hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kiinalainen kalligrafia
Kiinalainen kalligrafia on kiinalaisin kirjoitusmerkein luotua kalligrafiaa. Kiinassa kalligrafiaa on aina pidetty merkittävänä taiteenlajina, ja monet menneiden vuosisatojen mestarit tunnetaan nimeltä. Tiettyihin asioihin kiinnitetään huomiota kirjoitusmerkkejä tehtäessä, mutta ehdottomia sommittelusääntöjä ei ole. Kalligrafit käyttävät merkkien piirtämiseen sivellintä.
Kiinan taiteenlajeista kalligrafia on maalaustaiteen ohella arvostetuinta. Kalligrafiaa näkee edelleen kaikkialla Kiinassa, sitä opetetaan koululaisille, alan lehtiä ja oppaita julkaistaan useita, ja kalligrafian tutkimus on oma oppialansa.
Kalligrafian ja maalaustaiteen ikiaikainen yhteys Kiinassa perustuu siihen, että kiinalaiset kirjoitusmerkit olivat alun perin kuvamerkkejä. Kumpikin perustuu lisäksi samaan esteettiseen teoriaan, ja ne hyödyntävät myös samoja työvälineitä, sivellintä, tussia ja paperia sekä samaa sivellintekniikkaa. Moni kiinalainen taiteilija onkin ollut samalla sekä taidemaalari että kalligrafi.
Tärkeää kiinalaisessa kalligrafiassa ovat yksittäisten kirjoitusmerkkien piirrot, rakenne ja painopiste, sekä kokonaissommittelu. Ehdottomia sommittelusääntöjä ei kuitenkaan ole. Eteläisen Qi-dynastian (479–502) aikana eläneen maalari Xie Hen esittämien tunnettujen kriteerien mukaan kalligrafiassa tärkeintä on ”elämänvoiman ("qi") rytminen harmonia ja liike”. Hänen mukaansa "qi"-elämänvoiman vangitseminen paperille viivojen keinoin on kalligrafin tärkein päämäärä.
Kiinalaisen kalligrafin työvälineitä ovat ”neljä aarretta”: sivellin, paperi, tussi ja tussinhankauskivi. Kiinalaisiin kalligrafiateoksiin kuuluu oleellisesti taiteilijan punainen sinetti. Itämainen sivellintekniikka eroaa länsimaisesta: kiinalainen kalligrafi pitää sivellintä sormenpäillään pystyasennossa ja käyttää vain harjaksen kärkeä.
Kiinalaisista kirjoitustyyleistä kalligrafien suosiossa ovat etenkin kursiivi "xingshu" ja hyvin vapaamuotoinen ruohokirjoitus "caoshu". Xingshu kehittyi samoihin aikoihin niin sanotun normaalikirjoituksen, eli "kaishun", kanssa noin 1 800 vuotta sitten. Xingshu on kaunokirjoitustyylinä vapaamuotoisempaa kuin normaalikirjoitus, ja se on edelleen yksi kalligrafien suosikeista. Caoshu, kiinan kalligrafiatyyleistä kaikkein vapaamuotoisin ja usein hyvin vaikeaselkoinen, kehittyi lopulliseen muotoonsa Tang-dynastian aikana 618–907.
Kiinalaisen kalligrafian 1 800 vuoden historian ajan mestareita tunnetaan nimeltä useita. Maineikkain heistä oli Wang Xizhi (321–379), jonka tunnetuimmat säilyneet teokset on sivelletty "xingshulla" ja "caoshulla". Qing-dynastian (1644–1912) ajalta tunnetaan kalligrafi Deng Shiru (1743–1805), ’Qing-kalligrafian prinssi’. Yksi hänen erikoislajeistaan oli "zhuanshu", eli sinettikirjoitus, ja siinä etenkin pieni sinettikirjoitus; toinen hänen lempityylinsä oli "lishu", eli kirjurikirjoitus.
Sirppihuurresammal
Sirppihuurresammal ("Palustriella falcata") on isohuurresammalten kasvisukuun kuuluva laji. Varsi on melko pitkä ja siinä on juurtumahapsia ja hieman sulkahaaroja. Kasvustot ovat väriltään kellanruskeita. Lehdet ovat pitkittäissuonisia ja hammaslaitaisia. Lajia tavataan enimmäkseen Pohjois-Suomen lettosoilla ja jonkin verran koko Suomessa. Sitä esiintyy lähteiden läheisyydessä runsasravinteisilla paikoilla ja lähdepurojen varsilla. Sirppihuurresammal muistuttaa muita saman suvun lajeja isohuurresammalta ("P. commutata") ja pohjanhuurresammalta ("P. decipiens").
Kaupunki uusiksi
Kaupunki uusiksi on vuonna 2014 Yle Teemalla esitetty kuusiosainen televisiosarja, jossa arkkitehdit kiersivät Suomea ja ratkoivat rakennetun ympäristön ongelmia. He loivat suunnitelmia sekä tämän päivän että tulevaisuuden tarpeisiin.
Sarjassa vierailtiin kuudessa kaupungissa, joissa arkkitehdit järjestivät 48 tuntia kestävän, kaikille kaupunkilaisille avoimen suunnitteluklinikan. Sarja kertoi, millaisella arkkitehtuurilla Suomesta voisi tulla viihtyisämpi, hauskempi ja toimivampi. Se rohkaisee myös kansalaisia osallistumaan oman elinympäristönsä suunnitteluun ja vaatimaan siltä enemmän.
Sarjan suunnittelivat yhdessä Yle Kulttuuri ja nuorten arkkitehtien muodostama Uusi kaupunki –kollektiivi. Uusi kaupunki -kollektiivi tarjoaa työpajoja kunnille, yrityksille ja yhteisöille. Ryhmä haluaa näyttää, miten arkkitehtuuri voi toimia ratkaisuna varsin erilaisiin ongelmiin.
Sarjassa esiitnyivät Willem van Bolderen, Anssi Kankkunen, Jaakko Lehtonen, Auvo Lindroos, Aleksi Niemeläinen, Heikki Riitahuhta, Hilla Rudanko, Inari Virkkala, Jussi Vuori ja Erica Österlund. Ohjelman juontajana toimi arkkitehtuuriin perehtynyt toimittaja Jonni Roos. Ohjaajina toimivat Niina Mäkeläinen ja Anna Tulusto ja tuottajana Jouni Tulonen.
Uusi kaupunki -kollektiivi palkittiin Yhdyskuntasuunnittelun ruusuilla marraskuussa 2014 siitä työstä millä kollektiivi pyrkii vahvistamaan "kaupunkilaisten ääntä kaupunkisuunnittelussa". Perusteluissa todetaan lisäksi että "ennakkoluulottomalla toiminnallaan se tuulettaa vakiintuneita kaavoitusmenettelyjä ja toimii kannustavana esimerkkinä muille suunnittelijoille." Yleisradio sai kunniamaininnan tv-sarjastaan, jolla "se kannustaa kansalaisia osallistumaan elinympäristönsä suunnitteluun ja vaatimaan parempaa laatua".
Vuonna 2016 Rakennustietosäätiö myönsi kollektiiville Pietilä-palkinnon muun muassa seuraavin perustein: "Kollektiivin tavoite on tehdä kaupunkisuunnittelua avoimemmaksi ja vahvistaa ihmisten mahdollisuuksia vaikuttaa omaan ympäristöönsä."
Disykloheksyylikarbodi-imidi
Disykloheksyylikarbodi-imidi eli DCC (CHN) on karbodi-imideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä ja keinotekoisissa peptidisynteeseissä.
Huoneenlämpötilassa disykloheksyylikarbodi-imidi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta hydrolysoituu veden vaikutuksesta disykloheksyyliureaksi. Disykloheksyylikarbodi-imidi liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten dikloorimetaaniin, asetonitriilin, tetrahydrofuraaniin ja dimetyyliformamidiin.
Disykloheksyylikarbodi-imidiä käytetään dehydraavana reagenssina syntetisoitaessa estereitä, amideja, peptidejä ja anhydridejä. Näissä reaktioissa disykloheksyylikarbodi-imidi aktivoi karboksyylihapon muodostamalla additiotuotteen karboksyylihapon kanssa. Tässä muodostuva välituote reagoi helposti nukleofiilien kanssa, koska siitä irtoaa helposti lähtevänä ryhmänä disykloheksyyliurea. Disykloheksyylikarbodi-imidiä voidaan käyttää myös alkoholien hapettamiseen yhdessä dimetyylisulfoksidin kanssa, muodostamaan α,β-tyydyttymättömiä ketoneja ß-hydroksiketoneista ja sekundääristen optisesti aktiivisten alkoholien stereokemian inversioon.
Ruusualttari
Ruusualttari ("Rosenaltaret") on Edith Södergranin runokokoelma vuodelta 1919. Runojen profeetallisessa yksinpuhelussa näkyy Friedrich Nietzschen ajattelun vaikutus Kokoelman suomennos on ilmestynyt Södergranin kootuissa runoissa "Elämäni, kuolemani ja kohtaloni".
II - Fantastique
III
Tiriodh
Tiriodh () on Hebridien saariryhmään kuuluva saari Skotlannissa. Saarella on vakinaisia asukkaita noin 650.
Livin’ la Vida Loca
Livin' la Vida Loca on puertoricolaisen Ricky Martinin menestyskappale. Se julkaistiin Martinin omaa nimeä kantavan englanninkielisen debyyttialbumin ensimmäisenä singlenä 23. maaliskuuta 1999 (oli julkaissut ennestään muutamia espanjankielisiä albumeja). Kappaleen sävelsivät Desmond Child sekä Draco Rosa ja se saavutti lukuisten listojen kärkisijoja vuoden 1999 aikana.
"Livin' la Vida Loca" on yleisesti koettu kappaleena, joka aloitti vuoden 1999 Latin pop-buumin ja teki muiden Espanjaa puhuvien laulajien (ensin Enrique Iglesias sekä myöhemmin Shakira ja Thalía) siirtymisestä englanninkielisille markkinoille paljon helpompaa. Ennen tätä pääosa latinalaisen amerikan ulkopuolella asuvista ei ollut kuullut mitään Martinista. "Livin' la Vida Loca" myi yli kahdeksan miljoonaa kopiota, muodostuen yhdeksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä.
Kappale sai lukuisia Grammy-ehdokkuuksia ja Ricky Martin sai valtavan menestyksen Yhdysvalloissa ja muualla ympäri maailmaa. Vuonna 2007 kappale sijoittui VH1:n "100 Greatest Songs of the 90's"-listan 28. sijalle. Se on Martinin nimikkokappale.
Martin esitti kappaleen "The Voice of Australian" toisella tuontantokaudella sillä hetkellä tuomareina toimineiden Delta Goodremin, Joel Maddenin ja Sealin kanssa.
Köyhää kansaa
Köyhää kansaa on Minna Canthin novelli, joka ilmestyi vuonna 1886 G. W. Edlundin kustantamana.
Teos kuvaa Kuopion laitakaupungilla asuvaa Holpaisen perhettä, jonka isän työttömyys, lapsen kuolema ja äidin mielisairaus ajavat kurjuuden kierteeseen. Kirsti Mäkisen ja Tuula Uusi-Hallilan mukaan teos syntyi kevään 1886 aikana kahdessa viikossa, ja innoituksen siihen antoivat Canthin vierailut Harjulan vaivaistalossa ja Varkauden tehtaalla sekä tapaamiset rautatietyöläisten perheiden kanssa.
Realisteille tyypilliseen tapaan Canth toi teoksissaan esiin yhteiskunnallisia ongelmia mutta ei tarjonnut niihin ratkaisua. Konservatiiviset lukijapiirit pitivät häntä siksi vallankumouksen lietsojana, joka teoksillaan yllytti alaluokkaa taisteluun parempiosaisia vastaan. Suomalaisuusmies, poliitikko ja kirjailija Agathon Meurman kritisoi "Köyhää kansaa" juuri sovittavan elementin puuttumisesta. Se ei hänen mukaansa voinut olla onnistunut taideteos, koska se ei ole totta. Epätodeksi sen teki sovittavan elementin puute.
"Finlandia"-lehden arvostelijan mukaan Marin hysteeriset tunteet olivat epäuskottavia ja porvariston salongeista lainattuja. Yhteiskunnassa ajateltiin yleisesti, ettei kansa kykenisi niin voimakkaisiin tunteisiin. Lukijat olivat tottuneet vain porvarisnaisten mielenilmauksiin aiemmasta melodramaattisesta kirjallisuudesta.
Matti Hagelbergin sarjakuvateos "Silvia Regina" sisältää 50-sivuisen mukaelman "Köyhästä kansasta".
No Limit
No Limit on alankomaalaisen eurodance-yhtyeen 2 Unlimitedin kappale. Se julkaistiin yhtyeen toisen studioalbumin "No Limits!" ensimmäisenä singlenä. ”No Limit” on edelleen yksi tunnetuimmista eurodance-kappaleista. Se oli maailmanlaajuinen hitti, ja sitä myytiin 2,8 miljoonaa kappaletta. Se saavutti monissa Euroopan maissa singlelistan kärkisijan, kuten Isossa-Britanniassa, Ranskassa, Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Alankomaissa, Itävallassa, Sveitsissä, Belgiassa sekä Irlannissa. Kappale saavutti Yhdysvaltain dance-listan 25. sijan. Se oli vuoden 1993 myydyin single Euroopassa.
Anaconda (Nicki Minajin kappale)
Anaconda on yhdysvaltalaisräppäri Nicki Minajin kappale hänen kolmannelta, The Pinkprint nimiseltä studioalbumilta. Sen julkaisivat Young Money Entertainment, Cash Money Records ja Republic Records albumin toisena singlenä 4. elokuuta 2014. Kappaleen tuotannosta vastasivat Polow Da Don ja Da Internz. "Anaconda" sijoittui Yhdysvaltain "Billboard Hot 100"-listan toiselle sijalle, muodostuen kyseisellä listalla Minajin tähän mennessä korkeimmalle sijoittuneeksi kappaleeksi.
Anaconda sai ensimmäisen vuorokauden aikana YouTubessa 19,6 miljoonaa katselukertaa, mikä rikkoi Vevo-ennätyksen.
Elokuun teehuone
Elokuun teehuone ("The Teahouse of the August Moon", suom. myös "Teehuone elokuun kuutamossa") on yhdysvaltalaisen John Patrickin näytelmäsovitus Vern Sneiderin samannimisestä romaanista vuodelta 1951. Näytelmästä tehtiin 1956 samanniminen elokuva pääosissa Glenn Ford, Eddie Albert ja Marlon Brando, ja vuonna 1970 Broadway-musikaali "Lovely Ladies, Kind Gentlemen".
Kantaesityksensä lokakuussa 1953 jälkeen näytelmästä tuli suuri Broadway-hitti, jonka alkuperäistuotanto sai 1 027 esitystä ja voitti Pulitzer- ja Tony-palkinnot sekä New York Drama Critics’ Circle -palkinnon vuoden parhaana näytelmänä. "Elokuun teehuone" oli suosittu useita vuosikymmeniä, kunnes uusien sukupolvien poliittinen korrektius kansallisten stereotypioiden ja sukupuolten tasa-arvon suhteen alkoi tehdä siitä vanhanaikaisen.
Toisen maailmansodan jälkeisinä päivinä Okinawan saarta miehittää Yhdysvaltain armeija. Nuori kapteeni Fisby, entinen yliopistoprofessori, saa siirron pieneen Tobikin kaupunkiin Okinawalla. Hänen tehtäväkseen eversti Purdy antaa ”suunnitelma B:n” toteuttamisen. Suunnitelmaan kuuluu amerikkalaistaa saaren väestö, opettaa heille kaikenlaista Yhdysvaltojen kulttuuriin liittyvää ja everstin sanoin ”saada heidät oppimaan demokratiaa vaikka sitten kaikki pitäisi ampua”. On määrä myös rakentaa (Pentagonin viisikulmion muotoinen) koulurakennus ja edistää kapitalismia kaikin mahdollisin keinoin.
Fisby saa tulkikseen nuoren Sakinin, jonka hahmo muistuttaa Kesäyön unelman Puckia. Sakini tutustuttaa Fisbyä paikalliseen kulttuuriin ja saaren historiaan.
Saatuaan saarelaisilta monia lahjoja, muun muassa geishan nimeltä Lotus Blossom, Fisby yrittää löytää paikallisia tuotteita perustaakseen niitä myyvän yrityksen, mutta heikoin tuloksin. Amerikkalaisia turhauttaa sekin, että demokraattisesti valittu uusi hallinto päättääkin rakennuttaa teehuoneen geisha Lotus Blossomille raaka-aineista, joista piti syntyä koulu.
Vähitellen kapteeni Fisby alkaa ymmärtää paikallista kulttuuria ja hyväksyy teehuoneen rakentamisen. Hän keksii myö hyvän myyntiartikkelin, bataattiviinan, jota aletaan tislata ja myydä amerikkalaisten tukikohtiin.
Teehuoneen avajaisissa eversti Purdy tekee tarkastuksen ja löytää Fisbyn laulamassa serenadia kyläläisille pelkässä kylpytakissa. Fisby on joutumassa sotaoikeuteen viinanmyynnistä, valtion tarvikkeiden väärinkäytöstä ja saarelaisten liian hitaasta amerikkalaistamisesta. Eversti määrää kaikki viinantislaamot ja teehuoneen purettaviksi. Sakini ja muut kyläläiset ovat alkavinaan purkutöihin, mutta todellisuudessa vain piilottavat viinapannut. Silloin Purdy kuulee Yhdysvaltain kongressin aikovan tehdä Tobikin kylästä malliesimerkin suunnitelma B:n toteutuksesta, ja Purdyn on virkansa ja maineensa puolesta käännettävä kelkkansa. Myös Fisbyä juhlitaan sankarina, ja kylän elämä jatkuu entistä ”amerikkalaisempana” teehuoneineen ja geishoineen.
"Elokuun teehuonetta" on esitetty monissa suomalaisissa ammattiteattereissa etenkin tuoreeltaan 1950-luvulla. Sittemmin sitä on otettu myös harrastaja- ja kesäteattereiden ohjelmistoon.
Arvo Lempiranta
Arvo Johan Hjalmar Lempiranta, sukunimi aik. "Liljestrand" (30. syyskuuta 1860 Parainen – 3. toukokuuta 1914 Vaasa) oli suomalainen kruununnimismies ja kirjallisuuden suomentaja.
Lempirannan vanhemmat olivat Karl Konrad Kasimir Liljestrand (s. 1826) ja Eleonora Gustava Grönberg (s. 1830). Lempiranta oli naimisissa vuodesta 1888 Atla Toini Maria Berghällin (s. 1868) kanssa.
Lempiranta (Liljestrand) toimi nimismiehenä Konginkankaalla 1890–1897 ja Jalasjärvellä 1898–1900.
Nimellä "Arvo Liljestrand":
Nimellä "Arvo L-nd":
Nimellä "Arvo Lempiranta":
Hjalmar Sandelin
Hjalmar Edvard Sandelin (2. joulukuuta 1852 Jyväskylä – 22. syyskuuta 1877 Jyväskylä) oli suomalainen pormestari ja kirjallisuuden suomentaja.
Sandelinin vanhemmat olivat kaupunginviskaali, kuvernementinsihteeri Jakob Edvard Sandelin (1829–1890) ja Amanda Matilda Dahlberg (1832–1862). Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän alkeisopistosta 1871 ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1876.
Sandelin toimi vt. pormestarina Jyväskylässä 1877.
Nimellä "Hj. Sandelin":
Nimellä "Hj. Hietala":
Kämppikset
Kämppikset on Iltalehden verkkosivuilla julkaistu 12-osainen draama-komediasarja, jonka ensimmäinen jakso julkaistiin 6. lokakuuta 2014. Uudet jaksot julkaistiin maanantai- ja torstaiaamuisin. Sarjan pääosissa näyttelevät Kirsi Ståhlberg ja Mia Ehrnrooth.
Sarjan tunnusmusiikkina kuullaan ”Mulla on kaikki” -kappale, jonka laulaa sarjassa näyttelevä Kirsi Ståhlberg. Sen on säveltänyt Risto Asikainen, joka on myös sanoittanut sen yhdessä Ilkka Vainion kanssa.
Anne Makkonen (Kirsi Ståhlberg) ja Pike Hakkarainen (Mia Ehrnrooth) vapautuvat vankilasta. Anne hankkii asuntonsa vankeinhoitoyhdistykseltä. Hänelle tarjotaan asuntoa Helsingin Jakomäestä ja hän saa kuulla tiukat ehdot; asunnossa saa olla vain yksi henkilö kerrallaan. Talonmies Nokelainen (Jarmo Koski) toivottaa Annen tervetulleeksi taloon ja antaa hänelle edelliseltä asukkaalta jääneen kilpikonnan. Pike tulee Annen asunnolle ja kertoo tulevansa tämän kämppäkaveriksi. Anne kertoo saamistaan ehdoista, mutta lopulta antaa hänen asua luonaan siihen saakka, kunnes löytää oman asunnon.
Yhdystie 1261
Yhdystie 1261 on tie, joka kulkee Karkkilan keskustasta saman kunnan alueella sijaitsevaan Tuorilaan. Tien pituus on 1,1 kilometriä.
Tie saa alkunsa Turuntien ja Keskuskadun risteyksestä Karkkilan keskustasta. Ensin tie kulkee 300 metriä katuverkolla. Tästä eteenpäin se jatkuu maantienä, jonka jälkeen tie kohtaa noin 100 metrin päässä Tuorilantien risteyksen. Sieltä se kulkee vielä puoli kilometriä, päättyen lopulta valtatien 2 eritasoliittymään Tuorilassa. Tien nimi on koko pituudelta "Tammelantie".
Elokuun teehuone (elokuva)
Elokuun teehuone ("The Teahouse of the August Moon") on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1956. Sen on ohjannut Daniel Mann ja pääosia esittävät Glenn Ford, Machiko Kyō, Eddie Albert sekä Marlon Brando, jonka roolina on japanilainen tulkki Sakini.
Elokuva pohjautuu John Patrickin Pulitzer-palkittuun näytelmään "Elokuun teehuone" vuodelta 1953. Näytelmän Patrick puolestaan sovitti Vern Sneiderin romaanista "The Teahouse of the August Moon" (1950).
Satiirisessa draamakomediassa toisen maailmansodan voittaneet Yhdysvaltojen miehitysjoukot pyrkivät ”amerikkalaistamaan” Okinawan saaren väestöä heikoin tuloksin. Uusin demokratiaopein valittu paikallishallinto rakennuttaakin koulun sijasta geishojen teehuoneen, ja länsimaista kapitalismia ryhdytään harjoittelemaan myymällä bataattiviinaa amerikkalaisjoukoille. Kun eversti tulee tarkastukselle ja huomaa tämän kaiken, hän määrää teehuoneen ja viinapannut tuhottaviksi. Samaan aikaan Washingtonissa kylän amerikkalaistamisprojekti on kuitenkin palkittu esimerkillisenä hankkeena, ja eversti kääntää nopeasti kelkkansa.
FS Arrogante (1864)
Arrogante oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Arrogante-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Nantesista Chantiers Gouinilta ja sen köli laskettiin 20. maaliskuuta 1862. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1866.
Alus siirrettiin vuonna 1870 Lorientista Brestiin ja edelleen Touloniin vuonna 1876. Alus oli tykistön koululaivana Toulonissa 27. heinäkuuta 1877 alkaen. Alus upposi ukkoskuurossa 19. maaliskuuta 1879 La Badinessa Hyèresissä. Hylky nostettiin 10. toukokuuta ja alus kunnostettiin. Alus poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884, minkä jälkeen se sijoitettiin reservin esikuntalaivaksi Touloniin. Alus oli vuonna 1896 "Iénan" proomuna ja reservin vartioaluksena. Alus oli tykistön maalilaivana Toulonin edustalla syyskuussa 1898 ja se myytiin vuonna 1899.
FS Implacable (1864)
Implacable oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Arrogante-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Nantesista Chantiers Gouinilta ja sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1861. Alus laskettiin vesille 21. tammikuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 22. marraskuuta 1867.
Alus korvasi "Dévastationin" tykistön koululaiva "Louis XIV":n apualuksena Toulonissa vuonna 1871. Uudessa tehtävässä aluksen aseistuksena oli kaksi 24 cm M1870, kaksi 19 cm M1870, yksi 19 cm M1864, yksi 16 cm M18160, kaksi 16 cm M1864 ja kuusi 14 cm M1870 tykkiä sekä yksi 22 cm rihlattu tykki ja yksi 12 cm tykki. Alus jatkoi palvelustaan tykistön koululaivana liitettynä "Alexandreen" vuosina 1874-1877 ja edelleen "Souverainiin" huhtikuussa 1879. Alus oli teknikkojen koululaivana 3. kesäkuuta 1880 - 1881. Alus poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884 ja siitä tehtiin torpedojen testausalusta Touloniin. Alus romutettiin vuonna 1908.
FS Opiniâtre (1864)
Opiniâtre oli Ranskan laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu Arrogante-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Nantesista Chantiers Gouinilta ja sen köli laskettiin 10. kesäkuuta 1862. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1864 ja se otettiin palvelukseen 2. toukokuuta 1865.
Alus siirrettiin vuonna 1867 Lorientista Brestiin, mistä se palasi vuonna 1868. Alus siirrettiin Cherbourgiin vuonna 1870. Alus päätettiin 25. kesäkuuta 1881 "Faonin" tilalle liikkuvien puolustusjoukkojen () esikunta-alukseksi Cherbourgiin. Alus oli joukkojen majoitusaluksena vuodesta 1883 alkaen. Alus poistettiin alusluettelosta 19. maaliskuuta 1885 jatkaen edelleen majoitusaluksena ja varastona. Alus oli torpedovenelaivueen emälaivana 1906-1911 ja se myytiin romutettavaksi Cherbourgissa vuonna 1912.
FS Embuscade (1865)
Embuscade oli Ranskan laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu Embuscade-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Chantiers de l'Oceanilta ja sen köli laskettiin 20. helmikuuta 1862. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1865 ja se otettiin palvelukseen 6. syyskuuta 1867.
Alus otettiin operatiiviseen palvelukseen 6. syyskuuta 1867 Rochefortissa ja se siirrettiin Cherbourgiin. Alus palasi vuonna 1870 Rochefortiin, missä se poistettiin alusluettelosta 20. tammikuuta 1885. Alus oli Rochefortin liikkuvien puolustusjoukkojen () esikuntalaivana vuosina 1884-1939. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1945.
Wasa Fightsport
Wasa Fightsport oli Vaasalainen kamppailu-urheilutiimi, jonka ottelijat edustivat Vaasalaisia kamppailulajiseuroja, kuten Budokan ry:tä ja Vaasan Kamppailukeskus ry:tä.
Tiimin tunnetuin ottelija oli Jarkko Jussila.
FS Imprenable (1867)
Imprenable oli Ranskan laivaston vuonna 1867 vesillelaskettu Embuscade-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Chantiers de l'Oceanilta ja sen köli laskettiin 25. helmikuuta 1862. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen 9. elokuuta 1870.
Alus siirrettiin vuonna 1870 Lorientista Cherbourgiin. Alus poistettiin alusluettelosta 7. maaliskuuta 1882 ja se sijoitettiin torpedoiden koealustaksi Cherbourgiin. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1939.
FS Protectrice (1866)
Protectrice oli Ranskan laivaston vuonna 1866 vesillelaskettu Embuscade-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Chantiers de l'Oceanilta ja sen köli laskettiin 5. helmikuuta 1862. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1866 ja se otettiin palvelukseen 24. elokuuta 1867.
Alus otettiin operatiiviseen palvelukseen 24. elokuuta 1867 ja se siirrettiin Cherbourgiin. Alus törmäsi laituriin ja upposi vuonna 1871. Hylky nostettiin. Alus poistettiin Cherbourgissa alusluettelosta 9. elokuuta 1889 ja se myytiin romutettavaksi vuonna 1890.
FS Refuge (1866)
Refuge oli Ranskan laivaston vuonna 1866 vesillelaskettu Embuscade-luokan uiva patteri.
Alus tilattiin Bordeaux'sta Chantiers de l'Oceanilta ja sen köli laskettiin 25. helmikuuta 1862. Alus laskettiin vesille 1. toukokuuta 1866 ja se otettiin palvelukseen 10. syyskuuta 1867.
Alus siirrettiin vuonna 1868 Brestiin, jossa se poistettiin alusluettelosta 5. heinäkuuta 1884. Alus sijoitettiin liikkuvien puolustusjoukkojen () majoitusalukseksi ja vuonna 1890 teknikkojen harjoitusalukseksi. Alus sijoitettiin vuonna 1895 myyntilistalle, mutta se oli edelleen Penfeldissä Brestissä kesä-heinäkuussa 1940. Alus mahdollisesti romutettiin vuonna 1945.
Kaarlo Hiltunen
Kaarlo Armas Hiltunen (16. tammikuuta 1910 Helsinki – 8. heinäkuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen koreografi, näyttelijä, televisio-ohjaaja ja teatterinjohtaja. Hän aloitti uransa näyttelijänä 1930-luvulla, siirtyi Suomalaisen Oopperan palvelukseen 1940-luvulla, toimi teatterinjohtajana 1950-luvulla ja televisioteatterissa vuodesta 1960 alkaen. Hän ohjasi koreografioita paitsi näyttämölle myös elokuviin ja televisiotuotantoihin sekä loi omia baletteja.
Kaarlo Hiltusen vanhemmat olivat liikemies Karl Fredrik Hiltunen ja Maria Laine. Käytyään keskikoulun Lohjalla hän suoritti Suomen Näyttämöopiston kurssin vuosina 1928–1930 ja liittyi Viipurin Näyttämöön 1930. Lyhyen Viipurin-kautensa jälkeen Hiltunen työskenteli näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1933–1934, Turun Työväen Teatterissa 1934–1935 ja tanssisolistina Suomalaisessa Oopperassa 1935–1936 Sen jälkeen hänellä oli jälleen kaksi näyttelijäkiinnitystä: Kotkan Maakuntateatteri 1936–1938 ja Porin Teatteri 1939–1940.
Vuosina 1940–1950 Hiltunen työskenteli tanssisolistina, koreografina ja ohjaajana Suomalaisessa Oopperassa. Vuosina 1953–1955 hän toimi Jyväskylän Työväen Teatterin johtajana ja vuosina 1957–1959 Lahden Kaupunginteatterin johtajana. Vuonna 1960 Hiltunen aloitti työnsä MTV-Teatterin ohjaajana. Lisäksi hän toimi Suomen Tanssitaiteilijain Liiton puheenjohtajana kahdesti, 1948–1949 ja 1950–1951.
Hiltusen omia baletteja ovat muun muassa "Anna meille anteeksi", "Laitapuolella" ja "Noituutta". Hänen tanssiosiaan olivat muun muassa pääosa kappaleessa "Sibeliana". Puhenäyttämöllä Hiltusen roolitehtäviin lukeutuivat esimerkiksi Fritz Junek ("Ihmisiä jäälautalla") ja Simolan isäntä ("Niskavuoren naiset").
Hiltusen näyttämöohjauksia olivat muun muassa "Niskavuori"-sarja, "Kuriton sukupolvi", ooppera "Carmen" ja baletti "Pessi ja Illusia".
Hiltunen työskenteli MTV-Teatterissa 1960- ja 1970-luvulla. Hän ohjasi muun muassa 11-osaisen televisiosarjan "Havukka-ahon ajattelija" (1971). Lisäksi hän suunnitteli koreografioita ohjaamiinsa televisiotuotantoihin.
Hiltunen teki pieniä sivuosia kahdessatoista valkokangaselokuvassa vuosina 1938–1958. Erkki Uotilan elokuvassa "Sinä olet kohtaloni" (1945) hänen nimensä oli muodossa Kalle Hiltunen. Hän näytteli Mirjami Kuosmasen tulkitseman Ruthin rakastajaa, Torstia.
Kreditoimattomana näyttelijänä Hiltunen oli yhdessätoista valkokangaselokuvassa vuosina 1935–1951. Hiltusella oli kolme kreditoimatonta tanssijan tehtävää valkokankaalla: "Poretta eli Keisarin uudet pisteet" (1941). "Ryhmy ja Romppainen" (1941) sekä "Herra ja ylhäisyys" (1944).
Meidän kaupunkimme (elokuva)
Meidän kaupunkimme ("Our Town") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1940. Se on kirjailija Thornton Wilderin elokuvasovitus omasta samannimisestä näytelmästään vuodelta 1938. Elokuvan on ohjannut Sam Wood ja sen pääosia esittävät Martha Scott ja William Holden.
Elokuva on varsin uskollinen toisinto Wilderin näytelmästä, lukuun ottamatta kahta seikkaa. Näytelmässä käytetään vain viitteellisiä lavasteita ja paljon mimiikkaa, kun taas elokuva on normaalisti lavastettu ja näytelty. Näytelmässä kolmas näytös perustuu yhden päähenkilön kuolemaan ja kuolleista heräämiseen, mutta elokuvassa hän vain näkee unta kuolemastaan ja herää taas tavalliseen elämään.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Meidän kaupunkimme" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuvan esitysoikeudet ovat nykyisin vapaita, ja elokuva on nähtävissä muun muassa YouTubessa ja Internet Archivessa."Meidän kaupunkimme" oli ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkinnon voittajaksi. Teatterissakin Emily Webbin roolia näytellyt Martha Scott oli ehdolla naispääosan Oscarin saajaksi, säveltäjä Aaron Copland elokuvan alkuperäismusiikista ja Thomas T. Moulton äänityöstä.
Kaysone Phomvihane
Kaysone Phomvihane (13. joulukuuta 1920 – 21. marraskuuta 1992) oli laosilainen poliitikko. Hän oli Laosin kommunistisen puolueen johtaja ja toimi Laosin presidenttinä vuosina 1991–1992.
Phomvihane, Nouhak Phoumsavanh ja Khamtai Siphandon kuuluivat kommunistisen Pathet Laon ydinryhmään, joka nousi valtaan vuonna 1975. Heitä kutsuttiin "rautakolmioksi".
Paine (täsmennyssivu)
Paine voi tarkoittaa:Paine, sukunimi:
Dexter Fowler
William Dexter Fowler (s. 22. maaliskuuta 1986 Atlanta, Georgia) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB-liigan Houston Astrosissa. Hänen pelipaikkansa on keskikoppari.
Vuosina 2008–2013 Fowler pelasi Colorado Rockiesin joukkueessa. Ennen MLB-debyyttiään hän oli jo ehtinyt voittaa olympiapronssia vuoden 2008 olympiakisoissa Pekingissä.
Vihreät laitumet
Vihreät laitumet ("The Green Pastures") on yhdysvaltalainen William Keighleyn ja Marc Connellyn ohjaama elokuva vuodelta 1936. Se perustuu Connellyn näytelmään "Jumalan vihreät laitumet" vuodelta 1930. Näytelmä sai Suomessa aikaan valtavan jumalanpilkkakohun 1932, koska Jumala esitetään siinä mustaihoisena. Myös elokuva kiellettiin tuoreeltaan Suomessa, Australiassa ja Unkarissa. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa vasta kymmentä vuotta myöhemmin 1946.
Elokuva on yksi kuudesta Hollywoodin studiokauden elokuvasta, jossa on kokonaan afroamerikkalaisista muodostuva näyttelijäkunta.
Škoda Favorit (1936)
Škoda Favorit oli tšekkoslovakialaisen ASAP:n vuosina 1936–1941 valmistama henkilöauto.
Favorit suunniteltiin Škoda Rapidin ja suurikokoisen Škoda Superbin väliin. Ensimmäinen, sivuventtiilimoottorilla varustettu malli oli tyyppi 904, jota valmistettiin vuosina 1936–1939. Vuonna 1938 esiteltiin kansiventtiilimoottorilla varustettu Favorit 2000 OHV eli tyyppi 923, jota valmistettiin vuoteen 1941 asti.
Korimallit olivat neliovinen sedan sekä limusiini. 2000 OHV -mallia valmistettiin myös sotilaskäyttöön.
Ensimmäisessä mallissa, tyyppi 904:ssä, oli voimanlähteenä iskutilavuudeltaan 1 802-kuutioinen, nelisylinterinen sivuventtiilimoottori jonka sylinterin halkaisija oli 75 mm ja iskun pituus 102 mm. Kampiakseli oli laakeroitu kuudella runkolaakerilla. Moottorin teho oli 28 kW ja siinä oli Zenith 30 VEI -kaasutin. Moottorin sähköosat olivat Boschin ja Scintillan valmistamia. Auton huippunopeus oli 95 km/h.
Jälkimmäinen muunnelma oli varustettu 2 091-kuutioisella kansiventtiilimoottorilla, jonka sylinterin halkaisija oli 80 mm ja iskun pituus 104 mm. Kaasuttimena oli Solex 30 FJ tai 32 USIP. Auton huippunopeus oli 110 km/h.
Voimansiirrossa oli kuiva yksilevykytkin ja nelivaihteinen vaihteisto, jonka kolmas ja neljäs vaihde oli synkronoitu. Voimansiirtoakseli kulki runkoputken läpi putken takaosaan kiinnitettyyn vetopyörästöön. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus ja kaksi poikittaista lehtijousta. Etuakselilla oli yläpuoliset kolmiotuet ja alapuolella poikittainen lehtijousi. Käyttöjarruina oli hydraulitoimiset rumpujarrut edessä ja takana; seisontajarru vaikutti takajarruihin mekaanisen välityksen kautta. Ohjausvaihde oli kierukkatyyppinen.
Kamalari
Kamalari (suomeksi: lujasti työtä tekevä nainen) on velkaorjuuden muoto, joka on vallalla Nepalissa. Kamalari-orjat ovat tyttöjä ja nuoria naisia, jotka tekevät kotiapulaisen töitä orjuudessa. Velkajärjestelmä kiellettiin lailla vuonna 2006, minkä seurauksena orjien määrä on laskenut 12 000:sta noin 500-600:aan.
Etelä-Nepalilaisen "tharu"-heimon jäseniä on orjuutettu jo vuosisatojen ajan velkajärjestelmällä nimeltä "kamaiya". Orjuus lisääntyi 1950–70-luvulla, kun muut etniset ryhmät alkoivat asuttaa thalien asuinaluetta, Terrain tasankoa.
Pienviljelyä harjoittavilla tharuilla ei ole virallisia papereita maan omistuksesta, jolloin muut ovat ottaneet maat haltuunsa. Tharut ovat joutuneet ottamaan lainaa, mutta jos velkaa ei pystytä maksamaan takaisin, joudutaan tyttäriä myymään velan pantiksi maanomistajille tai ylempien kastien varakkaille ihmisille. Velkajärjestelmässä velka periytyy sukupolvelta toiselle. Orjiksi joutuvat kouluikäiset tytöt joskus jo alle 10-vuotiaana. Kamalarit ovat isäntäperheiden orjina useita vuosia. Tytöt pakotetaan tekemään työtä palkatta ja perheet saavat tyttärensä käytöstä noin 25 euroa vuodessa.
Työhön kuuluu tiskaaminen, siivoaminen, ruoanlaitto ja lastenhoito. Osa Kamalareista työskentelee myös pelloilla. Usein tyttöjä kuritetaan ja kidutetaan henkisesti sekä käytetään seksuaalisesti hyväksi. Sairastuneita kamalari-orjia ei hoideta ja koulua ei välttämättä saa käydä kuin parina päivänä viikossa.
Vuonna 2002 Nepalin hallitus mitätöi kamalari-orjien velat erillislailla. Velkajärjestelmä kiellettiin Nepalissa lailla vuonna 2006. Vuonna 2006 Kamalari-orjia oli 12 000. Vuoden 2014 arvion mukaan orjien määrä oli laskenut noin 500–600:aan. Vapautuneet ovat yleensä parikymppisiä nuoria naisia. Plan Nepal -järjestö on ollut mukana edesauttamassa orjuuden kitkemistä Nepalista.
Orjuudessa ollessaan tharu-heimon naiset käyttivät sukunimenä etnisen ryhmän nimeä, joka viittaa jo historiallisestikin orjuutettuun kansanosaan. Siksi orjuudesta vapautuneet naiset ovat usein vaihtaneet sukunimekseen "Chaudhary", joka on menestykseen viittaava intialaisten kauppiaiden sukunimi.
Kamaiya-järjestelmän kieltänyt laki ei poistanut orjuutta Nepalissa, sillä se ei koskenut kaikkea velkaorjuutta. Esimerkiksi haruwat pysyvät yhä pakkotyössä kyntäjinä, charuwat orjuutettuina karjapaimenina. Myös haliya-alkuperäiskansan jäseniä orjuutetaan yhä, vaikka heitä koskeva orjuuden kieltävä laki astui voimaan vuonna 2008.
Knockout game
Knockout game (myös Knockout King tai Polar Bear Hunting) on Yhdysvalloista lähtöisin oleva ilmiö. Pelissä valitaan satunnainen uhri, joka on tarkoitus lyödä yhdellä iskulla tajuttomaksi. Suoritus voidaan myös kuvata kännykkäkameralla ja jakaa netissä. Ensimmäiset maininnat ilmiöstä ovat vuodelta 1992, ja se sai runsaasti mediahuomiota vuodesta 2013 alkaen.
MTV3 uutiset kertoi 7.10.2014 itähelsinkiläisestä enimmäkseen maahanmuuttajataustaisesta nuorisojengistä, joka on käyttänyt silmitöntä väkivaltaa sivullisiin ihmisiin. Jengin käyttämään väkivaltaan on liittynyt peli, jossa pisteitä saa siitä, jos saa ensimmäisellä lyönnillä maahan, tai jos uhri on erityisen heikko tai arka.
Poliisin mukaan epäiltyjä tekijöitä on viitisenkymmentä ja rikoksia on kirjattu noin 70.
FS Cerbère (1868)
Cerbère oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Cerbère-luokan törmäyskeulalla varustettu alus.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 14. heinäkuuta 1865. Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 23. heinäkuuta 1870.
Alus riisuttiin aseista vuosina 1885-1886 ja se poistettiin alusluettelosta 12. marraskuuta 1886. Alus romutettiin vuonna 1887 Cherbourgissa.
Molekyyliseula
Molekyyliseula on huokoskooltaan yhtenäinen huokoinen materiaali, jolla on suuri adsorptiokyky ja joka kykenee adsorboimaan molekyylejä, jotka ovat kooltaan pienempiä kuin huokosten halkaisija. Molekyyliseulat luokitellaan huokoskoon mukaan mikro-, meso- ja makrohuokoisiin molekyyliseuloihin. Molekyyliseulojen materiaali on tyypillisesti joko zeoliitti tai huokoinen lasi. Molekyyliseuloja käytetään useisiin tarkoituksiin muun muassa kuivausaineena ja katalyyttinä.
Tyypillisimmät molekyyliseulamateriaalit ovat zeoliitit, jotka ovat alkali- ja maa-alkalimetallien aluminosilikaatteja sekä huokoinen borosilikaattilasi. Molekyyliseulat jaetaan kolmeen luokkaan riippuen niiden huokoskoosta. Huokoskoko voidaan ilmoittaa joko nanometreinä tai ångströmeinä. Pienimmät huokoskoot ovat mikrohuokoisilla molekyyliseuloilla, joiden huokoskoko on alle 2 nm (20 Å). Tällaisia ovat muun muassa yleisimmin käytetyt zeoliitti- ja lasimolekyyliseulat sekä aktiivihiiliseulat. Mesohuokoisen materiaalin huokoskoko on välillä 2–50 nm (20–500 Å) ja makrohuokoisten molekyyliseulojen huokoskoko on yli 50 nm (500 Å). Mesohuokoisia ja makrohuokoisia molekyyliseuloja ovat muun muassa eräät metallioksidit, metalliseokset ja epäorgaaniset polymeerit.
Molekyyliseuloilla on suuri ominaispinta-ala, minkä vuoksi niillä on suuri adsorptiokyky. Tyypillisimpiä ovat muun muassa vesi, rikkivety, hiilidioksidi, ammoniakki ja pienikokoiset hiilivedyt. Zeoliittimolekyyliseulat adsorboivat erityisesti polaarisia molekyylejä kuten vettä. Hiili ja polymeerit adsorboivat erityisesti polaarittomia komponentteja kuten hiilivetyjä. Zeoliitit ovat happamia ja niitä käytetään tämän vuoksi happamina katalyytteinä.
Tärkein molekyyliseulojen käyttökohde on veden poisto kaasuista ja muista nesteistä. Molekyyliseulojen avulla vettä poistetaan muun muassa maakaasusta, ilmasta, polaarisista orgaanisista yhdisteistä kuten etanolista ja metanolista ja lääkepakkauksista. Tämän ominaisuuden ja myös zeoliittien happamuuden vuoksi molekyyliseuloja käytetään myös katalyyttinä esteröintireaktioissa. Muita katalyyttisiä prosesseja, joissa käytetään molekyyliseuloja ovat muun muassa alkaanien isomerointi, aromaattiset reaktiot, ksyleenin isomerointi, kumeenin, etyylibentseenin ja p-etyylitolueenin valmistus. Molekyyliseuloja voidaan käyttää adsorboimaan myös muita yhdisteitä kuten rikkivetyä, hiilidioksidia ja tioleita maakaasusta. Lisäksi niitä voidaan käyttää erottamaan haarautuneita hiilivetyjä haarautumattomista. Molekyyliseuloja, joiden huokoskoko on 3–8 Å ovat tyypillisiä kaasuseosten puhdistamiseen käytettyjä molekyyliseuloja ja huokoskooltaan hieman suurempia (8–12 Å) olevia molekyyliseuloja käytetään nesteiden kanssa. Mesohuokoisia ja makrohuokoisia molekyyliseuloja käytetään pääasiassa katalyytteinä. Molekyyliseuloja voidaan käyttää joko rakeina tai jauhettuina.
Sandawe
Sandawe on Tansaniassa puhuttu kieli, jota puhuu äidinkielenään ihmistä. Sandawe ja hadza luokitellaan usein khoisankielten kielikuntaan, mutta afrikantutkijoiden keskuudessa ei ole yksimielisyyttä siitä, ovatko ne sukua muille khoisankielille tai toisilleen. Osa kielitieteilijöistä pitää sandawea ja hadzaa isolaattikielinä.
Hadza
Hadza on Tansaniassa puhuttu uhanalainen kieli, jota puhui vuonna 2008 äidinkielenään ihmistä. Hadza ja sandawe luokitellaan usein khoisankielten kielikuntaan, mutta afrikantutkijoiden keskuudessa ei ole yksimielisyyttä siitä, ovatko ne sukua muille khoisankielille tai toisilleen. Osa kielitieteilijöistä pitää hadzaa ja sandawea isolaattikielinä.
Amy Ryan
Amy Ryan (s. 3. toukokuuta 1969 Queens, New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet elokuvasta "Gone Baby Gone" (2007). Hänet tunnetaan myös muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa "Langalla", "Terapiassa" ja "Konttori". Hän on näytellyt lisäksi muun muassa elokuvissa "Capote" (2005), "Changeling – vaihdokas" (2008), "Green Zone" (2010), "Escape Plan" (2013) ja "Birdman" (2014).
Lentsikat 2: Pelastajat
Lentsikat 2: Pelastajat () on 18. heinäkuuta 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimaatioelokuva, jonka tuotti Walt Disney Pictures. Elokuva on jatkoa vuonna 2013 ilmestyneelle elokuvalle "Lentsikat". Elokuva sai Suomen ensi-iltansa 25. heinäkuuta 2014.
Maailmankuulu kilpalentokone Dusty saa tietää vaihdelaatikkonsa olevan vakavasti vahingoittunut, jonka seurauksena hän ei ehkä enää koskaan voi lentää kilpaa. Dusty liittyy lentopalokuntaan, jossa hän tapaa uusia tuttavuuksia. Heidän tehtävänään on sammuttaa metsäpalo ja Dusty saa oppia, mitä todellinen sankaruus on.
Elokuvalla on Rotten Tomatoesissa 44 % "mätä" arvosana. Jussi Huhtala totesi Episodissa elokuvan olevan "näyttävä ja viihdyttävä koko perheen animaatio, jossa on kekseliäitä hahmoja ja lennokkaita kohtauksia" ja antoi arvosanaksi 3/5. Myös Tuomas Riskala antoi Iltalehdessä arvosanaksi 3/5 ja totesi elokuvan olevan "perushyvää lastenviihdettä, joka ei räjäytä mielikuvitusta mutta ei myöskään turruta sitä".
Magnus Bunnskog
Magnus Bunnskog (s. 1974 Gunnarsjö) on ruotsalainen säveltäjä ja monipuolinen intermediataiteilija. Hän opiskeli alun perin draamaa, runoutta ja proosaa; tämän jälkeen hän sai sävellysopetusta Per Mårtenssonilta, Sven-David Sandströmiltä ja Henrik Strindbergiltä Visbyssä vuosina 1998–2000 ja 2001–02. Bunnskogin sävellystuotantoon kuuluu kamari-, vokaali- ja elektroakustisia teoksia sekä multimediateoksia. Hänen musiikkiaan on esitetty Ruotsissa ja Kreikassa.
Bunnskog on kirjoittanut runoutta ja tuottanut lyhytelokuvia. Vuonna 2000 hän aloitti toiminnan Splintermind-projektissa. Hän on myös toiminut teatteriteknikkona Göteborgissa ja kiertueilla Euroopassa. Hän on esiintynyt näyttelijänä Ruotsissa ja Kamerunissa. Hän toimi nuorten säveltäjien UNM-festivaalin johtokunnan jäsenenä Norrköpingissä ja Tukholmassa 2004.
Pangasinan
Pangasinan on yksi Filippiinien provinsseista. Se sijaitsee Ilocosin alueella Luzonin saaren länsiosassa. Provinssissa asuu vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 2,4 miljoonaa ihmistä.
Tuhkakulmaorneero
Tuhkakulmaorneero ("Cranioleuca curtata") on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuhkakulmaorneeroa tavataan Boliviassa, Perussa, Ecuadorissa ja Kolumbiassa. Metsien tuhoutuminen on uhka lajille, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Pangasinanin kieli
Pangasinan on Filippiineillä Luzonin saaren länsiosassa puhuttu malaijilais-polynesialainen kieli. Se on kansalliskielen asemassa Ilocosin alueeseen kuuluvassa Pangasinanin provinssissa. Pangasinania puhui vuonna 1990 äidinkielenään 1,2 miljoonaa ihmistä.
Myyntiautomaatti
Myyntiautomaatti on kone, josta saa jotain tuotetta maksua vastaan. Automaatin myymät tuotteet voivat olla esimerkiksi makeisia, juomia tai savukkeita.
Varhaisimpia tunnettuja kolikolla toimivia myyntiautomaatteja olivat noin vuonna 1615 Englannin kapakoihin tulleet tupakka-automaatit. Myyntiautomaatin ajatuksen esitti tosin jo ensimmäisellä vuosisadalla elänyt antiikin kreikkalainen Heron Aleksandrialainen.
Lars Ekström (säveltäjä)
Lars Ekström (s. 23. maaliskuuta 1956 Kalmar) on ruotsalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikin teorian ja pianonsoiton opiskelun Kööpenhaminassa vuonna 1975. Myöhemmin hän sai sävellysopetusta Daniel Börtziltä, Pär Lindgreniltä ja Sven-David Sandströmiltä Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Lisäksi hän opiskeli Italiassa Franco Donatonin johdolla ja sai diplomin Pariisin konservatoriosta.
Ekström on opettanut sävellystä ja instrumentaatiota Kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1992, ja vuonna 1998 hänestä tuli Sollentunan Edsbergin musiikki-instituutin vararehtori.
Ekströmin tuotannossa pääpaino on orkesteriteoksissa, joihin kuuluvat "Un coup de dés jamais n'abolira le hasard" (kahdelle sinfoniaorkesterille, elektroniikalle ja ihmisäänelle, 1985–86), "Genom prisman av en skärva" (1994) ja "Världen genom världar" (1995). Soolosoittimelle ja orkesterille sävellettyjä teoksia ovat "Do it!" (pasuunalle ja orkesterille, 1987) Ivo Nilssonia varten sekä Niklas Sivelöville sävelletty pianokonsertto. Ekströmin tuotantoon kuuluvat lisäksi muiden muassa lukuisat teokset kamarikokoonpanoille ja soolosoittimille sekä Antonin Artaud -aiheinen ooppera "ARTAUD: Bokstavsguden". Hän on vaikuttanut myös rockmusiikin alalla, toiminut studiomuusikkona ja tehnyt useita levytyksiä.
Ekström on ollut Ruotsin säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1989.
Osagen kieli
Osage on Yhdysvalloissa Oklahoman osavaltiossa asuvien osage-intiaanien puhuma erittäin uhanalainen siouxilainen kieli. Valtaosa osageista on nykyisin englanninkielisiä ja osagen kieltä puhuu äidinkielenään enää kymmenen ihmistä, joista kaikki ovat yli 65-vuotiaita.
Ruotsinsuomalaisten päivä
Ruotsinsuomalaisten päivä () on 24. helmikuuta vietettävä merkkipäivä. Ruotsin akatemia hyväksyi merkkipäivän kalenteriin 2010, ja sitä vietettiin ensimmäistä kertaa 2011. 24. helmikuuta valittiin ruotsinsuomalaisten päiväksi, koska se on kansanrunouden keräilijä Carl Axel Gottlundin syntymäpäivä.
Päivän tarkoituksena on juhlistaa ruotsinsuomalaisten vähemmistön olemassaoloa sekä herättää valtaväestön kiinnostus ruotsinsuomalaisia kohtaan.
Päivää vietetään ympäri ruotsia, muun muassa Tukholmassa, Eskilstunassa, Göteborgissa, Västeråsissa ja Nykvarnissa. Päivän ohjelmaan on kuulunut esimerkiksi konsertteja, tanssiesityksiä, kirjailijavierailuja, karaoketansseja ja teatteriesityksiä lapsille.
Anti Festival International Prize for Live Art
Anti Festival International Prize for Live Art on ANTI – Contemporary Art Festivalin perustama suomalainen, maailman ensimmäinen kansainvälinen live art -palkinto. Tieto palkinnon perustamisesta julkistettiin ensimmäisen kerran ANTI-festivalin yhteydessä 24. syyskuuta 2013 ja se jaettiin ensimmäisen kerran 24. syyskuuta 2014. Palkinnon avulla Anti-festivaali haluaa nostaa live art -taiteen arvostusta niin kotimaassa kuin kansainvälisestikin.
Palkinnon kokonaisarvo vuonna 2014 oli 30 000 euroa. Palkitulle taiteilijalle myönnettiin rahapalkinnon (15 000 euroa) lisäksi samansuuruisen tuotantoavustus uuden teoksensa tuomiseksi ANTI-festivaalille 2015. Palkinnon rahoitti Saastamoisen säätiö.
Palkinnon ehdokkaat ja saajan päättää vuosittain vaihtuva kolmihenkinen kansainvälinen tuomaristo. Vuonna 2014 palkinnonsaajan valitsi tuomaristo, jonka puheenjohtajana toimi Ruth MacKenzie (kansainvälisen Holland Festivalin ja Lontoon Cultural Olympiad 2012 -tapahtuman johtaja). Tuomaristoon kuuluivat myös suomalainen taiteilija Anssi Kasitonni ja arkkitehti Juhani Pallasmaa. Tuomaristo valitsi voittajan kahdeksasta ehdokkaasta, jotka olivat Franko B (UK/IT), Heather Cassils (CA/US), Frog King/Kwok Mang-ho (HK), Saa Sanoa -tuotanto (FI), Gwendoline Robin (BE) ja Joshua Sofaer (UK). Ensimmäisen Anti Festival International Prize for Live Art -palkinnon voitti kanadalainen performanssitaiteilija Heather Cassils.
Luettelo pikkuplaneetoista: 408 001–409 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
408001:stä ja päättyen 409000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 409 001–410 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
409001:stä ja päättyen 410000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 410 001–411 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
410001:stä ja päättyen 411000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 411 001–412 000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
411001:stä ja päättyen 412000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Dacia Sandero
Dacia Sandero on ranskalaisen autonvalmistaja Renault’n ja sen romanialaisen tytäryhtiö Dacian vuodesta 2007 lähtien valmistama B-segmentin automalli. Sitä markkinoidaan myös nimellä Renault Sandero tietyillä markkina-alueilla, kuten Venäjällä, Etelä-Afrikassa, Meksikossa ja Etelä-Amerikassa. Auto esiteltiin syyskuussa 2007 ja se rakennetaan Loganin alustalle. Toisen sukupolven markkinointi aloitettiin syyskuussa 2012.
Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Sandero sai tulokseksi kolme tähteä viidestä. Vuonna 2013 testattu toisen sukupolven Duster ansaitsi neljä tähteä.
Jenni Kokander
Jenni Kokander (o.s. Hakala, s. 1980) on suomalainen näyttelijä ja koomikko. Kokander on esiintynyt muun muassa Linnateatterissa sekä elokuvassa "Ainoat oikeat". Kokander on ollut mukana "Putous"-televisiosarjan kuudennella, seitsemännellä ja kahdeksannella tuotantokaudella.
Kokander juontaa marraskuussa 2014 Yle TV1:llä alkanutta realitysarjaa "Kuka kutsui Kokanderin", jossa hän tutustuu kahdeksaan eri kulttuuria edustavaan lapsiperheeseen.
Kokander on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2004. Kokander on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Dacia Duster
Dacia Duster on Dacian vuodesta 2010 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Sitä markkinoidaan tietyillä markkina-alueilla, kuten Intiassa, Iranissa, Venäjällä, Meksikossa, Etelä-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa nimellä Renault Duster. Auto esiteltiin ensimmäisen kerran Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010, ja se on Sanderon jälkeen kolmas automalli, joka perustuu Loganin alustalle. Toisen sukupolven Duster esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2017.
Dacia Duster äänestettiin viidentoista maan raadilla "Autobest 2011" -kilpailussa vuoden parhaaksi viralliseksi autoksi.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Duster sai tulokseksi kolme tähteä viidestä. Vuonna 2017 testattu toisen sukupolven Duster ansaitsi sekin kolme tähteä.
Dacia Lodgy
Dacia Lodgy on Dacian vuodesta 2012 lähtien valmistama tila-automalli, joka esiteltiin ensimmäisen kerran keväällä 2012 Geneven autonäyttelyssä. Uuteen alustaan pohjautuva Dacia Lodgy on etuvetoinen auto, johon on saatavana 1,5 litran dieselmoottori (kaksi variaatiota) ja kaksi bensiinimoottoria, 1,6 l vapaasti hengittävä ja 1,2 l turboahdettu Energy TCe 115.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Lodgy sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.