hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kurama (1907)
Kurama () oli keisarillisen Japanin laivaston Ibuki-luokan taisteluristeilijä. Alus valmistui vuonna 1911, ja se palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus romutettiin vuonna 1923 osana Washingtonin laivastosopimusta.
Alus tilattiin 1904 vuonna Yokosukan laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 23. elokuuta 1905, ja alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1907. Alus otettiin palvelukseen 28. helmikuuta 1911.
Hieman palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin amiraali Shimamura Hayaon laivasto-osastoon, joka vieraili Britteinsaarilla Yrjö V:n kruunajaissa. Matkalla osasto vieraili Singaporessa, Adenissa, Maltalla, Portsmouthissa ja Spitheadissä. Paluumatkalla osasto vieraili Ranskassa, Italiassa ja Itävallassa.
Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului ympärysvaltojen tueksi luovutettuun osastoon suojaamaan eteläisen Tyynenmeren merenkulkua. Se osallistui myös "Kongon" ja "Hiein" kanssa Saksan Karoliineilla ja Mariaaneilla olevien siirtomaiden valtaukseen. 1920-luvulla "Kumara" kuului Japanin pohjoiseen laivastoon suojaten Siperian miehitykseen liittyviä Venäjälle tehtyjä maihinnousuja, joilla tuettiin Venäjän sisällissodan valkoisia joukkoja.
"Kurama" romutettiin 20. syyskuuta 1923 osana Washingtonin laivastosopimusta.
Viaplay
Viaplay on ruotsalaisen MTG:n omistama suoratoistopalvelu, josta voi katsoa elokuvia, televisiosarjoja ja urheilua. Se lanseerattiin toukokuussa 2007 Viasatin alaisuuteen nimellä "Viasat OnDemand". Kun Viaplay siirrettiin MTG:n alaisuuteen omaksi yhtiökseen maaliskuussa 2011, palvelu sai uuden nimen. Viaplay toimii myös Suomessa ja on satelliittitilaajille maksuton lisäpalvelu. Vuonna 2018 Viaplay ja Viasat siirrettiin MTG:n omistaman Nordic Entertainment Group:in alaisuuteen, joka on tarkoitus irroittaa emoyhtiöstään ja listata pörssiin vuoden 2019 ensimmäisella puolistolla.
Viaplay aloitti toukokuussa 2007 nimellä Viasat OnDemand, joka viittaa jakelutapaan. Jo vuonna 2008 MTG ilmoitti suunnitelmistaan ​​laajentaa palvelua Viaplay-nimellä. Palveluun kaavailtiin sisältöä muun muassa SVT:stä. Suunnitelmat kuitenkin kariutuivat maaliskuussa 2009 heikentyneen taloustilanteen vuoksi. Hanke oli siihen mennessä maksanut konsernille 31 miljoonaa kruunua. Viasat OnDemand muutti nimensä Viaplayksi maaliskuussa 2011 ja Viasat on nykyään sen tytäryhtiö.
Palvelu on käytettävissä seuraavilla alustoilla: Windows, Mac, IOS, Apple TV, Android, PlayStation 3 ja 4, Xbox 360 sekä Xbox One.
Tiit Aleksejev
Tiit Aleksejev (s. 26. heinäkuuta 1968 Kohtla-Järve) on virolainen kirjailija ja historioitsija. Hän on julkaissut kolme romaania, joista "Palveränd" on käännetty myös suomeksi ("Pyhiinvaellus"). Tiit Aleksejev on opiskellut keskiaikaista historiaa ja valmistunut Tarton yliopistosta. Aleksejev on kirjailijauran lisäksi työskennellyt myös diplomaattina Pariisissa ja Brysselissä.Aleksejevin ristiretkitrilogian avausosa "Pyhiinvaellus" (viroksi "Palveränd") on historiallinen seikkailuromaani. Teos on kuvaus ensimmäisen ristiretken vaiheista vuodesta 1095 alkaen aina Antiokian valloittamiseen vuonna 1098 asti. Kirjan päähenkilö Dieter lähtee ristiretkeläisten mukana Etelä-Ranskasta Konstantinopoliin aikomuksenaan vapauttaa Jerusalem ja Pyhä maa pakanoiden vallasta. Teos tutkistelee ja valottaa ristiretkeläisten sisäistä maailmaa, arkea ja ajatuksia vetävän kerronnan kautta yhteydessä historiallisiin tositapahtumiin. Aleksejev matkusti alueilla, tutki aikakautta ja keräsi materiaalia teoksen kirjoittamiseen lähes kymmenen vuotta.
Michael Hainisch
Michael Hainisch (15. elokuuta 1858 – 26. helmikuuta 1940) oli itävaltalainen poliitikko. Hän toimi Itävallan toisena liittopresidenttinä vuosina 1920–1928. Hainisch oli taustaltaan taloustieteilijä.
Elli Hällström
Elli Hällström, o. s. "Åkerman" (16. syyskuuta 1873 Viipuri – 23. joulukuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja nuortenkirjailija joka käytti nimimerkkiä Armi Vainio.
Hällströmin vanhemmat olivat Turun hovioikeuden presidentti Daniel Woldemar Åkerman (1843–1919) ja kirjailija Emma Henrika Perander (1851–1931). Elli Hällström pääsi yksityisesti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1892 ja valmistui odontologian kandidaatiksi 1902.
Elli Hällström oli Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1933–1938. Hän kirjoitti runoja, muun muassa sanat Karjalan jääkärien marssiin sekä julkaisi salanimellä nuortenkirjan "Kaarinan kouluvuodet".
Hällström oli naimisissa vuodesta 1897 lääketieteen tohtori Adolf Johannes Hällströmin (1869–1947) kanssa, joka toimi Savonlinnan yleisen sairaalan lääkärinä ja omisti Savonlinnan synnytyslaitoksen. Heidän jälkeläisensä muodostavat Helasvuo-suvun.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Armi Vainio":
Ilmaton rengas
Ilmaton rengas on rengas, jota ei ole täytetty paineistetulla ilmalla. Niitä käytetään esimerkiksi pienissä koneissa ja kulkuneuvoissa, kuten ruohonleikkureissa ja golfautoissa. Toisaalta niitä on käytössä myös raskaissa työkoneissa, jotka työskentelevät esimerkiksi työmailla, joissa ilmarenkaat puhkeavat helposti. Ilmattomien renkaiden tärkein etu on niiden puhkeamattomuus, mutta ne ovat selvästi ilmatäytteisiä renkaita harvinaisempia.
Ilmattomia renkaita kehitetään korvaamaan ilmatäytteisiä renkaita liikenteessä. Toistaiseksi ilmattomilla renkailla on yleensä suurempi vierintävastus ja huonompi joustavuus vastaavan kokoisiin ilmatäytteisiin renkaisiin nähden. Lisäksi niiden ongelmana on kuumentuminen ajossa.
Dyrehavsbakken
Dyrehavsbakken (puhekielellä Bakken) on maailman vanhin toiminnassa oleva huvipuisto. Se sijaitsee Dyrehavenissa, lähellä Tanskan pääkaupunkia Kööpenhaminaa. Siellä on 33 toiminnassa olevaa huvilaitetta (2011) sekä ulkoilmanäyttämö, jolla järjestetään muun muassa musiikkiesityksiä. Bakken on Cirkusrevyenin kotipaikka, joka aloitettiin vuonna 1935.
Alue on rauhoitettu ja siitä vastaa Jægersborg Statsskovdistrikt.
