hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jatkosodan muistomitali
Jatkosodan muistomitali on suomalainen vuosina 1957–1992 jaettu muistomitali. Sen oli oikeutettu saamaan jokainen jatkosodassa tai Lapin sodassa 1941–1945 kenttäarmeijaan tai kotijoukkoihin kuulunut tai muuten maan puolustamiseen osallistunut henkilö. Mitalin suunnitteli taiteilija, jääkärikapteeni Lauri Leppänen.
Mitali perustettiin vasta 12 vuotta sotien päättymisen jälkeen tasavallan presidentti Urho Kekkosen 24. toukokuuta 1957 antamalla asetuksella. Muistomitali myönnettiin tasavallan presidentin nimissä henkilön omasta hakemuksesta. Jakoon liittyvät käytännön asiat kuuluivat sotilasläänien esikunnille. Koska muistomitalin saamiseen tarvittiin hakemus, otaksutaan että on paljon mitaliin oikeutettuja miehiä ja naisia, jotka eivät ole sitä saaneet. Mitali voitiin myöntää Suomen kansalaiselle tai ulkomaalaiselle henkilölle, joka oli osallistunut sotaan tai toiminut muuten maanpuolustuksen hyväksi 25. kesäkuuta 1941 – 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana. Mitaliin olivat oikeutettuja myös osa sotilaspoikana tai pikkulottana toimineista henkilöistä, koska näitä toimintoja johti Kotijoukkojen esikunta. Mitalin jakelu päättyi vuoden 1992 lopussa.
Pronssista valmistetun ympyränmuotoisen muistomitalin läpimitta on 31 millimetriä. Mitalin etusivulla on kohokuviona vaakasuorassa asennossa oleva miekka, jota verhoavat kaksi tammenlehvää. Etusivun reunaa kiertää kohokirjoitus, jossa on teksti ”Isänmaa 1941•1945”. Ruotsinkieliselle henkilölle tarkoitetussa mitalissa on sanan isänmaa sijasta sana fosterlandet. Muistomitalin takasivulla on kohokuviona Suomen vaakuna. Mitalia kannetaan rinnan vasemmalle puolelle kiinnitetyssä tummansinisessä nauhassa. Nauha on 32 mm leveä ja siinä on keskellä ja 2 mm kummastakin reunasta olevat 1 mm levyiset valkoiset pystyjuovat. Kolme pystyjuovaa kuvaavat kotia, uskontoa ja isänmaata. Sellaisessa juhlatilaisuudessa, jossa ei kanneta itse mitalia, voidaan kantaa nauhaa 10 mm korkuisena nauhalaattana.
Tasavallan presidentti Mauno Koivisto antoi 1987 asetuksen muutoksen, jolla perustettiin Lapin sota -solki. Mitalin nauhaan kiinnitettävä hopeanvärisestä metallista valmistettu solki on 8 mm leveä ja 32 mm pitkä. Soljessa on kohokirjaimin teksti ”Lapin sota” tai ruotsinkielisille tarkoitetussa soljessa teksti ”Lapplandskriget”. Soljen käyttöön ovat oikeutettuja henkilöt, jotka osallistuivat 15. syyskuuta 1944 ja 27. huhtikuuta 1945 välisenä aikana sotatoimiin Lapissa. Soljen antoi kunkin sotilaspiirin esikunta. Muunlaisia solkia tai tunnuksia muistomitalin nauhassa ei käytetä. Jatkosodan muistomitalista ei ole versiota, joka olisi tarkoitettu vapaaehtoisesti sotaan osallistuneille ulkomaalaisille, vaikka talvisodan muistomitalista sellainen valmistettiin.
Patti Scialfa
Vivienne Patricia "Patti" Scialfa (s. 29. heinäkuuta 1954 Long Branch, New Jersey) on yhdysvaltainen laulaja-lauluntekijä. Soolouransa ohella Scialfa on Bruce Springsteenin The E Street Bandin jäsen ja naimisissa Springsteenin kanssa.
Scialfa aloitti musiikkiuransa 1970-luvulla valmistuttuaan New Yorkin yliopistosta. Hän esiintyi aluksi Sheridan Squarella Greenwich Villagessa. 1980-luvun alussa hän alkoi esiintyä New Yorkin klubeilla sekä lauloi taustoja rock-albumeilla ja kiertueilla esimerkiksi David Johansenin, The Rolling Stonesin ja Southside Johnny & the Asbury Jukesin kanssa. Hän liittyi E Street Bandiin vuonna 1984 ja esiintyi sen mukana ensi kertaa "Born in the U.S.A." -kiertueella. Scialfa ja Springsteen menivät naimisiin 1988.
Scialfan ensimmäinen oma albumi "Rumble Doll" ilmestyi 1993, minkä jälkeen hän on julkaissut albumit "23rd Street Lullaby" (2004) ja "Play It as It Lays" (2007).
Metsulfuroni-metyyli
Metsulfuroni-metyyli (CHSNO) on sulfonyyliurearakenteinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää maataloudessa herbisidinä.
Metsulfuroni-metyyli on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liukoisuus kasvaa voimakaasti pH:n kasvaessa. Metsulfuroni-metyyli liukenee muun muassa etanoliin, asetoniin ja dikloorimetaaniin. Metsulfuroni-metyylin rikkaruohoja tappava ominaisuus johtaa siitä, että se estää proteiinisynteesiä soluissa ja soluja jakaantumasta. Metsulfuroni-metyyli ei ole erityisen myrkyllistä eläimille, mutta voi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Metsulfuroni-metyyliä voidaan valmistaa 2-sulfamoyylikloridibentsoehapon metyyliesterin ja 2-amino-4-metoksi-6-metyyli-1,3,5-triatsiinin välisellä reaktiolla.
Metsulfuroni-metyyliä voidaan käyttää useiden rikkakasvien torjuntaan muun muassa viljapelloilla, riisiviljelmillä ja sokeriruokoviljelmillä. Yhdistettä käytetään rakeina.
City Hallin metroasema (MRT)
City Hall on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema lähellä Singaporen kaupungintaloa Singaporen keskusta-alueella. Sitä käyttävät North South Linen ja East West Linen junat. Se avattiin 12. joulukuuta 1987.
Asema on yksi neljästä juna-asemasta, jotka ovat "Monopoly"-pelin singaporelaisversiossa.
Täydennyslentorykmentti
Täydennyslentorykmentti voi tarkoittaa seuraavia:
Täydennyslentorykmentti (jatkosota)
Täydennyslentorykmentti oli Suomen ilmavoimien jatkolentokoulutuksesta vastannut lentorykmentti jatkosodassa. Rykmentin ja sen alaisten laivueiden tehtävät vastasivat hyvin pitkälti talvisodassa toimineiden ja pääasiassa välirauhan aikana lakkautettujen vastaavien joukko-osastojen tehtäviä.
Lentorykmentti 1:n lakkauttamisesta ja lentokoulutusta antavan täydennyslentorykmentin sekä sen alaisten lentolaivueiden perustamisesta seuraavan liikekannallepanon sattuessa päätettiin ilmavoimien esikunnan heinä-elokuussa 1940 tekemillä päätöksillä. Talvisodan täydennyslentorykmenttien tapaan suunnitelmassa esitettyjen täydennyslentorykmentin ja sille alistettujen lentolaivueiden tehtävänä olisi reservistä tulevien lentäjien jatkokouluttaminen rintamalaivueiden vaatimuksia vastaavalle tasolle.
