hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Iwatenkoira
Iwatenkoira on uhanalainen japanilainen koirarotu, jota käytettiin alun perin metsästykseen Iwaten ja Akitan vuoristoissa.
Yhteen aikaan rotua pidettiin akitan keskikokoisena muunnoksena, vaikka akita oli siihen aikaan jo huomattavasti kookkaampi. Metsästäjien vähetessä myös koirien määrä laski, ja vähitellen rotu kuoli lähes sukupuuttoon. Nykyisin puhdasrotuisia yksilöitä on jäljellä niin vähän, että se tulee todennäköisesti katoamaan kokonaan.
Mainonnan monitaho
Mainonnan monitaho on MAT-Säätiön jakama markkinointialan tunnustuspalkinto. Se jaetaan henkilölle, joka toimii esimerkillisesti ja menestyksellisesti markkinointiviestinnän alan kehityksen eteen. Palkinnon saaminen edellyttää palkittavalta henkilöltä esimerkillistä ja menestyksellistä toimintaa aikaisempina vuosina tai erityisen ratkaisevaa toimintaa valintaa edeltäneenä vuonna markkinointiviestintäalan keinojen edistämiseksi. Henkilö voi tulla monilta eri alueilta ja aiempina vuosina onkin palkittu sekä mainonnan suunnittelijoita, mainostoimistojohtajia, mediajohtajia, markkinoijia että koulutuksen edustajia.
Ensimmäisen kerran Mainonnan monitaho -tunnustus jaettiin vuonna 1967.
Mainonnan Monitaho -tunnustuksen jakaa MAT-säätiö. Vuonna 2007 perustettu MAT-säätiö seuraa MAT ry:tä, entistä Mainoshoitajain yhdistystä. MAT-säätiö edistää markkinointiviestintäalan kehitystä ja koulutusta. Säätiö myöntää avustuksia näihin tarkoituksiin, rahoittaa erilaisia alan toimintoja ja projekteja ja tekee tiedotustoimintaa.
TV Crimes
”TV Crimes” on Black Sabbath -yhtyeen kappale ja singlejulkaisu vuodelta 1992. Se on otettu "Dehumanizer"-albumilta. Albumilla yhtyeen vuosien 1980–1982 kokoonpano, laulaja Ronnie James Dio, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler, rumpali Vinny Appice sekä kosketinsoittaja Geoff Nicholls, palasi takaisin yhteen.
Kappale on musiikillisesti nopeatempoinen, kulkien thrash metal -vaikutteisen rumpukompin ja raskaan riffin myötä. Soolo-osa muistuttaa hieman vuoden 1980 ”Neon Knights” -kappaletta, joka omaa hyvin samantyylisen väliosion. Sanoitus kertoo rahanahneesta tv-evankelismista. Kappaleesta kuvattiin myös promovideo, jossa yhtye nähdään soittamassa moneen paikkaan siirtyvässä varastetussa televisiossa.
Kappale menestyi kohtalaisesti nousten Britannian listalla sijalle 33. Singlen b-puolet ja muut kappaleet vaihtelevat painoksesta riippuen. 
CDEIRSS 178, UKCDEIRS 178, UKI.R.S. 8 80130-2, HollantiReprise PRO-CD-5499, USA
Hoikkakeltto
Hoikkakeltto ("Crepis capillaris") on yksivuotinen asterikasvi, jota esiintyy Euroopassa. Se on tavallisesti monivartinen, tyvestä alkaen haarova ja 30–50 senttimetriä korkeaksi kasvava. Lehtilavat ovat kapeahkoja ja niiden laidat nirhaisia tai parijakoisia. Mykeröt ovat yhdestä senttimetristä puoleentoista leveitä ja niiden perä kokonaan hoikka eikä paksuneva. Teriö on keltainen mutta usein punertava.
Huipavatukka
Huipavatukka ("Rubus lagerbergii") on vatukoiden suvun ("Rubus") "Corylifolii"-sektioon kuuluva laji, jota esiintyy Euroopassa. Se on monivuotinen pensas, jonka varren piikit ovat tukevia, melko suoria ja keltaisia tai punaisia. Lehdissä on kolmesta viiteen sormilehdykkää, joista sivulla sijaitsevat ovat hyvin lyhytperäisiä, ja kärkilehdykkä on lyhytperäinen ja suippokärkinen. Lehdykät ovat sahalaitasia ja molemmin puolin karvaisia. Kukinto on vähäkukkainen ja teriöt valkoisia. Kukintorangan alaosa on harvakarvainen, yläosa nystyinen. Marjat ovat karvaisia.
Savonlinnan Pikkukirkko
Savonlinnan Pikkukirkko on Savonlinnan keskustassa sijaitseva kirkko, joka rakennettiin vuonna 1846 ortodoksiseksi kirkoksi, myytiin vuonna 1938 luterilaiselle seurakunnalle ja toimii vuodesta 2017 lähtien jälleen ortodoksisena kirkkona.
Puurakenteisen Pikkukirkon rakennutti vuonna 1846 Savonlinnan ortodoksinen seurakunta. Kirkon suunnitteli ranskalainen arkkitehti Louis Visconti ja kirkko vihittiin vuonna 1846 Pyhien Profeettojen Sakariaan ja Elisabetin kirkoksi. Vuonna 1938 Kuopion ortodoksinen seurakunta myi kirkon ja sen ympärillä olevan tontin Savonlinnan evankelisluterilaiselle seurakunnalle. Savonlinnan kaupunkiseurakunta käytti pikkukirkkoa pääkirkkonaan koko 1940-luvun, kun Savonlinnan tuomiokirkko raunioitui pommituksessa. Pikkukirkossa ovat vuonna 1946 valmistuneet taiteilija Eino Rappin lasimaalaukset kuori-ikkunoissa. Pikkukirkko on peruskorjattu vuosina 1984–1985, jolloin kirkkoon tuli myös ensimmäiset urut. Alkuperäinen ortodoksikirkon alttarin paikka on merkitty kirkon lattiaan messinkilaatalla. Kirkko sai käyttöönsä ensimmäisen alttaritaulun vuonna 2000, tätä ennen alttaritaulun paikalla oli risti. Pikkukirkon alttaritaulu on ikonina pidetty 1600-luvulta peräisin oleva jouluaiheinen maalaus, joka kuvaa Kristuksen syntymää. Alttaritaulu on Suomen ortodoksikirkon omistama. Kirkkoa käytetään seurakunnan viikoittaiseen pienimuotoiseen toimintaan ja se on myös suosittu vihki- ja kastekirkko.
Savonlinna–Säämingin evankelisluterilainen seurakunta ilmoitti 2012 vuoden alussa päätöksestä myydä Pikkukirkko takaisin Suomen ortodoksiselle kirkolle. Savonlinna–Säämingin seurakunta haluaa luopua Pikkukirkosta, koska seurakunta haluaa tasapainottaa talouttaan ja seurakunnan kaste- ja vihkitoimitukset voidaan keskittää pidettäviksi Savonlinnan tuomiokirkossa. Varkauden ortodoksinen seurakunta oli jo vuonna 1953 kiinnostunut ostamaan Pikkukirkon, mutta Savonlinnan kaupunkiseurakunta ei halunnut kirkkoa myydä. Joulukuussa 2012 seurakunnan kirkkovaltuusto päätti myydä Pikkukirkon 200 000 eurolla Savonlinnan Pikkukirkko -kulttuuriyhdistys ry:lle, joka perustettiin syyskuussa Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa Leon johdolla. Arkkipiispa Leo allekirjoitti kauppakirjan 8. toukokuuta 2017, jolloin kirkko siirtyi virallisesti kulttuuriyhdistykselle.