Vuosittainen moottoripyöräkulkue Nørrebrosta Klampenborgiin on merkki Bakkenin avaamisesta ja sulkemisesta. Perinteen aloitti Bjørn Andersen vuonna 1965. Aluksi kulkue oli vain moottoripyöräkerholle, mutta myöhemmin siihen tulivat mukaan myös tavalliset moottoripyöräilijät. Nykyisin kulkueessa on mukana 5000-7000 moottoripyöräilijää.
Vuonna 2013 Bakken avattiin torstaina 21. maaliskuuta, ja se sulkeutui lauantaina 31. elokuuta.
Dyrehavsbakken perustettiin vuonna 1583 toriksi kuninkaallisen eläinpuiston viereen. Yhdessä Kirsten Piilin lähteen kanssa se teki alueesta suositun retkikohteen kööpenhaminalaisille vuosisatojen ajaksi. Kesäisin pellet pystyttivät telttansa torille ja viihdyttivät ihmisiä piloillaan. Vuonna 1800 englantilainen taiteilijaperhe toi mukanaan Price Pjerrotfigurin. Hänestä on tullut paikan tavaramerkki eikä kukaan pysty nykyään kuvittelemaan Bakkenia ilman häntä.
Näyttelijä Johanne Luise Pätgesin (myöhemmin rouva Heiberg) ensiesiintyminen oli Bakkenissa.
Tanskalaisesta kirjallisuudesta löytyy eläviä kuvia 1800-luvun alun Dyrehavsbakkenista Oehlenschlägerin teoksesta Sanct Hansaften-Spil (1802) sekä Heibergin teoksesta Recensenten og Dyret (1826).
1900-luvun alussa teltat katosivat kiinteiden kojujen ja suurempien järjestelmien tieltä. Dyrehavsbakkenilla toimii kuitenkin vuonna 1885 perustettu yritys, jonka nimi on edelleen ”Teltholderforeningen”.
Kuudes tunti
Kuudes tunti oli helsinkiläinen post-punk- ja goottirock-yhtye, joka toimi vuosina 1980-1985. Vuoteen 1983 nimenä oli The Glory Boys. Yhtyeen jäseniä olivat Mika "Milli" Miettinen (laulu ja bassokitara), Jari "Kailis" Kailokari (rummut), Jukka "Tuutti" Tuutti (kitara) sekä vuosina 1984-1985 Jorma "Jore" Vastelin.
Kuudes tunti sai levytyssopimuksen, kun Shadowplayn Brandi Ifgray näki yhtyeen keikan syksyllä 1983 Lepakossa. Ifgray etsi yhtyeitä Johanna Kustannukselle Ralf Örnin pyynnöstä. Tarkoituksena oli äänittää single, mutta levytyssessio laajeni, ja äänitettiinkin albumillinen materiaalia. Yhtye ja Örn toimivat tuottajina. Kappaleet merkittiin koko yhtyeen nimiin. Levyn nimeksi tuli "Kuinka tänään voit?" Johanna Kustannus meni konkurssiin, joten lähes vuoden odotuksen jälkeen levyn julkaisikin Love Kustannus vuonna 1984 Beta-merkillä. Levy ei saanut juurikaan julkisuutta eikä myynyt paljoa.
1984 muun muassa Mustasta Paraatissa ollut Jore liittyi yhtyeeseen laulajaksi. Milli oli samana vuonna ollut Joren Silmät-bändin basistina yhtyeen levyttäessä ainoan singlensä. Joren kanssa Kuudes tunti meni 1985 studioon levyttämään singleä. Kappaleina olivat Tuutin säveltämät ja Joren sanoittamat "Aikuisten katseissa" sekä "Pää". Tuottajana toimi Jukka Orma. Kimmo Helistö soitti saksofonia. Singlen viimeistely jäi kesken, kun miksauspöytä rikkoontui kaatuneesta olutpullosta, eikä singleä julkaistu. Viimeisen keikkansa Kuudes tunti teki Helsingin laulufestivaalien klubilla Lepakossa kesällä 1985. Keikan jälkeen Milli ja Kailis riitelivät, ja Kailis erosi yhtyeestä.
Kailis on soittanut myöhemmin muun muassa Sata lasta -yhtyeessä. Milli soitti 1980-luvun lopulla Raine Salon Bodyguardsissa. Joren seuraava yhtye oli Dead Society. Jore kuoli 1993 synnynnäisen sydänvian takia. Milli kuoli 9. elokuuta 1994. Kuolinsyynä oli sydänlihaksen laajentuminen ja keuhkoahtauma.
2013 Svart Records julkaisi tuplavinyylin, jossa on "Kuinka tänään voit?" -albumi, konserttitallenne pääosin ennenjulkaisemattomista kappaleista sekä Joren kanssa tehdyt kaksi kappaletta.
Rakkonen
Rakkonen ("Brefeldia maxima") on lahopuulla ja karikkeella kasvava limasieni. Se on rakkosten suvun ("Brefeldia") ainoa laji. Se muodostaa laajan, valkoisen limakon eli plasmodion, joka kypsyessään muuttuu ensin tumman purppuraiseksi ja lopulta tummanruskeaksi tai mustaksi, hieman hopeanhohtoiseksi, tyynymäiseksi itiöemäksi (eetaalioksi).
Björn Engström
Björn Engström (21. lokakuuta 1886 Helsinki – 9. lokakuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Engströmin vanhemmat olivat kassanhoitaja Johan Edvin Julius Engström (1850–1917) ja Vendla Augusta Förbom (1848–1933). Hän oli naimisissa Saimi Eleonora Niinvaaran (1901–1963) kanssa.
Engström toimi Centralskogssällskapetin palveluksessa kamreerina.
Suomen Saksan-instituutti
Suomen Saksan-instituutti (; ) on Suomen kulttuurin, tieteen ja talouden foorumi saksankielisessä Euroopassa. Instituutti neuvoo ja verkottaa eri toimijoita sekä tarjoaa yhteistyökumppaneidensa kanssa monipuolista ohjelmaa kulttuurista kiinnostuneille.
Instituutin keskeinen tehtävä on luoda kohtaamisia suomen- ja saksankielisten ammattilaisten välille sekä tukea pitkäaikaista yhteistyötä ja saksalais-suomalaista dialogia. Instituutti työskentelee projektiluontoisesti taiteilijoiden ja tieteentekijöiden kanssa, joskin painopiste on uusien sisältöjen, toiminta-alueiden ja formaattien kehittelyssä yhdessä saksalaisten, itävaltalaisten, sveitsiläisten sekä suomalaisten kumppaneiden kanssa.
Vuonna 1994 perustettu instituutti on Suomen ensimmäinen saksankielisessä maassa sijaitseva kulttuuri-instituutti. Se on sekä Helsingissä pääkonttoriaan pitävän Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ry:n että EUNIC Berlinin eli Berliinin eurooppalaisten kulttuuri-instituuttien yhteisön jäsen. Instituutti toimii suomen kulttuurin, tieteen ja talouden foorumina saksankielisessä Euroopassa.
Instituutti tarjoaa yhdessä kumppaneidensa kanssa kulttuuriohjelmaa, joka esittelee suomalaisten kulttuuritapahtumien laajaa kirjoa. Tapahtumia on kaikkialla saksankielisessä Euroopassa, ja instituutti haluaa mahdollistaa erityisesti nuorten suomalaisten taiteilijoiden yhteistyöhankkeita saksankielisissä maissa.
Yhteistyössä suomalaisten ja saksankielisten tiedeorganisaatioiden, yliopistojen, korkeakoulujen ja tutkijaryhmien kanssa Suomen Saksan-instituutti järjestää eri tieteenalojen tapahtumia.
Tapahtumissa keskustellaan suomalaisesta talouselämästä kulloistenkin partnerien kanssa. Painopiste on luovassa taloudessa, taloustutkimuksessa ja innovaatioissa.
