hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Durben järven taistelu
Durben järven taistelu oli Saksalaisen ritarikunnan ja samogitialaisten välillä käyty taistelu Kuurinmaan alueella Durben järven lähellä. Samogitialaiset voittivat ritarit ja aiheuttivat heille ritarikunnan määrällisesti pahimman tappion 1200-luvulla. Saksalainen ritarikunta menetti 150 ritaria ja joukkoa johtaneen Burckhard von Hornhausenin kuolleina.
Saksalaiset päättivät käydä taisteluun samogitialaisia vastaan Durben järven lähellä kuultuaan näiden olevan alueella ryöstöretkellä. Ritarien lisäksi heidän joukoissaan oli heidän virolaisia ja kuurilaisia liittolaisiaan, jotka pakenivat joukoista taistelun alussa. Samogitialaiset piirittivät ritarit aiheuttaen näille suuret tappiot. Taistelusta on yksityiskohtainen kuvaus Liivinmaan riimikronikassa, mutta se ei mainitse samogitialaisten johtajan nimeä. Simon Grunau mainitsee 1500-luvulla kirjoittamassaan kronikassa liettualaisten johtajan olleen Treniota.
Ritarikunnan tappio innoitti kuurit ja semgallit kapinaan ritarikuntaa vastaan ja näiden heimojen onnistuikin vapauttaa itsensä, vaikkakin ne alistettiin saksalaisvaltaan myöhemmin. Samoin muinaispreussilaiset kapinoivat taistelun innoittamina Herkus Mantasin johdolla. Tästä alkoi niin sanottu suuri preussilaiskapina, joka päättyi muinaispreussilaisten tappioon vuonna 1267.
Soutu kesäolympialaisissa 1920
Vuoden 1920 kesäolympialaisten soutu järjestettiin 27. – 29. elokuuta 1920 Antwerpenissä. Tämä oli viides kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 136 osanottajaa 14 eri maasta. Soutu järjestettiin ainoastaan miehille. Tapahtumia oli viisi.
Kai Linnilä
Kai Linnilä (23. heinäkuuta 1942 Oulu – 24. elokuuta 2017) oli suomalainen kustantaja ja tietokirjailija.
Linnilä toimi "Teinilehden" toimitussihteerinä 1962–1963 ja päätoimittajana 1963–1965, "Ylioppilaslehden" toimitussihteerinä 1966, "Nuoren Voiman" päätoimittajana ja Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana 1968–1972, Arkkitehtitoimisto Ympäristötyön toimitusjohtajana 1972–1975 ja Amanita Oy:n toimitusjohtajana vuodesta 1982 yrityksen sukupolvenvaihdokseen asti.
Linnilä asui Rovaniemellä 1942–1944, Kiuruvedellä 1944–1945, Kemissä 1945–1947, Kajaanissa 1947–1962, Helsingissä 1962–1975 ja Somerniemellä vuodesta 1975. Hänen puolisonsa oli kirjailija Kaari Utrio, ja heillä on vuonna 1977 syntynyt Lauri-niminen poika.
Linnilä kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen elokuussa 2017. Hän oli kuollessaan 75-vuotias.
Agamemnon (täsmennyssivu)
Agamemnon voi tarkoittaa seuraavia:
Carlo Wieth
Carlo Rossini Wieth (11. joulukuuta 1885 Kööpenhamina – 30. kesäkuuta 1943) oli tanskalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Tanskan kuninkaallisessa teatterissa ja useissa elokuvissa.
Carlo Wieth debytoi Tanskan kuninkaallisessa teatterissa vuonna 1905. Sen jälkeen hän näytteli Dagmarteatretissa, Folketeatretissa, Betty Nansen Teatretissa ja useissa muissa Kööpenhaminan teattereissa. Vuonna 1923 hänet kiinnitettiin Kuninkaalliseen teatteriin, jossa hän työskenteli lähes kaksi vuosikymmentä.
Carlo Wiethin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Clara Pontoppidan. Hänen toinen puolisonsa oli näyttelijä Agnes Thorberg Wieth; pariskunnalla oli poika, Mogens Wieth.
Clara Pontoppidan
Clara Pontoppidan (23. huhtikuuta 1883 Kööpenhamina – 22. tammikuuta 1975 Kööpenhamina) oli tanskalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä. Merkittävän puheteatteriuran ohella hän oli eräs tanskalaisen mykän elokuvan suurimmista tähdistä. Lisäksi hän näytteli radio- ja televisioteatterissa.
Clara Pontoppidanin vanhemmat olivat Eduard Heinrich Rasmussen (1857–1901) ja Sara Vilhelmine Caroline Brammer (1859–1935). Hän kävi Tanskan kuninkaallisen teatterin baletti- ja oppilaskoulun vuonna 1892. Ammattinäyttelijän uransa hän aloitti samaisessa teatterissa vuonna 1901 näytelmässä "Gurre". Vuonna 1905 Pontoppidan kiinnitettiin Dagmarteatretiin, jossa hän työskenteli lähes 20 vuotta. Pitkän jakson katkaisivat kiinnitykset Det Ny Teateriin (1908–1909) ja Alexandrateatretiin (1914–1917) (myöhemmin Betty Nansen Teatret).
Pontoppidan saavutti taiteilijavoittoja John Galsworthyn kappaleessa "En virkelig Dame" ("The Fugitive") lokakuussa 1914 ja seuraavana vuonna Marguerite Gautierin osassa A. Dumasin "Kamelianaisessa". Vuonna 1925 Pontoppidan palasi Kuninkaallisen teatterin riveihin. Hänen viimeinen näytöksensä oli 21. joulukuuta 1973 teatterin 225-vuotisjuhlien yhteydessä.
Pontoppidanin puolivuosisataisen Kuninkaallisen teatterin kauden näyttämötaiteellisia voittoja olivat Salome kappaleessa "En Idealist", nimiosa kappaleessa "Anna Sophie Hedvig" ja leskirouva Tang kappaleessa "En kvinde er overflødig". Hänen muita merkittäviä näyttämötehtäviään olivat muun muassa Rouva Markmann (Kaj Munkin kappale "Døden"), Amme (August Strindbergin "Isä"), sekä erityyppiset roolit tanskalaisen Kjeld Abellin aikalaisnäytelmissä.
Vuonna 1902 Pontoppidan esiintyi balettitanssijana varhaisessa mykkäelokuvassa "Pas de deux". Vuodesta 1910 hän työskenteli näyttelijänä kymmenissä tanskalaisissa ja ruotsalaisissa mykkäelokuvissa. Hänen mykän kautensa merkittäviä rooleja olivat esimerkiksi Siri elokuvassa "Lehtiä paholaisen kirjasta" (1920) ja sisar Cecilia ruotsalaisessa kauhuelokuvassa "Noita" (1922).
Clara Pontoppidan avioitui näyttelijä Carlo Wiethin kanssa 1906. Liitto päättyi eroon 1917. Helmikuussa 1920 hän avioitui Povl Vilhelm Pontoppidanin (1889–1953) kanssa.
Amanita (yritys)
Oy Amanita Ltd on kirjailijoiden Kaari Utrion ja Kai Linnilän vuonna 1982 perustama, kirjankustannusalalla toimiva tuotantoyhtiö ja kustantamo. Perheyritys Amanitan toimipaikka sijaitsee Somerniemellä Somerolla, ja yrityksen toimitusjohtajana on Lauri Linnilä. Yhtiö on tuottanut vuodesta 1982 alkaen tietokirjallisuutta ja suurteoksia yli sata nimikettä. Yhteistyössä muiden muassa Somerniemi-seuran kanssa Amanita on julkaissut myös somerolaista ja somerniemeläistä kotiseutukirjallisuutta. Vuodesta 2011 Amanita toimii myös kustantamona julkaisten muun muassa Kaari Utrion kirjoja.
