hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
V. A. Sihvonen
Viljam A. Sihvonen (14. marraskuuta 1879 – 14. heinäkuuta 1932 Savonlinna) oli valokuvaaja, joka on tullut tunnetuksi Savonlinnaa, sen ympäristöä ja asukkaita kuvaavista kuvista.
V. A. Sihvonen aloitti ammattimaisen valokuvaamisen vuonna 1894 isänsä Aleksander Sihvosen perustamassa valokuvaamossa, joka sijaitsi osoitteessa Kirkkokatu 12 Savonlinnassa. Hän perusti oman valokuvaamon yhdessä veljensä Hjalmar Sihvosen kanssa Olavinkatu 13:ssa sijainneeseen isänsä valokuvaamon rinnakkaisliikkeeseen. Veljesten yhteinen kuvaamo sai vuonna 1908 nimekseen Valokuvaamo W. & Hj. Sihvonen.
Vuosina 1908–1915 sekä William että Hjalmar Sihvonen toimivat ateljeetoiminnan lisäksi myös kiertävinä valokuvaajina Savonlinnaa ympäröivillä paikkakunnilla. Lehti-ilmoitusten mukaan kuvauksia tapahtui paikkakunnan yrittäjien taloissa ja pihoilla. V. A. Sihvonen on on tunnettu Savonlinnaa, Punkaharjua ja ympäröivää maaseutua kuvaavista maisemakuvista. Näitä kuvia myytiinkin paljon matkailijoille postikortteina.
Sihvonen osti veljensä osuuden yhteisestä kuvaamosta vuonna 1910 ja jatkoi nimellä "Valokuvaamo Olavi", Vuonna 1914 ateljee muutti uusiin tiloihin Olavintorille Solmun taloon osoitteessa Olavinkatu 26. Sisällissodan aikana vuonna 1918 V. A. Sihvonen toimi rintamavalokuvaajana Raudussa. Sihvosen menehdyttyä uintimatkalla Savonlinnassa vuonna 1932 valokuvaamon toimintaa jatkoi hänen jälkeensä hänen poikansa Paavo Sihvonen. Hänen tyttärensä Kerttu Kupiainen kirjoittaa myös perheen valokuvaustoiminnasta muistelmateoksessaan "Kaupunki saarilla : vaellusta pienessä kaupungissa mukulakivikatujen aikaan."
Veli Hjalmar Sihvonen siirtyi ensin isän valokuvaamoon, mutta muutti sitten Poriin. Palatessaan Savonlinnaan vuonna 1912 hän perusti kuvaamon "Hj. Sihvonen" ja valokuvaamon "Savo" isänsä valokuvaamon piharakennukseen Kirkkokadulla.
Velipuoli Urho Alarik Sihvonen oli myös valokuvaaja. Toimittuaan ensin valokuvaajana Raahessa vuosina 1916–19 hän perusti Savonlinnaan valokuvaamon "Atelier Iris" osoitteessa Olavinkatu 10, ja se siirtyi myöhemmin osoitteeseen Olavinkatu 51. Valokuvaamo toimi vuoteen 1932 saakka, jolloin se tuhoutui tulipalossa.
Sanni Pajasmaa
Sanni Ida Matilda Pajasmaa (s. 6. helmikuuta 1999 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on seitsenottelu. Hän edustaa helsinkiläistä HIFK-Friidrottia, johon hän siirtyi vuodeksi 2015. Sitä ennen Pajasmaa edusti Nurmijärven Yleisurheilua. Pajasmaa on opiskelija ja kuuluu Pääkaupunkiseudun urheiluakatemia Urhean yleisurheilijoihin. Häntä on syksystä 2014 asti valmentanut Mervi Brandenburg.
Pajasmaa aloitti yleisurheilun ollessaan ensimmäisellä luokalla. Hän harrasti nuorena monia lajeja, joista seiväshyppy vakiintui päälajiksi. Pajasmaa kärsi nuorena useista loukkaantumisista, joiden takia kaudet 2012–2016 olivat rikkonaisia.
Pajasmaa vaihtoi kaudeksi 2017 päälajikseen seitsenottelun. Hän perusteli vaihtoa kyllästymisellä ainoastaan yhden lajin harjoitteluun. Heti samana vuonna Pajasmaa otteli 4998 pisteen tuloksen.
Pajasmaa teki arvokilpailudebyyttinsä Suomen joukkueessa Tampereella järjestetyissä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2018. Hän oli rikkonut MM-kilpailujen tulosrajan aiemmin samana vuonna nuorten moniotteluiden PM-kilpailuissa Jessheimissa Norjassa. Pajasmaa otteli MM-kilpailuissa 5229 pistettä, sallittujen tuuliolojen ennätyspisteensä, ja sijoittui 18:nneksi. Hän oli MM-tilastossa 23:s ennen MM-kilpailuita. Pajasmaa oli asettanut tavoitteekseen ennätyspisteet ja piti 5500 pisteen saavuttamista realistisena.
Ennen MM-kilpailuita Pajasmaa oli edustanut Suomea nuorten Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 2017 ja 2018. Hänet nimettiin nuorten maajoukkueen valmennusryhmään kaudeksi 2017–2018. Pajasmaa on voittanut nuorten sarjoista useita SM-mitaleita sekä Suomen ruotsinkielisen urheiluliiton mestaruuksia. Seitsenottelun lisäksi hän on voittanut nuorten SM-mitaleita viisiottelussa, seiväshypyssä, kuulantyönnössä, 4 x 100 metrin viestissä sekä 4 x 300 metrin viestissä. Kalevan kisoissa Pajasmaa on parhaimmillaan sijoittunut seiväshypyssä kahdeksanneksi vuonna 2015 ja seitsenottelussa seitsemänneksi vuonna 2017.
Pajasmaa on nimennyt vahvuudekseen kyvyn tehdä onnistuneita suorituksia senkin jälkeen, vaikka yksi laji epäonnistuisi, sekä juoksukunnon. Hänen mielestään sadan metrin aitajuoksu ja pituushyppy ovat hänelle parhaita seitsenottelun lajeista. Pajasmaa on asettanut tavoitteikseen aikuisten arvokilpailuihin pääsemisen sekä 6000 pisteen saavuttamisen.
Pajasmaan paras tulos seitsenottelussa on 5332 pistettä, mutta tulos ei kelpaa viralliseksi ennätykseksi liian voimakkaiden tuulien takia. Sallituissa oloissa Pajasmaa on otellut 5329 pistettä.
Pajasmaan ennätys seiväshypyssä on 3,80 m.
Videopelivuosi 2020
Videopelivuosi 2020 käsittelee vuoden 2020 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Merja Pitkänen (kuvanveistäjä)
Merja Pitkänen (s. 1958 Paltamo) on turkulainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti pronssiin tai rautaan valetuista arkielämästä tutuista esineistä, joiden kautta hän kertoo ihmisestä ja ihmiselämän ilmiöistä.
Pitkänen on saanut taidekoulutuksensa Limingan Taidekoulussa 1980–1981 ja Turun piirustuskoulussa 1981–1985. Pitkäsen töitä on mm. Turun, Raision ja Kaarinan kaupunkien taidekokoelmissa sekä Wienissä ESSL-museossa. Vuonna 1990 Turun Taiteilijaseura valitsi hänet Vuoden turkulaiseksi taiteilijaksi.
Taloon.com
Taloon.com on suomalainen kuluttajille suunnattu rautakauppa verkossa ja osa pohjoismaista Bygghemma-konsernia. Taloon.com aloitti toimintansa vuonna 2004 verkkokauppana. Vuonna 2017 se avasi ensimmäisen Palvelumyymälän Vantaan Tammistoon.
Alun Hoddinott
Alun Hoddinott (11. elokuuta 1929 Bargoed, Wales – 11. maaliskuuta 2008 Swansea, Wales) oli brittiläinen taidemusiikin säveltäjä ja musiikkipedagogi. Tuottelias Hoddinott oli yksi ensimmäisisistä kansainvälistä mainetta saavuttaneista walesiläisistä säveltäjistä. Hän sävelsi seitsemälle vuosikymmenelle ulottuneella urallaan noin 300 erillistä teosta: 10 sinfoniaa, 20 konserttoa, kuusi oopperaa, kymmenen pianosonaattia ja vokaalimusiikkia. Hän toimi pitkään Cardiffin yliopiston professorina.
