hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Labé
Labé on kaupunki Guinean Labén alueen Labén prefektuurissa. Se on Labén alueen hallintokeskus. Kaupungin asukasluku oli 141 730 (2014).
Kaupunki sijaitsee Fouta Djallonin tasangolla linnuntietä runsas 250 kilometriä pääkaupunki Conakrystä koilliseen. Kaupunki sijaitsee noin 1 050 metriä merenpinnan yläpuolella. Labé on maanteiden risteyspaikka, jonne saapuu maantie Mamousta, Senegalin rajalta ja Malin, Touguén ja Télimélén kaupungeista. Kaupungin pohjoisosassa on maan sisäiseen liikenteeseen käytetty Labén lentoasema.
Dialonke-kansa perusti kaupungin 1720-luvulla ja se nimettiin heidän päällikkönsä "Manga Labé"n mukaan. Kaupungista muodostui 1700- ja 1800-luvulla tärkeä Fouta Djallonin valtakunnan poliittinen ja kaupallinen keskus.
Nyttemmin se on tärkeä alueellinen kauppapaikka tiheästi, pääosin muslimiuskoisten fulanien asuttaman alueen maataloustuotteille (karja, riisi, hirssi, sitrushedelmät). Labé on suuri appelsiinikaupan koontikeskus, josta hedelmät rahdataan kuorma-autoilla Senegalin Dakariin ja Mamoun kaupungin tuoremehupakkaamoon. Kaupunki tuottaa vientiin myös appelsiini-, sitruuna- ja jasmiiniöljyä (eteerisiä öljyjä), joita käytetään saippuan ja parfyymien valmistuksessa. Labéssa on sairaala, useita toisen asteen kouluja, keskusmoskeija ja roomalaiskatolinen lähetysasema.
Dubréka
Dubréka on kaupunki ja prefektuurinsa hallintokeskus Guinean lounaisosassa Kindian alueen Dubrékan prefektuurissa. Kaupunki sijaitsee pääkaupunki Conakryn pohjoisnaapurina; kaupunkien keskustojen väli on maanteitse runsas 45 kilometriä. Dubrékan väkiluku oli 170 388 ja koko prefektuurissa asui 330 548 henkeä (2014).
Kindia
Kindia on kaupunki Guinean länsiosassa Kindian alueen Kindian prefektuurissa. Sen asukasluku oli 170 557 (2014). Seudun suurin väestöryhmä ovat islaminuskoiset susut ja fulanit.
Kaupunki sijaitsee 112 kilometriä maan pääkaupungista Conakrysta koilliseen. Kindia on risteyspaikka Mamoun, Télimélén ja Sierra Leonen Makeniin kaupungeista saapuville maanteille.
Kindia perustettiin vuonna 1904 keräilypisteeksi Conakryn–Nigerin rautatien varrelle. Nykyään se on alueensa maataloustuotannon (kuten riisin, karjan, banaanien, ananaksien, sitrushedelmien, palmuöljyn ja siementen) keskeinen kauppakeskus. Seudulta viedään hedelmiä ja Gmelina-suvun puista tuotettua puutavaraa (jota käytetään tulitikkuihin ja rasioihin) Conakryyn. Kaupungissa toimii kansallinen maatalousalan oppilaitos (The National School of Agriculture, 1961), valtiollinen hedelmäntutkimuslaitos (Institute of Fruit Research, 1961) ja koepuutarha.
Viereisestä Friguiagbén aliprefektuurista, noin 13 kilometriä Kindiasta lounaaseen, on löydetty bauksiittiesiintymä, ja sinne on perustetu yksi Guinean useista alumiiniteollisuudelle raaka-aineita tuottavista kaivoksista.
Siguiri
Siguiri on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Länsi-Afrikassa sijaitsevan Guinean Kankanin alueen Siguirin prefektuurissa. Kaupungin muodostaman aliprefektuurin väkiluku oli 183 875; koko prefektuurissa asukkaita oli 687 002 (2014).
Kaupunki sijaitsee Guinean koillisosassa ja siellä on Nigerjoen satama. Kaupunki on myös Malin Bamakosta, sekä Guinean Kankanista ja Dinguirayesta saapuvien maanteiden risteyspaikka. Kaupunki toimii ympäröivän seudun maataloustuotteiden kauppapaikkana muun muassa karjalle, maissille, hirssille ja kolapähkinöille. Kaupungista viedään seudun jokilaaksoissa tuotettua riisiä. Kaupungissa on sairaala, keskusmoskeija ja roomalaiskatolinen lähetysasema (vuodelta 1924).
Siguirin kaupungin lähistöllä toimii myös kultakaivos, jossa työskenteli vajaa 3 000 henkeä vuonna 2007. Seudun kultaesiintymä on tunnettu jo 1200-luvulta lähtien. Kaivos on 85-prosenttisesti ulkomaalaisomistuksessa (AngloGold Ashanti).
Kaupungin lounaisosassa sijaitsee maapohjainen, kansallisesti käytetty Sigurin lentoasema (IATA: GII, ICAO: GUSI).
Labén alue
Labén alue () on yksi Guinean kahdeksasta ylimmän tason hallintoalueesta. Alueen pinta-ala on 22 869 neliökilometriä ja väkiluku oli 994 458 vuonna 2014. Hallinnollinen keskus on Labé (141 730 as., 2014). Aluetta rajaavat idässä Guinean Faranahin, etelässä Mamoun, lounaassa Kindian ja lännessä Bokén alue sekä pohjoisessa Senegalin ja Malin tasavallat.
Labén alueeseen kuuluu viisi prefektuuria, jotka jakautuvat paikallistasolla yhteensä 48 aliprefektuuriin:
Labén alue muodostaa osan Keski-Guinean luonnonmaantieteellisesta alueesta ().
Mamoun alue
Mamoun alue () on yksi Guinean kahdeksasta ylimmän tason hallintoalueesta. Alueen pinta-ala on 17 074 neliökilometriä ja väkiluku oli 731 188 vuonna 2014. Hallinnollinen keskus on Mamou.
Aluetta rajaavat lännessä Guinean Kindian, pohjoisessa Labén ja idässä Faranahin alueet sekä etelässä Sierra Leonen tasavalta.
Mamoun alueeseen kuuluu kolme prefektuuria, jotka jakautuvat paikallistasolla yhteensä 33 aliprefektuuriin:
Mamoun alue muodostaa osan Keski-Guinean luonnonmaantieteellisesta alueesta ()..
Slavko Kalezić
Slavko Kalezić (montenegroksi: Славко Калезић) (s. 4. lokakuuta 1985 Titograd, Montenegron ST) on montenegrolainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Hän edusti Montenegroa vuoden 2017 Euroviisuissa Kiovassa kappaleella "Space".
Space (Slavko Kalezićin kappale)
Space on montenegrolaislaulaja Slavko Kalezićin esittämä kappale, jolla hän edusti Montenegroa vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta 2017, jossa se sai 56 pistettä, jäi sijalle 16 eikä päässyt finaaliin.
Charter of the Forest
Charter of the Forest eli Metsän peruskirja on vuoden 1217 kuningas Henrik III:nnen englantilainen laajennus kahta vuotta aiempaan Juhana Maattoman allekirjoittamaan Magna Carta -perustuslakiin.
