hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
M/S Emma
M/S Emma, ent. M/S Korkeasaari-Högholmen, on vuonna 1949 valmistunut moottorilautta, joka toimi noin 40 vuoden ajan kesäisin Korkea­saaren lauttana mutta on nykyisin Sun Lines Oy:n risteily­aluksena.
M/S Korkeasaari-Högholmen tilattiin Valtion Metalli­tehtaiden Suomen­linnan kone­pajalta vuonna 1948 ja otettiin käyttöön Korkea­saaren liikenteessä 1. elokuuta 1949. Tällöin se korvasi tällä reitillä J. L. Runeberg -aluksen, joka oli hoitanut Korkea­saaren liikennettä vuodesta 1945 lähtien, sen jälkeen kun reitillä muutaman vuoden liikennöinyt entinen Lautta­saaren yhteys­alus oli luovutettu sota­korvauksina Neuvosto­liitolle.
Lautta liikennöi Helsingin keskustan ja Korkea­saaren välillä. Sen lähtö­laituri manterella sijaitsi Pohjoissatamassa Aleksanterin­kadun päässä lähellä Katajanokan kanavan pohjoispäätä. Liikennettä ylläpidettiin vuosittain yleensä toukokuun alusta syyskuun loppuun. Tämän kauden ulkopuolella lauttaa käytettiin vuodesta 1959 lähtien toisinaan myös Suomenlinnan liikenteessä Suomenlinnan lautan ollessa telakalla.
Kun Korkea­saareen vuonna 1974 oli valmistunut silta, lautan matkustaja­määrät pienenivät huomattavasti, mutta lautta­liikennettä jatkettiin silti edelleen. Liikennettä ylläpiti Helsingin kaupungin liikennelaitos, joka omisti lautan, kunnes se vuonna 1981 myytiin Suomen­linnan Liikenne Oy:lle, joka sen jälkeen ylläpiti myös Korkea­saaren liikennettä.
Kun Pohjoisrantaa 1980-luvulla levennettiin, lautan lähtö­laituri jouduttiin siirtämään Meri­tullin­torilta uusien liikenne­järjestelyjen tieltä Kauppatorille. Tämä merkitsi merimatkan pitenemistä kolminkertaiseksi. Kun lisäksi matkustajamäärät vähenivät ja lautta oli hidas ja kömpelösti liikennöitävä, se korvattiin kesällä 1985 vesibusseilla, mutta vuonna 1986 lautta palasi liikenteeseen.
Viimeisen kerran lautalla liikennöitiin Korkea­saareen vuonna 1988 ja Suomen­linnaan vuonna 1993. Sen jälkeen Kauppa­torilta Korkea­saareen on liikennöity kesäisin vesi­busseilla. Suomenlinnan Liikenne Oy myi lautan Sun Lines Oy:lle, joka sopimuksen mukaisesti käytti sitä vuoteen 1993 saakka Suomen­linnan henkilö­liikenteen apualuksena.
Sun Lines Oy:n omistuksessa alus on saanut uuden nimen M/S Emma. Se on perus­korjattu vuonna 1999. Se toimii nykyisin risteily­aluksena, jossa järjestetään sekä juhlavia tarjoiluja että erilaista viihteellistä ohjelmaa. Aluksen alkuperäiselle katolle on järjestetty näköalakansi, jossa on baari ja tanssilattia. Sekä ala­kerrassa että näkö­ala­kannella on myös äänen­toisto­laitteet.
Aluksen pituus on 28 metriä, leveys 6,6 metriä ja syväys 2,1 metriä.
Sen toimiessa Korkea­saaren lauttana siihen mahtui 300 matkustajaa, mutta risteily­alukseksi muutettuna siinä on nykyisin tilaa 240 henkilölle.
Sairaalan syke (yhdysvaltalainen televisiosarja)
Sairaalan syke ("St. Elsewhere") on yhdysvaltalainen vuosina 1982–1988 esitetty televisiosarja. Sen tapahtumat sijoittuvat sairaalaan. Sarjan tyyli oli siihen asti nähtyihin sairaalasarjoihin verrattuna poikkeuksellisen realistinen.
Pertti Haapala
Pertti Olavi Haapala (s. 23. tammikuuta 1954 Tampere) on tamperelainen historiantutkija. Haapala väitteli tohtoriksi vuonna 1986 ja on toiminut Tampereen yliopiston Suomen historian professorina vuodesta 1997. Haapala johtaa Akatemian rahoittamaa Yhteiskunnan historian huippuyksikköä yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikössä.
Haapala valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2004.
Will Humburg
Willi Humburg on saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli Horst Steinin ja Christoph von Dohnányin johdolla kotikaupungissaan Hampurissa. Münsterin oopperateatterin ja Münsterin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina toimiessaan Humburg loi vuosina 1992–2004 kansallisesti tunnustettujen tuotantojen sarjan. Hänellä on laaja oopperaohjelmisto, johon kuuluu nykyteosten lisäksi muun muassa Richard Wagnerin ja Giuseppe Verdin perinteistä ohjelmistoa. Humburgilla on maine huomattavana nykymusiikin tulkitsijana. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Azio Corghin kanssa. Se on tuottanut neljä oopperaa, joista eräs on "Divara – Wasser und Blut". Lisäksi Humburgin ohjelmistoon kuuluu keskeisiä teoksia György Ligetiltä, Krzysztof Pendereckiltä, Udo Zimmermannilta, Luigi Nonolta, Hans Werner Henzeltä, Siegfried Matthusilta ja Wolfgang Rihmiltä.
Humburgin vuonna 1990 alkanut yhteistyö Naxoksen kanssa on tuottanut muun muassa "La bohèmen", "Sevillan parturin" ja "Trubaduurin" kokonaislevytykset. Hänen levytyksensä Verdin "Falstaffista" oli Gramophone-lehden "Editor's Choice of the Month".
Humburg on vieraillut muun muassa La Scalassa ja Deutsche Oper Berlinissä. Hän on johtanut Aalto-Theaterissa Essenissä sekä muun muassa Torinon ja Lissabonin oopperataloissa. Hän on ollut myös Bochumin sinfoniaorkesterin kapellimestarina ja toiminut Laboratorio Lirico -nykymusiikkifestivaalin johtajana.
Peluuri
Peluuri on pelaajille, heidän läheisilleen sekä työssään pelihaittoja kohtaaville ammattilaisille suunnattu palvelukokonaisuus, joka muodostuu peliongelmiin keskittyvistä tuki- ohjaus- ja neuvontapalveluista. Palvelut toimivat valtakunnallisesti puhelimitse ja internetissä. Peluurin palvelut perustuvat ammatilliseen tukeen, vertaistukeen sekä oma-apuun. Toiminnan tavoitteena on pelaamisesta aiheutuvien haittojen ehkäiseminen ja vähentäminen. 
Peluuri myös tuottaa ja välittää riippumatonta tietoa peliongelmasta tutkimuksen ja päätöksenteon tueksi pelihaittakentällä: sosiaali- ja terveysalan ammattilaisille sekä muille pelihaittojen parissa työskenteleville tahoille, yhteiskunnan päättäjille ja peliyhtiöille.
Peluuri perustettiin vuonna 2004. Palvelun tuottavat A-klinikkasäätiö ja Sininauhaliitto ry. Rahoittajana palvelulla on Veikkaus Oy. Sosiaali- ja terveysministeriö on mukana yhteistyössä ja vastaa toiminnan arvioinnista.
