hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tekstiiliteollisuus
Tekstiiliteollisuus on teollisuuden ala, joka käsittää lankojen ja kankaiden ja niistä tehtyjen vaatteiden ja muiden lopputuotteiden valmistuksen, jakelun ja suunnittelun. Raaka-aineet voivat olla synteettisiä tai luonnonkuituja.
Roomalaisten aikaan Euroopan väestö pukeutui villa-, pellava- tai nahkavaatteisiin. Silkkiä saatiin silkkitien kautta Kiinasta ja se oli erikoista ylellisyyttä. Pellavakuitua on käytetty Pohjois-Euroopassa vaatetukseen kivikaudesta saakka. Keski-ajan lopulla puuvilla tuli kansainvälistyvän kaupan kautta Pohjois-Eurooppaan. Keski-ajan lopulla pohjois-Italiassa syntyi kankaankudontakeskittymiä, joita voidaan sanoa teollisiksi. 1700-luvun lopulla Englannissa merkittävänä osana teollista vallankumousta oli kehruukoneiden ja kutomakoneiden käyttöönotto. 1800-luvulla tektiiliteollisuus mekanisoitui laajemmin ja alkoi käyttää vesivoimaa ja höyrykoneita.
MFA-sopimus hallitsi tekstiilien ja vaatteiden maailman kauppaa vuodesta 1974 vuoteen 2004 saakka rajoittaen kehitysmaiden mahdollisuuksia viedä vaatteita kehittyneisiin maihin. Sopimus raukesi 1.1.2005. Kun sopimus vuonna 1974 esiteltiin, sen tarkoitus oli antaa kehittyneille maille aikaa sopeutua kehitysmaista tulevalle tuotannolle. Työvoimakulut ovat huomattavasti alhaisemmat kehitysmaissa, jonka vuoksi kilpailu tekstiili- ja vaatetusalalla on kovaa. Vuonna 2008 EU:n tärkeimmät tekstiili- ja vaatetusalan tuontitavaroiden välittäjät olivat, Kiina, Turkki, Intia, Bangladesh ja Tunisia. Vaatetuonti ei ole vieläkään täysin vapaata, esimerkiksi Euroopan Unioni rajoittaa tuontia Kiinasta.
Tekstiiliteollisuuden työolot ovat kehitysmaissa usein erittäin huonot. Tehtaissa on todettu rikottavan Kansainvälisen työjärjestön ILO:n perussopimuksia ja lisäyksiä. Nämä koskevat esimerkiksi työntekijöiden oikeuksia järjestäytyä vapaasti, vähimmäispalkkaa, työsuojelua ja työaikoja sekä lapsi- ja pakkotyökieltoa. Puutteita on raportoitu erityisesti koskien elämiseen riittävää palkkaa, työntekijöiden kokemaa turvattomuutta, turvallista työympäristöä ja ammattiyhdistysoikeuksien puuttumista. Tutkimukset myös todistavat tekstiilityöläisten ihmisoikeusloukkauksista.
Ksenobioottinen metabolismi
Ksenobioottinen metabolismi (kreikan xenos "muukalainen" ja biotic "eläviin olentoihin liittyvä") on sarja metabolisia reittejä, jotka muokkaavat ksenobioottisten aineiden – kuten lääkkeiden ja myrkkyjen – kemiallista rakennetta sellaisiksi aineiksi, jotka voivat poistua elimistöstä turvallisia reittejä pitkin. Joissain tapauksissa metabolia muuttaa laimean aineen voimakkaammaksi, esimerkiksi kodeiini muuttuu elimistössä morfiiniksi.
Monet lääkeaineet ja myrkyt eivät ole vesiliukoisia ja siksi munuaiset eivät poista niitä tehokkaasti. Ne muuttuvat hydrofiilisempään eli vesiliukoisempaan muotoon kahdessa vaiheessa:
Paini kesäolympialaisissa 1920 – vapaapainin 75 kg
Vapaapainin 75 kg sarjaan Antwerpenin olympiakisoissa osallistui 18 painijaa kahdestatoista eri maasta. Kukin maa sai asettaa enintään kaksi painijaa samaan sarjaan. Vapaapaini oteltiin normaalina cup-kilpailuna, jossa välierien hävinneet ottelivat pronssista. Keskisarja painittiin 25. - 27. elokuuta.
Loppuotteluun selvisivät suomalaiset Leino ja Penttala. Leino voitti ensimmäisen ja Penttala toisen kamppailun. Kolmannen tasapäisen väännön jälkeen Leino julistettiin voittajaksi tässä teknillisesti kisojen parhaassa ottelussa. Pronssiottelussa amerikkalainen Johnson sai luovutusvoiton joukkuetoveriltaan.
Pyhän Hengen seurakunta
Petroskoin evankelis-luterilainen Pyhän Hengen seurakunta on Inkerin kirkon Karjalan rovastikunnan seurakunta Petroskoissa. Seurakunnan uusi kirkko (Pyhän Hengen kirkko) Lohijoen rannalla valmistui vuonna 2011.
Pyhän Hengen seurakunta on Karjalan rovastikunnan vanhin seurakunta, se rekisteröitiin 10. kesäkuuta 1969.
Petroskoin ensimmäinen evankelis-luterilainen kirkko rakennettiin 1700-luvun alkupuolella, ja Aunuksen kuvernementin evankelis-luterilainen seurakunta perustettiin 1858.
Seurakunta on kaksikielinen (venäjän- ja suomenkielinen).
FS Gerfaut (1930)
Gerfaut oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä. Alus palveli toisessa maailmansodassa, kunnes aluksen miehistö upotti aluksensa Toulonin satamassa 27. marraskuuta 1942.
"Gerfaut" liitettiin Välimeren laivaston 7. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan ja akselivaltojen välisen aselevon astuttua voimaan alus pysyi Toulonissa tai Pohjois-Afrikan tukikohdissa.
Saksalaisten tunkeuduttua Vichyn Ranskan hallitsemalle alueelle alus upottautui 27. marraskuuta 1942 muiden ranskalaisalusten kanssa Toulonin satamaan. Italialaiset nostivat aluksen hylyn, mutta sitä ei koskaan kunnostettu. Alus upposi uudelleen liittoutuneiden ilmapommituksessa 7. maaliskuuta 1944.
FS Albatros (1930)
Albatros oli Ranskan laivaston 1930 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä. Alus palveli toisessa maailmansodassa ja sen päätyttyä, kunnes alus poistettiin palveluksesta 9. syyskuuta 1959.
"Albatros" liitettiin Välimeren laivaston 7. viirikköön, jonka mukana se osallistui Genovan pommitukseen kesäkuussa 1940. Ranskan, jolloin aluksen taempaan kattilahuoneeseen osui kranaatti. Alus palasi aselevon astuttua voimaan Touloniin, ja se oli osan ajasta sijoitettuna viirikkönsä mukana Pohjois-Afrikkaan.
Marraskuussa 1942 Yhdysvaltain joukot nousivat maihin Casablancassa, jonne alus oli sijoitettuna. Se kärsi pahoja vaurioita, ja alus jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Alus nostettiin joulukuussa ja hinattiin sodan päätyttyä Touloniin, jossa se sijoitettiin 31. heinäkuuta 1944 erityisreserviin. Aluksi alusta käytettiin varaosina, mutta se päätettiin 1945 kunnostaa ja palauttaa palvelukseen koululaivana.