Charter of the Forest palauttaa aatelille sen ikiaikaisen oikeuden hyödyntää kruunun metsiä metsästykseen ja muuhun tarvittavaan toimintaan. Kun yhteiset luonnonvarat ovat olennainen kansalaisten toimeentulon lähde, ei sitä julkinen valta eli tässä tapauksessa kuningas voi käyttää mielin määrin omistuksesta huolimatta.
Nykyään tätä periaatetta tulkitaan paitsi jokamiehenoikeutena myös siten, että kun juridinen henkilö, esimerkiksi kaivos- tai metsäyhtiö katsoo oikeudekseen vaikkapa vieraan maan maaperällä aloittaa tuottavan liiketoiminnan, sitä ei voi paikallinen valtio estää. Esimerkiksi ylikansallinen kaivosyhtiö Pacific Rim käy vuonna 2016 oikeutta El Salvadorin valtiota vastaan, koska maan hallitus haluaa suojella ekologista ympäristöä kaivostoiminnan aiheuttamilta ongelmilta. Menetelmää on käytetty myös esimerkiksi Australiassa ja Kongossa. Menettelystä kansainvälisissä yhteyksissä käytetään yleisesti nimitystä vapaakauppa.
Rust Buccaneers
Rust Buccaneers on suomalaisen Oulussa sijaitsevan Pixolanen kehittämä peli PlayStation 3 konsolille.
Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa 5/10 pistettä.
T-Square
T-Square on Japanilainen Fuusiojazz-yhtye, joka perustettiin vuonna 1978. T-Square tuli kuuluisaksi 1970-luvun taitteessa ja 1980-luvulla muiden japanilaisten fuusioyhtyeiden kanssa. Yhtye saavutti kuitenkin suurempaa suosiota, kun heidän kappaleitaan alkoi soimaan Japanin Formula F1-lähetyksissä 1080-luvun lopussa.
Yhtyeen suosion ollessa huipullaan 1980-luvulla, soittajina toimivat kitaristi Masahiro Andoh, basisti Mitsuru Sutoh, Saksofonisti/huilisti/EWI soittaja Takeshi Itoh, kosketinsoittaja Hirotaka Izumi, ja rumpali Hiroyuki Noritake.
Heidän tunnetuimpia kappaleitaan ovat mm. "Truth", "Japanese Soul Brothers", "Takarajima", sekä "Omens of Love". "Truth" kappaletta käytettiin Japanilaisen Fuji televisiokanavan Formula 1 lähetyksistä, mistä yhtye sai kuuluisuutta.
Vuonna 1976, The Square yhtye aloitti pienenä Jazz-Rock bändinä, joka oli perustettu Meijin yliopistossa. Yhtyeen ensimmäinen basisti oli Yuhji Nakamura, kitaristina toimi Masahiro Andoh, pianistina Jun Hakama ja rumpalinaShunichi Harada. Masahiro Andohin mukaan bändin ensimmäinen nimi perustui New Yorkin Madison Square Gardeniin. Hakaman ja Haradan korvasivat myöhemmin Junko Miyagi koskettimissa ja Michael S. Kawai vaihtui rumpaliksi ja nuori saksofonisti Takeshi Itoh liittyi bändiin vuonna 1977.
Yhtye teki myös livealbumeita, joista yksi taltioitiin Roxy-klubilla. Kaksi vuotta myöhemmin yhtyeen saksofonistiksi vaihtui Masato Honda, joka debytoi yhtyeen albumilla"T-Square Live (josta löytyy myös tämä F1 Grand Prix Tunnari)".
Vuonna 2000 Honda siirtyi kuitenkin soolouralle ja hänet korvasi taas Takeshi Itoh.
Japanissa järjestettiin vuonna 2003 kaksi konserttia nimellä "Casiopea vs. The Square", jossa nämä kaksi Japanin tunnetuinta fuusioyhtyettä ottivat leikkimielisesti mittaa toisistaan.
(* - Denotes T-Square albums sold under their native Japanese Names, rather than with the album sold in English, as T-Square usually does.)
Watchtower (videopeli)
Watchtower on suomessa kehitetty tietokonepeli Amiga-tietokoneille. Pelin on kehittänyt CyberArts ja se on julkaistu vuonna 1996.
Pelissä ohjataan sotilasta ja ammutaan vastustajia Commodore 64:n "Rambo" ja "Commando" -pelien tapaan.
Pelin ovat kehittäneet:
CU Amiga -lehti antoi pelille 78/100 arvostelussaan (huhtikuu 1996).
Herman Mattsson
Mathias Herman Mattsson (12. heinäkuuta 1882 Sund, Ahvenanmaa – 24. heinäkuuta 1961 Sund) oli suomalainen Ahvenanmaalla vaikuttanut maanviljelijä, maakuntapoliitikko ja kansanedustaja.
Mattssonin vanhemmat olivat maanviljelijä Matts Adolf Mattsson ja Karolina Josefina Lindholm. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Sundissa. Mattsson oli viiden vuoden ajan siirtolaisena Yhdysvalloissa ja oli merillä seitsemänä kesänä. Hän toimi Sundin osuuskaupan hoitajana 1921–1928 ja Ahvenanmaan Osakepankin Sundin konttorin hoitajana 1926–1929. Mattsson oli myös Suomi-yhtiön edustajana ja paikallisasiamiehenä 1929–1951 sekä Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1938–1950.
Mattsson oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1933–1936 ja 1938–1939 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan toiselle kaudelleen ruotsalaisten Rafael Collianderin tilalle. Herman Mattsson oli myös Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä ja ensimmäisenä varapuhemiehenä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Sundin kunnanvaltuuston jäsenenä.
Arthur Larson
Frans Arthur Larson (21. tammikuuta 1897 Hammarland, Ahvenanmaa – 21. lokakuuta 1959 Maarianhamina) oli suomalainen Ahvenanmaalla vaikuttanut maanviljelijä, maakuntapoliitikko ja kansanedustaja.
Larsonin vanhemmat olivat maanviljelijä Lars Otto Karlsson ja Matilda Kristina Eriksson. Hän kävi kansakoulun ja toimi maanviljelijänä Hammarlandissa. Larson oli jonkin aikaa siirtolaisena Yhdysvalloissa ja oli myös merimiehenä. Hän toimi lautamiehenä 1930–1951 ja oli Hammarlandin vapaapalokunnan päällikkönä 1936–1948.
Larson oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1948–1959 edustaen Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ruotsalaisten Elis Andersson. Arthur Larson oli myös Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsenenä. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Hammarlandin kunnallislautakunnan puheenjohtajana. Larson oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli Föreningen Åland i New York -yhdistyksen puheenjohtaja.
Gunnar Takolander
Gunnar Alexander Takolander (14. maaliskuuta 1880 Kirkkonummi – 16. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen lakitieteen lisensiaatti, pankinjohtaja ja kansanedustaja.
Takolanderin vanhemmat olivat kruununnimismies Alexander Magnus Takolander ja Hulda Olivia Lagus. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Läroverket för gossar och flickor) ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1903, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1908 sekä lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Takolander sai varatuomarin arvon 1911.
