hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antti Kurvinen
Antti Ilmari Vilhelm Kurvinen (s. 14. heinäkuuta 1986 Ylihärmä) on suomalainen keskustalainen poliitikko. Hänet valittiin eduskuntaan Vaasan vaalipiiristä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vuodesta 2009 Kurvinen on ollut myös Kauhavan kaupunginvaltuuston jäsen.
Kurvinen valmistui ylioppilaaksi Härmän lukiosta vuonna 2005 ja oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2013. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli lakimiehenä asianajotoimistossa vuodesta 2013.
Kurvinen oli Suomen Keskustanuorten puheenjohtaja vuosina 2009–2013. Hänet valittiin tehtävään lokakuussa 2009, jolloin hän voitti vastaehdokkaansa Jouni Pitkäsen äänin 128–105. Vuonna 2009 hän toimi Keskustan Opiskelijaliiton puheenjohtajana.
Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa Kurvinen jäi ensimmäiselle varasijalle. Vuonna 2006 Kurvinen nousi varasijalta Ylihärmän kunnanvaltuustoon.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kurvinen valittiin ensimmäisen kerran Kauhavan kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hänet valittiin jatkokaudelle kuntansa ääniharavana. Hän on kaupunginvaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Kurvinen on myös Etelä-Pohjanmaan liiton maakuntahallituksen jäsen kaudella 2013–2016.
Kurvinen oli ehdolla vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Vaasan vaalipiiristä, muttei tullut valituksi 3 588 äänellä. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2015 vaaleissa 5 838 äänellä.
Gmunden
Gmunden on Ylä-Itävallassa Traunsee-järven rannalla sijaitseva kaupunki, joka tunnetaan myös terveys- ja lomakohteena. Se on myös Salzkammergutin alueen tärkeä suolantuotantopaikka.
Gmunden sijaitsee Traunsee-järven rannalla, korkeiden vuorten, kuten Traunstein (1 660 m) ja Erlakogelin (1 570 m), ympäröimänä.
Gmundenissa on lukuisia kiinnostavia ja tutustumisen arvoisia paikkoja, kuten Schloss Ort -linna ja keramiikkatehdas, joka valmistaa Gmunden Keramik -nimellä erilaisia astioita.
Gmundenissa toimii lyhyt julkisen liikenteen raitiolinja, joka yhdistää rautatieaseman kaupungin keskustaan. Linjalle on suunniteltu myös lyhyttä jatkoa.
Gmundenissa on neljä päiväkotia, neljä peruskoulua ja kolme lukiota.
Kulttuuriklubi Siperia
Kulttuuriklubi Siperia on jyväskyläläinen luovan toiminnan tila, jossa 13–29-vuotiaat saavat harrastaa taidetta ja kulttuuria omaehtoisesti. Toiminta sai alkunsa vuonna 2000 Jyväskylän taidemuseon Elämäpeli –nuoriso-ohjelman yhteydessä. Nuorten osaamista esitelleen Lokasuoja –näyttelyn jälkeen perustettiin Kulttuuriyhdistys Väristys ry. Nuorten talkootyöllä ja Jyväskylän kaupungin nuorisotyön avustamana syntyi keskustan laitamalle Sepänkeskukseen Kulttuuriklubi Siperia.
Kulttuuriklubin tiloissa toimii mm. "Nuorten Taidetyöpaja" ja nuorten rock-kuoro "RockAll".
Kulttuuriklubi Siperian toiminta siirtyi Sepänkeskuksen sisäilmaongelmien vuoksi alkuvuodesta 2010 Tourulaan Yleisradion entisiin toimitiloihin osoitteeseen Matarakatu 6, 40100 Jyväskylä.
RockAll on nuorten perustama ja toteuttama jyväskyläläinen kuoro. Kuoron pääasiallisina toimijoina ovat Jyväskylän kaupungin nuorisopalvelut ja Kulttuuriklubi Siperia. Kuoron toimintatapa on tehdä tutuista rockkappaleista kuoroversioita. Jäsenet ovat iältään viidestätoista- kahteenkymmeneenviiteen vuotiaita. Kuoronjohtajana toimii rumpali ja nuorisonohjaaja Seppo Pohjolainen ja säestyksestä vastaa muusikko Mikko Pellinen.
Kuoro syntyi keväällä 2009 nuorten Jyväskylän kaupungin nuorisopalveluiden sähköiselle aloitekanavalle tekemän aloitteen pohjalta, jonka pohjalta kulttuuriklubi Siperia alkoi viedä asiaa eteenpäin. RockAllin ensimmäinen esiintyminen oli Helsingissä syksyllä 2009 Aseman Lapset ry:n Walkers-toiminnan 15-vuotisjuhlatapahtumassa. Sen jälkeen RockAll on esiintynyt erilaisissa tilaisuuksissa esimerkiksi kirkoissa ja rocksaleissa. Nuorten nettilehti Painovirhe on myös tekemässä kuoron kiertueesta dokumenttia.
Kuoron ensimmäinen single "Tinasotilas" ilmestyi maaliskuussa 2010.
Evil Genius
Evil Genius () on McGraw-Hill/TAB Electronicsin julkaisema taskukirjasarja.
Liettuan vaakuna
Liettuan vaakuna on Liettuan tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Vaakunassa punaisella taustalla Vytis-niminen (suom. "takaa-ajaja, jahtaaja") ritari ratsastaa hevosella ja pitää miekkaa kädessään. Ritarilla on lisäksi sininen kilpi, jossa on keltainen risti. Vaakuna on yksi Euroopan vanhimmista valtiovaakunoista.
Pikkukirvinen
Pikkukirvinen ("Anthus brachyurus") on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää päiväntasaajan eteläpuolista Afrikkaa Ugandasta, Ruandasta ja Burundista itäiseen Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Karl Jakob Sundevall kuvaili lajin holotyypin Umlaasjoelta Durbanin läheltä Etelä-Afrikasta 1851.
Kööpenhaminan synagoga
Kööpenhaminan synagoga on Tanskan juutalaisyhteisön keskus Kööpenhaminassa. Synagogan on suunnitellut arkkitehti Gustav Friedrich Hetsch, ja sen rakennustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1833.
B1 (höyryveturi)
B1 eli Pässi oli Valtionrautateiden (VR) ensimmäinen höyryveturi, joka hankittiin vaihtotyöhön.
B1 on tankkiveturi, sen vesisäiliö eli satulatankki on vaippana höyrykattilan päällä. Pässi toimi järjestelyveturina hyvin,
sen vetovoima oli vanhimmissa versioissa 2 900 kp (28,4 kN) ja uudemmissa 3 370 kp (33 kN). Vuonna 1880 VR tilasi B1:stä samalta valmistajalta vielä sen pienemmän version B2:n (numero 301, vuodesta 1887 numero 100), jota käytettiin myös radanrakennustyömailla. Se hylättiin vuonna 1919 ja myytiin sitten Enso Oy:lle.
B1-veturit hylättiin 1920-luvulla. B1-veturi numero 9 oli ensimmäinen, jolle ei annettu enää virallista nimeä vaan pelkästään numero. Se on Suomen vanhimpana säilyneenä veturina esillä Suomen rautatiemuseossa Hyvinkäällä.
Bắc Ninh
Bắc Ninh on kaupunki Vietnamissa, samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 37000 asukasta.
Bắc Ninh sijaitsee noin 30 kilometrin päässä Hanoista. Kaupunki oli merkittävä kauppapaikka 100-luvulta 900-luvulle. Buddhalaisuus levisi sinne varhain, ja siellä on monia merkittäviä pagodoita.
Red Jacket
Red Jacket oli kuuluisa purjelaiva, klipperi, jonka tilasi Seacomb & Taylor Bostonista. "Red Jacketin" suunnitteli Samuel Hartt Pook, ja sen rakensi George Thomas Rocklandissa, Mainessa. Vuonna 1853 "Red Jacket" teki purjelaivojen nopeusennätyksen matkustamalla New Yorkista Liverpooliin 13 päivässä, 1 tunnissa ja 25 minuutissa.