Heptamykhos
Heptamykhos (, ”Seitsemän kammiota”) tai Pentemykhos (, ”Viisi kammiota”) oli Ferekydeen kirjoittama filosofis-uskonnollinen teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan myöhempien kirjailijoiden teoksissa säilyneitä katkelmia.
Ferekydeen teos oli yksi kreikkalaisen kirjallisuuden ja siten länsimaisen kirjallisuuden ensimmäisiä proosamuotoisia teoksia. Teos tunnetaan kahdella nimellä: nimellä "Heptamykhos" siihen viittaa Kallimakhos, nimellä "Pentemykhos" puolestaan Damaskios. Nimen "mykhos" voi viitata 'syvennykseen', 'kammioon' tai 'pyhättöön'. Tutkijoiden parissa ei ole yksimielisyyttä siitä, kumpi näistä kahdesta oli teoksen oikea nimi: yleisesti käytetty Geoffrey Kirkin, J. E. Ravenin ja Malcolm Schofieldin teos "Presocratic philosophers" käyttää teoksesta nimeä "Heptamykhos", kun taas ainoan nykyaikaisen pelkästään Ferekydestä käsittelevän teoksen kirjoittaja Hermann S. Schibli katsoo, että teoksen oikea nimi oli "Pentemykhos".
Teoksessa Ferekydes esitti filosofiansa myyttisten kuvausten kautta. Teos käsittelee muun muassa kaikkeuden luomista ja kreikkalaisen mytologian jumalien välisiä taisteluja. Se edustaa näin jossain määrin samanlaista perinnettä kuin Hesiodoksen runoelma "Jumalten synty" ("Theogonia"), mutta eroaa siitä kuitenkin monin tavoin ja saattaa perustua itämaisiin vaikutteisiin. Myös Ferekydeen teoksesta on joskus käytetty nimeä "Theogonia" tai "Theokrasia" ("Jumalsekoitus").
H. Clark Barrett
Harold Clark Barrett on yhdysvaltalainen antropologi, joka toimii apulaisprofessorina UCLA:ssa. Barrett on tehnyt kenttätöitä Ecuadorissa tutkien mm. Shuar-intiaanien ja yhdysvaltalaisten kulttuurin eroja. Tutkimuksissaan hän on muun muassa osoittanut että englantia osaamattomat Shuar-intiaanit osaavat erottaa yhdysvaltalaisten puheen äänitteistä puhuvatko nämä lapsille vai aikuisille. Tutkimuksen tarkoituksena oli selvittää perustuuko "lapsipuhe", eli aikuisten tapa puhua lapsille eri lailla kuin toisille aikuisille, kulttuurisidonnaisiin seikkoihin (kuten sanastoon) vai kenties yleisinhimillisiin piirteisiin kuten tiettyihin äänensävyihin.
Viljo Tuomela
Matti Hyttinen, kirjailijanimi Viljo Tuomela (10. marraskuuta 1895 Juuka – 9. elokuuta 1977) oli suomalainen kotiseuturunoilija.
Tuomelan museona toimiva entinen kotimökki "Tuomelan Tupa" sijaitsee Juuan Ahmovaaran kylässä.
Matti Hyttinen oli kouluja käymätön ja ujo. Siksi hän käytti kymmeniä eri nimimerkkejä, joiden suojista hän julkaisi runoja, pakinoita ja suorasanaista tekstiä eri lehdissä. Jos samassa lehdessä oli useampi Matin runo, käytettiin eri nimimerkkejä.
Olympian kisojen voitot
Olympian kisojen voitot () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi nimensä mukaisesti luettelon Olympian kisojen voittajista. Se on eräs esimerkki Aristoteleen suorittamista historiallisista tutkimuksista.
Aristoteleen teos käsitti yhden kirjan. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen maininnasta. Teos on mahdollisesti syntynyt yhteistyössä Aristoteleen ja hänen peripateettisen koulunsa oppilaiden kanssa, samoin kuin muut vastaavanlaiset Aristoteleen nimiin laitetut arkistomateriaalia kokoavat luettelot.
Aristoteleen luettelo käsitti Olympian kisojen historian alusta eli ensimmäisestä olympiadista (vuodesta 776 eaa.) aina olympiadiin 113 (vuoteen 328 eaa.) saakka. Se sisälsi olympiavoittajien tietojen lisäksi myös tietoja muun muassa siitä, kuinka kisaohjelmaa oli laajennettu, sekä kertomuksia tunnetuista urheilijoista.
Samannimisiä teoksia kokosivat myös muut historioitsijat, kuten Timaios Lokrilainen, Flegon Tralleislainen, Eratosthenes, Panodoros ja Longinos, ja muita Olympian kisojen voittajien luetteloita mm. Diodoros Siculus ja Dionysios Halikarnassoslainen. Viimeisiä luettelojen kokoajia oli 200-luvulla ateenalainen Filokhoros. Aristoteleen luettelo toimi lähteenä muille historioitsijoille, kuten Africanukselle ja Eusebiokselle. Olympiadit ja niiden luettelot toimivat yleiskreikkalaisen historiallisten tapahtumien kronologian perustana.
Aristoteleen tietämys Olympian voittajista tulee ilmi myös hänen filosofisista teoksistaan: hän mainitsee yhden voittajan teoksessaan "Nikomakhoksen etiikka". Olympian voittajien lisäksi Aristoteles kokosi myös Delfoin Python kisojen voittajien luettelon, "Python kisojen voitot" ("Pythionikai"). Lisäksi hän kokosi historiallisia tietoja myös useisiin muihin teoksiinsa.
Näytelmäluettelot
Näytelmäluettelot (, kirjaimellisesti ”Opetukset”) oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi yhteen tietoja Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajista. Teos ei ole ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muiden kirjailijoiden maininnoista ja piirtokirjoituksista.
Termi "didaskaliai" viittasi kreikassa yleisesti luetteloihin draamakilpailuissa esitetyistä näytelmistä, mukaan lukien tiedot näytelmien kirjoittajista, esitysvuosista ja menestyksestä. Tieto tämän nimisestä teoksesta Aristoteleen teosten joukossa on säilynyt Diogenes Laertioksella. Hesykhioksella teoksen nimi esiintyy muodossa "Peri didaskaliōn" ("Näytelmäluetteloista" tai ”Opetuksista”). Teos on eräs esimerkki Aristoteleen suorittamista historiallisista tutkimuksista.
Aristoteleen teos on todennäköisesti kirjoitettu pian vuoden 335 eaa. jälkeen. Se perustui mitä ilmeisimmin ennen kaikkea Ateenan arkonttien arkistoissa säilytettyihin asiakirjoihin. Lisäksi aineistona on saatettu käyttää piirtokirjoituksia, suullista perimätietoa, näytelmien käsikirjoituksissa säilyneitä tietoja sekä paikallisia kronikoitsijoita.
