hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Axel Weüdel
Axel Weüdel (alk. Pettersson, 1867 Kalmar – 1945 Minneapolis, Minnesota) oli ruotsalainen ammattiyhdistysmies ja sosialidemokraatti. Suomessa hänet tunnetaan ruotsinkielisen työväenliikkeen varhaisvuosien organisoijana ja toiminnastaan sortokausien aktivistiliikkeessä.
Kalmarissa syntynyt Weüdel oli ammatiltaan metallimies, joka opiskeli omatoimisesti töidensä ohella. Hän oli yksi kotikaupunkinsa ammatillisen järjestäytymisen alullepanijoita ja ajoi myös aktiivisesti yleistä äänioikeutta. Vuonna 1892 Weüdel käynnisti ensimmäisen oman opintopiirinsä, ja pian hänen toimintansa huomioitiin myös valtakunnallisesti. Weüdel oli mukana ammattiyhdistystoiminnassa vielä Malmössa ja Tukholmassa ennen kuin sosialidemokraattien puheenjohtaja Hjalmar Branting lähetti hänet Suomeen talvella 1898. Weüdelin tehtävä oli agitoida sosialidemokraattista aatetta suomenruotsalaisen työväestön keskuudessa ja auttaa suomalaisia ammattiyhdistysaktiiveja oman ruotsinkielisen työväenjärjestön luomisessa.
Weüdel oli huhtikuussa 1898 perustamassa Helsingin ruotsalaista työväenyhdistystä Gustaf Wistbackan, Reino Drockilan, Anders Käcklundin ja Jean Boldtin kanssa ja vuotta myöhemmin aloittamassa suomenruotsalaisen Finlands Svenska Socialdemokrater -yhdistyksen toimintaa. Hän kuului myös vuonna 1899 perustetun "Arbetaren"-sanomalehden ensimmäiseen toimituskuntaan päätoimittaja Reino Drockilan ja toisen avustajan Anders Käcklundin ohella.
Vuonna 1901 Weüdel lähti mukaan aktivistien toimintaan avustamalla Venäjän tsaarinvaltaa vastustavia vallankumouksellisia kielletyn kirjallisuuden ja muiden painotuotteiden salakuljetuksessa. Aluksi hän järjesti uudelleen Suomen kautta kulkeneen Venäjän sosialidemokraattisen työväenpuolueen salakuljetusreitin puolueen kustantamilla varoilla. Hieman myöhemmin Weüdel muutti tehtävää varten Maarianhaminaan, jonne hän viranomaisten harhauttamiseksi perusti pienen metalliverstaan. Weüdelin organisoima salakuljetusreitti kulki Tukholmasta Ahvenanmaan kautta Turkuun, josta vallankumouksellista kirjallisuutta kuljetettiin edelleen Suomen halki Pietariin. Weüdel käytti apunaan värväämiään matkustajalaivojen miehistön jäseniä. Hän organisoi useiden vallankumouksellisten ryhmien, kuten bolševikkien, eserien, juutalaisen Bund-puolueen sekä Puolan ja Liettuan yhdistyneen sosialidemokraattisen puolueen propagandamateriaalin kuljetuksia. Myöhemmin Weüdelin toimintaa jatkoivat suomalaiset aktivistit Konni Zilliacuksen johdolla.
Weüdel joutui pakenemaan Suomesta vuoden 1902 jälkeen. Hän muutti Australiaan ja Uuden Seelannin kautta Yhdysvaltoihin, jonne Weüdel saapui vuonna 1919. Hän asui muun muassa Indianapolisissa ja työskenteli paikallisessa autotehtaassa ja jatkoi samalla myös ammattiyhdistystoimintaansa. Viimeiset elinvuotensa Weüdel vietti Minnesotassa.
Kalmarissa on nykyään hänen mukaansa nimetty katu sekä Axel Weüdelskolan -niminen lukio.
Vesa Wimmer
Vesa Wimmer (s. 11. tammikuuta 1974 Rovaniemi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Wimmer on Rovaniemen Palloseuran kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 16. heinäkuuta 1992 Veikkausliiga-ottelussa FC Jazzia vastaan. Wimmer pelasi RoPS:ssa seitsemän kautta ja esiintyi yhteensä 103 liigaottelussa, tehden kaksi maalia. Vuonna 1999 hän muutti pääkaupunkiseudulle ja liittyi Ykkösessä pelanneen FC Hongan joukkueeseen. Wimmer pelasi Hongassa 24 sarjaottelussa ennen uransa lopettamistaan kauden päätteeksi.
Gordon Ramsay – pannu kuumana
Gordon Ramsay – pannu kuumana (alkuperäiseltä nimeltä "Gordon Ramsay’s F Word") on englantilainen ruoanlaittoon keskittyvä tositelevisio-ohjelma, jonka pääosassa on Gordon Ramsay.
Oskarin orkesteri
Oskarin orkesteri () on brittiläinen vuosina 1994–1996 valmistunut animaatiosarja. Sarjaan valmistui kolme tuotantokautta, ja yhteensä 39 jaksoa. Tuotantoyhtiö oli Collingwood O’Hare.
Kaukana tulevaisuudessa vuonna 2743 paha diktaattori Thaddius Vent on kieltänyt kokonaan musiikin. Sininen sisukas flyygeli Oscar muodostaa ystäviensä kanssa vastarintaliikkeen saadakseen musiikin takaisin.
Suomessa sarja ensiesitettiin suomenkielisellä jälkiäänityksellä vuonna 1997 Yle TV2-kanavalla. Oscar-flyygelin ääntä esittää Pentti Siimes. Kertojan roolia esittää Risto Aaltonen ja sarjan antagonistia Thaddius Ventia Jarmo Koski.
EVVK (televisio-ohjelma)
EVVK oli suomalainen viihdeohjelma jota esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 2004-2005. Ohjelmassa kaksi julkkisjoukkuetta kisaili keskenään ajankohtaisiin puheenaiheisiin liittyvissä tehtävissä, käsiteltiin viikon herkullisimmat aiheet ja kiinnostavimmat henkilöt Suomesta ja maailmalta tavalla tai toisella. Ohjelman juontajana toimi Petteri Ahomaa. Ohjelmassa viikoittain vaihtuvat kilpailijat olivat Katja Ståhl, Jussi Halli, Petri LiskiWallu Valpio, Saimi Nousiainen, Jone Nikula, Teuvo Loman, Oskari Katajisto, Sanna Saarijärvi, Kirsi Salo, Lotta Backlund, Sami Tenkanen, Jussi Lampi, Jyrki Hämäläinen, Anna-Kaisa Hermunen, Lola Odusoga, Hannele Lauri, Maria Kuusiluoma ja Rinna Paatso.
Aglona
Aglona on kylä Aglonan kunnassa Latgallian maakunnassa Latviassa. Kylä sijaitsee kymmenen kilometriä kaakkoon Rēzeknen ja Daugavpilsin väliseltä valtatieltä, P62-tien varressa kahden järven välisellä kannaksella. Aglona on tunnettu leipämuseosta ja roomalaiskatolisesta basilikasta. Niiden ansiosta kylä on melko vilkas, vaikka kunnan asukasluku on vain noin tuhat henkeä.