Suomen Saksan-instituutin yleisölle avoimessa kirjanurkkauksessa voi työskennellä, lueskella ja lainata kirjoja kotiin. Lainattavissa on kirjallisuutta saksaksi, suomeksi sekä ruotsiksi. Valikoimassa on kauno- ja tietokirjallisuutta, lasten- ja nuortenkirjallisuutta, sarjakuvia, runoja sekä sanoma- ja aikakausilehtiä. Lisäksi kirjanurkkauksessa on internetyhteys.
Instituutin opinto- ja harjoitteluneuvoja järjestää informaatiotilaisuuksia koulutusmessuilla ja korkeakouluissa. Opiskelijat, jotka haluavat suorittaa osan opinnoistaan tai harjoittelunsa Suomessa, saavat halutessaan instituutilta ajankohtaista tiedotusmateriaalia tai voivat varata neuvonta-ajan.
Instituutin kiertonäyttelyt esittelevät suomalaista kulttuuria, yhteiskuntaa ja historiaa. Instituutti tarjoaa näyttelyitä yhteistyökumppaneidensa käyttöön.
Tsukuba (1905)
Tsukuba () oli keisarillisen Japanin laivaston Tsukuba-luokan taisteluristeilijä. Alus valmistui vuonna 1907, ja se palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus tuhoutui räjähdyksessä Yokosukanlahdella 14. tammikuuta 1917.
Alus tilattiin vuonna 1904 Kuren laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 14. tammikuuta 1905, ja alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 26. joulukuuta. Alus otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1907.
Hieman palvelukseen oton jälkeen alus lähti amiraali Goro Ijuinin johdolla Yhdysvaltoihin osallistuakseen Jamestownin maailmannäyttelyyn. Yhdysvalloista alus jatkoi matkaansa Britteinsaarille Portsmouthiin palaten Intian valtameren kautta Japaniin. Paluun jälkeen alus liitettiin osastoon, joka saattoi lokakuussa 1908 Yhdysvaltain laivastoa Japanin aluevesillä.
Alus osallistui ensimmäisessä maailmansodassa Qingdaon taisteluun sekä lukuisiin eteläisen Tyynenmeren ja Intian valtameren operaatioihin osana ympärysvaltojen käyttöön luovutettua Japanin laivastoa. Alus osallistui 4. joulukuuta 1915 keisari Taisōn pitämään keisarillisen Japanin laivaston katselmukseen Yokohamassa, mihin osallistui kaikkiaan 124 alusta. Laivastokatselmus uusittiin Yokohamassa 25. lokakuuta 1916.
"Tsukuba" räjähti 14. tammikuuta 1917 Yokosukan satamassa. Upotessaan alus vei mukanaan 305 miehistönjäsentä. Turman todettiin johtuneen ammusvaraston palosta. Hylky nostettiin ja sitä käytettiin laivaston ilmavoimien maalina. Alus poistettiin virallisesti alusluettelosta 1. syyskuuta 1917, ja se romutettiin vuonna 1918.
Rose Leslie
Rose Eleanor Arbuthnot-Leslie, lyhyemmin Rose Leslie, (s. 9. helmikuuta 1987 Aberdeen, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Leslie näytteli Gwen Dawsonia "Downton Abbey" -televisiosarjan ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2010, ja vuosina 2012–2014 hän näytteli Ygritteä televisiosarjassa "Game of Thrones".
Leslie kasvoi Lickleyheadin linnassa sukunsa tiluksilla lähellä Aberdeenia ennen kuin lähti Millfieldin kouluun Englantiin ja sitten opiskelemaan näyttelemistä London Academy of Music and Dramatic Artiin. Vuonna 2009 hänet palkittiin BAFTA Scotlandin uuden tulokkaan palkinnolla roolistaan televisioelokuvassa "New Town". Sen jälkeen seurasivat roolit "Downton Abbeyssä" ja "Game of Thronesissa". Loppuvuodesta 2013 Leslie valittiin näyttelemään brittiläisen "Utopia"-televisiosarjan toiselle tuotantokaudelle.
Leslie ja "Game of Thronesissa" näytellyt Kit Harington alkoivat seurustelemaan vuonna 2012. He ilmoittivat kihlautumisestaan syyskuussa 2017 "The Times" -aikakauslehden kautta. Pari meni naimisiin 23. kesäkuuta 2018.
Petri Tapio Mattson
Petri Tapio Mattson (s. Haapajärvellä 1973) on suomalainen viulisti, yhtyeenjohtaja ja viulunrakentaja.
Mattson on opiskellut Sibelius-Akatemiassa 1992-1999 opettajinaan Grazyna Gebert (moderni viulu), Kreeta-Maria Kentala ja Jaap Schröder (barokkiviulu), Timo Juntura (viola da gamba, kamarimusiikki), Rabbe Forsman ja Kati Hämäläinen (vanhan musiikin yhtyesoitto ja esittämiskäytännöt). Lisäksi hän on vuosina 1989-1996 osallistunut mestarikursseille opettajinaan mm. Gottfried Schneider, David Kim, Zoria Shikmurzajeva (moderni viulu), Sigiswald Kuijken, Charles Toet ja Konrad Hünteler (vanhan musiikin yhtyesoitto). Hänen 1999 suorittamansa diplomi (A-tutkinto) barokkiviulun soitossa oli ensimmäinen laatuaan Sibelius-Akatemiassa.
Mattson on vanhan musiikin yhtye Opus X:n perustaja, ja on toiminut sen taiteellisena johtajana vuosina 1995-2006 ja uudelleen vuodesta 2009 alkaen. Vuosina 1999-2005 hän toimi Kuudennen kerroksen orkesterin (nyk. Suomalainen barokkiorkesteri) konserttimestarina. Hän on esiintynyt myös Helsingin Barokkiorkesterin, Suomalais-virolaisen barokkiorkesterin, Tallinnan barokkiorkesterin, Lappeenrannan kaupunginorkesterin ja Haapaveden kamariorkesterin konserttimestarina ja sooloviulistina.
Viulun ja viola da gamban lisäksi Mattson on esiintynyt myös alttoviulun soittajana. Hän on levyttänyt Alba-, BIS-, Ondine-, Fuga-, Naxos-, Aeolus- ja La Bottega Discantica –levymerkeille. Hän on opiskellut viulunrakennusta haapavetisen viulunrakentajan Pekka Suihkosen opastuksella.
Parhaan naispääosan Bafta-palkinto
Parhaan naispääosan Bafta-palkinto on yksi palkinnoista, joita brittiläinen elokuva- ja televisioalan järjestö British Academy of Film and Television Arts jakaa vuosittain. Nykymuodossaan palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1968, sitä ennen vuosina 1952–1967 brittiläiset ja ulkomaalaiset näyttelijättäret palkittiin erillisissä kategorioissa.
Maggie Smith on voittanut palkinnon neljästi. Kolmesti palkinnon ovat voittaneet Anne Bancroft, Audrey Hepburn ja Simone Signoret. Kahdesti palkinnon ovat voittaneet Leslie Caron, Judi Dench, Jane Fonda, Katharine Hepburn, Shirley MacLaine, Patricia Neal, Rachel Roberts, Meryl Streep ja Emma Thompson.
2 palkintoa
3 palkintoa
4 palkintoa
2 ehdokkuutta
3 ehdokkuutta
4 ehdokkuutta
5 ehdokkuutta
6 ehdokkuutta
7 ehdokkuutta
11 ehdokkuutta
Karl Seitz
Karl Seitz (4. syyskuuta 1869 – 3. helmikuuta 1950) oli itävaltalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli Itävallan ensimmäinen liittopresidentti 1919–1920. Presidenttiyden jälkeen Seitz toimi Wienin pormestarina 1923–1934.
