hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ramona (valssi)
Ramona on musiikkikappale, joka on muodostunut monien levytysten kautta ikivihreäksi kevyen musiikin sävelmäksi sekä laulettuna että instrumentaaliesityksinä. Vuodelta 1927 peräisin olevan laulun on säveltänyt Mabel Wayne ja sanoittanut Tin Pan Alleyn tunnettu lauluntekijä L. Wolfe Gilbert. Alun perin valssitahtinen sävelmä tuli tunnetuksi Helen Hunt Jacksonin samannimiseen romaaniin perustuvan mykkäelokuvan "Ramona" (1928) yhteydestä: elokuvan markkinoimiseksi sen nimiosaa esittävä Dolores del Río levytti laulun gramofonilevylle. Näin ”Ramonasta” tuli maailman ensimmäinen elokuvan tunnuskappale. Laulua käytettiin myös Henry Kingin uudelleenfilmatisoinnissa, äänielokuvassa vuodelta 1936. Mabel Wayne tunnetaan maailman ensimmäisenä naispuolisena hittikappaleiden säveltäjänä, jonka ensimmäinen hitti oli ”Don’t Wake Me Up, Let Me Dream”.
”Ramonan” tunnetuimpiin levytyksiin kuuluu Louis Armstrongin versio vuodelta 1953. Sen sovitus ei ole valssi, vaan nelijakoinen foxtrot. Muita ”Ramonan” kansainvälisiä levyttäjiä ovat Paul Whitemanin yhtye, Jim Reeves sekä lauluduot Blue Diamonds ja The Everly Brothers.
Kappale levytettiin suomeksi ensi kerran melko tuoreeltaan vuonna 1929. Berliinissä tehdyllä levytyksellä laulaa Heikki Tuominen sikäläisen Odeon-studio-orkesterin säestämänä. Suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Reino Hirviseppä. Tämän sanoitusversion ovat levyttäneet Tuomisen lisäksi Georg Malmsten (1948), Jarkko Lehti (1980) ja Risto Nevala (1990). Tunnetumpi suomenkielinen teksti lauluun on Anja Eskonmaan käsialaa; se alkaa sanoilla ”Tullos mun kanssani vuoristoon”. Sen ovat levyttäneet muun muassa Olavi Virta (1953), Metro-tytöt (1959), lauluyhtye Neloset (1960), Leif Wager (1971), Teuvo Valo (1980) ja Henry Theel (1982).
Seurakunnalliset mobiiliteknologiat -projekti
Itä-Suomen yliopisto toteutti Seurakunnalliset mobiiliteknologiat -projektin aikana 1.2.2013–31.1.2015. Yhtäältä se tuotti digitaalisia sovelluksia sekä seurakuntalaisten henkilökohtaista hengellistä elämää että kirkollista viestintää varten. Toisaalta se tutki tuotettujen sovellusten käyttöä.
Pari kirkolliseen yhteyteen sopivaa mobiilipalvelua oli jo ennen kyseistä hanketta, esimerkiksi tiekirkkoja paikantava sovellus ja mobiililaitteiden kautta luettavissa oleva virsikirja. Kaiken kaikkiaan tällaisia oli hyvin vähän. Seurakunnilla oli puute hengelliseen tarkoitukseen suunnatuista sovelluksista. Luonnollisesti Suomen evankelis-luterilainen kirkko oli siis yksi hankkeen päärahoittajista, Euroopan sosiaalirahaston lisäksi.
Tuotteiden valmistus tapahtui yhteistyönä niiden kohderyhmän, siis niiden käyttäjien kanssa. Ideointi- ja kokeiluvaiheessa oli mukana eri seura- ja kirkkokuntia. Sovelluksia testattiin ainakin rippikouluissa. Eräs niissä testattu sovellus on Ulkoläksyt sekaisin -peli, jossa opetellaan uskontunnustus, Isä meidän -rukous ja Herran siunaus.
Kehitellyt sovellukset eivät ole suunnattu pelkästään rippikoulun käyttöyhteyteen. Risti 2048 -peli tutustuttaa kristilliseen kuvalliseen symboliikkaan. Jubiili-sovellus avustaa jumalanpalveluksiin osallistumisessa. Hetki-sovellus on yhtäältä julkaisualusta uskonnollisten yhteisöjen tuottamalle hengelliselle sisällölle, toisaalta väline henkilökohtaisiin hartaushetkiin. Sovellusten käyttöalustoina toimivat älypuhelimet ja tablettitietokoneet.
Projektiin osallistuminen ei ollut vain kirkkokuntien rajat ylittävää, vaan myös kansainvälistä. Itä-Suomen yliopisto teki yhteistyötä muun muassa Oxfordin ja Durhamin yliopistojen kanssa. Hankkeen loputtua kansainvälisen digitaalisen teologian tutkimusverkoston toiminta jatkui. Tämän aikaansaamisessa Seurakunnalliset mobiiliteknologiat -hanke oli oleellinen tekijä.
Projektissa oli mukana väkeä niin teologian kuin tietojenkäsittelyn laitoksilta. Niinpä tutkimuskysymyksiä- ja vastauksiakin oli monenlaisia. Teologisen tutkimuksen aiheena oli se miten mobiiliteknologiaa hyödynnetään kirkollisessa toiminnassa ja henkilökohtaisessa uskonnon harjoittamisessa.
Rippikoulujen järjestäjät ovat aiemmin suhtautuneet torjuvasti älypuhelimien ja tablettitietokoneiden käyttöön opetuksen aikana. Projektin aikana rippikoulut kuitenkin saivat kokeiltavakseen mobiiliteknologiaa. Verkossa julkaistujen artikkelien ja haastattelujen mukaan näistä saadut kokemukset eivät olleet ainakaan kielteisiä.
Kun mobiili- ja digitaaliteknologia ovat yhä yleistyneet, niin kirkko on joutunut kriittisesti arvioimaan toimintansa välineitä. Teknologia on myös haaste. Projektin yhteydessä ideoitiin ja tuotettiin teknisiä välineitä esimerkiksi jumalanpalveluksen yhteydessä käytettäväksi, mutta toisaalta tiedostettiin asiaan liittyvät kulttuuriset ongelmat. Puhelimen käyttäminen kirkonpenkissä jumalanpalveluksen aikana vaikuttaa vielä sopimattomalta. Uuden ilmaisuvälineen tuominen kontekstiin, jossa vaalitaan vanhoja keinoja, on hankalaa.
Väinö Komu
Väinö Paavali Komu (7. kesäkuuta 1928 Pyhäjärvi Ol – 9. joulukuuta 2013 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä ja äidinkielenopettaja.
Komu valmistui filosofian kandidaatiksi 1950 ja toimi äidinkielenopettajana 1953–1977. Hän kävi Lahden taideyhdistyksen piirustuskoulun 1955–1956 ja opiskeli Harjulan vapaaopiston kuvanveistoryhmässä 1955–1959. Komu käytti veistoksiensa materiaaleina pronssia, punasavea, puuta ja kiveä.
Uusmaalaisten marssi
Uusmaalaisten marssi () on Henrik Boreniuksen säveltämä ja Anders Theodor Lindhin ruotsiksi sanoittama marssi, luultavasti vuodelta 1867. Sekä Borenius että Lindh olivat musiikkia harrastavia lakimiehiä. Suomenkielisen tekstin marssiin on tehnyt E. Hiekkala. Laulu alkaa sanoilla "Meren mahtavan laulun me tunnemme" ().
”Uusmaalaisten marssi” tunnetaan myös nimellä ”Uudenmaan marssi”, mutta sitä ei pidä sekoittaa Oskar Merikannon säveltämään ja J. H. Erkon sanoittamaan ”Uudenmaan marssiin”, joka tunnetaan myös nimellä ”Uusmaan marssi”.