Kylä alkoi kehittyä katolisuuden keskukseksi 1700-luvun alussa, kun paikallinen kartanonomistaja ja dominikaanijärjestö perustivat paikalle nunnaluostarin ja koulun. Nykyinen Aglonan kirkko sai basilikan statuksen vuonna 1980. Paavi Johannes Paavali II vieraili Aglonassa vuonna 1993. Basilika kokoaa vuosittain elokuun puolivälissä noin satatuhatta pyhiinvaeltajaa. Tällöin alttariseinältä paljastetaan 1700-luvulta peräisin oleva "Aglonan ihmeidentekijä Neitsyt Marian" maalaus. Pyhiinvaeltajat käyvät myös luostarin sisäpihalla olevalla pyhällä lähteellä, jonka veden uskotaan parantavan sairauksia.
Pyhän veden vastapainoksi Aglonan kunnan alueella, noin 9 kilometrin päässä kirkolta on Paholaisenjärvi (). Se on 1,8 hehtaarin kokoinen, niukkaravinteinen ja kirkkaan sinivihreän veden järvi. Sen syvänteiden on uskottu kätkevän yliluonnollisia voimia.
Kirkon lähellä toimii Aglonan leipämuseo. Sinne on koottu viljanviljelyyn ja leivänvalmistukseen liittyviä esineitä. Museossa on myös leipomo ja leipäkauppa. Leipomista voi itsekin kokeilla.
Juho Tanholin
Johan (Juho) Tanholin (1863 – 1928) oli suomalainen Viitasaarella asunut kansanrunoilija ja kansanperinteen kerääjä.
Aviottomana lapsena syntynyt Tanholin oli koko elämänsä ajan sairaalloinen ja eli köyhyydessä. Hän alkoi kerätä kotiseudultaan satuja, runoja, lauluja, loitsuja, taikoja ja sananlaskuja ja lähetti niitä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuralle. Tanholin alkoi sittemmin kirjoittaa myös itse runoja ja tarinoita. Tanholin kirjoitti myös runojaan muistiin ja hänen runojaan on säilynyt käsinkirjoitettujen arkkien ja lehtileikkeiden muodossa. Hän kirjoitti maksua vastaan pilkkarunoja joita häneltä tilasivat muun muassa rengit jotka eivät olleet päässeet piikojen aittoihin, pettyneet kilpakosijat ja riidoissa olleet naapurit. Tanholin kirjoitti pilkkarunojen ohella maksusta muitakin tilapäisrunoja ja laati rakkauskirjeitäkin. Hän seurasi myös ajankohtaisia tapahtumia ja teki niistä runoja.
Tērveten kunta
Tērveten kunta (, ) on kunta ja sen keskuskylä Zemgalen maakunnassa Latviassa. Kunnassa sijaitsee luonnonpuisto sekä "Agrofirma Tērveten" panimo, jonka hallussa on tervete.lv-verkkotunnus. Panimon toimintaan ja tuotteisiin pääsee tutustumaan ennakkovarauksella.
Tērveten luonnonpuiston alueella on keskiaikainen linnavuori ja vuonna 1339 rakennetun linnan rauniot. Linnavuoren rakensivat semgalleiksi nimitetyn heimon joukot. Kuninkaansa Namejsin johtamina he puolustautuivat ristiretkeläisiä vastaan. Samalle paikalle valmistui Kalparitariston puinen "Hof zum Berg" -linna vuonna 1339.
Latvian presidenttinä 1930-luvulla toiminut Alberts Kviesis oli syntyisin Tērvetestä.
Nuori Suomi (täsmennyssivu)
Nuori Suomi voi tarkoittaa seuraavia:
Gustavo Adolfo Bécquer
Gustavo Adolfo Claudio Domínguez Bastida, tunnettu nimellä Gustavo Adolfo Bécquer, (17. helmikuuta 1836 Sevilla – 22. joulukuuta 1870 Madrid) oli espanjalainen runoilija ja kirjailija sekä myös lahjakas piirtäjä. Häntä pidetään yhtenä tärkeimmistä espanjalaisista runoilijoista 1800-luvulla. Hänen melankoliset teemansa olivat samoja kuin romantiikan ajan runoilijoiden, mutta hänen eleetön tyylinsä oli tietoisen epäromanttista. Häntä on kutsuttu Espanjan ensimmäiseksi moderniksi runoilijaksi.
Bécquerin tunnetuimmat teokset ovat runokokoelma "Rimas" (1871) ja novellikokoelma "Leyendas" (1857–1864).
Bécquer oli taidemaalari Don José Domínguez Bécquerin poika, mutta jäi kymmenvuotiaana orvoksi ja asui eri sukulaisten luona. Vuonna 1854 Becker muutti Madridiin, jossa asui kuolemaansa asti.
Bécquer tuli pian tunnetuksi Madridin taiteilija- ja kirjailijapiireissä. Hän ihastui muusikko ja kirjallisuustoimittaja Joaquin Espin y Guillenin tyttäreen Juliaan, muttei saanut vastarakkautta. Saatuaan jonkin verran menestystä "Leyendas"-novellikokoelmallaan hän avioitui 1861 tuberkuloosia hoitaneen lääkärinsä tyttären Casta Esteban y Navarron kanssa. He saivat kolme lasta mutta erosivat.
Bécquer sai toimeentulonsa lehtiartikkeleista, käännöstöistä ja virkamiestehtävistä – hän toimi muun muassa virallisena romaanien sensorina 1864–1868. Hänen runojensa ja novelliensa pääasiallinen julkaisukanava oli sanomalehti "El Contemporáneo".
Bécquer kuoli 34-vuotiaana tuberkuloosiin Madridissa 1870.
FK Žalgiris
Vilniaus futbolo klubas Žalgiris eli FK Žalgiris on jalkapalloseura Vilnan kaupungista. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. Seura on voittanut Liettuan mestaruuden kuudesti: 1991, 1992, 1999, 2013, 2014 ja 2015. Liettuan cupin eli LFF taurėn seura on voittanut yhdeksän kertaa; 1991, 1993, 1994, 1997, 2003, 2012, 2013, 2014 ja 2015. Liettuan Supercupin Žalgiris on voittanut nejästi: 2003, 2012, 2013, 2014.
Erkki Alhanko
Erkki Alhanko (28. joulukuuta 1917 – 24. marraskuuta 2015) oli suomalainen diplomaatti. Hän toimi konsulina Kolumbiassa Bogotássa. Hän valmistui ekonomiksi 1943, kauppatieteiden kandidaatiksi 1946 ja samana vuonna hänet vihittiin maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulun ensimmäisessä promootiossa.
Alhanko kirjoitti Kauppakorkeakoulun oppikirjana käytetyn teoksen "Teollisuuskirjanpidon näyte- ja harjoitusesimerkkisarjoja" ja myös luennoi aiheesta sekä yksityisesti että Helsingin yliopiston Metsätieteen laitoksella. Alhanko laati väitöskirjan "Pulp and Paper Problem in Colombia", joka tarkastettiin lokakuussa 1953 Helsingin Kauppakorkeakoulussa mutta kuitenkin hylättiin yllättäen äänin 5–4 opettajaneuvoston kokouksessa vastoin vastaväittäjien ja kustoksen kantaa vasta vuoden kuluttua lokakuussa 1954. (Nykyisin hylkääminen on esitettävä väitöstilaisuudessa.) Väitöskirjan hyväksymistä puolsi voimakkaimmin rehtori Kaarlo Hildén. Hylkäysprosessi on pyyhitty pois kaikista Kauppakorkeakoulun arkistoista, eikä sitä mainita edes hylättyjen väitöskirjojen luetteloissa. Laura Kolbe luonnehtii tapausta oikeusmurhaksi ja siteeraa myös Hildéniä joka piti sitä "tieteellisenä kuolemantuomiona".
