hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hautvuori
Hautvuori eli Haukvuori on Varsinais-Suomessa Laitilan Pirttikylässä sijaitseva louhikkoinen kalliomäki, jossa on muinaislinnan rakenteita. Kaivauksissa tehdyt löydöt ajoitetaan pronssikaudelle. Linnalle on läheiseltä tieltä merkitty polku ja pystytetty opastaulu.
Linnavuori sijaitsee Laitilan kirkosta 4,9 kilometriä itäkaakkoon Pirttikylässä. Paikka on yleisesti kivistä, mutta mäen juurelle asti on raivattu peltomaata. Hautvuori kohoaa 20-30 metriä ympäristöään korkeammalle. Kalliossa on pitkiä halkeamia, joiden välissä on luolia. Loivassa rinteessä, joka viettää länteen ja lounaaseen, löytyy epäyhtenäinen 22 metriä pitkä kivivalli. Muut rinteet ovat hyvin jyrkkiä eikä niitä ole tarvinnut suojata varustuksella. Mikäli ajoitus varhaismetallikaudelle pitää paikaansa, on meri ulottunut alueille, joiden korkeus merenpinnasta on nykyään noin 10 metriä. Linnan ympäristö on nykyään yli 20 metriä merenpinnan yläpuolella.
Kaivauksissa, joita tehtiin vuosina 1886 ja 1903, löytyi pääasiassa keramiikkaa. Se oli tekstiilipainanteisesta, johon oli tikulla painettu kuoppia ja hammastetulla leimaisimella painettu kulmanauha- ja kuusenhavukuvioita. Näin valmistettua keramiikkaa esiintyi pääasiassa varhaismetallikaudella eli pronssikaudella. Lokakuussa 2015 tarkastettiin kallion luolan perältä löytyneen hioimen löytöpaikka. Hioimen tarkka ajoitus on vielä auki, mutta se on kuitenkin esihistoriallinen.
Museovirasto on karsinut puustoa ja hoitanut linnan aluetta vuonna 1994 Teija Tiitinen johdolla. Läheiseltä autotieltä on mäelle merkitty polku.
Paikka on ollut tunnettu jo 1800-luvulta lähtien. Siellä suoritti ensimmäisenä arkeologisia kaivauksia Hjalmar Appelgren vuonna 1886 ja toisena Julius Ailio vuonna 1903. Kaivauksissa on löydetty tekstiilikeramiikkaa ja Morbyn keramiikkaa, jonka perusteella paikka on ollut käytössä jo varhaismetallikaudella. Tästä tehtiin myös se päätelmä, että se oli jo silloin linnavuorena. Täman jälkeen paikalla on ainoastaan käyty tarkastamassa kohteen kunto. Näin ovat tehneet Anna-Liisa Hirviluoto (inventointi vuonna 1955), Jussi-Pekka Taavitsainen ja Jyri Saukkonen (tarkastus, 1986), Tryggve Gestrin, Hanna Kääriäinen ja Jyri Saukkonen (tarkastus, 1989), Sirkku Pihlman (inventointi, 1994) ja Kaisa Lehtonen (tarkastus, 2015).
Kiljusen herrasväen uudet seikkailut
Kiljusen herrasväen uudet seikkailut on suomalainen elokuva vuodelta 1990. Se perustuu Jalmari Finnen Kiljusen herrasväestä kertovaan kirjasarjaan.
Heather Tom
Heather Marie Tom (s. 4. marraskuuta 1975 Hinsdale, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Suomessa etenkin rooleistaan televisiosarjoissa "Tunteita ja tuoksuja" ja "Kauniit ja rohkeat".
Heather Tom aloitti uransa 1980-luvun lopussa. Vuonna 1991 hän sai Victoria Newmanin roolin saippuasarjasta "Tunteita ja tuoksuja". Hän näytteli sarjassa kahdentoista vuoden ajan, kunnes jätti sen vuoden 2003 lopussa. Heti tämän jälkeen hän siirtyi näyttelemään "One Life to Live" -nimiseen televisiosarjaan, jossa hän näytteli kolme vuotta Kelly Crameria. Hahmo vieraili myös "All My Children" -nimisessä saippuasarjassa. Vuodesta 2007 lähtien Tom on näytellyt Katie Logania saippuasarjassa "Kauniit ja rohkeat". Hän on voittanut urallaan lukuisia Daytime Emmy -palkintoja niin "Tunteista ja tuoksuista" kuin "Kauniista ja rohkeistakin".
Tom on ollut vuodesta 2011 lähtien naimisissa James Achorin kanssa. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2012.
Don Diamont
Don Diamont (s. Donald Feinberg; 31. joulukuuta 1962 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten rooleistaan televisiosarjoista "Tunteita ja tuoksuja" ja "Kauniit ja rohkeat".
Don Diamont aloitti uransa 1980-luvun puolessa välissä, jolloin hänellä oli muun muassa pikku rooli sarjassa "Päivien viemää". Vuonna 1985 hän sai Brad Carltonin roolin saippuasarjasta "Tunteita ja tuoksuja". Hänen hahmostaan tuli erittäin suosittu ja hän näytteli sarjassa aina vuoteen 1996 asti, jolloin hän päätti pitää pienen tauon. Hän palasi kuitenkin sarjaan takaisin jo vuonna 1998 ja näytteli Brad Carltonin roolia aina vuoteen 2009 asti, jolloin hahmo tapettiin pois sarjasta. Vuodesta 2009 lähtien hän on näytellyt sarjassa "Kauniit ja rohkeat" Bill Spencerin roolia.
Don Diamont on juutalainen. Hän meni naimisiin Rachel Braunin kanssa 1994 ja pariskunta sai neljä lasta. Avioliitto päättyi kuitenkin avioeroon vuonna 2002. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Cindy Ambuehlin kanssa, jonka kanssa hänellä on vuonna 2003 syntyneet kaksoset.
Juhana Uusikartano
Juhana "Juho" Uusikartano (synt. Johan Antinpoika Uuskartano, 18. joulukuuta 1772 Honkilahti – 15. maaliskuuta 1835 Honkilahti) oli suomalainen maallikkosaarnaaja. Hänet tunnetaan Satakunnassa 1800-luvun alkupuolella vaikuttaneen hyppyherätyksen alullepanijana ja ensimmäisenä johtajana. Kotipaikkansa Honkilahden Auvaisten kylän mukaan lempi- tai pilkkanimensä "Auvaisten paavi" saanut Uusikartano koki uskonnollisen herätyksen vuonna 1817. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli seppä.
Rukoilevaisissa toimineen vaikuttajan Matti Paavolan mukaan Uusikartano oli alkoholisoitunut ja sai voimakkaita hengellisiä kokemuksia, jotka hän tulkitsi Jumalan viesteiksi. Hän järjesti kotitalossaan seuroja, joissa osallistujat kiitosvirsiä veisatessaan alkoivat hyppimään ja taputtamaan. Liikkeeseen kuuluivat myös profetiat, ilmestykset ja askeesi. Uusikartanon synnyttämä herätysliike levisi nopeasti vanhoille rukoilevaisten alueille eri puolille eteläistä Satakuntaa ja maakunnan rannikkoseutua sekä myös Vakka-Suomen puolelle muun muassa Laitilaan. Toinen ja laajempi hyppyherätyksen aalto lähti leviämään vuonna 1827. Uusikartano jättäytyi pois liikkeestä 1820- ja 1830-lukujen vaihteessa ja hänen tilalleen nousivat Eurajoelta kotoisin ollut Johan Dahlberg sekä tältä oppia saanut luvialainen Mikael Rostedt.
Vanha rukoilevaisherätys luotti Raamattuun ainoana Jumalan ilmoituksen lähteenä, mutta Uusikartano korosti sen sijaan ihmisen omassa mielessään kokemaa "sisäistä ilmoitusta". Tämä johti Raamatun merkityksen vähenemiseen, joka herätti suurta vastustusta sekä luterilaisen kirkon papistossa, että rukoilevaisten johtohahmoissa. Hämmennystä herätti myös Uusikartanon väite, että hän pystyi ihmistä silmiin katsomalla kertomaan, joutuuko tämä kuoltuaan taivaaseen vai helvettiin. Uusikartanon vastustajat kuvailivat häntä usein ylimieliseksi ja ylpeäksi.
Jotkut tutkijat pitävät Uusikartanon luomaa hyppyherätystä nykyisen kaltaisen rukoilevaisliikkeen alkuna. Rukoilevaiset itse kuitenkin katsovat liikkeensä syntyneen 1700-luvun puolivälin kansanherätyksen myötä.
Nick Fairley
Nicholas Lachester "Nick" Fairley (s. 23. tammikuuta 1988 Mobile, Alabama) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan sisempi puolustuksen linjamies. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-liigan Detroit Lionsia, jota ennen pelasi yliopistojalkapalloa Auburnin yliopiston joukkueessa.
Lions varasi Fairleyn vuoden 2011 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 13. pelaajana. Hän teki seuran kanssa nelivuotisen sopimuksen, jonka arvo allekirjoitusbonuksineen oli yhteensä 15,7 miljoonaa dollaria.
Lardarius Webb
Lardarius Webb (s. 12. lokakuuta 1985 Opelika, Alabama) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan kulmapuolustaja. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-liigassa pelaavaa Baltimore Ravensia.
Webb voitti kaudella 2012 Ravensin riveissä Super Bowlin, joskin oli itse loukkaantuneena koko pudotuspelien ajan.
In His Prime 1927–1928
In His Prime 1927–1928 on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen blueslaulaja, lauluntekijä ja kitaristi Furry Lewisin varhaisimmasta tuotannosta.
Levy-yhtiö on yhdysvaltalainen Yazoo Records, joka on toiminut osoitteessa Newton, NJ 07860.
Esittelytekstin Furry Lewisin urasta ja levyllä olevista kappaleista on kirjoittanut Stephen Calt. Masteroinnin on tehnyt Nick Perls. Kansitaiteesta vastaa levy-yhtiö.
Levyjulkaisua varten on saatu lainaksi harvinaisia alkuperäisiä äänitteitä seuraavilta henkilöiltä: Bob Graf, Don Kent, Bernard Klatzko ja Nick Perls. Erityiskiitoksissa on mainittu Steve LaVere, jolta on saatu Lewisia koskevaa aineistoa.Kappaleella "Everybody's Blues" mandoliinia soittaa Charlie Jackson.
Liukuovi
Liukuovi on ovi, joka avautuu vaakatasossa liukumalla sille tarkoitettua linjaa pitkin. Liukuovityyppeihin kuuluvat taskuovet, lasiovet, sekä ohitusovet. Liukuovia käytetään yleisesti suihkuovina, lasiovina, verkko-ovina, ja vaatekaappien ovina. Maailman ensimmäiset liukuovet otettiin käyttöön Pompeijissa, Italiassa.
Metzger
Metzger on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lasinen liukuovi
Lasinen liukuovi tai terassiovi on liukuovityyppi. Lasinen liukuovi on normaalisti yksittäinen ovi, joka koostuu kahdesta paneelitasosta, joista toinen on kiinteä ja toinen liikutettava. Toinen suunnittelutyyli on seinänkokoinen taskuovi, jossa on yksi tai useampi liikutettava paneeli. Lasinen liukuovi esiteltiin kansainvälisen arkkitehtuurin merkittävänä elementtinä Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa ennen toista maailmansotaa.
Major League Baseball -kausi 2006
Major League Baseball kausi 2006 oli Major League Baseballin kausi, joka runkosarjan osalta alkoi 2. huhtikuuta. Viimeinen loppuottelu pelattiin 27. lokakuuta, jolloin St. Louis Cardinals saavutti neljännen voittonsa Detroit Tigersistä.
Major League Baseball -kausi 1889
Major League Baseball -kausi 1889 käsitti kaksi erillistä liigaa. Vuodesta 1876 toiminut National League ja 1882 aloittanut American Association. Kauden päätteeksi NL:n ja AA:n mestarit kohtasivat yhdeksän ottelun sarjassa, jossa New York Giants voitti Brooklyn Bridegroomsin 6-3.
Herättäjä (lehti)
Herättäjä oli vuosina 1909–1985 ilmestynyt kirkollinen lehti. Lehden perustivat Oskari Vihantola ja kansanedustaja K. R. Kares . K. R. Kares toimi lehden toimittajana vuoteen 1942 asti.
Coloradon tulvat 2013
Tulvat Yhdysvaltain Coloradon osavaltiossa surmasivat syyskuusta 2013 lähtien viisi ihmistä ja jätti noin 500 ihmistä saavuttamattomiin. Tiet, puhelinlinjat ja sähköt olivat poikki joillakin alueilla.
Boulderista evakuoitiin 4 000 ihmistä. St. Vrain -joen tulvinta ajoi 7 000 Longmountin asukasta pois kodeistaan.
Ryhmän rankki
Algebrassa ryhmän G rankki, jota merkitään rank("G"), on pienin "G":n virittävän joukon mahtavuus. Formaalisti,
Jos "p" on alkuluku, sanotaan G:n "p"-rankiksi suurinta elementaarisen Abelin "p"-aliryhmän rankkia.
Elementaarinen Abelin ryhmä
Ryhmäteoriassa elementaarinen Abelin ryhmä on äärellinen Abelin ryhmä, jonka jokaisen alkion kertaluku jakaa alkuluvun "p". Erityisesti tällainen ryhmä on "p"-ryhmä. Äärellisviritteisten Abelin ryhmien luokittelulauseen mukaan elementaarinen Abelin ryhmä on muotoa
formula_1
jollain epänegatiivisella kokonaisluvulla "n". Tässä formula_2 tarkoittaa kertalukua p olevaa syklistä ryhmää, ja näistä on otettu "n"-kertainen karteesinen tulo.
Tasavallan palatsi (Minsk)
Tasavallan palatsi (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin keskustassa Lokakuun aukiolla sijaitseva kongressi- ja kulttuuritalo, joka tunnetaan esimerkiksi virallisten vastaanottojen, konsertti- ja teatteriesityksien tapahtumapaikkana. Se on yhdessä ympäröivän aukion kanssa usein keskeinen tila Valko-Venäjän tasavallan seremoniallisten ja suurten julkisten tapahtumien järjestelyissä.
Ajatus tasavallan kulttuuripalatsista lähti liikkeelle 1980-luvulle tultaessa ja Valko-Venäjän SNL:n silloinen johtaja eli maan kommunistisen puolueen keskuskomitean ensimmäinen sihteeri Pjotr Mašerov ryhtyi ajamaan sitä. Vuonna 1982 järjestettiin suunnittelukilpailu Tasavallan palatsista; kisan voitti valtiollinen Belgosprojekt. Vuonna 1984 aloitettiin tarkempi kulttuuripalatsin ja ympäröivän Lokakuun aukion arkkitehtoninen suunnittelu arkkitehti M. Pirogovin johdolla apunaan arkkitehdit V. Danilov, L. Zdanevitš, L. Moskalevitš, V. Novikov, N. Turljuk, V. Usimov ja A. Šabalin. Palatsin rakennustyöt käynnistyivät 1985, mutta ne keskeytyivät useaksi vuodeksi Neuvostoliiton romahtamisen ja taloustilanteen kurjistumisen seurauksena. Töitä jatkettiin uudelleen vuonna 1995. Rakennus otettiin osittaiseen käyttöön 3. lokakuuta 1997 ja se valmistui kokonaisuudessaan 31. joulukuuta 2001.
Tasavallan palatsissa on suuressa salissa on istuinpaikka 2 700 katsojalle. Pienestä salista löytyvät tilat 470 hengelle ja konferenssihuoneesta 70 hengelle. Rakennuksen lehdistökeskukseen on varattu työpöytä 30 toimittajalle. Rakennuksessa on myös kahvio, ravintola (baari) ja erilaisia aula- ja näyttelytiloja. Tasavallan palatsin tapahtumien lipunmyynti on avoinna päivittäin kello 9–21.45, kahvila ja ravintola kello 12–24. Tapahtumiin voi ostaa pääsylippuja myös netin välityksellä.
(Huom. uudehko, ei-vapaan panoraaman teos)
Hilde Fenne
Hilde Fenne (s. 12. toukokuuta 1993) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa Kontiolahdella 2012 Fenne saavutti kultaa pikakilpailussa ja viestissä sekä pronssia normaalimatkalla. Nové Měston MM-kisoissa 2013 Fenne hiihti avausosuuden Norjan kultaa voittaneessa viestijoukkueessa. EM-kilpailuissa hän sai viestipronssia 2014.
Ampumahiihdon maailmancupissa Fenne debytoi Östersundissa kaudella 2012–2013 saavuttaen samalla ensimmäiset maailmancup-pisteensä oltuaan 30:s pikakilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran kaudella 2015–2016 oltuaan kahdeksas Pokljukan takaa-ajokilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän on ollut parhaimmillaan 55:s kaudella 2015–2016.
Fenne lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.
Elämysseikkailu (kirja)
Elämysseikkailu on Kari Sotamaan ja Riikka Ojanperän kirjoittama kirja, joka ilmestyi vuonna 2008 Readme.fi:n kustantamana. Kirja kertoo Sotamaan ja Ojanperän vuosina 2006-2007 tekemästä maailmanympärimatkasta. Kirja perustuu lähes kokonaan heidän matkan aikana kirjoittamaansa internet-blogiin, vaikkakin kirjoituksia on myöhemmin muokattu Suomessa.
Sotamaa ja Ojanperä kertovat kirjassa seitsemän ja puoli kuukautta (toukokuusta 2006 tammikuuhun 2007) kestäneestä maailmanympärimatkastaan, jonka aikana he vierailivat New Yorkissa ja Havaijilla Yhdysvalloissa, Fidžillä, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Thaimaassa, Laosissa, Vietnamissa ja Kambodžassa. Kirjan alussa olevan johdannon mukaan he lähtivät matkalle saadakseen aikaa miettiä, mitä tehdä elämässään. Heidän mukaansa kirja kertoo, miten matka voi muuttaa ihmistä, ja mitä kaikkea maailmanympärimatkalla voi nähdä, tehdä ja kokea.
Rigi
Rigi on vuori Keski-Sveitsissä, Schwyzin ja Luzernin kantoneissa. Vuoren korkeimmat huiput ovat "Rigi Kulm" (1 798 m mpy.), "Rigi Hochflue" (1 698 m) ja "Rigi Scheidegg" (1 656 m).
Rigi sijaitsee näyttävällä paikalla Vierwaldstätterseen, Zuginjärven ja Lauerzerseen välissä, näköetäisyydellä muun muassa Luzernista ja Zugista. Vuori onkin ollut matkailukohde jo 1700-luvun lopulla. Ensimmäinen majatalo vuorella otettiin käyttöön vuonna 1816. Parhaimmillaan Rigillä oli 1900-luvun alkupuolella noin 2 000 vuodepaikkaa. 1900-luvun jälkipuoliskolla Rigistä tuli enemmänkin päivämatkojen kohde. Rigillä käy vuosittain noin yli miljoona matkailijaa.
Rigille rakennettiin rautatiet läheisiltä järviltä 1870-luvulla. Ensimmäisenä Rigibahn AG (RB) rakensi radan Vierwaldstätterseeltä, Vitznausta "Rigi Staffelhöheen" vuonna 1871. Rata on ensimmäinen yleisen liikenteen hammasrata Europassa. Arth–Rigi-Bahn (ARB) avasi radan Rigi Staffelhöhestä Rigi Kulmille vuonna 1873. Seuraavana vuonna Rigi Kaltbad–Scheidegg-Bahn (RSB) avasi radan "Rigi Kaltbadista" "Rigi Unterstetteniin". Rata jatkui Rigi Scheideggiin vuonna 1875. Sama vuonna ARB aloitti liikenteen Zuginjärveltä Arthista Rigin korkeimmalle vuorelle Rigi Kulmille.
RSB lopetti toimintansa vuonna 1931. RB:n radan pääteasema siirtyi Arthista Arth-Goldauhun SBB:n aseman yhteyteen ja liikenne välillä Zuginjärvi – Arth-Goldau päättyi vuonna 1959. Rigin rautatieliikennettä hoitaa nykyään Rigi Bahnen AG.
Rigi Kaltbadiin on Rigi Bahnenin köysirata Weggisistä ja Rigi Scheideggiin on köysirata Kräbelin asemalta. Lisäksi vuorella on useita hiihtohissejä.
Kanajärven talo
Kanajärven talo on Kalvolan Kanajärvellä Kanajärven rannalla Hämeenlinnassa sijaitseva Emanuel Kanajärven (1801-1868) syntymäkoti, jonka hän lunasti itselleen ja asui siellä perheineen, vaimonsa Eeva-Stiina Rimminpään ja poikansa Heikin kanssa kuolemaansa saakka. Talo on yksityisomistuksessa museona ja sitä on kunnostettu kesällä 2009 Teknillisen korkeakoulun opiskelijoiden kansainvälisellä arkkitehtileirillä.
Kirjojen kerääjä Matti Pohto (1817–1857) majoittui matkoillaan usein Kanajärven taloon ja käytti sitä myös keräämiensä kirjojen säilytyspaikkana.
Talo kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Sabina Sharipova
Sabina Sharipova (s. 4. syyskuuta 1994 Taškent) on uzbekistanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 137 helmikuussa 2017. Hän on voittanut urallaan 10 ITF-turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä.
Kansanpuolue (Färsaaret)
Kansanpuolue () on färsaarelainen vuonna 1939 perustettu Färsaarten itsenäisyyttä kannattava puolue. Se kuuluu saaren merkittävimpiin puolueisiin, ja se on usein saanut noin viidenneksen annetuista äänistä.
Kansanpuolueen tausta on itsehallintopuolueessa, josta se erosi maauudistuksesta johtuneiden kiistojen takia vuonna 1939. Jóannes Patursson perusti kansanpuolueen, johon liittyi sekä vuonna 1936 perustettu talouspuolue että noin puolet itsehallintopuolueen jäsenistä. Kansanpuolue alkoi ajaa Färsaarten taloudellista itsenäisyyttä Tanskasta, mihin vaadittiin paikallisten varojen parempaa hyödyntämistä.
Kansanpuolue on saanut Färsaarten parlamenttivaaleissa yleensä noin viidenneksen äänistä. Parhaimmillaan se sai 1940-luvulla kolmissa vaaleissa yli 40 prosentin ääniosuuden. Paikkamäärältään kansanpuolue on ollut suurin puolue kuusien vaalien jälkeen. Vuoden 2011 vaaleissa kansanpuolue sai 22,5 prosenttia äänistä ja muodosti unionipuolueen, keskustapuolueen ja itsehallintopuolueen kanssa hallituksen.
Perfume (täsmennyssivu)
Perfume voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tarha-adiantumi
Tarha-adiantumi eli kanadanhiussaniainen ("Adiantum aleuticum") on adiantumit-sukuun kuuluva laji.
Lehdet ovat ohuet ja hienojakoiset. Niissä on viuhkamaiset lehdykät. Sen korkeus on 30-40 cm.
Kasvi on kotoisin Alaskasta.
Tarha-adiantumi menestyy varjossa. Maan tulee olla multava, ravinteikas ja kostea. Se soveltuu maanpeittokasviksi ja sopii rodo- ja metsäpuutarhaan.
Englannin 1. divisioonan kausi 1895–1896
Englannin 1. divisioonan kausi 1895-1896 oli oli kahdeksas kausi jolloin ratkottiin The Football Leaguen mestaruus. Mukana 1.divisioonassa oli kuusitoista joukkuetta. Sarjan voittaja oli liigan mestari, ja kaksi viimeistä joutuivat testiotteluihin 2. divisioonan parhaita vastaan.
Uutena joukkueena 1.divisioonassa pelasi 2.divisioonasta noussut Bury FC, joka korvasi sarjasta pudonneen Liverpool FC:n.
Liigan mestaruuden voitti Aston Villa.
Kaksi viimeistä joukkuetta joutuivat testiotteluihin 2.divisioonan kolmea parasta vastaan.
Testiotteluissa kohtasivat 1.divisioonan kaksi viimeistä ja 2.divisioonan kaksi parasta joukkuetta. Mikäli 1.divisioonan seura voitti ottelun, se säilytti sarjapaikkansa ja 2.divisioonan seura pysyi 2.divisioonassa. Mikäli 2.divisioonan seura voitti, oli edessä vaaliprosessi jonka jälkeen seura saattoi päästä 1.divisioonaan.
Testiotteluiden jälkeen Liverpool nousi 1.divisioonaan ja Small Heath putosi 2.divisioonaan.
Robert Lytton
Robert Bulwer-Lytton, Lyttonin 1. jaarli (8. marraskuuta 1831 Lontoo – 24. marraskuuta 1891 Pariisi, Ranska) oli brittiläinen runoilija ja diplomaatti, joka toimi Intian varakuninkaana vuosina 1876–1880.
Robert Lyttonin isä oli Lyttonin paronin arvon saanut tunnettu kirjailija ja poliitikko Edward Bulwer-Lytton. Robert Lyttonin diplomaattiura käynnistyi vuonna 1850 attašeana hänen setänsä Henry Bulwerin johtamassa Britannian Washingtonin-lähetystössä. Seuraavina vuosikymmeninä hän työskenteli lähetystöissä eri puolilla Eurooppaa. Vuonna 1873 hän peri isänsä paroninarvon ja sai seuraavana vuonna nimityksen lähettilääksi Lissaboniin.
Pääministeri Benjamin Disraeli järjesti marraskuussa 1875 Lyttonin nimityksen Intian varakuninkaaksi ja hän aloitti tehtävässä seuraavana vuonna. Lytton järjesti Delhissä 1. tammikuuta 1877 seremonian, jossa kuningatar Viktoria huudettiin Intian keisarinnaksi. Hän oli huolissaan Venäjän vaikutusvallan kasvusta Intian naapurimaassa Afganistanissa ja halusi turvata brittiläisen Intian rajat sotilaallisesti. Lytton kävi neuvotteluja Afganistanin johtajan Shir Ali Khanin kanssa, mutta yhteisymmärrystä ei syntynyt. Seurauksena oli toinen afgaanisota vuosina 1878–1880. Lytton toteuttamia uudistuksia Intiassa olivat maan sisäisten tullien lakkauttaminen ja yhden kuudesosan siviilihallinnon viroista varaaminen intialaisille. Hän joutui lisäksi kamppailemaan maassa riehunutta suurta nälänhätää vastaan. Liberaalin William Gladstonen tultua pääministeriksi vuonna 1880 Lytton jätti tehtävänsä Intiassa ja sai samalla Lyttonin jaarlin sekä Knebworthin varakreivin arvon. Hän eleli sen jälkeen tiluksillaan Englannissa, kunnes sai 1887 nimityksen Britannian suurlähettilääksi Pariisiin. Tätä virkaa hän hoiti kuolemaansa asti.
Lytton kirjoitti ja julkaisi runoja nimellä Owen Meredith ja aikalaiset tunsivat hänet luultavasti paremmin runoistaan kuin virkaurastaan. Hänen teoksiaan olivat muun muassa runokokoelmat ""Clytemnestra... and other poems" (1855) ja "The wanderer" (1858), runoteos "Lucile" (1860), romaani "The ring of Amasis" (1863) sekä kaksiosainen "The Life, Letters and Literary Remains of Edward Bulwer, Lord Lytton" (1883). Hänen kirjeenvaihtonsa julkaistiin vuonna 1906.
Robert Lyttonin poika Victor Lytton toimi 1920-luvulla Bengalin kuvernöörinä ja lyhyesti Intian varakuninkaana. Nuorempi poika Neville Lytton oli sotilas, taidemaalari ja urheilija.
Matti Lainema
Matti Kustaa Juhani Lainema (s. 1939) on suomalainen tietokirjailija, yrityskonsultti ja -kouluttaja, hallitusammattilainen ja sijoittaja. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Turun kauppakorkeakoulusta 1996.
Lainema aloitti uransa kulutustavaroiden markkinoinnin parissa ja oli muun muassa perustamassa kahden kansainvälisen yrityksen Suomen-tytäryrityksiä. Yritysjohtajauran jälkeen Lainema perusti vuonna 1982 liikkeenjohdon strategiakonsultointiin erikoistuneen S.A.M.I. Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi 14 vuotta. Hän myi yrityksensä Ernst & Youngille mutta jatkoi sen partnerina. Vuodesta 2001 Lainema on keskittynyt eri yritysten hallitustehtäviin.
Lainema on ollut mukana muun muassa seuraavien yritysten hallituksissa: Axel Technologies Oy, Aw-Energy Oy, Chat Republic Games Oy, Denali Oy, Joutsen Media Oy, M.A.S.I Company Oy, Magisys Oy, Meconet Oy, Musti ja Mirri Group Oy, Neo Industrial Oyj, Reka Kumi Oy, Suomen Tukkinosto Oy ja Virvo Oy.
Vuodesta 2007 Lainema on toiminut pääomasijoitusyhtiö Vaaka Partnersin senior advisorina.
Lainema on tehnyt tietokirjoja ja artikkeleita ja pitänyt luentoja muun muassa markkinoinnista, monialayritysten johtamisesta, yksityisestä riskisijoittamisesta, hallituksen strategisesta roolista, mutta myös kokemuksistaan eräretkeilystä Alaskassa ja arktisista löytöretkistä.
Vuonna 2012 Lainema valittiin kauppakamarien Vuoden kouluttajaksi.
Capriole
Capriole on korkean kouluratsastuksen liike. Capriolessa hevonen nousee ensin levade-asentoon takajaloilleen ja sen jälkeen hyppää takajaloillaan ilmaan ja potkaisee suoraan taakseen. Capriole on vaativa liike sekä hevoselta että ratsastajalta. Hevosen pitää olla hyvin voimakas ja pitkälle koulutettu. Myös ratsastajan tulee olla erittäin harjaantunut. Usein capriole kuitenkin esitetään talutuksessa ilman ratsastajaa. Hevosen kouluttaminen caprioleen on pitkä prosessi, joka aloitetaan hallitusta matalasta takajaloillaseisonnasta (levade) ja tästä asennosta ilmaan hypähtämisestä (courbette). Takapotkun harjoitteluun siirrytään vasta kun edelliset vaiheet sujuvat varmasti. Läheskään kaikki yksilöt eivät opi capriolea esittämiskelpoisesti.
Saksan 13. panssaridivisioona
13. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin.
Wehrkreis IV muodosti 1. lokakuuta 1934 Magdeburgissa divisioonan peitenimellä Infanterieführer IV, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 13. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonasta muodostettiin 12. lokakuuta 1937 13. motorisoitu jalkaväkidivisioona.
Divisioonassa toteutettiin liikekannallepano 18. elokuuta 1939 ja se ryhmittyi 22. elokuuta Lansberg an der Warthen alueelle, mistä se aloitti Puolan sotaretken 10. armeijan mukana. Sotatoimien päätyttyä divisioona siirrettiin Eifelin alueelle Dillenburgiin. Ranskan taisteluiden aikana se osallistui sotatoimiin Laonissa, Calais'ssa, Amiensissa ja Lyonissa.
Divisioonasta muodostettiin Wienissä lokakuussa 1940 13. panssaridivisioona, joka lähetettiin heti perustamisen päätyttyä Romaniaan koulutukseen. Operaatio Barbarossaa varten se liitettiin Etelä armeijaryhmän 1. panssariryhmään, jonka mukana se piiritti Lublinissa ja Kiovassa olleet neuvostojoukot. Vuoden 1941 lopulla divisioona oli Rostovissa, josta se joutui vetäytymään neuvostojoukkojen aloitettua vastahyökkäyksen. Divisioona kuului 1942 ja 1943 panssariryhmästä muodostettuun armeijaryhmä A:n 1. panssariarmeijaan, jonka mukana se osallistui taisteluihin Kaukasuksen öljykentistä sekä Stalingradin taistelun jälkeen Kubanin puolustukseen. Syksyllä 1943 yhtymä vedettiin Länsi-Ukrainaan, jossa se osallistui Dneprin puolustustaisteluihin.
Neuvostojoukot työnsivät akselivaltojen joukot niiden kesän 1941 lähtöalueille ja divisioona sai määräyksen pitää hallussaan Romanian öljykentät. Neuvostojoukkojen elokuussa 1944 tekemä hyökkäys tuhosi divisioonan sen jouduttua Budapestissa saarroksiin.
13. divisioona
13. divisioona (latinan sanasta "divisio", jakaminen) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tidemannus de Cume
Tidemannus de Cume (, , k. 8. kesäkuuta 1318) oli Kokemäenjokilaaksossa 1200–1300-lukujen vaihteessa vaikuttanut saksalaissukuinen hansakauppias. Hänen hautakiveään säilytetään nykyään Ulvilan Pyhän Olavin kirkon asehuoneessa. Se on yksi Suomen vanhimmista henkilönimellä varustetuista hautamuistomerkeistä. Esimerkiksi Suomen vanhimpina pidetyt, 1200-luvun alkupuolelta peräisin olevat Raision kirkon hautakivet eivät sisällä nimiä.
Tidemannus de Cumen nimen loppuosa sisältää Kokemäen pitäjästä keskiajalla käytetyn Kumo-nimityksen latinankielisen muodon. Hautakivi on yhdessä 1200-luvun lopulta peräisin olevan Pyhän Henrikin legendan kanssa vanhin tunnettu lähde, jossa Kokemäen pitäjän nimi esiintyy. Tidemannuksen taustoista ei ole tarkkaa tietoa, mutta hänen kutsumisensa kokemäkiläiseksi osoittaa Tidemannuksen asettuneen vakituisesti asumaan seudulle. Erään teorian mukaan hän saattaisi olla Gotlannista 1200-luvulla Ulvilaan saapuneita saksalaisia kauppiaita. Tidemannus on todennäköisesti haudattu Ulvilan Liikistössä sijainneelle hautausmaalle. Muistokivi on myöhemmin siirretty Ulvilan kirkkoon ja sitä on saatettu käyttää esimerkiksi kynnys- tai porraskivenä.
Tidemannuksen hautakivi on kalkkikivestä valmistettu suorakulmainen kivi, joka on todennäköisesti peräisin Gotlannista. Sen keskelle on kaiverrettu vaakunakilpi ja puumerkki, joka esittää kummulla olevaa ristiä. Kiven reunaa kiertää latinankielinen teksti:
Ulvilan keskiaikaisen kirkon asehuoneessa on myös useita muita vanhoja hautakiviä. Niistä vanhimpia ovat Tidemannus de Cumen ohella itämerensaksalaisten kauppiaiden Herbordus Wiperenvorden (k. 1313) ja Arnoldus Stolten (k. 1346) kivet. Kokonaisten lisäksi on useita hajonneita kappaleita, joita on käytetty kirkon rakennusmateriaalina.
Luettelo Linkin Parkin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista
Linkin Park on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Sen perustivat Mike Shinoda (laulu ja kitara), Brad Delson (kitara) ja Rob Bourdon (rummut) Agoura Hillsissä, Kaliforniassa vuonna 1996. Joe Hahn ja Dave Farrell liittyivät yhtyeeseen myöhemmin, ja vuonna 1999 Chester Benningtonista tuli yhtyeen laulaja.
Linkin Parkin albumeita on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta, ja se on voittanut kaksi Grammy-palkintoa singleistä "Crawling" ja "Numb/Encore". Yhtye on saavuttanut kymmenen ykkössingleä "Billboardin" Alternative Songs -listalla, ja on toinen yhtye listan historiassa, jolla on ollut kolme tai enemmän kappaleita listalla yli kymmenen viikon ajan.
Pierre Gasly
Pierre Gasly (s. 7. helmikuuta 1996 Rouen, Seine-Maritime, Ranska) on ranskalainen rata-autoilija.
Joulukuussa 2013 Gasly liittyi osaksi Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaa.
Gasly on kauden 2016 GP2-mestari. Vuonna 2017 hän kilpaili Super Formula -sarjassa ja toimi Red Bullin Formula 1 -tallin testi- ja varakuljettajana. Gasly ajaa kaudella 2019 Red Bullin toisena kilpakuljettajana.
Gasly aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2006. Vuonna 2011 Gasly kilpaili French F4 Championship -sarjassa voittaen neljä kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi.
Vuonna 2012 Gasly siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan. Hän saavutti kauden aikana yhden paalupaikan ja sijoittuen kilpailuissa parhaimmillaan kahdesti kolmanneksi. Loppupisteissä hän sijoittui sarjan kymmenenneksi. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa seitsemän kilpailua. Gasly jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa vuonna 2013 voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2014 Gasly kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa Arden-tallissa. Ensimmäisessä kilpailussaan Italian Monzassa hän pääsi heti palkintokorokkeelle sijoituttuaan kolmanneksi. Seuraavana viikonloppuna Gasly sijoittui Espanjassa Aragónin moottoriradalla sunnuntain kilpailussa toiseksi. Gasly saavutti lopulta kuusi kakkossijaa, kaksi kolmossijaa ja yhden paalupaikan mutta ei voittanut kertaakaan kauden aikana. Loppupisteissä hän sijoittui Carlos Sainz Jr. jälkeen sarjan toiseksi.
Gasly aloitti GP2-sarjassa kesken kauden 2014 siirryttyään Caterham Racingille loppukauden ajaksi. Hän sijoittui kilpailuissa parhaimillaan 11:nneksi eikä saavuttanut pisteitä.
Kaudella 2015 Gasly kilpaili täyden kauden GP2:ssa siirtyen DAMS-talliin. Kauden toisena kisaviikonloppuna Gasly nousi ensimmäistä kertaa palkintokorokkeelle sijoituttuaan kolmanneksi sunnuntain sprinttikilpailussa. Hän saavutti kauden aikana 110 pistettä, kolme paalupaikkaa ja neljä palkintokorokesijoitusta sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi.
Kaudella 2016 Gasly ajoi Prema Racing -tallissa. Hän ajoi Britannian, Unkarin, Belgian ja Abu Dhabin lauantain kilpailujen voittoon. Hän voitti sarjan mestaruuden kahdeksan pisteen erolla tallikaveriinsa Antonio Giovinazziin nähden keräten 219 pistettä.
Kaudella 2017 Gasly siirtyi Japanissa ajettavaan Super Formula -sarjaan.
Gasly ajoi F1-testidebyyttinsä Toro Rossolla toukokuussa 2015 Barcelonassa Espanjan GP:n jälkeen ajetuissa testeissä. Ensimmäisenä testipäivänä hän ajoi Toro Rosson STR10-autolla, toisena päivänä Red Bullin RB11:tä.
Syyskuusta 2015 lähtien Gasly on toiminut Red Bullin testi- ja varakuljettajana ja kaudesta 2019 lähtien toisena kilpakuljettajana.
Gasly sai kilpakuljettajan paikan Malesian osakilpailuun kesken kauden , kun hän korvasi Toro Rossolla ajaneen Daniil Kvjatin.
Victor Lytton
Victor Alexander George Robert Bulwer-Lytton, Lyttonin 2. jaarli (9. elokuuta 1876 Simla, Intia – 26. lokakuuta 1947 Knebworth, Hertfordshire, Iso-Britannia) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies.
Victor Lytton oli Intian varakuninkaana toimineen Robert Lyttonin poika ja syntyi Intiassa. Hän kävi Etonin poikakoulua sekä Trinity Collegea Cambridgessä ja peri alaikäisenä isältään Lyttonin jaarlin arvon. Lytton toimi amiraliteetin palveluksessa ensimmäisen maailmansodan aikana, Intian asioiden alivaltiosihteerinä vuosina 1920–1922 sekä Intiassa Bengalin kuvernöörinä 1922–1927. Kuvernöörikautenaan hän toimi ajoittain myös virkaatekevänä Intian varakuninkaana varsinaisen varakuninkaan ollessa virkavapaalla.
Lordi Lytton johti vuonna 1932 Lyttonin komissiona tunnettua Kansainliiton valtuuskuntaa, joka pyrki selvittämään Mantšuriassa Kiinan ja Japanin välille puhjenneen konfliktin syitä. Komission laatima nk. Lyttonin raportti tuomitsi Japanin hyökkääjänä ja sai ulkomailla myönteisen vastaanoton, mutta se ei johtanut tehokkaisiin toimiin Japanin rankaisemiseksi. Toimittuaan vielä useissa muissa tehtävissä Lytton jäi eläkkeelle vuonna 1945.
Teenage Dream: The Complete Confection
Teenage Dream: The Complete Confection on Capitol Recordsin 23. maaliskuuta 2012 julkaisema uusintapainos yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Katy Perryn vuoden 2010 albumista "Teenage Dream". Albumi sisältää kolme uutta nauhoitettua kappaletta sekä lukuisia remixejä.
Ensimmäinen albumilta julkaistu single ”Part of Me” debytoi Billboard Hot 100 -listan kärkisijalla, kun taas toinen single ”Wide Awake” ylsi korkeimmillaan toiselle sijalle. Molempia kappaleita on myyty Yhdysvalloissa digitaalisesti yhteensä yli 2 miljoonaa kappaletta; kuuden jo alkuperäisellä albumilla julkaistun singlen kanssa "Teenage Dream" asetti uuden digitaalisen aikakauden yhden albumin tuplaplatinasingle-ennätyksen, rikkoen Fergien "The Dutchessin" ennätyksen viisi tuplaplatinasingleä.
Albumi debytoi Suomessa virallisen albumilistan sijalla 18.
Freeport
Freeport on usean paikkakunnan nimi:
Paul Brück
Paul Robert Brück (s. 29. toukokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen mainoselokuvien ohjaaja, valokuvaaja ja kuvataiteilija. Hän on Sveitsin kansalainen.
Brück opiskeli vuosina 1969–1972 Taideteollisessa oppilaitoksessa ja korkeakoulussa kamerataidetta ja elokuvaa. Hän oli 1970–1980-luvuilla yksi Suomen nimekkäimmistä ja palkituimmista mainoselokuvien ohjaajista. Vuonna 1978 hän perusti yhdessä Juha Tapanisen ja Erkki Kiven kanssa Story Filmi Oy:n. Hänet palkittiin elämäntyöstään Platinahuipulla Grafia ry:n Vuoden huiput 1989 -tapahtumassa.
Brück on opettanut valokuvaa, elokuvaa ja medialukutaitoa eri koulutusasteilla sekä antanut ammattikoulutusta Yleisradiossa, MTV3:ssa ja Nelosella. Nykyisin Brück asuu Naantalissa ja toimii vapaana taiteilijana ja kulttuurivaikuttajana. Myös hänen kaksi poikaansa toimivat mainosalalla.
Juha Tarkkanen
Juha Tarkkanen (s. 10. heinäkuuta 1993 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Aigles de Nicessä.
Tarkkanen on Jäähongan kasvatti ja hän on viettänyt lähes koko junioriuransa Espoossa sittemmin myös Bluesin ja Kiekko-Espoon paidoissa. Kaudella 2010–2011 Tarkkanen oli koko B-nuorten SM-sarjan tehokkain puolustaja tehoilla 8+17=25. Hän voitti Bluesissa kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2012–2013 Tarkkanen siirtyi Helsingin IFK:n A-nuoriin, joiden sisäisen pistepörssin hän voitti pelipaikastaan huolimatta tehoilla 11+22=33. Tarkkanen voitti koko A-nuorten SM-liigan puolustajien maalipörssin ja sijoittui puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Kärppien Janne Pälve. Hän edusti HIFK:ta kauden aikana myös Junior Club World Cupissa.
Tarkkanen nostettiin HIFK:n SM-liigarinkiin kaudeksi 2013–2014. Hän teki liigadebyyttinsä kauden toisessa ottelussa 15. syyskuuta 2013 vieraissa paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Kaikkiaan Tarkkanen pelasi kauden aikana kuusi SM-liigaottelua. Hän edusti HIFK:ta yhtä monessa ottelussa myös European Trophyssa. Tarkkanen pelasi suurimman osan kaudestaan joukkueen A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja hän oli Casimir Jürgensin kanssa tehoilla 7+12=19. Tammikuussa 2014 Tarkkanen siirtyi lainalle Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan, jonka kanssa hänen lainasopimustaan jatkettiin kauden loppuun helmikuussa. Tarkkanen pelasi aiemmin kauden aikana Mestistä kolme ottelua HC Keski-Uudenmaan paidassa.
Alkukauden 2014–2015 Tarkkanen vietti lähinnä lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän pelasi HIFK:ssa kauden aikana neljä SM-liiga- ja kolme CHL-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2015 joukkue lainasi Tarkkasen alustavasti viikon mittaisella sopimuksella Kalevan Palloon paikkaamaan loukkaantumisia. Hän teki siellä kuudessa ottelussa kolme syöttöpistettä. Helmikuussa Tarkkanen ja Toni Leinonen siirtyivät loppukaudeksi SM-liigan nousijajoukkue Vaasan Sportiin vaihdossa Matt Generousiin.
Kaudeksi 2015–2016 Tarkkanen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Vuodenvaihteessa hän palasi kuitenkin loppukauden sopimuksella Kiekko-Vantaan riveihin. Tarkkanen siirtyi kaudeksi 2016–2017 Mestikseen perustettuun Espoo Unitediin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Tarkkanen palasi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Kiekko-Vantaan riveihin. Hän oli tehoilla 7+24=31 joukkueen toiseksi paras syöttäjä, kolmanneksi paras pistemies ja tehokkain puolustaja. Tarkkanen sijoittui koko Mestiksen puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain TuTon Kalle Valtola.
Tarkkanen siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Aigles de Niceen.
Janne Öfverström
Janne Öfverström (s. 18. maaliskuuta 1991 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Öfverströmiä on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi.
Öfverström on Karhu-Kissojen kasvatti. Hän pelasi juniorina sittemmin Helsingin Jääkiekkoklubissa, jonka C-nuorten kapteenina Öfverström toimi kaudella 2006–2007. Hän oli tuolloin joukkueen paras pistemies sekä C-nuorten I-divisioonan runkosarjassa että SM-karsinnoissa. Kaudeksi 2007–2008 Öfverström palasi Karhu-Kissoihin, jonka B-nuorten II-divisioonajoukkueen paras maalintekijä hän oli 11 osumallaan.
Kaudeksi 2008–2009 Öfverström siirtyi Helsingin IFK:n B-nuoriin, joissa hän voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kaudella 2009–2010 Öfverström voitti HIFK:n A-nuorten sisäisen jäähypörssin ja sijoittui koko A-nuorten SM-liigan jäähypörssissä viidenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kausi 2011–2012 päättyi A-nuorten Suomenmestaruuteen.
Öfverström teki kaudeksi 2012–2013 vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue TuTon kanssa. Hän vietti suurimman osan runkosarjastaan kuitenkin lainalla sarjatasoa alempana Suomi-sarjajoukkue Salon Kiekkohaissa, jossa Öfverström pelasi 15 ottelua piste per peli -tahdilla. Hän pelasi loppukaudella TuTossa 12 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Öfverström oli Mestiksessä aluksi otsikoissa lähinnä pelikieltojensa vuoksi. Hän sai runkosarjan päätöskierroksella 9. helmikuuta 2013 vieraissa Vaasan Sportia vastaan pelatussa ottelussa 5+20-minuutin rangaistuksen päähän kohdistuneesta taklauksesta ja Öfverströmille asetettiin kolmen ottelun pelikielto. Palattuaan kaukaloihin neljännessä puolivälieräottelussa 19. helmikuuta 2013 vieraissa Heinolan Peliittoja vastaan hän sai taas jo ensimmäisessä vaihdossaan 5+20-minuutin rangaistuksen ryntäämisestä telottuaan Peliittojen Roope Westermanin. Öfverström sai kahden ottelun pelikiellon, mutta pelikieltojen jälkeen Öfverström kuului kuitenkin TuTon onnistujiin. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2013–2014 Öfverström palasi vuoden mittaisella SM-liigasopimuksella Helsingin IFK:hon. Hän teki liigadebyyttinsä kauden toisessa ottelussa 15. syyskuuta 2013 vieraissa paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Öfverström pelasi kauden aikana HIFK:ssa kaikkiaan 13 runkosarja- ja kaksi European Trophy -ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän vietti suurimman osan kaudestaan kuitenkin lainalla HC Keski-Uusimaassa, jonne Öfverström jäi lopulta loppukaudeksi lainalle. Kaudella 2014–2015 Öfverström ei pelannut otteluakaan loukkaantumisen vuoksi. Kaudella 2015–2016 hän palasi kaukaloihin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.
Miihkali Teppo
Miihkali Teppo (s. 28. joulukuuta 1992 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Pelicansia.
Teppo on Helsingin IFK:n oma kasvatti. Hän aloitti jääkiekkoilun 6-vuotiaana. Teppo voitti B-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2009 ja 2010 sekä A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2010. Kaudella 2010–2011 hän debytoi miesten peleissä pelaamalla neljä Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehopistein 1+1=2.
Kaudeksi 2011–2012 Teppo teki yksivuotisen SM-liigasopimuksen HIFK:n kanssa. Hän siirtyi syyskuussa 2011 lainalle Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jossa Teppo pelasi lopulta suurimman osan runkosarjastaan tehtyään 23 ottelussa tehot 3+7=10. Kevätkautensa hän pelasi lähinnä HIFK:n A-nuorissa. Teppo jakoi kuudella syötöllään kevään 2012 pudotuspelien puolustajien syöttöpörssin voiton joukkuetovereidensa Julius Nyqvistin ja Christian Silfverin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2012–2013 HIFK lainasi Tepon Mestis-joukkue KooKoohon. Hänen aloitti Mestis-kautensa kehnosti, mutta kuului kevätkaudella kuitenkin joukkueensa parhaimmistoon ja voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa. Teppo palasi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella jatkosopimuksella HIFK:n vahvuuteen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden toisessa ottelussa 15. syyskuuta 2013 paikallisvastustaja Jokereita vastaan. Yhteensä Tepon tulokaskausi toi 22 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa kolme syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana myös neljä ottelua lainalla Mestis-joukkue HC Keski-Uudessamaassa. Helmikuussa 2014 Teppo teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Ensimmäisellä täydellä SM-liigakaudellaan 2014–2015 Teppo teki 51 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 1+11=12. Hän teki liigauransa avausmaalin 28. lokakuuta 2014 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Kauden 2015–2016 päätteeksi Teppo voitti SM-hopeaa. Toukokuussa 2016 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen HIFK:n kanssa. Kaudella 2016–2017 Teppo jäi HIFK:ssa pieneen rooliin ja pelasi vain 38 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun. Kaudella 2017–2018 hän pelasi HIFK:n ohella myös yhden SM-liigaottelun lainalla aiemmassa seurassaan KooKoossa joulukuussa 2017, kun Teppo paikkasi Jake Newtonin poissaoloa. Hän voitti HIFK:ssa kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudeksi 2018–2019 Teppo siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Pelicansiin.
Teppo voitti alle 18-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2010. Yhteensä hän on pelannut 12 nuorten ja 21 poikien maaottelua.
Koiranhampaat
Koiranhampaat ("Erythronium") on liljakasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
Kukkien värejä ovat valkoinen, vaaleanpunainen ja keltainen.
Koiranhampaita tavataan luonnonvaraisina Pohjois-Amerikassa. Keski-Euroopassa on viljeltynä kaikki tunnetut lajit, joita on 20.
Koiranhampaat menestyvät puolivarjossa tai varjossa. Ne viihtyvät kosteahkossa ja ravinteikkaassa maassa.
Rusokoiranhammas ja keltakoiranhammas soveltuvat kivikkoon sekä metsä- ja rodopuutarhaan. Lisäksi keltakoiranhammasta käytetään kukkatarhassa. Kasveja voidaan lisätä paitsi siemenistä, myös jakamalla, mikä tehdään joko keväällä tai kukinnan jälkeen.
Tihvinän kanavajärjestelmä
Tihvinän kanavajärjestelmä () oli Volgan ja Itämeren yhdistänyt vesitie Luoteis-Venäjällä 1800- ja 1900-luvuilla. Se alkoi Rybinskistä ja kulki Mologa, Tšagodoštša, Gorjun, Sominka ja Valtšina -jokien kautta Tihvinän yhdyskanavalle, Tihvinänjokea ja Säsjokea pitkin Laatokalle ja sieltä edelleen Laatokan kanavan ja Nevan kautta Pietariin. Reitin pituus oli 924 kilometriä.
Tihvinän kautta kulki Kiovan Venäjän ajoista lähtien idän ja lännen yhdistänyt kauppareitti. 1600-luvulla tavarat kuljetettiin Volgalta Mologaa ja Sominkaa pitkin Sominon satamaan, jossa ne siirrettiin veneisiin tai vietiin maata pitkin Tihvinään. 1700-luvun alussa ryhdyttiin Pietari I:n aloitteesta suunnittelemaan jokien yläjuoksuja yhdistävää kanavaa, mutta rahanpuutteen takia hanke lykkäytyi 1800-luvun alkuun.
Kanavajärjestelmän rakentaminen alkoi vuonna 1802 kenraali François Sainte de Wollantin suunnitelman mukaisesti. Se otettiin käyttöön vuonna 1811, mutta eri puolilta Venäjää komennettujen talonpoikien suorittamat rakennustyöt jatkuivat vielä myöhemminkin. Kaikkiaan rakennettiin seitsemän sulkua sekä 66 yksittäistä sulkuporttia, jotka muutettiin kammiosuluiksi vuoteen 1842 mennessä. Sulutettujen osuuksien yhteispituus oli 188 ja Tihvinän yhdyskanavan pituus 5,33 kilometriä.
Tihvinän kanavajärjestelmää pitkin kuljetettiin Volgalta Pietariin etupäässä viljaa ja puutavaraa ja Pietarista Volgalle sokeria, viinejä ja rautatavaraa. Kalusto käsitti pieniä 1200–1500 puudan yksipurjeisia aluksia, joita kutsuttiin rakennuspaikkojensa mukaan nimillä "tihvinka" ja "sominka". Kanavalla oli myös matkustajaliikennettä. Matka Rybinskista Pietariin kesti 29 päivää. Kanava tarjosi työtä Tihvinän ja Ustjužnan kihlakuntien talonpojille ja kaupunkilaisille sekä edisti paikallisen teollisuuden kehitystä.
Kanavajärjestelmä menetti taloudellisen merkityksensä Pietarin ja Vologdan välisen rautatien valmistuttua vuonna 1905. Sen jälkeen sitä käytettiin lähinnä puutavaran uittoon sekä maataloustuotteiden kuljetuksiin. Kanava suljettiin virallisesti vuonna 1956, mutta paikoittain se oli käytössä vuoteen 1965 saakka.
Nykyään kaikki sulut ovat rikki ja Tihvinänjoen pinta on laskenut yli viidellä metrillä. Kanavan jäänteiden tutkimus ja toimenpiteet niiden suojelemiseksi alkoivat 2000-luvun vaihteessa. Jefimovskin taajaman pohjoispuolella sijaitsevalla vedenjakajalla on paikalla käyneelle Pietari I:lle vuonna 1862 pystytetty muistomerkki.
Tihvinän selänne
Tihvinän selänne () on kumpuileva ylänkö Laatokan kaakkoispuolella Novgorodin ja Leningradin alueilla Venäjällä. Sen korkeimmat kohdat ovat selänteen lounaisosassa (280 metriä merenpinnasta).
Selänteellä on bauksiitti-, tulenkestävän saven ja lasihiekkaesiintymiä. Se on etupäässä metsän peittämä.
Prism (Katy Perryn albumi)
Prism on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Katy Perryn neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 18. lokakuuta 2013. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15, ja se pysyi listalla yhteensä 22 viikkoa.
Albumin tekeminen alkoi in valmistumisen jälkeen. Albumin johdantosingle "Roar" julkaistiin Yhdysvaltain radioasemilla 10. elokuuta 2013 ja se pääsi Billboard Hot 100-listan kärkisijalle.
Tihvinänjoki
Tihvinänjoki () on Säsjoen sivujoki Leningradin alueen Boksitogorskin ja Tihvinän piireissä. Sen pituus on 144 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2140 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 16 kilometrin päässä joen suusta 19,7 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Jefimovskin taajaman pohjoispuolelta Krupinojärvestä, virtaa kohti länttä ja laskee Säsjokeen Ovinon kylän alapuolella. Suurimmat sivujoet ovat Rjadan, Rybežka ja Šomukša. Yläjuoksulla ovat Jeglinon ja Ozjorskojen järvet, joiden välissä on useita koskia.
Tihvinänjoen varrella sijaitsee Tihvinän kaupunki. Keskiajalla sen kautta kulki reitti Volgan sivujokien yläjuoksuille. Vuonna 1811 otettiin käyttöön joen kautta kulkenut Tihvinän kanavajärjestelmä, joka suljettiin vuonna 1965.
Lorraine-Dietrich
Lorraine-Dietrich oli vuosina 1908-1934 valmistettu ranskalainen automerkki. Automerkin edeltäjä oli vuosina 1897-1908 valmistettu De Dietrich -merkkinen auto. Aiemmin rautatievaunuja valmistanut De Dietrich alkoi 1897 valmistaa autoja Ranskan Lunévillessä.
1902 de Dietrich -tehdas palkkasi myöhemmin kuuluisan Ettore Bugatin suunnittelemaan nelisylinterisen kansiventtiilimoottorin, joka tuotti 18 kW.
1920-luvun taitteessa Lorraine-Dietrich alkoi varustaa valmistamiaan autoja kansiventtiilimoottorilla, jossa oli kuusi sylinteriä. Tärkein Lorraine-Dietrich-auto oli 1923 esitelty B3-6 -malli.
Lorraine-Dietrich osallistui moniin autokilpailuihin. Vuosina 1924-1926 Le Mansin 24 tunnin ajossa Lorraine-Dietrich B3-6 Sport menestyi erinomaisesti. Lujan alustansa ja etujarrujensa ansiosta B3-6-malli oli Bentley 3.0 -loistoauton kilpailija.
Autotehtaan omistanut de Dietrich -perhe myi osuutensa yhtiöstä, joka muutti nimensä vuonna 1928 Lorraineksi.
Mobilisti 5/2012
Kupukirjovahakas
Kupukirjovahakas ("Hygrophorus korhonenii") on Suomessa yleinen syötävä metsävahakaslaji. Se muistuttaa suuresti harmaakirjovahakasta, mutta on tanakampi ja tummempi. Sillä on myös selkeämpi kuvioitus jalassa. Kyseessä on kuusen juurisieni. Mikroskooppisesti lajin itiöt ovat hieman pienemmät kuin harmaakirjovahakkaalla.
Laji on kuvattu tieteelle eli kansainvälinen tiedeyhteisö on hyväksynyt sen omaksi lajikseen vasta 1980-luvulla, vaikka se on suhteellisen yleinen ainakin paikoittain. Lajin tieteellinen nimi on annettu sienitieteilijän ja tietokirjailijan Mauri Korhosen kunniaksi. Laji on syötävä.