hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
HMNB Rosyth
HMNB Rosyth eli Her Majesty's Naval Base Rosyth oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tukikohta. Se sijaitsi Rosythissä, Skotlannissa.
Britanniaa ovat sen historian aikana pääasiassa uhanneet voimat etelän suunnalta Ranskasta, Espanjasta, Alankomaista ja sitten uudelleen Ranskasta, joka onkin nähty todennäköisimpänä vastustajana sodassa. 1900-luvun alussa kuitenkin oli havaittavissa yhdistyneen ja kunnianhimoisen Saksan nouseva uhka, mikä johti uuden tukikohdan (ja telakan paikan) etsimiseen Skotlannin itärannikolta.
Valinta osui Rosythiin Firth of Forthin pohjoisrannalla olevaan kaupunkiin, joka ei ollut liian kaukana Edinburghista. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1909, ja tukikohta valmistui vuonna 1916 sodan jo sytyttyä. Kuningas Yrjö V avasi telakan jo 8. kesäkuuta 1915. Chathamin, Devonportin ja Portsmouthin tukikohdista poiketen Rosyth ei ollut miehitystukikohta, eli siellä ei otettu aluksia palvelukseen. Tämän seurauksena tukikohdan telakalla ei rakennettu uusia aluksia, vaan siellä ainoastaan ainoastaan korjattiin ja huollettiin jo olemassa olevia aluksia. Ensimmäisen maailmansodan loputtua tukikohta suljettiin vuonna 1919.
Tukikohta avattiin uudelleen vuonna 1939 toisen maailmansodan puhjettua.
Tukikohta oli monien korkeiden upseerien, kuten ensimmäisenä merilordina vuosina 1904–1910 ja 1914–1915 olleen John Fisherin, epäsuosiossa. Tähän oli syynä tukikohdan sijainti kaukana avoimesta merestä sekä sen ja meren välissä ollut kuuluisa rautatiesilta. Sillan tuhoutuminen olisi sulkenut tukikohdan.
Dima (albumi)
Dima on Zahon ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi EMI 11. maaliskuuta 2008. Suurimman osan levyn kappaleista sanoitti tuottaja Phil Greiss ja Zaho. Ainoastaan kappaleet La Roue Tourne ja Hey Papi, jossa heidän lisäksi mukana olivat Tunisiano ja Soprano.
My Homies
My Homies on rap-artisti Scarfacen neljäs studioalbumi, joka ilmestyi 24. helmikuuta 1998. Kappale "Sleepin' In My Nikes" oli jo julkaistu Seagramin Souls On Ice albumilla. Kappale "Boo, Boo" julkaistiin myöhemmin rap-artisti Devin the Duden, The Dude albumilla. Screwed & Chopped versio ilmestyi 3. maaliskuuta 1998. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 6. huhtikuuta 1998 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan.
Noita (vuoden 1922 elokuva)
Noita ("Häxan") on tanskalaisohjaaja Benjamin Christensenin ruotsalainen kauhuelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1922. Elokuva on osittain dokumentaarinen, ja se pohjautuu Christensenin tutkimuksiin noitavainoista.
Elokuvan taustatiedot olivat hyvin tärkeitä Christensenille, ja hän olikin toivonut, että joku tutkija kirjoittaisi elokuvan käsikirjoituksen. Kukaan tieteilijä ei ollut valmis kirjoittamaan käsikirjoitusta, sillä elokuvaa ei pidetty sopivana mediana vakavastiotettavaan tutkimukseen. Christensen tutki itse keskiaikaisia kuvia ja kirjoja, kuten kahden dominikaanimunkin kirjoittamaa noitaopasta "Noitavasaraa". Christensen käytti asian tutkimiseen kaksi ja puoli vuotta.
"Noidan" kuvaukset alkoivat ruotsalaisen Svensk Filmindustrin rahoituksella 1921. Christensen kuvasi sitä vain öisin. Elokuva tuli lopulta maksamaan melkein kaksi miljoonaa kruunua, ja se oli kallein Skandinaviassa tehty mykkäelokuva.
"Noita" herätti heti ilmestymisensä jälkeen kohua. Ranskassa ja Italiassa katolinen kirkko vastusti voimakkaasti elokuvan esittämistä. Elokuva joutuikin monissa maissa sensuurin kohteeksi, eikä yleisö pitänyt siitä paljoakaan. Elokuvan tuottaneelle Svensk Filmindustrille "Noidasta" aiheutui suuri taloudellinen tappio.
Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa
Vuosina 2009–2014 ryhmän nimi oli Vapauden ja demokratian Eurooppa ("Europe of Freedom and Democracy", EFD).
Hlybokaje
Hlybokaje () eli Glubokoje () on pieni kaupunki ja hallintopiirin keskus Valko-Venäjän pohjoisen Vitsebskin alueen länsiosissa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä 137 kilometriä pääkaupunki Minskin pohjoispuolella. Vuoden 2009 väestönlaskussa Hlybokajen asukasluku oli 18 082 ja koko piirin lähes 41 043; piiriin kuuluu myös pieni Padsvillen kaupunkimainen taajama (2 270 as.).
Hlybokajen kaupunki sijaitsee maanteitse 165 kilometriä Minskistä pohjoiseen. Nopein tieyhteys kulkee Minskistä ensin M3-valtatietä (106 km) ja lopuksi P3-kantatietä (Minsk– Lahoisk– Dokšytsy– Hlybokaje– Braslau) pitkin. Toinen keskeinen maantie on kantatie P45, joka saapuu koillisessa sijaitsevasta Polatskista (85 km) ja jatkaa Hlybokajen lounaispuolella Liettuan rajalle (142 km) ja edelleen Vilnaan (+33 km).
Hlybokajeen erkanee Valko-Venäjän rautateiden sivurata rataverkon keskeisemmästä Polatsk– Maladzetšna– Lida radasta Dokšytsyn Kruljauštšynan kylässä.
Glubokoje
Glubokoje (; suomeksi "syvä") voi viitata muun muassa seuraavia asioihin:
TOP 09
TOP 09 (lyh. Tradice Odpovědnost Prosperita 09, "perinne, vastuullisuus, menestys") on tšekkiläinen vuonna 2009 perustettu puolue. Puolue määrittelee itsensä konservatiiviseksi puolueeksi, jonka politiikka perustuu Euroopan juutalais-kristillisen kulttuurin perinteille ja vapauden ja humanismin demokraattisille ideoille.
Puolue muodostui kristillisdemokraattisen puolueen oikeiston erottua puolueesta entisen puheenjohtaja Miroslav Kalousekin johdolla. Konservatiivipuolue ODSsta mukaan tuli František Laudát ja muita. Puolueen ensimmäiseksi johtajaksi valittiin senaattori Karel Schwarzenberg, joka oli toiminut aiemmin ulkoministerinä Vihreiden mandaatilla.
TOP 09 osallistui ensimmäistä kertaa toukokuun 2010 vaaleihin, joissa se keräsi 16,7 prosenttia äänistä.
Puolue osallistui Petr Nečasin johtamaan hallitukseen ODS ja VV-puolueiden kanssa.
Vuoden 2013 vaaleissa puolue sai 12 % äänistä ja jäi oppositioon.
Maaliskussa 2016 Karel Tureček jätti puolueen ja liittyi ANO 2011 -puolueeseen. Toukokuussa 2016 yksi puolueen perustajista, Pavol Lukša, jätti puolueen ja perusti Dobrá volba 2016 -puolueen. Vuoden 2016 paikallisvaaleissa puolue koki tappioita ja sen ääniosuus jäi 3,4 prosenttiin.
Vuoden 2017 vaaleissa, nyt Miroslav Kalousekin johtamana puolue saavutti 5,3 äänistä ja 7 paikkaa edustajainhuoneessa.