Alhanko julkaisi muistelmansa "Konsulina Kolumbiassa – kauppaa kaukomailla 50 vuotta" (2007).
Alhangon tytär on balettitanssija Anneli Alhanko. Hänen lapsenlapsensa on Miss Ruotsi, näyttelijä Josephine Alhanko.
Raadin kartano
Raadin kartano on Virossa Tarton lähettyvillä sijaitseva vanha sukukartano.
Kartanon omisti useiden sukupolvien ajan baltiansaksalainen von Liphartin aatelissuku. Siellä oli mittavat taidekokoelmat ja huomattava kirjasto. Kartano toimi linkkinä Tarton yliopiston, koulutettujen baltiansaksalaisten ja Pietarin aatelisten välillä. 1800-luvun alkupuoli oli kartanon loistoaikaa. Tällöin kartanossa vieraili keisari Paavali I:n vaimo Maria Fjodorovna, joka ihastui kartanon puutarhaan. 1900-luvun alkuun tultaessa kartanon loisto oli mennyttä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Liphartit lähtivät Virosta ottaen omaisuutensa mukaansa. Vuosina 1922–1944 kartano oli Viron kansallismuseon hallussa. Syksyllä 1940 neuvostojoukot ottivat haltuunsa yli sata hehtaaria Raadin kartanon maita ja tekivät sinne sotilaslentokentän. Vuonna 1944 kartanon päärakennus paloi pommituksissa.
2000-luvun alkupuolella päätettiin kartanon maille rakentaa uusi rakennus Viron kansallismuseolle. Rakennus tulee olemaan 356 metriä pitkä ja se rakennetaan vanhan kiitotien päälle. Uuden museon avajaiset pidetään 22. syyskuuta 2016.
Fernando Schmed
Fernando Schmed (s. 23. heinäkuuta 1991) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän edustaa Grau Hörner Mels -seuraa. Schmed on erikoistunut vauhtilajeihin.
Schmed debytoi maailmancupissa joulukuussa 2012 Bormiossa keskeyttäen syöksylaskukilpailun ensimmäisellä kierroksella. Avauspisteensä Schmed saavutti helmikuussa 2015 Saalbachin syöksylaskusta ollen 26:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on 23:s sija joulukuulta 2015 Beaver Creekin supersuurpujottelusta.
FK Atlantas
Futbolo klubas Atlantas on jalkapalloseura Klaipėdan kaupungista Länsi-Liettuasta. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. Se on voittanut Liettuan mestaruuden neljästi: 1978, 1980, 1981 ja 1984. Liettuan cupin se on voittanut kahdessti 2001 ja 2003.
Lisa Hauser
Lisa Theresa Hauser (s. 16. joulukuuta 1993 Kitzbühel) on itävaltalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Kitzbüheler Ski Clubia.
Maailmancupissa Hauser debytoi henkilökohtaisella matkalla kaudella 2013–2014 ollen Annecyn pikakilpailussa 33:s ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä.
Hauserin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on viides sija Östersundin pikakilpailusta kaudella 2016–2017.
Hauser kilpaili nuorten MM-kilpailuissa 2012–2014. Kontiolahdella 2012 hän sai pronssia pikakilpailussa ja viestissä. Obertilliachissa 2013 Hauser saavutti hopeaa normaalimatkalla pronssia pikakilpailussa. Presque Islen kisoissa 2014 hän oli toinen normaalimatkalla ja hiihti pronssia saavuttaneessa Itävallan viestijoukkueessa. EM-kilpailuissa Hauser sai vuonna 2013 hopeaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa sekä pronssia normaalimatkalla.
Sotšin talviolympialaisissa 2014 Hauser oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan pikamatkan 27:s. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän oli parhaimmillaan 14:s yhteislähdössä. Oslossa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla 13:nneksi.
Irbene
Irbene on Neuvostoliiton hylätty sotilastukikohta nykyisessä Latviassa, Ventspilsin kunnassa. Sotilaallisiin tarkoituksiin vuonna 1971 rakennettu suurikokoinen radioteleskooppi on nykyisin Ventspils International Radio Astronomy Center -niminen tiedekeskus. Irbene sijaitsee tien P124 lähistöllä.
Radioteleskooppi rakennettiin seuraamaan länsivaltojen sotilassignaaleja. Sen lautasantenni on 32-metrinen. Tutka-aseman ympärillä oleva Neuvostoliiton armeijan entinen tutkikohta tyhjeni vuonna 1991. Alue käsittää lähes 20 hylättyä betonielementtirakennusta. Niiden alueella pääsi aikaisemmin kulkemaan vapaasti, mutta nykyisin alue on suljettu ja se aiotaan purkaa.
Macx Davies
Macx Davies (s. 24. joulukuuta 1992 Calgary) on kanadalainen ampumahiihtäjä. 180 senttimetriä pitkä ja 78 kilogrammaa painava Davies edustaa Canmore Nordic Skiing Clubia ja hänen valmentajanaan toimii Roddy Ward.
Davies debytoi maailmancupissa tammikuussa 2014 sijoittuen 40:nneksi Oberhofin pikamatkalla. Näin ollen hän saavutti heti ensimmäisen maailmancupin pisteensä. Daviesin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on kymmenes tila Östersundin pikamatkalta joulukuulta 2015. Hän ampui tuossa kilpailussa nollat.
Luettelo sulkapallon olympiamitalisteista
Sulkapallo on ollut olympialaisten lajivalikoimassa virallisena lajina vuodesta 1992. Menestyneimmät maat olympialaisten sulkapallossa ovat Kiina, Etelä-Korea ja Indonesia.
Kaarle Salmivuori
Kaarle Frans Aleksander Salmivuori (28. joulukuuta 1929 Ruskeala – 26. marraskuuta 2015 Hyvinkää) oli suomalainen poliitikko, Järvenpään kaupunginjohtaja ja kansanedustaja. Hänelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi 1990.
Salmivuori kirjoitti ylioppilaaksi 1950 Haapaveden yhteiskoulusta, kansakoulunopettajaksi hän valmistui 1953 Helsingin opettajakorkeakoulusta ja valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1964. Hän oli kansakoulunopettajana Järvenpäässä 1953–1973 ja sen jälkeen Järvenpään kaupunginjohtaja 1973–1992.
Salmivuori oli kansanedustaja sosialidemokraattien eduskuntaryhmässä 1970–1975.
Salmivuoren poika on sijoittaja Ari Salmivuori.
Mongo Beti
Alexandre Biyidi Awala, tunnettu nimillä Mongo Beti ja Eza Boto (30. kesäkuuta 1932 M’balmayo, Kamerun – 8. lokakuuta 2001 Douala, Kamerun), oli kamerunilainen kirjailija. Marxilainen Beti kirjoitti ranskaksi ja asui suuren osan elämästään maanpaossa Ranskassa.
Beti syntyi pienessä kylässä Afrikan länsirannikon Kamerunissa, joka oli silloin Ranskan merentakainen territorio. Hän kävi paikallisia lähetyskouluja ja sitten lukiota Kamerunin pääkaupungissa Yaoundéssa. Vuonna 1951 hän siirtyi Ranskaan ja opiskeli ensin Aix-en-Provencen yliopistossa ja sitten Pariisin Sorbonnessa. Opintojen jälkeen Beti alkoi opettaa kirjallisuutta, kreikkaa ja latinaa ranskalaisissa oppikouluissa, ja jatkoi opetustyötä läpi kirjailijauransa.
