hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Francis Frederick
Francis Harland ("Frank") Frederick (28. helmikuuta 1907 Alameda – 2. toukokuuta 1968 Alameda) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kahdeksikossa. Hänestä tuli sittemmin geologi.
John Brinck
John Manning ("Jack") Brinck (16. syyskuuta 1908 – 19. toukokuuta 1934) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kahdeksikossa. Hän kuoli Texasissa henkirikoksen uhrina.
David Jones (jääkiekkoilija)
David Jones (s. 10. elokuuta 1984 Guelph, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NHL-seura Minnesota Wildia.
David Jonesin ura alkoi juniorina vuonna 2001 Coquitlam Expressin joukkueessa, BCHL:ssä. Siellä hän pelasi kevääseen 2004 saakka, menstyen hyvin varsinkin viimeisenä kautenaan. Jones oli ehditty edellisenä keväänä NHL:ään: Colorado Avalanche valitsi hyökkääjän yhdeksännellä kierroksella numerolla 288.
Vuodet 2004–2007 Jonesilla kuluivat Dartmouth Collegen edustusjoukkueessa, Hanoverissa, New Hampshiressa. Menestyskautensa 2006–2007, jonka aikana hänet mm. valittiin nk. Ivy Leaguen parhaimmaksi pelaajaksi, siivittämänä kanadalainen allekirjoitti kesällä 2007 sopimuksen Colorado Avalanchen kanssa. Sopimuksen myötä Jones pääsi viimein Avalanchen AHL-farmiseuran Lake Erie Monstersin kokoonpanoon.
Hyökkääjä ei Monstersissa ehtinyt syyskaudella 2007 saada tililleen kuin 45 ottelua, kun Avalanche-johto päätti 10. joulukuuta nostaa Jonesin edustusjoukkueeseen. Ensimmäisen kautensa Jones maksoi vielä oppirahojaan, esimerkiksi ensimmäinen maali syntyi vasta maaliskuussa. Kaksi seuraavaa sesonkia puolestaan olivat repaleisia loukkaantumisten vuoksi.
Vasta kausi 2010–2011 muodostui kanadalaishyökkääjälle läpimurroksi: 77 ottelussa syntyivät tehopisteet 27+18, joilla irtosi Coloradon sisäisen maalipörssin jaettu kärkisija.
Marco Wittmann
Marco Wittmann (s. 24. marraskuuta 1989 Fürth) on saksalainen moottoriurheilija.
Wittmann aloitti Karting-uransa vuonna 1996 ja ajoi siellä aina vuoteen 2007 asti. Vuonna 2007 hän kilpaili jo Formula BMW ADAC-sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2008 Wittmann ajoi Formula BMW:n Eurosarjassa sijoituen sarjan toiseksi. Vuonna 2009 Wittmann kilpaili Formula 3 Euroseries-sarjassa ollen ensimmäisellä kaudellaan sarjan 16:s. Vuonna 2010 Wittmann jatkoi sarjassa ja sijoittui sarjan toiseksi. Vuonna 2011 hän sijoittui jälleen toiseksi.
Vuonna 2012 Wittmann toimi BMW:n testikuljettajana DTM-sarjassa. Seuraavaksi kaudeksi hänet ylennettiin tallin kisakuljettajaksi. Hän saavutti kauden aikana yhden paalupaikan ja yhden kakkossijan sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Vuonna 2014 Wittmann jatkoi DTM-sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.
Palkinnoksi DTM-mestaruudestaan Wittman pääsi ajamaan F1-testin Scuderia Toro Rosso -tallin autolla.
Gaston Giran
Roger Gaston Giran (12. helmikuuta 1892 Pariisi – ?) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja sai siellä pronssia kaksikossa.
Maurice Bouton
Maurice Paul René (Monney-)Bouton (24. helmikuuta 1892 Pariisi – 15. kesäkuuta 1965 Clichy) oli ranskalainen soutaja. Hän sai hopeaa ensin perämiehellisessä kaksikossa kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä ja sitten perämiehettömässä kaksikossa kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa. Hän oli Ernest Barberollen vävy.
White River (Indiana)
White River on joki Yhdysvalloissa Indianan osavaltiossa. Se Wabash-joen sivujoki. Kaksihaaraisen joen läntinen haara on 583 km pitkä.
Vuonna 1999 joessa koettiin ympäristökatastrofi, kun noin viisi miljoonaa kalaa kuoli kemikaalipäästön takia.
Ernest Barberolle
Ernest Barberolle (16. lokakuuta 1861 Pariisi – 5. syyskuuta 1948 Joinville-le-Pont) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä ja sai siellä hopeaa perämiehellisessä kaksikossa. Maurice Bouton oli hänen vävynsä.
Felix Rosenqvist
Felix Rosenqvist (s. 7. marraskuuta, 1991, Värnamo) on ruotsalainen moottoriurheilija. Hän toimii Formula E -sarjassa Mahindra Racing -tallin kuljettajana. Hän on hallitseva Euroopan Formula 3 -sarjan mestari. Rosenqvist on kilpaillut myös Indy Lights, Blancpain GT Series ja DTM-sarjoissa.
Rosenqvist aloitti Karting-uransa vuonna 2004 ja kilpaili siellä vuoteen 2006 asti. Vuonna 2007 Rosenqvist Aasian Formula Renault Challence -sarjaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi Pohjois-Euroopan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2008 hän voitti Formel Asia 2.0 -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Italian Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2009 Rosenqvist voitti NEZ Formula Renault -sarjan mestaruuden. Hän voitti myös Ruotsin Formula Renaultin mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi Formula Palmer Audi -sarjassa muutamia kilpailuja. Vuonna 2010 hän ajoi Saksan Formula 3-sarjassa sijoittuen loppupisteissä viidenneksi. Vuonna 2011 Rosenqvist ajoi Formula 3 Euroseries -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän voitti Formula 3 Masters -kilpailun. Vuonna 2012 hän jatkoi F3-eurosarjassa voittaen neljä kilpailua sijoittuen sarjan kolmanneksi.
Vuonna 2013 Rosenqvist kilpaili uudelleen perustetussa Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi toisen kerran voittoon Formula 3 Masters -kilpailussa ollen toinen kuljettaja Valtteri Bottaksen jälkeen, joka on pystynyt voittamaan kilpailun kahdesti. Vuonna 2014 Rosenqvist jatkoi Euroopan F3 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun kauden aikana sijoittuen sarjassa kahdeksanneksi. Vuoden lopussa hän ajoi arvostetun Macaon Grand Prixin kilpailun voittoon. Vuonna 2015 Rosenqvist onnistui voittamaan Euroopan F3 -sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti Macaon GP:n jo toiseen otteeseen.
Vuonna 2016 Rosenqvist siirtyi kesken kauden DTM-vakioautosarjaan korvaten Formula 1 -sarjaan siirtyneen Esteban Oconin. Vuoden 2016 lopulla Rosenqvist debytoi Formula E -sarjassa Mahindra Racing -tallissa. Hän ajoi heti ensimmäisessä kilpailussaan kilpailun nopeimman kierroksen.
Reinhold Behr
Reinhold Behr (s. 17. lokakuuta 1948 Tauberbischofsheim) on saksalainen entinen miekkailija. Hän oli mukana saamassa hopeaa kalvan joukkuekilpailussa kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa. Hän kilpaili myös sen yksilökilpailussa. Hän oli jo kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä osallistunut kalpakilpailuun sekä yksilönä että joukkueen jäsenenä.