Takolander oli tilanomistajana Kirkkonummella 1903–1921 ja asianajajana Helsingissä 1908–1913 omistaen asianajotoimisto Gunnar Takolanderin vuosina 1910–1913. Hän oli myös Åland-lehden toimittajana 1904–1905 ja Viborgs Nyheter-lehden päätoimittajana 1905. Takolander oli sitten pankkialalla toimien Landtmannabankenin johtokunnan jäsenenä 1913–1920, Unionpankin varatoimitusjohtajana Helsingissä 1921–1924 ja Unionpankin notariaattiosaston johtajana vuodesta 1922 alkaen. Hän oli Unionpankin johtokunnan jäsen 1924–1930 ja Helsingin Osakepankin johtokunnan jäsen 1931–1944. Takolander toimi Porkkalan liiton asiamiehenä 1944–1951 ja "Svenska tidnings- och förlags Ab":n toimitusjohtajana 1944–1951. Hänellä oli uudelleen oma lakiasiaintoimisto 1948–1951.
Takolander oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1914–1917 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajatoimesta sairauden takia 11. huhtikuuta 1917 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli ruotsalaisten Alexander Gadolin. Takolander oli Siirtoväen neuvottelukunnan ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen jäsen ja hän toimi Föreningen 1880 års män -yhdistyksen puheenjohtajana.
Gunnar Takolander oli naimisissa 1905–1926 opettaja Ester Amanda Maria Åkerlundin (k. 1926) ja 1927–1942 Elisabeth Marie Constance Mechelinin (k. 1942) kanssa.
Kinnaslampi
Kinnaslampi on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Nina Seljunina
Nina Petrovna Seljunina (myöh. Seljunina-Rotševa, , s. 13. lokakuuta 1948) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt maastohiihtäjä, joka kuuluu etniseltä taustaltaan suomalais-ugrilaiseen vähemmistöön, mareihin. Seljunina saavutti urheilu-uransa aikana muun muassa kultaa 4 × 5 km viestissä vuoden 1974 hiihdon maailmanmestaruuskisoissa ja hopeaa samassa lajissa Lake Placidin talviolympialaisissa 1980.
Lars Ove Aunli
Lars Ove Aunli (s. 8. maaliskuuta 1993) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Strindheim IL:ää.
Aunli kilpaili Skandinavia Cupissa ensimmäisen kerran Skellefteåssa 4. tammikuuta 2014. Hän on ollut parhaimmillaan 21:s 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa Lillehammerissa 12. joulukuuta 2014.
Norjan-mestaruuskilpailuissa Aunli on ollut henkilökohtaisilla matkoillaan parhaimmillaan 14:s yhdistelmäkilpailussa Løtenissä 2013. Tromssassa 2016 hän saavutti NM-pronssia Strindheim IL:n viestijoukkueessa yhdessä Petter Northugin ja Even Northugin kanssa.
Aunlin suvussa on useita tunnettuja hiihtäjiä. Hänen vanhempansa Ove Aunli (s. 1956) ja Berit Aunli (o.s. Kvello, s. 1959) saavuttivat kumpikin kahdeksan arvokisamitalia ja äidinisä Kristen Kvello (1931–1998) oli moninkertainen NM-mitalisti.
Kalle Joukanen
Kalle Gabriel Joukanen (9. maaliskuuta 1892 Kankaanpää – 6. elokuuta 1970 Kankaanpää) oli suomalainen maanviljelijä, kunnallisneuvos ja maalaisliiton kansanedustaja.
Joukasen vanhemmat olivat maanviljelijä Vihtori Joukanen ja Emma Sofia Mustelin. Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston ja toimi maanviljelijänä perintötilallaan Kankaanpäässä. Joukanen omisti maatilan myös Porin maalaiskunnassa. Hän toimi lisäksi mylly- ja sahaliikkeen harjoittajana ja oli Kankaanpään Saha oy:n ja Kankaanpään Kauppa oy:n hallituksen puheenjohtajana.
Joukanen oli maalaisliiton kansanedustajana 1930–1932, 1936–1945 ja 1948–1954 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän sai ensimmäisellä kaudellaan vapautuksen edustajatoimesta sairauden takia 28. huhtikuuta 1932 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli maalaisliiton Kaarle Ellilä. Joukanen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa. Hän oli Kankaanpään kunnanvaltuuston jäsen ja kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Joukanen oli muun muassa MTK:n valtuuskunnan jäsen ja Satakunnan maataloustuottajain liiton johtokunnan puheenjohtaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1942.
Kalle Joukanen oli naimisissa vuodesta 1915 Emma Maria Wiron kanssa.
Eetu Jussila
Sulo Eetu Jussila (7. syyskuuta 1882 Orivesi – 15. kesäkuuta 1973 Orivesi) oli suomalainen maanviljelijä, agrologi ja maalaisliiton kansanedustaja.
Jussilan vanhemmat olivat maanviljelijä Joonas Jussila ja Edla Maria Harola. Hän kävi kansakoulun ja 1908 maamieskoulun sekä 1911 maamiesopiston. Jussila oli kotitilallaan maataloustöissä ja oli sitten siirtolaisena Yhdysvalloissa työskennellen rauta- ja terästeollisuudessa 1903–1904. Suomeen palattuaan hän toimi maanviljelijänä Orivedellä. Jussila oli Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1910–1912, Hämeen - Satakunnan maanviljelysseuran maatalousneuvojana 1913–1920, Hämeen läänin pohjoisen elintarvetoimiston elintarveasioiden neuvojana 1918–1919 ja Kansaneläkelaitoksen Oriveden piiriasiamiehenä 1938–1950.
Jussila oli maalaisliiton kansanedustajana 1929–1930 ja 1931–1933 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän tuli toiselle edustajakaudelleen 19. lokakuuta 1931 kesken edustajakautensa kuolleen Edistyspuolueen Walto Tuomiojan tilalle. Jussila oli Oriveden kunnanvaltuuston jäsen. Hän oli maalaisliiton Pohjois-Hämeen piiritoimikunnan jäsen ja Hämeen - Satakunnan maanviljelysseuran varapuheenjohtaja.
Nicolas Hague
Nicolas Hague (s. 5. joulukuuta 1998 Kitchener, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Vegas Golden Knightsin organisaatiossa.
Ahvenisjärvi (Tampere)
Ahvenisjärvi eli Ahvenisto on Pirkanmaalla Tampereen Hervannassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Ahvenisjärvi on osa Vihiojan valuma-aluetta.
Järvi on 350 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Se sijaitsee keskellä Hervannan ruutukaava-aluetta. Siihen ei kartan mukaan laske ojia eikä sillä ole omaa laskuojaakaan. Järven rantaviivan pituus on 850 metriä. Järvi on ruutukaava-alueella jätetty metsikön sisälle. Metsässä risteilee polkuja ja pyöräteitä, jota seuraamalla voi kävellä järven ympäri. Järven länsipuolella on kaksi urheilukenttää ja pohjoispuolella sijaitsee Hervannan kirkko.