Aix-en-Provencen vuosinaan Beti julkaisi ensimmäisen romaaninsa "Ville cruelle" (1954) salanimellä Eza Boto. Hänen maineensa perustuu etenkin 1950-luvun loppupuolella vuoden väliajoin julkaistuihin kolmeen romaaniin "Le Pauvre Christ de Bomba" (1956), "Mission terminée" (1957) ja "Le Roi miraculé : chronique des Essazam" (1958).
Vakaumuksellisena marxilaisena Beti ei palannut Kameruniin maan itsenäistyttyä 1960, koska vastusti presidentti Ahmadou Ahidjon itsevaltaista hallintoa. Vuonna 1972 Beti julkaisi ”Kamerunin itsenäistymisen ruumiinavauksen”, kriittisen esseen nimeltä "Main Basse sur le Cameroun, Autopsie d’une Décolonisation".
Zelena
Zelena on hahmo Olipa kerran -sarjassa. Häntä näyttelee Rebecca Mader. Zelena oli alun perin mukana vain kolmannella kaudella, mutta hahmo palasi neljännen kauden lopussa. Zelena kuvaa lännen pahaa noitaa. Zelena on Regina Millsin sisko.
Pekka Pirilä
Pekka Väinämö Pirilä (3. heinäkuuta 1945 Helsinki – 24. marraskuuta 2015 Espoo) oli suomalainen professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun energiatalouden professori 1999–2009 ja sen jälkeen itsenäinen konsultti. Hän väitteli tohtoriksi 1973 Teknillisestä korkeakoulusta.
Mooliosuus
Mooliosuus kuvaa seoksen komponentin ainemäärän suhdetta koko seoksen ainemäärään. Kaikkien seoksen komponenttien mooliosuuksien summa on 1. IUPAC suosittelee mooliosuuden tunnuksena kaasuseoksille kirjainta y ja muille seoksille kirjainta x. Mooliosuuden tunnuksena käytetään usein myös kreikkalaisten aakkosten kirjainta χ. Komponentille i määritellään mooliosuus seuraavasti:
Seoksen komponenttien mooliosuuksilla on merkittävä vaikutus seoksen fysikaalisiin ja kemiallisiin ominaisuuksiin ja se on tärkeä suure erityisesti fysikaalisessa kemiassa. Mooliosuuksista riippuvia ominaisuuksia ovat muun muassa aktiivisuus, höyrynpaine, lämmönjohtavuus, tiheys, pintajännitys sekä partiaaliset moolisuureet.
Rosenborgin linna
Rosenborgin linna on kuninkaallinen linna, nykyisin museo Kööpenhaminassa. Linnan rakennutti Tanskan kuningas Kristian IV vuonna 1606, ja kuninkaat asuivat linnassa 1700-luvun alkuun saakka.
Linna edustaa renessanssityyliä. Rakennustyön ensimmäisessä vaiheessa 1606 alkaen rakennettiin yksikerroksinen, nykyistä linnaa lyhyempi rakennus. Vuosina 1612–1615 linnaa laajennettiin, ja siihen tehtiin toinen kerros ja kaksi pientä tornia. Kolmas kerros ja suuri torni lisättiin 1624 sekä yksi pienempi torni vielä 1634.
Kuninkaan ja kuningattaren asunnot olivat ensimmäisessä kerroksessa. Vain kuninkaan huoneisto on säilynyt.
Kristian IV vietti linnassa suurimman osan ajastaan. Myös hänen seuraajansa Fredrik III asui linnassa. Kristian V asui etupäässä muualla mutta käytti turvallista Rosenborgin linnaa valtion ja kuningasperheen aarteiden säilytyspaikkana. Fredrik IV oli viimeinen kuningas, joka vielä asui Rosenborgin linnassa säännöllisesti. Hän kuitenkin rakennutti ylellisempiä palatseja, jonne hän ja hänen seuraajansa siirtyivät asumaan Rosenborgin sijaan. Viimeinen linnassa asunut kuninkaallinen oli kuninkaan sisar, jolla oli siellä huone vuoteen 1725 saakka. Sen jälkeen kuninkaalliset käyttivät linnaa enää erityistapahtumiin kuten syntymäpäiviin ja juhliin. Linnassa myös säilytettiin arvoesineiden lisäksi hovin huonekaluja, jotka olivat vanhentuneita mutta käyttökelpoisia.
Rosenborgin linna avattiin julkiseksi museoksi 1838. Siellä on näytteillä Tanskan kuninkaallisten esinekokoelmat 1500-luvulta 1800-luvulle. Linnasta tuli valtion omaisuutta 1849, mutta sen yksityiskokoelmat säilyivät kuninkaan omaisuutena.
Aventics
Aventics GmbH (oikeinkirjoitus AVENTICS) on vuonna 2013 perustettu pneumaattisten komponenttien ja -järjestelmien valmistaja. Aventicsin toimipaikkoja ovat Laatzen / Hannover, Gronau (Leine), Bonneville (Ranska), Lexington (USA), Eger (Unkari) ja Changzhou (Kiina). Yhtiö on erikoistunut toimittamaan laivojen ohjaus- ja valvontaratkaisuja sekä hyötyajoneuvojen pneumatiikkaa.
Yritys perustettiin vuonna 2013 Bosch-Rexroth-ryhmän pneumaattisen divisioonan myynnin kautta. Joulukuussa 2013 se myytiin rahoitusyrittäjälle Triton ja se on ollut kaupankäynti Aventicsin palveluksessa helmikuusta 2014 lähtien.
Pneumatiikassa käyttää paineilmaa väliaineena. Yritys valmistaa sylintereitä, venttiilejä, venttiilijärjestelmiä sekä paineilmanhuoltoyksiköitä. Aventics on enenevässä määrin suuntautunut älykkään pneumatiikan kehittämiseen teollisuuden tarpeiden ja vaatimusten kasvaessa.
Nykyinen yritys voidaan jäljittää takaisin vuonna 1869 perustettuun Westinghouse Air Brake Company -yhtiöön (Wabco). Vuonna 1949 Wabcon pneumatiikkaliiketoiminta siirtyi Rexroth:lle, joka oli tuolloin Mannesmann-konsernin tytäryhtiö. Lopputuloksena syntyi Mannesmann Rexroth Pneumatik GmbH päätoimipaikkanaan Hannover Saksassa. Vuonna 1991 Mannesmann Rexroth hankki AB Mecman:n (perustettu 1945) ja se liitettiin osaksi pneumatiikkayksikköä ja nimettiin Rexroth Mecman GmbH :ksi. Kun Bosch osti Rexrothin vuonna 2001, Bosch Automation ja Mannesmann Rexroth (Rexroth Mecmanin emoyhtiö) yhdistettiin nykyiseksi Bosch Rexroth:ksi. Pneumatiikkadivisioona eriytettiin syyskuussa 2013 itsenäiseksi yhtiöksi ja nimettiin Rexroth Pneumatics:ksi. Sen jälkeen se myytiin sijoitusyhtiö Triton:lle. Sittemmin yhtiö on toiminut nimellä Aventics. Vuoden 2016 alussa hammasketjuyksikkö myytiin brittiläiselle Renoldille, Maaliskuussa 2017 julkistettiin yrityskauppa, jossa Aventics osti Vector Horizon Technology LLC:n (VHtek) Bowling Green:sta Kentuckysta (USA). VHtek kehittää puhtaita energiajärjestelmiä, joissa keskitytään päästöjenhallintaan ja kehittyneisiin mekatroniikkalaitteisiin.
