hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bronisław Malinowski
Bronisław Kasper Malinowski (7. huhtikuuta 1884 Krakova, Itävalta-Unkari — 16. toukokuuta 1942 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat) oli puolalaissyntyinen antropologi, joka teki merkittävän osan elämäntyöstään Isossa-Britanniassa. Malinowskia pidetään yhtenä ns. funktionalistisen koulukunnan huomattavimmista edustajista.
Bronisław Malinowski aloitti tieteellisen uransa Krakovassa, silloisessa Itävalta-Unkarissa, ja suoritti Jagellon yliopistossa filosofian tohtorin tutkinnon pääaineinaan matematiikka ja luonnontieteet. Hän perehtyi myös James George Frazerin, Karl Bücherin ja Wilhelm Wundtin kirjoituksiin; luettuaan Frazerin teoksen "The Golden Bough" hän päätti ryhtyä antropologiksi. Hänen funktionalististen näkemystensä edeltäjinä voidaan pitää myös Herbert Spenceriä, William Jamesia ja Emile Durkheimia. Hän oli kiinnostunut psykoanalyysin sovelluksista ja pyrki osoittamaan, etteivät oidipuskompleksi ja muut psykologiset ristiriidat olisi luonteeltaan yleismaailmallisia.
Malinowski seurasi Wundtin luentoja Leipzigissa, ennen kuin muutti Britanniaan vuonna 1910. Hän teki antropologista kenttätyötä Tyynenmeren saaristoissa ja Australiassa ja I maailmansodan jälkeen suoritti tohtorintutkinnon London School of Economics -korkeakoulussa. Hänen työnohjaajansa oli Charles Gabriel Seligman, ja hänen opettajiinsa kuului myös suomalainen Edvard Westermarck. Sittemmin Malinowski teki kenttätyötä myös pueblointiaanien parissa 1920-luvulla, Etelä- ja Itä-Afrikassa ja Meksikossa 1930-luvulla. Hän sai Britannian kansalaisuuden vuonna 1931.
Malinowski hoiti Lontoon yliopistossa antropologian professuuria vuodesta 1927 lähtien, ja II maailmansodan puhjettua hän jäi Yhdysvaltoihin ja opetti Yalen yliopistossa. Malinowskin tunnetuin teos on "Argonauts of the Western Pacific" (1922). Päätutkimukset koskivat Trobriandsaarten kansojen tapoja ja sosiaalista järjestystä.
Antropologisessa työssään Malinowski hyödynsi niin kutsuttua osallistuvaa havainnointia. Hän osasi kuvata kulttuurien ominaislaatua elävästi ja konkreettisesti. Yhteiskuntien tutkimisessa hän erotti neljä keskeistä näkökohtaa:
Malinowski korostaa kulttuuri-ilmiöiden globaalisuutta ja funktionaalisuutta: esimerkiksi kaupankäynti vaikuttaa koko yhteisön elämään, kaikkiin sosiaalisiin tasoihin sekä ekologisiin, teknologisiin, maagisiin ja myyttisiin näkemyksiin.
Tarzan, apinamies
Tarzan, apinamies (engl. "Tarzan, the Ape Man") on vuonna 1981 julkaistu seikkailuelokuva, joka perustuu osittain Edgar Rice Burroughsin romaaniin "Tarzan, apinain kuningas". Elokuvan pääosia esittävät Bo Derek, Richard Harris, John Phillip Law, Miles O'Keeffe, Akushula Selayah, Steve Strong, Maxime Philoe ja Leonard Bailey. Elokuvan on ohjannut John Derek. Elokuva menestyi taloudellisesti kritiikistä huolimatta ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen sanoo elokuvaa ”aikuisten "Siniseksi laguuniksi"” ja ”lässähtäneeksi lystiksi norsujen keskellä”. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. Amerikkalainen "VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo elokuvaa ”raskassoutuiseksi ja kieroutuneeksi tekosyyksi nähdä Bo Derek alasti” ja pitää sitä niin huonona, ettei sitkeimpien Tarzan-fanienkaan kannata vaivautua. Tähtien sijasta ”Kultainen videonoutaja” antaa sille huonoimmille elokuville varaamansa arvosanan ”WOOf!”.
Lilacs in the Spring
Lilacs in the Spring on vuonna 1954 julkaistu romanttinen fantasiakomedia, joka perustuu samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Errol Flynn, Anna Neagle, David Farrar, Kathleen Harrison, Peter Graves, Helen Haye, Scott Sanders ja Alan Gifford. Elokuvan on ohjannut Herbert Wilcox. Elokuva oli Sean Conneryn ensimmäinen.
He antoivat hänelle aseen
He antoivat hänelle aseen (engl. "They Gave Him a Gun") on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen draama-/rikoselokuva vuodelta 1937. Pääosissa ovat Spencer Tracy, Gladys George ja Franchot Tone. "He antoivat hänelle aseen" perustuu William J. Cowenin samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta Cyril Hume, Richard Maibaum ja Maurice Rapf loivat käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiö tuotti elokuvan.
Vincent Riotta
Vincent Riotta (s. 1959 Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa italialaista Martinia vuonna 2003 ilmestyneessä romanttisessa komediassa "Toscanan auringon alla".
Laituri (elokuva)
Laituri on Eino Ruutsalon ohjaama komediallinen draamaelokuva vuodelta 1965. Ruutsalo myös käsikirjoitti, tuotti, kuvasi ja leikkasi elokuvan itse. Elokuva oli Ruutsalon neljäs ja toiseksi viimeinen pitkä elokuva. Pääosassa näyttelee Matti Ruohola ensimmäisessä elokuvaroolissaan.
Elokuvassa esiintyvät myös muiden muassa kuvataiteilija Tapio Junno ja sittemmin uutisankkurina tunnettu Kaj Lindén.
"Laiturin" ensi-ilta oli 26. marraskuuta 1965. Tämän jälkeen se on esitetty televisiossa vuosina 1968, 1978, 1987, 1995, 2004, 2013 ja 2014.
"Laituria" esitettiin Ruotsin elokuvateattereissa 40-minuuttiseksi typistettynä nimellä "Sexliv är helkul!" ().
"Laituri" herätti paljon ristiriitaisia tunteita. Elokuvan vastaanotto ei ollut kovin hyvä. Edes televisioesitykset vuosikymmenten jälkeen eivät ole parantaneet elokuvan mainetta.
Jani Hakkarainen
Jani Ilari Hakkarainen (s. 1975 Lappenranta) on suomalainen filosofi, Tampereen yliopiston yliopistonlehtori, teoreettisen filosofian dosentti ja kollegion jäsen. Hän on toimi aiemmin Tampereen yliopiston tutkijatohtorina (2013-2018). Filosofiassa Hakkarainen on tutkinut filosofian historiaa, erityisesti skottifilosofi David Humea ja metafysiikkaa. Hän on julkaissut niistä useita kansainvälisiä, vertaisarvioituja artikkeleita, osan dosentti Markku Keinäsen ja/tai tohtori Antti Keskisen kanssa. Hakkaraisella on esitelmöinyt kansainvälisissä tieteellisissä kokouksissa tai ulkomaisissa yliopistoissa yli 70 kertaa. Hän on myös järjestänyt useita kansainvälisiä tieteellisiä kokouksia sekä toiminut vertaisarvioijana monissa filosofian johtavissa aikakauslehdissä. Hakkarainen on ohjannut tohtori Matias Slavovin väitöskirjan Humen filosofiasta (Jyväskylän yliopisto 2016) ja tohtori Markku Ylisen väitöskirjan skeptisismistä renessanssi- ja 1600-luvun filosofiassa (Tampereen yliopisto 2016). Suomalaiseen poliittisen ajattelun historian oppikirjaan, "Klassiset poliittiset ajattelijat" (Vastapaino 2012) Hakkarainen on kirjoittanut luvun Humesta. Vuosina 2009-2011 hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtori ja lukuvuonna 2008-2009 sekä keväällä 2014 Visiting Fellow Yalen yliopiston filosofian laitoksella.
Yliopiston kolmatta tehtävää Hakkarainen on toteuttanut yhteiskunnallisena keskustelija esimerkiksi Iltalehden blogissaan. Hän on kirjoittanut historiasta, urheilusta ja politiikasta.
Hakkarainen on myös toiminut vuosina 1992-2008 15 kautta salibandyvalmentajana muiden muassa Salibandyliigassa, Naisten Salibandyliigassa, miesten ensimmäisessä divisionassa ja A-poikien SM-sarjassa. Hän on edustanut esimerkiksi Gunnersia, Kooveeta ja Manse Unitedia. Hakkarainen oli Kooveen ensimmäinen miesten päävalmentaja kaudella 1996-1997, jolloin joukkue voitti ylivoimaisesti ensimmäisen divisioonan. Gunnersissa Hakkarainen voitti miesten Suomen cupin vuonna 1999.
Valmentamisen lopetettuaan vuonna 2008 Hakkarainen on toiminut salibandyanalyytikkona Urheilulehdessä ja Pääkallo.fi:ssä sekä salibandyn kommentaattorina Elisalla, IS-TV:llä ja Veikkaus Tv:llä.
Hakkaraisen isoisä oli näyttelijä Hemmo Hakkarainen. Hänen setänsä on historioitsija Mika Hakkarainen. Hakkarainen on naimisissa.
Haapajärvi (täsmennyssivu)
Haapajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Portti ikuisuuteen
Portti ikuisuuteen (engl. "Heaven's Gate") on vuonna 1981 julkaistu lännenelokuva, joka perustuu vuonna 1890 Wyomingissa sattuneeseen Johnsonin piirikunnan selkkaukseen suurmaanomistajien ja maahanmuuttajien välillä. Elokuvan pääosia esittävät muun muassa Kris Kristofferson, Christopher Walken, Isabelle Huppert, Jeff Bridges, John Hurt, Sam Waterston, Brad Dourif, Joseph Cotten, Paul Koslo ja Geoffrey Lewis. Terry O'Quinn, Mickey Rourke, Tom Noonan ja Willem Dafoe tekevät pienen roolin elokuvassa. Elokuvan on ohjannut Michael Cimino. Elokuva tuotti suuret tappiot ja sai Razzie-palkinnon huonoimmasta ohjauksesta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen näkee "Portin ikuisuuteen" kunnianhimoisen avarana ja eeppisenä balladina, jota vaivaavat vain hätävarjelun liioitteluksi yltyneet monet leikkausversiot. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Taiteen elämä ja kuolema
Taiteen elämä ja kuolema – Kirjoituksia kahdesta modernista taidekäsityksestä on Veli-Matti Saarisen kirjoituskokoelma, joka pohjautuu hänen luentoihinsa eri korkeakouluissa. Hänen tavoitteensa on tuoda esille ajatuksia, jotka kommunikoisivat keskenään, eikä niinkään kertoa mitä moderni taidekäsitys on. Hän haluaa esittää suuria linjoja ja osallistua siten modernin taiteenkäsittelyn määrittelyyn. Kirjan on julkaissut Kuvataideakatemia vuonna 2011.
Teoksessa Saarinen kumoaa käsityksen, että moderni taidekäsitys olisi yhtenäinen kokonaisuus. Hänen mukaansa niitä on ainakin kaksi, toisilleen vastakkaisia.
Saarinen on väitellyt saksalaisesta varhaisromantiikasta Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen laitoksella, ja hän opettaa filosofiaa Kuvataideakatemiassa.
Parhaan ohjauksen Bafta-palkinto
Parhaan ohjauksen Bafta-palkinto on yksi Britannian elokuva- ja televisiotaiteiden akatemian (Bafta) vuosittain jakamista elokuvapalkinnoista.
Antero Heikkinen
Antero Heikkinen (s. 1941 Kuhmo) on Itä-Suomen yliopiston Suomen historian emeritusprofessori. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon 1966, filosofian lisensiaatin tutkinnon 1967 ja väitellyt filosofian tohtoriksi 1970 Helsingin yliopistossa.
Antero Heikkinen toimi assistenttina Helsingin yliopistossa 1969–1976, hoiti apulaisprofessuuria 1976–1978 ja toimi apulaisprofessorina Joensuun yliopistossa 1979–1992 ja professorina vuodesta 1992. Heikkisen tuotanto on erittäin laaja ja monipuolinen. Hän on tutkinut muun muassa noituutta, koulutusta, urheilua ja liikuntaa, usein mikrohistoriallisesta näkökulmasta.
Kainuuta ja erityisesti Kuhmoa koskevista tutkimuksistaan Heikkinen on vastaanottanut Olaus Magnus -palkinnon 1991. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen hän on vuodesta 1999 ja Suomen urheiluhistoriallisen seuran kunniajäsen vuodesta 2001.
Veli-Matti Saarinen
Veli-Matti Saarinen (s. 1960 Hämeenlinna) on filosofian tohtori ja suomalainen taiteen tutkija. Hän on väitellyt saksalaisesta varhaisromantiikasta Turun yliopistossa.
Saarinen on kirjoittanut ylioppilaaksi 1979 Hämeenlinnan lyseosta, valmistunut filosofian kandidaatiksi 1993 Helsingin yliopistosta ja filosofian lisensiaatiksi 1998 Turun yliopistosta.
Helen Bjørnøy
Helen Oddveig Bjørnøy (s. 18. helmikuuta 1954 Ålesund) on norjalainen Sosialistisen vasemmistopuolueen poliitikko ja Norjan kirkon pappi. Hän toimi maansa ympäristöministerinä Stoltenbergin II hallituksessa 2005–2007; häntä edelsi tehtävissä Knut Arild Hareide ja seurasi Erik Solheim.
Bjørnøy valmistui Det teologiske Menighetsfakultetistä 1980 ja sai pappisvihkimyksensä 1981. Politiikan ulkopuolella hän on muun muassa opettanut Lovisenberg diakonale høgskolessa ja toiminut Kirkens Bymisjonin pääsihteerinä. Hän oli Nei til EU -ryhmittymän varapuheenjohtaja vuonna 1994, ja hän on ollut Pressens Faglige Utvalgin jäsenenä. Hän oli vuonna 2004 ehdolla Oslon piispaksi. Vuonna 2008 hänestä tuli Norjan Planin pääsihteeri.