Aristoteleen teokseen tunnetaan viittauksia monilta oppineilta, jotka ovat käyttäneet lähteinään aleksandrialaisten filologien teoksia. Kallimakhos käytti Aristoteleen teosta muodostaessaan oman luettelonsa näytelmäkirjailijoista ja -näytelmistä ("Pinaks tōn didaskalōn"). Lisäksi teoksen tietoja on säilynyt piirtokirjoituksissa. Eräälle näistä on annettu Aristoteleen teoksen mukaan nimi "Didaskalia". Tämä piirtokirjoitus sijoitettiin noin vuonna 278 eaa. erääseen Ateenan Akropoliin eteläpuolella olleeseen rakennukseen. Se perustui alun perin Aristoteleen teokseen, mutta siinä ollutta luetteloa jatkettiin aina 100-luvulle eaa. saakka.
Aristoteles kokosi tietoa näytelmäkilpailuiden voittajista myös teokseensa "Dionysia-juhlien voitot" ("Nikai Dionysiakai").
Diogeneen mukaan teos käsitti yhden kirjan. Se sisälsi tiedot paitsi voittaneista näytelmäkirjailijoista ja näytelmistä, myös tärkeimmistä näyttelijöistä. Teoksen alussa on mahdollisesti ollut johdanto, joka on käsitellyt Ateenan näytelmäkilpailuiden historiaa ja kehitystä yleisesti.
Teos sisälsi tietoja muun muassa näytelmätrilogioiden nimistä. Teos piti sisällään tiedot myös siitä, milloin näytelmän oli ohjannut joku muu kuin näytelmäkirjailija itse. Se yksilöi samannimiset näytelmäkirjailijat erottelemalla nämä ”vanhempiin” ja ”nuorempiin”. Joistakin henkilöistä on mainittu myös lisätietoja mm. näiden ikään ja ajoitukseen liittyen. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että teos olisi sisältänyt tiedot myös koregeista, mutta tämä ei välttämättä pidä paikkaansa.
Aristoteleen luettelo on saattanut ulottua aivan draamakilpailuiden alkuun saakka tai ainakin noin vuoteen 500 eaa., jolta ajalta lähdeaineistoa on ollut saatavilla. Ei ole kuitenkaan mahdollista sanoa, ulottuiko se teoksen kirjoitusaikaan saakka vai päättyikö se jo aiemmin. Joka tapauksessa teos on todennäköisesti kattanut huomattavan osan 400- ja 300-lukujen eaa. teatterihistoriaa, ja se on mahdollisesti sisältänyt tietoja sadoista näytelmäkirjailijoista ja ehkä jopa yli 1 500 tragediasta ja lähes 1 000 komediasta.
Dionysia-juhlien voitot
Dionysia-juhlien voitot () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka kokosi yhteen tietoja Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajista. Teos ei ole ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan paitsi muilta kirjailijoilta säilyneistä maininnoista myös piirtokirjoitusten kautta.
Hesykhioksella teoksen nimi esiintyy pidemmässä muodossa, "Kaupunki-Dionysian ja Lenaia-juhlan Dionysian voitot" (, "Nikai Dionysiakai astikai kai Lēnaikai"). Tästä nimestä voidaan päätellä, että teos on luetellut Ateenan näytelmäkilpailuiden voittajia sekä kaupunki-Dionysian juhlilla että Lenaia-juhlilla.
Aristoteles on kirjoittanut teoksen Ateenassa toisella jaksollaan, vuosien 334-323 välillä. Ateenasta on löydetty piirtokirjoitus, josta käytetään nimitystä "Fasti", joka liittyy sisällöltään Aristoteleen luetteloon. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että Aristoteleen teos olisi toiminut piirtokirjoituksen lähteenä, mutta tämä ei välttämättä pidä paikkaansa ajoituksellisista syistä.
Aristoteles kokosi tietoa näytelmäkilpailuiden voittajista myös teokseensa "Näytelmäluettelot" ("Didaskaliai"). "Dionysia-juhlien voitot" on saattanut olla tämän toisen luettelon eräänlainen lisäosa.
Runkokynsikäs
Runkokynsikäs ("Hypsizygus ulmarius"), aiemmin myös runkovalmuska tai kantovalmuska luettu myös sukuihin "Pleurotus", (Osterivinokkaat) ja "Lyophyllum", (kynsikkäät), on Suomessakin luontaisesti esiintyvä syötävä helttasieni. Lajin taksonomia on aiheuttanut päänvaivaa. Itiöemät esiintyvät elävän lehtipuun rungossa yksittäin ja tuppaina. Laji aiheuttaa valkolahoa.
Kyseessä on helttasieni, jonka lakki on monesti hieman yksipuolinen, jopa yli 20 cm leveä. Keskiosassa on usein marmorimaista pintahalkeilua. Jalka saattaa olla mutkainen. Heltat ovat vaaleat, kolotyviset, valmuskamaiset. Sienen haju on lähinnä hapahko. Käyttöä ruoaksi rajoittaa sienen tapa esiintyä yksittäin tai pieninä kasvustoina.
Runkokynsikäs on lahottajasieni, ja se on suosittu laji sienten kotiviljelyssä. Sieni menestyy ja tuottaa satoa hyvin esimerkiksi ulkona hakkeesta valmistetussa sienipenkissä ja myös sisäkasvatuksessa.
Arto Rintala
Arto Rintala (s. 1977) on Turussa asuva suomentaja. Hän on opiskellut yleistä kirjallisuustiedettä ja kulttuurihistoriaa Turun yliopistossa sekä espanjalaista filologiaa Granadan yliopistossa.
Valmistuttuaan Turun yliopistosta 2007 hän on toiminut erityisesti vanhaan espanjankieliseen kirjallisuuteen erikoistuneena suomentajana. Rintala on kääntänyt muun muassa Cervantesin novellikokoelman "Opettavaisia kertomuksia" (Novelas ejemplares) ja farssikokoelman "Välinäytöksiä" (Ocho comedias y ocho entremeses nuevos, nunca representados) sekä 1500-luvun tuntemattoman kirjailijan pikareskiromaanin "Lazarillo de Tormes" (La vida de Lazarillo de Tormes y de sus fortunas y adversidades) .
Laiho
Laiho-nimisiä henkilöitä:
Tampereen Höyrypuuseppä
Tampereen Höyrypuuseppä Oy oli suomalainen Tampereella toiminut puusepäntuotteita valmistanut yritys, joka aikanaan oli alallaan yksi Suomen merkittävimpiä. Yritys valmisti huonekaluja ja rakennuspuusepän tuotteita, kuten ovia ja ikkunoita, sekä teki julkisten tilojen sisustuksia.
Yritys aloitti toimintansa nimellä "Tampereen Höyrypuuseppä Karl K. Tallqvist". Sen perustaja oli Karl Konstantin Tallqvist (k. 1903). Tallqvist oli kiinnostunut myös kulttuurista ja politiikasta: hän oli muun muassa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen ja Tampereen kaupunginvaltuutettu. Tallqvist oli perustamassa Tampereelle puuseppäin sairaus-, hautaus- ja eläkerahastoa, ja hän jakoi osan yrityksensä liikevoitosta työntekijöille. Tallqvist oli perustamassa myös Ryötön puuhiomoa sekä Tampereen kaakelitehdasta.