Lionel Rogg
Lionel Rogg (s. 21. huhtikuuta 1936 Geneve) on sveitsiläinen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli Genevessä Nikita Magaloffin johdolla pianonsoittoa ja Pierre Segondin johdolla urkujensoittoa. Vuonna 1961 Rogg esitti Johann Sebastian Bachin koko urkutuotannon kymmenen resitaalin sarjassa Geneven Victoria-salissa. Konserttisarja vakiinnutti Roggin aseman huomattavana Bachin urkumusiikin tulkitsijana. Rogg on myös levyttänyt Bachin tuotannon useampaan otteeseen ja saanut Charles Cros -akatemian Grand Prix du Disquen sekä Deutscher Schallplattenpreisin. Rogg ei ole rajoittanut ohjelmistoaan barokkimusiikkiin vaan on levyttänyt myös muiden muassa Franz Lisztin, Johannes Brahmsin ja Max Regerin teoksia.
Rogg sai 1972 nimityksen urkujensoiton professoriksi entiseen opinahjoonsa Geneven musiikkikonservatorioon, josta hän sai lisäksi kunniatohtorin arvon vuonna 1989. Hän vihki Victoria-salin uudet urut käyttöön vuonna 1993, ja hän on siitä pitäen toiminut tästä Van den Heuvel -soittimesta vastaavana urkurina.
Rogg aloitti säveltämisen 1950-luvun alussa sarjallisessa tyylissä. Nousu merkittäväksi urkuriksi johti sävellystyön loppumiseen, kunnes Rogg aloitti sen uudelleen 1980-luvun aikana. Hän ei uudessa tuotannossaan ole käyttänyt sarjallisuutta. Hän luonnehtii omaa musiikkiaan "vapaaksi", ja siinä yhdistyvät monet tyylilliset vaikutteet. Roggin teosten joukossa ovat pianoduetto "Face à Face", "Pièce" oboelle ja syntetisaattorille, "Cantata Laudes organi" ja "Arcature" uruille. Rogg on levyttänyt omaa urkumusiikkiaan. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta, joista Olivier Rogg on jazzpianisti.
Ei kenenkään maa (kappale)
Ei kenenkään maa on danceyhtye Movetronin kappale heidän viidenneltä samannimiseltä albumilta. Sen julkaisi Universal Music Group albumin ensimmäisenä singlenä 28. lokakuuta 2007. Kappaleesta on julkaistu myös EP samana päivänä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 17. joulukuuta 2007. Kappale pääsi singlelistalla 9- ja latauslistalla 11. sijalle.Extended Play
Siliävuoren kalliomaalaus
Siliävuoren kalliomaalaus sijaitsee Virmojärven rannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Pahoin haalistunut kalliomaalaus on ajoitettu kivikaudenloppuun tai pronssikauden alkuun, ja sen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1980.
Siliävuoren länsipuolen jyrkänteisiin kuuluva pystykallio on korkea ja putoaa Siliävuoren itäpuolella ja eteläpäässä suoraan Virmojärveen. Maalausalue sijaitsee kallion keskikohdilla ja aukeaa länsilounaaseen. Punaväriä on laajalti, ja sen alueen keskellä on pystysuora ja leveähkö kalliohalkeama.
Virmojärvi on osa Väliväylän suuntaan jatkuvaa järvien ketjua, jotka laskevat tässä kohtaa Tuohtiaiseen. Kun aikoinaan Väliväylää pitkin pystyi melomaan Saimaalta Päijänteeseen, oli reitti ihmisille erittäin tärkeä. Tämän vuoksi seudulta on löytynyt paljon kalliomaalauksia.
Punaväriä näkyy pitkällä matkalla, mutta selviä kuvioita hahmottuu vain muutamia. Punaväriä esiintyy 1,8−3 metriä vedenpinnan yläpuolelta. Pääryhmäksi voidaan nimetä kuvioryhmä, joka erottuu selvimmin. Siihen on maalattu tikkumaisilla vedoilla peura tai hirvi (77 senttimetriä), jolla näyttää olevan kolme jalkaa. Vastaavia kaksijalkaisia eläinmerkkejä esiintyy joissakin muissa kalliomaalauksissa, joten kolmannen jalan tulkinnaksi voidaan ottaa ihmishahmo, joka seisoo eläimen takana. Tällaisia kuviopareja tunnetaan muissakin kohteissa Suomessa. Näissä ihminen koskettaa kädellä tai sauvalla eläintä takaapäin. Vasemmalle katsovan kolmijalkaisen hirven alapuolella on vaakasuuntainen käärmemäinen kuvio, selvästi erottuva rasti (13 senttimetriä), kolme pystyviivaa sekä näistä kuvioista oikeallepäin maalattuja epämääräisiä kuvioita. Niissä on tunnistettu pieneläimiä tai venemäisiä kuvioita.
Pääryhmän oikealle puolelle on kallion halkeaman ympärille maalattu joitakin kuvioita. Alempana erottuu pystyviivoja ja rakenteita, joista tunnistaa laatikkomaisia sulkeumia. Ylempänä on vasemmalle katsova hirvi, joka on maalattu ääriviivoin. Hirven pää on suuri suhteessa muuhun vartaloon. Sen alle on kuvattu tasapohjainen venekuvio viidellä miehistöviivalla. Halkeaman oikealla puolella on puuroutunutta punaväriä. Vaikuttaa siltä, että paikkaa valittaessa halkeamalla on ollut keskeinen merkitys.
Pääryhmästä muutaman askeleen päässä vasemmalle on kahden koukkupolvisen ja kätensä ylös ojentavan ihmishahmon jäänteet. Ne on kuvattu vierekkäin, mutta ne ovat eripituisia.
Kuvakenttä on nykyään samea johtuen kuvioiden pinnalle saostuneiden mineraalien kerroksista. Kylmien ja kosteiden säiden vallitessa kuviot voivat näkyä paremmin, ja silloin on mahdollista tehdä uusiakin löytöjä.
Cupido (kappale)
Cupido on danceyhtye Movetronin kappale heidän viidenneltä, Ei kenenkään maa-studioalbumilta. Sen julkaisi Universal Music Group albumin toisena singlenä 23. helmikuuta 2008. Kappale oli ehdokkaana edustamaan Suomea vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa, mutta se ei voittanut. Kuten "Ei kenenkään maa", myös tämä single pääsi lataus- ja singlelistoille.
Digitaalinen lataus
Olympia Eiskanal
Olympia Eiskanal (myös Olympic Sliding Centre Innsbruck ja Olympia Bob- und Rodelbahn Igls) on kelkkailurata Iglsin kylässä Innsbruckissa Itävallassa.
Ensimmäinen luonnonjääkelkkailurata Iglsiin rakennettiin vuonna 1935 rattikelkkailun maailmanmestaruuskilpailuja varten. Rata alkoi Römerstraße-kadulta ja päättyi Patscherkofelbahn-hissin ala-asemalle. Radan viimeisessä mutkassa tapahtui useita kuolinonnettomuuksia, joiden takia rata suljettiin muutamaksi vuodeksi.
Kun Innsbruckille myönnettiin vuonna 1960 vuoden 1964 talviolympialaiset alettiin rakentaa erilliset radat ratti- ja ohjaskelkkailuun Römerstraße-kadun yläpuolelle Patscherkofelbahn-hissin alle. Rakennustyöt aloitettiin syyskuussa 1961, ja viralliset avajaiset olivat heinäkuussa 1963. Talviolympialaisten testikilpailuna toimineessa rattikelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa tapahtui 20 loukkaantumista, joka johti turvallisuusparannuksiin. Talviolympialaisissa 1964 ohjaskelkkailukilpailun harjoituksissa kuoli brittiläinen ohjaskelkkailija Kazimierz Kay-Skrzypeski.
Rattikelkkaradalla oli pituutta 1 500 metriä, mutkia 13, korkeuseroa 138 metriä, keskijyrkkyys oli 9,2 %, maksimijyrkkyys oli 14,04 % ja minimijyrkkyys oli 3,8 %.
Ohjaskelkkailuradan suunnitteli entinen ratti- ja ohjaskelkkailija Paul Aste. Ohjaskelkkailuradalla oli miesten kilpailussa pituutta 1 057,7 metriä, mutkia 18, korkeuseroa 113,2 metriä ja keskijyrkkyys oli 10,7 %. Naisten ja parien kilpailuissa radalla oli pituutta 910 metriä, korkeuseroa 86,27 metriä ja keskijyrkkyys oli 9,5 %. Radan jyrkin kohta oli 18,18 % ja loivin kohta oli 8,31 %.
Kun Denverille myönnetyt vuoden 1976 talviolympialaiset siirrettiin Innsbruckin järjestettäväksi, alettiin entisten ratojen paikalle vuonna 1973 rakentaa maailman ensimmäistä yhteistä rataa ratti- ja ohjaskelkkailuun, nimeltään Kombinierte Kunsteisbahn für Bob-Rodel in Igls. Radan osottauduttua hyväksi, se toimi esikuvana nykyisille kelkkaradoille.
Rataa laajennettiin vuonna 1981 ja sen yhteyteen rakennettiin ravintola. Vuosina 1990–1991 rakennettiin uusi lähtötalo naisten ja parien ohjaskelkkailuun radan viidenteen mutkaan. Vuonna 1998 jatkettiin jarrutusaluetta. Rata rekonstruoitiin vuonna 2004, ja siitä tuli osa Olympiaworld Innsbruckia.
Rata toimi vuoden 2012 nuorten talviolympialaisten kelkkailukilpailuiden näyttämönä.
Kangaskylä (Kinnula)
Kangaskylä on yksi Kinnulan kylistä. Se sijaitsee kantatie 58:n varrella noin neljä kilometriä Kinnulan kirkonkylästä Lestijärven suuntaan.
Kangaskylältä löytyy kevyenliikenteenväylä, valaistu pururata, hiihtolatuja ja jääkiekkokaukalo, jotka on aikaansaatu suurelta osin talkoovoimin. Kylän latuverkostoa pitkin voi hiihtää Lestijärven Valkeiselle asti. Kangaskylällä järjestetään vuosittain kuutamohiihto. Kylän lähellä sijaitsee Päijänne-niminen suolampi.
Nokia 232
Nokia 232 oli suomalaisen matkapuhelinvalmistaja Nokian matkapuhelinmalli, joka oli tarkoitettu analogisiin matkapuhelinverkkoihin kuten NMT-900, AMPS ja TACS. Vuonna 1994 esitellyn puhelinmallin muotoilijana toimi Nokian muotoilujohtajaksi sittemmin kutsuttu Frank Nuovo, ja puhelinmalli loi suuntaa Nokian tulevalle puhelinmuotoilulle kaarevine ja elliptisine muotoineen senastisten suorakulmaisempien muotojen sijasta. Nuovo kutsuikin laitetta tuolloin ”puhelinmaailman Ferrariksi”.
Nokia 232 -puhelin tuotesijoiteltiin Alicia Silverstonen näyttelemän päähenkilön käteen vuoden 1995 elokuvassa "Clueless", joka kertoi äveriäiden teinien elämästä Beverly Hillsissä. Nokia 232 oli myös yksi ensimmäisistä malleista, joilla Nokia otti mainonnassaan etäisyyttä Oskar Korkmanin ja Mika Pantzarin mukaan siihen asti varsin tekniseen ja bisneshenkiseen matkapuhelinten markkinointiin. Mainontaan tuli leikkimieltä, värikkyyttä, sosiaalista vertailua ja jännitystä.
232-mallia myytiin AMPS-verkkoon etenkin Yhdysvalloissa esimerkiksi vuonna 1996 noin 1,4 miljoonaa kappaletta. Sitä oli saatavana kuutena kirkkaana värinä, ruskeana jalopuujäljitelmänä sekä mustana. Puhelimen TACS-versiota myytiin paljon Ison-Britanniaan, jossa "What Cellphone" -lehti valitsi sen parhaaksi kuluttajapuhelimeksi 1994–1995 ja parhaiten muotoilluksi puhelimeksi 1995. Vielä vuonna 1997 puhelin oli lehden suosituslistalla.
Tekstilaji
Tekstilaji eli genre on eräs tapa jäsentää inhimillistä toimintaa tulkitsemalla sitä teksteinä tai tekstien kautta. Yksittäiset tekstit voidaan nähdä yhden tai useamman tekstilajin ilmentyminä. Tekstilajien hallinta erityisesti omalla äidinkielellä opitaan vähitellen niihin sosiaalistumalla. Tekstilajiosaaminen on siis tavallaan hiljaista tietoa, jota on vaikea tuoda esiin erillään konkreettisista tilanteista. Tekstilaji on monitieteinen tutkimuskohde, siksi siitä ei voida, tai on vähintään hyvin vaikeaa antaa suppeaa, yksiselitteistä määritelmää. Yleisellä tasolla tekstilajia voidaan tarkastella esimerkiksi rakenteena tai toimintana. Se voidaan käsittää tutkimuskohteeksi useilla tieteenaloilla. Esimerkiksi tekstilajitutkimuksen laaja suomalainen kokoomateos "Genreanalyysi: tekstilajitutkimuksen käsikirja" (2012) sisältää 37 eri tutkimusaloihin perustuvaa jäsennystä omina artikkeleinaan. Tekstilaji voi sijoittua tietyn tieteenalan tutkimuksen ytimeen, tieteenalalla voi olla herkkyttä sitä kohtaan tai se voi olla tieteenalan kannalta toissijainen kohde.
Tekstilajia ympäröi joukko muita siihen kytkeytyviä käsitteitä. Tekstilajin käsite voi tietyssä tutkimusperinteessä ja tiettynä ajankohtana olla käytössä esimerkiksi "tekstityypin" synonyymina tai näiden välillä voi olla muunlaisia suhteita. Tekstilajista käytetään myös nimitystä "genre". Genrellä voidaan tarkoittaa myös laajempaa lajikäsitettä, jota sovelletaan esimerkiksi musiikkiin. 
Tekstilajeja ovat mm. uutinen, runo, keskustelu ja mainos
Kim Gran
Kim Arvid Gran (s. 19. syyskuuta 1954 Kotka) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän toimi Nokian Renkaat Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 2000–2014.
Ennen Nokian Renkaita Gran toimi Oy Gran-Transport Ltd:ssä, A. Ahlström Oy:ssä Karhulassa, Printal Oy:ssä, Cebal-Printal UK Ltd:ssä Englannissa ja Pechiney Cebal Packagings Ltd:ssä Englannissa.
