hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Itchō Hanabusa
Itchō Hanabusa (英一蝶) (1652-1724) oli japanilainen taidemaalari, kalligrafi ja runoilija. Hän uudisti japanilaista kuvataidetta ottamalla aiheensa arkielämästä ja kuvasi niitä hyväntahtoisesti ja humoristisesti.
Hänen yksityiselämänsä oli värikästä: hän nautti suuresta suosiosta, ja oli kuitenkin välillä vankilassa ja karkoitettuna. Hänen tekemiensä rikosten laadusta ei ole säilynyt tietoa.
Luettelo WWE Tag Team -mestareista
Tämä on Luettelo WWE Tag Team -mestareista
Eniten WWE Tag Team -mestaruuden ovat voittaneet MNM ja The Corre tiiminä (3 kertaa) ja yksilönä Eddie Guerrero, Rey Mysterio, ja John Morrison, jotka ovat voittaneet sen 4 kertaa. Pisin mestaruuskausi on Paul Londonin ja Brian Kendrickin tiimillä, jotka pitivät titteleitä 331 päivää. Lyhimmän mestaruuskauden tekivät The Miz ja John Cena, jotka pitelivät mestaruuksia noin 5 minuuttia. Ensimmäiset mestarit olivat Kurt Angle ja Chris Benoit, jotka voittivat tittelit 20. lokakuuta, 2002, No Mercyssä. Mestaruuksia on hallinneet 31 eri tiimiä. Nykyiset mestarit ovat The New Day (Big E ja Kofi Kingston).
Simonetta Sommaruga
Simonetta Sommaruga (s. 14. toukokuuta 1960, Zug) on sveitsiläinen poliitikko ja 1. lokakuuta 2010 lähtien Sveitsin liittoneuvoston jäsen. Puoluetaustaltaan hän on sosiaalidemokraatti ja seuraa maan hallituksessa puoluetoveriaan Moritz Leuenbergeriä. 22. syyskuuta 2010 pienestä kamarista, eli senaatista, suuren kamarin äänestyksellä liittoneuvostoon valitun Sommarugan valinta oli historiallinen, sillä tuon jälkeen Sveitsin hallitus on ensimmäistä kertaa maan historiassa naisenemmistöinen.
Valinta oli myös siinä mielessä historiallinen, että vaikka parlamentti valitsi Simonetta Sommarugan viestintä-, liikenne ja energiaministeriksi, liittoneuvoston kolme muuta naisministeriä muuttivat vastuita niin että Sommarugasta tuli oikeusministeri, vastoin hänen tahtoaan, mikä aiheutti Sveitsissä lyhyen poliittisen skandaalin vuonna 2010, sillä perinteisesti oikeusministeriksi on valittu lakimieskoulutusta saanut henkilö.
Sommaruga kävi lukion Bernissä ja opiskeli kolme vuotta pianonsoittoa Sveitsissä Luzernissa. Osallistuttuaan Kaliforniassa sekä Roomassa yliopistoissa lukuvuoden 1983–84 opetukseen hän työskenteli naisten turvakodissa Fribourgin kantonissa.
Vuosina 1988–91 Sommaruga opiskeli englantia ja espanjaa Fribourgin yliopistossa Sveitsissä suorittamatta tutkintoa.
Sosiaalidemokraattisen puolueen aktiivijäsenyyden myötä Sommaruga työskenteli Sveitsin kuluttajasuojayhdistyksessä 1993 alkaen ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 2000.
Vuosina 1997–2005 Sommaruga toimi Bernin kyljessä olevan Könizin kunnan kunnanhallituksessa vastaten kunnan palo- ja pelastustoimesta. Ennen ministeriyttään Sommaruga oli mm. Slow Food Schweiz -liikkeen jäsen sekä Bernin Bärenpark (karhupuiston) hallituksen jäsen. Lähde Sveitsin liittoneuvoston oikeus- ja poliisiosaston kotisivu.
Sommarsuga on naimisissa kirjailija Lukas Hartmannin kanssa. He asuvat Spiegelissä lähellä Berniä.
3-312-00356-3
Motoori Norinaga
Motoori Norinaga (; 1730–1801) oli japanilainen Kokugaku-koulukunnan huomattava oppinut, joka vaikutti Edo-kaudella. Hänen mukaansa japanilaiset klassikot paljastivat Japanin yhteiskunnan muinaisen harmonian, jossa kungfutselaista etiikkaa ei vaadittu säätelemään alamaisten, hallitsijan ja jumaluuksien välisiä suhteita.
Nuorena Motoori keskittyi kielitieteeseen. Myöhemmällä iällä hän siirtyi historian ja kirjallisuuden tutkimukseen.
Hän julkaisi 44-osaisen tutkimuksen "Kojikista" nimeltä "Kojiki-den".
Navarran yliopisto
Navarran yliopisto (, ), on yksityinen, paavillinen yliopisto Navarrassa Espanjassa. Sitä ei tule sekoittaa yleiseen Navarran yliopistoon "Universidad Pública de Navarra".
Korkeakoulu perustettiin avaamalla oikeustieteen tiedekunta 17.10.1952 nimellä "Estudio General de Navarra". Perustaja on pyhä Josemaría Escrivá, katolisen sielunhoitoyhteisön Opus Dein perustaja ja vielä nykyäänkin yliopisto perustuu kristillisille arvoille ja toimii vahvasti Opus Dein apostolaatista. Alkuun kahdeksan professoria opetti 48 lakitieteen opiskelijaa. Kun vuonna 1955 oli avattu myös filosofian ja vuonna 1958 Business School IESE, vakiinnutti Pyhä istuin koulun Navarran yliopistona. Escrivá, joka oli itsekin oikeustieteen tohtori, nimettiin yliopiston suurkansleriksi. Vuonna 1954 yliopistoon perustettiin lääketieteellinen tiedekunta, jolle avattiin vuonna 1960 yliopistollinen sairaala. Lääketieteelliseen tiedekuntaan kuuluu myös lääketieteellinen tutkimuskeskus (CIMA). Espanjan valtio hyväksyi paavillisen yliopiston viralliseksi yliopistoksi 8.9.1962.
Nykyään yliopistolla on kampuksia pääasiassa Pamplonassa, mutta IESE Business School sijaitsee Madridissa ja Barcelonassa, ja San Sebastiánissa Navarran teknillisen yliopiston kampus. Navarran yliopistossa on noin 14'950 opiskelijaa ja siellä on kymmenen tiedekuntaa. Lisäksi yliopistolla on yhteistyösopimuksia muiden huippuyliopistojen, kuten esimerkiksi Aalto yliopiston kauppakorkeakoulun, Lausannen yliopiston,  University of Washington (USA) ja University of Hong Kongin (Kiina) kanssa.
New York Times listasi Navarran yliopiston ensimmäisen kerran 60 parhaan yliopiston joukkoon. Vuonna 2012 se listattiin maailman 32. parhaana yliopistona.
Salpapensas
Salpapensas ("Cleyera japonica") on ikivihreä, kukkiva puu, joka elää luonnonvaraisena Japanissa, Koreassa ja Kiinassa. Se voi kasvaa 10 metriä korkeaksi. Sen kukat ovat tuoksuvat, kermanvalkoiset, marjat kiiltävän mustat. Lehdet ovat 7–10 cm pitkiä, yksinkertäisiä kiiltäviä. Nuoret lehdet ovat punertavia.
Salpapensas on japanilaisessa kulttuurissa erityisen pyhä puu.
Daria Werbowy
Daria Werbowy (s. 19. marraskuuta 1983) on ukrainalais-kanadalainen malli. Hänet tunnetaan muun muassa ranskalaisen kosmetiikkayhtiö Lancômen Hypnose-hajuveden mainoskasvona. Werbowylla on halussaan ennätys useimpien muotinäytösten avaus- ja lopetusmallina yhden kauden aikana. Werbowy on työskennellyt useille suurille muotitaloille ja poseerannut tunnettujen muotilehtien, kuten Voguen ja Ellen kansikuvissa.
