hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pantelís Kafés
Pantelís Kafés (, s. 24. kesäkuuta 1978) on kreikkalainen entinen jalkapalloilija ja Euroopan mestari vuodelta 2004. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttä. Kafés edusti koko uransa kreikkalaisseuroja. Poiketen tavallisista kenttäpelaajista Kafésin pelinumero oli seurajoukkueessa 1. Kreikan jalkapallomaajoukkueessa tuota numeroa käytti maalivahti Antónios Nikopolídis, joten Kafés joutui käyttämään numeroa 16.
Pontioi Veriasissa 90-luvun puolessa välissä ammattilaisuransa aloittanut Kafés siirtyi vuonna 1997 PAOK FC:hen, jossa pelatun seitsemän kauden aikana hän pelasi kotimaan liigassa lähes 150 ottelua. Hän voitti kaksi kertaa PAOKissa myös Kreikan cupin. Vuonna 2003 Kafés siirtyi Kreikan suurseuraan Olympiakos FC:hen, jossa hän pääsi pelaamaan Mestarien liigaa, tehden kaksi maalia Santiago Bernabéulla Real Madrid CF:ää vastaan. Neljän Olympiakos-kauden, kahden liigamestaruuden ja kahden cupvoiton jälkeen Kafés siirtyi AEK Athens F.C.:hen. Hän pelasi seurassa peräti seitsemän kautta, joidenka aikana hän voitti Kreikan cupin jo neljättä kertaa urallaan, vuonna 2011. Vuonna 2012 hän siirtyi kotikaupunkinsa Veria FC:hen, jossa hän myös lopetti ammattilaisuransa vuonna 2013. Hän on käynyt myöhemmin MLS-seura Philadelphia Unionin testileirillä.
Nuorten maajoukkueessa peräti seitsemän vuotta pelannut Kafés kuului Kreikan jalkapallomaajoukkueeseen, kun tämä voitti sensaatiomaisesti vuoden 2004 EM-kisat Portugalissa. Kaiken kaikkiaan Kafés pelasi maajoukkueessa vuosikymmenen ajan; vuodesta 2001 vuoteen 2011.
Anarkistinen internationaali
Anarkistinen internationaali (myös Anti-autoritarinen internationaali, ) oli vuosina 1872–1877 toiminut anarkistisen työväenliikkeen kansainvälinen yhteistyöjärjestö. Se syntyi Ensimmäisen internationaalin hajottua vuoden 1872 Haagin kongressin jälkeen marxilaisten ja anarkistien välisiin riitoihin. Niiden taustalla olivat Karl Marxin ja Mihail Bakuninin erimielisyydet työväenliikkeen aatteellisissa kysymyksissä.
Anarkistisen internationaalin ensimmäinen tapaaminen järjestettiin Sveitsin Saint-Imierissä, jossa 15.–16. syyskuuta 1872 kokoontui lukuisia anarkisteja eri puolilta Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Koollekutsujana toimivat niin sanotun Juran federaation sveitsiläiset anarkistit, jotka olivat muodostaneet Ensimmäisen internationaalin merkittävimmän anarkistiryhmittymän. Paikalle saapui yhteensä 15 delegaatiota Sveitsistä, Italiasta, Espanjasta, Ranskasta ja Yhdysvalloista. Ne vastustivat Karl Marxin johtoasemaa Ensimmäisessä internationaalissa ja keskusjohtoisen työväenliikkeen sijasta kannattivat paikallisten toimijoiden autonomiaa. Tunnetuista anarkisteista kongressiin osallistuivat muun muassa Mikhail Bakunin ja Errico Malatesta.
Anarkistinen internationaali toimi vuoteen 1877 saakka. Sen jälkeen vuonna 1881 perustettiin muun muassa niin sanottu Musta internationaali. Elokuussa 2012 Saint-Imiersissä järjestettiin kansainvälinen anarkistien ja libertaristien tapaaminen internationaalin 140-vuotisjuhlan kunniaksi.
Saint-Imier
Saint-Imier on Sveitsissä Bernin kantonissa sijaitseva kunta, jossa asukkaita on 4 866 (2012).
Kylä sai alkunsa Himerius-nimisen, myöhemmin pyhimykseksi julistetun munkin asettuessa seudulle 600-luvulla. Paikalla toimineen kirkon ja luostarin ympärille kehittyi asutusta viimeistään 800-luvun aikana. Nykyiset Saint-Imierin kirkot on rakennettu 1000- ja 1200-luvuilla. Paikkakunta tunnetaan muun muassa vuonna 1867 perustetun Longines-kellovalmistajan kotipaikkana, Saint-Imierissä toimii lisäksi Longinesin kellomuseo. Myös Breitlingin kellotehdas perustettiin paikkakunnalla vuonna 1884. 1800-luvun jälkipuoliskolla seudulla saavutti suosiota anarkistinen työväenliike, joka järjesti Saint-Imierissä Anarkistisen internationaalin vuonna 1872.
Lielahtikeskus
Lielahtikeskus on vuonna 2014 avattu kauppakeskus Tampereen länsipuolella Lielahden kaupunginosassa. Kauppakeskuksesta on sisäkautta kulkuyhteys viereiseen Prisma-hypermarkettiin.
Keskuksen erityispiirteenä on mainittu, että kaupungin palvelut ja kaupalliset palvelut toimivat samassa rakennuksessa. Kahdessa ensimmäisessä kerroksessa on muodin, vapaa-ajan ja hyvinvoinnin erikoisliikkeitä sekä kahviloita ja ravintoloita. Kauppakeskuksen ylimpään kerrokseen on keskitetty Tampereen kaupungin julkiset palvelut: kirjasto, terveysasema, hammashoitola, äitiys- ja lastenneuvola sekä ikäihmisten palvelukeskus ja päiväkeskus. Liike- ja palvelutilaa on yhteensä noin 13 200 neliötä. Tilasta on vuokrattu avausvaiheessa noin 90 %.
Lielahtikeskuksen omistaa Keva. Keskuksen kaupallisesta johtamisesta vastaa Realprojekti Oy, joka on osa Ovenia-konsernia.
Keskuksen rakentaja oli NCC ja arkkitehtitoimisto "Arkkitehdit A3 Oy". Rakentaminen alkoi 2012. Hankkeen kokonaisarvo oli noin 50 miljoonaa euroa.
Lielahtikeskukselle haetaan kansainvälisen BREEAM-ympäristöarviointijärjestelmän Very Good -tason sertifikaattia, jollainen hankkeelle on jo myönnetty suunnitteluvaiheen osalta.
Goat Simulator
Goat Simulator on ruotsalaisen Coffee Stain Studiosin kehittämä ja julkaisema kolmannen persoonan simulaatiopeli, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2014 Microsoft Windowsille Steamista ladattavana. Peli julkaistiin 27. kesäkuuta myös Linuxille ja Mac OS X:lle. Pelissä ideana on ohjata vuohta, jolla kuuluu aiheuttaa mahdollisimman paljon tuhoa avoimessa pelimaailmassa.
Microsoft paljasti Gamescom-messuilla 2014 "Goat Simulatorin" tulevan Xbox Onelle. Peli julkaistiin syyskuussa Androidille ja iOS:lle.
Huhtikuussa 2015 peli julkaistiin Xbox 360 & One -pelikonsoleille. Elokuussa 2015 peli julkaistiin myös PlayStation 3 ja 4 -pelikonsoleille.
Peli sai alkunsa, kun sen kehittäjät tekivät sen aluksi vitsillä ja laittoivat videon YouTubeen. Videosta tuli niin suosittu, että se päätettiin tehdä oikeasti.