Michel Poffet
Michel Poffet (s. 24. elokuuta 1957) on sveitsiläinen entinen miekkailija. Hän sai kalvan joukkuekilpailussa pronssia kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa. Hän osallistui kalvan joukkue- ja yksilökilpailuihin sekä kesäolympialaisissa 1984 Los Angelesissa että kesäolympialaisissa 1988 Soulissa.
Daniel Giger
Daniel Giger (s. 1. lokakuuta 1949) on sveitsiläinen entinen miekkailija. Hän sai kalvan joukkuekilpailussa hopeaa kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä ja sitten pronssia kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa.
Didier Flament
Didier Flament (s. 4. tammikuuta 1951 Tourcoing) on ranskalainen entinen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa floretin ja säilän joukkuekilpailuissa saaden ensin mainitussa joukkueineen pronssia. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 1980 Moskovassa sekä floretin yksilö- että joukkuekilpailussa; jälkimmäisessä hän oli mukana voittamassa kultaa.
Jean-Blaise Evéquoz
Jean-Blaise Evéquoz (s. 27. marraskuuta 1953) on sveitsiläinen entinen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1976 Montrealissa ja oli siellä mukana saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa.
Kuningas kulkureitten
Kuningas kulkureitten on Roland af Hällströmin ohjaama elokuva vuodelta 1953. Elokuvan tekoon lähdettiin "Kulkurin valssin" menetyksen innostamana, ja vaikutteita tuli monista muista saman lajin elokuvista.
Toimi Kiviharjun suunnittelema juliste valittiin Suomen Filmikamari ry:n järjestämässä kilpailussa vuoden 1953 parhaaksi elokuvajulisteeksi.
Kritiikeissä elokuvaa on pidetty välityönä. "Tv-maailman" kriitikko määrittelee elokuvan kuivaksi ja ylinäytellyksi.
Christine Muzio
Christine Carmen Marie Muzio (10. toukokuuta 1951 Creil – 29. marraskuuta 2018) oli ranskalainen miekkailija ja olympiavoittaja.
Muzio kuului Ranskan floretin joukkuekilpailussa olympiakultaa Moskovassa 1980 ja olympiahopeaa Montréalissa 1976 saavuttaneisiin joukkueisiin. Hän kuoli 67-vuotiaana 29. marraskuuta 2018.
Noël Vandernotte
Étienne Noël Henri Vandernotte (s. 25. joulukuuta 1923 Anglet) on ranskalainen entinen soutaja. Hän kilpaili 12-vuotiaana kesäolympialaisissa 1936 Berliinissä ja sai siellä pronssia sekä perämiehellisessä kaksikossa että nelikossa. Hän on Fernand Vandernotten poika ja Marcel Vandernotten veljenpoika.
Petri Bryk
Petri Baldur Bryk (13. joulukuuta 1913 Sortavala – 25. heinäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, keksijä, metallurgi, diplomi-insinööri ja vuorineuvos.
Petri Brykin isä oli wieninjuutalainen kirjailija, taidemaalari ja hyönteistutkija Felix Bryk ja äiti Aino Mäkinen. Petri Bryk syntyi Sortavalassa, jossa hän kävi koulunsa ensimmäiset vuodet. Sieltä hänen perheensä muutti Tukholmaan, missä hän alkoi käydä klassillista lyseota. Perheen palattua pian Suomeen hän jatkoi koulunkäyntiään ja kirjoitti ylioppilaaksi 1932 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Aino ja Felixin lapsista Beato, myöhempi Kelopuu, vaikutti Silta ja Satama Oy:n toimitusjohtajana ja vuorineuvos Petri Bryk Outokummun toimitusjohtajana. Ruth käytti keramiikkataiteilijana nimeä Rut Bryk. Kansallisia taiteilijanimiä ovat myös hänen miehensä ja tyttärensä, Tapio ja Maaria Wirkkala.
Outokumpu Oyj:n palvelukseen hän tuli vuonna 1938 ja toimi yrityksessä aina vuoteen 1972 asti. Brykistä tuli Outokummun päämetallurgi 1947, johtokunnan jäsen 1949 ja toimitusjohtaja Eero Mäkisen kuoltua 1953 Outokumpu Oyj:n toimitusjohtaja. Outokummussa hänen suurimpana ansionaan voidaan pitää vuosina 1945–1949 kehitettyä kuparin liekkisulatusmenetelmää.
Brykin sisar on keramiikkataiteilija Rut Bryk.
Valerio Perentin
Valerio Perentin (12. heinäkuuta 1909 Izola – 7. tammikuuta 1998 Napoli) oli italialainen soutaja. Hän oli kesäolympialaisissa 1928 Amsterdamissa mukana voittamassa kultaa perämiehellisessä nelikossa. Hän kilpaili siinä myös vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä.
Lankoski
Lankoski () on kylä ja Merikarvianjoen koski Merikarvialla Satakunnassa. Se sijaitsee aivan Valtatie 8:n ja Merikarvianjoen risteyskohdassa noin 40 kilometriä Porista pohjoiseen. Merikarvian kunnan keskustasta on Lankoskelle matkaa 15 kilometriä.
Lankoski on suosittu virkistyskalastuspaikka ja ohikulkijoiden levähdysalue. Alueelta löytyy muun muassa ympäri vuorokauden avoinna oleva kahvila-ravintola sekä majoitusta. Lankoski kuuluu Museoviraston inventoimiin Valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Lankosken ympäristö on pohjoisen Satakunnan vanhaa kalastus- ja erämaa-aluetta, jonka vakituinen asuttaminen aloitettiin vasta 1600- ja 1700-lukujen vaihteessa. Vuonna 1835 Lapväärtistä kotoisin ollut kauppa-apulainen Johan Liljeblad rakennutti koskeen myllyn ja muutaman vuoden kuluessa lisäksi saviastiatehtaan, sahan ja paperitehtaan. Vuonna 1840 toimintansa aloittanutta Lankosken paperitehdasta pidetään Satakunnan ensimmäisenä teollisuuslaitoksena.
Liljebladin kuoltua vuonna 1847 meni merikarvialainen Antti Ahlström naimisiin hänen leskensä kanssa, hankkien samalla Liljebladin liiketoimet omistukseensa. Lankosken mylly ja saha olivat myöhemmin Suomen varakkaammaksi liikemieheksi nousseen Ahlströmin ensimmäisiä yrityksiä. Hän toimi myös laivanvarustajana, rakennuttaen muun muassa Lankoski-nimisen kuunarin, joka vei Ahlströmin yhtiöiden puutavaraa aina Länsi-Intiaan saakka.
Vuonna 1924 myllystä tehtiin voimalaitos. Se tuotti sähköä 1950-luvulle saakka, jolloin Lankosken Sähkö Oy rakennutti uuden nykyisinkin toiminnassa olevan Lankosken voimalaitoksen. Vanhasta myllystä remontoitiin kesäkahvila vuonna 1979.
Vuonna 1887 valmistui Merikarvianjoen yli kulkeva kivinen holvisilta. Lankosken silta palveli vuoteen 1960 asti, jolloin Valtatie 8:n valmistuttua rakennettiin myös uusi silta. Museosilta jäi paikoilleen uuden valtatien viereiselle levähdysalueelle. Vuonna 2002 se suljettiin kokonaan ajoneuvoliikenteltä.
Lankosken alueella kulkee kilometrin mittainen luontopolku, jolla voi tutustua alueen luontoon ja kulttuurihistoriaan.
Patuxent
Patuxent on Chesapeakenlahden sivujoki Yhdysvaltain Marylandin osavaltiossa. Se on keskeisen Marylandin pääjoista keskimmäinen Potomacin ja Patapscon välissä. Patuxentin 2 479 neliökilometrin valuma-alueella asui vuonna 2000 590 800 ihmistä ja väestönkasvu oli suurta. Patuxent on Marylandin rajojen sisäpuolella kokonaan sijaitsevista joista pisin.
