Kaarinan kesäloma
Kaarinan kesäloma on Anni Swanin tyttökirja, joka ilmestyi vuonna 1918. Teos on perusasetelmaltaan eräänlainen tuhkimotarina, joskin päähenkilöiden suhde ympäristöön on päinvastainen kuin "Iris rukassa". Tässä kirjassa hieno ja sivistynyt Kaarina on ylempänä sitä ympäristöä, mihin hän joutuu. Isänsä sairastuttua "Iris rukasta" tuttu Kaarina ottaa kesäksi paikan kotiopettajana savolaisen kunnallisneuvoksen perheestä, jossa ihmisiä arvostellaan varallisuuden ja yhteiskunnallisen aseman perusteella. Ystävällinen ja kiltti Kaarina joutuu perheessä käskyläisen asemaan ja miltei samanlaisen kohtelun alaiseksi kuin Iris enonsa perheessä. Vaikka Kaarina ei aina viihdy perheessä, hän toteaa kesän lopussa kokemuksen olleen luonnetta kasvattava ja pohjimmiltaan hyvä. "Kaarinan kesäloma" on Anni Swanin nuorisokirjoista opettavaisin: kaikesta huonostakin voi löytää jotain hyvää.
Kirjan aiheet ovat perinteisestä tyttökirjallisuudesta tuttuja: isän vakava sairaus, työelämään tutustuminen sekä rikkaiden ja köyhien vastakkainasettelu. Kaarina auttaa paikkakunnalla asuvaa köyhää tyttörukkaa ja tämän isää. Kaarinan avulla he saavuttavat paremman elämäntilanteen ilman suurempia rahahuolia. Rakkaus ei sen sijaan ole tämänkään kirjan kantavia aiheita: vaikka Kaarinalla on useita ihailijoita, ei hän itse ole rakkaudesta kiinnostunut.
Swan keskeyttää perinteisen tyttökirjansa luvussa, jossa Kaarina ja kunnallisneuvoksen lapset viettävät viikon lasten isovanhempien mökkisaarella. Heidän ollessaan mustikankeruumatkalla läheisellä autiosaarella he joutuvat vastatusten paikallisten pikkurikollisten kanssa, jotka jahtaavat heitä aseiden kanssa ja varastavat heidän veneensä. Kaarina ja lapset joutuvat viettämään kaksi nälkäistä ja pelonsekaista yötä ja päivää saarella, ennen kuin he onnistuvat pääsemään takaisin isovanhempien luokse turvaan. Kaarinan mustikkasaarella kokemat seikkailut ovat ennemmin poikakirjoista tuttu robinsonadi-tyyppinen seikkailu kuin tyttökirjojen turvallisia jokapäiväisiä sattumuksia.
Vaikka Kaarinalla on sama keskiluokkainen tausta kuin hänen isäntäperheellään, on myös tässä kirjassa eri yhteiskuntaluokkien vertailua. Ytimekkäällä tavalla Swan arvostelee luokkayhteiskuntaa antamalla kunnallisneuvoksen uusrikkaasta perheestä, varsinkin vanhemmista, pyrkyrimäisen ja hienostelevan kuvan. Aivan kuten "Iris rukassa", Swan rakentaa kirjan huumorin prameilevien rikkaiden ja luonnollisen päähenkilön sekä köyhien mutta onnellisten henkilöiden vastakohtaisuudelle.
Kirjan miljöö ei sen sijaan ole kodin eikä koulun ympäristö. Kaarina matkustaa Hämeestä Savoon, paikallisen pikkukylän kunnallisneuvoksen kotiin työskennelläkseen kesän perheen lasten kotiopettajana. Hän siis jättää taakseen perinteisten tyttökirjojen turvallisen ympäristön ja lähtee matkalle tuntemattomaan kaupunkiin.
Kaarina on lähtökohtaisesti stereotyyppinen tyttökirjojen kiltti tyttö. Hän on kiltti, velvollisuudentuntoinen, auttavainen, tottelevainen, uhrautuva. Isän vaikea sairaus pakottaa Kaarinan tekemään itsenäisen päätöksen kotiopettajan paikan ottamisesta. Vaikka Kaarina kesän aikana kohtaakin paljon vastoinkäymisiä, hän yrittää aina nähdä asioissa hyvänkin puolen. Kaarina eroaa kuitenkin perinteisistä tyttökirjahahmoista kytevän itsenäisyyden halunsa takia. Hän päättää aivan itse ja vielä kaiken lisäksi kertomatta vanhemmilleen lähteä kesäksi töihin kotiopettajaksi. Kaarina tiedostaa oman ajattelun tarpeen ja uskaltaa jopa toimia sen pohjalta.