Helmikuussa 2016 paljastui, että Nokian Renkaat oli Kim Granin toimitusjohtajakaudella vääristellyt rengastestien tuloksia vuosikausia. Jatkuvan testimanipulaation taustalla väitetään olleen osakkeen kurssikehitys sekä johdon palkitsemiseen rakennetut optio-ohjelmat. Sähköpostien perusteella testaajia on harhautettu, jotta optiot tuottaisivat rahaa haltijoilleen. Yhtiön johdon bonukset olivat osittain sidottu rengastestien testituloksiin ja Nokian Renkaat oli manipuloinut testeihin lähetettäviä renkaita, jotta testitulokset olisivat parempia.
Vuosina 2005–2006 Gran oli Elinkeinoelämän keskusliiton hallituksessa. Vuonna 2008 hän aloitti YIT:n hallituksessa ja vuonna 2014 hallituksen varapuheenjohtajana. Keväällä 2016 Gran oli ehdolla YIT:n hallituksen puheenjohtajaksi, mutta vetäytyi ehdokkuudesta testihuijauskohun myötä. Vuosina 2012–2014 Gran oli Rautaruukin hallituksen puheenjohtaja ja vuodesta 2014 SSAB:n hallituksen jäsen. Huhtikuussa 2016 Gran jätti SSAB:n hallituspaikan. Huhtikuussa 2017 Gran kutsuttiin Pohjola Rakennus Oy:n hallituksen jäseneksi.
Helsingin Sanomien mukaan Gran kuuluu vapaamuurareiden tamperelaiseen Tavastia-loosiin.
Ahmet Kaya
Ahmet Kaya (28. lokakuuta 1957 - 16. marraskuuta 2000) oli kurdilaulaja Malataysta Turkista. Hän kuoli Pariisissa maanpakoon karkotettuna. Hän lauloi turkin kielellä. Hänen suosituimpia laulujaan ovet Ayrılık Vakti, Söyle, Ağladıkça, Oy Benim Canım, Birazdan Kudurur Deniz, Arka Mahalle, Kum Gibi, Nereden Bileceksiniz, Hani Benim Gençliğim, Yakarım Geceleri and Şafak Türküsü.
Ahmet oli viides ja nuorin isänsä lapsista. Isä oli kurdi ja äiti turkkilainen. Ahmet työskenteli jonkin aikaa taksinkuljettajana Istanbulissa ennen kuin hänestä tuli tunnettu laulaja 1980-luvun puolivälissä.
Hänen ensimmäinen albuminsa, "Ağlama Bebeğim", julkaistiin vuonna 1985. Hänen suosio jatkoi kasvuaan osaksi 1990-luvulla. Uransa aikana hän levytti noin 20 albumia ja oli tunnettu protestimusiikista ja sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Toistuvat teemat hänen lauluissaan ovat rakkaus, äiti, uhri ja toivo.
Velkom
Velkom (, ) eli Velcom on valkovenäläinen matkapuhelinoperaattori. Se aloitti operatiivisen toimintansa huhtikuussa 1999. Yhtiön tuotebrändejä ovat kuukausimaksulliset "velcom"- ja kuukausimaksuttomat "Privet"-mobiilituotteet. Yritysmuodoltaan se on unitaarinen yritys.
Velkomin pääkonttori sijaitsee Minskissä. Velkom on ollut vuodesta 2007 itävaltalaisessa omistuksessa, sen emoyhtiö on tietoliikennekonserni Telekom Austria Group (TAG, kesäkuuhun 2010 nimellä Mobilkom Austria).
Velkomin oman ilmoituksen mukaan sillä oli vuoden 2012 lopussa 4,8 miljoonaa asiakasta. Tällä asiakasmäärällä se olisi Valko-Venäjän toiseksi suurin matkapuhelinoperaattori kilpailijansa, venäläisen MTS:n ja Valko-Venäjän valtion omistaman Valko-Venäjän MTS:n jälkeen, kuitenkin selvästi edellä Turkcellin hallitsemaa Life-operaattoria. Pääkilpailija MTS:llä oli samaan aikaan runsas 5,0 miljoonaa asiakasta (6/2010 yhteensä 5,0 milj., 6/2013 yhteensä 5,2 milj.). Syyskuussa 2013 Valko-Venäjällä oli paikallisen liikenne- ja tietoliikenneministeriön mukaan rekisteröity yhteensä 10,94 miljoonaa matkapuhelinliittymää. Matkapuhelinten laskennallinen levinneisyysaste oli 115,6 prosenttia väestöstä. Matkapuhelinverkot kattoivat tällöin 98,4 prosenttia maan pinta-alasta.
Matkapuhelimen ja muut liikkuvan tietoliikenteen käyttö maksetaan Valko-Venäjällä tyypillisesti etukäteen operaattorin käyttäjätilille pankkien, pankkiautomaattien, postikonttorien tai operaattorien myymälöiden kautta maksettavan saldon avulla.
Velcom-käyttäjien matkapuhelimen suuntanumero ja puhelinnumeron 1. numero on muotoa (0)29 1, (0)29 3, (0)29 6, (0)29 9, (0)44 4, (0)44 5 tai (0)44 7. Soitettaessa ulkomaalaisesta numerosta liittymään, käytetään maatunnusta ja suuntanumeroa ilman etunollaa. Valko-Venäjällä Velcom-operaattorin numeroihin soitetaan valitsemalla aluksi 8 (linja "ulos") ja nolla-alkuinen suuntanumerollinen puhelinnumero.
Ruokokutoja
Ruokokutoja ("Ploceus xanthopterus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Ruokokutojaa tavataan Afrikan etelä- ja kaakkoisosissa. Sen on kuvattu olevan harvinainen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kilomberonkutoja
Kilomberonkutoja ("Ploceus burnieri") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kilomberonkutojaa tavataan endeemisenä pienellä alueella Tansaniassa Kilombero-joen ympäristössä. Lajin kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Oliivikutoja
Oliivikutoja ("Ploceus galbula") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Oliivikutojaa tavataan Afrikan itäosissa sekä Arabian niemimaalla. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti runsaslukuinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viitakutoja
Viitakutoja ("Ploceus taeniopterus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Viitakutojaa tavataan hajanaisella alueella Itä-Afrikan pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustanaamakutoja
Mustanaamakutoja ("Ploceus intermedius") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustanaamakutojaa tavataan laajalla alueella Afrikan etelä- ja itäosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustaposkikutoja
Mustaposkikutoja ("Ploceus velatus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustaposkikutojaa tavataan laajalla alueella Eteläisessä Afrikassa. Sen on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Helsingin kaupungin asunnot
Helsingin kaupungin asunnot Oy on kokonaan Helsingin kaupungin omistama yhtiö, joka on Suomen suurin vuokranantaja. Yhtiöllä on 43 000 vuokra-asuntoa, joissa asuu noin 90 000 asukasta. Yhtiö ei tuota voittoa eikä jaa osinkoa, vaan toimii omakustannusperiaatteella. Keskineliövuokra asunnoissa vuonna 2012 oli 10,21 €/m²/kk liikevaihdon ollessa 323 074 465,43 €. Kaikki asunnot sijaitsevat kaupungin alueella, ja yhtiö on jaettu 5 alueyhtiöön.
Bertin salaiset muistiinpanot
Bertin salaiset muistiinpanot () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1990 ja suomennos vuonna 1993.
Bertin uudet aivoitukset
Bertin uudet aivoitukset () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1990 ja suomennos vuonna 1993.
Bertin hervottomat haaveilut
Bertin hervottomat haaveilut () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1991 ja suomennos vuonna 1994.
Bertin urotyöt
Bertin urotyöt () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1991 ja suomennos vuonna 1995.
Bertin tunnustukset
Bertin tunnustukset () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1992 ja suomennos vuonna 1996.
Tommi Huolila
Tommi Huolila (s. 31. tammikuuta 1993 Salo) on suomalainen koripalloilija, joka on edustanut vuodesta 2014 lähtien Joensuun Katajaa. Isona laitahyökkääjänä ja korinaluspelaajana pelaava Huolila on voittanut Suomen mestaruuden vuonna 2015, jolloin hän lukeutui loppuottelusarjan ratkaisupelaajiin.
Salon Vilppaan kasvatti Huolila pelasi urallaan 54 nuorten maaottelua. Katajassa hän on pelannut myös EuroChallengea ja FIBA Europe Cupia.
Huolila on Salon Vilppaan kasvatti ja hän pelasi seuran juniorijoukkueissa muun muassa A-nuorten SM-sarjaa, jossa hän saavutti SM-pronssia kaudella 2010–2011. Samana kautena hän myös debytoi seuran edustusjoukkueessa Korisliigassa. Hän pelasi myös kaudella 2011–2012 A-nuorten SM-sarjaa, jossa hän oli sarjan torjuntatilaston paras (2,6) sekä levypallotilaston kolmas (10,6).
Huolila edusti Salon Vilpasta vuoteen 2013 asti ja siirtyi kaudeksi 2013–2014 Namika Lahteen. Kausi oli hänen läpimurtokautensa ja hän pelasi 45 ottelua, joissa hän teki keskimäärin 3,9 pistettä ja otti 3,0 levypalloa ottelua kohden.
Yhden pelikauden jälkeen Namikassa Huolila siirtyi Joensuun Katajaan. Hän oli suunnitellut pysyvänsä Lahdessa, mutta sopimuksenteossa tuli vaikeuksia. Samaan aikaan Katajan pelaaja ja nuorten maajoukkuevalmentaja Petri Virtanen kysyi Huolilalta kiinnostusta siirtyä Joensuuhun, ja tämä suostui. Huolila aloitti Korisliigan syyskauden hyvin, mutta nilkkavamma piti hänet sivussa pelikentiltä vuodenvaihteessa parin kuukauden ajan. Huolila harjoitteli kovaa palatessaan pelikuntoon, mutta kärsi omien sanojensa mukaan pitkään henkisestä lukosta.
Kataja eteni loppuotteluihin, joiden ensimmäisessä ottelussa joukkueen vakiorotaation ainoa yli kaksimetrinen pelaaja, sentteri Tom Knight loukkaantui eikä pystynyt enää pelaamaan tulevissa otteluissa. 198-senttisenä Korisliigasentteriksi alimittainen ja ottelusarjan aikana erittäin väsyneeltä vaikuttanut Huolila siirtyi loppujen ottelujen ajaksi pelaamaan aikaisempaa suuremalla vastuulla ja peliajalla lähemmäksi koria erinomaisilla esityksillä muun muassa puolustaen hyvin maajoukkuesentteri Tuukka Kottia. Molemmat joukkueet voittivat kotiottelunsa, ja mestaruus ratkesi Joensuussa, jossa Kataja voitti pistein 88–85. Huolila teki ratkaisuottelussa 20 pistettä (2 p 9/11) ja otti seitsemän levypalloa joista kolme hyökkäyspäässä. Hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Helmikuussa 2016 Huolila teki Katajan kanssa kolmen kauden mittaisen jatkosopimuksen.
Huolila pelasi yhteensä 54 nuorten maaottelua. Vuonna 2013 alle 20-vuotiaiden B-divisioonan EM-kilpailuissa Suomen ja Portugalin välinen ottelu viivästyi puolella tunnilla Huolilan donkattua koritelineen rikki alkuverryttelyssä. Kesäkuussa 2015 hänet nimettiin Suomen haastajamaajoukkuerinkiin.Huolila on sentterimäisesti kovaa tilanteisiin menevä pelaaja, jonka fyysiset ominaisuudet auttavat pelaamaan pidempiä pelaajia vastaan. Erityisesti on mainittu Huolilan syliväli, josta on hyötyä mm. levypalloissa ja puolustuksessa. Kolmen pisteen heittoja Huolila ei juuri heitä ja on onnistunut niissä huonosti.
Bert ja bikinimimmit
Bert ja bikinimimmit () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1993 ja suomennos vuonna 1997.
Bertin lemmenhuolet
Bertin lemmenhuolet () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1994 ja suomennos vuonna 1997.
Bert Babyface
Bert Babyface () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1998 ja suomennos vuonna 1999.
Bert, maailmanvalloittaja
Bert, maailmanvalloittaja () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1999 ja suomennos vuonna 2000.
Bert ja kovanaamat
Bert ja kovanaamat () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1995 ja suomennos vuonna 2000.
Bert ja kylmät kundit
Bert ja kylmät kundit () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1996 ja suomennos vuonna 2001.
Bert ja basillit
Bert ja basillit () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1997 ja suomennos vuonna 2001.
Bert ja kylmä sota
Bert ja kylmä sota () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 2005 ja suomennos vuonna 2007.
Osasto Paatsalo
Osasto Paatsalo oli keväästä 1940 kapteeni (sittemmin majuri) Harri Paatsalon johtama Päämajan tiedusteluosaston Rovaniemen alatoimisto, joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella.
Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erillinen pataljoona 4:ään. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paatsalo kirjoitti 1970-luvulla nimellä Harri Paarma omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta.
Asemasodan aikana kaukopartiotoiminnan organisointi vakinaistettiin siten, että 1. heinäkuuta 1943 perustettiin päämajan johtoon kaukopartiotoiminnan johtoporras Erillinen pataljoona 4 (ErP 4). Siihen tuli kuulumaan neljä komppanian tasoista alajohtoporrasta, joilla oli alueellinen toimintavastuu eri rintamansuunnilla. Osastot nimettiin johtajiensa mukaan. Ne olivat etelästä lukien Osasto Vehniäinen, Osasto Kuismanen, Osasto Marttina ja Osasto Paatsalo.
Operaatio Tammi
Operaatio Tammi (eng. "Oak"), (saks. "Eiche") tai Isku Gran Sassoon oli toisessa maailmansodassa saksalaisten sotilasoperaatio Benito Mussolinin vapauttamiseksi. Liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa operaatio Huskyssa ja pommitettua Roomaa, kuningas Viktor Emanuel III määräsi Mussolinin vangittavaksi 25. heinäkuuta 1943 ja asetti hänen seuraajakseen marsalkka Pietro Badoglion. Mussolini sijoitettiin aluksi Ponzaan ja myöhemmin La Maddalenan saarille, kunnes hänet lopulta sijoitettiin Campo Imperatorella sijaitsevaan hotelliin. Saksalaisten vakoojien saatua tämän selville, Adolf Hitler määräsi suunnitelman Mussolinin vapauttamiseksi. Suunnitelman suunnitteli Harald Mors ja hyväksyi Kurt Student. Suunnitelma toteutettiin 12. syyskuuta 1943, jolloin ryhmä saksalaisia kommandojoukkoja, joihin kuuluivat Morsin ja Kurtin lisäksi muun muassa Otto Skorzeny laskeutuivat DFS 230 -koneilla Gran Sasson vuorille. Kommandot onnistuivat yllättämään hotellia vahtineet 200 vartijaa ja saamaan heidät laskemaan aseensa laukaustakaan ampumatta. Joukko vapautti Mussolinin onnistuneesti ja kuljettivat hänet Rooman kautta Wieniin ja myöhemmin Berliiniin. Hitler palkitsi kommandot rautaristillä ja Mussolinista tehtiin saksalaisten miehittämän Pohjois-Italian nukkevaltion Italian sosiaalisen tasavallan johtaja. Winston Churchill kommentoi operaatiota ”suureksi uskallukseksi”.