Varojen puute ja useat viiveet siirsivät palvelukseen astumista aina syyskuuhun 1948. Aluksen etummaiset kattilat ja etummainen savuhormipari poistetiin sekä erilaisia asejärjestelmiä asennettiin sen palveluksen lopun aikana. Alus siirrettiin reserviin 10. syyskuuta 1956 ja poistettiin alusluetteloista 9. syyskuuta 1959.
Halkaistu varakreivi
Halkaistu varakreivi () on Italo Calvinon romaani vuodelta 1952. Teoksen on suomentanut Jorma Kapari.
Koko kosmokomiikka
Koko kosmokomiikka () on Italo Calvinon novellien kokoelma, joka ilmestyi postuumisti 1997. Teos on täydennetty laitos teoksesta "Kosmokomiikkaa".
Jack Gleeson
Jack Gleeson (s. 20. toukokuuta 1992 Cork, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Joffrey Baratheonin roolistaan HBO:n televisiosarjassa "Game of Thrones".
Gleeson aloitti teatteriharrastuksensa seitsemänvuotiaana Independent Theatre Workshopissa. Hänen ensimmäisiä elokuvaroolejaan olivat sivuosat elokuvissa "Batman Begins" (2005), "Shrooms" (2007) ja "A Shine of Rainbows" (2009). Vuonna 2010 hän esiintyi yhdessä päärooleista elokuvassa "All Good Children". Variety-lehden arvostelija piti Gleesonia elokuvan ”suurena löytönä”.
Gleeson valittiin "Game of Thrones" -televisiosarjaan heinäkuussa 2009. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin vuonna 2011 ja Gleeson oli mukana näyttelijäkaartissa keväällä 2014 esitetylle neljännelle tuotantokaudelle saakka.
Gleeson opiskelee filosofiaa ja teologiaa Trinity Collegessa Dublinissa. Vuonna 2012 hän kertoi, ettei aio jatkaa näyttelijänä enää "Game of Thrones" -pestin päätyttyä. Samana vuonna Gleeson sanoi tähtäävänsä akateemiselle uralle, mutta keväällä 2014 hän ei enää ollut yhtä varma tulevaisuudestaan arvellen, ettei tutkijan elämäntapa sopisi hänelle.
Gleeson on perustanut kolmen opiskelutoverinsa kanssa Collapsing Horse Theatre Companyn. Teatteriryhmä esitti näytelmää ”Bears in Space” Edinburgh Festivalilla 2014 ja Lontoossa elokuussa 2015.
Susanna Välimäki
Susanna Suvi Tuulia Välimäki (s. 11. marraskuuta 1970) on suomalainen musiikkitieteilijä, filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston dosentti. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 2005 väitöskirjallaan "Subject Strategies in Music: A Psychoanalytic Approach to Musical Signification". Välimäen erikoisaloja ovat kulttuurinen musiikintutkimus, musiikkianalyysi ja audiovisuaalisen musiikin tutkimus. Kirjastaan "Miten sota soi? Sotaelokuva, ääni ja musiikki" (2008) hän sai Tampere University Pressin Vuoden kirja -palkinnon. Kirjastaan "Syötävät sävelet: Vieraana säveltäjien pöydissä" (2017) hänet palkittiin Kirja à la carte -kunniamaininnalla. Välimäki on ollut myös Vuoden tiedekynä -palkintoehdokkaana (2017). Elokuusta 2011 alkaen Välimäki on työskennellyt yliopistonlehtorina Turun yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa työskenneltyään sitä ennen Helsingin yliopiston musiikkitieteen oppiaineessa.
Tutkimuksen lisäksi Välimäki toimii yleistajuisena musiikkikirjoittajana, asiantuntijana ja kriitikkona ja kirjoittaa muun muassa kolumneja "Rondo"-lehteen. Vuosina 2006–2008 Välimäki toimi reaaliaikaisena kriitikkona Yleisradion Radion sinfoniaorkesterin konsertteja esittävässä "Kausikortti"-televisio-ohjelmassa. Yhdessä toimittaja Janne Koskisen kanssa hän on esiintynyt Yleisradion "Syötävät sävelet" -televisiosarjassa sekä samannimisessä radio-ohjelmassa vuodesta 2017 alkaen. "Musiikki"-lehden päätoimittajana Välimäki toimi vuodet 2004–2007.
Kuusi muistiota seuraavalle vuosituhannelle
Kuusi muistiota seuraavalle vuosituhannelle () on vuonna 1993 postuumisti ilmestynyt kokoelma Italo Calvinon tekstejä. Teoksen on julkaissut suomeksi Loki-kirjat vuonna 1995 ja sen on suomentanut Elina Suolahti.
Andres Ehin
Andres Ehin (13. maaliskuuta 1940 Tallinna, Viro – 10. joulukuuta 2011) oli virolainen runoilija ja kääntäjä.
1960-luvulla runoilijana aloittanutta Ehiniä pidettiin jo eläessään klassikkona. Hänet tunnetaan maailmalla myös haiku-runoilijana. Hän on kääntänyt viroksi muun muassa P. Mustapäätä.
Myös hänen vaimonsa Ly Seppel ja tyttärensä Kristiina Ehin ovat runoilijoita.
Taloudellinen determinismi
Taloudellinen determinismi on teoria, jonka mukaan talouden tapahtumat kulkevat tarkan kehityskulun mukaisesti. Tietty tapahtuma tuottaa sen mukaan aina samat seurausilmiöt. Taloudellinen determinismi yhdistetään yleensä Karl Marxiin ja hänen mukaansa nimettyyn marxilaiseen taloustieteeseen. Marxilaisuudessa keskeisiksi muutosmekanismeiksi historiankulussa on otettu pääoman tai luokkataistelun kehityskulut. Ennustettiin, että pääomien keskittyminen ja työväenluokan kurjistuminen johtaisi työväen vallankumoukseen. Tosin nykyiset akateemiset marxilaisen taloustieteen edustajat erottavat marxilaisen taloustieteen poliittisesta marxismista.
Kronobiologia
Kronobiologia on biologian haara, joka tutkii vuorokausirytmin ja muiden aikarytmien sekä ylipäätänsä ajan vaikutusta elintoimintoihin.
Elimistö vuorokausirytmi on elimistön sisäisen keskuskellon sekä keskuskellon alaisen lisämunuaisen toiminnan säätelemää. Lisämunuaisen tuottamat kortikoidit osallistuvat elimistön vuorokausirytmin sekundääriseen säätelyyn tahdistamalla maksan, munuaisten ja aivojen toimintaa.
Entten tentten teelikamentten
Entten tentten teelikamentten on Suomessa monina muunnoksina esiintyvä lastenloru. Loru on Suomen yleisimpiä, siitä on erilaisia muistiin merkittyjä versioita ympäri maata. Lorua käytetään erilaisissa leikeissä, joissa on valittava yksi leikkijöistä. Suomalaisten lasten käytössä "Entten tentten" on nonsenssiloru, eli sen sanat eivät tarkoita mitään.
Koska lorusta ei ole ruotsinmaalaisessa aineistossa mainintoja, on Osmo Ikolan mukaan todennäköisintä, että loru on kulkeutunut Suomeen Pietarin suunnalta ja erityisesti Viipurin monikielisen alueen saksalaisilta. Toisinto tunnetaan tosin myös Tirolista muodossa "Entten tentten, teilekimentten, keentsu tiss, vangen viss".
Laskuloruja tunnetaan laajalti Euroopasta eri kielialueilta..