Bebhionn
Bebhionn on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se on yksi neljästä gallialaisryhmän kuusta. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla. Löydöksessä oli mukana myös Brian Marsden.
Bebhionnia kutsuttiin aluksi nimellä S/2004 S11, mutta nimettiin myöhemmin kelttiläisessä mytologiassa olevan naisjättiläisen mukaan.
Kupari(I)kloridi
Kupari(I)kloridi eli kuprokloridi (CuCl) on epäorgaaninen Cu- ja kloridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Kupari(I)kloridi on puhtaana huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista ainetta. Hapettumisen vuoksi se on usein kuitenkin väriltään vihertävää tai harmahtavaa. Sen alkeiskoppi muistuttaa timantin rakennetta ja jokainen kupari(I)-ioni on neljän kloridi-ionin ympäröimä ja jokainen kloridi-ioni on sitoutunut neljään kupari(I)-ioniin. Näin muodostuu polymeerirakenne, jonka vuoksi yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematon veteen. Kuumassa vedessä se hajoaa kupari(I)oksidiksi. Kupari(I)kloridi liukenee kuitenkin kloridi-liuoksiin muodostaen klorokupraatti(I)komplekseja, kuten [CuCl], [CuCl] ja [CuCl]. Nämä klorokupraatti(I)kompleksit kykenevät sitomaan hiilimonoksidia, muodostaen karbonyylikomplekseja. Se muodostaa vesiliukoisia komplekseja myös ammoniakin, amiinien, nitriilien sekä tiosulfaatti- ja syanidi-ionien kanssa.
Tyypillisesti kupari(I)kloridia valmistetaan alkuaineistaan kuparista ja kloorista. Reaktio suoritetaan tyypillisesti 450–900 °C:n lämpötilassa. Puhtainta tuotetta saadaan käyttämällä korkeita lämpötiloja, usein noin 700–900 °C. Kun reaktio on käynnistynyt, se on hyvin eksoterminen ja vaatii jäähdytystä.
Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat kuparikloridin ja kuparimetallin kuumentaminen suolahappoliuoksessa tai kuparikloridin tai kuparisulfaatin pelkistys kloridi-ionien läsnä ollessa. Pelkistimenä voidaan käyttää sinkkiä, sulfiitteja, hydratsiinia, hydroksyyliamiinia tai fosforihapoketta.
Tärkein kupari(I)kloridin käyttökohde on kupariyhdisteiden kuten kupari(I)oksidin ja kuparioksikloridin valmistaminen. Muita käyttökohteita ovat katalyyttinä toimiminen ftalosyaniinivärien, silikonipolymeerien, akryylinitriilin ja dialkyylikarbonaattien valmistuksessa ja hiilimonoksidin sidonta. Yksi käytetyimpiä reaktioita on Sandmeyer-reaktio, jossa kupari(I)kloridi reagoi aryylidiatsoniumsuolan kanssa muodostaen aryyliklorideja.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Münchenissä 2002.
Suomen Urheiluliiton hallitus valitsi pääosan Suomen joukkueesta vuoden 2002 Kalevan kisojen jälkeen 21. heinäkuuta. Myöhemmin joukkuetta vielä täydennettiin muutamalla urheilijalla. Lopullinen joukkue koostui 32 miehestä ja 17 naisesta, joiden lisäksi valittiin vielä viisi kotimaahan jäänyttä varaedustajaa. Kisoista pois jäi korkeushypyn Euroopan tilastossa kolmantena SE-tuloksella 231 ollut Toni Huikuri, jonka kilpailemisen esti nilkkavamma.
SUL:n virallinen menestystavoite kisoissa oli 2 mitalin ja 8 pistesijan saavuttaminen. Ennen kisoja Euroopan tilastoissa kymmenen parhaan joukossa olivat seuraavat urheilijat (sijoitus): kuulantyönnössä Arsi Harju (4.) ja Ville Tiisanoja (5.), moukarinheitossa Olli-Pekka Karjalainen (7.), kymmenottelussa Jaakko Ojaniemi (8.), moukarinheitossa Sini Pöyry (8.), keihäänheitossa Taina Kolkkala (9.) sekä kiekonheitossa Timo Tompuri (10.). Näiden lisäksi menestystä odotettiin kokeneilta arvokisamenestyjiltä Aki Parviaiselta ja Mikaela Ingbergiltä.
Lopulta Suomen menestys kisoissa ylitti tavoitteen, kun joukkue saavutti 3 mitalia ja 8 pistesijaa. Mitalitilastossa Suomen sijoitus oli 11. Yllätyksenä Janne Holmén voitti Euroopan-mestaruuden maratonilla kilpailujen viimeisenä päivänä. Hän johti kilpailua alusta loppuun ja oli lopulta ylivoimainen voittaja ennätysajallaan 2.12.14. Myös toinen Suomen mitali oli yllättävä, kun Heli Koivula ylsi kolmiloikassa hopeatilalle. Hän oli varmistanut pääsyn loppukilpailuun vasta kolmannella karsintahypyllä, kun kaksi ensimmäistä hyppyä olivat olleet yliastuttuja. Kolmannen mitalin Suomelle toi Mikaela Ingberg, joka heitti loppukilpailussa pronssimitalin arvoisesti.
Pistesijoille yltäneistä suomalaisista yllättävin oli 100 metrin loppukilpailussa viidenneksi sijoittunut Markus Pöyhönen, jonka sijoitus myöhemmin parani neljänneksi, kun kilpailun voittaneen Dwain Chambersin tulokset mitätöitiin dopingrikkeen vuoksi. Onnistujia olivat myös ennätyspisteillään 8192 kymmenottelussa viidenneksi sijoittunut Jaakko Ojaniemi sekä saman sijan naisten moukarinheitossa saavuttanut Sini Pöyry. Kuulantyönnössä suomalaiset eivät mitaleille yltäneet, kun Arsi Harju sijoittui neljänneksi ja Ville Tiisanoja kuudenneksi. Harju jäi pronssisijasta 11 senttiä. Sekä miesten että naisten keihäsfinaalissa kilpaili kolme suomalaisheittäjää, mutta miesten finaalissa yksikään suomalainen ei päässyt yli 80 metrin. Myös Olli-Pekka Karjalaiselta odotettiin moukarinheiton finaalissa kahdeksatta sijaa parempaa.
Naisten seiväshypyssä Paulina Sigg hyppäsi uuden SE-tuloksen 415, mikä ei kuitenkaan riittänyt finaalipaikkaan.
Frithjof Ulleberg
Frithjof Melchior Blumer Ulleberg (10. syyskuuta 1911 Oslo – 31. tammikuuta 1993 Oslo) oli norjalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen miesten joukkueeseen.
Timo Mustakallio
Timo Heikki Juhani Mustakallio (14. lokakuuta 1929 Viiala – 20. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). Hän työskenteli vuosina 1965–1976 ulkomailla, ensin kiinnitettynä Düsseldorfin oopperaan jolloin hän otti ystävänsä Martti Talvelan ehdotuksesta käyttöön Euroopan kielille paremmin taipuvan Timo Callio -taiteilijanimen, sitten Stuttgartiin Baden-Württembergin valtionoopperaan. Mustakallio esiintyi etenkin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa johtavissa tenorirooleissa vierailijana Saksan ja Euroopan johtavissa oopperataloissa kuten Barcelonan "Liceu", Milanon "Scala" tai Pariisin "Grand Opéra".