Heinäkuussa 2018 julkistettiin yritysosto. Emerson on maailman johtava älykkäiden pneumatiikkatekniikoiden yritys, joka toimittaa kone ja tehdas automaatiosovelluksia.
Tavajärven luostari
Tavajärven luostari oli Kuusamon Itäosassa Tavajärvellä sijainnut ortodoksinen vanhauskoisten luostari. Luostarin perustivat 1800-luvun puolivälissä Venäjän puolelta tulleet vanhauskoiset munkit jotka siirtyivät Suomeen sen jälkeen kun Vienan Karjalassa sijainnut vanhauskoisten Tuoppajärven luostari oli tuhottu vuonna 1852 Venäjän hallituksen toimesta. Munkit ostivat Tavajärvellä sijainneen rappiolla olleen Hautaniemen kruununtilan, rakensivat tilalle kolme rakennusta luostarin käyttöön sekä pystyttivät ortodoksisen ristin lähellä sijainneen Nuorusen tunturin huipulle. Luostarin johtajana toimi munkki Ilja Otso. Luostarin läheisyyteen perustettiin myös munkkikunnan kasvaessa erakkokeljoja muun muassa Kiviniemeen ja Hänniseen erakkoina eläville munkeille joista tunnetuimpia olivat Kiviniemessä elänyt Vasseli eli Vasili Lebedev ja Hännisessä asunut Ivan eli Jaakko Parassejev. Luostarin munkkien kerrotaan tuoneen myös sipulinviljelyn Suomeen.
Luostarin munkeilla oli tiiviit yhteydet Venäjälle aina vuoteen 1918 saakka jolloin raja sulkeutui eikä luostariin enää tullut uusia asukkaita. Luostarin toiminta alkoi hiipua jo 1800-luvun lopulta alkaen ja viimeiset munkit kuolivat 1920-luvun lopulla. Tavajärven alue luovutettiin talvisodan jälkeen Moskovan rauhansopimuksessa Neuvostoliitolle.
Borsa Matekovits
Borsa György Matekovits (21. huhtikuuta 1944 Esztergom, Unkari – 18. lokakuuta 2015 Helsinki) oli unkarilaissyntyinen Suomessa elänyt voimisteluvalmentaja ja liikunnanopettaja.
Hän toimi Suomen Taitovoimisteluklubin päävalmentajana 1978-1985 ja jatkoi valmentajana vuoteen 1991 saakka. Lisäksi Matekovits toimi Suomen Voimisteluliiton ja maajoukkueen miesvoimistelun valmentajana.
Luettelo paleoliittisista kohteista Kiinassa
Tämä on luettelo paleoliittisista kohteista Kiinassa, jotka ovat arkeologien tutkimia.
Mežotnen kartano
Mežotnen kartano (, ) on uusklassista tyyliä edustava kartano Länsi-Latviassa Bauskan kaupungin lähellä.
Venäjän keisarinna Katariina Suuri lahjoitti Mežotnen alueen vuonna 1795 Charlotte von Lievenille. Tämän jälkeenkin kartanoa hallitsi von Lievenin suku, viimeisenä 1900-luvulla Anatoli Lieven, jonka jälkeen Latvian maatalousreformi vei kartanon maat. Kartanorakennus on valmistunut 1802.
Rakennuksen suunnittelu alkoi vuonna 1797 arkkitehti Johann Georg Adam Berlitzin johtamana. Hän käytti italialaisen arrkkitehdin Giacomo Quarenghin laatimaa kartanopiirustusta ja lisäsi tarvittavan lisäsiiven. Lisäksi alueelle nousi runsaasti lisärakennuksia, joiden avulla pyrittiin kartanon omavaraisuuteen.
Rakennus vaurioitui toisessa maailmansodassa, ja sen kunnostaminen saatiin valmiiksi vuonna 2001. Samalla kunnostettiin myös kartanon puisto. Nykyisin talo tarjoaa mahdollisuuden yöpymiselle (kartanohotelli Mežotne Palace) ja ruokailuun.
Barokkilinna Rundāles pils sijaitsee kahden kilometrin päässä Mežotnen kartanosta.
María Luisa Bombal
María Luisa Bombal (8. kesäkuuta 1910 Viña del Mar, Chile – 6. toukokuuta 1980 Santiago de Chile) oli chileläinen kirjailija, jota pidetään yhtenä kansainvälisesti merkittävimmistä eteläamerikkalaisista naiskirjailijoista. Hänen niukka tuotantonsa irtautui realismin perinteestä ja yhdistää surrealismia ja alitajuisia aineksia feministisiin ja eroottisiin teemoihin.
Bombal syntyi yläluokkaiseen perheeseen, jonka isä oli argentiinalainen mutta ranskalaista sukua, äiti saksalaista. Isä kuoli 1919 kun Bombal oli 8-vuotias, ja muutaman vuoden kuluttua äiti muutti kolmen tyttärensä kanssa Pariisiin. Bombal opiskeli Sorbonnessa ja kiinnostui teatterista paikallisten harrastajaryhmien jäsenenä. Hän pääsi opiskelijaksi Antonin Artaud’n ja Jean-Louis Barrault’n L’Atelier -teatterikouluun, mutta konservatiiviset sukulaiset nostivat asiasta äläkän kun tuttavat kertoivat nähneensä tytön avantgarde-teatterin lavalla. Bombal lähetettiin takaisin Chileen, jonne hänen äitinsä oli palannut jo 1928. Bombal lähti parin vuoden päästä Buenos Airesiin yhdessä ystävänsä Pablo Nerudan ja tämän vaimon kanssa. Neruda oli saanut sieltä paikan Chilen konsulina, ja Bombal asui heidän luonaan ja kirjoitti tekstejään heidän keittiön pöytänsä ääressä. Hän tutustui myös "Sur"-kirjallisuuslehden julkaisijaan Victoria Ocampoon ja sai tekstejään julkaistuksi hänen lehdessään. Buenos Airesin vuosina syntyivät Bombalin merkittävimmät teokset, "La última niebla" (1935) ja "La amortajada" (1938).
Bombal teki lyhyen matkan Yhdysvaltoihin, jossa hän tapasi muun muassa William Faulknerin ja Sherwood Andersonin. Hän palasi Buenos Airesiin, jossa julkaisi kertomuksensa "El árbol" ja "Islas nuevas". Hän palasi seuraavaksi kotimaahansa Chileen, jossa hän ampui rakastajaansa ja joutui karkotetuksi maasta. Bombal asui sen jälkeen kolmisenkymmentä vuotta New Yorkissa, muttei sinä aikana julkaissut muuta kuin itse tekemänsä englanninnokset kahdesta ensimmäisestä teoksestaan nimillä "The House of Mist" ja "The Shrouded Woman".
Bombal palasi 1970-luvun alussa yli 60 vuoden iässä Etelä-Amerikkaan, ensin Argentiinaan ja sitten synnyinkaupunkiinsa, Chilen Viña del Mariin. Hän kuoli Santiagossa 1980.
Putkirulla
Putkirulla () on muovinen putkimainen liikuntaväline, jolla voi hieroa lihaksia ja lihaskalvoja. Putkirullia on olemassa eri kokoisia ja erilaisia mailleja, joiden kovuus ja pintamuodot vaihtelevat. Putkirullan teho perustuu siihen, että hierottava kehonosa painautuu putkea vasten ja pehmytkudokset aktivoituvat paineessa. Näin verenkierto lisääntyy ja ravintoaineet ja happi kulkeutuvat nopeammin lihaksiin. Tämän vuoksi rullailu voi nopeuttaa esimerkiksi treenistä palautumista. Putkirulla toimii parhaiten pehmytkudosten eli lihasten, jänteiden, nivelsiteiden ja sidekudosten kireyden poistamiseen.
Sabile
Sabile () on Talsin kuntaan kuuluva kaupunki Latvian länsiosassa, viljavassa Abavan laaksossa. Se erottuu muista kylistä ympäristötaiteen ja viinitarhan avulla.
Tulevaisuus (lehti)
Tulevaisuus (vuoteen 1943 saakka Toveritar) oli Helsingissä vuosina 1922–1973 ilmestynyt Suomen sosialidemokraattisen työläisnaisliiton aikakauslehti.
Suomen sosialidemokraattisen naisliiton ja sen lehden "Työläisnaisen" jouduttua kommunistien käsiin vuonna 1920 SDP:n naiset perustivat seuraavana vuonna Suomen sosialidemokraattisen työläisnaisliiton. Vuonna 1922 sen äänenkannattajana alkoi ilmestyä aikakauslehti "Toveritar" aluksi kerran ja vuoden 1927 alusta lähtien kahdesti kuukaudessa. Edeltäjäänsä verrattuna "Toveritar" korosti alaotsikkonsa "työläiskotien perhelehti" mukaisesti perhettä ja äitiyttä. Lehdessä käsiteltiin ajankohtaisia kysymyksiä kuten perhesuunnitelua, lasten päivähoitoa, miesten ja naisten palkkaeroja sekä naimattoman naisen asemaa. Lisäksi julkaistiin kevyempää aineistoa kuten kaunokirjallisuutta ja käsityöohjeita.
Vuonna 1944 lehti sai poliittisesti neutraalimmalta kuulostavan nimen "Tulevaisuus". Entiseen tapaan se korosti perinteistä koti-perhe-avioliitto -ajattelua. Vuoden 1957 puoluehajaannuksessa naisliitto siirtyi skogilaisten kannalle ja myöhemmin Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton jäseneksi. SDP:n naiset perustivat vuonna 1959 Sosialidemokraattisten naisten keskusliiton, jonka lehti "Aikamme Kuvastin" alkoi ilmestyä syksyllä 1962. TPSL:n "Tulevaisuuden" julkaiseminen jatkui vuoteen 1973 saakka.
Vinzenz Geiger
Vinzenz Geiger (s. 24. heinäkuuta 1997) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiavoittaja. 180 senttimetriä pitkä ja 65 kilogrammaa painava Geiger edustaa SC 1906 Oberstdorfia.
Geiger voitti nuorten maailmanmestaruuden normaalimäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa 2017. Nuorten MM-hopeaa hän saavutti normaalimäen ja 10 kilometrin kilpailussa sekä joukkuekilpailussa 2016. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui seitsemänneksi suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa sekä yhdeksänneksi normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Geiger oli mukana Saksan olympiakultaa voittaneessa joukkueessa.
Geiger debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Lillehammerin suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 31. Avauspisteensä hän saavutti seuraavana päivänä niin ikään suurmäen kilpailusta sijoittuen 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Kuusamossa marraskuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ramsaussa joulukuussa 2016. Myöhemmin samalla kaudella hän oli toinen Seefeldissä ja Lahdessa. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Val di Fiemmessä tammikuussa 2019. Hän oli samalla kaudella toinen Trondheimissa.
Vuonna 2008 yhdistetyn aloittaneen Geigerin valmentajana toimii Thomas Müller.
Marga Kiseleff
Marga Lucie Wilhelmina Rosa Kiseleff, vuodesta 1888 Toppelius (26. kesäkuuta 1862 Helsinki – 15. elokuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, joka tuli tunnetuksi kukka-akvarelleistaan.
Kiseleffin vanhemmat olivat yliarkkitehti Konstantin Kiseleff ja Sofia Julia Rosa Rüdinger ja puoliso vuodesta 1888 taidemaalari, majuri Woldemar Toppelius. Kiseleff kävi saksalaisen tyttökoulun Helsingissä. Taideopinnot hän aloitti Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1880 ja jatkoi niitä Sveitsissä kukkien maalaukseen erikoistuneen Rosalie Gayn oppilaana. Hän oli Sveitsissä ainakin 1881-1883 ja 1886 sekä Pariisissa 1887 opiskelemassa Émile Rousseaun johdolla. Lähes yksinomaan kukka-aiheita vesiväritekniikalla maalannut Kiseleff työskenteli enimmäkseen ateljeessa eikä luonnossa, mutta maalasi silti koriste- ja huonekasvien ohella luonnonkukkia ja hedelmäpuun kukkivia oksia sekä jonkin verran hedelmäasetelmia. Taideyhdistyksen vuosinäyttelyssä hän oli esillä ensimmäisen kerran 1882 akvarelli- ja guassitöillä. Kun Kiseleff oli avioitunut upseeri ja merimaalari Toppeliuksen kanssa, parikunta teki yhteisen opintomatkan ensin Kööpenhaminaan 1892-1895 ja sitten Pariisiin, Lontooseen, Cornwalliin ja Italiaan 1897-1898, samoin kuin vietti kesät 1899 ja 1900 Ruotsin länsirannikolla. He asuivat Berliinissä ja Weimarissa 1900-1914 ja Ruotsissa 1914-1918. Tästä syystä Kiseleffin yhteydet Suomen taide-elämään jäivät melko vähäisiksi, vaikka pariskunta palasikin takaisin Suomeen vuonna 1918.
Koiramme Firenzessä
Koiramme Firenzessä () on Felix Saltenin kirjoittama romaani vuodelta 1923. Romaani on innoittanut The Walt Disney Companyn elokuvia "Koiruutta kerrakseen" (1959) ja "Takkuturkki" (1976) ynnä jatko-osia.
"Koiramme Firenzessä" on seikkailutarina, johon sisältyy taianomaisia aineksia. Tapahtumat sijoittuvat 1700-luvun alun Itävaltaan ja Italiaan. Nuori Lucas Grassi on jäänyt orvoksi ja elää köyhänä Wienissä. Hän haluaisi matkustaa isänsä kotimaahan opiskelemaan taiteita ja hankkimaan ammatin. Hänen toiveensa toteutuu taianomaisesti ja hän saa matkustaa arkkiherttua Ludwigin seurueessa Firenzeen, mutta joka toinen päivä hänen on elettävä arkkiherttuan koiran Kambyseksen hahmossa. "Koiramme Firenzessä" on ainut Saltenin tarina, jossa esiintyy yliluonnollisia aineksia, ja niissä näkynee E. T. A. Hoffmannin vaikutus.
Romaanin taustalla on ”avoimia” omaelämäkerrallisia aineksia. Työskennellessään Wienissä hovitoimittajana Salten oli tutustunut arkkiherttua Leopold Ferdinandiin, ja romaanissa Salten kuvaa arkkiherttuaa ja tämän veljiä. Hän hautoi tarinaa 25 vuotta, ennen kuin uskalsi julkaista romaanin. Vuonna 1907 hän oli maininnut Arthur Schnitzlerille, että käsikirjoitus oli valmistumassa, mutta se valmistui vasta vuonna 1921. "Koiramme Firenzessä" julkaistiin vuonna 1923, samana vuonna kuin Saltenin tunnetuin teos "".
Tietyt Saltenin tuotannon perusaiheet toistuvat myös romaanissa "Koiramme Firenzessä": köyhien ja rikkaiden välinen juopa sekä aatelin arvostelu.
Elämäkerturi Beverley Driver Eddyn mukaan romaanin vahvuus piilee koira Kambyseksen kuvauksessa, jota Eddy pitää ”loistavana”. Hänen mukaansa "Koiramme Firenzessä" on Saltenin kiinnostavimpia teoksia. Salten itse oli koiraihmisiä, ja hän piti koiria enimmän osan elämäänsä.
Romaanista julkaistiin vuonna 1930 Yhdysvalloissa englanninkielinen käännös "The Hound of Florence", jonka loppu eroaa olennaisesti saksankielisestä alkuteoksesta. "Der Hund von Florenz" on tragedia, ja se päättyy Lucaksen kuolemaan, mutta amerikkalaisessa julkaisussa on onnellinen loppu. Ei tiedetä, onko vaihtoehtoinen loppu Saltenin kirjoittama tai hyväksymä. — Suomenkielinen käännös sisältää molemmat loppuratkaisut.
Vilnan vanhakaupunki
Vilnan vanhakaupunki (, ) on liettualaisen Vilnan kaupungin historiallinen osa. Se on noin 360 hehtaarin laajuinen ja käsittää kolmen linnan ja keskiaikaisen muurin ympäröivän muurin alueen. Sitä halkovat kapeat kadut, ja sen rakennukset edustavat useaa eri arkkitehtonista tyylisuuntaa.
Vilnan vanhakaupunki on keskisen ja itäisen Euroopan suurin barokkia edustava vanhakaupunki. Sen pinta-ala on 360 hehtaaria. Vanhakaupunki käsittää kolmen linnan alueen sekä keskiaikaisen muurin ympäröivän alueen. Kaava on säilynyt keskiaikaisena, ja vanhaakaupunkia halkovat kapeat kadut, jotka jakavat sen epäsäännöllisen muotoisiin kortteleihin. Myöhemmin alueelle on lisätty suuria aukioita.
Vanhankaupungin rakennukset edustavat gotiikkaa, renessanssia, barokkia ja uusklassista arkkitehtuuria. Arkkitehtonisesti ja historiallisesti vanhakaupunki on merkittävä, sillä lähes 40 prosenttia rakennuksista on määritelty erittäin merkittäviksi.
Vilnan vanhakaupunki perustettiin paikale, joka on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella. Puinen linna rakennettiin Gediminon kukkulalle noin vuonna 1000. Asutus kehittyi kaupungiksi vasta 1200-luvulla, ja vuoteen 1323 mennessä Vilnasta oli tullut Liettuan suuriruhtinaskunnan pääkaupunki.
Nopeasti kasvava kaupunki tuhoutui pahoin vuoden 1471 tulipalossa. Ainoat todisteet tulipaloa edeltävästä ajasta ovat osat muurista, jotka ovat jääneet jäljelle vuosina 1503–1522 tataareita vastaan tehtyjen puolustusrakennelmien alta.
Vuoden 1610 tulipalon jälkeen vanhaankaupunkiin rakennettiin monia uusia kirkkoja, ja Vilnassa oli Puolan–Venäjän sodan alkaessa 1654 peräti 41 uskonnollista rakennusta. Monet niistä tuhoutuivat sodan aikana, ja monet vanhat rakennukset paloivat 1700-luvun tulipalojen aikana. Vanhaakaupunkia on kuitenkin sen jälkeen jälleenrakennettu, mikä antaa sille sen nykyisen ulkoasun.
Toisessa maailmansodassa tuhoutui yli 80 vanhaa rakennusta, mutta monia niistä rakennettiin uudelleen sodan jälkeen. Vanhassakaupungissa toteuttiin 1956–1958 ja 1970–1974 laajoja kunnostuksia. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994.
Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Vilnan vanhassakaupungissa asui 20 400 asukasta. Vuonna 1996 asukkaita oli vielä 30 000. Vaikka rikkaimmat liettulaiset suosivat esikaupunkialueita, Vilnan vanhakaupunki on Liettuan kallein asuinalue. Se on suosittu rikkaiden ulkomaalaisten keskuudessa.
Michal Krčmář (ampumahiihtäjä)
Michal Krčmář (s. 23. tammikuuta 1991 Vrchlabí) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SKP Kornspitz Jablonec -seuraa.
Krčmář osallistui nuorten MM-kisoihin vuosina 2009–2012 parhaana sijoituksenaan viestihopea Kontiolahdella 2012. Ridnaun-Val Ridannan nuorten EM-kisoista 2011 hän saavutti pronssia pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Nové Měston MM-kisoissa 2013 Krčmář hiihti Tšekin miesten kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimatkan 60:s ja viestin 11:s. Kontiolahden MM-kisoissa 2015 Krčmářin paras sijoitus oli takaa-ajon 57:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui normaalimatkalla viidenneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän oli samalla matkalla kuudes.
Krčmář saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa pikakilpailussa. Normaalimatkalla hän sijoittui seitsemänneksi.
Maailmancupissa Krčmář debytoi henkilökohtaisella matkalla kaudella 2011–2012 ollen Kontiolahden pikakilpailussa 73:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteet hän saavutti kaudella 2013–2014 ollen Annecyn pikakilpailussa 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran kaudella 2015–2016 oltuaan kymmenes Ruhpoldingin normaalimatkalla. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa tammikuussa 2017.
Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailujen nuorten sarjassa Krčmář saavutti hopeaa takaa-ajossa ja pronssia pikakilpailussa 2012. Aikuisten sarjassa hän saavutti kultaa pikakilpailussa sekä hopeaa takaa-ajossa ja sekaviestissä 2018.
Cēsisin linna
Cēsisin linna (, , , ) on keskiaikainen raunioitunut ritarilinna Cēsisin kaupungissa Latviassa.
Linnan rakentamisen aloittivat Kalparitarikunnan soturit vuonna 1209. Linna toimi ritarikunnan suurmestarin linnana. Siihen lisättiin myöhemmin torneja ja muita rakenteita. Linna vaurioitui suuressa Pohjan sodassa ja autioitui. Nykyisin linna kuuluu tärkeänä osana vanhankaupungin rakenteeseen. Linnaan voi tutustua oppaan johtamana tai omin päin. Linnan pihamaalla voi myös tutustua keskiaikaisiin huvituksiin ja peleihin, sekä kasvimaahan. .
Tomi Astikainen
Tomi-Pekka Astikainen (s. 11. marraskuuta 1981 Lappeenranta) on suomalainen kirjailija. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten kirjastaan ”Miten elää ilman rahaa” (Into Kustannus, 2015). Se perustuu Astikaisen 2010–2014 harjoittamaan rahattomaan elämäntapaan. Kirjassa annetaan monentasoisia vinkkejä eri elämäntilanteissa oleville lukijoille.