Marraskuussa 2017 meppi Jiří Pospíšil tuli uudeksi johtajaksi.
Saint John
Saint John, St. John tai St John voi viitata seuraaviin asioihin:
Věci veřejné
Věci veřejné (VV, , vrt. latinan "rēs publica") oli tšekkiläinen puolue. Vuonna 2001 perustetun puolueen puheenjohtajana oli sisäministeri Radek John. John toimi ennen poliitikon uraansa kirjailijana ja toimittajana ja hänen tunnettavuutensa edisti puolueen suosiota.
Puolue toimi aluksi Prahan paikallispolitiikassa ja nousi valtakunnalliseksi vaikuttajaksi vasta sen jälkeen. Sen ohjelmaa on luonnehdittu oikeistopopulistiseksi. Puolue korostaa suoraa demokratiaa. Jäsenet voivat äänestää puolueen verkkosivulla sen ohjelman eri kohdista. Puolueen taustalla tiedetään kuitenkin toimivan myös joukon prahalaisia liikemiehiä.
Puolue ehti perustaa ns. VV-partioita, jotka alkoivat puhdistaa Prahan puistoja sopeutumattomista aineksista, kuten kodittomista ja romaneista. Toiminta loppui lyhyeen, kun sitä verrattiin Unkarin Magyar Gárdaan.
Puolue osallistui vuoden 2009 eurovaaleihin, joissa se sai 2,4 % äänistä.
Toukokuun 2010 vaaleissa se keräsi 10,88 % ja nousi pääministeri Petr Nečasin kolmen puolueen oikeistohallitukseen.
Osa puolueen jäsenistä syytti huhtikuussa 2011 liikenneministerinä toiminutta VV:n Vít Bártaa korruptiosta. Bárta sai myöhemmin syytteet, mutta syytöksiä esittäneet edustajat oli erotettu puolueesta.
Puolue ilmoitti ettei se osallistu lainkaan vuoden 2013 vaaleihin. Puolue lakkautettiin 2015.
Blockbuster
”Blockbuster” on brittiläisen Sweet-yhtyeen tammikuussa 1973 julkaistu kappale ja single, joka siirsi yhtyeen tyylillisesti purukumipopista glam rockiin. Siitä muodostui yhtyeen ainoa Britanniassa listaykköseksi noussut hitti, ja se pysyi piikkipaikalla viisi viikkoa. Kappale ei sisälly millekään yhtyeen studioalbumille. Kuten Sweetin kaikkien RCA Recordsin julkaisemien singlejen kohdalla vuoteen 1974 asti, ”Blockbusterin” tekijät ovat Nicky Chinn ja Mike Chapman.
Tietyissä piireissä aiheutti paheksuntaa se seikka, että kappaleen kitarariffi oli lähes identtinen David Bowien samoihin aikoihin julkaistun kappaleen ja singlen ”The Jean Genie” kanssa. Molemmat kappaleet oli äänitetty samassa studiossa ja molemmat julkaisi RCA Records. Ironisesti kappaleet olivat eräässä vaiheessa Britannian singlelistalla peräkkäin; Sweet kärjessä, Bowie toisena.Väistö, Perttunen 2003, s.31-32.
Kappaleen alussa kuultava sireeni aiheutti eräässä tehtaassa radiossa soidessaan työntekijöiden poistumisen työpaikalta, koska ääni oli sama kuin työnlopetusmerkki. Toisen legendan mukaan ääntä luultiin palohälytykseksi.Väistö, Perttunen 2003, s.31.
Singlen b-puolella oli suoraviivainen hard rock -kappale ”Need a Lot of Lovin'”. Tuolloisen sopimuksen mukaan se oli yhtyeen itse kirjoittama. Yhdysvaltain-painoksessa b-puolella oli a-puolen tapaan ”Blockbuster”, mutta ilman alun sireeniä.Väistö, Perttunen 2003, s.31.
Karma-yhtye julkaisi kappaleen samana vuonna 1973 suomeksi nimellä ”Katujen uhka”. Sanoituksista vastasi Vexi Salmi.Väistö, Perttunen 2003, s.32.
A-puoli
B-puoli
Aamun kirja
Aamun kirja on Yleisradion aamu-tv:n ohjelmistoon kuuluva kulttuuriohjelma, jossa esitellään viikoittain yksi kirja ja keskustellaan kirjailijan kanssa. Tammikuusta 2018 alkaen Aamun kirjan toimittajina ovat toimineet Anna Tulusto ja Kaisa Pulakka. Aiemmin ohjelman toimittajina toimivat Seppo Puttonen ja Nadja Nowak.
Armenian pääministeri
Armenian pääministeri on Armenian hallituksen puheenjohtaja ja korkein ministeri. Pääministerin nimittää presidentti. Nykyinen pääministeri on Nikol Pashinjan vuodesta 2018 lähtien.
Tillander (yritys)
Oy Tillander Ab on suomalainen osakeyhtiö, joka valmistaa arvokoruja. Yritys toimii nykyään Turussa, mutta sen juuret ovat tsaarinajan Pietarissa. Tillanderin kultasepänpaja aloitti toimintansa vuonna 1860, jolloin Pietarissa vaikuttivat maailman arvostetuimmat kulta­sepät. Yrityksen omistaa Konttisen perhe.
Helsingin pitäjästä kotoisin oleva Alexander E. Tillander aloitti Tillanderin kultasepänpajan toiminnan Pietarissa vuonna 1860. Vuonna 1868 Alexanderin määrätietoisesti kehittämä ja kasvattama liiketoiminta sai myös ulkopuolista rahoitusta, ja sen nimeksi vakiintui A. Tillander & Co. Vuonna 1870 Alexander Tillander lunasti liikkeen omistuksen takaisin itselleen ja siirsi sen uusiin tiloihin Pietarissa. Samana vuonna Alexanderin poika Alexander Theodor Tillander syntyi. Liiketoiminta jatkoi kasvua seuraavina vuosina, ja toiminta myös kansainvälistyi.
Vuonna 1885 Alexander Theodor Tillander astui mukaan liikkeen toimintaan oppipoikana. Hän harjoitteli kultasepän töitä vuosia omassa liikkeessä ja muissa korusepänpajoissa ympäri Eurooppaa. Vuonna 1895 Theodorista tuli liikkeen nuorempi johtaja. Vuosisadan alussa liike työllisti jo 30 henkilöä. Tuotannon pääpaino oli edelleen jalokivikoruissa, mutta myös emalituotteet, muistorahat ja koristeelliset pääsiäismunat kuuluivat valikoimaan.
Hieman ennen yrityksen 50-vuotisjuhlia Alexander Edvard myi liiketoiminnan pojalleen Alexander Theodorille. Toiminta jatkui menestyksekkäänä, ja Tillander valmisti entistä näyttävämpiä koruja muun muassa tsaari Nikolai II:n perheelle.
Venäjän vallankumous vuonna 1917 pysäytti Tillanderin menestyksekkään toiminnan Venäjällä. Alexander Theodor Tillander perheineen muutti tuolloin Suomeen. Jalokiviliikkeen toiminta mukautettiin vaatimattomammaksi, Suomen olosuhteisiin sopivaksi. Theodor aloitti liiketoimintansa uudelleen Helsingissä syyskuussa 1918 yhdessä kultaseppä Lindmanin kanssa. Vuonna 1921 Lindman osti yrityksen koko liiketoiminnan mutta jatkoi vanhan toiminimen käyttöä. Vuonna 1928 liikkeestä tuli osakeyhtiö. Samaan aikaan Theodorin kolme poikaa, Viktor, Leo ja Herbert, astuivat kultasepänoppiin.
