hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luhtatähtimö
Luhtatähtimö ("Stellaria palustris") on monivuotinen, rannoilla kasvava tähtimöiden ("Stellaria") suvun kohokkikasvilaji.
Luhtatähtimö kasvaa 15–60 senttimetriä korkeaksi. Sen särmikkäät ja kaljut varret kasvavat pystysti tai kohenevasti. Väriltään kasvi on sini-, valkoisen-, puhtaan- tai kellanvihreä. Varsi ja lehtilaita ovat sileitä tai joskus matalista, tylpistä nystermistä alaosastaan vähän karheita. Kukallisen verson alimmatkin lehdet ovat lähes ruodittomia. Kaljulaitaiset ja tavallisesti yläviistoon siirottavat lehdet ovat kapeansuikeita tai tasasoukkia, joskus myös leveänsuikeita tai soikeita. Kukintona on tavallisesti 3–13-kukkainen, suppea tai harsu kaksihaarainen viuhko. Joskus viuhko on muuntunut yksikukkaiseksi. Kukinnon tukilehdet ovat kalvomaisia ja kaljuja. Luhtatähtimön kukassa on viisi valkoista terälehteä, jotka ovat 6–13 millimetriä pitkiä ja syvästi halkoisia. Teriötä selvästi pienempi verhiö on viisilehtinen, kalju ja 5–7 mm pitkä. Heteiden ponnet ovat 0,8–1,2 mm pitkiä, emiö on kolmelehtinen. Suomessa luhtatähtimö kukkii kesä-elokuussa. Hedelmänä on kuusiliuskaisesti aukeava, lyhyt kota. Siemenet ovat 1,2–1,5 mm pitkiä. Lajin kromosomiluku on poikkeuksellisen suuri ja muunteleva.
Luhtatähtimö muistuttaa ulkonäöltään suuresti Suomessa harvinaista suomentähtimöä eli idänluhtatähtimöä ("Stellaria fennica") sekä myös jossain määrin myös kevättähtimöä ("Stellaria holostea"). Luhtatähtimö voi risteytyä heinätähtimön ("Stellaria graminea") kanssa. Luhtatähtimö on ulkonäöltään muutoinkin hyvin monimuotoinen, joten erottaminen lähilajeista tai risteymistä voi olla hankalaa.
Euroopassa luhtatähtimöä kasvaa Britteinsaarilta ja Pohjois- ja Itä-Ranskasta itään aina Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Pohjois-Italiaan, Pohjois-Balkanille, Romaniaan ja Etelä-Ukrainaan. Pohjoisessa sitä puolestaan kasvaa Pohjois-Venäjälle ja Fennoskandian pohjoisosiin, joskin Norjassa lajia tavataan vain maan kaakkoisosissa. Kaukasuksella lajilla on erillinen esiintymisalueensa. Euroopasta luhtatähtimön levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Keski-Siperiaan. Hajanaisemmin lajia kasvaa Keski-Aasiassa sekä Pohjois- ja Itä-Siperiassa. Tulokaslajina sitä esiintyy Itä-Kanadassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa luhtatähtimö on alkuperäislaji, jota tavataan paikoitellen Keski-Lappia myöten. Runsaimmillaan laji on Etelä- ja Keski-Suomessa sekä Perämeren rannikkoseudulla.
Luhtatähtimö kasvaa Suomessa luhtaisilla rannoilla, -niityillä ja -pensaikoissa ja ojanvarsissa.
Fritz Wendel
Friedrich "Fritz" Wendel (21. helmikuuta 1915 – 9. helmikuuta 1975) oli saksalainen koelentäjä. Hän palveli lähinnä Messerschmitt-tehtaan pääkoelentäjänä. Wendel saavutti mäntämoottoristen potkurilentokoneiden nopeuslennon maailmanennätyksen. Se tapahtui Me 209 V1 -kokeilukoneella vuonna 1939. Uusi ennätys oli 755,138 km/h.
Fritz Wendel oli lentokapteeni, joka testasi myös uusia Messerschmitt Me-262 -suihkuhävittäjiä. Mainittu konetyyppi oli myös kaikkein ensimmäisiä, niin kutsutuilla nykyaikaisilla laskutelineillä varusteltuja lentokoneita. Myöhemmät versiot saivat nokkapyörän entisen kannuspyörän asemesta.
007 ja kultainen ase (romaani)
007 ja kultainen ase on Ian Flemingin kirjoittama kolmastoista James Bond -romaani. Kirja ilmestyi vuonna 1965.
Kirjasta tehty samanniminen elokuvasovitus ilmestyi vuonna 1974.
BBC:n sinfoniaorkesteri
BBC:n sinfoniaorkesteri on Britannian yleisradioyhtiön BBC:n sinfoniaorkesteri, jonka kotipaikka on Lontoo.
Orkesteri soittaa kesäisin Proms-festivaalilla.
BBC:llä on ollut alusta alkaen orkesteri useilla eri nimillä. Vuonna 1930 se vakinaistui nimellä BBC Symphony Orchestra, ja sen ylikapellimestariksi tuli Adrian Boult, joka toimi ylikapellimestarina vuoteen 1950.Orkesterin ylikapellimestari on kesästä 2013 alkaen Sakari Oramo.
Schuylkill
Schuylkill on joki Pennsylvanian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on 210 kilometriä pitkä ja laskee Delawarejokeen Philadelphian kaupungin kohdalla.
Schuylkill saa alkunsa Schuylkillin piirikunnan itäosissa. Se virtaa pääasiassa kaakkoiseen. Little Schuylkill liittyy siihen Port Clintonissa, kun joki lävistää solassa Blue Mountainin. Jokivarren muita merkittäviä kaupunkeja ovat Pottsville, Reading, Pottstown, Phoenixville ja Norristown. Joen valuma-alueella asuu yli 3,2 miljoonaa ihmistä, ja siitä saa juomavetensä yli 1,75 miljoonaa ihmistä.
Schuylkill sai 1820-luvulla kanavan, joka mahdollisti liikenteen aina Pottsvilleen asti. Joen latvavedet olivat antrasiitti- ja hiilialueilla. Jokea pitkin kuljetettiinkin huomattavia määriä hiiltä, mikä auttoi jokilaakson teollistumisen kehitystä. Raideliikenne kuitenkin korvasi vesiliikenteen 1840-luvulle mennessä.
Tomorrow Square
Tomorrow Square (, ) on viidenneksi korkein pilvenpiirtäjä Shanghaissa Kiinassa. Pilvenpiirtäjä on 286 metriä korkea ja rakennuksessa on 55 kerrosta. Rakennuksen tiloissa on 342-huoneinen Marriott-hotelli, jonka lisäksi rakennuksessa on 255 asuntoa. Rakennus edustaa tyyliltään modernia arkkitehtuuria. Pilvenpiirtäjä rakennettiin vuosien 1997–2003 aikana.
Karhunputket
Karhunputket ("Angelica") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 115 lajia. Karhunputkilajeista muutamia käytetään mauste- ja lääkekasvina, esimerkiksi väinönputkea.
Sorsat (suku)
Sorsat ("Anas") on sorsalintujen lahkoon kuuluva suku.
Sorsat syövät vesikasveja, joita ne yleensä nyhtävät matalista vesistä, harvoin sukeltamalla kokonaan veden alle. Ne syövät myös hyönteisiä ja siemeniä lähellä rantaa. Sorsien nokka on leveä ja litteä. Uidessaan ne kelluvat korkealla vedessä. Ne lentävät usein tiiviissä parvissa.
Sorsien keskinäiset sukulaisuussuhteet ovat hankalia selvittää molekyylibiologisin keinoin. Sorsat risteytyvät helposti lähisukulaistensa kanssa ja tuottavat lisääntymiskykyisiä jälkeläisiä, mikä sekoittaa sukulaisuussuhteita entisestään.
Sorsien sukuun kuuluu 26 lajia:
Kelluhankasammal
Kelluhankasammal ("Riccia fluitans") on hankasammalten ("Riccia") sukuun kuuluva maksasammallaji, joka elää yleensä vedessä kelluvana. Lajia tavataan Keski-Euroopassa laaja-alaisesti, Suomessa etelä- ja keskiosassa maata.
Kelluhankasammalen sekovarsi on kapean nauhamainen, 5 senttimetriä pitkä ja enintään yhden millimetrin leveä. Se on moneen kertaan hankahaarainen. Sekovarren sisällä on pieniä ilmaonteloita. Kelluhankasammal on yksikotinen. Sen itiöpesäkkeet sijaitsevat sekovarren alapinnan pallomaisissa paksunnoksissa.
RIAA-korjain
RIAA-korjain oikaisee LP-levyä toistettaessa levyn tallennuksen aikana tehdyn suodatuksen eli RIAA-esikorostuksen taajuusvasteen alkuperäisen musiikkitallennuksen mukaiseksi. Korjain on yleensä integroitu äänipäätevahvistimen esivahvistimessa magneettiselle äänirasialle tarkoitettuun levysoitinliitäntään.
RIAA-taajuuskorjaus on analogisisissa äänilevyissä ja levysoittimissa käytetty taajuuskorjaustapa. Se määrittelee ääntä levylle tallennettaessa ja levyltä toistettaessa käytettävät taajuuskorjaukset. Tallennuksen aikana matalia ääniä vaimennetaan ja toiston aikana vastaavasti vahvistetaan. Tämän avulla uran aaltoilun amplitudi levyllä pienenee ja urat voidaan kaivertaa levyn pintaan tiheään ilman että ne koskettavat toisiaan.
Vuonna 1954 standartoitu RIAA-korjaus ei heti yleistynyt. Siksi monissa 1930-1970 vuosien levyissä on äänitteitä, jotka tehtiin levy-yhtiön omalla taajuuskorjaustavalla. Erillisessä RIAA-korjaimessa voi olla mahdollisuus valita, minkälaista taajuuskorjausta käyttää.
Japanilainen kello
Japanilainen kello () on perinteistä japanilaista aikaa näyttävä mekaaninen kello. Kellon toivat Japaniin joko hollantilaiset jesuiitat tai kauppiaat 1500-luvulla. Kellot olivat joko messingistä tai raudasta valmistettuja lyhtykelloja . Tokugawa Ieyasulla oli eurooppalaisvalmisteinen lyhtykello.
Tuon ajan eurooppalaisissa kelloissa ei käytetty heiluria tai tasapainojousta, joten myöskään japanilaiset kellosepät eivät niitä käyttäneet vuonna 1641 alkaneella Sakoku-kaudella. Tämän johdosta japanilaiset kellosepät joutuivat itse kehittämään tekniikkaa, ilman merkittävää vaikutusta länsimaista. He osoittivat huomattavaa kekseliäisyyttä soveltaessaan eurooppalaista kellonvalmistusoppia ja muokatessaan sitä sopimaan perinteisen japanilaisen kalenterin tarpeisiin.
Eurooppalaisten kellojen sovittaminen japanilaisen kalenterin tarpeisiin oli haastava tehtävä. Japanilaisessa kellossa oli 6 päiväyksikköä auringonnoususta auringonlaskuun ja 6 yöyksikköä auringonlaskusta seuraavaan auringonnousuun. Tämän johdosta päivän tunnit olivat pidempiä kesällä ja lyhyempiä talvella. Eurooppalaiset kellot oli kuitenkin suunniteltu näyttämään aikaa, joka ei riippunut vuodenajoista.
Useimmat japanilaiset kellot toimivat painojen avulla. Japanilaiset kuitenkin tunsivat myös jousikäyttöiset kellot. Samoin kuin eurooppalaiset lyhtykellot, myös japanilaiset kellot käyttivät toisinaan pöytiä tai tasoja, joiden läpi painot saattoivat pudota. Jousikäyttöiset kellot oli tarkoitettu siirrettäviksi. Pienimmät olivat suuren rannekellon kokoisia joita omistajat kantoivat inrō-koteloissa.
Tyypillisessä kellossa oli kuusi merkittyä tuntia alkaen 9 ja päättyen 4, nämä merkitsivät taaksepäin laskettuna aikaa keskipäivästä keskiyöhön. Numeroita 1-3 ei käytetty uskonnollisista syistä. Buddhalaiset käyttivät näitä merkitsemään rukouskutsuja. Lukuja laskettiin taaksepäin, koska varhaisimmissa japanilaisissa kelloissa käytettiin poltettavia suitsukkeita merkitsemään aikaa. Aamunkoittoa ja iltahämärää merkittiin 6. tunnilla.
Jokaiselle tunnille oli määritetty kiinalaisen horoskoopin tähtimerkki. Päivän tunnit olivat aamunkoitosta alkaen:
Yön tunnit olivat
Japanilaisissa kelloissa käytettiin erilaisia mekanismeja esittämään vaihtelevanmittaisia tunteja. Käytännöllisin tapa oli tornikello, jossa kellonaikaa ei esitetty kellotaululla vaan painoon kiinnitetyllä merkillä, joka eteni uraa pitkin. Uran varrelle sijoitetut siirrettävät merkit osoittivat kellonaikaa.
Kellotaulujen käyttö oli osa eurooppalaista teknologiaa ja erilaisia ratkaisuja suunniteltiin vaihtelevanmittaisten tuntien esittämiseksi. Joissakin kelloissa oli siirrettävät tuntimerkinnät 24 tunnin kellon reunalla. Toisissa oli useita eri kellotauluja, joita voitiin vaihtaa vuodenajan mukaan.
Vuonna 1873 Japanissa otettiin käyttöön gregoriaaninen kalenteri.
Veli-Pekka Lehtola
Veli-Pekka Lehtola (s. 17. lokakuuta 1957 Inari) on saamelaisen kulttuurin professori Oulun yliopiston Giellagas-instituutissa. Hän on Suomen saamelainen. Lehtolalta on ilmestynyt useita julkaisuja saamelaisten historiasta ja kulttuurista.
Lehtola opiskeli Oulun yliopistossa pääaineenaan kirjallisuus ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1985 ja lisensiaatiksi vuonna 1995. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1997. Vuodesta 1998 Lehtola on ollut pohjoisen kulttuurihistorian dosentti Lapin yliopistossa. Hän työskenteli Saamen ja pohjoisten kulttuureiden ja historian yliassistenttina Oulun yliopistossa 1999–2003. Vuodesta 2003 tehtävä oli saamelaisen kulttuurin vs. professuuri ja vuodesta 2005 alkaen vakituinen virka. Lehtola toimi Giellagas-instituutin johtajana vuosina 2006–2008.
Tutkijana Lehtola on erikoistunut saamelaisten ja Lapin historiaan sekä saamelaisten nykytaiteisiin ja muun muassa saamelaiskuvan kehitykseen. Historian osalta hänen päätutkimuskohteitaan ovat olleet saamelaisten ja suomalaisten suhteet 1900-luvun alkupuoliskolla. Lehtolan pääteos on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (SKS) kustantama "Saamelaiset suomalaiset – kohtaamisia 1896–1953" (2012). Häneltä on ilmestynyt useita kirjoja ja tieteellisiä artikkeleita.
Vuonna 2011 Suomen tietokirjailijat ry myönsi Lehtolalle tietokirjailijapalkinnon tunnustuksena korkeatasoisesta tuotannosta. Hänen teoksensa "Saamelaiskiista" (2015) oli Kanava-palkintoehdokkaana. Teos on ehdolla myös maaliskuussa 2016 jaettavan Vuoden tiedekirja -palkinnon saajaksi.
Volkswagen CC
Volkswagen CC (alun perin myös Passat CC) on Volkswagenin vuosina 2008–2017 valmistama ylemmän keskiluokan sedan-korinen henkilöauto. Se perustuu yhtiön Passat-malliin, mutta on mitoiltaan sitä suurempi ja muodoiltaan coupémainen. Aluksi autoa markkinoitiin lisäämällä Passat-mallinimeen kirjaimet ”CC” ("Comfort Coupé"), mutta vuosimallissa 2012 se erotettiin selkeämmin omaksi mallikseen nimeämällä malli pelkästään CC:ksi. Yhdysvaltain ja Etelä-Afrikan markkinoilla sen nimi on ollut alusta alkaen Volkswagen CC.
Mallivuodelle 2012 uudistettu Volkswagen CC esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä, ja tuotanto käynnistyi vuoden 2012 tammikuussa. Auton keula ja perä muotoiltiin uudestaan, keskiosan säilyessä muuttumattomana.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017 esiteltiin CC:n korvaava Volkswagen Arteon, jota myydään Kiinan markkinoilla edelleen Volkswagen CC -nimisenä.
Simon V de Montfort
Simon V de Montfort (1208 – 4. elokuuta 1265) oli Leicesterin kuudes kreivi, joka johti vuosina 1263–1265 kapinaa Englannin kuningas Henrik III:ta vastaan niin sanotun toisen paronien sodan aikana. Hän kaatui Eveshamin taistelussa, joka päättyi kuningasta tukevien joukkojen voittoon. Simon V de Montfort oli ristiretkeilijänä tunnetun Simon IV de Montfortin poika.
Gummerus (suku)
Gummerus on suomalainen sivistyssuku.
Nimi Gummerus on johdettu kreikankielen pihkaa tarkoittavasta sanasta "gummi", joten suvun on arveltu olleen lähtöisin jostain Pihkala-nimisestä talosta. Suvun kantaisäksi on arvailtu vuonna 1663 kuollutta Oriveden kirkkoherraa Josephus Petri Gummerusta, jonka äidinisä Sigfrid Pihkala omisti Pihkalan talon Turussa. Suvussa oli myöhemmin runsaasti pappeja. Eräs talonpoikaistunut sukuhaara otti käyttöön nimen "Gumér". Useat suvun jäsenet suomensivat nimensä 1900-luvun alussa "Pihkalaksi" ja muutamat "Valtavaaraksi".
Levometamfetamiini
Levometamfetamiini ( l-metamfetamiini, levmetamfetamiini, desoksiefedriini) on metamfetamiinin stereoisomeeri. Sitä käytetään mm. USA:ssa hengitysteitä avaavissa lääkevalmisteissa (Vicks Inhaler) eikä sillä ole samanlaista huumevaikutusta kuten sen toisella stereosiomeerilla D-metamfetamiinilla.
Levometamfetamiinin puoliintumisaika on 13,3 – 15 tuntia.
Pennsylvanian kuvataideakatemia
Pennsylvanian kuvataideakatemia () on Philadelphiassa sijaitseva taidemuseo ja -koulu. Se perustettiin vuonna 1805, ja se on Yhdysvaltain vanhin kuvataideakatemia.
Akatemiaa olivat vuonna 1805 perustamassa Charles Willson Peale, William Rush ja muutama muu taiteilija. Sen ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Yhdysvaltain perustajaisiin kuulunut George Clymer. John Dorseyn suunnittelema museorakennus avattiin huhtikuussa 1806, ja sen ensimmäinen näyttely pidettiin vuonna 1807. Akatemian rakennuksesta annettiin opetuskäyttöön huone ensimmäisen kerran vuonna 1810.
Akatemia ajautui 1830-luvulla pahoihin taloudellisiin vaikeuksiin, jolloin vararikkokin oli lähellä. Se onnistui kuitenkin tasapainottamaan tilanteen, ja jo vuonna 1836 se uskalsi ostaa Benjamin Westin teoksen. Tuli vauroitti akatemian rakennusta pahoin vuonna 1845, ja sen tilalle avattiin vuonna 1847 uusi ja isompi Richard A. Gilpinin suunnittelema rakennus. Chestnut Streetin rakennus myytiin vuonna 1870, ja Frank Furness ja George Wattson Hewitt valittiin seuraavana vuonna suunnittelemaan uutta rakennusta Broad Streetin ja Cherry Streetin kulmaan. Uusi rakennus avattiin vuonna 1876.
Harrison S. Morris oli akatemian johtaja vuosina 1892–1905. Hän oli Yhdysvaltain ensimmäisiä ammattimaisia taidehallintojohtajia. Hän hankki museon kokoelmiin paljon yhdysvaltalaista nykytaidetta. Museolla oli 1920-luvulla kolme näyttelyä, joista on tullut Yhdysvaltain modernismin merkkipaaluja. Keväällä 1920 Representative Modern Masters -näyttely esitteli eurooppalaisia postimressionisteja, kuten Paul Cézannea ja Paul Gauguinia. Seuraavan vuoden näyttely, Paintings and Drawings Showing the Later Tendencies in Art, oli ensimmäinen yhdysvaltalaista modernismia esittelevä merkittävä näyttely.
Museon päärakennus suljettiin vuonna 1974 korjaustöitä varten. Seuraavana vuonna se valittiin historialliseksi muistomerkiksi. Rakennus avattiin uudelleen vuonna 1976 Yhdysvaltain 200-vuotisjuhliin.
Aleksei Petrovitš
Aleksei Petrovitš (; 28. helmikuuta 1690 – 7. heinäkuuta 1718) oli Pietari Suuren ja tämän ensimmäisen vaimon Jevdokija Lopuhinan vanhin poika sekä Venäjän kruununperillinen. Pietari Suuri surmautti salaliitosta syytetyn Aleksein vuonna 1718. Aleksein poika kohosi myöhemmin hallitsijaksi nimellä Pietari II.
Aleksei vietti varhaislapsuutensa isoäitinsä ja äitinsä luona. Äidin jouduttua luostariin vuonna 1698 poika vietiin tädin luokse Preobraženskojen kylään, jossa hän opiskeli saksalaisten kotiopettajien johdolla. Vaikeiden perhesuhteiden ja ympäristön vaikutuksesta Alekseista tuli heikkoluonteinen, sulkeutunut ja arka. Vuosina 1705–1706 hänen ympärilleen muodostui Pietarin uudistuksia vastustanut, papeista ja pajareista koostunut oppositio. Suuressa Pohjan sodassa Aleksei kuitenkin osallistui lojaalisti isänsä mukana Narvan piiritykseen vuonna 1704 ja johti Moskovan linnoittamista vuonna 1707. Hän opiskeli vuonna 1709 Dresdenissä Saksissa.
Vuonna 1711 Aleksei meni naimisiin saksalaisen prinsessa Charlotte Christine von Braunschweig-Wolfenbüttelin kanssa. Vuonna 1714 tämä synnytti tyttären Nataljan ja vuonna 1715 pojan Pjotrin, josta myöhemmin tuli keisari Pietari II. Ulkomaanmatkojensa jälkeen vähälahjaisena pidetty Aleksei menetti lopullisesti kiinnostuksensa sotilaallisia harrastuksia kohtaan. Hän vastusti isänsä määräyksiä, juopotteli pappien kanssa ja solmi suhteen vangiksi otettuun suomalaiseen Eufrosyne-nimiseen tyttöön. Pietari I vaati Alekseita luopumaan uudistusten vastustuksesta uhkaillen häntä kruununperijän aseman menetyksellä ja luostariin sulkemisella. Charlotten kuoltua Aleksei pakeni vuonna 1716 Eufrosynen kanssa Itävaltaan lankonsa Kaarle VI:n suojiin. Aluksi he asuivat Ehrenbergin linnassa Tirolissa ja myöhemmin Napolissa. Pietari I:n lähettiläät saivat Aleksein palaamaan kotimaahan, jossa hänelle luvattiin mahdollisuus mennä naimisiin Eufrosynen kanssa. Ratkaiseva rooli oli diplomaatti Pjotr Tolstoilla, joka sai suostuteltua Aleksein palaamaan.
Aleksein saavuttua Venäjälle tammikuussa 1718 Pietari I:n pakotti hänet luopumaan kruunusta ja ilmiantamaan salaliittolaiset. Kenraalikunnasta, senaattoreista ja synodin jäsenistä koostunut korkein oikeus tuomitsi hänet kesäkuun 24. päivänä kuolemaan. Viikon ajan kidutettu Aleksei menehtyi ennen tuomion täytäntöönpanoa. Erään tiedon mukaan Pietari I:n lähipiiriin kuuluneet henkilöt kuristivat hänet Pietari-Paavalin linnoituksen vankisellissä. Hänet haudattiin Pietari-Paavalin katedraalin portaikon alle. Eufrosynen huhtikuussa 1717 synnyttämän lapsen kohtalo on tuntematon.
Kielen ja ajattelun instituutti
Kielen ja ajattelun instituutti () oli Leningradissa vuosina 1921–1950 toiminut kielitieteellinen tutkimuslaitos.
Laitos sai alkunsa Nikolai Marrin vuonna 1921 perustamasta Jafetidologisesta tutkimusinstituutista. Vuonna 1930 siihen liitettiin Neuvostoliiton tiedeakatemian venäjän kielen lautakunta ja vuonna 1931 se nimettiin Kielen ja ajattelun instituutiksi. Laitoksen johtajana toimi kuolemaansa saakka Nikolai Marr ja vuosina 1934–1950 Ivan Meštšaninov.
Neuvostoliiton tiedeakatemiaan kuulunut instituutti keskittyi 1930-luvulla maan vähemmistökansojen sekä germaanisten ja romaanisten kielien typologisiin tutkimuksiin. Laitoksessa valmisteltiin venäjän kielten akateemista sanakirjaa ja kielioppia, venäjän murrekartastoa sekä muinaisvenäjän sanakirjaa. 1940-luvun lopulla sen työtä vaikeutti paluu aikaisempien vuosien dogmaattiseen marrilaisuuteen. Vuoden 1950 ”kielitieteellisen keskustelun” seurauksena Kielen ja ajattelun instituutti yhdistettiin Moskovassa toimineeseen Venäjän kielen instituuttiin, joiden pohjalta muodostettiin tiedeakatemian kielitieteen instituutti. Vuonna 1956 perustettiin kielitieteen instituutin Leningradin osasto. Nykyään sen toimintaa jatkaa Venäjän tiedeakatemian lingvistinen tutkimusinstituutti.
Ondřej Hyman
Ondřej Hyman (s. 25. helmikuuta 1986 Jablonec nad Nisou, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ohjaskelkkailija. Hän edustaa seuratasolla TJ Saně Smržovkaa.
Hyman oli vuoden 2007 MM-kilpailuissa 37:s ja sijoittui vastaavissa kisoissa 29:nneksi seuraavana vuonna. Hän oli MM-kisojen henkilökohtaisessa kilpailussa 34:s vuonna 2009 ja vuoden 2010 kisoissa 24:s. Hyman oli 25:s Vancouverin olympiakisoissa 2010. Hän sai kaudella 2011–2012 parhaat sijoituksensa sekä maailmancupista, jonka yhteiskilpailussa hän oli 12:nneksi paras, että MM-kisoista, joissa hän oli vuonna 2012 sijalla 23.
Myös Ondřejin veli Jakub on ohjaskelkkailija.
Aadu Hint
Aadu Hint (oikea nimi "Adolf Edmund Hint", 10. tammikuuta 1910 Muhun saaren Külaseman kylä – 26. lokakuuta 1989 Tallinna) oli virolainen kirjailija.
Aadu Hint syntyi kalastajan perheeseen ja vietti lapsuutensa Saarenmaalla. Hän valmistui Saarenmaan lukiosta, työskenteli opettajana ja toimittajana sekä osallistui toiseen maailmansotaan.
Hintin varhaisia romaaneja ovat "Pidalitõbi" (”Spitaali”, 1934), "Vatku tõbilas" (”Vatkun parantola”, 1936), "Kuldne värav" (”Kultainen portti”, 1937) ja "Tulemees" (”Lämmittäjä”, 1939). Hänen pääteoksensa on neliosainen romaani ”Tuulinen ranta” ("Tuuline rand", 1951–1966), joka kuvaa virolaisen kalastajasuvun kohtaloita 1900-luvun alusta vuoteen 1940 saakka. Sen pohjalta on kuvattu useita elokuvia.
Kirjailija liittyi kommunistipuolueeseen vuonna 1940. Hän toimi Neuvostoliiton ja Viron SNT:n korkeimpien neuvostojen kansanedustajana. Hint sai Viron SNT:n valtionpalkinnon vuosina 1950 ja 1967. Vuonna 1965 hänelle myönnettiin Viron kansankirjailijan arvonimi.
Jakub Hyman
Jakub Hyman (s. 16. huhtikuuta 1984 Jablonec nad Nisou, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen ohjaskelkkailija. Hän edustaa seuratasolla Dukla Libereciä.
Hyman nousi Tšekin maajoukkueeseen vuonna 2003 ja osallistui vuonna 2006 ensimmäisiin olympialaisiinsa, joissa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 27:s. Hän oli MM-kilpailuissa 31:nen vuonna 2007 ja vuonna 2008 30:s. Hyman oli Vancouverin olympialaisissa 2010 28:s. ja maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 30:s.
Myös Jakubin pikkuveli Ondřej on ohjaskelkkailija. Jakub harrastaa vapaa-ajalla jalkapalloa ja moottoriurheilua.
César Chávez
César Estrada Chávez (31. maaliskuuta 1927 Yuma, Arizona – 23. huhtikuuta 1993 San Luis, Arizona) oli yhdysvaltalainen maatyöläinen, joka tuli tunnetuksi ulkomaalaisten maatyöläisten kansalaisoikeuksien puolestapuhujana. Hän oli yksi National Farm Workers Association -ammattiliiton (nykyinen United Farm Workers) perustajajäsenistä. National Farm Workers Association onnistui vuosia kestäneiden lakkojen ja mielenosoitusten jälkeen parantamaan huomattavasti ulkomaalaisten maatyöläisten asemaa Yhdysvalloissa.
César Chávezin syntymäpäivä 31. maaliskuuta on yleinen vapaapäivä kolmessa Yhdysvaltain osavaltiossa. Hänen mukaansa on nimetty Yhdysvalloissa useita katuja, julkisia rakennuksia ja kaupunkeja.
Tony Plourde
Anthony "Tony" Plourde (s. 25. helmikuuta 1966 Chibougamau) on kanadalainen entinen miekkailija.
Plourde osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Soulissa 1988. Hän oli tuolloin mukana säilän joukkuekilpailussa, jossa Kanada oli yhdeksäs. Plourde sai samasta lajista pronssia vuoden 1991 Pan-Amerikan kisoista, mutta Kanada oli säilän joukkuekisassa vasta kymmenes Barcelonan olympialaisissa 1992. Hän oli kyseisissä olympialaisissa henkilökohtaisen kilpailun 35.
Plourde sai vuonna 1995 toistamiseen Pan-Amerikan kisojen pronssimitalin säilän joukkuekilpailusta ja Kanada sijoittui seuraavan vuoden olympialaisissa kymmenenneksi. Plourde oli Atlantassa pidetyissä kisoissa säiläturnauksen kolmaskymmenes.
Lara Arruabarrena
Lara Arruabarrena Vecino (s. 20. maaliskuuta 1992 San Sebastián) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 52 heinäkuussa 2017 ja nelinpelissä sijalla 28 helmikuussa 2016. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnasta kaksinpelissä ja seitsemän nelinpelissä.
Helmikuussa 2012 Arruabarrena voitti Bogotássa pelatun WTA-turnauksen. Turnauksen loppuottelussa hän päihitti Aleksandra Panovan. Arruabarrena lähti turnaukseen maailmanlistan sijalta 174, eikä hän kuulunut turnauksen voittajasuosikeihin. Ranskan avoimissa Arruabarrena hävisi ensimmäisellä kierroksella Ana Ivanovićille. Yhdysvaltain avoimissa hän pääsi toiselle kierrokselle voitettuaan Shahar Pe'erin.
Ohjelmointiparadigma
Ohjelmointiparadigma on ohjelmointikielen taustalla oleva perustavanlaatuinen tapa ajatella ja mallintaa ohjelmointitehtävän ratkaisu. Ohjelmointiparadigmat eroavat toisistaan siinä, millaisista eri osista ohjelma rakentuu (esim. olioista, funktioista, muuttujista jne.) ja miten kontrollin ja laskennan eteneminen esitetään. Usein ohjelmointikielen ajatellaan noudattavan yhtä paradigmaa, mutta kieli voi tukea useitakin paradigmoja, jolloin sen sanotaan olevan "moniparadigmainen".
Tärkeimpiä ohjelmointiparadigmoja ovat:
Paradigmat voidaan hahmottaa myös lajikkeina:
Juha Tapion diskografia
Tämä artikkeli sisältää Juha Tapion diskografian.
" "Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Suomen virallinen latauslista (Top 30) (2007->), Rumba-lehden 50 Hittiä (Rumba Top 50) (julk. 1992–2007), Suomen Virallisen Listan striimilistat - OVI Musiikki TOP 30 (2010-2011), MixRadion striimatuimmat (2013-2015) sekä Striimatuimmat (Suomen Virallinen Striimauslista) (2016->) - ja Radiolista (Suomen Radiolista/Music Control/Radio Monitor) (Radio Top 20/100).
Jussi Moila
Jussi Moila (s. 1981) on helsinkiläinen näytelmäkirjailija. Hänen teoksiaan ovat muun muassa "Veitset leikkaa ilman" (2006), "Paratiisi" (2010), "Neuvostoliitto" (2012) ja "Suomi – uuteen nousuun" (2012).
Näytelmätuotantonsa ohessa Moila on sanoittanut Minä ja Ville Ahonen -yhtyeen kappaleita.
Moila varttui Joensuussa. Ensimmäiset romaanikokeilut pöytälaatikkoon hän teki 13-vuotiaana. Lukion jälkeen Moila opiskeli psykologiaa Joensuun yliopistossa, mistä siirtyi vuonna 2003 Teatterikorkeakoulun dramaturgian koulutusohjelmaan. Vuonna 2008 Moila perusti ohjaaja Sini Pesosen ja Teatterikorkeakoulun opiskelijoiden kanssa vapaan teatteriryhmän Teatteri Nirvanan. Teatteri Nirvanan taiteellisena johtajana Moila toimi 2008 - 2012. Samaan aikaan yhteistyönä Ville Ahosen kanssa syntyivät myös laulutekstit Minä ja Ville Ahonen -yhtyeen esikoislevylle. Vuonna 2010 Moila työskenteli vuoden Helsingin vastaanottokeskuksessa ja kirjoitti näiden kokemusten innoittaman pakolaisuutta käsittelevän näytelmän Paratiisi . Vuonna 2013 hän aloitti työnsä Kokkolan kaupunginteatterin puolipäiväsenä dramaturgi-ohjaajana.
Moilan teksteissä usein toistuva aihe on syrjäytyminen. Sitä käsittelevät eri näkökulmista esimerkiksi hänen näytelmänsä "Veitset leikkaa ilman" ja "Paratiisi". "Veitset leikkaa ilman" kuvaa itäsuomalaisen perheen syrjäytymistä ja "Paratiisi" afrikkalaisen pakolaisen ulkopuolisuudesta Suomessa. Moilan mukaan hänen näytelmänsä ”ovat usein eettisiä puheenvuoroja siitä miten ihmiset joutuvat syrjäytetyiksi”..
Moilan kirjoittama ja ohjaama "Veitset leikkaa ilman" sai juryn erikoispalkinnolla kansainvälisillä FIST-teatterifestivaaleilla Belgradissa 2007. Sini Pesosen ohjaaman "Paratiisi"-näytelmän kantaesitys palkittiin Thalia-palkintoraadin erityismaininnalla vuonna 2012.
Moilan näytelmiä on Suomen lisäksi esitetty Serbiassa, Monte Negrossa, Budapestissa ja Firenzessä. Näytelmistä on julkaistu "Veitset leikkaa ilman" (Kirja kerrallaan 2007) ja "Nevermind – tarinoita nuoruudessa" (Kirja kerrallaan 2008). Lisäksi "Nainen, joka rinnastui auringonkukkiin" on julkaistu Gummeruksen suuren runokilpailun antologiassa (Gummerus 2007).
Vuonna 2014 Moila dramatisoi Väinö Linnan "Tuntemattomaan sotilaseen" pohjautuvan kuunnelman "Tuntematon sotilas – Vuoropuhelu Linnan romaanin kanssa" Radioteatterille.
Pernilla Karlsson
Pernilla Karlsson (s. 11. kesäkuuta 1990) on suomenruotsalainen, Siuntiosta kotoisin oleva laulaja, joka voitti Yleisradion ensimmäistä kertaa järjestämän Uuden Musiikin Kilpailun 25. helmikuuta 2012. Näin ollen hän edusti Suomea vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”När jag blundar”. Hän ei kuitenkaan päässyt jatkoon ensimmäisestä semifinaalista. Edustuskappaleen on säveltänyt ja sanoittanut hänen veljensä Jonas Karlsson alun perin heidän äitinsä 50-vuotisjuhlia varten.
Karlsson on myös SM-tason käsipalloilija, joka pelaa Sjundeå IF:ssä. Kauden 2012–2013 hän pelasi helsinkiläisseura Dickenissä.
När jag blundar
”När jag blundar” () on Pernilla Karlssonin esittämä kappale, jolla hän voitti helmikuussa 2012 Yleisradion järjestämän Uuden musiikin kilpailun, ja tuli samalla valituksi edustamaan Suomea vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Azerbaidžanissa. Kappale tuli valituksi kolmen parhaan joukkoon, niin sanottuun superfinaaliin 30 prosentin äänimäärällä, ja voitti siellä 53 prosentin äänimäärällä. Ruotsinkielisen kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut laulajan veli Jonas Karlsson alun perin 50-vuotislahjaksi heidän äidilleen. Suomen edustuskappale on ollut ruotsinkielinen kerran aiemmin vuonna 1990. Kappale ei päässyt mukaan finaaliin.
”När jag blundarin” on katsottu muistuttavan huomattavasti Yonan kappaletta ”Pilvet liikkuu, minä en” hänen samannimiseltä albumiltaan vuodelta 2010.
Nomifensiini
Nomifensiini eli nomifenisiini ("Merital", "Alival") on käytöstä poistettu masennuslääke. Se oli dopamiinienerginen, eli se lisäsi mielihyvää tuottavan hormonin, dopamiinin tuotantoa. Dopamiinin ohella nomifensiini vaikutti noradrenaliinin tuotantoon taikka takaisinottoon synaptisissa hermopäätteissä.
Nomifensiinin kehitti vuonna 1976, Hoechst-yhtymä. Käytöstäpoisto tapahtui luultavasti suunnilleen samaan aikaan kuin maprotiliini poistettiin. Nomifensiini lienee ollut kaikkein ensimmäisiä niin sanottuja SNRI-lääkkeitä, kun taas maprotiliini oli tetrasyklinen.
Lääkeaine poistettiin käytöstä sen aiheuttamien haittavaikutusten vuoksi. Nomifensiinillä oli taipumusta aiheuttaa lääkekuumetta sekä hemolyyttistä anemiaa, joskin jälkimmäistä harvemmin.
Lähdeteoksessa lääkeaine luokitellaan kohtaan "muut antidepressiivat". Sen vaikutus niin sanottuihin 5-HT-reseptoreihin oli heikohko, sitä pidettiin mahdollisesti nykyisten niin sanottujen AD/HD-lääkkeiden edeltäjänä. Näistä on osaa käytetty myös tupakoinnin lopettamisessa.
Abdelilah Saber
Abdelilah Saber (, s. 21. huhtikuuta 1974 Casablanca, Marokko) on marokkolainen entinen jalkapalloilija. Laitapuolustajana pelannut Saber aloitti uransa kotimaassaan Marokossa, jossa hän edusti kolme ja puoli kautta Wydad Casablancaa. Sittemmin hän pelasi Euroopassa edustaen Sporting Lissabonia, Napolia ja Torinoa.
Saber edusti myös Marokon maajoukkuetta vuoden 1998 MM-kisoissa, sekä 1998 ja 2000 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Saber saavutti menestystä niin kotimaassaan, kuin Euroopassa. Hän voitti Wydad Casablancan riveissä Marokon cupin ja Afro-Asian Club Championshipin vuonna 1994. Siirryttyään Portugaliin Saber voitti Sporting Lissabonin riveissä Portugalin mestaruuden vuonna 2000.
Saïd Chiba
Saïd Chiba (, s. 28. syyskuuta 1970 Casablanca, Marokko) on marokkolainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on valmentanut elokuusta 2011 lähtien qatarilaista Qatar SC:tä.
Keskikentällä pelannut Chiba aloitti uransa kotimaassaan Marokossa, jossa hän edusti kuusi kautta FUS de Rabatia. Sittemmin hän siirtyi saudiarabialaiseen Al-Hilaliin, jossa Chiba pelasi kaksi kautta, voittaen jälkimmäisellä kaudellaan Saudi-Arabian valioliigan vuonna 1996. Mestaruuden jälkeen hän siirtyi Eurooppaan ja aluksi Espanjaan Compostelaan. Sittemmin matka jatkui vuonna 1999 Ranskaan Nancyyn, jossa Chiba pelasi kaksi kautta. Hän kävi samalla pelaamassa lainalla Skotlannin Motherwellissa. Chiba pelasi vielä yhden kauden Arisissa, kunnes päätti siirtyä vuonna 2002 Lähi-itään. Chiba edusti aluksi Qatarissa Qatar SC:tä vuosina 2002–2004 ja sittemmin vuodet 2004–2007 Arabiemiirikunnissa, jossa hän edusti Al-Khaleejia ja Al-Sharjahia.
Chiba pelasi myös Marokon maajoukkueessa vuosina 1995–2001. Hän edusti Marokkoa vuoden 1998 MM-kisoissa, sekä 1998 ja 2000 Afrikan-mestaruuskisoissa.
Chiba siirtyi valmentajaksi heti pelaajauransa päätyttyä ja toimi Qatar SC:n apuvalmentajana vuosina 2007–2011. Tuona aikana joukkue saavutti Qatarin kruununprinssi cupin vuonna 2009. Chiba nousi elokuussa 2011 Qatar SC:n uudeksi valmentajaksi Sebastião Lazaronin tilalle.
Inger Lise Hansen
Inger Lise Hansen (s. 1. syyskuuta 1981) on norjalainen Kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi puolueensa nuorisojärjestön johdossa vuosina 2005–2007 ja oli puolueen toisena varajohtajana 2007–2011.
Hansen syntyi Åsgårdstrandissa, Vestfoldin läänissä, ja muutti myöhemmin Osloon. Hän valmistui Oslon yliopistosta, jossa hän oli opiskellut uskonto- ja kulttuurihistoriaa. Hän on naimisissa toisen kristillisdemokraattivaikuttajan, David Hansenin kanssa.
Hansen on ollut kiistelty poliitikko, sillä hän on julkisuudessa ajanut puolueensa voimakasta liberalisoimista. Hän on puolustanut samaa sukupuolta olevien avioliittoja ja homoadoptiota. Hän on myös Norjan EU-jäsenyyden kannalla ja on suhtautunut puolueensa yleistä linjaa kriittisemmin Israeliin. Hansen on tunnustuskunnaltaan helluntailainen. Hän ei kannata eutanasiaa eikä aborttia lukuun ottamatta poikkeustapauksia.
Hansen on saanut voimakasta kritiikkiä puolueensa johdolta, mutta hänet on myös nähty uutta ja nykyaikaista kristillisdemokraattipuoluetta tavoittelevan liberaalisiiven johtavana edustajana. Hansenia on kosiskeltu eräiden konservatiivipuolueen vaikuttajien taholta.
Chloe Smith
Chloe Rebecca Smith (s. 17. toukokuuta 1982 Ashford, Kent) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hänet valittiin parlamentin jäseneksi Norwich Northin vaalipiiristä vuonna 2009 Ian Gibsonin erottua parlamentin kuluskandaalin takia. Hänet nimitettiin vuonna 2011 ministeriksi valtiovarainministeriöön.
Smith on työskennellyt Gillian Shephardille ja Bernard Jenkinille. Opiskeltuaan Yorkin yliopistossa englanninkielistä kirjallisuutta hän liittyi Deloitten palvelukseen.
Smith on vastustanut muun muassa Lissabonin sopimusta, ajanut matalampaa verotusta ja osoittanut kannatuksensa samaa sukupuolta olevien avioliittojen tunnustamiselle. Hän on tehnyt vapaaehtoistyötä muun muassa Cancer Research UK:lle ja Sport Reliefille. Hän on ateisti.
Sheila Mercier
Sheila Mercier (s. 1. tammikuuta 1919 Kingston upon Hull) on englantilainen näyttelijä. Hän kiersi Donald Wolfitin Shakespeare-yhtiön kanssa vuonna 1939. Hän on esiintynyt myös televisiossa ja elokuvissa, ja vuosina 1972–1994 hän esiintyi matriarkka Annie Sugdenin roolissa saippuasarjassa "Emmerdale". Hän on vieraillut sarjassa vielä vuosina 1995, 1996 ja 2009.
Mercier palveli toisen maailmansodan aikana Women's Auxiliary Air Forcessa. Hänen veljensä on näyttelijä Brian Rix (1924–2016). Hän oli naimisissa näyttelijä Peter Mercierin kanssa 42 vuotta, kunnes tämä kuoli vuonna 1993. Parin poika Nigel (1954–2017) työskenteli itse televisioteollisuudessa. Vuonna 1994 julkaistiin Mercierin omaelämäkerta "Annie's Song: My Life & Emmerdale", jonka kirjoittamiseen oli osallistunut myös Anthony Hayward.
James Pierpont
James Pierpont (25. huhtikuuta 1822 – 5. elokuuta 1893) oli yhdysvaltalainen urkuri ja kuoronjohtaja. Hän sävelsi ja sanoitti ”The One Horse Open Sleigh” -laulun (1857), joka tarkoitettiin alun perin kiitospäiväksi. Esitys kirkossa Savannahissa, Georgiassa sai niin hyvän vastaanoton, että se päätettiin toistaa jouluna, ja kappale vakiintuikin joululauluksi nimellä ”Kulkuset”. Se julkaistiin tällä uudella nimellä vuonna 1859.
Pierpont oli alun perin Massachusettsista kotoisin. Hän palveli Konfederaation armeijassa Yhdysvaltain sisällissodassa ja oli kahdesti naimisissa. Hän kuoli Floridassa.
Matti T. Tuominen
Matti Tapio Tuominen (1947–1999) oli suomalainen muusikko, säveltäjä ja sanoittaja. Matti T. Tuominen tuli 1970-luvulla tunnetuksi porilaisen Purema-lauluyhtyeen keulahahmona. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Tuominen jatkoi soolouralla, julkaisten yhden sooloalbumin ja useita singlejä.
Matti T. Tuominen teki kappaleita myös muille artisteille, kuten Lea Laven, Lasse Mårtenson ja Pasi Kaunisto. Lisäksi hän sävelsi musiikkia kahteen Visa Mäkisen elokuvaan. 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa Tuominen ohjasi muutamia lyhyitä opetuselokuvia Valtion AV-keskukselle.
Valtion audiovisuaalinen keskus
Valtion audiovisuaalinen keskus (Valtion av-keskus, VAVK) oli vuosina 1976-1994 toiminut Suomen valtion laitos. Sen tehtävänä oli yhdessä kouluviranomaisten kanssa hoitaa audiovisuaalisen oppimateriaalin levitystä, tuotantoa ja valmistusta.
VAVK perustettiin vuonna 1976 jatkamaan Valtion opetuselokuvatoimikunnan tehtäviä. Tuotanto- ja jakelujärjestelmän avulla pyrittiin takaamaan oppilaitosten audiovisuaalisen opetusmateriaalin saatavuus tasapuolisesti maan eri osissa sekä lisäämään tuolloin riittämättömäksi todettua esitysmateriaalia. Lisäksi VAVK tarkasti ja hyväksyi opetuskäyttöön tarkoitetut elokuvat.
1990-luvulle tultaessa VAVK oli keskittynyt pelkästään myymään ja lainaamaan elokuvia ja videonauhoitteita oppilaitoksille. Omaan tuotantoon sen voimavarat eivät enää riittäneet, vaan opetusohjelmien tuotanto oli keskittynyt Yleisradiolle sekä yksityisille tuotantoyhtiöille.
Valtion audiovisuaalinen keskus lakkautettiin Eduskunnan päätöksellä 1. maaliskuuta 1994 ja sen tehtävät siirrettiin opetushallitukselle. VAVK tuotti tai levitti toimintansa aikana yli 500 eri elokuvaa.
Barney Rosset
Barnet Lee "Barney" Rosset, Jr. (28. toukokuuta 1922 – 21. helmikuuta 2012 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalaisen kustantamon Grove Pressin entinen omistaja ja hän toimi Evergreen Review -lehden kustantajana ja päätoimittajana. Hän voitti oikeudenkäynnin, jossa oli kysymys D. H. Lawrencen romaanin "Lady Chatterleyn rakastaja" sensuroimattoman version julkaisusta. Myöhemmin hän oli Henry Millerin kiistellyn romaanin "Kravun kääntöpiiri" yhdysvaltalainen kustantaja. Oikeuden Millerin romaanin julkaisemiseen ja levittämiseen vahvisti Yhdysvaltain korkein oikeus 1964, ja kyse oli virstanpylväästä Yhdysvaltain oikeudenkäytössä.
Rosset ei ole erityisen tunnettu esimerkiksi Suomessa, mutta hänen merkityksensä Yhdysvaltojen kustannusmaailmassa oli suuri. Oikeudenkäyntien lisäksi hän oli merkittävä sikäli, että hän toi Yhdysvaltojen lukevalle yleisölle useita merkittäviä kirjailijoita, kuten Samuel Beckettin, Eugène Ionescon, Jean Genet'n, Che Guevaran ja Ho Tši Minhin.
TUL Cup 1953
Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailuihin 1953 ilmoittautui 17 joukkuetta. Mestaruuden voitti Turun Pyrkivä. Osallistumisoikeus oli kaikilla Yhteisten sarjojen joukkueilla sekä suursarjan kevätkierroksen lohkovoittajilla.
1.kierros: Oulun Työväen Palloilijat - Kokkolan Jymy 1-3, Turun Veikot - Turun Teräs 2-1, Turun Toverit - Turun Kisa-Veikot 3-4.
Mestarijoukkue: Erik Roos, Jukka Leino, Juho Paatelo, Reino Suojanen, Rainer Suojanen, Risto Vuorio, Matti Hurme, Kalevi Rantanen, Kalevi Lehtovirta, Pertti Laaksonen ja Aulis Lähtinen.
Heikki Toivola
Heikki ”Heka” Toivola (2. kesäkuuta 1940 Kotka – 15. lokakuuta 2009 Valkeakoski) oli suomalainen mainosgraafikko, joka sai Rudolf Koivu -palkinnon vuonna 1971 lastenkirjallaan "The Hole Story".
Toivola kävi koulunsa Virojoella ja Järvenpäässä. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1959 ja opiskeli mainosgrafiikkaa Kunstschule Alsterdammissa Hampurissa.
Toivola työskenteli mainos- ja pakkausgraafikkona Tampellan Tambox-tehtailla Inkeroisissa 1966–1970, sitten Yhtyneiden paperitehtaiden keskushallinnossa ja tytäryrityksessä Paperituote ja lopuksi UPM-Kymmenessä.
Toivola suunnitteli myös monia liikemerkkejä ja logoja, kuten Kansallis-Osake-Pankin vuonna 1974 käyttöön otetun sinisen oravatunnuksen.
Paula Ormaechea
Paula Ormaechea (s. 28. syyskuuta 1992 Sunchales) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 59 lokakuussa 2013. Hän on voittanut urallaan yhdeksän ITF-turnausta kaksinpelissä.
Vuonna 2012 Ormaechea pääsi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjaan, kun hän voitti karsintapelinsä Australian avoimissa. Pääsarjan ensimmäisellä kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 50 olleen Simona Halepin. Toisella kierroksella Ormaechea hävisi kahdeksanneksi sijoitetulle Agnieszka Radwańskalle. Helmikuussa hän pääsi puolivälieriin Bogotán WTA-turnauksessa. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Venus Williamsille kolmessa erässä.
Ryūe Nishizawa
Ryūe Nishizawa (, s. 7. helmikuuta 1966 Kanagawan prefektuuri) on palkittu japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan erityisesti Kazuyo Sejiman kumppanina SANAA-arkkitehtitoimistossa (”Sejima and Nishizawa and Associates”), joka sai Pritzker-palkinnon vuonna 2010. Hänellä on kuitenkin ollut myös oma toimisto vuodesta 1997 lähtien. Nishizawa valmistui Jokohaman kansallisesta yliopistosta vuonna 1990 ja toimii nykyään yliopiston professorina.
Sejima valmistui Nishizawaa aiemmin ja perusti oman toimistonsa ”Kazuyo Sejima and Associates” vuonna 1987 työskenneltyään ensin Toyō Itōlle. Myös Itōlle töitä tehnyt Nishizawa, siihen aikaan vielä opiskelija, oli yksi ensimmäisistä hänen palkkaamistaan henkilöistä. Toimisto sai vähitellen mainetta. Nishizawa halusi perustaa oman yrityksensä, mutta pari päättikin muodostaa vuonna 1995 yhteisen SANAA-toimiston. Kaksikon omat toimistot ovat keskittyneet sen jälkeen lähinnä pienimuotoisiin hankkeisiin.
SANAA-toimisto tunnetaan ”hienostuneen yksinkertaisesta arkkitehtuurista, virtaavista tiloista ja rakennusten harkitusta sopeuttamisesta ympäristöönsä”. Nishizawan yhdessä Sejiman kanssa suunnittelemista rakennuksista merkittävimpiin kuuluvat esimerkiksi Kanawazan nykytaiteen museo, O-Museum Naganon prefektuurissa, Toledon taidemuseon lasipaviljonki, New Museum New Yorkissa ja Rolex Learning Centre Lausannessa. Suurin osa toimiston töistä on rakennettu Japaniin, mutta pari on työskennellyt 2000-luvulta lähtien myös kansainvälisten hankkeiden parissa Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Merkittävästä yhteisestä urasta huolimatta molemmilla arkkitehdeilla on ollut myös laaja kirjo itsenäisiä hankkeita. Nishizawan omiin projekteihin lukeutuvat muun muassa Tokion Moriyama House ja Towadan kaupungin taidekeskus Towada Art Center. Sekä asuintalon että taidemuseon toiminnot on niissä hajautettu erikokoisiin kuutiomaisiin tiloihin. Vuonna 2010 valmistui vuorostaan Seton sisämeren Teshiman saarelle Nishizawan yhdessä taiteilija Rei Naitōn kanssa suunnittelema Teshiman taidemuseo. Museo koostuu pelkistetyn yksinkertaisesta luonnonvoimille avoimesta galleriatilasta, jota suojaa kahdella ellipsin muotoisella aukolla puhkottu betonikuori.
TUL Cup 1952
Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailuihin 1952 ilmoittautui 17 joukkuetta. Mestaruuden voitti Kotkan Työväen Palloilijat. Osallistumisoikeus oli kaikilla yhteisten sarjojen joukkueilla sekä suursarjan kevätkierroksen lohkovoittajilla. Välierä JBK-KTP ja loppuottelu pelattiin vasta 1953, kun aikainen talvi pääsi yllättämään.
1.kierros: Helsingin Jyry - Tampereen Peli-Toverit 6-2, Oulunkylän Työväen Urheilijat - Turun Teräs 2-7, Oulun Työväen Palloilijat - Ykspihlajan Reima 6-0, Kuopion Elo - Kotkan Reipas 3-2.
Mestarijoukkue: Pentti Tähtinen, Pertti Koivisto, Pauli Imeläinen, Sulo Parkkinen, Kaarlo Kalavainen, Aimo Sommarberg, Mattl Salmelainen, Pertti Vanhanen, Mauri Vanhanen, Kauko Hakala ja Esko Glumerus.
Thomas Mermillod Blondin
Thomas Mermillod Blondin (s. 3. tammikuuta 1984 Annecy) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Mermillod Blondinin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Adelbodenin suurpujottelussa 6. tammikuuta 2007. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Adelbodenissa vuotta myöhemmin oltuaan suurpujottelussa yhdestoista. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa Mermillod Blondin saavutti helmikuussa 2011 oltuaan kolmas Banskon superalppiyhdistetyssä. Hän sijoittui kolmanneksi myös helmikuussa 2012 Sotšin superalppiyhdistetyssä ja tammikuussa 2013 Kitzbühelin alppiyhdistetyssä. Hän oli kolmas alppiyhdistetyn cupissa kaudella 2012–2013. Hän sijoittui toiseksi Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2014. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli kaudella 2013–2014 jälleen kolmas. Hän sijoittui kaudella 2015–2016 kolmanneksi Kitzbühelin ja Chamonix'n alppiyhdistetyissä. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli toinen.
Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 Mermillod Blondin oli superalppiyhdistetyssä kuudes. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja pujottelussa 21:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli supersuurpujottelussa 21:s ja Sotšin olympialaisissa 2014 samassa lajissa 15:s. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes.
TUL Cup 1955
Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruus 1955 ratkaistiin 3 miinuksen sulkemisjärjestelmää noudattaen.
Kilpailuun osallistui kaikkiaan 35 joukkuetta ja otteluja suoritettiin 62, joista 2 luovutusta. Kun jäljellä oli enää kolme joukkuetta, pelasivat nämä mestaruudesta sarjamuotoisesti.
Karihaaran Tenho ja Turun Kisa-Veikot selvittivät tiensä loppusarjaan miinuksitta, kun taas Tahmelan Vesa pelasi ensimmäisessä ottelussaan Koskenpoikien kanssa 4-4 tasapelin saaden tililleen yhden miinuksen. Voittamalla neljä muuta vastustajaansa joukkue kuitenkin selvisi mitaliotteluihin.
Mestarijoukkue: Reino Nousiainen, Ensio Ohtonen, Pentti Miettinen, Veikko Järnberg, Hugo Siekkinen, Kauko Parviainen, Erkki Jauhiainen, Veijo Somppi, Pentti Lukkarila, Jorma Jokinen ja Tenho Somppi.
Stávros Niárchos
Stávros Niárchos (, 2. heinäkuuta 1909 Ateena, Kreikka – 16. huhtikuuta 1996 Zürich, Sveitsi) oli kreikkalainen laivanvarustaja. Hän rakensi ensimmäisen niin sanotun supertankkerin ja kokosi öljynkuljetuksella valtavan omaisuuden. Hän myös perusti Hellenic Shipyards -telakan. Niárchoksen maine perustui omaisuuteen, lukuisiin avioliittoihin ja kilpailuasetelmaan Aristotélis Onásiksen kanssa.
Niárchoksen mukaan on nimetty Stávros Niárchoksen kulttuurikeskus Ateenan metropolialueella.
Niárchos oli naimisissa useita kertoja. Ensimmäinen puoliso oli Eléni Sporídi (1946–1960), toinen Melpoméni Káppari (Melpomene Capparis, 1939–1947), kolmas Efgenía Livanoú (1947–1965), neljäs Charlotte Ford (1965–1967) ja viides Athiná ”Tína” Livanoú (1971–1974).
Niárchoksella oli viisi lasta, María Niárchou, Fílippos Niárchos, Spýros Niárchos, Konstantínos Niarchos ja Élena Niárchou (myöh. Elena Ford).
Sulatusuunin kääpiögalaksi
Sulatusuunin kääpiögalaksi on kääpiösferoidigalaksi Sulatusuunin tähdistössä. Sen löysi Harlow Shapley vuonna 1938. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään ja on Linnunradan satelliittigalaksi. Galaksi koostuu kuudesta pallomaisesta tähtijoukosta, joista suurin löydettiin ennen galaksia itseään. Galaksin liikkumissuunta on poispäin Linnunradasta.
Sulatusuunin kääpiögalaksi on pieni galaksi, jonka tähdet ovat pääasiassa vanhoja tähtiä. Näillä tähdillä on alhainen metallipitoisuus. Ne ovat ryhmittyneet pallomaisiin tähtijoukkoihin, jotka antavat galaksille sille ominaisen, elliptisen muodon. Itse galaksi on noin 50 kertaa suurempi kuin suurin sen tähtijoukoista, mutta kokonaisuuden tiheys on huomattavasti alhaisempi.
Kölin kääpiögalaksi
Kölin kääpiögalaksi on kääpiösferoidigalaksi Kölin tähdistössä. Se löydettiin vuonna 1977 Schmidt -teleskoopilla Isossa-Britanniassa. Se kuuluu Paikalliseen ryhmään ja on Linnunradan satelliittigalaksi. Galaksin liikkumissuunta on poispäin Linnunradasta, ja sen vanhimmat tähdet ovat noin 7 miljardia vuotta vanhoja.
Satelliittigalaksi
Satelliittigalaksi on pienempi galaksi, joka kiertää suurempaa galaksia tämän vetovoiman vaikutuksesta. Vaikka galaksit koostuvatkin monista kohteista (kuten tähdistä, planeetoista ja tähtisumuista), jotka eivät ole yhteydessä toisiinsa, niillä on silti yhteinen painopiste.
Kahden galaksin kiertäessä toisiaan pienempi galaksi luokitellaan aina satelliittigalaksiksi. Mikäli galaksit ovat samaa kokoluokkaa, niitä kutsutaan galaksipariksi.
Linnunradalla on 13 varmistettua satelliittigalaksia ja 12 mahdollista satelliittigalaksia. Andromedan galaksilla puolestaan on 14 varmistettua satelliittigalaksia.
Gabonin vaakuna
Gabonin vaakuna on Gabonin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Sen on suunnitellut sveitsiläinen heraldikko Louis Mühlemann.
Kilvessä on laiva, jonka perässä on Gabonin lippu. Se kuvaa maan kehitystä ja merenkulun taloudellista merkitystä Gabonille. Kilven yläosassa on kolme kultaista palloa, jotka kuvaavat kaivostoimintaa. Vaakunan okumé-puu kuvaa metsiä. Kilvenkannattajina on kaksi mustaa pantteria kuvaamassa maan väestöä.
Vaakunassa on kaksi mottoa, "Uniti progrediemur" ja "Union, Travail, Justice" suomeksi "Yhdessä pääsemme eteenpäin" ja "Yhtenäisyys, työ, oikeudenmukaisuus".