hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Radiation Laboratory
Radiation Laboratory tai Rad Lab oli vuosina 1940–1945 Massachusettsin teknillisessä yliopistossa toiminut laboratorio, joka perustettiin National Defense Research Committeen alaisuuteen. Se kehitti merkittävisti tutkaa ja lorania. Sen tiloissa tuotettiin suuri osa Yhdysvaltain toisen maailmansodan aikaisista mikroaaltotutkista.
Yhdysvaltain maavoimien ja laivaston tutkat käyttivät melko pitkää aallonpituutta. NDRC ei kuitenkaan aloittanut jalostamaan olemassa olemaa tutkaa, vaan siellä päätettiin kuitenkin tutkia tarkemmin lyhyempiä mikroaaltoja. Alfred Loomisin johtamassa Microwave Comitteessa tutkimus oli kuitenkin estynyt, kun komitealta puuttui elektroniputki, joka pystyisi tuottamaan tehokkaasti niin lyhyen aallonpituuden säteilyä. Ongelma ratkesi, kun Henry Tizardin johtama brittivaltuuskunta esitteli maassa kehitetyn ontelomagnetronin. Siinä oli vielä omat puutteensa, ja brittitieteilijät pelkäsivät, että maan sen hetkinen kapasiteetti ei riittäisi kunnolliseen jatkokehitykseen.
Vaikka NDRC:n johtaja Vannevar Bush oli aiemmin päättänyt, että tutkijat pidettäisiin sodan aikana omissa yliopistoissaan, niin virastossa päätettiin perustaa erillinen tutkalaboratorio. Loomis halusi ensin, että laboratorio perustettaisiin Carnegie-instituutin suojelukseen Washingtoniin. Bush vastusti ajatusta. He päättivät lopulta sijoittaa laboratorion MIT:n yhteyteen. Se perustettiin lokakuussa 1940, ja sen ensimmäisen vuoden budjetti oli 455 000 dollaria.
Marraskuussa 1940 Rad Lab aloitti toimintansa Lee Alvin DuBridgen komennossa. Kuukauden kuluttua laboratoriossa työskenteli jo 35 ihmistä, joista suurin osa oli yliopistofyysikoita. Tammikuun 4. päivänä 1941 laboratorion tutkijat lähettivät tutkasignaalin talonkatolta. Tämä ensimmäisen alkeellisen tutkan koe oli onnistunut, sillä laite vastaanotti kaikuja Charlesjoen vastarannalla olleista taloista.
Rad Labissa oli maaliskuussa jo 140 työntekijää, joista kaksikolmasosaa oli tieteilijöitä ja insinöörejä. Maaliskuun lopulla testattiin ensimmäistä tutkaa ilmassa, kun sellainen oli Douglas B-18 Bolo -koneen kyydissä. Tutka havaitsi noin 600 metrin korkeudesta 10 000 -tonnisen aluksen. Tämän jälkeen kone suuntasi laivaston sukellusvenetukikohtaan, ja tutkalaite tunnisti pintaan nousseen sukellusveneen noin 4,8 kilometrin päästä.
Rad Lab oli NDRC:n suurin yksikkö ja se tuotti seuraavien neljän vuoden aikana yli 150 erilaista tutkajärjestelmää. Näitä olivat muun muassa kannettavat mallit maajoukoille ja monia erilaisia malleja taistelulaivoihin, yötaistelukoneisiin, pommikoneisiin sekä LORAN-paikannusjärjestelmä. Rad Lab kehitti noin puolet toisessa maailmansodassa käytetyistä tutkista, ja sen teettämien järjestelmien kokonaishinta oli noin 1,5 miljardin arvosta tutkalaitteita. Parhaimmillaan laboratorion palveluksessa työskenteli lähes 4 000 ihmistä usealla mantereella.
Laboratorio suljettiin 31. joulukuuta 1945. Seuraavan vuoden alusta sen perustutkimusosasto jatkoi siirtymälaitoksena Office of Scientific Research and Developmentin tukemana. Se jatkoi elektroniikan alan tutkimusta, ja 1. heinäkuuta se yhdistettiin MIT:iin perustettuun elektroniikan tutkimuslaboratorioon.
Partille
Partille on samannimisen Partillen kunnan keskustaajama Länsi-Ruotsissa, Länsi-Götanmaan läänissä lähellä Göteborgia. Göteborgin taajama ulottuu kuntarajan yli Partilleen. Partillessa asui vuoden 2010 lopussa 29 444 Göteborgin taajamaan luettavaa asukasta.
Ranskalainen päiväkirja
Ranskalainen päiväkirja on ranskalainen dokumenttielokuva vuodelta 1961. Sen tekijät, sosiologi ja antropologi, haastattelivat ihmisiä Pariisissa ja Saint-Tropez‘ssa. Pyrkimyksenä oli totuudenmukainen "cinéma vérité". Ennen dokumentin tekemistä Jean Rouch oli dokumentoinut metsästäjä-keräilijäkansojen elämää Afrikassa, ja tässä työssä hän pyrki tutkimaan oman heimonsa eli ranskalaisten elämää.
Sjur Røthe
Sjur Røthe (s. 2. heinäkuuta 1988) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Voss IL -nimistä seuraa.
Maastohiihdon maailmancupissa Røthe kilpaili ensimmäisen kerran Trondheimissä maaliskuussa 2009. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 18:s Beitostølenin 15 kilometrin kilpailussa marraskuussa 2009. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Jällivaaran 15 kilometrillä marraskuussa 2010. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Canmoren 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa joulukuussa 2012. Hän oli samana viikonloppuna myös kolmas yhdistelmäkilpailussa. Hän oli mukana Norjan voittamassa 4 × 10 kilometrin viestikilpailussa Salpausselän Kisoissa 2010, Jällivaarassa marraskuussa 2012 ja La Clusaz'ssa tammikuussa 2013. Tour de Skin 2013–2014 kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi kaudella 2013–2014.
Kaudella 2014–2015 Røthe sijoittui kolmanneksi Lillehammerin 3 päivän kiertueella ollen vapaan sprintissä 18:s, 10 kilometrin vapaan kilpailussa kolmas ja 15 kilometrin perinteisen kilpailussa 16:nneksi nopein. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa Røthe saavutti Oslon 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2015. Kaudella 2015–2016 hän sijoittui kolmanneksi Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Tour de Skin 2016 kokonaiskilpailussa hän oli kuudes. Hän oli voittamssa viestiä Nové Městossa. Maailmancupkauden 2016–2017 kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Kaudella 2018–2019 hän voitti Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Røthe saavutti kauden toisen voiton Beitostølenissä 30 kilometein vapaan väliaikalähtökilpailussa joulukuussa 2018. Seuraavana päivänä hän oli voittamassa 4 × 7,5 kilometrin viestiä. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs ja loppunousuun päättyneen viimeisen etapin osuusajoissa nopein.
Vuonna 2007 Røthe voitti Tarvisiossa käydyissä nuorten MM-kilpailuissa hopeaa 20 kilometrin yhteislähtökilpailussa. Aikuisten arvokisoissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Oslon MM-kilpailuissa 2011 sijoittuen 30 kilometrin yhdistelmähiihdossa 14:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 21:nneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa neljänneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Røthe oli yhdistelmäkilpailun kolmas, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viides ja 50 kilometrin perinteisellä 17:s. Viestistä hän voitti kultaa yhdessä Norjan joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 20:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 15 kilometrin vapaan kilpailussa yhdeksäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa neljänneksi ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kuudenneksi.