Alun Hoddinott opiskeli Cardiffin yliopistossa, jossa hän suoritti perustutkinnon 1949 ja tohtorin tutkinnon vuonna 1960. Opinnot saivat alkunsa 16-vuotiaana, kun hän sai sävellyksestään yliopistostipendin. Hän jatkoi sävellysopintojaan Lontoossa australialaisen Arthur Benjaminin johdolla.
Vuosina 1951–1959 Alun Hoddinott toimi Welsh College of Music and Drama -oppilaitoksen professorina ja siirtyi sitten Cardiffin yliopistoon, jossa hän toimi lopulta professorina ja musiikkitieteen laitoksen johtajana 1967–1987. Sen ohella hän johti Cardiffin musiikkifestivaalia, jonka hän perusti ystävänsä, pianisti John Ogdonin kanssa.
Hoddinott nousi julkisuuteen säveltäjänä vuoden 1954 klarinettikonsertollaan, jonka kantaesitti Cheltenhamin musiikkijuhlilla Gervase de Peyer ja John Barbirollin johtama Hallé-orkesteri. Hoddinottin sävellyksiä ovat tulkinneet myös muun muassa viulisti Ruggiero Ricci, sellisti Mstislav Rostropovitš ja käyrätorvensoittaja Dennis Brain.
Vuonna 1957 Alun Hoddinott sai sävellystuotannostaan Arnold Bax -mitalin, ja vuonna 1983 hänet nimitettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajaksi (CBE). Hän oli myös monien musiikkioppilaitosten kunniatohtori ja Royal Academy of Musicin kunniajäsen ja sai monia kulttuuripalkintoja erityisesti kotiseudullaan Walesissä. BBC Cymru Wales -radioyhtiön 350-paikkainen BBC Hoddinott Hall Cardiffissa on nimetty Alun Hoddinottin mukaan. Se on National Orchestra of Walesin kotisali.
Tejo (1904)
Tejo oli Portugalin laivaston vuonna 1904 vesillelaskettu hävittäjä, joka oli samalla tyyppinsä ensimmäinen laivastossa.
Alus tilattiin Lissabonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1902. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1901 ja otettiin palvelukseen vuonna 1904.
Aluksen koeajot jatkuivat vuoteen 1906. Niissä todettiin aluksen moninaisen käytön rajoittavan aluksen tehokasta käyttöä ja siten tehtiin päätös keskittymisestä hävittäjäksi.
Portugalin ensimmäisen tasavallan perustamisen jälkeen aluksen nimeen liitettiin etuliite NRP. Alus ajoi 1910 karille Penichessa, jolloin se vaurioitui pahoin. Viisi vuotta myöhemmin alus siirrettiin telakalle modernisoitavaksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 1917, jolloin 65 millimetrin tykit korvattiin 76 millimetrin tykein. Lisäksi aluksen kattilat oli vaihdettu White-Foster-kattiloihin ja savuhormit vähennetty kahteen. Koeajoissa aluksen todettiin olevan laivaston nopein.
Alus romutettiin 1927.
TEHO Sport Suomen Cup
TEHO Sport Suomen Cup voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Dopakinoni
Dopakinoni (CHNO) on aminohappoihin ja kinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä välivaihe melaniinien biosynteesissä eliöissä.
Dopakinonia muodostuu eliöissä tyrosiinista. Entsyymi nimeltä tyrosinaasi hapettaa tyrosiinin ensin L-dopaksi ja edelleen dopakinoniksi. Dopakinoni on hyvin reaktiivinen yhdiste. Sille voi tapahtua molekyylinsisäinen syklisoitumisreaktio, jossa muodostuu indolirakenteisia yhdisteitä kuten dopakromia, joista muodostuu edelleen hapettavan polymeroitumisen kautta eumelaniineja. Hapettimena reaktioissa toimii dopakinoni ja happi. Dopakinoni voi myös reagoida konjugaattiadditiolla kysteiiniaminohapon kanssa, jolloin muodostuu kysteinyylidopajohdannaisia. Nämä johdannaiset syklisoituvat ja polymeroituvat rikkiä sisältäviksi feomelaniineiksi, joissa on feomelaniine- ja bentsotiatsoliyksiköitä. Dopakinoni voi edelleen hapettua topakinoniksi, joka toimii kofaktorina muun muassa eräissä amiinioksidaasientsyymeissä.
FK Mariupol
Futbolnyi Klub Mariupol (, ) on jalkapalloseura Mariupolin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Ukrainan jalkapalloliigassa, joka on maansa korkein sarjataso. Nykymuotoinen seura on perustettu fuusiossa vuonna 1960, mutta sen juuret ulottuvat vuonna 1936 perustettuun ja kaksi vuotta myöhemmin nimen "Stal" saaneeseen tehdasjoukkueeseen. Vuoteen 2017 seura kantoi Iljitšin terästehtaan nimeä, mutta menetti sen kun Ukraina kielsi kommunismiin viittaavat nimet lailla. Mariupol on Ukrainan ykkösliigan kaksinkertainen mestari. Mestaruudet ovat kausilta 2007–2008 ja 2016–2017.
Udon Thani
Udon Thani () on kaupunki Isanin alueella Koillis-Thaimaassa. Kaupunki on Udon Thanin provinssin hallintokeskus. Kaupungin asukasluku on noin 130 000. Udon Thanin kansainväliseltä lentoasemalta liikennöidään Thaimaan sisäisiä matkustajalentoja ja kansainvälisiä rahtilentoja. Kaupungissa on Thaimaan suurin vietnamilaisyhteisö.
Ruotsin–Norjan sota (1814)
Ruotsin–Norjan Sota, joka tunnetaan myös nimillä Sota Norjaa vastaan (), Sota Ruotsin kanssa () ja Norjan itsenäisyyssota oli vuoden 1814 kesäkuussa Norjan ja Ruotsin välillä käyty sota. Sota päättyi Norjan tappioon minkä jälkeen Norja liitettiin osaksi Ruotsi-Norjaa
Tammikuussa 1814 kirjoitetussa Kielin sopimuksessa Tanska-Norjan kuninkaan Frederik VI:n täytyi luovuttaa Norja Ruotsille. Tämä johtui siitä, että Ranska, jonka liittolainen Tanska-Norja oli, kärsi tappion Napoleonin sodissa. Norja ei hyväksynyt sopimusta ja 26. heinäkuuta Ruotsi hyökkäsi Norjaan.
Väkivaltaisuudet alkoivat 26. heinäkuuta Ruotsin laivaston hyökäyksellä Hvalerissa. Norjan armeija evakuoitiin ja alukset onnistuivat pakenemaan, mutta ne eivät enää taistelleet sodassa. Ruotsin armeijan tärkein hyökkäys rajan yli tapahtui Haldenissa. Ruotsin armeija ohitti ja piiritti Fredrikstenin linnoituksen ja etenivät pohjoiseen samalla, kun 6 000 sotilasta nousi maihin Kråkrøyssa Fredrikstadin lähellä.
Norjan armeija onnistui pysäyttämään Ruotsin hyökkäyksen Lierissä 2. elokuuta ja toisen kerran Matrandissa 5. elokuuta. 3. elokuuta kuningas Kristian VIII saapui rintamalle ja hänet suostuteltiin vaihtamaan taktiikkaansa ja käyttämään Rakkestadiin sijoitetut joukot vastahyökkäykseen ruotsalaisia vastaan. Käsky vastahyökkäykseen annettiin 5. elokuuta, mutta peruutettiin muuteman tunnin jälkeen. Norjalaiset joukot perääntyivät Glomma-joen yli Langnesissa. Viimeinen suuri taistelu käytiin 9. elokuuta sillanpäässä Langnesissa, jossa ruotsalaiset joukot ajettiin pois. Ruotsi pääsi kuitenkin voitolle Kjølbergin sillan taistelussa 14. elokuuta. Taistelun jälkeen Ruotsilla oli tyhjä tie Norjan pääkaupunkiin Kristianiaan.
Vaikka Norja oli voittanut Langnesissa, kummallekkin osapuolille oli selvää, että Norja tulisi häviämään. Norja suostui neuvottelemaan Ruotsin kanssa, koska sota oli vaikeuttanut sen raha-asioita. Kummatkin osapuolet olivat kiinnostuneita lopettamaan sodan pikaisesti.
Normaalille norjalaiselle sotilaalle sota näytti huonosti valmistellulta ja huonosti taistellulta. Norjan häviöstä syytettiin Kristian VIII:tä ja kenraali Frederik von Haxthausenia, joista jälkimmäistä syytettiin maanpetoksesta.
Mikko Pykäri
Mikko Pykäri (Salo) on suomalainen podcastaaja, muusikko, musiikin tuottaja ja Suomen 14. paras musiikillinen nero . Pykäri on tehnyt päätyönsä muusikkona, mutta läpimurto suuren yleisön tietoon tapahtui podcastaajana hänen tehdessään Kasper Strömmannin kanssa humoristista Suomen suosituinta podcastia.
Pykäri toimii musiikin tuottajana ja julkaisee musiikkia sooloartistina nimellä Pykäri ja soittaa Shine 2009 -yhtyeessä. Pykäri toimi aiemmin Regina-yhtyeessä.
Pykäri on palkittu Emma-patsaalla, hänen tuottamansa Reginan Soita mulle valittiin vuoden 2011 Emma-gaalassa vuoden alternative/-indiealbumiksi.
Pykäri oli aiemmin naimisissa Reginassa laulaneen Iisan kanssa Ruger Hauer -
Your Favourite Weapon
Your Favourite Weapon on yhdysvaltalaisen alternative rock -yhtye Brand Newin esikoisalbumi, jonka julkaisi Triple Crown Records 9. lokakuuta 2001. Vuoden 2011 loppupuolella albumista tehtiin uusintapainos, jonka mukana julkaistiin vanhoja demoja.
Albumin pop punk -vaikutteinen tyyli eroaa muista yhtyeen julkaisuista paljon, yhtyeen jäsenet eivät olleet tyytyväisiä albumiin. Albumin sanoitukset käsittelee suurimmaksi osaksi laulaja Jesse Laceyn menneitä rakkaussuhteita. Albumi menestyi kohtalaisesti, jonka seurauksena he lähtivät kiertueelle Taking Back Sunday -yhtyeen kanssa.
Route nationale 30
Route nationale 30 eli RN30 on valtatie Malissa. Se kulkee Koulikorosta Fanan, Dioïlan ja Kolondiéban kautta Norsunluurannikon rajalle Kadianaan. Tie liittyy Fanassa valtatie RN6:een ja Zantiébougoussa RN7:ään. Fanan ja Norsunluurannikon rajan välisen osuuden pituus on 310 kilometriä.
Zantiébougoun ja Norsunluurannikon rajan välinen 140 kilometrin tieosuus on osa suunniteltua Bamakon ja San-Pédron valtamerisataman välistä liikennekäytävää. Sen asfaltointi alkoi marraskuussa 2016. Afrikan kehityspankin tukemaan hankkeeseen liittyy myös Boundialin ja Kanin välisen 135 kilometrin osuuden päällystäminen Norsunluurannikolla. Sen ansiosta matka-aika molemmilla osuuksilla lyhenee kuudesta tunnista kahteen ja puoleen tuntiin. Kokonaisuutena liikennekäytävä muodostaa uuden lyhyemmän reitin Malista Norsunluurannikolle.
Nigerjoen ylitse on rakenteilla 975 metriä pitkä Kayon silta, jonka 24 kilometrin pituinen yhdystie johtaa etelässä Fayan suojelumetsän läpi RN6-valtatielle Zantiguilaan. Pohjoisessa silta liittyy Bamakon ja Koulikoron välille rakennettavaan nelikaistaiseen valtatiehen, jonka pituus on 45 kilometriä.
Kummeli esittää: Kontio &amp; Parmas
Kummeli esittää: Kontio & Parmas on Ruutu+-suoratoistopalvelussa ja Nelosella esitettävä Kummeli-ryhmän 10-osainen komediasarja. Sarjan pääosissa näyttelevät muun muassa Heikki Silvennoinen, Elsa Saisio, Mari Perankoski, Ernest Lawson, Timo Kahilainen, Ona Kamu, Ilkka Heiskanen, Heikki Hela ja Heikki Vihinen.
Sarjan toinen tuotantokausi julkaistaan Ruutu+:ssa loppukeväästä 2019.
Sarja alkaa, kun jo muutaman vuoden poliisina työskennellyt Auni Parmas (Elsa Saisio) saapuu työhaastatteluun Valkeakosken poliisilaitokselle. Hän saa työparikseen komisario Otso Kontion (Heikki Silvennoinen). Kaksikko ystävystyy työnsä ohella, ja he saavat toinen toistaan erikoisempia ja vaarallisempia tehtäviä. Keskikatsojamäärä Nelosella
"Kummeli esittää: Kontio & Parmas" Ruutu-palvelussa
Leevi Salonen
Leevi Artturi Salonen (s. 11. huhtikuuta 2001) on porvoolainen taiteilija, laulaja ja lauluntekijä.
Salonen tuli tunnetuksi Idolsin 8. tuotantokaudella herkillä tulkinnoillaan ja koskettavilla tarinoillaan. Hänellä on yksi julkaistu kappale ”Pidin musta kii”, joka tehtiin Idolsin yhteydessä. Hän esitti kappaleen ensimmäistä kertaa Idols-finaalissa sijoittuen toiseksi voittaja Anniina Timosen jälkeen.
Françoise Nyssen
Françoise Nyssen (s. 9. heinäkuuta 1951 Etterbeek, Bryssel, Belgia) on ranskanbelgialainen kustantaja ja poliitikko ja Actes Sudin aiempi johtaja. Hän on ollut Audrey Azoulayn jälkeen 17. toukokuuta 2017 lähtien Ranskan kulttuuriministeri.
Nyssen vietti lapsuutensa Belgiassa ja opiskeli siellä myös yliopistossa. Hän on suorittanut maisterintutkinnon Brysselissä Institut supérieur d’urbanisme et de rénovation urbainessa ja työskenteli alkuun Pariisissa kaupunkisuunnittelijana.
Nyssen aloitti 1987 isänsä Hubert Nyssenin perustaman Arlesissa sijaitsevan Actes Sud -kustantamon osakkaana ja johtajana. Françoise Nyssen perusti miehensä kanssa 2014 koulun Domaine du possible, jossa käytetään Steiner-Waldorfin pedagogisia menetelmiä. Koulu sijaitsee maatilalla muutama kilometri Arlesin keskustasta, ja syyskuussa 2016 sinne ilmoittautui satakunta 3–16-vuotiasta oppilasta.
Nyssen pyrkii kulttuuriministerinä edistämään naisten määrää Ranskan kulttuuritehtävissä. Esimerkiksi kapellimestareista vain kolme prosenttia on naisia. Uhkana on muuten, että esimerkiksi festivaalien saamaa tukea vähennetään. Hänen hallinnonalallaan on ministeriö panostanut eron kaventamiseen 500 000 euroa.
San-Pédro
San-Pédro on kunta ja departementti Norsunluurannikon Taboun alueella. Se sijaitsee Atlantin valtameren rannalla 355 kilometriä Abidjanista länteen. Kunnassa on 185 600 asukasta (vuonna 2014).
Samannimisen joen suussa sijaitseva San-Pédro oli vuoteen 1968 saakka pieni kalastajakylä. Syväsataman rakentamisen jälkeen siitä on tullut huomattava teollisuuskeskus, jonka väestö on kasvanut nopeasti. Abidjanin jälkeen maan toiseksi tärkeimmän sataman kautta viedään varsinkin kahvia, kaakaota, kumia ja jalostettua puutavaraa. Nimbavuoren rautamalmiesiintymiltä suunnitellaan rautatietä.
