Pandunia
Pandunia on luonnollisiin kieliin perustuva keinotekoinen kieli, joka pyrkii edistämään ja yksinkertaistamaan kansainvälistä kommunikaatiota. Pandunia perustuu pääasiassa englannin ja kiinan kieliin, mutta sen lisäksi se on saanut vaikutteita muista kielistä, mukaan lukien ranska, espanja, arabia, indonesia ja swahili. Kieliopiltaan pandunia on analyyttinen kieli. Sen sanat eivät taivu suvussa, sijassa, luvussa eivätkä aika- ja persoonamuodoissa.
Pandunian ovat kehittäneet Risto Kupsala ja Jens Wilkinson, joista ensin mainittu on hankkeen "primus motor". Tekijöiden mukaan pandunia syntyi vuonna 2007, ei vastareaktiona vanhoille länsimaisille apukielille, vaan maailmanlaajuisen verkottumisen seurannaisena. Heidän mielestään on luonnollista, että maailmankieli saa alkunsa monipuolisesti maailman eri kielistä.
Erään arvion mukaan pandunia on radikaalisti toisenlainen kuin esperanto ja muut laajemmin tunnetut apukielet. Se on erikoinen äärimmilleen typistetyn kielioppinsa vuoksi ja myös siksi, että sen sanasto on maantieteellisesti poikkeuksellisen kattava ja kulttuurisesti monipuolinen.
Toisin kuin suomessa, panduniassa lähes kaikki vokaalit lausutaan lyhyinä. Pitkä vokaali voikin esiintyä ainoastaan painollisessa tavussa. Sanojen paino on yleensä viimeistä konsonanttia edeltävällä tavulla tai harvemmin viimeisellä avotavulla, jolloin se merkitään akuuttitarkkeella. Esim. loga (lóga), safar (safár), arabia (arábia), mamá.
Yleisimmät pronominit ja prepositiot – kuten "mi" (’minä’), "mimen" (’me’) ja "na" (’luona’) – ovat painottomia.
Kirjain "r" lausutaan joko apikoaveolaarisena tremulanttina tai approksimanttina . Kirjain "w" lausutaan joko labioveraalisena puolivokaalina tai labiodentaalisena puolivokaalina .
Soinnittomat klusiilit ja affrikaatat (p, t, k ja c) aspiroituvat eli niitä seuraa h-mainen lisä-äänne, joka edesauttaa niiden erottumista vastaavista soinnillisista konsonanteista (b, d, g ja j).
Panduniassa on ŋ-äänne k:n ja g:n edellä. Sanan lopussa oleva -ng voi ääntyä yhtä lailla /ŋ/ tai /ŋg/.
Pandunian aakkosto sisältää seuraavat kirjaimet:
Erotuksena suomen kieleen c äännetään /tʃ/, j äännetään /dʒ/, x äännetään /ʃ/ ja y äännetään /j/. Muut kirjaimet äännetään lähestulkoon niin kuin suomen kielessä ja kirjoitus on samalla tavalla äänteenmukaista.
Pandunia on peruskieliopiltaan eurooppalaisiin kieliin verrattuna erittäin yksinkertainen kieli. Verbejä lukuun ottamatta pandunian sanoja ei taivuteta lainkaan, eikä edes aikamuotoja tai monikkoja sellaisenaan ole, vaan ne ilmaistaan erillisillä apusanoilla.
Verbin taivutuksella vaikutetaan ainoastaan sanajärjestykseen. Taivutusmuotoja on kaksi. Verbit muodostetaan lisäämällä sanavartaloon verbimuodon pääte. Subjekti-verbi-objekti -sanajärjestyksessä verbin pääte on "-a". Käänteisessä objekti-verbi-subjekti -järjestyksessä verbin pääte on "-u". Verbimuoto on sama kaikissa persoonissa, tapaluokissa ja aikamuodoissa. Verbin päätteiden lisäksi sanavartaloista muodostettujen substantiivien pääte on "-e" ja adjektiivien "-i". Suuri osa substantiiveista on kuitenkin päätteettömiä, jolloin ne päättyvät joko konsonanttiin tai mihin tahansa painolliseen vokaaliin.
Pandunialle luonteenomaisia ovat määritteet, jotka osoittavat ajankohtaa, lukumäärää, tapaluokkaa tai sijamuotoa. Esimerkiksi aikamuodot ilmaistaan tarvittaessa apusanoilla seuraavasti: "mi pas loga" (minä puhuin); "mi zay loga" (minä olen puhumassa); "mi futur loga" (minä tulen puhumaan).
Pandunian sanasto koostuu enimmäkseen lainasanoista, jotka ovat jossakin päin maailmaa kansainvälisesti tunnettuja.Usein yksi pandunian sana kattaa tavallista laajemman merkitysalan ja se voi vastata useita muiden kielten sanoja. Eräs tällainen sana on "daria".