Vuoden 1953 peruskartassa Ahvenisjärveen laski kaksi metsäojaa ja sillä oli tuolloin myös oma laskuoja, joka lähti järven koillispäästä. Se virtasi itään yhtyen Houkanojaan Ruskolla. Järvi oli autio metsäjärvi, jonka ohitti läheltä Hervantajärven ja Messukylän yhdistävä maantie. Vuoden 1960 kartassa tien itäpuolella sijaitsi pieni maatila, jota ei enää ollut vuoden 1975 kartassa. Metsäalue oli tuolloin kaavoitettu asuinalueeksi ja järven pohjoispuolelle oli noussut asuintaloja ja Teknillinen korkeakoulu (nykyinen Teknillinen yliopisto). Järven itärannalla sijaitsi ulkoilumaja. Järven laskuojan reittiin oli jo nyt tehty muutoksia. Vuoden 1991 kartassa Hervanta oli jo kehittynyt varsin suureksi ja järvi oli menettänyt yhteytensä ympäröiviin metsiin.
Centovalli
Centovalli (kirjaimellisesti "sata laaksoa") on kunta ja laakso eteläisessä Sveitsissä, Ticinon kantonissa.
Centovallin kunta perustettiin vuonna 2009, jolloin kolme alueen kuntaa, Borgnone, Intragna ja Palagnedra, yhdistyivät. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 1 170 vakinaista asukasta.
Centovallin laakso sijaitsee Melezzajoen Sveitsin puoleisessa laaksossa. Italian puoleinen osa laaksosta on nimeltään "Valle Vigezzo". Melezza laskee Maggiajokeen Locarnon rajalla.
Laaksoa pitkin kulkee Centovallin rautatie () Locarnosta Italian Domodossolaan. Laaksoa pitkin kulkee myös mutkainen maantie. Juna- ja linja-autoiikennettä hoitaa "Società per le Ferrovie Autolinee Regionali Ticinesi SA" (FART) -yhtiö.
Mikael Paasikivi
Mikael Paasikivi (s. 1957 Helsinki) on suomalaissyntyinen, Ruotsissa koko ikänsä asunut kirjailija, joka on 2010-luvulla kirjoittanut Ahvenanmaalle sijoittuvia jännitysromaaneja. Hän on aiemmin toiminut pienyrittäjänä Ruotsissa.
Mikael Paasikiven oman kustannusyhtiönsä Högspänningsförlaget kautta julkaisemaa esikoisromaania "Guld i blodet" (2010) myytiin ilmestymisvuonnaan yli 1 600 kappaletta etupäässä Ahvenanmaalla, mikä on erittäin suuri määrä 26 000 asukkaan maakunnassa. Kirjassa eletään rinnakkain nykyaikaa ja vuotta 1854, jolloin Bomarsundin linnoitus joutuu antautumaan Oolannin sodassa. Tapahtumien päähenkilöitä ovat nykyajassa rikoskomisario Ulla Johansson ja 1800-luvulla postinsoutaja Olof. Toinen romaani "Spindel i stenen" (2011) kertoo toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta ja saksalaisupseereista, tapahtumapaikkana Ahvenanmaan lisäksi Espanja. Kolmas romaani "Med blodet som band" (2012) kertoo esikoisteoksen tavoin sekä nykyajasta että 1800-luvusta, ja rikoskomisario Ulla Johansson on mukana siinäkin.
Mikael Paasikivi syntyi Helsingissä, mutta perhe asui jo tuolloin Tukholmassa. Hän on presidentti J. K. Paasikiven pojanpojan poika. Hän on viettänyt kesiään Ahvenanmaalla 1960-luvun lapsuusvuosista alkaen, jolloin hänen isänsä Juhani Paasikivi osti kesämökin Vårdön Mickelsöstä.
Isolammi (Tampere)
Isolammi on Pirkanmaalla Tampereen Kaukajärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Isolammi on osa Vihiojan valuma-aluetta.
Lampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lampi sijaitsee Kaukajärven kaupunginosan keskellä puistojen ja asuinalueiden ymäröimänä metsässä. Siihen laskee kaksi ojaa, joista toinen on Haiharanlammi 200 metrinen laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se yhtyy 300 metrin päässä Vihiojaan. Lammen rantaviivan pituus on 550 metriä. Sen rantoja kiertää polku.
Vuoden 1953 peruskartassa ”Isolampi” sijaitsi peltojen keskellä olevassa painaumassa. Siihen laski kolme ojaa ympäröiviltä pelloilta ja yksi ojista yhdisti sen Haiharan kartanon lampeen. Vuoden 1975 kartassa Haiharan maat olivat voimakkaan kaavoituksen kohteena ja ”Isolammi” oli jäänyt alueen keskelle. Sille oli nyt kaivettu laskuoja, joka yhtyi Vihiojaan. Alue oli osin niittyä ja vesakkoa, jonka ympärille kehittyi taajama. Vielä 1991 kartassa lammen ympärillä oli niittyjä ja lehimetsää.
Retki Outdoor
Retki Outdoor Finland on suomalainen yritys, joka valmistaa varusteita retkeilyyn ja luonnossa liikkumiseen. 1990-luvun alkupuolella Vesa Wallenius ryhtyi suunnittelemaan ja markkinoimaan ensimmäisiä Retki-tuotteita Kouvolassa.
Retki-tuotteita on alusta asti testattu vaihtelevissa Suomen luonto-olosuhteissa ja Puolustusvoimien leireillä.
Tuotteita on saatavilla ulkomailla Venäjältä, Virosta, Ruotsista, Norjasta ja Japanista.
Valtteri Lindholm
Valtteri Lindholm on erikoisesta markkinoinnistaan kuuluisaksi tulleen Varustelekan perustaja. Lindholm perusti 21-vuotiaana armeijan ylijäämätavaraa myyvän verkkokaupan vuonna 2003 rahoittaakseen opiskeluaan äidinkielen opettajaksi.
Suomen Yrittäjät on palkinnut Lindholmin Vuoden nuori yrittäjä 2015 -pääpalkinnolla.
Ympäristökanta
Ympäristökanta on topologiassa sellainen kokoelma annetun pisteen ympäristöjä, että jokainen kyseisen pisteen ympäristö sisältää osajoukkonaan jonkin ympäristökantaan kuuluvan joukon. Toisin sanoen, jos "X" on topologinen avaruus ja formula_1 jokin sen piste, kokoelma formula_2 on "a":n ympäristökanta, jos jokainen "a":n ympäristö sisältää jonkin formula_2:n jäsenen.
Jos formula_2 on avaruuden "X" kanta ja jos formula_1, niin kaikki avaruuden kantaan kuuluvat joukot, joihin piste "a" sisältyy, muodostavat "a":n erään ympäristökannan.
Jos "X" on metrinen avaruus, pisteen "a" erään ympäristön muodostavat avoimet pallot B(a,r), r > 0 eli joukot formula_6. Toisen, suppeamman ympäristökannan muodostavat ne "a"-keskiset avoimet pallot, joiden säde on muotoa 1/"n", missä "n" on kokonaisluku.
Jos topologisen avaruuden jokaisella pisteellä on numeroituva ympäristökanta, avaruutta sanotaan N-avaruudeksi. Muun muassa kaikki metristyvät avaruudet ovat N1-avaruuksia.
Hausdorffin vuonna 1914 esittämä topologisen avaruuden määritelmä perustui ympäristökannan, ei avoimen joukon käsitteeseen. (Itse asiassa hänen määritelmänsä edellytti nykyisestä poiketen myös, että millä tahansa kahdella avaruuden pisteellä piti olla erilliset ympäristöt. Nykyisessä topologisen avaruuden määritelmässä tätä ei välttämättä edellytetä, mutta monet tärkeimmät avaruudet toteuttavat myös sen, ja niitä sanotaan Hausdorff-avaruuksiksi.)
Syanogeenibromidi
Syanogeenibromidi (CBrN) on pseudohalogeeneihin kuuluva epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä sekä biokemiallisissa peptiditutkimuksissa.
Syanogeenibromidi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, joka haihtuu suhteellisen helposti johtuen sen alhaisesta kiehumispisteestä. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta erityisesti emäksisissä olosuhteissa. Syanogeenibromidi liukenee muun muassa asetonitriiliin, dikloorimetaaniin, dimetyyliformamidiin ja dimetyylisulfoksidiin. Aine trimerisoituu helposti syanuuribromidiksi. Syanogeenibromidi ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä ja silmiä. Se on hyvin myrkyllistä ja sen vaikutukset muistuttavat vetysyanidin vaikutuksia.
Syanogeenibromidia valmistetaan bromista ja vetysyanidista tai syanidisuoloista.
Syanogeenibromidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä heterosyklien valmistamiseen, syanointeihin ja bromauksiin, tertiääristen ammoniumsuolojen hajottamiseen ja guanidiinijohdannaisten valmistamiseen. Biokemiallisissa tutkimuksissa sitä voidaan käyttää proteiinien immobilisointiin ja peptidien aminohapposekvenssien määrittämiseen. Yhdiste reagoi selektiivisesti metioniiniaminohappojen tiometyyliryhmän kanssa muodostaen tioniumionin. Tämä välituote reagoi peptidin karbonyyliryhmän kanssa muodostaen homoseryylilaktonin ja peptidiketju katkeaa tästä kohdin.
Antti Kuisma (poliitikko)
Antti Kuisma (15. toukokuuta 1892 Sakkola – 27. huhtikuuta 1971 Turku) oli suomalainen johtaja, kunnallisneuvos ja maalaisliiton kansanedustaja.
Kuisman vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Kuisma ja Anni Meskanen. Hän kävi kansakoulun ja 1912 kansanopiston sekä 1915 kauppakoulun. Kuisma oli maanviljelijänä Sakkolassa ja toimi maalaisliiton Viipurin läänin itäisen piirin matka- ja piirisihteerinä 1917–1925 sekä Suomen Maatalouspankin Kiviniemen konttorin johtajana Sakkolassa 1926–1932. Hän oli sitten Alkoholiliikkeen myymälänesimiehenä ja paikallisjohtajana Viipurissa 1936–1939 sekä Alkoholiliikkeen piiritarkastajana Helsingissä ja paikallisjohtajana Naantalissa 1939–1947. Viimeksi Kuisma toimi Louhintatyöt Oy:n konttoripäällikkönä Naantalissa 1947–1950 ja Turun veropiirin verotarkastajana Turussa 1951–1959.
Kuisma oli maalaisliiton kansanedustajana 1922–1929, 1930–1933 ja 1935–1936 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan puolustusvaliokunnan puheenjohtajana 1928–1929. Kuisma tuli kolmannelle edustajakaudelleen 15. marraskuuta 1935 kesken edustajakautensa kuolleen maalaisliiton Jooseppi Kaurasen tilalle. Kuisma oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentivaaleissa ja toimi Sakkolan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli maalaisliiton Viipurin läänin itäisen piiritoimikunnan jäsen ja toimi Karjalan kannaksen liiton hallituksen, Jääkärikotisäätiön ja Vapaussodan invalidien liiton puheenjohtajana. Kuisma sai kunnallisneuvoksen arvon 1957.
Korean esihistoria
Korean esihistoriallinen kausi on ajanjakso joka ulottuu aina nykyihmisen leviämiseen Korean niemimaalle, eli pleistoseenijääkauden ja paleoliittisen kulttuurikauden loppupuolelle eli aikaan noin 30000 vuotta sitten. Koreassa vallitsi myöhäispaleoliittisella kaudella ja neoliittisella kaudella noin 8000-1500 eaa. metsästäjä-keräilijä-kulttuuri. Jeulmunin keraamista kulttuuria seurasi pronssikauden Mumunin kulttuuri. Tämän kulttuurin aikakaudella asutuksen muoto ja yhteiskuntajärjestelmä muuttui merkittävästi. Tällä aikakaudella tehtiin tikareita, vihreästä laavakivestä tehtiin ornamenttimaisia koristeita ja keramiikka-astiat poltettiin punaisiksi. Rautakaudella käyttöön otettu hevonen mahdollisti liikkuvan sodankäynnin, joka johti taas keskitetyn hallinnon muodostumiseen.
Korealaiset historioitsijat käyttävät kolmen aikajakson sykliä luokittelemaan Korean esihistoriaa. Kolmen jakson järjestelmää käytettiin Japanin kolonisaation jälkeen keinona kumota Japanin siirtomaakauden arkeologien väitteet, siitä ettei (toisin kuin Japanissa) Koreassa ollut pronssikautta.
"Bissalmuneui" tai Jeulmunin keraaminen kulttuuri (Neoliittinen kausi) 8000-1500 eaa.
Mumunin kulttuuri (pronssikausi) 1500 tai 1000-300 eaa."Samhan" eli Protohistoriallinen kausi (rautakausi) 100 eaa.- 300 jaa.
Kirsi Rontu
Kirsi Rontu (o.s. "Vainio", s. 1969 Turku) on Keravan kaupunginjohtaja.
Rontu opiskeli Aurajoen lukiossa ja valmistui sieltä vuonna 1988. Rontu opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1994. Rontu toimii myös Keravan Urheilijoiden jaoston tiedottajana.
Rontu aloitti työt Keravan kaupunginjohtajana, entisen kaupunginjohtajan Petri Härkösen erottua, kesällä 2016.
Ronnulla on puolisonsa kanssa kaksi tytärtä.
120 kranaatinheitin 92
120 KRH 92 (120 mm kranaatinheitin, malli 1992) on Suomessa valmistettu 120mm kranaatinheitin.
Korkean lentoratansa, tulinopeutensa ja kevyen painonsa ansiosta kranaatinheittimet ovat erityisesti sopivia rakennetun alueen taisteluun ja maastoon, jossa ne on helppo naamioida. Kranaatinheittimen kranaatti lähtee jyrkällä nousukulmalla, joten katvealueet ovat pieniä ja tehokas toiminta rakennetulla alueella ja metsämaastossa on helppo järjestää. Kranaatinheitintä käyttää seitsenmiehinen kranaatinheitinryhmä. Aseella voidaan ampua sirpalekranaatteja, savuammuksia, valoammuksia tai latausharjoitusammuksia.
Puolustusvoimissa heittimen nimenä toimii raskas kranaatinheitin 120 KRH ja sen käyttötarkoitus on pataljoonan ja komppanian taistelun tukeminen epäsuoralla tulella, sekä taistelukentän savutus ja valaisu.
Ludwig Busbetzky
Ludwig (Lovies, Lowies) Busbetzky (Busbetzki, Busbetzkÿ) (n. 1660 – 1699 Narva) oli virolainen säveltäjä ja urkuri. Merkittävään vironsaksalaiseen Busbetzky-musiikkisukuun kuulunut Ludwig opiskeli Dieterich Buxtehuden johdolla Lyypekissä vuosina 1679–1689; mahdollisesti hän sai opetusta myös Lüneburgissa sikäläiseltä urkuri-säveltäjä Christian Florilta. Vuosina 1685/1687–1699 Busbetzky toimi Narvan saksalaisen kirkon urkurina.
Busbetzkyn sävellyksistä on tallella kaksi kantaattia tai motettia, joita kumpaakin on aiemmin pidetty Buxtehuden tekeminä: "Erbarm dich mein ô Herre Gott" sopraanolle, altolle, tenorille, bassolle, kahdelle viululle, kahdelle violettalle, dulzianille/violonelle ja basso continuolle (BuxWV Anh. 9; käsikirjoitus "S-Uu, Vok. mus. i hs. 82:32") ja "Laudate Dominum" sopraanolle, kahdelle viululle, dulzianille/violonelle ja basso continuolle (BuxWV Anh. 10; käsikirjoitus "S-Uu, Vok. mus. i hs. 82:33").
M05- taistelijan asu
M05- taistelijan asu on vuonna 2007 käyttöön otettu uusi taisteluasukokonaisuus Suomen puolustusvoimissa. Taisteluvarusteiden alla on maasto/lumipuku M05-kuviolla, joka on vallitsevasta säästä johtuen joko maasto-, pakkas- tai lumikuvio. Puolustusvoimat on kehittänyt myös harmaanruskean kaupunkikuvion, jota ei vielä ole käytössä. Lisäksi suomalaiset rauhanturvaajat käyttävät M04-aavikkokuviota asussaan. Vuonna 2020 on tarkoitus ottaa käyttöön yhteispohjoismainen taisteluasu Suomen, Norjan, Ruotsin ja Tanskan kesken. Kuosi kaikissa on kuitenkin oma, ja suomalaisissa asuissa jatketaan M05-kuvion käyttöä. Maastopuvun lisäksi taistelijalla on joko luotiliivi tai taisteluliivi mallia M05 tai joissain tapauksissa taistelyvyö M/85. M05-taisteluliivi on modulaarinen ja siihen voidaan kiinnittää useita yhteensopivia, käyttötarkoitukseltaan erilaisia taskuja, esimerkkinä mm. lipastaskut, kenttäpullotasku tai kenttälapiotasku. Päässään taistelussa sotilas kantaa ballistisen suojan omaavaa komposiittikypärää M05-kypäränpäällisellä. Joissain tapauksissa taistelija käyttää suojalaseja, joissa on niin ikään ballistinen suoja. Jalassaan sotilailla on joko kumisaappaat tai maihinnousukengät.
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1979–1980
Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja kaudella 1979-1980 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei. Mestaruus oli seuran ensimmäinen.
Lokomotiv putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Rodina Kirov.
Seppo Hilakari
Seppo Hilakari (28. maaliskuuta 1944 Kirvu – 17. marraskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen mainostoimistoyrittäjä, joka tuli tunnetuksi ruotsalaisen Anderson & Lembke -mainostoimistoketjun Helsingin-toimiston perustajana ja toimitusjohtajana 1970- ja 1980-luvulla. Ammattikäyttöön tarkoitettujen tuotantohyödykkeiden markkinointiviestintään erikoistuneeseen toimistoonsa Hilakarin onnistui houkutella Suomen parhaita mainonnan suunnittelijoita, ja Anderson & Lembke Oy:stä tuli muun muassa Grafian Vuoden Huiput -kilpailussa 1980-luvun palkituin mainostoimisto Suomessa. Vuoden 1985 paikkeilla Suomen-toimiston pääomistajana vaurastunut Seppo Hilakari hankki useisiin maihin laajentuneen Anderson & Lembke -ketjun lyhyeksi aikaa kokonaan omistukseensa.
Anderson & Lembke Oy syntyi vuonna 1973, kun Interplan-toimistossa työskennellyt Hilakari teki ruotsalaistoimiston kanssa yhteistyösopimuksen, osti Asko Kekkosen vuotta aiemmin perustaman pienen Pähkinänsärkijät-mainostoimiston ja muutti sen Anderson & Lembke Oy:ksi.
Tuotantohyödykemainontaan keskittymisen ohella Hilakari toi Suomeen myös uudenlaisen veloitusperiaatteen, tehtyihin suunnittelutunteihin perustuvan laskutuksen siihen asti käytössä olleen mediaprovision (ns. mainostoimistoalennus) sijasta. Anderson & Lembken perusteellinen työtapa tarkoista viestintästrategioista töiden huolelliseen viimeistelyyn muodostui esikuvaksi, joka nosti mainonnan tasoa Suomessa yleisemminkin. Vuonna 1996 Hilakari kiteytti perustamansa toimiston toimintatavan "Talouselämä"-lehdelle:"Anderson & Lembken toiminnalle oli ominaista kylmä vaatimattomuus. Olimme itsetietoisia ja osaamisestamme varmoja. Halusimme olla parhaita."
Hilakarin Anderson & Lembken Helsingin-toimistoon rekrytoimia mainonnan suunnittelijoita olivat muiden muassa art directorit Asko Kekkonen, Erkki Ruuhinen, Kari Torkler ja Jorma Hinkka sekä copywriterit Hannu Konttinen, Martti Kirsitie, Mauno Saari, Kimmo Pietiläinen, Alpo Holopainen ja Kari Huttunen.
Anderson & Lembke Oy:n asiakasyrityksiä ja -tuotteita olivat eri aikoina muiden muassa Ahlström (paperikoneet), Finn-Stroi, "Kauppalehti", Kemira, Labsystems, Oy Lohja Ab (mm. Siporex), Outokumpu, Pohjola-yhtiöt, Scan-Auto (Saab-henkilöautot), Sisu-kuorma-autot, "Talouselämä" sekä Veho (Honda-autot).
Anderson & Lembke Oy ajauduttua konkurssiin 1991 Hilakari jatkoi yritystoimintaa perustamalla Altis-nimisen, freelance-työntekijöihin perustuvan mainostoimiston. Sen asiakkaita olivat muun muassa Martela, Stockmann Auto ja Engel.
Seppo Hilakari oli aloitteentekijänä Vuoden parhaat kampanjat -kilpailun (nyk. AdProfit) aloittamisesta Suomessa Ruotsin mallin pohjalta 1970-luvun loppupuolella. Vuonna 1980 aloitettu Grafian Vuoden Huiput -kilpailu syntyi monien Anderson & Lembkessä toimineiden suunnittelijoiden myötävaikutuksella.
Michael Hahn
Michael Hahn (1600-luvun alkupuoli Jena – 1689 tai myöhemmin Tallinna?) oli virolainen kanttori ja säveltäjä. Heinrich Schützin oppilaana mahdollisesti ollut Hahn toimi vuosina 1667–1673/1674 kanttorina Narvan saksalaisessa kirkossa. 1670-luvun alussa hän haki Kuressaaren saksalaisen kirkon ja koulun kanttorintointa.