Don’t Fear the Reaper: The Best of Blue Öyster Cult
Don't Fear the Reaper: The Best of Blue Öyster Cult on yhdysvaltalaisen Blue Öyster Cult -yhtyeen helmikuussa 2000 julkaistu kokoelma-albumi. Mukana on yhden CD-levyn verran yhtyeen tunnetuimpia kappaleita vuosilta 1971–1983.
Korson koulu
Korson koulu on Vantaan Korsossa sijaitseva yläkoulu. Kouluun kuuluu kaksi sisäpihaa reunustavaa toisistaan erillistä rakennusta. Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 6–9. Koulun rehtori on Maiju Rissanen. Vuonna 2014 koulua kävi 513 oppilasta.
Koulun noin 480 oppilasta opettaa noin 45 opettajaa.
Jokivarren, Kulomäen ja Vierumäen koulusta alakoulujen oppilaat siirtyvät pääsääntöisesi Korson kouluun.
Koulurakennuksen yhteydessä toimii Korson uimahalli.
Koulussa järjestetään useita konsertteja, esimerkiksi vuosittainen Ankanpoikarock.
Bamble
Bamble on Norjan kunta Telemarkin läänissä, Langesundsfjorden-Frierfjordenin lounaispuolella. Se rajoittuu Kragerøön, Drangedaliin, Skieniin ja Porsgrunniin. Kuntaan kuuluvat kaupunkitaajamat Stathelle ja Langesund, sekä Herren taajama.
Bamblen nimen alkuperä on epävarma. Eräiden teorioiden mukaan se voi perustua uusnorjan sanaan "bembel", tarkoittaen kirjaimellisesti "suurta vatsaa". Nimi on voinut olla jonkin paikkakunnan korkean paikan nimenä.
Langesundin ja Stathellen taajamat ovat perinteisiä merenkulkukaupunkeja. Langesund on ollut tulliasemana 1570–1962 ja luotsiasemana () vuodesta 1680 lähtien. Se on myös perinteinen puutavarasatama ja perinteikäs laivanrakennuspaikkakunta. Stathelle on ollut luotsiasema ("ladested") vuodesta 1774, omaten myös pitkät perinteet kaupassa ja merenkulussa. Herren taajama syntyi puunjalostusteollisuuden ympärille. Paikkakunnalla on myös louhittu nikkeliä, jonka esiintymät kuitenkin käytettiin loppuun suhteellisen lyhyessä ajassa.
Aiemmat Bamblen, Langesundin ja Stathellen kunnat liittyivät yhteen Bamblen nykyiseksi kunnaksi vuonna 1964. Kunnan vaakuna hyväksyttiin 1986. Vaakunan kultainen ruori sinisellä taustalla symboloi kunnan vahvaa yhteyttä mereen.
Bamblen luonto on metsäistä ja kumpuilevaa peruskalliomaastoa. Rannikko on repaleista ja saaristoista. Langesundfjordenin alue on geologisen "Oslofeltetin" eteläraja, jossa on kalkkikiveä ja savikiveä. Bamblen alueella on useita mineraaliesiintymiä, kuten sinkkiä, lyijyä, nikkeliä ja uraania, mutta nykyisin alueella ei ole kaivostoimintaa. Alueen peruskallioalueet ovat antaneet nimen "Bamblefeltetin" peruskalliovyöhykkeelle.
Väestömäärä on kasvanut 1900-luvun alusta. Erityisen merkittävää on ollut petrokemian teollisuuden perustaminen alueelle 1970-luvulla. Noin 70 % kunnan asukkaista asuu lähes yhteenkasvaneissa Langesundin ja Stathellen kaupunkitaajamissa. Herren taajama sijaitsee Rafnesin lähistöllä Frierfjordenin rannalla. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 14 129 asukasta.
Bamblen teolliset työpaikat kasvoivat merkittävästi Borealiksen ja Norsk Hydron avattua suuret petrokemian tehtaat Rafnesiin 1977–1979. Tehtaissa tuotetaan muun muassa etyleeniä, vinyylikloridia, klooria ja muoviraaka-aineita.
Muita merkittäviä työllistäjiä ovat korjaamotoiminta sekä maa- ja metsätalous. Vuonna 2001 51 % kunnan työssäkäyvästä väestöstä työskenteli kunnan ulkopuolella, pääosin Porsgrunnissa ja Skienissä.
Kunnan läpi kulkee Eurooppatie E 18. Stathellesta lähtevät Riksvei 352 Langesundiin ja 353 Herren kautta Skieniin. Langesundin ja Helgeroan välillä on lauttayhteys.
Jorma Huttunen
Jorma Tapio Huttunen (16. syyskuuta 1907 Helsinki – 4. marraskuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja. Äänialaltaan Huttunen oli tenori.
Jorma Huttusen vanhemmat olivat kanttoriurkuri Matti Huttunen ja Anna Loviisa Piippo ja puoliso vuodesta 1936 Sylva Margaretha Granroth. Huttusen laulunopettajana oli noin 15 vuoden ajan italialainen Manlio Marcantoni, jonka kursseilla kävi myös toinen tunnettu suomalaistenori Vilho Kekkonen. Huttunen oli kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan vuosina 1936–1945 ja 1949–1964. Hän esiintyi vierailijana muun muassa Berliinin valtionoopperassa, Tukholman kuninkaallisessa oopperassa ja muissa Pohjoismaissa sekä Neuvostoliiton ja Italian oopperataloissa. Paitsi oopperatenorina, Huttunen oli tunnettu myös lied- ja oratoriolaulajana, ja hän konsertoi useissa Euroopan maissa. Hän toimi myös laulunopetuksen lehtorina Sibelius-Akatemiassa vuosina 1961–1974.
NBC Sports
NBC Sports vastaa yhdysvaltalaisen NBC-televisiokanavan urheilutarjonnasta. Sen ohjelmistoon kuuluvat muun muassa olympialaiset, NFL, NHL, Yhdysvaltain avoin golfturnaus, Ryder Cup, PGA Tour, Kentucky Derby, Wimbledonin tennisturnaus, Ranskan avoin tennisturnaus, taitoluistelun MM-kilpailut, uinnin MM-kilpailut ja rugbyn maailmanmestaruuskilpailut. NBC Sportia johtaa Dick Ebersol. 
NBC tunnetaan Yhdysvalloissa olympialaisten kanavana, se on näyttänyt amerikkalaisille kaikki kesäolympialaiset vuodesta 1988 lähtien ja talviolympialaiset vuodesta 2002 lähtien. Olympiarenkaat ovat näkyville NBC:n esittämissä ohjelmissa hyvissä ajoin ennen kisojen alkua. Vuoden 2008 Pekingin olympialaisia NBC televisio yhteensä 3 600 tuntia seitsemällä eri kanavalla. Kanava näyttää olympialaiset Yhdysvalloissa ainakin vuoteen 2032 asti.
Algerian jalkapalloliitto
Algerian jalkapalloliitto (, ) on algerialaisen jalkapallon korkein järjestö, joka perustettiin 21. lokakuuta 1962. Se on ollut FIFA:n jäsen vuodesta 1963 lähtien ja CAF:n jäsen vuodesta 1964. Algerian jalkapalloliiton tarkoituksena on hallinnoida maassa tapahtuvaa jalkapallotoimintaa, kuten Algerian jalkapallomaajoukkuetta, Ligue 1:tä sekä Algerian cupia.
Villähteen rautatieasema
Villähteen rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Lahden Villähteellä entisen Nastolan kunnan alueella noin 10 kilometriä Lahden rautatieasemalta itään -radan varrella.
Asema avattiin alun perin vuonna 1888 Nastolan pitäjän läntisten osien asukkaiden aloitteesta radan vieressä sijaitsevan Erstan kartanon läheisyyteen maantien risteykseen. V luokan puinen asemarakennus valmistui myöhemmin samana vuonna.
