hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Heikki Kaartinen
Heikki Kaartinen (3. toukokuuta 1872 Kurkijoki – 12. heinäkuuta 1947) oli suomalainen rakennusmestari, talousneuvos ja rakennusurakoitsija. Kaartinen rakensi yli 100 rakennusta joista valtaosan hän myös itse suunnitteli. Kaartisen suunnittelemat rakennukset olivat tyyliltään pääasiassa myöhäisjugendia.
Kaartisen vanhemmat olivat tilallinen Juhana Kaartinen ja Helena Kauppinen. Hän suoritti 1896 Helsingin II teollisuuskoulun ja toimi sitten työnjohtajana ja vastaavana rakennusmestarina 1896–1905. Kaartinen työskenteli muun muassa Tampereen tuomiokirkon rakennustyömaalla. Kaartinen johti omaa rakennusliikettään vuodesta 1905 ja hän rakensi asunto-, pankki-, yhdistys- ja liiketaloja.
Kaartinen oli Suomen rakennusmestariliiton hallituksen jäsen vuodesta 1905 ja liiton kunniajäsen hänestä tuli 1930. Hän oli myös Rakentajain kustannus Oy:n puheenjohtaja, Rakennusmestarien eläkerahaston johtokunnan jäsen vuodesta 1908 ja Rakennustaidon toimitusvaliokunnan jäsen vuodesta 1927. Kaartinen sai talousneuvoksen arvon 1936.
Kaartinen omisti Ojalan tilan Mommilassa vuodesta 1917 ja Reuna-Seppälän tilan Helsingin maalaiskunnassa vuodesta 1929.
Fabien Camus
Fabien Béchir Camus (, s. 28. helmikuuta 1985 Arles, Ranska) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa tällä hetkellä belgialaisessa Genkissä.
Camus siirtyi kotikaupunginsa seurasta AC Arlesista Montpellier’n junioreihin 15-vuotiaana, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen Marseilleen. Camus vietti ensimmäisen kauden joukkueen reservissä ja pelasi toisella kaudella kaksi ottelua tullessaan vaihdosta kentälle. Kaudeksi 2004–2005 hänet pudotettiin takaisin Marseillen reservijoukkueeseen. Kauden päätteeksi Camus vaihtoi seuraa ja matkasi kohti Belgiaa. Charleroissa tarjoutui peliaikaa runsaasti ja hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 24 ottelua. Samalla kaudella Camus teki kaksi maalia, joista ensimmäinen tuli 30. syyskuuta 2005 Club Bruggea vastaan.
21. kesäkuuta 2009 Camus siirtyi Charleroista Genkiin allekirjoitettuaan neljän vuoden sopimuksen belgialaisseuran kanssa.
Ranskassa syntynyt Camus sai tilaisuuden edustaa äitinsä kotimaata, Tunisiaa, kun valmentaja Humberto Coelho nimesi hänet 11. helmikuuta 2009 pelattavaan ystävyysotteluun Alankomaita vastaan. Hän pääsi ottelussa kentälle 76 minuutin kohdalla.
Camus sai toisen maajoukkuekutsunsa 28. tammikuuta 2011 harjoitusotteluun Algeriaa vastaan. Ottelu jouduttiin kuitenkin perumaan, joka oli tarkoitus pelata 9. helmikuuta 2011. Camus pelasi toisen maaottelunsa neljän vuoden tauon jälkeen MM-karsintaottelussa Kamerunia vastaan tullessaan vaihdosta kentälle.
Viktoria Rebensburg
Viktoria Rebensburg (s. 4. lokakuuta 1989 Kreuth, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä. Hän on olympiavoittaja ja suurpujottelun maailmancupin voittaja.
Rebensburg saavutti junioreiden MM-kilpailuissa kultaa supersuurpujottelussa, hopeaa suurpujottelussa ja pronssia syöksylaskussa Formigalissa 2008 sekä kultaa suurpujottelussa ja supersuurpujottelussa Garmisch-Partenkirchenissä 2009. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Åren MM-kilpailuissa 2007 sijoittuen suurpujottelussa kahdeksanneksi. Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs ja supersuurpujottelussa kymmenes. Vancouverin olympialaisissa 2010 Rebensburg voitti kultaa suurpujottelussa 0,04 sekunnin erolla Tina Mazeen. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli suurpujottelussa viides. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa kahdeksanneksi ja suurpujottelussa 11:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Rebensburg saavutti pronssia suurpujottelussa. Supersuurpujottelussa hän oli yhdeksäs ja syöksylaskussa viidestoista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sai suurpujottelussa hopeaa sekä sijoittui supersuurpujottelussa viidenneksi ja syöksylaskussa kymmenenneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi ja syöksylaskussa 11:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurpujottelussa neljäs, syöksylaskussa yhdeksäs ja supersuurpujottelussa kymmenes.
Rebensburg osallistui ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa 15. joulukuuta 2006. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan kolmastoista Sierra Nevadan suurpujottelussa helmikuussa 2007. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Zwieselin suurpujottelussa 10. maaliskuuta 2007. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan toinen Cortina d'Ampezzon suurpujottelussa 24. tammikuuta 2010. Kauden 2009–2010 suurpujottelucupissa hän sijoittui neljänneksi. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Rebensburg saavutti Söldenin suurpujottelussa 23. lokakuuta 2010, toisen Zwieselin suurpujottelussa 6. helmikuuta 2011 ja kolmannen Špindlerův Mlýnin suurpujottelussa 11. maaliskuuta 2011. Seuraavalla kaudella hän voitti neljä suurpujottelun maailmancup-kilpailua sekä ensimmäisen supersuurpujottelun osakilpailunsa Schladmingissa 15. maaliskuuta 2012. Kaudella 2012–2013 hän voitti Åren suurpujottelun ja Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelun. Kaudella 2015–2016 Rebensburg voitti Flachaun, Mariborin ja Sankt Moritzin suurpujottelut. Kaudella 2017–2018 hän voitti Söldenin, Killingtonin ja Plan de Coronesin suurpujottelut.
Rebensburg voitti suurpujottelun maailmancupin kausilla 2010–2011, 2011–2012 ja 2017–2018, sijoittui toiseksi 2015–2016 ja kolmanneksi 2012–2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas kausilla 2015–2016 ja 2017–2018.
Rebensburg on voittanut kaksi suurpujottelun Euroopan cupin osakilpailua (tilanne 28.3.2018). Hän on voittanut Saksan mestaruuden supersuurpujottelussa vuosina 2006 ja 2008 sekä suurpujottelussa 2008.
Birger Brunila
Birger August Konstantin Brunila (4. lokakuuta 1882 Kotka – 20. tammikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti joka toimi 30 vuotta Helsingin kaupungin asemakaava-arkkitehtina.
Brunila pääsi ylioppilaaksi 1899 ja valmistui arkkitehdiksi 1905 Polyteknillisestä opistosta. Brunilalla oli 1905–1908 yhteinen arkkitehtitoimisto W. G. Palmqvistin kanssa ja vuodesta 1908 hänellä oli oma toimisto.
Brunila oli vuosina 1912–1917 Helsingin kaupungin asemakaava-arkkitehtina silloin toimineen Bertel Jungin apulaisena ja hän seurasi Jungia tähän virkaan 1917. Brunila toimi sitten asemakaava-arkkitehtina vuoteen 1948 saakka. Englantilaisesta puutarhakaupunki-ajatuksesta innostunut Brunila teki lähinnä asuinalueiden kaavoituksia (muun muassa Torkkelinmäki, Lauttasaari, Puu-Käpylä) mutta hän suunnitteli myös Vallilan ja Talin siirtolapuutarhojen asemakaavat. Helsingin ulkopuolelle Brunila teki asemakaavoja Kokkolaan, Kotkaan, Äänekoskelle, Lohjalle, Lauritsalaan ja Keravalle.