Matkailijoita houkuttelevat kalastus, hiekkarannat ja kaupungin yöelämä. San-Pédron luoteispuolella sijaitsee Taïn kansallispuisto, joka tunnetaan yhtenä viimeisistä kääpiövirtahepojen elinympäristöistä.
Tietoja epäonnistumisista ja päättämättömyyksistä, tai Väkivaltaa ja vääriä lääkkeitä
Tietoja epäonnistumisista ja päättämättömyyksistä, tai Väkivaltaa ja vääriä lääkkeitä on Lyijykomppanian viides studioalbumi, joka julkaistiin 13. heinäkuuta 2018.
Levy on yhtyeen ensimmäinen sitten vuonna 2010 julkaistun "Sota, nälkä, rutto, kuolema" -albumin. Kokoonpanon ainoa alkuperäisjäsen on rumpali Esa Moilanen.
Louise André
Louise André (syntymänimeltään Jeanne Baril; 26. helmikuuta 1913 St-Tite – ?) oli kanadalainen sopraano ja pedagogi. Häntä opettivat Alfred Lamoureux, Rodolphe Plamondon ja Claude Champagne. Hän sai musiikin tohtorin arvon Montrealin yliopistosta vuonna 1957. Hänen väitöskirjansa oli "L'éducation de l'artiste chanteur". Hän opiskeli myös Italiassa Roberto Lupin johdolla. Myöhemmin hänen omia oppilaitaan olivat muiden muassa Claire Grenon-Masella, Christine Harvey, Marie Laferrière, Nicole Lorange, Gloria Richard, Roland Richard ja Sylvia Saurette. Hän toimi vuosina 1984–1987 Québecin musiikkiakatemian johdossa. Hänelle myönnettiin Kanadan musiikkineuvoston mitali vuonna 1985 ja Calixa-Lavalléen musiikkipalkinto vuonna 1991.
Route nationale 33
Route nationale 33 eli RN33 on valtatie Malissa. Se johtaa Ségousta Nionon, Niafunkén, Dirén ja Goundamin kautta Timbuktuun sekä edelleen Bouremiin. Tien pituus on noin tuhat kilometriä.
Timbuktun alue on kärsinyt pitkään huonoista tai lähes olemattomista tieyhteyksistä, joita on osan vuodesta korvannut Comanavin jokiliikenne. Nionon pohjoispuolella sijaitsevan Goma Couran ja Niafunkén välinen ”Sahelin tie” oli aikaisemmin vain joukko maastoon tehtyjä reittejä, jotka muuttuivat sateiden ja Nigerjoen tulvien aikaan kulkukelvottomiksi. Tonkan ja Timbuktun välillä kulki asfaltoimaton soratie. Lyhyempi RN39 eli ”Toivon tie” johtaa Douentzasta Nigerin ylittävälle lautalle, mutta sekin on vaikeasti liikennöitävissä.
Goma Couran ja Timbuktun välisen 484 kilometrin pituisen tieosuuden rakentaminen ja päällystäminen alkoi Euroopan unionin rahoituksella vuonna 2010. Sen vaihtoehtona olleen ”Toivon tien” uudistaminen olisi tullut kilometriä kohden kalliimmaksi muun muassa Nigerjoen ylittävän kahden kilometrin pituisen sillan rakentamisen takia. Tärkeän maatalousalueen läpi kulkevan ”Sahelin tien” taloudellinen hyöty arvioitiin suuremmaksi.
Vuoden 2012 sisällissodan keskeyttämää tiehanketta jatkettiin alkuvuodesta 2014. Portugalilaisen Zagopen ja ranskalaisen Sogea-Satomin suorittaman rakennustyön odotetaan valmistuvan vuoden 2018 loppuun mennessä. Niafunkésta Timbuktuun johtava osuus sekä Goundamin ja Dirén välinen sivuhaara otettiin alustavasti käyttöön tammikuussa 2017. Hanke tulee maksamaan yhteensä 197 miljoonaa euroa.
NDA – Salassapitosopimus
NDA – Salassapitosopimus on Anders Engströmin ohjaama kolmiosainen Ylen Kotikatsomossa esitetty minisarja vuodelta 2005. Engström on myös käsikirjoittanut sarjan yhdessä ruotsalaisen palkitun käsikirjoittajan Thomas Borgströmin kanssa. Matkapuhelinbisneksestä kertovan jännityssarjan pääosissa näyttelevät Saija Lentonen, Ilkka Heiskanen, Kai Vaine ja Miina Turunen. Sarja toteutettiin suomalais-ruotsalaisena yhteistyönä, päärahoittajina Yleisradio ja Sveriges Television. Se on julkaistu vuonna 2006 myös DVD:nä.
Nuori toimittaja Satu (Saija Lentonen) siirtyy paremmin palkattuun lehdistösihteerin tehtävään suuren matkapuhelinvalmistajan Makela Mobilen palvelukseen ja allekirjoittaa salassapitosopimuksen yritykseen liittyvistä asioista. Yrityksen uutuusmallin väitetään aiheuttavan vakavia säteilyriskejä, ja pian muuan toimittaja, entinen työtoveri, katoaa salaperäisissä olosuhteissa asiaan liittyen. Satu alkaa selvittää tapausta, mutta huomaa miten tiukasti salassapitosopimus rajoittaa hänen tekemisiään yhä vaarallisemmaksi käyvässä tilanteessa.
Sarjan toisena käsikirjoittajana oli ohjaaja Engströmin rinnalla ruotsalainen Emmy-, Prix Italia- ja Prix Europa -palkittu Thomas Borgström.
Sarja kuvattiin Vaasassa ja Pietarsaaressa. Monet kuvista näyttävät uutta Raippaluodon siltaa, ja toimittajanaisen asuinpaikkana on Vaskiluodon rautatieaseman vanha asemapäällikön puutalo. Sisäkuvauksia tehtiin muun muassa Vaasan entisessä Suomen Pankin talossa ja Åbo Akademin tiloihin lavastetussa studiossa.
Ylen ja SVT:n lisäksi sarja näytettiin tuoreeltaan Norjan televisiossa ja myytiin elokuvaversiona kymmeneen muuhun Euroopan maahan.
"Helsingin Sanomien" Heikki Hellman sanoi ensiesityksen alla sarjaa lähtökohdiltaan mahdolliseksi mutta vauhdikkuudessaan yliviritetyksi. Erityisesti häntä ärsytti ruotsiksi kirjoitetun dialogin kankea suomennos: toimittajat eivät puhu artikkeleista vaan jutuista eivätkä lähde drinkille vaan paukuille. Saman lehden Leena Virtanen kirjoitti sarjan uusintaesityksen yhteydessä vuonna 2013 sarjan aiheen olleen luultavasti vanhentunut jo ensiesityksen aikaan 2005 ja alkavan olla jo naurettavan vanhentunut. Myös käsikirjoitusta hän piti huvittavan epäuskottavana paperisten muistioiden huoltoasemalle unohtamisineen ja metsästyksineen. Saija Lentosen pääroolia lukuun ottamatta henkilöhahmotkin ovat Virtasesta ”puistattavan kliseisiä”. Kuvauskaupungin Vaasan päälehti "Pohjalainen" oli sarjalle tuoreeltaan hieman suopeampi. Johanna Kohtakankaan mukaan Jan-Olof Svarvarin sähäkät leikkaukset ja Pini Hellstedtin tyylikäs kuvaus tehostavat draaman kerronnallista jännitettä, joskin kerronta muistuttaa paikoin yhdysvaltalaissarjan "Kova laki" ”perustykitystä” ja jotkut tapahtumat ovat ennalta arvattavissa.
Tanskan prinssi Knud
Knud ("Knud Christian Frederik Michael"; 27. heinäkuuta 1900 – 14. kesäkuuta 1976) oli Tanskan perintöprinssi, kuningas Kristian X:n ja kuningatar Alexandrinen toinen lapsi. Hän oli kuningas Fredrik IX:n nuorempi veli.
