hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Atlaskehrääjä
Atlaskehrääjä ("Attacus atlas") on Kaakkois-Aasiassa esiintyvä yöperhonen. Se on eräs maailman kookkaimmista perhoslajeista ja sen siipien pinta-ala on kaikista perhoslajeista suurin.
Atlaskehrääjän siivet ovat punaruskeat ja kunkin siiven keskellä on kolmiomainen, läpinäkyvä alue. Siipien kärkiväli on 25–30 cm. Aikuinen atlaskehrääjä ei syö mitään ja sen elinkaari kestääkin vain pari viikkoa.
Muiden heimon lajien tapaan naaras ei juuri liiku paikasta, jossa se koteloitui. Ollessaan valmis parittelemaan, naaras erittää ilmaan feromonia, jonka tuoksu houkuttelee koiraita paikalle. Parittelun jälkeen naaras munii lehtien alapinnoille ja toukat kuoriutuvat paria viikkoa myöhemmin. Toukka kasvaa 11,5 cm:n pituiseksi. Se on polyfagi, joka syö etupäässä sitruksien sekä muutamien muiden puiden, kuten guavan ja durianin lehtiä. Kotelovaihe kestää noin neljä viikkoa. Toukan kotelokopakseen kehräämää ruskeaa silkkiä hyödynnetään kaupallisesti ja sitä kutsutaan fagara-silkiksi.
Näyttävyytensä vuoksi atlaskehrääjä on suosittu laji perhospuutarhoissa.
Dignitas (yhdistys)
Dignitas on sveitsiläinen yhdistys, joka tarjoaa eutanasiapalveluja parantumattomasti sairaille ja vaikeavammaisille. Dignitas perustettiin 17. toukokuuta 1998 Zürichissä.
64 % Dignitasin asiakkaista on naisia.
Dignitasin toimenpidesuositus on lyhykäisyydessään seuraava: antiemeettisen esilääkityksen jälkeen henkilö nauttii tappavan annoksen pentobarbitaalia mehuun liuotettuna. Tiedottomuuden jälkeen kuolema seuraa hengityslamasta. Muutamissa tapauksissa Dignitas on käyttänyt heliumia toimenpiteissään jos pentobarbitaalin nauttiminen tai hankkiminen on ollut mahdotonta. Dignitasin eutanasiat suorittaa laillistettu lääkäri tai sairaanhoitaja.
Olavi Laiho
Mauno Olavi Laiho (1907 Halikko – 2. syyskuuta 1944 Oulu) on viimeinen Suomessa teloitettu suomalainen ja viimeinen Suomessa sotilasrikoksesta teloitettu Suomen kansalainen. Sotamies Laiho teloitettiin karkuruudesta, vakoilusta ja maanpetoksesta 2. syyskuuta 1944.
Halikossa muonamiehen poikana syntynyt Laiho muutti kansakoulun jälkeen Turkuun, jossa hän meni maalarin oppiin. Hän toimi rakennusmaalarina. Hän ryhtyi kommunistiksi jo varhaisessa vaiheessa, ja toimi aktiivisesti ammattiyhdistysliikkeessä sekä työväen urheiluseuroissa. 1934 Olavi Laiho pidätettiin johtuen hänen toiminnastaan työväen urheilujärjestöjen parissa ja hänet tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta. Vankilassa Olavin kommunistinen identiteetti vahvistui ja vapautuessaan hän alkoi toimia puolueen kansanrintamataktiikan mukaisesti.
Talvisodan jälkeen Laiho osallistui aktiivisesti kommunistien perustaman Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran Turun osaston toimintaan. Jatkosodan sytyttyä kesäkuussa 1941 Laiho karkasi, pakeni Turkuun ja siirtyi metsäkaartiin. Hän oli mukana perustamassa organisaatiota nimeltä "yökansan vapaustaistelun järjestäjät", joka valmisteli sotilaallista yhteistoimintaa Neuvostoliiton kanssa. Lisäksi Laiho toimi SKP:ssä muun muassa vakoilutietoja välittäen. Hän oli myös organisoimassa sabotaasitoimintaa ja koordinoi muiden metsäkaartilaisten toimintaa.
Etsivä Keskuspoliisi sai Laihon kiinni 22. joulukuuta 1942, ja hänet tuomittiin sotaoikeudessa 22. kesäkuuta 1943 karkuruudesta, vakoilusta, maanpetoksesta ja valtiopetoksesta kuolemaan. Yleensä kuolemantuomiot muutettiin elinkautisiksi vankeusrangaistuksiksi, mutta metsäkaartin päällikkönä Laiho oli liian merkittävä tekijä. Sotilaspoliisin teloitusryhmä ampui Laihon 2. syyskuuta 1944.
Laiho oli viimeinen Suomessa teloitettu suomalainen. Seuraavana päivänä ammuttiin kolme vakoilusta tuomittua venäläistä desanttia, viimeisinä Suomessa teloitettuina.
Havana brown
Havana Brown on kissarotu, joka on siamilaisen ja mustan maatiaiskissan risteytys. Yleensä havanat ovat mustanruskeita. Yhdysvalloissa ja Britanniasta rodusta on kehittynyt kaksi eri variaatiota; brittien versio muistuttaa muodostaan enemmän siamilaista.
Gordy Hoffman
Gordy Hoffman (s. 19. lokakuuta 1964 Rochester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on ohjannut elokuvan "A Coat of Snow" (2005). Hän on käsikirjoittanut elokuvat "Love Liza" (2002) ja "Stolen Poem" (2004). Gordy Hoffman on näyttelijä Philip Seymour Hoffmanin isoveli. Hän opettaa käsikirjoittamista USC School of Cinematic Artsissa.
Laskettelukeskus Myllymäki
Laskettelukeskus Myllymäki on talviurheilukeskus Lappeenrannassa noin kuuden kilometrin päässä Joutsenon taajamasta. Keskus perustettiin vuonna 1984. Myllymäessä on 30 000 – 40 000 vuosittaista kävijää, joista 30–40 prosenttia on venäläisiä. Se on Ruokolahden FreeSkin ja Rautjärven Konka Skin ohella yksi kolmesta Etelä-Karjalan laskettelukeskuksesta.
Keskuksessa on kuusi valaistua laskettelurinnettä, neljä hissiä, lastenrinne ja lastenhissi. Rinteiden pituudet ovat 300–600 metriä ja korkeusero suurimmillaan 70 metriä. Rinteet ovat vaikeusasteeltaan helppoja (sininen) ja keskivaikeita (punainen). Myllymäen ympäristössä on kolmen, viiden ja kymmenen kilometrin maastohiihtoladut, joista viiden kilometrin latu on valaistu, ja keskuksesta lähtee ladut myös Kiukkaanlammelle ja Joutsenon urheilukeskukseen. Myllymäen palveluihin kuuluvat muun muassa hiihtokoulu, suksihuolto, välinevuokraus, kahvio-ravintola, sauna ja laavu.
Myllymäki on Mylläri Snow Club -freestyleseuran pääpaikka. Myllymäen maastossa käytiin Joutsenon Kullervon järjestämät vuoden 1998 hiihdon SM-kilpailut. Kullervo on järjestänyt alueella myös pienempiä kansallisen tason hiihtokilpailuja. Myllymäki toimi myös Kullervon ja Lappeen Riennon järjestämän suunnistuksen vuoden 1989 Jukolan viestin eli Raja-Jukolan kilpailukeskuksena.
Vuodesta 2010 alkaen Myllymäen rinneyrittäjänä on toiminut Jyri Paunonen, jota ennen rinneyrittäjänä oli Antti Koivisto 14 vuoden ajan. Keväällä 2015 Paunosen TurTek Oy osti keskuksen liiketoiminnan sekä koneet, kaluston ja rakennukset 80 000 eurolla Lappeenrannan Yritystila Oy:n alaiselta Kiinteistö Oy Etelä-Karjalan Laskettelukeskukselta. Alueen maapohjan omistaa kaupunki, ja se on vuokrattu yrittäjälle.
Keskus saa lumetusvetensä läheisestä Myllypurosta, jonka pieni virtaama on aiheuttanut lumetusongelmia. Myllypuron vedenottamoa käyttävät myös Lappeenrannan ja Imatran kaupungit talousveden ottoon.
Otermanjärvi
Otermanjärvi on Oulujoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Oterman kylässä Vaalan kunnan pohjoisosassa Kainuussa. Se on Paatinjärvestä hieman etelään ja viitisentoista kilometriä koilliseen Vaalan kuntakeskuksesta seututie 800:n varrella.
Järven rannan asutusalueet ovat eteläisin Lapinsalmi, pääkylä Oterma ja itärannan Joensuunperä, jonne laskee Tervajoki Pienanjärvestä. Järven suurimmat selät ovat idästä länteen Kekkolanselkä ja Isoselkä sekä
Lapinsalmen länsipuolen Salmenselkä. Laskujoki Kutujoki lähtee pohjoiskoillisen Niskanselältä.
Oterman kylän kohdalla Nihinniemeä vastapäätä on vajaan kahden kilometrin pituinen delfiinin muotoinen Holapansaari, Salmenselän länsipäässä on pieni Virtasaari, jossa on ollut tervahauta. Järvi on melko suuri mutta matala, syvimmillään kuutisen metriä. Lapinsalmessa on hyvin säilynyt lapinpato, joka on nähtävissä matalan veden aikana ja on aikoinaan ulottunut koko salmen yli.
Jennifer’s Body
Jennifer’s Body (televisioesityksessä käytetty nimeä Cheerleader helvetistä) on Karyn Kusaman ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 2009. Elokuvan on käsikirjoittanut Diablo Cody ja sen pääosia näyttelevät Megan Fox, Amanda Seyfried ja Johnny Simmons.
Adramelech (yhtye)
Adramelech on suomalainen, vuonna 1991 perustettu death metal -yhtye Loimaalta. Yhtyettä on kutsuttu Demigodin pikkuveljeksi, koska yhtye on kotoisin samasta kaupungista ja on myös Demigodia tuntemattomampi. Yhtye on nimetty assyrialaisen auringonjumalan mukaan. Yhtye on ollut tauolla vuonna 2005 ilmestyneen "Terror of Thousand Facesin" jälkeen. Marko Silvennoinen laulaa nykyään loimaalaisessa Curimus-yhtyeessä.EP:t
Ohotansirkkalintu
Ohotansirkkalintu ("Locustella ochotensis") on iäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Venäjän kaukoidän, Sahalinin, Kuriilit ja Japanin pohjoisosan. Se talvehtii muun muassa Filippiineillä ja Pohjois-Borneossa. Alexander von Middendorff kuvaili lajin holotyypin Udan alajuoksulta Ohotanmeren rannikolta 1853.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – miesten skeet
Miesten skeet ammuttiin Ateenan 2004 kesäolympialaisissa 21-22. elokuuta. Kilpailun voitti Italian Andrea Benelli tuloksella 149. Hän voitti finaalin uusinnassa Suomen Marko Kemppaisen 5-4.
Koreansirkkalintu
Koreansirkkalintu ("Locustella pleskei") on itäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Venäjän kaukoidän kaakkoiskolkan edustalla olevia saaria, Etelä-Korean ja Japanin eteläosan saaria. Mahdollisesti se pesii myös Pohjois-Korean rannikolla. Laji talvehtii Kaakkois-Aasiassa. Władysław Taczanowski kuvaili lajin holotyypin Incheonista Etelä-Koreasta 1889.
Baldwin-marsu
Baldwin on täysin karvaton marsurotu. Se on tahattomasti kehittynyt mutaatio jota ei ole kehitetty kehitetty laboratoriokokeisiin, toisin kuin Skinny -marsu. Baldwilla on syntyessään karvat mutta ne putoavat pois ennen luovutusikää, 48 päivän ikäisenä se on yleensä pudottanu kaikkia karvansa. Ensimmäinen baldwin -rotuinen marsu tuotiin Suomeen elokuussa vuonna 2006 ja samana vuonna syntyi ensimmäinen poikanen Suomessa.
Tšekin salibandymaajoukkue
Tšekin salibandymaajoukkue on Tšekin salibandyn edustusjoukkue. Joukkue on voittanut yhden MM-hopean ja kaksi MM-pronssia. Tšekki on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 4.
Italian salibandymaajoukkue
Italian salibandymaajoukkue on Italian salibandyn edustusjoukkue. Italia on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 21.
Venäjän salibandymaajoukkue
Venäjä salibandymaajoukkue on Venäjän salibandyn edustusjoukkue. Venäjä on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 15.
Tanskan salibandymaajoukkue
Tanskan salibandymaajoukkue on Tanskan salibandyn edustusjoukkue. Tanska on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 5.
Irina Derevko
Irina Derevko on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Alias". Hän on päähenkilö Sydney Bristow'n äiti. Häntä esittää näyttelijä Lena Olin.
Irina Derevko syntyi 22. maaliskuuta 1951 Moskovassa, silloisessa Neuvostoliitossa. Hänet rekrytoitiin KGB:lle hänen ollessa 18-vuotias. Hänet määrättiin viettelemään CIA:n agentti Jack Bristow ja varastamaan CIA:n tietoja, eritoten koskien Projekti Joulua, joka koulutti lapsia "nukkuviksi agenteiksi". Hän meni naimisiin Jackin kanssa nimenään Laura Bristow ja he saivat tyttären, Sydneyn. Vuonna 1981 hän lavasti kuolemansa ja katosi. Näihin aikoihin Irinalla oli ollut suhde Jackin kollegan Arvin Sloanen kanssa, jonka kanssa hän sai tyttären, Nadian, joka vietiin Irinalta heti tämän syntymän jälkeen.
Ensimmäisellä kaudella Sydney saa kuulla totuuden äidistään ja alkaa epäillä tämän olevan elossa. Kauden lopussa hän kohtaa äitinsä ensimmäistä kertaa sen jälkeen kun hän oli lapsi.
Toisen kauden alussa Irina antautuu CIA:lle ja sanoo auttavansa heitä terroristiorganisaatio Allianssin alasajossa ja 1400-luvulla eläneen tiedemies-profeetta Milo Rambaldin esineiden etsimisessä. Hän kohtaa Jackin ensimmäistä kertaa vuosiin ja Jack ei suostu uskomaan naisin puheita. Kauden kuluessa perhe kuitenkin tekee tiiviisti yhteistyötä ja lopulta Allianssi tuhotaan. Irina kuitenkin pettää CIA:n ja pakenee Sloanen kanssa.
Irina ei esiinny kolmannella kaudella, mutta hän pitää yhteyttä Jackiin Internetin välityksellä. Kaudella myös paljastuu, että hänellä on toinen tytär, Nadia Santos, suhteestaan Sloanen kanssa.
Neljännellä kaudella selviää, että Irina oli lähettänyt palkkamurhaajan Sydneyn perään, ja Jack oli kostoksi tappanut naisen. Todellisuudessa Jack oli tappanut Irinan geneettisen kaksoisolennon ja Irina oli hänen sisarensa Elenan vankina. Elena oli myös lavastanut Irinan tapattamaan Sydneyn. Jack, Sydney ja Nadia pelastavat Irinan ja hän tapaa Nadian ensimmäistä kertaa sitten tämän syntymän. APO ottaa Elenan kiinni ja Jack päästää Irinan pakenemaan.
Irina palaa kuvioihin viidennellä kaudella. Paljastuu, että hän on yhteistyössä terroristiorganisaatio Prophet 5:n kanssa. Irinan avustuksella Prophet 5 sieppaa Sydneyn ja hypnotisoi hänet saadakseen tietoja Rambaldin Horisontti-laitteen sijainnista. Samalla Irina auttaa pelastamaan Sydneyn syntymättömän lapsen. Sydney on tietämätön äitinsä osallisuudesta tapahtumiin eikä osaa epäillä mitään äitinsä palattua myöhemmin hänen ja Jackin luokse. Perhe lähtee etsimään Horisonttia, minkä löydyttyä Irina pettää perheensä. Sydneyn synnytys käynnistyy ja Irinan avustuksella Sydney synnyttää tyttövauvan. Sen jälkeen hän katoaa jälleen Horisontin kanssa.
Irina palaa sarjan päätösjaksossa ja on yhteistyössä Sloanen kanssa. He löytävät Rambaldin loppupelin, kuolemattomuuden, Horisontin avulla. Sydney jäljittää Irinan ja taistelee äitinsä kanssa, minkä lopuksi Irina kaatuu pilvenpiirtäjän lasikaton päälle. Katon alkaessa hajota Sydney anelee äitiään tulemaan takaisin, mutta Irina päättää kurkottaa kohti Horisonttia ja putoaa kuolemaansa.
Viron salibandymaajoukkue
Viron salibandymaajoukkue on Viron salibandyn edustusjoukkue. Viro on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 9.
Norjan salibandymaajoukkue
Norjan salibandymaajoukkue on Norjan salibandyn edustusjoukkue. Norja on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 6.
Sveitsin salibandymaajoukkue
Sveitsin salibandymaajoukkue on Sveitsin salibandyn edustusjoukkue. Joukkue on voittanut kuusi MM-pronssia ja yhden MM-hopean. Sveitsi on Salibandyn maailmanrankingin sijalla 3.
Warhorse (brittiläinen yhtye)
Warhorse oli englantilainen, progressiivista heavy rockia soittanut yhtye, jonka perustajana oli Deep Purplen alkuperäisbasisti Nick Simper. Warhorsen musiikkia on kuvattu "raskaammaksi" versioksi Deep Purplen ensimmäisestä kokoonpanosta.
Vuonna 1969 pian Deep Purplesta erottamisensa jälkeen Nick Simper liittyi basistiksi Marsha Huntin kiertueyhtyeeseen. Simperin suosituksesta yhtyeeseen liittyivät myös rumpali Mac Poole ja kitaristi Ged Peck. Marsha Huntin jäätyä äitiyslomalle yhtye jatkoi toimintaa nimellä Warhorse. Laulajaksi tuli Ashley Holt ja kosketinsoittajaksi Frank Wilson. Myöhemmin Yes-yhtyeestä tunnetuksi tullut Rick Wakeman oli myös jonkin aikaa kosketinsoittajana, mutta häntä ei pidetty sopivana yhtyeeseen.
Yhtyeen tyylisuunnaksi muodostui Deep Purplen MK 1:n tyylinen progressiivinen rock heavy rock-vaikutteilla. Levytyssopimuksen yhtye sai progressiiviseen rockiin erikoistuneelta Vertigo Recordsilta ja ensimmäinen albumi "Warhorse" ilmestyi marraskuussa 1970. Albumin promotointi oli heikkoa ja se ei noussut listoille, kuten ei myöskään singlenä julkaistu Easybeats-cover "St. Louis". Pian tämän jälkeen kitaristi Ged Peck lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen tuli Pete Parks.
Warhorse julkaisi toisen albuminsa "Red Sea" kesäkuussa 1972. Huolimatta hyvistä arvosteluista ja runsaasta keikkailusta Vertigo Records ei tehnyt juurikaan töitä yhtyeen promotoimiseksi joten "Red Sea" ei ensialbumin tapaan menestynyt ja Vertigo tiputti Warhorsen listoiltaan. Näihin aikoihin rumpali Mac Poole liittyi Gong-yhtyeeseen.
Uudeksi rumpaliksi liittyi Barney James ja yhtye alkoi etsiä uutta levytyssopimusta ja lisäsi musiikkiinsa soul-vaikutteita. Samoihin aikoihin Yes-yhtyeessä menestykseen noussut Rick Wakeman alkoi levyttämään myöhemmin Ison-Britannian listakärkeen noussutta "Journey to the Centre of the Earth"-sooloalbumiaan ja lainasi Warhorsesta Ashley Holtin ja Barney Jamesin. Huolimatta Warhorsen mahdollisesta uudesta levytyssopimuksesta miehet päättivät jäädä Wakemanin yhtyeeseen ja kesäkuussa 1974 Nick Simper päätti lopettaa yhtyeen. Warhorse on hajoamisensa jälkeen esiintynyt pariin otteeseen ja yhtyeen albumit on julkaistu cd-painoksina.
Tummasarvipöllö
Tummasarvipöllö ("Asio stygius") on keskikokoinen tummasävyinen pöllö. Sillä on keltaiset silmät, musta nokka, tumma mustanpuhuva naama ja valkoiset kulmat. Alapuolelta se on likaisen nahanvärinen, ja siinä on ruskeita juovia ja viiruja. Yläpuoli on käänteinen, nahanvärisiä juovia ja viiruja, tummalla pohjalla.
Tämä pöllön elinaluetta ovat kuivat ja kosteat alavat ja vuoristometsät, laidunalueet ja maaseudun puutarhat. Se elää lehti- ja ikivihreät metsät ja avoimet alueet, joissa on metsäläikkiä. Se elää merenpinnan tasolta 3 100 metrin korkeuteen.
Laji syö erilaisia saaliseläimiä, kuten lintuja, pikkunisäkkäitä, matelijoita, sammakkoeläimiä, äyriäisiä ja hyönteisiä. Se saalistaa öisin.
Tummasarvipöllö munii kaksi munaa risupesään, jonka muut linnut ovat tehneet, mutta joskus se voi pesiä maassa, kuten sen sukulainen suopöllö.
Tämä pöllö ei ole kaikkialla uhanalainen, joskin sen status vaihtelee suuresti sen levinneisyysalueella.. Se elää Etelä-Amerikassa ja osissa Keski-Amerikkaa. Se on dokumentoitu kahdesti Texasista
Sen tieteellisen nimen osa stygius tarkoittaa "Styx-jokeen liittyvää", mutta yleisesti se tarkoittaa kaikkea tummaa ja synkkää.
Tummasarvipöllöllä on kuusi alalajia:
Oral Robertsin yliopisto
Oral Robertsin yliopisto (, ORU) on yhdysvaltalainen, yksityinen karismaattisen liikkeen yliopisto, joka toimii Tulsassa Oklahoman osavaltiossa. Yliopistossa opiskelee noin 3 790 opiskelijaa 49 osavaltiosta yhdessä kaikkiaan 56 eri maasta tulevien kansainvälisten opiskelijoiden kanssa. Vuonna 1963 perustettu yliopisto on nimetty perustajansa evankelista Oral Robertsin mukaan.
Yliopiston kampus on kooltaan noin kaksi neliökilometriä. ORU:n on hyväksyttänyt "Higher Learning Commission of the North Central Association of Colleges and Schools" (NCA) ja mahdollistaa 65 eri alan pääaineopiskelun. Niistä 14:ssä opiskelija voi edetä maisterintutkintoon sekä kahdessa tohtorintutkintoon. ORU on luokiteltu "Carnegie Foundation for the Advancement of Teaching" -säätiön jaottelussa tohtori- ja tutkimusyliopistoksi "The Princeton Review" -konsultointiyhtiö on listannut ORU:n yhdeksi parhaimmista, "Best in the West" (paras lännessä).
Kentauri (pikkuplaneetta)
Kentaurit ovat jäisiä pikkuplaneettoja, jotka kiertävät Aurinkoa Jupiterin ja Neptunuksen välillä ja niiden periheli on Jupiterin radan takana. Kaasujättiläisten vetovoimahäiriöiden takia kentaurien radat ovat epävakaita. Kentaurien uskotaan olevan entisiä Kuiperin vyöhykkeen kappaleita, jotka ovat joutuneet lähemmäs Aurinkoa. Osa kentaureista luokitellaan myös komeetoiksi. Tämä pienkappaleiden ryhmä on nimetty mytologisten kentaurien mukaan. Damocloidit kuten 5335 Damocles muistuttavat kentaureja etäisyytensä puolesta, mutta eivät pysy Jupiterin takana. Suurin kentauri on 10199 Chariklo, jonka läpimitta on 248 ± 18 kilometriä. Sillä on myös oma rengasjärjestelmänsä.
Läpimitaltaan yli kilometrin kokoisia kentaureja on arvioitu olevan yli 44 000.
Live: The Road
Live: The Road on brittiläisen The Kinks -yhtyeen kolmas virallinen livealbumi. Se julkaistiin Saksassa joulukuussa 1987, Yhdysvalloissa tammikuussa 1988 ja Britanniassa toukokuussa 1988. Albumin materiaali on äänitetty konsertissa Philadelphiassa heinäkuussa 1987. Poikkeuksen muodostaa kuitenkin avausraita "The Road", joka on syyskuussa 1987 äänitetty studiokappale.
A-puoli
B-puoli
Valhalla Rising
Valhalla Rising on tanskalais-brittiläinen toiminnallinen, historiaan sijoittuva seikkailuelokuva.
Jo vuosien ajan heimopäällikkö Barde on pitänyt voimakasta soturia, Yksisilmää, vangittuna. Tämän onnistuu paeta nuoren apurinsa Aren kanssa viikinkilaivalla. He rantautuvat tuntemattomaan maahan, jonka maaperästä huokuvat salaisuudet.
Ilta-Sanomien Tarmo Poussu piti elokuvaa piinallisen hidastempoisena ja rujon väkivaltaisena, joskin toisaalta myös visuaalisesti taidokkaana.
From Paris with Love
From Paris with Love on Pierre Morelin ohjaama toimintaelokuva, jonka päärooleissa nähdään John Travolta ja Jonathan Rhys Meyers. Käsikirjoituksen tekoon osallistui Luc Besson.
Chop suey
Chop suey (杂碎, pinyin: zá suì) on länsimaissa tunnettu kiinalainen tai oikeammin amerikankiinalainen ruoka. Se on lähtöisin Yhdysvalloissa asuvilta amerikankiinalaisilta. Chop suey on ruokalajina varsin yksinkertainen: pannulla kypsennettyä lihaa, kanaa tai katkarapuja sekä kasviksia suurustetussa kastikkeessa. Käytettävät kasvikset ja lihan voi valita jokseenkin vapaasti. Chop suey tarjoillaan yleensä riisin mutta myös nuudelien kanssa.
Minna Parikka
Minna Parikka (s. 1980 Helsinki) on suomalainen kenkäsuunnittelija. Hän muutti lukion jälkeen Iso-Britanniaan opiskelemaan kenkäsuunnittelua De Montfort Universityssä Leicesterissä, jossa hän suoritti kenkäsuunnittelun Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 2002. Samana vuonna Parikka voitti arvostetun "Young British Glove Designer of the Year" -tittelin. Parikka palasi Suomeen vuonna 2005 ja perusti oman kenkäbrändinsä.
Parikka lanseerasi omaa nimeänsä kantavan Minna Parikka –brändin vuonna 2005 palattuaan Suomeen Isosta-Britanniasta ja Italiasta. Ensimmäinen mallisto tuli markkinoille syksyllä 2006. Sittemmin joka vuosi valmistuu kaksi uutta mallistoa: kevät-kesä sekä syksy-talvi. Kenkien lisäksi mallistoissa on myös muita asusteita, kuten laukkuja, käsineitä, huiveja, sekä lompakoita.
Minna Parikka -tuotteet valmistetaan käsityönä Espanjassa Alicanten lähellä toimivilla alaan erikoistuneilla tehtailla. Materiaalina käytetään aitoa nahkaa.
Parikan kenkiä myydään 25 eri maassa (2014). Suomessa brändillä marraskuusta 2012 lähtien ollut lippulaivaliike Helsingissä, liikkeestä operoidaan myös kansainvälisesti toimivaa nettikauppaa.
Minna Parikka -tuotteita on ollut esillä useissa kansainvälisissä muotilehdissä, kuten esimerkiksi Voguessa, Ellessä ja Glamourissa. Lisäksi Parikan tuotteita on nähty monilla sekä suomalaisilla että kansainvälisillä julkisuuden henkilöillä, kuten esimerkiksi Beth Dittolla, Paloma Faithilla, Fergiellä, Cara Delevingnellä sekä Taylor Swiftillä. Parikka myös suunnitteli platinakengät Lady Gagalle, jotka tämä sai palkintona The Fame Monster -albumin tuplaplatina myynnistä.
Parikan tuotemerkin Minna Parikka on Kiinassa rekisteröinyt vuonna 2007 kiinalainen yritys, ja Parikka käy oikeutta siitä.
Parikka oli naimisissa kuubalaisen miehen kanssa, mutta aviopari jätti eroanomuksen syksyllä 2018. Heillä on yksi lapsi. Parikka seurusteli aiemmin muusikko Jussi69:n kanssa.
Milan Stepanov
Milan Stepanov (; s. 2. huhtikuuta 1983 Novi Sad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä turkkilaista Bursasporia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Stepanov aloitti ammattilaisuransa Vojvodinasta vuonna 2000, jota ennen hän oli pelannut seuran juniorijoukkueessa. Viisi vuotta myöhemmin hän nousi edustusjoukkueen kapteeniksi, mutta siirtyi kesken kauden turkkilaiseen Trabzonsporiin.
Heinäkuussa 2007 Stepanov teki sopimuksen portugalilaisjätti Porton kanssa. Joukkue maksoi hänestä 3,5 miljoonan euron siirtokorvauksen. Alotettuaan vaihtopelaajana, hän nousi pikkuhiljaa joukkueen avauskokoonpanoon. 28. marraskuuta 2007 pelatussa Mestarien liigan ottelussa englantilaista Liverpoolia vastaan Stepanov pelasi surkeasti ja jatkossa menetti avauskokoonpanopaikkansa veteraanipuolustaja Pedro Emanuelille. Toisena vuotenaan hän asemansa heikkeni entisestään, kun Porto hankki kesällä 2008 Rolandon Belenensesistä.
25. heinäkuuta 2009 Stepanov siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella espanjalaiseen Málagaan. Siirto sisälsi mahdollisen osto-option kauden päättyessä. Kauden ensimmäisellä puoliskolla hän pelasi vain neljässä ottelussa, tämän jälkeen hän oli kokoonpanon ulkopuolella lähes kolmen kuukauden ajan, kunnes palasi pelaamaan avauskokoonpanoon 7. helmikuuta 2007 ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan.
Heinäkuussa 2010 hän siirtyi turkkilaisseura Bursasporiin ilmaisella siirrolla.
Stepanov teki ensiesiintymisensä Serbian maajoukkueessa 16. elokuuta 2006 pelatussa ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan. Maaliskuussa 2007 hän oli mukana kahdessa vuoden 2008 EM-karsintaottelussa Kazakstania ja Portugalia vastaan. Ensimmäisessä ottelussa Kazakstania vastaan hän oli avauskokoonpanossa, mutta Portugalia vastaan hän aloitti vaihdosta.
Suomen urheiluhistoriallinen seura
Suomen urheiluhistoriallinen seura (SUHS) on vuonna 1992 perustettu järjestö, jonka tarkoituksena on koota yhteen urheilu- ja liikuntahistorian harrastajia ja tutkijoita sekä edistää alan monipuolista tutkimusta, toimintaa ja keskustelua Suomessa. Seura on Tieteellisten seurain valtuuskunnan (TSV) ja Suomen Tiedekustantajien liiton jäsen sekä International Society for the History of Physical Education and Sport (ISHPES) yhteisöjäsen.
Seuran puheenjohtaja on Heikki Roiko-Jokela. Seura on vuodesta 1994 julkaissut vuosikirjaa, joka on vuodesta 2008 lähtien ollut vertaisarvioitu.
Seura on perustettu Helsingissä 8.12.1992. Se jatkoi Liikuntatieteellisen Seuran vuonna 1976 aloittaman Suomen liikuntahistoria -projektin toimintaa. SUHS:n perustamisasiakirjan allekirjoittivat Antero Heikkinen, Seppo Hentilä, Kenth Sjöblom, Leena Laine, Antti O. Arponen ja Heikki Klemola. Perustajajäseniä oli paikalla 23. Ensimmäiseen hallitukseen valittiin perustamisasiakirjan allekirjoittajat ja Esa Sironen.
Heikkinen ja Laine on kutsuttu järjestön kunniajäseniksi.
Charles Sandison
Charles Sandison (s. 1969 Skotlanti, Britannia) on Tampereella Petsamon kaupunginosassa asuva mediataiteilija. Hän tekee tietokonepohjaisia valoinstallaatioita, jotka yhdistävät sanoja, metaforia ja liikettä arkkitehtuurisiin tiloihin. Sandison on opiskellut Glasgow School of Art -taidekoulussa Skotlannissa vuosina 1988–1993.
Sandisonin teoksia on kuvailtu valorunoudeksi ja valo-ornamentiikaksi. Ne perustuvat tietokoneella ohjelmoituihin ja projisoituihin sanoihin. Hänen ensimmäisiä tämäntyyppisiä töitään oli "Living Rooms" (2001), jossa valolla heijastetut sanat kuten mies, nainen, ruoka, isä, äiti, lapsi, vanha ja kuollut vaeltavat ympäri pimennettyä huonetta. Sanat elävät ja vuorovaikuttavat keskenään, mies-sanat etsivät ruokaa ja nainen-sanoja, joistä syntyy lapsi-sanoja. Välillä tappava virus tai vanhuus tuhoavat osan muista sanoista ja kaikki alkaa alusta. Jo Sandisonin esikoisnäyttelyssä Lontoossa 1993 oli esillä tietokonepohjaisia monitoreihin perustuvia teoksia.
Sandison on ollut mukana muun muassa Venetsian biennaalissa 2001 ja Ars-näyttelyssä 2006. Hänen Mika Waltarin kirjojen teksteihin perustunut teoksensa "Sinuhe" oli Waltari-näyttelyssä Ateneumin portaikossa 2007. Häneltä tilattiin myös teos nobelkirjailija José Saramagon 85-vuotisjuhliin vuonna 2008. Sandison on pitänyt yksityisnäyttelyjä 2000-luvun lopulla Yvon Lambertin gallerioissa New Yorkissa ja Pariisissa sekä Pariisin Musée d'Orsayssa. Rooman uusi nykytaiteen museo kutsui hänet tekemään teoksen Forum Romanumille 2007. Ulkotiloissa olevien valoteosten rakentaminen vaatii usein suuria lavoja ja erikoisjärjestelyjä, joten käytännössä työ on alkanut muistuttaa suuren rock-konsertin roudaamista.
Sandison muutti Suomeen 1995, Sandisonin puoliso on taiteilija Teija-Tuulia Ahola. Heillä on kaksi lasta.
Haamilainen teoria
Haamilainen teoria oli siirtomaakautena suosittu teoria, jonka mukaan Afrikan mustalla väestöllä ei ollut itsenäistä omaksumiskykyä ja siksi kaikki sivistykseen viittaavat piirteet tässä kulttuurissa olivat haamilaisten valloittajien ansiota. Haamilaiset "rodullisesti" ylivertaisina valloittajina olivat tuoneet teknologiset, yhteiskunnalliset ja sivistykselliset innovaatiot Afrikkaan. Teorian mukaan vietyjen ideoiden hyväksikäyttö oli passiivista verrattuna aktiiviseen lainaamiseen.
John Hanning Speken vuonna 1863 julkaistussa matkakirjassa "Journal of the Discovery of the Source of the Nile" esitettiin, että Ruandan väestöstä tutsit olivat haamilainen heimo, kun taas hutut kuuluvat mustan Afrikan alempiin banturotuihin. Speken käsitystä eivät tukeneet kielitieteellisetkään seikat, sillä Ruandassa sekä tutsit että hutut puhuvat samaa bantukieliin kuuluvaa ruandan (kinyarwandan) kieltä. Kuitenkin hänen näkemyksestään tuli nopeasti yleisesti hyväksytty totuus, joka muovasi tulevien siirtomaaisäntien hallintoa ja politiikkaa. Tämä toimi myöhemmin osavaikuttimena Ruandan kansanmurhaan.
Non-verbaalinen viestintä
Non-verbaalinen viestintä (myös nonverbaalinen viestintä) on viestintä, joka ei perustu sanojen merkityksiin. Non-verbaalista viestintää ovat ruumiinkielen piirteet kuten katseet, eleet, ilmeet, kosketukset, liikkeet ja vartalon asennot sekä myös äänensävyt, puheen nopeus ja puheen voimakkuus. Nämä välittävät tietoa viestinnän osapuolten välillä esimerkiksi puhujan mielentilasta, asennoitumisesta ja iästä. Non-verbaalinen viestintä voi olla tahallista tai tiedostamatonta.
Non-verbaaliseksi viestinnäksi voidaan katsoa myös ihmisen ja muunlajisten eläinten välinen vuorovaikutus. Kotieläimet ja työjuhdat voivat oppia ymmärtämään ihmisen ohjausta.
Glasgow School of Art
Glasgow School of Art on riippumaton taidekoulu Skotlannissa. Se sijaitsee Garnethillin alueella Glasgow'ssa.
Glasgow School of Art perustettiin vuonna 1845 nimellä "Glasgow Government School of Design", nimi vaihtui nykyiseksi vuonna 1853. Koululle valmistui 1899 Charles Rennie Mackintoshin suunnittelema rakennus. Koulussa on valokuvauksen, maalauksen, taidegrafiikan, kuvanveiston ja ympäristötaiteen, tuotesuunnittelun, tekstiilitaiteen, sisustussuunnittelun, arkkitehtuurin, visuaalisen viestinnän sekä hopeasepän linjat.
Glasgow School of Artissa on 1900 opiskelijaa, joista 20 prosenttia on ulkomailta. Useimmat Skotlannin johtavat nykytaiteilijat ovat valmistuneet Glasgow School of Artista, kuten monet Turner Prize -ehdokkaat ja voittajat. Tunnettuja alumneja ovat muun muassa Charles Rennie Mackintosh, kirjailija Alasdair Gray, Hannah Frank, animaattori Norman McLaren, näyttelija Robbie Coltrane ja sarjakuvapiirtäjä John Byrne. Myös Suomessa vaikuttava Charles Sandison on opiskellut koulussa.
Koulussa syttyi 16. kesäkuuta 2018 kello 23.30 tulipalo jo toisen kerran. Edellinen tulipalo oli vuonna 2014.
Ove Pedersen
Ove Pedersen (s. 30. elokuuta 1954) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Kesäkuusta 2017 lähtien hän on toiminut FC Midtjyllandin urheilutoimenjohtajana.
Pedersen aloitti vaatimattomaksi jääneen uransa Ikast FS:ssä 1980. Hän siirtyi kahden kauden jälkeen Herning Fremadiin, jossa pelasi uransa loppuun eli vuoteen 1986 saakka. Seuraavana vuonna Pedersen siirtyi valmentajaksi Viborgiin. Lyhyeksi jääneen pestinsä jälkeen hän toimi Vildbjergin päävalmentajana, kunnes palasi 1991 entiseen seuraansa Herning Fremadiin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa läpi 1990-luvun vieraillen 1996-97 lyhyen aikaa Qatarin alle 17-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana.
Vuonna 1999 Pedersenin luotsaama Herning Fremad ja Ikast FS yhdistyivät FC Midtjyllandiksi, jonka päävalmentaja Pedersenistä tuli. Hänen johdollaan seura voitti Tanskan ykkösdivisioonan mestaruuden kaudella 1999/2000 ja nousi superliigaan. Seura nousi nopeasti kärkikahinoihin ja sijoittui Pedersenin johdolla neljänneksi ja kolmanneksi. Lisäksi se eteni Tanskan cupissa välieriin 2000/01.
Kesällä 2002 Pedersen siirtyi Esbjerg fB:n päävalmentajaksi. Hän jatkoi seurassa hyvää työtään ja saavutti parhaimmillaan kolmossijan Tanskan superliigassa kaudella 2003/04. Marraskuussa 2005 Pedersen siirtyi Esbjergistä Arhus GF:n päävalmentajaksi. Pedersen ei pystynyt estämään AGF:n putoamista liigasta kaudella 2005/06, mutta sai silti jatkaa tehtävässään ja nosti AGF:n takaisin jo seuraavana keväänä.
Tammikuussa 2009 Pedersen siirtyi AGF:stä takaisin Esbjerg fB:n päävalmentajaksi. Pedersenin johdolla EfB sijoittui parhaimmillaan Tanskan liigassa neljänneksi kaudella 2009/10. Seuraava kausi oli kuitenkin vaikea ja EfB vajosi putoamiskamppailuun. Pedersen erosi tehtävästään maaliskuussa 2011.
Kesäkuun lopussa 2011 Pedersenistä tuli Tanskan 1. divisioonassa pelaavan FC Vestsjællandin päävalmentaja. Kaudella 2012/13 Pedersen luotsasi Vestsjællandin 1. divisioonan hopealle tasapistein mestaruuden vieneen Viborgin kanssa. Sijoituksen myötä vuonna 2008 perustettu seura nousi ensimmäistä kertaa Tanskan Superliigaan. Pedersen jatkoi seuran päävalmentajana liigassa ja debyyttikausi pääsarjatasolla päättyi yhdeksänteen sijaan, minkä myötä seura säilytti sarjapaikkansa. Toukokuussa Pedersen ilmoitti jättävänsä seuran kesällä 2014, kun hänen sopimuksensa päättyy.
Lokakuun alussa 2014 Pedersen korvasi erotetun Troels Bechin Tanskan liigan häntäpäähän juuttuneen Odense BK:n peräsimessä. Pedersenin johdolla OB selvisi putoamiskamppailusta ja yhdeksäs sija takasi sarjapaikan säilymisen. Hyvästä tuloksesta huolimatta hän jätti seuran kauden jälkeen.
Marraskuun lopulla 2015 Pedersen palkatiin pelastamaan jumbojoukkue Hobro IK:ta putoamiselta. Pedersen ei onnistunut nostamaan Hobroa sarjajumbon paikalta pois ja joukkue putosi kauden jälkeen. Hobro erotti Pedersenin marraskuussa 2016, vaikka joukkue johti Tanskan 1. divisioonaa.
Kesäkuussa 2017 Pedersenistä tuli FC Midtjyllandin urheilutoimenjohtaja.
Krilliöljy
Krilliöljy on krilliravuista valmistettava ravintolisä. Sitä käytetään omega-3 -rasvahappojen lähteenä kalaöljyn tapaan. Krilliöljy toimii pääsääntöisesti samoin kuin kalaöljy, mutta krilliöljyä riittää kalaöljyä pienempi annos.
Krilliöljy valmistetaan pelkästään krilliravuista. Se sisältää omega-3 rasvahappoja sekä fosfolipidejä ja astaksantiini -nimisiä antioksidantteja. Astaksantiini on yhteydessä ravun punaiseen väriin. Vesiliukoisten fosfolipidien ja astaksantiinin väitetään tekevän krilliöljystä poikkeuksellisen tehokkaan omega-3 -lähteen. Krilliöljyn vaikutuksesta terveyteen on tehty viime aikoina lisätutkimuksia, mutta kalaöljystä löytyy edelleen enemmän tutkimuksia kansainvälisestä lääketieteen tietokannasta (PubMed). Krilliöljyn omega 3 -rasvahappojen fosfatidyylikoliinin on todettu aktivoivan tehokkaammin ikääntyvien kognitiivisia toimintoja kuin sardiiniöljyn omega 3 -rasvahappojen triglyseridien.
Krilliöljyssä käytettävät krilliravut kalastetaan Antarktiksen rannoilta. Jäämeren puhtauden vuoksi krilliöljy sisältää huomattavan vähän ympäristömyrkkyjä. Antarktiksen ekosysteemiä suojellaan tarkasti. Krillien kalastusta valvoo järjestö Convention for the Conservation of Antarctic Marine Living Resources, ja kalastuksesta raportoidaan WWF:lle. Kalastetut ravut murskataan ja niistä valmistetaan öljyä. Useat luonnonsuojelujärjestöt, kuten Marine Conservation Alliance, Pew Environmental Group ja Ocean Conservancy vastustavat arktisilla merialueilla tapahtuvaa krillin kalastusta, biodiversiteetin vaarantumisen vuoksi.
Suomessa krilliöljyä myyvät apteekit ja luontaistuotekaupat.
Eco Harvesting
Eco-Harvesting on Aker BioMarine –yhtiön kehittämä kalastustekniikka.
Eco-Harvesting -teknologiaa käytetään krillirapujen pyytämiseen. Kalastusprosessi tapahtuu kokonaan veden alla, mistä krillit pumpataan suoraan laivan kannen tuotantokoneistoon. Krilleistä valmistetaan krilliöljyä. Toisin kuin tavallisen kalastuksen, Eco-Harvesting-teknologian väitetään olevan ympäristöystävällistä. Kalastusta valvoo järjestö Convention for the Conservation of Antarctic Marine Living Resources.
Eco-Harvesting –menetelmällä tuotettua krilliöljyä voi Suomessa ostaa luontaistuotekaupoista.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten skeet
Naisten skeet ammuttiin Ateenan 2004 kesäolympialaisissa 19. elokuuta. Kilpailun voitti Unkarin Diána Igaly tuloksella 97 (72+25).
Käräjärauha
Käräjärauha on aiemmin vallinnut periaate, jonka mukaan käräjillä tuli vallita yleinen sovinnon tila. Rauha koski paitsi käräjäpaikkaa myös tietä sinne ja sieltä pois. Käräjärauha perustui muinaisruotsalaiseen oikeuskäsitykseen. Se oli yksi Birger-jaarlin ajalta säilyneistä rauhanvalalaeista (edsöre). Suomen oikeudenkäymiskaaren (4/1734) 2 luvun 3 pykälässä oli määräys, jonka mukaan kihlakunnantuomarin oli käräjien aluksi julistettava käräjät ja käräjärauha alkaneiksi.. Mainittu pykälä muutettiin lailla oikeudenkäymiskaaren muuttamisesta (459/1970), joka tuli voimaan vuoden 1971 alussa.
Tapio Tuomela
Tapio Juhani Tuomela (s. 11. lokakuuta 1958 Kuusamo) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hän on opiskellut sävellystä mm. Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Magnus Lindberg, Eero Hämeenniemi ja Paavo Heininen. Hänen pääteoksiaan ovat kolme oopperaa, "Äidit ja tyttäret", "Kamariooppera Antti Puuhaara" ja "Neljäntienristeys", sekä kolme sinfoniaa ja kaksi konserttoa. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu runsaasti muuta orkesteri-, soitin- ja laulumusiikkia. Tuomela on toiminut Musiikin aika -festivaalin taiteellisena johtajana 1999–2008 ja Suomen Säveltäjät ry:n puheenjohtajana 2010-2014.
Tuomela on palkittu muun muassa Suomen Itsenäisyyden 70- ja 75-vuotisjuhlasävellyskilpailuissa, ja hän sai Kalevalaseuran palkinnon vuonna 2005.
Hän on saanut Ranskan valtiolta tunnustuksen Ordre National du merit 2014 ja Suomen Leijonan Ritarimerkin 2018.
Giovanni Benedetto Platti
Giovanni Benedetto Platti (9. heinäkuuta 1697 – 11. tammikuuta 1763, ei varmuutta) oli italialainen barokin ajan säveltäjä.
Vain osa Plattin tuotannosta on säilynyt, kuten:
Goldsmiths’ College
Goldsmiths' College on Lontoon yliopistoon kuuluva college Lontoossa. Se perustettiin vuonna 1891 nimellä "Goldsmiths' Technical and Recreative Institute" ja liitettiin Lontoon yliopistoon vuonna 1904, jolloin nimeksi tuli Goldsmiths' College. Sana 'College' pudotettiin pois vuonna 2006. "Goldsmiths' College" (heittomerkillä) on kuitenkin säilynyt koulun virallisena nimenä, ja se tunnetaan myös nimellä Goldsmiths, University of London. Goldsmiths on erikoistunut etenkin taiteisiin, designiin ja yhteiskuntatieteisiin.
Goldsmiths' Collegen taiteen osastoa pidetään Iso-Britannian maineikkaimpiin ja tärkeimpiin kuuluvana taidekouluna, josta on valmistunut Young British Artists -ryhmän jäseniä ja kymmeniä Turner Prize -ehdokkaita. Koulussa ovat opiskelleet muun muassa Damien Hirst, Lucian Freud, Antony Gormley Angus Fairhurst, Bridget Riley ja muotisuunnittelijat Mary Quant sekä Vivienne Westwood.
Goldsmiths' College sijaitsee New Crossin alueella Lontoon kaakkoisosassa. Koulun 1844 valmistunut Richard Hoggart -päärakennus on John Shaw nuoremman suunnittelema.
HMS A.1
HMS A.1 oli Britannian Kuninkaallisen laivaston A-luokan sukellusvene. Alus oli 12 metriä pidennetty versio aiemmista Holland luokan sukellusveneistä ja sen valmisti Vickers, Sons & Maxim Barrowissa. Merkittävin parannus edeltäneisiin aluksiin oli uusi komentotorni. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1902.
"SS Berwick Castle" törmäsi 18. maaliskuuta 1904 pinnan alla olleeseen sukellusveneeseen, joka upposi vieden mukanaan koko miehistön. Alus nostettiin 18. huhtikuuta, minkä jälkeen se palautettiin palvelukseen.
Aluksella tapahtui polttoaineen aiheuttama räjähdys elokuussa 1911, minkä jälkeen se muutettiin koealukseksi Amiraliteetin sukellusveneidentorjuntalautakunnalle. Alus tuhoutui vuotta myöhemmin radio-ohjattuna maalialuksena, mutta tällä kertaa ilman miehistötappioita. Uppoamispaikka pysyi salassa aina vuoteen 1989, jolloin kalastaja löysi aluksen hylyn Brackleshamin lahdelta.
Julie Coin
Julie Coin (s. 2. joulukuuta 1982) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 60 heinäkuussa 2009. Hän on voittanut urallaan kahdeksan ITF-turnausta kaksinpelissä.
Coinin läpimurto tapahtui Yhdysvaltain avoimissa 2008, jonne hän lähti maailmanlistan 188:ntena. Hän pääsi mukaan pääsarjaan voittamalla karsinnoissa Amanda McDowellin, Sesil Karatantchevan ja Elena Baltachan. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun hän pääsi pääsarjaan WTA-turnauksessa. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Casey Dellacquan 7–6(6), 7–6(4). Toisella kierroksella hän teki jättiyllätyksen voittamalla maailmanlistan ykkösen ja turnauksen ykköseksi sijoitetun Ana Ivanovićin 6–3, 4–6, 6–3.. ESPN ja Sports Illustrated kutsuivat voittoa tennishistorian mahtavimpana yllätyksenä. Kolmannella kierroksella Coin ei pystynyt enää yllättämään, vaan hävisi Amélie Mauresmolle 4–6, 4–6.
Brisbanen turnauksessa Coin hävisi Amélie Mauresmolle toisella kierroksella. Naiset pelasivat noin 3 tuntia, ja Mauresmo voitti ottelun 5–7, 6–2, 7–6(11).
Coin voitti Elena Vesninan 6–4, 4–6, 6–1 ensimmäisellä kierroksella Australian avoimissa.
Australian avointen 1. kierroksella Coin hävisi australialaiselle Alicia Molikille 3–6, 7–6, 6–3 ja Ranskan avoimissa Kateryna Bondarenkolle. Wimbledonin avauskierroksella hän hävisi Sara Erranille ja US Openissa Alexandra Dulgherulle.
Pauline Parmentier
Pauline Parmentier (s. 31. tammikuuta 1986 Cucq) on ranskalainen tennispelaaja.
Parmentier pääsi toiselle kierrokselle Yhdysvaltoin avoimissa 2007 voittamalla Tatjana Malekin. Toisella kierroksella hän hävisi Martina Hingisille. Hänen paras Grand Slam -saavutuksensa on pääsy neljännelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2014.
Parmentier on voittanut neljä WTA-turnausta kaksinpelissä. Ensimmäinen voitto tuli 6. lokakuuta 2007 Taškentissa, Uzbekistanissa, jolloin finaalivastus oli Viktoryja Azarenka. Toinen turnausvoitto tuli 20. heinäkuuta 2008 Bad Gasteinissa, Itävallassa, jolloin finaalivastus oli Lucie Hradecká. Semifinaalissa Parmentier voitti ykköseksi sijoitetun Ágnes Szávayn 6–4, 6–2. Seuraavat turnausvoittonsa hän saavutti vasta vuonna 2018, kun hän huhtikuussa voitti Istanbulin loppuottelussa Polona Hercogin ja syyskuussa Quebec Cityn loppuottelussa Jessica Pegulan.
Stéphanie Dubois
Stéphanie Dubois (s. 31. lokakuuta 1986 Laval) on kanadalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli naisten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 87 tammikuussa 2012. Hän voitti kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä.
Vuonna 2007 Stéphanie Dubois ja Renata Voráčová selviytyivät Bell Challengen nelinpelin finaaliin, mutta hävisivät Christina Fusanolle ja Raquel Kops-Jonesille kahdessa erässä. Vuonna 2008 Dubois pääsi pääsarjaan Australian avoimissa ja Ranskan avoimissa. Wimbledonin ensimmäisen kierroksen ottelussa Duboisilla oli kolme ottelupalloa kahdeksanneksi sijoitettua Anna Tšakvetadzea vastaan, mutta ei pystynyt hyödyntämään niitä ja hävisi ottelun luvuin 2–6, 6–1, 8–6.
Vuonna 2009 Dubois voitti Vancouverissa 75 000 dollarin ITF-turnauksen loppuottelussa ykköseksi sijoitetun Sania Mirzan kolmessa erässä 1–6, 6–4, 6–4. Yhdysvaltain avoimissa hän voitti Kristina Mladenovicin ensimmäisellä kierroksella, kunnes hävisi Sorana Cîrstealle toisella kierroksella.
Vuoden 2010 Ranskan avoimissa Dubois hävisi ensimmäisellä kierroksella Stephanie Cohen-Alorolle luvuin 6–7, 6–1, 6–3.
Dubois lopetti uransa syyskuussa 2014.
Kosti Pollari
Kosti Johannes Pollari () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä Valkoisessa armeijassa.
Pollarin vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Pollari ja Anna Passi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Aili Susanna Iso-Somppin kanssa. Hän kävi kansakoulun. Hän kävi armeijan aseupseerikurssin Kuopiossa vuonna 1918.
Pollari työskenteli maanviljelijänä Kauhavalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Pollari astui Suomen Valkoisen armeijan palvelukseen 7. helmikuuta 1918. Hänet ylennettiin aliupseeriksi sen jälkeen kun hän oli vannonut sotilasvalan ja allekirjoittanut palvelusitoumuksensa. Takaisin Suomeen hän palasi jääkärien etujoukon mukana Vaasaan 18. helmikuuta 1918. Vaasasta hänet komennettiin aluksi komppanianpäälliköksi Virtain pataljoonan 2. komppaniaan, josta hänet siirrettiin myöhemmin Porin rykmentin II pataljoonan 6. komppanian päälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Vaskivedellä, Kurussa, Muroleessa, Teiskossa, Viljakkalassa, Ylöjärvellä, Tampereella ja Vammalassa. Vammalan taistelun jälkeen hän koulutti noin viikon ajan Punkalaitumen suojeluskuntaa.
Pollari siirrettiin sisällissodan jälkeen 4. heinäkuuta 1918 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Valkoisen kaartin rykmenttiin, josta hänet siirrettiin edelleen 17. elokuuta 1918 alkaen Karjalan kaartin rykmenttiin. Armeijasta hän erosi 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön 7. helmikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Kauhavan suojeluskuntaan, jossa hän palveli 15. maaliskuuta 1924 saakka. Hän toimi tuona aikana myös sotilasohjaajana Etelä-Pohjanmaan suojeluskuntapiirissä 1. kesäkuuta - 31. joulukuuta 1920 välisen ajan. Myöhemmin hän työskenteli maanviljelijänä Kauhavalla.
Pollari osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä 45. Kuormastokomppaniassa ja Osasto Haapaveden komentajana Jalkaväenkoulutuskeskus 5:ssä. Jatkosodan puhjettua hän toimi niin ikään kuormastokomppanian päällikkönä ja osallistui sotatoimiin Uhtualla. Vuonna 1942 hänet vapautettiin sotapalveluksesta. Sotien jälkeen hänet pidätettiin asekätkennästä. Hänet on haudattu Kauhavalle.
Shenay Perry
Shenay Perry (s. 6. heinäkuuta 1984 Washington, DC) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 40 elokuussa 2006.
Perry ei ole voittanut urallaan yhtään WTA-turnausta, mutta ITF-turnausvoittoja hänellä on kaksinpelissä yhdeksän kappaletta, jotka kaikki ovat tulleet Yhdysvalloissa. Nelinpelissä ITF-turnausvoittoja Perryllä on seitsemän, joista kaikki ovat tulleet Yhdysvalloissa ja yhdysvaltalaisen parin kanssa.
Grand Slam -turnauksissa Perryn paras saavutus on neljännelle kierrokselle pääsy Wimbledonissa vuonna 2006. Ranskan avoimissa vuonna 2006 hän pääsi kolmannelle kierrokselle asti.
Fed Cupissa Perry edusti Yhdysvaltoja maailmanlohkon puolivälierissä Saksaa vastaan. Maaottelun ratkettua Yhdysvaltojen voitoksi hän pääsi pelaamaan Vania Kingin kanssa Anna-Lena Grönefeldiä ja Jasmin Wöhriä vastaan häviten ottelunsa.
Heino Ponkala
Heino Vilho Ponkala () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. Vielä ikämiehenä hän osallistui talvi- ja jatkosotaan konekiväärikomppanian päällikkönä ja kaatui lopulta jatkosodassa Vermajoella käydyissä taisteluissa.
Ponkalan vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Arvid Ponkala ja Eeva Briitta Kunnari. Hänet vihittiin avioliittoon ensimmäisen kerran vuonna 1919 Alma Piessan kanssa, joka kuoli vuonna 1925. Toistamiseen hän avioitui vuonna 1928 Saima Pälven kanssa. Hän kävi kansakoulun. Hän kävi suojeluskuntaupseerikurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1922 ja Reserviupseerikoulun vuonna 1928.
Ponkala työskenteli maanviljelijänä Alatorniolla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 28. syyskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Ponkala astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, jossa haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918.
Sisällissodassa saamistaan haavoista parannuttuaan Ponkala astui palvelukseen ja määrättiin Suomen valkoisen kaartin 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 7. syyskuuta 1918 alkaen Kuopion jalkaväkirykmentti 4:n 5. komppaniaan. Hän erosi armeijan palveluksesta 11. helmikuuta 1919 ja astui Rajavartioston palveluksee, jossa hänet sijoitettiin Tornion rajavartiopataljoonaan, jossa hän palveli 1. elokuuta 1919 saakka. Rajavartiostosta hän siirtyi Suojeluskuntajärjestöön, missä hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Tornion suojeluskuntaan, jossa hän palveli 31. tammikuuta 1924 saakka. Helmikuun alusta hänet maarättiin Pohjolan suojeluskuntapiirin VII alueen päälliköksi.
Ponkala osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 27:n konekiväärikomppaniassa ja osallistui taisteluihin Suomussalmella, Raattella ja Kuhmossa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 54:n konekiväärikomppaniaan ja osallistui taisteluihin Tuutijärvellä, Polkuvaarassa, Sulatevaaralla, Alakurtissa ja Vermajoella, jossa hän kaatui taistelussa. Hänet on haudattu Tornioon.