Ulla Lehtonen
Ulla Aulikki Lehtonen (16. maaliskuuta 1921 Karinainen – 17. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja suomentaja. Hän kirjoitti myös nimellä "Ulla Ahtela".
Eeva Heikkilä
Eeva Elina Heikkilä (s. 29. huhtikuuta 1921 Haapajärvi) on suomalainen Sallassa asuva maatalon emäntä ja kirjailija.
Heikkilän vanhemmat olivat pienviljelijä, työmies Kristian Ojalehto ja Lempi Sorola. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja oli asutustilan emäntänä Sallassa 1951–1979.
Heikkilän kirjoittamia kertomuksia ja runoja on julkaistu myös Kalevassa, Lapin Kansassa, Pohjolan Sanomat-lehdessä ja Koillis-Lappi-lehdessä.
Pekka Kanerva
Pekka Aimo Vilhelmi Kanerva (s. 15. marraskuuta 1939 Teuva) on suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli vuodesta 1978 Teknillisen korkeakoulun huoneenrakennustekniikan professori ja tutkinut kantavia ja eristäviä rakenteita. Aiemmin hän oli TKK:n Arkkitehtiosaston Rakennetekniikan apulaisprofessorina 1975–1978 ja VTT:llä Rakennustekniikan laboratorion johtajana 1978.
Riian kauppakeskuksen romahdus 2013
Maxima-kaupan katto romahti Riiassa Latviassa 21. marraskuuta 2013. Kauppa sijaitsee Priedaines-kadulla Zolitūden kaupunginosassa. Onnettomuus sattui kello 18 paikallista aikaa. Onnettomuudessa kuoli ainakin 54 ihmistä ja loukkaantui 36.
Onnettomuuden syyksi on arveltu muun muassa rakennuksessa ollutta suunnitteluvirhettä sekä rakennuksen katolle rakennettua puutarhaa. Onnettomuus on tuhoisin Latvian historiassa sen itsenäisyyden aikana. Tapauksen vuoksi maahan julistettiin kolme päivää kestänyt suruaika. Syyn selvittämiseksi kolme riippumatonta insinööriä tutki rakennushankkeen dokumentit. Heidän 29.11.2013 julkaistun selvityksensä mukaan katto petti pääasiassa siksi, että sen kantokykyä laskettaessa tehtiin vakavia virheitä. Arvellaan, että rakenteilla ollut kattopuutarha ja leikkikenttä rasittivat liikaa talon rakenteita.
Romahduksen takia Latvian pääministeri Valdis Dombrovskis ilmoitti 27.11. jättävänsä hallituksensa eronpyynnön.
Rakennuksessa sijaitsi Maxima-supermarket ja muita liikkeitä. Se oli otettu käyttöön marraskuussa 2011, ja sen suunnittelijoina toimivat paikalliset arkkitehdit Zane Kalinka ja Andris Kalinka. Rakentajana toimi Re&Re-yhtiö. Rakennus palkittiin Latvian parhaana rakennuskohteena 2013. Rakennuksen pinta-ala oli 4 750 m² Rakennuskustannukset olivat 1,4 miljoonaa euroa.
Aino-Inkeri Kumara
Aino-Inkeri Niemistö, kirjailijanimi Aino-Inkeri Kumara (s. 17. huhtikuuta 1921 Laihia – 2003 Urjala) oli suomalainen kirjailija, pakinoitsija ja televisiokäsikirjoittaja.
Niemistö kävi kuusi luokkaa Vaasan yhteiskoulua ja Kauhajoen kotitalousopiston. Hän opiskeli myös Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Helsingissä. Hän työskenteli "Ilkka"-lehdessä ja oli "Etelä-Pohjanmaan nuorisoseura" -lehden ja "Lakeuksien Nuoriso" -lehden toimitussihteerinä.
Niemistö toimi vuodesta 1949 maatilan emäntänä ensin Laihialla ja sitten vuodesta 1964 Urjalassa. Urjalassa asuessaan hän osallistui Urjalan kansalaisopiston kirjallisuuspiirin toimintaan ja oli kirjailija Eila Pennasen oppilaana.
Niemistö pakinoi "Pellervo"-lehdessä vuosina 1954–1999 nimimerkillä ”Miina” ja kirjoitti myös 15 vuoden ajan lehteen kirja-arvosteluja.
Annikki Raatikainen
Valma Annikki Raatikainen (24. huhtikuuta 1921 Pielavesi – 2001) oli suomalainen lastenkodin johtaja ja kirjailija.
Lastenkodin johtajana Oulussa toiminut Raatikainen perusti 1980-luvulla Bangladeshiin Faridburiin useita lastenkoteja ja kouluja jotka toimivat yhä edelleen paikallisin voimin.
Luettelo NHL:ään varatuista itävaltalaisista
Luettelo NHL:ään varatuista itävaltalaisista sisältää NHL-joukkueiden varaamat itävaltalaiset jääkiekkoilijat.
Luettelon tilastot koostuvat kaikista pelaajan NHL:ssä pelaamista otteluista, eivätkä vain pelaajan varanneessa joukkueessa pelatuista.
P "pelipaikka", Vuosi "varausvuosi", Nro "pelaajan varausnumero", K "varauskierros", RU "runkosarjaottelut", PU "pudotuspeliottelut" "Voittanut Stanley Cupin"
Gregor Baumgartner on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kahdesti varattu itävaltalainen pelaaja. Hänet varattiin ensimmäisen kerran 1995 Montreal Canadiensiin ja toisen kerran 1999 Dallas Starsiin.
Täydennetty matriisi
Kun kahden annetun matriisin "A" ja "B" sarakkeet yhdistetään, saadaan Täydennetty matriisi
Yleensä täydennetty matriisi muodostetaan, kun halutaan suorittaa molemmille matriiseille samat alkeisrivitoimitukset esimerkiksi ratkaistaessa lineaarista yhtälöryhmää matriisimuodossa.
Vertaamaalla lineaariselle yhtälöryhmälle muodostetun täydennetyn matriisin astetta lineaarisen yhtälöryhmän kerroinmatriisin asteeseen saadaan Rouché–Capellin teoreeman mukaan selville yhtälöryhmän ratkaisujen olemassaolo ja lukumäärä.
Lineaariselle yhtälöryhmälle matriisimuodossa 
saadaan yhdistämällä kerroinmatriisi "A" ja ratkaisuvektori "B" täydennetty matriisi 
Tästä voidaan alkeisrivitoimituksin lähteä etsimään ( "A" | "B" ):n kanssa riviekvivalenttia porrasmatriisia ( "C" | "D" ), josta yhtälön ratkaisut on mahdollista selvittää. Tämä tunnetaan Gaussin eliminointimenetelmänä. Jatkamalla alkeisrivitoimituksia redusoituun porrasmuotoon, josta yhtälöryhmän ratkaisu on mahdollista lukea suoraan, käytetään Gaussin-Jordanin eliminointimenetelmää.
Tarkastellaan esimerkiksi lineaarista yhtälöryhmää
Yhtälöryhmän kerroinmatriisi "A" ja ratkaisuvektori "B" ovat
Jolloin täydennetty matriisi on
Tämän matriisin kanssa riviekivalentiksi redusoiduksi porrasmatriisiksi saadaan
jolloin yhtälön ratkaisu on ("x", "y", "z") = (4, 1, -2).
Kun neliömatriisille "C" etsitään käänteismatriisia voidaan yksikkömatriisin "I" kanssa muodostaa täydennetty matriisi
jota lähdetään alkeisrivitoimituksin muokkaamaan redusoiduksi porrasmatriisiksi 
Jos saadun redusoidun porrasmatriisin "D"="I", on matriisi "C" kääntyvä ja sen käänteismatriisi
Etsitään esimerkiksi onko 2x2 matriisilla "C" käänteismatriisia
Muodostetaan täydennetty matriisi ( "C" | "I" )
Tästä saadaan alkeisrivitoimituksilla muokattua redusoitu porrasmatriisi
Koska saadun matriisin vasen puoli on yksikkömatriisi todetaan käänteismatriisin olevan olemassa
Rouché–Capellin teoreeman mukaan lineaarisella yhtälöryhmällä on olemassa ratkaisuja jos ja vain jos yhtälöryhmän kerroinmatriisin aste on yhtäsuuri kuin täydennetyn matriisin aste. Ratkaisuja on yksi jos ja vain jos yhtälöryhmän tuntemattomien lukumäärä on yhtä suuri kuin täydennetyn ja kerroinmatriisin aste. Jos ratkaisuja on olemassa ja matriisien aste on pienempi kuin yhtälöryhmän muutujien lukumäärä, ratkaisuja on äärettömän monta.
Tarkastellaan lineaarista yhtälöryhmää
Yhtälöryhmän kerroinmatriisi on
jolloin yhtälöryhmän täydennetyksi matriisiksi saadaan
Koska molempien matriisien aste on 2, tiedetään yhtälöryhmällä olevan ratkaisuja. Koska yhtälöryhmän tuntemattomien määrä 3 > 2, yhtälöllä on ääretön määrä ratkaisuja.
Tarkastellaan seuraavaksi yhtälöryhmää
Kerroinmatriisiksi saadaan
ja täydennetty matriisi on
Tällä kertaa kerroinmatriisin aste on 2, mutta täydennetyn matriisin 3, joten tällä yhtälöryhmällä ei ole ratkaisuja.
Palataan tarkastelemaan ensimmäisen esimerkin lineaarista yhtälöryhmää
Kun tämän yhtälöryhmän kerroinmatriisin ja täydennetyn matriisin asteet lasketaan, huomataan molempien olevan 3, joka on myös yhtälön tuntemattomien lukumäärä. Rouché–Capellin teoreeman mukaan tällä yhtälöllä on olemassa yksi ratkaisu.
Belteleradyjokampanija
Belteleradyjokampanija () eli Belteleradiokompanija () on Valko-Venäjän kansallinen yleisradio- ja televisioyhtiö. Sen päätoimitilat sijaitsevat Minskissä. Belteleradyjokampanija on Euroopan yleisradiounionin (EBU) jäsen.
Yhtiö tuottaa ja lähettää ohjelmaa valtakunnallisesti neljälle televisiokanavalle ja viidelle radiokanavalle. Lisäksi Belteleradyjokampanijalla on viisi alueellista radiokanavaa:
Albert Decourtray
Albert Florent Augustin Decourtray (9. huhtikuuta 1923 Wattignies – 16. syyskuuta 1994) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Lillen hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Dijonin vihkipiispaksi sekä Hippo Diarrhytuksen titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adrien-Edmond-Maurice Gand, jota avustivat André-Jean-Marie Charles de la Brousse ja Jean-Baptiste-Étienne Sauvage.
Decourtray sai 22. huhtikuuta 1974 nimityksen Dijonin piispaksi ja 29. lokakuuta 1981 Lyonin(-Viennen) arkkipiispaksi. 23. huhtikuuta 1982 hänet nimitettiin lisäksi Mission de France o Pontignyn prelaatiksi.
25. toukokuuta 1985 Decourtray sai ylennyksen Santissima Trinità al Monte Pincion kardinaalipapiksi. Hän erosi tehtävistään Mission de France o Pontignyn prelaattina 1. lokakuuta 1988. Lyonin arkkipiispana hän toimi kuolemaansa saakka.
Gérard Coliche
Gérard Émile Jean-Louis Coliche (s. 17. marraskuuta 1940) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lillen hiippakuntaan Adrien-Edmond-Maurice Gand 20. joulukuuta 1969. Hänet nimitettiin Lillen vihkipiispaksi sekä Aletin titulaaripiispaksi 9. heinäkuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurent Bernard Marie Ulrich, jota avustivat François Charles Garnier ja Jean-Paul Maurice Jaeger.
Yngve
Yngve on pohjois­mainen miehen etunimi. Nimen alku­peräinen muoto on ollut "Yngvi", ja se johtuu mahdollisesti muinaisskandinaavisen jumalan nimestä Ing.
Suomessa nimi Yngve on 1900-luvun vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 1041 henkilölle. Yngven nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 23. marraskuuta. Samalle päivälle on kalenterissa sijoitettu myös nimi Yngvar, vaikka se on eri alkuperää, alkujaan on Ingvar-nimen norjalainen muoto.
Punainen ympyrä
Punainen ympyrä ("Le cercle rouge") on Jean-Pierre Melvillen ohjaama ranskalainen rikoselokuva vuodelta 1970.
Elokuva kertoo koruliikkeen ryöstöä suunnittelevasta rikollisryhmästä ja heitä jahtaavasta poliisista. Molemmat osapuolet ovat oman alansa kivenkovia ammattilaisia.
Arviossa elokuvaa on luonnehdittu Melvillen uran "häikäisevän hallituksi summaukseksi", omassa lajissaan täydelliseksi. "Karismaattiseksi konnakolmikoksi" puolestaan on luonnehdittu Alain Delonin, Yves Montandin sekä Sergio Leonen spagettiwesterneistä tutun italialaisnäyttelijän Gian Maria Volonté muodostamaa rikollisryhmää.
Baden (Sveitsi)
Baden on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on noin 19 000 asukasta.
Baden sijaitsee Mittellandin tasankoalueella, Limmatjoen varrella noin 400 metrin korkeudessa, noin 20 kilometriä Zürichistä luoteeseen.
Baden on Sveitsin sähköteknisen teollisuuden keskuksia. ABB:n toisen edeltäjän, Brown, Boveri & Cie:n (BBC), kotipaikka oli Baden. Nykyisin entisen BBC:n toiminta Badenissa tapahtuu suurelta osin Alstom AG:n nimissä. Alstom on Badenin ja koko Aargaun suurin yksityinen työnantaja, jolla on Badenissa yli 4 000 työntekijää.