Brunila oli Arkkitehti-lehden päätoimittajana 1912–1916 ja hän oli lehden avustajana 1921–1929.
Toimittaja ja kirjailija Kai Brunila oli Birger Brunilan poika.
Aïmen Demai
Aïmen Demaï (s. 10. joulukuuta 1982 Thionville, Ranska) on ranskalais-tunisialainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan 2. Bundesliigassa Alemannia Aachenissa.
Demai aloitti jalkapalloilun Ranskassa vuonna 1994 ollessaan 11-vuotias. Hän pelasi Uckangen ja FC Woippyn junioriseuroissa ennen siirtymistään vuonna 1998 FC Metzin junioreihin. Kaksi vuotta myöhemmin Demai nostettiin edustusjoukkueeseen, mutta siirtyi kauden 2003–2004 jälkeen Saksaan vähäisen peliajan vuoksi.
Saksassa ensimmäinen seura oli 2. Bundesliigassa pelannut 1. FC Saarbrücken, jossa Demai sai runsaasti peliaikaa pelaten kahden kauden aikana 63 sarjaottelua. Joukkueen pudotessa Regionalliga Südiin kaudeksi 2006–2007 Demai vaihtoi seuraa hivenen menestyneempään 2. Bundesliigassa pelanneeseen 1. FC Kaiserslauterniin. Ensimmäinen kausi uudessa seurassa meni loukkaantumisten merkeissä ja hän pelasi vain 13 sarjaottelussa. Toisella kaudella Demai pelasikin jo 29 sarjaottelussa ja onnistui edellisen kauden tavoin kerran maalinteossa. Kaiserslauternin menestys jäi viime kauteen nähden heikoksi joukkueen sijoittuessa sijalle 13. Kaudella 2008–2009 seura oli jo lähellä nousua 1. Bundesliigaan, mutta jäi lopulta nousuviivan alapuolelle.
Demai sai edellisen kauden tapaan paljon peliaikaa Kaiserslauternissa, mutta päätti allekirjoittaa ennen kauden viimeistä kierrosta kolmen vuoden sopimuksen toisen 2. Bundesliigassa pelaavan Alemannia Aachenin kanssa. Avauskaudellaan Demai onnistui maalinteossa neljästi pelaamissaan 21 2. bundesliigaottelussa.
Ranskassa syntynyt Demai edusti yhden ottelun verran isänsä kotimaata Algeriaa Qataria vastaan pelatussa harjoitusottelussa vuonna 2003.
Sittemmin Demai edusti äitinsä kotimaata, Tunisiaa, kun valmentaja Humberto Coelho nimesi hänet 11. helmikuuta 2009 pelattavaan ystävyysotteluun Alankomaita vastaan. Demai on pelannut yhteensä kaksi maaottelua Tunisian paidassa.
Pelletti
Pelletit ovat pieniä, kiinteitä erikoisrakeita, joita voidaan valmistaa polttoainekäyttöön esimerkiksi hiilestä ja puusta. Pelletit voivat olla myös teollisia puolivalmisteita tai eläinruokaa.
Parodia (täsmennyssivu)
Parodia voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Like Father, Like Son
Like Father, Like Son on Lil Waynen ja Birdmanin yhteisalbumi, joka julkaistiin 31. lokakuuta 2006.
Albumia myytiin ensimmäisellä viikolla 176,000 kappaletta, joten se sijoittui Billboard 200 -listan kolmossijalle. 11. heinäkuuta 2007 albumia oli myyty Yhdysvalloissa 761,958 kappaletta.
John Kassir
John Kassir (s. 24. lokakuuta 1957 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka tunnetaan televisiosarjasta "Kauhua kryptasta" The Crypt Keeperin äänestä.
Hän aloitti uransa koomikkona ja voitti muun muassa 100 000 dollaria televisiosarjasta "Star Search" vuonna 1983. Kolme vuotta myöhemmin Kassir esiintyi myös televisiossa ja vieriali muun muassa sarjoissa "Tour of Duty" ja "1st & Ten". Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon vuonna 1992 tehtyään sivuääniä "Eek! the Cat" animaatiosarjaan ja tuli myöhemmin samana vuonna Charlie Adlerin tilalle "Tiny Toonsiin" Veli Vemmelsäären ääneksi. Sarjan jälkeen Kassir on tehnyt enimmäkseen äänirooleja animaatioihin ja videopeleihin ollen muun muassa Deadpoolin äänenä videopelissä "".
Waldemar Aspelin
Waldemar Johannes Aspelin (26. syyskuuta 1854 Kosken rautatehdas, Perniö – 10. marraskuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Hänen vanhempansa olivat tehtaanisännöitsijä Wilhelm Aspelin ja Amalia Borgström. Waldemar Aspelin kävi ensin Boråsin teknillisen opiston Ruotsissa ja harjoitteli sitten arkkitehdin ammattia viisi vuotta arkkitehti Theodor Höijerin toimistossa. Hän opiskeli 1883–1886 Helsingissä Polyteknisessä opistossa. Opiskeluaikana hän työskenteli harjoittelijana osaksi arkkitehti Frans Sjöströmin ja osaksi arkkitehti Gustaf Nyströmin palveluksessa Helsingissä. Aspelin perusti 1887 oman arkkitehtitoimiston aluksi Haminaan, mutta siirsi sen 1889 Helsinkiin. Vuodesta 1894 hänellä oli yhteinen toimisto Carl Ricardo Björnbergin kanssa.
Aspelin toimi myös Taideteollisen Korkeakoulun käsivarapiirustuksen opettajana. Hän suunnitteli myös kansallispukuisen jugend-neidon, Pauligin Paula-tyttö-mainoshahmon 1904 Pauligin 10 kilon kahvipurkkeihin. Tarina kertoo Gustav Pauligin, kahvipaahtimon perustajan, tavanneen Sääksmäellä kauniin kansallispukuisen tytön, jonka näköisen kuvan hän halusi kahvipurkin kylkeen.
Waldemar Aspelin suunnitteli asuin- ja liiketaloja eri puolille vanhaa kantakaupunkia, muun muassa Puistokadulle, Bulevardille ja Yrjönkadulle. Liberalismin hengessä rakentaminen oli sangen vapaata ja sitä säätelivät lähinnä kaupungin asemakaava ja rakennusjärjestys. Helsingin kivirakennusten määrä kolminkertaistui Helsingissä vuodesta 1880 vuoteen 1910. Kerrostalot korvasivat väljän empire-kaupungin. Tilalle tuli keskieurooppalainen tiiviys js suljetut katurivistöt. Helsinki oli kasvanut voimakkaasti 1870-luvulta alkaen. Noin 100 000 asukkaan kaupunki oli alkanut muuttua agraarista kauppapaikasta moderniksi urbaaniksi kaupungiksi. Kun laitakaupunki oli ennen murrosta alkanut jo nykyisen eduskuntatalon kohdalta, niin teollistumisen lisääntyminen ja kasvava kaupankäynti toi paljon uusia asukkaita ja tarvittiin uusia teollisuustiloja ja asuntoja. Näissä muutospaineissa myös arkkitehtikoulutus sai alkunsa Suomessa Helsingin Polyteknillisessä Opistossa vuonna 1872, jonka kasvatteja myös Waldemar Aspelin oli. Näyttävän uuden kaupunkiarkkitehtuurin kustantajina olivat lähinnä yksityiset rakennuttajat. Huvilat edustivat koristeellista puuarkkitehtuuria.
