hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
William Carvalho
William Silva de Carvalho, tunnetaan nimellä William tai William Carvalho, (s. 7. huhtikuuta 1992 Luanda, Angola) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Carvalho on syntynyt Angolan pääkaupungissa Luandassa, josta hän muutti jo lapsena perheensä kanssa Portugaliin. Hän liittyi 13-vuotiaana Sporting Clube de Portugalin junioriakatemiaan. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa 3. huhtikuuta 2011 Vitória de Guimarãesia vastaan. Kauden 2011–2012 ensimmäisen puoliskon hän pelasi lainasopimuksella Fátimassa.
Seuraavat puolitoista kautta 2012–2013 välisenä aikana hän pelasi lainalla belgialaisessa Cercle Bruggessa. Kaudeksi 2013–2014 hän palasi takaisin omistajaseuraansa ja kuului kauden aikana uuden päävalmentaja Leonardo Jardimin luottopelaajiin.
Carvalho teki ensimmäisen maalinsa Sportingissa 27. lokakuuta 2013 ottelussa Portoa vastaan. Hän pelasi kausien 2013–2017 aikana Primeira Ligassa 27–32 ottelua kaudessa. Mestarien liigassa hän debytoi NK Mariboria vastaan syyskuussa 2014, ja on pelannut kaikkiaan seitsemäntoista, eli yhtä vaille kaikki, Sportingin Mestarien liigan ottelut tuon jälkeen. Hän voitti Portugalin cupin ja supercupin 2015.
Carvalho pelasi Portugalin kaikissa ikäkausimaajoukkueissa 16-vuotiaista alkaen. Hän kuului EM-hopeaa saaneeseen Portugalin joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015. Hän pelasi turnauksessa täydet minuutit.
Carvalho sai ensimmäisen kutsunsa Portugalin maajoukkueeseen marraskuussa 2013 Ruotsia vastaan käytyihin pudotuspeliotteluihin paikasta vuoden 2014 MM-kilpailuihin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa maajoukkueessa 19. marraskuuta 2013 toisessa osaottelussa, joka päättyi Portugalin 2–3-vierasvoittoon.
Carvalho valittiin Portugalin 23 pelaajasta koostuvaan lopulliseen kokoonpanoon vuoden 2014 MM-kilpailuihin. Hän pelasi toisen puoliajan Yhdysvaltoja ja koko ottelun Ghanaa vastaan.
Carvalho kuului Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Portugalin joukkueeseen Ranskassa 2016. Avausottelun Islantia vastaan hän katseli vaihtopenkiltä ja välierästä Walesia vastaan hän oli sivussa varoitustilin täyttymisen vuoksi. Muissa viidessä ottelussa hän oli avauskokoonpanossa, mukaan lukien loppuottelu Ranskaa vastaan.
Yövieraat (teatteriryhmä)
Teatteriryhmä Yövieraat on kokeellista teatteria vuosina 1988–2001 toteuttanut ryhmä, jonka keskeisenä henkilönä oli ohjaaja Juha Hurme. Yövieraiden ensiesitys vuonna 1988 oli Weissin "Yövieraat". Esitys muuttui illasta toiseen. Myös ryhmän enimmäkseen miespuolinen jäsenistö ("jätkäporukka") vaihteli, ja esityksiin kutsuttiin tekijöitä eri tahoilta. Maineikkain esitys oli Hannu Waaralan ja Hurmeen dramatisoima August Strindbergin "Hullun puolustuspuhe" vuonna 1990.
Karsinnat jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998 karsittiin joukkueita marraskuussa 1997 Klagenfurtissa, Itävallassa. Vuoden 1997 MM-kisoista ei yhtään joukkuetta pudonnut suoraan vaan ainoastaan 12 joukkueen turnauksessa viimeiseksi jäänyt Norjan joukkue joutui karsimaan paikastaan B-sarjan kärkipään joukkueiden kanssa. Suoraan B-sarjasta nousivat Valko-Venäjä sarjan voittajana ja vuoden 1998 A-sarjan kisojen isäntäjoukkue, B-sarjassa kolmanneksi sijoittunut Sveitsi. Lisäksi C-sarjassa neljänneksi sijoittunut Japani kelpuutettiin A-sarjaan Kaukoidän kiintiöllä.
Woppaa
"Woppaa" on rap-artisti Mikael Gabrielin kappale hänen vuonna 2014 julkaistavalta neljänneltä studioalbumiltaan. Universal Music julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä 16. toukokuuta 2014. Kappaleella vierailee kongolaistaustainen Kevin Tandu.
Joonas Kenttämiehen ohjaama kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Videolla artisti on järjestänyt kotibileet.
Kappale on noussut parhaimmillaan latauslistan 11:nneksi ja singlelistan seitsemänneksi. Se on ollut myös 51:nneksi soitetuin radiokappale.
Rap-artistit Aito Mäkki ja Adi L Hasla ovat tehneet kappaleesta oman versionsa, joka julkaistiin musiikkivideon kanssa kesäkuussa 2014.
Whenever, Wherever
Whenever, Wherever on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Shakiran kappale hänen uransa kolmannelta ja ensimmäiseltä englanninkieliseltä, "Laundry Service" -studioalbumiltaan. Sen julkaisi Epic Records albumin johdantosinglenä 27. elokuuta 2001. Kappaleen sanoitti ja tuotti Shakira sekä Tim Mitchell, ja joitakin kappaleen sanoja sanoitti myös Gloria Estefan. "Whenever, Wherever" on popkappale, joka sisältää elementtejä worldbeatistä ja andilaisesta musiikista. Kappaleen espanjankielinen versio "Suerte" (Espanjaksi: ""Onni"") kuvailee sanoituksellisesti sitä miten onnekkaasti Shakira on löytänyt romanttisen kumppaninsa.
Julkaisunsa jälkeen "Whenever, Wherever" sai pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen tuotantoa. Kappaleesta tuli hänen menestyskappaleensa Yhdysvalloissa, sijoittuen Billboard Hot 100 -listan 6. sijalle. Kappaleesta tuli hänen siihen aikaan menestynein singlensä Yhdysvaltain markkinoilla, kunnes "Hips Don't Lie" päihitti tämän ennätyksen sijoituttuaan Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle vuonna 2006. "Whenever, Wherever" pääsi listan ensimmäiselle sijalle 29 eri valtiossa, joihin lukeutuvat myös hänen kotimaansa Kolumbia sekä suuri osa Latinalaista Amerikkaa, Eurooppaa ja Oseaniaa. Singleä myytiin yhteensä yli 8,5 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti, minkä myötä siitä tuli vuoden 2001 suurin hitti. Se on luokiteltu yhdeksi Shakiran nimikkokappaleista.
Ticketmaster Suomi
Ticketmaster Suomi Oy (aiemmin "Lippupalvelu Oy") on suomalainen tapahtumalippujen välitysyritys. Ticketmasterin välittämiä lippuja voi ostaa verkkokaupasta, puhelimitse tai lippukaupoista. Ostetut liput voi noutaa joko lippukaupasta tai R-kioskista. Liput voi myös tulostaa itse tai saada postitse kotiinsa.
Suomen kolmen suurinta lipunvälittäjäyhtiötä ovat Ticketmaster, Lippupiste ja Tiketti. Kaikkien niiden lipunvälitystoiminnalle on yhteistä, että ne lisäävät varsinaisen lipun hintaan palvelumaksun ja veloittavat lisäksi lipun toimitusmaksun. Kuluttajan kannalta edullisin tapa on ostaa lippu verkkokaupasta ja tulostaa se itse.