Täydennyslentorykmentti ja sen alaiset täydennyslentolaivue 17, -25 ja -35 perustettiin jatkosodan liikekannallepanon yhteydessä 18. kesäkuuta 1941. Rykmentin komentajaksi määrättiin everstiluutnantti Viljo Rekola. Rykmentin laivueista T-LLv 17 vastasi tiedustelu- ja pommituslentäjien, ja kaksi muuta hävittäjälentäjien koulutuksesta. T-LLv 35:lle alistettiin 25. kesäkuuta myös aiemmin lentorykmentti 3:n alainen lentolaivue 34.
Reservistä tulleiden lentäjien koulutus saatiin valmiiksi 2–3 kuukauden kuluessa ja koulutustarpeen pudottua selvästi LLv 34 ja T-LLv 25 yhdistettiin T-LLv 35:een 1. lokakuuta 1941.
Täydennyslentolaivue 17 perustettiin jatkosodan liikekannallepanossa Karvialle, mistä se siirrettiin jo seuraavan kuukauden alulla Poriin. Laivueen tehtävänä oli pääasiassa antaa jatkokoulutusta reservistä palaaville tiedustelu- ja pommituslentäjille. Kaksimoottorisista koneista koostunut lentue siirrettiin Luonetjärven lentokentälle syyskuussa 1941 ja alistettiin alkuun lentolaivue 46:lle. Laivue lakkautettiin kokonaisuudessaan jonkin aikaa myöhemmin. Koko laivueen entinen kalusto ja henkilöstö siirrettiin Luonetjärvelle 1. marraskuuta 1941. Lakkautetun laivueen kalustosta muodostettiin lentolaivue 46:n kolmas lentue, joka tosin siirrettiin saman kuukauden puolivälissä lentolaivue 48:n kolmanneksi lentueeksi.
Kaksimoottorikonekannan kasvun seurauksena ilmavoimien lentävän henkilöstön jatkokoulutustarve nousi merkittävästi. Täydennyslentolaivue 17 (T-LeLv 17) perustettiin uudelleen 28. marraskuuta 1942 lentorykmentti 4:n alaisuuteen, ja se jatkoi toimintaansa Luonetjärven lentokentältä. Uudelleenperustettu laivue koulutti kaksimoottorilentäjien lisäksi ilmavoimien konekivääriampujia ja tähystäjiä.
T-LeLv 17:n lakkautettiin viimeisen kerran 11. syyskuuta 1944, viikko jatkosodan päättymisen jälkeen. Laivueen jäljellä olevat osat siirtyivät pommituslentolaivue 46:lle, joka keskeytti käynnissä olleet jatkokoulutuskurssit reilu kuukausi myöhemmin.
Open Source Virtual Reality
Open Source Virtual Reality eli OSVR on avoimen lähdekoodin ohjelmistoprojekti, jonka tavoitteena on mahdollistaa kaikkien valmistajien virtuaalilasien ja peliohjainten toimivuus kaikissa peleissä. Projektilla on myös Razerin ja Sensicsin kehittämät virtuaalilasit joiden projekti väittää olevan avoin laite ja jonka käyttämän ohjelmiston lähdekoodi on avoin, mutta tammikuuhun 2017 mennessä projekti ei ole julkaissut FPGA:n RTL-firmwarea eikä mikrokontrollerin firmwarea. Tähän mennessä julkaistut laitetiedot ovat Razerin omisteisen lisenssin alaisuudessa.
Virtuaalilasien ensimmäinen versio, Hacker Development Kit 1.0, julkistettiin CES-messuilla tammikuussa 2015. Razer julkisti kaksi paranneltua versiota ja alkoi toimittaa niitä valituille kehittäjille saman vuoden heinäkuussa. Ennakkotilaukset avattiin kuluttajille lokakuussa ja toimitukset alkoivat marraskuussa 2015. Virtuaalilasien 2.0-versio julkaistiin kesäkuussa 2016. Valve lisäsi Steam-pelialustaansa OSVR-tuen 23. marraskuuta 2016.
Virtuaalitodellisuuslasit
Virtuaalitodellisuuslasit eli virtuaalilasit (lyhyesti VR-lasit tai VR-laite, ennen virtuaalitodellisuuskypärä) ovat silmille laitettava laite, joka mahdollistaa virtuaalitodellisuuteen uppoutumisen eli immersion. Niitä käytetään videopelien pelaamiseen sekä erilaisiin simulaatoihin. VR-lasien lisälaitteena käytetään usein liikeohjaimia, joiden avulla VR-lasien käyttäjä voi käyttää käsiään virtuaalitodellisuudessa. Monet VR-lasit vaativat toimiakseen tehokkaan tietokoneen tai pelikonsolin. Joitakin VR-laseja voi käyttää myös älypuhelimen kanssa, jolloin VR-lasit ovat halvempia eikä VR-lasien kiinnittämiseen muutoin vaadittavia kaapeleita tarvita. Puhelimen kanssa toimivien VR-lasien haittapuolena on puhelinten tietokoneita sekä pelikonsoleita heikompi suorituskyky ja akkukesto.
Ensimmäisinä kuluttajakäyttöön suunniteltuina virtuaalilaseina voidaan pitää Nintendon Virtual Boy -konsolia tai Forte VFX1 -laitetta.
Alegre ma non troppo
Alegre ma non troppo on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Fernando Colomon ohjaama, käsikirjoittama ja tuottama espanjalainen romanttinen komediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Penélope Cruz, Pere Ponce, Óscar Ladoire ja Rosa María Sardá. Colomo käsikirjoitti elokuvan Joaquín Oristrellin kanssa.
"Alegre ma non troppo" kertoo 20-vuotiaasta muusikon urasta unelmoivasta Pablo-nimisestä (Pere Ponce) käyrätorven soittajasta, joka joutuu poikaystävänsä jättämäksi. Hän tapaa epäonnistuneen koe-esiintymisensä jälkeen toisen muusikon, 18-vuotiaan Salomén (Penélope Cruz), joka ei usko Pablon olevan oikeasti homoseksuaali ja vie hänet psykiatrille todistaakseen sen. Pablon äiti Asun (Rosa María Sardá) haluaa Pablon palaavan yhteen entisen poikaystävänsä kanssa, mutta Pablo, joka on tullut epävarmaksi seksuaalisesta suuntautumisestaan, ihastuukin Saloméen, joka taas on rakastunut Pablon musiikinopettajana työskentelevään isään (Óscar Ladoire).
"Alegre ma non troppon" kuvaukset alkoivat 13. syyskuuta 1993 ja päättyivät 2. marraskuuta 1993. Elokuva kuvattiin Madridissa, Santanderissa ja Toledossa, ja sen tuotantoyhtiönä oli Fernando Colomo Producciones Cinematográficas S.L..
"Alegre ma non troppo" sai ensi-iltansa Espanjassa 14. huhtikuuta 1994 ja oli Sony Pictures Releasing de España, S.A.:n teatterilevittämä. Elokuva tuotti Espanjassa 624 660 euron lipputulot.
Anita Jensen
Anita Tuulikki Jensen (s. 1957 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän on opettanut Aalto-yliopistossa syväpainografiikkaa.
Jensen on opiskellut Taideakatemian koulussa 1980–1985 ja opiskellut ja työskennellyt Japanissa useita kertoja.
Pitäjän pienempiä
Pitäjän pienempiä: saaristoväkeä arkisillaan on Volter Kilven vuonna 1934 julkaistu novellikokoelma. Saaristosarjan toinen osa on kirjoitettu rinnakkain Kilven pääteoksen, Alastalon salissa kanssa.