Feldberg (yhtye)
Feldberg on tammikuussa 2009 perustettu islantilainen duo, jonka muodostavat aiemmin kolme albumia Euroopassa julkaissut muusikko Eberg eli Einar Tönsberg sekä jazzlaulaja Rósa Birgitta Ísfeld, joka on ollut islantilaisen Sometime-popyhtyeen jäsen. Eberg ja Ísfeld tapasivat yhteisen ystävän kautta, ja päättivät kutsua yhtyettään nimellä Feldberg. Yhtye kokoontui jokaisena tiistai-iltana muutaman kuukauden ajan tekemään kappaleita.
Nova Telecom -yhtiö käytti keväällä 2009 yhtyeen kappaletta "Don't Be A Stranger" mainoksessaan, jonka jälkeen kappale julkaistiin singlenä. Lisäksi kappale on mukana useilla islantilaisilla kokoelma-albumeilla. Feldbergin ensimmäinen albumi "Don't Be A Stranger" ilmestyi Islannissa lokakuussa 2009 Cod Music -levy-yhtiön kautta. Rallye-levy-yhtiö julkaisi "Don't Be A Stranger" -albumin Japanissa vuonna 2010. Feldbergin kappale "Dreamin"' on mukana ranskalaisen Kitsuné Maisonin huhtikuussa 2010 julkaistulla kokoelma-albumilla.
Vuonna 2010 pidetyssä Icelandic Music Award -tilaisuudessa Feldberg oli ehdolla vuoden kappaleen, vuoden säveltäjän sekä vuoden albumin palkinnon saajaksi. Yhtyeen "Dreamin"'-kappale voitti tilaisuudessa vuoden kappaleen palkinnon.
Falstaff (elokuva)
Falstaff on Orson Wellesin ohjaama elokuva vuodelta 1966. Se perustuu katkelmiin viidestä William Shakespearen näytelmästä. Welles itse esittää Sir John Falstaffia, Keith Baxter on prinssi Hal, sittemmin kuningas Henrik V ja John Gielgud nähdään Henrik IV:n roolissa. Jeanne Moreau vilahtaa cameo-roolissa Doll Tearsheetina.
Show jatkuu
"Show jatkuu" on DJ Mobsterin, Kymppilinjan, Timi Lexikonin, Brädin ja Mikael Gabrielin single, joka julkaistiin 9. elokuuta 2010. Kappale löytyy "Pipefest" -kokoelmalta.
Kadotetun päiväkirja
Kadotetun päiväkirja on G. W. Pabstin ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1929. Se kertoo nuoresta apteekkarin tyttärestä, joka tulee raskaaksi. Hänet lähetetään kasvatuslaitokseen, mutta hän karkaa ja päätyy prostituoiduksi.
Henry Tizard
Sir Henry Thomas Tizard (23. elokuuta 1885 Gillingham, Englanti – 9. lokakuuta 1959 Fareham, Englanti) oli englantilainen kemisti, keksijä ja Lontoon Imperial Collegen rehtori. Hän oli myös merkittävä tiedevaikuttaja, jonka johtama valtuuskunta teki tiedevaihtoa Yhdysvalloissa toisen maailmansodan aikana.
Valmistumisensa jälkeen Tizard aloitti Royal Institutionissa vuonna 1909. Hän tutki indikaattorien värinmuutosta. Vuodet 1911–1914 hän opetti Oriel Collegessa. Ensimmäisen maailmansodan syttymisen jälkeen Tizard liittyi kuninkaalliseen linnoitustykistöön, mutta jo vuonna 1915 hän siirtyi vastaperustettuun kuninkaallisiin lentojoukkoihin. Sodan jälkeen hän palasi Oxfordin Oriel Collegeen, ja hänestä tuli vuonna 1920 yliopiston kemiallisen termodynamiikan apulaisprofessori.
Tizardista tuli Imperial Collegen rehtori vuonna 1929. Hän toimi virassa vuoteen 1942. Hänellä on merkittävä asema yliopiston historiassa, sillä hänen aikanaan oppilaitos laajeni merkittävästi. Hän hankki Harlingonin läheltä maita yliopiston urheilukentäksi, ja hän oli luomassa South Kensingtonin kampusaluetta, jonka paikka oli jo suunniteltu muuhun käyttöön.
Vuonna 1922 Tizard nimettiin hallituksen tieteellisen ja teollisen tutkimusosaston apulaisjohtajaksi, ja vuonna hän 1927 hän nousi osaston johtoon. Tizard kuului myös aeronautiikan tutkimuskomiteaan, jonka puheenjohtajana hän toimi 1933–1943. Vuonna 1932 Tizard aloitti kansallista ilmapuolustusta tutkivan komitean johdossa. Hänen ansiostaan Robert Watson-Wattin ehdottama tutkajärjestelmä otettiin käyttöön Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja saatiin toimintavalmiiksi ennen toista maailmansotaa.
Tizard esitti vuoden 1940 alussa, että brittiläiset tekisivät informaatiovaihtoa Yhdysvaltain kanssa tutka-asioissa. Tämä hyödyttäisi myös brittejä sotatoimissa, sillä Yhdysvalloissa oli huomattavasti paremmat tuotantomahdollisuudet. Vaikka Winston Churchill ja Watson-Watt olivat ehdotusta vastaan, Tizard lähetti ystävänsä Archibald Hillin Washingtoniin tutkimaan vaihtokaupan mahdollisuutta. Hillin raportti oli positiivinen, ja Tizardin johtama valtuuskunta saapui Washingtoniin 12. syyskuuta. Neuvottelut olivat onnistuneet, ja vaihtokaupan merkittävin osa oli brittien kehittämä ontelomagnetroni, joka joudutti Yhdysvaltain tutkatutkimusta.
Quedlinburgin luostari
Quedlinburgin luostari () on entinen luostari Quedlinburgissa, Saksi-Anhaltissa, Saksassa. Se perustettiin 936 Pyhän Matildan, Henrik I Linnustajan lesken, aloitteesta miehensä muistoksi. Monien vuosisatojen ajan luostari nautti suurta arvovaltaa ja vaikutusvaltaa. Luostari oli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa.
Quedlinburgin luostarin perusti Quedlinburgin linnakukkulalle vuonna 936 Otto I Suuri. Luostarin perustamista oli pyytänyt hänen äitinsä Matilda miehensä Henrik I Linnustajan kunniaksi ja muistoksi. Myöhemmin sekä Henrik että Matilda haudattiin luostarissa.
Quedlinburgin vapaa ja maallinen keisarillinen luostarikirkko () koostui vuoden 1802 lakkauttamiseensa asti keisarillisen perheen omistuskirkosta, joka oli liitetty maallisten luostarinaisten ("Stiftsdamen") kollegioon, joka oli aateliston naimattomista tyttäristä koostunut yhteisö.
Keisarillisten suhteiden kautta luostari kasvoi ja siitä tuli pian vauras ja kukoistava yhdyskunta. Abbedissa oli vapautettu hänen hiippakuntansa, Halberstadtin piispan, toimivallasta. Halberstadtin piispat olivat jatkuvasti väittelyssä abbedissojen kanssa siitä, että piispalla olisi ollut hengellinen toimivalta luostarissa nojaten perusteluun, että miehet johtivat naisia. Poliittisissa suhteissa Quedlinburgin abbedissa oli valtakunnanruhtinatar, minkä kautta hänellä oli oikeus olla mukaana valtiopäivillä ja äänestää.
