Aaro Vainio
Aaro Vainio (s. 2. lokakuuta 1993 Espoo) on suomalainen autourheilija, jonka toistaiseksi parhaat saavutukset ovat Kartingin Super KF:n Euroopan mestaruus ja MM-kilpailun kakkostila syksyllä 2009 Maranello Kart -tehdastallissa sekä Italian Super GT Cupin voitto 2017. Vainio on myös voittanut mm. KF3-luokassa EM- ja SM-kultaa. Kausina 2011–2013 Vainio kilpaili GP3-sarjassa. Vainio on kuulunut AKK-Motorsportin valmennusryhmään vuodesta 2007.
Vainio teki marraskuussa 2009 managerointisopimuksen ranskalaisen F1-manageri Nicolas Todtin kanssa, joka manageroi muun muassa nykyistä F1-kuljettajaa Felipe Massaa. Ennen Italian kilpailua Vainio oli kiinni sarjan mestaruudessa, mutta mestaruustoiveet karisivat kisassa tulleeseen aikasakkoon. Kauden jälkeen manageri Todt kertoi kauden päätöspalaverissa yhteistyön Vainion kanssa olevan ohi. Seuraavaksi kaudeksi Vainio sai kerättyä vielä riittävän rahoituksen paikkaan Koiranen GP:n tallissa. Loppukesästä ajetun Unkarin GP:n jälkeen Vainio oli vielä sarjassa kolmantena 15 pistettä kärkeä jäljessä, mutta nollakisat Monzassa ja Spassa tuhosivat mestaruusmahdollisuudet ja viimeinen kisa Adu Dhabissa jäi kokonaan ajamatta rahoituksen tyrehdyttyä. Seuraavalle kaudelle Vainio sai yhteydenottoja useilta Formula Renault 3.5 -talleilta, mutta kaikissa tapauksissa täyden kauden tallipaikan hinta olisi ollut noin 800 000 euroa. Tällaisen budjetin kasaamiseen ei Vainiolla ollut mitään mahdollisuuksia. Vainio lopetti kilpailemisen kolmeksi vuodeksi ja toimi kommentaattorina Formula 2 -ja GP3 kilpailuissa MTV Maxilla. Hän toimi kommentaattorina F1:n Euroopan ja Saksan GP:ssä kaudella 2016 ja jatkaa pestissään satunnaisesti kaudesta 2017 eteenpäin. Hän ajoi parinsa Tuomas Tujulan kanssa Italian Super GT -sarjaa Lamborghinilla ja voitti sarjan mestaruuden vuonna 2017. Vuonna 2018 hän ajaa Saksassa GT3-luokan ADAC GT Masters -kisoja Team Rosbergin Lamborghini Huracan -autolla.
Vainio on karting-sarjoissa parhaiten menestynyt suomalainen, ja häntä pidetään yhtenä Suomen lupaavimmista nuorista rata-autoilijoista. Kaudella 2010 Vainio ajoi Formula Renault 2.0 Eurocupissa ranskalaisessa Tech 1 Racing -tallissa sijoittuen sarjan neljänneksi, ajettuaan kaksi kertaa kolmanneksi ja kolme kertaa toiseksi.
Vainio siirtyi kaudella 2011 GP3-sarjaan, jossa hän ajoi niin ikään Tech 1 Racingin autolla. Hän sijoittui kauden avauskisassa Turkin Istanbulissa 15:nneksi, lähdettyään matkaan joukon hänniltä ruudusta 30. Toisessa startissa hän joutui keskeyttämään avauskierroksen kolarointiin maanmiehensä Matias Laineen ja uusiseelantilaisen Dominic Storeyn kanssa. Vainion ja ylipäänsä suomalaisten ensimmäisen GP3-palkintosijan hän saavutti toukokuussa Barcelonan ensimmäisessä osakilpailussa sijoittumalla kolmanneksi. Toisessa startissa Vainion kisa meni pilalle varaslähdön takia. Valencian osakilpailuissa molemmat startit päättyivät Vainion osalta keskeytykseen. Saksan Nürburgringillä Vainio starttasi ensimmäiseen lähtöön viidennestä ruudusta ja ajoi kilpailussa seitsemänneksi. Toiseen lähtöön Vainio lähti käännetystä lähtöjärjestyksestä eturivistä, mutta hän kolaroi kilpailussa toiseen kuljettajaan ja sai rangaistuksen ja putosi lopulta 13:nneksi. Unkarin ensimmäisessä kilpailussa Vainio lähti ruudusta 4 ja sijoittui kilpailussa viidenneksi. Vainio keräsi 12 pistettä ja sijoittui sarjan 15:nneksi.
Kaudella 2012 Vainio jatkoi GP3-sarjassa, mutta siirtyi Lotus GP -talliin. ART:n nimellä tunnettu talli on voittanut valmistajien ja kuljettajien mestaruudet vuosina 2010 ja 2011. Sopimus julkistettiin virallisesti 20. tammikuuta. Vainio aloitti toisen GP3-kautensa ajaen aika-ajoissa kolmanteen lähtöruutuun. Lähdössä Vainio putosi viidenneksi, mutta hänet ohittaneet kuljettajat saivat rangaistuksen, joten Vainio nousi takaisin kolmanneksi ja piti sijoituksensa maaliin asti. Toisessa kisalähdössä Vainio sijoittui neljänneksi. Monacossa Vainio otti GP3-uransa ensimmäisen paalupaikan sekä osakilpailuvoiton. Unkarissa Vainio lähti toiseen kertaan paalupaikalta, mutta menetti heti startissa kärkipaikkansa ja oli maalissa lopulta viides. Vainio keräsi kaiken kaikkiaan neljä palkintokorokesijoitusta, yhden voiton ja kaksi paalupaikkaa. Vainio sijoittui loppupisteissä neljänneksi.
Vainio jatkoi jälleen GP3:ssa kaudella 2013, siirtyen uuden suomalaisen Koiranen GP -tallin kuljettajaksi. Vainio sijoittui kauden avauskilpailussa heti viidenneksi. Toiseen kilpailuun Vainio otti loistavan lähdön neljännestä ruudusta ja nousi kilpailun kärkeen. Hän piti kärkipaikkansa maaliin asti ja ajoi voittoon. Unkarissa Vainio toisti viimevuotisen temppunsa ja ajoi paalupaikalle viikonlopun ensimmäiseen kilpailulähtöön. Hän piti kärkipaikkansa lähdöstä maaliin asti ja ajoi kauden toiseen GP3-voittoonsa. Loppukausi oli Vainiolle vaikea ja hän ei voittonsa jälkeen päässyt kertaakaan pistesijoille. Kaksi viikkoa ennen kauden päätösviikonloppua Vainio ajautui budjettiongelmiin ja hänet korvattiin vuoden 2010 Formula 2 -mestarilla Dean Stonemanilla. Vainio ehti saavuttaa kauden aikana kaksi voittoa, yhden kakkossijan ja yhteensä 75 pistettä.
Vuonna 2012 Aaro Vainio teki debyytin Formula Renault 3.5 -sarjassa Unkarin Hungaroringin radalla ajaen venäläisessä Team RFR -tallissa. Vainio otti ensimmäiset pisteensä Circuit Paul Ricardin radalla sijoittuen kilpailussa kuudenneksi. Kauden toiseksi viimeisessä kilpailussa Vainio otti jälleen pisteitä sijoittumalla kahdeksanneksi Barcelonan ensimmäisessä startissa. Toisessa startissa Vainio ajoi hienosti kilpailun kolmanneksi lähdettyään matkaan viidennestä lähtöruudusta. Vainio sijoittui lopulta sarjan 18:nneksi kerättyään 27 pistettä ajamistaan kuudesta kilpailusta.
Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa ja "kursivointi" nopeinta kierrosta.
† = Keskeytti, mutta ajoi 90 prosenttia kilpailun pituudesta