"Red Jacketin" ostivat myöhemmin Pilkington & Wilcox ja eräät muut liverpoolilaiset sijoittajat. White Star Line -yhtiö käytti laivaa Melbournen liikenteessä.
"Red Jacket" palveli maahanmuuttoliikennettä vuoteen 1861, jolloin se alkoi kuljettaa rahtia Australian ja Intian rannikoilla. Vuonna 1872 alus kuljetti sahatavaraa Quebecistä Lontooseen. Vuonna 1883 alus myytiin Kap Verdeen, ja vuonna 1885 se haaksirikkoutui myrskyssä.
Phủ Lý
Phủ Lý on kaupunki Vietnamissa, Hà Namin maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 14000 asukasta. Vuonna 2008 tehdyn kuntainliitoksen yhteydessä kaupunkiin liitettiin ympäröiviä alueita, ja sen väkiluku nousi yli 121 tuhanteen.
Phủ Lý sijatsee noin 60 kilometríä pääkaupunki Hanoista etelään valtatie 1A:n varrella. Sen on rakennettu samannimisen Punaisenjoen sivujoen varrelle aikana jolloin joet olivat tärkeimpiä kulkureittejä. Sen halki kulkee myös pohjoisesta etelään kulkeva rautatie. Hyvät liikenneyhteydet ovat tehneet siitä alueen keskeisen kauppapaikan.
RMS Oceanic (1870)
RMS Oceanic oli White Star Linen ensimmäinen linjalaiva ja tärkeä käännekohta matkustajalinjalaivojen kehittelyssä.
"Oceanic" rakennettiin Harland & Wolffin telakalla Belfastissa. Se siirrettiin 27. elokuuta 1870 Liverpooliin, josta se lähti 26. helmikuuta 1871 neitsytmatkalleen. Laivassa oli kaksitoista höyrykattilaa, jotka tuottivat höyryä 450 kPa:n paineella, sekä yhdistetty neljäsylinterinen höyrykone – 2 x 78 tuumaa (1,98 m) ja 2 x 41 tuumaa (1,04 m) – 60 tuuman (1,52 m) iskun kanssa. Kuten tuon ajan muissakin höyryaluksissa, myös Oceanicissa oli mastot ja purjeet. Runko oli rakennettu raudasta ja jaettu yhteentoista vedenpitävään osastoon. Oceanicilla oli tilaa 166 ensimmäisen luokan ja 1000 kolmannen luokan matkustajalle sekä 143 miehistön jäsenelle. White Star Line ei ollut säästellyt kuluja rakennuttaessaan alusta ja lehdistö kuvaili laivaa ”keisarilliseksi purjeveneeksi”. Ikkunat olivat aluksessa paljon suurempia kuin nykyajan risteilyaluksilla. Ensimmäisessä luokassa oli juokseva vesi ja aluksella oli sähkökellojakin.
Oceanic oli White Star Linen omistuksessa. Alus lähti neitsytmatkalleen Liverpoolista 2. maaliskuuta 1871 mukanaan vain 64 matkustajaa sekä kapteeni Sir Digby Murray. Pian aluksen satamasta lähdön jälkeen sen täytyi palata kattilan ylikuumenemisen takia takaisin. Matkaa jatkettiin 16. maaliskuuta. Tammikuussa 1872 Oceanic kävi läpi korjauksen, jonka aikana suuri miehistösuoja lisättiin – sen todettiin estävän keulaosaa täyttymästä. Kaksi uutta höyrykattilaa lisättiin, jotta höyrynpaine kasvaisi. Mastoja lyhennettiin.
Aluksen kolme sisarlaivaa valmistuivat pian Oceanicin jälkeen: RMS Atlantic, SS Baltic ja SS Republic.
Oceanic purjehti White Star Linen alla Liverpool – New York -reittiä 11. maaliskuuta 1875 asti, kunnes alus myönnettiin erikoisoikeudella Occidental & Orientalin höyrylaivayhtiölle, jossa Oceanic kulki San Franciscon, Yokohaman ja Hongkongin välillä. White Star Line toimitti laivan päällystön, kun taas muut miehistön jäsenet olivat kiinalaisia. Itse laiva jäi White Star Linen väreihin, mutta se kulki O&O:n lipun alla. Uudelleenasemointimatkan aikana Liverpoolista Hongkongiin Oceanic teki tuon reitin nopeusennätyksen. Myöhemmin se myös teki Yokohaman nopeusennätyksen. Palatessaan San Franciscoon se rikkoi oman ennätyksensä tuolla reitillä marraskuussa, 1889, 13 päivällä, 14 tunnilla ja 5 minuutilla.
22. elokuuta 1888 Oceanic törmäsi yhteen SS City of Chesterin kanssa juuri kultaisen portin ulkopuolella. Chester upposi, ja 16 sen matkustajaa hukkui.
Vuonna 1895 Oceanic palautettiin White Star Linelle, joka aikoi ottaa laivan takaisin käyttöön. Laiva lähetettiin takaisin Harland & Wolffille tarkastuksiin, joissa havaittiin laivan olevan yhtiölle epätaloudellinen. Oceanic myytiin romutettavaksi.
Tri Jekyll &amp; Mr. Hyde (vuoden 1931 elokuva)
Tri Jekyll & Mr. Hyde ("Dr. Jekyll and Mr. Hyde") on Rouben Mamoulianin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1931. Elokuva perustuu Robert Louis Stevenson pienoisromaaniin Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde. Elokuva vedettiin levityksestä Metro-Goldwyn-Mayerin tehtyä kirjasta uuden filmatisoinnin vuonna 1941, mutta se julkaistiin uudelleen 1970-luvulla.
Fredric March sai roolistaan parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Elokuva oli Oscar-ehdokkana myös kuvauksesta ja sovitetusta käsikirjoituksesta.
Elokuvan juoni poikkeaa alkuperäisestä kirjasta monella tapaa, joista mainittavin on että elokuvassa paljastetaan välittömästi että Jekyll ja Hyde ovat sama henkilö, kun taas kirjassa se selviää vasta viimeisillä sivuilla. Myöskin hahmo jonka perspektiivistä tarina kerrotaan on vaihtunut, kirjassa se oli Jekyllin hyvä ystävä, kun taas elokuvassa se on Jekyll.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Tri Jekyll & Mr. Hyden" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
SS Tropic (1871)
SS Tropic oli White Star Linen postihöyrylaiva. Aluksen valmisti Thomas Royden and Sons Liverpoolista omalle yhtiölleen Indra Linelle. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1871.
White Star Line osti 1872 aluksen sen ollessa vielä telakalla, jolloin se samalla nimettiin "Tropiciksi". Aluksen oli tarkoitus palvella reitillä Liverpoolista Kalkuttaan, joka oli lyhentynyt merkittävästi Suezin kanavan avauduttua 1871. Alus siirrettiin vielä samana vuonna Etelä-Amerikan reitille ja se teki 5. marraskuuta ensimmäisen matkansa Liverpoolista Valparaisoon. Reitin osoittauduttua kannattamattomaksi, koska aluksella oli vaikea saada paluulastia. Alus teki 4. kesäkuuta 1873 viimeisen matkansa Valparaisoon, minkä jälkeen se myytiin bilbaolaiselle J. Serra y Font -yhtiölle. Uusi omistaja nimesi "Tropicin" uudelleen "Federicoksi".
Alus myytiin edelleen 1886 bilbaolaiselle Cia. de Nav. La Flechalle, joka piti aluksen saman nimisenä. Alus myytiin romutettavaksi ja se romutettiin lokakuussa 1894 Lytham St. Annella Lancashiressä.