Uskonpuhdistuksen vaikutuksesta luostarista tuli luterilainen abbedissa Anna II:n aikana. Vuonna 1803 luostarista tuli osa Preussin kuningaskuntaa ja se muutettiin Quedlinburgin ruhtinaskunnaksi. Vuosien 1807-1813 välillä ruhtinaskunta oli osa lyhytikäistä Westfalenin kuningaskuntaa.
Pyhän Servatiukseen kirkko on omistettu Tongerenin ja Saint-Denisin piispalle Pyhälle Servatiukselle. Kirkko on merkittävä romaanista tyyliä edustava rakennus. Basilikan rakentaminen aloitettiin joskus ennen vuotta 997 ja valmistui 1021. Vuonna 1070 riehunut tulipalo aiheutti paljon vahinkoa kirkolle. Rakennus uudelleenkorjattiin entiseen muotoonsa ja vihittiin uudelleen 1129 Lothar III:n läsnä ollessa.
Luostari sai lukuisia lahjoja, kuten kallisarvoisia kirjoja, käsikirjoituksia ja liturgisia esineitä, jotka varastoitiin aarrekammioon. Toisen maailmansodan lopussa amerikkalainen sotilas Joe Tom Meador (1916-1980) ryösti useita kammion arvokkaimmista esineistä, muun muassa Pyhän Servatiuksen pyhäinjäännöslippaan Kaarle Kaljupään ajalta. Varastettujen tavaroiden sijainti selvisi vuonna 1987 ja pitkän oikeudenkäynnin jälkeen ne palautettiin luostariin vuonna 1993.
Luostari tunnetaan erityisesti Quedlinburgin aikakirjojen (, ) kotina. Aikakirjat on kirjoitettu luostarissa vuosien 1008-1030 välillä mahdollisesti nunnan kirjoittamana. Aikakirjat käsittelevät poliittisia asioita sekä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan historiaa.
Moni luostarin abbedissoista polttohaudattiin luostarin kryptassa, missä ovat heidän monumenttinsa. Kryptaan on haudattu muun muassa Ringelheimin Matilda, joka oli yksi luostarin perustajista muttei abbedissa
Interpol (albumi)
Interpol on newyorkilaisen indie rock -yhtye Interpolin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2010. Albumi äänitettiin Electric Lady Studioilla Greenwich Villagessa. Yhtyeen basisti Carlos Dengler lähti kokoonpanosta nopeasti albumin valmistumisen jälkeen. Ensimmäinen single "Barricade" julkaistiin elokuussa 2010. Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti yli 200 000 kappaletta. Levy oli Suomen virallisella listalla kaksi viikkoa ollen parhaimmillaan sijalla 25.Lisäksi iTunesin kautta tilattaessa bonus-kappale "Crimewaves" (3:38) sekä Japanin erikoispainoksessa "Gavilan" (6:49).
Oli kerran sota
Oli kerran sota on tanskalainen elokuva vuodelta 1966. Se kertoo viisitoistavuotiaan pojan maailmasta pari kuukautta sen jälkeen kun Saksa oli miehittänyt Tanskan.
Kuolema saapuu yöllä
Kuolema saapuu yöllä on brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1945. Se koostuu viidestä episodista. Michael Redgrave esittää vatsastapuhujaa synkän nuken kanssa. Elokuva on arvioitu parhaiden brittiläisten kauhuelokuvien joukkoon.
Sad Songs for Dirty Lovers
Sad Songs for Dirty Lovers on yhdysvaltalaisen indie rock -yhtye The Nationalin toinen studioalbumi. Se on julkaistu 2. syyskuuta 2003. Yhtye työskenteli ensimmäistä kertaa Peter Katisin kanssa, ja Katis tuotti myös yhtyeen kaksi seuraavaa albumia, Alligatorin (2005) sekä Boxerin (2007).
Omena (täsmennyssivu)
Omena voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Seychellien kreoli
Seychellien kreoli on ranskaan perustuva kreolikieli, joka on yksi Seychellien virallisista kielistä. Muut ovat ranska ja englanti. Seychellien kreolin läheisin sukukieli on Mauritiuksella puhuttu morisyen.
Poliittinen järjestelmä
Poliittinen järjestelmä on politiikan ja hallinnon järjestelmä, joka on usein tiiviissä yhteydessä oikeusjärjestelmän, talousjärjestelmän, yhteiskuntajärjestelmän ja kulttuurijärjestelmän kanssa. Poliittiseen järjestelmään kuuluu eri poliittisia instituutioita, kuten poliittista kirjoa edustavia puolueita. Erilaisia poliittisia järjestelmiä ovat esimerkiksi monarkia, tasavalta ja demokratia. Valtiomuoto on järjestelmän peruskäsite.
Poliittisessa järjestelmässä on selkeä ero hallinnon ja kansalaisten välillä. Järjestelmällä on tietty alue, jolla se vaikuttaa ja jonka piirissä kansalaiset ovat. Järjestelmästä riippua kansalaisten ja hallinnon välinen vuorovaikutus vaihtelee kansanvallasta alistamiseen.
Liahona (lehti)
Liahona on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon virallinen lehti. Lehti on saanut nimensä Mormonin kirjassa mainitusta Liahonasta, joka oli eräänlainen kompassin tapainen suunnannäyttäjä. Koska Liahona osoitti uskollisille oikean suunnan, pidetään sitä Mormonin kirjassa myös Kristuksen vertauskuvana. Myös kirkon lehden tulisi sen oman ymmärryksen mukaan ohjata ihmisiä oikeaan.
Vuoteen 1998 Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lehti tunnettiin Suomessa nimellä Valkeus. Valkeus alkoi ilmestyä vuonna 1948. Englanninkielinen Liahona tunnettiin vuoteen 1995 nimellä "Tambuli", muun kielisillä lehdillä oli omat nimensä. Vuonna 1999 siirryttiin kaikkialla maailmassa yhtenäiseen nimikäytäntöön.
Suomenkielinen Liahona ilmestyy kuukausittain, samoin kuin sen englanninkielinen sisarjulkaisukin. Kaikkiaan lehti ilmestyy 51 eri kielellä, julkaisutiheys voi vaihdella yhdestä kahteentoista numeroon vuodessa. Touko- ja marraskuun numeroissa on selostus huhti- ja lokakuussa pidetyistä Kirkon puolivuotiskonferensseista Salt Lake Citystä sekä konferenseissa pidetyt puheet. Muiden kuukausien lehdet sisältävät artikkeleita ajankohtaisista asioista, hengellisiä kirjoituksia sekä Kirkon yleisauktoriteettien pitämiä saarnoja ja puheita. Liahonan artikkelit on tarkoitettu henkilökohtaiseen tutkimiseen, mutta niitä tutkitaan myös pappeuskokouksissa ja kotiopetus- sekä kotikäyntiopetuskäynneillä.