Knud meni vuonna 1933 naimisiin serkkunsa, Tanskan prinsessa Caroline Mathilden (1912–1995) kanssa. Heidän isänsä olivat veljeksiä.
Lapset:Isänsä kuoltua vuonna 1947 prinssi Knud oli kruununperimysjärjestyksessä toisena heti veljensä jälkeen, ja sai arvon "arveprins" (perintöprinssi). Tämä johtui siitä, että Tanskan kruununperimys oli agnaattinen ja kuningas Frederik IX:llä oli pelkästään tyttäriä.
Kruununperimyslakia muutettiin vuonna 1953, ja Tanska siirtyi takautuvasti agnaattisesta perimyksestä kognaattiseen perimykseen. Fredrik IX:n vanhimmasta tyttärestä, silloin kolmetoistavuotiaasta Margareetasta, tuli kruununprinsessa. Knud kuitenkin säilytti perintöprinssin arvon.
Child’s Play (elokuvasarja)
Child’s Play on yhdysvaltalainen kauhu-/slasherelokuvasarja, jonka päähahmo on tappajanukke Chucky.
Äänesi mä kuulen
Äänesi mä kuulen ("La riva bianca, la riva nera") on Eros Sciorillin säveltämä ja Alberto Testan sanoittama italialainen sodanvastainen laulu. Suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Heikki Harma, ja se tunnetaan Katri Helenan levytyksenä vuodelta 1971. Laulun sanat alkavat ”Käännyn puoleenne, kapteeni, kuunnelkaa”. Levy pysyi Suomen singlelistalla useita kuukausia. Samana vuonna sen oli levyttänyt italiaksi Iva Zanicchi, ja levytys teki sävelmän tunnetuksi myös Italian ulkopuolella.
Laulun alkuperäisessä tekstissä kapteeni on haavoittunut rintamalla ja menettänyt näkönsä. Häntä tulee auttamaan sotilas, mutta hän ei aluksi näe tämän olevan vihollisen univormussa. Saukki suomensi kappaleen kuvaamaan tätä samaa asetelmaa nimellä ”Valkea ranta, musta ranta”. Sitä ei ilmeisesti ole levytetty, mutta sen esitti 15. tammikuuta 1972 television "Sinbad"-ohjelmassa Marion Rung.
Ohjelmatiedosto
Ohjelmatiedosto on suorittamiskelpoinen binääritiedosto. Ohjelmatiedosto sisältää konekielisen tietokoneohjelman, jonka käyttöjärjestelmä suorittaa tietokoneen suorittimella.
Tiedoston tekee kääntäjä ohjelmointikielisestä lähdekooditiedostosta kääntämällä ja linkkeriohjelman yhdistäessä objektitiedostot.
Route nationale 39
Route nationale 39 eli RN39 on valtatie Malissa. Se johtaa RN16-valtatieltä Douentzasta Bambara Maoudén kautta Timbuktuun. Nigerjoki ylitetään lautalla. Tien pituus on 219 kilometriä.
Malin armeijan vuonna 2003 rakentaman ”parannetun reitin” () nimenä on ”Toivon tie” ("Route de l’espoir"). Huonon kuntonsa ja vaarallisuutensa takia se on jo kauan tunnettu ”Epätoivon tienä”. Alle 200 kilometrin osuus Douentzasta Koriomén lautalle vaatii vähintään viiden tai kuuden tunnin ajoajan ja koko matka kestää yleensä kahdeksasta kahteentoista tuntia. Kuljetusyhtiöt ovat jättäneet reitin yksityisyrittäjille ja maastoautojen on usein helpompi ajaa suoraan hiekkaerämaata pitkin.
Vuoden 2018 loppuun mennessä Timbuktuun on määrä valmistua uusi päällystetty valtatie 33 Ségousta. Suunnitteilla on myös RN39:n kunnostaminen. Bandiagaran ja Douentzan väliseen jo ennestään uudistettuun paikallistiehen liittyvän RN39:n etuna olisi yhtenäisen matkailureitin luominen Moptin, Dogonimaan ja Timbuktun välille.
Kirkonkulman koulu (Hämeenlinna)
Kirkonkulman koulu (kutsumanimeltään "Kirkkis") on Hämeenlinnan Käikälän kaupunginosassa toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Kouluun liittyy esiopetusta ja luokka-asteiden 1-2 alkuopetusta tarjoava Tarvamäen yksikkö (Versotie 1), joka on yhteistyössä Tarvasmäen päiväkodin kanssa. Vuonna 2017 koulua kävi 335 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Teea Rotko ja vararehtori Satu Stoltzenberg.
Jukolan koulu
Jukolan koulu on Hämeenlinnan Voutilan kaupunginosassa, Jukolan alueella Ahvenistonharjun juurella, toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Vuonna 2017 koulua kävi 226 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Susanna Lamminpää.
Luolajan koulu
Luolajan koulu on Hämeenlinnan Luolajan kaupunginosassa toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Lukuvuonna 2018-2019 koulussa on noin 140 oppilasta.
Koulussa toimii myös Luolajan koulun esiopetus. Esiopetuksessa paino on myös ulkoilulla luonnossa. Eskareilla on kota koulun puutarhassa. Koulun lähellä oleva metsä mahdollistaa monipuolista liikuntaa.
Koulun rehtorina toimii Ismo Aho.
Luolajan koulu aiotaan peruskorjata lähivuosina 3,3 miljoonalla eurolla.
Luolajan koulu perustettiin vuonna 1920. Koulun nimi oli alunperin Luolajan kansakoulu. Ensimmäinen toimipiste oli Voutilan sotilasvirkatalo, jossa koulu oli vuokralla koulurakennuksen rakennustöiden ajan.
Luolajan koulun ensimmäinen opettaja oli Lauri Salomaa.
Omalle rakennukselle ostettiin tontti Tiitus Seppälältä ja rakennuksen urakoitsina toimi Arvi Lampinen.
Vuoden 1924 syksyllä otettiin käyttöön ensimmäinen oma koulurakennus, joka on edelleen koululla opetuskäytössä.
Rakennusta kutsutaan puukouluksi. 
Puukoulussa sijaitsevat tekstiilityön ja kielten luokat, iltapäiväkerho, terveydenhoitaja ja luokkatiloja.
Tilan puutteen ja kasvaneen oppilasmäärän johdosta koululle alettiin rakentamaan vuonna 1950 lisärakennusta Jaakko Ilveskosken piirustusten mukaan. Lisärakennus otettiin käyttöön vuonna 1952.
Lisärakennus sai nimekseen kivikoulu. 
Kivikoulussa sijaitsevat koulun liikuntasali, ruokala, opettajainhuone, teknisen työn luokka, eskari ja luokkatiloja.
Koulurakennuksia on muokattu ja remontoitu vastaamaan nykyajan vaatimuksia.
Koulun pihassa sijaitsee myös vuonna 1955 tehty urheilukenttä ja vuonna 2007 saatu ministadion, sekä muita välituntivälineitä.
Puukoulu toimi perimätiedon mukaan suomalaisten sotilassairaalakäytössä toisen maailmansodan aikana.
Koulun nimi vaihtui Luolajan kouluksi kansakoulujen muututtua peruskouluiksi.
Hämeenlinnan kaupunki yritti lakkauttaa Luolajan koulua, Ortelan koulua ja Myllymäen koulua vuosien 2013-2014 aikana. Tavoitteena oli liittää pienet koulut suurempiin. Luolajan koulusta olisi tullut osa Nummen yhtenäiskoulua. Hanke epäonnistui vastustuksen vuoksi ja Luolajan koulu, sekä muut säilyivät.
Adamastor (1896)
Adamastor oli Portugalin laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu suojaamaton risteilijä.
Alus tilattiin Italiasta Livornosta Cantiere navale fratelli Orlandolta. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1896.
Alus tulitti kolmipäiväisen Lissabonin kapinan aikana lokakuussa 1910 risteilijöiden "Dom Carlos I" ja "São Rafaelin" kanssa Lissabonissa olleita kuningasmielisiä joukkoja. "Adamastor" tuki merijalkaväen varuskunnan valtausta. Portugalin ensimmäinen tasavalta julistettiin 5. lokakuuta kuninkaan paettua maasta.