Kirjailijoita, joiden tuotantoa Amanita on julkaissut, ovat Kaari Utrion ja Kai Linnilän ohella yhtiössä myös kustannustoimittajina toimivat Sari Savikko ja Hanna Pukkila sekä lisäksi muiden muassa Meri Utrio, Leeni Tiirakari, Manu Kärki ja Esko Rahikainen.
Kakumin kansallispuisto
Kakumin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ghanassa. Sen pinta-ala on 357 neliökilometriä.
Kakumissa on norsuja, bongoja, seitsemän lajia apinoita, yhteensä 40 lajia nisäkkäitä ja lukemattomia lintuja. Eläinten tarkkailua varten on rakennettu kävelysilta ylös puiden lehvästön keskelle.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 olivat järjestyksessään kymmenennet jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Ruotsissa 10. – 28. heinäkuuta 2013.. Turnauksessa pelasi 12 joukkuetta. Saksa voitti kuudennen peräkkäisen Euroopan-mestaruutensa.
Jokaisella hakijamaalla pitää olla vähintään kuusi stadionia sekä yksi varastadion. Yhden stadionin kapasiteetti on oltava vähintään 15 000 ja muiden stadioneiden 7 000. Hakemukset piti jättää UEFAlle viimeistään 15. kesäkuuta 2010.
Hakijamaat
Puola, Bulgaria ja Sveitsi olivat muut kandidaatit, mutta vain Alankomaat ja Ruotsi jättivät lopulliset hakemuksensa UEFAlle.
Turnauksen joukkueet oli jaettu kolmeen neljän joukkueen alkulohkoon, joista kunkin lohkon kaksi parasta sekä kaksi parasta kolmosta selviytyivät puolivälierävaiheeseen. Lohkossa kolmanneksi sijoittuneiden keskinäinen paremmuus ratkottiin pisteiden perusteella, joten Islanti oli lohkokolmosista paras. Muista lohkokolmosista Tanska ja Venäjä olivat molemmat keränneet kaksi pistettä, joten niistä jatkoonpääsijä valittiin arpomalla. Arvonnan voitti Tanska.
Kissin’ the Wind
"Kissin' the Wind" on uusiseelantilaisen Michala Banasin debyyttisingle kirjoittajinaan Meredith Brooks, Shelly Peiken ja Taylor Rhodes, jonka on tuottanut Craig Porteils. Kappaleesta tuli Banasin kaikkein menestyksekkäin singlejulkaisu, joka sijoittui Australian ARIA Single Listan 30 parhaan joukkoon.
My Only One
"My Only One" on suomalainen englanninkielinen pop/rock-sävelmä, jonka levytti ensimmäisenä Jim & The Beatmakers singlelevylle vuonna 1964. Laulun säveltäjä on Raul Wikström (edellä mainitun yhtyeen laulusolisti ”Jim”).
Vuonna 1975 Hurriganes levytti sen albumilleen "Crazy Days". Lauluosuuden hoiti Cisse Häkkinen, ja ”My Only One” oli myös Hurriganesin konserteissa Häkkisen vakionumero.
I Will Stay
I Will Stay on tanskalaista alkuperää oleva popkappale. Ensimmäisenä sen levytti tanskalainen The Lollipops -yhtye nimellä "I'll Stay By Your Side". Suomessa kappale päätyi Hurriganesin "Roadrunner"-albumille vuonna 1974. Sen lauloi Cisse Häkkinen.
One O’Clock Jump
”One O’Clock Jump” on Count Basien säveltämä jazzstandardi vuodelta 1937. Basie nauhoitti 12 tahdin blueskaavaan perustuvan sävellyksen ensimmäisen kerran heinäkuussa 1937 ja siitä tuli välittömästi hitti. Listoille nousevia versioita nauhoittivat seuraavina vuosina muun muassa Harry James (1938), Benny Goodman (1938) ja Metronome All-Star Band (1941). ”One O’Clock Jump”oli yksi pisimpään Basien ohjelmistossa säilyneitä kappaleita, ja se on säilynyt yhtenä swing-aikakauden suosituimmista standardeista.
Basien saksofonisti Buster Smith on kertonut sävellyksen syntyneen spontaanisti yhtyeen soittaessa Kansas Cityn Reno Clubilla vuonna 1935 tai 1936. Orkesteri oli soittamassa F-duurissa, kun pianisti Basie yllättäen huudahti Smithille vaihtavansa pian Des-duuriin. Sävellajin vaihduttua saksofonisti alkoi soittaa avausriffiä, johon trumpetisti Lips Page ja pasunisti Dan Minor liittyivät mukaan. Kappaletta kutsuttiin aluksi nimellä ”Blue Balls”, mutta yhtyeen soittaessa livenauhoitusta radioasema W9XBY:lle kuuluttaja ei suostunut käyttämään ehdotettua nimeä. Hän ehdotti vaihtoehtoista nimeä ”One O’Clock Jump” (”Kello yhden hyppy”), koska kello oli nauhoituksen aikaan lähenemässä yhtä. Tämä ehdotus jäi kappaleen lopulliseksi nimeksi.
Vocalese-tyylin laulaja Lee Gaines kirjoitti kappaleeseen sanat vuonna 1945. Valtaosa kappaleen nauhoitetuista versioista on kuitenkin instrumentaalisia.
John Harvard
John Harvard (marraskuu 1607 Lontoo – 14. syyskuuta 1638 Charlestown, Massachusetts) oli englantilainen kirkonmies ja lahjoittaja, jonka mukaan yhdysvaltalainen Harvardin yliopisto sai nimensä.
Harvard oli kotoisin Lontoon Southwarkista. Harvardin isä Robert ja suurin osa sisaruksista menehtyi ruttoon vuonna 1625. Hän kirjoittautui opiskelijaksi Cambridgen yliopiston Emmanuel Collegeen joulukuussa 1627. Hänelle myönnettiin Cambridgesta Bachelor of Arts -tutkinto 1632 ja Master of Arts -tutkinto 1635.
Harvard meni huhtikuussa 1636 naimisiin Ann Sadlerin kanssa. Vuonna 1637 Harvard muutti Uuteen-Englantiin. Hän työskenteli Charlestownin ensimmäisessä kirkossa.
Harvard kuoli tuberkuloosiin vuonna 1638. Hän oli Englannista saadun perinnön myötä suhteellisen varakas verrattuna muihin siirtokunnan asukkaisiin. Harvard testamenttasi puolet omaisuudestaan sekä kirjakokoelmansa läheisessä New Townessa vuonna 1636 perustetulle oppilaitokselle. New Towne nimettiin pian Cambridgeksi ja vuonna 1639 oppilaitos nimettiin Harvard Collegeksi ensimmäisen merkittävän lahjoittajansa mukaan.
John Harvardista ei ole säilynyt aikalaismuotokuvia, joten hänen ulkonäkönsä on jäänyt tuntemattomaksi. Harvardin muistoksi on tehty lasimaalaus Emmanuel Collegen kappeliin 1884 ja veistos Harvardin yliopiston kampukselle 1884, mutta näiden muistomerkkien malleina ovat olleet muut henkilöt.
Hank Garland
Walter Louis ”Hank” Garland (11. marraskuuta 1930 – 27. joulukuuta 2004) oli yhdysvaltalainen studiomuusikko, joka soitti muun muassa Elvis Presleyn, Patsy Clinen, Roy Orbisonin ja The Everly Brothersin levytyksissä.
Hank Garland syntyi Cowpensissä Etelä-Carolinassa. Hän aloitti kitaran soittamisen kuusivuotiaana, esiintyi radiossa kuusi vuotta myöhemmin ja työskenteli levykaupassa kaksi vuotta myöhemmin. Hank muutti 16-vuotiaana Nashvilleen, jossa tapasi basisti Bob Mooren ja viulisti Dale Potterin.
Vuonna 1949 Garland levytti säveltämänsä kitarainstrumentaalin ”Sugarfoot Rag”, jota myytiin miljoona kappaletta. Edellinen instrumentaalihitti oli kaksi vuotta aikaisemmin levytetty Bernie B. Smithin ”Bernie’s Reel”.
Parhaiten Garland soitti Elvis Presleyn levytyksissä, joista mainittakoon ”Little Sister”, ”I Need Your Love Tonight” ja ”A Big Hunk O’Love”. Muita Garlandin kanssa levyttäneitä artisteja olivat muun muassa Patsy Cline, Brenda Lee, Mel Tillis, Marty Robbins, The Everly Brothers, Boots Randolph, Roy Orbison ja Conway Twitty.
Garlandilla oli myös suhteita Gibsonin johtajaan Ted McCartyyn. Garland ja hänen muusikkoystävänsä Billy Byrd kehittivät yhdessä Gibson Byrdland -kitaran, jota Garland myös itse soitti.
Syyskuussa 1961 Garland joutui auto-onnettomuuteen ja oli viikon koomassa. Vaimonsa tuen avulla hän kykeni taas liikkumaan, puhumaan ja soittamaan. 1960-luvun puolessa välissä Garland kärsi mielenterveydenongelmista, ja sähköhoito vaurioitti hänen aivojaan.
Hank Garland kuoli stafylokokkitartuntaan 27. joulukuuta 2004 Orange Parkissa Floridassa.
Garlandin muistolle omistettu elokuva "Crazy" sai ensi-iltansa 10. joulukuuta 2007. Siinä häntä näyttelee Waylon Payne.
Anthony
Anthony voi tarkoittaa seuraavia:
Ardent
Ardent voi tarkoittaa seuraavia
Argonaut
Argonaut voi tarkoittaa seuraavia:
Ariadne (täsmennyssivu)
Ariadne voi tarkoittaa seuraavia:
Flight 666 – The Original Soundtrack
Flight 666 – The Original Soundtrack on Iron Maiden -yhtyeen toukokuussa 2009 julkaistu livealbumi sekä soundtrack "" -dokumenttielokuvaan.
Kappaleet on äänitetty eri puolilla maailmaa helmi–maaliskuussa 2008 Somewhere Back in Time -kiertueella.
5-hydroksi-isouraatti
5-hydroksi-isouraatti (CHNO) on puriinijohdannainen, joka muodostuu uraattioksidaasin hapettaessa virtsahapoksi. 5-hydroksi-isouraatti hajoaa allantoiiniksi.
Uraattioksidaasientsyymin arveltiin alun perin hapettavan virtsahapon suoraan allantoiiniksi. NMR-spektrometrillä tehdyt tutkimukset kuitenkin osoittivat, että reaktiossa muodostuu 5-hydroksi-isouraattia. Yhdiste kykenee toimimaan itse oman hapettumisensa katalyyttinä ja tässä reaktiossa muodostuu allantoiinia sekä hyvin pieni määrä spirodihydantoiinia.
Cumberlandinlammaskoira
Cumberlandinlammaskoira on sukupuuttoon kuollut englantilainen koirarotu. Sen väitetään olleen yksi australianpaimenkoiran kantaroduista.
Rotu edusti collie-tyyppiä ja muistuttikin erittäin paljon bordercollieta. Se mainittiin Clifforf LB Hubbardin teoksessa "Dogs In Britain, A Description of All Native Breeds and Most Foreign Breeds in Britain" vuodelta 1948. Hubbard kuvaili sitä paljon walesinpaimenkoiran kaltaiseksi. Pää oli melko leveä ja litteä ja kapeni keskipitkää kuonoa kohti. Melko pienet korvat olivat eteenpäin taittuneet tai puolipystyt. Runko oli melko pitkä ja erittäin notkea. Raajat olivat kevyet mutta lihaksikkaat ja häntä alaskiinnittynyt ja laahaava. Karvapeite oli melko runsas ja tiheä. Väritys oli aina musta valkoisella liekkikuviolla, rintakehällä, raajoilla ja hännänpäällä. Säkäkorkeus oli 50,8 cm ja paino 18-22,5 kg.
Cumberlandinlammaskoira työskenteli hiljaa, nopeasti ja matalalla.
Rotu oli sukua bordercollielle ja muille vanhoille työcollieille.
Vuonna 1948 cumberlandinlammaskoirasta ei ollut kuultu paljoa vaikka se oli ollut olemassa Pohjois-Englannin Cumberlandissa erittäin huomattavan ajan. Peak Districtistä Cheviot-kukkuloille, erityisesti alueen itäpuolella, sitä pidettiin erinomaisena työkoirana. Hugh Lowther, Lonsdalen 5. jaarli oli rodun suuri ihailija ja hänellä olikin elämänsä aikana monta sen edustajaa. Niitä oli ollut hänen perheellään yli sadan vuoden ajan ja hän yritti pelastaa populaation sukupuutolta.
Vuonna 1899 lordi Lonsdalen oli pakko risteyttää jäljellä olleet cumberlandinlammaskoiransa saksanpaimenkoiran kanssa. Tämä pelasti kannan muutamaksi vuosikymmeneksi, mutta joitain vuosia ennen kuin Hubbard kirjoitti kirjansa lordi Lonsdale oli lakkauttanut kennelinsä ja antanut loput koiransa maanviljelijäystävilleen ympäri Lowtheria. Cumberlandin maanviljelijät olivat aloittaneet rodulla lammaskoirakokeet, joita kesti vähintään 65 vuotta ennen kuin se kuoli sukupuuttoon. 20. vuosisadan alkupuolella joitain sen edustajia kutsuttiin bordercollieiksi ja se on voinutkin sulautua tähän. Hubbardin mukaan moni niin kutsutuista bordercollieista jotka olivat voittaneet palkintoja olivat cumberlandinlammaskoiria.
Breaking the Rules
Breaking Rules on suomalaisen kuuron rap-artistin Signmarkin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 21. huhtikuuta 2010 Warner Musicin kautta. Edellisen albumin tapaan tämäkin albumi sisältää CD:n lisäksi DVD:n, jolla on musiikkivideot kaikista CD:n kappaleista. DVD sisältää myös videoita Signmarkin keikoilta. Kappaleet on kirjoitettu yhteistyössä Brandon Bauerin kanssa, joka on antanyt myös äänensä niille. Albumin on tuottanut Sakke Aalto.
K. Heino
Karl (Kaarle) Heino (sukunimi aik. "Lindroos"; 14. lokakuuta 1848 Heinolan maalaiskunta – 18. elokuuta 1921 Jyväskylä) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori ja kirjailija.
Heinon vanhemmat olivat suutari Henrik Lindroos ja Hedvig Volain. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta ja valmistui 1882 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Vuonna 1891 Heino väitteli tohtoriksi Leipzigissä. Heino toimi Jyväskylän lyseon latinan kielen lehtorina 1892–1916.
Karl Heino oli naimisissa vuodesta 1894 Edla Julia Nyholmin kanssa.
Nimellä "K. Heino":
Nimellä Karl Lindroos:
Mcnabinpaimenkoira
Mcnabinpaimenkoira on yhdysvaltalainen koirarotu.
Rodun ulkonäkö voi vaihdella suuresti. Korvat ovat keskikokoiset ja joko pystyt tai kärjistään taittuneet. Joillain on luonnontöpö ja toisilla pitkä, kapea, lyhytkarvainen häntä. Erityinen piirre on kissamaiset käpälät jotka lisäävät sen ketteryyttä. Säkäkorkeus vaihtelee tavallisesti 37,5-62,5 cm ja paino 13-25 kg välillä, mutta jotkin kookkaat yksilöt painavat jopa 32 kg. Karvapeite on sileä tai lyhyt. Yhteiset juuret bordercollien kanssa aiheuttavat sen että väri on yleensä musta tai punainen valkoisin merkein; valkoinen kuono, valkoinen viiva joka johtaa siitä silmien välin kautta päähän, yleensä valkoinen niska, rintakehä, hännänpää ja yksi tai useampi käpälä. Muut värivaihtoehdot ovat yksivärinen musta tai punainen sekä musta ruskein merkein (black & tan).
