hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Päätäntäarvo
Päätäntäarvo on tapa mitata informaation arvoa.
Päätäntäarvo määritellään pienimpänä rahakorvauksena, joka tarvittaisiin, jotta päätöksentekijä suostuisi toimimaan informaation saannin jälkeen samoin kuin hän olisi toiminut ennen informaation saamista. Päätäntäarvo on aina positiviinen, koska informaatio auttaa päätöksentekijää tekemään parempia päätöksiä ja ohjaamaan tapahtumien kulkua. Päätäntäarvoa käytetään muun muassa arvioitaessa tiedonhankintaprosessin kannattavuutta.
Päätäntäarvo voidaan määrittää maksimoimalla suure 
formula_1 missä
Ongelmana on määrittää, mikä formula_5 maksimoisi lausekkeen. Käytännössä usein kuitenkin lausekkeen osoittaja ja nimittäjä ovat tuntemattomia. Tämän takia on monesti helpompaa mitata informaation arvoa erityisessä informaation arvoasteikossa, jossa eri tiedoille annetaan pistearvo sen mukaan, kuinka tärkeitä ne ovat verrattuna johonkin perusinformaatioon.
Syrjälä
Syrjälä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:Syrjälä on käytössä myös paikannimenä:
Dag Hammarskjöld invert
Dag Hammarskjöld invert (”Dag Hammarskjöld kääntö”) on nimitys, jota käytetään Yhdysvaltain postilaitoksen 23. lokakuuta 1962 julkaisemasta neljän sentin arvoisesta Dag Hammarskjöldia kuvaavasta postimerkistä. Kuvassa on Hammarskjöld taustallaan YK:n rakennuksia. Kyseessä on virhepainama, jossa keltainen taustaväri on painettu merkkiin väärinpäin. Merkki tunnetaan myös nimellä ”Day's Folly” (”Dayn hölmöys”) silloisen postilaitoksen johtajan J. Edward Dayn mukaan. Day tilasi tahallaan uusintapainoksen virhepainamasta välttääkseen merkin tulemisen keräilyharvinaisuudeksi. Lisätilaus virhepainamasta tehtiin 16. marraskuuta.
Postimerkki painettiin Giorin painossa 200 merkin laatoilla. Merkin suunnitteli Herbert Sanborn ja kaiversi C. A. Brooks. Virhepainamaa painettiin kaikkiaan 40,27 miljoonaa ja normaaliversiota 121,44 miljoonaa kappaletta.
Ei ole tiedossa paljonko alkuperäistä virhepainamaa painettiin ja sitä ei pysty erottamaan uusintapainoksesta kuin varhaisen postileiman perusteella. Nämä varhaiset leimaukset ja merkin alkuperäiset ensipäivän kuoret ovat arvokkaita keräilykohteita.
Mies Reenkola
Mies Arno Heikki Reenkola, sukunimi vuoteen 1939 Renvall (29. helmikuuta 1908 Helsinki – 11. lokakuuta 1988 Rauma) oli suomalainen gynekologi, joka tuli tunnetuksi 1970-luvulla julkaisemistaan muistelmista.
Reenkolan vanhemmat olivat senaattori Heikki Renvall ja tämän ensimmäinen puoliso oopperalaulajatar Aino Ackté. Glory Leppänen oli hänen vanhempi sisarensa. Reenkola pääsi ylioppilaaksi 1927 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1930, lisensiaatiksi 1936 sekä lääketieteen ja kirurugian tohtoriksi 1941.
Reenkola toimi Helsingin yleisen sairaalan naistenklinikan apulaislääkärinä 1936–1942, sotavuosina kenttäsairaalan lääkärinä ja sitten yksityislääkärinä Helsingissä 1944–1948 ja Turussa 1948–1954. Hän oli Turun yliopiston naistenklinikan apulaisylilääkäri 1948–1953 ja dosentti 1948–1963. Viimeksi Reenkola toimi Rauman seudun aluesairaalan synnytys-ja naistentautien osaston ylilääkärinä 1955–1973 ja johtavana ylilääkärinä 1964–1973. Reenkola oli myös Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1961–1968.
Vuonna 1941 Reenkola oli jonkin aikaa saksalaisen gynekologi Carl Claubergin johtamalla klinikalla Puolassa ja tutki siellä sterilointimenetelmää, jossa sulaa parafiinia ruiskutetaan naisen munajohtimiin. Oman kertomansa mukaan Reenkola teki kokeita vain eläimillä. Claubergin tarkoituksena oli kehittää massasterilointitekniikka, jolla vallattujen alueiden väestö voitaisiin tehdä hedelmättömäksi ja hän käytti tutkimuksissa koekaniineina puolalaisia naisvankeja. Reenkola joutui palaamaan Suomeen kesken tutkimusten jatkosodan alettua eikä päässyt enää takaisin jatkamaan tutkimuksiaan.
Reenkola oli naimisissa kolme kertaa. Vuosien 1930–1938 liitosta Hilkka Mirjam Lindholmin (k. 1938) kanssa syntyi kaksi lasta. Vuosien 1939–1950 liitto Sylvi Maria Korhosen kanssa päättyi avioeroon, liitosta syntyi viisi lasta. Vuodesta 1951 Reenkolan puoliso oli Lisbeth Halonen, liitosta syntyi kuusi lasta.
Itä–Länsi-ottelu 2013
Vuoden 2013 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 79. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu. Ottelu pelattiin Hyvinkäällä Pihkalan pesäpallostadionilla 12.–14. heinäkuuta 2013. Paremmuus ratkottiin viidessä sarjassa: miehet, naiset, A-pojat, B-pojat ja B-tytöt. Itä–Länsi-tapahtuma järjestettiin Hyvinkäällä miesten osalta viidennen ja naisten osalta seitsemännen kerran.
Länsi voitti miesten ottelun jaksoin 2–0 ja naisten ottelun luvuin 1–0.
Molempiin joukkueisiin valittiin yksi pelaaja yleisöäänestyksen perusteella. Varsinaisina valitsijoina toimivat Idällä Jukka Holttinen ja Lännellä Kari Kuusiniemi.
Idän pelinjohtajiksi valittiin Mikko Kuosmanen ja Sami Purmonen. Lännen pelinjohtajina puolestaan toimivat Pasi Virtanen ja Jussi Haapakoski. Yleisöäänestyksellä otteluun valittiin Idän joukkueeseen Toni Kohonen ja Lännen joukkueeseen Henri Puputti.Molempiin joukkueisiin valittiin yksi pelaaja yleisöäänestyksen perusteella. Varsinaisina valitsijoina toimivat Idällä Kirsi Lakaniemi ja Lännellä Tiia Pöntinen.
Idän pelinjohtajiksi valittiin Jukka Mäkinen ja Niina Sippola. Lännen pelinjohtajina puolestaan toimivat Jukka Liikala ja Timo Kankaanpää. Yleisöäänestyksellä otteluun valittiin Idän joukkueeseen Henna Kytösalmi ja Lännen joukkueeseen Paula Saloranta.
Napapiirin Pesis
Napapiirin Pesis-Team eli "Napa-Pesis" on vuonna 1998 perustettu rovaniemeläinen pesäpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2015 miesten Suomensarjassa pohjoislohkossa. Junioritoimintaa seuralla on pojissa C-junioreihin asti. Seura pelaa kotiottelunsa vuonna 2012 valmistuneella Korkalovaaran hiekkatekonurmikentällä.