Badenissa on kuumia lähteitä, jotka olivat läheisen Vindonissan legioonalaistukikohdan käytössä jo ensimmäisellä vuosisadalla. Lähteet sijaitsevat pääosin nykyisen Badenin keskusta-alueella, jossa on useita terveyskylpylöitä ja hotelleja.
Moottoritie A1/A3 kulkee Badenin kautta. Badenista on rautatieyhteys Zürichiin sekä Bruggin kautta Baseliin ja Olteniin. Zürichin rata on Sveitsin vanhin rautatieyhteys, joka otettiin käyttöön vuonna 1847.
FishVille
FishVille oli Zyngan kehittämä akvaario simulaatiopeli, joka julkaistiin Facebookissa vuonna 2009. Peli antoi Facebook-käyttäjien hallita virtuaalisessa akvaariossa kalojen tuotantoa. Lokakuussa 2011 FishVillessä oli 1,6 miljoonaa aktiivista käyttäjää. Lokakuussa 2012 paljastettiin että Zynga on aikomassa sulkea pelin saman vuoden joulukuussa.
Jim Squires GameZebolta sanoi, että peli oli "yksi Facebookin parhaimmista vedenalaisista seikkailuista" ja lisäsi että "FishVille tarjoaa täydellisen sekoituksen sekä tuttuja että tuoreita ominaisuuksia, joista kaikki kalarakkaat voivat nauttia". Ryan Debbles IGN:ltä totesi, että peli on uskomattoman tehokas mainontatyökalu.
Nokia 1209
Nokia 1209 oli Nokian vuonna 2008 julkaisema matkapuhelin. Sen ominaisuuksia olivat mm. taskulamppu, ladattavat soittoäänet sekä pelit. Puhelinta sai sinisenä ja harmaana.
Argentiitti
Mineralogiassa argentiitti on kuutiomainen hopeasulfidi (AgS), joka voi olla olemassa vain lämpötiloissa, jotka ylittävät 173 °C, 177 °C tai 179 °C. Kun se jäähtyy tavallisiin lämpötiloihin, se muuttuu sen monokliiniseksi muodoksi, akantiitiksi. Argentiini kuuluu lyijyhohteen ryhmään.
Nimi argentiitti joskus viittaa myös argentiitin pseudomuotoihin: esimerkiksi akantiitti, jossa yhä näkyy joitakin ulkoisia merkkejä kuutiomaisesta kidemuodosta, vaikka niiden itse asiallinen kidejärjestelmä on monokliininen johtuen alhaisista lämpötiloista. Tätä akantiitin muotoa on silloin tällöin löydetty kuutiomaisena tai oktaedrina, mutta paljon yleisemmin puun muotoisena tai maamaisina massoina, joissa on lähes musta lyijynharmaa väri ja metallinkiilto.
Hajaannus, mikä on siis näkyvä piirre lyijyhohteessa, on tässä olemassa vain hitusen. Mineraali on täysin murrettavissa ja siinä on kiiltävä viiru; kovuus 2,5, ominaispaino 7,2–7,4. Sitä esiintyy mineraalijuonissa ja kun sitä löydetään suurissa määrin, kuten Meksikosta ja Comstock Lodesta Nevadasta, se muodostuu tärkeäksi hopeamalmiksi. Mineraalin mainitsi 1529 G. Agricola, mutta nimeä argentiitti (peräisin lat. "argentum", hopea) ei käytetty ennen kuin 1845 ja se myönnettiin W. Haidingerille. Vanhoja nimiä näille lajeille ovat "Glaserz", hopeahohde ja lasimainen hopea. Suhteellisen kuparirikas mineraali, jota esiintyy esimerkiksi Jalpassa, Meksikossa, on tunnettu nimellä jalpaite.
Nelijuovahiiri
Nelijuovahiiri eli neliraitahiiri ("Rhabdomys pumilio") on Afrikassa elävä jyrsijälaji.
Nelijuovahiiriä tavataan laajoilla alueilla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Etelä-Afrikassa sitä tavataan monenlaisissa elinympäristöissä, mutta pohjoisempana vain ylänköalueiden savanneilla. Se tulee pelloille ja taloihin, ja paikoin sitä pidetään haittaeläimenä.
Nelijuovahiiret elävät pesissä ryhminä, joihin kuuluu 1–4 naarasta, 1–2 aikuista koirasta ja näiden poikasia, jotka pysyvät vanhempiensa ryhmässä vielä täysikasvuisinakin.
Nokia 1208
Nokia 1208 on Nokian vuonna 2007 julkistama matkapuhelin. Siinä on perustoimintojen ohella mm. taskulamppu ja 3 peliä. Sitä valmistettiin punaisena ja mustana. Puhelinta myytiin noin 100 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui yhdeksänneksi The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.
Imatsapyyri
Imatsapyyri (CHNO) on imidatsolinonirakenteinen rikkaruohomyrkkynä käytettävä yhdiste. Suomessa yhdistettä on käytetty rikkaruohojen hävittämiseen metsitettäviltä alueilta, mutta sitä sisältävät valmisteet on vedetty markkinoilta 31.12.2003.
Kiinteänä imatsapyyri on kellertävänvalkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös tolueeniin, asetoniin, metanoliin ja dikloorimetaaniin. Imatsapyyri vaikuttaa moniin yksivuotisiin ja monivuotisiin kasveihin ja ei ole selektiivinen. Yhdisteen vaikutus perustuu haarautuneiden aminohappojen isoleusiinin, leusiinin ja valiinin biosynteesiin tarvittavan entsyymin asetolaktaattisyntaasin estämiseen. Tämä johtaa proteiinisynteesin häiriöön ja solujen kasvun estymiseen.
Imatsapyyrin puoliintumisaika maaperässä on 11 vuorokautta. Imatsapyyrin metaboliareitteihin kuuluvat hydrolyysi, dekarboksylointi ja syklisointireaktiot.
Imatsapyyrisynteesin lähtöaineet ovat 2,3-dikarboksimetyylipyridiini ja 2-aminoamidi-3-metyylibutaani. Lähtöaineet kondensoituvat kahden kalium-tert-butoksidiekvivalentin läsnä ollessa.
Eugene Rittich
Eugene Danny Rittich (15. elokuuta 1928 Calgary – 2006) oli kanadalainen käyrätorvensoittaja. Hänen vanhempansa olivat unkarilaissyntyisiä. Hän sai taiteilijadiplomin Curtis Institutesta vuonna 1951. Hänen opettajansa oli Mason Jones. Hän opiskeli myöhemmin vielä Philip Farkasin, Frantisek Solcin ja Arnold Jacobsin oppilaana. Hän soitti ssa, York Concert Societyssa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän oli myös kamarimuusikkona kokoonpanoissa Toronto Winds ja Toronto Woodwind Quintet. Rittich jäi eläkkeelle Toronton sinfoniaorkesterista vuonna 1989.
Rittich opetti Toronton yliopistossa ja The Royal Conservatory of Musicissa. Hän tilasi John Weinzweigin divertimenton no 7 ja Oskar Morawetzin sonaatin käyrätorvelle ja pianolle. Rittich kantaesitti teokset radiossa vuonna 1980. Hän myös levytti Morawetzin sonaatin Patricia Parrin kanssa. Rittich kehitti mukaansa nimetyn sordiinon.