Sotainvalidien Veljesliitto perusti Lippupalvelun vuonna 1945. Myöhemmin Lippupalvelusta tuli Soneran tytäryhtiö. Vuonna 1999 Lippupalvelu osti Hartwall Arenan lipunmyyntiä varten perustetun Suomen Lippuluukun liiketoiminnan Helsinki Halli Oy:ltä ja Tiilimäki Rahoitus Oy:ltä. Samalla Sonera myi osan Lippupalvelun osakekannasta Tiilimäki Rahoitukselle ja Jokerit HC Oy:lle. Vuonna 2004 TeliaSonera myi Lippupalvelun yhdysvaltalaiselle Ticketmasterille, joka oli laajentanut toimintaansa jo muihin Pohjoismaihin. Vuonna 2009 tiedotettiin Ticketmasterin ja yhdysvaltalaisen konsertti- ja tapahtumajärjestäjän Live Nationin yhdistymisestä Live Nation Entertainmentiksi. Fuusio toteutui vuonna 2010. Vuoden 2016 alussa Lippupalvelun nimeksi tuli Ticketmaster Suomi.
Jack Colback
Jack Colback (s. 24. lokakuuta 1989 Killingworth, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Colback liittyi kasvattajaseuransa Sunderlandin juniorijoukkueeseen vuonna 2000 ja debytoi edustusjoukkueessa vuonna 2008. Colback on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi kauden 2013–2014 jälkeen. Useat seurat olivat kiinnostuneita Colbackista, mutta Sunderland ei suostunut siirtoon. Colbackin sopimus Sunderlandin kanssa päättyi ja Colback allekirjoitti 9. kesäkuuta 2014 sopimuksen Newcastle Unitedin kanssa. Erikoiseksi Colbackin siirron teki se, että pelaajasiirrot Sunderlandin ja Newcastlen välillä ovat harvinaisia. Edellinen pelaajasiirto Sunderlandin ja Newcastlen välillä tapahtui vuonna 1998, kun maalivahti Lionel Pérez siirtyi Newcastleen.
Colback teki ensiesiintymisensä Newcastlen paidassa kauden avausottelussa Manchester Cityä vastaan St James' Parkilla.
Jerzy Brzęczek
Jerzy Józef Brzęczek (s. 18. heinäkuuta 1971 Truskolasy, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloliija joka pelasi keskikenttäpelaajana. hän on Puolan jalkapallomaajoukkueen nykyinen päävalmentaja. Hänen aloitusseuransa oli Raków Częstochowa, jota hän nykyään valmentaa. Pelipaikaltaan hän oli puolustaja. Hän on puolan lisäksi pelannut Itävallan ja Israelin sarjoissa. Hän on saavuttanut Puolan mestaruuden Górnik Zabrzessa 1993 ja kaksi Itävallan mestaruutta FC Tirol Innsbruckissa, vuosina 2001 ja 2002. Hänellä on myös merkittävä maajoukkuemenestys.
Puolan jalkapallomaajoukkuetta Jerzy Brzęczek on edustanut 42 kertaa vuosina 2002 – 2009. Maaotteluissa hän on yltänyt neljästi maalintekoon, niin puolustaja kuin onkin. Hän oli maajoukkueen mukana Barcelonan olympialaisissa 2002 voittamassa hopeaa. Tällöin Espanja löi Puolan finaalissa maalein 3–2.
Raków Częstochowa 1987–1988Olimpia Poznań 1988–1992Lech Poznań 1992–1993 Górnik Zabrze 1993–1995GKS Katowice 1995FC Tirol Innsbruck 1995–1998Linzer ASK 1998–1999Maccabi Haifa 1999–2000FC Tirol Innsbruck 2000–2002SK Sturm Graz 2002–2003FC Kärnten 2003–2004FC Wacker Innsbruck 2004–2007Górnik Zabrze 2007–2009Polonia Bytom 2009
Jerzy Brzęczek on Borussia Dortmundin oikean laitalinkin Kuba Błaszczykowskin eno ja innoittaja.
Prima Industrie
Prima Industrie S.p.A. on italialainen pörssiyhtiö, joka toimii ohutlevyjen työstön (Prima Power) ja lasertekniikan (Prima Electro) aloilla. Yrityksen Prima Power -ryhmään kuuluu aiemmin Jorma Lillbackan omistama Finn-Power Oy Kauhavalla.
Prima Industrie aloitti 1970-luvun lopussa, erikoistui laser-, hitsaus- ja robottitekniikkaan ja kasvoi yritysostojen avulla, kuten vuonna 2008 hankitun Finn-Powerin myötä. Vuonna 2011 konsernin ohutlevytyöstöön liittyvä toiminta päätettiin yhdistää yhteisen Prima Power -nimen alle, mutta Suomen-yhtiö toimii toistaiseksi nimellä Finn-Power Oy. (Sama nimi on yhä käytössä myös Lillbacka Powercon tuotemerkkinä.)
Prima Industrie -konsernilla on tuotantoa Italian ja Suomen lisäksi Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Vuoden 2012 liikevaihto 349 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 1 500. Näistä Finn-Power Oy:n osuudet olivat 111 miljoonaa euroa ja 329 henkilöä.
Finn-Power Oy perustettiin 1969 ja teki läpimurtonsa vuonna 1985 kehitetyllä numeerisesti ohjatulla, hydraulitoimisella levytyökeskuksella. Vuonna 1988 Lillbackan levyntyöstökoneitten valikoimaa laajennettiin ostamalla särmäyspuristimia valmistava vilppulalainen Jaromet Oy. Vuonna 1994 eriytettiin levyntyöstöteknologia (Lillbacka Oy) ja puristinteknologia (Lillbacka Powerco Oy) eri yhtiöiksi.
Vuonna 2002 Lillbacka myi levyntyöstöteknologiayrityksensä EQT Northern Europe Ltd -pääomasijoitusyhtiölle, joka myi sen vuonna 2008 edelleen italialaiselle Prima Industrie S.p.A:lle. Emoyhtiö Prima Industrie S.p.A omistaa 100 % tytäryhtiöstään Finn Power Oy. Finn Power Oy omistaa 100 % tytäryhtiöstään Finn-Power Italia Srl.
Shakira (albumi)
Shakira on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijä Shakiran kymmenes studioalbumi, jonka julkaisi RCA Records 21. maaliskuuta 2014. Se on hänen ensimmäinen englanninkielinen studioalbuminsa sitten vuonna 2009 julkaistun She Wolfin. Marraskuussa 2011 Shakira ilmoitti, että hän on alkanut työskentelemään uuden albuminsa parissa, jota hän työsti aina vuoteen 2014 asti. Albumi oli tarkoitus julkaista jo vuonna 2012, mutta koska Shakira tuli raskaaksi, albumin julkaisua lykättiin. Albumin teon alkuvaiheilla Shakira erosi Epic Recordsista ja hän teki myöhemmin sopimuksen Epicin tytäryhtiön, RCA Recordsin kanssa.
Pop-albumina "Shakira" sisältää risteytyksiä myös monien muiden musiikkigenrien, kuten reggaen, rockin, dancen ja countryn kanssa. Albumin sanoituksissa käydään läpi äitiyttä, romanttisten suhteiden monimutkaisuuksia, rakkauden eri vaiheita sekä henkilökohtaisen onnellisuuden etsimistä. Suuren osan albumin sisällöstä on sanoittanut Shakira yhdessä Nashrin ja Adam Messingerin kanssa, joista kaikki ovat olleet myös tuottamassa albumia.
Julkaisunsa jälkeen "Shakira" on saanut pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen sanoituksellista sisältöä, kun taas jotkut olivat sitä mieltä, että Shakira yrittää "Amerikkalaistaa hänen ääntään". Kaupallisesti albumi menestyi hyvin listoilla, sillä se debytoi Yhdysvaltain Billboard 200-listan toisella sijalla, myyden ensimmäisen viikon aikana yhteensä 84 000 kopiota. Tämän myötä "Shakira"-albumista tuli laulajan parhaiten listoilla sijoittunut albumi, tosin vastineeksi siitä tuli laulajan huonoiten julkaisuviikolla myynyt albumi.
Albumin materiaalia aloitettiin julkaisemaan vuonna 2014, ensimmäisen singlen ollessa "Can't Remember to Forget You", joka julkaistiin 13. tammikuuta 2014, jolla vierailee myös barbadoslais-yhdysvaltalaisartisti Rihanna. Kappale pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan 15. sijalle, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon esimerkiksi Espanjassa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä. "Empire" julkaistiin albumin toisena singlenä rajoitetusti lukuisissa valtioissa, jota seurasi 28. maaliskuuta 2014 julkaistu "Dare (La La La)".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 7. Se pysyi listalla yhteensä 21 viikkoa.
The Walking Dead (4. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "The Walking Deadin" neljäs tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 13. lokakuuta 2013 ja jatkui 30. maaliskuuta 2014 asti. Sarja perustuu samannimiseen sarjakuvaan. Kauden esittäminen alkoi Suomessa 20. lokakuuta 2013 ja päättyi 31. maaliskuuta 2014. Sarjaa esitettiin 16 jakson verran.
Thomas Rajalenius
Thomas Rajalenius (s. 1610-luvulla Huittinen – 23. tammikuuta 1688 Tyrvää) oli suomalainen kirkkoherra ja saarnakirjailija.
Rajaleniuksen vanhemmat olivat Huittisten Raijalan kylän Mattilan talollinen Bertil Mattsson (Perttu Matinpoika) ja Margareta Jakobsdotter (Reeta Jaakontytär). Hän pääsi ylioppilaaksi 1640 ja opiskeli sitten Turun akatemiassa.
Rajalenius toimi vuodesta 1642 alkaen opettajana Porin triviaalikoulussa ja sen jälkeen hän oli ensin Huittisten kappalaisena vuodesta 1646 ja viimeksi Tyrvään kirkkoherrana vuodesta 1665. Rajalenius oli lääninrovastina 1680–1686.
Rajalenius julkaisi vuonna 1654 suomenkielisen saarnakirjan "Muutamat christilliset saarnat" ja suomenkielisen hääsaarnan "Lyhy Hää-Saarna". Rajalenius kirjoitti myös suomenkielisen onnittelurunon Viipurin piispan Henrik Carsteniuksen (1612–1683) teoksen "Cantio Cygnaea" vuonna 1667 painettuun suomennokseen.
Rajalenius omisti vuodesta 1649 Maurialan talon Huittisten Maurialan kylässä.
Rajalenius oli naimisissa vuodesta 1643 Katarina Klemetsdotter Mulinuksen kanssa jonka isä oli Turun kaupungin porvari ja porvarissäädyn valtiopäivämies Klemetti Muuli. Heidän poikiaan olivat Karkun kappalainen Johan Rajalenius (k. 1686), Rauman kirkkoherran virasta 1703 erotettu Bertil Rajalenius (k. 1704) ja Tyrvään kappalaisena toiminut Tomas Rajalenius (k. 1715).
Apinoiden planeetan vallankumous
Apinoiden planeetan vallankumous () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Matt Reeves. Elokuva on jatko-osa vuoden 2011 elokuvalle "Apinoiden planeetan synty". Pääosissa ovat Andy Serkis, Gary Oldman, Jason Clarke ja Keri Russell.
Joseph Kessel
Joseph Kessel 10. helmikuuta 1898 Villa Clara, Entre Ríos, Argentiina – 23. heinäkuuta 1979 Avernes, Val-d'Oise, Ranska) oli ranskalainen kirjailija ja toimittaja.
Kesselin isä Samuel Kessel oli alkujaan liettuanjuutalainen ja ammatiltaan lääkäri. Isän matkustelun vuoksi Kessel syntyi Argentiinassa, mutta asui elämänsä ensimmäiset vuodet Venäjällä Orenburgissa. Perhe muutti Ranskaan 1908. Hän opiskeli Nizzassa ja Pariisissa ja toimi lentäjänä ensimmäisessä maailmansodassa.
Kessel kirjoitti useita teoksia, joista myöhemmin tehtiin elokuva. Tunnetuin elokuvista on Luis Buñuelin ohjaama "Päiväperho" (1967). Hän oli vuodesta 1962 Ranskan akatemian jäsen (tuoli 27). Hän käänsi 1943 sisarenpoikansa Maurice Druonin kanssa Anna Marlyin "Partisaanien laulun" venäjästä ranskaksi. Laulusta tuli toisen maailmansodan aikana Vapaan Ranskan joukkojen ("Forces Françaises Libres") tunnuslaulu.
Joseph Kessel on haudattu Cimetière du Montparnassen hautausmaalle Pariisiin.
Joseph-Kesselin palkinto (Prix Joseph Kessel) myönnetään "ranskankieliselle kirjalle, jolla on suuri kirjallinen arvo". Tuomaristossa ovat tai ovat olleet jäseninä Tahar Ben Jelloun, Michèle Kahn, Pierre Haski, Gilles Lapouge, Jean-Marie Drot, Michel Le Bris, Erik Orsenna, Patrick Rambaud, Jean-Christophe Rufin ja Olivier Weber..
FC Admira Wacker Mödling
FC Admira Wacker Mödling on Ala-Itävallan teollisuusvyöhykkeeltä kotoisin oleva jalkapalloseura, joka on syntynyt fuusioiden kautta. Nykyään se pelaa Itävallan Bundesliigaa. 
Admira on perustettu Wienin eteläisessä Jedleseen kaupunginosassa vuonna 1905 kahden 1800-luvulta peräisin olevan urheiluseuran yhdistyessä. Menestystä joukkueelle alkoi tulla 1927 Mitropacupissa, ja joukkue voitti seitsemän maansa mestaruutta toiseen maailmansotaan mennessä. Vuonna 1947 voitti wieniläinen yhteistyökumppani Wacker mestaruuden. Tällöin joukkueessa pelasi lahjakas nuori Gerhard Hanappi, josta tuli pitkäaikainen maajoukkueen tähtipelaaja. Admira voitti mestaruuden jälleen 1966. Pian pääsponsori siirtyi Wienistä hieman etelään Mödlingiin, joka on seuran nykyinen kotipaikka. Admira ja Wacker fuusioituivat vuonna 1971.
Niin sanottu Bosman-tapaus varjosti seuraa vuonna 1995. Vuonna 2014 joukkue sijoittui Bundesliigassa yhdeksänneksi.
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2015
Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2015 pelattiin huhtikuussa 2015 Turkin Izmirissä. Turnaus pelattiin seitsemän joukkueen yksinkertaisena sarjana, jonka voittaja nousi seuraavaksi kaudeksi MM-kilpailujen 2. divisioonan B-lohkoon. Turnauksen voitti Pohjois-Korea. Ratkaisevassa viimeisessä ottelussa se voitti Turkin jatkoajan jälkeen.
Jacobus Pauli Raumannus
Jacobus Pauli Raumannus eli Jaakko Paavalinpoika Raumannus (noin 1600 mahdollisesti Rauma – 1678 Pirkkala) oli suomalainen kirkkoherra ja uskonnollisen kirjallisuuden suomentaja. Hän julkaisi luterilaisen kirkon tunnustuskirjat nimellä "Confessio Fidei, Se on Augsburgin Uscon Tunnustos, Suomexi" (1651) ja "D. Martinus Lutheruxen Catechismus Se suurembi" (1674) ja lisäksi virsi- ja evankeliumikirjan.
Nähtävästi raumalaissyntyisen Raumannuksen mainitaan opiskelleen ulkomailla yliopistossa. Hän toimi ainakin vuodesta 1632 lähtien Turun lukion yhteydessä toimineen alkeiskoulun eli pedagogion opettajana. Raumannuksesta tuli Pirkkalan kirkkoherra 1638, ja tämä virka hänellä oli kuolemaansa saakka. Raumannus oli myös Tyrvään rovastikunnan lääninrovasti vuosina 1645–1678. Hän oli pappissäädyn valtiopäivämiehenä Tukholmassa vuosina 1642 ja 1664, ja hän oli Turun pappeinkokouksessa synodaaliväitöksen respondentti 1632 ja suomenkielinen saarnaaja 1667. Hänet haudattiin 12. lokakuuta 1679 Pirkkalan kirkkoon alttarin alle.
Raumannus suomensi ensimmäisenä Augsburgin tunnustuksen joka painettiin 1651. Hän aloitti 1664 Avenariuksen rukouskirjan, vuoden 1655 uskonsäännön, Schmalkaldenin artikkelien sekä Martti Lutherin Ison katekismuksen suomentamistyön ja sai teokset suomennettua painokuntoon syksyllä 1672. Ison katekismuksen suomennos painettiin 1674 ja Avenariuksen rukouskirjan suomennos ("D. Avenariuxen aamu- ja ehto-rucouxet, joca päiwä wijckosa") julkaistiin saman vuonna piispa Johannes Gezelius vanhemman painattaman suomenkielisen virsikirjan liitteenä. Raumannuksen suomennostyötä tuettiin myöntämällä hänelle elinikäinen vapautus kruununveroista ja antamalla hänen verorästinsä anteeksi. Myös teosten painatus maksettiin valtion varoista.
Aschanska villan
Aschanska villan on punainen huvilarakennus Uumajassa, Ruotsissa. Aschanska villanin on suunnitellut arkkitehti Ragnar Östberg ja se valmistui vuonna 1906. Vuodesta 1980 rakennus on ollut kulttuuriperintörakennus.
Huvilan on suunnitellut tukholmalainen arkkitehti Ragnar Östberg, ja se valmistui vuonna 1906 eversti Wilhelm Aschanille, joka johti paikallista lohikäärmerykmenttiä. Östberg suunnitteli useita Uumajassa olevia rakennuksia, vaikkakin hänet tunnetaan parhaiten Tukholman kaupungintalon rakentamisesta. Nykyään huvilassa on toimistotilaa sekä ravintola.
Puinen huvila on suunniteltu kansallisromanttisella tyylillä, kuten Scharinska villankin, jonka sama arkkitehti rakensi Uumajaan vuotta aiemmin. Huvila on rakennettu kivijalalle ja sokkelille. Huvilassa on yksi kerros sekä ullakko jyrkän harjakaton sisäpuolella.
Östberg rakensi samoihin aikoihin teatteria Uumajaan. Se oli rakennettu kuitenkin puutavarasta ja se paloi vuonna 1913. Aschanska villan on ollut kulttuuriperintörakennus vuodesta 1980 lähtien.
Lapsi 44 (elokuva)
Lapsi 44 "(Child 44)" on huhtikuussa 2015 ensi-iltansa saanut Daniel Espinosan ohjaama jännityselokuva. Sen pääosissa ovat Tom Hardy, Noomi Rapace, Joel Kinnaman, Gary Oldman ja Vincent Cassel. Elokuva perustuu Tom Rob Smithin romaaniin "Lapsi 44" vuodelta 2008.
Paula-tyttö
Paula-tyttö on suomalaisen kahvinvalmistaja Pauligin mainoshahmo, kansallispukuinen nainen. Hahmon esimuoto oli Pauligin kahvipurkin kyljessä ensi kerran jo vuonna 1904, jolloin Gustav Paulig aloitti kahvin paahtamisen. Hahmo nimettiin Paulaksi vuonna 1926, jolloin sen ulkonäkö vakiintui ja järjestelmällinen käyttö kahvipaketeissa alkoi. Ruskeahiuksinen tyttö on pukeutunut sääksmäkeläiseen kansallispukuun, sillä kiertäessään markkina-aluetta 1800-luvun lopulla Gustav Paulig oli Sääksmäen Visavuoressa tavannut kansallisasuun pukeutuneen talontyttären ja ihastunut asuun. Tämä muisto oli mielessä, kun mainokseen valittiin asua, ja jälleen, kun elävää Paula-tyttöä ensi kerran vuonna 1950 etsittiin.
Vuodesta 1950 alkaen Paulig on valinnut muutaman vuoden väliajoin oikean ”Paula-tytön”, jota on käytetty yhtiön mannekiinina, tuote-esittelijänä ja mainoshahmona eri tiedotusvälineissä. Ajatuksen keksi yhtiön johtaja Henrik Paulig, ja esikuvana lienee ollut yhdysvaltalaisen General Mills -yhtiön piirroshahmo "Betty Crocker". Ensimmäinen suomalainen Paula-tyttö oli Sinikka Kekki, joka valittiin 738 ehdokkaan joukosta. Paula-tytön kuvalla myytiin myös Paula-merkkistä kahvia. Vuonna 2013 valittiin järjestyksessä 18. Paula-tyttö.
Vuonna 2014 Paula-tytön tyyliä ryhdyttiin päivittämään, ja kansallispuku jäi juhlakäyttöön.
Sekoitussäiliöreaktori
Sekoitussäiliöreaktori, josta usein käytetään lyhennettä CSTR () on eräs jatkuvatoimisten kemiallisten reaktorien ideaalireaktorimalleista. Sekoitussäiliöreaktori on säiliömäinen reaktori, joka poikkeaa panosreaktorista siten, että stationääritilassa reaktoriin sekä syötetään lähtöaineita että poistetaan tuotetta samanaikaisesti.
Sekoitussäiliöreaktoreissa oletetaan olevan ideaalisen täydellinen sekoitus koko reaktiotilavuuden osalta. Missään kohti reaktiota ei siis ole konsentraatio- tai lämpötilagradientteja. Tällöin kemiallisen reaktion yhteydessä reaktoriin kertyvä ainemäärä dN/dt on ainetaseen perusteella
missä Fo on virtaus reaktorista ulos, Fi on virtaus reaktorin sisään, V on reaktorin tilavuus ja r on reaktiolle ominainen reaktionopeus.
Stationääritilassa eli tilassa joka pysyy vakiona ajasta riippumatta reaktoriin kertyvä ainemäärä on nolla. Tällöin ideaalisesti toimivan sekoitussäiliöreaktorin tilavuus on formula_2
Sekoitussäiliöreaktoreita käytetään reaktioissa, jotka vaativat voimakasta sekoitusta. Reaktoria käytetään erityisesti nestefaasissa tapahtuvissa reaktioissa, mutta lähtöaineet voivat olla myös kahdessa eri faasissa esimerkiksi neste ja kaasu. Sekoitussäiliöreaktoreita käytetään muun muassa liuospolymeroinneissa ja useiden bulkki- ja hienokemikaalien tuotannossa. Mikäli reaktio on hidas voidaan käyttää myös useita reaktoreita sarjassa. Sekoitussäiliöreaktorien etuna ovat helppo lämmönsiirto, helposti toistettavat prosessit, jotka johtavat yhtenäiseen laatuun eri tuotantoerien välillä ja alhaiset käyttökustannukset. Huonoja puolia esimerkiksi putkivirtausreaktoriin nähden ovat alhaisemmat konversiot ja saannot johtuen siitä, että tuotteen mukana reaktorista poistuu aina myös lähtöainetta, edellisen prosessin lopettaminen ja uuden tuotteen valmistamisen aloitus on hidasta ja reaktorilla on suhteellisen korkeat investointikustannukset.
Samuel Rinta-Nikkola
Samuel Rinta-Nikkola (2. joulukuuta 1763 Ilmajoki – 21. maaliskuuta 1818 Ilmajoki) oli suomalainen Ilmajoella asunut räätäli, uskonnollinen mystikko, kansanmusiikin tallentaja ja suomentaja.
Rinta-Nikkolan vanhemmat olivat talollinen Jaakko Esaiaksenpoika ja Kristiina Jaakontytär. Hän kävi vain lukkarinkoulun mutta opiskeli sitten omin päin muun muassa ruotsin kieltä.
Rinta-Nikkola laati 1800-luvun alussa nuottikirjan johon hän kopioi 94 viulupolskasävelmää. Hän suomensi ja kopioi myös kymmeniä ulkomaisia teoksia. Suomennokset jäivät Rinta-Nikkolan elinaikana painamatta mutta vuonna 1999 ilmestyi Rinta-Nikkolan suomentama maantiedon oppikirja "Geografia alkavillen". Rinta-Nikkolan nuottikirja on julkaistu muun muassa Ilmari Krohnin kokoelmassa "Suomen kansan sävelmiä III".
Pohjanmaalla vaikutti 1800-luvun alussa uskonnollinen liike jonka kannattajia kutsuttiin mystikoiksi. Nämä Pohjanmaan mystikot joihin myös Rinta-Nikkola kuului olivat tavallisia talonpoikia ja käsityöläisiä jotka levittivät keskuudessaan uskonnollista kirjallisuutta käsin kopioimalla. Heidän oppi-isiään olivat saksalainen 1600-luvun alussa elänyt suutari ja itseoppinut filosofimystikko Jakob Böhme ja ruotsalainen Anders Collin (1754-1830). Mystikoiden oppi poikkesi jonkin verran valtiokirkon opeista mutta he eivät asettuneet avoimesti kirkkoa vastaan. Rinta-Nikkola tutustui Jakob Böhmen teoksiin saatuaan käsiinsä niiden käsinkirjoitettuja suomennoksia. Hän sai 1805 varoituksen Ilmajoen kirkkoneuvostolta arvosteltuaan ulkokultaista uskonnollisuutta. Samuel Rinta-Nikkola käytti virallisesta valtiokirkosta sanaa Baabeli, joka ”on pois kasseerannut [hylännyt] ja vääräxi duominnut kaikki ne, joita ei hänen Jaaritustens kansa ole yhteen sopineet”.
Rinta-Nikkola kopioi käsin vuosien 1794-1805 välillä yhteensä 32 kirjaa. Näiden joukossa oli kuusi Jakob Böhmen teosta ("Theosophillinen epistola", "Tie Christuxen tygö", "Uudesta jällen-syndymisestä"."40 kysymystä sielusta", "Neljästä complexionista" ja "Magilliset prophetiat"). Muita Rinta-Nikkolan kopioimia kirjoja olivat "Geografia alkavillen", "Kirja unista ja näyistä", Dusitangin "Ristin salaisuus", "Cichtelin ja Uberfeldin kreivit", Pordagen "Sophia", Joh. Crucen "Kahdenkaldaisesta yöstä", "Lutheruxen ja Augustinuxen puheita" ja "Christuksen lapsuuden kirja". Viimeksimainitusta kirjasta Rinta-Nikkola teki 9 kopiota.
Ilmajoella Nikkolan sillan kupeessa sijaitsee Samuel Rinta-Nikkolalle pystytetty luonnonkivipaasi.
The Journey
The Journey on yhdysvaltalaisen kantrilaulaja Jamie Lynn Spearsin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2014.
http://rnbxclusive.se/2014/05/jamie-lynn-spears-journey-album/
St. Govan's Chapel
St. Govan's Chapel, Pyhän Govanin kappeli, on kappeli St. Govan's Headissa Pembrokeshiressa Lounais-Walesissa.
Kappeli on rakennettu kalkkikivikallion reunaan, ja se on mitoiltaan 6,1 × 3,7 metriä. Seinät on rakennettu kalkkikivestä, ja rakennuksessa on vain yksi huone. Kappeli on rakennettu pääasiassa 1200-luvulla, mutta osa siitä voi olla peräisin 500-luvulla, jolloin munkki pyhä Govan tuli asumaan luolaan, joka on kappelin alueella. Erään legendan mukaan pyhä Govan on haudattu kappelin alttarin alle, joka on rakennuksen itäpäädyssä. Kappelin sisäänkäynti on pohjoissivulla, pohjois- ja eteläseinää reunustavat matalat kivipenkit, ja länsipäädyssä on tyhjä kellokatos. Liuskekivikaton arvellaan olevan nykyajalta, kun sitä verrataan muuhun rakennukseen.
Rakennuksen luokse pääsee kallion laelta laskeutumalla 52 porrasta, joskin matkailuorganisaatiot kertovat legendaa, että laskettaessa portaita niiden määrä vaihtelee se mukaan ollaanko nousemassa vai laskeutumassa.
Rakennus on saanut I-luokituksen 2. elokuuta 1996. Rakennus sijaitsee nykyisin Britannian puolustusministeriön Castlemartinin harjoitusalueella, mikä rajoittaa pääsyä rakennukseen, kun alue on suljettu yleisöltä.
Akseli Routavaara
Akseli Anselmi Routavaara, sukunimi vuoteen 1928 "Rosvall" (23. maaliskuuta 1901 Oulu – 17. toukokuuta 1954 Turku) oli suomalainen päätoimittaja ja tietokirjailija.
Routavaaran vanhemmat olivat vahtimestari Oskar Vilhelm Rosvall ja Anna Pieniniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa sekä 1919 Aunuksen retkeen.
Routavaara oli oululaisessa Kaiku-lehdessä toimittajana 1919 ja toimitussihteerinä 1920. Hän oli sitten toimittajana Liitto-lehdessä 1920–1921 sekä toimitussihteerinä Pohjolan Sanomat-lehdessä 1921–1927 ja Perä-Pohja-lehdessä 1927–1928. Tämän jälkeen Routavaara oli Kaleva-lehden 2. toimitussihteerinä 1928–1929 ja Keskisuomalainen-lehdessä 1. toimitussihteerinä 1929–1932 ja uutistoimittajana 1932–1939. Hän oli sitten Sisä-Suomi-lehden päätoimittaja 1939–1944, Kansallisen Kokoomuspuolueen keskustoimiston sanomalehtisihteeri 1944–1947, Uusi Suomi-lehden artikkelitoimittaja 1947–1952 ja viimeksi turkulaisen Uusi Aura-lehden päätoimittaja 1952–1954.
Routavaara toimi myös pikakirjoituksen opettajana Jyväskylän kauppakoulussa 1932–1944, Jyväskylän lyseossa 1933–1944 ja Jyväskylän kansalaisopistossa 1935–1944.
Routavaara kirjoitti muun muassa journalismin alkeisoppikirjan "Minusta tulee toimittaja" ja bibliografian "Suomen sanomalehdistö 1771–1932".
Johan Sebastian Welhaven
Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven (22. joulukuuta 1807 Bergen – 21. lokakuuta 1873 Christiania) oli norjalainen runoilija ja kirjallisuustieteilijä. Welhaven kritisoi 1800-luvun alkupuolella Henrik Wergelandia, mutta hän kirjoitti myös itse merkittävää runoutta ja kirjallisuustieteellistä tutkimusta. Welhavenin suurimpia ansioita on hänen tutkimuksensa barokkirunouden suuresta nimestä Petter Dassista ja Dassin nostaminen norjalaiseen kirjallisuuden kaanoniin.
Welhaven halusi nuorena taidemaalariksi. Hän opiskeli Christianiassa teologiaa, mutta opinnot keskeytyivät. Vuonna 1840 Welhaven nimitettiin filosofian yliopistonlehtoriksi Christianian Kuninkaalliseen Fredrikin yliopistoon, vaikka hän ei ollut suorittanut omaa tutkintoaan loppuun. Welhaven oli ensimmäinen, joka luennoi Norjan kirjallisuushistoriasta norjalaisessa yliopistossa. Hän työskenteli yliopistonlehtorina vuoteen 1868 ja kuoli 1873.
Vuonna 1830 taidemaalarin urasta haaveillut Welhaven sai kuvittaakseen Henrik Wergelandin 590-sivuisen runoeepoksen "Skabelsen, Mennesket og Messias" (1830). Welhaven suivaantui Wergelandin teoksesta niin, että jo kuukausi eepoksen ilmestymisen jälkeen julkaistiin Welhavenin kirjoittama nimetön runo ”Til Henrik Wergeland” (”Henrik Wergelandille”), jossa Welhaven hyökkää Wergelandia vastaan ja pitää tämän teosta suorastaan järjenvastaisena. Jälkipolvet muistavatkin Welhavenin ennen kaikkea Wergelandin kilpakumppanina. Kenties juuri tästä innoittuneena Welhaven päätyi itsekin runoilijaksi ja noudatti työssään klassismin muotovaatimuksia ja järki-ihanteita.
RAEC Mons
R.A.E.C. Mons on belgialainen jalkapalloseura Monsista, Belgian Valloniasta. Seura pelasi Belgian pääsarjassa kaudet 2011-2014. Kaudella 2014-15 seura pelaa jälleen Belgian 2. divisioonassa. Belgian Flaamin kieliset asukkaat käyttävät seuran kotikaupungista nimeä "Bergen" (Vuoristo).
Kauppahuone
Kauppahuone oli Euroopan historiassa ulkomaankauppaan keskittynyt perheyritys. Sillä ei ollut erityistä oikeusasemaa, vaan oikeus kaupankäyntiin kuului yrityksen omistajalle, kauppaporvarille. Liikesuhteiden ja pitkäjänteisyyden kannalta oli kuitenkin järkevää korostaa yrityksen nimeä eikä omistajaa. Liikkeen nimi oli yleensä sama kuin omistajan sukunimi. Kauppahuoneet harjoittivat monenlaista yritystoimintaa, kuten vähittäis- ja tukkukauppaa, kaivostoimintaa ja merenkulkua. Varhaisimpia kauppahuoneita olivat Pohjois-Italiaan keskiajalla syntyneet organisaatiot, jotka pyrkivät harjoittamaan kaikkea mahdollista voittoa tuottavaa liiketoimintaa. Firenzen Bardit ja Peruzzit olivat varhaisia suuria kauppahuoneita.
Suomessa kauppahuoneiden valtakausi alkoi vapauden ajalla 1700-luvun puolimaissa ja jatkui noin sadan vuoden ajan, kunnes osakeyhtiölaki mahdollisti yhtiömuotoiset kauppayritykset. Keskeisiä suomalaisia kukoistusajan kauppahuoneita olivat esimerkiksi Roosin kauppahuone Kokkolassa, Malmin kauppahuone Pietarsaaressa ja Hackmanin kauppahuone Viipurissa.
Nykyisin kauppahuoneella tarkoitetaan yritystä, joka tarjoaa muille yrityksille (päämiehille) vienti- ja tuontikaupan palveluja.
Jegor Orudžev
Jegor Orudžev (ven. Его́р Ору́джев, s. 16. lokakuuta, 1995 Pietari, Venäjä) on venäläinen moottoriurheilija. Orudžev aloitti Karting-uransa vuonna 2006. Hän päätyi KF2-luokkaan vuonna 2011 sijoittuen kolmanneksi WSK Euro Series -luokassa. Vuonna 2012 Orudžev aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Samana vuonna hän kilpaili muutamia kilpailuja Eurocup Formula Renault ja Formula Renault Alps -sarjoissa. Vuonna 2013 Orudžev kilpaili täyden kauden Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili myös Alps -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Orudžev jatkaa Eurocup -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa kauden aikana sijoittuen loppupisteissä kahdeksanneksi. Samana vuonna hän kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan kuudenneksi ja myös muutamia kilpailuja Britannian Formula 3 -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2015 Orudžev kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa Arden -tallin kuljettajana. Hän saavutti kaksi voittoa ja kaksi kakkossijaa kauden aikana sijoittuen sarjan viidenneksi.
Petolliset enkelit
Petolliset enkelit ("GCB") on yhdysvaltalainen draama- ja komediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä 4. maaliskuuta 2012. Sarjan loi Robert Harling, ja se perustuu Kim Gatlinin lähes omaelämäkerralliseen romaaniin "Good Christian Bitches". Sarjan pääosassa on leskeksi jäänyt Amanda Vaughn (Leslie Bibb), joka muuttaa kahden lapsensa kanssa vanhaan kotikaupunkiinsa Dallasiin. Entisenä high schoolin ”bitchinä” tunnettu Amanda tapaa kaupungissa vanhoja ja uusia tuttaviaan.
"Petollisia enkeleitä" tehtiin yksi tuotantokausi, joka käsitti 10 jaksoa. Sarjaa esittänyt ABC ei tilannut siitä toista tuotantokautta. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Livillä 29. toukokuuta 2014, ja se keräsi 55 000 katsojaa. Se oli kanavan kolmanneksi katsotuin ohjelma.
Sarjan nimestä kiisteltiin, sillä alkuperäinen ja romaaniin perustuva nimi "Good Christian Bitches" ei ollut kaikkien mieleen. Kristilliset yhteisöt kokivat nimen alentavan heidän uskoaan, ja joidenkin mielestä sarjan nimessä oleva englanninkielinen naisiin viittaava haukkumasana ”bitch” oli ongelmallinen. Arvostelun jälkeen kanava antoi sarjalle nimen "Good Christian Belles", kunnes se sai lopullisen muotonsa, kirjainlyhenteen "GCB".
Sivuhenkilöitä:
Paul Signac
Paul Signac (11. marraskuuta 1863 Pariisi, Ranska – 15. elokuuta 1935 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen neoimpressionistinen taidemaalari, joka kehitti yhdessä Georges Seurat’n kanssa pointillismin eli pistemaalauksen.
Signac syntyi hyväosaiseen kauppiasperheeseen. Hän aloitti arkkitehtuurin opiskelut, mutta hylkäsi ne 18-vuotiaana maalaustaiteen hyväksi käytyään Claude Monet’n näyttelyssä vuonna 1880. Hänen varhaisissa töissään näkyy impressionismin ja erityisesti Monet’n sekä Sisleyn vaikutus; tärkeä merkitys oli myös Armand Guillauminin rohkaisulla. Vuonna 1884 Signac oli yksi Salon des Indépendantsin perustajista, ja siellä hän tapasi Seurat’n, jonka divisionistisen väriteorian systemaattisuus ja tieteellisyys tekivät häneen vaikutuksen. Se poikkesi impressionistien intuitioon perustuneesta lähestymistavasta. Vuonna 1886 molemmat taiteilijat käyttivät jo pistemaalaustekniikkaa, jossa maalattiin vierekkäin pieniä, puhtaita sekoittamattomia väritäpliä. Se muodosti pohjan neoimpressionismille, jonka omaksui pian esimerkiksi Signacin ystävä Camille Pissarro.
1880-luvun puolivälistä lähtien Signac piti säännöllisesti näyttelyitä, mutta ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vasta vuonna 1902. Muiden neoimpressionistien tavoin hänen teoksiaan ei alkuvaiheessa arvostettu. Hän kehitti johdonmukaisesti tyylisuuntaa, jonka tärkeimmät periaatteet hän oli omaksunut jo uransa alussa; vähitellen hän alkoi siirtyä ulkoilmamaalauksesta subjektiivisempiin aiheisiin ja muutettuaan vuonna 1892 Pariisista Saint-Tropeziin hän maalasi lähinnä ateljeessaan luonnosten pohjalta. Hän oli innokas purjehtija ja matkusti laajalti Euroopan rannikoilla.
Signac oli myös merkittävä teoreetikko, joka kirjoitti esimerkiksi neoimpressionismia puolustavan teoksen "D’Eugène Delacroix au néo-impressionnisme" (1899). Kirja nousi taiteilijoiden suosioon paitsi Ranskassa myös Saksassa ja Italiassa. Poliittisilta näkemyksiltään hän oli anarkisti.
Baggbölen kartano
Baggbölen kartano () on Uumajan kunnassa, Ruotsissa sijaitseva kartanorakennus. Vuonna 1846 valmistunut rakennus oli James Dickson & Co:n omistama, ja se majoitti siellä Baggböle sågverkin () johtajia. Se sijaitsee Uumajajoen Baggböleforsen-koskella noin kymmenen kilometriä ylävirtaan Uumajan keskustasta. Se on suunniteltu Uumajan seurakunnan kappalaisen, Johan Anders Linderin piirustusten mukaan.
Pappeuden rinnalla Linder palkattiin usein arkkitehdiksi ja rakennusmestariksi eri rakennuksille Uumajassa, koska hänen kykyään laatia empiretyylisiä puutaloja, arvostettiin. Linderin päiväkirjan mukaan hänet palkittiin suunnittelutyöstään rakennuksen avajaisissa vuonna 1847 saaden 50 kruunua James Robertson Dicksonilta, joka edusti tilaisuudessa göteborgilaista James Dickson & Co -yritystä. Yritys osti sahan vuonna 1840, ja seuraavina vuosikymmeninä sitä syytettiin valtion metsien luvattomasta hakkuusta, joka sai nimityksen baggböleri.
Kartano on rakennettu puutavarasta, jota peittää höylätyt puupaneelit, ja se on maalattu valkoisella pellavaöljypohjaisella maalilla, jotta se muistuttaisi nykyaikaista kivitaloa. 500 neliömetrin lattiatilalla kahdessa huoneessa, se oli yksi alueen suurimpia taloja. Molemmat, sekä rakennuksen etu- että takaosa ovat uusklassisia julkisivuja, jotka on koristeltu doorilaisilla pilastereilla. Sekä sisä- että ulkopuolelta kartano on edelleen erittäin hyvin säilynyt.
Hyvin vähän on kuitenkin säilynyt kartanon kahdesta siivestä, puutarhasta, ja monista muista rakennuksista, jotka alun perin kuuluivat kartanoon, rakennukset, jotka sisälsivät koulun, tallin, kaksi huvimajaa ja keilaradan.
Kartanosta, joka rakennettiin joenrannan yläpuolelle, oli näkymät vuokrakasarmille, toimistoille, materiaalivajoihin, ahjoon ja venevajaan, jotka oli kerätty jokivarren alueelle, jossa sijaitsee nykyään Arboretum Norr. Mikään näistä rakennuksista ja sahatalot - joista ylempi rakennettu vuonna 1842, alempi vuonna 1850 - joissa molemmissa oli kahdeksan vesikäyttöistä sahaa, eivät ole säilyneet. Yksi pokasaha on säilytetty ja laitettu toimintakuntoon, ja se on nähtävissä Umeå Energicentrumissa Klabbölessä, Uumajajoen toisella puolella.
Sahauksen kukoistamisen jälkeen vuosina 1850–1880, noin 170 miehen tehdas muutti sahatoimintansa (ja joitain pajoja) vuonna 1855 uuteen höyrysahaan Holmsundissa, jossa liikkeelä oli ollut jo pitkään sen lastauspaikka. Toiminta Baggbölessä meni selvitystilaan ja päättyi.
Lahjoituksen ansiosta Umeå Missionsförsamling saattoi vuonna 1968 - samana vuonna, kun kartano julistettiin kulttuuriperintökohteeksi - ottaa haltuunsa Baggbölen kartanon, joka remontointiin ja vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1971. Seuraavat 35 vuotta seura hallinnoi toimintaa, joka ensisijaisesti vapaaehtoistyön kautta perusti kartanolle suositun kesäkahvilen ja matkakohteen Uumajan alueella - ei vähiten Vapun juhlimisen takia. Vuonna 2006 yksityinen liikemies osti maatilan ja noin 340 hehtaarin tontin, ja alkoi tehdä korjaustöitä laajentaakseen julkista sektoria.
Franco Selvaggi
Franco Selvaggi (s. 15. toukokuuta 1953 Pomarico, Materan maakunta) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi koko uransa, vuodet 1971–1986, kotimaansa sarjoissa. Joukkueina olivat muun muassa AS Roma, Cagliari, Torino FC, Udinese ja Inter Milan. Selvaggi oli nimetty myös Italian MM-joukkueen jäseneksi vuoden 1982 MM-kisoihin, mutta hän ei pelannut lopputurnauksessa ensimmäistäkään ottelua. Siitä huolimatta hänet noteerataan ao. vuoden maailmanmestariksi.
Isaac Fortelius
Isaac Fortelius (noin 1722 Kalajoki – 15. marraskuuta 1783 Kemi) oli suomalainen kirkkoherra ja kansanrunouden kerääjäa.
Forteliuksen vanhemmat olivat Kalajoen nimismies Erik Fortell (k. 1749) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Schönberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1741 ja opiskeli sitten Turun akatemiassa. Fortelius valmistui filosofian kandidaatiksi 1750, maisteriksi 1751 ja hänet vihittiin papiksi 1750.
Fortelius oli Paltamon kappalaisena vuodesta 1750 ja Kemin kirkkoherrana vuodesta 1773. Hänestä tuli lääninrovasti 1775. Paltamossa asuessaan Fortelius keräsi paikallista kansanrunoutta kokoelmaksi jonka hän myöhemmin luovutti Henrik Gabriel Porthanin käyttöön.
Fortelius oli naimisissa Paltamon kappalaisen Isak Siniuksen (k. 1747) lesken Elisabet Groenin (k. 1771) kanssa.
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix (tyyliteltynä Kingdom Hearts HD II.5 ReMIX) on "Kingdom Hearts" -pelisarjaan kuuluva pelikokoelma, joka on julkaistu vuonna .
Kokoelma sisältää pelattavan osuuden peleistä "Kingdom Hearts II Final Mix" ja "" sekä välinäytökset pelistä "". Kokoelmassa on teräväpiirtokuvan lisäksi ominaisuutena mahdollisuus kerätä PlayStation-trophyja.
Kokoelma julkaistiin myöhemmin yhdessä "HD 1.5 Remixin" kanssa PlayStation 4:lle maaliskuussa 2017.
Kuten "Kingdom Hearts Final Mixin" tapaan, myös "Kingdom Hearts II Final Mix" ja "Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix" julkaistiin alun perin ainoastaan Japanissa. Final Mixseissä on huomattavia eroja alkuperäisiin julkaisuihin.Kingdom Hearts II Final Mix
Pelin taustoja ja tekstuureita piti muokata, kun alkuperäisestä 4:3 kuvasuhteesta siirryttiin HD 16:9 kuvasuhteeseen. Ylimääräisiä kuvia lisättiin menuihin ja Gummi Ship -kohtiin korvaamaan kuvasuhteen muutoksesta kärsiviä alueita. Tai Yasuen mukaan noin 80% alkuperäisistä äänistä uudelleenmiksattiin ja uusia orkestraalisia elementtejä lisättiin kappaleisiin. Hänen mukaansa Yôko Shimomuran musiikki on välttämätön piirre "Kingdom Hearts" -pelisarjalle ja ilman hänen luomaa ilmapiiriä peli olisi hyvin erilainen. Niinpä lopulliset äänet ovat edelliselle uskollisia, mutta ne tuovat mukaan myös hieman uutta. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.
Siirtyminen PlayStation Portablelta PlayStation 3:lle mahdollisti kehittäjille uusien yksityiskohtien lisäämisen hahmoihin, uusien äänien lisäämisen ja kameran liikuttamisen parantelun. Lisäksi Mirage Arena (alkuperäisen pelin moninpelimuoto) uudistettiin yksinpeliksi. Yasuen mukaan vihollisten voimakkuus ja tekoäly sopeutettiin muutokseen. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (, , ), lyhennettynä LSAP tai POSL, on sosiaalidemokraattinen poliittinen puolue Luxemburgissa. LSAP:n nykyinen johtaja on Claude Haagen. Puolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen (PES). Euroopan parlamentissa LSAP:n edustajat istuvat sosialistisen ja demokraattien ryhmässä (S&D). Luxemburgin muiden pääpuolueiden tapaan myös LSAP on hyvin Eurooppa-myönteinen.
LSAP:n vahvinta kannatusaluetta on eteläinen Luxemburg, missä on historiallisesti sijainnut maan terästeollisuus. Perinteisen terästeollisuuden hiivuttua alue on pitänyt asemansa Luxemburgin teollisuuden keskuksena. Viime vuosikymmeninä LSAP on ollut laskusuunnassa. Aiemmin 30-35 % kannatuslukuja kerännyt puolue sai vuoden 2013 vaaleissa vain 20,3 % äänistä, mikä oli tuolloin LSAP:n historian huonoin tulos valtakunnallisissa vaaleissa.
Ensimmäiset Luxemburgin edustajainhuoneeseen valitut sosiaalidemokraatit olivat Caspar Mathias Spoo (vuonna 1896) ja tohtori Michel Welter (vuonna 1897). LSAP sai alkunsa, kun paikalliset aktiivit 26. tammikuuta 1902 perustivat "Luxemburgin seudun sosiaalidemokraattisen yhdistyksen" (). Varsinainen puolue, tuolloin vielä nimellä "Sosiaalidemokraattinen puolue", perustettiin 5. tammikuuta 1903. Nykyinen LSAP-nimi otettiin käyttöön vuonna 1945. Ensimmäisen kerran puolue pääsi hallitukseen vuonna 1937 ja seuraavan kerran vasta vuonna 1951, jolloin se muodosti koalition Kristillissosiaalisen kansanpuolueen (CSV) kanssa. LSAP joutui oppositioon vuonna 1959, mutta teki paluun hallituspuolueeksi jälleen vuonna 1964, jolloin LSAP:n Henry Cravatte toimi Luxemburgin varapääministerinä.
Vuoden 1969 vaalitappio johti LSAP:n sisällä kiistelyyn puolueen tulevaisuudesta, ja erityisesti siitä tulisiko LSAP:n hakea paikallistasolla yhteistyötä kristillisten CSV:n kanssa vai ennemmin kommunistien kanssa. Sisäinen kiistely johti uuden Sosiaalidemokraattisen puolueen syntymiseen, johon siirtyivät LSAP:n johtaja Henry Cravatte ja noin 15 % jäsenistöstä. Sosiaalidemokraattinen puolue toimi aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Cravatte palasi takaisin LSAP:hen.
Perinteisesti LSAP on ollut Luxemburgin toiseksi suurin puolue. Pääministerin salkkua sillä ei ole ollut koskaan, mutta puolue on ollut usein hallituksessa. Vuosina 1974–1979 ja vuodesta 2013 LSAP on ollut suurin hallituspuolue, mutta pääministeri on tullut Demokraattisesta puolueesta. LSAP on ollut myös yleensä mukana Kristillissosiaalisen kansanpuolueen muodostamissa hallituksissa. Toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta puolue on ollut oppositiossa vain neljästi vuosina 1959–1964, 1969–1974, 1979–1984 ja 1999–2004.
Kış Uykusu
Kış Uykusu () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Nuri Bilge Ceylanin ohjaama ja käsikirjoittama turkkilainen draamaelokuva. Se palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014.
Nuri Bilge Ceylan
Nuri Bilge Ceylan (s. 26. tammikuuta 1959 Istanbul, Turkki) on turkkilainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja ja valokuvaaja. Hänen elokuva "Kış Uykusu" palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014.
Vuonna 2016 Ceylanin elokuva "Bir zamanlar Anadolu’da" (2011) äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
IAAF World Relays
IAAF World Relays on kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n järjestämä viestijuoksutapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Kaksipäiväisessä kilpailutapahtumassa maajoukkueet kilpailevat 4 × 100 metrin, 4 × 200 metrin, 4 × 400 metrin, 4 × 800 metrin viestissä ja 4 × 400 metrin sekaviestissä.
Vuonna 2014 ohjelmassa oli 4 × 1 500 metrin viesti, vuonna 2015 pitkä sekamatkaviesti (1 200 m + 400 m + 800 m + 1 600 m) ja vuoden 2017 kisassa tämän korvasi 4×400 metrin sekaviesti.