Alexander Theodor Tillander kuoli vuonna 1943, ja liikkeen johdossa jatkoi hänen poikansa Herbert Tillander. Vuonna 1948 Tillander perusti haaraliikkeen Tukholmaan ja sai pian asiakkaakseen myös Ruotsin kuninkaallisen perheen. Vuonna 1963 Herbert Tillanderin tytär siirtyi vetämään Lontooseen perustettua haaraliikettä ja myöhemmin koko Tillanderia. Vuonna 1977 Herbert Tillander myi rahoitussyistä enemmistön yhtiöstä sen toimivalle johdolle. Vuonna 1984 hän ja muut omistajat myivät Oy Tillander AB:n koko osakekannan vuorineuvos Armas Puolimatkalle. Konttisen perhe osti Tillanderin Puolimatkan perheeltä vuonna 2008.
Oy Tillander Ab valmistaa nykyään koruja, emalituotteita ja hopeaesineitä.
Suhoje
Suhoje () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Kirovskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kobonajoen varrella 55 kilometriä Kirovskista maanteitse koilliseen. Kylässä on 430 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2011).
Suhojen kunnan pinta-ala on 1 096,96 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Kirovskin piirin Naasian, etelässä Šumin, idässä Olhavan piirin Kiselnjan ja koillisessa Uuden Laatokankaupungin kuntiin sekä lännessä Laatokkaan. Pinta-alasta 54,6 % on vesistöjä, 30,6 % metsää ja 6,0 % maatalousmaata.
Kunnan alueella virtaavat Laatokkaan laskevat Kobona ja Lavajoki sekä jälkimmäisen sivujoet Sarja ja Jutika. Järviä ovat Sosenskoje, Pustynnoje, Ostretšje, Tokarevskoje, Volkosarskoje ja Štšutšje. Varsinkin pohjois- ja kaakkoisosissa on paljon soita kuten Bolšaja glad, Gavsarski moh, Bolšoje ja Volkosarskoje. Laatokan etelärannalle suunnitellaan rauhoitusalueen perustamista.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 17 kylää: Bor, Gavsar, Gulkovo, Kobona, Kolosar, Lavrovo, Lednevo, Ljomasar, Mitola, Mostovaja, Nizovo, Ostrov, Rutšji, Sandela, Tšornoje, Verola ja Vystav. Yli 150 asukkaan keskuksia ovat Vystav, Nizovo, Lavrovo ja Kobona. Mitolassa ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Alueen kylät mainitaan ensimmäisen kerran Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Paikannimistön perusteella seudulla on ollut itämerensuomalaista asutusta. Stolbovan rauhassa kylät jäivät Venäjän puolelle rajaa Lavajoen suussa sijaitsevaa Lavrovoa lukuun ottamatta. Ennen rautateiden rakentamista seudun kautta kulki Pietarin, Petroskoin ja Tihvinän yhdistänyt maantie. 1700-luvun alussa rakennettiin Laatokan rantaa myötäilevä vanha Laatokan kanava ja 1800-luvun lopussa sen vieressä kulkeva uusi kanava. Toisen maailmansodan aikana Kobona ja Lavorovo toimivat piiritettyyn Leningradiin johtaneen Elämän tien lähtöpisteinä. Kobonasta on kotoisin runoilija Aleksandr Prokofjev.
Kyliä yhdistää osittain asfaltoitujen paikallisteiden verkko. Kobonasta on linja-autoyhteydet Suhojeen, M18-valtatielle Dusjevoon, Voibokalon rautatieasemalle sekä kesäisin myös Pietariin.
Paikallisista työnantajista tärkeimpiä ovat erilaiset palvelut (75 % työpaikoista) sekä maatalousyritys Ladoga, jonka toiminta on 1990-luvun jälkeen supistunut voimakkaasti. Lähes kaksi kolmasosaa työvoimasta käy töissä kunnan ulkopuolella.
Palveluihin kuuluvat Suhojen lastentarha, Vystavin keskikoulu ja kulttuuritalo, Lavrovon kerhotalo, Suhojen ja Lavrovon kirjastot sekä Naasian piirisairaalan lääkintäasemat Suhojessa, Lavrovossa, Nizovossa, Kobonassa ja Tšornojessa. Suhojessa, Kobonassa ja Lavrovossa on postit ja Suhojessa, Kobonassa, Vystavissa, Nizovossa sekä Lavrovossa joukko kauppoja.
Kunnan matkailupotentiaali perustuu sen luontoon, kulttuurihistoriallisiin kohteisiin sekä Laatokan tarjoamiin veneilymahdollisuuksiin. Paikallisia nähtävyyksiä ovat Laatokan kanava, Nikolaos Ihmeidentekijän kirkko Kobonassa sekä Elämän tien ja Aleksandr Prokofjevin muistomerkit.
Itä-Intia
Itä-Intia on Etu-Intian, Taka-Intian ja Malaijien saariston vanhentunut yhteisnimitys, jota aikoinaan käytettiin Länsi-Intian vastakohtana.
Suppeassa merkityksessä Itä-Intia viittaa Itä-Intian saaristoon eli Malaijien saaristoon, johon kuuluvat Itä-Malesia, Brunei, Indonesia ja Filippiinit.
Etu-Intia on puolestaan Aasian kolmesta suuresta eteläisestä niemimaasta keskimmäinen. Siellä tai sen tuntumassa sijaitsevat Intia, Pakistan, Sri Lanka, Nepal, Bhutan ja Kashmir. Taka-Intia on niemimaa Kaakkois-Aasiassa, jossa sijaitsee Myanmar, Thaimaa, Laos, Kambodža, Vietnam ja Länsi-Malesia.
Toivo Nygård
Toivo Nygård (s. 17. maaliskuuta 1943 Alajärvi) on suomalainen historiantutkija, joka oli Tampereen yliopiston professorina vuosina 1990–1993 ja Jyväskylän yliopiston Suomen historian professorina vuodesta 1993 eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 2007.
Nygård on tutkinut muun muassa maailmansotien välisen ajan äärioikeistoa, Suomen sanomalehdistöä, 1600-luvun palvelusväkeä, suomalaista väkivaltaa, 1800-luvun irtolaisuutta ja marginaaliryhmiä. Voimakkaimmin hän oli kiinnostunut vähemmistöjen aseman tutkimisesta, mutta saattoi tutkia myös esimerkiksi kuningas Kustaa III:tta kääntämällä näkökulmaa perinteisestä poikkeavaksi eli julkisuuskuvan rakentamiseksi.
Nygård toimi Jyväskylän yliopiston historian laitoksen johtajana 1994–2003. Hallintomiehenä hän joutui kohtaamaan resurssien niukkuuden ja nuoremman tutkijapolven työllistymisongelman. Professorin tärkeimpinä tehtävinä hän kuitenkin näki tutkimustyön ja julkaisemisen. Tutkijoiden hän toivoi tulevan ulos kammioistaan ja olevan tekemisissä muun yhteiskunnan ja päättäjien kanssa.
Aleksandr Prokofjev
Aleksandr Andrejevitš Prokofjev (, 2. joulukuuta 1900 Kobona – 18. syyskuuta 1971 Leningrad) oli venäläinen neuvostorunoilija.
Aleksandr Prokofjev syntyi kalastajan perheeseen. Hän opiskeli Pietarin opettajaseminaarissa, mutta joutui taloudellisista syistä jättämään sen kesken. Hän osallistui Venäjän kansalaissotaan ja liittyi vuonna 1919 bolševikkipuolueeseen. Myöhemmin Prokofjev työskenteli puna-armeijassa, tšekassa ja OGPU:ssa. Talvisodan ja toisen maailmansodan aikana hän toimi sotakirjeenvaihtajana. Vuosina 1945–1948 ja 1955–1965 hän johti Neuvostoliiton kirjailijaliiton Leningradin osastoa.