Riuttaskorven virkistysmetsä
Riuttaskorven virkistysmetsä sijaitsee valtion omistamilla mailla Ylöjärvellä Pirkanmaalla. Metsähallituksen hoitovastuulla olevan virkistysmetsän pinta-ala on 16 neliökilometriä. Ylöjärven pohjoisosassa Kurussa sijaitseva alue kuuluu Suomenselän vedenjakajan saloseutuun ja soveltuu hyvin erityisesti päiväretkeilyyn. Virkistysmetsä on perustettu Metsähallituksen päätöksellä vuonna 2005 Länsi-Suomen luonnonvarasuunnitelman yhteydessä. Alueeseen sisältyy Pitkäkankaan Natura 2000 -alue.
Virkistysmetsän eteläosan läpi kulkee Pirkan Taival -retkeilyreitistö, joka yhdistää Seitsemisen kansallispuiston ja Helvetinjärven kansallispuiston toisiinsa. Alueella on luontopolkuja ja polkujen varsilla on useita nuotio- ja telttapaikkoja, opastuspisteitä, keittokatos ja näkötorni. Haukijärven rannalla on näkötorni, varaustupa, nuotiopaikka ja keittokatos. Torttilantien itäpuolella on virkistysmetsään kuuluva Suutarilankoski, jonka rannalla on nuotiopaikka. Koskessa on sijainnut vesivoimalla toimiva mylly, josta on enää pieniä vihjeitä jäljellä.
Alueen halki kulkee Keihäsjoen reitti, joka on aiemmin toiminut uittoväylänä ja joka soveltuu melontaan korkean veden aikaan.
Alueesta liikkuu paljon tarinoita, mikä on innoittanut muun muassa J. L. Runebergia kirjoittamaan Vänrikki Stoolin tarinoihin kertomuksen matkamiehen näystä.
Intian tiedeinstituutti
Intian tiedeinstituutti (Indian Institute of Science, IISc) on tutkimuslaitos Bangaloressa Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Tutkimuslaitos sijoittui Shanghain Jiao Tong -yliopiston julkaisemalla "Shanghain listalla" maansa parhaaksi yliopistotason opetusta tarjoavaksi oppilaitokseksi vuonna 2009. Koko maailmassa IISc sijoittui 400 parhaimman yliopiston joukkoon. Jyväskylän yliopisto tekee yhteistyötä instituutin kanssa.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten pariairokaksikko
Helsingin olympiakisojen soudun pariairokaksikkokilpailuun osallistui 16 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Erien voittajat 2.keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Jenzer Motorsport
Jenzer Motorsport on sveitsiläinen autourheilutalli. Talli on kilpailut muun muassa Eurocup Formula Renault-, Formula Abarth, International Formula Master-sarjoissa. Nykyään talli kilpailee GP3, ADAC Formula 4 ja Italian Formula 4 -sarjoissa. Talli aloitti toimintansa vuonna 1993.
Jenzer-talli on voittanut vuonna 2009 Formula Masters -sarjan mestaruuden Fabio Leimerin voimin, jolloin Leimer nousi sen kauden jälkeen GP2 sarjaan kaudella 2010. Talli kilpaili myös uudessa GP3-sarjassa kuljettajinaan Pål Varhaug, Simon Trummer ja Nico Müller. Lisäksi espanjalainen Marco Barba ajoi kaksi kilpailua, kun hän paikkasi loukkaantunutta Trummeria. Talli oli Müllerin voimin sarjan loppupisteissä kolmas, ja se voitti yhteensä kolme kilpailua.
Kaudella 2011 tallissa ajoivat toista kauttaan ajava Nico Müller ja uusina kuljettajina Maksim Zimin, Vittorio Ghirelli ja lisäksi kaksi kilpailua ajaneet sveitsiläiset Alex Fontana ja Christophe Hurni. Nico Müller otti tallille yhden voiton ja hän sijoittui sarjan neljänneksi. Vain kaksi kilpailua ajanut Fontana otti yhden pisteen ja muut tallin kuljettajat eivät saavuttaneet pisteitä. Talli jäi sarjassa vasta seitsemänneksi. Kaudella 2012 talli saavutti kaksi voittoa Patric Niederhauserin voimin. Talli saavutti 133.5 pistettä sijoittuen tallipisteissä neljänneksi.
(*) Kausi kesken.
Maria Braunin avioliitto
Maria Braunin avioliitto on saksalainen elokuva vuodelta 1978. Sen ohjasi Rainer Werner Fassbinder, ja pääosassa nähdään Hanna Schygulla. Elokuva kertoo toisen maailmansodan aikana solmitusta avioliitosta, joka kehittyy Saksan talouskasvun ja jälleenrakennuksen aikana. Se on sekä eeppinen komedia että romanttinen balladi.
Elokuva sai useita palkintoja, Berliinin elokuvajuhlilla se sai Hopeisen karhun, jonka sai myös Hanna Schygulla pääosasta. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 1979, jolloin se nousi kymmenen parhaan joukkoon elokuvakerholehti Projektion järjestämässä äänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Shanghain pikajuna
Shanghain pikajuna () on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1932. Lee Garmes sai Oscar-palkinnon parhaasta kuvauksesta. Lisäksi "Shanghain pikajuna" oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi ja von Sternberg parhaaksi ohjaajaksi.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat sotaa käyvän Kiinan läpi kulkevaan "Shanghai Express" -junaan, jonka matkustaja Henry Chang (Warner Oland) osoittautuu kapinallisryhmän johtajaksi, joka haluaa käyttää junan matkustajia panttivankeina, vaihtaakseen heidät vankilassa oleviin kannattajiinsa.
Vladimir Breitšev
Vladimir Breitšev (, s. 16. joulukuuta 1958 Samokov, Bulgaria) on bulgarialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1970−1990-luvuilla.
Breitšev osallistui olympialaisiin 1984, 1988 ja 1992. Sarajevossa 1984 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 19:nneksi. MM-kilpailujen normaalimäessä hän oli 28:s Seefeldissä 1985 ja 29:s Oberstdorfissa 1987.
Breitšev sijoittui maailmancupin kilpailuissa kolme kertaa kymmenen parhaan joukkoon: hän oli kaudella 1989−1990 seitsemäs Planican suurmäen kilpailussa, kahdeksas Thunder Bayn normaalimäessä ja kymmenes Harrachovin suurmäen kilpailussa.
Vladimir Zografski
Vladimir Zografski (, s. 14. heinäkuuta 1993 Samokov, Bulgaria) on bulgarilainen mäkihyppääjä.
Zografski sai hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2009. Junioreiden MM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui seitsemänneksi ja voitti seuraavana vuonna junioreiden maailmanmestaruuden. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimäessä 43:s ja Oslossa 2011 normaalimäessä 34:s ja suurmäessä 37:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurmäessä 31:nneksi ja normaalimäessä 40:nneksi. Sotšin olympialaisten 2014 suurmäessä hän oli 47:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäessä 30:nneksi ja suurmäessä 47:nneksi, Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 42:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäessä 14:s ja suurmäessä 35:s.
Zografski kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Pragelatossa joulukuussa 2008. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 28:s Engelbergin kilpailussa joulukuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Lillehammerin normaalimäen kilpailussa joulukuussa 2011. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Rukalla marraskuussa 2018. Kesä-GP-kilpailussa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Almatyssa elokuussa 2011 ja Hakubassa elokuussa 2012. Continental-cupissa hän on saavuttanut kolme toista sijaa.