Mustakallio perusti vuonna 1974 Timo Mustakallio -laulukilpailun tukemaan ja opastamaan nuoria oopperataiteilijoita. Nykyään kilpailu järjestetään Savonlinnan Oopperajuhlien ja vuonna 1985 perustetun Timo Mustakallion säätiön yhteistyössä oopperajuhlien yhteydessä nuorille oopperalaulajille. Vuonna 1979 Mustakallio astui Martti Talvelan seuraajaksi oopperajuhlien taiteellisen toimikunnan puheenjohtajana, ja vuosina 1981–1984 hän oli oopperajuhlien johtaja. Vuoden 1984 alussa Mustakalliolla todettiin aggressiivinen syöpäkasvain, johon hän menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.
Timo Mustakallion elämästä ja Suomessa laajalti tuntemattomaksi jääneestä karriääristä kertova kirja sisältäen näyte-CD:n on julkistettu 14.7.2017 Savonlinnassa hänen nimeänsä kantavan laulukilpailun alla. Vähälukuisista äänitallenteista voinee mainita Italian yleisradio RAI:n ja Teatro alla Scalan ensemblen studioäänitykset Richard Wagnerin oopperasta "Parsifal" sekä Richard Straussin oopperasta "Elektra", joita saattaa löytää kansainvälisiltä kauppapaikoilta. Timo Mustakallio esiintyi myös Helsingin jäähallissa 30.5.1970 Giuseppe Verdin oopperassa Aida, sen tenori-pääroolissa "Radamès".
Lampila, Hannu-Ilari; Savolainen, Pentti: "Timo Mustakallio – tuntematon sankaritenori", 2017, ISBN 9-789529-390595
Caranx
Caranx on piikkimakrillien heimoon ("Carangidae") kuuluva ahvenkalasuku, josta tunnetaan kahdeksantoista lajia:
New York Stadium
New York Stadium on Rotherhamissa, South Yorkshiressa, Englannissa sijaitseva jalkapallostadion. Se avattiin heinäkuussa 2012, ja se toimii Rotherham Unitedin kotistadionina.
Stadionin rakentaminen alkoi heinäkuussa 2011. Avausotteluna pelattiin ystävyysottelu Rotherham Unitedin ja Barnsley FC:n välillä 21. heinäkuuta 2012. Ensimmäinen liigaottelu stadionilla oli 18. elokuuta 2012 pelattu Rotherham Unitedin ja Burton Albionin välinen Kakkosliigan ottelu, jota seurasi 11 441 katsojaa. Stadionille mahtuu 12 000 katsojaa. Sen rakentaminen maksoi noin 20 miljoonaa puntaa.
Ikoma (1906)
Ikoma () oli keisarillisen Japanin laivaston Tsukuba-luokan taisteluristeilijä. Alus valmistui vuonna 1908 ja se palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus romutettiin 20. syyskuuta 1923.
Alus tilattiin vuonna 1904 Kuren laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 15. maaliskuuta 1906, ja alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1906. Alus otettiin palvelukseen 24. maaliskuuta 1908.
Hieman palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin osastoon, joka saattoi lokakuussa 1908 Yhdysvaltain laivastoa Japanin aluevesillä. "Ikoma" vieraili Argentiinassa osallistuen maan satavuotisjuhlallisuuksiin. Buenos Airesista se jatkoi matkaansa ylittäen Atlantin vieraillen Lontoossa sekä muissa Euroopan kaupungeissa ennen paluuta Intian valtameren ylittäen Japaniin.
Alus osallistui ensimmäisessä maailmansodassa Qingdaon taisteluun sekä lukuisiin eteläisen Tyynenmeren ja Intian valtameren operaatioihin osana ympärysvaltojen käyttöön luovutettua Japanin laivastoa. Alus oli sijoitettuna Hong Kongiin, Singaporeen ja Australian Townsvilleen 1. marraskuuta 1914 – 17. tammikuuta 1915.
"Ikoma" myytiin 20. syyskuuta 1923 romutettavaksi Mitsubishille osana Washingtonin laivastosopimukseen liittyviä sitoumuksia.
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1978
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1978 käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Prahassa 1978.
Alun perin Suomen Urheiluliitto ilmoitti kilpailuihin 30 miestä ja 6 naista, mutta loukkaantumisten vuoksi kotimaahan jäivät juoksijat Lasse Virén ja Esa Tikkanen sekä moukarinheittäjä Hannu Polvi. Heistä etenkin Virénillä ja keväällä 1978 Bostonin maratonilla kolmanneksi sijoittuneella Tikkasella uumoiltiin olleen hyvät menestymismahdollisuudet Prahassa. Kilpailupaikalle matkustaneista potentiaalisia mitaliehdokkaita olivat kevään sisäratojen EM-kisoissa mestaruuksiin yltäneet Reijo Ståhlberg ja Markku Taskinen, vuoden mittaisesta dopingpannasta vapautunut Markku Tuokko sekä tasaista kuntoa osoittaneet Martti Vainio ja Antti Kalliomäki. Tilastotulosten perusteella myös kävelijä Reima Salosella oli mahdollisuudet mitaleille. SUL:n tavoite kilpailuihin oli 5-6 mitalin saavuttaminen.
Suomen joukkue pääsi tavoitteeseensa, kun mitalisaaliina Prahasta oli yksi kulta, kaksi hopeaa ja kolme pronssia. Näillä mitaleilla Suomen sijoitus kisojen mitalitaulukossa oli seitsemäs. Euroopan-mestaruuteen suomalaisista ylsi Martti Vainio kilpailuiden ensimmäisenä päivänä juostussa kovavauhtisessa 10 000 metrin kilpailussa. Vainion voittoaika 27.31,0 (sähköaika 27.30,99) on edelleen vuonna 2013 sekä Suomen ennätys että EM-kisaennätys.
Yllättävin suomalaismitalisti oli seiväshyppääjä Rauli Pudas, jonka pronssimitalin tuoneessa hypyssä oli onnea mukana riman pysyessä kannattimilla voimakkaasta vartalokosketuksesta huolimatta. Myös estejuoksija Ismo Toukosen pronssijuoksussa oli dramatiikkaa, kun hän ja lopulta neljänneksi sijoittunut Länsi-Saksan Michael Karst kiersivät sääntöjen vastaisesti yhden kuivaesteen puolalaisjuoksijan kaatumisesta seuranneen ruuhkan vuoksi. Toukosta tai Karstia ei siis kuitenkaan rankaistu esteen kiertämisestä.
Vainion lisäksi Suomen ennätyksiin Prahassa pystyivät aitajuoksijat Arto Bryggare ja Lena Spoof. Bryggaren aika 110 metrillä oli 13,56 sekuntia, joka riitti loppukilpailussa pronssisijaan. Aitajuoksijoita lukuun ottamatta suomalaispikajuoksijat eivät olleet Prahassa terävimmillään. Harmittavin tapaus oli Antti Rajamäen akillesjänteen katkeaminen 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Naisten ainoa pistesija toki tuli pikajuoksusta Pirjo Häggmanin 400 metrin seitsemännen sijan myötä.
Keihäänheitossa Suomella oli totutusti kolme edustajaa, jotka ylittivät karsinnassa vaaditun 80 metrin rajan, mutta jäivät loppukilpailussa kolmelle viimeiselle sijalle. Kiekonheitossa Markku Tuokko hallitsi hermonsa ja jopa johti kilpailua, mutta jäi lopulta hopealle. Kuulassa Reijo Ståhlberg sijoittui alun perin viidenneksi, mutta nousi Neuvostoliiton Jevgeni Mironovin doping-hylkäyksen myötä neljännelle sijalle vain 13 senttimetriä pronssimitalista.