Tallqvistin puusepäntehdas oli 1900-luvun alussa Tampereen suurin ja sillä oli asiamiehiä suurimmissa Suomen kaupungeissa. Tehdas valmisti huonekaluja, muun muassa wieniläistuoleja ja -sohvia, ovia, ikkunoita ym. rakennuspuusepän töitä, sekä teki kokous-, kauppa- ja virastohuoneiden sisustuksia. Yritys valmisti muun muassa puukalusteet Tampereen tuomiokirkkoon.
Tallqvistin kuoltua vuonna 1903 tamperelainen nahkatehtailija J. N. Salminen hankki yhdessä liikekumppaniensa kanssa Tallqvistin tehtaan, joka jatkoi toimintaansa "Tampereen Höyrypuuseppä Oy" -nimisenä. Salminen oli tehtaan isännöitsijänä 1903-1916.
Vuonna 1924 perustettiin uusi yhtiö "Höyrypuuseppä Oy" jatkamaan Tallqvistin aloittaman yrityksen toimintaa. Yrityksellä oli tehdas Tampereen Santalahdessa. Höyrypuuseppä Oy:n palveluksessa oli vuonna 1928 noin 70 työntekijää ja 1930-luvulla noin 100 työntekijää. 1930-luvulla tehdas oli tekemässä muun muassa uuden Eduskuntatalon sisustustöitä.
Vuonna 1944 yhtiön omistajat perustivat toiminnan jatkajaksi "Visuvesi Oy":n. Santalahden tehdas lopetti toimintansa vuoden 1980 tienoilla ja tehdasrakennus purettiin 2001. Höyrypuuseppä Oy lakkautettiin yhtiönä 1995 ja vanerinvalmistajana toiminut Visuvesi Oy teki konkurssin 2011.
Hr. Ms. Tromp (1937)
Hr. Ms. Tromp oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Tromp-luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin Nederlandsche Scheepsbouw Maatschappijilta Amsterdamista ja sen köli laskettiin 17. tammikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 24. toukokuuta 1937 ja se valmistui 18. elokuuta 1938.
Alus poistettiin palveluksesta 1955 ja se romutettiin 1969.
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (1939)
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Tromp-luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin Nederlandsche Scheepsbouw Maatschappijilta Amsterdamista. Sen köli laskettiin 31. lokakuuta 1938 ja alus laskettiin vesille 16. syyskuuta 1939. Alus valmistui 10. toukokuuta 1940.
Alus poistettiin palveluksesta 20. marraskuuta 1969 ja se myytiin romutettavaksi 23. kesäkuuta 1970.
Piikkinuoliaiset
Piikkinuoliaiset ("Cobitidae") on karppikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Euraasiasta ja Marokosta.
Piikkinuoliaisten heimoon luetaan 29 sukua ja noin 254 lajia. Se on jaettu kahteen alaheimoon, varsinaisiin piikkinuoliaisiin ("Cobitinae", 198 lajia) ja loistonuoliaisiin ("Botiinae", 56 lajia). Jälkimmäinen on kuitenkin uudistetussa luokituksessa erotettu omaksi heimokseen "Botiidae".
Ruumiinmuodoltaan piikkinuoliaiset ovat pitkulaisia, eräät jopa matomaisia, kaloja. Ne ovat pienehköjä ja suurimmat lajit saavuttavat noin 40 cm:n pituuden. Selkäeviä on yksi, rinta- ja vatsaevät ovat lähes samankokoiset ja peräevä sijaitsee lähellä pyrstöevää. Tyypillisiä piirteitä heimon lajeille ovat 3–6 paria viiksisäikeitä kuonossa ja silmän takana sijaitseva piikki, jonka kalat voivat kohottaa ja jäykistää. Piikkinuoliaiset ovat suomuttomia ja monilla heimon lajeilla on ruumiissaan tummia juovia.
Piikkinuoliaislajeja tavataa läpi Euroopan ja Aasian aina Kaakkois-Aasiaan asti. Eniten lajeja elää Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Ne ovat makeiden vesien kaloja, joita tavataan järvistä, joista ja puroista. Piikkinuoliaiset elävät lähellä pohjaa. Niiden ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten madot ja hyönteisten toukat, ja eräät lajit syövät myös levää. Piikkinuoliaisten kutuaika on keväällä huhti-toukokuussa.
Monia heimon lajeja pidetään akvaariokaloina. Suosittuja ovat muun muassa "Cobitis"-, "Botia"-, "Pangio"- ja "Misgurnus"-sukujen lajit.
Tutkielmia hysteriasta
Tutkielmia hysteriasta () on Josef Breuerin ja Sigmund Freudin kirjoittama teos vuodelta 1895. Kirjassa tarkastellaan hysterian teoriaa ja psykoterapiaa sekä esitetään viisi potilaskertomusta.
Breuer ja Freud tutustuivat Wienissä 1880-luvun alussa, ja Breuer kertoi Freudille potilaastaan Bertha Pappenheimista, joka sai kirjassa peitenimen "Anna O...". Breuer kehitti tapauksen pohjalta katharsis-menetelmää, jonka avulla potilaan oireita poistettiin antamalla tämän purkaa tukahtuneita tunne-elämyksiä. Freud kiinnostui tapauksesta jo tuolloin, mutta hän ryhtyi hoitamaan hysteriapotilaita vasta vuoden 1890 tietämillä.
Hoidettuaan lukuisia potilaita Breuer ja Freud ryhtyivät kokoamaan aineistoa kirjaksi. He julkaisivat aluksi "ennakkotiedonannon" (Hysteriailmiöiden psyykkisestä mekanismista) vuonna 1893, ja "Tutkielmia hysteriasta" ilmestyi toukokuussa 1895 ennakkotiedonanto ensimmäisenä lukunaan. Vain ennakkotiedonanto on Breuerin ja Freudin yhdessä kirjoittama; muut luvut ovat itsenäisesti laadittuja.
Kirjoittajat selostavat, kuinka he onnistuivat parantamaan potilaidensa hysteriaoireita: he palauttivat hypnoositilassa potilaan mieleen traumaattisen tapahtuman, josta oireet olivat alun perin johtuneet, ja kun potilas kuvaili tapahtuman yksityiskohtaisesti ja koki siihen liittyneet tunne-elämykset, jotka olivat aikoinaan tukahtuneet, oireet katosivat.
Kirjassa esitetään viisi tapauskertomusta:
Keskeisiin potilaisiin kuului myös Breuerin ja Freudin potilas "rouva Cäcilie M." eli paronitar Anna von Lieben (1847–1900), jonka potilaskertomukseen viitataan usein.
"Tutkielmia hysteriasta" kuuluu psykoanalyysin keskeisiin edeltäjiin, sillä kirjassa kehitellään teoriaa tiedostumattoman psyykkisen toiminnan vaikutuksista. Kirjan ilmestymisen aikoihin Breuerin ja Freudin yhteistyö päättyi ja Freud kehitti teoriaa ja hoitokäytäntöä itsenäisesti. Psykoanalyysi poikkeaa katharsis-terapiasta mm. seuraavien piirteiden osalta:
Sirkus palaa
Sirkus palaa on suomalaisen rap-artisti Asteen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2012 Monkey Recordsin kautta. Albumin ensimmäisellä singlellä ”Sekopää” vierailee Kuorosodassa Asteen kilpakumppanina ollut Pete Parkkonen. Kappaleesta ”Pumppaa” julkaistiin musiikkivideo.
Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinto
Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteen palkinto on Suomen Lääketieteen Säätiön vuodesta 1981 alkaen jakama palkinto, joka myönnetään suomalaiselle lääkärille huomattavasta kansallisesta ja kansainvälisestä elämäntyöstä lääketieteen alalla. Palkinnon suuruus oli 50 000 markkaa vuoteen 2000, jonka jälkeen palkinto korotettiin 100 000 markkaan. Kun euro otettiin käteisvaluuttana käyttöön 2002, palkinto oli 17 000 euroa vuoteen 2006 saakka. Vuodesta 2007 palkinnon suuruus on ollut 20 000 euroa. Palkinto on jaettu vuosittain valtakunnallisten Lääkäripäivien aikana ja ensisijaisesti yhdelle henkilölle. Palkinnon saaja pitää samalla luennon.
Palkinnon saajan valitsee erillinen valiokunta, johon kuuluvat sääntöjen mukaan puheenjohtajana Suomen Lääketieteen Säätiön hallituksen puheenjohtaja, Suomalaisen Lääkäriseuran Duodecimin puheenjohtaja, Finska Läkaresällskapetin puheenjohtaja, Suomen Lääkäriliiton puheenjohtaja sekä kaksi Pohjolan ja Suomi-yhtiön hallituksen nimeämää jäsentä.
Pohjola-yhtiöiden kantayhtiöt, Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Suomi-Salama ja Vakuutusosakeyhtiö Pohjola, täyttivät kumpikin 90 vuotta peräkkäisinä vuosina 1980 ja 1981. Yhtiöiden 90-vuotisen toiminnan juhlistamiseksi ja korostaakseen henkilövakuutustoiminnan ja käytännön lääketieteen välistä yhteyttä päättivät yhtiöiden hallitukset joulukuun 11. päivänä 1980 tehdä Suomen Lääketieteen Säätiölle lahjoituksen. Säätiöön perustettiin Pohjola-yhtiöiden rahasto, josta Pohjola- ja Suomi-yhtiöiden nimeä kantava lääketieteen palkinto vuosittain jaetaan. Yhtiöt kartuttivat sittemmin rahastoa lisälahjoituksin useiden vuosikymmenten ajan.
Paul Broca
Paul Broca (1824–1880) oli ranskalainen lääkäri, kirurgi ja antropologi. Hänen mukaansa on nimetty niin sanottu Brocan alue, aivojen osa, joka on kaikilla isoilla ihmisapinoilla ja jonka uskotaan liittyvän kielen tuottamiseen. Brocan afasia tarkoittaa vaurioita tuolla alueella. Siitä kärsivä potilas yleensä ymmärtää puhetta, mutta puheen tuotto ei onnistu. Potilas voi osata joitakin sanoja, mutta puhe voi olla hyvin sekavaa, kankeaa ja hidasta.
Brocan monet tutkimukset keskittyivät ihmisen kallojen mittasuhteiden vertailuihin ja erojen etsimiseen niin sanottujen ihmisrotujen kesken.
Emmi Ljungberg
Emilie Karolina (Emmi) Ljungberg (22. kesäkuuta 1846 Rauma–9. joulukuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen suomen ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija. Hän toimi myös Maria-yhdistyksen kirjastonhoitajana 1893 ja Helsingin turvakodin johtajana (1889–?), tarjoten asumispaikan kodittomille työtä hakeville naisille Helsingissä.
Ljunbergin vanhemmat olivat kirkkoherra Franz Mauritz Ljungberg ja Emilie Lovisa o.s. Hästesko af Målagård. Hänen nuorempi sisarensa oli kirjailija, toimittaja Eva Ljungberg.
Robert A. Foley
Robert A. Foley on antropologian professori Cambridgen yliopistossa. Foley on tutkinut ilmastonmuutoksien vaikutusta ihmisten elämään ja Melanesian asutusta.
Olga Lindholm
Olga Emilia Lindholm (s. 20. marraskuuta 1890 Teissala) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Hilja Kyllönen
Hilja Kyllönen (s. 14. heinäkuuta 1937) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän on kaksinkertainen korkeushypyn Suomen mestari (vuosina 1955 ja 1956). Hän edusti Haapaveden Urheilijoita. Hänen ennätyksensä on 153 cm ja hänellä on maaotteluedustuksia.
Elis Selin
Elis Alban Immanuel Selin (26. maaliskuuta 1891 Helsinki – 6. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Selin toimi kappalaisena Snappertunassa 1918–1923 ja kirkkoherrana Hiittisissä 1929–1953. Hän sai rovastin arvon 1947.
Selin kirjoitti ulkosaaristoon sijoittuvia novellikokoelmia ja romaaneja sekä myös radiokuunnelmia.
Aili Nilsson
Aili Nilsson (s. 11. lokakuuta 1892 Oulu) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
K. P. Kalliovaara
Kustaa Paavali Kalliovaara (sukunimi vuoteen 1906 "Finby"; 5. kesäkuuta 1885 Piikkiö – 14. heinäkuuta 1981 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja suomentaja.
Kalliovaaran vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Finby ja Anna Aleksandra Fransintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 Turun klassillisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi 1912 ja maisteriksi 1914. Hän teki opintomatkan Bonniin 1913.
Kalliovaara toimi latinan ja kreikan kielen opettajana Oulussa, Viipurissa ja Turussa. Hän oli Viipurin klassillisen lyseon latinan vt. vanhempi lehtori 1910–1911, Tampereen lyseon latinan ja kreikan opettaja 1915–1919, latinan ja suomen vt. ylimääräinen nuorempi lehtori 1919–1920, vakinainen 1920–1922, nuorempi lehtori 1922–1937, Turun lyseon latinan ja suomen nuorempi lehtori 1937–1954, Turun yliopiston latinan vt. lehtori 1938–1955. SL R I 1950.
Ruusu Heininen
Ruusu Elvira Heininen (21. helmikuuta 1876 Tampere – 4. lokakuuta 1962) oli suomalainen lastenkasvattaja, opettaja ja lastenkirjailija.
Heinisen vanhemmat olivat ratamestari Moses Heininen ja Karoliina Lindstedt. Hän pääsi tyttökoulusta 1893, jatko-opistosta 1897 ja valmistui diakonissaksi 1916. Heininen oli Tampereen tyttökoulun opettajana 1897–1915.
Suomen sisällissodan jälkeen Heininen perusti Sortavalaan kolme lastenkotia ja Suomen Kirkon Sisälähetysseuran Kasvattajaopiston lasten kasvattajien kouluttamista varten. Heininen toimi Sortavalan diakonissalaitoksen johtajana 1916–1932 ja Kasvattajaopiston johtajana 1918–1932. Vuodesta 1932 hän hoiti omistamaansa maatilaa Harlussa.
Heininen oli Tampereen seurakuntavanhimpana 1906–1915, köyhäinhoitolautakunnan jäsenenä 1909-1915, Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä 1919-1930, Sortavalan NNKY:n puheenjohtajana vuodesta 1919 ja Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton Sortavalan osaston puheenjohtajana vuodesta 1920.