Hahnin sävellystuotannosta on säilynyt kolme kantaattia tai motettia, jotka kaikki hän kirjoitti nähtävästi Narvan-vuosinaan: "Herr ich habe gesündiget" (käsikirjoitus: "S-Uu, Vok. mus. i hs. 027:002b"), "Meine sünde sind schwer ubejgross" ("Meine Sünden sind schwer übergroß") sopraanolle, bassolle, viululle, viola da gamballe ja basso continuolle (käsikirjoitus: "S-Uu, Vok. mus. i hs. 27:2a") ja "O welch eine tieffe" ("O welch eine Tiefe") kahdelle tenorille, kahdelle soitinäänelle (viululle) ja basso continuolle (käsikirjoitus: "S-Uu, Vok. mus. i hs. 84:97"). Näistä viimeisessä on huomattavan vaativa soolosoitinosuus, joka alkujaan on mahdollisesti tarkoitettu Narvassa toimineen viuluvirtuoosi Georg Zuberigin soitettavaksi.
Pentti Kiiskinen
Yrjö Pentti Kiiskinen (4. kesäkuuta 1896 Haapajärvi – 14. tammikuuta 1967 Oulu) oli suomalainen varatuomari, oikeusneuvosmies ja maalaisliiton kansanedustaja.
Kiiskisen vanhemmat olivat maanviljelijä, kansanedustaja Johan Henrik Kiiskinen ja Margareeta Koskela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1924. Kiiskinen sai varatuomarin arvon 1926.
Kiiskinen toimi asianajajana Oulussa 1923–1930 ja 1945–1967. Hän oli Piippolan piirin nimismiehenä 1924–1930, Kemin kihlakunnan kruununvoutina 1930–1932, Oulun kihlakunnan kruununvoutina 1932–1945 ja Oulun kihlakunnan henkikirjoittajana 1945–1946. Viimeksi Kiiskinen oli Oulun I taksoitussihteerinä 1946–1955 sekä Oulun maistraatin ja raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä 1955–1957.
Kiiskinen oli maalaisliiton kansanedustajana 1938–1939 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli edustajakaudelleen 20. huhtikuuta 1938 kesken edustajakautensa kuolleen maalaisliiton Juho Kaakisen tilalle. Kiiskinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja hän toimi Oulun läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana.
Francis Hauksbee
Francis Hauksbee (1666 – 1713) oli varhainen sähköllä kokeilija. Laajalle levinnyt sähköllä kokeileminen 1700-luvulla sai varsinaisesti alkunsa Hauksbeen teoksesta "Physico-Mechanical Experiments on Various Subjects".
Hauksbee oli Isaac Newtonin laboratorioapulainen.
Royal Society antoi vuonna 2010 Hauksbeen mukaan nimetyt palkinnot tuntemattomuuteen jääneille tieteen sankareille.
James Wimshurst
James Wimshurst (13. huhtikuuta 1832 – 3. tammikuuta 1903) oli englantilainen keksijä, insinööri sekä laivanrakentaja. Hänen tunnetaan parhaiten Wimshurstin influenssikoneen kehittäjänä. Vaikka Wimshurst ei ikinä patentoinut keksintöään, alettiin laitetta sen yleistymisen jälkeen kutsua hänen nimellään. James Wimshurt on brittiläisen laivanrakentaja Henry Wimshurtin poika.
Torsten Aminoff (everstiluutnantti)
Torsten Carl Otto Aminoff (2. maaliskuuta 1874 Hamina – 7. tammikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, joka komensi sisällissodan aikana valkoisten puolella Seinäjoen Krenatööripataljoonaa.
Torsten Aminoffin vanhemmat olivat kielitieteilijä Torsten Gustaf Aminoff ja Elisabeth Johanna Maria Aminoff. Torsten Aminoff valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1894 ja palveli Suomen kaartissa aliluutnanttina 1894–1898 sekä luutnanttina 1898–1902. Jätettyään sotilasuran hän työskenteli muutaman vuoden Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ja Viipurin tupakkatehtaan palveluksessa. Aminoff työskenteli Helsingin poliisilaitoksessa 1906–1907 ja toimi Tampereen poliisimestarina 1907–1911, mutta hänet erotettiin hänen kieltäydyttyään toimeenpanemasta erästä kenraalikuvernöörin määräystä. Sen jälkeen hän oli apulaisjohtajana Yhdyspankin konttoreissa Pietarsaaressa 1912–1914, Hangossa 1914–1917 sekä Oulussa 1917–1918. Sisällissodan puhjettua Aminoff liittyi valkoisiin joukkoihin ja toimi Seinäjoen Krenatööripataljoonan komentajana. Aminoffin pataljoona osallistui Jämsän ryhmän osana muun muassa tärkeään Länkipohjan taisteluun maaliskuussa 1918. Sitä seuranneessa Oriveden taistelussa Aminoffin joukot onnistuivat valtaamaan Oriveden aseman ja siten saartamaan Vilppulan rintaman punaiset selustan puolelta. Aminoff ylennettiin helmikuussa 1918 majuriksi ja huhtikuun alussa everstiluutnantiksi. Sisällissodan jälkeen hän oli vuonna 1919 lyhyesti Suomen valkoisen kaartin vt. komentajana, mutta palasi sen jälkeen siviiliin. Hän johti Yhdyspankin konttoria Turussa 1919–1921 ja Viipurissa 1921–1941. Viimeksi hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtajana 1943–1945.
Torsten Aminoffin poikia olivat historiantutkija Torsten G. Aminoff ja yritysjohtaja Carl Göran Aminoff.
Torsten Aminoff
Torsten Aminoff voi tarkoittaa jotain seuraavista henkilöistä:
Endla-teatteri
Endla-teatteri on vuonna 1911 avattu teatteri Pärnussa. Teatterissa on esitetty yli tuhat näytelmää.
Viron itsenäisyysjulistus luettiin ensimmäiseksi Endlan parvekkeelta 23. tammikuuta 1918, päivää ennen itsenäisyyden julistamista pääkaupungissa Tallinnassa. Endlan alkuperäinen rakennus vahingottui tulipalossa vuonna 1944, ja koska se oli tärkeä itsenäisen Viron symboli, Neuvostoliitto ei ryhtynyt remontoimaan sitä, vaan se tuhottiin räjähteillä vuonna 1961. Uusi Endla-teatteri rakennettiin eri paikkaan kaupunkia 1967.
Teatterin alkuperäisellä sijaintipaikalla on neuvostoaikana rakennettu Hotelli Pärnu, ja vuonna 2008 hotellin edessä olevalle Rüütlin aukiolle perustettiin muistomerkki Endlalle.
TAT-1
TAT-1 ("Transatlantic No. 1") oli ensimmäinen Atlantin valtamereen laskettu Euroopan ja Pohjois-Amerikan yhdistävä puhelinkaapelijärjestelmä. Järjestelmässä oli kaksi erillistä kaapelia, jotka välittivät liikennettä kumpikin yhteen suuntaan.
Jo 1800-luvulta lähtien Atlanttiin oli laskettu lukuisia merikaapeleita lennätinliikennettä varten, mutta TAT-1 välitti 22 lennätinlinjan lisäksi myös 35 samanaikaista puhelua. TAT-1-kaapelit laskettiin vuosina 1955–1956 ja otettiin käyttöön 25. syyskuuta 1956. Kaapelien Euroopan puoleinen rantautumispaikka sijaitsee Gallanach Bayssa lähellä Obanin kylää Skotlannissa. Sieltä yhteys jatkui maitse. Amerikan puoleinen pää sijaitsee Clarenvillen kaupungissa Newfoundlandin saarella Kanadassa. Siellä se yhdistyi edelleen toiseen merikaapeliin. TAT-1:n aktiivinen käyttö loppui vuonna 1978 uudempien ja kapasiteetiltaan suurempien yhteyksien syrjäytettyä sen.