John Langenus
John Langenus (1891–1952) oli belgialainen jalkapalloerotuomari. Hän toimi erotuomarina ensimmäisessä jalkapallon MM-turnauksessa vuonna 1930. Hän tuomitsi Argentiinan ja Uruguayn välisen loppuottelun. Hän toimi tuomarina myls vuosien 1934 ja 1938 MM-turnauksissa, sekä vuoden 1928 olympiaturnauksessa. Siviiliammatiltaan hän oli toimittaja.
Anna Serner
Anna Serner (s. 11. lokakuuta 1964) on ruotsalainen juristi ja Svenska Filminstitutetin toimitusjohtaja.
Serner oli vuosina 1998–2006 toimitusjohtaja Ruotsin mainostoimistojen liitossa (Komm) ja 2008–2011 Tidningsutgivarnassa (TU). Hän on työskennellyt tasa-arvokysymysten hyväksi. Hän on opiskellut elokuva-alaa ja suorittanut Tukholman elokuvakoulussa kaksivuotisen tutkinnon. Hän on ollut jäsenenä useissa hallituksissa, kuten esimerkiksi Folkoperan, Berghs School of Communication, United Minds, Dagens Samhälle ja Fanzingo. Hänestä tuli Cissi Elwinin jälkeen Svenska Filminstitutetin toimitusjohtaja lokakuussa 2011.
Ye (albumi)
Ye (tyyliteltynä ye) on yhdysvaltalaisen hiphop-artisti ja tuottaja Kanye Westin kahdeksas sooloalbumi, jonka julkaisi Westin levy-yhtiö GOOD Music ja Def Jam 1. kesäkuuta 2018. Albumilla vierailee mm. Nicki Minaj tai Kid Cudi.
Albumi on toinen viidestä albumista, jotka levy-yhtiö GOOD Music aikoo julkaista kesäkuun ja heinäkuun aikana. Kaikki albumit tulevat sisältämään seitsemän kappaletta. West tuotti albumin vuoden 2016 aikana Wyomingissa ja tiedotti albumista ensimmäisen kerran 19. huhtikuuta.
Kymmenen päivää The Life of Pablon julkaisusta West tiedotti, että hän aikoi julkaista seuraavan TurboGrafx 16 -albuminsa saman vuoden kesällä. Albumia ei koskaan tultu julkaisemaan ja West lähti Saint Pablo Tour -kietueelle elokuussa 2016, joka päättyi keskeen erinäisten sairauskohtausten ja vaimonsa ryöstön takia.
Vuoden 2017 aikana hän sanoitti, tuotti ja nauhoitti uutta albumiaan Wyomingissä. Monia tunnettuja artisteja Westin lisäksi huomattiin oleskelevan Jackson Holessa, Wyomingissä.
Albumin alkuperäinen nimi oli tarkoitus olla "Love Everyone" ja kansikuvana kuva plastiikkakirurgi Jan Adamsista, joka suoritti leikkauksen Westin äidille Donda Westille. Leikkaus päätyi Dondan kuolemaan. Adams teki "cease and desist" - syytteen, joka esti Westiä käyttämästä kansikuvana hänen naamaansa.
Kanye tuotti albumin alkuperäisen version vuoden 2017 aikana Wyomingissä, mutta hän tuotti ja sanoitti koko albumin uudestaan vuoden 2018 huhtikuun ja toukokuun aikana. Syy tähän on Westin ja TMZn toimittajan voimakas riitely, jossa West puolusti konservatiivisia mielipiteitään.
Huhtikuun aikana West julkaisi kaksi kappaletta, "Lift Yourself" ja "Ye VS The People", jolla vieraili hip-hop artisti T.I.. Ye VS The People -kappaleessa T.I. kuvaa faneja, jotka eivät ole samaa mieltä Westin mielipiteiden kanssa, West vastaa T.I.:n argumentteihin samalla puolustamalla omaa poliittista kantaansa. Lift Yourself on taas vitsikappale, jossa West laulaa lopuksi järjettömiä (Poopy-di scoop / Scoop-diddy-whoop) trollatakseen faneja.
30. toukokuuta West järjesti Jackson Holessa tapahtuman, johon kerääntyi faneja ja kutsuttuja vieraita kuuntelemaan uutta albumia nuotion ääressä. Tapahtuma toistettiin livenä WAV Media-palvelun kautta. Kutsuttuihin vieraisiin lukeutui mm. seurapiirihenkilö Kim Kardashian, poliittinen aktivisti Candace Owens sekä artistit Nas ja 2 Chainz.
West otti kuvan illalla iPhonellaan ennen Jackson Holessa järjestettyä tapahtumaa. Kansikuva on kuva vuoresta, keskelle on kirjoitettu teksti "I hate being bi-polar it's awesome" (vihaan kaksisuuntaista mielialahäiriötäni, se on mahtavaa). Teksti kuvaa Westin bipolarisuutta, hän vihaa sitä masennusjaksossaan ja arvostaa sitä maanissessa vaiheessaan.
Reppurin laulu
Reppurin laulu on Oskar Merikannon säveltämä ja Larin-Kyöstin sanoittama karjalankielinen laulu vuonna 1900 kantaesitetystä näytelmästä "Juhannustulilla". Laulu tunnetaan parhaiten kertosäkeen alkusanoista ”Karjalan maill kuldakägözet kukkuu”. Näytelmässä laulun esittää reppuri eli kiertävä kaupustelija Miihala. Laulu esitetään perinteisesti kanteleen säestyksellä.
Laulusta on olemassa ainakin kaksi hieman erilaista sanoitusta. Alkuperäisen version alkusanat ovat ”Luadogan meren randamill mie kazvoin kaugobriha”, ja kertosäe alkaa ”Karjalan maill kuldakägözet kukkuu, kirikön ristat kiildelöö”. Tämän version ovat levyttäneet muiden muassa Ture Ara, Vesa-Matti Loiri ja Matti Lehtinen. Myöhempi muunnelma sanoituksesta alkaa ”Luadogan meren randamil mie ylenin briha nuori” ja kertosäkeessä lauletaan ”Karjalan maill kuldakägözet kukkuu, monaster yözez loistuaa”. Näillä sanoilla laulun ovat levyttäneet ainakin Matti Salminen, Jaakko Ryhänen ja Ismo Alanko. On muitakin versioita, joissa sanoja on ilmeisesti yritetty muuttaa suomenkielisten helpommin ymmärrettäviksi, esim. ”monaster yöhön loistuaa”. Eräiden muunnelmien tekijä on kirjailija, opettaja ja karjalaisen kansanperinteen kerääjä Iivo Härkönen.
Imukarppi
Imukarppi, aikaisemmalta nimeltään sucker ("Catostomus catostomus") on karppikalojen lahkoon kuuluva laji, jota tavataan luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa ja Venäjällä. Se on taloudellisesti merkittävä kala Yläjärvellä, jossa sitä on tavattu jopa 180 metrin syvyydestä. Imukarppia on istutettu myös Suomeen.
Imukarppi kasvaa tyypillisesti 20–25 senttiä pitkäksi. Sillä on pitkulainen kuono ja paksut huulet, joiden avulla se voi tehokkaasti imeä pieniä selkärangattomia ja muuta syötävää joen pohjasta. Aikuisen kalan selkä on ruskea, musta tai vihertävä, kyljet vaaleammat ja vatsapuoli valkoinen. Nuoret yksilöt ovat mustapilkkuisia, tummanharmaita.