Einar Relander
Einar Felix Relander (8. heinäkuuta 1876 Muolaa – 11. kesäkuuta 1964 Lahti) oli suomalainen hammaslääkäri, musiikkimies ja ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija.
Relanderin vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Felix Fritiof Relander ja Vivia Olsoni. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1895 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen hammaslääketieteen kandidaatiksi 1903 ja tohtoriksi 1905. Relander toimi hammaslääkärinä Kuopiossa 1905-1909, Viipurissa 1909–1939 ja Parikkalassa 1939–1963.
Einar Relander oli naimisissa vuodesta 1913 Ensi Katarina Laurellin kanssa
Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijat
Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijat (lyhenne YVP) on entinen suomalainen urheiluseura. Se perustettiin vuonna 1934 Hyvinkäällä organisoimaan paikallisten villatehtaan työntekijöiden urheilua ja liikuntaa. Parhaiten YVP tunnettiin jalkapallon saralla, mutta myös hiihto ja jääpallo oli vahvassa roolissa seuran toiminnassa. YVP jatkoi toimintaansa hetken aikaa vielä sotien jälkeenkin, mutta tuolloin seuratoiminnan jatkaminen ei ollut enää mahdollista. Niinpä seura lakkautettiin ja toiminnan jatkajaksi perustettiin tammikuussa 1947 Hyvinkään Palloseura.
Aikaa kalliimpi
Aikaa kalliimpi on rap-artisti Haamun kolmas albumi. Se julkaistiin 3. lokakuuta 2012.
Lappfjärds Bollklubb
Lappfjärds Bollklubb (lyhenne LBK, myöhemmin LappBK) on entinen, vuonna 1946 Lapväärtissä perustettu jalkapalloseura.
Korkeimmillaan se pelasi miesten Ykkösessä, jonne seura onnistui nousemaan kauden 1978 päätteeksi. Visiitti jäi kuitenkin vain vuoden mittaiseksi. Vuonna 1996 LappBK yhdistyi Tjöck IK:n ja Unitaksen kanssa Sporting Kristinaksi, joka pelaa tällä hetkellä Kakkosessa.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1981
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1981 käytiin 9. toukokuuta Joroisissa.
Porvoon Urheilijat
Porvoon Urheilijat (lyhenne PU) on vuonna 1922 perustettu porvoolainen urheiluseura. Seuran riveissä on voinut vuodesta 1999 alkaen harrastaa kilpatasolla yleisurheilua, suunnistusta ja telinevoimistelua. Tunnettuja seuran riveissä urheilleita ovat muun muassa Pentti Karvonen, Ari Suhonen, Tommy Ekblom, Timo Tompuri ja Anders Rockas.
Seuran kotisivut
Guildford Flames
Guildford Flames on englantilainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa EIHL-liigassa. Seura on kotoisin Guildfordin kaupungista ja on perustettu 1992.
Varkauden Kenttä-Veikot
Varkauden Kenttä-Veikot (lyhenne VarkKV) on varkautelainen yleisurheiluun keskittynyt urheiluseura. Se on perustettu vuonna 1959, kun Varkauden Tarmon ja Warkauden Urheilijoiden yleisurheilujaostot liitettiin yhden seuran alaisuuteen. Kenttä-Veikot on historiansa aikana saanut otteeseen isännöidä Suomen-mestaruustason kisoja, viimeisimpinä junioreiden SM-kisoja vuonna 2011 sekä maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailuja vuonna 2005.
Kahdeksan kuvan järjestelmä
Kahdeksan kuvan järjestelmä on televisio-, video- ja elokuvatuotannon kuvauksessa käytetty malli, millä määritellään ohjelmassa, videossa tai elokuvassa käytettävien kuvien rajaus. Kullakin kuvakoolla on lyhenne, mikä nopeuttaa ohjaajan komentokieltä tai lyhentää kuvamerkintöjä käsikirjoituksessa tai kameramiesten kameralistoissa. Kahdeksan kuvan järjestelmä on yleisesti käytössä Suomessa ja erityisesti monikameratuotannossa. Muualla maailmassa kuvakokojen määrä vaihtelee neljästä kymmeneen.
Näitä kuvakokoja käytetään, kun kuvataan ihmistä.
Esineitä kuvattaessa käytössä on vain:
Erik Kynard
Erik Kynard Jr. (s. 3. helmikuuta 1991 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. Hän opiskelee Kansas State Universityssa ja edustaa Kansas City Wildcats -seuraa. Hänen valmentajansa on Cliff Rovelto.
Kynard karsiutui loppukilpailusta Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän sai hopeaa saman ikäluokan Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa Port-of-Spainissa 2009 tuloksella 210 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa tuloksella 233. Hän sijoittui viidenneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013. Vuonna 2014 hän sijoittui neljänneksi Sopotin MM-hallikilpailuissa. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kahdeksas. Hän sai pronssia Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 tuloksella 233. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli kuudes. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui loppukilpailusta. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui neljänneksi.
Kynard voitti NCAA:n mestaruuden 2012 Des Moinesissa silloisella ennätyksellään 234. Hän on voittanut Yhdysvaltojen-mestaruuden ulkoradoilla 2013–2016, sijoittunut toiseksi 2012 (olympiakarsinnat) sekä kolmanneksi 2011 ja 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maansa mestaruuden 2014–2018.
Kynardin ennätys ulkoradoilla on 237 cm ja sisäradoilla 234 cm.
Hr. Ms. Karel Doorman (F827)
Hr. Ms. Karel Doorman (runkonumero F827) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 26. helmikuuta 1985, ja alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1988. Alus valmistui 31. toukokuuta 1991.
Alus myytiin 2005 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Leopold I" runkonumerolla F930.
Hr. Ms. Willem van der Zaan (F829)
Hr. Ms. Willem van der Zaan (runkonumero F829) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 6. marraskuuta 1985 ja alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1989. Alus valmistui 28. marraskuuta 1991.
Alus myytiin 2005 Belgialle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Louise-Marie" runkonumerolla F931.
Hr. Ms. Tjerk Hiddes (F830)
Hr. Ms. Tjerk Hiddes (runkonumero F830) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 28. lokakuuta 1986 ja alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1989. Alus valmistui 3. joulukuuta 1991.
Alus myytiin 2004 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Almirante Riveros" runkonumerolla FF-18.
Hr. Ms. Abraham van der Hulst (F832)
Hr. Ms. Abraham van der Hulst (runkonumero F832) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 8. helmikuuta 1989 ja alus laskettiin vesille 7. syyskuuta 1991. Alus valmistui 15. joulukuuta 1993.
Alus myytiin 2004 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Blanco Encalada" runkonumerolla FF-15.
Hr. Ms. Van Amstel (F831)
Hr. Ms. Van Amstel (runkonumero F831) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 3. toukokuuta 1988 ja alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1990. Alus valmistui 27. toukokuuta 1993.
Alus on palveluksessa 2012.
Kele Okereke
Kelechukwu ”Kele” Rowland Okereke (s. 13. lokakuuta 1981 Liverpool, Britannia), on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten indie rock -yhtye Bloc Partyn laulajana ja rytmikitaristina. Hän on julkaissut Bloc Partyn kanssa yhteensä neljä pitkäsoittoa. Okereken ensimmäinen sooloalbumi "The Boxer" julkaistiin vuonna 2010.