Aspelin on 1800-luvun kertaustyylien edustaja, myöhemmässä vaiheessa hänen rakennuksensa voi osittain määritellä jugend-tyylisiksi. Aspelin ei niinkään ollut esteettisen suunnan näyttäjä, vaan hän keskittyi toteuttamaan tilaajien toiveita ja tekemään hyvää käyttöarkkitehtuuria. Myös Hankoon Aspelin suunnitteli useita huviloita Kylpyläpuiston huvila-alueelle 1800–1900-luvun vaihteessa sekä teki Hangon kylpylälaitoksen muutostyöt 1910.
Jeremy Lusk
Jeremy Lusk (26. marraskuuta 1984 San Diego, Kalifornia – 10. helmikuuta 2009 San José, Costa Rica) oli yhdysvaltalainen freestyle motocross -kuljettaja. Uransa aikana hän voitti muun muassa kultamitalin vuoden 2008 X-Gamesissa.Jeremy Lusk oli osa Metal Mulisha -freestyle motocross -tiimiä.Helmikuun 9. päivänä 2009 San Joséssa, Costa Ricalla Lusk epäonnistui tehdessään temppua nimeltä ”Heart Attack Indian Air Backflip”. Temppu epäonnistui ja Lusk laskeutui maahan pää edellä, menehtyen saamiinsa vammoihin sairaalassa muutamaa tuntia myöhemmin. Tuolloin Lusk asui Temeculassa, Kaliforniassa vaimonsa Laurenin kanssa.
Chemin de fer de la Rivière Romaine
Chemin de fer de la Rivière Romaine eli Romaine River Railway on Québecin provinssissa Kanadassa rautatieliikennettä harjoittava kanadalainen yritys. Yhtiö liikennöi omistamallaan noin 43 kilometrin mittaisella rautatiellä, joka alkaa Havre-Saint-Pierren satamakaupungista Saint Lawrencen lahden pohjoisrannalta ja johtaa Tion kaivokselle Lac Allardin lähelle. Rautatieyhtiö on perustettu 1949 ja sen omistaa kaivosyhtiö Quebec Iron and Titanium Corporation.
Rautatieyhtiö huolehtii QIT:n omistaman titaanikaivoksen malmi- ja tavaraliikenteestä, sekä operoi yhtiön työntekijöille tarkoitettuja henkilöjunavuoroja kaupungin ja kaivoksen välillä. Yhtiön rataverkko on täysin eristyksissä muista rautatielinjoista.
Tabletti
Tabletti on litteän kiekon muotoinen nieltävä puriste, joka sisältää jauhemaisia vaikuttavia aineita kuten lääkeaineita ja/tai vitamiineja, sekä tabletin puristamisvaiheessa ja säilytyksessä tarvittavia sidos- ja säilöntäaineita sekä mahdollisesti makeutusaineita. Yksi yleisimmistä tablettipuristeiden käyttökohteista on valmiit lääkeannokset, joissa tabletti on korvaamassa pilleriä. Tabletti voidaan myös kuorruttaa kalvopäällysteellä pahan maun peittämiseksi sekä säilyvyyden parantamiseksi.
Tarpeen vaatiessa tabletti voidaan puolittaa, jos siinä on jakouurre, tai jakaa jopa neljänneksiin, jos siinä on ristikkäisuurre.
Hadyžensk
Hadyžensk () on kaupunki Krasnodarin aluepiirin Apšeronskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasuksen juurella Pšiš-joen varrella 113 kilometriä Krasnodarista kaakkoon. Kuuden kilometrin päässä kaupungista on Tuapsen ja Armavirin välisen rautatien Hadyženskajan asema. Asukkaita on 20 900 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1949. Siellä on konepaja, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä kylpylä. Lähistöllä harjoitetaan öljyn porausta.
Havre-Saint-Pierre
Havre-Saint-Pierre on pieni kaupunki Pointe-aux-Esquimaux'ssa Saint Lawrence -joen pohjoisrannalla Côte-Nordin alueella Québecin provinssissa Kanadassa. Kaupungin ensimmäiset asukkaat saapuivat alueelle Magdalensaarilta 1800-luvun alussa. Vuonna 2016 kaupungin väkiluku oli 3 460.
Havre-Saint-Pierren lähellä sijaitsee luonnonsuojelualue Mingan Archipelago National Park Reserve, joka käsittää suuren määrän Saint Lawrencen lahdella sijaitsevista Mingansaarista. Kaupunki on myös tunnettu hyvistä kalastus- ja ravustuskohteistaan, sekä lukuisista alueen virkistyskalastukseen soveltuvista joista.
Kaupunkiin johtaa lännestä Sept-Îlesin kautta kulkeva Route 138 -maantie, joka päättyy Havre-Saint-Pierren itäpuolelle.
Kaupunkiin ei ole rautatieyhteyttä, joka yhdistäisi sen muuhun Kanadaan. Ainoa rautatieyhteys on Chemin de fer de la Rivière Romaine -rautatieyhtiön lyhyt kaivosrata, joka johtaa Quebec Iron and Titanium -kaivosyhtiön titaanikaivokselle kaupungin pohjoispuolelle.
Kaupungin satama palvelee pääasiassa titaanikaivoksen kuljetustarpeita.
Harabali
Harabali () on kaupunki Astrahanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan haaran Ahtuban rannalla 142 kilometriä Astrahanista pohjoiseen. Kaupunki on Harabalin piirin keskus. Sen kautta kulkee Astrahanin ja Saratovin välinen rautatie (Harabalinskajan asema). Asukkaita on 18 100 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1974. Sen lähellä sijaitsevat Kultaisen ordan pääkaupungin Sarai-Batun rauniot.
Tuhkimotarina
Tuhkimotarina voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Harovsk
Harovsk () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Harovskin harjanteella Kubenajoen rannalla 89 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Kaupunki on Harovskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Vologdan ja Arkangelin välinen rautatie (Harovskajan asema). Asukkaita on 10 900 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1903 perustetusta lasitehtaan asuintaajamasta. Vuonna 1919 rakennettiin saha ja 1930-luvulla syntyi elintarviketeollisuutta. Vuonna 1954 Harovskista tuli kaupunki. Nykyään siellä on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Teollisuuskoulu
Teollisuuskoulut olivat vuosina 1885–1941 Suomessa toimineita teknillisiä oppilaitoksia, joissa koulutettiin työnjohtajia ja mestareita teollisuuden ja rakennustoiminnan palvelukseen.
Vuonna 1885 Suomen senaatti antoi asetuksen jolla perustettiin Suomeen kolme suomenkielistä ja kolme ruotsinkielistä teollisuuskoulua. Koulut olivat kaksivuotisia ja oppilailta vaadittiin vähintään 17 vuoden ikä, kansakoulun tiedot ja työskentely vähintään parin vuoden ajan jossain teknillisessä ammatissa. Kouluja perustettiin Helsinkiin, Turkuun, Viipuriin, Tampereelle, Vaasaan ja Kuopioon. Opetuskielenä oli suomi Tampereella, Viipurissa ja Kuopiossa; muissa kouluissa opetuskieli oli ruotsi. Taloudellisten syiden vuoksi koulujen perustaminen päätettiin porrastaa tapahtumaan vaiheittain ja viimeiseksi jäänyt Viipurin teollisuuskoulu aloitti toimintansa vasta 1898.