Aluksi käytössä oli 36 puhelinkanavaa, ja yhden kanavan leveys oli 4 kHz. Myöhemmin kanavien määrä nostettiin 48:aan ja ne kavennettiin 3 kHz:iin. Teknisten parannusten jälkeen kaapelissa oli lopulta 51 kanavaa. Ensimmäisen vuoden aikana TAT-1 välitti 300 000 puhelua. Kolmen minuutin erissä laskutettu puhelu maksoi punnan minuutilta, nykyarvossaan noin 20 puntaa (noin 25 euroa vuoden 2016 kurssin mukaan).
Pokémon Ranger: Shadows of Almia
Pokémon Ranger: Shadows of Almia (japaniksi ポケモンレンジャー　バトナージ) on vuonna 2006 julkaistun roolipelivideopeli "Pokémon Rangerin" jatko-osa, joka julkaistiin Nintendo DS:lle maailmanlaajuisesti vuoden 2008 aikana, ja Wii U:lle peli julkaistiin virtuaalisena vuonna 2016. Pelin kehitti Creatures Inc. ja julkaisi The Pokémon Company. Peli on "Pokémon"-sarjan spin-off -peli.
Peli sijoittuu nimensäkin mukaan Almia-alueelle, jossa pelaajan (joka siis on Pokémon Ranger) täytyy suojella aluetta ilkeältä Dim Sun -ryhmältä. Yksi pelaajan tavoitteista on myös tulla parhaaksi Rangeriksi.
Télimélé
Télimélé on kaupunki ja prefektuurinsa hallintokeskus Guinean länsiosassa Kindian alueen Télimélén prefektuurissa. Sen asukasluku oli 24 761 (2014; vuonna 1996 asukkaita oli 11 091).
Kaupunki sijaitsee pääkaupunki Conakrystä linnuntietä 170 kilometriä pohjoiskoilliseen. Télimélé on risteyspaikka Kindian, Pitan, Gaoualin ja Bokéin kaupungeista saapuville maanteille. Télimélé on kauppapaikka Fouta Djallonin tasangon islaminuskoiselle fulaneille. Siellä myydään muun muassa karjaa, riisiä, hirssiä, ja appelsiineja. Paikkakunnalle myös kootaan seudulta pääkaupungin markkinoille myytäväksi lähtevät eläimet.
Forécariah
Forécariah on kaupunki ja runsaan 240 000 asukkaan prefektuurin hallintokeskus Guinean länsiosassa Kindian alueen Forécariahin prefektuurissa. Kaupungin väkiluku oli 20 375 (vuoden 2014 väestönlaskennassa; vuonna 1996 asukkaita oli 14 206).
Kaupunki sijaitsee maanteitse noin 100 kilometriä pääkaupunki Conakrystä itään ja 32 kilometriä Sierra Leonen rajalta pohjoiseen. Kaupunkiin saapuu maantie myös aluekeskus Kindiasta (runsas 110 km pohjoiseen).
Kaivosyhtiö Bellzone Mining aloitti seudun Kalian kaivokselta louhitun rautamalmin viennin loppuvuonna 2012. Malmi on kaavailtu kuljetettavan noin 50 kilometriä pääkaupunki Conakryn eteläpuolelle rakennettavaan uuteen Matakanin syväsatamaan (Ile de Kabak). Vuosina 2014–2015 Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014 aiheutti kuolemia myös Forécariahissa.
Luettelo Seinäjoen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Tämä on luettelo Seinäjoen kaupungin alueella sijaitsevista julkisilla paikoilla olevista pysyvistä taideteoksista, muistomerkeistä, muistolaatoista ja ympäristötaideteoksista. Seinäjokeen on liitetty seuraavat kunnat: Seinäjoen mlk, Peräseinäjoki, Nurmo, Ylistaro.
In Search of the Fourth Chord
In Search of the Fourth Chord on englantilaisen rockyhtye Status Quon 28. studioalbumi, joka julkaistiin 17. syyskuuta 2007. Albumin nimi on humoristinen vastaus kritiikkiin, jonka mukaan yhtye kierrättää kappaleissaan aina samoja kolmea sointua. Nimi viittaa myös toisen brittiyhtyeen, Moody Bluesin albumiin "In Search of the Lost Chord". Albumin kansikuva parodioi Indiana Jones-elokuvia.
Albumin tuottajana toimi Pip Williams, ensi kertaa sitten vuoden 1996 ja albumin Don’t Stop.
Albumi debytoi Britannian albumilistan sijalla 15. Albumin aloitusraita ”Beginning of the End” julkaistiin myös singlenä noin viikko ennen albumin julkaisua
Kuno Nyman
Kuno Fredrik (K. F.) Nyman (21. heinäkuuta 1887 Urjala – 10. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja kansanedustaja.
Nymanin vanhemmat olivat agronomi Karl Fredrik Nyman ja Mathilda Ohlsson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913 sekä lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Nyman sai varatuomarin arvon 1915 ja Svenska handelshögskolanin kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1964.
Nyman oli Loviisassa vt. pormestarina 1917–1919 ja pormestarina 1919–1925. Hän toimi myös Landtmannabankenin, myöhemmin Liittopankin Loviisan konttorin apulaisjohtajana 1920–1925. Tämän jälkeen Nyman oli Varkaudessa A. Ahlström Oy:n lakimieskonsulttina 1925–1929 ja hän oli myös Varkauden kauppalan vt. kauppalanjohtajana 1929. Viimeksi Nyman oli Helsingin säästöpankin (Helsingfors Sparbank) pääjohtajana 1929–1958 ja Helsingin säästöpankin hallituksen puheenjohtajana 1930–1959.
Nyman oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1930–1936 ja 1944–1945 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan toiselle kaudelleen 17. marraskuuta 1944 kesken edustajakautensa kuolleen ruotsalaisten Ragnar Furuhjelmin tilalle. Nyman oli eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1935 ja pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1944. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Nyman oli mukana Varkauden kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän oli Suomenruotsalaisten kansankäräjien valtuutettuna ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen varapuheenjohtajana. Nyman toimi myös muun muassa Säästöpankkien keskusosakepankin hallintoneuvoston, Säästöpankkiliiton valtuuskunnan ja Varubodenin hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Kuno Nyman oli naimisissa vuodesta 1917 Else Maria Nybergin kanssa.
Jubilant Power
Jubilant Power on yhdysvaltalaisen trumpetisti Ted Cursonin 1976 vuonna julkaistu albumi. Levyn A-puoli on livelevy ja B-puoli studiolevy.
Kaikki kappaleet Ted Curson.
Spareware
Spareware on suomalaisen Ruston kehittämä ammuntapeli.
Peli on julkaistu 2016 Steam-palvelussa Windows-alustalle sekä Xbox One alustalle.
Pelissä ohjataan robottia ja ammutaan vastustajia. Peli sijoittuu tulevaisuuden Helsinkiin.
Brash Games -sivusto arvosteli Xbox One version ja antoi 7/10 pistettä.
Pelaaja-lehti antoi pelille 4/10 arvostelussaan.