Okereke kertoi "Butt"-lehden haastattelussa maaliskuussa 2010 olevansa homoseksuaali.
Hr. Ms. Van Speijk (F828)
Hr. Ms. Van Speijk (runkonumero F828) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1991 ja alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1994. Alus valmistui 7. syyskuuta 1995.
Alus on palveluksessa 2012.
Millennium Cross
Millennium Cross () on maailman suurin risti. Risti rakennettiin kristinuskon 2000-vuotisjuhlan kunniaksi. Risti sijaitsee Vodno-vuoren päällä lähellä Skopjen kaupunkia Makedoniassa.
Ristin rakentaminen aloitettiin vuonna 2002 ja se valmistui vuonna 2011. Ristin yhteyteen on rakennettu ravintola ja lahjaliike. Vuoren huipulle pääsee köysiradalla tai tietä pitkin. Ristin rakentamisen rahoitti Makedonian ortodoksinen kirkko. Muistomerkki on 66 metriä korkea ja se on valmistettu raudasta.
Kim Yu-gyeong
Kim Yu-gyeong (; s. 1. lokakuuta 1975) on eteläkorealainen entinen rytminen voimistelija. Hän osallistui Barcelonan olympialaisissa 1992 henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän oli 35:s.
Russell Lissack
Russell Dean Lissack (s. 11. maaliskuuta 1981) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten indie rock -yhtye Bloc Partyn soolokitaristina. Hän on myös mukana Pin Me Down -nimisessä yhtyeessä ja on soittanut aiemmin Ash-yhtyeessä.
Lähdetään Korkeasaareen
Lähdetään Korkeasaareen on suomalainen käännöskappale yhdysvaltalaisen laulaja-sanoittajan Tom Paxtonin sanoittamasta kappaleesta ”Going to the Zoo”. Suomenkielisen käännöksen kappaleeseen teki Matti Kontio.
Kappaleen levytti ensimmäisenä Elina Salo lapsiryhmän kanssa vuonna 1979. Siitä muodostui aikoinaan yksi radion lasten puhelintoivekonserttien toivotuimpia kappaleita.
Kappaleen sanoissa ollaan menossa Korkeasaaren eläintarhaan viettämään aikaa koko päiväksi.
Gordon Moakes
Gordon Peter Moakes (s. 22. kesäkuuta 1976) on brittiläinen muusikko, joka on tunnettu indie rock -yhtye Bloc Partyn basistina ja taustalaulajana. Moakes on mukana myös Young Legionnaire -yhtyeessä.
William Lucena
William Enrique Lucena (s. 1. lokakuuta 1981 Maracaibo, Venezuela) on italialainen baseballpelaaja. Hän on edustanut seuratasolla Modena Baseballia. Lucena on pelipaikaltaan syöttäjä. Hän pelasi Italian joukkueessa Ateenan olympialaisissa 2004, joissa maa sijoittui kahdeksanneksi eli viimeiseksi.
Takayasunkoira
Takayasunkoira on sukupuuttoon kuollut japanilainen koirarotu, joka oli kotoisin Takahatan kaupungista Yamagatan prefektuurista. Se oli saanut nimensä kotikaupungissaan sijaitsevasta Takayasusta.
Takayasunkoira oli keskikokoinen, atleettinen, vankkarakenteinen ja leveärintainen. Korvat olivat pystyt ja häntä selän päälle kiertyvä. Karvapeite oli jäykkää ja väriltään valkoinen tai tiikeriraitainen ruskein korvin. Valkoinen väritys tunnettiin nimellä "alin valkoinen"
Takayasunkoira kiintyi ainoastaan sille läheisimpiin ihmisiin ja oli omistajalleen erittäin uskollinen. Se soveltui erinomaisesti karhun ja muun suurriistan metsästykseen, mutta sitä käytettiin myös vahtikoirana.
Rodun sanotaan polveutuneen kainkoirasta ja koirantemppelin legendan mukaan "wado"-aikakaudella (708-718) Kai no Kunin alueelta (nykyisin Yamanashin prefektuuri) tuotiin Takahataan tiikeriraitainen koira, jonka tehtävä oli tappaa kyläläisiä häirinnyt kookas mäyrä. Takayasunkoira kuoli sukupuuttoon "showa"-kauden (1926-1989) alussa. Menestyneen kirjailijan Yukio Togawan teos "Takayasunkoiran tarina" kuvaa Chin-nimistä koiraa, joka oli viimeisin tunnettu rotunsa edustaja. Togawa tiesi kyseisen koiran opiskellessaan Yamagatan yliopistossa ja hänen mukaansa eläin kuoli loisperäiseen filariasis-tautiin. Se aiottiin täyttää, mutta koska täyttäminen epäonnistui, koirasta on enää jäljellä vain muutama valokuva.
Takahatassa "koirantemppelin" nähtävyyksien luona sijaitsee rotua esittävä patsas, josta huomaa yhtäläisyyden aizunkoiraa esittävän "paperimassakoiran" kanssa.
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1926
Jalkapallon SM-kilpailu 1926 oli järjestyksessään 18. kerta, kun jalkapallossa pelattiin Suomenmestaruudesta. Kilpailuun osallistui 18 seuraa. Mestaruuden voitti Helsingin Palloseura.
Propagandamielessä perustettiin myös ensimmäinen valtakunnallinen sarja, Suomen sarja. Siihen osallistuivat seuraavat joukkueet: Helsingin Jalkapalloklubi, Helsingin Palloseura, Helsingin IFK, Kronohagens IF, Åbo IFK, Turun Palloseura, Viipurin Sudet, Viipurin Reipas, Tampereen Palloilijat, Vaasan Palloseura ja Savon Piiri. Syksyllä huonoimmat joukkueet (KIF, ÅIFK ja savolaiset) pudotettiin sarjasta, jota jatkettiin keväällä 1927.
Alla esitettävistä ottelutuloksista ei voi päätellä kumpi on koti- ja kumpi vierasjoukkue, paitsi kun on merkitty , joka merkintä tarkoittaa kotijoukkuetta.
Joensuun Palloilijat (?) luovuttivat ottelutta Sortavalan Viritykselle ja Lappeenrannan Luistinseura puolestaan Viipurin Reippaalle.
Ihmemaa Oz
Ihmemaa Oz ( tai "The Wonderful Wizard of Oz") voi tarkoittaa seuraavia:
Hr. Ms. Van Nes (F833)
Hr. Ms. Van Nes (runkonumero F833) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 10. tammikuuta 1990 ja alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1992. Alus valmistui 24. kesäkuuta 1994.
Alus myytiin 2006 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP Bartolomeu Diaz".
Hr. Ms. Van Galen (F834)
Hr. Ms. Van Galen (runkonumero F834) oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Karel Doorman -luokan ohjusfregatti.
Alus tilattiin Schelden laivastontelakalta Vlissingenistä ja sen köli laskettiin 7. kesäkuuta 1990. Alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1992 ja se valmistui 1. joulukuuta 1994.
Alus myytiin 2006 Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "NRP D. Francisco de Almeida".
Valkorevonhäntä
Valkorevonhäntä ("Amaranthus albus") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva revonhäntälaji.
Yksivuotinen valkorevonhäntä kasvaa 5–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvin kalju varsi on koheneva tai pysty, pitkä- ja kaarevahaarainen, vaalea ja kiiltävä. Kierteisesti olevat pitkäruotiset lehdet ovat 1–4 cm pitkiä, ehyitä, ehytlaitaisia ja kaljuja. Muodoltaan ne ovat vastapuikeita, pitkänsoikeita tai vinoneliömäisen puikeita, suipputyvisiä ja otakärkisiä. Väriltään ne ovat harmaan- tai tummanvihreitä, laidoilta vaaleita ja usein myös poimulaitaisia. Valkorevonhännän kukinnot ovat pieniä ja sijaitsevat varren ja haarojen lehtihangoissa. Kukintojen esilehdet ovat äimämäisiä, pitkäotaisia ja kaksi kertaa kehän pituisia. Pienet kukat ovat yksineuvoisia ja säteittäisiä. Emikukkien kehälehtiä on kolme, joskus myös vain kaksi kappaletta. Kehälehdet ovat suikeita. Suomessa valkorevonhäntä kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmä on pallomainen, kurttupintainen ja kaksiluomainen kota.
Valkorevonhäntä on lähtöisin Pohjois-Amerikasta, mutta on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa valkorevonhäntä on satunnainen uustulokas, jota on tavattu eri puolilta maata Oulun korkeudelle saakka.
Suomessa valkorevonhäntää voi tavata joutomailla, lastaus- ja kaatopaikoilla sekä ratapihoilla.
Useiden muiden revonhäntäkasvien tavoin myös valkorevonhäntä sopii ihmisravinnoksi.
Jacob van Heemskerck -luokka
Jacob van Heemskerck -luokka eli L-luokka () oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama ohjusfregattiluokka.
Luokka oli ilmapuolustusmuunnelma Kortenaer-luokan aluksista ja siten se muistuttaa monin osin sukellusveneidentorjuntaan suunniteltuja puolisisariaan. Niillä on yhteiset runko- ja voimansiirtoratkaisut samoin kuin useat asejärjestelmät ja elektroniikka on yhtenevää. Tärkein ulkoinen eroavaisuus on takakannelle sijoitettu Yhdysvalloista hankittu Standard-ohjusjärjestelmä, joka korvasi helikopterisuojan sekä pakotti siirtämään 76 millimetrin tykkiä eteenpäin. Lisäksi alusten etumastoa korotettiin DA-08 maalinosoitustutkan sijoittamiseksi. Ohjusten alkuperäinen yhdysvaltalainen SPG-51 tulenjohtotutka on korvattu alankomaalaisella STIR-tutkalla.
Floor Jansen
Floor Jansen (s. 21. helmikuuta 1981 Goirle, Alankomaat) on hollantilainen sopraanolaulaja. Hän lauloi After Foreverissä kunnes se hajosi vuonna 2009. Nykyisin hän laulaa ReVamp-yhtyeessä sekä Nightwishissä.
Jansen kiersi Nightwishin mukana vierailevana solistina Anette Olzonin erottua yhtyeestä kesken "Imaginaerum"-kiertueen. 9. lokakuuta 2013 hänet kiinnitettiin pysyvästi Nightwishin kokoonpanoon samaan aikaan multi-instrumentalisti Troy Donockleyn kanssa. Jansen on esiintynyt myös Arjen Lucassenin Ayreon-albumeilla, ja hän on mukana Lucassenin Star One -projektissa.
Jansen muutti kesällä 2014 Joensuuhun. Hän asui Joensuussa vuoden verran ja ilmoitti kesällä 2015 muuttavansa ruotsalaisen poikaystävänsä, Sabatonin rumpalin Hannes van Dahlin, kanssa Ruotsiin. Heille syntyi esikoistytär maaliskuussa 2017.
Gremersdorf
Gremersdorf on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltion itäosassa. Pohjoisessa Gremersdorfin alue rajoittuu Heiligenhafenin kaupunkiin, idässä Neukirchenin kuntaan, etelässä Oldenburg in Holsteinin kaupunkiin ja luoteessa Itämereen. Kunnan alueella sijaitsee kolmetoista kylää ja neljä kartanoa. Gremersdorfin nykyinen hallinnollinen alue perustettiin vuonna 1968. Dazendorf, Neuratjensdorf, Sulsdorf ja Teschendorf sijaitsevat kunnan alueella.
Nimi "Gremersdorf" juontuu sanasta Gremerstorpe, jonka merkitys on Dorf des Grimhari, Grimheri, Grimher, Grimer (Grimharien kylä). Von Siggenin suvun kuusi veljestä ostivat Gremersdorfin 1377 Kielin kaupunginraadille Heiligengeist- ja St. Jürgensairaalan käyttöön.
Seegalendorfin kartano (Gut Seegalendorf) perustettiin 1500-luvun lopulla. Se kuului Rantzaun aatelissuvulle, kuten Putlosin kartanokin (Gut Putlos), johon Seegalendorf myöhemmin liitettiin. 1700-luvun puolivälissä kartano siirtyi von Rumohrin suvun omistukseen. Kartanon alkuperäinen päärakennus oli yksikerroksinen ristikkotalo, johon kuului kaksi punatiilistä siipirakennusta. Ristikkotalon paikalle rakennettiin myöhäisklassistinen uudisrakennus 1839, siipirakennukset ovat edelleen paikoillaan. Nykyisin Seegalendorf on maatalouskäytössä. Tilalla kasvatetaan shetlanninponeja.
Gremersdorfin talouselämä perustuu maatalouteen, erityisesti rapsin- ja viljanviljelyyn. Kunnan alueella on kaksi tuulipuistoa. Gremersdorf sijaitsee Bundesautobahn 1:n varrella niin kutsulla Vogelfluglinie-reitillä. Kylän koillispuolella reitti kulkee Fehmarnsundin sillan kautta Fehmarnin saarelle ja sen halki Puttgardenin lauttasatamaan (Fährhafen Puttgarden). Satama sijaitsee noin 28 kilometriä Gremersdorfista koilliseen ja sen kautta on meriyhteys Tanskan Rødbyhyn.
Ali Gomaa
Ali Gomaa (; s. 3. maaliskuuta 1952 Beni Suef) on egyptiläinen sunnalainen uskonoppinut, joka on toiminut maansa suurmuftina vuodesta 2003. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Al-Azharin yliopistosta vuonna 1988. Hän on toiminut saman yliopiston professorina ja saarnannut Sultan Hasan -moskeijassa Kairossa. Häneen on lainopillisesti vaikuttanut merkittävästi Imam Shafi'i.
Hr. Ms. Willem van der Zaan
Hr. Ms. Willem van der Zaan on ollut ainakin kahden Alankomaiden laivaston aluksen nimenä.
Irakli Tsykolia
Irakli Guramovytš Tsykolia (, s. 26. toukokuuta 1987 Suhumi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on georgialais-ukrainalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Tsykolia pelasi Dynamo Kiovan reservijoukkueissa ja Ukrainan poikamaajoukkueissa ennen siirtymistään Suomeen kaudeksi 2007. Suomessa hän on edustanut Kajaanin Hakaa, AC Oulua, Rovaniemen Palloseuraa ja Tornion Pallo -47:ää.