Team Sportia
SGN Sportia Oy (yleisesti Team Sportia, ennen Sportia) on suomalainen urheilutekstiileihin sekä urheilussa käytettäviin apuvälineisiin erikoistunut liikeketju. Suomessa ja Ruotsissa Team Sportia -ketjuun kuuluu yli 100 liikettä. Team Sportia kuuluu SGN Group -konserniin, jolle se siirtyi Wihurilta vuonna 2006.
Sportia oli 2000-luvun puolivälissä Suomen toiseksi suurin urheiluliikeketju Intersportin jälkeen.
Tuhkahuuhkaja
Tuhkahuuhkaja ("Bubo cinerascens") on melko suuri afrikkalainen pöllöihin kuuluva lintu.
Tuhkahuuhkaja on läheistä sukua täplähuuhkajalle ("Bubo africanus"), jonka pohjoisena alalajina, "B. africanus cinerascens", sitä toisinaan pidetään.
Sitä on tavattu Saharan eteläpuolisen Afrikan pohjoisosissa Mauritaniasta ja Liberiasta itään Sudaniin ja Somaliaan. Sen asuinalueita ovat kivikkoiset aavikot ja avoimet savannit sekä myös alavat metsät Somaliassa.
Lajin koko on noin 43 senttimetriä ja se painaa 500 grammaa. Täplähuuhkajan tavoin tuhkahuuhkajalla on täplikäs ruskea, keltaisenruskean ja valkoisen kirjava yläpuoli ja ohutjuovainen alapuoli, ja siitä saa harmaanruskean vaikutelman. Se eroaa täplähuuhkajasta siten, että sillä on tummanruskeat (ei keltaiset) silmät, ja naama on ruskea ja kummankin silmän ympäri kiertää tumma ruskea kehä. Sillä on myös morfologisia eroja, kuten että se on kevyempi, joskin suunnilleen saman pituinen, ja sen jalat ovat lyhyemmät. Siellä missä niiden elinalueet ovat päällekkäiset täplähuuhkaja ja tuhkahuuhkaja eivät tiettävästi risteydy.
Boavista FC
Boavista Futebol Clube on portugalilainen jalkapalloseura, joka tulee Portosta. Seura perustettiin 1. elokuuta 1903 ja sen edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primeira Ligassa, jonne se palasi pelattuaan kaudet 2008–2014 toisella ja jopa kolmannella sarjatasolla. Joukkueen kotistadionina toimii 30 000-paikkainen Estádio do Bessa Século XXI.
Boavista on voittanut historiansa aikana yhden Portugalin pääsarjamestaruuden kaudella 2000–2001. Joukkue oli vasta maan pääsarjahistorian viides seura, joka on voittanut mestaruuden. Muut seurat ovat Porto, Benfica, Sporting ja Belenenses.
Isäpappa ja keltanokka
Isäpappa ja keltanokka on Edvin Laineen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1950.
Kaupunkilaiskomediaksi luonnehditussa elokuvassa leskeksi jäänyt perheenisä (Joel Rinne) huolehtii kotiapulaisten avustamana kolmesta lapsestaan (Eila Peitsalo, Lasse Pöysti ja Matti Ranin). Lääkäri (Mirjam Novero) tekeytyy taloudenhoitajaksi. Lapset yrittävät etsiä isälle morsianta toisaalta. Seurauksena on väärinkäsityksiä ja kultakala-aiheeseen perustuvaa huumoria.
Elokuvassa ei ole ulkokuvia, vaan studion lisäksi elokuvaa on kuvattu Helsingin Eläinmuseossa ja samoissa tiloissa toimineessa yliopiston eläintieteen laitoksessa.
Elokuvan replikointi sai aikalaiskriitikoilta sekä moitteita että kiitosta sujuvuudesta ja naurattavuudesta.
Japaninmerimetso
Japaninmerimetso ("Phalacrocorax capillatus") on itäaasialainen merimetso. Sen esiintymisalue käsittää Koillis-Aasian rannikot Venäjän kaakkoisnurkasta Japaninmerelle Sahaliniin ja Kuriilien eteläisille saarille, sekä Japanin ja Korean niemimaan. Coenraad Jacob Temminck ja Hermann Schlegel kuvailivat lajin holotyypin Japanista vuonna 1850.
Tyrskymerimetso
Tyrskymerimetso ("Phalacrocorax penicillatus") on pohjoisamerikkalainen merimetso. Sen esiintymisalue käsittää mantereen länsirannikon Alaskan kaakkoisosasta Meksikon Baja Californiaan. Johann Friedrich von Brandt kuvaili lajin holotyypin vuonna 1837.
Ball
Ball on englanninkielinen sukunimi.
V-luokka (hävittäjä)
V-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jotka muodostivat vuoden 1941 hätäohjelman () kahdeksan hävittäjää. Luokan alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 8. Hätälaivueen ().
Apuaseina olleet neliputkiset kaksinaulaiset oli korvattu Mk IV kaksiputkisilla 40 millimetrin Bofors ilmatorjuntatykeillä, mitä kutsuttiin toisinaan Hazemeyer-asennukseksi. Asennuksessa oli tykit vakautettu, joten aluksen keinunta ei estänyt tarkkaa tulta. Tulenjohtokoneeseen oli kytketty tyypin 282 tutka.
HMS Bee (1915)
HMS Bee oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene.
HMS "Bee" rakennettiin alun perin Tonavan jokilaivueeseen. Alus oli Port Saidissa marraskuusta 1915 huhtikuuhun 1916. Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä se siirrettiin maaliskuussa 1918 Kiinan laivastoasemalle Hongkongiin. Alus palveli Jangtsella partioaluksena.
Aluksesta tehtiin vuonna 1920 Jangtsen partio-osaston lippulaiva. Se oli 12. joulukuuta 1937 osallisena Panayn kahakassa, jolloin se joutui HMS "Ladybirdin" kanssa keisarillisen Japanin maavoimien tykistön tulitukseen lähellä Wuhua. Alukseen osui yksi kranaatti.
HMS "Bee" poistettiin palveluksesta vuonna 1938, kun tykkivene HMS "Scorpion" otti vastaan lippulaivan tehtävät. Alus myytiin 22. maaliskuuta 1939 Shanghaissa romutettavaksi 5 225 punnalla.
Raita (ruoka)
Raita on intialainen jogurtista valmistettu lisuke, jota käytetään ruoan kanssa kastikkeena tai dippailuun. Jogurtti maustetaan useimmiten korianterilla, roomankuminalla, mintulla, cayenne-pippurilla sekä muilla yrteillä ja mausteilla. Raita tarjotaan viileänä, ja se pehmentää mausteisten ruokien makua. Raitaa syödään myös lihavartaiden kanssa.
Aviovarallisuusoikeus
Aviovarallisuusoikeus tarkoittaa aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteisiin liittyviä oikeussäännöksiä. Eri maissa on ja on ollut käytössä kaksi toisistaan paljon eroavaa järjestelmää: roomalaiseen oikeuteen perustuva dotaalijärjestelmä ja germaaniseen oikeuteen pohjautuva omaisuusyhteysjärjestelmä. Suomen nykyistä käytäntöä sääntelee vuoden 1929 avioliittolaki, joka tuli voimaan vuoden 1930 alussa. Aiemmin sen aikana solmittuja avioliittoja nimitettiin uusiksi avioliitoiksi ja vuoden 1889 lain mukaisia avioliittoja vanhoiksi avioliitoiksi.