Bjørnøy on naimisissa pappi Torstein Lalimin kanssa, ja hänellä on neljä lasta.
Elokuvamuisti
Elokuvamuisti on Katja Kallion vuonna 2007 julkaistu kirjoituskokoelma. Elokuva-aiheinen teos pohjautuu osittain "TV-maailma"-lehdessä julkaistuihin kolumneihin.
Nyatoh
Nyatoh on kauppanimi puulle, jota saadaan sapotillakasvien ("Sapotaceae") heimoon kuuluvan "Palaquium"-suvun lajeista. Puu kasvaa Kaakkois-Aasiassa, erityisesti Malesiassa, Indonesiassa ja Filippiineillä.
Robert Vișoiu
Robert Vișoiu (s. 10. helmikuuta 1996 Pitești, Romania) on romanialainen moottoriurheilija.
Vișoiu ajoi kartingia vuodesta 2003 alkaen, kunnes hän siirtyi Formula Abarth -sarjaan vuonna 2011. Hän voitti Euroopan Formula Abarth -sarjassa kaksi kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi ja Italian Formula Abarth -sarjassa yhden kilpailun sijoittuen sarjan kuudenneksi. Hän ajoi samana vuonna Aasian Formula Pilota China -sarjassa neljä kilpailua sijoittuen kahdesti palkintokorokkeelle.
Vuonna 2012 Vișoiu kilpaili GP3-sarjassa Jenzer Motorsport -tallissa. Hän keräsi 24 pistettä ja saavutti yhden palkintokorokesijan sijoittuen loppupisteissä 14:ksi. Samana vuonna Vișoiu kilpaili Italian Formula 3 -sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2013 Vișoiu jatkoi GP3:ssa siirtyen MW Arden -talliin ottaen voitot Valencian ja Unkarin sprinttikilpailuista. Loppupisteissä hän sijoittui sarjan 12:ksi. Samana vuonna hän kilpaili myös Auto GP World Series -sarjassa saavuttaen parhaimmillaan kaksi kolmossijaa sijoittuen loppupisteissä kahdeksanneksi. Vișoiu jatkoi Ardenilla vuonna 2014. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 21 pistettä sijoittuen sarjan 13:ksi.
Vuonna 2015 Vișoiu siirtyi GP2-sarjaan ajaen Rapax-tallissa. Hän saavutti kauden aikana 20 pistettä ja sijoittui sarjan loppupisteissä 17:ksi. Vișoiu teki paluun kaudella 2017 Formula 2-sarjassa ajaen seitsemän kilpailuviikonloppua Campoksella.
Harald Scavenius
Harald Roger Erik Julius Christian de Scavenius (1873 – 24. huhtikuuta 1939) oli tanskalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1920–1922; häntä edelsi Otto Scavenius ja seurasi Christian Cold. Hän oli aiemmin toiminut suurlähettiläänä Venäjälle.
Scavenius oli jyrkkä antikommunisti ja vastusti Neuvostoliiton diplomaattista tunnustamista. Schleswigin kansanäänestysten yhteydessä hän kannatti vain tanskalaisenemmistöisten alueiden palauttamista Tanskalle.
Jørgen Sønstebø
Jørgen Sønstebø (13. helmikuuta 1922 Bø, Telemark – 29. kesäkuuta 2013) oli norjalainen Kristillisen kansanpuolueen poliitikko. Hän istui Suurkäräjien jäsenenä Telemarkista vuosina 1973–1985; hän oli vuoteen 1977 kristillisdemokraattien whip. Kunnallisvaltuustoon hän pääsi ensi kertaa Gjerpenissä vuonna 1959, ja myöhemmin hän pääsi Skienin ja Kviteseidin valtuustoihin. Hän toimi valtuutettuna Kviteseidissa vuoteen 1995. Hän istui myös Telemarkin lääninvaltuustossa vuosina 1963–1965. Sønstebø työskenteli muun muassa maanviljelijänä ja nimismiehenä. Lisäksi hän toimi helluntaikirkossa. Hänelle myönnettiin Deltagermedaljen (1945) ja hopeinen Kuninkaan ansiomitali (1989).
Atlantic City (täsmennyssivu)
Atlantic City voi viitata:
Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja (elokuva)
Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Tomas Alfredsonin ohjaama elokuva. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Bridget O'Connor ja Peter Straughan. Se perustuu John le Carrén samannimiseen romaaniin vuodelta 1974. Elokuvan pääosissa näyttelevät Gary Oldman, Colin Firth, Tom Hardy, John Hurt, Toby Jones, Mark Strong, Benedict Cumberbatch ja Ciarán Hinds. Se sijoittuu kylmän sodan aikakaudelle, 1970-luvun Lontooseen, jossa päähenkilö George Smiley (Gary Oldman) saa tehtäväkseen etsiä käsiinsä Britannian tiedustelupalvelussa työskentelevän neuvostoliittolaisen kaksoisagentin.
BBC on tuottanut vuonna 1979 Le Carrén romaaniin pohjautuvan minisarjan "Tinker, Tailor, Soldier, Spy"
Alfredson on Helsingin Sanomien Pertti Avolan mukaan sijoittanut elokuvaan sormenjälkiä ja viestejä. Sen alkukohtauksessa soitetaan Jussi Björlingin esittämä kansallisromanttinen laulu "Siunattu maa". Elokuvan tapahtumapaikkoja on muutettu jonkin verran, muun muassa verilöyly on siirretty alkuteoksen Prahasta Budapestiin, josta löytyi sopivampi kahvila. Elokuva on harmaudessaan ja vähäeleisyydessään vaikuttava, ja sen hienous piilee yksityiskohdissa.
Suomen Kuvalehden Kalle Kinnuselta elokuva saa erityistä kiitosta ajankohdan tunnelman luomisessa. Se lähtee pienistä asioista, kuten Smileyn silmälaseista, jotka Oldman löysi Yhdysvalloissa käydessään. Niistä tehtiin useita kopioita. Epookin luomisessa ei ole käytetty osoittelevia viittauksia, "mikään ei tunnu keinotekoiselta, vaikka kaikki on lavastusta", kuten kriitikko sanoo. Lontoossa on paljon vanhoja rakennuksia, mutta niiden ulkonäkö on vuosikymmenien mittaan muuttunut ja lisäksi kuvauslupien saanti on toisinaan vaikeaa, siksi maisemia on luotu tietokoneella rakentamalla esimerkiksi vanhoista valokuvista ja studiossa kuvatut näyttelijät lisätään jälkikäteen oikeisiin paikkoihin.
"Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja" sai parhaan brittiläisen elokuvan ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen BAFTA-palkinnon vuonna 2012 ja oli lisäksi ehdolla yhdeksän muun palkinnon saajaksi. Elokuva oli myös ehdokkaana kolmessa Oscar-palkintosarjassa, joista merkittävin oli Gary Oldmanin parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuus.
SomBy
SomBy on pohjoissaamenkielinen rockyhtye. Sombyn nimi tulee Vuotsossa olevasta paikasta, nimeltä Sompio, joka on vanhoissa kartoissa nimellä Sombioby, josta nimi on lyhennetty Sombyksi. Yhtyeen jäsenet ovat Miira Suomi, Milla Pulska, Unna-Maari Pulska, Oula Guttorm ja Juho Kiviniemi. SomByn esikoisalbumi "Álas eana" ilmestyi 2010.
SomBy perustettiin Vuotsossa 2004. Vuonna 2007 yhteeseen liittyivät basisti ja kitaristi Inarista. Vuonna 2008 yhtye solmi sopimuksen Tuupa Recordsin kanssa ja julkaisi EP:n "Čáhppes Lasttat".
Vuonna 2009 SomBy voitti kappaleella ”Ii iđit vel” Sámi Grand Prix -kilpailun Norjassa sekä Euroopan kielivähemmistöjen laulukilpailun Liet-Lávlutin Alankomaissa. Voitto saavutettiin kappaleella Ii idit vel eli suomenkieleen käännettynä Ei aamua vielä.
Esikoisalbumin single ”Ii iđit vel” nousi julkaisuviikollaan joulukuussa 2009 Suomen singlelistan sijalle yhdeksän.
SomBy sai vuonna 2009 Saamelaiskäräjien kulttuuripalkinnon, jonka luovutti kulttuuriministeri Stefan Wallin. Saamelaiskäräjien kulttuurilautakunta totesi yhtyeen edistävän musiikillaan luovaa saamelaiskulttuuria. Lisäksi yhtye on saamallaan huomiolla edistänyt saamen kieltä sekä sen tunnettavuutta.
Heikki Kyösola
Heikki Juhani Kyösola (26. tammikuuta 1945 Turku – 4. tammikuuta 2012 Tampere) oli suomalainen yleisurheilija, joka menestyi parhaiten kymmenottelussa ja kolmiloikassa. Hän edusti urheilu-urallaan Rantasalmen Urheilijoita, Lahden Ahkeraa ja helsinkiläistä Viipurin Urheilijoita.
Kyösola edusti Suomea kymmenottelussa Rooman EM-kilpailuissa 1974, joissa hän sijoittui 14:nneksi pistein 7315. Hän voitti kymmenottelun Suomen mestaruuden vuosina 1973 ja 1974 ja saavutti kolmiloikassa SM-hopeaa 1971. Lisäksi hän voitti 4×400 metrin viestinjuoksun SM-pronssia vuonna 1973. Maaotteluissa Kyösola edusti Suomea kolmiloikassa neljästi ja kymmenottelussa kerran.
Kolmiloikassa Kyösolan ennätys oli Oulussa 25. heinäkuuta 1971 hypätty 15,92 metriä. Kymmenottelussa Kyösolan ennätys 7689 (7831) pistettä syntyi Kuusankoskella 1. heinäkuuta 1973. Tulos rikkoi Kyösolan Hannu-veljen lähes kaksi vuotta vanhan Suomen ennätyksen. Uusi ennätys kesti myös lähes kaksi vuotta.
Kyösola työskenteli liikunnan ja terveystiedon lehtorina. Hänen kaksoisveljensä Hannu Kyösola oli myös kymmenottelun arvokisaedustaja, SE-mies ja Suomen mestari. Kyösola menehtyi 66-vuotiaana Tampereen yliopistollisessa sairaalassa 4. tammikuuta 2012.
Maan tapa (albumi)
Maan tapa on rap-artisti Palefacen viides pitkäsoitto, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2012. Albumi sijoittui Suomen virallisen albumilistan kärkeen julkaisuviikollaan (18/2012). "Maan tapa" pysyi Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 7 viikkoa, joista 4 ensimmäistä viikkoa kymmenen myydyimmän albumin joukossa. Kappaleista "Miten historiaa luetaan?" ja "Ikivanhat tekosyyt" on tehty myös musiikkivideo.
12,7×99 mm NATO
12,7×99 mm NATO tai .50 Browning Machine Gun (.50 BMG) on Browning M2 -konekivääriin suunniteltu suurikaliiperinen patruuna. Se kehitettiin 1910-luvulla, mutta otettiin käyttöön vasta 1921. Sitä käytetään nykyään pitkän kantaman tarkkuuskivääreissä ja konekivääreissä. John Browning kehitti patruunan ensimmäisen maailmansodan ilmatorjuntaa varten.
Jarmo Puskala
Jarmo Puskala (s. 20. marraskuuta 1981) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on "Iron Sky" -elokuvien alkuperäisidean keksijä ja yksi "" -elokuvan käsikirjoittajista. Puskala oli Vasemmistoliiton ehdokkaana kevään 2011 eduskuntavaaleissa sekä paikallisissa vaaleissa. .
Janel Moloney
Janel Moloney (s. 3. lokakuuta 1969 Woodland Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan roolistaan "West Wing" -televisiosarjan Donnatella ”Donna” Mossina, Valkoisen talon apulaiskansliapäällikkö Josh Lymanin avustajana. Vuosina 2002 ja 2004 Moloney oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi kategoriassa paras naissivuosa draamasarjassa.
Ennen televisionäyttelijän uraansa Moloney opiskeli näyttelemistä Los Angelesissa ja sitä aiemmin New Yorkin osavaltionyliopistossa, jossa hänen opintonsa jäivät kesken 1989. Moloney esiintyi 1990-luvulla useissa televisioelokuvissa ja sai pieniä rooleja myös valkokangaselokuvissa. "West Wing" -sarjassa hän alkoi näytellä 1999. Vuonna 2005 valmistuneessa tv-elokuvassa "Amber Frey: Witness for the Prosecution" Moloney esitti Amber Freytä.
Televisiotyön lisäksi Moloney on näytellyt Off Broadway -teatterinäytelmissä. Sellaisessa hän esiintyi ensimmäisen kerran ollessaan mukana näytelmässä "100 Saints You Should Know" vuonna 2007.
Yöpartio (vuoden 1984 elokuva)
Yöpartio ("Night Patrol") on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Sen pääosia esittävät Linda Blair, Pat Paulsen, Billy Barty, Murray Langston, Pat Morita, Andrew Dice Clay ja Jaye P. Morgan. Elokuvan on ohjannut Jackie Kong. Elokuva voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa ”huonoksi huonoksi elokuvaksi” ja antaa sille varmemmaksi vakuudeksi yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" antaa elokuvalle tähtien sijasta alimman arvosanansa ”Woof!”.
Time Lock
Time Lock (televisioesityksessä käytetty nimeä "Aikalukko") on vuonna 1957 kuvattu trilleri. Elokuvan pääosia esittävät Robert Beatty, Lee Patterson, Betty McDowall, Vincent Winter, Robert Ayres, Alan Gifford, Larry Cross ja Sandra Francis. Sean Connery tekee elokuvassa cameoroolin hitsaajana. Elokuvan on ohjannut Gerald Thomas. Elokuvassa nuori poika jää vahingossa kassaholvin vangiksi ja muilla on vain 10 tuntia aikaa pelastaa hänet ennen hapen loppumista.
HMS Duchess (D154)
HMS Duchess (viirinumero D154) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Daring-luokan hävittäjä. Se lainattiin vuonna 1964 Australialle, joka lunasti aluksen vuonna 1972.
"HMS Duchess" tilattiin John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista. Aluksen köli laskettiin 8. heinäkuuta 1948, ja alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1951 kumminaan neljännen merilordin, vara-amiraali Mountbattenin puoliso, kreivitär Mountbatten of Burma. Alus valmistui 23. lokakuuta 1952.
"HMS Duchess" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon. Se palveli syyskuusta 1954 heinäkuuhun 1955 Välimeren laivastossa. Alus saattoi vuoden 1954 lopulla "HMY Britanniaa" kuningatar Elisabetin ja prinssi Philipin maailmanympärimatkan viimeisellä osuudella. Alus palasi vuonna 1956 Välimerelle Suezin kriisin aikana. Se palveli tämän jälkeen Käukoidän laivaston strategisena reservinä. "HMS Duchess" päätettiin vuonna 1964 lainata Australialle, kun sen Australian laivastossa palvellut sisaralus "HMAS Voyager" oli tuhoutunut kolaroituaan lentotukialus "HMAS Melbournen" kanssa.
"HMS Duchess" saapui 19. huhtikuuta 1964 Sydneyyn miehitettynä Australian ja Britannian kuninkaallisten laivastojen henkilöstöllä. Viikkoa myöhemmin alus siirrettiin Williamstownin laivastontelakalle huollettavaksi, ja se otettiin telakalla ollessaan Australian laivaston palvelukseen 8. toukokuuta 1964 ensimmäisenä päällikkönään Ian Burnside. Miehistössä olleet Britannian kuninkaallisen laivaston miehet palasivat Britanniaan.
Alus palasi telakalta 20. marraskuuta, jonka jälkeen se siirtyi uuteen tukikohtaansa Sydneyyn. Alus saapui tukikohtaansa 22. marraskuuta aloittaen kouluttautumisen ensimmäiseen palvelustehtäväänsä, joka alkoi 19. tammikuuta 1965. Se saapui 6. helmikuuta Singaporeen vapauttaen "HMAS Vampiren" palaamaan Australiaan. "Duchess" aloitti ensimmäisen partiomatkansa 11. helmikuuta Malakansalmessa Pulau Jarakin edustalla ja Singaporensalmessa palaten Singaporeen 24. helmikuuta.
"HMS Duchess" oli Malesian aluevesillä Indonesian ja Malesian välisen sodan aikana vuosina 1965–1966. Alus jatkoi palvelustaan neljän vuoden laina-ajan jälkeen, ja Australian hallitus lunasti aluksen vuonna 1972.
Alus siirrettiin vuoden 1973 alussa telakalle modernisoitavaksi, jonka aikana osa aluksen aseista poistettiin ja sille rakennettiin koululaivan edellyttämiä luokkatiloja. Se palasi palvelukseen elokuussa 1974 ja aloitti ensimmäisen koulutuspurjehduksensa vuoden 1975 alussa. Alus vieraili Lounais-Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Se teki tämän jälkeen koulutuspurjehduksia ainakin vuoden 1975 lopulla, 1976 ja 1977.
Alus poistettiin palveluksesta syyskuussa 1977 ja alusluettelosta 24. lokakuuta. Alus myytiin romutettavaksi 7. toukokuuta 1980, ja se lähti 9. heinäkuuta hinattuna Sydneystä kohti Taiwania.
HMS Cassandra (R62)
HMS Cassandra (viirinumero R62) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Ca-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin 16. helmikuuta 1942 Yarrow and Companyltä Scotstounista nimellä "HMS Tourmaline" osana 11. hätälaivuetta (). Aluksen nimi vaihdettiin marraskuussa 1942, kun amiraliteetin päätti nimetä perustettavana olleen laivueen alukset Ca-alkuisin nimin. Sen köli laskettiin 30. tammikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1943 "HMS Cassandrana". Alus valmistui 28. heinäkuuta 1944.
"HMS Cassandra" aloitti 26. heinäkuuta 1944 vastaanottotestit, joiden päättymisen ja varustamisen jälkeen alus siirtyi elokuussa Scapa Flowhun koulutukseen osana Kotilaivastoa. Se liittyi Kotilaivaston 7. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana alus suojasi raskaita pinta-aluksia ja valvoi luoteisen reitin () sekä Pohjanmeren merenkulkua.
Alus suojasi 23. lokakuuta lentotukialus "HMS Implacablea" ja risteilijä "HMS Bellonaa" yhdessä "HMS Venuksen", "HMS Scourgen", "HMS Savagen", "HMS Verulamin", "HMS Capricen", "HMS Zambesin" ja "HMS Cambrianin" kanssa tukialuskoneiden iskiessä Sørreisaan ja Bardufossiin ja Tromssan lähistöllä piileskelevän Saksan laivaston taistelulaivan "Tirpitzin" kuvatiedustelun aikana. "HMS Cassandra" erkani 31. lokakuuta osastosta saattaakseen "SS Empress of Australiaa", joka kuljetti liittoutuneiden Normandiassa vangitsemia neuvostokansalaisia Neuvostoliittoon.
Alus kohtasi 2. marraskuuta "SS Empress of Australian" ja sitä suojanneet "HMS Berwickin", "HMS Campanian", "HMS Cambrian", "HMS Capricen", "HMS Saumarezin", "HMS Scourgen" ja "HMS Serapiksen". Osasto muodosti saattueen JW61A. Alus aloitti 11. marraskuuta kotimatkan Kuolan niemimaalta Clydeen saman osaston mukana.
"HMS Cassandra" liittyi 1. joulukuuta Kuolaan matkanneeseen saattueeseen JW62 "HMS Bellonan", "HMS Campanian", "HMS Nairanan", "HMS Caesarin", "HMS Cambrianin", "HMS Capricen" sekä 17. hävittäjälaivueen "HMS Onslow’n", "HMS Offan", "HMS Onslaughtin", "HMS Oribin" ja "HMS Orwellin" kanssa. Alus teki 10. joulukuuta sukellusveneentorjuntamatkan sukellusveneiden kokoontumispaikalle ja liittyi sen jälkeen palaavaan saattueeseen RA62. Seuraavana päivänä alukseen osui Saksan laivaston sukellusveneen U-365 laukaisema torpedo, joka tuhosi aluksen keulaosan ja surmasi miehistönjäseniä. Fregatti "HMS Bahamas" hinasi vaurioituneen aluksen takaisin Kuolaan.
Alus siirrettiin 5. tammikuuta 1945 telakalle Murmanskissa. Huhtikuussa se aloitti matkan Britteinsaarille, jossa se siirrettiin telakalle. Alus palasi palvelukseen vasta Japanin antauduttua ja toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus palveli Välimerellä ja Intian valtamerellä ennen paluutaan Britteinsaarille, jossa se poistettiin palveluksesta. Se oli reservissä, kunnes alus päätettiin modernisoida. Palvelukseen palattuaan "HMS Cassandra" siirrettiin Kaukoitään ja Välimerelle, joissa se palveli vuoden 1966 palveluksesta poistoonsa saakka.
Alus oli Portsmouthin reservissä, kun se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 28. huhtikuuta 1967 hinattuna T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Paluu helvetistä (vuoden 1985 elokuva)
Paluu helvetistä ("Savage Island") on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut toimintadraama, joka kertoo smaragdikaivokselle vangitusta orjasta, joka aloittaa vallankumouksen muiden orjien kanssa. Elokuvan pääosia esittävät Linda Blair, Leon Askin, Penn Jillette, Anthony Steffen, Ajita Wilson, Cristina Lay, Stelio Candelli, Luciano Rossi ja Aldo Minandri. Elokuvan on ohjannut Nicholas Beardsley. Elokuva voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta naispääosasta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa halvaksi ja törkeäksi eksploitaatioksi, jossa pääosaan merkitty Linda Blair esiintyy vain muutaman minuutin. Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Best of Times
Best of Times on vuonna 1981 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Crispin Glover, Julie Piekarski, Jill Schoelen, Nicolas Cage, Mark Copage, Kevin Cortes ja Betty Glover. Elokuvan on ohjannut Don Mischer.
Paatova
Paatova () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 31 kilometriä Hatsinasta etelään ja 2,5 kilometriä Possatasta lounaaseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 1500 henkeä (vuonna 2010). Paatova on kunnan toiseksi suurin asutuskeskus.
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1800-luvun alussa se kuului dekabristi Kondrati Rylejevin äidille ja myöhemmin Nabokovin suvulle. Kylän asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Paatova koostuu toisen maailmansodan jälkeen rakennetuista omakotitaloista sekä viisikerroksisista kerrostaloista. Kylässä toimii Oredež-maatalousyrityksen suurkanala. Palveluja ovat lastentarha, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto, lääkärin vastaanotto, posti ja kauppa. Lähistöllä sijaitsee suuri puutarhapalsta-alue. Nähtävyyksiin kuuluvat Rylejevin syntymäkartanon jäännökset muistomerkkeineen.
Vekarateatteri
Vekarateatteri on Keravalla toimiva opetusteatteri. Teatteri perustettiin vuonna 1990 ja ensimmäiset ohjaajat olivat näyttelijäpariskunta Simo ja Ulla-Sisko Tamminen. Vuodesta 1996 Vekarateatterin kotinäyttämö on ollut Keravan teatteritalo. Teatteritalolla toimii myös yksi Suomen vanhimmista harrastajateattereista, Keravan Teatteri.
Vekarateatterin toiminnanjohtajana on vuodesta 2010 lähtien toiminut teatteri-ilmaisun ohjaaja Marko Kokko. Vekarateatteri järjestää teatteriopetusta 6-15 -vuotiaille yhdeksässä ikäryhmässä. Tämän jälkeen harrastusta voi jatkaa Keravan Nuorisoteatterissa sekä Vekarateatterin aikuisryhmässä.
Opetustoiminnan lisäksi Vekarateatteri on tuottanut kesäteatteriesityksiä vuodesta 1997 Keravan kartanon kesäteatterissa.
Zarqa (joki)
Zarqa tai nykyarabiaksi Nahr ez-Zarqa on Jordaniin laskeva joki, joka on aikaisemmin tunnettu hepreankielisellä nimellä Jabbok, jota käytetään edelleen useissa kielissä.
Joki alkaa lähes 800 metrin korkeudessa Ain Ghazalin lähteestä, joka sijaitsee Ammanista koilliseen, juoksee aluksi pohjoiseen ja sitten länteen. Se virtaa Jordanin itäpuolella syvässä ja leveässä laaksossa keskimäärin 355 metriä merenpinnan alapuolella, seudun tiheimmin asutettujen (keskimäärin 221 henkeä km2) ja teollistuneimpien alueiden halki. Zarqa yhtyy Jordaniin Gennesaretinjärven ja Kuolleenmeren välissä.
Jokea säännöstellään vuonna 1970 valmistuneella padolla, jota korotettiin vuonna 1987. Joen vettä käytetään runsaasti kaupunkien vesihuoltoon, kasteluun ja teollisuuden tarpeisiin. Pahasti saastuneen joen veden laatu on heikentynyt entisestään siihen johdetuista kotitalouksien ja teollisuuden jätevesistä, joita joutuu täysin käsittelemättöminä jokeen. Joen virtaama muodostuu jo luontaisestikin vähävetisinä kesäkuukausina suurelta osin näistä vesistä. Zarqa-joen entistäminen onkin yksi Jordanian ympäristöministeriön tärkeimmistä tehtävistä.
Joesta käytetään useita nimiä, joista Jabbok esiintyy jo Raamatussa. Esimerkiksi ensimmäisessä Mooseksenkirjan luvun 32 jakeissa 22-32 kerrotaan, kuinka Jaakob taisteli tuntemattoman miehen kanssa Jabbokin kahluupaikalla. Erilaisten kirjoitusasun muunnosten lisäksi Nahr ez-Zarqaa tarkoitetaan Jabbokin lisäksi nimillä Seil ez Zarqa, Wadi Ain Ghazal, Wadi Zerka, Wadi `Ayn Ghazal ja Wadi az Zarqa' muunnoksineen.
Zarqa-joen geologiseksi iäksi oletetaan noin 30 miljoonaa vuotta. Seutu on kuivaa ja enimmäkseen viljeltyä, mutta jonkin verran esiintyy luontaisesti harvaa piikkipensaskasvustoa. Joen varrelta on löydetty runsaasti meripihkaa, josta löydetyt eläinten ja kasvien jäänteet kertovat alueella aikoinaan vallinneista trooppisista oloista sekä runsaasta eläin- ja kasvikunnasta.
Kimppakyyti (elokuva)
Kimppakyyti (engl. "Carpool") on vuonna 1996 julkaistu yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät David Paymer, Tom Arnold, Rhea Perlman, Rod Steiger, Kim Coates, Rachael Leigh Cook, Mikey Kovar, Micah Gardener ja Jordan Blake Warkol. Elokuvan on ohjannut Arthur Hiller. Elokuva oli taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta miespääosasta.
Vesileinikki ja rantakivet
Vesileinikki ja rantakivet on Eero Järnefeltin (1863–1937) öljyvärimaalaus kankaalle, 38×28 cm, vuodelta 1895. Maalaus on taiteilijan toinen teos tästä aiheesta. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Teos kuvaa realistisella otteella kukkivaa vesileinikkiä läpinäkyvässä rantavedessä. Maalauksessa on kuvattu kasvin ohella pientä virtausta, auringon valoa veden pinnassa sekä kiviä veden pohjalla. Teoksen antama vaikutelma on viileän herkkä hetki tuon kasvin elämästä sen karussa ympäristössä. Pehmentävänä tekijänä ovat sammaloituneet kivet pinnan alla - ne ikään kuin kertovat lämmön yhdistymistä sittenkin kasvin elämään. 
Eero Järnefeltin tätä aiemmassa unenomaisessa vesileinikkityössä kasvi oli kuvattu violetinsinistä tasaista taustaa vasten. Tämä rantavesiaiheinen teos puolestaan saa voimansa siitä, että se kuvaa taitavasti syvenevää vettä hennon kasvin kasvualustana.
Veteen liitetyt luontoaiheet, niin kasvit kuin eläimetkin, olivat Järnefeltille läheisiä. Hän oli kiinnostunut sekä suppeista että laajoista näkymistä, kuten Kolin kansallismaisemasta, joka on tullut monille suomalaisille tutuksi hänen töidensä kautta.
Rääsinä
Rääsinä () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 29 kilometriä Hatsinasta etelään ja kaksi kilometriä Possatasta luoteeseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 71 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1700-luvun alussa se kuului Pietari I:n pojan Aleksei Petrovitšin omistamaan Kurovitsan kartanoon. Vuosisadan lopussa Paavali I lahjoitti sen everstiluutnantti Pjotr Maljutinille. Kylän asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Rääsinä koostuu etupäässä omakotitaloista. Kylässä on kauppa. Lähistöllä sijaitsee pieni puutarhapalsta-alue.
Taamitsa
Taamitsa () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla Paatovaa vastapäätä 30,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja 2,5 kilometriä Possatasta länteen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on vajaat 400 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen lähellä sijaitseva kurgaanihauta on ajoitettu 1000–1200-luvulle. 1700-luvun alussa Taamitsa kuului Pietari I:n pojalleen Aleksei Petrovitšille lahjoittamaan Kurovitsan kartanoon. Myöhemmin sen omistivat muun muassa keisarinna Praskovja Fjodorovna ja tämän tyttäret sekä Paavali I:n suosikki Pjotr Maljutin. Kylän asukkaat olivat vanhauskoisia venäläisiä.
Nykyään Taamitsa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa ja ortodoksinen tsasouna. Sen lähistöllä on Venäjän hydrometeorologisen yliopiston koulutuskeskus, pieni puutarhapalsta-alue sekä entisiä lasten kesäleirejä.
Saamusti
Saamusti () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 27 kilometriä Hatsinasta etelään ja 3,5 kilometriä Possatasta luoteeseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie sekä Kemppaalan (ven. "Kempolovo") ja Hattulan ("Šapki") välinen maantie. Asukkaita on 54 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1600-luvun kartoissa. Ennen 1860-lukua sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. 1900-luvun alussa Saamusti oli inkeriläis-venäläinen sekakylä. Suomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Nykyään Saamusti koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue sekä vapaa-ajanviettoon käytettyjä veden täyttämiä hiekkakuoppia.
Lätä
Lätä () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 34,5 kilometriä Hatsinasta lounaaseen ja 9,5 kilometriä Possatasta länteen. Asukkaita on 57 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1700-luvun kartoissa. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. Lätän inkerinsuomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Nykyään Lätä on Possatan kunnan syrjäisin kylä. Sinne johtaa asvaltoitu maantie Vuirista. Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue.
Mesina
Mesina () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen varrella 25,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja viisi kilometriä Possatasta koilliseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie sekä Kemppaalan (ven. "Kempolovo") ja Hattulan ("Šapki") välinen maantie. Idässä se rajoittuu Siiverskaan. Asukkaita on reilut 150 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. 1900-luvun alussa Mesina oli inkeriläis-venäläinen sekakylä. Sen suomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan.
Kylässä on kauppa ja ortodoksinen tsasouna. Nähtävyyksiin kuuluu kaksi kurgaanihautaa.
Riepitsa
Riepitsa () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 27,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja kolme kilometriä Possatasta koilliseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 46 henkeä (vuonna 2010).
Kylä mainitaan 1700-luvun kartoissa. 1860-luvulle saakka sen asukkaat olivat kartanonherrojen maaorjia. Riepitsan inkerinsuomalaiset kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan. Nykyään Riepitsa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylässä on kauppa.
Savota
Savota () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 32 kilometriä Hatsinasta lounaaseen ja kuusi kilometriä Possatasta länteen. Asukkaita on 18 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on saanut nimensä Venäjän kansalaissotaan saakka toimineesta Tšikinin veljesten kuparinvalssaamosta. Sen yhteyteen tehty suuri tekojärvi on edelleen olemassa. Savotan asukkaat olivat venäläisiä.
Nykyään Savota koostuu omakotitaloista. Kylässä on kauppa.
Nähtävyyksiin kuuluvat entisen kartanon puistoalue ja 1940-luvulla rakennetun Taamitsan vesivoimalaitoksen rauniot. Lähistöllä on pieni puutarhapalsta-alue.
Vanha-Potopia
Vanha-Potopia () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 23 kilometriä Hatsinasta etelään ja seitsemän kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 35 henkeä (vuonna 2010).
Potopian kylä mainitaan 1600-luvun kartoissa. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia.
Nykyään Vanha-Potopia koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Lähistöllä on suuria puutarhapalsta-alueita.
Uusi-Potopia
Uusi-Potopia () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 22,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja seitsemän kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 34 henkeä (vuonna 2010).
Kylä on perustettu 1700-luvulla. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia. Nykyään Uusi-Potopia koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista.
Potopia
Potopia () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Possatan kunnassa. Se sijaitsee 23,5 kilometriä Hatsinasta etelään ja kuusi kilometriä Possatasta pohjoiseen. Kylän ohi kulkee Pietarin ja Pihkovan välinen M20-valtatie. Asukkaita on 15 henkeä (vuonna 2010).
Potopia on syntynyt 1800-luvulla rakennetun Kaunasin maantien varteen. Sen asukkaat olivat venäläisiä maaorjia. Myöhemmin kylää kutsuttiin myös nimellä "Hartševni". Nykyään se koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Lähistöllä on huoltoasema.
Kiyonori Kikutake
Kiyonori Kikutake (, 1. huhtikuuta 1928, Kurume, Fukuokan prefektuuri – 26. joulukuuta 2011, Tokio) oli merkittävä japanilainen arkkitehti. Hän oli yksi metabolistien perustajajäsenistä 1960-luvulla ja suunnitteli pitkän uransa aikana lukuisia rakennuksia asuintaloista ja toimistoista museoihin, kaupungintaloihin ja urheiluareenoihin.
Kikutake syntyi Kurumen kaupungissa Kyūshūlla. Hän voitti jo teini-ikäisenä paikallisen rautatieaseman suunnittelukilpailun ja jatkoi kilpailuihin osallistumista opiskellessaan Wasedan yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1950. Oman toimistonsa hän perusti pian sen jälkeen vuonna 1953. Hänen ensimmäinen merkittävä työnsä oli Sky House, hänen oma kotitalonsa, jossa yhdistyivät perinteisen japanilaisen arkkitehtuurin muunneltavuus ja modernismi. Rakennuksessa kodin toiminnot on järjestetty yhteen pilareille nostettuun tilaan.
Metabolismi oli 1960-luvulla kukoistanut sodan jälkeen valmistuneiden arkkitehtien liike, joka sai ensi kerran huomiota Tokion World Design Conference -tapahtumassa vuonna 1960. Metabolistien suunnitelmat olivat usein futuristisia ja utopistisia, kuten kelluvia kaupunkeja. Kikutaken Marine City -suunnitelmalla (1958), joka koostui Tokionlahdella kelluvista saarista, oli huomattava vaikutus metabolismin suuntaan. Suunnitelman ajatuksena oli helpottaa kasvavan suurkaupungin väentungosta ja ottaa rakentaminen yksityiseltä sektorilta keskitetysti hallinnon käsiin. Merelle rakentamalla voitiin paeta teollistumisen aiheuttamia ongelmia. Metabolismi liikkeenä taantui 1970-luvulla, mutta Kikutake jatkoi edelleen kelluvien kaupunkien kehittämistä.
Kikutaken suunnittelemista rakennuksista merkittävimpiin lukeutuvat esimerkiksi Izumon pyhäkön hallintorakennus (1963), Miyakonojōn kaupungin kansalaiskeskus (1966), Osakan vuoden 1970 maailmannäyttelyn torni, Edo-Tokio-museo (1993) ja jo purettu Tokion Sofitel-hotelli.
Cannesin elokuvajuhlat 2012
65. Cannesin elokuvajuhlat järjestettiin Ranskan Cannesissa 16.–27. toukokuuta 2012. Pääpalkinnon eli Kultaisen palmun jakavan tuomariston puheenjohtajana toimi italialainen elokuvaohjaaja Nanni Moretti.
Elokuvajuhla alkoi yhdysvaltalaisen Wes Andersonin ohjaamalla elokuvalla "Moonrise Kingdom" ja päättyi ranskalaisohjaaja Claude Millerin viimeiseksi jääneellä elokuvalla "Thérèse Desqueyroux".
Michael Haneken ohjaama ranskankielinen draamaelokuva "Rakkaus" palkittiin Kultaisella palmulla.
HMS Roberts (F40)
HMS Roberts (viirinumero F40) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Roberts-luokan monitori toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 16. maaliskuuta 1940 John Brown and Companyltä Clydebankistä. Sen köli laskettiin reilua kuukautta myöhemmin 30. huhtikuuta ja alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1941. Alus valmistui saman vuoden lopulla 6. lokakuuta. Valmistuessaan alukselle oli asennettu ilmavalvontatutka tyyppiä 281, merivalvontatutka tyyppiä 272, tulenjohtotutkat pääaseille tyyppiä 285 ja ilmatorjunnalle tyyppiä 282. Tutkajärjestelmät mahdollistivat aluksen tehokkaan ilmatorjunnan ja siten sen käytön kelluvana ilmatorjuntapatterina.
Alus palasi Japanin antauduttua Maltan (5. marraskuuta 1945) kautta Devonportiin, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus siirrettiin 27. marraskuuta reserviin, missä sitä käytettiin tykistön alkeiskoulutukseen. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin BISCOlle, mutta alus jatkoi kuitenkin palvelustaan vuokrattuna majoitusaluksena Devonportissa. Alus hinattiin 19. heinäkuuta 1965 T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.
Jakkiliitin
Jakkiliitin (muita tyypillisiä nimikkeitä ovat plugiliitin, 6,3 mm plugi, 3,5 mm plugi) on erityisesti äänitekniikassa käytetty liitin. Nimitys tulee englanninkielen sanasta jack (=vastake) ja plug (=pistoke), jakki-plugi-järjestelmä.
Lisäksi on vanhoissa käsikäyttöisissä puhelinkeskuksissa käytössä ollut Bantam (TT) plugi, 4,47 mm plugi, joita edelleenkin käytetään analogisissa syntetisaattoreissa, äänitysstudioissa, radio ja -tv-studioissa.
Rakenne on koaksiaalinen ja kaksi- tai kolminapainen esimerkiksi kuulokkeissa ja sähkökitaran mikrofonikaapeleissa käytetty, yleensä 6,3, 3,5 tai 2,5 mm:n pistoke. Kolminapaiset on tarkoitettu stereo- ja kaksinapaiset monokäyttöön.
Jakkiliittimiä on saatavina sekä uros- että naarastyypisinä. Rakennetta valmistetaan ainakin urostyypissä suorana tai 90 asteen kulmassa olevana. 6,3 millistä naarastyyppistä liitintä käytetään usein audiomiksereissä ja kitaravahvistimissa.
Naaraspuolisia liittimiä on olemassa sekä kuulokejatkojohdoissa käytettäviä johtimeen liitettäviä versioita että laitteisiin kiinteästi asennettavia runkopistukoita. Runkoon asennettavissa versioissa on usein apukosketin, joka katkaisee virran kaiuttimista kun kuuloke liitetään.
Kolminapaista liitintä voi käyttää myös balansoidussa monofonisessa kytkennässä XLR-liittimien tapaan, jolloin häiriöherkkys mikrofonikäytössä pienenee.
Nelinapaista liitintä voi käyttää kuulokkeissa joissa on myös mikrofoni. Toteutus vaatii toimiakseen myös nelinapaisen naarasliittimen. Neljännellä navalla voidaan myös syöttää stereoäänen rinnalle esimerkiksi komposiittivideosignaali.
Michel Hazanavicius
Michel Hazanavicius (s. 29. maaliskuuta 1967) on ranskalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hazanaviciusin tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa vakoiluelokuvaparodiat "" ja "", joissa pääosassa näyttelee Jean Dujardin. Hazanaviciusin vuonna 2011 julkaistu mustavalkoinen mykkäelokuva "The Artist" sai muun muassa seitsemän BAFTA-palkintoa, kolme Golden Globe -palkintoa ja viisi Oscar-palkintoa.
HMS Ardent (1894)
HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen toimitusajaksi määrättiin 13 kuukautta. Aluksen köli laskettiin joulukuussa 1893 telakkanumerolla 297 ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1894 kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin tytär rouva C. T. Cornish. Alus valmistui 25. maaliskuuta 1895.
"HMS Ardent" liitettiin huhtikuussa 1895 Välimeren laivastoon ja vuosikymmenen lopulla alus oli "HMS Ramilliesin" emälaivana. Sitä käytettiin myös lämmittäjien koulutuksessa. Alus myytiin romutettavaksi 10. lokakuuta 1911.
Jelizaveta Zvantsevan muotokuva
Jelizaveta Zvantsevan muotokuva vuodelta 1889 on Ilja Repinin (1844-1930) maalaama öljytyö, 89×69 cm. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Maalauksessa, jossa mustapukuinen Jelizaveta istuu kullatulla sametilla päällystetyllä tuolilla tulee ilmi taiteilijan vahvuus, jona pidettiin hänen kykyään tulkita maalattavien henkilöiden sielunliikkeitä. Hänen muotokuvissaan on piirteitä sekä akateemisesta että realismille ominaisesta maalaustavasta.
Malli oli taidemaalari ja Repinin oppilas, Jelizaveta Zvantseva. Maalaus lahjoitettiin vuonna 1920 Ateneumin taidemuseolle.
HMS Boxer (1894)
HMS Boxer oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 valmistunut Ardent-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 12. lokakuuta 1893 John I. Thornycroftin and Companyltä Chiswickistä, jolloin sen valmistumisajaksi määrättiin 14 kuukautta. Aluksen köli laskettiin helmikuussa 1894 telakkanumerolla 298 ja se laskettiin vesille 28. marraskuuta kumminaan telakan perustajan John Isaac Thornycroftin veljen Hamon tytär Joan Thornycroft. Alus valmistui kesäkuussa 1895.
"HMS Boxer" liitettiin Välimeren laivastoon toukokuussa 1896. Alus upposi kolaroituaan 8. helmikuuta 1918 "SS St. Patrickin" kanssa Englannin kanaalissa.