SS Asiatic (1871)
SS Asiatic (joskus kutsuttu myös "RMS Asiatic") oli White Star Linen omistama postihöyrylaiva. Sisaraluksensa "SS Tropicin" tavoin alus ostettiin 1871 keskeneräisenä Thomas Royden and Sonsin telakalta Liverpoolista. Alus oli laskettu vesille 1. joulukuuta 1870.
Alus määrättiin maaliskuussa 1872 epäonnistuneelle Suezin kanavan kautta kulkevalle Liverpoolin ja Kalkutan väliselle reitille. Alus teki 25. helmikuuta 1873 ensimmäisen matkansa Liverpoolista Valparaisoon, mutta sekin osoittautui taloudellisesti tuloksettomaksi. Matkan aikana RMS Atlantic haaksirikkoutui Kanadan rannikolla, jolloin White Star Line myi SS Tropicin ja SS Asiaticin lontoolaiselle African Steamship Companylle saadakseen tuottoa. "Asiatic" nimettiin Ambriziksi.
Alus oli hankinta hetkellä suurin African Steamship Companyn aluksista. Se teki 12. syyskuuta 1873 ensimmäisen matkansa uuden yhtiön palveluksessa Liverpoolista Länsi-Afrikkaan. Kymmenen vuotta myöhemmin yhtiö myytiin Elder Dempsterille.
"Ambriz" oli joulukuussa 1883 Belfastissa telakalla huollettavana, jolloin sen kattilat vaihdettiin, koneet huollettiin ja sen kapasiteettia kasvatettiin 200 tonnilla. Alus palasi liikenteeseen 1884 Liverpoolin ja New Orleansin väliselle reitille kuljettamaan puuvillaa.
"Ambriz" myytiin 1895 Majungaan Cie Française Charbonnage et de la Batelagelle a Madagascar yhtiölle. Alus muuttui yhtiön hiiliproomuksi, joka matkasi Eurooppaan, pääasiassa Cardiffiin, mikäli hiilivarastot tarvitsivat täydennystä. "Ambriz" tuhoutui helmikuussa 1903 Madagaskarin rannikolla.
Agonia
Agonia on Venäjän keisarikunnan ja Grigori Rasputinin viimeisiä vaiheita rekonstruoiva neuvostoelokuva. Fiktiivisen materiaalin rinnalla ohjaaja Elem Klimov hyödyntää läpi elokuvan jatkuvaa dokumenttien virtaa.
Klimov alkoi valmistella filmiä Rasputinista jo 1960-luvun puolivälissä. Työ vaati häneltä yhdeksän vuotta ja useita kirjoitusversioita. Vaikka elokuva valmistui jo 1975, lopullinen versio julkaistiin Neuvostoliitossa vasta 1985, osittain sen orgiakohtausten takia, osin siksi, että teoksen tsaari Nikoilai II:sta piirtämä kuva oli varsin sävykäs.
SS Republic (1872)
SS Republic oli valtamerialus, jonka Harland & Wolff rakensi vuonna 1871 White Star Lineä varten. 
Republicin oli tarkoitus saada nimeksen Arcatic, mutta nimeä muutettiin.
Republic oli 420 jalkaa pitkä, ja sen bruttovetoisuus oli 3,984 tonnia. Laivan käyttövoimana olivat sekä höyrykone, että neljä mastoa ja purjeet. Laivassa oli ensiluokkaista tilaa 166 ihmiselle ja välikansitilaan mahtui jopa 1,000 matkustajaa.
Republic lähti neitsytmatkalleen 1. helmikuuta 1872 Liverpoolista New Yorkiin. Alus kulki tätä reittiä 17 vuoden ajan, viimeisen kerran 16. tammikuuta 1889.
White Star Line myi Republicin Holland America Linelle, joka muutti laivan nimen Maasdamiksi. Maasdam lähetettiin korjaukseen G. Forrester & Colle Liverpooliin koneiden vaihtamista varten. Samalla laivaa muutettiin niin, että se pystyi kuljettamaan 150 henkilöä ensimmäisessä luokassa, 60 toisessa luokassa ja 800 välikansitaloissa. Kun laiva oli valmis se alkoi kulkea 15. maaliskuuta 1890 reittiä Rotterdamin ja New Yorkin välillä. Yhdeksän vuotta myöhemmin vaihtuvien markkinoiden kanssa Maasdamia korjattiin jälleen ensimmäisen luokan matkustajia ja välikansitilalla matkustavia ajatellen. Korjauksen jälkeen laiva jatkoi reitillä Rotterdam-New York 6. maaliskuuta 1902 saakka.
Maasdam myytiin 1902 Italialaiselle laivanvarustamolle, joka nimesi taas laivan uudestaan. Tällä kertaa alus sai nimekseen Vittoria. 
Myöhemmin, 1902, Vittoria myytiin jälleen, tällä kertaa La Velocelle. La Veloce nimesti Vittorian Citta di Napoliksi.
Citta di Napoli korjautettiin niin että se pystyi kuljettameen 1,424 siirtolaismatkustajaa. Alus aloitti purjehduksensa 30. syyskuuta Genovan, Napolin ja New Yorkin välillä.
Citta de Napoli kulki reittiä 27. huuhtikuuta 1897 saakka. Laiva myytiin jälleen 1908, mikä tarkoitti sitä, että entinen SS Republic sai kaksi vuotta lisäaikaa, kunnes alus löytyi hylättynä Genovasta vuonna 1910.
Erik Cronvall
Erik Johan Cronvall (3. huhtikuuta 1904 Helsinki – 5. syyskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen kapellimestari, viulisti ja musiikkipedagogi.
Cronvall opiskeli viulunsoittoa Helsingin Filharmonisen seuran orkesterikoulussa, Helsingin Musiikkiopistossa sekä Pariisissa, Berliinissä ja Wienissä. Cronvall oli Radio-orkesterin viulisti ja konserttimestari sen perustamisesta alkaen vuosina 1927–1953 sekä Radion sinfoniaorkesterin pitkäaikainen kapellimestari vuosina 1944–1970. Hän oli myös jäsenenä Linko–Cronvall–Selin-triossa ja sen perustamassa Sibelius-kvartetissa. Trioon kuuluivat Cronvallin lisäksi pianisti Erkki Linko ja sellisti Yrjö Selin.
Muiden töidensä ohella Cronvall opetti Sibelius-Akatemiassa sekä viulunsoittoa että yhteismusisointia ja johti useaa harrastajaorkesteria. Hänen johtamiinsa harrastajaorkestereihin kuuluivat Helsingin yliopiston Uusmaalaisen osakunnan orkesteri vuosina 1926–1946 ja Ylioppilaskunnan Soittajat -orkesteri vuosina 1946–1966, kumpikin kahdenkymmenen vuoden ajan. Cronvall sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1965 ja professorin arvonimen vuonna 1968.
Cronvallin puoliso oli pianisti Eevi Cronvall o.s. Voipio (1916–2009), jonka kanssa Cronvall esiintyi muun muassa duokonserteissa, radionauhoituksissa ja Sibelius-viikoilla. Heidän poikansa on toimittaja Aarno Cronvall.
Robert Young
Robert George Young (22. helmikuuta 1907 Chicago, Illinois – 21. heinäkuuta 1998 Westlake Village, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti elokuvanäyttelijänä ja 1930-luvulla hän näytteli vuosittain jopa yhdeksässä eri elokuvassa. Vuonna 1949 Young siirtyi radioon "Father Knows Best" -tilannekomediasarjan isän, Jim Andersonin rooliin. Samaa roolia hän näytteli myös sarjan televisioversiossa, joka alkoi vuonna 1954 ja päättyi 1963. Young näytteli nimiroolin vuosina 1969–1976 esitetyssä lääkärisarjassa "Marcus Welby, M.D.". Roolistaan hänet palkittiin Golden Globella. Young on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Renato Cellini
Renato Cellini (1912–1967) oli kapellimestari. Hän syntyi Torinossa ja antoi ensimmäisen resitaalinsa sellistinä 10-vuotiaana. Myöhemmin hän oppi pianon- sekä urkujensoittoa ja myös opiskeli konservatoriossa sävellystä.