Pelissä pelaajalla on hallussaan vuohi, jota hän voi ohjata ympäriinsä avoimessa pelimaailmassa. Ideana on ohjata sitä ja aiheuttaa mahdollisimman paljon tuhoa. Vuohi osaa juosta, hypätä, tarttua esineisiin kielellään ja puskea. Vuohi voi tehdä useita eri asioita maailmassa, kuten hyppimään trampoliinilla ja lentelemään rakettirepulla. Pelaaja ansaitsee pisteitä eri asioista ja saa saavutuksia tekemällä eri asioita, kuten saavuttamalla tietyn korkeuden jne..
Peliin on piilotettu paljon easter eggejä. Pelaaja voi esimerkiksi erääseen taloon sisälle mennessään pelata "Flappy Bird"iä parodioivaa "Flappy Goat"ia. Pelaaja voi myös päästä vuohien kuninkaaksi kiipeämällä erään tornin huipulle ja menemällä sinne sisään.
"Goat Simulator" sai kesäkuun 3. päivä uuden päivityksen. Päivitys lisäsi peliin uuden kartan, uusia esineitä, kuten polkupyörän ja moninpelin. Alun perin julkaisuajankohdaksi suunniteltiin toukokuun puoltaväliä, mutta se siirrettiin kesäkuulle, jotta uutta pelialuetta voitaisiin vielä parannella.
"Goat Simulator" sai ilmestyessään ristiriitaisen vastaanoton. Pelillä on Metacriticin sivuilla 61 prosentin keskiarvo 36 arviosta ja GameRankingsin sivuilla 62,33 prosentin keskiarvo 24 arviosta. IGN:in sivuilla Dan Stapleton totesi, että ""Goat Simulator" ei ole kummoinen peli, mutta se on todella hyvää ajanvietettä" ja antoi pelille arvosanaksi 8.0/10. Game Informer antoi pelille arvosanaksi 5.0/10 ja Eurogamer 7/10.
Peli on myynyt elokuuhun 2014 mennessä yli miljoona kappaletta.
Timur Inapshba
Timur Inapshba (s. 30. toukokuuta 1978) on suomalais-israelilainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:tä. Hän on pelannut myös Suomen futsalmaajoukkueessa. Inapshban vahvuuksia ovat maalinteko ja lähtönopeus.
Hän pelasi Ilves FS:ssä aiemmin vuodesta 2009 vuoteen 2014 asti ja voitti joukkueen riveissä neljä kertaa Suomen mestaruuden. Kaudeksi 2014–2015 Inapshba siirtyi Sievi Futsaliin ja voitti seuran kanssa Suomen mestaruuden vuonna 2015. Kaudeksi 2015–2016 hän palasi kuitenkin takaisin Ilvekseen.
Israelilaissyntyinen Inapshba sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2011.
Jalkapallossa Inapshba edustaa Kolmosessa pelaavaa Ilves-Kissoja.
Anass Achahbar
Anass Achahbar (s. 13. tammikuuta 1994) on alankomaalais-marokkolainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa Feyenoordia. Vasenjalkainen Achahbar on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Achahbar on pelannut Alankomaiden eri nuorisomaajoukkueissa ja oli vuoden 2013 alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuiden paras maalintekijä yhdessä Gratas Sirgedasin ja Alexandre Guedesin kanssa neljällä maalillaan. Vuonna 2011 hän voitti Alankomaiden alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kanssa EM-kultaa.
Feyenoordin kasvatti ja rotterdamilaisjoukkueessa uransa aloittanut Achahbar siirtyi kauden loppuun kestävällä lainasopimuksella Arminia Bielefeldiin lokakuussa 2013. Hän palasi Feyenoordiin kesäkuussa 2014.
Reijo Lahtinen
Reijo Lahtinen (s. 14. elokuuta 1939 Kangasala) on suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja.
Lahtinen vietti lapsuutensa Kangasalan asemanseudulla. Hän opiskeli Tampereen Musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa sekä ulkomailla, opettajinaan muiden muassa Matti Hannula, Jaakko Ryhänen ja Juri Stutnik. Lahtinen on laulanut Tampereen Oopperassa 1960-luvulta alkaen sekä vieraillut Suomen Kansallisoopperassa ja Savonlinnan oopperajuhlilla. Lisäksi hän on esiintynyt televisiossa ja useissa teattereissa
sekä laulu- että puherooleissa.
Tampereen Teatterissa Lahtinen teki vuonna 1984 Valjeanin roolin musikaalissa Les Misérables (vuoden 1980 versio). Pyynikin kesäteatterissa Lahtinen oli vuonna 1980 mukana Edvin Laineen ohjaamassa Minna Canthin näytelmässä "Roinilassa".
Lahtinen on antanut myös muun muassa kirkkokonsertteja. Hän oli mukana Atso Almilan ja Antti Tuurin "Ameriikka"-oopperassa Ilmajoen Musiikkijuhlilla 1992, ja hän laulaa myös siitä tehdyllä levytyksellä.
Lahtinen näytteli pankinjohtaja Veikko Niemisen roolin TV-sarjassa "Metsolat".
Ranskan avoin tennisturnaus 2014
Vuoden 2014 Ranskan avoin tennisturnaus pelattiin 25. toukokuuta – 8. kesäkuuta 2014 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 113. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus. Naisten kaksinpelin puolustava mestari oli Serena Williams ja miesten Rafael Nadal, joka oli voittanut turnauksen neljällä viimeisimmällä kerralla.
Sekä naisten että miesten kaksinpelin turnauskaaviot koostuivat 128 pelaajasta. Turnauksen ottelukaavio julkaistiin 23. toukokuuta 2013.
Naisten kaksinpeliturnauksen voitti Marija Šarapova, joka päihitti loppuottelussa Simona Halepin. Šarapova oli voittanut Ranskan avoimet kerran aiemmin. Miesten kaksinpeliturnauksen voitti jo yhdeksännen kerran Rafael Nadal, jolle mestaruus oli viides peräkkäinen.
Turnauksesta jäivät pois miesten puolella maailmanlistan sijalla seitsemän oleva Juan Martín del Potro rannevamman vuoksi. Myöskään Florian Mayer ja Janko Tipsarević eivät osallistuneet turnaukseen loukkaantumisten takia. Naisista turnauksen jättivät loukkaantumisen takia väliin Viktoryja Azarenka, Bethanie Mattek-Sands, Jamie Hampton, Laura Robson ja Galina Voskobojeva.
Risto Vanari
Risto Vanari (22. maaliskuuta 1931 Helsinki – 2. heinäkuuta 1986 Espoo) oli suomalainen ohjaaja, käsikirjoittaja ja muusikko.
Hän tuotti muun muassa vuonna 1962 valmistuneen 16-osaisen viihdeohjelman "Piilokameran" yhdessä Jukka Virtasen kanssa. Vuonna 1979 Vanari ohjasi elokuvan "Risto Vanarin piilokamera".
Vanari toimi myös muun muassa Erik Lindströmin orkesterissa rumpalina ja tiskijukkana Kulosaaren Casinolla.
Antti Teittinen
Antti Teittinen (s. 15. elokuuta 1981) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Ilves FS:ää. Hän toimii myös seuran valmentajana. Suomen futsalmaajoukkueeseen kuuluva Teittinen on pelannut maajoukkueessa 54 ottelua ja tehnyt kahdeksan maalia. Hän on 171 senttimetriä pitkä. Teittinen on pelannut koko uransa Ilveksessä.
Sewolin uppoaminen
Matkustajalaiva MV Sewolin uppoaminen (koreaksi. 세월호 침몰 사고, Hanjaksi. 歲月號沈沒事故) tapahtui 16.4.2014 laivan ollessa matkalla Incheonista Jejuun. Alus kallistui ja kääntyi ympäri ennen uppoamistaan. Sillä oli 476 matkustajaa, joista suurin osa oli opiskelijoita.