Ylistalon tuvassa (251 s.)
Aurinkotytin tanssi (35 s.) Iäkäs suutari Solenius työskentelee Alastalon nurkassa seuranaan talon leikki-ikäinen tytär Viikka ja harmaa kissa talon naisväen leipoessa. Solenius muistelee kylän naisia ja seuraa auringonvalon liikkeitä työkalujensa ja muiden esineidensä lomassa. Viikka muistelee kuollutta pikkusiskoaan.
Kaaskerin Lundström (52 s.) Lahdenperä on vierailulla Pukkilassa ja Pukkila pitää punssilasien äärellä monologia Kaskerin Lundströmistä, alkoholisoituneesta entisestä merikapteenista, joka juovuksissa luotsaamastaan tuhoisasta haaksirikosta selviytyneenä antaa luodollaan aritmetiikan ja navigoinnin opetusta vilja- ja viinapalkkaa vastaan.
Merimiehen leski (42 s.) Vanha Ketoniemen Riikka valmistaa tekstiileitä muistellen puolisoaan, haaksirikossa kuollutta merimiestään.
Jäällävaeltaja (38 s.)
Päivi Tuomi-Nikula
Päivi Tuomi-Nikula on suomalainen tietokirjailija, opettaja, tulkki ja kääntäjä. Hän on saanut miehensä Jorma Tuomi-Nikulan kanssa vuonna 2003 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksesta "Keisarit kesälomalla Suomessa". Muita hänen teoksiaan on "Anastasia – Pieni suuri pianisti" (Minerva 2008), joka kertoo pianisti Anastasia Romanovna Taranista (s. 1995).
City Hallin metroasema
City Hallin metroasema voi tarkoittaa ainakin seuraavia asemia:
Loalwa Braz
Loalwa Braz Vieira (3. kesäkuuta 1953 Rio de Janeiro, Brasilia – 19. tammikuuta 2017 Saquarema, Brasilia) oli brasilialainen laulaja ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi Kaoma-yhtyeen solistina heidän levytettyään kesäkappaleen "Lambada", josta tuli vuoden 1989 jättimenestys.
Rio de Janeiron poliisi löysi Brazin ruumiin yöllä 19. tammikuuta 2017 palaneesta autosta Saquareman tien varrelta, 73 kilometrin päästä Rio de Janeirosta. Hänen epäillään joutuneen ryöstömurhan uhriksi. Todistajien mukaan Brazin kotona löytöpaikan lähellä oli ollut aikaisemmin kaksi miestä.
Per amore, solo per amore
Per amore, solo per amore on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Giovanni Veronesin ohjaama italialainen uskonnollinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Diego Abatantuono ja Penélope Cruz. Elokuva kertoo Joosefin näkökulmasta hänen ja Marian elämästä.
"Per amore, solo per amore" perustuu Pasquale Festa Campanilen samannimiseen palkittuun romaaniin (1984), jonka pohjalta Giovanni Veronesi ja Ugo Chiti sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Aurelio De Laurentiis ja tuotantoyhtiönä Filmauro. "Per amore, solo per amore" sai ensi-iltansa Italiassa 29. lokakuuta 1993 ja oli Filmauron teatterilevittämä. Elokuva voitti kolme David di Donatelloa yhteensä kymmenestä ehdokkuudestaan.
Sigmund Freudin käsitys uskonnosta
Sigmund Freudin käsitys uskonnosta ilmenee hänen kirjoistaan ja artikkeleistaan. Psykoanalyysin perustaja Sigmund Freud oli ateisti. Freudin näkemyksen mukaan uskonto oli verrattavissa lasten ja vanhempien suhteeseen, eli ihminen hakee korvaajaa, kun häneltä otetaan vanhemmat pois. Freud piti uskonnollisia käsityksiä ”harhoina, ihmiskunnan vanhimpien, voimakkaimpien ja sitkeimpien toiveiden kuviteltuina toteutumina”.
Ateismistaan huolimatta Freud oli ylpeä juutalaisesta syntyperästään eikä koskaan yrittänyt kätkeä sitä: ”Vanhempani olivat juutalaisia, minä myös olen pysynyt juutalaisena”, hän kirjoitti omaelämäkerrassaan vuonna 1925.
Filosofeista nuori Freud mainitsi arvostavansa eniten ateisti Ludwig Feuerbachia. Franz Brentanolla oli voimakas mutta ohimenevä teis­tinen vaikutus. Friedrich Nietzscheä Freud kielsi lukeneensa nuorena, mutta tästä on eriäviä käsityksiä.
Kirjassaan "Erään toivekuvitelman tulevaisuus" hän piti uskontoa ihmismielen puolustuskeinona pelottavia luonnonilmiöitä, sairautta ja kuolemaa vastaan. ”Nämä voimat luonto on suurena, julmana ja kiivaana nostattanut vastaamme ja muistuttaa mieliin heikkoutemme ja avuttomuutemme.” Ihmisen mielikuvitus muuntaa luonnonvoimat henkilöllisiksi, yliluonnollisiksi valloiksi, joihin voidaan vedota samalla tavoin kuin lapsi vetosi vanhempiinsa.
Juutalais-kristillisessä uskonnossa ihmiset heijastavat kaikkeuteen muiston isästä suurena suojelevana voimana. Lapsuudesta tutut kasvot ovat suurentuneet taivaassa äärettömiksi. ”Uskonto olisi siis yleisinhimillinen pakkoneuroosi”, ja lapsuusneuroosin tavoin se juontuisi oidipuskompleksista, isäsuhteesta, ja siitä päästäisiin eroon, kun ihmiset vihdoin luonnontieteellisen tiedon avulla oppivat hahmottamaan todellisuuden ilman harhaluuloja.
Pahat ja kiusalliset henkiolennot – kuten paholainen – puolestaan edustavat Freudin mukaan tukahdutettujen ja torjuttujen viettiyllykkeiden johdannaisia.
Putatara
Putatara on uusiseelantilainen merikotilon kuoresta ja puusta valmistettu trumpettisoitin. Soitin kuuluu aerofonien soitinluokkaan.
Putataraa on käytetty signaalisoittimena Uudessa Seelannissa jo satoja vuosia. Vieraat soittivat trumpetilla äänimerkin, josta heidät tunnistettiin. Suurin osa putataroista on valmistettu "charonia lampas rubicunda" -kotilon kuoresta. Erilaiset kotilotrumpetit ovat yleisiä Tyynenmeren alueella, mutta putataran puinen suukappale erottaa sen useimmista muista. Perinteen mukaan uskotaan, että kotilon kuori ja puu tuovat yhteen Tanen ja Tangaroan, maan ja meriolentojen jumalat.
Katarina Asplund
Katarina Asplund (1690–1758) oli pietisti, joka toimi Pohjanmaalla. Hän oli radikaalin pietismin haaran johtava hahmo Pohjanmaalla. Visionäärisen toimintansa johdosta viranomaiset syyttivät häntä jumalanpilkasta.
Luettelo pyöräilyn olympiamitalisteista
Pyöräily on ollut olympialaisten lajivalikoimassa jokaisissa nykyaikaisissa olympialaisissa, vuodesta 1896. Menestyneimmät maat olympialaisten pyöräilyssä ovat Ranska ja Italia.
La ribelle
La ribelle (myös "Storia di Enza"; kansainvälisesti "The Rebel") on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Aurelio Grimaldin ohjaama ja käsikirjoittama italialainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Penélope Cruz ja Stefano Dionisi. Grimaldi sovitti elokuvan käsikirjoituksen oman romaaninsa, "Storia di Enzan" (1991), pohjalta. Elokuvan tuottajina olivat Camilla Nesbitt ja Pietro Valsecchi.