Toisen maailmansodan jälkeen perustetuista huonekalu- ja autokoritehtaista huolimatta matkustajamäärät olivat alhaisia, koska Lankilan ja Haravakylän seisakkeet sijaitsivat asutuksen kannalta paremmissa paikoissa. Villähde alennettiin pysäkistä laiturivaihteeksi vuonna 1965, ja henkilöliikenne lakkautettiin toukokuussa 1970. Miehitys asemalla loppui seuraavana vuonna. Villähteen liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1995, kun jäljelle jääneet vaihteet poistettiin käytöstä. Asemarakennus on purettu.
Villähde avattiin uudelleen raiteenvaihtopaikkana syyskuussa 2009. Uusia matkustajalaitureita alettiin rakentaa kesällä 2010, ja henkilöliikenteen pysähdykset alkoivat uudelleen 12. joulukuuta 2010 samaan aikaan kuin Uudessakylässä.
Marokon kuninkaallinen jalkapalloliitto
Marokon jalkapalloliitto (, ) on marokkolaisen jalkapallon korkein järjestö, joka perustettiin vuonna 1955. Se on ollut FIFA:n ja CAF:n jäsen vuodesta 1960 lähtien.
Armadillo
Armadillo on vuonna 2010 julkaistu Janus Metz Pedersenin ohjaama tanskalainen dokumenttielokuva Afganistanin sodasta. Dokumentti kuvaa tanskalaisten rauhanturvaajien komennusta Afganistanin eteläosissa.
Dokumentti kuvaa tanskalaisen ratsuväen perinteitä vaalivan husaariyksikön vaiheita Afganistanin sodassa. Elokuva seuraa erityisesti muutamaa varusmiestä matkalla pohjoismaisen hyvinvointivaltion suojista sekasortoiseen, heimovaltaiseen Afganistaniin.
Alussa seurataan muutamien lähemmän tarkastelun kohteena olevan rauhanturvaajan viimeisiä päiviä kotimaassa. Seremonioihin kuuluu niin lämpimien hyvästien jättäminen läheisille kuin varusmiestovereiden kanssa koettu stripparin vierailu riehakkaan miehisissä lähtöjuhlissa.
Armadillo on eteläisessä Afganistanissa sijaitseva eteentyönnetty tukikohta, jonka tanskalaiset jakavat brittien kanssa. Paikan päällä annettavassa viimeisessä koulutussilauksessa korostetaan kontakteja paikallisväestöön sekä suojautumisen merkitystä kentällä.
Suhteet afgaaneihin jäävät kuitenkin pakostakin pinnallisiksi rajoittuen lahjojen ja makeisten jakamiseen lapsille sekä kyläpäälliköiden ja muiden miesten kohtaamiseen tulkin välityksellä käytävissä keskusteluissa. Aikaa tarkasti vartioidussa ja eristetyssä tukikohdassa miehet tappavat esimerkiksi nettipornon ja videopelaamisen avulla. Näennäinen rauha kuitenkin rikkoutuu kerralla partion joutuessa tulitaisteluun. Mukana seurannut kuvaaja kameroineen heittäytyy maahan muiden partion jäsenten tavoin ja moni saa tulikasteensa yhteenotossa.
Taisteluissa talebanien ja liittoumajoukkojen välillä tuhoutuu rakennuksia ja kuolee karjaa. Osa paikallisista onnistuu saamaan tukikohdasta rahallista korvausta menetyksistä.
Tanskalaisten joukkueenjohtaja joutuu tienvarsipommin uhriksi panssaroidussa ajoneuvossaan ja lennätetään muun muassa kallonmurtuman vuoksi Tanskaan saamaan hoitoa. Toivuttuaan hän kuitenkin palaa Armadilloon. Kolme tanskalaista, joita dokumentti ei ole lähemmin seurannut saa puolestaan surmansa ja heidän kunniakseen järjestetään muistotilaisuus.
Dokumentin kiistellyimmässä kohtauksessa lähitaistelussa tanskalaiset onnistuvat heittämään ojaan suojautuneiden talebanien joukkoon käsikranaatin ja yksi sotilaista "neutralisoi" aseellaan haavoittuneet viholliset. Aluksi voittoisalta tuntunut taistelu muuttuu julkisuustappioksi kun yksi tanskalaisrauhanturvaaja kertoo asiasta omaisilleen ja nämä ottavat Tanskassa yhteyttä sotilasviranomaisiin asian selvittämiseksi. Mahdollinen sotalain rikkomus vuotaa myös mediaan.
Loppukohtaus kertoo tanskalaisturvaajien kotiinpaluusta, aivan viimeiset kuvat taas useimpien mukana olleiden sotilaiden haluavan paluuta Afganistaniin väkivaltaisista kokemuksista huolimatta.
Ilta-Sanomien Taneli Topelius toteaa dokumentin näyttävän erehdyttävästi näytelmäfilmiltä. "Otokset on kuvattu käsivaralta, leikkaus on tiheää ja tapahtumia säestää vahva musiikkitausta", arvioi Topelius TV-esitystä ja huomauttaa henkilöidenkin tulevan alussa esitellyiksi tositelevision tapaan.
Jonathan Soriano
Jonathan Soriano Casas (s. 24. syyskuuta 1985 El Pont de Vilomara, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa itävaltalaista Red Bull Salzburgia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Soriano on barcelonalaisseura Espanyolin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2002–2003 1. joulukuuta 2002 pelatussa ottelussa Rayo Vallecanoa vastaan. Hän ei kuitenkaan vielä onnistunut vakiinnuttamaan pelipaikkaansa edustusjoukkueen kokoonpanossa, ja jatkoi täten reservijoukkueen riveissä.
Kauden 2005–2006 Soriano aloitti Espanyolissa, mutta siirtyi lainalle kauden puolivälissä Segunda Divisiónissa pelanneeseen Almeríaan. Seuraavan kauden 2006–2007 jälkimmäisen puoliskon hän pelasi lainalla Poli Ejidossa. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi Espanyoliin ja pelasi yhteensä 24 ottelua sen aikana.
Tammikuussa 2009 hän siirtyi jälleen lainalle, tällä kertaa Albaceteen. Lainansa aikana hänen sopimustaan katalonialaisseuran kanssa ei uusittu ja näin hänestä tuli vapaa pelaaja kauden jälkeen.
Heinäkuussa 2009 Soriano teki sopimuksen Barcelonan reservijoukkueen kanssa, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa 28. lokakuuta 2009 Copa del Reyssä Cultural Leonesaa vastaan. Kauden 2009–2010 päätteeksi hän oli joukkueensa paras maalintekijä, 18 osumallaan.
Hassan Moumen
Hassan Moumen (s. 1. marraskuuta 1957 Sefrou) on marokkolainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänet nimitettiin heinäkuussa 2009 Marokon maajoukkueen väliaikaiseksi valmentajaksi. Hänen paikkansa otti Eric Gerets. Sitä ennen Moumen valmensi muun muassa Chabab Massiraa ja saavutti Marokon cupissa hopeaa FUS de Rabatin joukkueessa.
Dan Horn
Dan Horn on vatsastapuhumiseen erikoistunut yhdysvaltalainen stand up -koomikko. Hänet on valittu vuoden vatsastapuhujaksi 1994.
Arizonassa kasvanut Horn alkoi harjoitella vatsastapuhumista jo lapsena nähtyään Vonda Kay Van Dyken esityksen huvipuistossa. Opiskellessaan collegessa musiikkiteoriaa ja säveltämistä hän ryhtyi vuonna 1978 esiintymään koomikkona ja sai pian Phoenixin kaupungilta viisivuotisen pestin opettaa koululaisille liikennetietoutta komediansa keinoin. Hän on toiminut ammattikoomikkona siitä lähtien.