Mcnabinpaimenkoira on tottelevainen, suojeleva ja ystävällinen. Se on ahkera työssään, hyvätapainen, hygieeninen ja pieneläimiä kohtaan ystävällinen. Se tulee hyvin toimeen muiden koirien ja vieraiden ihmisten kanssa. Se vaatii laajoja alueita joilla juosta ja on onnellisimmillaan kun sillä on työtä tehtävänään. Sille pitäisi antaa paitsi fyysistä liikuntaa, myös henkistä aivotyötä opettamalla uusia aktiviteetteja ja temppuja sekä antaa sen tutustua uusiin ympäristöihin.
Rotua jalostetaan lähinnä paimennusominaisuuksia silmällä pitäen; se tunnetaan hyvin karjakoirana, mutta voi myös paimentaa muita eläimiä kuten hevosia, lampaita ja laamoja. Se yleensä haukkuu paimentaessaan. Se on vähemmän liikeherkkä ja pakkomielteinen kuin bordercollie, sillä sille jalostettiin enemmän "selkärankaa" kuin jälkimmäiselle. Se voi olla myös erinomainen hirven ja villisian metsästyskoira.
Alexander McNab kehitti rodun Kalifornian Mendocinossa. Hän aloitti 1800-luvun loppupuolella collieista joita hän toi kotimaastaan Skotlannista. Näiden lyhytkarvaisten koirien sanotaan edustaneen joko rotua lyhytkarvainen collie tai "fox collie" joka oli myös bordercollien kantarotu.
Alcoutim
Alcoutim on kunta Algarven alueella Portugalin eteläosassa, Espanjan rajalla. Kunta kattaa 575,36 km² ja sen alueella on 2 917 asukasta, mikä tekee siitä maan harvaanasutuimman kunnan. Sen hallinnollinen keskus sijaitsee Alcoutimin kylässä, Guadiana-joen rannalla vastapäätä Espanjan rajaa.
Pohjoisessa Alcoutimin naapurina on Mértolan kunta, idässä Espanjan Huelvan maakunta, kaakossa Castro Marim, lounaassa Tavira ja lännessä Loulé ja Almodôvar.
Kaupungissa sijaitsee historiallinen maurilainen Alcoutimin linna ("Castelo de Alcoutim").
Siiteputki
Siiteputki on siemenkasvin siitepölyhiukkasesta hedelmöityksessä siitereiän läpi alkiorakkoon kasvava putki. Se tunkeutuu emin luotilta emin sisään ja jatkaa kasvuaan sikiäimeen. Siiteputki sisältää kaksi koirasgameettia, joista toinen liittyy munasoluun ja toinen keskustumaan. Hedelmöityneestä munasolusta (tsygootista) kehittyy uuden kasvin aihe eli diploidinen alkio (embryo) ja keskustumasta kehittyy triploidinen siemenvalkuainen (endospermi), jota kehittyvä alkio käyttää ravinnokseen.
Alalehti
Alalehti on kasvuverson tai sen haarojen tyviosassa tai maavarressa oleva lehtivihreätön lehti. Se on tavallisesti suomumainen tai tuppimainen ja yleensä pienikokoinen. Alalehden tehtävänä on suojata päätesilmua verson kehityksen alkuvaiheessa. Alalehdet ovat kasvin ensimmäiset varsinaiset lehdet. Ne sijaitsevat alimpana. Silmuja suojaavat silmusuomut ovat yksi alalehtityyppi.
Latvominen
Latvominen on varsinkin historialliseen karjatalouteen kuuluneessa lehdestyksessä käytetty menettely, jossa puun latva ja oksat ajoittain katkaistiin kerppujen tai pienikokoisen käyttöpuun hankkimiseksi. Kerput olivat lehtipuista tai -pensaista katkottuja lehdeskimppuja, joita syötettiin talvella lampaille ja naudoille. Suomessa latvottiin koivuja vielä 1900-luvun alkupuolella paikoin Ahvenanmaalla, Hämeessä ja Vakka-Suomessa. Keski-Euroopassa latvottiin erityisesti salavia ja poppeleita. Nykyään latvominen on edelleen osa perinnebiotooppina arvokkaiden lehdesniittyjen hoitoa, jota Suomessa tehdään etenkin Saaristomerellä ja Ahvenanmaalla.
Turner Layton
John Turner Layton Jr. (2. heinäkuuta 1894 – 6. helmikuuta 1978) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat sanoittaja Henry Creamerin kanssa kirjoitetut ”After You’ve Gone” (1918) ja ”Way Down Yonder in New Orleans” (1922).
Layton esiintyi vaudeville-näytöksissa Henry Creamerin aisaparina kiertäen esiintymässä Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Heidän ensimmäinen menestyskappaleensa oli Sophie Tuckerin esittämä ”After You’ve Gone” vuodelta 1918. Vuonna 1921 Gus Van ja Joe Schenck esittivät Laytonin ja Creamerin ”Strut Miss Lizzie” -kappaleen näytelmässä "Ziegfeld Follies of 1921". Erittäin suosittu oli myös vuoden 1922 ”Way Down Yonder in New Orleans”, joka esitettiin musikaalissa "Spice of 1922". Jazzartisti Bix Beiderbecke nauhoitti kappaleen vuonna 1927 ja Fred Astaire ja Ginger Rogers esittivät sen tanssinumerona vuoden 1939 elokuvassa "Tanssin kuningaspari". Layton ja Creamer myös kirjoittivat muutamia Broadway-näytelmiä, jotka kuitenkin vuoden 1922 "Strut Miss Lizzie" -menestystä lukuun ottamatta jäivät lyhytikäisiksi.
Vuonna 1924 Layton muutti Lontooseen ja alkoi esiintyä yhdysvaltalaisen laulaja Clarence Johnstonen kanssa. He esiintyivät duona Johnstonen laulaessa ja Laytonin soittaessa pianoa. Laytonista ja Johnstonesta tuli ennen pitkää yksi maan suosituimmista vaudevillekokoonpanoista. 11 vuoden yhteistyönsä aikana heidän levytyksiään myytiin yli 10 miljoonaa kappaletta. He kiersivät esiintymässä Englannissa vuoteen 1935 asti, jolloin Johnstone joutui avioeroskandaalin takia muuttamaan takaisin Yhdysvaltoihin ja Layton ryhtyi sooloesiintyjäksi.
Ryhmä 27
Ryhmä 27 (esp. "Generación del 27") oli vaikuttava espanjalaisten runoilijoiden seura, joka nousi maan kirjallisuuspiireistä vuosina 1923-1927. Ensimmäinen varsinainen kokoontuminen järjestettiin Sevillassa runoilija Luis de Góngoran kuolinpäivän 300-vuotismuiston kunniaksi. Kirjoittajat ja älymystö kerääntyivät Ateneo de Sevillaan, ja osallistujien joukossa olivat muun muassa Rafael Alberti ja Federico Garcia Lorca. Ryhmä 27 vaikutti mullistavalla tavalla Espanjan sekä espanjankielisten maitten kulttuuriin ja kirjallisuuteen. Esimerkiksi chileläinen Pablo Neruda sai ryhmältä paljon vaikutteita.
Ryhmä 27:n jäsenten taiteellisessa tuotannossa vaikuttivat taiteellisista tyylisuunnista lähinnä avantgardismi, johon kuuluivat muun muassa ultraismi ja surrealismi. Muita keskeisiä piirteitä olivat perinnetietous, kuvakielen rikas käyttö, vapaa runomitta ja jopa naiivikin spontaanius sekä luonnonläheiset teemat. Näihin yhdisteltiin aimo ripaus vastakkainasettelua ja yhteiskunnallisuutta. Erilaisia marginaali-ilmiöitä saatettiin kuvata runsaasti. Yhtä, selkeää tyylisuuntaa ryhmälle ei kuitenkaan voida määritellä, sillä sen taiteilijat edustivat useita erilaisia aloja ja näkemyksiä.