Teollisuuskouluissa järjestettiin myös iltaopetuksena erilaisia muun muassa sähköalaan ja höyrykoneiden käyttöön liittyviä erikoiskursseja. Kouluissa oli aluksi yleensä kaksi osastoa kone- ja rakennusosastot, mutta myöhemmin niihin perustettiin uusia osastoja esim. 1906 Tampereen teollisuuskoulussa alkoivat toimia kutomoteollisuuden, paperiteollisuuden ja teknokemiallisen teollisuuden osastot.
Vuonna 1911 teollisuuskouluista tuli kolmivuotisia. Samana vuonna perustettiin Tampereelle ylempää teollista koulutusta antava oppikoulupohjainen tekninen opisto joka toimi vuodesta 1915 samassa rakennuksessa kuin Tampereen teollisuuskoulu. Vuodesta 1923 lähtien riittävän hyvin arvosanoin teknisen opiston suorittanut oli oikeutettu pyrkimään Teknilliseen korkeakouluun.
Vuonna 1941 voimaan tullut asetus muutti teollisuuskoulut teknillisiksi oppilaitoksiksi. Näissä oppilaitoksissa saattoi olla 2-vuotinen teknillinen koulu tai 3-vuotinen teknillinen opisto tai molemmat. Vuodesta 1943 lähtien teknillinen koulun tai teollisuuskoulun suorittaneet olivat teknikoita ja teknillisen opiston suorittaneet insinöörejä.
Ahlaisten vaakuna
Ahlaisten kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan asemasta. Lokki viittaa rannikko- ja saaristolaiskuntaan.
Vaakunan on suunnitellut Ilmari Sysimetsä, ja se vahvistettiin käyttöön 11. helmikuuta 1954. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen, punavaruksinen lentävä lokki”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1972 Ahlaisten liityttyä Porin kaupunkiin.
Starý most (Bratislava)
Starý most () on 460 metriä pitkä silta Slovakian pääkaupungissa Bratislavassa. Se ylittää Tonavan ja yhdistää Petržalkan osa-alueen Bratislavan keskustaan.
Silta valmistui vuonna 1890 ja se nimettiin Itävallan keisarin Frans Joosef I:sen mukaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen silta nimettiin uudelleen Tšekkoslovakian perustajan Milan Rastislav Štefánikin mukaan. Saksalaiset räjäyttivät sillan vuonna 1945 toisessa maailmansodassa, mutta neuvostosotilaat rakensivat sen uudelleen. Tällöin se sai jälleen uuden nimen: "Most Červenej armády" ("Punaisen armeijan silta"). Nykyisen nimensä silta sai sosialismin kaaduttua.
Neuvostoliittolaisten rakentaman sillan piti olla vain väliaikainen, mutta siltaa ei ole uusittu tämän jälkeen. Silta uudistetaan kuitenkin vuoteen 2011 mennessä. Se saa täysin uuden ulkoasun ja sitä levennetään 34 metriin. Uusi silta mahdollistaa myös laivojen kulkemisen sen alitse tulva-aikana. Uutta siltaa käyttävät vain pikaraitiolinjat.
Yksityisautoilu kiellettiin sillalla tammikuussa 2009. Siltaa ei oltu tarkoitettu alkujaan tällaiseen käyttöön, joten se alkoi olla jo vaarallinen. Sillan ylitti arviolta 16 000 ajoneuvoa päivittäin.
Svetlana Demina
Svetlana Aleksandrovna Demina (, o.s. Jakimova (), s. 18. huhtikuuta 1961 Vologda) on venäläinen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Demina on saavuttanut olympialaisissa hopeaa naisten skeetissä Sydneyssä 2000. MM-kilpailuissa hän on saavuttanut Venäjän ja Neuvostoliiton joukkueissa yhteensä yhdeksän kultaa, kuusi hopeaa ja neljä pronssia.
Rauman maalaiskunnan vaakuna
Rauman maalaiskunnan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan asemasta. Lokit viittaavat kunnan sijaintiin Selkämeren rannikolla.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 18. kesäkuuta 1954. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultatyviö, jonka yläpuolella kolme hopeista, lentävää lokkia alatusten; lokkien varukset kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1993 Rauman maalaiskunnan liityttyä Rauman kaupunkiin.
Kuhankosken kanava
Kuhankosken kanava sijaitsee Laukaassa Jyväskylä–Suolahti -reitillä, ja se yhdistää Saraaveden ja Leppäveden. Kuhankosken sulku on osa Keiteleen kanavaa.
Kanava on rakennettu 1990–1993, ja sen pituus on 750 metriä. Kanavassa on yksi sulku, jossa suurimmat aluksen sallitut mitat ovat 110,0 × 11,8 × 2,4 metriä. Maston korkeus saa olla enintään 8,0 metriä. Sulku toimii itsepalveluperiaatteella.
Turuhansk
Turuhansk () on kylä ja laajan Turuhanskin piirin keskus Krasnojarskin aluepiirissä Venäjän Siperiassa, noin 1500 km pohjoiseen Krasnojarskista. Kylä sijaitsee Jenisein ja Ala-Tunguskan risteyksessä. Turuhanskjoki puolestaan yhtyy Jeniseihin 20 km pohjoisempana. Kylässä on noin 4800 asukasta. Siellä on lentokenttä.
Turuhansk perustettiin 1607 talvileiriksi kasakoille ja kauppiaille. Kaupunkiin rakennettiin hirsilinnoitus tykkeineen 1677.
Turuhansk on saanut mainetta poliittisista syistä karkotettujen karkotuspaikkana. Siellä ovat viettäneet aikaansa Julius Martov, Jakov Sverdlov, Josif Stalin, Lev Kamenev, Marina Tsvetajevan tytär Ariadna Efron ja arkkipiispa Luka.
Slovnaft
Slovnaft on Slovakian suurin öljynjalostamo. Se perustettiin Bratislavassa 1957. Slovnaft siirtyi unkarilaisen MOL:n omistukseen vuonna 2000, kun se osti 98,4% Slovnaftin osakkeista. Sillä on toimintaa myös Tšekissä ja Puolassa.
Slovnaftin edeltäjä oli Apollo-yritys, joka perustettiin Bratislavassa 1895. Liittoutuneet pommittivat Apollon jalostamot kesäkuussa 1944. Ne sijaitsivat nykyisen Apollo-sillan vieressä. Apollo kansallistettiin 1957 ja nimettiin uudelleen Slovnaftiksi.
Hvalynsk
Hvalynsk () on kaupunki Saratovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan oikeanpuoleisella rannalla 232 kilometriä Saratovista koilliseen. Kaupunki on Hvalynskin piirin keskus. Asukkaita on 13 600 henkeä (vuonna 2005).
Kaupunki on saanut alkunsa venäläisten vuonna 1556 Volgan Sosnovyi-saarelle perustamasta vartiopaikasta. Vuonna 1606 asutus siirrettiin nykyiselle paikalle. Vuonna 1780 siitä tuli Saratovin kuvernementtiin kuulunut Hvalynskin kihlakuntakaupunki. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli yksi Venäjän vanhauskoisten keskuksista. Kaupunki tunnettiin hedelmätarhoistaan ja se oli merkittävä omenien tuottaja.
Nykyisin Hvalynskissa on lähinnä elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii kotiseutumuseo sekä siellä syntyneelle taidemaalari Kuzma Petrov-Vodkinille omistettu museo. Lähellä sijaitsee kaksi parantolaa. Hvalynskin kukkuloiden huipulla on 400–500-luvuilla eaa. rakennettujen muinaislinnojen jäänteitä.