Astikainen on julkaissut koko aikaisemman tuotantonsa ilmaiseksi internetissä Creative Commons Zero -lisenssillä.
Tomi Astikainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Lappeenrannan teknillisestä yliopistosta vuonna 2006. Opiskeluaikoinaan hän toimi Teekkarilehti Aalefin päätoimittajana ja maailmanlaajuisessa, nuorten johtajuuskehitysorganisaatiossa AIESEC:ssa. Sen jälkeen hän on ollut mm. johtajuuskouluttaja, konsultti, yrittäjä, liftari ja toimitusjohtaja. Hänen rahattomasta elämästään tehtiin lyhyt dokumenttielokuva "Auki elämälle".
Marmoripeukaloinen
Marmoripeukaloinen ("Microcerculus bambla") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Marmoripeukaloista tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 640 000 km. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Leander Rauma
Matti Leander "Lekko" Rauma (19. kesäkuuta 1869 Kaustinen – 4. tammikuuta 1969 Haapavesi) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanrunoilija.
Rauma muutti 1876 Kaustiselta Haapavedelle ja sitten vuonna 1915 Kärsämäen Rannankylään. Viimeiset vuotensa hän vietti 1960-luvulla Haapaveden vanhainkodissa. Rauma kirjoitti sanat Kärsämäen kunnan kotiseutulauluun vuonna 1948. Laulun sävelsi 1970-luvulla Anna Pulkkinen ja se esitettiin ensimmäisen kerran valtakunnallisilla kotiseutupäivillä Kärsämäellä vuonna 1977. Raumalle pystytettiin muistomerkki Kärsämäen hautausmaalle 1979.
Huilupeukaloinen
Huilupeukaloinen ("Microcerculus ustulatus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Huilupeukaloista tavataan Brasiliassa, Guyanassa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 266 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Matilda Kaihosalo
Matilda Kustaava ”Tintti” Kaihosalo (alkuperäinen sukunimi "Ylen", 29. helmikuuta 1885 Tampere – huhtikuu 1942 Leningrad) oli suomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Frenckellin paperitehtaan työmiehen perheeseen syntynyt Matilda Kaihosalo liittyi työväenliikkeeseen vuonna 1905. Hän osallistui Paperiteollisuustyöväen liiton perustamiskokoukseen huhtikuussa 1906 ja tuli valituksi sen liittotoimikuntaan. Tamperelainen Kaihosalo oli mukana työväenliikeen nais- ja nuorisotoiminnassa ja tuli tunnetuksi aktiivisena työväenasian puolestapuhujana. Vuosina 1915–1916 hän oli palvelijattarien ammattiosaston johtokunnan jäsen. Kaihosalo toimi Tampereen vallankumouksellisen keskusneuvoston jäsenenä talvella 1917–1918 ja keväällä 1918 hän työskenteli "Kansan Lehden" toimituksessa. Sisällissodan jälkeen hän sai kahden vuoden vankilatuomion.
Vapauduttuaan vankilasta syksyllä 1918 Kaihosalo toimi SKP:n äänitorvena Tampereella. 1920-luvulla hän työskenteli ensin Suomen Ammattijärjestön toimitsijana ja sitten "Työläisnaisen" ja pilalehti "Paukun" toimittajana. Kaihosalo siirtyi 1930-luvulla Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Kustannusliike Kirjan Leningradin osastossa. Hän kuoli Leningradin piirityksen aikana.
Kastanjapeukaloinen
Kastanjapeukaloinen ("Cyphorhinus thoracicus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kastanjapeukaloista tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 141 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta laikuttaisesti esiintyväksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laulupeukaloinen
Laulupeukaloinen ("Cyphorhinus arada") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Laulupeukaloista tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjoisosissa; sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 4 460 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Federico Bernardeschi
Federico Bernardeschi (s. 16. helmikuuta 1994 Carrara) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Bernardeschi on oikea laitahyökkääjä.
Bernardeschi on Fiorentinan kasvatti. Kauden 2013–2014 Bernardeschi oli lainalla Serie B:n FC Crotonessa tehden 39 ottelussa 12 osumaa. Palattuuaan Fiorentinaan hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Serie A:ssa syyskuussa 2014 Genoa CFC:tä vastaan. Avausmaalinsa hän teki kauden viimeisessä ottelussa Chievo Veronan verkkoon toukokuussa 2015. Tuolla kaudella hän pelasi Serie A:ssa seitsemän ottelua tehden yhden maalin ja debytoiden myös Eurooppa-liigassa.
Bernardeschi on edustanut Italiaa nuorten maajoukkuetasolla. Vuodesta 2014 alkaen hän on pelannut Italian alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Hän pelasi yhden ottelun vuoden 2015 ikäluokan EM-kilpailuissa.
Kolumbianlaulupeukaloinen
Kolumbianlaulupeukaloinen ("Cyphorhinus phaeocephalus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kolumbianlaulupeukaloista tavataan Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 293 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Marte Olsbu Røiseland
Marte Olsbu Røiseland (o.s. Olsbu, s. 7. joulukuuta 1990 Froland) on norjalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Froland-seuraa.
Nuorten MM-kisoissa Olsbu kilpaili Nové Městossa 2011 ollen parhaimmillaan yhdeksäs normaalimatkalla. Vuonna 2014 hän voitti EM-kultaa pikamatkalta Nové Městossa.
Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Olsbu oli pikamatkalla 31:s, takaa-ajossa 42:s ja viestissä viides. Holmenkollenin MM-kisoissa 2016 hän hiihti ankkuriosuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Norjan naisten viestijoukkueessa sekä avausosuuden pronssille yltäneessä sekaviestijoukkueessa. Yhteislähdössä Olsbu oli seitsemäs, pikamatkalla 11:s, takaa-ajossa 16:s ja normaalimatkalla 42:s. Hohfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui parhaimmillaan takaa-ajossa 16:nneksi.
Olsbu saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa pikakilpailussa 24,2 sekuntia Laura Dahlmeierille hävinneenä. Sekaviestissä hän hiihti avausosuuden Norjan hopeajoukkueessa. Takaa-ajossa hän sijoittui neljänneksi, yhteislähdössä kahdeksanneksi, normaalimatkalla 71:nneksi ja naisten viestissä neljänneksi.
Ampumahiihdon maailmancupissa Olsbu debytoi kaudella 2012–2013 ollen Östersundin normaalimatkalla 28:s ja saavuttaen samalla avauspisteensä maailmancupissa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan samalla kaudella kymmenes Pokljukan pikakilpailussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Hanty-Mansijskin pikakilpailussa maaliskuussa 2016. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Pokljukan pikakilpailussa. Kaudella 2017–2018 hän oli kolmas Östersundin takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2018–2019 hän saavutti ensimmäiset voittonsa Nové Měston pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Antholzin pikakilpailussa hän oli kolmas.
Kauko Roine
Kauko Pellervo Roine (3. lokakuuta 1935 Pukkila – 30. elokuuta 1982) oli suomalainen eläinlääkäri ja professori. Roine oli Eläinlääketieteellisen korkeakoulun 1975–1979 obstetriikan ja gynekologian sekä ambulatorisen klinikan dosentti ja 1967–1979 obstetriikan ja gynekologian yliassistentti sekä 1979–1982 professori
Nukkeilu
Nukkeilu on nukkejen kuten pullipien ja figuurien muokkausta, pukemista, valokuvaamista ja bloggailua aiheesta. Nukkeilijat järjestävät myös miittejä.