Henry Creamer
Henry Creamer (21. kesäkuuta 1897 – 14. lokakuuta 1930) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, laulaja ja vaudeville-esiintyjä.
Creamer syntyi Richmondissa, Virginiassa, ja työskenteli newyorkilaisessa musiikkiyhtiössä ennen vaudevilleuraansa. Myöhemmin hän ryhtyi laulajaksi ja tanssijaksi ja kiersi Yhdysvaltoja ja Eurooppaa vaudeville-esityksissä. Hän työskenteli paljon pianisti Turner Laytonin kanssa. Creamer ja Layton kirjoittivat muun muassa kappaleet ”After You’ve Gone” (1918) ja ”Way Down Yonder in New Orleans” (1922) sekä suositun Broadway-näytelmän "Strut Miss Lizzie" (1922). Fred Astaire ja Ginger Rogers esittivät ”Way Down Yonder in New Orleansin” vuoden 1939 elokuvassa "Tanssin kuningaspari". Vuonna 1924 Layton muutti Englantiin. Creamer sanoitti pianisti James P. Johnsonille muun muassa vuoden 1926 kappaleen ”Alabama Stomp” ja Ruth Ettingin vuonna 1930 hitiksi tekemän ”If I Could Be with You”.
Syyspäivänhattu
Syyspäivänhattu ("Rudbeckia laciniata") on päivänhattujen sukuun kuuluva perenna, jota käytetään koristekasvina. Laji on kotoisin Pohjois-Amerikasta. Se on levinnyt alkuperäisen levinneisyysalueen ulkopuolelle.
Syyspäivänhatulla on pystykasvuiset, jäykät ja haaroittuneet varret. Lehdet ovat päältä kaljuja. Alimmat lehdet ovat syvään pariliuskaisia, ylimmät ehyitä. Kukinto on mykerö, jonka kehräkukat ovat vihertävät ja laitakukat keltaiset. Laitakukat taipuvat vanhemmiten riippuviksi.
Syyspäivänhatusta on jalostettu korkeudeltaan vaihtelevia lajikkeita. Tiheään kerrannaisia ja puolipallomaisia kukintoja tekeviä lajikkeita kutsutaan kultapalloiksi ('Goldball', 'Goldquelle', 'Golden Glow'). Kultapallot ovat korkeakasvuisia (2–2,5 m). Kultapallo on vuoden 2011 maatiaiskasvi.
Osmo Pasanen
Osmo Aulis Pasanen (s. 12. heinäkuuta 1936) on suomalaisen graafisen suunnittelun pitkäaikainen vaikuttaja ja kouluttaja.
Pasanen kävi Taideteollisen oppilaitoksen graafisen linjan 1956–1959. Hän aloitti uransa graafisena suunnittelijana Mainosrengas Oy:ssä 1957–1962 ja siirtyi sitten SEK Oy:n art directoriksi ja luovan osaston johtajaksi vuosiksi 1962–1971, kunnes perusti Airi Hastin ja Seppo Vormalan kanssa mainostoimiston Hast Pasanen Vormala Oy.
Pasanen on tehnyt graafista suunnittelua yritysten lisäksi muun muassa Ateneumin, Sara Hildenin sekä Helsingin, Turun ja Tampereen kaupungin taidemuseoille, Helsingin taidehallille, Taidekeskus Retretille ja Taidekeskus Salmelalle, sekä monille kuvataiteilijoille.
Osmo Pasanen on toiminut graafisen suunnittelun tuntiopettajana Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1968–1971 ja Taideteollisessa korkeakoulussa 1972–1988. Kuvallisen viestinnän, graafisen suunnittelun ja visualisoinnin tuntiopettajana sekä kurssisuunnittelijana hän toimi Markkinointi-instituutissa vuodesta1981 ja graafisen suunnittelun tuntiopettajana MG-koulussa vuodesta 1968. Opetushallituksen kuvallisen ilmaisun toimikunnan puheenjohtajana Pasanen toimi vuosina 2001–2007 ja visuaalisen suunnittelun ammattitutkinnon tutkintotoimikunnan jäsenenä 2001–2010.
Osmo Pasanen on voittanut useita palkintoja Vuoden parhaat julisteet -kilpailuissa 1966 alkaen sekä lukuisia kulta- ja hopeajyviä Kultajyvä-ilmoituskilpailussa. Pasanen sai vuonna 1993 Graafiset muotoilijat ry:n myöntämän Björn Landström -palkinnon graafisen suunnittelun tason edistämisestä Suomessa. Hän on menestynyt myös kansainvälisissä graafisen suunnittelun kilpailuissa kuten Rizzolin Kultainen painokone ja New Yorkin kansainvälinen filmi- ja televisiofestivaali. Vuoden huiput -kilpailussa Pasanen sai graafisen suunnittelun kultahuipun 1991. Vuonna 1970 hän sai Ulkomainos Oy:n myöntämän apurahan suomalaisen julistetaiteen edistämiseksi. Valtion taideteollisuuspalkinnon Pasanen sai 1985.
Osmo Pasanen on toiminut tuomariston jäsenenä muun muassa Lahden kansainvälisessä julistebiennalessa 1977, Vuoden parhaat julisteet -kilpailussa 1970 ja 1990, Kansallispankin liikemerkkikilpailussa sekä 46. Teatteripäivien julistekilpailussa 1973.
Pasanen on osallistunut julisteillaan suomalaisen käyttögrafiikan yhteisnäyttelyihin Pariisin Musée de la Publicitéssä 2008 ja Varsovan julistebiennalessa. Hänen töitään on julkaistu graafisen suunnittelun kansainvälisissä ammattijulkaisuissa kuten Graphis, Novum ja Modern Publicity.
Ron Chapman
Ron Chapman on yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka toimi Texasissa Dallasin ja Fort Worthin alueen radioasemilla 1950-luvulta alkaen. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2005, mutta palasi takaisin radioon 2008 terveysongelmista kärsineen Paul Harveyn korvaajaksi. Hän jättäytyi uudelleen pois radiotyöstä vuotta myöhemmin Harveyn kuoltua. Chapman valittiin vuonna 2010 National Association of Broadcasters Hall of Fameen.
The Powerless Rise
The Powerless Rise on metalcore-yhtye As I Lay Dyingin viides studioalbumi. Metal Blade Records julkaisi albumin 7. toukokuuta 2010 Euroopassa ja 11. toukokuuta Yhdysvalloissa. Julkaisuajankohtana albumi pääsi albumimyynnillään Billboardin Top 200 -listalla sijalle 10, ja myyntilukumäärä oli 38 000. Singleinä julkaistiin kappaleet "Parallels", "Anodyne Sea" ja "Beyond Our Suffering".
As I Lay Dying alkoi kirjoittaa kappaleita "The Powerless Risea" varten vuoden 2009 puolivälissä oltuaan kaksi vuotta kiertueella edellisen albumin "An Ocean Between Us" julkaisun jälkeen. Syyskuun lopussa yhtyeellä oli valmiina "noin 6-7" kappaletta ja aikoi mennä studioon 17. lokakuuta 2009, jolloin jatkaisivat kappaleiden kirjoittamista. Aiemmilla albumeilla As I Lay Dying oli kirjoittanut kappaleet vain muutamassa kuukaudessa. "An Ocean Between Usin" ja "The Powerless Risen" kolmen vuoden julkaisuväli oli suurin yhtyeen uralla. Laulaja Tim Lambesis sanoi, että kun muiden yhtyeiden "on pakko kiirehtiä pukatakseen ulos huonon levyn, jotta voivat alkaa tehdä kiertueita ja maksaa laskunsa," As I Lay Dying työskenteli hartaasti "tehdäksemme levyn, jota kelpaa kuunnella (toivottavasti), ja alkaa tehdä kiertueita, kun olemme valmiita."
"The Powerless Risen" tuotti Killswitch Engage kitaristi Adam Dutkiewicz ja Daniel Castelman, ja albumin miksasi Colin Richardson ja Martyn Ford. Adam Dutkiewicz tuotti myös edellisen As I Lay Dying -albumin "An Ocean Between Us". Kitaristi Phil Sgrosson mukaan Dutkiewicz valittiin kymmenestä tuottajaehdokkaasta, koska "huomasimme, että Adam ymmärsi soundiamme parhaiten." Castelman ja Richardson toimivat myös ääni-insinööreinä "An Ocean Between Usilla".
Albumi julkaistiin 7. toukokuuta 2010 Euroopassa ja 11. toukokuuta Yhdysvalloissa. Vastaanotto oli yleisesti myönteinen, ja eräs arvostelija kirjoitti, että "metalcoren ja As I Lay Dyingin ihailijat tulevat olemaan enemmän kuin tyytyväisiä "The Powerless Riseen", sillä yhtyeen asteittainen kehittyminen ja tasainen laatu tekevät tästä sen parhaimman albumin." Albumi meni sijalle 10 Billboard 200 -listalla.. Metacritic-sivustolla albumin saaman vastaanoton tilana on "universal acclaim" (yleisesti kriitikoiden ylistämä) arvioiden keskiarvolla 81 pistettä sadasta.iTunes bonus track
The Originals (yhtye)
The Originals oli yhdysvaltalainen R&B-Soul -yhtye, joka perustettiin 1966. Heidän tunnetuimpia kappaleitaan olivat "Baby I'm For Real", "The Bells" sekä discohitti "Down to Love Town".
Ty Hunterin kuoleman jälkeen 1981 yhtye lopetti musiikinteon ja lopetti toimintansa vuonna 1982.
Freddie Gormanin kuoleman jälkeen hänen poikansa, Dillon Gorman kasasi yhtyeen uudestaan vuonna 2006. Uuteen yhtyeeseen liittyivät alkuperäisestä tuttu Hank Dixon, Hank Dixonin tytär Terrie Dixon sekä Gene Chandlerin poika Defrantz Forrest
Clementine Ford
Clementine Ford (s. 29. kesäkuuta 1979) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esittänyt Molly Krollia draamasarjassa "L-koodi" ja MacKenzie Browningia saippuasarjassa "Tunteita ja tuoksuja".
Clementine Ford sai ensimmäisen roolinsa vuonna 1998 televisiosarjasta "Cybill", jossa hänen äitinsä Cybill Shepherd esitti pääosaa. Ford esiintyi sarjassa kahdessa jaksossa. Tämän jälkeen hänellä oli sivurooleja muun muassa elokuvissa "American Pie", "Neitsytjahti" ja "Anna palaa!"
Ford näytteli Molly Krollia sarjassa "L-koodi" vuosina 2007–2009. Cybill Shepherd esitti sarjassa Fordin roolihahmon äitiä Phyllis Krollia. Ford esitti Mackenzie Browningia saippuasarjassa "Tunteita ja tuoksuja" vuosina 2009–2010. Vuonna 2012 hän esiintyi sisarensa Ariel Shepherd Oppenheimin kirjoittamassa näytelmässä "Phantoms Go Down" Los Angelesissa.
Clementine Ford on yökerhoyrittäjä David Fordin ja näyttelijä Cybill Shepherdin tytär. Hänellä on sisarpuoli Molly ”Ariel” Shepherd Oppenheim ja velipuoli Cyrus ”Zack” Shepherd Oppenheim äitinsä myöhemmästä avioliitosta Bruce Oppenheimin kanssa.
Ford oli naimisissa näyttelijä Chad Todhunterin kanssa vuosina 2000–2004. Hän on seurustellut laulaja-lauluntekijä Linda Perryn kanssa. Hän on sanonut, ettei halua määritellä seksuaalista suuntautumistaan. Ford kihlautui näyttelijä Cyrus Wilcoxin kanssa vuonna 2012. Pari meni naimisiin keväällä 2013.
Original
Original voi tarkoittaa seuraavia asioita:Musiikissa:
Originals (The Flexatonesin albumi)
Originals on suomalaisen hip hop-yhtye The Flexatonesin esikoisalbumi, jonka julkaisi 2. toukokuuta 2007 Fat Belt Records. Albumi on reggaehenkinen ja siinä on otettu vaikutteita jazzista, funkista ja soulista.
Luettelo muslimienemmistöisistä valtioista
Tämän on luettelo valtioista, joissa enemmistö väestöstä on islaminuskoisia. Listalla ei ole Palestiinaa, Pohjois-Kyproksen turkkilaista tasavaltaa sekä Saharan demokraattista arabitasavaltaa.
Kalvarijan kunta
Kalvarijan kunta () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnasta, joka sijaitsee maan lounaisosassa Marijampolėn läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 13 407 asukasta (7,4 % läänin väkiluvusta). Kunta rajoittuu etelässä Puolaan. Maastoltaan Kalvarijan kunta on hyvin kukkulaista.
Kunnan hallinnollisena keskuksena toimii Kalvarijan kaupunki.
Miesten 50 metrin pistooli ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010
Miesten 50 metrin pistooli maailmanmestaruudesta ammuttiin 31. heinäkuuta-1. elokuuta välisenä aikana vuonna 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Japanin Tomoyuki Matsuda tuloksella 669,7 (572+97,7) ja joukkuekilpailun Etelä-Korea tuloksella 1686.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Joukkuekilpailun tulokset määräytyivät karsinnan tulosten perusteella.
Gong Runbo
Gong Runbo () oli sarjamurhaaja, joka murhasi kuusi lasta Heilongjiangin maakunnassa Kiinassa tehtyään heille seksuaalista väkivaltaa. Uhrit olivat 9–16-vuotiaita. Gong vei surmaamansa lapset kadulta ja Internet-kahvilasta vuokra-asunnolleen Jiamusissa maaliskuun 2005 ja helmikuun 2006 välisenä aikana; lisäksi hän hyväksikäytti viittä muuta 12–13-vuotiasta.
Gong joutui pidätetyksi 28. helmikuuta. Kiinnisaamiseen johti hänen asunnostaan paenneen pojan poliisille tekemä ilmoitus. Gong tavoitettiin nettikahvilasta, ja hänen kotoaan löydettiin mätäneviä ruumiita sekä lasten vaatteita. Hän myönsi syyllisyytensä ja sai kuolemantuomion. 33-vuotias Gong teloitettiin 31. joulukuuta 2006.
Gong oli jo ennen murhia syyllistynyt raiskaukseen ja istunut vankeudessa kahdeksan vuotta lokakuusta 1996 alkaen.
Šakiain kunnallispiiri
Šakiain kunnallispiiri () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee maan lounaisosassa Marijampolėn läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 36 364 asukasta (20,1 % läänin väkiluvusta). Lounaassa kunnallispiiri rajoittuu Kaliningradin alueeseen.
Kari Kangasaho
Kari Kangasaho (s. 10. kesäkuuta 1957 Lahti) on suomalainen jalkapallovalmentaja.
Kauden 1996 Kangasaho toimi FC Kuusysin valmentajana. Hän toimi valmentajaurallaan myös FC Mikkelin, FC Kuusankosken ja Lahden Reippaan päävalmentajana. Vuonna 2002 Kangasaho siirtyi Kuusysin juniorivalmentajaksi ja valmensi seuran A-nuoret Suomen-mestareiksi. Vuonna 2006 Kangasaho siirtyi FC City Starsin päävalmentajaksi, mutta sai potkut kaksi vuotta myöhemmin.
Pelaajaurallaan Kangasaho edusti muun muassa Kuusysiä 1. divisioonassa 1975–1977 ja 1980–1981.
Mestarisoundi – Soundcheck 2007
Mestarisoundi – Soundcheck 2007 on Chyden vetämän radio-ohjelman "Mestarisoundi" sekä Monsp Recordsin kasaama kokoelmalevy, joka julkaistiin keväällä 2007. Levyllä on suomenkielisiä ja englanninkielisiä kappaleita suomalaisilta hip hop artisteilta ympäri Suomea.
Raskas pelastusyksikkö
Raskas pelastusyksikkö on paloauto. Raskaassa pelastusyksikössä ei yleensä ole vesisäiliötä eikä letkukalustoa. Sen miehistötila vaihtelee 1+1:n ja 1+5:n välillä. Siinä on muuten melko sama kalusto kuin pelastusyksikössä. Yksikössä on yleensä kattavampi raivauskalusto kuin pelastusyksikössä tai yksikkö voi olla varusteltu esimerkiksi erityisesti tieliikenneonnettomuuksien pelastustoimintaa varten. Raskaan pelastusyksikön muita nimityksiä ovat muun muassa pioneeriauto, pioneeri, raivausauto ja raivuri.
Raskaan pelastusyksikön toiminnallinen tunnus on 5. Esimerkiksi RHE205: Pelastus (Rescue) Helsinki, 20-asema, raskas pelastusyksikkö. Nykyään 55 on pelastussukellusyksikön toiminnallinen tunnus. Esimerkiksi RKY1055: Pelastus Kymenlaakso, 10-asema ja pelastussukellusyksikkö.
Joel Aguilar
Joel Antonio Aguilar Chicas (2. heinäkuuta 1975, San Salvador, El Salvador) on elsalvadorilainen jalkapallotuomari. Ammatiltaan hän on professori. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2001. Hän on tuominnut mm. nuorten MM-kilpailuissa, CONCACAF Champions Leaguessa sekä aikuisten maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa.
Lääkintäesimies
Lääkintäesimies on ensihoidon kenttäjohtaja ja hoitotason sairaankuljettaja, joka liikkuu omalla yksiköllään. Lääkintäesimiehen tehtäviin kuuluvat monipotilas- ja suuronnettomuustilanteiden ensihoidon operatiivinen johtaminen, perustason ensihoitoyksiköiden tukeminen ja ensihoitovalmiuden ylläpitäminen. Tutkintovaatimuksena on yleensä terveydenhuollon AMK-tutkinto, useamman vuoden työkokemus ensihoidosta ja jokin esimies- tai johtamiskoulutus.
Lääkintäesimiehen operatiivinen tunnus on "n"1, esim. E HE 11 (Helsinki 11). Lääkintäesimiehiä on muun muassa Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Turussa, Tampereella, Lahdessa, Jyväskylässä, Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Joensuussa, Kuopiossa, Kouvolassa, Porissa, Savonlinnassa, Loimaalla, Imatralla, Lappeenrannassa ja Mikkelissä.
Knocking at Your Back Door
Knocking at Your Back Door on hard rock/heavy metal yhtye Deep Purplen kappale vuodelta 1984. Se julkaistiin albumilla "Perfect Strangers" 1984 sekä singlenä 1985.
Vilkaviškisin kunnallispiiri
Vilkaviškisin kunnallispiiri () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Marijampolėn läänissä. Vuonna 2008 kunnan väkiluku oli 47 978.
Prima Donna (kappale)
Prima Donna on Uriah Heep -yhtyeen kappale sekä single vuodelta 1975. Se julkaistiin albumilla "Return to Fantasy". Kappaleen kirjoittajaksi on merkitty kaikki yhtyeen tuolloiset jäsenet, paitsi basisti John Wetton. ”Prima Donna” on Uriah Heepille erikoinen siitä syystä, että siinä kuullaan saksofonia.
Singlen b-puoli oli kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn tekemä kappale ”Shout It Out”, joka ei kuulu yhtyeen millekään studioalbumille. Se on kuitenkin sisältynyt bonuskappaleena "Return to Fantasyn" myöhemmille CD-versioille.
A-puoli
B-puoli
Englanninpesukarhukoira
Englanninpesukarhukoira ("English Coonhound") on nimestään huolimatta amerikkalainen koirarotu, joka tunnetaan toisinaan "punatäplikkäänä pesukarhukoirana" ("Redtick Coonhound"). Yleensä sitä kasvatetaan kotimaansa eteläosissa.
Englanninpesukarhukoira kuuluu amerikkalaiseen "coonhound"-tyyppiin.
Toisin kuin muilla coonhoundeilla eli pesukarhukoirilla, tällä rodulla sallitaan vaihteleva väritys. Se voi olla punatäplikäs, sinitäplikäs, kolmivärinen tai kolmivärinen täplikäs. Punaiset merkit ovat kuitenkin dominoivat ja sen vuoksi "redtick" on sille yleinen nimitys. Värivariaatiot ovat yleisiä jopa saman pentueen yksilöiden välillä, mikä osoittaa populaation geneettisen perimän olevan monipuolinen.
Englanninpesukarhukoira on vahvatahtoinen, ellei jopa omapäinen ja vaatii enemmän kärsivällisyyttä koulutuksessa kuin toiset rodut. Nuorena se on normaalisti äärimmäisen aktiivinen, leikkisä ja huomionhakuinen ja kaipaa paljon liikuntaa. Se asettuu herkeämättömästi joka paikkaan eikä se siksi sovi ihmisille jotka eivät halua koiria sohvilleen ja sänkyihinsä. Jotkut uskovat että värin sallitun vaihtelevuuden vuoksi kasvattajat ovat kyenneet keskittymään paremmin älykkyyden ja metsästysominaisuuksien kaltaisten piirteiden jalostamiseen. Kuten kaikki pesukarhukoirat, myös tämä rotu on yleensä hyväluonteinen ja erittäin sosiaalinen. Vauhkoontuneisuus ja aggressiivisuus luokitellaan "United Kennel Club":n rotumääritelmän mukaan virheiksi.
Englanninpesukarhukoirasta saa erinomaisen perhekoiran koska se on jalostettu metsästyskäyttöön miellyttävää, muiden kanssa toimeen tulevaa luonnetta ajueessa edellyttäen. Se on myös sopiva vahtikoira koska se on äärimmäisen äänekäs: melodisista pitkittyneistä ulvauksista aina lyhyisiin, räjähdysmäisiin haukkuihin.
Rotu on kotoisin Kaakkois-USA:sta, jossa se kehitettiin amerikankettukoirasta, englanninkettukoirasta, eurooppalaisista metsästyskoirista ja paikallisista alkuperäiskoirista jotka jäljestivät ja ajoivat puuhun erilaisia eläimiä. Se luokiteltiin alun perin "englantilaiseksi kettu- ja pesukarhukoiraksi" ennen kuin kuusi pesukarhukoiraa eriteltiin omaksi ryhmäkseen. United Kennel Club erotteli 1940-luvulla sinisen pesukarhukoiran ja walkerinpesukarhukoiran toisistaan, mitä seurasi myös englanninpesukarhukoiran luokittelu.
Rotua käytetään usein jäljestykseen ja eläinten puuhun ajamiseen, erityisesti pesukarhun. Se myös osallistuu kilpailuihin jotka tunnetaan "yömetsästyksenä", joista suurimmat ovat "English Days" ja "Southern English Days". Molemmissa on myös näyttelykilpailuja ja vesikokeita.
Sandberg
Sandberg on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gerry Weber Open
Gerry Weber Open on Saksan Nordrhein-Westfalenin Hallessa järjestettävä miesten tennisturnaus. Vuodesta 1993 lähtien kesäkuussa järjestetty turnaus pelataan ulkona ruohokentillä ja se on kokoluokaltaan ATP World Tour 500 -turnaus.
Kari Rosenberg
Kari Rosenberg (s. 20. joulukuuta 1967 Forssa) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän edusti SM-liigaurallaan TPS:ää, Ässiä ja HPK:ta.
Rosenberg oli Forssan Palloseuran kasvatti. Hän pelasi jo 15-vuotiaana ensimmäiset I-divisioonaottelunsa kaudella 1983–1984, jolloin Rosenberg torjui kolmessa ottelussa. Kaudella 1984–1985 hän torjui 14 ottelussa ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Turun Palloseuran A-nuoriin. Rosenberg pelasi kaudella 1986–1987 kolme ottelua TPS:n SM-liigajoukkueessa. Hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi kaudella 1987–1988.
Kaudeksi 1988–1989 Rosenberg siirtyi Ässien maalinsuulle. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua, mutta jäi niukasti kakkosmaalivahdiksi Antti Eskeliselle, joka torjui 29 ottelussa. Ässien kausi päättyi putoamiseen I-divisioonaan keväällä 1989. Rosenberg oli kaudella 1989–1990 Ässien ykkösmaalivahti ja hän torjui kauden aikana kaksi nollapeliä. Hänet valittiin I-divisioonan toiseen tähdistökentälliseen. Keväällä 1990 Ässät nousivat takaisin SM-liigaan. Rosenberg toimi kauden 1990–1991 Ässien ykkösmaalivahtina, mutta hän putosi kakkosmaalivahdiksi kaudella 1991–1992, kun Kari Takko palasi NHL-reissultaan Ässien ykkösmaalivahdiksi. Rosenberg aloitti kauden 1992–1993 I-divisioonassa toimien Kalajoen Junkkareiden ykkösmaalivahtina. Hän kuitenkin palasi kesken kauden Ässien kakkosmaalivahdiksi.
Rosenberg pelasi vuodet 1993–1996 HPK:ssa. Hän pelasi lähinnä joukkueen ykkösmaalivahtina ja kaudella 1993–1994 Rosenberg torjui kaikissa pukemissaan 40 ottelussaan. Hänen kahdella ensimmäisellä kaudellaan HPK ei noussut pudotuspeleihin ja Rosenbergin kolmannella kaudella 1995–1996 Mika Pietilä nousi hänen ohitseen joukkueen ykkösmaalivahdiksi. HPK tuli keväällä 1996 neljänneksi hävitessään pronssiottelussa Rauman Lukolle 2-1. Rosenberg sai torjua kahdessa playoff-ottelussa. Vuodet 1996–1998 hän torjui ESC Moskitos Essenin riveissä, Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Rosenberg palasi kaudeksi 1998–1999 HPK:hon, jossa hän toimi kakkosmaalivahtina Pasi Nurmiselle. Rosenberg kuitenkin palasi loppukaudesta Saksaan ja siirtyi torjumaan DEL-joukkue Berlin Capitalsiin. Hänen ammattilaisuransa päättyi kevääseen 1999.
Ammattilaisuransa jälkeen Rosenberg siirtyi kaudeksi 1999–2000 III-divisioonajoukkue Someron Pallon maalinsuulle. Hän torjui joukkueen II-divisioonaan keväällä 2000. Rosenberg on sittemmin pelannut vielä maalivahtina ja kuulunut joukkueen valmennustiimiin.
Rosenberg voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 1987. Hän toimi kakkosmaalivahtina Markus Kettererille, mutta pääsi itse pelaamaan neljässä ottelussa.
Ilpo Talvio
Ilpo Talvio (s. 15. syyskuuta 1961 Lahti) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Vasenpana laitapuolustajana ja keskikenttäpelaajana pelannut Talvio edusti urallaan Lahden Reipasta 1978–1981, FC Kuusysiä 1982–1984 ja Tampereen Ilvestä 1985–1991. Hän voitti Kuusysissä Suomen mestaruuden 1982 ja 1984 sekä Suomen Cupin Kuusysissä 1983 ja Ilveksessä 1990.Lisäksi hän voitti SM-hopeaa Ilveksessä 1985. Kaikkiaan Talvio pelasi 12 kauden aikana 230 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 15 maalia.
Talvio pelasi maajoukkueessa kaksi maaottelua vuonna 1983.
Ossi Vilppunen
Ossi Vilppunen (s. 10. maaliskuuta 1936) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Vilppunen edusti urallaan muun muassa Lahden Pallo-Miehiä 1956–1960 ja Lahden Reipasta 1961. Mestaruussarjatasolla hän pelasi vain yhden kauden, jonka aikana hänelle kertyi neljä ottelua ja yksi maali. Vilppunen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1957.
Hispano-Suiza
Hispano-Suiza oli espanjalainen luksusautovalmistaja. Yritys perustettiin Barcelonassa 1904. Nykyään se on osa ranskalaista SAFRAN Groupia.
Vuonna 1898 espanjalainen Emilio de la Cuadra aloitti autojen valmistuksen Barcelonassa nimellä La Cuadra. Pariisissa de la Cuadra tapasi sveitsiläisen insinöörin Marc Birkigtin ja palkkasi tämän työskentelemään yrityksessä Espanjassa. Birkigt suunnitteli La Cuadran ensimmäiset kaasumoottorit.
Vuonna 1902 yrityksen omistus vaihtui, ja nimeksi tuli Fábrica Hispano-Suiza de Automóviles. Tämä yritys meni konkurssiin joulukuussa 1903.
Hispano-Suiza herätettiin henkiin vuonna 1904, nimellä La Hispano-Suiza Fábrica de Automóviles. Puolentoista vuoden aikana yritys esitteli neljä uutta moottoria : 3,8- ja 7,4-litraiset nelisylinteriset moottorit sekä ison kuusisylinterisen moottorin.
Geneven autonäyttelyssä 2010 nähtiin uusi Hispano-Suiza, jossa oli 750-hevosvoimainen Audin V8-moottori.
Key English
Key English on WSOY:n julkaisema peruskoulun yläasteen A-englannin opetuksen oppikirjasarja.
Kate French
Kate French (s. 1984 Flemington, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli.
Kate French toimi nuorena mallina, mutta alkoi sittemmin luoda uraa näyttelijänä. Hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvasta "Accepted" vuonna 2006. Samana vuonna hän sai pääroolin televisiosarjasta "Wicked Wicked Wicked". Sarja kuitenkin lopetettiin vuonna 2007. Frech esitti näyttelijä Niki Stevensiä sarjassa "L-koodi" vuosina 2008–2009. Hän on vieraillut myös mm. sarjoissa "Tunteet pelissä", "" ja "Gossip Girl".
Kate Frenchin vanhemmat Joan ja Rob French ovat työskennelleet malleina. Hänen isäpuolensa on muotivalokuvaaja.French kasvoi Long Islandilla kolmen sisaruksensa kanssa. Nykyään hän asuu West Hollywoodissa. French on opiskellut Kalifornian yliopistossa. Hän harrastaa mm. kirjoittamista, surfailua ja lenkkeilyä koiran kanssa.
Leonid Sedov
Leonid Ivanovitš Sedov (14. marraskuuta 1907 Rostov, Venäjä – 5. syyskuuta 1999) oli johtava neuvostoliittolainen fyysikko. Hän oli Moskovan yliopiston hydrodynamiikan professori, Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen ja Ranskan tiedeakatemian ulkomainen jäsen.
Sedov laati toisen maailmansodan aikana niin sanotun Sedovin samankaltaisuusratkaisun. Hän oli Neuvostoliiton avaruusohjelman ensimmäinen puheenjohtaja ja julkaisi tiedon ohjelmasta 1955. Hän oli Kansainvälisen avaruuslentoyhdistyksen ("International Astronautical Federation", IAF) puheenjohtaja 1959–1961. Viime aikoihin asti on luultu, että Sedov oli Sputnik-hankkeen merkittävin taustavoima.