Ruskokipuaja
Ruskokipuaja ("Dendrocincla fuliginosa") on Etelä-Amerikassa tavattaja kipuajiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan ruskokipuaja on 19–22 cm. Väritykseltään ruskokipuaja on pääosin tasaisen ruskea. Pyrstö ja siipisulat ovat väriltään punaruskeat ja naamassa on harmaata. Alalajien värityksessä on vaihtelua. "D. f. meruloides" on erityisen punarusehtava, kun taas "D. f. lafresnayei" ja" D. f. ridgwayi" ovat enemmän oliivinruskeita. "D. f. Taunayi" -alalajin kurkku on valkeahko. Ruskokipuajan nokka on musta ja suora. Lajin selän laikuttomuus ja viiruttomuus erottavat lajin useimmista muista kipuajista. Selän väri on tasainen myös punakipuajalla ("Dendrocincla homochroa"), mutta punakipuaja on väriltään punaruskeampi.
Ruskokipuajaa tavataan Hondurasista Argentiinaan ja Brasiliaaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat ikivihreät metsät. Toisinaan lajia tavataan myös lehtimetsissä ja magrovealueilla. Laji on tavattu aina 2 000 metrin korkeudesta, mutta yleensä ruskokipuajat pysyttelevät alle 1 300 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ruskokipuajien pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset. Yleensä laji kokoontuu muurahaisia seuratessaan muutamien yksilöiden ryhmiin, mutta toisinaan tavataan yli 12 yksilön ryhmiä ravinnonhaussa. Yksilöt etsivät ravintoa harvoin vain itsekseen tai muiden lintulajien kanssa.
Ruskokipuajat rakentavaa pesänsä lehdistä onttoon puunrunkoon tai puunkoloon noin 10 metrin korkeuteen. Naaras munii yhdestä kolmeen munaa, joita vain se hautoo. Koiras ei osallistu myöskään kuoriutuneiden poikasten hoitamiseen. Poikaset poistuvat pesästä noin 25 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan.
Shinedown
Shinedown on amerikkalainen rock-yhtye. Sen perustivat Brent Smith, Brad Stewart, Jasin Todd ja Barry Kerch Floridassa vuonna 2001. Shinedown on julkaissut kuusi studioalbumia, ja yhtyeen levyjä on myyty yli kuusi miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Yhtyeen tunnettuja kappaleita ovat muiden muassa "45", "Fly From the Inside", "Save Me", "I Dare You", "Second Chance", "Devour" ja "If You Only Knew".
Laulaja Brent Smithin aikaisempi yhtye oli tehnyt Atlantic Recordsin kanssa kehittämissopimuksen. Yhtiö halusi kuitenkin erottaa yhtyeen muut jäsenet ja jatkaa Brent Smithin sopimusta. Laulaja keräsi Atlantic Recordsin avustamana uuden yhtyeen.
Shinedown julkaisi ensimmäisen levynsä "Leave A Whisperin" vuonna 2003, ja se on myynyt Yhdysvalloissa platinaa. Toinen levy "Us And Them" sekä 2008 julkaistu "The Sound Of Madness" -albumi nostivat yhtyeen suosiota. Kolmas levy "The Sound Of Madness" nousi ilmestyessään Billboard-listan sijalle kahdeksan. Shinedownin versio kappaleesta "Simple Man" on omistettu Panteran entiselle kitaristille Dimebag Darrelille.
Vuonna 2011 Shinedown julkaisi livealbumin, "Somewhere in the Stratosphere", jossa on neljä levyä (2 CD + 2 DVD), jotka sisältävät yli 30 kappaletta.
Yhtye julkaisi vuonna 2012 albumin nimeltä "Amaryllis".
Yhtye julkaisi viidennen albuminsa "Threat to Survial" 18. syyskuuta 2015.
Yhtye on esiintynyt kahdesti Suomessa. Ensimmäisen kerran Helsingin Jäähallissa vuonna 2008 ja toisen kerran Helsingin Tavastialla vuonna 2009.
Ilmari Sysimetsä
Ilmari Sysimetsä (23. marraskuuta 1912 Pori – 26. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen mainosgraafikko.
Sysimetsä kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta ja valmistui vuonna 1937 piirustuksenopettajaksi Taideteollisuuskoulusta. Hän työskenteli vuosina 1936–1941 Erva-Latvalan mainostoimistossa ja sotien jälkeen vapaana taiteilijana. Vuodesta 1949 hän omisti oman silkkipainon. Sysimetsä oli Taidepiirtäjäin Liiton sihteeri vuosina 1948–1953.
Sysimetsä suunnitteli Helsingin olympialaisten virallisen kisajulisteen. Jo vuoden 1940 olympialaisia varten järjestettiin kisajulisteen suunnittelukilpailu 1938, jonka Sysimetsä voitti. Kun uusista kisoista tehtiin päätös 1947, julisteeseen ainoastaan muutettiin kisojen järjestysluku ja päivämäärät sekä sen karttaan päivitettiin Suomen raja. Hän on suunnitellut myös Ahlaisten vaakunan.
Ilmari Sysimetsä kuoli alkoholimyrkytykseen helsinkiläisessä taksissa odotellessaan ravintolan aukeamista. Hän oli Ilkka Sysimetsän eli laulaja Frederikin isä. Ilmari Sysimetsän veli oli arkkitehti Heikki Sysimetsä.
Gaston Tong Sang
Gaston Tong Sang (s. 7. elokuuta 1949, Bora-Bora) on Ranskan Polynesiassa vaikuttava poliitikko. Hän on autonomiaa kannattavan ja itsenäisyyttä vastustavan Ranskan-mielisen Tahoera'a Huiraatira -puolueen perustajajäseniä. Hän on myös ollut presidenttinä 2006–2007 ja 2008–2009.
Gaston Tong Sang kuului samaan puolueeseen kuin Polynesian pitkäaikainen johtaja Gaston Flosse, mutta miesten välit ovat olleet huonot, jopa niin että Flosse äänesti oppositiojohtaja Oscar Temarun kanssa Tong Sangin pois presidentinvirasta elokuun lopussa 2007, ja hän perusti oman puolueensa O Porinetia To Tatou Ai'a, ja nousi uudelleen presidentiksi Flossen hallituksen kaaduttua 15. huhtikuuta 2008.
Tong Sangin hallitus ajautui kuitenkin vaikeuksiin loppuvuodesta 2008 ja kaatui helmikuussa 2009, jolloin Oscar Temaru nousi neljännen kerran presidentiksi.
Melissa van der Schyff
Melissa van der Schyff on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja/lauluntekijä. Hän on näytellyt ainakin elokuvissa "The Great Commission" (2003), "Able Edwards" (2004) ja "A Lot Like Love" (2005). Hän on näytellyt myös lyhytelokuvassa "Speed Dating" (2007) sekä televisiosarjassa "The Whitey Show".
Ecuadorin vaakuna
Ecuadorin vaakuna on Ecuadorin tunnus lipun ja kansallishymnin ohella. Se hyväksyttiin virallisesti 31. lokakuuta 1900.
Andienkondori vaakunan yläpuolella symboloi voimaa, arvokkuutta ja mahtia. Aurinko yhdessä eläinradanmerkkien Oinas, Härkä, Kaksoset ja Krapu kanssa symboloivat vuoden 1845 vallankumouksen neljää kuukautta (touko, kesä, heinä, elo). Vaakunan vuori kuvaa Chimborazo-vuorta ja joki Guayasia. Laiva kuvaa ensimmäistä Etelä-Amerikassa rakennettua laivaa. Palmun ja laakeripuun oksat kuvaavat kunniaa (palmu) ja voittoa (laakeripuu).
Nichola Theobald
Nichola Jane Theobald on englantilainen näyttelijä, televisiojuontaja ja malli.
Hän on näytellyt minisarjassa "Trial and Retribution VIII" (2004). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "Hollyoaks", "Dream Team" ja "Kymppikerho". Theobald on esiintynyt televisio-ohjelmassa "Sky Travel". Hänen lempinimensä on Nikki.
Seinäjoen vaakuna
Seinäjoen kunnanvaakuna on suoraan kaupungin nimeen viittaava puhuva vaakuna.
Vaakunan on suunnitellut heraldikko Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 16. toukokuuta 1951. Vaakunan selitys on ”hopeisessa kilvessä sininen reunasta reunaan ulottuva sakaraharjainen ja juurestaan aaltokoroinen muuri”.
Kevyesti keskellä päivää
Kevyesti keskellä päivää on Viikatteen EP. Levy äänitettiin SonicImage-studiolla, ja masteroitiin Finnvoxilla. Arvo Viikate on valmistanut kannet salanimellä "A. Saijonmaa". Longplay Music on lisensisoinut ja julkaissut kymmentuumaisen version levystä, joka sisältää bonusraidan "Armahda lapset". Erikoisversiota tehtiin vain 600 kappaletta, ja siinä on läpikuultava, violetti värivinyyli.
Levy nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 6. Toisella viikolla sijoitus parani sijalle 3.
Levy oli viimeinen Viikatteen äänite, jossa käytettiin Viikatteen vanhaa logoa.
A-puoli
B-puoli
Thomas Scharff
Thomas Scharff (s. 28. toukokuuta 1970 Berliini, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiosarjoista "Etsivä Lea Sommer", jossa hän esitti Jan Orlopia, sekä poliisisarjasta "Notruf Hafenkante", jossa hän esittää Nils Meermannia. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa "Kahden keikka".
Thomas Scharff on avoliitossa Alexandra Lositon kanssa, heillä on kaksi lasta.
Venezuelan vaakuna
Venezuelan vaakuna on Venezuelan kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 18. huhtikuuta 1836, vaikkakin siihen on tehty muutoksia sen jälkeen.
Vaakunan yläpuolella on kaksi hyvinvointia kuvaavaa runsaudensarvea. Vaakunan kilpi jakautuu kolmeen osaan, joista ylhäällä vasemmalla olevaan punaiseen osaan on kuvattu 20 vehnäntähkää symboloimaan Venezuelan perustamisajankohdan 20 osavaltion yhteenliittymistä ja kansakunnan vaurautta. Oikealla ylhäällä olevaan keltaiseen osaan on kuvattu aseita ja kaksi yhteen sidottua Venezuelan lippua symboloimaan sotavoittoja. Alimmassa sinisessä kentässä on juokseva valkoinen hevonen symboloiden itsenäisyyttä ja vapautta. Vaakunan ympärillä on oliivipuun ja palmun oksat sidottuina yhteen Venezuelan lipulla. Vaakunan alla lukee "19 de Abril de 1810 Independencia" eli "19. huhtikuuta 1810 Itsenäisyys" ja "20 de Febrero de 1859 Federación" eli "20. helmikuuta 1859 Liittovaltio" sekä "República Bolivariana de Venezuela" eli "Venezuelan bolivariaaninen tasavalta".
Vaakuna on ollut käytössä vasta vuodesta 2007, koska vuonna 2006 vaakunan hevonen muutettiin juoksemaan vasemmalle kun se ennen juoksi oikealle. Sen käyttöönotto sujui kangerrellen poliittisten erimielisyyksien takia.
Job Bicknell Ellis
Job Bicknell Ellis (21. tammikuuta 1829 Potsdam, New York, Yhdysvallat – 30. joulukuuta 1905 Newfield, New Jersey) oli yhdysvaltalainen sienitutkija eli mykologi, joka tunnetaan parhaiten sienien luokittelijana ja keräilijänä.
Ellis valmistui Schenectadyn Union Collegesta (New York) 1849. Hän vietti kiertelevää elämää toimien opettajana ja maanviljelijänä New Yorkissa, Pennsylvaniassa ja Etelä-Carolinassa. Hänellä ei ollut kasvi- tai sienitieteen koulutusta, ja hän keräsi itse sieniä ja omisti elämänsä sienikokoelmien ja kuivattujen sienien vaihtamiseen ja myymiseen. Hän valmisti myyntiin sadan kappaleen kokoelmia. Kuuluisimmat "sataset" ovat "Fungi Nova-Caesareenses" (New Jerseyn sienet, 1878) ja Pohjois-Amerikan sienet (1878–1898).
Vuonna 1856 Ellis avioitui Arvilla J. Baconin kanssa, josta tuli hänen elinikäinen työtoverinsa ja assistenttinsa. Kotoaan Newfieldistä käsin Ellis hoiti laajan kirjeenvaihtonsa amerikkalaisten ja eurooppalaisten mykologien kanssa. Vuodesta 1880 alkaen Ellis alkoi saada rahallista tukea varakkaalta kauppiaalta Benjamin Matlock Everhartilta (Westchester, Pennsylvania). Yhdessä he toimittivat teoksen "North American Pyrenomycetes" (1892), sekä William A. Kellermanin kanssa perustivat alan lehden "Journal of Mycology" (1895). Elämänsä loppupuolella (1896) Ellis myi yli 100 000 näytteen kokoelmansa The New York Botanical Gardenin Cryptogamic Herbariumille. Ellis julkaisi yli 500 tieteellistä artikkelia.
Kenosha
Kenosha on kaupunki Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Kenoshan piirikunnan hallintokeskus. Vuoden 2006 arvion mukaan Kenoshassa on 96,240 asukasta, ja se on siten Wisconsinin neljänneksi suurin kaupunki Milwaukeen, Madisonin, ja Green Bayn jälkeen. Kenosha sijaitsee Michiganjärven lounaisrannalla, 51 km Milwaukeesta etelään ja 80 km Chicagosta pohjoiseen. Vaikka kaupunki on maantieteellisesti lähempänä Milwaukeeta kuin Chicagoa, se lasketaan Yhdysvaltain väestönlaskennassa osaksi Chicagon metropolialuetta.
Taipalsaaren vaakuna
Taipalsaaren kunnanvaakuna on saanut aiheensa Taipalsaaren sijainnista. Vaakunan aaltokoro ja tervahöyry viittaavat kunnan sijaintiin Saimaan saaristossa sekä sen vesistöille tyypillisiin rahtialuksiin.
Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. toukokuuta 1959. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä aaltokoroisen tyviön yläpuolella tervahöyry; kaikki hopeaa”.
Puolimatka
Puolimatka voi liittyä ainakin seuraaviin:
Alabastron
Alabastron () on antiikin Kreikassa käytetty vaasi, joka oli alun perin peräisin Egyptistä ja on valettu joko poltetusta savesta tai kaiverrettu alabasterista.
Alabastronin runko on pienikokoinen ja kapea päättyen pyöreään pohjaan. Kaulaosa on ahdas päättyen leventyvään kiekkomaiseen huuleen. Useimmiten ne olivat jalattomia ja kädensijattomia, ja niitä käytettiin hajustevoiteiden ja öljyjen säilytykseen.
Varsinaiset rotat ja hiiret
Varsinaiset hiiret ja rotat ("Murinae") on jyrsijöiden alaheimo, johon kuuluu ainakin 519 lajia. Niiden taksonomia on toistaiseksi huonosti tunnettu.
"Murinae"-alaheimoon luetaan nykyisin myös Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Filippiineillä elävät rotta- ja hiirilajit, jotka aiemmin luokiteltiin omaan vesirottien alaheimoonsa ("Hydromyinae").
Alaheimon jäseniä tavataan lähes kaikkialla maailmassa. Varsinaiset rotat ja hiiret ovat levinneet luontaisesti Aasiaan, Afrikkaan, Eurooppaan ja Australiaan ja ne ovat tämän lisäksi kulkeutuneet ihmisen mukana kaikkialle paitsi Etelämantereelle. Suomessa tavattavia alaheimoon kuuluvia lajeja ovat metsähiiri, peltohiiri, vaivaishiiri, kotihiiri, isorotta ja jo hävinnyt mustarotta.
Yksittäiset lajit tulevat toimeen lähes missä elinympäristössä tahansa ja varsinkin ihmisen mukana levinneet kannat ovat huomattavia haittaeläimiä. Varsinkin aiemmin eristyneissä saariekosysteemeissä hiirien ja rottien saapuminen on aiheuttanut useiden endeemisten lajien uhanalaistumista ja jopa sukupuuttoja.
Mazandaranit
Mazandranit ovat iranilaista kieltä puhuva kansa , joka elää pääosin Kaspianmeren kaakkoispuolella. Alborzvuoret ovat kansan asuinalueen etelärajana. .
Mazandaranien kansan lukumäärä on kolmesta neljään miljoonaan (2006 arvio). Mazandaranit ovat uskonnoltaan pääosin šiiamuslimeja.
Kansa asuu pääosin Kaspianmeren kaakkoisrannoilla. Monet heistä ovat maanviljelijöitä ja kalastajia . Heillä on runsaasti yhteyksiä muihin iranilaisiin kansoihin Iranin ylängöllä .
Janne Stenberg
Janne Stenberg (s. 26. syyskuuta 1983) on suomalainen salibandyn pelaaja ja valmentaja, joka on luonut uraa viime kausilla Barbaareissa Lappeenrannassa, Sola IBK:ssa Norjassa, Unihockey Löwen Leipzig:ssä Saksassa. Nykyisenä seurana SB-Troopers Imatra. Hän valmensi myös KoHon b-a -junioreita kaudella 08-11.
Iniön vaakuna
Iniön vaakuna oli Iniön kunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa Iniön nimestä sekä sen asukkaiden elinkeinosta. Vaakunan paalu kuvastaa kunnan nimen alkukirjainta, ja verkko viittaa saariston vanhaan elinkeinoon kalastukseen.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 26. lokakuuta 1956. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä reunoihin ulottuva verkko, jonka päälikkeenä paalu; molemmat kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Iniön muodostaessa Houtskarin, Korppoon, Nauvon ja Paraisten kanssa Länsi-Turunmaan (nyk. Paraisten) kaupungin.
William Ellis
William Ellis oli englantilainen luonnontieteilijä.
Ellis toimi luonnontieteilijä William Andersonin apulaisena James Cookin kolmannella matkalla. Anderson keräsi ensimmäisen sinikurkkumalurin ("Malurus cyaneus") vuonna 1777 Tasmanian itärannikolta. Hän antoi lajille nimeksi "Motacilla cyanea" sen västäräkkimäisen olomuodon vuoksi. Anderson kuoli ennen kuin ehti julkaista havainnon. Ellis antoi lajille nimen "Malurus cyaneus" vuonna 1782.
Yhdessä John Webberin kanssa Ellis piirsi ja maalasi vesiväreillä muistiin kaiken matkalla eteen tulleen, ja näin syntyivät ensimmäiset etnografiset muistiinpanot Tyynenmeren kulttuureista. Hän kirjoitti matkasta myös kirjallisen selostuksen "An Authentic Narrative of a Voyage Performed by Captain Cook and Captain Clerke".
Kolumbian vaakuna
Kolumbian vaakuna on Kolumbian kansallinen tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Vaakuna hyväksyttiin maan viralliseksi tunnukseksi 9. toukokuuta 1834.
Vaakuna on jaettu kolmeen osaan. Ylimmässä osassa on sinisellä pohjalla kultainen granaattiomena viitaten Uuteen-Granadaan, jolla nimellä maa tunnettiin 1800-luvulla. Granaattiomenan molemmin puolin on runsaudensarvi, joista oikeanpuoleisessa on kulta- ja hopearahoja, vasemman puoleisessa eksoottisia hedelmiä. Nämä sarvet kuvaavat Kolumbian maaperän rikkauksia ja yltäkylläisyyttä. Keskimmäisessä kentässä on platinanvärisellä pohjalla kultainen keppi, jonka päässä on fryygialaismyssy symboloiden tasavaltaa. Alimmaisessa kentässä on Panamankannas ja kaksi laivaa, joiden purjeet on avattu. Toinen laiva on Tyynellämerellä, toinen Atlantilla symboloiden Kolumbian olevan Etelä-Amerikan ainoa valtio, jolla on rantaviivaa sekä Tyynellämerellä että Atlantilla. Avatut purjeet symboloivat maailmankauppaa. Vaakunan yläpuolella on vapauden symboli andienkondori suussaan laakeriseppele ja kynsissään nauha, johon on kirjoitettu Kolumbian motto "Libertad y Orden", Vapaus ja Järjestys
Scuderia Toro Rosso STR4
Scuderia Toro Rosso STR4 on Formula 1 -auto, jota italialainen Toro Rosso -talli käytti kaudella 2009. Auto julkistettiin 9. maaliskuuta 2009.
Autoa ajoivat kaudella 2009 Sébastien Buemi ja Jaime Alguersuari, joka korvasi Sébastien Bourdaisin Unkarin GP:stä lähtien.
Närpiönjoki
Närpiönjoki (, yläjuoksulla ) on Närpiönjoen vesistön Selkämereen laskeva joki Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnissa Kurikan ja Närpiön kuntien alueella. Joki saa alkunsa Kivi- ja Levalammen tekojärvestä Laihian ja Kurikan rajalta entisen Jurvan kunnan alueella ja virtaa Jurvassa Rannankylän, Kestin, Järvenpään ja Närvijoen kylien sivuitse. Närpiössä joki virtaa Pirttikylän ja Ylimarkun kirkonkylien ja Närpiön keskustaajaman kautta ja laskee Västerfjärdenin säännöstelyaltaaseen lähellä Kaskisten kaupunkia. Joen pituus on noin 75 kilometriä, valuma-alue 992 km² ja korkeusero noin 80 metriä.
Närpiönjoen suurin sivujoki on Teuvan puolelta alkunsa saava Lillån, joka on yläjuoksulla nimeltään Itäjoki. Myös Pirttikylässä jokeen laskee pohjoisesta toinen Lillån-niminen joki. Kivi- ja Levalammen tekojärven ohella toinen vesistöalueen järvistä on Säläisjärvi Jurvassa. Aiemmin on joen laajentumana ollut myös nykyään kuivattu Jurvanjärvi Jurvan Järvenpään kylän pohjoispuolella. Vesistö on säännöstelty. Säännöstelyn tarkoituksena on ollut turvata raakaveden saanti Metsä-Botnian Kaskisten sellutehtaalle.
Force India VJM02
Force India VJM02 on Formula 1 -auto, jota Force India -talli käytti kaudella . Auto esiteltiin 1. maaliskuuta 2009 Espanjan Jerezissä. Uutta kaudella 2009 oli se, että talli käytti Ferrarin sijaan Mercedeksen moottoreita.