Saksankielinen, vuonna 1897 julkaistu versio:
Big Brother 2012
Big Brother 2012 oli tositelevisiosarja "Big Brotherin" suomalaisen version 8. tuotantokausi. Kausi alkoi 27. elokuuta 2012 ja päättyi 2. joulukuuta 2012 kestäen 98 päivää. Tuotantokauden "Big Brother Talk Show" -juontajana toimi Elina Viitanen ja "Big Brother Extran" uusi juontaja oli muusikko Cristal Snow. Tuottajana toimi edelleen Mikko Räisänen ja pääohjaajana Kim Sainio. Tuotantoyhtiö oli edelliskauden tapaan Endemol Finland Oy.
Ennen tuotantokauden alkua castingkiertuetta ei järjestetty lainkaan, vaan asukkaaksi taloon saattoi pyrkiä vain internetin haun kautta. Haku alkoi 12. maaliskuuta 2012 ja päättyi 30. huhtikuuta 2012. Hakijoita oli yhteensä 3 000, joista haastatteluvaiheeseen pääsi muutama sata. Osa haastatelluista kutsuttiin myöhemmin suorittamaan ryhmätehtäviä ja monia erilaisia testejä.
Tuotantokauden aloituslähetys sai keskimäärin 562 000 katsojaa, mikä on yli 10 % enemmän kuin edellisvuoden aloituslähetyksen katsojamäärä..
Finaalia seurasi keskimäärin 560 000 katsojaa.
Tällä kaudella asukkaat eivät lyö vetoa viikkotehtävän onnistumisesta. Sen sijaan asukkaat palkitaan viikkotehtävän päätyttyä kultaisella, hopeisella tai pronssisella palkinnolla sen mukaan, miten he ovat tehtävästä onnistuneet.
Tällä kaudella järjestettiin nimeämisoikeuskilpailuja, jolloin ainoastaan voittajat saivat antaa pisteitä nimeämisäänestyksissä.
Tällä kaudella talosta häädetty asukas sai vielä vaikuttaa talon tapahtumiin antamalla häädetyn herjan.
Keltainen taustaväri tarkoittaa, että asukasta ei voinut nimetä kyseisellä viikolla.
Deseretin aakkoset
Deseretin aakkoset () oli englannin kieleen 1800-luvun puolivälissä luotu äänteenmukainen kirjoitusjärjestelmä. Kirjoitusjärjestelmän kehitti tuolloisen Deseretin territorion alueella toimineen Deseretin yliopiston (sittemmin Utahin yliopisto) toimikunta Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentin Brigham Youngin johdolla.
Kirjaimiston tarkoituksena oli helpottaa alueella muuttavien siirtolaisten - Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon lähetyssaarnaajat kehottivat tuohon aikaan kirkkoon liittyneitä muuttamaan Ison Suolajärven laaksoon vahvistamaan paikallisia mormoniasutuksia - kielten opiskelua. Englannin kielen latinalaisiin aakkosiin perustuva oikeinkirjoitusjärjestelmähän on osin vanhentunut ja hyvin työläs oppia, minkä takia uuden, äänteenmukaisen kirjoitusjärjestelmän kehittämisen ajateltiin helpottavan uuden kielen omaksumista. Deseretin aakkosto oli laadittu nimenomaan englannin kielen äännejärjestelmän mukaan, mutta sillä olisi voinut kirjoittaa myös muita kieliä - joko sellaisenaan tai erikoismerkkien turvin.
Erikoismerkistöjen ja muunneltujen aakkosten käyttö oli periaatteessa tuttua mormonismin historiasta, olihan Mormonin kirja Joseph Smithin mukaan laadittu "reformoidulla egyptin kielellä". Deseretin aakkosilla ladottiin kaksi lukemistoa, Mormonin kirjan alkuosa (1. Nefistä Omniin) sekä hyvin pienenä, vain muutaman kappaleen painoksena koko Mormonin kirja. Lisäksi paikallisessa, Deseret News -nimisessä lehdessä julkaistiin latinalaisten aakkosten lisäksi myös Deseretin aakkosilla kirjoitettuja artikkeleita. Aakkosia käytettiin myös jonkin verran paikallisissa mitaleissa, kolikoissa ja muistomerkeissä.
Uuteen kirjaimistoon asetetut toiveet eivät kuitenkaan täyttyneet. Suurin osa alueella muuttaneista siirtolaisista oli eurooppalaisia, jotka olivat tottuneet käyttämään latinalaista kirjaimistoa, ja uuden mielikuvituksellisen kirjoitusjärjestelmän oppiminen oli heille englannin oikeinkirjoituksen oppimista haastavampaa. Lisäksi laajamittainen painatustoiminta Deseretin aakkosilla olisi käynyt hyvin kalliiksi. Projektista luovuttiin vähitellen.
Isojen ja pienten kirjainten välillä on vain kokoero, ei muuta eroa.
HMS Sverige (1915)
HMS Sverige oli Ruotsin laivaston Sverige-luokan rannikkopanssarilaiva ().
Sen köli laskettiin joulukuussa 1912 ja alus laskettiin vesille 3. toukokuuta 1915. Alus otettiin palveluksen 14. toukokuuta 1917.
Alus palveli Karlskronassa 1917-1918. Helmikuussa 1918 se oli osa Suomen rannikolla purjehtinutta osastoa, joka teki maihinnousun Ahvenanmaalle. Saksan asevoimien saavuttua alus osallistui joukkojen vetäytymiseen maaliskuussa. Tämä jälkeen alus osallistui normaaliin rauhanajan palvelukseen.
Alus vieraili Sheernessissä ja Rosythissa vuonna 1923. Muita laivastovierailuina olivat Helsinki, Kööpenhamina, Tallinna, Riika ja muut itämeren satamat kuten Kiel. Alus oli modernisoitavana 1938-1940. Toisessa maailmansodassa se oli mukana puolueettomuuden valvonnassa. Se palveli aina 30. tammikuuta 1953 palveluksesta poistoonsa saakka, jonka jälkeen alus romutettiin Karlskronassa.
HMS Oscar II
HMS Oscar II oli Ruotsin laivaston 1907 valmistunut rannikkopanssarilaiva (), joka poistettiin palveluksesta 1950.
Vuoden 1901 parlamentaarinen puolustuskomitea keskusteli viimeisestä 20-vuotissuunnitelman puitteissa valmistettavasta rannikkopanssarilaivasta. Keskustelut keskittyivät aluksen vaatimaan suojaan ja komitea esitti Yhdysvaltain ja Espanjan sekä Kiinan-Japanin sodan kokemusten valossa raskaampaa panssarointia, useampia apuaseita sekä suurempaa nopeutta kuin edeltäjillä. Komitea käsitteli kolme esitystä. Ensimmäisenä oli parannettu Äran-luokka, jonka aseistuksena oli kahdeksan 15,2 cm:n tykkiä. Toisena esityksenä oli kahden 15,2 cm:n tykin lisääminen ja nopeuden nostaminen 18 solmuun. Kolmas esitys kasvatti 21 cm:n tykkien lukumäärän neljään, 15,2 cm:n tykkien määrän kahdeksaan ja nopeuden 18 solmuun. Viimeisen esityksen uppouma olisi noin 4800 tonnia ja sen valmistuskustannukset 776 miljoonaa Ruotsin kruunua. Yhteenvedossa keskityttiin koon ja hinnan suhteeseen ja huomautettiin, että aluksen tuli kaikissa ratkaisuissa täyttää sille asetetut vaatimukset.
Alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1905 ja se otettiin palveluksen 3. huhtikuuta 1907 yleilakon viivästytettyä valmistumista.
Se palveli aina 24. helmikuuta 1950 palveluksesta poistoonsa saakka, jonka jälkeen alus romutettiin Göteborgissa.
HMS Manligheten
HMS Manligheten oli Ruotsin laivaston Äran-luokan rannikkopanssarilaiva ().
Ruotsin parlamentti vahvisti aluksen hankinnan 1899 ja sen runko tilattiin saman vuoden lokakuussa Lindholmin telakalta ja koneisto Motalalta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1903 kumminaan kuningas Oskar II ja se otettiin palveluksen seuraavana vuonna 3. joulukuuta. Se palveli aina 24. helmikuuta 1950 palveluksesta poistoonsa saakka.
Taistelutasanteella varustettu kolmijalkainen masto ja kahden metrin kannalla varustettu etäisyysmittari korvasivat aluksen etu- ja päämaston vuoden 1900 lopulla. Alus oli modernisoitavana 1910 sekä 1914 ja se siirrettiin reserviin 1933.
Puolustusministeriö vaati aluksen palauttamista palvelukseen syyskuussa 1939 ja se siirrettiin modernisoitavaksi 1940, mistä se palasi palvelukseen kesällä 1941 Göteborgin eskaaderin lippulaivaksi. Modernisoinnin yhteydessä alukselle tehtiin italialaistyyppinen risteilijäkeula, minkä seurauksena aluksen pituus kasvoi 90,2 metriin ja uppouma 3 685 tonniin. Alus poistettiin palveluksesta 1950 ja myytiin 1952 romutettavaksi Karlskronassa.
HMS Tapperheten
HMS Tapperheten oli Ruotsin laivaston 1903 valmistunut Äran-luokan rannikkopanssarilaiva (), joka oli palveluksessa vuoteen 1947 saakka.
Alus tilattiin Kockumsilta Malmöstä ja se piti valmistua 24 kuukaudessa. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1901 ja se otettiin palveluksen 4. helmikuuta 1903. Aluksen valmistuskustannukset olivat 4500000 Ruotsin kruunua.
Alus ajoi karille tammikuussa 1914 ja se irrotettiin karilta vasta heinäkuussa. Pelastuskustannukset olivat 1340808 Ruotsin kruunua, mikä edellytti parlamentin hyväksyntää lisäbudjettina. Alus vieraili 1927 Britteinsaarilla, mistä palattuaan se oli lähinnä materiaalivarastona Karlskronassa. Syyskuussa 1939 puolustusministeriö määräsi aluksen takaisin palvelukseen. Tarkastettaessa alusta todettiin kansien olevan kunnossa, mutta ilmatorjuntaaseiden ja tykistön olevan auttamattomasti vanhentuneet. Kunnostus ja varustaminen alkoivat 9. syyskuuta, jonka päätyttyä alus palasi palvelukseen 6. marraskuuta.
Alus palveli Karlskronan osastossa 1940 ja Tukholman eskaaderissa 1943-1944. Sen poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947, jonka jälkeen alus myytiin 1952 Oxelösundiin romutettavaksi.
HMS Wasa (1901)
HMS Wasa oli Ruotsin laivaston 1902 valmistunut Äran-luokan rannikkopanssarilaiva (). Se palveli aina vuoteen 1940, jolloin se poistettiin palveluksesta.
Alus tilattiin lokakuussa 1899 Bergsundin telakalta ja sen piti valmistua 26 kuukaudessa. Alus laskettiin vesille 29. toukokuuta 1901 ja se otettiin palveluksen 6. joulukuuta 1902.
Palveluksesta poistamisen jälkeen alus jatkoi oloaan Hårsfjärdanissa, jossa se esitti "HMS Drottning Victoriaa". Ennen myyntiään 1960 romutettavaksi Marinverkstädernalle Karlskronaan alus oli vielä Bergassa merisotakoulun tiloina. Se romutettiin 1961.
Jussi Sinnemäki
Jussi (Juho) Sinnemäki (25. tammikuuta 1895 Lapua – 11. huhtikuuta 1958 Lapua) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Jussi Sinnemäen vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Juho Sinnemäki ja Margareta Malkamäki. Hän pääsi ylioppilaaksi 1917 ja hänet vihittiin papiksi 1924. Sinnemäki toimi Helsingin diakonissalaitoksen pastorina 1930–1943 ja Lapuan kirkkoherrana 1944–1953. Hän sai rovastin arvon 1946.
Jussi Sinnemäki vietti viimeiset elinvuotensa liikuntakyvyttömänä sairaalassa.
Jussi Sinnemäki oli naimisissa kaksi kertaa:
Jussi Sinnemäellä oli kymmenen lasta, joista toiseksi nuorin on toimittaja ja kustannustoimittaja Anssi Sinnemäki, jonka tytär on kansanedustaja Anni Sinnemäki. Rovasti ja kirjailija Maunu Sinnemäki oli Jussi Sinnemäen poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Vihtori Karpio
Vihtori Karpio (sukunimi vuoteen 1906 "Glumerus" ; 16. toukokuuta 1885 Viipuri – 29. toukokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä Olavi Kallio
Karpio julkaisi omalla nimellään raittiusaiheista tietokirjallisuutta. Hän kirjoitti myös muutamia romaaneita salanimellä "Olavi Kallio".
Karpio teki käsikirjoituksen Suomi-Filmin lyhytdokumenttiin "Voi meitä, Pikku-Liisa" (1951) ja oli mukana Risto Orkon 1937 ohjaamaan elokuvaan Ja alla oli tulinen järvi käsikirjoittajaryhmässä.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Olavi Kallio":
Verna Wikman
Verna Amalia Wikman (13. lokakuuta 1896 Viipuri – 4. marraskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Selma Grannas
Selma Grannas, os. "Marander" (5. joulukuuta 1881 Sulva – 31. tammikuuta 1959 Sulva) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Annikki Piukka
Edla Paajanen, kirjailijanimi Annikki Piukka (4. elokuuta 1889 Parikkala – 18. helmikuuta 1958 Imatra) oli suomalainen kirjailija.
Tuulilasi
Tuulilasi on ajoneuvon etuikkuna. Nykyään tuulilasit tehdään pääosin laminoidusta lasista. Laminoitu tuulilasi koostuu tyypillisesti kahdesta kaarevasta lasista, joiden välissä on laminoitu muovikerros turvallisuuden lisäämiseksi. Tuulilasi liimataan ikkunakehykseen kiinni. Moottoripyörän tuulisuojat valmistetaan yleensä akryylimuovista.
Maili Laitinen
Maili (Amalia) Laitinen (28. huhtikuuta 1892 Nurmes – 25. joulukuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kirjailija joka kirjoitti vuosina 1936–1954 pakinoita Maaseudun Tulevaisuus -lehteen nimimerkillä "Marjatta".
Nimellä "Maili Laitinen" :
Nimimerkillä "Marjatta":
Hilja Haapala
Hilja Dagmar Janhonen, kirjailijanimi Hilja Haapala, (14. tammikuuta 1877 Jyväskylä – 26. elokuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija.
Nimellä "Hilja Janhonen" :
Nimellä "Hilja Haapala":
Ainikki Kivi
Ainikki Margit Saimi Kivi (20. heinäkuuta 1899 Längelmäki – 31. tammikuuta 1955 Tampere) oli suomalainen opettaja ja lasten- sekä nuortenkirjailija.
Ainikki Kiven isä toimi mallikoulun johtajana ja hänen äitinsä oli opettaja ja lastenkirjailija Anna Kivi (nimimerkki "Anna-täti"). Ainikki Kivi toimi opettajana Tampereella ja useat hänen kirjoistaan sijoittuivat Tampereelle.
Zoë Myrman
Zoë Soja Myrman ( 11. lokakuuta 1898 Hämeenlinna – 1. marraskuuta 1956) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Synnöve Ilmoni
Synnöve Maria Ilmoni ( 3. heinäkuuta 1877 Vaasa – 21. elokuuta 1957 Stenkullan kartano, Tikkurila) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut hengellinen kirjailija.
Ilmonin vanhemmat olivat kollega Torsten Osvald Ilmoni ja Sigrid Johanna Crohns. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Turun ruotsalaisesta yhteiskoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1906 ja maisteriksi 1907. Ilmoni toimi kielten ja uskonnon opettajana Helsingin ja Kauniaisten ruotsalaisissa oppikouluissa.
Arsenal de Brest
Arsenal de Brest eli Brestin laivastotukikohta on Ranskan merivoimien tärkein Atlantin rannikon tukikohta, ja se sijaitsee Brestissä Penfeldjoen suussa. Sen alueella toimii lisäksi Ranskan asevoimien tutkimuslaitoksia.
Alueelle valmistui satama 1631–1635, ja 1674 sinne sijoitettiin ruutivarasto, lataamo ja sotilassairaala. Alueelle avattiin 1683 Troulanin telakka, joka täydentyi 1746 kolmella ponttoonitelakalla. Kaikkiaan alueelle valmistui ensimmäiseen maailmansotaan mennessä yhdeksän telakka-allasta ja kymmenes maailmansotien välillä. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset rakensivat alueelle sukellusvenetukikohdan.
Igor Cavonius
Igor Rurik Cavonius (4. elokuuta 1890 Vaasa – 21. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Ranskan laivaston upottautuminen
Ranskan laivaston upottautuminen oli Vichyn Ranskan 27. marraskuuta 1942 Touloniin sijoitetun laivaston vastatoimi saksalaisten miehitykselle. Sillä estettiin laivaston päätyminen Saksan laivastolle operaatio Lilassa. Saksalaisten aloitettua Vichyn Ranskan miehityksen Operaatio Antonissa 11. marraskuuta 1942 Ranskan laivaston komentaja Jean de Laborde antoi käskyn upottaa laivaston alukset saksalaisten saavuttua Touloniin 27. marraskuuta 1942. Peräti 77 alusta upotettiin kaupungin satamaan. Saksalaiset onnistuivat valtaamaan 39 pienempää alusta sekä ensimmäisen maailmansodan aikaiset taistelulaivat "FS Condorcetin" ja "FS Oceanin" vahingoittumattomina. Laivaston sukellusveneistä "Casabianca" ja "Marsouin" onnistuivat pakenemaan Algeriaan, "Glorieoux" Oraniin ja "Iris" Barcelonaan. "Vénus" upottautui sataman sisäänkäynnille. Vapaan Ranskan joukkojen komentaja Charles de Gaulle kritisoi laivaston komentajia siitä, etteivät he käskeneet laivaston paeta Algeriaan. Laivaston tuhon myötä Vichyn Ranskan puolustus tuhoutui täysin. Saksan sodanjohdon pettymyksestä huolimatta Adolf Hitler ilmoitti laivaston tuhoutumisen sinetöineen Case Antonin onnistumisen. Italialaiset nostivat myöhemmin osan uponneista aluksista joko romutettavaksi tai korjattavaksi.
Hugo Ekhammar
Hugo Johannes Ekhammar (sukunimi vuoteen 1930 "Ekholm"; 24. tammikuuta 1880 Helsinki – 15. helmikuuta 1955 Ruotsi) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ekhammarin isä oli Länsi-Uudeltamaalta kotoisin ollut torpparisukuun kuulunut puuseppä joka oli muuttanut Helsinkiin. Ekhammar opiskeli Helsingin yliopistossa ja väitteli 1916 tohtoriksi.
Ekhammar toimi ruotsinkielisten ylioppilaiden Studentbladet-lehden toimittajana 1913–1917. Hän korosti erityisesti sitä että Suomen ruotsinkielinen väestö voisi yhdistyä vain jos sosiaaliset ongelmat kuten torpparikysymys ratkaistaisiin.
Ekhammarin tunnetuin teos on Länsi-Uudenmaan torpparialueille noin vuoden 1880 tienoille sijoittuva realistinen romaani "Under torparsolen". Hän kirjoitti myös ruotsinkieliselle Pohjanmaalle sijoittuvan kansankuvauksen "Det norrfångna landet" jossa kuvattiin kansansivistäjien kohtaamia vaikeuksia vanhoillisessa maaseutuyhteisössä. "Under torparsolen"-romaanista on tehty näytelmä joka on esitetty Raaseporin kesäteatterissa 1973 ja 2006.
Ekhammar oli mukana 1910- ja 1920-luvuilla ns. itäruotsalaisessa liikkeessä joka oli ruotsinkielisten vastine aitosuomalaisuudelle. Itäruotsalaisten mukaan Suomen ruotsinkielinen väestö oli maan alkuperäisväestöä ja suomalaisväestö taas Venäjältä tuotujen volgansuomalaisiin heimoihin kuuluneiden orjien jälkeläisiä. Ekhammarin mukaan Suomi oli ”Itä-Ruotsi”, jonka ruotsinkielinen väestö muodosti Ruotsin irredenta-alueen ja suomenkielinen väestö edusti kokonaan vierasta elementtiä maassa.
Hilma Virtanen
Hilma Matilda Virtanen (30. toukokuuta 1885 Heinola – 25. syyskuuta 1953 Asikkala) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Virtanen valmistui kansakoulun opettajaksi Heinolan opettajaseminaarista vuonna 1907 ja hän toimi opettajana Asikkalassa 1907–1953.
Marita Tammelander
Marita Cecilia Elvira Tammelander (22. marraskuuta 1903 Lammi – 22. heinäkuuta 1953) oli suomalainen filosofian maisteri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Marita Tammelanderin vanhemmat olivat metsänhoitaja, tilanomistaja Knut Alfred Alexis Tammelander ja Elly Grahn.
Leonie Aminoff
Constance Leonie Caroline Aminoff, os. "Borgström" (6. marraskuuta 1870 Helsinki – 23. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen ruotsin ja englannin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Leonie Aminoffin vanhemmat olivat helsinkiläinen kauppias Karl Emil Borgström (1838–1876) ja englantilaissyntyinen Constance Carolina Paterson. Hän oli naimisissa 1896–1917 Turun poliisimestarina toimineen Feodor Maximilian Aminoffin (1853–1917) kanssa. Leonie Aminoffin isän isä oli kauppaneuvos Henrik Borgström.
Cerium(III)hydroksidi
Cerium(III)hydroksidi (Ce(OH)) on cerium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Cerium(III)hydroksidia muodostuu, kun cerium(III)oksidi reagoi veden kanssa. Sitä voidaan saostaa myös emäksen avulla ceriumliuoksista usein amorfisena sakkana, joka muuttuu kuivatessa cerium(IV)oksidiksi. Se ei ole kovin pysyvä yhdiste, vaan hapettuu helposti esimerkiksi ilman vaikutuksesta cerium(IV)hydroksidiksi. Tämä tapahtuu violetinväristen sekavalenttisten välimuotojen kautta. Vetyperoksidin kanssa cerium(III)hydroksidi muodostaa erilaisia kompleksisia yhdisteitä, kuten oranssinvärisen yhdisteen Ce(OH)·(OOH).
Erik Gabrielsson
Karl Erik Gabrielsson (13. lokakuuta 1903 Kirkkonummi – 18. heinäkuuta 1965 Kirkkonummi) oli Helsingin poliisimestari ja vuodesta 1944 poliisikomentaja. Hän toimi Liikkuvan poliisin päällikkönä vuonna 1944 ja vt. poliisiylijohtajana 1. tammikuuta 1946 – 31. tammikuuta 1947.
J. W. Wartiainen
Johan Wilhelm Wartiainen (21. marraskuuta 1849 Säkylä – 11. tammikuuta 1935 Sauvo) oli suomalainen kirkkoherra ja valtiopäivämies.
Wartiaisen vanhemmat olivat torppari Juho Bleckhard Lundstedt-Ääri ja Lovisa Antintytär Toola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1877 Turun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen teologian erotutkinnon 1880. Wartiainen vihittiin papiksi 1881.
Wartiainen toimi Loimaan 1. kappalaisena 1887–1901 ja Sauvon kirkkoherrana 1901–1935. Hän sai rovastin arvon 1901. Wartiainen oli pappissäädyn edustajana mukana vuosien 1897, 1900 ja 1904 valtiopäivillä.
Vuonna 1922 Wartiainen julkaisi juutalaisvastaisen teoksen "Juutalaisten maailmanhistoriallinen merkitys entisaikaan Jumalan kansana ja nykyään saatanan joukkona", jossa hän syytti juutalaisia kristillisen perinnön tuhoamisesta ja maailmanvaltiuteen pyrkimisestä.
Wartiainen oli naimisissa vuodesta 1881 Amanda Emilia Kuneliuksen kanssa.
Robert de Chesney
Robert de Chesney (k. 1166) oli keskiaikainen Lincolnin piispa. Hän oli William de Chesneyn veli ja Gilbert Foliotin setä. Pariisin tai Oxfordin yliopistossa opiskellut de Chesney toimi Leicesterin arkkidiakonina ennen valintaansa Lincolnin piispaksi. Hänen piispakaudeltaan on säilynyt yli 240 historiallista dokumenttia.
Chesneyn perhe oli kotoisin Calvadoksen alueelta Normandiasta. Hänen vanhempansa olivat Roger de Chesney ja Alice de Langetot. Hän opiskeli joko Oxfordissa tai Pariisissa, koska hänestä käytettiin myöhemmin titteliä "magister". Hänestä tuli Leicesterin arkkidiakoni noin vuonna 1146.
Piispana ollessaan Chesney perusti markkinapaikan Bansburyyn vuonna 1154. Hän kuoli vuonna 1166 ja on haudattu Lincolnin tuomiokirkkoon.
Tapio Soukka
Tapio Soukka (9. helmikuuta 1921 Koivisto – 24. heinäkuuta 2004 Turku) oli suomalainen taidemaalari.
Soukan vanhemmat olivat Anton Soukka ja Hellä Heino. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Lempi Sirkka Vaari ja toinen Lahja Helena Kuoppamäki. Ensimmäisestä avioliitosta syntyi tytär Sirkka ja toisesta poika Tarmo. Soukka lähti 16-vuotiaana merille vuonna 1937. Hän toimi eri varustamoiden palveluksessa laivojen kierrellessä Amerikan, Afrikan ja Euroopan satamia. Vuonna 1956 hän joutui jäämään maihin sydänsairauden takia, jolloin merimiesaikana alkanut maalausharrastus pääsi etualalle.
Ensimmäisen kerran Soukan teoksia oli esillä Turussa 1960. Hän osallistui muun muassa Turun Taideyhdistyksen, Turun Taiteilijaseuran, Suomen Taiteilijat ry:n ja Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton näyttelyihin. Soukka oli Turun Taiteilijaseuran jäsen vuodesta 1964 alkaen ja toimi sen hallituksessa 1966–1967 ja tilintarkastajana 1968–1980. Suomen kuvataiteilijamatrikkelissa hän on ollut vuodesta 1972 alkaen. Soukka oli tuottelias taiteilija 1960–1980 -luvuilla, hänen maalaustensa kokonaismäärä on useita tuhansia. 1960-luvulla hän nimitti tyyliään abstraktiseksi surrealismiksi, mutta tyyli vaihteli vuosien varrella ja hän teki esimerkiksi myös laiva- ja merimaalauksia sekä muita esittäviä tauluja.
Wilhelmina Cooper
Wilhelmina Cooper (o.s. Behmenburg) 1. toukokuuta 1939 – 1. maaliskuuta 1980) oli alankomaalaissyntyinen malli. Hän työskenteli aluksi Ford-mallitoimistolle ja perusti vuonna 1967 New Yorkissa oman mallitoimistonsa, Wilhelmina Modelsin.
Cooper syntyi Culemborgissa, mutta muutti perheensä kanssa Chicagoon, Yhdysvaltoihin vuonna 1954. Hänestä tuli eräs 1950–1960-lukujen kuuluisimmista malleista. Hän esiintyi uransa aikana 255:n lehden kannessa, ja hän on malli, jonka kuva oli useimmin American Voguen kannessa (27 tai 28 kertaa). Hän meni vuonna 1965 naimisiin Bruce Cooperin kanssa, joka oli aiemmin ollut "The Tonight Show Starring Johnny Carsonin" vastaavana tuottajana. Mies oli mukana perustamassa Wilhelmina-mallitoimistoa.
Wilhelmina-mallitoimistolla oli merkittävä osuus ensimmäiseksi afroamerikkalaiseksi supermalliksi nimetyn Naomi Simsin uran käynnistämisessä.
Cooper kuoli 40-vuotiaana keuhkosyöpään sairaalassa Connecticutin Greenwichissä.
Aero Spacelines Super Guppy
Super Guppy, aikaisemmalta nimeltään Boeing 377 Super, on laajarunkoinen rahtilentokone. Konetyyppi on ollut Airbusin ja NASAn käytössä vuosia, minkä lisäksi sitä käyttää Aero Spacelines ja Aeromaritime. Airbus lopetti 90-luvulla Super Guppyn käytön, koska se kehitti oman jumborahtikoneen, Airbus A300-600 ST Belugan. Super Guppy muokattiin mallista Boeing 377.
Kaikki paitsi yksi Super Guppy ovat vielä olemassa. Yksi romuttui laskutelineviasta.
Mason Musso
Mason Tyler Musso (s. 17. maaliskuuta 1989 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän on tullut tunnetuksi Metro Station -yhtyeestä. Masonilla on kaksi veljeä: Mitchel ja Marc. Hän on 178 cm pitkä ja hänellä on ruskeat silmät.
Trace Cyruksen lähdettyä Metro Stationista vuonna 2010 Mason alkoi työstää musiikkia yksin. Pian hän kuitenkin aloitti uudestaan yhteistyön Metro Stationin Anthony Improgon ja Blake Healyn kanssa. He ovat kertoneet julkaisevansa uuden albumin vuonna 2012.
Ahti Karjalaisen synnyinkotimuseo
Ahti Karjalaisen syntymäkotimuseo Lepola on kotimuseona oleva entinen postikonttori ja poliitikko Ahti Karjalaisen synnyinkoti Hirvensalmen kunnassa. Rakennus sijaitsee lähellä Suonteen rantaa, aivan Kuitulan lakkautetun koulun "Kourannan" vieressä. Vanhassa pihapiirissä on mm. navetta ja pieni puotimuseo. Päärakennuksessa on näytteillä myös historiallista postikalustoa. Se on auki vain kesäisin.
Hirvensalmen kirkonkylällä on lisäksi Ahti Karjalaisen elämäntyömuseo Tupa.
Kapiti (rannikko)
Kapitin rannikko (tunnetaan myös nimellä "Kultainen rannikko") on nimitys pohjoissaaresta lounaaseen sijaitsevasta rannikosta Uudessa-Seelannissa Wellingtonista pohjoiseen Kapitin saarta vastapäätä. Se kuuluu Wellington alueneuvoston. Kapiti tarkoittaa "yhdistämistä" tai "rajaa". Siellä sijaitsee kaupunkeja kuten Te Horo, Waikanae, Paraparaumu sekä Etelä-Raumati. Lisäksi Kapitin rannikolla on muutamia pienempiä kohteita kuten Emerald Glen, Lindale, Maungakotukutuku, Otaihanga, ja Peka Peka.
D ja poikkiviiva
Đ (đ) eli d ja poikkiviiva tai poikkiviiva-d on latinalaisen kirjaimiston täydennys, joka muodostuu kirjaimesta D/d ja tarketta muistuttavasta vaakasuorasta poikkiviivasta. Đ/đ on vietnamin, pohjoissaamen ja inarinsaamen aakkosten seitsemäs kirjain ja koltansaamen aakkosten yhdeksäs kirjain. Se kuuluu myös eteläslaavilaisten kielten latinalaiseen aakkostoon.
Poikkiviiva-D:tä ei pidä sekoittaa islannissa, fäärissä ja muinaisenglannissa käytettävään eth-kirjaimeen (Ð/ð), joka on suuraakkosena aivan samannäköinen mutta teknisesti eri merkki. Myös niin sanottu afrikkalainen D (Ɖ/ɖ) on suuraakkosena samannäköinen.
Keskiaikaisessa latinassa poikkiviiva voitiin lisätä d-kirjaimeen merkiksi sanan lyhentämisestä. Esimerkiksi "hđum" voi olla lyhenne monikon genetiivimuodosta "heredum" ’perillisten’. Vastaavasti poikkiviiva voitiin lyhentämisen merkiksi lisätä muihinkin kirjaimiin.
Pohjoissaamessa, inarinsaamessa ja koltansaamessa Đ/đ edustaa soinnillista dentaalifrikatiivia . Saamelaiskielten aakkosissa se järjestyy erikseen D/d-kirjaimen perään.
Vietnamin kielessä Đ/đ edustaa implosiivista eli sisäänpäin laukeavaa soinnillista alveolaariklusiilia tai glottaaliklusiilin ja soinnillisen alveolaariklusiilin yhdistelmää . Vietnamin aakkosissa se järjestyy D/d-kirjaimen perään.
Serbian, kroatian ja bosnian kielissä Đ/đ edustaa palatoalveolaarista affrikaattaa . Eteläslaavilaisten kielten latinalaisissa aakkosissa se järjestyy yhdistelmäkirjaimen Dž/dž perään.
Serbian kyrillisissä aakkosissa Đ/đ-kirjainta vastaa Ђ/ђ. Makedonian kielessä sen osittainen vastine on Ѓ/ѓ (koska joillain seuduilla käytetään /dʑ/-äännettä). Serbokroatiassa đ voidaan korvata kirjainyhdistelmällä "dj" ja latinaistetussa makedoniassa kirjaimilla "gj".
Aaro Häkkinen
Aaro Tapio Häkkinen (10. joulukuuta 1906 Toivakka – 1. kesäkuuta 1970 Jyväskylä) oli lakimies ja urheilija.
Häkkinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1927 Jyväskylän Lyseosta. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1936 Helsingin yliopistossa ja sai varatuomarin arvon vuonna 1942. Vuodesta 1961 Häkkinen oli Jyväskylän oikeuspormestari.
Häkkinen edusti Suomea maaotteluissa sekä kansainvälisissä akateemisissa kilpailuissa. Häkkinen oli Suomen mestari seiväshypyssä ja kymmenottelussa vuonna 1932, ja hän sai SM-pronssia kymmenottelussa vuosina 1930 ja 1931 sekä seiväshypyssä vuonna 1933.
Simijärvi
Simijärvi (Iso-Simi) on pienehkö järvi Länsi-Uudellamaalla Varsinais-Suomen rajan tuntumassa. Se sijaitsee Kiskon-Pohjan järviylängöllä Raaseporin kunnassa viitisen kilometriä Fiskarista pohjoiseen. Simijärvi kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. Lähes luonnontilaista järveä ympäröi Simijärven luonnonsuojelualue.
__notoc__
Suomalaisten järvien keskisyvyystilastossa Simijärvi on sijalla kolme. Yli 40 miljoonan kuutiometrin vesitilavuus on moninkertainen useimpien samanlaajuisten suomalaisjärvien volyymiin nähden. Simijärven syvin kohta on noin 43 metriä. Järven rannat ovat lähes rakentamattomia ja niitä ympäröivät karut ja kallioiset kangasmetsät. Pienet kannakset erottavat Simijärven sen itäpuolisesta Pikku-Simistä ja eteläpuolisesta Lutsjöstä. Simijärven vedenlaatu on luokiteltu erinomaiseksi. Vesi on lievästi happamoitunutta ja vähäravinteista.
Vähäsaarisen Simijärven suurin saari on Iso-Lensmanni.
Suomen sisävesien ammattikalastajien merkittävin saaliskala muikku kuuluu Simijärven luontaiseen kalakantaan. Järvessä esiintyy myös kirjoeväsimppua, jota Suomessa tavataan lähinnä idässä ja pohjoisessa. Simijärven pesimälinnustoa edustavat muun muassa selkälokki ja kuikka. Vesikasveista yleisimpiä ovat pohjalehtiset nuottaruoho, tummalahnaruoho, rantaleinikki ja Suomessa harvinainen raani. Uposlehtisiä vesikasveja edustaa Suomessa sangen harvinainen rentovihvilä.
Syvyytensä ja kirkasvetisyytensä ansiosta Simijärvi soveltuu erinomaisesti vedenalaiseen kuvaukseen.
Simijärvestä on löydetty 19 metriä pitkä ja viisi metriä leveä hylky, jolle tehtiin dendrokronologinen tutkimus vuonna 2003.
Woluwe-Saint-Pierre
Woluwe-Saint-Pierre on yksi Belgian pääkaupungin Brysselin kunnista. Se sijaitsee Itä-Brysselissä ja sillä on yhteistä rajaa kolmen muun Brysselin kunnan, Auderghemin, Woluwe-Saint-Lambertin ja Etterbeekin kanssa. Brysselin laidalla sijaitsevana sillä on myös Brysselin ulkopuolisen kunnan, Tervurenin sekä Kraainemin kanssa samaa rajaa. Muiden Brysselin kuntien lailla se on kaksikielinen.
Merkittävin nähtävyys Woluwe-Saint-Pierressä on Stoclet-palatsi, joka on merkittynä Unescon maailmanperintöluetteloon.
Woluwe-Saint-Pierressä sijaitsee suuri määrä muiden valtioiden lähetystöjä ja siellä sijaitsee muun muassa Naton päämaja.
Fiskarsinjoki
Fiskarsinjoki (tai Fiskarinjoki) on pieni joki Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se alkaa Degersjönista, virtaa kohti etelää Fiskarin ruukkikylän kautta Borgbyträsketiin ja laskee vetensä Suomenlahteen.
Fiskarsinjoki kulkee puistomaisessa kulttuurimaisemassa. Melko tasaisesti virtaavan joen varrella on jokunen kivinen, koskimainen osuus. Vesi on melko kirkasta. Fiskarsinjoki on verraten tasalevyinen, joskin siinä on muutama kapeikko; keskileveys on kahdeksan metriä. Joen hyönteisfauna on runsaanlainen, sillä veden happamuus on parhaimmillaan 7,3. Fiskarsinjoen meritaimenkanta on rauhoitettu.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Seljänalanen
Seljänalanen on pienehkö ja syvä järvi Fiskarsinjoen valuma-alueella Uudenmaan ja Varsinais-Suomen rajalla. Järven pohjoisosa kuuluu Saloon, lounaisosa Raaseporiin ja kaakkoisosa Lohjaan (ennen vuotta 2013 Karjalohjaan). Järven eteläpäässä sijaitsee Antskog, joka on eräs Suomen historiallisista ruukkialueista. Seututie 104 kulkee Seljänalasen itäpuolitse.
Seljänalasen ja sen luoteispuolisen Määrjärven välillä on kapea kanava.
Seljänalasen kaakkoisrannalta on löydetty kivikautinen asuinpaikka.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Suomenlahti.
Anskunjoki
Anskunjoki on pieni joki Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se alkaa Seljänalasen eteläkärjestä ja virtaa pieneen Finnsjön järveen. Joki on osa Fiskarsinjoen valuma-aluetta ja kuuluu Pohjan kalastusalueeseen.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Finnsjön
Finnsjön on pieni järvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. Seututie 104 kulkee Finnsjön länsipuolitse. Anskun kylä ja Antskogin historiallinen ruukkialue sijaitsevat Finnsjön pohjoispuolella. Finnsjön koillisrannalla sijaitsee Notvikenin vuorijalavametsä, jossa tavataan useita vaativia lehtolajeja.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Kvarnbyån
Kvarnbyån on pieni joki Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se alkaa Finnsjönista ja kulkee kohti etelää Degersjöniin.
Kvarnbyån virtaa lehtipuuvaltaisen metsän keskellä. Pudotuskorkeus Finnsjön ja Degersjön välillä on yli seitsemän metriä. Runsaan kilometrin mittaisen joen varrella on lukuisia koskia. Joen leveys on viidestä seitsemään metriä. Joessa on runsaasti taimenta, sen kanta on alueella rauhoitettu. Enimmän osan kalastuskaudesta Kvarnbyån on kirkasvetistä.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Nokia C1-01
Nokia C1-01 on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama kesäkuussa 2010 julkaistu matkapuhelin.
Degersjön
Degersjön (vanhoissa kartoissa Degersjö) on pienehkö järvi Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. Seututie 104 kulkee Degersjön länsipuolitse.
Degersjön on pinta-alaltaan Uudenmaan 11. suurin järvi. Se on karkean u-kirjaimen muotoinen; pohjoisesta työntyvä Degernäsin niemi jakaa sen läntiseen ja itäiseen osaan. Degersjöniin laskevat Seljänalasen vedet pohjoisen suunnasta ja Degersjön puolestaan purkaa vetensä Fiskarsinjokea Pohjanpitäjänlahteen, jonka pohjoinen perukka sijaitsee muutaman kilometrin päässä järvestä. Noin kilometrin mittainen Kvarnbyån-joki yhdistää Degersjön Finnsjöniin.
Degersjön rantamilla on sijainnut useita historiallisia säteritiloja. Niiden rakennuksista on jäljellä vain raunioita. Keskiajalla alueella oli kaksi kartanolinnaa: Degernäs ja Gennäs. Nykyisin järven etelärannalla on erinäisiä suuria maanviljelystiloja.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Borgbyträsket
Borgbyträsket on pieni järvi Pohjan taajaman pohjoispuolella Raaseporissa Länsi-Uudellamaalla. Se kuuluu Fiskarsinjoen valuma-alueeseen. Seututie 104 kulkee Borgbyträsketin länsipuolitse. Järven eteläpuolella, sen ja Pohjanpitäjänlahden välistä, kulkevat Seututie 111 ja Rantarata Helsingistä Turkuun.
Borgbyträsket on Fiskarsinjoen eteläisin allas reitillä Seljänalasen järvestä Suomenlahteen kuuluvaan Pohjanpitäjänlahteen. Se on muodoltaan pitkulainen ja vesi on lievästi savisameaa. Kasvillisuus on melko runsasta. Borgbyträsketin laaksossa on maisemallisesti merkittäviä avo- ja tervaleppäluhtia. Järven itäpuolitse on kulkenut kapearaiteinen rautatie, jonka linjalla on nykyisin maantie.
Vesireitti Seljänalasesta etelään kohti Suomenlahtea (linnuntietä noin 10 km):
Seljänalanen (41 mpy) → Anskunjoki → Finnsjön → Kvarnbyån → Degersjön (19 mpy) → Fiskarsinjoki → Borgbyträsket → Suomenlahti.
Pertti Lintunen
Pertti Lintunen (s. 8. joulukuuta 1952 Hämeenlinna) on Imatran entinen kaupunginjohtaja. Kaupunginjohtajan virassa Lintunen oli 1. heinäkuuta 2006 vuoteen 2017. Sitä ennen hän oli 15 vuotta Kotkan kaupungin sivistystoimen toimialajohtajana.
2. https://esaimaa.fi/uutiset/lahella/fe64ac91-36ba-4377-9338-b95dffaf7c9a
Komun rautatieasema
Komun rautatieasema (lyh. Kom) sijaitsee Pyhäsalmella Iisalmi–Ylivieska-radalla.
Komulla oli tärkeä rooli Kaukas-yhtiön Pyhäjärvellä vuonna 1953 toimeenpaneman Suomen ensimmäisen suuren traktorisavotan käyttämänä lastauspaikkana.
Berlaymont
Berlaymont on Belgian pääkaupungissa Brysselissä sijaitseva Euroopan komission päärakennus. Komissiolla on Berlaymontin lisäksi kymmeniä muita rakennuksia.
Vuonna 1960 Belgian valtio osti maata Brysselin keskustasta rakentaakseen Euroopan komission majoittamista varten rakennuksen. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Lucien de Vestel, Jean Gilson, André Polak ja Jean Polak. He suunnittelivat rakennuksesta ristin muotoisen. Rakennuksen pinta-alan oli suunniteltu olevan 240 000 m², jolloin rakennukseen olisi mahtunut työskentelemään jopa 3 000 virkamiestä.
Berlaymontia rakennettiin vuodesta 1963 vuoteen 1969.
Vuonna 1991 koko Berlaymont-rakennus evakuoitiin havaitun asbestin vuoksi. Asbestinpoisto kävi hyvin kalliiksi Belgian valtiolle. Lopulta vuonna 2004 työt valmistuivat ja komissio pääsi vihdoinkin majoittumaan uudelleen rakennukseen. Rakennus myytiin komissiolle 21. lokakuuta 2004.
Toukokuun 18. päivänä vuonna 2009 kello yhden aikaan iltapäivällä rakennuksessa syttyi tulipalo. Kaikki paikalla olleet 2700 henkilöä evakuoitiin rakennuksesta. Brysselin palokunta sai tapauksesta hälytyksen, ja useat yksiköt lähtivät paikan päälle. Palokunta sai palon täydellisesti sammutettua myöhään iltapäivällä. Palon syytä ei tiedetä varmasti.