"La ribelle" kuvattiin Italiassa loka-joulukuussa 1992. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 1993 Locarnon elokuvajuhlilla, missä se oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen leopardin saajaksi. Elokuva sai ensi-iltansa Italiassa 20. elokuuta 1993.
"La ribelle" kertoo hankalasta, katuelämää viettävästä 16-vuotiaasta sisilialaisesta Enzasta (Penélope Cruz), joka jää kiinni sisarensa Rosarian (Lorenza Indovina) kanssa lompakon varastamisesta. Heidät lähetetään uskonnolliseen sisäoppilaitokseen ja turvakotiin, missä Enza riitaantuu nunnien kanssa.
Vilho Lekman
Vilho Lekman (1872–1924) oli suomalainen rakennusmestari. Hän kävi taideteollisuuskoulua vuosina 1890–92. Hän on suunnitellut 31 rakennusta Helsingin Katajanokalla, Eirassa sekä Punavuoressa.
Katajanokalla sijaitseva Högborg on Lekmanin suunnittelema.
Tako Gatšetšiladze
Tamara "Tako" Gatšetšiladze (, eng. Tako Gachechiladze, s. 18. maaliskuuta 1983, Tbilisi, Georgian SNT), on georgialainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Tako oli osa nelihenkistä bändiä nimeltä Stephane & 3G, jonka oli tarkoitus edustaa Georgiaa vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "We Don't Wanna Put In", mutta heidät diskattiin kappaleen poliittisen sanoman takia. Gatšetšiladze kuitenkin edusti Georgiaa sooloartistina vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa kappaleella "Keep the Faith".
Bora-Hansgrohe
Bora-Hansgrohe (UCI-tunnus BOH) on saksalainen maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka osallistuu korkeimpaan UCI World Tour -kilpailusarjaan. Talli perustettiin vuonna 2010. Talli osallistui UCI Professional Continental -sarjaan vuosina 2010–2016. Kun Tinkoff-tallin ilmoitettiin lopettavan kauden 2016 jälkeen, uutisoitiin Peter Saganin solmineen kolmen vuoden sopimuksen Bora – Argon 18 -tallin kanssa. Talli siirtyi UCI World Tour -sarjaan kaudella 2017 nimellä Bora-Hansgrohe.
Keep the Faith (Tako Gatšetšiladzen kappale)
Keep the Faith on georgialaislaulaja Tako Gatšetšiladzen esittämä kappale, jolla hän edusti Georgiaa vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta 2017, jossa se sai 99 pistettä, jäi sijalle 11 eikä päässyt finaaliin.
Dirck Hals
Dirck Hals (19. maaliskuuta 1591 Haarlem – 17. toukokuuta 1656) oli hollantilainen taidemaalari. Halsin teokset käsittelivät usein humoristisia aiheita sekä erilaisia juhlatilanteita tai tapahtumia. Frans Hals oli Dirck Halsin isoveli.
Hals syntyi Haarlemissa vuonna 1591. Aikaisina vuosina Halsin opettajana toimi hollantilainen Abraham Bloemaert. Hals maalasi yleensä vain pieniä tauluja ja kuvituksia.
NAVI (yhtye)
NAVI (tunnettu myös nimellä Naviband) on valkovenäläinen duo. Se edusti Valko-Venäjää vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa kappaleella "Historyja maiho žytsja".
Yhtye voitti Lira-palkinnon parhaasta valkovenäjänkielisestä laulusta kappaleella "Abdymi mianie" vuonna 2014 ja kappaleella "Historyja maiho žytsja" vuonna 2016. Vuonna 2015 yhtye voitti nuorille valkovenäjänkielisille esiintyjille tarkoitetun "Zaspiavaj 2.0" -kilpailun. Yhtye osallistui vuoden 2016 euroviisukarsintoihin kappaleella "Heta ziamlia" ja sijoittui neljänneksi.
Historyja maiho žytsja
Historyja maiho žytsja (, ) on valkovenäläisen NAVI-yhtyeen esittämä kappale, jolla se edusti Valko-Venäjää vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa. Kappale oli viisuhistorian ensimmäinen valkovenäjän kielellä esitetty kappale.
Kappale kilpaili euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta, jossa se sijoittui yhdeksänneksi 110 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 83 pistettä ja saavutti sijan 17.
Manuela Malsiner
Manuela Malsiner (s. 15. joulukuuta 1997) on italialainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa SC Gardenaa.
Maailmancupissa Malsiner kilpaili ensimmäisen kerran Schonachissa tammikuussa 2013 ja ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Ljubnossa saman vuoden helmikuussa oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäistä kertaa Sapporossa 14. tammikuuta 2017 oltuaan kymmenes, ja ensimmäisen palkintosijansa viikkoa myöhemmin Zaōssa oltuaan toinen.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimäen kilpailussa 29:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli viidestoista. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden henkilökohtaisessa kilpailussa Utah Olympic Parkissa 2017 ja oli sekajoukkuekilpailussa viides.
Sinitähtöset
Sinitähtöset ("Ageratum") on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 50 lajia. Lajeihin sisältyy kesäkukkana usein viljelty sinitähtönen ("Ageratum houstonianum"). Se kasvaa alkuperäisenä Meksikon seudulla, mutta on levinnyt viljeltynä ja villiintynyt lukemattomissa maissa eri mantereilla.
Pete Overend Watts
Pete "Overend" Watts (13. toukokuuta 1947 – 22. tammikuuta 2017) oli englantilainen muusikko ja rock-yhtye Mott the Hooplen perustajajäsen.
Watts soitti bassoa ja lauloi yhtyeen albumeilla. Hän toimi myös levytuottajana, muun muassa Hanoi Rocksille.
Wattsin kirjoittama kirja "The Man Who Hated Walking" julkaistiin vuonna 2013.
Hän kuoli 22. tammikuuta 2017 kurkkusyöpään.
Sädekukat
Sädekukat ("Gaillardia") on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 23 lajia. Sädekukat kasvavat alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Useita niistä viljellään koristekasvina.
Timanttikukat
Timanttikukat ("Gazania") on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 19 lajia. Suomessa yksivuotisena kesäkukkana käytetyt timanttikukat ovat risteymälajikkeita.
Punaläätteet
Punaläätteet ("Serratula") on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 40 lajia. Niistä Euroopassa esiintyy kaksi: liuskalääte ("Serratula tinctoria") ja "Serratula coronata".
Tähtisilmät
Tähtisilmät ("Osteospermum") on suku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 47 lajia. Tähtisilmien lähimpiä sukulaisia ovat sääkukat ("Dimorphotheca").
Riff
Riff voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Ruotsilan kahakka
Ruotsilan kahakka oli Sastamalan Kiikassa sijaitsevassa Ruotsilan kartanossa 22.–23. tammikuuta 1918 sattunut välikohtaus, joka oli yksi Suomen sisällissotaa edeltäneistä väkivaltaisuuksista. Suojeluskuntalaisten sekä punakaartin ja venäläisten sotilaiden välisessä tulitaistelussa sai surmansa yksi suojeluskuntalainen. Kokemäenjoen rannalla Tyrvään ja Kiikan rajalla sijainnut kartano oli tuolloin Tyrvään kihlakunnan kruununvoutina toimineen Arno August Rydmanin (1866–1934) omistuksessa.
Kokemäenjokilaaksoon oli syksyllä 1917 saapunut 3 000 miehen vahvuinen venäläinen jalkaväkirykmentti, josta Kiikkaan majoittui noin 600 sotilasta. Tapahtumien alkaessa tiistaina 22. tammikuuta 1918 he olivat jo jättämässä paikkakunnan. Venäläiset odottivat rautatieasemalla Turkuun lähtövalmiina olevaa junaa, kun Kiikan työväenkaartin edustajat pyysivät heitä tekemään tarkastuksen Ruotsilan kartanoon.
Muutaman kilometrin päässä Vakkalan kylässä asuneen seitsenvuotiaan Tuure Junnilan 13-vuotiaan veljen Viljo Junnilan päiväkirjamerkintöjen mukaan venäläiset piirittivät Ruotsilan kartanon, jonka jälkeen apuun kiirehtineiden suojeluskuntalaisten ja venäläisten välille syntyi kiivasta laukaustenvaihtoa. Paikalla oli tuolloin Kiikan lisäksi myös Porin, Nakkilan, Harjavallan, Kokemäen, Kauvatsan ja Huittisten suojeluskuntalaisia. Kello 18 mennessä tilanne oli rauennut, kun alivoimaiseksi jääneet venäläiset vetäytyivät paikalta. Välikohtauksen aikana haavoittui yksi punakaartilainen sekä 18-vuotias Kauvatsalta kotoisin ollut suojeluskuntalainen, joka menehtyi seuraavana päivänä. Lisäksi Ruotsilan talon koira ammuttiin.
Seuraavana iltapäivänä paikalle saapui ilmeisesti Kauvatsalta toinen venäläisten sotilaiden ryhmä, jotka hyökkäsivät kartanoon ryöstäen ja polttaen sen päärakennuksen. Kartanonomistaja Arno Rydmanin poika Tor (1896–1941) haavoittui välikohtauksen aikana jalkaansa. Hänen sisarensa, myöhemmin kuvataiteilijana tunnettu Leila Rydman-Kalervo onnistui saamaan Tor Rydmanin pois kartanosta ja kuljettamaan hänet reellä Peipohjan rautatieasemalle, josta he matkasivat junalla sairaalahoitoon Poriin. Venäläiset saivat Ruotsilasta vangeiksi 24 suojeluskuntalaista. Heidät kuljetettiin junalla Tampereelle, jossa Teknillisen opiston opiskelijoista koottu suojeluskuntakomppania miehitti rautatieaseman ympäristön valmistautuen vapauttamaan vangit. Tampereen miliisipäällikkönä toimineen Pekka Lönngrenin välityksellä käytyjen neuvottelujen tuloksena vangit kuitenkin pääsivät vapaaksi vielä saman illan aikana ja uudelta aseelliselta selkkaukselta vältyttiin.
Leila Rydman-Kalervo
Leila Rydman-Kalervo (26. toukokuuta 1898 Mouhijärvi – 13. lokakuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti maisemamaalauksistaan, joita Rydman-Kalervo teki muun muassa Israeliin suuntautuneilla matkoillaan.
Leila Rydman-Kalervon isä oli kruununvouti Arno August Rydman (1866–1934). Hän vietti lapsuutensa Kiikassa sijainneessa Ruotsilan kartanossa ja asui myöhemmin muun muassa Viipurissa, ennen muuttoaan Helsinkiin sotavuosien jälkeen. Rydman-Kalervon puoliso oli valokuvaaja Vilho Kustaa Kalervo (1893–1951), johon hän tutustui palvellessaan vapaaehtoisena Viron vapaussodan huoltojoukoissa.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2016 – miesten pituushyppy
Miesten pituushypyssä kilpailtiin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa vuonna 2016 12. ja 13. elokuuta (13. ja 14. elokuuta Suomen aikaa).
Kilpailun voitti yhdysvaltalainen Jeff Henderson tuloksella 8,38 metriä. Toiseksi sijoittui eteläafrikkalainen Luvo Manyonga hypättyään ennätyksensä 8,37. Pronssille hyppäsi mestaruuttaan puolustanut isobritannialainen Greg Rutherford tuloksella 8,29.
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kultaa voittanut Rutherford lähti kilpailuun hienoisena ennakkosuosikkina, vaikka moni urheilija oli hypännyt häntä paremmin vuonna 2016. Hänen ennakkosuosikin paikkansa hänelle toi viime vuosien menestyminen tärkeimmissä kilpailuissa. Vuoden aikana parhaiten hyväksytyissä olosuhteissa oli hypännyt yhdysvaltalainen Jarrion Lawson hypättyään parhaimmillaan 8,58 metriä.
Finaali kilpailtiin 13. elokuuta kello 20:53 alkaen paikallista aikaa. Finaalissa käytiin kuusi kierrosta, joista kolmelle viimeiselle pääsi vain kolmen ensimmäisen kierroksen kahdeksan parasta.
Izvestija Gelsingforsskogo soveta deputatov armii, flota i rabotših
Izvestija Gelsingforsskogo soveta deputatov armii, flota i rabotših (Sveaborgskogo porta) (, ”Armeijan, laivaston ja (Viaporin sataman) työläisten edustajien Helsingin neuvoston tiedonantoja”) oli Helsingissä vuosina 1917–1918 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti. Maalis-huhtikuussa 1918 sen nimenä oli "Izvestija. Organ, izdavaemyi pri Likvidatsionnoi komissii po delam Finljandii" (ven. Известия. Орган, издаваемый при Ликвидационной комиссии по делам Финляндии, ”Tiedonantoja. Suomen asiain suorituskomission äänenkannattaja”).
Maaliskuussa 1917 aloittanut "Izvestija Gelsingforsskogo soveta" oli yksi helmikuun vallankumouksen jälkeen syntyneistä venäläisistä sotilaslehdistä. Nimensä mukaisesti se oli Helsingin sotilasneuvoston äänenkannattaja. Kuudesti viikossa ilmestynyt lehti painettiin omassa kirjapainossa. Levikiltään se oli Helsingin sotilaslehdistä suurin. Toimittajina työskentelivät aluksi A. Nožin ja S. A. Garin sekä huhti-syyskuussa 1917 menševikki Matvei Gorškov.
Jarrion Lawson
Jarrion Lawson (s. 6. toukokuuta 1994 Texarkana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pituushyppääjä. Hän kilpailee myös pikajuoksuissa ja kolmiloikassa.
Lawson saavutti Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 pronssia pituushypyssä tuloksella 764. Hän osallistui pituushyppyyn Rio de Janeiron kesäolympialaisissa vuonna 2016 ja sijoittui neljänneksi tuloksella 825. Lontoon MM-kisoissa 2017 hän voitti hopeamitalin tuloksella 844. Hän sijoittui neljänneksi Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018.
Lawson saavutti World Relays -kilpailuissa 2017 hopeaa 4 × 200 metrin viestissä.
Studios de Boulogne
Studios de Boulogne on Pariisin länsipuolella Boulogne-Billancourtissa oleva elokuvastudio.
Elokuvastudio perustettiin vuonna 1940, ja se oli ranskalaisen elokuvan tärkeimpiä studioita sotien jälkeisinä vuosikymmeninä. Sitä käyttivät myös useat tunnetut amerikkalaisohjaajat. Studio uudistettiin täysin ja avattiin uudelleen vuonna 1999. Vivendi osti studion vuonna 2015.
Minun vereni (Läjä Äijälän albumi)
Minun vereni on Läjä Äijälän esikoisalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2016 levymerkillä Svart Records. Levyn materiaali on kokonaan Äijälän käsialaa ja on tyyliltään ambient- ja industrialvaikutteista elektronista musiikkia. Albumista julkaistiin rajoitettu 300:n vinyylilevyn painos.
Albumi sisältää kokonaan uuden materiaalin lisäksi Terveet Kädet -yhtyeen saman nimiselle julkaisemattomalle albumille suunniteltuja sanoituksia. Albumin nauhoitusten piti alkaa helmikuussa 2016, mutta Äijälä uutisoi jo seuraavassa kuussa yhtyeen hajoamisesta.
Soundin Arttu Tolonen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän kuvaili sisältöä hyvin minimalistiseksi, hallitsemattomaksi ja harkitsemattomaksi konemusiikiksi, jolle sen oma tahto ja agenda antavat pulssin ja muuttaa sen lihaksi.
Viron korkein oikeus
Viron korkein oikeus () on Viron korkein tuomioistuin. Se on sekä muutoksenhakutuomioistuin (kassaatiotuomioistuin) että perustuslakituomioistuin. Korkein oikeus sijaitsee Tartossa.
Viron perustava kokous perusti Viron korkeimman oikeuden muutoksenhakutuomioistuimeksi 21. lokakuuta 1919. Tuomioistuimen ensimmäiset tuomarit olivat Kaarel Parts (presidentti), Paul Beniko, Rein Koemets, Jaan Lõo, Hugo Reiman, Martin Taevere ja Peeter Puusepp. Tuomioistuin piti ensimmäisen istuntonsa Tarton raatihuonessa 14. tammikuuta 1920. Kun valtaa keskitettiin 1935, Korkein oikeus siirrettiin Tallinnaan, jossa se sijaitsi tarkoitukseen remontoidussa rakennuksessa Wismari tänavilla. Tuomioistuimen viimeinen istunto pidettiin 31. joulukuuta 1940, jolloin se hyväksyi Viron sosialistisen neuvostotasavallan määräyksen lopettaa toimintansa 1. tammikuuta 1941.
Kun Viron neljäs perustuslaki hyväksyttiin kansanäänestyksessä, siinä luotiin korkeimman oikeuden uudelleen perustamisen oikeudellinen perusta. Ensimmäiseksi presidentiksi nimitettiin Rait Maruste. Uudelleen perustettu tuomioistuin piti ensimmäisen istuntonsa Tarton raatihuonessa 27. toukokuuta 1993.
Viron hallitus osoitti vuonna 1919 korkeimman oikeuden käyttöön Tarton Aia tänavilla olevan rakennuksen. Muutto lykkääntyi, sillä rakennuksessa neuvottelivat juuri Viron ja Venäjän edustajat. 2. helmikuuta 1920 rakennuksessa allekirjoitettiin Tarton rauhansopimus. Korkein oikeus toimi Aia tänavin rakennuksessa vuosina 1920–1935. Nykyisin rakennuksessa on koulu, Tartu Jaan Poska Gümnaasium. Vuodesta 1935 lakkauttamiseensa saakka, vuoteen 1940, tuomioistuimen istunnot pidettiin Tallinnassa rakennuksessa nykyisellä Wismari tänavilla.
Korkein oikeus muutti 1993 nykyiseen rakennukseen, joka on entinen kasarminsairaala osoitteessa Lossi 17.
Korkeimman oikeuden presidentin nimittää Riigikogu Viron presidentin esittelystä. Tuomioistuimia käsittelevän lain §27 mukaan oikeuden presidentti nimitetään yhdeksäksi vuodeksi, eikä samaa henkilöä voi nimittää toiseksi peräkkäiseksi kaudeksi.
Korkeimmassa oikeudessa on sen toiminta-aikana ollut viisi presidenttiä:
Korkeimpaan oikeuteen voidaan valita kokenut ja tehtävänsä hyvin hoitanut juristi julkisen kilpailun kautta. Riigikogu nimittää siinä menestyneen korkeimman oikeuden presidentin esityksestä.
Tuomioistuimessa on 19 tuomaria. Yleensä avoimena on kuitenkin vähintään yksi virka. Nykyiset tuomarit on lueltu seuraavassa.
Tuomioistuimia koskevan lain §99(1):n mukaan tuomarien eläköitymisikä on 68 vuotta, ja se koskee myös korkeimman oikeuden presidenttiä ja korkeimman oikeuden tuomareita.
Lain mukaan korkeimman oikeuden tuomarin voi vapauttaa virasta Riigikogu korkeimman oikeuden presidentin esityksestä, ja korkeimman oikeuden presidentin voi vapauttaa virasta Riigikogu Viron presidentin esityksestä. Virasta vapauttamisen tulee perustua johonkin tuomioistuimia koskevan lain §99(1) esittämästä syystä.
""(1) tuomari vapautettakoon virasta:"
Alzheimer (EP)
Alzheimer on Läjä Äijälän EP-levy, joka ilmestyi vuonna 2016 levymerkillä Joteski Groteskii. Albumista julkaistiin rajoitettu 300:n kappaleen vinyylipainos.
Raskas taakka
Raskas taakka on Läjä Äijälän EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2012 Vauvan ja Joteski Groteskii -levy-yhtiöiden yhteisjulkaisuna. Siitä otettiin rajoitettu 400:n kappaleen yksipuolinen vinyylipainos. Albumi on väitetysti nauhoitettu jo vuonna 2005, mutta sen julkaisu lykkääntyi usealla vuodella henkilökohtaisista syistä.
Nuorgamin kriitikko antoi albumille arvosanan 55/100. Hän sanoi musiikin olevan mekaanista ja sekavaa, bassontäytteistä muhjua, ja albumin aiheuttavan lähinnä korvakipua. Hänen mukaansa Äijälän ”ölinä” heijastaa taiteilijan ahdistusta.
Sampo (peli)
Sampo on osakeyhtiö F. Tilgmannin vuonna 1904 julkaisema suomalainen lautapeli, joka sijoittuu "Kalevalan" maailmaan.
Peli on tyypiltään noppapeli, jossa pelaajat heittävät vuorollaan noppaa ja siirtävät pelinappuloitaan pelilaudalla. Se on puhtaasti noppaonneen perustuva eikä siinä ei ole lainkaan taitoelementtiä. Saavuttuaan eri ruutuihin pelaajat seuraavat niissä annettuja ohjeita ja kuvauksia. Tarinallisten ohjeiden avulla pelaaja voi tutustua "Kalevalaan" ja sen taustoihin. Pelin alaviitteissä avataan "Kalevalan" keskeisiä paikkoja ja henkilöitä.
"Kalevala"-aiheinen taide oli suosittua 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa ja Kalevala-aiheet vaikuttivat koko visuaalisen kulttuurin kenttään. Sammon pelilaudan kuvitusta on pidetty hyvin taidokkaana aiheensa edustajana. Suomen pelimuseon mukaan pelin kansallisromanttinen taide on Samuel von Bellin käsialaa. Von Bell tunnetaan myös muiden "Kalevala"-aiheisista kuvituksistaan, kuten postikorteista ja opetustauluista.
"Sampo"-pelin voittaa se, joka pääsee ensimmäisenä kotiin, eli Suomen rantaan, Pohjolaan suuntautuneen ryöstöretken jälkeen. "Sampo" seuraa muutenkin näkökulmansa puolesta "Kalevalan" sankareita ja kamppailevat Pohjolan vaaroja vastaan. Pohjolaa kuvataan erittäin negatiivisesti ja sen todetaan olevan ″Pohjanväen pimeä, kolkko asunto″. Peli seuraa muillakin tavoin 1800- ja 1900-lukujen taitteessa vakiintuneita "Kalevalan" kansallisromanttisia tulkintoja.
"Sampo" on esimerkki varhaisesta suomalaisesta lautapelikustantamisesta. Alkuperäinen peli löytyy muun muassa Kansalliskirjaston kokoelmista. Peli on esillä myös Suomen pelimuseon perusnäyttelyssä.
Saksalan kartano
Saksalan kartano on Padasjoella sijaitseva kartano joka mainittiin Mikkolan talonpoikaisratsutilana ensi kerran jo vuonna 1594.
Kartanon omisti 1600-luvun lopulla Robert Charpentier. Useiden omistajavaihdosten jälkeen kartanon ja siihen rajautuneen Mikkolan tilan omistajaksi tuli vuonna 1826 kapteeni Georg Magnus von Fieandt. Fieandt rakennutti kartanoon 1826 uuden empiretyylisen yksikerroksisen puisen päärakennuksen sekä kiviterassit päärakennuksen länsi- ja itäpuolelle. Lääninagronomi Robert Mauritz von Fieandt perusti 1850-luvulla kartanon puiston ja kartanoon pohjoisesta ja lännestä peltojen halki johtavat lehtikuusi- ja koivukujanteet. Fieandt-suku omisti kartanon 1940-luvulle saakka.
Läntisen koivukujanteen alkupäässä on Björkenheimin huvilana tunnettu, Vierun ruukista vuonna 1913 siirretty entinen ruukin isännöitsijän asuinrakennus jonka kartanon omistanut Karl von Fieandt antoi tyttärelleen häälahjana 1913. Pohjoisen lehtikuusikujan alkupäässä on vuonna 1850 rakennetussa entisessä pitäjänmakasiinissa Padasjoen kotiseutumuseo.
Kartanon puiston koko on noin neljä hehtaaria ja siihen liittyy "Hanna-Borgenströmsbacken"-nimellä tunnettu kartanon alapiha asuin- ja talousrakennuksineen. Alapihalla sijaitsee kartanon talli ja navetta, väentupa ja muita talousrakennuksia. Kartanon pihapiirin rakennuksiin kuuluu myös sveitsiläistyylinen kaksikerroksinen fatabur-rakennus, Vierun ruukin padolta paikalle siirretty hirsirakennus Torni ja aittarivi. Kartanon puisto sijaitsee rakennusten itäpuolella ja hyötypuutarha taas päärakennuksen eteläpuolella. Kartanon puisto läheisine metsineen on nimetty noin 40 hehtaarin kokoiseksi Natura-kohteeksi. Kartanon omistaa nykyisin Christian Creutz. Kartanossa ei ole enää omaa maanviljelystä vaan pellot on vuokrattu.
Is It True?
Is It True? on islantilaisen laulajan Yohannanan kappale, jolla hän edusti maataan Moskovassa.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 174 pistettä ja täten voitti semifinaalinsa. Finaalissa kappale sai 218 pistettä ja sijoittui toiseksi.
Sidney Robinson
Sidney John Robinson (1. elokuuta 1876 Denton – 3. helmikuuta 1959 Long Sutton) oli brittiläinen kestävyysjuoksija sekä olympiavoittaja.
Robinson osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1900 Pariisissa. Hän osallistui kisoissa kolmelle matkalle ja saavutti kaikista mitalin. Kultaa hän voitti 5 000 metrin juoksun joukkuekilpailuista sekajoukkueen kanssa, hopeaa 2 500 metrin estejuoksussa ja pronssia 4 000 metrin estejuoksussa.
Ennätyksikseen Robinson juoksi 3 mailin juoksussa 15.04,0 vuonna 1898, 4 mailin juoksussa 20.16,0 1898, 6 mailin juoksussa 30.52,0 1898 sekä 10 mailin juoksussa 53.12,0 vuonna 1898.
John Luther Adams
John Luther Adams (s. 23. tammikuuta 1953 Meridian, Mississippi) on yhdysvaltalainen säveltäjä, jonka musiikissa on vaikutteita Alaskan osavaltion luonnosta. Hänen orkesteriteoksensa "Become Ocean" sai vuonna 2014 Pulitzer-palkinnon ja vuonna 2015 Grammy-palkinnon vuoden parhaana nykytaidemusiikin levytyksenä. Adamsin teoksista useimmin esitetty on 99 lyömäsoittajalle sävelletty ulkoilmateos "Inuksuit".
Vuonna 1953 syntynyt John Luther Adams varttui Yhdysvaltojen etelävaltioissa ja New Yorkissa. Hän opiskeli säveltämistä James Tenneyn johdolla California Institute of the Arts -oppilaitoksessa, josta hän valmistui 1973 ensimmäiseltä vuosikurssilta. Vuodesta 1978 vuoteen 2014 Adams asui Alaskassa ja toimi muun muassa Pohjois-Alaskan ympäristökeskuksen johtajana.
Adams on opettanut Harvardin ja Alaskan yliopistossa, ohiolaisessa Oberlin-konservatoriossa ja Bennington Collegessa Vermontissa. Hän on työskennellyt Anchoragen sinfoniaorkesterin, Anchoragen oopperan, Fairbanksin sinfoniaorkesterin, Arctic Chamber Orchestran ja Alaska Public Radio Networkin kanssa.
Vuonna 2010 John Luther Adams palkittiin Northwestern-yliopiston Nemmers-palkinnolla. Vuonna 2015 Adams palkittiin elämäntyöstään Columbian yliopiston William Schuman -palkinnolla.
Patrick Leahy (urheilija)
Patrick Joseph "Pat" Leahy (20. toukokuuta 1877 Cregane Irlanti – 29. joulukuuta 1927 Chicago Yhdysvallat) oli irlantilainen hyppylajeihin erikoistunut yleisurheilija ja olympiamitalisti.
Leahy esiintyi olympialaisissa kaksi kertaa, vuonna 1900 Pariisissa sekä 1908 Lontoossa. Pariisissa hän saavutti hopeaa korkeushypyssä ja pronssia pituushypyssä. Lisäksi hän sijoittui kolmiloikassa neljänneksi. Lontoon olympialaisissa Leahy osallistui korkeushyppyyn sijoittuen lopputuloksissa yhdeksänneksi.
Ennätyksikseen Leahy teki korkeushyppyssä tuloksen 1,96 metriä vuonna 1898, pituushypyssä 7,29 metriä vuonna 1902 sekä kolmiloikassa tuloksen 15,15 metriä vuonna 1901.
Myös Leahyn veli Cornelius "Con" Leahy oli olympialaisista mitaleita saavuttanut yleisurheilija.
Vaasan kaupungintalo
Vaasan kaupungintalo sijaitsee Vaasan Senaatinkadulla, kaupungin keskustassa. Rakennuksen on suunnitellut ruotsalainen arkkitehti Magnus Isaeus, ja se rakennettiin vuosina 1879-1883.
Kaupunginvaltuuston rakennuspäätös on vuodelta 1875. Vaasan kirkon länsipuolelle oli vuonna 1864 valmistunut raatihuone, jonka arkkitehti Carl Axel Setterberg oli piirtänyt mutta se oli vuonna 1872 myyty valtiolle koulutaloksi. Kaupunki velvoitettiin viiden vuoden kuluessa rakentamaan uusi raatihuone. Tontiksi osoitettiin asemakaavassa koululle varattu tontti kirkon itäpuolella. Rakentamisaikaan jouduttiin kahdesti anomaan jatkoa piirustusten viivästymisen vuoksi.
Rakennuksen suunnitteli tukholmalainen arkkitehti Magnus Isaeus (1841–1890) ja se valmistui vuonna 1883. Rakennustyöt aloitettiin kuitenkin vasta vuonna 1879, sillä hanketta vastustettiin kaupunkilaisten valituksella: “Kaupungin kunnallishallinnon tehtävä on kaupungin järjestystä ja taloudenpitoa koskevien asioiden hoito, joihin juhlahuoneiston hankkiminen ei kuulu.” Senaatti hyväksyi kuitenkin kaupunginvaltuuston rakennussuunnitelmat juhlasaleineen. Rakennusta alettiin käyttää kaupungin virasto- ja hallintotalona. Tiloissa toimi myös pitkään kaupungin paloasema. Talon perusta ja seinät ovat rakennettu tiilestä, mutta välilattiat sekä katto ovat puusta.
Talon kolmannessa kerroksessa sijaitsee juhlakerros ja juhlasali. Salissa on vuosien ajan järjestetty erilaisia tapahtumia, juhlia sekä seremoita. Kaupungintalon koristelu on uusbarokkilaista ja peräisin 1890-luvulta. Myös musiikkiesityksiin sali sopii erittäin hyvin: 1980-luvun alussa "Helsingin Sanomien" muusikko- ja kriitikkokyselyssä Vaasan kaupungintalon sali Suomen silloisista konserttisaleista eniten mainintoja hyvästä akustiikasta Turun konserttitalon ja Sibelius-Akatemian salin ohella.
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista kokonaishedelmällisyysluvun mukaan
Tämä on luettelo Yhdysvaltain osavaltioista kokonaishedelmällisyysluvun mukaan.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2016 – naisten pituushyppy
Naisten pituushypyssä kilpailtiin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa vuonna 2016 16. ja 17. elokuuta (17. ja 18. elokuuta Suomen aikaa).
Kilpailun voitti yhdysvaltalainen Tianna Bartoletta ennätystuloksellaan 7,17 metriä. Toiseksi sijoittui niin ikään yhdysvaltalainen Brittney Reese hypättyään 7,15 metriä. Pronssille hyppäsi kroatialainen Ivana Španovic tuloksella 8,29.
Finaali kilpailtiin 17. elokuuta kello 21:15 alkaen paikallista aikaa. Finaalissa käytiin kuusi kierrosta, joista kolmelle viimeiselle pääsi vain kolmen ensimmäisen kierroksen kahdeksan parasta.
Orient Avia
Orient Avia (; IATA: V6, ICAO: ORT) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1994 perustetun yhtiön kotikenttä oli Šeremetjevon lentoasema Moskovassa.
Yhtiö lensi aluksi neljällä Il-62M:llä ja yhdellä Il-86:lla tilauslentoja ulkomaille ja reittilentoja lähinnä Venäjän kaukoitään, mistä myös yhtiön nimi oli peräisin. Laajentaakseen reittiverkostoaan yhtiö hankki kaksi Tu-143A-3:a vuonna 1996. Se kärsi kuitenkin talousvaikeuksista. Kun neuvottelut yhdistymisestä rahtilentoyhtiö East Lineen epäonnistuivat, Orient Avia hakeutui konkurssiin 10. heinäkuuta 1997.
Orient Avia käytti toimintansa aikana seuraavia kahdeksaa lentokonetta.
Yhdysvaltain reformipuolue
Yhdysvaltain reformipuolue (, myös ) on yhdysvaltalainen poliittinen puolue, jonka miljardööri ja vuoden 1992 presidentinvaalien sitoutumaton ehdokas Ross Perot perusti vuonna 1995. Puolue kuuluu poliittiseen keskustaan.
Puolueen tunnettuja jäseniä ovat Ross Perotin lisäksi entinen Minnesotan kuvernööri Jesse Ventura, Pat Buchanan ja Ralph Nader. Yhdysvaltain nykyinen republikaanipresidentti Donald Trump on entinen reformipuolueen jäsen.
Orjol Avia
Orjol Avia (, usein virheellisesti myös Orel Avia; IATA: R6, ICAO: UVL) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1992 perustetun yhtiön solmukohdat olivat Lipetskin lentoasema ja Orjolin lentoasema. Se yhdistyi Vnukovo Airlinesiin vuonna 1998.
Orjol Avia käytti toimintansa aikana seuraavia 14 lentokonetta.
The Open Group
The Open Group julkaisee ja hallinnoi UNIX-tavaramerkkiä sekä vastaa Single UNIX Specification standardista ja sertifioinnista.
Organisaatioon kuuluu yli 500 jäsenorganisaatiota ja siinä ovat edustettuina sekä UNIX-valmistajat että sen käyttäjät (mm. Nasa).
Organisaatio syntyi kun Open Software Foundation (OSF) ja X/Open yhdistyivät vuonna 1996.
Toukokuussa 1999 The Open Group perusti X.Orgin, joka teki X Window System-julkaisut.
Organisaatiolla on mm. seuraavia standardeja:
Glysiiniamidinotransferaasi
Glysiiniamidinotransferaasi eli arginiini:glysiiniamidinotransferaasi on entsyymi, joka katalysoi arginiinin ja glysiinin välistä reaktiota, jonka reaktiotuotteina ovat ornitiini ja glykosyamiini. Entsyymi on tärkeä kreatiinin biosynteesissä. Substraattina voi arginiinin lisäksi toimia myös kanavaniini, josta muodostuu kanaliinia. Glysiiniamidinotransferaasin EC-numero on EC 2.1.4.1.
Glysiiniamidinotransferaasia esiintyy nisäkkäiden maksan mitokondrioissa. Se on rakenteeltaan kahdesta samanlaisesta alayksiköstä koostuva dimeeri ja sen molekyylimassa on noin 90 kDa. Glysiiniamidinotransferaasilla on kaksi konformaatiota: niin kutsuttu avoin konformaatio ja suljettu konformaatio. Konformaatio muuttuu avoimesta suljetuksi arginiinin tai kanavaniinin sitoutuessa entsyymiin. Glysiiniamidinotransferaasin toiminnalle kolme tärkeää aminohappoa ovat kysteiini, histidiini ja asparagiinihappo, joista kysteiini toimii nukleofiilisena katalyyttinä ja histidiini ja asparagiini toimivat happo- ja emäskatalyytteinä.
Glysiiniamidinotransferaasin toimintaa säätelee muun muassa tyroksiinihormoni, joka on entsyymin aktivaattori. Entsyymi inhiboituu kreatiinin vaikutuksesta eli se on niin sanotusti feedback-inhiboitu entsyymi. Myös statiinit voivat estää entsyymin toimintaa. Glysiiniamidinotransferaasin puutos on hyvin harvinainen perinnöllinen sairaus. Oireina ovat muun muassa myopatia ja kehitysvammaisuus, joka vaikuttaa muun muassa puheeseen ja älykkyyteen.
Ebenisti
Ebenisti (ransk. "ébéniste") on ranskankielinen nimitys omanlaiselle taidepuusepälle. Nimitystä käytettiin yleisemmin 1700-luvulla. Käsite viittaa tarkemmin henkilöön, joka valmistaa huonekaluja tai muita koristeltuja puutuotteita, kuten jakkaroita, sängyn jalkoja tai lipastoja. Ebenisti on myös henkilö, joka tekee maalauksia tai tarkkoja kaiverruksia erilaisiin pöytiin tai tuoleihin.