VJM02-autolla ajoivat kilpaa Adrian Sutil, Giancarlo Fisichella ja hänet kesken kauden korvannut Vitantonio Liuzzi. Fisichella ajoi autolla paalulle Belgian GP:ssä.
Bratislavan vanhakaupunki
Bratislavan vanhakaupunki () on Bratislavan historiallinen keskusta ja samalla hallinnollinen alue kahdellakin tasolla: sekä oma osa-alueensa että alueeltaan sama kuin Bratislava I:n piiri. Vanha kaupunki sijaitsee Tonavan pohjoisrannalla. Sen itäosa on tiiviisti rakennettu vanha keskusta, länsiosassa on vanhoja erillistaloja ja esimerkiksi useiden valtioiden lähetystöt.
Vanhankaupungin merkittäviä rakennuksia ovat Vanha kaupungintalo, Mikaelin portti, Pyhän Martinuksen katedraali, Priimaksen palatsi, päärautatieasema (Hlavná stanica), keskusaukio (Hlavné námestie), Hviezdoslavin aukio (Hviezdoslavovo námestie) ja kaupungin tärkein ostoskatu Obchodná ulica.
Aleksander Ostrogski
Ruhtinas Aleksander Ostrogski (, 1571–1603) oli aatelismies Puola-Liettuassa ja kuului Ostrogskin sukuun. Hänen vanhempansa olivat Konstanty Wasyl Ostrogski ja Zofia Tarnowska.
Hän oli Volhynian voivodikunnan voivodi vuodesta 1593. Hän avioitui Anna Kostkan kanssa vuonna 1592. He saivat seuraavat lapset: Zofia Ostrogska, Konstanty Ostrogski, Janusz Ostrogski, Anna Alojza Ostrogska ja Katarzyna Ostrogska.
Hyvärinen
Hyvärinen on suomalainen sukunimi. Nimi on kahdella suvulla, joista toinen on peräisin Savosta, toinen Laatokan-Karjalasta. Nämä ovat mahdollisesti alkujaan saman suvun haaroja, mutta asiaa ei ole toistaiseksi voitu varmistaa. Oletetaan edelleen, että Laatokan Hyväriset olisivat tulleet Ruotsista Laatokan ranta-alueiden siirryttyä Ruotsin hallintaan.
Vuonna 1935 perustettu Savon Hyväristen sukuseura on maan toiseksi vanhin sukuseura.
Laatokan-Karjalan Hyväriset perustivat oman sukuseuransa vuonna 2008.
Savon Hyväriset julkaisevat sukulehteä Hyväristen sukuviesti. Laatokan-Karjalan Hyväriset julkaisevat sukulehteä Laatokan Hyväristen uutiset.
Zofia Tarnowska
Zofia Tarnowska (, 1534 – 1. heinäkuuta 1570) oli aatelisnainen Puola-Liettuasta, joka kuului Tarnowskin sukuun.
Tarnowska oli hetmani Jan Amor Tarnowskin ja Zofia Szydłowieckan tytär. Hän avioitui ruhtinas Konstanty Wasyl Ostrogskin kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Elzbieta Ostrogska, Janusz Ostrogski, Katarzyna Ostrogska, Konstanty Ostrogski ja Aleksander Ostrogski.
Bratislavan vanha kaupungintalo
Bratislavan vanha kaupungintalo (Slovakiksi: Stará radnica) on Bratislavan entinen kaupungintalo, jonka tiloissa toimii nykyisin kaupunginmuseo.
Se on Bratislavan vanhimpia kivirakennuksia, ja Slovakian vanhin kaupungintalo. Rakennus on toiminut myös vankilana ja rahapajana. Vanha kaupungintalo valmistui 1400-luvulla, mutta sitä on laajennettu ja uudistettu useita kertoja, etenkin vuoden 1599 maanjäristyksen tuhojen jälkeen.
Haitin vaakuna
Haitin vaakuna on Haitin symboli lipun ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi ensimmäistä kertaa vuonna 1807, mutta nykyinen versio on vuodelta 1986.
Vaakunassa on ruohokentällä palmu yläpuolellaan Haitin lipun värein väritetty fryygialaismyssy. Palmun molemmin puolin on kolme kivääriä, joissa on pistimet samoin kuin sama määrä Haitin lippuja. Palmun alapuolella on muuta aseistusta, näkyvimpänä kaksi kanuunaa, mutta myös pasuunoita, kiväärejä, laivan ankkureita ja rumpu palmun juurella. Vaakunassa on myös katkenneet kahleet symboloiden orjuuden loppumista. Vaakunan alapuolella valkoisessa nauhassa on Haitin motto "L'Union fait la force" eli Yhtenäisyydessä on voimaa ranskaksi.
François ja Jean-Claude Duvalierin aikana 1964- 1986 käytössä oli valtionvaakuna, joka erosi hieman nykyisestä. Siinä vaakunassa kuvattiin tuolloin käytössä ollut puna-musta lippu ja palmun ylle sijoitettu fryygialaismyssy oli poistettu.
Bistrița
Bistrița (, ) on kaupunki Transilvaniassa Romaniassa. Bistrița-Năsăudin piirikunnan pääkaupunki on noin 75 000 asukkaallaan piirikunnan suurin asutuskeskus. Asukkaista 90,2 % on romanialaisia, 6 % unkarilaisia, 3,6 % romaneja ja 0,2 % saksalaisia.
Nykyisen Bistrițan alueelta on löydetty merkkejä asutuksesta esihistoriallisista ajoista lähtien. Keskiajalta toiseen maailmansotaan saakka kaupunki oli yksi Transilvanian saksien tärkeimmistä keskuksista.
Petržalka
Petržalka on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue. Se sijaitsee Tonavan etelärannalla ja kuuluu Bratislava V -piiriin. Petržalka on pinta-alaltaan 28,7 neliökilometriä ja siellä asuu 114 153 ihmistä, mikä on vajaa kolmannes koko kaupungin asukasmäärästä.
Petržalkassa on paljon suuria elementtikerrostaloja ja se on Slovakian yksi tiheimmin asuttuja alueita.
Ensimmäinen asutuskeskus kehittyi nykyiselle Petržalkan alueella 1200-luvulla. Petržalka säilyi vuosisatojen ajan vain pienenä kylänä. Siitä tuli kuitenkin merkittävä virkistäytymisalue Bratislavan asukkaille. Petržalkassa asui 594 ihmistä vuonna 1866. Vuoteen 1920 mennessä Petržalkasta oli kasvanut Slovakian suurin kylä.
Münchenin sopimuksen seurauksena 1938 Petržalkan alue siirtyi natsi-Saksalle. Toisen maailmansodan jälkeen Petržalka palautui takaisin Tšekkoslovakialle, ja vuonna 1946 se liitettiin virallisesti Bratislavaan. Petržalkan kaupunkikuvaa alettiin muuttaa 1973, ja alueelle rakennettiin paljon kerrostaloja.
Alueen nähtävyyksiin kuuluvat mm. "Sad Janka Kráľa", joka on Keski-Euroopan vanhimpia julkisia puistoja, ja "Nový most" -silta.
Petržalkaan kulkee lukuisia paikallisliikenteen linja-autoja. Petržalkassa sijaitsee myös Bratislava - Petržalkan rautatieasema. Eurooppateistä E58 ja E75 kulkevat Petržalkan lävitse. Tonava mahdollistaa myös laivaliikenteen alueelle.
Jalkapallojoukkue FC Artmedia Petržalka pelaa kotiottelunsa Petržalkassa Štadión Petržalkalla.