Suomessa on nykyisin käytössä puolisoiden omaisuuden erillisyysjärjestelmä, jossa kumpikin puoliso omistaa yksin omaisuutensa, mutta puolisoilla on toistensa omaisuuteen avio-oikeus. Lisäksi puolisoilla voi olla yhteistä omaisuutta, joka on hankittu tai saatu yhteisesti. Puolisot saavat tehdä keskenään varallisuusoikeudellisia sopimuksia. Puolisot ovat vastuussa vain omista veloistaan, ellei velkaa ole otettu yhdessä. Aviopuolisot voivat tehdä myös avioehtosopimuksen.
Vanhan lain mukaisissa avioliitoissa pesä oli osaksi yhteistä, osaksi yksityistä omaisuutta. Yhteistä oli irtaimisto ja kaupunkikiinteistö sekä avioliiton aikana hankittu kiinteistö maalla. Yksityistä omaisuutta oli maalla sijaitseva kiinteistö, jonka puoliso oli perinyt tai ostanut ennen avioliiton solmimista tai perinyt avioliiton aikana. Yksityistä oli myös lahjalla tai testamentilla saatu omaisuus, joka oli annettu sillä ehdolla, että se katsotaan yksityiseksi omaisuudeksi.
Edellistä järjestelmää lievensi se, että puolisoilla oli yhteiseen omaisuuteen naimaoikeus (naimaosa) eli kumpaisellekin kuului puolet. Velat olivat pääsääntöisesti yhteisiä, joten toisen ottamasta velasta voitiin ulosmitata sekä yhteistä että yksityistä omaisuutta omisti sen kumpi tahansa. Puolisoiden keskinäiset velkasuhteet eivät olleet mahdollisia, eivät myöskään keskinäiset sopimukset. Naimaoikeuden sisältö riippui siitä, oliko avioliitto solmittu ennen vai jälkeen vuoden 1879 alun. Silloin tuli voimaan yhtäläinen naimaosa kaikensäätyisille pariskunnille ja kaikenlaiseen omaisuuteen nähden.
HMS Cicala
HMS Cicala oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Insect-luokan tykkivene.
HMS "Cicala" oli ensimmäisen maailmansodan osana Britteinsaarten puolustusta. Se lähti vuonna 1918 HMS "Cockhaferin", HMS "Cricketin" ja HMS "Glowwormin" kanssa Pohjois-Venäjälle Arkangeliin, jossa niistä muodostettiin Dvinajoelle tykkivenelaivue tukemaan Venäjän valkoisten joukkojen taistelua. Operaatiosta vapauduttuaan alus siirrettiin Kiinan asemalle, jolla se palveli sisaralustensa kanssa.
Alus liitettiin HMS "Mantiksen" ja HMS "Tarantulan" niin kutsuttuun länsirannan laivueeseen lähelle Hongkongia. Se siirrettiin vuonna 1941 Hongkongiin. Alukseen osui 21. joulukuuta japanilaisten ilmahyökkäyksessä kolme pommia, jotka upottivat aluksen West Lamman kanavaan.
Kipujen mies
Kipujen mies on kärsivän Messiaan nimitys Vanhassa testamentissa. Raamatun kertomuksiin nojautuen vanhempi kristillinen taide kuvasi Messiasta usein siten, että hänen ilmeensä oli kärsivä ja kehossa näkyi runtelun jäljet. Vanhan testamentin Messias on pelastajahahmo, jonka kautta Jumala lunastaa ja vapahtaa kansansa. Vanhassa Raamatun suomennoksessa Jesaja toteaa ""Hän oli ylenkatsottu, ihmisten hylkäämä, kipujen mies ja sairauden tuttava, jota näkemästä kaikki kasvonsa peittivät..."" (Jes. 53:3).
Harri Paarma
Harri (Harry) Bengt Armas Paarma (sukunimi vuoteen 1934 "Broms" ja 1934–1945 "Paatsalo"; 4. elokuuta 1901 Ristiina – 18. lokakuuta 1970 Hämeenlinna) oli suomalainen tiedustelu-upseeri ja sotakirjailija.
Paarman vanhemmat olivat nimismies Bengt Wilhelm Broms ja Nadeschda Colliander. Paarma toimi ennen sotia Etsivän Keskuspoliisin Terijoen osaston toimistopäällikkönä ja oli myöhemmin Hämeen lääninverotoimiston tarkastajana.
Kapteeni, sittemmin majuri Harri Paatsalo johti keväästä 1940 alkaen Päämajan tiedusteluosaston Petsamon alatoimistoa Rovaniemellä (Osasto Paatsalo) joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella. Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erilliseen Pataljoonaan 4. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paarma kirjoitti 1970-luvulla omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.
Vortigern
Vortigern (noin 425–450) oli brittien kuningas niihin aikoihin kun Hengistin ja Horsan johtamat saksit saapuivat Britanniaan. Vortigern esiintyy useissa taruissa, mutta häntä voidaan pitää todellisena historiallisena henkilönä.
Vortigern käytti Hengistiä ja Horsaa apuna suojellakseen valtakuntaansa pikteiltä ja skoteilta. Palkkioksi suojelusta Vortigern antoi sakseille maata. Sittemmin britit sotivat Kentiin asettuneita sakseja vastaan. He kävivät neljä taistelua, joista viimeisessä kuninkaan poika Vortemir sai surmansa. Tappion jälkeen Vortigern luovutti Essexin ja Sussexin sakseille.
Geoffrey Monmouthilaisen teoksen "Historia Regum Britanniae" mukaan Uther Pendragon ja hänen vanhempi veljensä Aurelius Ambrosius syöksivät Vortigernin vallasta.
Vulture
Vulture () on maantieteellinen ja historiallinen alue Etelä-Italiassa Basilicatan alueella Potenzan maakunnassa.
Alue on saanut nimensä Monte Vulturen tulivuoresta (1 326 m mpy.). Se koostuu 12 kunnasta, jotka ovat Atella, Barile, Ginestra, Melfi, Rapolla, Ripacandida, Rionero in Vulture, Maschito, Venosa, Ruvo del Monte, Rapone ja San Fele. Alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa Monticchion kraatterijärvet sekä keisari Fredrik II:n linnat Lagopesolessa ja Melfissä.
Vulturen vulkaaninen maaperä on hedelmällistä, ja seudulla viljellään viiniä sekä oliiveja. Seudun tunnettuja viinejä ovat Aglianico-rypäleestä tehtävät Aglianico del Vulture, Aglianico dolce ja Aglianico di Filiano, Malvasia del Vulture sekä Moscato del Vulture. Monte Vulturen alueella on lähteitä, joita myydään pullotettuna eri nimillä.
Voyager
Voyager ("matkaaja") viittaa muun muassa seuraaviin:Australian laivasto
Britannian kuninkaallinen laivasto
Jillian Hall
Jillian Faye Fletcher (s. 6. syyskuuta 1980) on yhdysvaltalainen painija, joka tunnetaan parhaiten World Wrestling Entertainmentissa (WWE).
Jillian debytoi raw,issa vuonna 2007.Hänet muistetaan Rawissa ja Smackdownissa laulamisestaan.
Jillianin sopimus päättyi vuonna 2010.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten perämiehetön kaksikko
Helsingin olympiakisojen soudun perämiehettömään kaksikkoon osallistui 16 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla. Parhaimmiksi sijoittuivat Yhdysvallat ja Belgia, jotka molemmat joutuivat etenemään finaaliin molempien keräilyerien kautta jäätyään kovimman alkuerän häntäpäähän - kyseisen alkuerän kaikki venekunnat selvisivät loppukilpailuun. Erän voittaja Sveitsi sai lopulta pronssia.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Erien voittajat 2.keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Grampus-luokka (sukellusvene)
Grampus-luokka oli Britannian kuninkaalliselle laivastolle 1930-luvun lopulla hankittu miinasukellusveneluokka. Luokan aluksia kutsutaan toisinaan Porpoise-luokaksi luokan prototyypiksi 1932 valmistuneen "HMS Porpoisen" mukaan. Luokan viisi muuta alusta poikkesivat merkittävästi prototyypistä ja ne valmistettiin 1936-1938. Luokan alukset nimettiin merinisäkkäiden mukaan.
Aluksiin kuormatut miinat kuljetettiin erityisissä säiliöissä. Alukset palvelivat erityisesti Välimerellä muun muassa kuljettaen materiaalia piiritettylle Maltalle.
Lisäksi 13. tammikuuta 1940 tilattiin Greenockista Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä osana vuoden 1940 hätäohjelmaa kolme alusta, joiden tilaus peruutettiin 12. heinäkuuta 1941.
Alberto de la Bella
Alberto de la Bella Maduẽno (s. 2. joulukuuta 1985 Santa Coloma de Gramenet, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa vasempana puolustajana Real Sociedadissa.
De la Bella on kotikuntansa seuran UDA Gramenetin kasvatti, ja ammattilaisuransa alussa hän pelasi myös Espanyolin, Villarrealin ja Sevillan B-joukkueissa. Kesällä 2009 hän siirtyi Real Sociedadiin, jota hän oli kauden 2009–2010 päätteeksi nostamassa takaisin Espanjan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin.
De la Bella on pelannut myös alueellisessa Katalonian maajoukkueessa.
Europa Jupiter System Mission
Europa Jupiter System Mission (EJSM, ESAn Tiedeohjelman käyttämä nimitys on Laplace) on 2000-luvulla ehdotettu Nasan ja ESA:n yhteinen miehittämätön avaruuslento Jupiteriin. Sen kaavailtu laukaisuajankohta oli alun perin vuosi 2020, mutta mission toteutuminen lienee mahdotonta ennen vuotta 2025. Missio tutkisi Jupiteria ja sen Europa ja Ganymede kuita. Hanke kilpaili sekä ESA:ssa että Nasassa vastaavan Saturnus-lennon kanssa voittaen sen vuonna 2009.
ESA:ssa kyseessä on Cosmic Vision ohjelmaan tehty ehdotus ensimmäiseksi suureksi (L1 eli Large) missioksi. ESA:lla on rahaa toteuttaa korkeintaan yksi suuri lento kaikkiaan kolmesta ehdotuksesta, joista kaksi muuta ovat LISA eli Laser Interferometer Space Antenna ja International X-ray Observatory (IXO). Vuonna 2013 ESA valitsee yhden näistä kolmesta perustuen Nasan tekemiin valintoihin.
Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA) ja Venäjän avaruusjärjestö ovat ilmaisseet mielenkiintonsa Jupiter-lentoon osallistumiseen.
Arvioitu lennon kustannus on ollut 4,45 miljardia dollaria, josta Nasa rahoittaa 3,8 miljardia dollaria eli 85% ja ESA 15% eli 650 miljoonaa dollaria.
Missio koostuu useammasta avaruusaluksesta
Georg Wilhelm Pabst
Georg Wilhelm Pabst (25. elokuuta 1885 Raudnitz an der Elbe (nyk. Roudnice nad Labem), Böömi, Itävalta-Unkari – 29. toukokuuta 1967 Wien) oli itävaltalainen elokuvaohjaaja. Pabstin myötä 1920-luvulla realistisesti yhteiskunnallisia teemoja käsittelemään pyrkinyt uusasiallinen suuntaus tuli tunnetuksi saksalaisessa elokuvassa. Pabst kuoli 82-vuotiaana Wienissä.
Soutu kesäolympialaisissa 1952 – miesten perämiehellinen kaksikko
Helsingin olympiakisojen soudun perämiehelliseen kaksikkoon osallistui 15 venekuntaa. Kilpailut suoritettiin 20.-23. heinäkuuta Meilahden väliaikaisella soutustadionilla.
Jokaisesta erästä kaksi nopeinta välieriin, muut 1.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
3.erä
4.erä
Erien voittajat 2.keräilyeriin. Muiden kilpailu päättyy.
1.erä
2.erä
Kummankin erän voittaja loppukilpailuun, muut 2.keräilyeriin.
1.erä
2.erä
Erien voittajat loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Tališit
Tališit tai talyšit ovat iranilaista tališin kieltä puhuva kansa. He asuvat Azerbaidžanin tasavallan kaakkoisosassa ja Iranin luoteisosassa. Uskonnoltaan he ovat muslimeja (šiialaisia ja sunnalaisia).
Tališit ovat Kaukasian muinaista kantaväestöä, joka on keskiajalta lähtien sulautunut azereihin. 1700-luvun puolivälissä Kaspianmeren lounaisrannikolle muodostui itsenäinen Tališin kaanikunta, jonka pääkaupunkina toimi Lənkəran. Vuonna 1802 kaanikunnasta tuli Venäjän protektoraatti ja vuonna 1828 se liitettiin kokonaan Venäjään.
Azerbaidžanissa tališit asuvat Lənkəranin, Lerikin, Astaran ja Masallın piireissä. Azerbaidžanin vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan heitä oli 76 800 ja vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 112 000 henkeä. Iranin Gīlānin maakunnassa tališeja arvioidaan olevan noin 100 000.
Perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja silkin tuotanto. Asumukset oli tasangolla rakennettu puusta ja vuoristossa kivestä. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin azereilla. Ruokavalio koostui riisistä, kasviksista ja maitotuotteista. Patriarkaaliseen elämäntapaan kuului naapuriapu, verikosto ja vieraanvaraisuus. Suullinen kansanperinne on lainattu pääosin azereilta.
Georg Zellhofer
Georg Zellhofer (s. 25. elokuuta 1960) on itävaltalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2013 lähtien hän on toiminut SCR Altachin urheilutoimenjohtajana.
Zellhofer aloitti uransa SK Vorwärts Steyrin junioriorganisaatiossa, josta nousi edustusmiehistöön 1977. Peliaikaa Steyrissä ei kuitenkaan tullut ja hän siirtyi 1980 FC Linziin. Hän edusti seuraa 11 vuotta, mutta pelasi kauden 1988–1989 lainalla SK Sturm Grazissa. Zellhoferin pelivuosien suurin saavutus Linzissä oli Itävallan 2. Ligan mestaruus 1990–1991. Seura pelasi kuitenkin suurimman osan Zellhoferin vuosista Bundesliigassa ja hänelle kertyi 196 liigaottelua. FC Linzin noustua liigaan Zellhofer siirtyi paikallisvastusja LASK Linziin, jossa lopetti uransa kauden jälkeen.
Valmennusuransa Zellhofer aloitti FC Linzin apulaisvalmentajana kesällä 1996. Pesti jäi lyhytaikaiseksi, sillä vuodenvaihteessa 1997 hän siirtyi ASKÖ Paschingn peräsimeen. Hän valmensi seuraa pitkän tovin ja nosti sen lopulta Bundesliigaan kauden 2001–2002 päätteeksi. Debyytti pääsarjassa päättyi komeasti viidennelle sijalle. Kesällä 2003 Zellhofer jäi loppuvuodeksi sairauslomalle palaten valmennustehtäviin tammikuussa 2004. Pasching jatkoi Zellhoferin alaisuudessa hyviä esityksiään myös seuraavilla kausilla. Seura sijoittui liigassa kolmanneksi ja neljänneksi ja selviytyi myös UEFA Cupiin. Zellhoferin pesti päättyi lopulta potkuihin marraskuussa 2005.
Tammikuussa 2006 Zellhofer jatkoi uraansa SK Rapid Wienin peräsimessä, mutta pesti jäi lyhyeksi, kun se päättyi potkuihiin elokuun lopulla. Zellhoferin ura jatkui Wienissä lokakuussa, kun hänestä tuli Rapidin paikallisvastustaja FK Austria Wienin uusi päävalmentaja. Kausi ei sujunut vakuuttavasti, ja Austria jäi lopulta kuudenneksi. Itävallan cupissa tuli kuitenkin balsamia haavoihin, kun Austria kaatoi finaalissa SV Mattersburgin 2–1. Kausi 2007–2008 ei kuitenkaan sujunut odotusten mukaisesti, ja Zellhofer sai maaliskuussa 2008 potkut.
Austria-potkujensa jälkeen Zellhofer toimi lyhyen aikaa SV Riedin valmentajana. Varsinaisen paluun hän teki kuitenkin vasta tammikuussa 2009 SC Rheindorf Altachin päävalmentajana. Zellhofer ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta liigasta, ja hän jätti seuran kesällä 2009.
Zellhofer palasi maaliskuussa 2010 takaisin entiseen seuraansa Paschingiin. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Regionalliga Mitten voittoon, mutta joukkue ei pystynyt juridisten syiden vuoksi nousemaan 1. divisioonaan. Kesällä 2010 Zellhofer jätti Paschingin siirtyen Bahrainin olympiajoukkueen päävalmentajaksi. Hän sai kuitenkin potkut A-maajoukkuevalmentaja Josef Hickersbergerin jätettyä tehtävänsä lokakuussa.
Marraskuussa 2010 Zellhoferista tuli Bundesliigan jumboksi juuttuneen LASK Linzin uusi päävalmentaja. Zellhofer ei onnistunut kääntämään seuran kurssia parempaan ja sai potkut jo maaliskuussa 2011.
Tammikuussa 2013 Zellhofer aloitti SCR Altachin uutena urheilutoimenjohtajana.
Lihasrelaksantit
Lihasrelaksantit ovat lihaksia lamaavia tai lihasjännitystä alentavia lääkeaineita. Ne jaetaan perifeerisiin lihasrelaksantteihin, jotka vaikuttavat hermo-lihasliitokseen ja riittävänä annoksena halvaannuttavat lihaksen täysin, sekä sentraalisiin lihasrelaksantteihin, joista ainakin osa vaikuttaa keskushermoston hermosolujen pinnassa oleviin inhibitorisiin (ärsytystä estäviin) gaba-reseptoreihin.
Sentraaliset lihasrelaksantit ovat huonosti määriteltävissä oleva lääkeaineryhmä, joita on käytetty lihasjännityksen ja lihaskouristusten hoitoon mm. selän lihaskivuissa. Niiden vaikutus perustunee ainakin osittain sedatiiviseen eli rauhoittavaan vaikutukseen. Esimerkki tällaisesta on diatsepaami, jota pääasiassa käytetään ahdistuneisuuslääkkeenä.
Perifeeriset lihasrelaksantit ovat tärkeä lääkeaineryhmä anestesiologiassa. Esimerkiksi vatsaontelon leikkauksien ajaksi on tärkeä saada lihastoiminta ja refleksit pois. Tähän käytettiin alkujaan kurarea, mutta nykyään Suomessa on käytössä kuraren sukuisia synteettisiä aineita kuten atrakuuri ja mivakuuri, sekä steroidirakenteisia aineita kuten pankuroni, rokuroni ja vekuroni. Lisäksi käytössä on anestesian aloitukseen nopeavaikutteinen ns. depolarisoiva lihasrelaksantti, suksametoni.
FNFL L’Aconit
FNFL L’Aconit () (viirinumerot K58 ja J1095) oli Vapaan Ranskan laivaston Flower-luokan korvetti, joka oli Britannian kuninkaallisen laivaston lainaama valmistumassa ollut HMS "Aconiten". Se suojasi Toisessa maailmansodassa kuuttatoista saattuetta ja oli merellä 728 päivää. Alus palkittiin kahdella korkealla kunniamerkillä, Croix de la Libération ja Croix de Guerre.
Alus tilattiin 21. syyskuuta 1939 Troonista Ailsa Shipbuilding Companylta. Köli laskettiin 25. maaliskuuta 1940, ja alus laskettiin vesille 31. maaliskuuta 1941. Alus valmistui vielä samana vuonna 23. heinäkuuta.
"L’Aconit" otettiin palvelukseen 19. heinäkuuta 1941 päällikkönään Jean Levasseur. Se liitettiin Vapaan Ranskan laivastoon 23. heinäkuuta, ja se aloitti palveluksensa Clydeen sijoitetussa saattajaosastossa 17. elokuuta. Lokakuussa alus siirrettiin Newfoundlandin saattoryhmään.
"L’Aconit" suojasi Pohjois-Atlantilla kulkeneita saattueita ja osallistui 10.–27. joulukuuta 1941 operaatioihin Saint-Pierre ja Miquelonissa. Kolmen muun Vapaan Ranskan laivaston korvetin kanssa se liitettiin 1942 saattajaryhmä B3:een, johon se kuului Atlantin taisteluiden loppuun.
"L’Aconit" oli 1.–12. huhtikuuta 1943 huollettavana Glasgow’ssa. Kenraali de Gaulle saapui alukselle 21. huhtikuuta Greenockissa ja palkitsi korvetin päällikköineen Croix de la Libération -kunniamerkillä. Alus oli modernisoitavana 1. syyskuuta – 10. lokakuuta, ja sen aikana aluksen päälliköksi vaihtui Le Miller.
"L’Aconit" oli vuoden 1944 alun Casablancassa ja Gibraltarilla, ja 5. kesäkuuta se suojasi saattueen U-3 Torbaysta Ranskaan, jolloin se joutui ilmahyökkäykseen. Normandian maihinnousun aikana alus kuului 108. saattajaryhmään FNFL "Aventuren", FNFL "Escarmouchen" ja FNFL "Renonculen" kanssa. "L’Aconit" ampui viimeisen kerran 11. huhtikuuta 1945. Se siirrettiin 18. huhtikuuta telakalle, josta se palasi toukokuussa saattueiden suojaksi Euroopan merisotatoimien päättymiseen 5. kesäkuuta saakka.
Ennen palauttamistaan Britannialle 30. huhtikuuta 1947 "L’Aconit" palveli merisotakouluna. Alus myytiin heinäkuussa nimettynä "Terje XI:ksi". Myöhemmin se nimettiin vielä kerran uudelleen "Southern Terrieriksi".