Alus lähetti hätäsanoman 2,7 kilometrin päässä Gwanmaen saaresta kello 8.58 Korean aikaa. Evakuointikäsky annettiin vasta 40 minuuttia sen jälkeen, kun laiva alkoi kallistua. Matkustajia oli kielletty poistumasta uppoavasta laivasta. Kalastaja- ja muut pienalukset pelastivat useita ihmisiä ennen Korean rannikkovartioston aluksia. Onnettomuudessa kuoli 304 ihmistä ja 9 katosi. Alkuvuodesta 2017 pelastustiimi Onsite Rescue Team löysi yhden kadonneen opiskelijan ruumiin. Ruumin mukana löydettiin myös laukku sisältöineen. Löydetty ruumis oli 17-vuotiaan Jo Eun Hwan, joka tunnustettiin hampaiden avulla. Kadonneiden kahdeksan henkilön etsintöjä on pyydetty jatkamaan.
"Sewolissa" oli liikaa lastia, mikä teki laivan epävakaaksi. Kun laivan kokematon ruorimies teki äkkikäännöksen, lasti liikkui. Tämän vuoksi laiva kallistui ja alkoi upota.
Laivan miehistön toimintaa on kritisoitu ankarasti Etelä-Korean mediassa. Etelä-Korean presidentti vertasi miehistön toimintaa murhaan. Laivan päällikkö sai 36 vuoden vankeustuomion ja kaikkiaan 15 laivan miehistön jäsentä sai vankeustuomion osallisuudestaan turmaan. Laivan varustamoyhtiön toimitusjohtaja sai kymmenen vuoden vankeustuomion osallisuudestaan turmaan.
Laiva nostettiin pintaan maaliskuussa 2017.
Epic Meal Time
Epic Meal Time on kanadalainen videopalvelu YouTubessa esitettävä ruoanlaitto-ohjelma, joka tunnetaan sen hyvin runsaskalorisista aterioista, jotka on suurilta osin toteutettu lihatuotteista (painottuen erityisesti pekoniin) ja myös alkoholista (varsinkin Jack Daniel'sistä). Ohjelma teki debyyttinsä lokakuussa 2010 ja siitä lähtien se on julkaissut uuden jakson joka tiistai. Ohjelmaa pyörittää Harley Morenstein sekä joukko hänen kavereitaan. "Epic Meal Time" voitti vuonna 2011 Shorty Awardin ruokakategoriassa.
Aluksi sarjan jaksoja kuvattiin Quebecin Montrealissa, mutta myöhemmin jaksoja on kuvattu Kaliforniassa, jossa muutamat vierailevat tähdet, kuten Tony Hawk ja Smosh, ovat esiintyneet.
Joulukuussa 2012 "Epic Meal Time" aloitti "Epic Chef"-nimisen spinoff-sarjan tekemisen, johon oli saatu inspiraatiota Food Networkin televisiosarjasta "Chopped". Tässä sarjassa kaksi kokkia kilpailee siitä, että kumpi saa tehtyä ensimmäisenä 45 minuutin sisällä aterian, mikä sisältää kolmea salaista ainesosaa suuriin pekoniannoksiin sekoitettuna päivän alkoholiannoksen kera.
Stephen Amell
Stephen Amell (s. 8. toukokuuta 1981) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan pääroolistaan Oliver Queeninä / Vihreänä Nuolena Arrowverse-televisiouniversumissa, alkaen hahmon omasta televisiosarjasta "Arrow".
Amellin ensimmäinen televisiorooli oli spinningohjaajana "Älä kerro äidille 2" -sarjassa vuonna 2005. Uransa alulla hän näytteli kanadalaisissa televisiosarjoissa, kuten "Rent-a-Goalie", "Sydänmailla" ja "ReGenesis". Roolistaan "ReGenesiksessä" hän sai vuonna 2007 Gemini-palkinnon. Esiinnyttyään pienissä rooleissa esimerkiksi "C.S.I. Miamissa" ja "issa" Amell sai vuonna 2011 näkyvämmän joskin lyhyen roolin "Vampyyripäiväkirjojen" toiselta tuotantokaudelta Brady-nimisenä ihmissutena. Häntä harkittiin myös "Spartacuksen" toisen kauden ("Spartacus: Gods of the Arena") pääosaan.
Syksyllä 2011 Amell esiintyi suuremmassa roolissa HBO:n televisiosarjassa "Hung" ja sai vierailevan roolin "Rakkauden anatomiassa". Tammikuussa 2012 hänet valittiin näyttelemään pääosaa The CW:n sarjassa "Arrow", joka perustuu DC Comics -kustantamon Vihreä Nuoli -sarjakuvahahmoon.
Valkokankaalla Amell on esiintynyt Richard Attenborough’n elokuvassa "Closing the Ring" (2007). Hän on tehnyt myös ääniroolin Vihreänä Nuolena videopelissä "" (2013).
Amell näytteli Casey Jonesia kesällä 2016 ensi-iltansa saavassa elokuvassa "". Hänet valittiin rooliin maaliskuussa 2015.
Amell on kotoisin Torontosta. Näyttelijä Robbie Amell on hänen serkkunsa. Joulukuussa 2012 Amell meni naimisiin mallina ja näyttelijänä tunnetun Cassandra Jeanin kanssa. Heille syntyi tytär lokakuussa 2013.
Syklinen monikulmio
Syklinen monikulmio eli ympyrän sisään piirretty monikumio on geometriassa monikulmio, jonka kaikki kärjet sijaitsevat ympyrän kehällä. Tällöin voidaan sanoa, että kärkipisteet ovat konsykliset ja että monikulmio on syklinen.
Ympyrää, jonka sisään on piirretty monikulmio, voidaan kutsua "ulkoympyräksi" eli "monikulmion ympäri piirretyksi ympyräksi". Monikulmion sivuja kutsutaan silloin myös jänteiksi. Kärkien välille piirrettyjä janoja sanotaan monikulmion lävistäjiksi.Vaikka syklisten monikulmioiden idea on tunnettu jo pitkään, eivät matemaatikot ole saaneet niihin kunnollista otetta. Kolmion universaali syklisyys tunnettiin jo antiikin kreikassa ja syklisen nelikulmion ominaisuudetkin melko varhain. Silti jälkipolvet tuntevat vain kaksi syklisen monikulmion pinta-alan lauseketta: kolmiolle sen esitteli Heron ja nelikulmiolle Brahmagupta. Ongelma on osoittautunut hankalaksi, sillä moni on yrittänyt laskea ulkoympyrän säteen tai monikulmion pinta-alan, kun alkutietoina on annettu vain sivujen pituudet. Yleisesti tässä on onnistuttu vain tasasivuisissa tai tasakulmaisissa erikoistapauksissa. Nykyään käytettävät polynomien ominaisuuksia hyödyntävät menetelmät olisivat olleet muinaisille matemaatikoille liian vaativia, sillä sitä ne ovat myös nykymatemaatikoille. Möbius tarttui aiheeseen (vuonna 1828), mutta ei ratkaissut silloin ongelmaa. 1990-luvulla David Robbins käytti laajoja yhtälöryhmiä, joiden yhtälöissä oli runsaasti ratkaistavia muuttujia (viisikulmioissa 70, kuusikulmioissa 134 ja seitsemänkulmioissa 143 307 tuntematonta). Hänkään ei ratkaissut säteen tai pinta-alan lausekkeita eksplisiittisesti.
Rita Jeptoo
Rita Jeptoo Sitienei (s. 15. helmikuuta 1981) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka on keskittynyt maratonjuoksuun. Hän on voittanut Bostonin maratonin kolme kertaa, minkä lisäksi hän on voittanut Chicagon, Tukholman ja Milanon maratonit. Jeptoo sijoittui maratonilla seitsemänneksi sekä 2005 Helsingin että 2007 Osakan MM-kilpailuissa. Vuoden 2004 puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui 14:nneksi. Vuoden 2006 maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa (20 km) hän sijoittui kolmanneksi ja sai joukkuekilpailusta kultaa.