Hornin nukkehahmoista yleisön suosikki on yleensä suorapuheinen Orson-vanhus. Orsonilla on myös oma pieni nukkensa, Gary, jonka kanssa Horn parodioi perinteistä vatsastapuhumista.
Jump Up!
Jump Up! on Elton Johnin kuudestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisältää kaksi onnistunutta singleä "Empty Garden (Hey Hey Johnny)" ja "Blue Eyes". Albumi nauhoitettiin Montserratissa ja oli sertifioitu kultaa 22. marraskuuta 1982 Recording Industry Association of Americalta.
Radio 180
Radio 180 on L. M. Ericssonin valmistama, Ruotsin puolustusvoimien käytössä oleva kenttäradio, joka vastaa lähinnä suomalaiselta luokitukseltaan pataljoona- tai prikaatipuheradiota.
Radion taajuusalue on 30,000 MHz - 87,975 MHz ja sen kanavaväli on 25 kHz. Näin ollen radion VHF-aaltoalueelle mahtuu 2 320 radiokanavaa. Etukäteen voidaan ohjelmoida kahdeksan radiokanavaa. Radioaallot moduloidaan joko tavallisena FM-lähetyksenä KLAR FM tai hyppelevätaajuuksisena SKYDD MSK.
Radion lähetysteho voi olla 5 W ja kantavuus normaaliantennilla 8 km sekä marssiantennilla 5 km.
Too Low for Zero
Too Low for Zero on Elton Johnin seitsemästoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1983. Se on hänen myydyin albuminsa 1980-luvulta ja sai platinalevyn Recording Industry Association of Americalta.
Bernie Taupin sanoitti kappaleet ensimmäistä kertaa sitten "Blue Moves" -albumin (1976). Elton John soitti tällä albumilla myös kosketinsoittimia. Albumin tuotti Chris Thomas, ja se nauhoitettiin syyskuusta 1982 tammikuuhun 1983 Montserratissa ja Hollywoodissa. Elton John myös palasi entiseen yhtyeeseensä, jossa soittivat: Dee Murray, Nigel Olsson ja Davey Johnstone, sekä Ray Cooper ja Kiki Dee.
Kaikki kappaleet on säveltänyt Elton John ja sanoittanut Bernie Taupin, ellei toisin mainita.
Battle Group Battle Management System
Battle Group Battle Management System on Yhdistyneen kuningaskunnan taistelunhallintajärjestelmä, joka perustuu ytimeltään Bowman-radioihin. Järjestelmänä siihen kuitenkin liittyy useita kenttäradioihin liittyviä osa-alueita ja osajärjestelmiä.
Purjehdus kesäolympialaisissa 2000
Vuoden 2000 kesäolympialaisten purjehdus järjestettiin 17. – 30. syyskuuta 2000 Sydneyssä Australiassa. Laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa 22:tta kertaa. Mukana oli 402 osanottajaa 69 maasta. Tapahtumia oli 11.
Sound Blaster
Sound Blaster on singaporelaisen Creativen valmistama äänikorttisarja.
AdLib-äänikortin klooniksi ja kilpailijaksi kehitetty Sound Blaster muodosti pitkään IBM PC -yhteensopivien koneiden "de facto" -äänistandardin, kunnes siirtyminen laitteistorajapinnoista käyttöjärjestelmien ohjelmistorajapintoihin ja emolevyille integroituihin AC'97-äänikortteihin teki erilliset äänikortit tarpeettomiksi.
Seututie 502
Seututie 502 on Liperin Ylämyllyltä Polvijärven kautta Kaavin Maarianvaaraan johtava seututie. Tie alkaa yhdystieltä 15641, valtatien 9 eritasoliittymän eteläpuolelta ja kulkee Joensuuntienä Polvijärvelle saakka. Polvijärveltä tie jatkuu Kaavintienä Kaavin kunnan rajalle, joka on myös Pohjois-Karjalan ja Pohjois-Savon maakuntaraja. Kaavin kunnan puolella tie jatkuu Polvijärventienä Maarianvaaraan seututien 573 risteykseen.
Polvijärven Sotkumasta lähtee yhdystie 5031 valtatielle 9 Liperin Käsämään. Polvijärven kunnan puolella tie tunnetaan Käsämäntienä. Liperin puolella tie on Sotkumantie. Myös Liperin Härkinvaarasta on yhdystie (Vaiviontie) Käsämään.
Polvijärven kirkonkylällä seututie 502 risteää Outokummusta Kolille johtavan seututien 504 kanssa.
Seututieltä 502 on kaksi yhdystietä Luikonlahdesta Juukaan johtavalle seututielle 506. Polvijärven Hukkalasta lähtee Ukonvaarantie Juuan suuntaan. Saarivaarasta pääsee Onnivaarantietä pitkin Kaavin suuntaan.
Kotalahden kaivos
Kotalahden nikkelikaivos toimi Leppävirran Oravikoskella vuosina 1959–1987. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy ja se tuotti nikkelin ohella myös jonkin verran kuparia. Enimmillään kaivos työllisti yli 300 henkilöä. Kotalahden malmiesiintymä löytyi 1954 leppävirtalaisen asentaja Arvo Paakkulaisen malminäytteen perusteella. Kotalahden malmin nikkelipitoisuus oli 0,7 % ja kuparin osuus 0,2 %.
Kaivoksen tuotanto- ja asuinrakennukset valmistuivat pääosin vuosien 1956–1970 välillä. Rakennusten suunnittelijoina toimivat arkkitehdit Märta Blomstedt ja Matti Lampén. Tuotantorakennuksiin kuuluivat 1958 valmistunut 77 metriä korkea kaivostorni, voima-asema, rikastamo, kaivostupa sekä varasto- ja toimistorakennuksia.
Kaivoksen asuinalueella on seitsemän kerrostaloa, viisi rivitaloa, kaksi atriumtaloa sekä omakotitaloja. Julkisiin rakennuksiin kuuluvat koulu, seurakuntatalo, elokuvateatteri ja kauppa. Lisäksi asuinalueella on ruokala, lämpökeskus sekä sauna- ja pesularakennukset.
Kaivoksen toiminnan päätyttyä on entiseltä kaivosalueelta Oravilahteen virtaavien vesien metallipitoisuus, erityisesti nikkelipitoisuus, pysynyt korkeana. Valumavesien puhdistamiseksi rakennettiin 2001 purku-ojan suulle puhdistamo sekä kosteikkoaltaita ja lisäksi kaivoksen vanhoja rikastushiekkakasoja on peitetty.
Kaivoksen vanha LM-200 lastauskone on muistomerkkinä Oravikosken kylässä.
Reino Fagerlund
Reino Kalevi Fagerlund (s. 28. joulukuuta 1953 Pori) on suomalainen judoka, joka kilpaili 1970–1980-luvuilla. Hän edusti seuratasolla Porin Fudoshinia ja Turun Budokwaita.
Fagerlund sijoittui Moskovan olympialaisten 1980 alle 60 kg:n sarjassa seitsemänneksi yhdellä otteluvoitolla. Aiemmin samana vuonna hän oli voittanut 60 kg:n painoluokan British Openissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 63-kiloisissa 1976 sekä 60 kg:n sarjassa 1977, 1981, 1982, 1985–1987, yhteensä seitsemän kertaa. SM-hopeaa hän sai 60-kiloisissa 1983 ja 1988 sekä pronssia 63 kg:n sarjassa 1974 ja 60-kiloisissa 1978–1980 ja 1984, yhteensä viisi kertaa.
Fagerlund toimi aktiiviuransa jälkeen Suomen huippujudokoiden valmentajana. Ateenan olympialaisten 2004 jälkeen hänet nimettiin judoliiton valmennuspäälliköksi.
Vihannin kaivos
Vihannin (Lampinsaaren) sinkkikaivos toimi Vihannissa vuosina 1954–1992. Kaivoksen omisti Outokumpu Oy ja sen tuottamaa sinkkirikastetta kuljetettiin vuoteen 1969 saakka Raahen kautta ulkomaille, mutta tämän jälkeen rikastetta alettiin jalostaa Kokkolan uudessa sinkkitehtaassa. Vihannin malmi sisälsi sinkkiä noin 3,6 %, kuparia noin 0,4 % ja lyijyä noin 0,3 %. Lisäksi löytyi pieniä määriä kultaa ja hopeaa. Vihannin kaivoksessa työskenteli sen toimintavuosina 300–500 työntekijää.
Edvard Kesälän vuonna 1939 Lampinsaaren alueelta löytämä sinkkivälkettä sisältänyt malminäyte sai geologit kiinnostumaan alueesta. Sotavuodet viivyttivät alueen tutkimista, mutta 1940-luvun loppupuolella alueelta löytyi useita sinkkiä, kuparia ja lyijyä sisältäneitä pikkumalmioita. Varsinainen kaivostoiminnan käynnistänyt malmio löytyi 1952. Kaivokselle oli suunniteltu 300 000 tonnin vuosituotantoa, jolloin malmia laskettiin riittävän yli 20 vuodeksi.
Kaivoksen paikalla Lampinsaaressa sijaitsi suo, joka täytyi kuivata ennen kaivoksen rakentamisen aloittamista. Vuoden 1952 aikana alueelle valmistui maantie, junaratayhteys sekä puhelinlinja. 86 metriä korkea kaivostorni valmistui Ristonaholle 1953 ja malmin tuotanto voitiin aloittaa syksyllä 1954. Kaivostorni, jonka harjannostajaiset järjestettiin 17. lokakuuta 1953, oli valmistuessaan maailman toiseksi korkein kaivostorni. Lampinsaaren kaivoskylän asuintaloja alettiin rakentaa jo 1952. Kylään valmistui 250 asuntoa ja siellä asui enimmillään yli tuhat asukasta. Kylässä oli kolme kauppaa ja pankki, terveysasema-apteekki, kansakoulu, seurakuntakoti, urheilukenttä sekä "Kaivoshovi"-niminen kokoontumispaikka.
Gunnar Laatio oli kaivoksen pitkäaikainen johtaja 1953–1971.
Kaivostoiminta päättyi kannattamattomana kesällä 1992. Kaivoksen tuotantorakennukset purettiin pari vuotta myöhemmin ja kaivostorni räjäytettiin. Myös kaivokselta Vihannin asemalle vienyt junarata on purettu Vihannin päässä olevaa 1,5 kilometrin pituista vetoraidepätkää lukuun ottamatta. Kaivoksen toimistorakennukset säilytettiin. Osa kaivosalueesta on aidattu sortumavaaran vuoksi.
Lampinsaaren kylän asukasmäärä on pudonnut noin 400:aan kaivoksen lopettamisen jälkeen. Kaivoshovi on suljettu ja monia kauppoja on lopetettu.
M-luokka (hävittäjä, 1913)
M-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ensimmäinen lokakuussa 1913 tehdyn hävittäjien uudelleen luokittelun jälkeen tilattu alusluokka. Se koostui neljästä toisistaan poikkeavasta alaluokasta: Amiraliteetin M-luokka, Thornycroftin M-luokka, Yarrowin M-luokka ja Hawthornen M-luokka, joihin kuului kaikkiaan yli sata alusta. Näihin luokkiin kuuluneet alukset oli nimetty alkamaan M, N, O ja P-kirjaimilla.
Toisinaan puhutaan myös Yarrowin myöhemmästä tai parannellusta M-luokasta, joka on myös liitetty R-luokkaan.
Astrid (satelliitti)
Astrid-1 ja Astrid-2 olivat ruotsalaisia mikrosatelliitteja. Ne rakensi Swedish Space Corporation ja rahoitti Ruotsin avaruushallinto. Ne laukaistiin Kosmos-3M-raketeilla Plesetskin kosmodromilta 24. tammikuuta 1995 ja 10. joulukuuta 1998 noin tuhat kilometriä korkeille naparadoille.
Astrid-1
Astrid-2
Raajärven kaivos
Raajärven rautakaivos toimi Kemijärven Misissä 1964–1975. Otanmäki Oy aloitti siellä rautamalmin tuotannon 1959 ja kaivostoiminta päättyi 1967. Kaivostoiminta siirtyi vuonna 1968 Rautaruukki Oy:lle, kun Otanmäki Oy fuusioitiin osaksi Rautaruukki Oy:tä. Kaivos kuului Misin rautamalmialueeseen jolla sijaitsivat myös Kärväsvaaran ja Leveäselän rautakaivokset. Misin alueelta louhittiin yhteensä yli 8 miljoonaa tonnia rautamalmia josta saatiin noin 3,5 miljoonaa tonnia rautamalmirikastetta. Raajärven osuus malmintuotannosta oli 6,5 miljoonaa tonnia. Enimmillään Raajärvellä työskenteli yli 200 työntekijää.
Raajärven kaivokselle johti 14 kilometriä pitkä sivurata Misin rautatieasemalta. Rata oli käytössä vuosina 1963–1976. Kun liikenne radalla lopetettiin, pääosa ratapenkereestä muutettiin autotieksi, ja on nykyisin paikallistie numero 19772.
Rautaruukki lakkautti Raajärven kaivoksen 1975. Suurin osa työntekijöistä ja toimihenkilöistä siirtyi Kolariin Rautuvaaran kaivokseen. Raajärvellä sijaitsee kaivostoiminnan jäljiltä veden täyttämä avolouhos joka on aidattu. Veden syvyys louhoksessa on 47 metriä. Myös entinen kaivostorni on säilynyt.
Entinen Raajärven kaivoskylä on nykyisin matkailukäytössä. Kaivoskylä on ollut muun muassa Aki Kaurismäen Ariel-elokuvan ja saksalaisen "Stalingrad"-elokuvan kuvauspaikkana.
Kärväsvaaran rautakaivos sijaitsi 13 kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Malmia louhittiin yhteensä 1,1 miljoonaa tonnia. Paikalla on nykyisin pieni veden täyttämä avolouhos.
Leveäselän kaivos sijaitsi kolmen kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Kaivos oli toiminnassa 1969–1974 mutta se jouduttiin lopettamaan kaivoksen täytyttyä yllättäen vedellä. Nykyisin paikalla on veden täyttämä avolouhos jossa veden syvyys on 18 metriä. Avolouhoksen vieressä sijaitsee vanha kaivostorni.
Kärväsvaaran kaivos
Kärväsvaaran rautakaivos oli Otanmäki Oy:n omistama kaivos Kemijärvellä. Malmiesiintymän löysi jo vuonna 1921 Matti Lahtela. Kärväsvaaran kaivos avatiin 1959 ja se oli toiminnassa vuoteen 1967 asti. Malmia louhittiin yhteensä 1,1 miljoonaa tonnia. Se sijaitsi 13 kilometrin päässä Raajärven kaivoksesta. Paikalla on nykyisin pieni veden täyttämä avolouhos.
Hawthornen M-luokka
Hawthornen M-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kaksi vuoden 1913-1914 laivasto-ohjelmiin kuulunutta alusta. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja ne myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Alukset muistuttivat Amiraliteetin M-luokan aluksia, mutta ne valmistuivat Hawthorn Leslien telakan muokkaamien suunnitelmien mukaisina. Niissä oli neljä savuhormia kolmen sijasta sekä keskilaivaan sijoitettu nelituumainen tykki oli siirretty toisen ja kolmannen savuhormin väliin.
Telakka sai tilauksen toukokuussa 1915 myös kahdesta muusta M-luokan aluksesta, mutta "HMS Pidgeon" ja "HMS Plover" valmistuivat osana Amiraliteetin M-luokkaa.
Odin (satelliitti)
Odin on ruotsalainen piensatelliitti, joka tekee sekä astrofysiikan että kaukokartoituksen tutkimusta. Se tutkii tähtien syntyä ja maan ilmakehän otsonia. Sen rakensi Swedish Space Corporation. Sen rahoittivat Ruotsin avaruushallinto, Ranskan CNES, Kanadan avaruusjärjestö ja Tekes. Se laukaistiin avaruuteen 20. helmikuuta 2001 START-1-kantoraketilla Svobodnystä Venäjältä.
Huhtikuussa 2007 Odin havaitsi molekulaarista happea tähtienvälisissä pilvissä.
Thornycroftin M-luokka
Thornycroftin M-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kuusi vuosina 1914-1916 valmistunutta alusta. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja ne myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Alukset poikkesivat suuresti Amiraliteetin M-luokan aluksista, vaikka lähtökohdat olikin Amiraliteetti määritellyt. Aluksilla oli kolme savuhormia, mutta keskimmäinen oli paksumpi kuin kaksi muuta. Keskilaivaan sijoitettu nelituumainen oli siirretty toisen ja kolmannen savuhormin väliin. "HMS Patriotille" oli lisäksi asennettu sulkupallon kuljetusmahdollisuus
Thornycroft valmisti lisäksi kuusi alusta Amiraliteetin M-luokan mukaisina, joista "HMS Michael", "HMS Milbrook", "HMS Minion" ja "HMS Munster" tilattiin 20. syyskuuta 1914 sekä 20. marraskuuta 1914 tilatut "HMS Nepeanin" ja "HMS Nereuksen".
Telakka sai tilauksen kahdesta aluksesta 1. helmikuuta 1913, minkä jälkeen se sai edelleen kahden aluksen tilaukset 25. helmikuuta ja 15. toukokuuta 1915.
Prix Médicis
Prix Médicis on ranskalainen kirjallisuuspalkinto, joka on saanut nimensä italialaisesta Medicien suvusta. Palkinto jaetaan vuosittain marraskuussa l'Hôtel Crillonissa. Sen perustivat 1958 Gala Barbisan ja Jean-Pierre Giraudoux nostaakseen esiin sellaista ranskalaista kirjallisuutta, joka jää laadukkuudestaan huolimatta liian vähälle julkisuudelle. Sittemmin on perustettu kaksi muutakin sarjaa. Vuonna 1970 perustettiin ulkomaisille kirjailijoille "Prix Médicis étranger" ja 1985 "Prix Médicis essai" muulle kuin kaunokirjallisuudelle.
HETE (satelliitti)
High Energy Transient Explorer eli HETE eli Explorer 79 oli Nasan astrofysiikan avaruuslento, jossa oli merkittävä Ranskan ja Japanin osallistuminen. Se tutki etenkin gammapurskeita. Ensimmäinen satelliitti tuhoutui Pegasus-raketin laukaisun epäonnistuessa 4. marraskuuta 1996. Korvaava satelliitti laukaistiin 9. lokakuuta 2000.
Suomalainen Metorex International (nykyinen Oxford International) rakensi Nasan tilauksesta röntgenmittalaitteen.
Hunzahin piiri
Hunzahin piiri (, avaariksi Хунзахъ район, "Hunzah raion") on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 551,9 neliökilometriä. Asukkaita on 30 700 henkeä (vuonna 2009).
Hunzahin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla Avaraskoje ja Andijskoje Koisu -jokien välillä. Se rajoittuu pohjoisessa Gumbetin ja Untsukulin piireihin, idässä Gergebilin piiriin, etelässä Gunibin ja Šamilin piireihin sekä lännessä Ahvahin ja Botlihin piireihin.
Piiriin kuuluu 23 maalaiskuntaa: Ahaltši, Amišta, Amuštši, Arani, Batlaitš, Butsra, Gatsaluh, Gotsatl, Harahi, Harikolo, Hindah, Hunzah, Motšoh, Mušuli, Oboda, Orkatši, Orota, Otšlo, Siuh, Šotoda, Tanusi, Tlailuh ja Uzdalroso. Hallinnollinen keskus on Hunzahin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 59. Asukkaista lähes 100 % on avaareja.
Seudun pääelinkeino on karjanhoitoon erikoistunut maatalous. Lisäksi on elintarviketeollisuutta ja taidekäsityöitä valmistava yritys. Myös matkailua on pyritty kehittämään.
Piirissä toimii 57 yleissivistävää koulua ja 39 lastentarhaa. Kulttuurilaitoksia ovat piirin ja kylien kulttuuri- ja kerhotalot, kirjastolaitos haaraosastoineen, lastenkirjasto ja lasten taidekoulu. Terveyspalveluihin kuuluu piirisairaala, kaksi paikallissairaalaa ja 50 ensiapuasemaa.
Nähtävyyksiä ovat lukuisat vesiputoukset ja kalliomuodostelmat, Aranin linnoitus, runoilija Gamzat Tsadasan kotimuseo sekä piirin kotiseutumuseo. Hunzahin kylä on yksi avaarien historiallisista keskuksista.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen "Rosdal zahmatši" (”Maaseudun ahertaja”).
Marta Kubišová
Marta Kubišová (s. 1. marraskuuta 1942, České Budějovice) on tšekkiläinen laulaja, joka on saavuttanut ikonisen aseman. Prahan kevään aikana vuonna 1968, kappaleellaan "Modlitba pro Martu", hän oli eräs Tšekkoslovakian suosituimmista naislaulajista.
Jalkapallon Itä–Länsi-sarjan kausi 1936
Jalkapallon Itä-Länsi-sarja 1936 oli ensimmäinen kausi, jolloin sarjaa pelattiin kyseisellä nimellä (SPL:n liittohallituksen päätös 1.3.1935.). Aiemmin mestaruussarjaan oli karsittu ns. B-sarjassa. Itä–Länsi-sarja vastasi myöhempää Suomensarjaa, jota nimitystä alettiin käyttää vuodesta 1941. Seurat jaettiin maantieteellisesti itä- ja länsilohkoihin. Itään kelpuutettiin edelliskauden B-sarjan Itäisen lohkon 5 parasta. 6:nnesta paikasta karsittiin alueellisesti, mukana JoPS, WP-35, Mikkeli, Sortavala ja Viipurin 3. paras joukkue. Länteen kelpuutettiin 1935 A-sarjan molemmat pudonneet ja B-sarjassa 3.-6. sijoittuneet. 7:nnestä paikasta karsittiin alueellisesti niin, että ensin Länsi-Uusimaan voittaja vs. Satakunnan voittaja, ja otteluparin voittaja lopuksi vs. Pohjanmaan voittaja (SPL:n vuosikokous 25-26.1.1936). Idän mestaruuden voitti Kuopion Pallotoverit ja lännen Vaasan IFK. Lohkojen kaksi parasta selvisivät neljän joukkueen loppusarjaan, jonka kaksi parasta nousivat seuraavaksi kaudeksi Mestaruussarjaan. Ensimmäisen Itä–Länsi-sarjan mestaruuden voitti Vasa IFK.
Sortavalan Palloilijat selvisi Itä-sarjaan voittamalla Sortavalan Palloseuran 2-1, Joensuun Palloseuran 3-2 ja Viipurin Pallokerhon 2-1.
KuPSin koti- ja vieraspelien tulokset sijaitsevat oikein.
vahvistetut ottelut 16.8.: Sortavalassa SP - ViPS 3-5, Viipurissa Reipas - KPT 5-2, KuPS - KoPS 7-2
Vahvistetut ottelut Sunnuntaina 16.8.: Vaasassa VIFK-ÅIFK 2-1, Turussa TuUL - Akilles 6-0.
Spin (aikakauslehti)
Spin on yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti, joka on erikoistunut musiikkiin. Lehden perusti Bob Guccione Jr. vuonna 1985.
Guccione myi lehden Miller Publishing -yhtiölle vuonna 1997. Helmikuussa 2006 Miller Publishing myi lehden alle 5 miljoonalla dollarilla sanfranciscolaiselle yhtiölle nimeltä McEvoy Group LLC, joka omistaa myös Chronicle Books -kustantamon.
Marksman-luokka
Marksman-luokka (tunnetaan myös nimellä Lightfoot-luokka) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston laivueenjohtajaluokka, johon kuului seitsemän alusta. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa ja ne myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Kuten muutkin Kuninkaallisen laivaston laivueenjohtajat nekin olivat paljon suurempia kuin hävittäjät. Syynä tähän olivat laivueen esikunnan henkilöstön tarvitsemat tilat sekä johtamiseen tarvittavat viestivälineet. Kaikissa luokan aluksissa oli neljä savuhormia, joista etummainen oli pidempi kuin muut. "HMS Abdielin" ja "HMS Nimrodin" etummainen hormi kuitenkin katkaistiin myöhemmin sodan aikana.
Alukset oli aseistettu neljällä nelituumaisella QF tykillä, jotka oli sijoitettu etukannelle kolmen etummaisen savuhormin väleihin sekä takakannen korokkeelle. "HMS Abdiel" ja "HMS Gabriel" muutettiin myöhemmin miinalaivoiksi, jolloin takakannen tykki sekä torpedoputket poistettiin. Muutostöiden aikana alusten takakannelle asennettiin neljännestä savuhormista taaksepäin kankailla suojattuun halliin miinakiskot 60-70 miinalle. "HMS Nimrodille" ja "HMS Kempenfeltille" asennettiin myöhemmin 12 naulan QF (76 mm) 18 cwt ilmatorjuntatykki toisen kaksinaulaisen tilalle.
Luokan aluksista tilattiin kaksi sekä 1913-1914 että 1914-1915 laivasto-ohjelmissa ja vielä kolmen aluksen tilaus sisällytettiin hätäohjelmaan.
Evangelia Heretika
Evangelia Heretika on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin kolmas live-DVD, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2010.
DVD 1
Live in Paris 2008, 17. helmikuuta 2008Live in Warsaw 2009, 25. syyskuuta 2009
DVD 2
Bonus Audio-CD
Puupapu
Puupapu ("Castanospermum australe") kuuluu hernekasvien heimoon, ollen sukunsa ainut edustaja. Suomessa kasvia käytetään huonekasvina. Kasvin alkuperämaassa Australiassa aboriginaalit käyttävät kasvin suuria papumaisia siemeniä ravintona. Kasvia käytetään siellä myös puistopuuna. Puupavun levinneisyys Australiassa rajoittuu maan itärannikolle, tarkemmin Lismoren kaupungista aina Iron Rangen kansallispuistoon, Queenslandin osavaltiossa. Puun luontainen levinneisyys ei jatku kovinkaan kauas mannermaalle, vain noin 100 km kaistaleelle rannikosta. Puuta esiintyy myös Uudessa-Kaledoniassa ja Vanuatulla.
Puupapu kasvaa luonnonvaraisena kookkaaksi, noin 40 metriä pitkäksi puuksi. Viljeltynä se ei kasva yhtä kookkaaksi, ja huonekasvina katto ja ruukun koko rajoittavat puupavun mittaa. Lehdet ovat tummanvihreät ja hiukan aaltoilevat. Lehtien koko vaihtelee kasvin iän mukaan. Luontaiset kasvupaikat ovat ravinteikkaat maat ja yleensä joentörmät.
Puun kukat ovat perhosmaiset – hernekasville tyypilliset. Kukkien väritys on puna-keltainen ja ne kasvavat monen kukan ryhmissä eli kukinnoissa. Kukinnot ovat usein piilossa puun lehvästössä. Puupavun hedelmä on noin 20 cm:n mittainen palko, jonka väritys on tummanruskeasta mustaan. Palko sisältää useimmiten 2-5 (palon koosta riippuen) kookasta siementä. Siemenen kuori on ruskea, mutta itse siemen on tummanvihreä. Huonekasvina puupapu ei kuki, eikä siksi tee koskaan siemeniä.
Tärkkelyspitoiset siemenet ovat myrkylliset, mutta tarkalla valmistustavalla niistä saadaan syötäviä. Puuta käytetään myös koristekasvina sen luontaista kasvualuetta muistuttavassa ilmastossa.
Puupapu on kohtalaisen helppohoitoinen huoneessa viihtyvä kasvi. Jos sille antaa tilaa ja sitä hoitaa hyvin, saa siitä komean pikkupuun. Se tarvitsee paljon valoa (muttei suoraa kovaa auringonvaloa), ja tasainen kastelu on sille hyväksi.
Puupavun suvun tieteellinen nimi "Castanospermum" tarkoittaa suomeksi "kastanjansiemenen kaltainen"
ja lajinimi "australe", on latinaa ja tarkoittaa "eteläistä", tässä tapauksessa sillä viitataan suoraan kasvin alun peräiseen kasvupaikkaan Australiaan.
Tieteellisessä ja englanninkielisessä nimessä (Moreton Bay Chestnut), viitataan kastanjaan, vaikka kasvitieteellisesti puupapu kuuluu hernekasveihin. Muut nimensä (Black bean, englanniksi) kasvi on saanut suuristaan palon sisältämistä siemenistä, jotka muistuttavat suuria papuja. Tästä kasvi on saanut suomenkielisen nimen "puupapu", eli puu joka kasvattaa papuja. Kasvista on suomessa käytetty myös nimitystä huonekastanja. Puupapu on kasvitieteellisen sukunsa ainut edustaja.
Peeter Sauter
Peeter Sauter [sautter] (s. 11. maaliskuuta 1962 Tallinna) on virolainen kirjailija, kääntäjä ja näyttelijä.
Sauter työskenteli yövartijana ja turvamiehenä vuodet 1978–1992. Koulutukseltaan hän on näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän valmistui näyttelijäksi Tallinnan valtiollisesta konservatoriosta vuonna 1984 ja opiskeli draamaa Liverpoolissa John Moores Universityssa 1993–1994.
Sauterin kirjailijanura alkoi vuonna 1988, kun hänen proosaansa julkaistiin "Vikerkaar"-lehdessä. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa "Indigo" julkaistiin vuonna 1990.
Viron itsenäistyttyä uudelleen hän opiskeli ja työskenteli jonkin aikaa Liverpoolissa (1992–1994) ja on sen jälkeen toiminut Tallinnassa kulttuuritoimittajana, mainoskirjoittajana ja kirjailijana. Hän on kääntänyt viroksi Jack Kerouacin ja Charles Bukowskin teoksia.
Sauterin proosaa on luonnehdittu provosoivaksi ja loukkaavaksikin. Hänen henkilönsä painiskelevat eksistentiaalisten kysymysten kimpussa ja koettavat ratkaista niitä irvokkailla ja latteilla tavoilla. Teoksissa toistuvat sellaiset teemat kuin seksi, naiset, alkoholi ja moottoripyörät. Viron kirjallisuudessa hän on tavoitellut eräänlaista kauhukakaran asemaa. Vuonna 1998 hän aiheutti skandaalin, kun Viron itsenäisyyden 80-vuotisjuhlien yhteydessä hän kirjoitti runon "Lauakõne Eesti Vabariigi aastapäeva puhul kainestusmaja paraskile liiga pikalt istuma jäänud olles" Raul Meelen taidenäyttelyyn.
Faulknor-luokka
Faulknor-luokka oli laivueenjohtajaluokka, jonka alukset olivat rakenteilla Chilen laivastolle Britteinsaarilla, kun ensimmäinen maailmansota syttyi. Britannian hallitus lunasti alukset ja viimeisteli ne Kuninkaallisen laivaston käyttöön.