Prokofjevin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1919 ja ensimmäiset runokokoelmat vuonna 1931. Runoelma "Rossija" (”Venäjä”, 1943–1944) palkittiin vuonna 1946 Stalin-palkinnolla. Kokoelma "Priglašenije k putešestviju" (”Kutsu matkalle”, 1960) sai Lenin-palkinnon.
Prokofjevin runous on etupäässä kansalaislyriikkaa ja kotiseudun kuvausta. Hän on kirjoittanut myös useita lastenkirjoja sekä toiminut ukrainalaisen ja valkovenäläisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Vuonna 1970 Prokofjeville myönnettiin sosialistisen työn sankarin arvonimi. Hänet on palkittu neljällä Leninin kunniamerkillä.
Bengt Serenius
Bengt Hjalmar Serenius (6. huhtikuuta 1884 Turku – 3. marraskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja ruotsin kielellä kirjoittanut uskonnollinen kirjailija. Serenius kuului korkeakirkolliseen liikkeeseen.
Serenuíuksen vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Hjalmar Serenius (1843–1913) ja Aline Johanna Baarman. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta 1903 ja hänet vihittiin papiksi 1907. Serenius toimi tilapaäisenä kirkkoherrana Vårdössa, Eckerössä ja Dragsfjärdissä. Hän oli Paraisten tilapäisenä kappalaisena vuonna 1909 ja sen jälkeen kappalaisena Sipoossa ja vuodesta 1923 Mustasaaressa. Viimeksi Serenius oli Hangon kirkkoherrana vuodesta 1939.
Serenius julkaisi Hangossa vuosina 1941–1956 uskonnollista "Sanct Henrik : tidskrift för kyrkligt arbete"-kausijulkaisua. Serenius toimi 1943 perustetun ruotsinkielisten pappien "Sanct Henriks-kretsen" -ryhmän puheenjohtajana. Ryhmä pyrki erityisesti vaikuttamaan evankelis-luterilaisen kirkon liturgian kehittämiseen. Serenius oli myös Societas Sanctae Birgittaen jäsen.
Bengt Serenius oli naimisissa vuodesta 1907 Astrid Maria Karin* von Numersin kanssa. Heillä oli kaksi lasta joista toinen oli rovasti ja teologian tohtori Sigtrygg Hjalmar Serenius (s. 1913).
M-luokka (hävittäjä)
M-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jotka muodostivat vuoden 1939 laivasto-ohjelman kahdeksan hävittäjää.
Alusten suunnittelun pohjana oli ensimmäisen merilordin Sir Roger Backhousen ja suunnitteluosaston johtajan keskustelu 22. marraskuuta 1938, jonka mukaan tuli valmistaa vuoden 1939 laivasto-ohjelmaan suunnitellut alukset. Suunnitteluosaston johtajan Mr S. Goodallin muistio 13. joulukuuta päivätty muistio, joka oli lähetetty hävittäjätoimiston päällikölle Mr W. Colelle tähdentää seuraavia asioita:
Seuraavana päivänä Goodall esitti lisää yksityiskohtia vaatimuksiin:
4. tammikuuta 1939 pidetyssä kokouksessa kävi ilmi, että alusten tykkitornien valmistus tulisi olemaan suurin viiveiden aiheuttaja. Tämän poistamiseksi esitettiin K-luokassa käytettyjen tykkitornien käyttöönotto L-luokan tornien sijaan. Toinen viiveitä aiheuttava tekijä oli tulenjohtojärjestelmien toimitus. Lopulta kuitenkin päädyttiin tilaamaan toisinto L-luokasta, joista lähetettiin 5. toukokuuta tarjouspyyntö telakoille. Tarjouspyyntöihin tuli vastata 25. toukokuuta mennessä ja varsinaiset tilaukset tehtäisiin 7. heinäkuuta.
Tilauksiin liittyen Amiraliteetti toimittaisi seuraavat asiat:
Tarjouksien mukaan telakat arvioivat laivueenjohtajan lisääntyviksi valmistuskustannuksiksi 5025-5200 puntaan.
J. A. Torvelainen
Jalmari Aleksanteri Torvelainen (23. helmikuuta 1878 Viipuri – 8. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen kirjailija joka käytti nimimerkkiä "J. A. T".
Nimimerkillä "J. A. T.":
Oranssipäätangara
Oranssipäätangara ("Thlypopsis sordida") on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan oranssipäätangara on noin 14 cm. Lajin päälaki ja pään sivut ovat väriltään oranssit, muuten pää on keltainen. Myös rinta ja ylävatsa ovat väriltään keltaiset. Vatsan keskiosa on väritykseltään harmahtavanvalkoinen. Oranssipäätangaran selkä ja siivet ovat väritykseltään vihertävän harmaat.
Oranssipäätangaraa tavataan Venezuelasta Orinoco-joen laaksosta sekä Amazonin sademetsän alueelta Brasiliasta, Kolumbian eteläosista, Perusta, Boliviasta sekä paikoitellen Paraguaysta ja Pohjois-Argentiinasta. Linnun elinympäristöä ovat jokien ympäristöjen kasvillisuus ja valoisat metsät. Metsien keskiosissa lajia tavataan harvoin. Oranssipäätangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 000 metrin korkeudella meren pinnasta.
Linda Helenius
Linda Helenius (5. heinäkuuta 1894 Pöytyä – 18. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja, lähetystyöntekijä ja kirjailija.
Helenius oli Suomen Lähetysseuran lähetystyöntekijänä Ambomaalla vuoisna 1921–1952. Hän hoiti sairaala-asemaa Oukwanyaman alueella ensin Engelassa ja sitten Eenhanassa.
Amerikanbully
Amerikanbully on yhdysvaltalainen koirarotu. United Kennel Club (UKC) on tunnustanut sen vuonna 2013.
Amerikanbully sekoitetaan usein amerikanpitbullterrieriin, mutta vaikka se polveutuu viimeksi mainitusta, se ei sovi kyseiseen rotutyyppiin. Lyhyelle, sileälle ja kiiltävälle karvapeitteelle sallitaan kaikki värit ja väriyhdistelmät merleä lukuun ottamatta. Tavallisin väritys on lähes kauttaaltaan yksivärinen - yleisimmin musta - jolla on rintakehässä pienempi tai suurempi valkoinen alue tai piirto. Urosten sallittu säkäkorkeus on 43-51 cm ja narttujen 40,5-48 cm.
Amerikanbullyn jalostuksessa painotetaan hyvän seurakoiran ominaisuuksiin, elämäniloon, lempeyteen ja ihmisystävällisyyteen. Äärimmäinen arkuus ja vihainen tai aggressiivinen käytös ovat tämän vuoksi näyttelyissä hylkääviä virheitä. Rotumääritelmä kuitenkin toteaa tietynasteisen vieraskoira-aggression kuuluvan osaksi rodun ominaispiirteitä, mikä tavallisesti tarkoittaa sitä että rotu on muita koiria kohtaan dominoiva eikä välttämättä siedä tai tule hyvin toimeen muiden samaa sukupuolta edustavien koirien kanssa.
Rodun juuret ovat eräässä amerikanpitbullterrierin linjassa, joka eriytyi tyypiltään sen verran etäälle muista linjoista 1900-luvun lopulla että se päätettiin viimein rekisteröidä omana rotunaan. Tähän linjaan risteytettiin sittemmin englanninbulldoggia, amerikanbulldoggia ja vanhaenglanninbulldoggia, minkä myötä nykyinen amerikanbully syntyi. Ensin perustettiin American Bully Kennel Club, mitä seurasi vuonna 2013 UKC:n virallinen hyväksyntä.
Rotu rantautui Suomeen vuonna 2008, ja nykyisin sitä kasvattaa ainakin yksi suomalainen kennel. Tämä on herättänyt keskustelua siitä, tulisiko rotu hyväksyä Suomen Amerikkalaisperäisten Työkoiraharrastajien Yhdistyksen piiriin, ja ongelmaksi koetaan lähinnä se ettei kyseessä ole varsinaisesti työkoirarotu. Suomessa olevat amerikanbullyt edustavat rakenteeltaan ja ulkoiselta rotutyypiltään enimmäkseen hillitymmästä päästä olevaa "Razor's Edge" -linjaa, eivätkä ole esimerkiksi yhtä matalia, lyhytraajaisia tai bulldoggimaisia kuin valtaosa amerikkalaisista linjoista. Moni tällainen terverakenteisempi yksilö muistuttaakin enemmän pitbullia. Suomesta löytyy myös jonkin verran "Gott"-, "Khangis Khon" -, "Xtreme"-, "Grey"- ja "Butthead"-linjoista polveutuvia koiria.
Rotu voi olla erittäin sairas äärimmäisen lyhyytensä ja kokonsa vuoksi. Moni pitbullterrierin omistaja kutsuukin sitä nimellä "pitopotamus". UKC kuitenkin painottaa, että oikeanlaisen rodunedustajan tulee olla rakenteeltaan tasapainoinen ja atleettinen. Myös pään mittasuhteiden pitäisi sen mukaan olla runkoon verrattuna kohtuulliset ja liioittelemattomat. Kallon ja kuonon rakenne ei saa UKC-rotumääritelmän mukaan missään tapauksessa haitata tai vaikeuttaa normaalia näkökykyä eikä hengittämistä. Se myös painottaa, että amerikanbullyn tulee massastaan ja voimastaan huolimatta olla ketterä ja aktiivinen.
Terveyteen tai toimintakykyyn vaikuttavat hylkäävät virheet:
Terveyteen tai toimintakykyyn vaikuttavat erittäin vakaviksi tai vakaviksi katsotut virheet:
Muut toimintakykyyn vaikuttavat, vähemmän vakavat mutta kuitenkin virheiksi luetut ominaisuudet:
Alma Aarni
Alma Siviä Aarni, o. s. "Saarinen" (28. joulukuuta 1884 Vanaja – 16. maaliskuuta 1960 Vanaja) oli suomalainen kirjailija.
Alma Aarnin vanhemmat olivat kansakoulunopettajat Kaarle Viktor ja Alma Saarinen. Hän oli naimisissa Sulo Ilmari Aarnin kanssa. Alma Aarni valmistui filosofian maisteriksi ja tutki kansanperinnettä. Hän keräsi kotipitäjänsä Vanajan seudulta murretietoutta, kansantarinoita ja sananlaskuja. Hän julkaisi myös yhden kaunokirjallisen teoksen, kansankuvauksen "Vanhaan hyvään aikaan".
Jaroslava Švedova
Jaroslava Vjatšeslavovna Švedova (, s. 12. syyskuuta 1987 Moskova, Venäjä) on kazakstanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA–maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 25 ja nelinpelissä neljäntenä. Hän on voittanut yhden WTA–turnauksen kaksinpelissä ja 11 turnausta nelinpelissä. Hän muutti kansalaisuuttaan Venäjästä Kazakstaniin vuonna 2008.
Helmikuussa 2007 Švedova pääsi finaaliin Bangalore Openissa voittamalla Sania Mirzan puolivälierässä 6–7 (2–7), 6–4, 6–4. Finaalissa hän voitti ykköseksi sijoitetun Mara Santangelon 6–4, 6–4 ja voitti ensimmäisen WTA–turnauksensa. Miami Mastersissa hän voitti toisella kierroksella Ana Ivanovićin 7–5, 6–4. Kolmannella kierroksella hän hävisi Tathiana Garbinille 4–6, 6–3, 6–2.
Elokuussa 2008 ITF–turnauksen Monterreyssa voittaen Magdaléna Rybárikován finaalissa 6–4 6–1. Viikon päästä hän pääsi karsintojen kautta mukaan US Openiin, mutta hävisi 1. kierroksella Agnieszka Radwanskalle 4–6, 2–6.
Vuonna 2009 hän selviytyi pääsarjaan Ranskan avoimissa voittamalla karsintojen 1. kierroksella Shenay Perryn 6–4, 6–4, Angela Haynesin toisella kierroksella 6–1, 6–2 ja Elena Baltachan viimeisellä karsintakierroksella 6–2, 6–2. Pääsarjassa hän voitti Kaia Kanepin ja Arantxa Rusin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Maria Sharapovalle 6–1, 3–6, 4–6. Vuoden 2009 Wimbledonin tennisturnauksessa hän voitti 1. kierroksella Monica Niculescun 6–1, 6–0, mutta hävisi toisella kierroksella 6–3, 2–6, 4–6 Melanie Oudinille.
US Openissa 2009 hän otti isoimman voittonsa voittamalla maailmanlistan sijalla viisi olleen Jelena Jankovićin 6–3, 6–7(4), 7–6(6).
Švedova jatkoi hyviä pelejään Miamissa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Ajla Tomljanovićin 6–7(1), 7–6(3), 7–5, toisella kierroksella Sabine Lisickin 3–6, 1–0 luov. ja kolmannella kierroksella sijoittamattoman Andrea Petkovicin 6–0, 5–7, 7–5. Neljännellä kierroksella hän hävisi Agnieszka Radwanskalle 6–1, 6–4.
Barcelona Openissa Švedova voitti Anabel Medina Garriguesin 6–1, 6–4, Maria Kirilenkon 4–6, 6–2, 6–2, Iveta Benešován 6–4, 6–4, kunnes hävisi semifinaalissa Francesca Schiavonelle.
Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Švedova voitti kahdeksanneksi sijoitetun Agnieszka Radwanskan toisella kierroksella ja pääsi puolivälieriin voittamalla Jarmila Grothin neljännellä kierroksella. Puolivälierän hän hävisi maailmanlistan neloselle, Jelena Jankovicille luvuin 7–5, 6–4. Wimbledonissa 2010 hän voitti Polona Hercogin, mutta hävisi toisella kierroksella Regina Kulikovalle.
Wimbledonin tennisturnauksen kolmannella kierroksella 2012 Švedova kukisti Sara Erranin ottelussa, jonka ensimmäisessä erässä Švedova voitti kaikki pallot. Tämä oli ensimmäinen kerta Grand Slam -turnausten historiassa, kun pelaaja on kyennyt ”kultaiseen erään” ( eli pelaamaan erän häviämättä vastustajalle ainoatakaan palloa.
Aleksei Barannikov
Aleksei Petrovitš Barannikov (, 21. maaliskuuta 1890 nykyisen Tšerkasyn alueen Zolotonoša – 5. syyskuuta 1952 Leningrad) oli neuvostoliittolainen Intian kielten tutkija ja filologi.
Aleksei Barannikov valmistui Kiovan yliopistosta ja harjoitti jatko-opintoja ensin Kiovassa ja myöhemmin Pietarissa Sergei Oldenburgin ja Fjodor Štšerbatskoin johdolla. Vuosina 1921–1936 hän toimi Leningradin elävien itämaisten kielten instituutin (Leningradin orientalistiikan instituutin) ja vuosina 1922–1952 Leningradin yliopiston professorina. Vuodesta 1934 lähtien Barannikov työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian orientalistiikan instituutissa, vuodesta 1936 sen uusintialaisten kielten laitoksen esimiehenä ja vuosina 1938–1940 koko instituutin johtajana. Vuonna 1935 hänelle myönnettiin filologian kandidaatin arvo ja vuonna 1939 hänestä tuli akateemikko.