Patuxentin alkulähde sijaitsee 185 kilometrin päässä Chesapeakenlahdelta Marylandin kukkuloilla Piedmontissa lähellä neljän piirikunnan rajaa: Howardin, Frederickin, Montgomeryn ja Carrollin. Alkulähde sijautsee vain kilometrin päässä Patapscojoen alkulähteestä Parr’s Springistä. Patuxent virtaa kaakkoon Baltimoren ja Washingtonin väliin jäävän kaupunkialueen poikki. Joki laajenee pujehduskelpoiseksi vuorovesiestuaariksi Queen Annen sataman lähistöllä Prince Georgen piirikunnassa Bowien kaakkoispuolella ja yhtyy Chesapeakenlahteen 84 kilometriä sen jälkeen. Joen estuaari on enimmillään 3,7 kilometriä leveä. Chesapeaken estuaarin syvin kohta (40 metriä) sijaitsee Patuxentin alajuoksulla.
Patuxent rajaa länsipuolellaan Montgomeryn, Prince Georgen, Charlesin ja Saint Maryn piirikuntaa ja itäpuolellaan Howardin, Anne Arundelin ja Calvertin piirikuntaa. Joen kolme suurinta haaraa ovat Little Patuxent, Middle Patuxent ja joen läntinen haara. Middle Patuxent virtaa Little Patuxentiin Savagessa ja yhtyy päähaaraan aivan Bowien kaakkoispuolella. Middle Patuxent on 38,5 kilometriä pitkä ja virtaa Howardin piirikunnan keskellä. Little Patuxent on 61 kilometriä pitkä ja virtaa Howardin piirikunnan koillis- ja kaakkoisosan ja läntisen Anne Arundelin piirikunnan läpi.
Raymond Smullyan
Raymond Smullyan (25. toukokuuta 1919 Far Rockaway, Illinois – 6. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kirjailija, matemaatikko, konserttipianisti, loogikko, taolainen filosofi ja taikuri. Smullyan tunnetaan erityisesti loogisia ja matemaattisia pähkinöitä esittelevistä kirjoistaan.
John Peake
John Morris Peake (s. 26. elokuuta 1924 Cambridge) on brittiläinen entinen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Indianapolisin lastenmuseo
Indianapolisin lastenmuseo on maailman suurin lastenmuseo. Se toimii Indianapolisin kaupungissa Yhdysvaltojen Indianassa. Museossa käy vuosittain yli miljoona vierailijaa. Se kokoelmiin kuuluu yli 120 000 esinettä, jotka jaetaan kolmeen aihepiiriin: Amerikka-kokoelma, Maailman kulttuurit -kokoelma ja Luonto-kokoelma. Koska kohderyhmänä ovat lapset, näyttelyt on suunniteltu mahdollisimman interaktiivisiksi ja niin että lapset saavat osallistua aktiivisesti museokokemukseen.
Museon perusti vuonna 1925 Mary Stewart Carey.
Museo käyttää QRpedia-koodeja, joiden avulla näyttelyesineistä kertovia Wikipedia- artikkeleita voi lukea museovieraan omasta älypuhelimesta.
Maaria Päivinen
Maaria Päivinen (s. 1982 Tohmajärvi) on suomalainen kirjailija ja runoilija.
Päivisen esikoisromaani "Silja ja Mai" ilmestyi vuonna 2010. Toinen romaani, "Minä rakastan sinua nuori mies", julkaistiin vuonna 2011, ja kolmas, "Pintanaarmuja", vuonna 2013. Se oli ehdolla vuoden 2014 Runeberg-palkinnon ja Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Vuonna 2014 Päiviseltä julkaistiin ensimmäinen runokokoelma, "Sinun osasi eivät liiku". Syksyllä 2014 ilmestyi hänen neljäs romaaninsa "On nälkä, on jano".
Päivinen on koulutukseltaan äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.
Ouran saaristo
Ouran saaristo eli Karvianourat on saaristo Selkämerellä Merikarvian kunnassa. Se sijaitsee avomeren äärellä. Mantereelta on ensimmäisiin saariin matkaa noin 4-6 kilometriä.
Pyöreämuotoinen saaristo käsittää yli 300 pientä, pääosin lähes puutonta saarta ja luotoa.
Ouran saaristo kuuluu Selkämeren kansallispuistoon ja on myös Natura 2000-aluetta. Pääsaareen "Ouraluotoon" pääsee Merikarvian keskustaajaman tuntumasta Krookan satamasta lähtevillä venekuljetuksilla. Saareen johtaa 1,8 metrin syvyinen väylä. Lisäksi "Hamskerin" saaressa on retkisatama, jonne johtaa 1,2 metrin väylä.
Vuonna 2002 sai ensiesityksensä Ouran saaristoon sijoittuva Arvo Salon kirjoittama Ouraooppera. Sitä esitettiin harrastelijavoimin neljänä peräkkäisenä kesänä Krookan satamaan rakennetulla näyttämöllä.
Ouran saarista suurimpia ovat keskellä saaristoa sijaitsevat "Pastuskeri, Hevosluoto, Lankrunni, Kuuskrunni, Hamskeri ja Stukkrunni". Näillä saarilla kasvaa myös metsää, ja saarien sisäosien painanteissa on suoperäistä maastoa. Pienempien saarien kasvillisuuteen on olennaisesti vaikuttanut niillä tapahtunut laiduntaminen.
Luonto muistuttaa pohjoisempana olevan Merenkurkun saaristoa. Rantoja hallitsevat tyrnin lisäksi muun muassa merisuolake ja merikohoke. Saarien linnusto on erittäin runsas. Muuttoaikaan saarilla levähtää muun muassa merihanhia, lapasotkia ja pilkkasiipiä. Myös merikotkia on havaittu Ourassa.
Merikarvian kunnan omistama Ouraluoto on saariston lounaisosassa sijaitseva matkailu- ja virkistysalue. Saarella on muun muassa sauna, hiekkapohjainen uimaranta sekä nuotio- ja telttapaikkoja. Ouraluodolla on toiminut luotsiasema vuoteen 1968 saakka. Vanhaa luotsiasemaa vuokrataan nykyään kokous-, ruokailu- ja majoitustiloiksi. Sen kolmannessa kerroksessa on näköalapaikka. Lisäksi Ouraluodossa sijaitsee historiallinen niin sanottu "Ryssänkasarmi", jota vuokrataan majoituskäyttöön.
Saaressa on myös vuonna 1850 alun perin valmistunut pooki, joka viitoittaa Merikarvian satamaan.
Jalkapallon Suomen Cup 1982
Jalkapallon Suomen Cup 1982 oli cupin 28. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 275 joukkuetta joista 40 liiton sarjojen ulkopuolelta.
Loppuotteluun selvisivät Valkeakosken Haka ja Kokkolan Palloveikot, ja se pelattiin Olympiastadionilla. Ottelun voitti Haka 3-2.
1. kierroksella SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueista muodostettiin 12 otteluparia. Näiden otteluiden voittajat etenivät suoraan cupin 7. kierrokselle.
2 rangaistuspotkukilpailu.
Mestarijoukkueen kokonnpano:
Olavi Huttunen, Teuvo Vilen, Reijo Vuorinen, Esko Ranta, Pekka Heikkilä, Heikki Huoviala, Risto Salonen, Mark Dziadulewicz, Jarmo Kujanpää, Endre Kolar, Jari Möykky, Timo Lehtinen, Ari Valvee
Bethany Hamilton
Bethany Meilani Hamilton (s. 8. helmikuuta 1990 Havaiji) on yhdysvaltalainen lainelautailija.