Vuonna 2014 Jeptoo jäi kiinni epon käytöstä. Kenian yleisurheiluliitto antoi hänelle kahden vuoden kilpailukiellon. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti tapauksesta urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka pidensi kilpailukiellon neljään vuoteen.
Rheasilvia
Rheasilvia on valtava törmäyskraatteri protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on Vestan suurin kraatteri ja lähes yhtä leveä kuin Vesta itse. Kraatteri on geologisessa mielessä suhteellisen nuori, sillä se syntyi noin miljardi vuotta sitten. Vestan Divalia Fossae-repeämälaaksot ovat todennäköisesti syntyneet kraatterin muodostaneen törmäyksen voimasta. Lisäksi monet pienet V-tyypin asteroidit, sekä howardiitti-meteoriitit ovat todennäköisesti Rheasilvian muodostuessa Vestasta irronnutta ainesta. Kraatteri on nimetty Vestan neitsyt Rhea Silvian mukaan.
Rheasilvia sijaitsee Vestan eteläisellä pallonpuoliskolla. Kraatterin keskus sijaitsee kohdassa 301° läntistä pituutta, 75° eteläistä leveyttä, noin 15° Vestan etelänavalta. Rheasilvia dominoi Vestan eteläosia. Sen leveys on noin 500 km ja syvyys noin 19 km. Tämä on erittäin paljon verrattuna Vestaan itseensä, jonka keskimääräinen läpimitta on noin 525 km. Kraatterin keskushuippu on noin 180 km leveä ja lähes kolme kertaa Mount Everestiä korkeampi. Se kohoaa 22 km ympäröivää maastoa korkeammalle ja on Aurinkokunnan toiseksi korkein vuori, ainoastaan Mars-planeetalla sijaitseva Olympus Mons on korkeampi. Rheasilvia peitti muodostuessaan osittain alleen vanhemman jättiläiskraatterin, Veneneian. Rheasilvia osottautui hieman suuremmaksi, kuin aikaisemmista Hubble-avaruusteleskoopin mittauksista arveltiin.
Maksutalletus
Jos se, jolla on toiselta saatavana rahaa, arvopapereita tai asiakirjoja, 
suoritusvelvollisella on oikeus tallettaa suoritettava aluehallintovirastoon ja siten vapautua suoritusvelvollisuudestaan. 
Tästä on säännökset maksutalletuslaissa.
Talletus
Talletus () voi tarkoittaa suomen kielessä seuraavia:
Wikipediassa on talletuksesta kolme erillistä artikkelia:
Vine (ohjelmisto)
Vine on Twitterin omistama mobiilisovellus, joka antoi käyttäjien luoda sekä lähettää lyhyitä videoklippejä. Ohjelmistolla luodut videot ovat maksimissaan kuuden sekunnin pituisia ja niitä voitiin jakaa Vinen sosiaalisessa verkossa, tai muissa palveluissa, kuten Twitterissä ja Facebookissa.
27. lokakuuta 2016 Twitter ilmoitti lakkauttavansa Vinen, mutta vanhat videot säilyvät katseltavissa sivustolla.
Vinen perustivat Dom Hofmann, Rus Yusupov ja Colin Kroll kesäkuussa 2012. Twitter osti yhtiön lokakuussa 2012, ja kauppahinnaksi raportoitiin 30 miljoonaa dollaria.
Vine julkaistiin virallisesti 24. tammikuuta 2013 ilmaisena sovelluksena iOS-laitteille. Android-versio julkaistiin 2. kesäkuuta 2013. 12. marraskuuta 2013 sovellus julkaistiin myös Windows Phonelle.
Torsen
Torsen (englannin kielen sanoista "Torque Sensing") on täysin mekaaninen luistonrajoitusominaisuuden sisältävä tasauspyörästö. Toisin kuin tavanomaisessa tasauspyörästössä, torsen-tasauspyörästössä vetoakselien tasoitusta ei hoideta kartiohammaspyörillä vaan hammaspyörien ja ruuvipyörien asetelmilla. Toiminta perustuu siihen, että ruuvipyörä voi helposti pyörittää hammaspyörää, mutta toisinpäin huomattavasti vaikeammin. Normaalisti, kun tasauspyörästöllä tasatut vetoakselit ovat lähes yhtä paljon kuormitettuja, esimerkiksi moottoriajoneuvossa vetävien pyörien ollessa pitävällä ajoradan pinnalla, torsen-tasauspyörästö toimii kuten tavanomainen tasauspyörästö, antaen kaarteissa pyörien pyöriä eri nopeuksilla. Jos yhden vetävän pyörän pito oleellisesti vähenee, torsen-tasauspyörästö kykenee välittömästi jakamaan vääntömomentin uudelleen ja siirtämään tehon sille pyörälle, joka yhä on pitävällä pinnalla.
Tasauspyörästön tarve moottorikäyttöisissä ajoneuvoissa havaittiin jo varhain. Mahdollisia vaihtoehtoja ei kuitenkaan ollut useita, ja niissä oli kaikissa omat vaikeutensa.
Ohiolainen Vernon Gleasman kehitti erilaisen tasauspyörästön, jonka toiminnan ennustamiseen ei ollut valmiita laskukaavoja eikä sen valmistamiseen työkaluja. Gleasmanin täytyi kehittää myös nämä itse. Ensimmäinen torsen-patentti myönnettiin Gleasmanille 1958. Tähän liittyviä myöhempiä patentteja on sittemmin julkaistu useita kymmeniä. Torsen osoitti toimivuutensa kokeellisesti ja kisakäytössä, mutta laajempaan sarjatuotantoon ja uusien ajoneuvojen vakio-osaksi se tuli vasta 1980-luvulla.
Torsen-tasauspyörästöt ovat suosittuja varsinkin nelivetoisten autojen keskitasauspyörästöissä, mutta niitä käytetään myös sekä nelivetoisten että takavetoisten autojen takatasauspyörästöissä.
Torsen-tasauspyörästöistä on olemassa eri versioita:
Haagin kongressi
Haagin kongressi oli 2.–7. syyskuuta 1872 Alankomaiden Haagissa järjestetty Ensimmäisen internationaalin viides kansainvälinen kongressi. Se merkitsi sosialistisen työväenliikkeen hajoamista kahtia, kun aikaisemmin samassa yhteistyöjärjestössä toimineet marxilaiset ja anarkistit erosivat toisistaan aatteellisten ristiriitojen seurauksena. Keskeisenä syynä hajoamiseen oli internationaalin perustajiin kuuluneiden Karl Marxin ja Mihail Bakuninin keskinäiset erimielisyydet. Ensimmäisestä internationaalista eronneet anarkistit perustivat vain paria viikkoa myöhemmin Sveitsin Saint-Imierissä omaksi yhteistyöjärjestökseen Anarkistisen internationaalin.
Marxin ja Bakuninin riitojen taustalla oli suhtautuminen vuoden takaisiin Pariisin kommuunin tapahtumiin. Pamfletissaan "Kansalaissota Ranskassa" Marx tulkitsi Pariisin kommuunin epäonnistumista niin, että on muodostettava koko proletariaattia edustava keskusjohtoinen puolue, joka myöhemmin ottaa valtion hallintaansa eli muodostaa niin sanotun proletariaatin diktatuurin. Bakuninin näkemyksen mukaan taas työläisten ja talonpoikien pitää toimia keskenään vallankumouksellisessa liitossa ilman puolueita ja johtavaa eliittiä. Myös koko valtiosta pitää hänen mukaansa luopua ja pyrkiä sen lakkauttamiseen. Bakunin sai kongressissa tukea ajatuksilleen muun muassa sveitsiläiseltä James Guillaumelta.
Ensimmäinen internationaali järjesti Haagin jälkeen vielä kaksi kongressia ennen vuonna 1876 tapahtunutta hajoamistaan. Sen toimintaa perustettiin jatkamaan Toinen internationaali vuonna 1889.
James Guillaume
James Guillaume (16. helmikuuta 1844 Lontoo – 20. marraskuuta 1916 Pariisi) oli sveitsiläinen anarkisti ja opettaja. Hän oli yksi sosialistisen työväenliikkeen ensimmäisessä internationaalissa mukana olleen radikaalin Juran federaation johtohahmoista.
Guillaume syntyi Lontoossa työskennelleen sveitsiläisen kellosepän poikana. Perheen muutettua takaisin kotimaahan, hän opiskeli 1860-luvulla Zürichin yliopistossa filosofiaa ja kirjallisuutta. Guillaume kiinnostui myös työväenliikkeestä ja oli vuonna 1866 mukana perustamassa ensimmäiseen internationaaliin liittynyttä sveitsiläistä osastoa. Kahta vuotta myöhemmin hän alkoi julkaisemaan "Le Progrès" -lehteä, joka oli ensimmäinen maassa ilmestynyt anarkistinen lehti. Vuonna 1871 Guillaume perusti anarkistisen Juran federaation, johon kuului lähinnä Juran kantonin alueella työskenteleviä kelloseppiä. Seuraavana vuonna järjestetyssä Haagin kongressissa hänen ryhmällään oli merkittävä osuus ensimmäisen internationaalin hajoamiseen, kun Juran federaatio kannatti Karl Marxia vastustanutta Mihail Bakuninia. Pian Haagin kongressin jälkeen Guillaume ja Juran federaatio kutsuivat koolle oman kokouksen, jossa perustettiin Anarkistinen internationaali.
Opettajana työskennellyt Guillaume oli jo 1869 erotettu virastaan poliittisen aktivisminsa vuoksi, jonka jälkeen hän johti pientä kirjapainoa Neuchatelissa. Vuonna 1878 Guillaumen oli pakko lähteä maanpakoon Pariisiin, jossa hän muun muassa toimitti oppikirjoja. Radikaali poliittinen toiminta oli Pariisin kommuunin jälkeisessä Ranskassa mahdotonta koko 1800-luvun viimeisten vuosikymmenten ajan. Guillaume jatkoi aktivismiaan vasta vuonna 1905, jolloin hän esitteli libertaristisia ajatuksiaan ja oli mukana anarkosyndikalistisessa liikkeessä. Guillaumen pääteoksena pidetään kirjaa "L'Internationale: Documents et Souvenirs", jossa hän käsittelee ensimmäistä internationaalia anarkistisesta näkökulmasta.
Karavaaniseralji
Karavaaniseralji oli tienvarsimajatalo, jossa matkalaiset saattoivat levätä ja toipua päivän matkastaan. Aikanaan karavaaniseraljit edesauttoivat kaupankäyntiä, tiedonvälitystä ja ihmisten liikkuvuutta Aasian, Lähi-Idän, Pohjois-Afrikan ja Kaakkois-Euroopan kauppareiteillä, erityisesti silkkitien varrella.
Karavaaniseraljeja perustettiin etapeiksi Akhaimenidien Persiaan rakennetun muinaisen, noin 2 500 kilometriä pitkän Sardisista Susaan johtavan kuninkaallisen tien varrelle. Herodotos kuvasi tietä seuraavasti: "Todenmukainen kuvaus tiestä on seuraava: kuninkaallisia pysähdysasemia on olemassa koko sen matkan, sekä loistavia karavaaniseraljeja; ja koko matkan reitti kulkee asuttua seutua, ja se on vapaa vaaroista."
Karavaaniseraljeista matkalaiset saivat vettä eläimilleen ja itselleen juotavaksi ja peseytymistä varten. Joihinkin niistä oli rakennettu kylpylöitä. Ne tarjosivat myös rehua eläimille ja kaupan, josta matkalaiset saattoivat ostaa tarvikkeita. Lisäksi osa seraljien kaupoista myi valikoimissaan kiertävien kauppamiesten tuomia tavaroita ja hyödykkeitä.
Tyypillinen karavaaniseralji oli neliön tai suorakulmion muotoisten seinien ympäröimä sisäpiha. Pihalle saattoi kulkea portista, joka oli rakennettu riittävän suureksi, jotta se salli suurten tai raskaasti kuormattujen eläinten kuten kamelien läpikulun. Sisäpiha oli lähes poikkeuksetta kattamaton, mutta seinien yhteyteen oli rakennettu talleja, sijoja ja huoneita majoittamaan matkustajia kuten kauppiaita ja heidän miehistöään, eläimiään ja kauppatavaroita.
Persiankielinen sana "kārvānsarā" on yhdyssana, joka sisältää sanan "kārvān" (karavaani) ja "sara" (palatsi, tai rakennus, jossa on suljettu sisäpiha). Sanan lopussa on useissa eri kielisissä versioissa turkinkielinen jälkiliite -yi. Tässä yhteydessä karavaani tarkoittaa pitkällä matkalla olevaa kulkuetta, joka koostuu kauppiaista, pyhiinvaeltajista ja muista matkaajista.
Moni maailmalta löytyvä paikka, jossa on joskus ollut karavaaniseralji, sisältää sanan "sarai", kuten esimerkiksi Mughal Serai, Sarai Alamgir and Sarai Rohilia. Näin ei ole kuitenkaan aina, sillä useimmiten paikannimeen liitetty "sarai" juontuu sen alkuperäisestä merkityksestä "palatsi".
Karavaaniseraljin synonyymeja ovat farsissa "khan", turkissa "han" ja arabiassa "funduq" tai "funduk", joka tulee kreikan majataloa tarkoittavasta sanoista "pandocheion", sekä "fundaco", joka oli venetsialainen termi.
UMH group
UMH group (United Media Holding group) on vuonna 1994 toimintansa käynnistänyt yksityinen ukrainalainen media-alan holdingyhtiö. Yhtiön kotipaikka on Kiova. UMH group on vuodesta 2013 lähtien osa suurliikemies Serhi Kurtšenkon VETEK-yritysrypästä.
UMH group hallitsee useita ukrainilaisia aikakauslehtiä ja radioasemia, millä toimialoilla se kertoo olevansa Ukrainan johtava viestintäyhtiö. Yhtiö tavoittelee erityisesti venäjänkielistä asiakaskuntaa niin Ukrainassa kuin Venäjälläkin. Yhtiöllä on hallinnassaan yli 50 brändiä ja se kertoo lukeutuvansa 15 suurimman IVY-maissa toimivan joukkoviestintäyhtiön joukkoon. Yhtiön brändeihin kuuluvat aikakauslehdistä Forbesin, Voguen, Argumenty i faktyn ja Komsomolskaja Pravdan Ukrainan versiot, Korrespondent ja Telenedelja verkkosivustoineen. Erillisistä verkkosivustoista merkittävimpiä ovat bigmir.net ja football.ua. Radioasemia ovat esimerkiksi Retro FM, Naše Radio, Europa Plus ja Autoradio. Yhtiön levittää kaapeli- ja satelliittivastaanottona Menju-tv (Menu-tv)-lähetyksiä.
Trutz von Trotha
Trutz von Trotha-Witzenmann 16. syyskuuta 1946 Dieburg – 18. toukokuuta 2013 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen sosiologi ja sosiologian professori Siegenin yliopistossa.
Trotha kasvoi ja vietti kouluvuotensa Pforzheimissa, jossa hänen adoptiovanhempansa Witzenmannit asuivat. Hän opiskeli sosiologiaa, poliittista tiedettä ja lähihistoriaa Freiburg im Breisgaussa. Hän valmistui vuonna 1972 Freiburgissa Albert Ludwig-yliopistosta, jossa hän opiskeli Heinrich Popitzin johdolla. 1973-74 hän jatko-opiskeli Yhdysvalloissa. 1979 hän työskenteli tutkijana oikeussosiologi Fritz Sackille Hannoverin yliopistossa, josta hän sai professuurin 1981. Vuodesta 1989 eläkkeelle jäämiseensä vuonna 2009 saakka hän opetti Siegenin yliopistossa.
Trutz von Trothan tutkimuksen pääkohteet olivat poliittinen sosiologia ja antropologia, väkivallan ja sodan sosiologia, siirtomaahistoria, lain antropologia ja sosiologia, oikeussosiologia sekä perheiden ja nuorten sosiaalihistoria. Eläkkeelle jäämisen jälkeen hän jatkoi sodan sekä poliittisten voimien uudenlaisten ilmentymien kehityksen ja erityisesti Saharan eteläpuolisen Afrikan alueella tapahtuvan vallankäytön tutkimista.
Hän oli myös Witzenmann-yhtymän osakas ja johtokunnan jäsen.
Deutsche Hochschule für Politik
Deutsche Hochschule für Politik (DHfP) oli saksalainen yksityinen korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1920, liitettiin nykyiseen Humboldt-yliopistoon vuonna 1940 ja muutettiin yhdeksi Freie Universität Berlinin laitoksista nimellä "Otto-Suhr-Institut" vuonna 1959.
Korkeakoulun perustamisen aikoihin Weimarin tasavalta oli nuori, hävitty maailmansota ja Versaillesin sopimuksen nöyryytykset vaivasivat ihmisiä. Intellektuellien joukossa muhi fasismia edeltäneitä oikeistolaisia ajatuksia, tasavallan vastustamista, haikailua keisarikunnan aikoihin ja muukalaisvihamielisyyttä. DHfP:n liberaalit perustajat nousivat näitä oikeistolaispiirejä vastaan. Monet heistä kuuluivat Berliinin demokraattiseen yhdistykseen, jonka jäseninä oli myös juutalaisia kauppiaita ja pankkiireja.
Korkeakoulusta vastasi kannatusyhdistys, jonka jäseninä oli monia Versaillesin rauhansopimuksen allekirjoittajia kuten Walter Simons, Ernst Jaeckh, Friedrich Naumann ja Max Weber. Weber ehti kuolla ennen koulun avaamista.
Alkuvuosina kaikilta korkeakoulun opettajilta vaadittiin kirjallinen sitoutuminen tasavallan aatteiden tukemiseen. Aluksi pyrittiin kouluttamaan eri taustoista tulevia ihmisiä toimimaan nuoren tasavallan eri tehtävissä. Monet luennoijat olivat osa-aikaisia, ja suuri osa opetuksesta järjestettiin iltaisin työpäivän jälkeen. Tutkinnon suorittaminen tuli mahdolliseksi vasta 1920-luvun puolivälissä.
Fasismin nousun myötä suuri osa korkeakoulun opettajakunnasta joutui lähtemään maanpakoon vuonna 1933.
Korkeakoulu liitettiin Friedrich-Wilhelms-yliopistoon vuonna 1940. Sodan jälkeen se alkoi toimia uudelleen itsenäisenä instituuttina. Sen johdossa oli vuodesta 1948 vuoteen 1955 Otto Suhr, Berliinin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja ja tuleva Länsi-Berliinin pormestari, joka toimi myös Freie Universität Berlinin kunniaprofessorina. Suhrin kuoleman jälkeen 1958 DHfP liitettiin Freie Universität Berliniin hänen mukaansa nimettynä instituuttina.
Simon Guttmann
Simon Guttmann (1891, Wien - 1990, Lontoo) oli saksankielinen kirjailija, poliittinen vaikuttaja ja valokuvauksen tukija. Hän liikkui Berliinin ekspressionistien piireissä ja Zurichin dadaistien piireissä 1910-luvulla. Hän toimi ilmeisen aktiivisesti Walter Benjaminin kanssa "Vapaan Saksan nuorisoliikkeessä", vaikka Benjamin ei mainitse Guttmania kirjassaan lainkaan. 1920-luvulla hän asui kaksi viikkoa Moskovassa ja tapasi Vladimir Majakovskin. Myöhemmin hän alkoi tuoda neuvostoliittolaisia taide-elokuvia Saksaan. Vuonna 1932 hän oli valokuvaaja Robert Capan ensimmäinen työnantaja.
Guttmannin yritys "Dephot" ("Deutscher Photodienst", saksalainen valokuvapalvelu) oli monen muunkin kuuluisan valokuvaajan työnantaja, ja kaikkiaan modernin valokuvajournalismin edelläkävijä. Natsien noustua valtaan Guttmann työskenteli vähän aikaa Vichyn Ranskassa ja siirtyi sitten Lontooseen. Siellä hän alkoi työskennellä muiden maanpaossa olevien kanssa "Picture Postin" vapaaehtoisena kuvatoimittajana ja perusti myöhemmin "Report Dephot" -nimisen kuvajulkaisun.
Nicosia (Italia)
Nicosia on kunta Italiassa. Se kuuluu Sisilian saaren Ennan maakuntaan. Vuonna 2015 Nicosiassa oli noin 14 000 asukasta.
Vesijako
Vesijako on kylä Padasjoella. Kylä sijaitsee samannimisen järven rannalla. Kylässä toimivia yhdistyksiä ovat Vesijaon ja Porasan kylien kyläyhdistys ja Vesijakojärven suojeluyhdistys. Kokoontumispaikkana toimii seurantalo Harjula. Kylässä on kyläyhdistyksen ylläpitämä uimaranta ja venevalkama.
Lloyd’s of London
Lloyd’s of London on brittiläinen jälleenvakuutusmarkkinapaikka. Sen jäseninä on henkilöitä ja vakuutusyhtiöitä, jotka muodostavat liittoutumia jakaakseen vakuutustoiminnan riskit tasaisemmin. Toisin kuin monet muut alalla toimivat tahot, Lloyd’s ei ole yhtiö vaan osuuskunnan tyyppinen järjestö, jonka toimintaa säätelee Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin säätämä asetus. Se on perustettu vuonna 1688.
Lloyd'sin toiminta alkoi 1600-luvulla, kun kauppiaat ja laivanvarustajat kohtasivat Edward Lloydin kahvilassa ja sopivat järjestelyistä, joilla suojasivat toisensa katastrofeilta.
Troina
Troina on kunta Italiassa. Se kuuluu Sisilian saaren Ennan maakuntaan. Vuonna 2016 Troinassa oli vajaat kymmenentuhatta asukasta.
Toisessa maailmansodassa Troinassa käytiin raskaita taisteluita yhdysvaltalaisten ja saksalaisten välillä.
Georg
Georg on miehen etunimi, kreikkalaisperäisen Georgios-nimen lyhentymä, joka on käytössä muun muassa Saksassa ja Ruotsissa. Ruotsiksi nimi lausutaan /jori/. Samaa alku­perää ovat suomalaiset nimet Yrjö, Jori, Jyri ja Jyrki.
Suomessa nimi Georg on Väestö­rekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä noin 4200 henkilölle. Georgin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 23. huhtikuuta, Pyhän Yrjön muistopäivänä.
Shanghai Lil
Shanghai Lil ("Footlight Parade") on Lloyd Baconin ohjaama musiikkielokuva vuodelta 1933.
Suomessa elokuva sai ensiesityksensä 28. lokakuuta 1934 Kino-Palatsissa. Se on talletettu Yhdysvalloissa Kongressin kirjaston Kansalliseen elokuvarekisteriin
Useammin gangsterirooleissa näytellyt James Cagney on tässä laulava ja steppaava Broadway-tuottaja. Tuottajan uskollista sihteeriä Nan Prescottia näyttelee Joan Blondell.