Osuuskauppa Suur-Savo
Osuuskauppa Suur-Savo on S-ryhmään kuuluva alueosuuskauppa, joka toimii Etelä-Savossa 12 kunnan alueella. Yrityksen toimialoja ovat päivittäistavarakauppa, käyttötavarakauppa, hotelli- ja ravintolatoiminta, autokauppa ja liikennemyymälätoiminta. Suur-Savo ei omaa varsinaista rautakauppaa eli Kodin Terra-myymälöitä toisin kuin eräät muut alueosuuskaupat.
Osuuskauppa Suur-Savon päätoimipaikka on Mikkeli. Savonlinna on osuuskaupan liiketoiminnan kannalta toiseksi merkittävin kaupunki, muun muassa oopperajuhlien tuoman ravintolakapasiteetin tarpeen vuoksi. Asiakasomistajia on noin 71000, joka edustaa 77 % toiminta-alueen talouksista. Alueella tapahtuneet kuntaliitokset eivät ole muuttaneet osuuskaupparajoja; Mikkeliin liitetyn Suomenniemen ja Savonlinnaan liitetyn Punkaharjun alue kuuluvat yhä Etelä-Karjalan Osuuskaupan toimialueeseen.
1980-luvulla osuuskauppojen suuressa rakenneuudistuksessa Osuuskauppa Suur-Savoon liitettiin vuonna 1982 Mäntyharjun Osuuskauppa ja vuonna 1984 savonlinnalainen Osuuskauppa Keski-Saimaa sekä Joroisten, Jäppilän, Pieksämäen, Rantasalmen ja Sulkavan osuuskaupat. Haukivuoren Osuuskauppa säilyi pitkään itsenäisenä, kunnes liittyi lopulta mukaan vuonna 2007.
Sokos
Prisma
ABC
S-market
Sale
Sokos Hotels
Autokaupat
Odakyū-rautatiet
Odakyū-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("ōte-shitetsu") joukkoon. Odakyūn päälinja yhdistää Tokion Odawaran kaupunkiin, mistä yhtiö on saanut nimensä. Sen rautatielinjojen yhteispituus on 120,5 kilometriä, ja se kuljettaa päivittäin noin 2,03 miljoonaa matkustajaa. Odakyū on osa Odakyū Groupia, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, matkailun, vähittäiskaupan ja kiinteistönvälityksen aloilta.
Yhtiöllä on 3 637 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Shinjukun erillisalueen Nishishinjukun kaupunginosassa.
Odakyū-rautatiet on perustettu nimellä "Odawara kyūkō tetsudō" (, ’Odawaran pikarautatie’) 1. toukokuuta 1923, ja liikennöinnin yhtiö aloitti Odawara-linjalla huhtikuussa 1927. Enoshima-linja avattiin vuonna 1929.
Odakyū-rautateiden kolme linjaa liittävät Tokion Odawaran kaupunkiin Sagaminlahden rannikolla, Shōnanin alueeseen ja Enoshimaan sekä Tama New Townin asuinalueeseen Tokion länsipuolella. Pääteasema Tokiossa on Shinjuku. Odakyū harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Tōkyō metron Chiyoda-linjalle ja sitä kautta JR Higashi-Nihonin Jōban-linjalle Torideen saakka, lännessä taas Hakone tozan -rautatielinjalle Hakonen ja Fujin suuntaan sekä JR Tōkain Gotenba-linjalle.
Madagaskarin kansalliskirjasto
Madagaskarin kansalliskirjasto () on Madagaskarin pääkaupungissa Antananarivossa toimiva kansalliskirjasto. Se on perustettu vuonna 1961.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan mukaan Madagaskarin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli 76,8 prosenttia (vuonna 2012).
Conten hallitus
Conten hallitus on pääministeri Giuseppe Conten johtama Italian tasavallan 65. hallitus, joka muodostettiin 1. kesäkuuta 2018. Siihen kuuluvat populistipuolueet Viiden tähden liike (M5S) ja Lega (L).
Haikaralaivue
Haikaralaivue (ranskaksi "Les Aventures de Tanguy et Laverdure") on Jean-Michel Charlierin ("Blueberry") ja Albert Uderzon ("Asterix") luoma belgialais-ranskalainen sarjakuva. Se kertoo kahden pilotin, Michel Tanguyn ja Ernest Laverduren, seikkailuista Ranskan ilmavoimissa. Suomessa sarjakuvaa on aiemmin julkaistu myös nimillä Ilmojen haukat, Michel ja Ernest seikkailevat sekä Ässälentäjät, ja sarjakuva-albumisarjan 30:sta osasta on tähän mennessä suomennettu 15.
Ensimmäinen Haikaralaivue-sarjakuva julkaistiin 29. lokakuuta 1959 ranskalaisen Pilote-lehden ensinumerossa. Vuonna 1961 Haikaralaivuetta alettiin julkaisemaan myös albumisarjana. Vuoteen 1967 saakka sarjaa käsikirjoitti Charlier ja piirsi Uderzo. Viimeistä Uderzon kuvittamaa tarinaa olivat kuvittamassa myös hänen veljensä Marcel Uderzo sekä Blueberryn piirtäjänäkin tunnettu Jean Giraud. Haikalaivueen kuvittajana jatkoi Uderzon jälkeen belgialainen Jijé. Jijén ohella muutamia albumeita olivat kuvittamassa myös Daniel Chauvin ja Patrice Serres. Jijén kuoltua vuonna 1980 Serres jatkoi yksin Charlierin käsikirjoitusten kuvittamista kahden albumin verran. Vuonna 1989 menehtyneen Charlierin viimeisen käsikirjoituksen ja sarjan 25. osan "Survol interdit" (1988) kuvitti Al Coutelis.
Haikaralaivueen sarjakuva-albumisarja herätettiin henkiin vuonna 2002 Jean-Claude Laidinin käsikirjoittamana. Laidinin käsikirjoittamia albumeita on tähän mennessä julkaistu viisi, ja niiden piirtäjinä ovat toimineet Yvan Fernandez, Renaud Garreta, Frédéric Toublanc, Julien Lepelletier sekä Sébastien Philippe.
Sarjakuvien lisäksi Haikaralaivueesta on tehty vuosina 1967–1970 esitetty ranskalainen TV-sarja "Les chevaliers du ciel" sekä vuonna 2005 ensi-iltansa saanut samanniminen elokuva.
Suomessa osat 1–8 julkaistiin Egmontin kustantamana albumisarjana vuosina 2010–2015. Osa 5 on lisäksi julkaistu erinimisenä albumijulkaisuna vuonna 1971. Osat 15–16 kustansi Lukupiste Oy vuonna 1972. Osat 8–9 sekä 11–12 julkaistiin Zoom-sarjakuvalehdessä jatkosarjoina vuosina 1973–1974, ja osat 14 ja 19 on julkaistu jatkosarjoina Super-S-sarjakuvalehdessä vuonna 1980.
Teksti: Jean-Michael Charlier – Kuvitus: Jijé
Super Pocket-lehdessä julkaistiin vuosina 1968–1970 lyhyitä sarjakuvatarinoita, jotka kirjoitti Charlier ja kuvitti Jijé.
Ifeoma Kulmala
Ifeoma Kulmala (s. 10. elokuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jalkapalloerotuomari ja entinen yleisurheilija, joka on toiminut kansainvälisenä FIFA-erotuomarina vuodesta 2014 lähtien. Vuonna 2017 Suomen Palloliitto valitsi Kulmalan vuoden naiserotuomariksi. Naisten otteluiden lisäksi hän on tuominnut myös miesten Kakkosessa vuodesta 2015 lähtien.
Yleisurheilussa Kulmala voitti Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa 4×400 metrin viestin SM-kultaa vuonna 2008 ja 4×800 metrin viestin SM-kultaa 2009 ja SM-hopeaa 2008. Kulmala on pelannut myös rugbya Helsinki Rugby Clubissa ja Suomen naisten rugbymaajoukkueessa.
Noël Brunet
Noël Armand Brunet (25. joulukuuta 1916 Montreal – 11. elokuuta 1973 Chicoutimi) oli kanadalainen viulisti ja musiikkipedagogi.
Brunet suoritti opintoja ensin veljensä Henrin ja sitten Alfred De Sèven johdolla. Hän jatkoi opiskelua Maurice Onderet'n johdolla McGillin konservatoriossa, jossa hän sai viidesti stipendin. Hän voitti vuonna 1936 Prix d'Europen ja pääsi opiskelemaan Brysselin kuninkaalliseen konservatorioon Alfred Duboisin johdolla. Hän sai muun muassa konservatorion ensipalkinnon vuonna 1939. Samana vuonna hän teki ammattimaisen debyyttinsä Ludwig van Beethovenin konserton esityksessä. Tätä seurasivat resitaalit Belgiassa ja Alankomaissa.
Palattuaan Mnotrealiin vuonna 1939 Brunet aloitti aktiivisen uransa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Samoihin aikoihin hän yhä opiskeli Theodore ja Alice Pashkusin johdolla New Yorkissa sekä Joseph Szigetin johdolla Kaliforniassa.
Brunetille sävelsivät uusia teoksia monet säveltäjät, kuten Jean Papineau-Couture, Alexander Brott ja Jean Vallerand. Muun toimintansa ohella Brunet muun muassa opetti California Institute of the Artsissa ja toimi Chicoutimin konservatorion johdossa (1972–1973). Hänen oppilaidensa joukossa olivat Gilles Baillargeon, Langis Breton, John Charuk, Jasmine Perron, Gérald Sergent ja Jacques Verdon.
HMS Triton (15T)
HMS Triton (viirinumero N15) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1937 vesillelaskettu T-luokan sukellusvene, joka tuhoutui toisessa maailmansodassa 18. joulukuuta 1940.
Alus tilattiin 23. maaliskuuta 1936 osana vuoden 1935 laivasto-ohjelmaa Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin puoli vuotta myöhemmin 28. elokuuta. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1937 ja otettiin palvelukseen 9. marraskuuta 1938.
Syyskuussa 1939 alus oli päällikkönään komentajakapteeni H. P. de C. Steel partiomatkalla Norjan rannikolla. Alus kohtasi 10. syyskuuta Stavangerin edustalla sukellusveneen, joka ei vastannut tunnistusviesteihin. "Triton" upotti torpedoimalla sukellusveneen, joka osoittautui "HMS Oxleyksi".
Alus jatkoi vuonna 1940 partiointia Pohjanmerellä osana 2. sukellusvenelaivuetta. Alus laukaisi 10. huhtikuuta Saksan aloittaessa Weserübung operaation kuusi torpedoa Saksan laivaston saattueeseen. Torpedoista kolme osui maaliin upottaen "Friedenaun", "Wigbertin" ja "V1507":n (ex-"RAU VI"). Uppoamisten seurauksena noin 900 saksalaissotilasta sai surmansa.
Alus oli sijoitettuna Aleksandriaan päällikkönään luutnantti E. F. Pizey. Alus upotti Genovan edustalla italialaisaluksia lokakuussa ja osallistui Vadon ja Savonan maakohteiden tulittamiseen.
Alus oli 28. marraskuuta partiomatkalla Otrantonsalmen alueella päällikkönään komentajakapteeni G. C. I. St. B. S. Watkins. Uskotaan, että sukellusvene hyökkäsi 6. joulukuuta kauppalaiva "Olimpiaa" ja sitä saattanutta alusta vastaan Durazzon edustalla. Sukellusveneen uskotaan tuhoutuneen joko saattajan hyökkäyksessä tai sitten "RN Clionn" syvyyspommihyökkäyksessä 18. joulukuuta tai miinoituksissa.
Aluksen päällikköinä olivat:
Variskivi
Variskivi on Laatokan pohjoisrannalla Salmissa sijaitseva entinen rajakivi. Variskiven kautta kulki Ruotsin ja Venäjän raja Stolbovan rauhasta 1617 alkaen aina Uudenkaupungin rauhaan 1721 saakka. Kivi oli uudelleen Suomen suuriruhtinaskunnan ja Venäjän rajakivenä 1811-1917 ja sen jälkeen itsenäisen Suomen ja Neuvostoliiton rajakivenä Moskovan rauhaan 1940 saakka.
Rajalinja tuli Variskivelle Laatokan yli suoraan ja jatkui sitten Variskiveltä luoteeseen rantaviivaa pitkin Vino-ojalle noin 2 kilometrin matkan niin että ranta kuului Venäjälle ja vesialue Suomelle. Raja jatkui sitten pitkin Vino-ojaa kolme kilometriä koilliseen aina maantiehen saakka ja kulki sitten maantien lännen puoleista ojaa pitkin kilomatrin matkan kaakkoon Mantsilan Rajakivelle jossa rajaviiva ylitti tien ja jatkui sitten pohjoiskoilliseen kohti Suojärveä.
Punaista graniittia oleva neliskulmainen Variskivi sijaitsee rantavedessä ja on noin kaksi metriä korkea. Kiveen hakattiin Stolbovan rauhan rajamerkkeinä Venäjän puolelle ristit ja Ruotsin puolelle kruunut. Toinen Salmissa sijainnut Stolbovan rauhan rajakivi oli Virtelässä Laatokan rantaa pitkin kulkeneen maantien varrella ollut Virtelän kivi johon oli hakattuna teksti "Huc Regni posuit fines Gustavus Adolphus, Rex Svecorum; fausto numine duret opus (Tähän Kustaa Aadolf, ruotsalaisten kuningas, asetti valtakunnan rajan; Jumalan avulla olkoon tämä työ pysyvä.) 1617". Tämä kivi kaadettiin myöhemmin ja hakattiin palasiksi.
Pyörökuonosiika
Pyörökuonosiika ("Coregonus nasus") Euraasiassa ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa elävä lohikalojen lahkoon kuuluva vaelluskala.
Pyörökuonosiika kasvaa yleisesti 45 cm pitkäksi. Suurin julkaistu paino on ollut yli 15 kg. Muiden siikojen tapaan silä on pitkulainen vartalo ja hopeanhohtoiset suomut, mutta pyörökuonosiika on tukevarakenteisempi kuin sukulaisensa. Sen suu osoittaa alaspäin ja sitä peittää lihakikas ylähuuli.
Pyörökuonosiikaa tavataan kaikissa pohjoiseen jäämereen laskevissa vesistöissä Volongasta (46°E) ja Petšoraasta Alaskaan (102°W). Sitä tavataan harvinaisena myös murtovedessä jonka suolapitoisuus on 9-15 ‰ tai vähemmän.
Sunnuntai (kappale)
Sunnuntai on Martti Turusen säveltämä laulu Aleksis Kiven samannimiseen runoon. Se on kuoronjohtajana tunnetun Turusen sävellysluettelossa opus 25 numero 1 ja kuuluu hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä joululaulun ”Me käymme joulun viettohon” ohella.
Laulu alkaa sanoilla ”Mä muistan sen lempeän laakson, ainiaan muistan sen”. Se on sävelletty yksinlauluksi, mutta sitä esitetään usein kaksiäänisenä duettona ja erilaisina kuorosovituksina. Laulun tunnettuja levyttäjiä ovat Mauno Kuusisto, Kauko Käyhkö ja Veikko Tyrväinen.
Kari Rydman kuvaa "Sunnuntaita" mestarillisen kauniiksi ja kiihkeäksi: ”Ilahduttavasti siinä kukki Aleksis Kiven eroottinen hämäläismurteiden sävyttämä kieli, vieläpä alkuperäisessä muodossaan, kielipoliisien siivouksista vapaana.”
Lasirasbora
Lasirasbora ("Danionella translucida") on särkikalojen heimoon kuuluva pienikokoinen kalalaji. Se kasvaa noin 10-11 millimetriä pitkäksi. Se löydettiin 1980-luvulla Myanmarin Bago Yoman vuoristopuroista.
Suomen salossa
Suomen salossa on Juhana Ennolan säveltämä laulu Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen samannimiseen runoon. Reippaan ja iloisen isänmaallisen laulun sanat alkavat ”Honkain keskellä mökkini seisoo Suomeni soreassa salossa”, ja kertosäe alkaa ”Hoi laari laari laa...”.
Laulun toinen säkeistö alkaa lintutieteellisesti virheellisellä säkeellä: ”Kaukana käkönen korvessa kukkuu,
sulhonsa suloutta ylistää”. Todellisuudessa vain uroskäki kukkuu, ei naaras.
Huawei Honor 10
Huawei Honor 10 on Huawein valmistama älypuhelin, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2018. Se on Honor 9:n seuraaja. Honor 10 on osa Huawein valmistamaa Honor-mallistoa.
Huawei Honor 10 käyttää Androidiin pohjautuvaa Emotion UI -käyttöliittymää. Puhelimessa on kahdeksanytiminen (4×2,4 GHz & 4×1,80 GHz) Kirin 970 -järjestelmäpiiri. Honor 10:ssa on 5,84 tuuman näyttö, jonka tarkkuus on 1 080 × 2 280 pikseliä. Honor 10:ssa on kaksi takakameraa, joista toinen on 16 megapikseliä ja toinen 24 megapikseliä. Honor 10:ssa on USB Type-C -liitäntä, joka tukee Qualcommin Quick Chargea ja Huawein omaa pikalatausta.
SGI O2
SGI O2 (myös tyyliteltynä O) oli SGIn valmistama alemman hintaluokan Unix-työasema, joka oli SGI:n viimeinen yritys valmistaa alemman teholuokan työasemia. Tietokone oli suunnattu multimediakäyttöön ja toteutti OpenGL 1.1 tuen. Tietokoneessa oli yksi MIPS R5000 suoritin ja useita ASIC-piirejä näyttö- ja grafiikkatoimintojen toteutukseen. Muistimäärä oli mahdollista laajentaa 64 megatavusta 1 gigatavuun asti.
Tietokone käytti UMA-muistiarkkitehtuuria, jossa näyttö- ja grafiikkatoimintoja käsittelevät piirit pystyivät jakamaan keskusmuistia suorittimen kanssa.
Jean Vallerand
Jean d'Auray Vallerand (24. joulukuuta 1915 Montreal – 24. kesäkuuta 1994 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, musiikkikriitikko, kapellimestari ja viulisti. Hän opiskeli viulunsoittoa Lucien Sicotten (1920–1935) sekä musiikin teoriaa ja sävellystä Claude Champagnen (1935–1942) johdolla.
Vallerand voitti vuonna 1940 Québecin Festival-concours de musiquen Schumann-palkinnon laulustaan "Les roses à la mer", jonka myöhemmin esittivät Jeanne Desjardins ja Mary Henderson. Hän sävelsi myös muun muassa musiikkia CBC:n tuottamiin näytelmiin, "Nocturnen" orkesterille sekä vuonna 1952 Noël Brunetin ja John Newmarkin kantaesittämän ja sittemmin viululle ja orkesterille sovitetun sonaatin viululle ja pianolle. Vallerandista tehtiin vuonna 1991 Québecin kansallisen ritarikunnan ritari.
Luigi Di Maio
Luigi Di Maio (s. 6. heinäkuuta 1986 Pomigliano d’Arco, Napoli) on italialainen poliitikko, joka on toiminut Italian varapääministerinä ja talouskehitys- sekä työ- ja yhteiskunta-asiain ministerinä Conten hallituksessa 1. kesäkuuta 2018 lähtien. Hän on myös Viiden tähden liikkeen johtaja.
Hannes Tammi
Hannes Tammi (; 1890 Tampere – 21. marraskuuta 1937 Leningrad) oli Kanadassa ja Neuvostoliitossa työskennellyt teatteriohjaaja.
Tammi aloitti teatteriharrastuksensa Korkeakosken työväennäyttämöllä. Hän oli työskennellyt Korkeakosken kenkätehtaalla kuusivuotiaasta lähtien. Vuonna 1908 Tammi muutti Kanadaan, jossa hän toimi usean eri työväennäyttämön johtajana.
Vuonna 1923 Tammi muutti Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Kemerovon hiilikaivoksilla. Kahden vuoden aikana hän ohjasi kuusi suomenkielistä ja yhden englanninkielisen näytelmän. Vuonna 1926 Tammi siirtyi Leningradiin, jossa hänet valittiin Suomalaisen valistustalon näytelmäpiirin ohjaajaksi. Sittemmin hänestä tuli Leningradin suomalaisen teatterin taiteellinen johtaja.
Tammi pidätettiin Stalinin vainoissa maaliskuussa 1937. Hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta ja vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Tammi ja hänen kääntäjänä työskennellyt vaimonsa Olga ammuttiin samana päivänä.
Kreikannahkiainen
Kreikannahkiainen ("Eudontomyzon hellenicus") on äärimmäisen uhanalainen nahkiaislaji. Se tunnetaan vain kahdelta valuma-alueelta Kreikasta, joista yhdestä sitä ei ole onnistuttu enää löytämään laajoissa tutkimuksissa. Se elää kylmävesilähteissä ja lähdepohjaisissa puroissa. Kreikannahkiainen lisääntyy joulukuussa ja tammikuussa. Se ei elä loisena eikä syö täysikasvuisena. Kreikannahkiaista uhkaa elinympäristön tuhoutuminen ja veden otto.
Trineksapakki-etyyli
Trineksapakki-etyyli (CHO) on orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja trineksapakin eli 4-syklopropyyli(hydroksi)metylideeni-3,5-dioksosykloheksaani-1-karboksyylihapon esteri. Yhdistettä käytetään maataloudessa kasvien kasvua säätelevänä aineena.
Huoneenlämpötilassa trineksapakki-etyyli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja metanoliin, asetonitriiliin ja sykloheksanoniin. Trineksapakki-etyyli hillitsee kasvien kasvua estämällä gibberelliini biosynteesin. Yhdiste estää myös eteeniin muodostumista kasveissa, koska se on ACC-oksidaasientsyymin inhibiittori.
Trineksapakki-etyyliä käytetään maataloudessa kasvien kasvun kontrolloimiseen. Sen avulla voidaan esimerkiksi estää viljojen tai rypsin kasvaminen liian korkeaksi. Lisäksi sitä käytetään nurmilla.
Prass Press
Prass Press () on bulgarialainen satiirilehti. Se ilmestyy kahden viikon välein. Se muistuttaa ranskalaista "Charlie Hebdoa".
Lehden ovat perustaneet Tchavdar Nikolov ja Christo Komarnitski. Koska Bulgariassa jakelupisteet ovat hallitusta lähellä olevan oligarkin omistuksessa, lehden tekijät toimittavat lehdet itse myyntipisteisiin. Lehden painos oli alkuun 10 000 kappaletta, ja sitä myytiin hyvin, mutta myynti on sittemmin pudonnut kahteen otteeseen.
Bulgaria on sijalla 111 Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapautta koskevassa vertailussa, koska jakeluyritykset xovat lähes 90-prosenttisesti yhden oligarkin, kansanedustaja Delyan Peevskin, omistuksessa. Hän omistaa äitinsä kanssa myös monia lehtiä ja tv-kanavia.
Sega Daily
Sega Daily () on bulgarialainen sanomalehti. Se on Bulgarian viimeisiä riippumattomia lehtiä, ja kustantajaa on yritetty saada lähtemään alalta.
Bulgaria oli aiemmin sijalla 37 Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapautta koskevassa vertailussa, mutta sijoitus on nykyisin 111, sillä jakeluyritykset ovat lähes 90-prosenttisesti yhden oligarkin, kansanedustaja Delyan Peevskin, omistuksessa. Hän omistaa äitinsä kanssa myös monia lehtiä ja tv-kanavia.
Jättibarbi
Jättibarbi ("Catlocarpio siamensis") on isokokoinen särkikala. Se oli aikoinaan merkittävä ruokakala Thaimaassa, Laosissa ja Kambodzassa, mutta 1990-luvulta alkaen sen kanta on pienetynyt rajusti.
Jättibarbilla on hyvin suuret mustat tai tummanharmaat suomut, joiden ulkoreuna on vaaleamman harmaa, sininen tai vihreä. Huulet ovat turpeat ja vaaleanpunaiset. Kalalla ei ole lainkaan rintaeviä.
Suurimmat jättibarbit ovat painaneet 300 kg. Kala kasvaa hitaasti, eikä yli 150 kg kaloja ole saatu moniin vuosiin. Kalastuksen oppaat pitävät nykyisin tyypillisenä hyvänä saaliina 30 kg kalaa, ja 50 kg kalaa mahdollisena mutta harvinaisena.
Jättibarbia on tavattu Maeklong-, Mekong- ja Chao Phraya -jokien vesistöissä Thaimaassa, Kambodzassa, Laosissa ja Vietnamissa, mutta se on hävinnyt 1990-luvulla Chao Phrayasta.
Aikuiset jättibarbit viettävät ainakin osan vuotta Mekong-joen laajoissa suvannoissa, kun taas poikaset pysyttelevät suoalueilla ja pienissä sivujoissa.
Londonderry Air
Londonderry Air eli tunnetuimman sanoituksensa mukaan Danny Boy on pohjoisirlantilainen kansansävelmä, joka tunnetaan useina eri sanoitusversioina ympäri maailman erityisesti englanninkielisissä maissa. Sitä käytetään Pohjois-Irlannin epävirallisena kansallislauluna muun muassa Kansainyhteisön kisoissa.
Laulun alkuperästä ei ole varmuutta, mutta se tuli julkisuuteen 1800-luvun puolessavälissä, kun Londonderryn eli Derryn kaupunkiin markkinoille saapuvien maalaisten lauluja muistiin kirjoittanut Jane Ross luovutti laulun nuotit George Petrie -nimiselle kansanlaulujen keräilijälle. Petrie julkaisi sen vuonna 1855 toimittamassaan kirjassa "The Ancient Music of Ireland".
Sävelmää on käytetty lukuisten englanninkielisten sanoitusten pohjana ja käännetty myös muille kielille monina versioina. Parhaiten laulu tunnetaan kansainvälisesti nimellä "Danny Boy", jonka sanat alkavat ”Oh Danny Boy, the pipes, the pipes are calling...”. Sanoituksen on tehnyt brittiläinen lakimies ja runoilija Frederic Weatherly 1910-luvun alussa muokkaamalla aiemmin laatimansa tekstin sopimaan paremmin tähän melodiaan.
Suomeksi Londonderry Air tunnetaan ainakin kolmena sanoituksena. Kullervo on suomentanut sen nimellä ”Jos olisin...” Katherine Tynan Hinksonin tekstistä, joka alkaa sanoin ”Would God I were the tender apple blossom...”. Chrisse Johansson on suomentanut ”Danny Boy” -tekstin samalla nimellä. Sanoilla ”On hiljainen maa jälkeen sodan turhuuden” alkavan tekstin on levyttänyt Tapio Heinonen vuonna 1970. Seija Vuoma on sanoittanut sävelmän nimellä ”Joki ja tuuli” Arja Havakan samannimiselle albumille (2013).
Dance Gavin Dance (albumi)
Dance Gavin Dance (myös Death Star kansikuvan takia) on yhdysvaltalaisen post-hardcoreyhtye Dance Gavin Dancen toinen kokopitkä albumi, jonka julkaisi Rise Records 19. elokuuta 2008. Se oli yhtyeen ensimmäinen albumi uuden laulajan Kurt Travisin kanssa. Albumin ensimmäinen single, The Robot with Human Hair Pt 3, julkaistiin toukokuussa 2008.
Kalastajan laulu
Kalastajan laulu ( tai "Uusi paat") on virolaisen Valter Ojakäärin säveltämä laulu, joka tunnetaan erityisesti Georg Otsin levytyksenä. Laulu alkaa suomeksi sanoin ”Tämä venheeni ei ole linnunluust”.
Vironkieliset sanat lauluun on tehnyt Debora Vaarandi, mutta suomalaisen sanoituksen tekijää ei tiedetä.
Laulu tuli Suomessa tunnetuksi Georg Otsin ensimmäiseltä suomeksi tekemältä levytykseltä, vuonna 1957 julkaistulta singleltä, jonka A-puolella on ”Saarenmaan valssi” ja B-puolella ”Kalastajan laulu”. Levytyksellä Otsia säestää Viron radion viihdeorkesteri Rostislav Merkulovin johtamana.
Suomeksi ”Kalastajan laulun” ovat levyttäneet myös Lasse Hoikka ja Souvarit vuonna 1987 sekä Benny Törnroos vuonna 1994.
Valter Ojakäär
Valter Ojakäär (10. maaliskuuta 1923 Pärnu – 27. lokakuuta 2016 Pärnu) oli virolainen säveltäjä, jazzmuusikko ja tietokirjailija. Hänen pääteoksensa on ooppera "Kuningal on külm", joka perustuu A. H. Tammsaaren suomeksikin esitettyyn satiiriseen komedianäytelmään "Kuninkaalla on kylmä". Sekä Virossa että Suomessa Ojakäär tunnetaan parhaiten Georg Otsin tunnetuksi tekemän ”Kalastajan laulun” säveltäjänä.
Valter Ojakäär innostui jazzista opiskellessaan Pärnun poikalyseossa 1930-luvulla ja opetteli soittamaan saksofonia ja klarinettia. Hän oli 1950-luvulla mukana perustamassa Neuvosto-Virossa karsaasti katsottua Tallinnan jazzfestivaalia ja osallistui sen järjestelyihin aktiivisesti myöhemminkin. Ojakäär on toimittanut jazzohjelmia Viron radioon ja eläkevuosinaan hän laati Viron populaarimusiikista kolmiosaisen historiikkiteoksen.
Vuonna 2000 Ojakäär palkittiin Eesti Muusikaauhinnad -gaalassa vaikutuksestaan Viron musiikkielämään.
Euroopan cup-voittajien cup 1981–1982
Koripallon Euroopan cup-voittajien cupin kausi 1981–1982 oli kilpailun 16:s. Cupin mestaruuteen ylsi jugoslavialainen Cibona Zagreb, joka voitti loppuottelussa espanjalaisen Real Madridin jatkoajan jälkeen 96–95.
(*) Luovutusvoitto
Wales lasten Eurovision laulukilpailussa
Wales osallistuu Lasten Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 2018. Wales on aiemmin osallistunut kilpailuun osana Iso-Britanniaa vuosina 2003, 2004 ja 2005.
Billy
Billy on englanninkielinen miehen etunimi. Alkuperältään se on diminutiivimuoto nimestä Bill, joka taas on 1800-luvulla käyttöön tullut William-nimen muunnelma.
Suomessa Billy-nimisiä henkilöitä on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan alle sata.
Sosso
Sosso oli muinaista Ghanaa seurannut soninkevaltio nykyisen Malin alueella. Se syntyi 700-luvulla Kaniagan alueelle, joka käsittää Banamban, Koulikoron ja Nioron piirit.
Ghanan heikennyttyä 1000-luvun lopulla sen entisestä vasallista Kaniagasta muodostui itsenäinen valtakunta. Sen pääkaupunki muutettiin Guessenesta lähellä sijaitsevaan Sossoon, josta koko valtakunta sai nimensä. Sosson tunnetuin hallitsija oli Sumanguru Kante 1200-luvun alussa. Hän valloitti Baganan ja Diagan ja alisti Diarran vasallikseen.
Sumanguru oli animisti, ja Malin islamilaisessa perinteessä häntä kuvataan hyvin kielteisesti. Hän kävi sotaa Sundiata Keïtan johtamaa Malin valtakuntaa vastaan. Sundiata voitti Sumangurun Kirinan taistelussa ja valloitti sitten koko Sosson alueen.
Oi, Susanna
Oi, Susanna ("Oh! Susanna") on yksi yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin tunnetuimmista lauluista. Vuonna 1848 julkaistussa laulussa mies laulaa rakastetulleen Susannalle luvaten kyllä palata kotiin laajoilta matkoiltaan ympäri USA:n eteläisten osavaltioiden. Laulu muodostui samana vuonna alkaneeseen Kalifornian kultaryntäykseen osallistuneiden miesten eräänlaiseksi tunnuslauluksi.
Laulusta on ainakin kolme suomennosta. Varhaisin, J. Alfred Tannerin kirjoittama versio on nimeltään ”Yhteinen Susannamme”. Sen levyttivät vuonna 1928 Antti Kosola ja Leo Kauppi, seuraavana vuonna Martti ja Aapo Similä ja vuonna 1947 Tapio Rautavaara ja Reino Helismaa, joka teki laulusta vuonna 1959 omankin suomennoksensa. Tannerin suomennoksessa ”Oi, Susanna” mies laulaa: ”Minä kierrän vain Kalifornian ja jälleen palajan.” Kullervon suomennoksessa pitäydytään alkuperäistekstin mukaisesti etelävaltioissa ja mainitaan Alabama ja Louisiana. Lisäksi laulusta on tehty huumorimuunnelmia, kuten Saukin sanoittama ja esittämä ”Pikkuoravien kuuraketti” (1962) ja Jope Ruonansuun ”Hei Suomen Pankki” (1992).
Beautiful Dreamer
Beautiful Dreamer on yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin vuonna 1864 julkaistu laulu, josta tuli nuottina suosittu kotimusisoijien ohjelmistossa. Laulu valmistui vain puoli vuotta ennen Fosterin kuolemaa, ja sitä pidetään yleisesti hänen viime vuosiensa parhaana. Kehtolaulun kaltainen kaihoisa kappale ilmentää halua paeta suurkaupungista takaisin maaseudun ja vanhojen aikojen onnelliseen elämään.
Laulu on alun perin kirjoitettu 9/8-tahtilajiin ja arpeggio-säestykselle (ks. kuva). Suomalaisessa "Suuren toivelaulukirjan" sovituksessa tahtilaji on 3/4, ja melodianuotit on kirjoitettu trioleiksi.
Laulusta on tehty useita suomennoksia. Kullervon suomennoksena se on saanut nimen ”Kaunis uneksija” ja Rauli Somerjoen suomennoksena ”Nukkuja kaunein”. Somerjoen lisäksi laulun ovat suomeksi levyttäneet Raimo Piipponen ja Tapani Kansa. Olavi Virta lauloi sävelmää omalla sanoituksellaan nimeltä ”Uinuos lapsonen”. Annu Lamminkari on suomentanut sen nimellä ”Aamu on taas”. Myös Saukin sanoittama ”Pikkuoravien tuutulaulu” pohjautuu tähän melodiaan. Fosterin sävellys on monissa levytystiedoissa merkitty kansansävelmäksi.
Keisei-rautatiet
Keisei-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Chiban prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("ōte-shitetsu") joukkoon. Keisein päälinja yhdistää Tokion Naritan kaupunkiin, mistä yhtiö on saanut nimensä: "kei" (京) viittaa Tokioon (東京), "sei" (成) Naritaan (成田). Yhtiön rautatielinjojen yhteispituus on 152,3 kilometriä ja sillä on käytössään 69 asemaa. Keisei on osa Keisei Groupia, jonka muut yritykset toimivat muun muassa liikenteen, kiinteistönvälityksen ja vapaa-ajan palveluiden parissa.
Yhtiöllä on 1 655 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Chiban prefektuurin Ichikawan kaupungissa.
Keisei-rautatiet perustettiin vuonna 1909 ja liikennöinnin yhtiö aloitti Tokion itäosissa marraskuussa 1912. Naritaan johtava linja valmistui vuonna 1930, Tokion päässä Uenoon saakka linjaa jatkettiin kolme vuotta myöhemmin. Pikajuna "Skyliner" aloitti liikennöinnin Uenon ja Naritan välillä vuonna 1973; Naritan kansainvälistä lentoasemaa se alkoi palvella vuonna 1978.
Keisei-rautateiden päälinja liittää Tokion Keisei-Uenon rautatieaseman Naritaan ja Naritan kansainväliseen lentoasemaan. Sen pohjoispuolelle on rakennettu nopea, erillinen lentokenttälinja, josta osa on Hokusō-rautateiden Hokusō-linjan käytössä. Vuonna 2010 valmistunut lentokenttälinja on nimetty "Narita Sky Access" -linjaksi, ja se on yksi Japanin nopeimmista konventionaalisista rautatielinjoista. Keisein muut linjat ovat päälinjasta haarautuvia linjoja.
Keisei harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Toein Asakusa-linjalle ja edelleen Keikyū-rautateiden verkostoon, Naritan päässä Shibayama-rautateiden Shibayama-linjalle.
Krokotiilisalamanterit
Krokotiilisalamanterit ("Tylototriton") on Aasiasta kotoisin oleva sammakkoeläimiin kuuluva salamanterisuku. Tällä hetkellä sukuun katsotaan kuuluvan 23 lajia, joista useita on kuvattu vasta viime vuosina.
Krokotiilisalamanterit kasvavat 15–20 sentin pituisiksi. Suvun lajeille on ominaista selkäpuolen nystyrät, jotka muistuttavat krokotiilien sarveislevyjä. Pohjaväri vaihtelee lajista riippuen ruskehtavan oranssista mustaan ja kuvioiden väritys oranssista kirkkaanpunaiseen.
Luontaisesti krokotiilisalamanterit ovat kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Lajeja tavataan Kiinan, Vietnamin, Thaimaan, Burman, Intian ja Nepalin alueilla.
Krokotiilisalamanterit lisääntyvät kaikenlaisissa vesistöissä lammista järviin.
Krokotiilisalamantereiden sukuun kuuluu 23 lajia:
Klubi (televisiosarja)
Klubi on Yle TV2:lla elokuun 1998 ja tammikuun 1999 välillä ensimmäisen kerran esitetty draamasarja. Sarja on esitetty uusintana touko–syyskuussa 2001.
Sarjan alussa Kariloitten ja Routavuorten sukuyritykset fuusioituvat Roukari-monialayritykseksi, mutta heti alkuun sukujen päämiehet ovat ajautumassa riitoihin. Sakari Karilon (es. Paavo Liski) ja Risto Routavuoren (es. Ossi Ahlapuro) taistelu johtaa lopulta muun muassa osakepetokseen. Suurin osa sarjan tapahtumista sijoittuu yksityiselle klubille, jonka jäseniksi pääsevät vain harvat ja valitut.
Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu
Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu (, lyh. SNLS) on Swazimaain pääkaupungista Mbabanesta käsin johdettu valtiollinen kirjastolaitos. Se toimii Swazimaan informaatio-, viestintä- ja teknologiaministeriön alaisuudessa. Kirjastopalvelun päätoimipistettä kutsutaan myös "Swazimaan kansalliskirjasto"ksi tai "Mbabanen yleiseksi kirjastoksi". Kirjaston johtajana toimii Jabu Hlophe.
Kansallisella kirjastopalvelulla on yhteensä 15 toimipistettä seuraavilla paikkakunnilla: Bhunya, Big Bend, Hlatikhulu, Lavumisa, Lomahasha, Mankayane, Manzini, Mbabane, Mhlume, Mpaka, Nhlangano, Pigg’s Peak, Simunye, Siteki, ja Tshaneni.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan 83,1 prosenttia Swazimaan aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia (vuonna 2010).
John Kraglund
Börge John Kraglund (27. huhtikuuta 1922 Hjørring, Tanska – 24. tammikuuta 2013 Selby, Ontario, Kanada) oli musiikkikriitikko. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1929, asettui ontarioon ja sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1949. Hän valmistui "Bachelor of Arts" -arvolla Toronton yliopistosta vuonna 1948. Hän opiskeli teoriaa ja kritiikkiä Leo Smithin johdolla ja pääsi vuonna 1952 tämän seuraajaksi "Toronto Globe and Mailin" arvostelijana. Kraglund erikoistui paikallisten tapahtumien tarkkailemiseen.
Päivittäisten arvostelujensa ohella Kraglund kirjoitti moniin muihinkin julkaisuihin. Hän jatkoi uraansa vielä vetäydyttyään "Globe and Mailin" palveluksesta vuonna 1987. Hänen arvostelujensa kokoelma on Kanadan kansalliskirjastossa.
Lyhyteväpallopää
Lyhyteväpallopää eli isokuonopallopää eli pallopää ("Globicephala macrorhynchus") on pallopäävalaisiin kuuluva delfiinilaji. On mahdollista että nykyisin lyhyteväpallopäihin luokiteltavat delfiinit kuuluvat kahteen lajiin, sillä Japanin lähivesillä on tavattu ulkonäöltään poikkeavia delfiineitä.
Tyynenmeren pohjoisosissa elävä tyynenmerenpallopää on joskus luokiteltu omaksi lajikseen ("Globicephala scammoni") tai lyhyteväpallopään alalajiksi, mutta "Mammal Species of the World" -teos (2005) pitää sitä lyhyteväpallopään synonyyminä.
Lyhyteväpallopää on delfiiniksi isokokoinen, ja se tunnetaan erityisesti suuresta pallomaisesta päästään. Koiraiden pää kehittyy erityisen isoksi. Vanhojen koiraiden otsakyhmy voi lerputtaa eläimen suun edessä. Delfiinin vartalo on tummanharmaa tai musta, ja siinä on vaalea läikkä leuassa ja vatsapuolella. Läikkä on ankkurin muotoinen, ja vaaleampi nuoremmilla yksilöillä.
Koiraat ovat keskimäärin 5,5 metriä pitkiä ja voivat painaa jopa 3000 kiloa. Naaraat jäävät 4,3 metriin ja alle 1500 kilon painoisiksi.
Lyhyteväpallopäitä tavataan syvvillä avomerialueilla maailman trooppisilla ja lauhkeilla merillä. Ne pysyvät yleensä 50. pohjoisen ja 40. eteläisen leveyspiirin välillä. Laji on elinvoimainen, sillä se on suhteellisen yleinen koko leveinneisyysalueellaan.
Ettore Mazzoleni
Ettore Mazzoleni (18. kesäkuuta 1905 Brusio, Sveitsi – 1. kesäkuuta 1968 Oak Ridges, Kanada) oli kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hänellä oli sveitsiläis-italialainen tausta, ja hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1949. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa sekä Royal College of Musicissa ja muutti Torontoon vuonna 1929.
Mazzoleni seurasi Donald Heinsiä Toronton musiikkikonservatorion sinfoniaorkesterin kapellimestarina vuonna 1934. Hän oli myös Toronton sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina vuosina 1942–48 ja Toronton yliopiston oopperakoulun rehtorina. 1950-luvulla hän johti Toronton oopperafestivaalia. Lisäksi hän toimi muiden muassa n, Québecin sinfoniaorkesterin, Vancouverin sinfoniaorkesterin ja Toronton filharmonikkojen vierailevana kapellimestarina. Hän johti Arthur Benjaminin teoksen "Tale of Two Cities" Pohjois-Amerikan-kantaesityksen vuonna 1954.
Hänen ensimmäinen vaimonsa oli pianisti Winifred Mazzoleni ja toinen vaimonsa mezzosopraano Joanne Ivey. Hänen mukaansa on nimetty Canadian Music Centren tiloissa toimiva Ettore Mazzoleni -kirjasto. Mazzoleni kuoli liikenneonnettomuudessa.
Chilendelfiini
Chilendelfiini ("Cephalorhynchus eutropia") on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä. Niiden kokonaislukumäärän arvellaan olevan vain muutamia tuhansia, mutta havaintoja tehdään niin vähän että arvio on hyvin epävarma.
Chilendelfiinin kuono ei juuri erotu muusta päästä. Sillä on pyöreät rintaevät ja suhteessa suuri selkäevä. Kurkun yli kulkee tumma raita rintaevästä toiseen. Chilendolfiini kasvaa noin 1,7 m pitkäksi ja painaa 60 kiloa.
Chilendelfiiniä on tavattu vain Chilen rannikolla 30. leveyspiirin ja Kap Hornin (56°S) välillä, sekä Etelä-Amerikan eteläkärjessä. Muiden saman suvun delfiinien tapaan se pysyttelee matalissa rannikkovesissä, etenkin jokisuilla.
Uudenseelannindelfiini
Uudenseelannindelfiini ("Cephalorhynchus hectori") on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä. Sen populaatio on pienentynyt alle puoleen kolmen sukupolven aikana, joten se luokitellaan uhanalaiseksi.
Uudenseelannindelfiinin vartalo on lyhyt, pullukka, torpedomainen. Kyljet ja selkä ovat valeanharmaat, sivussa on tummempi raita, vatsapuoli on valkoinen. Pyrstö, rintaevät ja ominaislaatuisen pyöreämuotoinen selkäevä ovat mustat. Pituus on 1.2-1.6 metriä ja paino 40-60 kiloa.
Uudenseelannindelfiinejä tavataan vain Uuden-Seelannin eteläsaaren ympäristössä ja Pohjoissaaren länsirannikolla. Pohjoissaaren populaatio on geneettisesti eristyksissä muista populaatioista, ja se on luokiteltu omaksi alalajikseen. Näin pientä levinneisyysaluetta ei ole millään muulla valaslajilla.
Heikki Saari (toimittaja)
Heikki Saari (19. syyskuuta 1955 Kortesjärvi – 15. huhtikuuta 2018 Lahti) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Saari työskenteli toimittajana muun muassa "Ilta-Sanomissa" ja "Seurassa". Hän työskenteli ensin yleis- ja rikostoimittajana, mutta työ painottui myöhemmin politiikkaan. Vuodesta 2007 lähtien hän julkaisi useita mediamaailmaa ja politiikkaa käsitteleviä tietokirjoja. Kuollessaan hänellä oli valmisteilla suomalaista mediaa käsittelevä väitöskirja.