Lokakuussa 2003, ollessaan 13-vuotias, Hamilton joutui lautaillessaan haihyökkäyksen kohteeksi, jonka seurauksena hän menetti vasemman kätensä. Toivuttuaan hän teki pian paluun lainelautailun pariin ja sai vuonna 2004 ESPN:n ESPY Awardin sarjassa Best Comeback Athlete sekä Courage Award -erikoispalkinnon Teen Choice -palkintogaalassa. Hän on kilpaillut ammattilaisena ja voittanut muun muassa hopeaa Billabong ASP World Junior -mestaruuskilpailussa vuonna 2009.
Vuonna 2004 julkaistiin Hamiltonin kirjoittama kirja "Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board" ja vuonna 2011 sai ensi-iltansa hänestä kertova elokuva "Soul Surfer", jonka ohjasi Sean McNamara, ja jonka pääosaa esitti AnnaSophia Robb.
Hamilton avioitui elokuussa 2013 Adam Dirksin kanssa. Vuonna 2014 he osallistuivat yhdessä "Amazing Race" -tositelevisiokilpailun 25. tuotantokaudelle.
Kondrodystrofia
Ruston kasvuhäiriö eli kondrodystrofia on perinnöllinen luiden kasvu- ja luutumishäiriö, ja se aiheuttaa lyhyt- ja kääpiökasvuisuutta.
Ruston kasvuhäiriö ilmenee matalina raajoina. Osalla koiraroduista kasvuhäiriö on jalostuksella saatu perinnöllinen ominaisuus. Tällaisia rotuja ovat esimerkiksi mäyräkoirat, englanninbulldoggi, ranskanbulldoggi, welsh corgi, mopsi, basset hound, lhasa apso, shih tzu, villakoira, jackrusselinterrieri, länsigöötanmaanpystykorva, kiinanpalatsikoira, beagle ja tiibetinspanieli.
Ruston kasvuhäiriöstä kärsivillä koiraroduilla välilevyt rappeutuvat perinnöllisesti jo nuorella iällä. Jo vuoden ikäisellä koiralla saattaa välilevyn nestemäinen sisäosa rustottua ja lopulta välilevy kalkkeutuu. Rappeutunut välilevy on erittäin altis vaurioitumiselle ja siten välilevytyrälle eli mäyräkoirahalvaukselle, jossa koira saattaa kärsiä voimakkaista selkäkivuista tai takajalkojen halvaantumisesta.
Jalkapallon Suomen Cup 1981
Jalkapallon Suomen Cup 1981 oli cupin 27. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 302 joukkuetta joista 40 liiton sarjojen ulkopuolelta.
Loppuotteluun selvisivät Helsingin Jalkapalloklubi ja Kuusysi, ja se pelattiin Helsingin Pallokentällä. Ottelun voitti HJK 4-0.
1. kierroksella SM-sarjan ja 1.divisioonan joukkueista muodostettiin 12 otteluparia. Näiden otteluiden voittajat etenivät suoraan cupin 8. kierrokselle.
1 rangaistuspotkukilpailu.
HJK:n kokoonpano:
Eero Virta, Olli Isoaho, Kalle Niemi, Ari Lehkosuo, Jari Europaeus, Jouko Soini, Juha Dahllund, Jari Rantanen, Pasi Rasimus, Atik Ismail, Pasi Jaakonsaari, Jari Parikka, Martti Holopainen.
Naji Talib
Naji Talib (1917 Nasiriyah, Irak – 23. maaliskuuta 2012) oli Irakin 52. pääministeri 1966–1967 Abd ar-Rahman al-Bazzazin jälkeen.
Talib oli syntyisin maata omistavasta luokasta. Hänen isänsä oli parlamentin jäsen. Talib opiskeli 1930-luvulla Britannian sotilasakatemiassa ja oli Britanniassa Irakin sotilasattaseana 1954–1955. Vuodesta 1958 alkaen hän oli eri alojen ministerinä, ja 1966 hän nousi pääministeriksi.
Pasi Rautio
Pasi Rautio on suomalainen lentopallovalmentaja, joka on valmentanut niin miesten kuin naisten joukkueita. Hän on urallaan valmentanut muun muassa Viron miesten maajoukkuetta sekä ainoana suomalaisena miesten Lentopallon Mestareiden liigassa ESS Falck Pärnua. Rautio on miesten SM-liigassa valmentanut Napapiirin Pallokettuja sekä Tampereen Isku-Volleyta. Viimeiset kaudet hän on toiminut 1-sarjatasolla rovaniemeläisen naislentopallojoukkue Woman Volleyn ohjaajana. Woman Volley nousi Raution alaisuudessa kauden 2011–12 päätteeksi Mestaruusliigaan. Tätä ennen joukkue oli jo kaksi kertaa aiempina vuosina karsinut liigakarsinnoissa paikasta sekä voittanut 1-sarjan mestaruuden.
Gotthold Eisenstein
Ferdinand Gotthold Max Eisenstein (16. huhtikuuta 1823 Berliini, Saksa – 11. lokakuuta 1852 Berliini, Saksa) oli saksalainen matemaatikko. Hän oli erikoistunut lukuteoriaan ja analyysiin ja todisti joitakin tuloksia, jotka olivat käsittämättömiä jopa Gaussille. Hän on julkaissut todistuksen resiprookkilaille.
Eisensteinin mukaan on nimetty muun muassa potenssisarjojen kertoimia koskeva Eisensteinin lause sekä eräs kompleksitason osajoukko, Eisensteinin kokonaisluvut.
Kuten Galois ja Abel ennen häntä, Eisensteinkin kuoli ennen kuin ehti täyttää 30. Hänen kaikki sisaruksensa kuolivat aivokalvontulehdukseen, johon hän itsekin sairastui mutta toipui. Kuolinsyy oli keuhkotuberkuloosi.
Interstate 90
Interstate 90 (I-90) on Seattlesta Bostoniin kulkeva Interstate-tie. Tie on 4 861 kilometriä pitkä ja siten Interstate-teistä pisin. Se oli toiseksi kallein Interstate-tie: rakennuttaminen maksoi 7,5 miljardia dollaria. Tie kulkee kolmentoista eri osavaltion läpi: Washingtonin, Idahon, Montanan, Wyomingin, Etelä-Dakotan, Minnesotan, Wisconsinin, Illinois’n, Indianan, Ohion, Pennsylvanian, New Yorkin ja Massachusettsin.
Monotoninen funktio
Monotoninen funktio on matematiikassa funktio, jonka arvot pelkästään kasvavat tai vähenevät määrittelyjoukossaan.
Määritelmästä voidaan erottaa kaksi erillistä tapausta:
Kummatkin tapaukset sisältyvät yleiseen määritelmään "monotonisesta funktiosta".
Funktio on aidosti monotoninen, jos se on aidosti kasvava tai aidosti vähenevä:
Reaaliluvuilla aidosti monotoninen funktio on samalla bijektio määrittelyjoukolta arvojoukolleen. Se ei kuitenkaan välttämättä ole formula_9:n bijektio formula_9:lle, sillä esimerkiksi eksponenttifunktio e on aidosti kasvava, mutta ei millään reaalilukuarvolla saa negatiivisia arvoja.
Määritelmä antaa tyydyttävän perusteen selvittää tavallisen yksiarvoisen funktion monotonisuutta. Käytännössä on kuitenkin mahdotonta todistaa yksittäinen funktio monotoniseksi, koska silloin täytyisi osoittaa kaikille lukupareille formula_11 ja formula_12 määritelmä todeksi. Käytännössä määritelmää käytetään osoittamaan jokin funktion monotonisuus epätodeksi.
Käytännössä monotonisuus osoitetaan erotusosamäärän
avulla. Jos formula_14 eli formula_15 kaikille lukupareille formula_11 ja formula_12, niin määritelmän mukaan aidosti kasvavalle funktiolle pätee silloin aina formula_18 eli myös formula_19. Jakamalla kummatkin erotukset, saadaan osamäärä positiiviseksi, jos molemmat erotukset ovat samanmerkkiset. Funktio on tällöin aidosti kasvava. Jos erotuksien merkit ovat erit, saadaan osamääräksi negatiivinen ja funktio on aidosti vähenevä.
Erotusosamäärän testaaminen eri lukupareilla ei ole käytännöllistä, vaan erotusosamäärän lauseke muutetaan funktion formula_20 derivaattafunktioksi formula_21 toisen pisteen formula_12 suhteen 
tai vaihtamalla merkintöjä niin, että esitetään derivaattafunktion lauseke kohdassa x
Derivaattafunktion formula_25 ominaisuuksia tutkimalla voidaan päätellä monotonisuuden laatua ja vaihtumista. Monotonisuuden voi jaotella derivaattafunktion ominaisuuksien mukaan koko tarkasteluvälillä seuraavasti:
Aidosti kasvavia alkeisfunktioita koko laajimmassa määrittelyjoukossaan ovat muun muassa muut eksponenttifunktiot (kantaluku > 1), logaritmifunktio, parittomat potenssifunktiot, juurifunktiot, tangenttifunktio ja arcustangenttifunktio.
Aidosti väheneviä alkeisfunktioita ovat muun muassa muut laskevat lineaariset funktiot ja eksponenttifunktiot (0 < kantaluku < 1).
Eksponenttifunktio formula_30 on aidosti kasvava funktio koko reaalilukualueessa. Negatiivisilla x:n arvoilla funktion kasvuvauhti on pieni, mutta positiivisilla arvoilla se kasvaa nopeasti. Eksponenttifunktion derivaattafunktio on myös eksponenttifunktio formula_31, joka on positiivinen eli formula_32 kaikilla x:n arvoilla. Tämä täyttää monotonisuusehdon.
Toisen asteen potenssifunktio formula_33 ei ole monotoninen funktio. Kuvaajasta nähdään, että funktion arvot vähenevät negatiivisilla x:n arvoilla ja kasvavat positiivisilla x:n arvoilla. Jos määrittelyjoukkosta poistettaisiin kaikki negatiiviset luvut, olisi kuvaus 
aidosti kasvava funktio. Negatiivisilla arvoilla kuvaus
olisi aidosti vähenevä funktio.
Institute of Medicine
Institute of Medicine on Yhdysvaltain kansallinen lääketieteellinen akatemia, jonka tarkoitus on tuottaa puolueetonta ja asiantuntevaa tietoa terveydestä ja terveydenhuollosta. Yhdysvaltain muut kansalliset akatemiat ovat Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia, National Academy of Engineering ja Kansallinen tutkimusneuvosto.
Institute of Medicine on perustettu vuonna 1970. Sen puheenjohtaja on Harvey V. Fineberg.
Püspökladány
Püspökladány on noin 14 300 asukkaan kaupunki Koillis-Unkarissa, Hajdú-Biharin läänissä. Se sijaitsee Debrecenin lounaispuolella kolmen alueen, Sárrétin, Hortobágyn ja Nagykunságin yhtymäkohdassa. Kaupunki on tärkeä liikenteellinen solmukohta Budapestista Záhonyyn kulkevan valtatie 4:n ja Romaniasta Biharkeresztesiin kulkevan valtatie 42:n välillä.
Püspökladány on Hämeenlinnan ystävyyskaupunki vuodesta 1987.
One Racing
One Racing on italialainen pikkuformulatalli. Vuonna 2009 tallin kuljettaja Daniel Mancinelli voitti kuljettajien mestaruuden Italian Formula Renault-sarjassa. Talli on kilpaillut myös Eurocup Formula Renault-sarjassa vuosina 2009-2011 vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2011 talli kilpaili myös Formula Renault Alps-sarjassa sijoittuen kuudenneksi. Talli jatkaa sarjassa vuonna 2012.
Centrum Balticum -säätiö
Centrum Balticum -säätiö tekee ja tukee Itämeren alueen laaja-alaista yhteistyötä. Centrum Balticum käynnistää julkista keskustelua ja tarjoaa foorumeita dialogille ja osaamisen vaihdolle. Tavoitteena on yhdistää Itämeren alueen monitasoista toimijakenttää ja toimia siltojen rakentajana asioiden ja toimijoiden välillä. Centrum Balticum -säätiö perustettiin vuonna 2007 Turun kaupungin, Turun yliopistosäätiön, Åbo Akademin, Turun kauppakorkeakoulun tukisäätiön, Porin kaupungin, Uudenkaupungin kaupungin, Rauman kaupungin, Vaasan kaupungin ja Varsinais-Suomen liiton toimesta.
Säätiön toiminta jakautuu Centrum Balticumiin, Saaristomeren Suojelurahastoon ja Turku-prosessin sihteeristöön. Lisäksi Turun kaupunki on osoittanut Centrum Balticumille Itämerihaasteen ja EU:n Itämeren alueen strategian HA Neighbours -toimen koordinointivastuun.
Käytännössä Centrum Balticum -säätiön toiminta koostuu hankkeista, julkaisuista ja tapahtumista. Hankkeissa keskus vastaa tavallisesti koordinointitehtävistä, sisällön kehittämisestä ja viestinnästä. Centrum Balticumin hankkeita ovat muun muassa EU:n Itämeren alueen strategian sisäistä ja ulkoista viestintää ylläpitävä ja kehittävä Let's Communicate -hanke sekä oikeudellinen osaamiskeskus Baltic Area Legal Studies BALEX. Centrum Balticumin tärkeimpiä julkaisuja ovat lähes 10 000 suomalaista viikoittain tavoittava Pulloposti-kolumnisarja ja politiikkasuosituksia päättäjille tarjoava Baltic Sea Region Policy Briefing -sarja. Tapahtumista tunnetuin on vuodesta 2008 järjestetty Itämeri-foorumi, joka kokoaa vuosittain noin 300 eri alojen asiantuntijaa keskustelemaan Itämeren alueen tilasta ja kehityksestä.
Säätiön ylintä päätäntävaltaa käyttää hallitus, jossa jokaisella perustajajäsenellä on oma edustajansa. Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimii Turun kaupunginjohtaja Aleksi Randell ja varapuheenjohtajana Turun yliopiston vararehtori Riitta Pyykkö. Lisäksi säätiöllä on oma korkean tason kansainvälinen valtuuskunta, joka pohtii ja visioi Itämeren alueen tulevaisuutta yli 30 arvostetun vaikuttajan voimin. Valtuuskunta johtaa presidentti Tarja Halonen.
Sini Hentilä
Sini Sofia Helena Hentilä (o.s. Kiiski, s. 5. maaliskuuta 1990 Laitila) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa Laitilan Jyskettä ja hänen valmentajinaan ovat toimineet hänen isänsä Jari Kiiski ja vuosina 2008–2010 mukana ollut Kimmo Kinnunen. Juniorivuosinaan hän harrasti monipuolisesti eri yleisurheilulajeja, mutta keihäänheitto on ajan saatossa muodostunut hänen päälajikseen. Hän on myös voittanut pronssia 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2007. Kiiski on heittänyt ennätyksekseen 54,77 m vuonna 2010 ja tämä tulos oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijaan 16.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2010
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2010 järjestettiin 10.–11. heinäkuuta Pedersöressä.
Kun kyyhkyset katosivat
Kun kyyhkyset katosivat on Sofi Oksasen vuonna 2012 ilmestynyt romaani. Se on Oksasen Viron lähihistoriaa käsittelevän Kvartetti-sarjan kolmas osa. Sarjan edelliset osat ovat "Stalinin lehmät" (2003) ja Finlandia-palkinnon saanut "Puhdistus" (2008). Kirjan kustansi Like. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1930–1960-luvuille. Kirjasta otettiin ennätyksellisen suuri sadantuhannen kappaleen ensipainos. Teoksesta on sovitettu Oksasen itsensä dramatisoima samanniminen näytelmä, jonka kantaesitys oli Kansallisteatterissa marraskuussa 2013. Toinen sovitus nähtiin Tarton Vanemuinessa. Kolmas sovitus, suomalais-virolainen yhteisproduktio, jonka ohjaa Priit Pedajas sai ensi-iltansa tammikuussa 2016 Kuopion kaupunginteatterissa.
Ensimmäisissä arvioissa teosta pidettiin kiinnostavana mutta "Puhdistukseen" verrattuna vaikeana, sillä sen kuviot asettuvat paikalleen vasta lopussa. "Helsingin Sanomissa" kriitikko Antti Majander sanoi, että toinen lukukerta on antoisa, ja ”ko­mea kir­jal­li­nen som­mi­tel­ma pää­see oi­keuk­siin­sa”. "Aamulehden" Juhani Branderin mukaan kiintoisinta on Oksasen taito kuvata selviytymistilan varassa eläviä ihmisiä, jolloin näiden pinnanalaiset taipumukset tulevat esille. Näytelmäversio sai Helsingin Sanomien kriitikolta negatiivisen arvostelun.
Kirjan käännösoikeudet on myyty useaan maahan, muun muassa Viroon, Pohjoismaihin, Espanjaan, Ranskaan, Saksaan, Tšekkiin ja Ukrainaan. Yhdysvalloissa sen julkaisee merkittävä kustannusyhtiö Knopf.
Teoksen on virontanut virolainen kirjailija Jan Kaus, joka on kertonut korjanneensa muutamia yksityiskohtia pikkutarkkojen virolaisten lukijoiden vuoksi, sillä Kausin mukaan ”Virossa osa lukijoista jää ikään kuin tekstin pinnalle”.
Ville Wendelin
Ville Wendelin (s. 14. toukokuuta 1990 Turku) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentavat Jaakko Erkinheimo ja Jani Ratia.
Wendelin on voittanut aikuisten ulkoratojen SM-kisoista yhdeksän mitalia; kaksi hopeaa ja yhden pronssin 400 metrin juoksusta sekä kaksi hopeaa 4 × 100 metrin viestistä ja kolme hopeaa ja yksi pronssi 4 × 400 metrin viestistä. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut pronssia 200 metrin juoksussa 2013 ja pronssia 400 metrin juoksussa 2015. Kansainvälisellä tasolla hänen paras saavutuksensa on pronssi Euroopan nuorten olympiafestivaalien 400 metriltä 17-vuotiaiden sarjasta vuodelta 2007. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Wendelin juoksi 400 metrin alkuerissä ajan 46,66 s mutta hänet hylättiin ratarikon vuoksi. Hän voitti Pohjolan mestaruudet 200 ja 400 metrin matkoilla vuonna 2012.
Wendelinin ennätyksiä ulkoradoilla ovat 100 metrillä 10,75, 200 metrillä 21,62 ja 400 metrillä 47,21 sekä sisäradoilla 60 metrillä 6,96, 200 metrillä 21,99 ja 400 metrillä 48,15. Juniori-ikäisenä hän rikkoi useita yleisurheilun Suomen ikäkausiennätyksiä, muun muassa 150 metrillä (9-vuotiaiden SE 22,16 ja 11-vuotiaiden SE 20,21), 200 metrillä (11-vuotiaiden SE 27,27 ja 15-vuotiaiden ylipitkän radan halli-SE 23,44), 300 metrillä (15-vuotiaiden SE 35,61 ja 15-vuotiaiden halli-SE 36,89) ja 400 metrillä (15-vuotiaiden SE 50,58).
Jouko Vuorinen
Jouko Ensio Vuorinen (16. lokakuuta 1910 Turku – 25. tammikuuta 1997 Lohja) oli maaperätutkija ja Maatalouden Tutkimuskeskuksen ylijohtaja. Hän valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1937, väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1939 (arvo 1940) ja sai riemutohtorin arvon Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan tohtorinpromootiossa 1990.
Vuorinen aloitti heti valmistumisensa jälkeen Maatalouden koelaitoksen (nyk. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus, MTT) maantutkimusosaston kemistinä (1937-), toimi agrogeologina (1942-) ja osastonjohtajana ja professorina (1947-) ja nimitettiin silloisen Maatalouden tutkimuskeskuksen ylijohtajaksi (1960–1973). Hänellä oli keskeinen osuus sen prosessin valmistelussa, jolla tutkimuskeskus siirtyi hallitusti Jokioisiin Tikkurilasta. Eläkepäivinään hän halusi panna teorian käytäntöön ja hankki Alitalon tilan Lohjansaaresta ja viljeli sitä vaimonsa kanssa 15 vuotta muuttaen rappiotilan nykyaikaiseksi omenanviljelytilaksi. Hänellä oli runsaasti yhteyksiä ulkomaille Amerikasta Japaniin asti, ja hän oli mm. Neuvostoliiton maatalousakatemian ulkomainen jäsen (1967).
Vuorinen oli sodassa autokomppanian päällikkönä ja yleni reservin majuriksi. Aimo Turusen kanssa he olivat viimeiset suomalaiset, jotka lähtivät sodan lopussa Petroskoista 1944.
Vuorisella oli olennainen osuus Suomen maatalousmaiden kartoituksessa ja maaperän analysoinnissa. Hän oli viljavuustutkimuksen kehittäjä ja alullepanija Suomessa 1940-luvulla ja oli myös mukana perustamassa Viljavuuspalvelu Oy:tä, joka tekee viljelijöille maaperäanalyyseja. Tätä työtä hän teki myös kansainvälisesti mm. YK:n maatalousjärjestön FAO:n Euroopan maatalouskomission toimeenpanevan komitean jäsenenä ja sen maaperäkartoitusryhmän jäsenenä ja puheenjohtajana.
Vuorinen toimi lukuisissa kansalaisjärjestöissä ja yhdistyksissä. Näistä tärkein ja pitkäaikaisin oli Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen johtokunnan jäsenyys (1942–1981) ja ennätyspitkä puheenjohtajuus (1947–1981). Maltillinen ja tasapainottava Vuorinen oli keskeinen tekijä siinä, että liike ei hänen aikanaan joutunut sellaisiin ristiriitoihin mm. naispappeuskysymyksissä ja ahtaassa kirjaimellisessa raamatuntulkinnassa, joka on leimannut sitä hänen kautensa jälkeen. Hän toimi useissa kirkon ja kristillisten järjestöjen luottamustoimissa. Vuorinen oli myös raittiusmies, joka toimi mm. Kansalaisjärjestöjen raittiustoiminnan keskusliiton hallituksen jäsenenä (1956–1970). Hän oli Yleisradion ohjelmaneuvoston jäsen 1950–1955 ja toimi puutarhajärjestöissä, mm. Hedelmänviljelijäin yhdistyksen (1954–1970) puheenjohtajana.
Pauliina Laamanen
Pauliina Laamanen (s. 10. lokakuuta 1984 Savonlinna) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Savonlinnan Rientoa ja hänen valmentajanaan toimi Jarmo Hirvonen. Aikuisten SM-kisoista Laamanen saavutti pronssia talviheittojen SM-kilpailuissa 2007 ja lisäksi hänellä on yksi SM-kulta alle 20-vuotiaiden sarjasta ja neljä kultaa alle 23-vuotiaiden sarjasta. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole kilpaillut vuoden 2008 jälkeen. Ennätyksensä 57,13 hän heitti vuonna 2007 ja tämä tulos riittää Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijaan 13.
Jouni Waldén
Jouni Antero Waldén (s. 9. tammikuuta 1982 Kuopio) on suomalainen kiekonheittäjä.
Hän aloitti yleisurheilu-uransa Kuopion NMKY:n riveissä, josta siirtyi edustamaan Ikaalisten Urheilijoita vuonna 2005. Vuosina 2002–2013 häntä valmensi Anssi Mäkinen ja vuodesta 2013 lähtien hän on valmentanut itse itseään.
Aikuisten SM-kisoista hän on saavuttanut kultaa Kalevan kisoissa 2013 ja hopeaa 2011, 2012, 2014 ja 2015 sekä pronssia 2009. Alle 23-vuotiaiden SM-kisoista Waldén on voittanut kultaa 2003 ja hopeaa 2004.
Hänen ennätyksensä 61,95 m on vuodelta 2014.
Tetrasykliset masennuslääkkeet
Tetrasyklisiin masennuslääkkeisiin kuuluu viisi lääkeainetta. Luokittelu pohjautu Achté & Tammisen teokseen Psykiatrian käsikirja, joka on vuodelta 1998. Mirtatsapiini on kuitenkin mianseriinin pyridiinianalogi, joten lukeutunee tähän samaan ryhmään. Mirtatsapiini on luokiteltu myös NaSSA-lääkkeenä (Noradrenergic and specific serotonergic antidepressants). Kari Siimeksen teos luokittelee mianseriinin ja mirtatsapiinin samaan ryhmään (NaSSA).
Tetrasykliset lääkeaineet kehitettiin turvallisemmiksi tuotteiksi käyttää, kuin niiden edeltäjät: trisykliset masennuslääkkeet. Nämä aiheuttavat muun muassa antikolinergisia sivuoireita sekä ovat yliannosteltuina jopa hengenvaarallisia. Niillä on myrkyllinen vaikutus verenkiertoelimistöön suurilla annoksilla.
Noora Toivo
Noora Toivo (s. 29. kesäkuuta 1989 Toijala) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Toijalan Vauhtia ja hänen valmentajanaan toimii Juha Sainio. Aitajuoksujen lisäksi Toivo juoksee myös sileitä pikamatkoja.
Kalevan kisoissa 2013 Toivo saavutti pronssia 400 metrin aidoissa. Hän sai vuonna 2010 ulkoradoilla kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta. Sisäradoilla Toivo on saanut 300 metrin aitajuoksussa kultaa (2012) ja hopeaa (2008), pronssia 400 metrin aitajuoksussa (2009) sekä hopeaa 400 metrin juoksussa (2012).
Myös Toivon kaksoissisko Nelli Toivo on pikajuoksija.
Nelli Toivo
Nelli Toivo (s. 29. kesäkuuta 1989 Toijala) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Toijalan Vauhtia ja hänen valmentajanaan toimii Juha Sainio. Toivo on kilpailee satunnaisesti myös 100 metrin aitajuoksussa, mutta sileät pikamatkat ovat hänelle päämatkoja. Aikuisten SM-kisoista hän on saavuttanut pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksusta ja kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta.
Myös hänen kaksoissiskonsa Noora Toivo on pikajuoksija.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1981
Jalkapallon I divisioonan kausi 1981 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi jakautui kahteen vaiheeseen. Runkosarjan jälkeen neljä parasta siirtyi karsimaan Mestaruussarjan paikoista. Kahdeksan jäljelle jäänyttä jatkoi I divisioonan loppusarjassa, johon saivat mukaansa runkosarjan puolitetut pisteet.
Maalikuninkuuden voitti Oulun Työväen Palloilijoita edustanut Wladyslaw Dabrowski, joka teki kauden aikana 26 maalia. Se säilyi Suomen toiseksi korkeimman sarjatason maaliennätyksenä vuoteen 2014 saakka, jolloin ennätyksen rikkoi FC Hakan Kalle Multanen.
Uusinta Nokialla: JyP-77 - Honka 1-5.
Neljä parasta karsimaan Mestaruussarjan neljän heikoimman kanssa.
Lee Unkrich
Lee Unkrich (s. 8. elokuuta 1967) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, leikkaaja ja käsikirjoittaja. Unkrich on työskennellyt vuodesta 1994 Pixarin animaatiostudiolla, ensin leikaajana ja myöhemmin ohjaajana. Unkrich on toiminut apuohjaajana elokuvissa "Toy Story 2", "Monsterit Oy" ja "Nemoa etsimässä". Hänen ensimmäinen oma ohjaustyö, "Toy Story 3", palkittiin parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnolla vuonna 2011.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2011
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2011 järjestettiin 9.–10. heinäkuuta Tuusulassa.
Kertomus näkevistä
Kertomus näkevistä (Ensaio sobre a Lucidez) on Nobel-palkitun kirjailijan José Saramagon teoksen "Kertomus sokeudesta" sisarteos.
Kertomus näkevistä sijoittuu neljän vuoden päähän valkotaudin alkamisesta. Kirjassa on kaksi osaa, joista ensimmäinen alkaa vaaleilla, joissa suurin osa pääkaupungin asukkaista palauttaa tyhjän lapun. Vaalit synnyttävät kaaoksen, josta etenkin valtaeliitti on huolissaan, koska vallanjako on epäselvä.
Toisessa osassa, tavataan edellisestä romaanista tutut henkilöt. Sokeuden aikana silmälääkärin vaimo, auttoi näkevänä joukkoa ihmisiä, jotka ovat siitä lähtien olleet ystäviä ja pitäneet yhteyttä. Tämän ryhmän kaupungista paossa oleva johto panee valvontaan. Pian sokeat saavat näkönsä takaisin mutta tapahtumille etsitään syyllistä, johon silmälääkärin vaimo on näkönsä säilyttäneenä täydellinen ehdokas.
Kristiina Auno
Kristiina Auno (s. 11. helmikuuta 1989 Kajaani) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Kuivasjärven Auraa ja hänen valmentajanaan toimii Anne Karvinen-Poutanen. Aunon päämatka on 400 metrin aitajuoksu, mutta hän on kilpaillut myös muilla juoksumatkoilla 100 metrin juoksusta 1 500 metrin juoksuun. Aikuisten SM-tasolla hän on voittanut ulkoradoilla pronssia 400 metrin aitajuoksussa ja sisäradoilla pronssia 300 metrin aitajuoksussa.
Mississippi (täsmennyssivu)
Mississippi tarkoittaa seuraavia asioita:
Simo Pälli
Simo Pälli (17. joulukuuta 1906 Niemelänkylä, Ylivieska – 1. tammikuuta 1984 Ylivieska) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari.
Pällin vanhemmat olivat Uhtualta kotosin olleet Feodor Nikifarovits Pällijeff ja Irene Semenovna Afanasjeff. Pällin isä piti pientä kyläkauppaa Niemelänkylässä. Hän pääsi kansakoulusta 1919 ja alkoi sitten harrastaa piirtämistä ja maalaamista saaden aluksi ohjausta Paavo-veljeltään joka oli käynyt Turun piirustuskoulua.
Pälli toimi vapaana taiteilijana jo vuodesta 1924 lähtien. Hänen tuotantoonsa kuului muotokuvia, maisemamaalauksia ja piirustuksia. Pälli teki 1930-luvulla useita maalausmatkoja polkupyörällä Lappiin ja Petsamoon sekä kiersi myymässä taulujaan yhdessä veljensä Teron kanssa. Ensimmäisen oman näyttelynsä hän piti 1945 Oulussa ja hän osallistui sitten useisiin yhteisnäyttelyihin. Oman kämppäateljeensa Pälli rakensi 1953 Ylivieskaan.
Pälli sai Pohjois-Pohjanmaan rahaston palkinnon 1970, Ylivieskan kaupungin taidepalkinnon 1975 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1976. Hän jatkoi maalaamista vuoteen 1982 saakka.
Simo Pälli oli naimisissa vuodesta 1934 Helvi Pohjolan kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta joista tunnettuja ovat taidemaalari Seppo Pälli, valokuvaaja Mauno Pälli ja viulutaiteilija Olavi Pälli.
Emma Montell
Emma Montell (s. 29. lokakuuta 1981 Ylitornio) on suomalainen aitajuoksija. Hänen päämatkansa on 100 metrin aitajuoksu, mutta hän on kilpaillut myös muilla pikajuoksumatkoilla. Montell edustaa Aavasaksan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Markku Montell. Aikuisten SM-kisoista hän on voittanut ulkoradoilta kaksi pronssia 100 metrin aitajuoksussa ja sisäradoilta kultaa ja kaksi hopeaa 60 metrin aitajuoksussa.
Myös hänen siskonsa Annu Montell on yleisurheilija.
Aavasaksan Urheilijat
Aavasaksan Urheilijat (lyhenne AavU) on vuonna 1937 Ylitorniolla perustettu urheiluseura. AavU on yleisseura ja sen lajivalikoimiin kuuluvat hiihto, yleisurheilu, painonnosto, jalkapallo, ilma-aseampumaurheilu ja kuntoliikunta. Tunnettuja AavU:n riveissä urheilleita ovat mm. Sami Jauhojärvi, Emma Montell, Annu Montell ja Ida Aidanpää.
Annu Montell
Annu Montell (s. 7. toukokuuta 1976 Ylitornio) on entinen suomalainen seitsenottelija. Hän edusti Aavasaksan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi hänen isänsä Markku Montell. Aikuisten tasolla hän voitti ulkoratojen SM-kilpailuissa kuusi mitallia; pronssia korkeushypyssä, kultaa pituushypyssä ja neljä hopeaa seitsenottelussa. Sisäratojen SM-kilpailuista Montell voitti kaksi hopeaa ja kaksi pronssia viisiottelussa. Montell on myös seitsenottelun nuorten Euroopan mestari vuodelta 1995 ja samassa kilpailussa Katja Ripatti oli kolmas. Hän ei ole kilpaillut virallisissa kilpailuissa vuoden 2004 jälkeen. Hänen ennätyksensä seitsenottelussa on 5931 pistettä, mikä oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijaan 9.
Myös hänen siskonsa Emma Montell on yleisurheilija.
Iivari Halttu
Iivari (Kaarlo Isak Antinpoika) Halttu (1. tammikuuta 1894 Haukipudas – 8. heinäkuuta 1951 Alatornio) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari.
Haltun vanhemmat olivat Kuivaniemen entinen kunnankirjuri Antti Halttu ja Iida Kustaava Halttu.
Iivari Halttu muutti 1917 Haukiputaalta ensin Alatorniolle ja sitten Kuivaniemelle. Hän asui yksin mökissään ja myi maalaamiaan tauluja lähiympäristön asukkaille sekä teki myös maataloustöitä taloissa. Haltun tunnetuin maalaus on 1941 valmistunut Kuivaniemen kirkon alttaritaulu "Jeesus tyynnyttää myrskyn", joka on pienen kuvan pohjalta tehty jäljennös Pietarin Aleksanteri Nevskin luostarin kirkossa olevasta taulusta.
Halttu muutti 1940-luvun lopulla Alatorniolle, jossa hän sitten kuoli 57-vuotiaana.
Mauri Kaattari
Mauri Antero Kaattari (s. 6. helmikuuta 1986 Himanka) on suomalainen kymmenottelija, joka edustaa Himangan Urheilijoita. Häntä valmentavat Kimmo Perkkiö ja Tapani Haapakoski.
Kaattari voitti kymmenottelun 19-vuotiaiden EM-pronssia vuonna 2005 tuloksella 7427. Kalevan kisoissa Kaattari on voittanut kymmenottelussa SM-kultaa vuonna 2013 ja hopeaa vuonna 2011. Hän on voittanut myös pronssia kolmiloikassa vuonna 2009 ja korkeushypyssä vuonna 2014.
Sisäratojen SM-kisoissa Kaattari on saavuttanut kaksitoista mitalia; korkeushypyssä kultaa 2015, hopeaa 2005 (jaettu 2. sija), 2012, 2013 ja 2016 sekä pronssia 2009, 2011 ja 2014 sekä seitsenottelusta kultaa 2013 ja hopeaa 2010, 2011 ja 2014.
Kaattarin ennätys kymmenottelussa on 7 333 pistettä (28.7.2013). Hänen korkeushyppyennätyksensä on ulkoradoilla 217 cm (2005) ja hallissa 216 cm (2013). Kaattarin seiväshyppyennätys on ulkona 510 cm (2005) ja hallissa 500 cm (2008). Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on ulkona 15,37 m (2007).
Sjuksköterskeföreningen i Finland
Sjuksköterskeföreningen i Finland (Suomen sairaanhoitajataryhdistys) on vuonna 1898 perustettu ruotsinkielinen sairaanhoitajien järjestö Suomessa. Järjestö on Pohjoismaiden ensimmäinen sairaanhoitajien järjestö.
Järjestön puheenjohtajina ovat toimineet:
Michel Bonnevie
Michel Bonnevie (19. marraskuuta 1921 Chaville – 10. syyskuuta 2018) oli ranskalainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Bonnevie pelasi Ranskan miesten maajoukkueessa vuosina 1948–1950 kymmenen ottelua ja teki niissä 13 pistettä. Hän kuului Ranskan kokoonpanoon maan saavuttaessa olympiahopeaa Lontoossa 1948. Bonnevie kuoli 96-vuotiaana 10. syyskuuta 2018.
Jasmin Showlah
Jasmin Susanna Showlah (s. 30. toukokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa HIFK:ta. Hänen valmentajanaan on toiminut vuodesta 2013 lähtien Atte Pettinen. Aiemmin Showlahia valmensi Anne Suoranta.
Aikuisten SM-kilpailuista Showlah on saavuttanut ulkoradoilta hopeaa 100 metrin juoksusta (2010) sekä kolme kultaa, kolme hopeaa ja yhden pronssin 4 × 100 metrin viestijuoksusta ja yhden hopean 4 × 400 metrin viestijuoksusta. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 60 metrin juoksussa kultaa 2016 ja kolme pronssia, 200 metrin juoksussa yhden hopean sekä viestijuoksussa kultaa 2017 ja kaksi hopeaa.
Ainoa arvokisa edustus Showlahilla on 19-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2008, jossa hän juoksi 100 metrin alkuerissä 19. sijalle.