Elokuvan päähenkilö on Broadway-tuottaja Chester Kent, joka joutuu syrjään, kun äänielokuva valtaa markkinat. Hän saa loistoidean: elokuvien alkunäytöksenä esitettävän teatterimusikaalin. Lavasteiden takana syntyy kähmintää. Kentin liikekumppanit painostavat häntä yhä kiivaampaan tuotantotahtiin, mutta työtä häiritsee kilpailija, joka varastaa hänen ideoitaan, apunaan ehkä joku yrityksen työntekijä.
Suomalaisarviossa vuodelta 2014 elokuvaa luonnehditaan mukaansatempaavaksi vauhtimusikaaliksi. Erityiskiitoksen saa koreografi Busby Berkeley. Berkeleyn ansiot nostetaan esiin myös Yhdysvaltojen Kongressin kirjaston luettelossa.
Divalia Fossae
Divalia Fossae on repeämälaaksojen sarja protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on todennäköisesti muodostunut jättiläiskraatteri Rheasilvian luoneessa törmäyksessä. Divalia Fossaelle annettiin alun perin nimi Divalia Fossa, mutta nimi vaihdettiin monikkomuotoon 5. helmikuuta 2014. Laaksot ovat saaneet nimensä roomalaisen juhlan mukaan.
Divalia Fossae koostuu 86:sta tasapohjaisesta laaksosta, jotka sijaitsevat Vestan päiväntasaajan tienoilla. Muodostelman pohjoisin osa sijaitsee päiväntasaajan leveydellä, ja eteläisin noin kohdassa 22 eteläistä leveyttä. Laaksojen pituudet vaihtelevat 19 ja 380 kilometrin välillä, mutta Divalia Fossaen yhteispituus on jopa 549,37 km. Leveimpien kohtien leveys on noin 15 km, ja laaksojen syvyys on yli kilometri. Pystysuora siirros on suurimmillaan noin 5 km.
Diklooriasetaldehydi
Diklooriasetaldehydi (CHClO) on asetaldehydin kloorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita orgaanisia yhdisteitä.
Huoneenlämpötilassa diklooriasetaldehydi on väritön nestemäinen aine. Se liukenee orgaanisten liuottimien lisäksi hyvin veteen, mutta muodostaa helposti vedessä monohydraatin. Seisoessaan diklooriasetaldehydi muodostaa polymeerejä, joita ovat muun muassa heksaklooriparaldehydi ja polydiklooriasetaldehydi. Näitä polymeerejä muodostuu nopeammin Lewis-happojen kuten alumiinikloridin, rauta(III)kloridin, antimonitrikloridin ja tina(IV)kloridin läsnä ollessa. Muut diklooriasetaldehydin reaktiot ovat tyypillisiä aldehydeille. Hapetettaessa siitä muodostuu dikloorietikkahappoa ja pelkistettäessä dikloorietanolia.
Diklooriasetaldehydiä valmistetaan tyypillisimmin klooraamalla asetaldehydiä tai paraldehydiä 70–80 °C:n lämpötilassa. Muita tapoja syntetisoida yhdistettä ovat etanolin klooraus nikkelikloridin toimiessa katalyyttinä ja 1,2-dikloorieteenin klooraus vesiliuoksessa.
Diklooriasetaldehydiä käytetään eräiden muiden orgaanisten yhdisteiden synteesissä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa hyönteismyrkkyinä käytettäviä DDD:tä ja pertaania.
Overseas Press Club
Overseas Press Club of America on 1939 perustettu yhdysvaltalainen ulkomaankirjeenvaihtajien järjestö. Perustajajäseniä oli uutistoimistossa työskennellyt Carol Weld. Se "ylläpitää Yhdysvalloissa ja ulkomailla työskentelevien toimittajien yhteyksiä, kannustaa ammatillisesti korkean tason ylläpitämistä uutistyössä, edistää uuden toimittajasukupolven koulutusta ja tukee lehdistönvapautta ja ja toimittajien ja lehdistön riippumattomuutta kaikkialla maailmassa sekä pyrkii edistämään ihmisten välisen kommunikaation ja keskinäisen ymmärryksen parantamista". Jäseneksi valittavan on työskenneltävä journalismin alalla päätoimisesti.
Järjestö myöntää vuosittain huhtikuussa järjestettävässä tilaisuudessa palkintoja erinomaisesta toiminnasta journalismin parissa. Yksi palkinnoista on Robert Capa Gold Medal Award, jonka myöntämisperusteena on ulkomailta julkaistu valokuvareportaasi, joka vaatii poikkeuksellista rohkeutta ja yritteliäisyyttä.
Kellot (Ilmari Aalto)
Kellot on taiteilija Ilmari Aallon öljyvärityö kankaalle, 50×40 cm, vuodelta 1914. Ateneumin taidemuseo hankki sen kokoelmiinsa vuonna 1971.
Ilmari Aallon "Kellot"-maalaus sinistä, ruskeaa ja valkoista väriä kellonmuodossa ja viivaa toistaessaan kuin kuvaisi maalaamisen musikaalista puolta. Se on keveä, helposti sointuva iloinen laji maalauksen mukaan.
"Kellot"-maalauksella on yhtymäkohtia venäläiseen kubismiin. Pietarissa avantgarde teki läpimurtoaan noin vuodesta 1908 alkaen sen eri muodoissa, ja tätä taidetta Aaltokin pääsi tarkastelemaan, koska Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun oppilailla oli tapana tehdä opintomatkoja Pietariin. Venäläisen taiteilijan Vassily Kandinskyn taiteessa ja kirjoituksissa musikaalisuus oli "Kellot"-työn syntymäaikoihin mitä ajankohtaista. Myös Sergei Rahmaninovin koraalisinfonia "Kellot" sai ensiesityksensä joulukuussa 1913 Venäjällä, mikä on Aallon "Kellot"-työn kannalta mielenkiintoinen tieto.
Helsingissä oltiin nähty Campendonckin "Musiikki"-nimisiä maalauksia Der Blaue Reiterin näyttelyssä tätä ennen.
Ilmari Aalto oli innostunut kubismista vain muutaman vuoden, vuodet 1914-1916, ollessaan nuori taiteilija. Suomeen kubismi tuli Pietari-vaikutteiden lisäksi montaa kautta. Suomalaiset taiteilijaystävät toivat noina aikoina kirjoja ja lehtiä ulkomailta, mutta Helsingissä kävi myös ulkolaisia luennoitsijoita mm. norjalainen Jens Thiis vuonna 1913. Tärkeä oli myös Helsingissä vuonna 1914 järjestetty näyttely, jonka järjesti Berliinin Der Sturm -galleria. Tuossa näyttelyssä oli esitellä sekä venäläisiä että saksalaisia avantgardisteja.
Saturnalia Fossae
Saturnalia Fossae on repeämälaaksojen sarja protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on todennäköisesti syntynyt jättiläiskraatteri Veneneian muodostaneessa törmäyksessä. Sille annettiin alun perin nimi Saturnalia Fossa, mutta nimi vaihdettiin monikkomuotoon 5. helmikuuta 2014. Laaksot ovat saaneet nimensä roomalaisen Saturnalia-juhlan mukaan.
Saturnalia Fossae koostuu viidestä erillisestä muodostumasta, joista suurin on Saturnalia Fossa A. Sen leveys on enimmillään noin 43 km. Laaksot Saturnalia Fossa B–E ovat pienempiä, ja niiden maksimileveys on noin 15 km. Saturnalia Fossae sijaitsee Vestan pohjoisella puoliskolla kulmassa päiväntasaajaan nähden. Muodostelman pohjoisin alue sijaitsee kohdassa 47,74° pohjoista leveyttä ja eteläisin 15,75° pohjoista leveyttä. Saturnalia Fossaen kokonaispituus on noin 344,94 km.
Veneneia
Veneneia on valtava törmäyskraatteri protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on toiseksi suurin Vestan kraattereista, ja on puolittain peittynyt nuoremman jättiläiskraatterin, Rheasilvian alle. Veneneian muodostuminen on todennäköisesti muodostanut myös Saturnalia Fossae-repeämälaaksot. Kraatteri on geologisessa mielessä suhteellisen nuori, vain noin 2 miljardia vuotta vanha. Kraatteri sai nimensä erään Vestan neitsyen mukaan.
Veneneian läpimitta on noin 400 km, mikä on paljon verrattuna Vestan 525 kilometrin keskiläpimittaan. Kraatterin syvyys on noin 12 km, ja sen pohja on aaltoilevaa maisemaa, mitä leikkaavat erisuuntaiset jyrkänteet ja harjanteet. Kraatterin keskus sijaitsee Vestan eteläisellä puoliskolla, ja sen keskus on kohdassa 170° itäistä pituutta ja 52° eteläistä leveyttä. Rheasilvian aiheuttamien muutosten vuoksi Veneneian keskushuippua ei ole enää jäljellä.
Friiti Ojala
Antti Fritiof ”Friiti” Ojala (2. marraskuuta 1892 Ullava  – 3. joulukuuta 1951 Kaustinen) oli suomalainen viulupelimanni.
Hän oppi viulunsoiton kansansoittajille tyypilliseen tapaan kuuntelemalla vanhempien pelimannien soittoa ja soittamalla heidän kanssaan. Oppi-isänä hänellä oli Konsta Jylhän isä Viljami Jylhä (1873–1913), ”Marjaanan Villeksi” kutsuttu. Häntä oli pidetty oman aikansa parhaana viulupelimannina, ja hänen kuoltuaan Ojala peri hänen asemansa Keski-Pohjanmaan käytetyimpänä hääsoittajana.
Hääsoitoissa oli tavallisesti kaksi viulunsoittajaa ja yksi niin sanottu tämmääjä, harmoninsoittaja. Soittajakokoonpanot vaihtelivat tilanteen mukaan. Vuoden 1946 aikoihin aloitti toimintansa Kaustisen Purppuripelimannit-yhtye, jossa Ojala soitti sen alkuvuosina. Soittokumppaneina hänellä oli muun muassa Konsta Jylhä.
Pelimanneilla oli myös varsinainen ammatti, josta he saivat toimeentulonsa. Ojala työskenteli muun muassa kievarin hevosmiehenä, renkinä ja työmiehenä sahalla. Myöhemmin hän opiskeli sähköasentajaksi, mistä tuli hänen pääammattinsa 1920-luvun alkupuolella. Sähkömiehelle riittikin töitä, koska sähkö levisi maaseudulle ja taloihin tarvittiin asentaja vetämään johdot ja tekemään kytkennät. Siinä sivussa hän soitti viulua, jollainen oli lähes jokaisessa Kaustisen talossa.
Ojala oli myös kansanmusiikin säveltäjä. Tunnettua kaustislaista ”Häävalssia” pidettiin kauan kansansävelmänä. Vuonna 1965 Tuula Valkama kirjoitti siihen sanat, ja Tapio Rautavaara levytti sen. Tässä yhteydessä oli selvitettävä tekijänoikeudellisia kysymyksiä, jolloin Kaustisen vanhat pelimannit tulivat pitkään pohdittuaan siihen tulokseen, että Ojala on säveltänyt kappaleen vuoden 1921 tienoilla.
Ojalan yhteydessä muistetaan aina mainita, että hän oli tarkka viulun virittämisessä. Se kesti kauan eikä hän suostunut soittamaan, jos viulu oli vähänkin epävireessä. Hänellä oli myös tapana soittaa silmät kiinni, koska hänen mielestään monet tanssijat eivät pysyneet rytmissä ja heitä katsellessaan soittajankin rytmi meni sekaisin.
Friiti Ojala oli yksi niistä, jotka mainitaan Kaustisen kaikkien aikojen parhaana pelimannina. Musikaalisuus periytyi myös hänen lapsiinsa, joista mainittakoon trumpettitaiteilija Lauri Ojala ja mestaripelimanni, kanteletaiteilija Aila Rauhala.
Feralia Planitia
Feralia Planitia on tasanko protoplaneetta-asteroidi Vestan pinnalla. Se on todennäköisesti törmäyskraatteri. Se on nimetty roomalaisen juhlan mukaan.
Feralia Planitia 270 km leveä, ja noin 15 km syvempi kuin ympäröivät alueet, muodostelman sijaitsee Vestan päiväntasaajan tienoilla. Sen keskus on kohdassa 3,03° pohjoista leveyttä. Myöhemmät törmäykset ovat muuttaneet Feralia Planitian muotoa.
Fisherman’s Blues
Fisherman’s Blues on skotlantilaisen the Waterboys -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1988. Yhtye esiintyi Ruisrockissa seuraavana vuonna.
Yhtyeen oman tuotannon lisäksi albumilla on mm. lainakappale "Sweet Thing" Van Morrisonilta sekä W.B. Yeatsin runoon "The Stolen Child" sävelletty laulu.
Peruskokoonpano:
sekä:
Tomás McKeown on pidetty gaelilainen laulaja (Carraroe, Co. Galway) ja mm. hänestä on kuva LP-levyn suojakuoressa.
Loppuun on liitetty osa kappaleesta "Blackbird", jonka ovat kirjoittaneet Lennon-McCartney. Julkaisija on SBK Blackwood Music lisenssillä, jonka on myöntänyt ATV Music (Maclen) (BMI).
Loppuun on liitetty osa kappaleesta "This Land Is Your Land", jonka on kirjoittanut Woody Guthrie. Julkaisija on Tro-Ludlow Music, Inc. (BMI).
Kappaletta "Dunford’s Fancy" ei ole mainittu levykannessa.
Albumin kappaleista eräs on Waterboys-yhtyeen vuoden 1990 maksisinglellä "How Long Will I Love You" // "When Will We Be Married" / "Come Live with Me" (Ensign).
Levy-yhtiö on Ensign Records, jonka emoyhtiö Yhdysvalloissa on Chrysalis Records, 645 Madison Avenue, New York, New York 10022.
Valokuvaajat: B. P. Fallon, Irene Keogh, Cheryl Koralik, Steve Meany ja Frank Millar.
Adriano Bellini
Adriano Bellini (26. elokuuta 1942 Venetsia) on italialainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä.
Kehonrakennusta harrastanut Bellini esitti pääosia useissa peplum-elokuvissa taiteilijanimellä Kirk Morris. Niistä ensimmäinen oli Tanio Boccian ohjaama "Il trionfo di Maciste" vuonna 1961 ja ehkä paras Riccardo Fredan "Maciste all’Inferno" vuonna 1962. Peplumin mentyä pois muodista Bellini näytteli 1970-luvulle saakka muutamissa eri tyylilajeja edustavissa viihde-elokuvissa. Hän esiintyi myös lukuisissa fotonoveloissa.
Raf Baldassarre
Raf Baldassarre (oikealta nimeltään "Raffaele Baldassarre", 18. tammikuuta 1932 Giurdignano – 17. tammikuuta 1995 Rooma) oli italialainen elokuvanäyttelijä.
Baldassare esitti sivuosia lukuisissa peplum-elokuvissa saamatta aina nimeään alkuteksteihin. Hän oli yleensä joko sankarin ystävä tai roistojen kätyri. Rooleista ehkä tunnetuin on kaartin päällikkö Vittorio Cottafavin elokuvassa "Herkules – Atlantiksen valloittaja". 1960-luvun puolivälistä lähtien Baldassarre esiintyi spagettiwesterneissä taiteilijanimellä "Ralph Baldwyn". Myöhemmin hän näytteli muun muassa eroottisissa komedioissa.