Alus myytiin 1933.
Vuorentaan koulu
Vuorentaan koulu on Hämeenlinnan Vuorentaan kaupunginosassa toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Vuonna 2017 koulua kävi 128 oppilasta.
Alvettulan koulu
Alvettulan koulu on pieni Hämeenlinnan Hauhon pitäjän Alvettulan kylässä sijaitseva 1.-6. luokkien alakoulu. Lisäksi koulu vastaa osaltaan esiopetuksesta läheisen Alvettulan päiväkodin esikoululaisille. Vuonna 2017 tässä kolmen opettajan ja vierailevien kieltenopettajien kyläkoulussa oli 48 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Jukka Isotalo.
Vuonna 1887 valmistunut puinen koulurakennus nähdään esimerkiksi Niskavuoren naiset -elokuvan joidenkin kohtausten ympäristönä.
Eteläisten koulu
Eteläisten koulu on Hämeenlinnan Hauhon pitäjän Eteläisen kylässä sijaitseva kyläkoulu, joka toimii 1.-6. luokkien alakouluna. Lukuvuoden 2017-2018 alussa yksisarjaista koulua kävi 97 oppilasta. Koulun yhteydessä (Riihipelto 15) on myös Eteläisten päiväkoti, jonka esiopetuksesta saman rakennuksen toisella puolella sijaitseva alakoulu vastaa.
Koulun rehtorina toimii Joonas Rokkanen.
Jaakko Laaksovirta
Jaakko Thure Laaksovirta (24. heinäkuuta 1901 Säkkijärvi – 3. heinäkuuta 1955) oli suomalainen arkkitehti jonka suunnitteli useita funktionalismia edustaneita rakennuksia Poriin.
Laaksovirta valmistui diplomiarkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1928. Hän toimi Tampereen kaupungin rakennustoimiston arkkitehtinä vuosina 1929–1937 ja sen jälkeen Porin kaupunginarkkitehtinä.
Rengon koulu
Rengon koulu on Hämeenlinnan Rengon pitäjässä toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Vuonna 2017 koulua kävi 144 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Marianne Penttilä.
Koulun naapurina sijaitsee Rengon päiväkoti.
Juan Antonio Muro
Juan Antonio Muro (s. 1945 Sabadell, Espanja) on espanjalaissyntyinen Suomessa asuva klassinen kitaristi, kitarapedagogi, taidemusiikin säveltäjä ja taidemaalari. Muro on toiminut kitaransoiton lehtorina Helsingin konservatoriossa vuodesta 1972. Hän on Suomalaisen kitaratrion jäsen yhdessä Kari Äikäksen ja Ilmari Hytösen kanssa.
Muro opiskeli 1963–1972 Barcelonan musiikkiakatemiassa Jose Luis Lopáteguin johdolla ja myöhemmin myös Narciso Yepesin oppilaana. Suomessa hän opiskeli säveltämistä Sibelius-Akatemiassa Einojuhani Rautavaaran johdolla 1972–1973.
Säveltäjänä Juan Antonio Muro on keskittynyt soolo- ja kamarimusiikkiteosiin kitaralle ja kitarayhtyeelle. Hänet tunnetaan erityisesti kitaran harjoituskappaleistaan, joiden kokoelma "Basic Pieces for Beginners" on käytössä monessa maassa. Hän on myös levyttänyt sävellyksiään.
Muro opiskeli kuvataidetta Helsingin Vapaassa taidekoulussa 1989–1992. Hän on 1990-luvun taitteesta saakka pitänyt parikymmentä yksityisnäyttelyä enimmäkseen Helsingissä mutta myös Espoossa ja Barcelonassa, sekä osallistunut noin 30 ryhmänäyttelyyn. Hänen teoksiaan on noin kymmenessä kokoelmassa Suomessa ja Ruotsissa.
Teijo Lindström
Teijo Lindström (s. 1978 Järvenpää) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2017. Lindströmin tangoja sisältävä esikoisalbumi "Tangokuningas 2017 – Teijo Lindström" julkaistiin vuonna 2017. Hänen toinen albuminsa "Oon rakkautta saanut" ilmestyi elokuussa 2018. Royal Sound -yhtyeen kanssa esiintyvä Lindström laulanut konserteissaan esimerkiksi Henry Theelin kappaleita.
Lindström johtaa myös järvenpääläistä showkuoro Buffoa.
Aino Niemi
Aino Niemi (s. 7. helmikuuta 1999) on suomalainen laulaja. Hänet valittiin Tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2017.
"Tangokuningatar 2017" (2017)
”Valoa ikkunassa” (2017)
Jarno Kokko
Jarno Kokko (s. 18. maaliskuuta 1981 Tyrnävä) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2018. Hän julkaisi yhdessä tangokuningatar Saana Sassalin kanssa albumin "Tangokuninkaalliset 2018 Saana Sassali & Jarno Kokko" lokakuussa 2018. Kokko on opiskellut musiikkia Sibelius-Akatemiassa ja Oulun konservatoriossa.
Saana Sassali
Saana Sassali (s. 3. lokakuuta 1988 Sodankylä) on suomalainen laulaja, joka valittiin tangokuningattareksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla 2018. Sassalin ja samana vuonna tangokuninkaaksi kruunatun Jarno Kokon esikoisalbumi "Tangokuninkaalliset 2018 Saana Sassali & Jarno Kokko" ilmestyi lokakuussa 2018.
Sassalin isoveli on Tenavatähti-kilpailuun osallistunut Matias Sassali.
Galleria (kauppakeskus Espoossa)
Galleria on kauppakeskus Espoon Leppävaarassa. Se sijaitsee Turuntien pohjoispuolella Pohjois-Leppävaarassa. Alakerroksessa on muun muassa marketti, kahvila ja ravintola, toisessa kerroksessa hyvinvointipalveluja tarjoavia yrityksiä, suurimpina kuntosali ja tanssikeskus.
Kauppakeskus valmistui 1985, ja se on uudistettu 2011–2012. Sen edessä oleva Läkkitori uudistettiin 2013-2015. Tori oli valmistumisensa jälkeen vähitellen menettänyt torimaisen luonteensa, kun kaupanteko väheni. Se muuttui levottomaksi, ja pinta alkoi kupruilla.
Arkkitehti Kalevi Ruokosuon suunnittelema koristeellinen rakennus 40-metrisine valaistuine mastoineen kohtasi ensin vastustusta Espoon julkisivulautakunnassa. Alun perin kauppiaiden yhdessä omistamaksi kauppiastavarataloksi suunnitellun rakennuksen sisällä liikkeet sijaitsivat vieri vieressä ilman väliseiniä kuin tavaratalon osastot. Ensimmäisen kerroksen alkuperäisiä käyttäjiä olivat muun muassa tuhannen neliömetrin ruokakauppa, ravintola, konditoria, viherkasvimyymälä ja kaksi pankkikonttoria. Toisessa kerroksessa oli erikoistavaraliikkeitä. Sisustuksessa käytettiin viherkasveja ja suihkulähteitä.
Paikalla oli aikoinaan ensimmäisen maailmansodan linnoitustöiden aikaan 1915–1917 venäläisten hevoshaka, toisen maailmansodan aikana viljelypalstoja ja myöhemmin urheilukenttä. Terveysaseman seinässä on muistolaatta kertomassa paikan historiasta ennen rakentamista.
Tuuloksen koulu
Tuuloksen koulu on Hämeenlinnan Tuuloksen pitäjässä toimiva 1.-6. luokkien alakoulu. Vuonna 2017 tätä koulua kävi 90 oppilasta.
Koulun rehtorina toimii Antti Lamminpää.
Nykyinen koulurakennus on vuodelta 2006. Paikalla on aiemmin sijainnut vuonna 1869 aloittanut Syrjäntaan koulu.
Un été inoubliable
Un été inoubliable (; ) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Lucian Pintilien käsikirjoittama ja ohjaama ranskalais-romanialainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Kristin Scott Thomas ja Claudiu Bleonț. Se perustuu Petru Dumitriun romaanin "Cronică de familie" (1955–1957) lukuun "Salata". Maailmanensi-iltansa elokuva sai vuoden 1994 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se kilpaili pääsarjassa parhaan elokuvan Kultaisesta palmusta.
Elokuva sijoittuu vuoden 1925 Romaniaan. Kun unkarilaissyntyinen aristokraatti Marie-Thérèse Von Debretsy Dumitriu (Kristin Scott Thomas) torjuu aviomiehensä, Romanian maavoimien kapteeni Petre Dumitriun (Claudiu Bleonț), korkea-arvoisen komentajan kenraali Ipsilantin (Marcel Iureș) lähentely-yritykset, Dumitriut saavat sen seurauksena siirron etuvartioon vaaralliselle Romanian ja Bulgarian rajalle Dobrudžaan, missä sekä heidän suhdettaan että ihmisyyttä testataan armottomasti.
Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa 15. kesäkuuta 1994, Yhdysvalloissa 11. marraskuuta 1994 ja Romaniassa 21. huhtikuuta 1995. Sen Yhdysvaltain ensi-ilta oli ollut syyskuussa 1994 Telluriden elokuvajuhlilla, missä se oli saanut erinomaisen vastaanoton. Sen teatterilevittäjinä olivat MKL Distribution Ranskassa, MK2 Productions Yhdysvalloissa ja Filmex Romaniassa. Elokuva oli Ranskassa vuoden 1994 146. katsotuin elokuva saatuaan 97 584 katsojaa. Se sai Romaniassa 1 148 katsojaa ja tuotti Yhdysvalloissa 65 352 dollarin lipputulot.
Vuonna 1994 Pintilie kertoi suunnittelevansa elokuvalle jatko-osaa, jonka tekemisen hän aloittaisi kahden vuoden sisällä. Jatko-osaa ei kuitenkaan koskaan toteutettu.
J. A. F. Sariola
Johan Adolf Fredrik ”Jaffu” Sariola (vuoteen 1918 Grönroos; 4. marraskuuta 1886 Helsinki – 23. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen tivolinjohtaja, elokuvanäytösten järjestäjä ja elokuvateatterien omistaja. Hän kuului Sariolan sirkus- ja tivolisukuun ja johti Sariolan tivolia.
Sariolan isä J. A. W. Grönroos oli aloittanut tivolitoiminnaan Keravalla jo vuonna 1888. Sariolasta tuli isänsä perustaman Suomen Tivolin johtaja kun hänen isänsä pidätettiin vuonna 1905 syytettynä venäläisvastaisesta toiminnasta. Hän piti elokuvanäytöksiä ja perusti myös kiinteitä elokuvateattereita. Hänellä oli parhaimmillaan yli kymmenen elokuvateatteria joista parhaiten menestyivät Terijoella sijainneet teatterit. Sariola muutti itsekin Terijoelle 1911 ja asui siellä kymmenen vuoden ajan. Sota-aika teki kuitenkin lopun Terijoen teattereiden toiminnasta ja Sariola luopui elokuvateattereista 1920-luvulla niin että viimeinen suljettiin 1928. Hän keskittyi tästä lähtien tivolitoimintaan.
Vuonna 1921 Sariola osti Keravalla sijainneen Sariolanmäen alueen josta tuli suvun sirkus- ja tivolitoiminnan keskuspaikka ja Sariolan perheen koti. Vuonna 1930 Sariolan tivoli oli kasvanut niin suureksi että se jaettiin kahteen erikseen Suomea kiertävään osastoon. Enimmillään 1930-luvulla oli neljä erillistä Sariolan tivolia yhtäaikaa toiminnassa, ne olivat kuitenkin kaikki Sariolan johdon alaisia. Sariola oli vuosina 1929-1933 yhteistyössä Kenraali Mannerheimin lastensuojeluliiton kanssa.
Jatkosodan aikana 1942–1944 toimi Itä-Karjalassa, Karhumäen kaupungissa lomavuorossa olleille sotilaille tarkoitettu Suomen Tivolin Karhumäen osasto eli Karhumäen Tivoli jota johtivat J. A. F. Sariola sekä hänen poikansa luutnantti Unto Sariola.
Sodan jälkeen Sariola laajensi tivolitoimintaa myös sirkusesitysten puolelle ja Sirkus Sariola aloitti toimintansa 1949. Sariolanmäen alue jouduttiin kuitenkin myymään talousvaikeuksien takia vuonna 1953 ja alueella olleet rakennukset purettiin sen jälkeen. Sarioalan tivolit kiersivät Suomea erillisinä osastoina joita johtivat Sariolan pojat Toivo, Unto ja Matti sekä tytär Sinikka Sariola. Vuodesta 1958 alkaen tivolit toimivat itsenäisinä yrityksinä nimillä "Tivoli Toivo Sariola", "Tivoli Unto Sariola" ja "Tivoli Matti Sariola". Nykyinen Suomen Tivoli jatkaa Tivoli Unto Sariolan toimintaa ja Tivoli Sariola jatkaa Tivoli Matti Sariolan toimintaa. Toivo Sariolan tivoli lopetti toimintansa 1968 mutta toiminta jatkui vielä jonkin aikaa Sirkus Sariolan nimellä.
J. A. F. Sariola kuoli liikenneonnettomuudessa vuonna 1967.
Mastung
Mastung on Pakistanissa, Balochistanin maakunnassa, Mastungin piirikunnassa sijaitseva kaupunki. Kaupungissa asuu 29 000 ihmistä.
Kaupungissa puhutaan useita kieliä, muun muassa bhahvia, persiaa (hazaran ja dehwarin murretta), panžabia (hindkon & saraikin murretta), paštua, belutšia, sindhiä (hindkon ja fraktin murretta) sekä urdua.
KeskikoulutToisen asteen oppilaitokset
Lammin lukio
Lammin lukio on Hämeenlinnan Lammin pitäjän kirkonkylällä toimiva lukio. Tammikuussa 2017 siellä opiskeli yhteensä 102 lukiolaista. Opetushenkilökuntaa on Hakkalan koulun kanssa yhteensä noin 40.
Rehtori on Esa Kähkönen, joka johtaa myös samassa koulurakennuksessa toimivaa Hakkalan koulua. Lukion toiminnasta vastaa usean kunnan yhteinen Koulutuskuntayhtymä Tavastia.
Tommi Parkkonen
Tommi Parkkonen (s. 1970) on Iltalehden politiikan toimittaja. Tunnettu myös monien muiden medioiden vierailevana kommentaattorina.
Visa Immonen
Visa Immonen (s. 19. tammikuuta 1977 Parainen) on arkeologian professori (alkaen 2018) Turun yliopistossa. Immosen tieteellisen työn pääalueet ovat keskiajan arkeologia, arkeologian oppihistoria, esinetutkimus sekä kulttuuriperinnön tutkimus.
Immonen kirjoitti ylioppilaaksi 1995. Hän valmistui filosofian maisteriksi 2001 Turun yliopistosta. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2010 Turun yliopistossa. Immonen on ollut arkeologian dosentti Turun yliopistossa vuodesta 2011.
Immonen on työskennellyt vierailevana tutkijana Villa Karossa (2010), Stanfordin yliopistossa (2010–2011), Readingin yliopistossa (2012) sekä Bard Graduate Centerissä (2018). Immonen toimi tutkijana Helsingin yliopiston tutkijakollegiumissa vuosina 2011–2014, Turun yliopiston ihmistieteiden kollegiumissa vuonna 2015 ja Getty Research Institutessa vuosina 2015–2016. Helsingin yliopiston kulttuuriperinnön tutkimuksen apulaisprofessorina Immonen työskenteli vuosina 2016–2017.
Immonen on Suomen evankelisluterilaisen kirkon kulttuuriperinnön neuvottelukunnan jäsen vuosina 2017–2020. Hän on toiminut Suomen kirkkohistoriallisen seuran hallituksen jäsenenä vuodesta 2014, Suomen keskiajan arkeologian seuran hallituksen jäsenenä vuodesta 2006 ja ARTEFACTA-esinetutkimusverkoston tieteellisen valtuuskunnan jäsenenä vuodesta 2010.
Immonen johtaa Suomen Akatemian rahoittamaa hanketta ”Muutoksen veistäjät – Puun käyttö Koillis-Euroopassa 1100–1600” (2018–2022).
Society of Antiquaries of Londonin jäsen vuodesta 2018.
Suomen Muinaismuistoyhdistyksen työjäsen vuodesta 2017.
Kalevalaseuran jäsen vuodesta 2016.
Turun Suomalaisen Yliopistoseura ry:n väitöskirjapalkinto vuonna 2010.
Lauri Eriksson, Markus Hiekkanen & Visa Immonen 2017. Hirvenvasa ja kerjäläinen: Eläin ja ihminen Suomen muinaisesineissä. Helsinki: Nemo.
Visa Immonen & Elina Räsänen (toim.) 2017. Kauneus, arvo ja kadonnut menneisyys: Näkökulmia Klaus Holman muistokokoelmaan. (Taidehistoriallisia tutkimuksia – Konsthistoriska studier 49.) Helsinki: Taidehistorian seura.
Visa Immonen 2016. Tutkimuksen ja hallinnon ristiaallokossa – 2 / Muinaistieteellinen toimikunta 1917–1972. Helsinki: Museovirasto.
Visa Immonen 2015. Kirkkojen ja kartanoiden kätköistä. Helsinki: Maahenki.
Visa Immonen 2009. Golden Moments: Artefacts of Precious Metals as Products of Luxury Consumption in Finland c. 1200–1600. (Archaeologia Medii Aevi Finlandiae XVI.) Turku: Society for Medieval Archaeology in Finland.
Daniel Milicevic
Daniel Milicevic on yhdysvaltalainen karateka. Hän on kolminkertainen Kyokushinin superraskaan Yhdysvaltain mestari.
Milicevic saavutti ensimmäisen mitalinsa Yhdysvaltain kilpailuissa tammikuussa 2011 tultuaan toiseksi. Hän hävisi loppuottelun Arkadiusz Szirille.
Ensimmäisen Yhdysvaltain-mestaruutensa hän saavutti 2012, jolloin Milicevic voitti loppuottelussa Mark Bergin.
2013 Milicevic voitti tammikuussa toisen Yhdysvaltain mestaruudensa. Hän kohtasi loppuottelussa Matth Paynen. Syyskuussa Milicevic sijoittui kahdeksanneksi All American Openissa.
2014 Milicevic onnistui voittamaan uransa kolmannen Yhdysvaltain mestaruutensa peräkkäin. Hän voitti loppuottelussa Patryk Sypienin. Voiton myötä Milicevicistä tuli Shohei Yamamoton ohella eniten Yhdysvaltain mestaruuksia voittaneet ottelijat ja samalla ensimmäinen, joka on kyennyt voittamaan kolme mestaruutta peräkkäin. Sittemmin 2017 Sota Nakano rikkoi ennätyksen neljällä mestaruudella.
2016 Milicevic sijoittui neljänneksi All American Openissa. Hän voitti turnauksessa myös tameshiwarin 25 laudalla.
Milicevic saavutti seuraavan kerran menestystä Yhdysvaltain mestaruuskisoissa 2017, jolloin hän sijoittui toiseksi. Milicevic hävisi loppuottelussa Goderzi Kapanadzelle.
2018 Milicevic sijoittui myös toiseksi All American Openissa, jolloin hän hävisi lopputtelussa Alejandro Navarrolle.
Frida Uhl
Frida Strindberg-Uhl, oik. Maria Friederike Cornelia Uhl (4. huhtikuuta 1872 Mondsee, Itävalta – 28. kesäkuuta 1943 Salzburg, Itävalta) oli itävaltalainen kirjailija, kriitikko ja kääntäjä.
Uhl aloitti 1892 isänsä päätoimittaman Wiener Zeitungin kirjallisuuskirjeenvaihtajana Berliinissä. Seuraavana vuonna hän tutustui August Strindbergiin. He avioituivat, ja heille syntyi tytär Kerstin. Avioero astui voimaan 1897, ja Uhl luopui samalla nimestä Strindberg.
Uhl muutti Britanniaan ja perusti Lontooseen kabareeteatteri The Cave of the Golden Calfin, jossa esitettiin muun muassa August Stridbergin näytelmiä. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua hän joutui kansallisuutensa vuoksi poistumaan Britanniasta ja muutti New Yorkiin. Hän kirjoitti salanimellä Marie Eve elokuvakäsikirjoituksia. 1924 hän palasi Mondseehen. Viimeisenä merkittävänä työnään hän kirjoitti muistelmat ajastaan August Strindbergin kanssa.
Scottish Aviation
Scottish Aviation oli David McIntyren vuonna 1933 perustama lentokoulu, joka myöhemmin muunsi ja valmisti lentokoneita.
Yritys valmisti vuonna 1969 Beagle Aircraftin Bulldog-harjoituskonetta alkuperäisen valmistajan jälkeen.
Yritys hankki konkurssiin ajautuneen Handley Pagen omistukseensa 1970-luvulla.
Vuonna 1977 yritys kansallistettiin ja liitettiin British Aerospaceen British Aircraft Corporationin ja Hawker Siddeleyn kanssa.
Toppilan sulfiittiselluloosatehdas
Toppilan sulfiittiselluloosatehdas oli Toppila Oy:n puunjalostustehdas Oulun Toppilassa. Alvar Aallon suunnittelemat rakennukset valmistuivat 1930-luvun alussa. Niistä on jäljellä kirkkomainen siilorakennus, jota remontoidaan muuhun käyttöön.
Supermarine
Supermarine Aviation (myöhemmin Vickers Supermarine) oli brittiläinen lentokonevalmistaja. Yritys sai alkunsa vuonna 1913 Noel Pemberton-Billingin perustamalla yrityksellä Pemberton-Billing, joka muuttui vuonna 1916 muotoon Supermarine Aviation Works Limited.
Vuonna 1928 Vickers otti Supermarinen omistukseensa, mutta yritys jatkoi vielä omalla nimellään sen jälkeen.
Vuonna 1954 yritys sulautui Vickers-Armstrongs -yhtiöön, joka vuonna 1960 sulautui British Aircraft Corporationiin.
Hartiarengas
Hartiarenkaan nimitys syntyy siitä, kun viisi luuta muodostavat lähes kokonaisen renkaan ylhäältä päin katsottuna. 
Se muodostuu seuraavista rakenteista:
Nämä rakenteet ovat toiminnallisesti yhteydessä keskenään.
Hartiarenkaan toiminnalla on merkittävä rooli yläraajojen toimintakyvylle. Lapaluun liikkeet ja koko hartiarenkaan hallinta vaikuttavat yläraajojen toimintaan. Yläraajojen liikkeen tulee aikaansaada liikettä myös rintarangassa ja rintakehässä. Yläraajat on siten kytkettynä koko kehon toimintaan hartiarenkaan nivelten sekä myofaskiaalisten kalvorakenteiden kautta.
Rintakehän ollessa hyvässä asennossa, voi hartiarengas myös hyvin.
Hartiarengas on oikeassa asennossa silloin, kun sivulta tarkastellen luotisuora leikkaa keskeltä olkaniveltä ja solisluiden lapaluiden puoleiset päät ovat hieman korkeammalla, kuin rintalastan puoleiset päät. Lapaluu on oikeassa asennossa silloin, kun se on kiinnittynyt rintakehään, eikä kohoa irti alustastaan.
Johan Runesson
Johan Runesson (s. 20. marraskuuta 1990) on ruotsalainen suunnistaja. Hän saavutti pronssia viestissä Tarton MM-kilpailuissa 2017. Samoissa MM-kilpailuissa hän oli keskimatkan neljäs ja pitkän matkan kuudes. Nuorten MM-kilpailuista hänellä on kaksi kultaa ja kaksi hopeaa. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä.