hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Afriqiyah Airwaysin lento 209
Afriqiyah Airwaysin lento 209 oli Afriqiyah Airwaysin Libyan sisäinen reittilento Sebhan lentoasemalta Tripolin kansainväliselle lentoasemalle. Lentoa operoinut Airbus A320-214 -matkustajalentokone kaapattiin 23. joulukuuta 2016, ja kone lensi kaappaajien vaatimuksesta Maltan kansainväliselle lentoasemalle, jossa kaappaajat antautuivat ja pidätettiin noin neljä tuntia laskeutumisen jälkeen.
Kaapattu kone oli elokuussa 2007 ensilentonsa lentänyt Airbus A320-214 (rekisteritunnus 5A-ONB, valmistenumero 3236).
Afriqiyah Airwaysin operoima A320-214 nousi 23. joulukuuta 2016 noin kello 10.10 paikallista aikaa Sebhan lentoasemalta Libyan sisäiselle lennolle, jonka määränpäänä oli Tripolin kansainvälinen lentoasema. Koneessa oli seitsemän miehistön jäsentä ja 111 matkustajaa, joista 82 oli miehiä, 28 naisia ja yksi vauvaikäinen lapsi. Kaksi nuorta libyalaismiestä kaappasi koneen hieman ennen kuin kone ehti aloittaa laskeutumisen alkuperäiseen määränpäähän sen lentäessä lentopinnalla 340. Libyalaismiehet väittivät pitävänsä hallussaan käsikranaatteja, ja vaativat koneen lentämistä Maltalle. Miehistö noudatti vaatimusta, ja kone laskeutui kello 11.32 paikallista aikaa Maltan kansainväliselle lentoasemalle, ja rullasi kiitotien 23 päähän. Lentoasema suljettiin muulta liikenteeltä ja tuolloin saapumassa olleet lennot ohjattiin Sisilian lentoasemille. Lentokenttä avattiin liikenteelle uudestaan kello 12.43. Noin puolen tunnin sulkemisella oli lopulta vaikutuksia noin 44 lentoon. Kaappaajat vapauttivat matkustajat kolmessa erässä, ensimmäisten päästessä pois koneesta noin kello 13.50. Kaappaajat antautuivat myöhemmin iltapäivällä, ja poistuivat koneesta noin kello 15.40. Kaikki koneessa olleet selvisivät elossa kaappauksesta. Antautumisensa jälkeen kaappaajat pidätettiin. Libyan ulkoministeri Taher Siala mukaan kaappaajat olivat pyytäneet turvapaikkaa Maltalta. Maltan pääministeri Joseph Muscat kuitenkin kielsi väitteen todenperäisyyden. Reutersin tietojen mukaan toinen kaappaajista oli Libyan entisen hallitsijan Muammar Gaddafin politiikkaa kannattavan puolueen johtaja. Hän heilutti Gaddafin hallintokauden aikaista Libyan täysvihreää lippua koneen ovella ennen antautumistaan. Kaappauksessa käytetyt aseet paljastuivat myöhemmin toimimattomiksi jäljitelmiksi.
Koneen matkustajat palasivat Tripoliin toisella Afriqiyah Airwaysin lennolla seuraavana päivänä, kaappaajien jäädessä kuulusteltavaksi Maltalle.
Netleyn linna
Netleyn linna on osa Henrik VIII:n rakennuttamaa rannikkolinnoitusten verkostoa. Se on luokiteltu Grade II* -luokan suojelukohteeksi. Linna sijaitsee noin 250 metriä lounaaseen Netleyn luostarista. Se oli miehitettynä vielä 1620-luvulla ja mahdollisesti vielä sisällissodan aikanakin, jolloin parlamentin joukkojen kapteeni Swaley valloitti linnan. Monarkian palauttamisen jälkeen se kävi tarpeettomaksi.
Rakennus remonntoitiin perusteellisesti vuosina 1885-90 goottilaista tyylisuuntausta noudattaen. Linna ja maat myytiin huutokaupassa vuonna 1936 ja pari vuotta myöhemmin ne osti Middlesex County Council vanhainkodiksi, joka avattiin vuonna 1939.
Eerik Juhananpoika Vaasa
Eerik Juhananpoika Vaasa", ruots. Erik Johansson Vasa" (1470 - 8. marraskuuta 1520) oli ruotsalainen valtaneuvos, joka tunnetaan kuitenkin parhaiten Kustaa Vaasan isänä. Eerik Vaasan vanhemmat olivat Juhana Kristerinpoika Vaasa ja Birgitta Kustaantytär Sture. Eerikin äiti oli Sten Sture vanhemman sisar.
Hänet mestattiin 8. marraskuuta 1520 Tukholman verilöylyssä.
Jatuli (ryhmä)
Jatuli on epävirallinen stratigrafinen termi, joka viittaa Karjalaisten muodostumien kvartsiitteihin ja meta-areniitteihin sekä niihin liittyviin metavulkaniitteihin. Joskus jatuli- tai Jatulian-sanaa käytetään kuvaamaan näiden muodostumien kerrostumisjaksoa 2,3–2,1 miljardia vuotta sitten (vrt. Rhyacian). Jatuliryhmän päällä on Kaleva-ryhmän fylliitit ja dolomiitit.
Jatulimuodostumat ovat syntyneet arkeeisen mantereen pinnalle purkautuneista laavoista ja niiden väliin kerrostuneista hiekkakivistä ja konglomeraateista. Jatulin nuorimman osan muodostavat syvänveden sedimentit kuten dolomiitit ja savikivet, joiden lomassa esiintyy varhaisimpia merkkejä elämästä Maapallolla kuten stromatoliitteja ja mustaliuskeita (ns. Meri-Jatuli 2,1–2,06 mrd vuotta sitten).
Jatulin tyyppiesimerkkejä ovat Pohjois-Suomen liuskealueen kvartsiitti- ja vihreäkivimuodostumat Kuusamossa ja Kemissä kuten Rukatunturin muodostuma.
Kuhmukääpä
Kuhmukääpä ("Phellinus punctatus" syn. "Fomitiporia punctata") on Euraasiassa lehtipuilla tavattava kääpälaji, jonka on alun perin tieteelle kuvannut suomalainen mykologi Petter Karsten. Lajia tavataan etenkin pajuilla, eritisesti raidalla. Muita isäntäpuita ovat ainakin tuomi, pihlaja ja pähkinäpensas. Sitä on tavattu myös katajalla. Laji tuhoaa eläviäkin puita, mutta lahottaa erityisesti kuollutta puuainesta valkolahona. Itiöemä on aina kokonaan pinnanmyötäinen eli resupinaattinen eli se ei muodosta "lakkia" yläpintoineen. Pillistöä kuvataan lähinnä kanelinruskeaksi ja vuosirenkaalliseksi, ja se voi tulla parin sentin paksuiseksi. Pillejä on noin viisi kappaletta millimetrillä.
Arinakääpiä jaettaessa alasukuihin kuhmukääpää on kaavailtu mikroskooppisten ominaisuuksiensa ja DNA-analyysien perusteella sukuun Fomitiporia.
Nabaami
Nabaami eli etyleenibis(ditiokarbamiinihapon) natriumsuola (CHSNNa) on orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa sekä teollisuudessa sienten, bakteerien ja levien kasvua estävänä aineena.
Huoneenlämpötilassa nabaami on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen, mutta on liukenematonta moneen orgaaniseen liuottimeen. Aine on laajakirjoinen fungisidi ja tehoaa muun muassa "Phytophthora"-, "Aspergillus"- ja "Fusarium"-suvun homeisiin. Luonnossa nabaami hajoaa myrkylliseksi ja mahdollisesti karsinogeeniseksi etyleenitioureaksi.
Nabaamia valmistetaan etyleenidiamiinin, hiilidisulfidin ja natriumhydroksidin välisellä reaktiolla.
Nabaamia voidaan käyttää fungisidina maataloudessa vihannes- ja hedelmäviljelmillä. Se on myrkyllistä kasveille, minkä vuoksi se levitetään maaperään eikä kasvien lehdille. Teollisuudessa nabaamia käytetään estämään biofilmejä muodostavien bakteerien ja levien kasvua vesitankeissa ja putkistoissa. Nabaamia käytetään myös muiden bisditiokarbamaattifungisidien, esimerkiksi manebin, mankotsebin ja tsinebin valmistukseen.
Forseliuksen seminaari
Forseliuksen seminaari oli B. G. Forseliuksen (1660–1688) Tarttoon 1684 perustama opettajankoulutusta antanut oppilaitos, joka sijaitsi nykyisen Forselius-kymnaasin lähellä.
Seminaarissa koulutettiin kaksivuotisessa koulutuksessa ensimmäiset virolaiset opettajat 1684–1688. Heidät koulutettiin myös kanttoreiksi, sillä viranhoitoon kuului molemmat tehtävät. Paikkana oli Tarton piispan maatila "Papimõisa", sittemmin "Piiskopimõis", piispankartano, jossa on nykyisin Forseliuksen puisto. Opetukseen kuului lukeminen, aritmetiikka, teologia ja kirkkomusiikki, lähinnä virsilaulu, sekä lisäksi saksan kieli ja kirjansidonta. Seminaarista ehti valmistua sen toiminta-aikana 160 opettajaa.
Bengt Gottfried Forselius
Bengt Gottfried Forselius (1660 Harju-Madise – 19. marraskuuta 1688 Itämeri) oli virolainen opettaja ja seminaarin perustaja. Hänen isänsä oli Pohjois-Viroon muuttanut ruotsalainen pappi Johann Forselius, joka Suomessa opetettuaan siirtyi Viroon.
Forselius opiskeli lakia Wittenbergin yliopistossa. Hän perusti Tarttoon opettajaseminaarin, Forseliuksen seminaarin. Forselius kävi Tukholmassa useaan otteeseen hakemassa tukea toiminnalleen, sillä kartanonherrat vastustivat opetusta. Hän lähti jälleen 1688 esittelemään oppilaitosta Tukholmaan kuningas Kaarle XI:lle ja otti mukaansa kaksi poikaa Ignatsi Jaakin, joka oli Kambjasta, ja Pakri Hansu Jürin, joka oli Harju-Madisesta, esittelemään taitoja. He saivat kuninkaalta taidoistaan kultarahan, ja kuningas nimitti Forseliuksen Viron- ja Liivinmaan kansankoulujen tarkastajaksi, mutta hän hukkui paluumatkalla Itämerellä 19. marraskuussa 1688.
Forseliuksen kunniaksi on 1989 perustettu B. G. Forseliuse Selts, jonka ensimmäinen puheenjohtaja oli Arnold Rüütel. Seura jakaa useita tunnustuksia, muun muassa B. G. Forseliuksen mitalia. Seuran suunnitelmissa on kunnostaa Forseliuksen synnyinkoti.
Multiefekti
Multiefekti on erilaisissa sähköisissä soittimissa, kuten sähkökitarassa tai sähköbassossa käytettävä efektipedaali, jossa on kaksi tai useampia erilaisia efektejä ketjutettuna samassa laitteessa.
Multiefekti on siitä hyödyllinen laite muusikolle, koska niihin voi yleensä tallentaa erilaisia asetuksia eli presettejä, joita voi itse säätää haluamallaan tavalla. Hyödyllinen ominaisuus on myös se, että presettiä vaihtamalla voidaan saada kytkettyä useita eri efektejä yhdellä napin painalluksella päälle ja pois, tai vaihtaa niin sanotusti "lennossa" täysin erilaiseen efektiyhdistelmään kesken soiton, kuten esimerkiksi säröstä puhtaaseen signaaliin. Kytkeminen voi tapahtua esimerkiksi erillisellä jalkakytkimellä, mikäli itse laite on pöytämallinen tai räkkilaite; tai itse laitteen omilla kytkimillä, mikäli kyseessä on niinkutsuttu lattiamalli.
Multiefekteissä efektit ovat yleensä luotuja ohjelmointia käyttäen, tai digitaalisesti mallinnettuja tunnetuista ja huonosti saatavilla olevista klassisista efekteistä ja/tai vahvistimista, ja myös niiden ominaisuuksia on voitu muokata ja parannella, lisäten esimerkiksi säätömahdollisuuksia. Tämä ominaisuus tuo muusikoille mahdollisuuden käyttää klassikoiksi muodostuneita laitteita ja yhdistellä niitä haluamallaan tavalla; laitteita joita ei välttämättä ole helposti saatavilla, tai ne ovat hyvin kalliita. Tästä voidaan pitää esimerkkinä Ibanezin valmistamaa Tubescreamer-säröpedaalia (katso kuva, vihreä pedaali), jonka alkuperäisissä malleissa on käytetty tietynlaista operaatiovahvistinta, jonka valmistus on lopetettu jo vuosia sitten. Nämä alkuperäiset pedaalit ovat hyvin haluttuja, mutta myös vaikeasti saatavia ja usein hyvin kalliita.
Toisena esimerkkinä voidaan pitää vanhoja niin sanottuja point-to-point -kytkentää käytettäviä Marshall, Fender tai Vox -putkivahvistimia, joita ei enää valmisteta, ja joiden saatavuus voi olla myös hyvin huono.
Multiefektejä valmistavat muun muassa Boss ja Line 6, ja markkinoilla onkin nykyisin tekniikan ja tietotekniikan kehityttyä useita erilaisia multiefektejä, jotka käyttävät mallinnusta ja tuovat vanhojen laitteiden soundin monien saataville huokeammilla kustannuksilla ja ilman useiden erilaisten laitteiden keräämistä ja kytkemistä, ja tämä säästää myös johdotuksen aiheuttamaa signaalin heikkenemistä ja kohinaa.
Multiefektejä on saatavilla myös ainoastaan tiettyihin efekteihin keskittyvinä laitteina, kuten esimerkiksi kaikuina tai säröinä.
Gore od ljubavi
Gore od ljubavi (Горе од љубави) on serbialaisen pop-folk-laulaja Svetlana Ražnatovićin kahdestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004.
Simran
Simran, myös Zimran tai Simra, (; ) oli Vanhassa testamentissa mainittu Abrahamin ja tämän toisen vaimon, Keturan ensimmäinen poika. Simranilla oli myös viisi nuorempaa veljeä, Joksan, Medan, Midian, Jisbak ja Suah. Hänen vanhemmat velipuolensa olivat ismaelilaisten heimon kantaisä Ismael sekä juutalaisuuden patriarkka Iisak.
Simran oli yksi niistä viidestä Abrahamin pojasta, jotka Abraham lähetti Kedemin maahan, pois Iisakin tieltä.
Simranilla oli myös kolme lasta.
Jesper Mattila
Jesper Mattila (s. 9. lokakuuta 1997 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NCAA:ssa Boston Collegessa. Mattilan identtinen kaksoisveli Julius on pelannut koko uransa ajan Jesperin joukkuetoverina.
Kaksosveljesten isä on Hannu Mattila ja isoisä oli Tapani Mattila, joka oli Kiekkoleijonana aateloitu.
Sangaste
Sangaste on pienkauppala ja entinen kunta Etelä-Virossa Valgamaan maakunnassa.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Otepään ja Sangasten kunnat sekä iso osa Paluperan ja Pukan kunnista yhdistettiin uudeksi Otepään kunnaksi. Vuodesta 2017 alkaen Sangaste on ollut Otepään kuntaan kuuluva pienkauppala.
Kunta sijaitsi maakunnan itäosassa Valgan koillis- ja Tarton lounaispuolella. Kunnassa oli arviolta 1 268 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 144,67 neliökilometriä.
Kuntaan kuului Sangasten pienkauppala ("alevik") ja 13 kylää: Keeni, Kurevere, Lauküla, Lossiküla, Mäeküla, Mägiste, Pringi, Restu, Risttee, Sarapuu, Tiidu, Vaalu ja Ädu.
Vuonna 2011 Sangasten kunnassa oli 1 286 asukasta, joista 1 251 (97,3 %) oli virolaisia, 18 (1,4 %) venäläisiä ja 15 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
The Best (Nikolai Noskovin albumi)
The Best on venäläisen rock-muusikko Nikolai Noskovin kokoelma-albumi, joka julkaistiin 7. lokakuuta 2016.
Taheva
Taheva () on kylä ja entinen kunta Valgan kunnassa Valgamaan maakunnassa Virossa. Se sijaitsee maakunnan eteläosassa Valgan kaupungin kaakkoispuolella Latvian rajalla.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistettiin Valgan kaupunki sekä Karulan, Tahevan, Tõllisten ja Õrun kunnat uudeksi Valgan kunnaksi.
Kunnassa oli arviolta 736 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 204,79 neliökilometriä.
Vuonna 2011 Tahevan kunnassa oli 771 asukasta, joista 714 (92,6 %) oli virolaisia, 24 (3,1 %) venäläisiä ja 30 (3,9 %) muita kansallisuuksia.
Kuntaan kuului 13 kylää: Hargla, Kalliküla, Koikküla, Koiva, Korkuna, Laanemetsa, Lepa, Lutsu, Ringiste, Sooblase, Taheva, Tsirgumäe ja Tõrvase.
Leilah Sutherland
Leilah Sutherland (s. 22. maaliskuuta 1985) on englantilainen näyttelijä, joka esiintyi Alicia Spinnetin roolissa vuonna 2001 ilmestyneessä elokuvassa Harry Potter ja viisasten kivi. Sutherlandia ei enää pyydetty seuravaan elokuvaan Harry Potter ja salaisuuksien kammio (2002), vaan hänen tilalleen tuli Rochelle Douglas.
Suzuki Splash
Suzuki Splash on Suzukin vuosina 2008–2015 valmistama A-segmentin henkilöautomalli, joka korvasi Suzuki Wagon R+ -mallin. Splashin korvaajaksi tuli Suzuki Celerio. Splashia myytiin Euroopassa myös Opel Agila -nimellä, Intiassa Maruti Suzuki puolestaan markkinoi mallia Maruti Suzuki Ritz -nimisenä.
Splash sai vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit olivat 1,0- (65 hv) ja 1,2-litraiset (86 hv). Dieselvaihtoehto oli 1,3 litran DDiS (75 hv).
Hanila
Hanila () on entinen kunta Virossa. Sen alue kuuluu vuodesta 2017 Läänerannan kuntaan Pärnumaan maakunnassa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta Hanila oli itsenäinen kunta, joka kuului Läänemaan maakuntaan.
Hanila sijaitsi Läänemaan maakunnan eteläosassa Haapsalun etelä- ja Pärnun luoteispuolella Väinämeren rannalla. Kunnassa oli arviolta 1 428 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 233,93 neliökilometriä.
Kuntaan kuului Virtsun pienkauppala ("alevik") ja 28 kylää: Esivere, Hanila, Karuse, Kaseküla, Kause, Kinksi, Kiska, Kokuta, Kuke, Kõera, Kõmsi, Linnuse, Lõo, Massu, Mõisaküla, Mäense, Nehatu, Nurmsi, Pajumaa, Pivarootsi, Rame, Rannaküla, Ridase, Salevere, Ullaste, Vatla, Voose ja Äila.
Vuonna 2011 Hanilan kunnassa oli 1 371 asukasta, joista 1 329 (96,9 %) oli virolaisia, 12 (0,9 %) venäläisiä ja 27 (2,0 %) muita kansallisuuksia.
PON-1
PON-1 (ÖGL-1) oli virolainen kaksitasoinen koulukone, joka lensi ensilentonsa vuonna 1934.
Viron ilma- ja kaasusuojelujärjestö rakensi seitsemän PON-1:tä vuosina 1934–1937. Virossa valmistetuista koneista neljä meni Viron ilmapuolustusjoukoille (, rek. nro. 154–157), yksi Eesti Aeroklubille (rek. nro. ES-PON) ja yksi Tallinna Õhuasjanduse Ühingulelle (rek. nro. ES-LDM). Tallinna Õhuasjanduse Ühingulen kone siirtyi myöhemmin Eesti Aeroklubille.
PON-1 oli sekarakenteinen , koneen osat olivat puurakenteisia teräsputkirakenteista runkoa lukuun ottamatta.
Virossa valmistettujen seitsemän koneen lisäksi konetyyppiä lisenssivalmistettiin nimellä KOD-1 Latviassa 13 konetta.
Ahja
Ahja on pienkauppala ja entinen kunta Viron Põlvamaan maakunnassa.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Põlvan kunta, Ahja, Laheda, Mooste ja Vastse-Kuuste yhdistettiin uudeksi Põlvan kunnaksi ja Ahjan pienkauppalasta tuli Põlvan kunnan pienkauppala.
Kunta sijaitsi maakunnan pohjoisosassa Põlvan pohjois- ja Tarton kaakkoispuolella. Kunnassa oli arviolta 998 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala oli 72,14 neliökilometriä.
Kuntaan kuului Ahjan pienkauppala ("alevik") ja kahdeksan kylää: Akste, Ibaste, Kosova, Kärsa, Loko, Mustakurmu, Mõtsküla ja Vanamõisa.
Vuonna 2011 Ahjan kunnassa oli 974 asukasta, joista 945 (97,0 %) oli virolaisia, 18 (1,8 %) venäläisiä ja 12 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
Matsalun kansallispuisto
Matsalun kansallispuisto () sijaitsee Läänemaan ja Pärnumaan maakunnissa Länsi-Virossa. Se sijaitsee Läänerannan, Lääne-Nigulan ja Haapsalun alueella parikymmentä kilometriä Haapsalun keskustasta etelään. Puisto on laajuudeltaan 48 610 hehtaaria.
Kansallispuistoon kuuluvat Matsalunlahti ja Kasari jõen alajuoksu sekä noin 50 meren saarta. Puiston tarkoitus on suojella erityisesti erityisesti pesiviä, sulkivia ja muuttavia lintuja.
Alue määriteltiin valtakunnalliseksi luonnonsuojelualueeksi vuonna 1957. Siitä tuli kansallispuisto vuonna 2004.
Kansallispuiston opastuskeskuksena toimii Penijõen kartano Lihulan kaupungin pohjoispuolella.
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016
Avovesiuinnin Euroopan-mestaruuskilpailut 2016 järjestettiin Alankomaiden Hoornissa 10.–14. heinäkuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Isäntämaa
Ernst Pohjanpalo
Ernst Jaakko Pohjanpalo (sukunimi vuoteen 1906 "Friis", 26. lokakuuta 1888 Kalajoki – 12. toukokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen insinööri, tehtailija ja keksijä.
Pohjanpalon vanhemmat olivat tehtailija Jaakko Pohjanpalo ja Johanna Pahikkala. Hän valmistui insinööriksi 1912. Pohjanpalo toimi Pietarissa Ludvig Nobelin dieselmoottoritehtaan insinöörinä 1912-1913 ja Suomessa rautatiehallituksen insinöörinä 1914–1919. Hän perusti vuonna 1919 Riihimäelle ampumatarvike- ja kivääritehtaan (myöhemmin Oy Sako Ab) ja oli sen johtajana 1919–1922. Tämän jälkeen Pohjanpalo osti 1922 Helsingin Sirpalesaaressa toimineen "Erkko & Markoff Oy":n moottoritehtaan ja perusti 1923 moottoritehdas Ares Oy:n toimien sen johtajana ja yhtiön johtokunnan jäsenenä 1922–1941. Ares asensi valmistamiaan venemoottoreita muiden tehtaiden valmistamiin moottoriveneisiin ja Ares valmisti myös itse jonkin verran moottoriveneitä. Pohjanpalo myi Areksen vuonna 1941.
Pohjanpalo oli sitten Suomenlinnan konepajan päällikkönä 1941–1942, rautatiehallituksen I luokan koneinsinöörinä vuodesta 1943, konepajojen tarkastajana vuodesta 1944 sekä konepajojen toimistopäällikkönä ja apulaisjohtajana vuodesta 1945. Hän johti valtion rautateiden Hyvinkään veturikonepajan suunnittelutyöt.
Pohjanpalo teki useita moottorikeksintöjä kehittäen muun muassa Ares-matalapaineraakaöljymoottorin. Hänellä oli nimissään seitsemän patenttia.
Penijõen kartano
Penijõen kartano (, ) on kartano Läänemaalla Virossa nykyisen Lihulan kunnan alueella. Vuodesta 2000 kartanossa on toiminut Matsalun kansallispuiston opastuskeskus.
Kõlleste
Kõlleste () oli kunta Viron Põlvamaan maakunnassa.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Kanepin kunta, Kõlleste ja Valgjärve yhdistettiin uudeksi Kanepin kunnaksi.
Kunta sijaitsi maakunnan luoteisosassa Põlvan luoteis- ja Tarton eteläpuolella. Kunnassa oli arviolta 1 022 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 150,3 neliökilometriä.
Kuntaan kuului 12 kylää: Häätaru, Ihamaru, Karaski, Karilatsi, Krootuse, Palutaja, Piigaste, Prangli, Tuulemäe, Tõdu, Veski ja Voorepalu.
Vuonna 2011 Kõllesten kunnassa oli 1 004 asukasta, joista 993 (98,9 %) oli virolaisia, 6 (0,6 %) venäläisiä ja 6 (0,6 %) muita kansallisuuksia.
Puhtu
Puhtu (myös Puhtulaid) on entinen saari ja nykyinen niemi Virtsun pienkauppalan alueella Läänerannan kunnassa Pärnumaalla Virossa.. Maankohoamisen seurauksena saari kasvoi kiinni mantereeseen 1900-luvun alussa.
Puhtussa sijaitsee Viron maatalousyliopistolle kuuluva Puhtun biologinen asema, jonka johtajana sen kuuluessa aiemmin Tarton yliopistolle ja Viron tiedeakatemialle toimi virolainen ornitologi Eerik Kumari. 1930-luvulla siellä vietti kesiään Virossa syntynyt saksalainen biologi Jakob von Uexküll.
Laheda
Laheda () oli kunta Viron Põlvamaan maakunnassa. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Põlvan kunta, Ahja, Laheda, Mooste ja Vastse-Kuuste yhdistettiin uudeksi Põlvan kunnaksi.
Lahedan kunta sijaitsi maakunnan eteläosassa Põlvan etelä- ja Võrun pohjoispuolella. Kunnassa oli arviolta 1 183 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 91,44 neliökilometriä.
Kuntaan kuului 11 kylää: Himma, Joosu, Lahe, Mustajõe, Naruski, Pragi, Roosi, Suurküla, Tilsi, Vana-Koiola ja Vardja.
Vuonna 2011 Lahedan kunnassa oli 1 202 asukasta, joista 1 167 (97,1 %) oli virolaisia, 21 (1,7 %) venäläisiä ja 15 (1,2 %) muita kansallisuuksia.
Onni Högnabba
Onni Sämund Högnabba (10. maaliskuuta 1926 – 6. lokakuuta 1999 Teerijärvi) oli suomenruotsalainen pelimanni ja kansanmusiikin säveltäjä.
Puhtun biologinen asema
Puhtun biologinen asema () on Viron maatalousyliopistolle kuuluva biologinen asema Puhtun niemellä lähellä Virtsua Läänerannan kunnassa Pärnumaalla Virossa.
Aseman päärakennus kuului 1920-30-luvuilla Puhtussa kesiään viettäneelle, Virossa syntyneelle saksalaiselle biologille Jakob von Uexküllille. Biologisen aseman sinne perusti Viron tiedeakatemian Eläin- ja kasvitieteellisen instituutin johtaja, ornitologi ja luonnonsuojelija Eerik Kumari.
GeneMark
GeneMark on Georgia Institute of Technologyn vuonna 1993 julkaisema ohjelmisto. GeneMarkia käytetään geneettisten sekvenssien tutkimiseen. Ohjelma on saatavilla Windows- Linux- ja OS X -käyttöjärjestelmille.
GeneMarkia käytettiin ensisijaisena ohjelmana tutkittaessa haemophilus influenzae viruksen geneettistä koodia.
Luettelo alppihiihdon olympiamitalisteista
Alppihiihto on ollut talviolympialaisten kisaohjelmassa vuoden 1936 talviolympialaisista lähtien. Menestynein maa olympialaisten alppihiihdossa on Itävalta. Menestyneimmät urheilijat ovat miesten alppihiihdossa Norjan Kjetil André Aamodt ja naisten alppihiihdossa Kroatian Janica Kostelić.
Lindita Halimi
Lindita Halimi (s. 24. maaliskuuta 1989 Vitina, Kosovon sosialistinen alue), tunnettu myös nimellä Lindita, on kosovonalbanialainen laulaja ja lauluntekijä. Lindita nousi kuuluisuuteen voittaessaan albanialaisen laulukilpailun "Top Festin" kuudennen tuotantokauden, kappaleella Ëndërroja (). 23. joulukuuta 2016 Lindita Halimi voitti Festivali i Këngësin 55. tuotantokauden kappaleella ”Botë” (), ja edusti näin Albaniaa vuoden 2017 Euroviisuissa. Hänen euroviisukappaleensa ”World” on englanninkielinen versio ”Botësta”.
Lindita syntyi Vitinassa, Kosovossa. Hän osallistui "Ethetin" (Albanian "Idols") kolmannelle tuotantokaudella ja saavutti sijan Top 10:ssä. Halimi on osallistunut "Top Festiin" kahdesti. Vuonna 2009 hän voitti kilpailun. Lindita on julkaissut lukuisia singlejä, enimmäkseen balladeja. Vuonna 2013 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän myös osallistui vuoden 2016 American Idolsiin päässen Top 51:een. Joulukuussa 2014 hän palasi takaisin Albaniaan, osallistuakseen Festivali i Këngësin 53. tuotantokaudelle, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti kuitenkin Festivali i Këngësin 55. tuotantokauden kappaleella ”Botë”, ja tuli näin edustamaan Albaniaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Walter Jon Williams
Walter Jon Williams (s. 1953) on yhdysvaltalainen science fiction kirjailija. Aiemmin hän on kirjoittanut meriseikkailufiktiota nimellä Jon Williams, joista useat historialliset romaanit sijoittuvat purjelaivojen aikaan.
Hän on voittanut mm. Nebula-palkinnon sekä ollut ehdolla mm. Hugo- ja Locus-palkinnoille.
Miina Härman koulu
Miina Härman koulu ("Miina Härma Gümnaasium") on Tartossa 1906 perustettu ensimmäinen vironkielinen keskikoulu. Se on myöhemmin laajennettu kattamaan luokat 1.–12. Koulu on saanut nimensä Viron ensimmäisen naissäveltäjän Miina Härman mukaan, joka oli koulun musiikinopettaja vuosina 1917–1941.
Koulu on Tartossa Tõnissoni tänavalla.
Miina Härman koulussa voi suorittaa IB-ohjelman (luokat 11.–12.). Lisäksi koulussa on Primary Years Programme (1.–4.-luokat) ja Middle Years Programme (5.–10.-luokat).
Koululla on ollut 18 johtajaa ja rehtoria:
Miina Härman koulu on perustettu 1906. Silloin Jaan Tõnisson, Oskar Kallas ja Peeter Põld perustivat Viron nuorisonkasvatusseuran ensimmäisen asteen tyttökoulun, joka oli ensimmäinen vironkielinen keskikoulu. Ensimmäinen rehtori oli Kallas, toinen Põld. Opetus aloitettiin osoitteessa Jaani tänav 24. Oman rakennuksen suunnitteli arkkitehti Georg Hellat. Keskeneräinen rakennus oli ensimmäisen maailmansodan aikana sotasairaala. Koulu sai 1944 nimen Tartu Linna 2. Keskkool. Vuonna 1954 koulu muuttui yhteiskouluksi. Vuonna 1964 se nimettiin Miina Härman syntymän satavuotisjuhlan kunniaksi hänen mukaansa.
Mir (kyläyhteisö Venäjällä)
Mir on perinteisestä kyläyhteisöstä, kyläkunnasta ja volostista käytetty nimitys, joka viittaa erityisesti maanomistukselliseen näkökulmaan. Siinä talonpojat omistivat yhteisesti viljelemänsä kylän maan. Järjestelmä toimi vuosina 1600-1911.
Mir () tarkoittaa venäjän sanana monenlaisia asioita, muun muassa maata ja rauhaa. Maanomistuksellinen merkitys saattaa alun perin viitata slaavilaiseen perheyhteisöön. Maaorjuuden tullessa käytäntöön Venäjällä 1600-luvulla miristä tuli keskinäinen yhteisvastuullinen verotuksellinen ja takausyhteisö. On huomattava, että venäjän kielessä sana "maaorjuus" ei yhdisty "orjuuteen" ("рабство"). Mir-järjestelmässä talonpojat olivat "turpeeseen sidottuja" määräajan, jonka jälkeen sopimus uusittiin. Mir-järjestelmän synty ajoittuu kehitysjaksoon, jolloin siirryttiin kaskiviljelystä pysyvään vuoroviljelyyn.
Mir-jako uudistettiin noin viidentoista vuoden välein.
Kyläkunnat muodostettiin valtion talonpoikien keskuudessa vuonna 1837 ja entisten maaorjien parissa vuonna 1861. Niiden hallinto käsitti talonisäntien kyläkokouksen (ven. "selski shod") ja kylänvanhimman ("selskaja starosta"). Kyläkunnalla saattoi olla myös muita toimihenkilöitä kuten veronkantajia, kirjureita, viljavaraston, koulun tai sairaalan valvojia ym. Useampi kyläkunta muodosti volostin eli kunnan.
Mir säilyi myös maaorjuuden lakkauttamisen jälkeen 1861, jolloin maan omistus siirtyi isänniltä talonpoikien yhteisomistukseen. Hallitus lunasti maat isänniltä, ja lunastusmaksu jäi talonpoikien vähitellen suoritettavaksi. Tämän reformin tarkoituksena arvellaan olleen hallinnolle eduksi, koska näennäinen maan yksityisomistus veisi pohjaa todelliselta maareformilta ja sosialismin kannatuksen kasvulta. Talonpoikia ei tilanne kuitenkaan tyydyttänyt, vaan he vaativat saada viljellä maata "isiensä tapaan". Tsaari Aleksanteri III:n aikainen maatalousministeri Nikolai Bunge loi vuonna 1882 talonpoikais-maapankin, joka ryhtyi ostamaan maata suurtilallisilta ja myyvän sitä talonpojille. Korkoa kuitenkin pidettiin uutena verona. Maata siirti tälläkin menetelmällä toimettomilta suurtilallisilta mir-järjestelmään. Vastaavasti sisäasiainministerinä toiminut kreivi Dmitri Tolstoi perusti 1885 aatelis-maapankin, ja tähän liittyen peruuntui Bungen ajatus siitä, ettei maata saanut myydä kuin sitä itse muokkaavalle väestölle. Venäjän suurilukuinen maalaisaatelisto poistui osittain rahoineen länteen tuhlaamaan rahojaan, mir sekavuudessaan ja monimutkaisuudessaan esti maatalouden kehitystä ja koneistusta.
Afterlife
Afterlife on post-punk -yhtye Disco Ensemblen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 27. tammikuuta 2017 Suomessa ja Saksassa Fullsteamin ja Sony Musicin yhteistyönä. Albumi on yhtyeen ensimmäinen viiden vuoden tauon jälkeen, minkä aikana jäsenet ovat keskittyneet omiin sooloprojekteihinsa sekä yksityiselämiinsä. Albumin julkaisun tiimoilta yhtye lähti helmi–maaliskuun käsittävälle Suomen kiertueelle, minkä jälkeen se lähti huhtikuussa Keski-Euroopan kiertueelle.
Albumilta julkaistiin single ”Fight Forever” 14. lokakuuta 2016. Toinen single ”Nothing More” julkaistiin 20. tammikuuta 2017. Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Imperiumin Samuli Keskitalo antoi albumille kahdeksan tähteä kymmenestä, ja luonnehti musiikkia maailmanluokkaiseksi. Hän piti kappaleantia pääosin erinomaisena muutamaa ohilyöntiä lukuun ottamatta, ja piti Afterlifea yhtyeen parhaana vuoden 2005 "First Aid Kitin" ohella. Niin ikään Kaaoszinen Terhi Skippari antoi albumille arvosanan 8/10, ja luonnehti soundeja kansainvälisiksi. Hänestä kaikki kappaleet ovat tarttuvia ja sisältävät lähes poikkeuksetta hyväntuulisia koukkuja, eikä musiikki huku valtavirtaan laulajan omintakeisen ulosannin ansiosta.
Lapinkylänjärvi
Lapinkylänjärvi () on Kirkkonummella Lapinkylän eteläpuolella sijaitseva järvi.
Second Soul
Second Soul on post-hardcore -yhtye Disco Ensemblen single, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2012 yhtyeen viidenneltä studioalbumilta "Warriors".
Tuottajat Lenno sekä Jesse Oliver tekivät kappaleesta remix-version. Sen radio edit -versio sai Suomessa kohtalaista radiosoittoa, ja viihdesivusto Stara antoi sille arvosanan 3/5.
Lavassaare
Lavassaare on kauppala () ja entinen kunta Virossa Pärnumaalla. Se on kuulunut vuodesta 2017 Pärnun kaupunkiin. Ennen Audruun liittämistä Lavassaare muodosti oman kauppalakunnan ("alevvald"). Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Audrusta tuli osa Pärnua.
Vuonna 2011 Lavassaaren kunnassa (ja samalla Lavassaaren kauppalassa, "alev") oli 460 asukasta, joista 384 (83,5 %) oli virolaisia, 51 (11,1 %) venäläisiä ja 27 (5,9 %) muita kansallisuuksia.
Tootsi
Tootsi on kauppala ("alev") ja entinen kunta Virossa Pärnumaalla. Kunta oli kauppalakunta (), johon kuului vain samanniminen Tootsin kauppala.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Halingan, Tootsin ja Vändran kunnat sekä Vändran kauppala yhdistettiin Põhja-Pärnumaan kunnaksi.
Vuonna 2011 Tootsin kunnassa (ja samalla Tootsin kauppalassa) oli 744 asukasta, joista 678 (91,1 %) oli virolaisia, 39 (5,2 %) venäläisiä ja 27 (3,6 %) muita kansallisuuksia.
Vändra
Vändra on kauppala ("alev") ja entinen kunta Virossa Pärnumaalla. Vändra oli kauppalakunta (), johon kuului vain Vändran kauppala. Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Halingan, Tootsin ja Vändran kunnat sekä Vändra]n kauppala yhdistettiin Põhja-Pärnumaan kunnaksi.
Vuonna 2011 Vändran kunnassa (ja samalla Vändran kauppalassa) oli 2 355 asukasta, joista 2 304 (97,8 %) oli virolaisia, 24 (1,0 %) venäläisiä ja 24 (1,0 %) muita kansallisuuksia.
Pärnu-Jaagupi
Pärnu-Jaagupi on kauppala () Virossa Pärnumaalla. Se kuului vuoteen 2017 asti Halingan kuntaan, mutta Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Halingan, Tootsin ja Vändran kunnat sekä Vändran kauppala yhdistettiin Põhja-Pärnumaan kunnaksi.
Vuonna 2011 Pärnu-Jaagupin kauppalassa oli 1 195 asukasta, joista 1 167 (97,7 %) oli virolaisia, 21 (1,8 %) venäläisiä ja 6 (0,5 %) muita kansallisuuksia.
Tapa (kunta)
Tapa oli kunta Virossa Länsi-Virumaalla. Kuntaan kuului Tapan epäitsenäinen kaupunki.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Tapa ja Tamsalu yhdistettiin uudeksi Tapan kunnaksi.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Tapan kunnassa (Tapan epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 7 961 asukasta, joista 5 388 (67,7 %) oli virolaisia, 1 983 (24,9 %) venäläisiä ja 576 (7,2 %) muita kansallisuuksia.
Tamsalu (kunta)
Tamsalu oli kunta Virossa Länsi-Virumaalla. Siihen kuului Tamsalun epäitsenäinen kaupunki.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Tamsalu ja Tapan kunta yhdistettiin uudeksi Tapan kunnaksi.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Tamsalun kunnassa (Tamsalun epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 3 811 asukasta, joista 3 249 (85,3 %) oli virolaisia, 384 (10,1 %) venäläisiä ja 177 (4,6 %) muita kansallisuuksia.
Vaino (täsmennyssivu)
Vaino tarkoittaa muun muassa seuraavia:Virolainen etunimi, joskus myös amerikkalaistettu Väinö:
Virolainen sukunimi:
Järva-Jaani
Järva-Jaani on kauppala () Virossa Järvamaalla. Se kuuluu Järvan kuntaan.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Järva-Jaanin kauppalassa oli 999 asukasta, joista 978 (97,9 %) oli virolaisia, 12 (1,2 %) venäläisiä ja 9 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Jõhvi (kunta)
Jõhvin kunta sijaitsee Koillis-Virossa Itä-Virumaan maakunnassa. Kunnassa on vajaat 12 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 124 neliökilometriä. Kunnan keskus, Jõhvin kaupunki, on Itä-Virumaan hallinnollinen keskus.
Kunta rajoittuu lännessä, pohjoisessa ja idässä Toilaan ja etelässä Alutaguseen ja Kohtla-Järveen.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Jõhvin kunnan tilanne ei muuttunut.
Kunta muodostuu Jõhvin epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Tammikun pienkauppalasta ja 11 kylästä (küla).
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Jõhvin kunnassa (Jõhvin epäitsenäinen kaupunki mukaan lukien) oli 12 739 asukasta, joista 4 752 (37,3 %) oli virolaisia, 6 813 (53,5 %) venäläisiä ja 1 146 (9,0 %) muita kansallisuuksia.
Valtatie 1 ja rautatie Tallinnasta Narvaan kulkevat Jõhvin poikki.
Kiili (kauppala)
Kiili on kauppala () Virossa Harjumaalla. Se kuuluu samannimiseen Kiilin kuntaan.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kiilin kauppalassa oli 1 497 asukasta, joista 1 446 (96,6 %) oli virolaisia, 39 (2,6 %) venäläisiä ja 12 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Igor Tamm (virologi)
Igor Tamm (s. 27. huhtikuuta 1922 Tapa, Viro – 6. helmikuuta 1995 Rhode Island, Yhdysvallat) oli virolaissyntyinen solubiologi ja virologi.
Tammin arkkitehti-isä kuoli varhain, Tammin ollessa lapsi. Äiti siirtyi Yhdysvaltoihin poikansa perässä ja työskenteli American Geographic Societyssa. Tamm pakeni 1943 miehitetystä Virosta veneellä Suomen kautta Ruotsiin. Hän opiskeli Tukholmassa Karolinska Institutetissa ja jatkoi 1945 opintoja Yalen yliopistossa. 1949 hän siirtyi tekemään tutkimusta Rockefeller Instituteen, josta myöhemmin tuli Rockefeller-yliopisto, joka pysyi hänen tieteellisenä kotinaan hänen kuolemaansa saakka. Hän jäi eläkkeelle professorin virasta 1992.
Tamm avioitui 1953 opiskelutoverinsa Olive E. Pitkinin kanssa, josta tuli lastenlääkäri.
Kaikkien pyhien kirkko (Southampton)
Kaikkien pyhien kirkko oli kirkkorakennus Southamptonin keskustassa. Kirjailija Jane Austen kävi säännöllisesti jumalanpalveluksissa ja maalari John Everett Millais kastettiin kirkossa.
Kirkon katakombit rakennettiin 1600-luvulla eli ainakin sata vuotta ennen itse kirkkoa. Kirkko tuhoutui saksalaisten ilmapommituksissa joulukuussa 1940, mutta katakombit säilyivät. Kuolleet siirrettiin Hollybrookin hautausmaalle yhteishautaan vuonna 1944, jolloin kirkon rauniot räjäytettiin. Paikalle rakennettiin myöhemmin kauppoja ja parkkihalli.
Haunold
Haunold on laskettelurinne Three Peaks Dolomites ski resortissa San Candidossa Italiassa.
Haunold-rinteeseen rakennetulla krossiradalla järjestetään freestylehiihdon maailmancupin skicrosskilpailuja.
Kaliumferrosyanidi
Kaliumferrosyanidi eli kaliumheksasyanoferraatti(II) (K[Fe(CN)]) on kalium- ja ferrosyanidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Kaliumferrosyanidia käytetään muun muassa elintarvikkeiden lisäaineena, tekstiiliteollisuudessa, väriaineiden valmistuksessa sekä analyyttisenä reagenssina.
Huoneenlämpötilassa kaliumferrosyanidi on valkoista tai vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan kidevedellinen trihydraatti (K[Fe(CN)]·3HO). Kaliumferrosyanidi liukenee hyvin veteen. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa muodostaen kaliumsyanidia, rautaa ja typpeä. Esimerkiksi halogeenit hapettavat kaliumferrosyanidin kaliumferrisyanidiksi.
Kaliumferrosyanidia on aikaisemmin valmistettu kuumentamalla kaliumkarbonaattia, rautaa ja orgaanista jätettä. Nykyään yhdistettä valmistetaan kivihiiltä käyttävien polttolaitosten savukaasujen käsittelyssä syntyvästä kalsiumferrosyanidista kaliumsyanidin avulla. Pienemmässä mittakaavassa käytetään rautasuolojen ja kaliumsyanidin välistä reaktiota.
Kaliumferrosyanidia voidaan lisätä suolan joukkoon paakkuuntumisenestoaineeksi. Yhdisteen E-koodi on E536. Yhdistettä käytetään myös tekstiilien käsittelyssä, teräksen valmistuksessa, väriaineiden valmistuksessa sekä reagenssina analyyttisen kemian tutkimuksissa.
Emanuel Nobel
Emanuel Nobel (10. kesäkuuta 1859 – 31. toukokuuta 1932) oli ruotsalais-venäläinen teollisuusmies joka johti Bakussa toiminutta Branobel-öljy-yhtiötä.
Nobelin vanhemmat olivat Branobel-yhtiön perustaja Ludvig Nobel ja tämän ensimmäinen vaino Mina Ahlsell. Hän oli Immanuel Nobelin pojanpoika ja Alfred Nobelin veljenpoika. Emanuel Nobel tuli Branobelin johtajaksi isänsä kuoltua 1888. Yhtiön omistajiin kuuluivat Nobelin ja hänen sisarustensa lisäksi hänen setänsä Robert Nobel ja Alfred Nobel.
Emanuel Nobel solmi vuonna 1898 lisenssisopimuksen dieselmoottorin keksijän saksalaisen Rudolf Dieselin kanssa. Hän perusti Pietariin maailman emsimmäisen dieselmoottoritehtaan jonka valmistamia moottoreita alettiin käyttää Branobelin säiliölaivoissa. Branobel laajensi myös toimintaansa Kaspian meren alueella muun muassa Groznyyn ja Dosseriin.
Emanuel Nobelin setä Alfred Nobel testamenttasi kuoltuaan 1898 suurimman osan omaisuudestaan Nobel-säätiön luomiseen sekä Nobelin palkintojen rahoittamiseen. Hänen veljensä Robertin perilliset käynnistivät oikeusjutun testamentin mitätöimiseksi. Emanuel Nobel halusi kuitenkin että hänen setänsä toiveita noudatettaisiin ja hän vetosi asiassa muun muassa Ruotsin kuninkaaseen Oskar II:een. Testamenttiasiassa päästiinkin lopulta sopuun ja Nobelin säätiö saattoi aloittaa toimintansa.
Emanuel Nobel oli isänsä tavoin innokas taiteen kerääjä ja hänen maalaus- ja esinekokelmiaan oli Nobelin perheen Pietarin asuipalatsissa ja perheen kesänviettopaikassa Kirjolassa Karjalan kannaksella. Merkittävä osa kokoelmista säästyi Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen bolsevikkien takavarikoilta, sen sijaan Kirjola tuhoutui talvisodan aikana 1940.
Emanuel Nobel pakeni Venäjältä kesällä 1918 lokakuun vallankumouksen jälkeen. Nobelin perheen Venäjälle olleet omistukset muun muassa Branobel öljy-yhtiö joutuivat takavarikoitaviksi. Emanuel Nobel vetäytyi syrjään liiketoimista ja vietti viimeiset vuotensa Ruotsissa jossa hän myös kuoli.
Immanuel Nobel nuorempi
Immanuel Nobel nuorempi (24. maaliskuuta 1801 – 3. syyskuuta 1872) oli ruotsalainen insinööri, arkkitehti, keksijä ja teollisuusmies. Hän oli vanerin valmistuksessa käytettävän vanerisorvin keksijä. Arkkitehtinä Nobel suunnitteli muun muassa Turussa sijainneen Nobelin talon.
Immanuel Nobelin lapsia olivat Robert Nobel, Ludvig Nobel ja Alfred Nobel. Yksi hänen pojistaan Emil Oskar Nobel kuoli nitroglyseriinillä tehtyjen kokeiden yhteydessä sattuneessa räjähdyksessä isänsä tehtaassa Heleneborgissa Tukholmassa vuonna 1864.
Immanuel Nobel muutti perheineen Ruotsista Venäjälle vuonna 1838 myydäkseen siellä keksintöjään muun muassa veden alla räjähtävää merimiinaa joka kiinnostikin Venäjän keisari Nikolai I:stä. Nobel perusti vuonna 1842 Pietariin "Fonderies et Ateliers Mécaniques Nobel Fils" nimellä toimineen mekaanisen verstaan ja valimon. Nobelin tehdas sai Krimin sodan aikana 1853-1856 runsaasti tilauksia Venäjän hallitukselta ja tehtaassa työskenteli parhaimmillaan 1 000 työntekijää. Sodan päätyttyä tilaukset loppuivat kun uusi keisari Aleksanteri II supisti sotilasbudjettia ja Immanuel Nobel joutui vuonna 1859 luovuttamaan tehtaan velkojilleen muuttaen sitten perheineen takaisin Ruotsiin. Hänen pojistaan Robert ja Ludvig jäivät kuitenkin Venäjälle.
Nico Gross
Nico Gross (s. 26. tammikuuta 2000) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa National League A:ssa pelaavan EV Zugin alle 20-vuotiaiden joukkuetta. Kauden 2017–2018 hän pelaa vuokrasopimuksella OHL-liigan Oshawa Generalsissa. Ollessaan vasta 16-vuotias, Gross nimettiin Sveitsin maajoukkueen kokoonpanoon alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin 2017.
Lähetin-vastaanotin
Lähetin-vastaanotin on radio, jossa on sekä radiolähetin että radiovastaanotin samassa laitteessa. Suomen puolustusvoimissa 1960-luvulta alkaen nimettiin lähetin-vastaanottimet lyhenteeltään LV:iksi: LV-201, LV-202, LV-203, LV-211, LV-217, LV-317 jne.
AN/PRC-25
AN/PRC-25 oli yhdysvaltalainen radiolähetin-vastaanotin. AN/PRC-25 toimi 50 kilohertsin taajuusvälillä kahdella taajuusalueella: 30,00–52,95 MHz ja 53,00–75,95 MHz. Radiota voitiin käyttää kaikkiaan 920 kanavaalla.
Suomeen hakittiin vuoden 1964 UNFICYP-rauhanturvaoperaatiota varten 92 AN/PRC-25 -radioita. Laitteet saivat puolustusvoimien käytössä nimen LV 311 (myös LV-311).
AN/PRC-25:stä saadut hyvät kokemukset rohkaisivat Suomeen hankkimaan pataljoonaradioksi AN/PRC-77 (LV 217), jonka tehovahvistettu versio, LV 317, oli käytössä prikaatiradiona.
Hồ Chí Minhin kaupungissa on pääpostiaseman edessä kahden sotilaan veistos, joista toisen sotilaan selässä on myös Vietnamin demokraattisen tasavallan käyttämän sotasaalis-AN/PRC-25.
Suuntaradiojoukkue
Suuntaradiojoukkue on ollut prikaatin viestikomppanian joukkue, jonka tehtävänä on ollut muodostaa suuntaradioilla pitkähkönä, 20 kilometrin - 50 kilometrin pituisia yhteyksiä sotatoimiyhtymä prikaatin alueella ja siitä taaksepäin armeijakuntaan. Nimitys suuntaradio tulee radiotyyppien kyvystä suunta-antennilla luoda yhteyksiä haluttuihin suuntiin, mutta ei pääsuunnan sivuille paljastumisen välttämiseksi ja suuremman hyötytehon saamiseksi yhteyden muodostamiseen. Myöhemmin suuntaradiojoukkueita kutsuttiin linkkijoukkueiksi, koska nimityksestä suuntaradioluovuttiin ja ryhdyttiin käyttämään englantilaisperäistä nimitystä linkki.
Venäjän puolustusministeriön Tu-154-onnettomuus (2016)
Venäjän puolustusministeriön Tupolev Tu-154 -onnettomuus tapahtui 25. joulukuuta 2016, kun Sotšista Syyriaan Venäjän ilmavoimien Hmeimimin lentotukikohtaan matkalla ollut Venäjän puolustusministeriön Tupolev Tu-154 -matkustajakone putosi mereen. Onnettomuudessa kuolivat kaikki koneessa olleet 92 henkilöä, joista 83 oli matkustajia ja kahdeksan miehistön jäsentä. Kone katosi tutkasta 20 minuuttia nousun jälkeen Venäjän aluevesillä Sotšin eteläpuolella Mustallamerellä. Konetyyppi on asetettu toistaiseksi lentokieltoon.
Koneen musta laatikko, runko ja osia on löytynyt merestä parin kilometrin päästä Sotšin rannikolta. Osat ovat levinneet puolen kilometrin säteelle ja ovat 27 metrin syvyydessä. Putoamissyyksi varmistui mustien laatikoiden analysoinnin jälkeen vika koneen siivekkeissä. Konetyyppi oli Tupolev Tu-154, jonka valmistus päättyi vuonna 2013. Tyypin koneita on tuhoutunut tätä ennen 69 kappaletta.
Matkustajina oli Puna-armeijan kuoron laulajia ja tanssijoita, sotilaita ja median edustajia.
Venäjän presidentti Vladimir Putin julisti 26. joulukuuta maansurun.
Robert Nobel
Robert Hjalmar Nobel (4. elokuuta 1829 Tukholma – 7. elokuuta 1896 Getå, Krokek, Östergötland) oli ruotsalainen insinööri ja teollisuusmies.
Robert Nobelin isä oli ruotsalainen insinööri, keksijä ja teollisuusmies Immanuel Nobel. Hänen veljiään olivat Nobel-palkintojen perustaja Alfred Nobel ja Venäjän öljyteollsuuden perustajana pidetty Ludvig Nobel. Isä Immanuel Nobel muutti perheineen Ruotsista Venäjälle 1838 myydäkseen siellä keksintöjään muun muassa veden alla räjähtävää merimiinaa joka kiinnostikin Venäjän keisari Nikolai I:stä ja hän perusti vuonna 1842 Pietariin "Fonderies et Ateliers Mécaniques Nobel Fils" nimellä toimineen mekaanisen verstaan ja valimon. Nobelin tehdas sai Krimin sodan aikana 1853-1856 runsaasti tilauksia Venäjän hallitukselta ja tehtaassa työskenteli parhaimmillaan 1 000 työntekijää. Sodan päätyttyä tilaukset loppuivat kun uusi keisari Aleksantari II supisti sotilasbudjettia ja Immanuel Nobel joutui vuonna 1859 luovuttamaan tehtaan velkojilleen muuttaen sitten perheineen takaisin Ruotsiin. Hänen pojistaan Robert ja Ludvig jäivät kuitenkin Venäjälle.
Robert Nobel oli ollut pari vuotta merillä ja työskennellyt sitten isänsä tehtaassa Pietarissa. Hän muutti 1860-luvulla Suomeen ja perusti Helsingin lähistölle tehtaan valmistamaan uutta nitroglyseriini-räjähdysainetta. Robert Nobel palasi vuonna 1871 Pietariin. Vuonna 1873 hänen veljensä Ludvig Nobel sai Venäjän hallitukselta suuren kivääritilauksen ja hän lähetti Robertin hankkimaan kiväärien tukkeja varten pähkinäpuuta Kaukasuksen alueelta. Robert osti kuitenkin pähkinäpuun ostoon tarkoitetuilla 25 000 ruplalla pienen öljynjalostamon Bakun alueelta ja hän sai sitten Ludvigilta lisää rahaa jalostamon uudistamiseen ja laajentamiseen. Vuoteen 1876 mennessä Nobelin veljesten jalostamosta oli tullut Bakun johtava öjynjalostamo ja samana vuonna Nobel lähetti ensimmäisen valopetroolitoimituksen Bakusta Pietariin. Ludvig Nobel perusti vuonna 1879 Branobel-öljyhtiön (nimi oli lyhenne venäjän kielen sanoista "братьев Нобель", ""Nobel veljekset"") jossa hänen veljensä Robert ja Alfred olivat myös osakkaina.
Robert Nobel joutui terveyssyistä lähtemään 1881 Bakusta ja hän palasi Ruotsiin jossa hän asui viimeiset vuotensa.
Arnold Matteus
Arnold (Arno) Alvil Matteus (1./13. joulukuuta 1897 Kärgulan kunta, Viron kuvernementti – 30. marraskuuta 1986 Tartto, Viro) oli virolainen arkkitehti.
Matteus aloitti vuonna 1918 opinnot Tarton yliopistossa fyysis-matemaattisessa tiedekunnassa. Vuosina 1919–1920 hän osallistui Viron vapaussotaan. Hän opiskeli 1921–1925 Karlsruhen teknillisessä korkeakoulussa arkkitehtiosastolla.
Matteus oli vuosina 1926–1935 ja 1941–1944 Tarton kaupunginarkkitehti ja 1944–1960 Tarton kaupungin pääarkkitehti.
Matteus työskenteli pitkään Tarton kaupunginarkkitehtina ja vaikutti merkittävästi Tarton arkkitehtuuriin. Hänen työnsä edustivat pääasiassa funktionalismia.
Kaupunginarkkitehtina ja yksityisenä arkkitehtina hän suunnitteli yksin tai yhdessä muiden kanssa lähes 600 hanketta. Matteuksen työluettelo, jossa oli yli tuhat nimikettä, katosi sodan aikana.Matteus oli korp! Ugalan jäsen ja taideyhdistys Pallaksen johdossa 1943–1944.
Ilmarinen (1863 höyrylaiva)
Ilmarinen oli rautarunkoinen höyrylaiva joka rakennettiin Tampereella Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajalla 1862–1863 ruotsalaisen insinööri Hermann Kauffmanin piirustusten pohjalta. Laiva oli ensimmäinen Hämeen vesistöissä liikkunut potkurialus.
Ilmarinen matkasi heinäkuussa 1863 Tampereelta Hämeenlinnaan ja onnistui suurien vaikeuksien jälkeen nousemaan ylös Lempäälän Kuokkalankoskea joka yhdisti Pyhäjärven ja Vanajaveden vesistöt. Saman kosken nousi ylös vuonna 1866 myös siipirataslaiva Vanaja mutta sen jälkeen kosken kautta ei kulkenut enää laivoja. Hämeenlinnan ja Tampereen välillä matkustajat joutuivat siirtymään jälkaisin Lempäälän Havaslahdesta maakannaksen poikki Kirkkojärven rantaan Pyhäjärven puolelle siihen saakka kunnes kannaksen poikki valmistui 1874 Lempäälän kanava.
Kuokkalankosken pohjoisrannalle Tampereentien sillan viereen pystytettiin vuonna 1963 höyrylaiva Ilmarisen Kuokkalankosken nousun 100-vuotismuistomerkki.
William Coley
William Bradley Coley (1862–1936) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja varhainen syöpähoidon immunoterapian kehittäjä. Immunoterapiassa ei suoranaisesti tapeta syöpäsoluja vaan kiihdytetään kehon omaa puolustusjärjestelmää toimimaan syöpää vastaan. Näin kehittyi "Coleyn toksiiniksi" nimitetty syöpälääke.
Coley toimi New Yorkissa kirurgina ja hoiti kirurgialla myös syöpäpotilaita. Syövän hoitoon ei ollut käytettävissä sädehoitoa eikä lääkkeitä. Havaittiin, että jos syöpäpotilas sai bakteeritulehduksen, kasvain saattoi pienentyä tai jopa hävitä. Vuonna 1891 Coley alkoi rokottamalla tartuttaa streptokokki-bakteeritulehduksia sellaisiin sarkoomapotilaisiin, joita ei voitu enää auttaa kirurgialla. Monet luusyöpää, melanoomaa ja munuaissyöpää sairastaneet potilaat saivat hyötyä hoidosta tai jopa paranivat. Coley ei saanut hyvistä hoitotuloksista huolimatta arvostusta kollegoiltaan, koska virallinen totuus oli, että syöpää hoidetaan kirurgialla. Kovin kritiikki tuli hänen entiseltä akateemiselta opettajaltaan James Ewingiltä.
Mikko Spolander
Mikko Spolander on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee valtiovarainministeriön kansantalousosaston osastopäällikkönä. Aiemmin Spolander on työskennellyt ekonomistina Suomen Pankissa sekä Euroopan keskuspankissa. Hän toimi Taloustieteellisen Seuran puheenjohtajana vuonna 2001.
Koulutukseltaan Spolander on kauppatieteiden lisensiaatti Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän valmistui lisensiaatiksi otsikolla "Measuring exchange market pressure and central bank intervention" vuonna 1999. Spolanderin ohjaajana toimi professori Pertti Haaparanta.
Spolander oli RUK-kurssin 200 oppilaskunnan hallituksen puheenjohtaja.
London Boys
London Boys oli brittiläinen Edem Ephraimin ja Dennis Fullerin diskoa, popmusiikkia ja soulia soittanut yhtye, jonka kotipaikka oli Saksan Hampuri. Se oli aktiivinen 1985–1995. Tunnettuja London Boysin kappaleita ovat muun muassa ”I Gonna Give My Heart”, ”London Nights”, ”Harlem Desire” ja ”Requiem”. Ephraim ja Fuller kuolivat auto-onnettomuudessa Alpeilla vuonna 1996.
Guy III
Guy III (855 – 12. joulukuuta 894) oli Spoleton herttua vuodesta 880, Italian kuningas vuodesta 889 ja Pyhän roomalaisen keisarikunnan keisari vuodesta 891 kuolemaansa saakka. Hän oli keisarikunnan perustajan, Kaarle Suuren lapsenlapsenlapsi ja Spoleton herttua Guy I:n poika. Guy III perusti Guideschi-dynastian (891–898).
M.I.A:n diskografia
Tämä on brittiläisen muusikon M.I.A:n diskografia.
AIM (albumi)
AIM on brittiläisen muusikon M.I.A:n albumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2016.