Chilen laivaston Almirante Lynch -luokka oli J. Samuel White and Companyn suunnittelema alustyyppi, joka oli paljon suurempi ja raskaampi kuin muut vastaavat alustyypit. Niissä oli neljä savuhormia, joista etummainen oli pitkä ja kapea, ja loput kolme olivat paksumpia ja lyhyempiä.
Alusten aseistuksena oli suunnitelmien mukaan kuusi nelituumaista QF-tykkiä, joista neljä oli asennettu normaalista poiketen etukannelle. Kaksi niistä olivat rinnakkain ruorihytin edessä ja kummallakin laidalla oli yksi tykki. Loput tykit olivat puolikannen laidoilla. Tykit olivat Armstrong Whitworthin Elswickin tehtaan Chilelle toimittamia, ja alusten uudelleen aseistamisen yhteydessä ne korvattiin Kuninkaallisen laivaston malleilla.
Alukselle asnnettiin vuoden 1918 uudelleen aseistuksessa 4,7 tuuman 45 pituuskaliiperin BL Mk I -tykki etukannelle ja toinen takakannen korokkeelle kahden viimeisen savuhormin väliin. Alusten nelituumaiset ruorihuoneen edessä säilyivät ja niille asennettiin lisäksi kaksi kaksinaulaista QF-ilmatorjuntatykkiä.
Alukset palautettiin 1920 Chilelle, ja John I. Thornycroft & Companyn valmistama "HMS Rooke" nimettiin "HMS Brokeksi", jotta tunnettu nimi säilytettäisiin laivaston aluksilla.
Luokan kaikki alukset osallistuivat 31. toukokuuta - 1. kesäkuuta 1916 Skagerrakin taisteluun, jossa "HMS Broke" törmäsi Acasta-luokan hävittäjän "HMS Sparrowhawkin", joka upposi. Saksan keisarillisen laivaston taistelulaivan "SMS Westfalenin" ampuma 150 millimetrin kranaatti upotti samassa taistelussa 4. Hävittäjälaivueeseen liitetyn "HMS Tipperaryn". Aluksen mukana hukkui 185 merimiestä.
"HMS Broke" osallistui huhtikuussa 1917 Doverin salmen taisteluun "HMS Swiftin" kanssa, jolloin se törmäämällä upotti Saksan keisarillisen laivaston torpedoveneen A-19:n sekä vahingossa torpedoimalla upotti Ranskan laivaston hävittäjän "Capitaine Mehlin".
Derbentin piiri
Derbentin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1921 perustetun piirin pinta-ala on 823 neliökilometriä. Asukkaita on 92 200 henkeä (vuonna 2009).
Derbentin piiri sijaitsee Dagestanin kaakkoisosassa Kaspianmeren rantavyöhykkeellä ja vuoriston reuna-alueella. Pohjoisessa se rajoittuu Kajakentin piiriiin, lännessä Kaitagin ja Tabasaranin piireihin sekä etelässä Magaramkentin ja Suleiman Stalskin piireihin. Pinta-alasta 15 % on metsää. Suurimmat joet ovat Rubas, Ullutšai ja Darvagtšai.
Piiriin kuuluvat Belidžin ja Mamedkalan kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 27 maalaiskuntaa: Aglobi, Arablinskoje, Belidži, Berikei, Delitšoban, Džalgan, Džemikent, Gedžuh, Hazar, Kala, Kullar, Mitagi, Mitagi-Kazmaljar, Mugarty, Muzaim, Njugdi, Padar, Pervomaiski (hallinnollinen keskus Imeni Mitšurina), Rubas, Rukel, Sabnova, Salik, Tatljar, Tšinar, Ullu-Terkeme, Velikent ja Zidjan-Kazmaljar. Asutuskeskuksia on yhteensä 40. Hallinnollinen keskus on Derbentin kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 58,1 on azereja, 18,8 % lezgejä, 10,7 % tabasaraneja, 7,9 % dargeja ja 2,1 % aguleja. Kaupunkiväestön osuus on 22,4 %.
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Bakun välinen rautatie sekä Kubanilta Azerbaidžanin rajalle johtava M29-valtatie. Pääelinkeino on maatalous, joka on keskittynyt vihannesten, viinirypäleiden ja hedelmien viljelyyn. Viime aikoina on pyritty kehittämään myös matkailua.
Nähtävyyksiä ovat Derbentin Naryn-Kalan linnoituksen yhteyteen kuuluvat varustukset Mitagin ja Zidjanin kylissä, Gedžuhin viinikellarit ja Njugdin kylän armenialainen kirkko.
Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen "Derbentskije izvestija" ja azerinkielinen "Dərbənd".
Medea-luokka (hävittäjä)
Medea-luokka oli Kreikan laivaston Britanniasta tilaama hävittäjäluokka, jonka Britannian Kuninkaallinen laivasto lunasti itselleen ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alukset viimeisteltiin Amiraliteetin ohjeiden mukaisesti sodan ajan palvelusta varten.
Alukset muistuttivat Kuninkaallisen laivaston tilaamia M-luokan aluksia, vaikka olivatkin yrityksen tilaajalle suunnittelemia. Niissä oli kolme savuhormia, joista etummainen pidempi kuin kaksi muuta sekä tavallisuudesta poiketen päämasto oli pidempi kuin etumasto. Alukset oli aseistettu kolmella nelituumaisella QF Mk II tykillä, joista yksi etukannella, yksi kahden etummaisen savuhormin välissä ja kolmas puolikannella.
Scott Pilgrim
Scott Pilgrim on Bryan Lee O'Malleyn luoma Kanadalainen sarjakuva. Se koostuu kuudesta pokkarista, jotka Oni Press julkaisi elokuun 2004 ja heinäkuun 2010 välisenä aikana. Suomeksi sarjaa alkoi julkaisemaan Egmont Kustannus syyskuussa 2010.
Sarjakuvan päähenkilö on Scott Pilgrim, 23-vuotias kanadalainen osa-aikamuusikko, joka soittaa bassokitaraa yhtyeessä nimeltä Sex Bob-omb. Hän rakastuu lähettityttö Ramona Flowersiin, mutta voidakseen seurustella hänen kanssaan Scottin täytyy päihittää kaksintaisteluissa hänen seitsemän entistä kumppania.
Scott Pilgrimin maailma on eräänlainen sekoitus todellisuutta ja videopelien maailmasta inspiroitunutta fantasiaa. Tästä on esimerkkinä Scottin ja Ramonan exien väliset epärealistiset taistelut ja se, että Scottin viholliset muuttuvat kasaksi kolikoita, kun Scott päihittää heidät. Sarja sisältää suuren määrän viittauksia tunnettuihin videopeleihin ja muuhun populaarikulttuuriin.Scott Pilgrim -sarjakuvien pohjalta on tehty elokuva Scott Pilgrim vastaan maailma, joka tuli ensi-iltaan elokuussa 2010. Elokuvan ohjasi Edgar Wright ja pääosaa näyttelee Michael Cera.
Ubisoftin kehittämä videopeli "" julkaistiin Playstation Network ja Xbox Live Arcade -palveluissa myös elokuussa 2010. Peliin on tuottanut musiikit chiptune-yhtye Anamanaguchi ja grafiikasta vastaa pikselitaiteilija Paul Robertson. Peli on tyypiltään beat 'em up -taistelupeli 90-luvun pelien hengessä.
Joulukuussa 2014 peli poistettiin konsolien latauspalveluista eikä sitä ole enää mahdollisuutta ostaa. Syynä pelin poistoon on mahdollisesti pelin lisenssin päättyminen.
Dave Foley
David Scott "Dave" Foley (s. 4. tammikuuta 1963 Etobicoke, Ontario) on kanadalainen näyttelijä ja koomikko.
Foley tunnetaan parhaiten työstään televisiossa. Hän on esiintynyt muun muassa ohjelmissa "The Kids in the Hall" ja "NewsRadio". Hän on myös antanut äänensä piirroselokuvaan "Ötökän elämää".