Cellini pääsi työskentelemään italialaisiin oopperataloihin ja Glyndebournen oopperafestivaaliin. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli Metropolitan-oopperassa vuoteen 1954. Vuosina 1954–1964 hän oli New Orleans Opera Associationin musiikillinen johtaja. Hän johti oopperaa myös Méxicossa, Cincinnatissa sekä Caracasissa ja teki levytyksiä.
Syyskuussa 1950 sattuneen sydänkohtauksen jälkeen Cellini kärsi heikosta terveydestä. Hän kuoli vuonna 1967.
Kaisa Sinikara
Kaisa Sinikara on Helsingin yliopiston entinen ylikirjastonhoitaja ja teologian tohtori. Yliopiston kansleri myönsi vuonna 2010 Kaisa Sinikaralle oikeuden käyttää professorin arvonimeä aikana, jona hän toimii Helsingin yliopiston ylikirjastonhoitajana.
Sinikara väitteli teologian tohtoriksi 2007. Sinikara aloitti ylikirjastonhoitajana kesäkuussa 2009 ja jäi eläkkeelle kesäkuussa 2013.
Sinikara on ollut vuosina 1978–1983 ja 1985–1987 teologisen tiedekunnan kirjastossa eri tehtävissä, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjastossa 1977–1978 ja 1987–1989 sekä sen jälkeen Helsingin yliopiston opiskelijakirjastossa johtajana 1989–2002. Hän toimi yliopiston kirjasto- ja tietopalvelujen koordinointiyksikön päällikkönä 2002–2009.
Leo Laukkanen
Leo Olavi Laukkanen (11. lokakuuta 1913 Helsinki – 1. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän on tunnettu erityisesti abstrakteista pienoisveistoksistaan, jotka on useimmiten tehty graniitista.
Laukkanen opiskeli Taideteollisuuden keskuskoulussa vuosina 1931–1933. Vaikka Laukkasen tuotannon tunnetuin osa koostuu abstrakteista veistoksista, hän teki uransa alku- ja loppuvaiheissa myös esittäviä veistoksia sekä kivestä että pronssista, muun muassa naishahmoja. Vuonna 1980 Helsingin Taidehallissa oli laaja Laukkasen muistonäyttely, jonka teokset hän oli testamentannut Suomen taiteilijaseuralle.
Laukkanen oli kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen assistenttina vuosina 1948–1956.
Kyhmykutina
Kyhmykutina eli prurigo nodularis on sairaus, josta kärsivälle kehittyy kutiavia kyhmyjä tavallisimmin raajoihin. Niitä voi kuitenkin esiintyä myös vartalolla. Enemmistö kyhmykutinaa sairastavista on 20–60-vuotiaita ja atoopikkoja. Sairaus on yleisempi naisilla. Se voi alkaa äkisti, mutta puolilla kutina puhkeaa hitaammin viikkojen tai kuukausien kuluessa. Taudin syy on tuntematon.
Air Mikisew
Air Mikisew oli lentöyhtiö pohjoisessa Albertassa, Kanadassa. Sen pääkonttori sijaitsi Fort McMurrayssa. Yhtiön kotikenttä oli Fort McMurrayn lentoasema ja reittikohteita olivat Edmontonin keskuskenttä ja Fort Chipewyanin lentoasema. Reittiliikenteen lisäksi yhtiö suoritti sairaankuljetuslentoja Wood Buffalon alueella sekä tilauslentoja läntisen Kanadan alueella. Se asetettiin lentokieltoon huhtikuussa 2010 ja lopetti sen jälkeen toimintansa.
Air Mikisewin omisti "Mikisew Group Of Companies" -yhtiö, jonka taas yhteisomistaa noin 2 500 Mikisew First Nationin asukasta. Mikisew-nimi tulicreen kielestä, jossa se tarkoittaa kotkaa.
Fort McMurrayn kauppakamari nimesi Air Mikisewin Fort McMurrayn vuoden 2005 yritykseksi.
Air Mikisewin laivasto koostui seuraavista lentokoneista (maaliskuu 2010):
Fitzwilliam College
Fitzwilliam College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Fitzwilliam Collegen juuret ovat college-järjestelmän ulkopuolisessa instituutiossa, joka aloitti toimintansa vuonna 1869 Trumpington Streetillä Fitzwilliam-museota vastapäätä sijaitsevassa talossa. Tämä instituutio järjesti opetusta niille opiskelijoille, joilla ei ollut varaa opiskella jonkin collegen alaisuudessa. 1900-luvun jälkipuoliskolla tarve tällaiselle instituutiolle väheni, sillä Cambridgen yliopistoon oli luotu erilaisia stipendijärjestelyjä, jotka mahdollistivat myös vähävaraisten opiskelijoiden pääsyn college-järjestelmän piiriin. Nimellä "Fitzwilliam House" tunnettu instituutio sai kuninkaallisen erioikeuden ja muutti nimensä Fitzwilliam Collegeksi vuonna 1966.
College rakennettiin 1960-luvulla "Storey's Wayn" varteen. Ensimmäiset opiskelijoiden rakennukset suunnitteli Sir Denys Lasdun ja ne valmistuivat vuonna 1966. Collegen kappelin on suunnitellut Sir Richard MacCormac. "Gatehouse"-pihan ja auditorion on suunnitellut arkkitehtitoimisto "Allies and Morrison". Uusi kirjasto ja tietotekniikkakeskus ovat "Edward Cullinan Architects" -arkkitehtitoimiston suunnittelemat ja ne avataan 2010. Collegen keskellä sijaitsee "The Grove", vuonna 1813 valmistunut William Custancen suunnittelema rakennus, joka on nykyisin suojeltu. Emma Darwin asui tässä talossa 1883–1896 miehensä Charles Darwinin kuoleman jälkeen. Rakennus liitettiin osaksi Fitzwilliam Collegea vuonna 1988.
Eero (sarjakuva)
Eero on Petteri Tikkasen sarjakuva-albumi, jonka päähenkilö on Eero. "Eero" sai vuoden 2010 Sarjakuva-Finlandian. Eero esiintyi jo Tikkasen "Kanerva"-albumeissa, mutta Tikkanen halusi tuoda hahmoon uuden näkökulman, ja "Eerossa" Kanerva jää sivuhenkilöksi.
Tikkanen tarjosi "Eeroa" ensin Egmontille, mutta "se tuli bumerangina takaisin". Sen kustansi sittemmin Like, ja siinä vaiheessa hän lisäsi siihen pinkkiä ja sinistä. Albumissa Eeron lapsuus loppuu ja hän lähestyy murrosikää. Palkinnon ansiosta Eeron tarina jatkuu, ja tulevat tarinat kertovat mopoikäisestä ja autoikäisestä Eerosta.
Savannikirvinen
Savannikirvinen ("Anthus caffer") on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää mantereen itä- ja eteläosia Etelä-Etiopiasta ja Etelä-Keniasta Kongoon, Angolaan ja Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan viisi alalajia. Karl Jakob Sundevall kuvaili lajin holotyypin Mohapoanista Limpopon varrelta Etelä-Afrikasta 1851.
Huviretki hirttopaikalle
Huviretki hirttopaikalle () on Peter Weirin ohjaama australialainen mystinen draamaelokuva vuodelta 1975. Se kertoo sisäoppilaitoksen tyttöoppilaiden huviretkestä Hanging Rock -nimiselle kalliomuodostelmalla, missä kolme heistä katoaa salaperäisesti.
"Huviretki hirttopaikalle" oli Peter Weirin läpimurtoelokuva ja myös yksi ensimmäisistä maailmanlaajuisesti menestyneistä australialaisista elokuvista.
Voitetut BAFTA-palkinnot:
Richard Stites
Richard Stites (2. joulukuuta 1931 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 7. maaliskuuta 2010 Helsinki) oli arvostettu yhdysvaltalainen historiantutkija ja Venäjä-asiantuntija. Hän oli Georgetownin yliopiston professori ja Helsingin yliopiston kunniatohtori.
Stites kirjoitti teoksensa pitkälti Kansalliskirjaston Slavica-osaston aineistoa hyväksikäyttäen.
Baptiste Gentili
Baptiste Gentili (s. 17. syyskuuta 1957) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Gentili aloitti pelaajaurana 1974 AC Ajaccion keskikentällä. Hän pelasi seurassa yhden kauden siirtyen tämän jälkeen OGC Niceen, jossa vierähti kahdeksan kautta. Gentili pelasi nizzalaisseurassa 81 sarjaottelua onnistuen 32 kertaa maalinteossa. Hän oli joukkueen kanssa saavuttamassa hopeaa Ranskan liigassa 1976 ja Coupe de Francessa 1978. Gentili siirtyi paikallisvastustaja AS Cannesiin 1983. Hän pelasi urallaan vielä myös FC Mulhousessa ja Gazélec Ajacciossa, kunnes lopetti vuonna 1992.Valmennusuransa Gentili aloitti 1992 AC Ajacciossa. Seura oli pudonnut Division 2:sta Nationaliin ja Gentilin tavoitteena oli palauttaa korsikalaisseura mahdollisimman korkealle. Vuonna 1994 Ajaccio juhli Korsikan mestaruutta ja neljä vuotta myöhemmin Nationalin voittoa. Kaudeksi 1998/99 Division 2:een palannut Ajaccio oli sarjassa Gentilin johdolla parhaimmillaan seitsemäs. Hän saikin jättää tehtävänsä kauden 2000/01 jälkeen.
Pitkän Ajaccio-pestinsä jälkeen hän toimi kaudella 2001/02 lyhyen aikaa FC Martigues’n päävalmentajana, muttei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta Division 2:sta. Kauden jälkeen hän siirtyi AS Beauvais Oisen peräsimeen, mutta seura romahti hänen johdollaan Division 2:n seitsemänneltä sijalta putoajaksi ja Gentili sai potkut kauden jälkeen.
Toukokuussa 2004 Gentili palasi Korsikalle, tällä kertaa Gazélec Ajaccion päävalmentajana. Hän voitti seuran kanssa Korsikan mestaruuden 2005, mutta huonot tulokset johtivat potkuihin marraskuussa 2005. Tämän jälkeen Gentili oli pari vuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi 2007 Ligue 2:een pudonneen FC Nantes Atlantiquen apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kauden ajan.
Helmikuussa 2010 Gentili nimettiin Ligue 2:ssa kehnosti pelanneen FC Nantes Atlantiquen kolmanneksi valmentajaksi kauden aikana. Gentilin johdolla Nantes oli lopulta 15:s ja vältti putoamisen Nationaliin. Kaudella 2010/11 hän ei kuitenkaan kohtuullisesta alusta huolimatta saanut Nantes’n peliä kulkemaan ja sijoituksen pudottua keskikastin alemmalle puolelle hän sai potkut maaliskuussa 2011.
Tammikuussa 2012 Gentili siirtyi Jean Tiganan apulaisvalmentajaksi kiinalaisseura Shanghai Shenhuaan. Pesti Kiinassa päättyi potkuihin huhtikuussa 2012.
Keltahoususirkku
Keltahoususirkku ("Pselliophorus tibialis") on Keski-Amerikassa tavattava sirkkuleihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan keltahoususirkku on noin 18 cm. Väritykseltään keltahoususirkku on lähes kokonaan hyvin tumman harmaa. Pää, kurkku, siivet ja pyrstö ovat hieman muuta ruumista tummemmat. Aikuisten lintujen reisissä on keltaiset höyhentupsut, jotka puuttuvat nuorilta yksilöiltä.
Keltahoususirkkua tavataan Costa Ricasta sekä Panaman länsiosista. Lajin elinympäristöä ovat ylänkömaiden metsien reunat, tiheiköt, pensaikkoiset laaksot ja pensaikot soiden lähettyvillä. Elinympäristöt sijaitsevat useimmiten 1 500–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Keltahoususirkut liikkuvat useimmiten pareittain tai pieninä ryhminä ja saattavat liittyä sekaparviksi tangaroiden tai kerttulien kanssa. Laji käyttää ravintonaan marjoja ja kukkien mettä sekä myös hyönteisiä ja hämähäkkejä.
Keniankirvinen
Keniankirvinen ("Anthus latistriatus") on kirvisten sukuun kuuluva keskiafrikkalainen varpuslintu, joka luokiteltiin aikaisemmin kalliokirvisen alalajiksi. Keniankirvisen elinympäristö tunnetaan huonosti. Se pesinee Itombwen ylängöllä Kongon demokraattisen tasavallan itäosissa. Pesimäajan ulkopuolella sitä tavataan Lounais-Ugandassa, Luoteis-Tansaniassa ja Länsi-Keniassa. Frederick John Jackson kuvaili lajin holotyypin Kavirondosta Lounais-Keniasta vuonna 1899.
Frederick John Jackson
Sir Frederick John Jackson (1860 Catterick, North Yorkshire – 1929 Beaulieu-sur-Mer, Ranska) oli englantilainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä ja siirtomaahallinnon virkamies.
Päätettyään opiskelunsa Shrewsbury Schoolissa ja Cambridgen Jesus Collegessa Jackson johti retkikunnan tapaamaan Emin Pashaa Egyptiin. Vuonna 1899 hän johti toista retkikuntaa, joka tutki Britannian uutta siirtomaata Keniaa (tuolloin vielä osa Itä-Afrikan protektoraattia). Myöhemmin hänet nimitettiin Kenian ensimmäiseksi kuvernööriksi. Hän toimi myös Ugandan protektoraatin kuvernöörinä vuosina 1911–1918.
Jackson kirjoitti teoksen "The Birds of Kenya Colony and Uganda Protectorate", joka julkaistiin postuumisti vuonna 1938. Hän oli perustamassa "East Africa and Uganda Natural History Society" -nimistä yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana. Jacksonin kuoltua hänen laaja eläinkokoelmansa myytiin ja sittemmin se katosi.
Jackson nimesi linnuista keniankirvisen ("Anthus latistriatus") 1899.
Gabriele Oriali
Gabriele Oriali (s. 25. marraskuuta 1952) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääosin puolustavana keskikenttäpelaajana, mutta pystyi pelaamaan myös keskuspuolustajana. Nykyisin Oriali kuuluu italialaisen Inter Milanin henkilöstöön.
Gabriele Oriali aloitti uransa Inter Milanin junioriseurassa ja pelasi siellä neljä kautta kunnes nousi seuran edustusjoukkueeseen. Hän debytoi Interin paidassa kaudella 1970–1971 Interin voittaessa mestaruuden.
Oriali ei ollut teknisilta taidoiltaan parhaimmistoa, mutta hän oli erinomainen puolustamaan ja merkkaamaan vastustajan pelaajan.
Ensimmäisen kerran Oriali kutsuttiin Italian maajoukkueeseen 21. joulukuuta 1978 ystävyysotteluun Espanjaa vastaan. Ansaittuaan nopeasti paikkansa aloituskokoonpanossa, hän teki ensimmäisen ja myös ainoan maalinsa Italian maajoukkueessa ystävyysottelussa Ruotsia vastaan Firenzessä 26. syyskuuta 1979 ottelussa, joka päättyi Italian 1-0 voittoon.
Voitettuaan scudetton Interin kanssa 1979–1980 hän pelasi Italian joukkueessa 1980 EM-kisoissa. Italia sijoittui kisoissa neljänneksi hävittyään rangaistuspotkukilpailussa Tšekkoslovakialle. Interissä Oriali voitti toisen Italian cupin kaudella 1981–1982. Kaikkiaan hän pelasi Interin paidassa Italian cupissa 70 ottelussa tehden 8 maalia.
Oriali pelasi Interissä 45 ottelua eurocupeissa tehden 3 maalia. Hän kuului Interin joukkueeseen sen hävitessä Ajaxille Euroopan cupin finaalissa kaudella 1971–1972.
Oriali muistetaan myös sankarimaisesta esityksestä Milanon derbyssä AC Milania vastaan 1981, jossa hän teki voittomaalin. Samana vuonna Inter voitti molemmat paikalliskamppailut Milania vastaan, missä se onnistui seuraavan kerran vasta 2007.
Oriali oli maajoukkueen avainpelaaja vuoden 1982 MM-kisoissa Espanjassa. Oriali pelasi turnauksessa viisi ottelua mukaan luettuna loppuottelu Länsi-Saksaa vastaan. Finaali päättyi Italian 3–1-voittoon.
Orialin viimeinen maaottelu oli Göteborgissa 29. toukokuuta 1983 Ruotsia vastaan pelattu ottelu, joka päättyi Ruotsin 2–0-voittoon.
Kauden 1982–1983 päätteeksi Oriali siirtyi Fiorentinan joukkueeseen, jossa hän pelasi neljä kautta. Oriali lopetti jalkapallouransa 1987 pelattuaan 384 ottelua ja tehtyään 40 maalia Serie Assa ja 28 maalia muissa kilpailuissa.
Lopetettuaan pelaajauransa Oriali siirtyi valmennuspuolelle. Hän aloitti Bolognan urheilutoimenjohtajana siirtyen sieltä Parman organisaatioon. Oriali palasi Inter Milaniin seuran tekniseksi johtajaksi. Vuonna 2001 hän siirtyi Interin pelaajakaupoista vastaavaksi johtajaksi ja toinen entinen Interin pelaaja Marco Branca otti hänen paikkansa teknisenä johtajana. Gabriele Oriali on myös Inter Milanin edustusjoukkueen edustaja.
Eye II Eye
Eye II Eye on Scorpionsin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1999. Kappaleet "To Be No. 1", "Mysterious", "10 Light Years Away / Start Me Up", "Eye to Eye", "Aleyah" julkaistiin singlenä. Albumin kappale "Du bist so schmutzig" oli Scorpionsin ensimmäinen saksankielinen kappale.
Suomen albumilistalla se sijoittui sijalle 37.
F1 2010
F1 2010 on Codemastersin kehittämä ja julkaisema ajopeli, joka perustuu Formula 1 -kauteen 2010. Peli julkaistiin PlayStation 3, Xbox 360 ja Microsoft Windows -alustoille syyskuussa 2010. Julkaisuviikollaan peli nousi heti Isossa-Britanniassa viikon myydyimmäksi peliksi. Peliä on myyty 2,3 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Peli sisältää kaikki kauden 2010 kuljettajat, tallit ja radat sekä uuden Korea International Circuit -radan Etelä-Koreassa. Pelin uratilassa voi ajaa seitsemän kokonaista F1 -kautta. Uratilassa jokaisen kisan jälkeen siirrytään varikolle tapaamaan kisainsinöörejä, kävellään varikkoalueella ja tavataan mediaa, joten vuorovaikutus median kanssa on erittäin tärkeä osa uraa. Pelin sääjärjestelmää kutsutaan Active Track Technologyksi. Pelin ajettavuutta on ollut suunnittelemassa entisen Brawn GP -tallin testikuljettaja Anthony Davidson.
F1 2010 palkittiin BAFTA-palkinnolla vuoden 2010 urheilupeliksi.
Sokokenkirvinen
Sokokenkirvinen ("Anthus sokokensis") on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen suppea elinympäristö käsittää mantereen itärannikon metsäisiä alueita Itä-Kenian Arabuko-Sokokessa ja Tansanian koilliosassa. Victor Gurney Logan Van Someren kuvaili lajin holotyypin Sokokesta 1921.
Malindinkirvinen
Malindinkirvinen ("Anthus melindae") on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen suppea elinympäristö käsittää Somalian eteläosan ja Kenian rannikkoa. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. George Ernest Shelley kuvaili lajin holotyypin Malindista Keniasta 1900.
Louhikkokirvinen
Louhikkokirvinen ("Anthus crenatus") on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Etelä-Afrikan, Lesothon ja läntisen Swazimaan vuoristoalueita. Otto Finsch ja Gustav Hartlaub kuvailivat lajin holotyypin Kapkaupungin läheltä 1870.
Viimeinen aalto
Viimeinen aalto ("The Last Wave") on Peter Weirin ohjaama australialainen katastrofielokuva vuodelta 1977.
Keltakirvinen
Keltakirvinen ("Hemimacronyx chloris") on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Etelä-Afrikan Lohikäärmevuoret ja Lesothon etelä- ja itäosia. Martin Lichtenstein kuvaili lajin holotyypin Kapmaan itäosista 1842.
Papuankirvinen
Papuankirvinen ("Anthus gutturalis") on Uuden-Guinean vuoristoseutujen kotoperäinen varpuslintu. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Charles Walter De Vis kuvaili lajin holotyypin Mount Maneaolta maan kaakkoisosasta 1894.
Nailed Coil
Nailed Coil on tuusulalainen vuonna 2002 perustettu metalliyhtye. Yhtyeen musiikki yhdistelee pääpiirteittäin uuden tyylistä thrash metallia. Nailed Coil tunnetaan erittäin rajusta livemeiningistä. Yhtye on tehnyt vuosien aikana yhden täysipitkän levyn "Trail of Yesterday", yhden promon "Strong Words Dying" ja neljä EP:tä. Vuonna 2009 yhtye julkaisi DVD:n nimellä "The Full Blown Breakout", joka sisältää muun muassa yhtyeen livevideoita ja musiikkivideoita. Vuonna 2007 Nailed Coil voitti kansainvälisen Metal Camp 2007 -kilpailun. Yhtye pääsi Sloveniaan soittamaan legendaaristen yhtyeiden kanssa.
Yhtyeen jäsenet ovat pysyneet samana vuodesta 2002 lähtien. Vuonna 2007 yhtye sai toisen kitaristin Juissi Kososen.
Poikien pesula
Poikien pesula ("My Beautiful Laundrette", televisiossa myös nimellä "Rakas pesulani") on Stephen Frearsin ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1985.
"Poikien pesula" oli Frearsin läpimurto­elokuva. Se tehtiin alun perin britti­läiselle Channel 4 -⁠televisio­kanavalle, mutta se menestyi Edinburghin elokuvajuhlilla niin hyvin, että se pääsi elokuva­teatteri­levitykseen ympäri maailmaa.
"Poikien pesula" valittiin British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalle listalle 1900-luvun sadasta parhaasta britti­elokuvasta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Oscar-ehdokkuudet:
Taajuushuutokauppa
Taajuushuutokauppa tarkoittaa yleensä, että valtio jakaa sähkömagneettisen spektrin (esim. matkapuhelin-, televisio- tai radiotaajuudet) huutokauppaa käyttäen.
Taajuushuutokaupat toteutetaan joskus lyhyinä, yhden päivän mittaisina, joskus jopa kuukausien pituisina avaustarjouksesta viimeiseen voittavaan tarjoukseen. Usein samanaikaisesti kaupataan useita eri taajuusspektrejä. Tyypillisesti taajuudet huutokaupataan vain määräajaksi, muutamaksi vuodeksi.
Aiemmin toimilupia jaettiin tiukoin ehdoin. Myöhemmin Nobel-palkittu taloustieteilijä Ronald Coase osoitti vuonna 1959 artikkelissaan sääntelyviranomaisen virheet; jatkoartikkelista tuli yhteiskuntatieteiden historian siteeratuin. Coase mullisti ajattelun taajuuksista luonnonvarana, joille tulee jakaa omistusoikeudet tehokkaasti niin, että yritykset pääsevät itse päättämään niiden käytöstä, jolloin markkinat löytäisivät tehokkaimmat tavat tuottaa langattomia palveluita. Professori Thomas Hazzlittin mukaan tämä on mullistanut matkapuhelinmarkkinat viime vuosikymmeninä.
Aluksi Coasen ehdotusta vastustettiin, mutta nykyään lähetystoimilupa huutokaupataan yli 30 maassa. Yhdysvalloissa huutokaupat ovat tuottaneet yli 52 miljardia dollaria.
Vuonna 2012 hallitus perusteli 4G-taajuuden (800 MHz) huutokauppaa sillä, että se nopeuttaisi valtakunnallisen laajakaistaisen matkapuhelinverkon käyttöönottoa, myös taajamien ulkopuolella. Viestintäministeri Krista Kiuru (sd) piti tätä tärkeimpänä päätöksenään. Huutokaupan tuotto valtiolle oli 108 miljoonaa euroa.
Marraskuussa 2009 järjestettiin Suomen ensimmäinen taajuushuutokauppa, taajuusalueen 2500-2690 MHz osat, ehtona matkaviestinkäyttö Tulot olivat paljon vähäisemmät kuin Ruotsissa ja Norjassa.
Vuonna 2016 huutokaupattiin 700 megahertsin 4G-taajuudet 66 miljoonalla eurolla.
8. toukokuuta 2008 Ruotsin Posti- ja telehallinto PTS sai päätökseen 16-päiväisen SMRA-huutokaupan ("Simultaneous multiple-round ascending") yhdeksästä 15-vuotisesta 4G-taajuusluvasta, joiden kaistanleveys 2,6 GHz:n kaistalla oli yhteensä 190 MHz. Huutokauppa tuotti 226 miljoonaa euroa. Luvat olivat rajoittamattomia, siis ostaja saa käyttää ne parhaaksi katsomallaan tavalla, esimerkiksi matkapuhelin- tai laajakaistatoimintaan. Mitään ehtoja ei asetettu myöskään käytön aloittamishetkelle tai katetulle väestöosuudelle. PTS:n pääjohtaja, tohtori Marianne Treschow korosti sitä, miten arvokas resurssi sähkömagneettinen spektri on.
Vuodesta 1994 Yhdysvaltojen viestintäviranomainen FCC on huutokaupannut taajuudet sen sijaan, että se järjestäisi niin sanottuja "kauneuskilpailuja" (viranomainen valitsee saajat) tai arpajaisia. Huutokaupat ovat avoimia kaikille FCC:n hyväksymille tarjoajille.
Kanadan vuoden 2008 langattoman spektrin huutokauppa oli 27. toukokuuta – 23. heinäkuuta 2008. Maa huutokauppasi aluksi 105 MHz jättäen 40 MHz myöhemmin huutokaupattavaksi. Tämä 331 kierrosta kestänyt huutokauppa tuotti 4,25 miljardia dollaria.
Saksa huutokauppasi 31. heinäkuuta – 18. elokuuta 2000 kaksitoista taajuuskaistaa UMTS-3G-matkapuhelinverkoille. Tuotto oli 98,8 miljardia Saksan markkaa eli 50,8 miljardia euroa.
Sheena Tosta
Sheena Tosta (o.s. Johnson, s. 1. lokakuuta 1982) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija.
Tosta karsiutui 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa 400 metrin aitojen alkuerissä. Hän voitti matkan NCAA-mestaruuden vuonna 2003 ja 2004. Vuonna 2004 hän voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnat ja Ateenan olympialaisissa hän juoksi matkan neljänneksi ajalla 53,83. Tosta sijoittui kahdeksanneksi. Hän karsiutui seuraavana vuonna Osakan MM-kisoissa välierissä.
Tosta voitti Pekingin olympialaisissa 2008 olympiahopeaa 400 metrin aidoissa ajalla 53,70. Kauden lopussa hän juoksi viidenneksi. Seuraavana vuonna hän karsiutui Berliinin MM-kisoissa välierissä ja sijoittui kuudenneksi.
Van de Graaffin generaattori
Van de Graaffin generaattori on sähkögeneraattori, jonka kehitti fyysikko ja keksijä Robert Van de Graaff. Generaattorin sähköntuotanto perustuu eristerullan ja -hihnan välisestä kosketuksesta aiheutuvaan staattiseen sähköön.
Van de Graaffin tandemkiihdytin on hiukkaskiihdytin, jonka toiminta perustuu van de Graaffin generaattoriin. Sitä voidaan käyttää muun muassa sädehoidossa. Kiihdytettävien ionien varaustilasta riippuen generaattorin hiukkassuihkun energia on yhdestä megaelektronivoltista 20–30 megaelektronivolttiin. Sitä voidaan käyttää myös radionuklidien tuottamiseen. Ionit kiihdytetään kondensaattorin potentiaalikentässä.
Kriketin Euroopan-liiga 2000
Kriketin Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin kaudella 2000 divisioonissa 1 ja 2. Pelipaikkana oli Glasgow, Skotlanti ja kisojen ajankohta 21.-27. heinäkuuta.
Turnaus vastasi nykyistä 4.divisioonaa. Se pelattiin Wienissä, Itävallassa 21.-25. elokuuta ja sen voitti Norja.
Kriketin Euroopan-liiga 1999
ECC Trophy 1999 pelattiin Korfussa, Kreikassa syyskuussa. Turnaus vastaa nykyistä Euroopan-liigan 3. divisioonaa.
Käki (ryhmä)
Käki-ryhmä on kuvataiteilijaryhmä Espoosta. Ryhmä perustettiin vuonna 1996 ryhmän ensimmäisen taidenäyttelyn yhteydessä, joka pidettiin Espoon virastokeskuksen tiloissa. Ryhmän ensimmäisen näyttelyn tarkoituksena oli elävöittää autioitunutta Espoon liikekeskusta, mutta myös aktivoida taiteilijoita omaehtoiseen näyttelytoimintaan.
Tämän jälkeen Käki-ryhmä on pitänyt useita taidenäyttelyitä paitsi taidegallerioissa, myös hylätyissä entisissä tehdashalleissa, kuten Porvoon taidetehtaassa sekä Suomessa, että ulkomailla. Vuonna 1997 ryhmä toteutti Uudenmaan läänin taidetoimikunnan tuella ympäristötaideteoksen "Valoa ateljeessa".
Vuonna 2010 Liettuan taiteilijaseura otti mukaan Käki-ryhmän kansainväliseen taideprojektiin, jonka nimi on "Art-Line". Projektiin sisältyi ryhmän taidenäyttely Kaunasissa kesäkuussa vuonna 2010 Liettuan taiteilijaseuran Meno Parkas galleriassa. Vuonna 2011 Tallinnan kaupunki otti ryhmän mukaan "Tallinna Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2011" - ohjelmaan, johon sisältyi ryhmän taidenäyttely Tallinnassa kulttuurikeskus Salmessa maaliskuussa 2011. Keväällä 2012 ryhmä järjesti näyttelynsä Berliinin Suomi keskuksen taidegalleriassa ryhmäperformanssilla, jonka nimi oli "Harlekiini".
Kaikki Käki-ryhmän kuvataiteilijat ovat jäseniä Espoon kuvataiteilijat r.y:ssä ja samalla monien muiden kuvataiteilijoiden ammattijärjestöjen jäseniä.