Barannikovin nopeaa urakehitystä selittää hänen roolinsa klassista indologiaa edustaneita ”porvarillisia tutkijoita” vastustaneena ”neuvostotiedemiehenä”. Vuonna 1937 suurin osa perinteisen koulukunnan edustajista joutui Stalinin vainojen uhreiksi, jolloin Barannikov sai alallaan monopoliaseman. Tieteellistä arvoa on lähinnä hänen romanien kieltä ja kulttuuria käsittelevillä tutkimuksillaan.
Aleksei Badajev
Aleksei Jegorovitš Badajev (, 4. helmikuuta 1883 Orjolin läänin Jurjevon kylä – 3. marraskuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Aleksei Badajev syntyi köyhän talonpojan perheeseen. Hän työskenteli viilaajana Pietarissa ja osallistui ammattiyhdistystoimintaan. Vuonna 1904 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuonna 1912 Badajev valittiin työläisten edustajana Venäjän valtakunnanduumaan, jossa hän kuului bolševikkiryhmään. Vuosina 1913–1914 hän oli puolueen Pietarin komitean ja keskuskomitean Venäjän byroon jäsen sekä toimi "Pravdan" virallisena julkaisijana. Marraskuussa 1914 Badajev pidätettiin ja karkotettiin Turuhanskin aluepiiriin.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Badajev valittiin bolševikkien edustajana Pietarin kaupunginduumaan. Hän osallistui lokakuun vallankumoukseen ja toimi sen jälkeen Pietarin ja Luoteis-Venäjän elintarvikehuollon johtajana. Vuosina 1921–1926 Badajev oli NKP(b):n Leningradin aluekomitean jäsen ja sihteeri. Vuodesta 1925 lähtien hän kuului puolueen keskuskomiteaan ja toimi myös Venäjän SFNT:n ja Neuvostoliiton toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä. Vuodesta 1930 hän työskenteli kulutusosuuskuntien liiton johtajana, vuosina 1935–1937 Neuvostoliiton elintarviketeollisuuden kansankomissaarin Anastas Mikojanin varamiehenä ja vuosina 1937–1938 Venäjän elintarviketeollisuuden kansankomissaarina.
Vuosina 1938–1943 Badajev oli Venäjän korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtaja sekä Neuvostoliiton korkeimman neuvoston puhemiehistön varapuheenjohtaja. Alkoholismista kärsinyt poliitikko menetti virkansa nolattuaan itsensä Mongoliaan ja Tuvaan suuntautuneella valtiovierailulla. Vuodesta 1943 aina kuolemaansa saakka hän työskenteli valtion olutyhtymän johtajana.
Badajev on palkittu kahdella Leninin kunniamerkillä. Hän on kirjoittanut muistelmateoksen bolševikkien toiminnasta Venäjän duumassa ("Bolševiki v gosudarstvennoi dume", 1929). Pietarissa tunnetaan hänen mukaansa nimetyt Badajevin varastot, joiden palamisen syyskuussa 1941 on väitetty aiheuttaneen Leningradin ensimmäisen piiritystalven aikaisen nälänhädän. Historiantutkimus on osoittanut tämän käsityksen vääräksi.
Alberto Iglesias
Alberto Iglesias (s. 1955 San Sebastián) on espanjalainen säveltäjä, joka tunnetaan erityisesti Pedro Almodóvarin elokuviin säveltämästään musiikista.
Iglesias aloitti elokuvamusiikin säveltämisen vuonna 1980 ja on uransa aikana säveltänyt musiikkia useimpien espanjalaisten avant-garde ohjaajien elokuviin. Iglesiaksen elokuvamusiikkia ovat käyttäneet myös ulkomaalaiset ohjaajat kuten Oliver Stone, John Malkovich ja Fernando Meirelles.
Iglesias on voittanut "European Film Awardsin" parhaan soundtrackin palkinnon elokuvasta Volver ja ollut kahdesti Oscar-ehdokkaana. Hän on voittanut Espanjassa kahdeksan Goya-palkintoa.
Elokuvamusiikin ohella Iglesias on säveltänyt konserttimusiikkia orkesterille ja jousikvartetolle. Hän on säveltänyt myös koreografi Nacho Duatolle neljä balettia.
Paavo Poutiainen
Paavo Poutiainen (10. huhtikuuta 1848 Sortavalan pitäjä – 24. kesäkuuta 1890 Jääski) oli suomalainen kappalainen.
Poutiaisen vanhemmat olivat jahtivouti Anders Poutinen ja Brita Boehm. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1872 ja hänet vihittiin papiksi 1877. Poutiainen toimi viimeksi Jääsken kappalaisena 1889–1890.
Paavo Poutiainen (valokuvaaja)
Paavo Johannes Poutiainen (3. lokakuuta 1903 – 3. helmikuuta 1953) oli suomalainen lehtivalokuvaaja.
Poutiainen toimi vuodesta 1927 Uuden Suomen vakinaisena kuvaajana.
Vaasan raastuvanoikeudessa käsiteltiin 4. kesäkuuta 1930 vaasalaisen Työn Äänen kirjapainon särkemisjuttua. Paikalle oli saapunut noin 1 800 Lapuan liikkeen kannattajaa jotka alkoivat pahoinpidellä jutussa todistajana toiminutta Työn Äänen faktoria Eino Niemistä ensin oikeustalon eteisessä ja sen jälkeen ulkona kadulla. Väkijoukko seurasi tekoa sivusta, eikä poliisi puuttunut asiaan. Lehtikuvaajana paikalla ollut Paavo Poutiainen yllytti tekijöitä, ja saikin otetuksi yhdet Suomen lehdistöhistorian tunnetuimmat kuvat. Lapualaiset pahoinpitelivät myös noin kymmenen muuta vasemmistolaista, näiden joukossa vaasalaisen sosiaalidemokraattisen lehden Nya Folkbladetin toimittajan Allan Asplundin. Lisäksi lapualaisten uhreiksi joutui myös porvarillisesti ajattelevia kansalaisia, jotka yrittivät estää pahoinpitelyjä oikeusvaltioon vedoten.
Joulukuussa 1940 Poutiainen oli Helsingin rautatieasemalla yhdessä muiden lehtikuvaajien kanssa kuvaamassa presidentti Kyösti Kallion lähtöä Nivalaan. Kun sairauskohtauksen saanut Kallio kaatui eversti Aladár Paasosen käsivarsille Poutiainen huusi muille kuvaajille "Pojat! Tätä ei sitten kuvata!". Muut tottelivatkin häntä. Poutiaisen todelliseksi motiiviksi epäiltiin kuitenkin jälkeenpäin sitä että häneltä itseltään oli loppunut filmi kamerasta.
Jatkosodan aikana tk-kuvaajana toiminut Poutiainen kuvasi kesällä 1942 10 minuutin pituisen 16mm mykän värielokuvan Itä-Karjalassa Petroskoissa, Karhumäessä ja Pohjois-Aunuksessa ("Värivälähdyksiä Äänisen rannoilta"). Elokuva lienee ainoa suomalainen jatkosodan aikana sotatoimialueella kuvattu värielokuva ja se on säilynyt nykypäiviin saakka alkutekstejä lukuun ottamatta.
Vuonna 1945 Poutiainen näytteli pienessä sivuosassa Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa "Tähtireportterit tulevat".
Pierre de Manchicourt
Pierre de Manchicourt (n. 1510–1564) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä. Hän toimi mahdollisesti vuodesta 1525 kuoropoikana Arrasin tuomiokirkossa. Myöhemmin hän työskenteli tuomiokirkoissa Toursissa ja Tournaissa. Vuonna 1556 hän palasi Arrasiin. Vuodesta 1559 hän johti Madridissa ainakin Filip II:n flaamilaista kappelia, mahdollisesti myös hänen espanjalaista kappeliaan.
Pierre de Manchicourt’n tuotantoon kuuluu muun muassa noin kaksikymmentä messua, yli kuusikymmentä motettia ja yli viisikymmentä chansonia.
Mattias Sunneborn
Mattias Sunneborn (s. 27. syyskuuta 1970 Visby) on ruotsalainen pituushyppääjä.
Hän karsiutui Tokion MM-kilpailuissa 1991 ja sijoittui 11:nneksi Genovan sisäratojen EM-kilpailuissa 1992. Seuraavana vuonna hän osallistui sekä Toronton sisäratojen MM-kilpailuihin että Stuttgartin MM-kilpailuihin karsiutuen kummallakin kerralla. Vuonna 1994 hän oli Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa seitsemäs ja Helsingin EM-kilpailuissa yhdeksäs.
Hänen parhaat vuotensa olivat 1995 ja 1996, jolloin hän voitti hopeaa Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa (1995), kultaa Tukholman sisäratojen EM-kilpailuissa (1996) ja sijoittui kahdeksanneksi Atlantan olympialaisissa (1996), mutta karsiutui Göteborgin MM-kilpailuissa (1995).
Vuonna 1997 hän karsiutui sekä Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa että Ateenan MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän sijoittui yhdeksänneksi Valencian sisäratojen EM-kilpailuissa ja viidenneksi Budapestin EM-kilpailuissa. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001.
Hän piti hallussaan ulkoratojen Ruotsin ennätystä 821 cm, jonka hän hyppäsi Malmössä 27. kesäkuuta 1996. Michel Tornéus rikkoi ennätyksen 22. heinäkuuta 2012 Kuortaneella hypättyään 822 cm. Sisäradoilla hän hyppäsi Ruotsin ennätyksen 820 cm Barcelonassa 11. maaliskuuta 1995 voittaessaan hopeaa sisäratojen MM-kilpailuissa. Michel Tornéus sivusi ennätystä helmikuussa 2013 ja rikkoi sen 3. maaliskuuta 2013 hypättyään 829 cm.
Pierre Moulu
Pierre Moulu (n. 1480–1490 – n. 1550) oli ranskalainen säveltäjä. Ronsardin mukaan hän opiskeli Josquin Desprez’n johdolla. Eräiden teosten tekstit viittaavat läheisiin yhteyksiin Ranskan kuninkaalliseen kappeliin 1500-luvun ensimmäisen neljänneksen aikana. Moulun tuotantoon kuuluu messuja, chansoneita ja yli kaksikymmentä motettia.
Johannes Stockem
Johannes Stockem (n. 1440 – 1500) oli ranskalais-flaamilainen säveltäjä. Hän toimi paavillisena laulajana vuosina 1487–1488 ja työskenteli myöhemmin kuoromestarina unkarilaisessa hovissa Budassa. Säveltäjän chansoneita julkaistiin Petruccin antologioissa, mutta muuta tuotantoa häneltä ei ole säilynyt.
Michel Tornéus
Michel Tornéus (s. 26. toukokuuta 1986) on ruotsalainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.
Tornéus karsiutui vuonna 2009 sekä Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa että Berliinin MM-kilpailuissa. Hän karsiutui myös Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010, mutta oli saman vuoden Barcelonan EM-kilpailuissa yhdeksäs tuloksella 792 cm. Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 hän oli seitsemäs tuloksella 784 cm, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Daegun MM-kilpailuissa. Hän karsiutui myös Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012. Samana vuonna Helsingin EM-kilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 817 cm. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 811 cm. Hän hävisi olympiapronssimitalistille Will Clayelle yhdellä senttimetrillä.
Tornéus sai Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hopeaa Ruotsin ennätystuloksella 829. Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän sai pronssia Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 tuloksella 821. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui viidenneksi tuloksella 809. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa Ruotsin ennätystuloksella 830. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän jäi karsinnassa ilman tulosta. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai hopeaa tuloksella 821. Rion olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän sai hopeaa tasatuloksella 808 kilpailun voittaneen Izmir Smajlaj'n kanssa. Lontoon MM-kilpailuissa 20157 hän sijoittui kahdeksanneksi.
Tornéus hyppäsi 22. heinäkuuta 2012 Kuortaneella Ruotsin ennätyksen kahden metrin myötätuuleen 822 cm. Hän paransi yhdellä senttimetrillä 16 vuotta vanhaa Mattias Sunnebornin nimissä ollutta ennätystä. Hän paransi maansa ennätystä 10. heinäkuuta 2016 tulokseen 844 cm, jolla rikkoi myös Morten Jensenin Pohjoismaiden ennätyksen 825 cm. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on 16,10 metriä, jolla hän voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 2016. Hän voitti kolmiloikan Ruotsin mestaruuden myös 2012.
ZDNet
ZDNet on verkkolehti.
ZDNet Downloads on suurimpia ja tunnetuimpia softakirjastoja. Tuettuina ovat Windows, Mac OS ja erinäiset älypuhelinalustat. Sivustolla on kattavat suosituimpien ohjelmien listat sekä kategorioittain jaetut pikalinkit erityyppisiin ohjelmiin. Tarjonta on runsasta ja ilmaista, tiedostojen lataaminen vaatii rekisteröitymisen.
Herman Frank
Herman Frank on saksalainen kitaristi. Hän on soittanut saksalaisessa heavy metalia ja hard rockia soittavassa Accept-yhtyeessä vuosina 1982–1983, 2004–2005, 2009-2014. Tunnetuimpia Acceptin levytytyksiä, joilla Frank on esiintynyt, on vuoden 1983 albumi "Balls to the Wall", jota on pidetty Acceptin läpimurtolevynä. Frank on ollut enimmäkseen rytmikitaristi eli ”kompannut”. Hän käyttää soitannossaan muun muassa Gibsonin Flying V -mallista sähkökitaraa.
Frank on myös tuottanut yhden albumin Crown of Creation -yhtyeelle.
Gigi D’Alessio
Luigi (Gigi) D'Alessio (s. 24. helmikuuta 1967 Napoli) on italialainen laulaja ja lauluntekijä.
D'Alessio opiskeli konservatoriossa Napolissa ja valmistui 21-vuotiaana. Hänen ensimmäinen albuminsa, "Lasciatemi cantare", julkaistiin vuonna 1992.
Vuonna 2000 D'Alessio osallistui San Remon musiikkifestivaaleille kappaleella "Non dirgli ma", joka on julkaistu hänen albumillaan "Quando la mia vita cambierà". Uudemman kerran D'Alessio osallistui San Remon musiikkifestivaaleille vuonna 2001 kappaleellaan "Tu che ne sai".
D'Alessio sai Anna Tatangelon kanssa poikalapsen 31. maaliskuuta 2010. Hänellä on aiemmasta avioliitostaan jo kolme lasta, ja hän on myös isoisä.
CNET Download
CNET Download (tunnetaan paremmin nimellä Download.com) on suurimpia ja tunnetuimpia softakirjastoja. Tuettuina ovat Windows, Mac OS ja älypuhelinalustat. Sivusto muodostaa oman kategoriansa verkossa ajettavista sovelluksista. Tiedostojen lataaminen on ilmaista eikä vaadi rekisteröitymistä.
Noita (täsmennyssivu)
Noita voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Luettelo televisiosarjan Good Wife jaksoista
Good Wife on amerikkalainen draamasarja, jonka ensiesitys oli CBS-kanavalla 22. syyskuuta 2009 ja Nelosella 31. toukokuuta 2010. Sarja keskittyy Alicia Florrickin elämään, jonka aviomies joutuu vankilaan julkisen seksi- ja korruptioskandaalin vuoksi. Alicia palaa vanhaan työhönsä puolustusasianajajaksi uudelleenrakentaakseen maineensa ja elättääkseen kaksi lastaan.
13. maaliskuuta 2014 CBS kertoi sopineensa Good Wifen kuudennesta kaudesta.
Dasht-e Bayazin ja Ferdowsin maanjäristys
Dasht-e Bayazin ja Ferdowsin maanjäristykset tapahtuivat peräkkäin Dasht-e Bayazissa ja Ferdowsissa nykyisessä Iranissa. Ensimmäinen järistys, jonka voimakkuus oli 7,3 richterin asteikolla, tapahtui 31. elokuuta 1968 ja tuhosi täysin 5 kylää Dasht-e Bayazin alueella. 1. syyskuuta tapahtunut jälkijäristys, joka oli voimakkuudeltaan 6,4, tuhosi Ferdowsin kaupungin lisäksi yli 170 lähikylää.
Volkswagen Routan
Volkswagen Routan on Volkswagenin vuosina 2008–2013 valmistama iso tila-automalli. Autoa valmistettiin Kanadassa Chryslerin tehtaalla ja se on käytännössä Volkswagenin omalla nimellään markkinoima Chrysler S-pohjalevyyn perustuva versio Dodge Grand Caravan- ja Chrysler Town & Country -malleista. Huolimatta nimen samankaltaisuudesta Volkswagenin toisen tila-automallin Touranin kanssa sillä ei ole sen kanssa mitään yhteistä. Eurooppalainen tila-auto Touran perustuu luokkaa pienemmän Golfin pidennettyyn pohjalevyyn. Routan tarjoaa tilat seitsemälle matkustajalle.
Routan on Volkswagenin ja silloisen DaimlerChryslerin vuonna 2005 alkaneen yhteistyön tulosta. Volkswagenilla ei ollut tarjolla tila-autoa Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla. Aiemmin Volkswagenilla oli ollut tarjolla Transporteriin perustunut Volkswagen Eurovan.
Suuntaventtiili
Suuntaventtiili on venttiili jolla ohjataan virtauksen suuntaa. Niitä käytetään esimerkiksi toimilaitteen liikesuunnan valitsemiseen. Suuntaventtiilit nimetään niiden lähtö- ja tulovirtausteiden yhteismäärän ja kytkentäasentojen lukumäärän perusteella. Esimerkiksi 3/2-suuntaventtiilissä on kolme virtaustietä ja kaksi eri kytkentäasentoa.
Issam Nima
Issam Nima (s. 8. huhtikuuta 1979) on algerialainen pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja.
Hän oli neljäs Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002. Vuonna 2005 hän sijoittui 11:nneksi Helsingin MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän oli kahdeksas Moskovan sisäratojen MM-kilpailuissa ja voitti pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuissa 5,2 metrin myötätuuleen hypätyllä tuloksella 837 cm. Hän karsiutui Osakan MM-kilpailuissa 2007, Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 ja Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010.
Hänen pituusennätyksensä on 826 cm, jonka hän hyppäsi Zaragozassa 28. heinäkuuta 2007. Sisäradoilla hän on hypännyt parhaimmillaan 788 cm Dohassa 12. maaliskuuta 2010. Hänen muita ennätyksiään ovat kolmiloikan 16,89 m vuodelta 2012 ja 100 metrin juoksun 10,58 s 2,6 metrin vastatuuleen juostuna vuodelta 2007.
Nuorten Superpesis
Nuorten Superpesis on Pesäpalloliiton alainen sarja, johon lasketaan kuuluvaksi juniori-ikäisten Poikien Superpesis ja Tyttöjen Superpesis. Poikien sarjassa pelaa kahdessa lohkossa, molemmissa 7 joukkuetta eli yhteensä 14 joukkuetta. Tytöissä lohkojen määrä on neljä, joissa kussakin 7 joukkuetta.
Runkosarja pelataan kahdessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Runkosarjan jälkeen lohkojen 1.-4. sijoittuneet joukkueet pelaavat puolivälieräottelut ottelupareina paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Puolivälierien voittajat pelaavat ottelupareina välierät paras kolmesta - järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneilla joukkueilla.
Välierien voittajat pelaavat loppuottelussa ja välierien häviäjät pronssiottelussa. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Runkosarja pelataan neljässä alkulohkossa kaksinkertaisena. Jokaisen lohkon 1. ja 2. sijoittuneet joukkueet pääsevät suoraan jatkosarjaan. Lisäksi A- ja B-lohkon sekä C- ja D-lohkon 3. sijoittuneet joukkueet pelaavat ottelupareina kahdesta muusta jatkopaikasta. Ottelu pelataan runkosarjassa enemmän pisteitä ottelua kohden keränneen joukkueen kotikentällä paras yhdestä -järjestelmällä (jos ko. joukkueilla on sama pistemäärä ottelua kohden runkosarjassa, kotiedun ratkaisevat ensin 3 pisteen voitot ottelua kohden, sen jälkeen voitetut ottelut ottelua kohden ja edellisten ollessa tasan kaikkien otteluiden juoksuero runkosarjassa ja sen ollessa tasan arpa).
Runkosarjan lohkojen kaksi parasta joukkuetta ja kaksi parasta lohkokolmosta pelaavat yksinkertaisen kymmenen joukkueen jatkosarjan. Runkosarjan lohkojen 1. sijoittuneet sekä paras* lohkokakkonen saavat jatkosarjaan viisi kotiottelua. Jatkosarjassa kirjainta A 1 käytetään merkitsemään parasta* lohkovoittajaa, kirjainta A2 toiseksi parasta* lohkovoittajaa, kirjainta A3 kolmanneksi parasta* lohkovoittajaa ja kirjainta A4 heikointa* lohkovoittajaa. Jatkosarjassa kirjainta B 1 käytetään merkitsemään parasta* lohkokakkosta, kirjainta B2 toiseksi parasta* lohkokakkosta, kirjainta B3 kolmanneksi parasta* lohkokakkosta ja kirjainta B4 heikointa* lohkokakkosta. Jatkosarjassa kirjainta C1 käytetään merkitsemään parempaa* lohkokolmosta ja kirjainta C2 heikompaa* lohkokolmosta.
Jatkosarjan 1. sijoittunut joukkue kohtaa välierissä jatkosarjan 4. sijoittuneen joukkueen ja jatkosarjan 2. sijoittunut joukkue kohtaa välierissä jatkosarjassa 3. sijoittuneen joukkueen. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja kotietu on jatkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Välierien voittajat kohtaavat loppuottelussa ja välierien häviäjät pronssiottelussa. Ottelut pelataan paras kolmesta -järjestelmällä ja kotietu on jatkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Poikien Superpesis:Tyttöjen Superpesis:
Pelleas und Melisande
Pelleas und Melisande (op. 5) on Arnold Schönbergin orkesterille säveltämä teos, sinfoninen runo. Kyseessä oli ensimmäinen häneltä valmistunut orkesteriteos. Se valmistui helmikuussa 1903 ja sai kantaesityksensä vuonna 1905. Teos perustuu Maurice Maeterlinckin näytelmään "Pelléas et Mélisande".
"Pelleas und Melisande" on d-mollissa. Musiikki on jatkuvaa, mutta jakautuu seuraaviin keskeisiin toisiinsa liittyviin osioihin:
Marcin Starzak
Marcin Starzak (s. 20. lokakuuta 1985) on puolalainen pituushyppääjä.
Hän karsiutui Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005 ja Göteborgin EM-kilpailuissa 2006. Vuonna 2007 hän oli kuudes Birminghamin sisäratojen EM-kilpailuissa ja karsiutui Osakan MM-kilpailuissa. Hän sijoittui seitsemänneksi Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008, mutta karsiutui samana vuonna Pekingin olympialaisissa. Hän voitti pronssia Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009.
Hänen ennätyksensä on 821 cm, jonka hän hyppäsi Salamancassa 4. heinäkuuta 2007. Sisäradoilla hän on hypännyt Puolan ennätyksen 818 cm Torinossa 8. maaliskuuta 2009 voittaessaan pronssia sisäratojen EM-kilpailuissa.