Reima Salonen sairastui eikä voinut osallistua 50 kilometrin kävelykilpailuun. Kymmenottelussa hyvin aloittanut Johannes Lahti ei toisen päivän lajeissa pysynyt enää mitalitahdissa ja yllättäen Roger Kanerva nousi lajin parhaaksi suomalaiseksi kuudennella sijallaan.
Zourah Ali
Zourah Mohamed Ali (; s. 23. marraskuuta 1994 Ali Sabieh) on djiboutilainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten 400 metrin juoksussa ensimmäiselle kierrokselle. Hän toimi kisoissa maansa lipunkantajana.
Roque de los Muchachosin observatorio
Roque de los Muchachosin observatorio (espanjaksi: "Observatorio del Roque de los Muchachos", eli ORM) on tähtitieteellinen observatorio joka sijaitsee Garafían kunnassa La Palmalla Kanariansaarilla. Observatorio on läheisellä Teneriffalla sijaitsevan Instituto de Astrofísica de Canarias'in operoima, ja se kuuluu European Northern Observatory'in.
Niin kutsutun Seeing:in eli taivaan havainnoinnin kannalta Roque de los Muchachosin observatorio on pohjoisen pallonpuoliskon toiseksi parhaalla paikalla näkyvän valon ja infrapunasäteilyn aallonpituuksilla tapahtuvaa tarkkailua varten, parhaan ollessa Mauna Kean Observatorio, Havaijilla. Observatorioon kuuluu joitakin pohjoisen pallonpuoliskon parhaista havainnointilaitteista. Niitä ovat muun muassa aktiivista optiikkaa hyödyntävä 1 metrin ruotsalainen aurinkoteleskooppi, jolla saadaan maailman tarkimmat kuvat auringosta, sekä vuonna 2009 valmistunut 10.4 metrin Gran Telescopio Canarias, joka on toistaiseksi maailman suurin optinen teleskooppi.
Jussi Jalonen
Jussi Jalonen (s. 1975 Rauma) on suomalainen historioitsija ja tietokirjailija. Hän toimii tutkijana Tampereen yliopistossa.
Jalonen on julkaissut muun muassa jääkärieversti Eino Polónin elämäkerran sekä kirjoittanut artikkelin suojelupoliisin ja puolustusministeriön rahoittamaan tutkimukseen, joka on ilmestynyt "Suomi, terrorismi, Supo" -nimisenä kirjana. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän oli keskustan ehdokkaana Tampereella. Hän sai 31 ääntä eikä tullut valituksi.
Vuonna 2018 Tieteentekijöiden liitto valitsi Jalosen Vuoden tieteentekijäksi.
J. S. Meresmaa
J. S. Meresmaa (s. 1983) on suomalainen kirjailija.
Meresmaa on varsinaiselta koulutukseltaan puutarhuri, mutta on opiskellut kirjoittamista Oriveden Opistossa. Hän on tamperelaisen Osuuskumma-kustannuksen perustajajäsen ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2015.
Meresmaa kirjoittaa "Mifonki"-fantasiakirjasarjaa, jonka ensimmäinen osa "Mifongin perintö" ilmestyi vuonna 2012. Toinen osa "Mifongin aika" ilmestyi vuonna 2013, kolmas osa "Mifongin mahti" vuonna 2014 ja neljäs osa "Mifongin kätkemä" vuonna 2015. Kaksi ensimmäistä osaa kustansi Karisto, kolmannen ja neljännen Myllylahti. Meresmaa on kirjoittanut myös sähkökirjoina ilmestyneen fantasiatrilogian "Keskilinnan ritarit" (2013–2015). Lisäksi hänen novellejaan on ilmestynyt suomalaisissa antologioissa ja muissa julkaisuissa.
Meresmaa asuu Tampereella.
Irmeli Vuorela
Irmeli Vuorela (os. "Ståhlberg", 23. huhtikuuta 1938 Helsinki − 16. maaliskuuta 2012, Helsinki) oli suomalainen geologi, joka oli luomassa 1970-luvulla työmenetelmiä siitepölyanalyysin käyttämiseen tutkittaessa esihistoriallisen ihmisen vaikutuksia luontoon. Hänen elämäntyönsä tällä saralla johti hedelmälliseen yhteistyöhön arkeologian ja luonnonhistorian parissa.
Hän kasvoi Juho ja Mary Ståhlbergin kolmilapsisessa perheessä keskimmäisenä lapsena. Hänen isänsä Juho Ståhlberg oli lakimies ja isoisänsä, Kaarlo Juho Ståhlberg, Suomen ensimmäinen presidentti. Käytyään ensin Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun, siirtyi hän Helsingin Yliopistoon 1957 lukemaan geologiaa ja paleontologiaa sekä kasvitiedettä ja maantiedettä. Hän meni naimisiin vuonna 1960 Pekka Vuorelan kanssa ja heille syntyi kaksi lasta. Hän valmistui maisteriksi 1965 ja suoritti lisensiaatin tutkinnon vuonna 1969 ja väitteli geologiassa ja paleontologiassa tohtoriksi vuonna 1975 aiheenaan "The influence of man on the vegetation of southwestern Finland as shown by pollen diagrams".
Hän suoritti arkeologian läheisesti liittyvillä kohteilla lukuisia siitepölyanalyysejä, jossa ihmisen vaikutusta luontoon havainnoitiin kasvillisuuden muutoksien kautta. Häneltä on myös paljon viitattu paperi, jossa kuvaillaan siitepölyloukkujen käyttämistä viljelykasvien siitepölyn leviämisen mallintamisessa. Dosentin tittelin hän vastaanotti 1983 ja hän luennoi noin 20 vuotta Helsingin yliopistossa. Vuonna 1987 hän siirtyi töihin Geologian tutkimuskeskukseen ja jäi vuonna 2001 eläkkeelle.
Vuosina 1990−2002 hän osallistui Pohjoismaiden neuvoston toimintaan. Hän oli myös Punaisen Ristin aktiivi, jolla oli yhteyksiä myös muihin järjestöihin (European Council Network PACT ja European Science Foundation).
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1996
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1996 11. toukokuuta Keuruulla.
Leopold Figl
Leopold Figl (2. lokakuuta 1902 – 9. toukokuuta 1965) oli itävaltalainen Kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi Itävallan liittokanslerina vuosina 1945–1953. Kanslerikauden jälkeen Figl toimi ulkoministerinä 1953–1959.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1997
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1997 17. toukokuuta Mikkelissä.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1998
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1998 10. lokakuuta Lahdessa. Aikaisemmista vuosista poiketen kilpailut järjestettiin syksyllä.
Fatima al-Fihri
Fatima Muhammad Al-Fihri (? – 880) (فاطمة محمد الفهري, Oum al Banine, eli ”Kaikkien lasten äiti" oli Muhammad Al-Fihrin tytär. Hän vaikutti Fesissä, Marokossa, johon hän muutti Kairouanista, nykyisestä Tunisiasta. Suku tuli Länsi-Arabiasta alkuperältään Fihridsien sukua.
Vuonna 859 Fatima perusti maailman vanhimman akateemisia-arvoja myöntävän vielä edelleen toiminnassa olevan Al-Karaouinen yliopiston Fesissä, Marokossa . Fatima rahoitti yliopiston rahoilla, jotka oli perinyt isältään, rikkaalta liikemieheltä.
Al-Karaouinen yliopistoa pidettiin Välimeren alueen tärkeimpänä opinahjona. Yliopistolla oli erinomainen maine ja siellä opiskeli mm. Gerbert d'Aurillac, josta myöhemmin tuli ensimmäinen ranskalainen paavi, Sylvester II. Yliopistosta levisi Eurooppaan nykyisin käyttämämme Arabialaiset numerot ja nollan käyttö matematiikassa..
Fatiman sisar Mariam oli vastuussa Al-Andalusin (Andalusian) moskeijasta Fesissä. Fès on mukana Unescon maailmanperintöluettelossa.
Se alkoi suudelmasta
Se alkoi suudelmasta () on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva vuodelta 1935. Draamakomedian pääosissa ovat Joan Crawford, Brian Aherne ja Frank Morgan. "Se alkoi suudelmasta" perustuu A. Carter Goodloen tarinaan "Claustrophobia", jonka pohjalta Joseph L. Mankiewicz laati käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä.
"Se alkoi suudelmasta" -elokuvan tuotanto alkoi 3. kesäkuuta 1935 ja päättyi 16. heinäkuuta 1935. Elokuvaa kuvattiin Kalifornian Los Angelesin Chatsworthissa, Culver Cityssä sijaitsevilla MGM:n studioilla ja Santa Catalina Islandilla työnimillä "Glitter" ja "If You Love Me". "Se alkoi suudelmasta" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 4. lokakuuta vuonna 1935. Suomessa elokuva julkaistiin 15. maaliskuuta vuonna 1936. "Se alkoi suudelmasta" oli taloudellinen menestys; se tuotti yhteensä 1 478 000 dollaria, joista 921 000 dollaria Yhdysvalloissa.
"Se alkoi suudelmasta" kertoo tylsistyneestä newyorkilaisesta Kay-nimisestä seurapiiritytöstä (Crawford), joka Kreikan matkallaan ihastuu köyhään Terry-nimiseen (Aherne) arkeologiin, jonka Kay vie mukanaan New Yorkiin. Terry pitää Kayn elämäntyyliä epämukavana ja päättää lähteä, mutta Kayn isoäiti rohkaisee häntä jäämään. Tämän jälkeen Terry kosii Kayta. Juuri ennen häitä Kaylle ja Terrylle tulee suuri riita. Tekeekö tuleva aviopari kompromissin vai jätetäänkö Terry alttarille?
Hiedan saha
Hiedan saha on Orivedellä sijaitseva, vuonna 1885 perustettu sahalaitos.
Saha tuhopoltettiin vuonna 2005 ja itse saharakennus tuhoutui lähes täysin. Vain raamisahat ja sahan tiilistä tehty osa jäivät jäljelle. Varastokatos ja puusepäntalo selvisivät vähäisin vaurioin.
Greip
Greip on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijilla 6. maaliskuuta 2006.
Greipiä kutsuttiin aluksi nimellä S/2006 S4. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Greip on yksi yhdeksestä jättiläisestä, jotka synnyttivät Heimdallin.
The Fatal Feast
The Fatal Fest (Waste in Space) on yhdysvaltalaisen Municipal Wasten viides studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2012 levymerkillä Nuclear Blast.
Suomi, terrorismi, Supo
Suomi, terrorismi, Supo on vuonna 2011 ilmestynyt teos, joka käsittelee terrorismia ja poliittista väkivaltaa Suomessa ja erityisesti syitä, miksi Suomi on suurimmaksi osaksi välttynyt niiden leviämisestä maassa. Se on alun perin Puolustusministeriön ja Suojelupoliisin yhteinen tutkimushanke, jonka kirjoittajina toimi 11 suomalaista sekä kaksi ulkomaalaista tutkijaa. Kirjan toimitti ulkoasiainsihteeri Anssi Kullberg.
Teoksen artikkelit tarkastelevat aihetta aina sortovuosista nykypäivään saakka. Se tuo esille myös lukuisia aikaisemmin julkisuudessa vaiettuja ns. "läheltä piti" -tilanteita. Lisäksi kirjassa käydään läpi muun muassa nykypäivän suomalaisten ääriliikkeiden toimintaa.
Al-Karaouinen yliopisto
Al-Karaouinen yliopisto sijaitsee Fèsissä, Marokossa. Al-Karaouinen perusti Fatima al-Fihri vuonna 859. Siitä tuli islamilaisen maailman johtava opinahjo. Yliopisto liitettiin maan koulutusjärjestelmään vuonna 1963. Sitä on pidetty maailman vanhimpana edelleen käytössä olevana yliopistona ja eurooppalaisten yliopistojen esikuvana, jossa monet Euroopan vaikuttajat kävivät opiskelemassa mm. filosofiaa ja matematiikkaa, ennen kuin arabialaiset numerot olivat vielä käytössä Euroopassa.
Osana Al-Karaouinen yliopistoa on maailman vanhin edelleen toimiva Al-Karaouinen yliopiston kirjasto. Se perustettiin vuonna 1157 marinidien dynastian aikaan. Kirjasto on kunnostettu ja avattu yleisölle. Kanadalais-marokkolaisen arkkitehti Aziza Chaounin suunnittelema korjaus valmistui kesällä 2016. Työ kesti neljä vuotta. Ennen kunnostusta kirjasto oli vain yliopistoväen käytössä.
Yliopisto sijaitsee muurien ympäröimän Fèsin vanhan kaupungin Fès al Balin alueella. Fès al Bali perustettiin Idrisidin Dynastian pääkaupungiksi vuosien 789 ja 808 välisenä aikana. Kirjoja varten tarvittiin paperia. Ibn Battutan mukaan Fès al Balissa oli 1300-luvulla "400 myllynkiveä paperin valmistusta varten". Paperia vietiin täältä Eurooppaan, kunnes paperin valmistus levisi myöhemmin kirjapainotaidon mukana Välimeren pohjoispuolelle.
Fès al Balin alue nimettiin UNESCOn maailmanperintökohteeksi vuonna 1981 nimellä Fèsin Medina. Yliopiston kampus sijaitsee tällä Fès al Balin maailman suurimmalla autottomalla kaupunkialueella.
Ennen kuin Euroopassa oli yliopistoja monet eurooppalaiset oppineet kävivät opiskelemassa Fatima al-Fihrin vuonna 859 perustamassa Al-Karaouinen yliopistossa. Suvaitsevassa ilmapiirissä Fatimiditin kalifaatin ajoista yliopistolla oli suuri merkitys tieteiden ja kulttuurin vaihdossa Euroopan ja Välimeren alueella. Ilman matematiikkaa, arabialaisten numeroiden ja nollan olivat omaksumista ei muutkaan tieteet olisi voineet kehittyä Euroopassa.
Oppineet, kuten juutalainen lääkäri ja filosofi Ibn Maimun (Maimonides), (1135–1204),[6] Suomeakin kuvaillut maantieteilijä Al-Idrissi (d.1166 AD), uskontojen universaalisuuden opettaja Ibn al-Arabi (1165-1240 AD), yhteiskuntatieteilijä Ibn Khaldun (1332-1395 AD), ateistina tuomittu Ibn al-Khatib, tähtitieteilijä Al-Bitruji (Alpetragius), Ibn Hirzihim, ja kirjailija ja maantieteilijä Leo Africanus olivat täällä joko opiskelijoina tai luennoitsijoina.
Al-Karaouinen yliopistossa käyneistä eurooppalaisista oppineista mainittakoon belgialainen kielitieteilijä Nicolas Cleynaerts ja hollantilainen matemaatikko Jacobus Golius. Islamilaisen oikeudenkäytön ja Koraanin lisäksi opittiin kielioppia, puhetaitoa, logiikkaa, lääketiedettä, matematiikkaa, astronomiaa, kemiaa, historiaa, maantiedettä ja musiikkia. Opinahjoa pidetään vanhimpana jatkuvasti toiminnassa olevana yliopistona.
Hyrrokkin
Hyrrokkin on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se kuuluu viikinkiryhmään, jotka kiertävät Saturnusta retrogradisesti eli planeetan pyörimissuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla.
Hyrrokkinia kutsuttiin aluksi nimellä S/2004 S19. Kuun nimi tulee skandinaavien mytologiasta, jossa Hyrrokkin-jättiläinen työntää yksinään Balderin valtavan hautajaislaivan merille, kun jumalatkaan eivät siihen pystyneet.
1249 km
1249 km on Aleksi Mäkelän ohjaama suomalainen televisioelokuva vuodelta 1989. Sen aiheena on kahden toisilleen pintapuolisesti vastakohtaisen miesjoukon kilpa-ajo Suomen läpi. Ryhmien väliset jännitteet ovat pinnalla jo ennen matkaa, niiden sisäiset jännitteet nousevat pintaan matkan aikana.
Kaasalainen haastaa Mikin kilpa-ajoon halki Suomen etelästä pohjoiseen. Lähtöpaikkana on eteläsuomalainen taajama ja ajankohtana kesäilta, miehet ovat parikymppisiä. Mikki kumppaneineen edustaa 1980-lukulaista juppi-tyyliä, Kaasalainen kumppaneineen puolestaan 1950-lukulaista rasvaletti-tyyliä. Autot, vaatetus ja musiikki ovat kumpaisellakin porukalla tyylinmukaisia. Matkan varrella porukkaa putoaa kyydistä, lopulta jäljellä ovat vain Mikki ja Kaasalainen. Vanhan valokuvan kautta paljastetaan, että kilpailijat ovat olleet aiemmin läheisiä kavereita.
Kiusauksen hetkellä
Kiusauksen hetkellä () on vuonna 1938 ensi-iltansa saanut Frank Borzagen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Margaret Sullavan, Robert Young ja Melvyn Douglas. Metro-Goldwyn-Mayer ja Loew's toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
"Kiusauksen hetkellä" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. marraskuuta vuonna 1938. Suomessa elokuva sai ensi-illan 2. huhtikuuta vuonna 1939. "Kiusauksen hetkellä" tuotti yhteensä 1 367 000 dollaria, joista oli 942 000 dollaria kotimaan markkinoilta.
"Kiusauksen hetkellä" on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle.
Newyorkilainen yökerhotanssija Olivia Riley (Joan Crawford) väsyy nykyiseen elämäänsä ja menee naimisiin maanviljelijä Henry Lindenin (Melvyn Douglas) kanssa. Kun Olivia muuttaa uuden aviomiehensä maatilalle Wisconsiniin, hän saa vastaansa ongelmia: Henryn määräilevä sisar Hannah (Fay Bainter) ja veli David (Robert Young), jotka eivät hyväksy Oliviaa. Olivia löytää liittolaisen Davidin Judy-vaimosta (Margaret Sullavan), joka on rakkaudettomassa avioliitossa.
Olivia tulee ymmärtämään, että hän ja Judy ovat samassa tilanteessa. Olivian tilanne hankaloittuu entisestään, kun David puolustaa häntä rengin epätoivotuilta lähestymisiltä; David alkaa olla rakastunut Oliviaan. Henry on tietämätön tästä, mutta kun Hannah saa selville asian laidan, hän sytyttää tulipalon humalan ja raivon vallassa. Olivia pelastaa pahasti palaneen Judyn ja tällöin David tajuaa, että hän on rakastanutkin aina Judya. Tapahtuneen jälkeen Olivia päättää jättää farmin. Kun hän on lähdössä, Henry liittyy hänen seuraansa ja he lähtevät yhdessä.
"Kiusauksen hetkellä" perustuu Keith Winterin näytelmään vuodelta 1934. Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkin Broadwaylla 13. helmikuuta 1934. Näytelmä suljettiin toukokuussa 1934 121:n näytöksen jälkeen.
Joan Crawford erityisesti kysyi Margaret Sullavania näyttelemään Judyn roolin, vaikka Louis B. Mayer oli varoittanut, että Sullavan taitavana teatterinäyttelijänä voisi varastaa elokuvan häneltä. Joan vastasi "Olen mieluummin sivuosassa hyvässä elokuvassa kuin päätähti huonossa."
"Kiusauksen hetkellä" kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä. Elokuvan tuotanto oli alkanut 22. elokuuta 1938 ja päättynyt 3. lokakuuta 1938. Elokuvan tuotanto oli sen ajan mittakaavassa kallis; budjetti ylitti miljoonan dollarin.
Saikarinniemi
Saikarinniemi on niemi Rautalammin kunnassa.
Niemi jakaa vesialueen lännessä Niiniveteen ja idässä Iisveteen. Saikarinniemi on 14,5 km pitkä, kapeimmillaan 140 m, leveimmillään 2,3 km ja korkeimmillaan 120 m merenpinnan yläpuolella. Niemen poikki kulkee Tervolan kanava ja niemeä pitkin kulkee yhdystie 5460 eli Saikarintie.
Carl Christian Rosenbröijer
Carl Christian Rosenbröijer (vuoteen 1819 asti Bröijer, 1762–1832) oli suomalainen majuri ja tilanomistaja.
Rosenbröijer palveli Ruotsin armeijassa, osallistui vänrikkinä an 1788–1790 ja Suomen sotaan 1808 Adlercreutzin rykmentissä Viaporin puolustajana. Sen jälkeen hän erosi palveluksesta ja asettui Laukaan Uddegårdin tilalle maanviljelijäksi (nyk. Jääskelän tila Jyväskylän Oravisaaressa). Vuonna 1819 Rosenbröijer perusti sahan Haapakoskelle (nyk. Vaajakoski).
Rosenbröijerin katsotaan olleen aloitteentekijä Jyväskylän kaupungin perustamisessa, kun hän käytti asiasta puheenvuoron Laukaan pitäjänkokouksessa 1823. Kaupunki perustettiin vuonna 1837. Jo paljon ennen Rosenbröijeriä vuoden 1765 valtiopäivillä Jyväskylän kaupungin perustamista ehdotti saarijärveläinen talollinen Taavetti Taavetinpoika Ruokonen, mutta aloite jäi tuolloin toteutumatta.
Luigi Scarabello
Luigi Scarabello (17. kesäkuuta 1916 Albiano di Magra – 2. heinäkuuta 2007 Nettuno) oli italialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen miesten joukkueeseen. Hänen seurojaan olivat AC Spezia ja Genoa CFC. Myöhemmin hän muun muassa valmensi Speziaa.
Vuonna 1940 Scarabello meni naimisiin näyttelijä Lilia Silvin kanssa. Hän myös näytteli itse nimellä Sergio Landi.
Motorola Mobility
Motorola Mobility on yhdysvaltalainen matkapuhelinvalmistaja, joka irtautui Motorolasta vuonna 2011.
Hakukoneyhtiö Google osti yhtiön vuonna 2012. Yksi merkittävä syy ostoon oli suuri patenttien määrä, jotka siirtyivät oston myötä Googlelle. Hintaa kaupalle kertyi noin 12 miljardia dollaria.
Tammikuussa 2014 Google ilmoitti myyvänsä Motorola Mobilityn Lenovolle. Lenovo on omistanut Motorola Mobilityn lokakuusta 2014 lähtien.
Tammikuussa 2016 Lenovo ilmoitti luopuvansa Motorola-nimen käytössä. Jatkossa Motorola Mobiltyn puhelimissa käytettäisiin Motorola-logoa ja Moto-brändiä. Maaliskuussa 2017 Lenovo kumosi aiemman päätöksen ja ilmoitti tuovansa Motorola-nimen takaisin Motorola Mobiltyn puhelimiin.