Napapiirin Pesis team ry perustettiin vuonna 1998 takaamaan pesäpalloharrastuksen jatkuminen Rovaniemellä. Tuolloin seura koostui vain miesten joukkueesta, joka aloitti pelaamisen alimmalla sarjatasolla, perussarjassa. Pesäpallotoiminta kehittyi vaiheittain siten, että 2000-luvun alussa miesten joukkue pelasi Suomensarjassa.
Vuonna 2005 seura alkoi panostaa enemmän juniorityöhön. Seura perusti ensimmäisenä F-juniorijoukkueen ja pesiskoulu-toimintaa uudistettiin. Kaudella 2012 juniorijoukkueiden määrä oli kasvanut jo kuuteen. Edustusjoukkue pelaa edelleen Suomensarjassa.
HeavyWeight
HeavyWeight tai HeavyWeight DJs on suomalainen EDM-musiikkia tekevä ryhmä, johon kuuluvat tuottajat Rascal, Rico Tubbs ja Mista S. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa "Come Alive" sekä "Butterknife".
Yhtyeen entisiä jäseniä ovat Leo Lotsaless & Lovetone.
Yrjö Vuorjoki
Yrjö Johannes Vuorjoki (sukunimi vuoteen 1929 "Wegelius"; 9. elokuuta 1899 Kempele – 20. heinäkuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja järjestövaikuttaja joka toimi muun muassa Akateemisen Karjalaseuran puheenjohtajana.
Vuorjoen vanhemmat olivat lääninrovasti Uno Wegelius ja Agnes Betty Gustava Wichmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1923. Vuorjoki väitteli tohtoriksi 1959, väitöskirjan nimi oli "Akateemisen koulutuksen työmarkkinallinen tarkoituksenmukaisuus".
Vuorjoki toimi Tornionlaakson valistusliiton sihteerinä 1924–1927 ja Peräpohjolan kansanopiston ja kotitalouskoulun johtajana 1927–1930. Hän oli "Suomen Heimo"-lehden päätoimittaja 1929–1937, Suomalaisuuden liiton pääsihteeri 1930–1932, Akateemisen Karjalaseuran puheenjohtaja 1932–1933 sekä Kansalaisvastuun sihteeri 1932–1937. Vuorjoki toimi vuodesta 1937 Helsingin kaupungin työnvälitystoimiston henkisen työnosaston johtajana. Talvisodan aikana hän toimi Maan Turva yhdistyksen valmisteluosaston puheenjohtajana. Jatkosodan aikana hän toimi Itä-Karjalan sotilashallintoesikunnan valistusosaston päällikkönä 1943–1944.
Vuorjoki oli myös Ylioppilaslehden päätoimittaja 1924, Peräpohjolan nuorisoseurojen keskusseuran puheenjohtaja 1928–1929, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja 1931–1932, Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kuraattori 1932–1934 ja Pohjalaisen mieskuoron johtaja 1931–1934.
Vuorjoki oli naimisissa vuodesta 1931 Elsa Vuorjoen, o.s. Huttunen, kanssa. Lääketieteen lisensiaatti Arto Juhani Vuorjoki (1932–2004) oli heidän poikansa.
Wellerismi
Wellerismi tarkoittaa sananpartta, joka pitää pilkkanaan totuttuja tapoja ja käytäntöjä osoittaen, että ne ovat joissain tapauksissa vääriä varsinkin, jos ne ottaa kirjaimellisesti. Termi on tullut Charles Dickensin romaanista "Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit", jossa palvelija Sam Weller puhuu sellaisin sananparsin. Wellerismi koostuu yleensä kolmesta osasta: ensin sanonta, toiseksi sanoja ja kolmanneksi anti-sananlasku. Anti-sananlasku on muunnelma tutusta sanonnasta ja sisältää humoristisen vaikutuksen: ”ei osaavalle töitä löydy”. Tai sananlasku: ”Jos et onnistu, yritä uudelleen” ja siitä anti-sananlasku: ”Jos et onnistu, lopeta”.
Suomessa wellerismejä on kerännyt Iris Järviö-Nieminen ”Suomalaiset sanomukset: 
Finnish wellerisms”, 1959. Matti Kuusen 1993 toimittama "Kansanhuumorin parhaat" sisältää paljon wellermäisiä kansansanontoja ja kaskuja.
Tyypillisiä suomalaisia wellerismejä:
”Onni ettei ollut sakset, sanoi mummo, kun puukko silmään putosi.”
”Nyt sitä lähretään lujjaa, sano hämäläinen, kun katolta putos.”
”Konstit on monet, sanoi akka, kun kissalla pöytää pyyhki.”
”Vikansa kullakin, sano flikka, kun huarin teki.”
”Vaihtelu virkistää, sano ruustinna, kun renkiä halasi.”
”Meirän rumis, kun on kurkut poikki, sano härmäläinen.”
Samuel Weller oli Charles Dickensin ensimmäisen romaanin, The Posthumous papers of the Pickwick club, hahmo. Kirjaa julkaistiin aikakauslehdissä tyypilliseen ajan tapaan jatkosarjoina. Ensimmäisten kuukausien jaksot eivät menestyneet. Sam Wellerin hahmon mukaantulo teki kirjasta kuitenkin ilmiömäisen suositun sillä lehtien myynti kasvoi 20.000 kappaleesta vuoden loppuun mennessä ennenkuulumattomaan 40.000 kappaleeseen kuussa. Dickensistä tuli menestyskirjailija Samin ansiosta. Wellerin tapaa puhua tietyntyyppisin ilmaisuin alettiin kutsua wellerismeiksi. Kirjallisuudessa Sam Wellerin hahmoa on verrattu Miguel de Cervantesin Sancho Panzaan.
Sam Wellerin tyypillisiä sanontoja:
”Ask number twenty-two, vether he'll have 'em now, or vait till he gets 'em,”
”Kysy numerolta, haluaako hän ne heti vai odottaako, kunnes saa.”
”what the devil do you want with me, as the man said, wen he see the ghost?”
”mitä piruja te minusta tahdotte, sanoi mies, kun näki kummituksen.”
Dreamcast Collection
Dreamcast Collection on Segan julkaisema pelikokoelma, joka sisältää neljä alun perin Sega Dreamcast -pelikonsolille julkaistua peliä. Kokoelma julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa helmikuussa 2011.
Kaikki kokoelman pelit pystyy ostamaan myös erikseen Xbox Live Arcadesta, PlayStation Networkista ja Steamistä. Kokoelma piti alun perin julkaista myös PlayStation 3:lle, mutta sitä ei ole julkaistu tuntemattomasta syystä.
Samaa nimeä on käytetty myös Dreamcastin uusintajulkaisusarjasta.
Kokoelmassa on neljä peliä:
Kokoelma sai pääosin ristiriitaisia vastaanottoja. Metacriticin tilastoimien 31 arvostelijan arvosanojen keskiarvo oli 53/100. IGN antoi kokoelmalle arvosanaksi 5.0 sanoen, että "Sega heittää pois loistavan tilaisuuden esitellä yrityksen rakastettua viimeistä konsolia" Eurogamer puolestaan antoi kokoelmalle 5/10 pistettä.
Suomalaisilta arvostelijoilta kokoelma sai puolestaan pääosin negatiivisen vastaanoton. Esimerkiksi KonsoliFIN antoi 1/5 tähteä sanoen, että "tekijöiden aivoituksia voi vain arvuutella, koska pieleen menneiden pelivalintojen lisäksi Sega ei ole viitsinyt parantaa mukaan laitettuja pelejä millään tavalla. Pelien audiovisuaalinen toteutus on aikansa elänyttä ja etenkin paranneltua ruudunpäivitystä jää kaipaamaan." Dome.fi sanoi pelistä, että "Sega Dreamcast Collection on kerta kaikkiaan hämmentävä julkaisu. Ainoa varma viihde löytyy Crazy Taxista, joka sekin löytyy Live Arcadesta ilman kokoelman lisäromppeita."
Howard Smith (taiteilija)
Howard Smith (s. 17. huhtikuuta 1928 Moorestown, New Jersey) on amerikkalainen kuvataiteilija ja muotoilija, joka muutti Suomeen vuonna 1962. Hän on suunnitellut tekstiilejä, paperitaideteoksia, grafiikkaa, keramiikkaa, maalauksia ja veistoksia. Muotoilijana hänet tunnetaan Vallila Interiorin painokangaskuoseista ja Arabian keramiikkamallistoista.
Smith käyttää teoksissaan niin kuvanveiston, maalauksen, taideteollisuuden kuin keramiikkataiteen tekniikoita. Smithin taiteen tyypillisiä piirteitä ovat kirkkaat värit ja selkeät muodot. Hänen julkisia teoksiaan ovat muun muassa Vekaranjärven varuskunnan seinämaalaukset ja Riihimäen uimahallin reliefit. Helsingin Arabianrantaan valmistui vuonna 2007 Howard Smithin ympäristötaideteos, joka koostuu kahdeksasta punaisesta ja oranssinkeltaisesta metalliveistoksesta.
Howard Smithin töitä on ollut näytteillä muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa 1987. Laaja takautuva näyttely pidettiin syksyllä 2008 Fiskarsissa, jossa Smith on asunut vuodesta 1996 puolisonsa, keramiikkataitelija Erna Aaltosen kanssa. Seuraavana vuonna Smithin töitä oli esillä Galerie Bessonilla Lontoossa. Smithin maalauksia, reliefejä ja veistoksia on esillä Fiskarsin ruukilla Raaseporissa helmikuusta huhtikuun loppuun 2013.
Smith palkittiin muotoilun valtionpalkinnolla vuonna 2001.
Birgit Nuotio
Birgit Linnea Nuotio (o.s. Siltavuori, 1. marraskuuta 1911 Viipuri – 26. heinäkuuta 1988) oli suomalainen näyttelijä, joka esiintyi muutamissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla. Parhaiten hänet muistetaan toisesta naispääosasta elokuvassa "Kaikki rakastavat" (1935).
Ensimmäisen filmiroolinsa Nuotio teki vuonna 1931, jolloin hänellä oli sivuosa sisäkkönä "Rovastin häämatkoissa". Ohjaaja Valentin Vaala kiinnostui viehättävästä tummaveriköstä ja halusi hänet toiseen pääosaan elokuvaansa "Sininen varjo" vuonna 1933. Siinä hänen nimensä oli alkuteksteissä Bigi Nuotio. "Sininen varjo" oli Nuotion muista roolitöistä poiketen jännitystarina, ja hänen suorituksensa herätti ajatuksia uudesta tragediennen kyvystä.
Birgit Nuotio muistetaan parhaiten toisesta naispääroolista Kirsti Kalliona Vaalan ohjaamassa Ansa Ikosen ja Tauno Palon yhteisessä debyyttielokuvassa "Kaikki rakastavat" (1935). Elokuvan varsinaiseksi pääpariksi oli alun perin tarkoitettu Nuotio ja Jalmari Rinne, mutta yleisön huomio nosti Palon ja Ikosen heidän ohitseen. Hieman huikentelevaisen Kirstin rooli oli merkittävä, vaikka jäikin ensimmäisessä pääosassaan esiintyvän, vaaleaa Sirkka Maresta näyttelevän Ikosen varjoon. Nuotio kuului niihin näyttelijättäriin, joiden suosio riippui vain muutamasta roolista, eikä hänestä koskaan tullut suosittua elokuvatähteä.
Myöhemmin Nuotio teki vielä pari sivuosaa tummana kaunottarena elokuvissa "Markan tähden" ja "Laulu tulipunaisesta kukasta". Hänen viimeiseksi valkokangastyökseen jäi romanttinen elokuvasatu "En ole kreivitär" vuonna 1945. Reilun vuosikymmenen aikana hän esiintyi kaikkiaan kuudessa elokuvassa.
Ankkajoutsen
Ankkajoutsen ("Coscoroba coscoroba") on hanhien alaheimoon kuuluva sorsalintulaji.
Ankkajoutsenia pesii Etelä-Amerikassa Etelä-Chilessä, Argentiinassa ja Falklandinsaarilla. Talvehtimisalueet sijaitsevat Chilen länsirannikolla, Argentiinan pohjoisosissa, Uruguayssa, Paraguayssa ja Brasilian eteläosissa.
Ankkajoutsenpopulaation kooksi on arvioitu 10000-25000 yksilöä.
Pegboard Nerds
Pegboard Nerds on skandinavialainen elektronista musiikkia tekevä duo. Duon muodostavat house- ja trance-tuottajat Alexander Odden ja Michael Parsberg.
Ylpeys
Ylpeys on yksi ihmisen tunteista. Ylpeä henkilö voi tuntea onnellista tyytyväisyyttä esimerkiksi omia suorituksiaan ja ominaisuuksiaan kohtaan. Ylpeys on läheisesti yhteydessä muinaiskreikan Hybris-käsitteeseen. Ylpeys voi siis tarkoittaa myös korostunutta itsetietoisuutta, kopeutta, korskeutta tai pöyhkeyttä. Ylpeä henkilö voi siis olla ollakseen muunlainen, kuin hän oikeasti onkaan. Perinteisen näkemyksen mukaan ylpeys on pahin kristillisen opin seitsemästä kuolemansynnistä.
Soihtu (lehti)
Soihtu-nimisiä lehtiä ovat olleet ainakin seuraavat:
Soihtu (opiskelijalehti)
Soihtu oli vuosina 1931–1991 Helsingissä ilmestynyt vasemmistolainen opiskelijalehti. Sitä julkaisi alkuun Akateeminen Sosialistiseura (ASS) ja 1960-luvun lopusta alkaen Sosialistinen Opiskelijaliitto (SOL), jonka jäsenjärjestö ASS oli. 1930-luvulla Soihtu edusti Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) päälinjasta eronnutta vasemmistososialismia ja tuolloinen ASS:n johto tunnettiin sen mukaan ”soihtulaisina”. 1970-luvulla Soihtu oli Suomen Kommunistisen Puolueen opposition linjauksia seuranneen taistolaisen opiskelijaliikkeen äänenkannattaja.
Lehden näytenumero ilmestyi marraskuussa 1931 ja sen ilmestyminen vakiintui seuraavan vuoden aikana. Nimenä oli alun perin "Soihtu: sosialidemokraattinen aikakauslehti". Ensimmäisessä numerossa lehden tarkoitukseksi ilmoitettiin marxilaisen sosiaalidemokratian tuntemuksen parantaminen ja syventäminen ajankohtaisia ja teoreettisia aiheita käsittelemällä. Soihdun vasemmistososialistista linjaa edustanut sisältö vaikutti siihen, että koko ASS erotettiin SDP:stä vuonna 1937. Lehden ilmestymistiheys oli suurimmillaan vuosina 1937–1939, jolloin se ilmestyi noin 20 kertaa vuodessa. Talvisodan alla Soihdussa ilmestyneet Mauri Ryömän Neuvostoliiton kantoja myötäilleet kirjoitukset tarjosivat viranomaisille riittävän perusteen lehden lakkauttamiselle. Päätoimittajaa Aimo Rikkaa vastaan nostettiin painokanne välirauhan aikana vuonna 1940 ja ilmestyminen keskeytyi kokonaan jatkosodan ajaksi 1941–1944. Ilmestyminen alkoi uudelleen vuonna 1945.
Soihdun ilmestymistahti ja sisällön painotukset vaihtelivat paljon ASS:n kulloisenkin tilanteen mukaan. Järjestö julkaisi lehteä vuoteen 1967. Seuraavana vuonna Soihtu ei ilmestynyt lainkaan, mutta aloitti vuonna 1969 uudelleen. Julkaisijaksi vaihtui SOL ja alaotsikoksi "Sosialistisen opiskelijaliiton lehti". 1970-luvulla Soihdusta tuli SOL:n linjan mukaisesti taistolaisen opiskelijaliikkeen äänitorvi. Yli satasivuisessa lehdessä julkaistiin liikkeen keskeisimmät teoreettiset kannat. Ajankohtaisempiin asioihin keskittyi liiton agitaatiolehti Soihdunkantaja (1971–1981). SOL päätti lopettaa toimintansa lokakuussa 1990 ja Soihtu lakkasi ilmestymästä vuonna 1991. Viimeisessä vaiheessa julkaisijana toimi hetken aikaa Soihdun Tuki -yhdistys.
Yang Kyong-il
Yang Kyong-il (; s. 7. elokuuta 1989 Pjongjang) on pohjoiskorealainen vapaapainija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 2008 Pekingissä ja sitten vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Jälkimmäisellä kerralla hän sai pronssia 55 kg -sarjassa. Vuoden 2009 painin maailmanmestaruuskilpailuissa Yang voitti kultamitalin 55 kg:n painoluokassa ja Taškentissa 2014 57-kiloisissa. Hän on saanut 55 kg:n sarjassa Aasian kisoissa hopeaa 2010 sekä Aasian-mestaruuskilpailuissa kultaa 2011, hopeaa 2009 ja 2013 sekä pronssia 2010.
Oikarainen (täsmennyssivu)
Oikarainen tarkoittaa seuraavia:
Kiekkokamera
Kiekkokamera oli Kodakin vuonna 1982 lanseeraama ohut pokkarikamera. Nimitys tuli kiekkomaisesta filmistä. Negatiivien pieni koko aiheutti rakeisuutta ja kameran menestys jäi heikohkoksi. Vuoteen 2000 mennessä oli kiekkofilmien valmistus ja kehitys päättynyt maailmanlaajuisesti, itse kameroiden valmistus loppui jo noin vuonna 1990.
Erkki Toukolehto
Erkki Johannes Toukolehto (12. marraskuuta 1902 Tampere – 30. marraskuuta 1962) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Turpeinen
Turpeinen on suomalainen sukunimi:
3 (yhtye)
Myös nimellä Three tunnettu 3, on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin New Yorkissa 1990-luvun alkupuolella.
Nuoro
Nuoro on Sardiniassa sijaitsevan Nuoron maakunnan pääkaupunki Italiassa. Kaupungissa on noin 37 000 asukasta.
Nuorolla oli 1700-luvulla huono maine rikollisten kotipaikkana. Nykyään se on yksi Sardinian kulttuurikeskuksista. Muun muassa Nobel-kirjailija Grazia Deledda on syntynyt Nuorossa.
Liekki (kappale)
Liekki (säv. Mariska, Jaakko Jakku, Klaus Suominen & Luis Herrero, san. Mariska) on Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen vuonna 2012 julkaisema single. Kappale oli ensimmäinen single syyskuussa 2012 julkaistulta Kukkurukuu -albumilta. Single poikkeaa suurilta osin yhtyeen debyyttialbumin materiaalista.
Mariska on kertonut singlen syntyneen Leonard Cohenin ja sydänsurujen innoittamana.
Kryseeni
Kryseeni kuuluu polysyklisiin aromaattisiin hiilivetyihin ja se koostuu neljästä bentseenirenkaasta. Yhdiste on palavaa ja se esiintyy huoneenlämmössä värittöminä - vaaleanruskeina kiteinä tai jauheena. Kryseenistä käytetään myös nimiä "bentso(a)fenantreeni", "1,2-bentsofenantreeni" ja "1,2,5,6-dibentsonaftaleeni".
Kryseenin kemiallinen kaava on CH, moolimassa 228,288 g/mol, sulamispiste 254-256 °C, kiehumispiste 448 °C, tiheys 1,274 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 218-01-9. Yhdiste liukenee veteen erittäin huonosti ja hajoaa palaessaan, jolloin muodostuu myrkyllisiä huuruja. Kryseeni on luokiteltu Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi (ryhmä 3) ja se on erittäin myrkyllistä vesieliöille.
Kryseeniä voi muodostua elintarvikkeisiin savustuksen yhteydessä epätäydellisen palamisen seurauksena. Lainsäädännössä on määritelty neljän polysyklisen aromaattisen hiilivedyn eli kryseenin, bentso(a)pyreenin, bentso(a)antraseenin ja bentso(b)fluoranteenin yhteisenimmäismääräksi 30,0 μg/kg savustetulle kalalle, lihalle ja näistä valmistetuille tuotteille, jotka on savustettu 1.9.2012 – 31.8.2014 välisenä aikana. Enimmäismäärä kyseisille yhdisteille kiristyy 12,0 μg/kg:ksi tuotteille, jotka on savustettu 1.9.2014 lähtien.
BiC
Société Bic on yritys, jonka Marcel Bich ja Edouard Buffard perustivat Ranskan Clichyssä vuonna 1945. Sen tuotteita myydään 160:ssa maassa, kaikkiaan 3,2 miljoonassa vähittäismyyntipisteessä. Ensimmäinen tuote oli BIC Cristal -kuulakärkikynä. Kirjoitusvälineiden lisäksi BiC valmistaa muun muassa sytyttimiä ja partahöyliä.
BiC on listattu Euronext Parisiin ja kuuluu SBF120- ja CAC Mid 60 -indekseihin.
Nykyisin BiC:n puheenjohtajana toimii Bruno Bich ja toimitusjohtajana Mario Guevara.
S. P. Somtow
Somtow Papinian Sucharitkul eli S. P. Somtow (; s. 30. joulukuuta 1952) on thaimaalainen säveltäjä ja kirjailija. Hän opiskeli Eton Collegessa sekä Cambridgen yliopistolla ja vakiinnutti 1970-luvulla asemansa merkittävänä kaakkoisaasialaisena avantgarde-säveltäjänä. 1980-luvun alussa Somtow siirtyi kirjoittamiseen, ja hän julkaisikin kymmenittäin kirjoja eri genreissä. Hän on voittanut niillä useita palkintoja, kuten World Fantasy Awardin. Hänen romaanejaan on käännetty noin tusinalle eri kielelle. Somtow on ohjannut myös pari pienen budjetin elokuvaa.
1990-luvulla Somtow alkoi jälleen siirtyä säveltämään. Hän kuitenkin omaksui uusromanttisen tyylin. Vuonna 2001 Bangkokissa kantaesitettiin Somtowin "Madana" ensimmäisenä thaimaalaisen säveltämänä oopperana. Somtow asuu sekä Los Angelesissa että Bangkokissa. Hän toimii Bangkokin oopperan ja Siamin filharmonikkojen taiteellisena johtajana.
Andrzej Bachleda-Curuś
Andrzej Bachleda-Curuś (s. 21. tammikuuta 1947 Zakopane, Puola) on puolalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Legia Zakopanea ja Start Zakopanea. Myös hänen veljensä Jan Bachleda-Curuś ja poikansa Andrzej ovat olympiatason alppihiihtäjiä.
Bachleda-Curuś sijoittui Grenoblen olympialaisissa 1968 pujottelussa kuudenneksi, suurpujottelussa 13:nneksi ja syöksylaskussa 26:nneksi. Olympiaohjelmaan kuulumattomassa, MM-arvon omanneessa alppiyhdistetyssä hän oli neljäs. Val Gardenan MM-kilpailuissa 1970 hän sai yhdistetyssä pronssia, oli suurpujottelussa kuudes ja pujottelussa kymmenes. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui suurpujottelussa jaetulle yhdeksännelle sijalle ja pujottelussa kymmenenneksi: St. Moritzin MM-kilpailuissa 1974 hän sai Franz Klammerin jälkeen hopeaa alppiyhdistetyssä, oli seitsemäs pujottelussa ja kolmastoista suurpujottelussa.
Bachleda-Curuś sijoittui pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä toiseksi kaudella 1971–1972. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kuudes. Hän voitti urallaan yhden maailmancup-osakilpailun, sijoittui kerran toiseksi ja neljä kertaa kolmanneksi.
Emile Griffith
Emile Alphonse Griffith (3. helmikuuta 1938 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret – 23. heinäkuuta 2013 Hempstead, New York) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Keskisarjassa otellut Griffith muutti jo nuorena New Yorkiin ja aloitti nyrkkeilyn teini-ikäisenä. Vuonna 1958 hän ryhtyi ammattilaiseksi ja otteli aluksi lähinnä kotikaupungissaan New Yorkissa.
Griffith voitti WBA ja WBA-liittojen välisarjan maailmanmestaruuden ensimmäisen kerran joulukuussa 1962. Myöhemmin hän otteli tittelistä kuudesti ja menetti sen kerran.
Vuonna 1966 Griffith siirtyi keskisarjaan ja voitti maailmanmestaruuden Nigerian Dick Tigerilta saman vuoden huhtikuussa.
Seuraavien kahden vuoden aikana Griffith otteli tittelistä viidesti. Huhtikuussa 1967 hän menetti sen italialaiselle Nino Benvenutille, mutta voitti mestaruuden takaisin syyskuussa. Viimeisen kerran Griffith puolusti maailmanmestaruutta maaliskuussa 1968, jolloin menetti sen jälleen Benvenutille.
Myöhemmin Griffith otteli maailmanmestaruudesta vielä kolmesti. Hän hävisi ensin Meksikon José Nápolesille vuonna 1969 sekä sen jälkeen kahdesti Argentiinan Carlos Monzónille, vuosina 1971 ja 1973.
Griffith lopetti ammattilaisuransa vuonna 1977. Hän kävi 112 ottelua ja saavutti niissä 85 voittoa, joista 23 tyrmäyksellä. Kaksi ottelua päättyi ratkaisemattomaan.
International Boxing Hall of Fameen Griffith valittiin vuonna 1990. Ring Magazine -lehti valitsi hänet vuonna 2002 viimeisten 80 vuoden parhaiden nyrkkeilijöiden joukossa sijalle 33.
Maaliskuun 24. päivänä 1962 Griffith otteli Madison Square Gardenissa kuubalaista Benny Paretia vastaan. Kyseessä oli kaksikon kolmas kohtaaminen vajaan vuoden aikana. Ottelun 12. erässä Griffith tyrmäsi Paretin. Tämä ei koskaan enää tullut tajuihinsa, vaan menehtyi kymmenen päivää myöhemmin.
Tapauksella oli suuri vaikutus yhdysvaltalaiseen ammattinyrkkeilyyn. Muun muassa maksuttomat televisiokanavat lopettivat nyrkkeilyn televisioinnin pitkäksi aikaa ottelun lähettäneen ABC:n johdolla. Laji palasi niiden ohjelmistoon vasta 1970-luvulla.
Vuonna 2005 valmistuneessa dokumenttielokuvassa "Ring of Fire – The Emile Griffith Story" Griffith kertoi, että yhä tunsi syyllisyyttä Paretin kuolemasta ja muun muassa näki edelleen tapauksesta painajaisia.
Griffith avioitui vuonna 1971 amerikkalaisen tanssijan kanssa. Nyrkkeilyuran lopetettuaan hän työskenteli pitkään nuorisovankilassa.
Vuonna 1992 Griffith joutui pahoinpidellyksi poistuessaan New Yorkissa sijaitsevasta gay-ravintolasta. Hän sai erittäin pahoja vammoja ja joutui olemaan sairaalassa neljän kuukauden ajan. Vuonna 2008 julkaistiin Griffithin elämäkerta, jossa hän ensimmäisenä ammattilaisnyrkkeilijänä kertoi olevansa homoseksuaali.
Griffith kärsi viimeisinä vuosinaan dementia pugilisticasta, ja tarvitsi apua päivittäisessä elämässään. Hän kuoli heinäkuussa 2013 hempsteadilaisessa hoitokodissa.
| Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
Jan Bachleda-Curuś
Jan Bachleda-Curuś (19. huhtikuuta 1951 Zakopane – 7. helmikuuta 2009 Zakopane) oli puolalainen alppihiihtäjä. Hän edusti SN PTT Zakopane -seuraa. Myös hänen veljensä Andrzej Bachleda-Curuś ja veljenpoikansa Andrzej nuorempi ovat olympiatason alppihiihtäjiä.
Bachleda-Curuś sijoittui Innsbruckin olympialaisissa 1976 pujottelussa 11:nneksi. Maailmancupin osakilpailussa hän sijoittui parhaimmillaan neljänneksi Garmisch-Partenkirchenin pujottelussa tammikuussa 1975. Pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kymmenes kausilla 1973–1974 ja 1974–1975.
Andrzej Bachleda-Curuś (nuorempi)
Andrzej Bachleda-Curuś (s. 9. tammikuuta 1975 tai 1. syyskuuta 1975 Zakopane) on puolalainen alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Start Zakopane -seuraa. Myös hänen isänsä Andrzej ja setänsä Jan Bachleda-Curuś ovat olympiatason alppihiihtäjiä.
Bachleda-Curuś sijoittui Sestrieren MM-kilpailuissa 1997 suurpujottelussa 20:nneksi. Naganon olympialaisissa 1998 hän oli alppiyhdistetyssä viides, syöksylaskussa 22.s ja suurpujottelussa 24:s. Vailin MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui yhdistetyssä 11:nneksi ja Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 pujottelussa kymmenenneksi.
Bachleda-Curuś kilpaili maailmancupissa vuosina 1996–2003. Hän sijoittui maailmancupin pisteille, 30 parhaan joukkoon, kolmessatoista pujottelukilpailussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui kaksi kertaa, molemmat Wengenissä: hän oli viides tammikuussa 2000 ja kahdeksas tammikuussa 2001.
Harold Harris at the Playboy Club
Harold Harris at the Playboy Club on yhdysvaltalaisen jazzpianisti Harold Harrisin trion albumi, joka on äänitetty Chicagon Playboy-klubilla vuonna 1962. Yhtye oli klubin orkesterina sen avaamisesta lähtien kolmisen vuotta ennen tätä levyä. Vuonna 1961 ilmestyi yhtyeen ensimmäinen albumi "Here’s Harold" (Vee Jay LP-3018). Tämän albumin on tuottanut jazzista vastaava A&R-johtaja Sid McCoy. Levy-yhtiö on Vee Jay Records, 1449 South Michigan Avenue, Chicago, Illinois.Kappale ”In Other Words” tunnetaan myös nimellä ”Fly Me to the Moon”.
Burgundinpata
Burgundinpata on lihaisa punaviinipohjainen pataruoka, jossa on sipulia, porkkanaa, pekonia, herkkusieniä ja timjamia. Sen pääasiallinen raaka-aine on naudanliha. Ruoka on peräisin Burgundista Ranskasta.
Nikolai Alin
Nikolai Alin on suomalainen ammattilaisrullalautailija. Hän skeittaa Ponke's:in tiimissä. Hän on voittanut kaksi skeittauksen suomenmestaruutta vuosina 2011 ja 2012.
Darwinintinami
Darwinintinami ("Nothura darwinii") on viiriäistinamien sukuun kuuluva tinamilaji.
Darwinintinameita elää Etelä-Amerikassa Perussa, Boliviassa ja Argentiinassa, ja sen levinneisyysalueen koko on 1 090 000 neliökilometriä. Darwinintinamikannan kokoa ei ole arvioitu, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Matthias Jacob
Matthias Jacob (s. 2. huhtikuuta 1960 Ohrdruf, Thüringen, DDR) on saksalainen ampumahiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti DDR:ää ja seuratasolla ASK Vorwärts Oberhofia. Hänen puolisonsa on maastohiihtäjä Carola Anding.
Jacob saavutti Sarajevon olympialaisissa 1984 pronssia 10 kilometrin kilpailussa ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen DDR:n viestijoukkueeseen. Calgaryssa 1988 hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja DDR viestissä viides.
Jacob voitti DDR:n viestijoukkueessa maailmanmestaruuden Lahdessa 1981, Minskissä 1982 ja Lake Placidissa 1987 sekä sai hopeaa Anterselvassa 1983, Ruhpoldingissa 1985 ja Oslossa 1986. Sprinttikilpailussa eli 10 kilometrillä hän sai MM-hopeaa 1987, oli viides 1981 sekä seitsemäs 1985 ja 1986. Normaalimatkalla eli 20 kilometrillä hän oli neljäs 1982 ja 1986, seitsemäs 1981 ja kahdeksas 1983.
Jacob sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 1981–1982 ja kolmanneksi kaudella 1985–1986.
Luettelo pikkuplaneetoista: 330001–331000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
330001:stä ja päättyen 331000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 331001–332000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
331001:stä ja päättyen 332000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 332001–333000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
332001:stä ja päättyen 333000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 333001–334000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
333001:stä ja päättyen 334000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 334001–335000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
334001:stä ja päättyen 335000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 335001–336000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
335001:stä ja päättyen 336000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 336001–337000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
336001:stä ja päättyen 337000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 337001–338000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
337001:stä ja päättyen 338000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Lonza (yritys)
Lonza on kansainvälinen kemianalan teollisuuskonserni, jonka juuret ja pääkonttori ovat Sveitsissä. Konsernin emoyhtiö on Lonza Group AG, jonka pääkonttori on Baselissa.
Lonza aloitti toimintansa Lonzajoen rannalla, Sveitsin Gampelissa, Wallisin kantonissa, vuonna 1897. Ensimmäiset tuotteet olivat kalsiumkarbidi ja asetyleeni.
Lonzalla on tuotantotoimintaa noin 50 paikkakunnalla eri puolilla maailmaa. Suurimmat tehtaat ovat Sveitsin Vispissä.
Lonza tuottaa raaka-aineita lääketeollisuudelle sekä terveystuotteita kuluttajille. Yhtiön päämarkkina-alueet ovat Pohjois-Amerikka sekä Aasia.
Luettelo pikkuplaneetoista: 338001–339000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
338001:stä ja päättyen 339000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 339001–340000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
339001:stä ja päättyen 340000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 340001–341000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
340001:stä ja päättyen 341000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 341001–342000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
341001:stä ja päättyen 342000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 342001–343000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
342001:stä ja päättyen 343000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 343001–344000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
343001:stä ja päättyen 344000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Nisula (täsmennyssivu)
Nisula tarkoittaa seuraavia:
The Infernal City
The Infernal City () on Gregory Keyesin kirjoittama fantasiaromaani. Se sijoittuu "The Elder Scrolls" -universumiin ja tapahtumat tapahtuvat neljäkymmentä vuotta "Oblivionin" kriisin jälkeen. Tämä on ensimmäinen kahdesta romaanista, jotka sijoittuvat "The Elder Scrolls" -universumiin.
Chuang Chih-yuan
Chuang Chih-yuan (s. 2. huhtikuuta 1981) on taiwanilainen pöytätennispelaaja ja hän on ollut parhaimmillaan ITTF:n rankingissa joulukuussa 2003 sijalla 3. Olympialaisissa hänen paras sijoituksensa on neljäs, Lontoosta 2012.
Gregory Keyes
Gregory Keyes (s. 11. huhtikuuta 1963) on yhdysvaltalainen fantasia- ja 
tieteisfiktiokirjailija, joka on kirjoittanut sekä omia että mediaan liittyviä romaaneja nimillä J. Gregory Keyes ja Greg Keyes.
David Marshall (singaporelainen poliitikko)
David Saul Marshall (vuoteen 1920 Mashal, 12. maaliskuuta 1908 Salmisiirtokunnat – 12. joulukuuta 1995 Singapore) oli singaporelainen poliitikko, diplomaatti ja lakimies. Marshall oli Singaporen ensimmäinen vaaleilla valittu pääministeri 1955–1956. Vuosina 1978–1993 hän toimi Singaporen suurlähettiläänä monessa Euroopan maassa.
Jyrki Sailo
Karl Jyrki Sailo (28. kesäkuuta 1913 Helsinki – 24. lokakuuta 1980) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Sailo opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1933–1936 ja Accademia di Belle Artissa Firenzessä Italiassa 1936–1937. Hänen taiteilijan debyyttinsä oli 1940. Sailo osallistui Nuorten näyttelyihin vuosina 1945 ja 1946 sekä Suomen Kuvanveistäjäliiton näyttelyihin vuosina 1940, 1955 ja 1970.
Formula 3 Brazil Open
Formula 3 Brazil Open on Brasiliassa ajettava autourheilukilpailu, joka järjestetään tammikuussa. Kilpailuviikonloppuna ajetaan neljä kilpailua, joista kolme ensimmäistä kilpailua määräävät lähtöjärjestyksen viimeiseen kilpailuun ja viimeisen kilpailun voittaja julistetaan mestariksi. Kilpailu on järjestetty vuodesta 2010 alkaen São Paulossa Interlagosin radalla. Kilpailussa ajetaan Dallaran valmistamilla autoilla ja Bertan moottoreilla. Renkaat toimittaa Pirelli. Kilpailun ovat voittaneet William Buller vuonna 2010, Lucas Foresti kahdesti vuosina 2011 ja 2012 ja Felipe Guimarães vuosina 2013 ja 2014.
Lord of Souls
Lord of Souls on Gregory Keyesin kirjoittama fantasiaromaani. Se on toinen kirja, joka sijoittuu "The Elder Scrolls" -universumiin. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 40 vuoden päähän tapahtumista ja 160 vuotta ennen "" -pelin tapahtumia.
Jedin paluu (soundtrack-albumi)
Jedin paluu ("Star Wars: Episode VI – Return of the Jedi") on vuonna 1983 ensi-iltansa saaneen kolmannen "Tähtien sota" -elokuvan, "Jedin paluun", soundtrack-albumi. Elokuvan musiikki nauhoitettiin Lontoossa Abbey Roadin äänitysstudiolla tammi–helmikuussa 1983.
Musiikin on säveltänyt kahden edellisen "Tähtien sota" -elokuvan tapaan John Williams, ja sen esittää Lontoon sinfoniaorkesteri. "Jedin paluu" on kestoltaan "Tähtien sodan" alkuperäisen elokuvatrilogian pisin soundtrack-albumi, mutta se julkaistiin edeltäjistään poiketen vain yhden vinyylilevyn painoksena, kun taas vuoden 1977 "" ja vuoden 1980 "" julkaistiin kahden levyn painoksina.
A-puoli
B-puoli
Kokonaiskesto 44:59
Kokonaiskesto 45:40
Vuonna 1993 20th Century Fox Film Scores ja Artista Records julkaisivat yhteistyössä neljän CD:n "Star Wars: The Original Soundtrack Anthology" -boksin, joka sisälsi alkuperäisen elokuvatrilogian musiikin sekä bonusmateriaalia. Ohessa "Jedin paluun" materiaali, joka julkaistiin boksilla;
Kokonaiskesto 73:14
Nummela (täsmennyssivu)
Nummela voi tarkoittaa seuraavia:
Li Ju
Li Ju (s. 22. tammikuuta 1976 Nantong, Kiina) on kiinalainen entinen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan kaksi olympiamitalia. Vuonna 2005 hänet valittiin pöytätenniksen Hall of Fameen.
Matthias Bachinger
Matthias Bachinger (s. 2. huhtikuuta 1987 München) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 85 elokuussa 2011.
Bachinger on voittanut urallaan kaksi ATP-haastajaturnausta. ATP-turnauksen loppuottelussa hän on pelannut kerran nelinpelissä, vuonna 2011 Atlantassa.
Salli (täsmennyssivu)
Salli voi tarkoittaa seuraavia asioita ja henkilöitä:
Pieksämäen vesitorni
Pieksämäen vesitorni on Pieksämäellä sijaitseva ylävesisäiliö eli vesitorni. Vuonna 1956 valmistuneen vesitornin on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi ja rakentanut Vesto. Tornin vesitilavuus on 1100 kuutiometriä. Torni sijaitsee maamerkkinä Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin kuuluvan Keskuskadun eteläpäässä.
Virastorakennukselta näyttävän vesitornin katolle, noin 35 metrin korkeuteen maanpinnasta ja 180 metrin korkeuteen merenpinnasta pääsee portaita, askelmia on 180. Vesitorni on ollut aikaisemmin kesäisin auki yleisölle. Nykyään maisemia voi katsella kahden web-kameran välittämänä.
Tornin betonielementtirakenteinen ulkokuori on korjattu vuonna 1992.
Uridiinidifosfaattiglukoosi
Uridiinidifosfaattiglukoosi eli UDP-glukoosi (CHNOP) on nukleotidisokeri, joka koostuu glukoosisokerista ja uridiinidifosfaatti nukleotidista. UDP-glukoosi osallistuu useisiin sokeriaineenvaihdunnan reaktioihin.
Eliöt tuottavat uridiinidifosfaattiglukoosia glukoosi-1-fosfaatista ja UTP-molekyylistä. Reaktiota katalysoi UDP-glukoosipyrofosforylaasientsyymi ja reaktio on tyypiltään fosfoanhydridin vaihto. Tuotteina muodostuu uridiinidifosfaattiglukoosia ja kaksi fosfaatti-ionia.
UDP-glukoosi on tärkeässä osassa eräitä sokeriaineenvaihdunnan reaktioita. Se osallistuu muun muassa glykogeenin synteesiin. glykogeenisyntaasientsyymi käyttää substraattinaan UDP-glukoosia ja liittää siitä glukoosimolekyylin 1,4-glykosidisella sidoksella glykogeeniketjuun ja siten pidentää sitä aina yhden glukoosimolekyylin verran.
UDP-glukoosi osallistuu myös galaktoosin aineenvaihduntaan. Galaktoosista muodostuu ensin galaktoosi-1-fosfaattia, jonka galaktosyyliryhmä vastaanottaa UDP-glukoosilta uridiinidifosfaattiryhmän galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasin katalysoimana. Tuotteina muodostuu glukoosi-1-fosfaattia ja UDP-galaktoosia. Glukoosi ja galaktoosi ovat toistensa epimeerejä ja UDP-glukoosi ja UDP-galaktoosi voivat epimerisoitua toisikseen. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on UDP-glukoosi-4-epimeraasi.
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna
Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan vaakuna oli Transkaukasian sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttön vuonna 1923 ja poistettiin käytöstä vuonna 1936 kun Transkaukasian SFNT jaettiin Azerbaidžanin, Armenian ja Georgian neuvostotasavaltojen kesken. Vaakunaan on kuvattu Kaukasus-vuoret, joiden takaa nousee aurinko. Edustalla on kuvattu kommunismin tunnukset punainen tähti sekä sirppi ja vasara. Alhaalla on kuvattu savua tupruttava tehdas ja öljynporaustorneja sekä viinirypäleitä, vehnäntähkiä, maissia, riisiä ja puuvillaa. Koko vaakunaa ympäröi punainen nauha jossa lukee neuvostotasavallan lyhenne azerin (ZSFSC, Zaqafqasja sosjalist federativ suralar Cymhurijjəti"), armenian (ԱՍՖԽՀ, Անդրկովկասյան Սոցիալիստական Ֆեդերատիվ Խորհրդային Հանրապետություն"), georgian (აკსფსრ, ამიერკავკასიის საბჭოთა ფედერაციული სოციალისტური რესპუბლიკა") ja venäjän (ЗСФСР, Закавказская Советская Федеративная Социалистическая Республика") kielellä. Alhaalla olevassa keltaisessa nauhassa lukee ainoastaan venäjäksi Neuvostoliiton motto, ""Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"", suomeksi ""Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen!"".
1930-luvun alussa azerinkielinen teksti muutettiin käyttämään latinalaisia aakkosia.
Ennen vaakunan hyväksymistä oli vuosina 1922-1923 mm. seteleissä käytössä tunnus jossa on neuvostotasavaltaa edeltäneestä Georgian vaakunasta otettu korukuvioinen tähti, joka on muutettu seitsensakaraisesta viisisakaraiseksi. Tähden sisälle on kuvattu punainen tähti ja sirppi ja vasara, joiden taustalla on Armeniaa symboloiva Ararat-vuori. Sirpin ja vasaran alapuolella on puolikuu kuvaamassa islaminuskoisia azereita. Tämä islamilaisten ja kommunististen symbolien rinnakkain esittely on sikäli erikoista, että kommunismi on perinteisesti ollut hyvin uskonnonvastainen aate.
Vuosina 1923-1924 esiintyi seteleissä tunnus jossa myöhempi vaakuna on sijoitettu vuosien 1922-1923 tunnuksen korukuvioisen tähden sisään.
Werner Schlager
Werner Schlager (s. 28. syyskuuta 1972 Wiener Neustadt) on itävaltalainen pöytätennispelaaja. Kesäkuussa 2003 hänen maailmanrankingsijoituksensa oli 1. Hänet valittiin Itävallan vuoden urheilijaksi 2003. Olympialaisten kaksinpelissä Schlagerin paras sijoitus on puolivälieräpaikka ja joukkuekilpailussa neljäs sija Pekingissä 2008.
Idänlehväsammal
Idänlehväsammal ("Plagiomnium drummondii") on lehtisammallaji lehväsammalten heimossa ("Mniaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon lauhkean vyöhykkeen ja havumetsävyöhykkeen eteläpuolen mantereiset osat.
Suomen alueella lajin levinneisyys on itäinen, sitä esiintyy Savossa, Pohjois-Hämeessä ja Pohjois-Karjalassa. Idänlehväsammal on Suomessa rauhoitettu Ahvenanmaata lukuun ottamatta ja uhanalaisluokituksessa vaarantunut laji (VU).
Caucansukkakolibri
Caucansukkakolibri ("Eriocnemis isabellae") on sukkakolibrien sukuun kuuluva kolibrilaji, joka löydettiin ensimmäisen kerran vuonna 2005.
Laji elää pienellä alueella Kolumbiassa. Kannan kokoa ei tiedetä, mutta se on luultavasti hyvin pieni, koska lajille sopivan elinympäristön kooksi on arvioitu alle 10 neliökilometriä.
Edvard Wilhelm Borg
Edvard Wilhelm Borg (6. tammikuuta 1830 Pyhäjoki – 13. tammikuuta 1910 Oulu) oli suomalainen kirkkoherra ja kansakouluntarkastaja.
Borgin vanhemmat olivat Ruoveden kirkkoherra Karl Jakob Borg (1788–1853) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Kristina Elisabet Frosterus. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja Vaasan lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1851. Borg opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1853.
Borg oli pappina Limingassa ja Inarissa. Hän oli Inarissa kappalaisena vuodesta 1857 ja toimi samalla Inarin ja Utsjoen rokottajana 1856–1867. Borgista tuli Utsjoen vt. kirkkoherra 1859 ja vakinainen kirkkoherra 1860. Hän toimi samalla edelleen Inarin vt. kappalaisena 1860–1867 kunnes sai eron Utsjoen kirkkoherranvirasta vuonna 1867. Tämän jälkeen Borg oli vuodesta 1867 Raahen ja Saloisten vt. kirkkoherrana ja vakinaisena kirkkoherrana vuodesta 1868. Hän sai rovastin arvon 1873 ja hän toimi vt. lääninrovastina 1884. Viimeksi Borg oli Pieksämäen kirkkoherrana vuodesta 1886 alkaen. Hän toimi kirkkoherran toimen ohella myös Oulun läänin eteläosien kansakouluntarkastajana 1868–1883.
Borg suoritti ensimmäisenä inarinsaamen kielen tutkinnon 1858 saaden todistuksen professori Elias Lönnrotilta. Hän suoritti 1860 myös pohjoissaamen kielen tutkinnon. Borg laati inarinsaamenkielisen aapisen ja Lutherin "Vähä katekismuksen" ja kokosi inarinsaamelaisia satuja, jotka hän julkaisi saamen- ja suomenkielisin tekstein.
Edvard Wilhelm Borg oli naimisissa 1856–1877 Hilma Johanna Malmbergin (k. 1877) kanssa ja 1878–1906 Karolina Vilhelmina Malmbergin (k. 1906) kanssa. Hänen poikiaan olivat kihlakunnantuomari Carl Herman Edvard Borg (1863–1924), Oulun piirilääkäri Gabriel Gustaf Wilhelm Borg (1867–1952), Teollisuudenharjoittajien keskinäisen tapaturmavakuutusyhtiön toimitusjohtaja, vakuutusneuvos Adolf Fredrik August Borg (1869–1944) ja Tuomarniemen metsäkoulun johtaja Johan Aron Arvid Borg (1878–1939).
Kalliotorasammal
Kalliotorasammal ("Cynodontium tenellum") on lehtisammallaji kärpänsammalten heimossa ("Rhabdoweisiaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon havumetsäalue ja vuoristot. Suomessa lajia esiintyy yleisenä ja koko maan alueella. Se kasvaa kallioilla, louhikoissa ja tunturikankailla.
Kalliotorasammal kasvaa pienemmäksi kuin samanlaisilla paikoilla kasvava kyhmytorasammal ("Cynodontium strumiferum"), joka on kahdesta neljään senttimetriä korkea.Kuvalinkit:
Henrik Borgström nuorempi
Henrik Borgström nuorempi (8. helmikuuta 1830 Helsinki – 21. toukokuuta 1865 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja taloustieteilijä. Hän valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1857. Hän tutki ulkomailla kansantaloutta ja pankkitointa. Teoksissaan hän esitti, että maksuvälineenä pitäisi käyttää ainoastaan metallirahaa, ja ehdotti yksityispankkien perustamista Suomeen. Ajatusta soveltaen hän perusti pankit Suomen Hypoteekkiyhdistys (1860) ja Suomen Yhdyspankki (1862). Hän ajoi pakkokurssin lakkauttamista. Hänen kotonaan järjestettiin huhtikuussa 1861 tilaisuus, kun yleinen mielipide oli joutunut kuohuksiin Tammikuun valiokunnan manifestin vuoksi.
Borgström kuoli ratsastusretkellä sattuneen onnettomuuden seurauksiin. Hän oli Henrik Borgströmin poika.
Isotorasammal
Isotorasammal ("Cynodontium suecicum") on lehtisammallaji kärpänsammalten heimossa ("Rhabdoweisiaceae"). Sitä esiintyy maailmanlaajuisesti Skandinaviassa paikoitellen ja Luoteis-Venäjällä harvinaisena. Suomen alueella isotorasammal on harvinainen ja löydetty hajanaisista paikoista maan eri puolilla. Laji on rauhoitettu koko maassa, myös Ahvenanmaalla missä sitä ei ole havaittu 1930-luvun jälkeen. Uhanalaisluokituksessa isotorasammal on silmälläpidettävä (NT).
Salainen puutarha (vuoden 1993 elokuva)
Salainen puutarha () on vuonna 1993 ensi-illan saanut Agnieszka Hollandin ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen fantasiallinen draamaelokuva. Elokuva pohjautuu Frances Hodgson Burnettin samannimiseen romaaniin vuodelta 1911.
"Salaisen puutarhan" pääosissa ovat Kate Maberly, Heydon Prowse, Andrew Knott, Maggie Smith ja John Lynch.
"Salainen puutarha" kertoo nuoresta Mary Lennoxista (Kate Maberly), joka löytää hylätyn puutarhan setänsä suurelta tilukselta. Paikallisen pojan kanssa Mary entisöi puutarhan entiseen loistoonsa. Kunnostuksen jälkeen hän huomaa puutarhalla olevan maagisia voimia...
"Salainen puutarha" tuotti yli 31 miljoonaa dollaria.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 94 prosentin "tuore"-arvosana. "Salainen puutarha" on julkaisemisestaan asti saanut kiittävää palautetta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä pitää elokuvaa pienille lapsille melko vaikeatajuisena ja aikuisille liian lapsellisena ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Othello (täsmennyssivu)
Othello tai Otello voi tarkoittaa ainakin seuraavia: