Tehtäväshakki
Tehtäväshakki on lähi- ja kirjeshakin ohella perinteinen shakin harrastusmuoto. Tehtäväshakki jakautuu tehtävien ratkaisemiseen ja niiden laadintaan
Kun tehtäväshakin piirissä puhutaan "shakkitehtävästä", tarkoitetaan varta vasten laadittua ongelmaa, joka on yleensä shakkilaudalla esitetyn aseman muodossa. Tämän aseman pitää olla "laillinen", eli tehtävän asemaan pitää päästä pelin alkuasemasta sääntöjenmukaisella siirtosarjalla (jollei toisin sovita). Tehtävä koostuu yleensä "asemasta, sanallisesta vaatimuksesta ja ratkaisusta". Shakkitehtäviin kuuluu myös muun muassa matemaattisia tehtäviä, joita ei välttämättä esitetä laudan ja nappuloiden avulla.
Tehtävät esitetään tavan mukaan shakkikuvioina, joihin on liitetty sovittuina lyhenteinä oleelliset tiedot tehtävästä:
Tehtävän julkaisun yhteydessä kerrotaan laatija sekä "ensipainoksen" julkaisupaikka (esimerkiksi lehti) ja -vuosi.
Ellei toisin ole ilmoitettu, valkea alkaa ja myös ratkaisu päättyy valkean siirtoon. Poikkeuksena tästä ovat apu- ja itsematit. Laatijan ilmoittamatta (huomaamatta) jättämiä "sivuratkaisuja" pidetään virheenä tehtävässä, mukaan lukien toinen mahdollinen siirtojärjestys. On tavallista, että esimerkiksi kolmen siirron mateissa riittää ratkaisuksi valkean 1. siirto, sen sisältämä uhkaus, mustan tärkeimmät puolustukset siihen ja valkean 2. siirrot, joita pakottavasti seuraa matti seuraavassa siirrossa. Myös ilmeiset "houkutukset", eli valkean näennäisesti hyvät yritykset voidaan esittää kumouksineen, sillä ne voivat olla osa tehtävän kokonaisuutta.
Vaikka ratkaisemista voi pitää luonnostaan suorituspainotteisena kilpailullisten kriteerien ollessa ratkaisun tai ratkaisujen löytäminen ja siihen käytetty aika, tämä ei kuitenkaan tarkoita, että ratkaisua pitkään etsinyt ja viimein sen löytänyt ei osaisi arvostaa myös sen yllätyksellisyyttä ja kauneutta.
Tehtävien itsensä arvostelussa sen sijaan arvot ovat paljolti taiteellisia, peruskriteerien ollessa "alkuperäisyys (ei julkaistu aiemmin)", "virheettömyys" ja "omaperäisyys". Tärkeä osa tehtävää on sitä ensi sijassa kuvaava idea, "teema", mitä on vaikea määritellä muuten, kuin sanalla itsellään. Usein tehtävästä voi löytää useampia temaattisia osaelementtejä, joko toiminnallisia, symbolisia tai geometrisiä. Sanallisen kuvauksen tarpeisiin suuri osa niistä on saanut vakiintuneen nimen ja ne ovat kiinteä osa tehtäväshakin termistöä.
Laajemmin tehtäväshakkia voi pitää shakin taiteellisena muotona (tai taiteen shakkillisena muotona, miten vain) ja sitä onkin joskus nimitetty "taideshakiksi". Toinen tehtäväshakin anti on luonnollisesti ongelmanratkaisu sinällään.
Kuten edellä todettiin, asemien tulee olla laillisia. Linnoitus on mahdollinen, jollei toisin voi tehtäväasemasta osoittaa. Ohestalyönti sen sijaan vain, jos se voidaan todistaa asemasta mahdolliseksi (edellinen siirto sotilaan kaksoisaskel). 50 siirron sääntö ei ole shakkitehtävissä voimassa retrotehtäviä lukuun ottamatta. Aseman kolmannesta toistumisesta seuraava tasapeli sen sijaan on, jos toistot voidaan osoittaa.
Tehtäväshakin harrastajien maailman kattojärjestönä toimii syksystä 2010 alkaen itsenäinen "World Federation for Chess Composition (WFCC)" (aiemmin FIDE:n alainen "Permanent Comission for Chess Compositions"). Suomessa lajia edustaa SKSL:n jäsenjärjestö "Suomen Tehtäväniekat".
Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden kolmannen kerran voittanut englantilainen lähishakin ja ratkaisemisen suurmestari John Nunn sai ratkaisuista 71 pistettä 90:stä. Hänen ratkaisuaikansa oli 357/360 min. Osa tehtävistä oli aiemmin julkaistuja.
Pikaratkaisukilpailujen ratkaisijoiden vertailuun on Suomessa käytössä vahvuusluku, jota kutsutaan RELO-luvuksi. Nimestään huolimatta sen laskentaperusteet poikkeavat Elo-järjestelmään pohjautuvista vahvuuslukujärjestelmistä.
Laadinnan arvonimien perustana ovat muutaman vuoden välein ilmestyviin "FIDE-albumeihin" hyväksytyt tehtävät ja näistä saadut pisteet.