Ryhmäläisiä yhdistää moninaisuus ja ilmaisun vapaus. Jäseniä ovat
Ryhmä on järjestänyt näyttelyitä vuodesta 1996 alkaen muun muassa Espoossa (1996, 1997, 2002, 2006, 2016), Riihimäellä (1998), Porissa (1998), Porvoossa (1998), Lahdessa 1999, Pietarissa (1999), Silkeborgissa, Tanskassa (2001), Pyhtäällä (2004), Tukholmassa (2007), Kaunasissa, Liettuassa (2010), Tallinnassa (2011), Berliinissä (2012), Kuopiossa (2013), Forssassa (2015), Espoossa (2016), Kouvolassa (2016), Järvenpäässä (2016), Tampereella (2017), Hyvinkäällä (tuleva 2018)
Ryhmä on saanut useita apurahoja Espoon kaupungilta taidenäyttelyiden järjestämiseen sekä muun muassa Valtion taidetoimikunnalta ja Uudenmaan läänin taidetoimikunnalta ja tukea ovat antaneet myös Nokia, Gasum, Suomen Sokeri ja Aktia pankki/Aktia Sb Stiftelsen.
Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration: The Solo Years
Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration: The Solo Years olivat Michael Jacksonin 30-vuotisen soolouransa kunniaksi vuonna 2001 Madison Square Gardenissa, New Yorkissa tekemää kaksi konserttia. Konsertit televisioitiin ja näytettiin myöhemmin CBS-tv-verkossa. Kummatkin konsertit myytiin loppuun viidessä tunnissa. Liput olivat popmusiikin kaikkien aikojen kalleimmat; parhaimmat paikat maksoivat 5 000 dollaria sisältäen ruokailun Jacksonin kanssa sekä nimikirjoituksella varustetun julisteen. Jackson tienasi kummastakin konsertista 7,5 miljoonaa dollaria, mikä on yli 150 000 dollaria minuutilta. Konsertit olivat Jacksonin ensimmäiset konsertit manner-Yhdysvalloissa sitten vuonna 1989 päättyneen Bad World Tour -kiertueen.
Ensimmäisen tunnin aikana konserteissa esiintyi useita eri artisteja ja yhtyeitä, jotka esittivät Jacksonin tunnettuja kappaleita sekä omia kappaleitaan. Toisen tunnin aikana muiden artistien ja yhtyeiden esitysten jälkeen Michael tuli lavalle yhdessä The Jacksons -yhtyeen kanssa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun yhtye nähtiin koossa sitten vuoden 1984 Victory Tour -kiertueen. Yhtye esitti sen tunnetuimpia kappaleita, jonka jälkeen Jackson esitti omaa soolotuotantoansa.
Jyväskylän Valo
Jyväskylän Valo on Jyväskylässä toimiva pesäpalloseura, joka pelaa naisten maakuntasarjaa kesällä 2018. Vuonna 2010 naisten joukkue pelasi yhden kauden Superpesiksessä. Miesten joukkue pelaa maakuntasarjassa. Seura on perustettu vuonna 1948.
Osimon sopimus
Sopimuksen jälkeen Italiassa oli sloveenivähemmistö ja Jugoslaviassa (myöhemmin Sloveniassa) italialaisvähemmistö, ja näiden asemasta ja omaisuudesta on käyty kiistoja jatkuvasti Jugoslavian hajoamissotien jälkeen.
Kriketin Euroopan-liiga 1998
Kriketin Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin kaudella 1998 kahdessa sarjassa. Pelipaikkana oli Haag, Alankomaat ja kisojen ajankohta 18.-25. heinäkuuta.
Gammayökkönen
Gammayökkönen ("Autographa gamma") on metalliyökkösiin lukeutuva, keskikokoinen perhoslaji.
Gammayökkösen lisäksi suvussa "Autographa" on myös muita, huomattavan samannäköisiä lajeja. Nimensä gammayökkönen on saanut etusiivessä olevasta vaaleasta kreikkalaisten kirjainten gammaa tai pientä y-kirjainta muistuttavasta kuviosta. Etusiivet ovat tummanruskeat ja niissä on monimutkaista kuviointia, jonka tarkoituksena on perhosen piilottaminen saalistajilta. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat vaaleat ja selvästi mutkittelevat. Etusiiven keskiosa on tummavarjosteinen kuten myös melko heikosti erottuvan tumman aaltoviirun sisäreuna. Ruskeanharmaissa takasiivissä on melko selvärajainen tumma reunus ja tummat siipisuonet. Takasiipien väritys erottuu hyvin myös lentävällä perhosella. Levätessään perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti eli harjakattoa muistuttavassa asennossa ruumiin sivuilla. Siipiväli on 36–43 mm.
Toukka on noin 3 cm pitkä, vaaleanvihreä ja sillä on vaaleat sivujuovat. Toukan päässä on selvästi erottuva tumma juova.
Gammayökkönen on levinneisyydeltään afrikkalainen ja eteläeurooppalainen laji ja vakituisella elinalueellaan sitä tavataan lähes ympäri vuoden. Ahkerana vaeltajana se esiintyy laajalti vakituisen elinalueensa ulkopuolella ja Suomessakin lajia tavataan kesäviipyjänä vuosittain koko maassa Lappia myöten. Joinakin vuosina lajilla saattaa olla myös pieni talvehtiva kanta. Koska perhosen esiintyminen riippuu vaelluksista, lajin runsaudessa on huomattavan suuria vuosittaisia eroja. Ensimmäiset gammayökköset lentävät Suomeen keväällä ja suurin osa syyskesällä ja syksyllä tavattavista yksilöistä osa on näiden keväällä saapuneiden perhosten täällä syntyneitä jälkeläisiä.
Lajin levinneisyys kattaa koko Euroopan, Pohjois-Afrikan, Lähi-idän ja Aasian pohjoisosat aina Tyynellemerelle saakka. Sitä tavataan myös Färsaarilla ja Islannissa. Suomessa perhosia tavataan kahtena sukupolvena, joista vähälukuisempi ensimmäinen polvi on lennossa toukokuulta heinäkuulle ja toinen, yksilömäärältään selvästi suurempi heinäkuusta lokakuulle.
Gammayökkösen voi tavata lähes missä tahansa ympäristössä, mutta parhaiten laji viihtyy avoimilla niityillä ja tienpientareilla ja perhonen vierailee ahkerasti kukilla. Ainoastaan tiheissä metsissä perhosia ei juuri tapaa. Monista muista yökkösistä poiketen gammayökkönen on aktiivinen yön lisäksi myös päiväsaikaan. Laji lentää helposti kirkkaiden valojen luokse ja tulee monia sukulaisiaan helpommin myös makealla nesteellä kostutetulle syötille.
Esiintyessään runsaana, gammayökkösen toukat aiheuttavat viljelyskasveille huomattavia vahinkoja. Suomessa taloudellisesti huomattavia vahinkoja on tapahtunut ainakin vuosina 1922 ja 1946 sekä 2018. Alueilla, joilla laji talvehtii, se talvehtii pienenä toukkana. Kotelo on löyhässä kotelokopassa ravintokasvin yhteensidottujen lehtien välissä.
Toukka kelpuuttaa ravinnokseen varsin laajan kirjon eri kasvilajeja. Näihin kuuluvat muiden muassa monet hernekasvit ja kaalit.
Kriketin Euroopan-liiga 1996
Kriketin Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin kaudella 1996 Kööpenhaminassa, Tanskassa.
Hải Dương
Hải Dương on kaupunki Vietnamin pohjoisosassa, samannimisen maakunnan pääkaupunki. Vuonna 1999 kaupungissa oli noin 112 000 asukasta.
Hải Dương sijaitsee kahden Punaisenjoen sivujoen, Thia Binhin ja Ke Satin yhtymäkohdassa noin 60 km Hanoista itään. Kaupunki pyrkii kehittymään osaksi Hanoin työssäkäyntialuetta. Siellä on 17 alakoulua, 13 yläkoulua ja kuusi jatkokoulua, sekä ammatillisia oppilaitoksia.