hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jasmine Fioren murha
Jasmine Fioren murha tapahtui 15. elokuuta 2009. Fiore (syntyjään Jasmine Lepore) oli kalifornialainen uimapukumalli. Hänen alaston ruumiinsa löydettiin 15. syyskuuta 2009 kuristettuna ja tungettuna matkalaukkuun. Fioren jäänteet oli silvottu tunnistamisen estämiseksi; tutkijat onnistuivat lopulta selvittämään hänen henkilöllisyytensä hänen silikonirintojensa sarjanumeron perusteella. Kuollessaan Fiore oli 28-vuotias.
Hänen miehensä, entinen tosi-tv-kilpailija Ryan Alexander Jenkins oli ainoa epäilty. 23. elokuuta 2009 Jenkins löydettiin itsemurhan tehneenä kanadalaisesta hotellihuoneesta. Hän oli 32-vuotias.
Fiore oli uimapukumalli ja näyttelijä, joka toimi usein myös body painting -mallina. Hän esiintyi Las Vegasin kasinoilla. Hän oli näytellyt myös aikuisviihdemainoksissa ja oli aikaissa avata oman kuntosalinsa.
Fiore tapasi kanadalaissyntyisen Ryan Jenkinsin Las Vegasin kasinolla pian sen jälkeen, kun Jenskins oli osallistunut VH1-kanavalla esitettyyn tosi-tv-ohjelmaan "Megan Wants a Millionaire", jossa nainen etsii itsellen varakasta miestä. Kaksi päivää myöhemmin – 18. maaliskuuta 2009 – pari avioitui Las Vegas Stripissa.
Jenskinsin rikosrekisteristä käy ilmi, että häntä syytettiin kesäkuussa 2009 Clarkin piirikunnassa tapahtuneesta Fioreen kohdistuneesta väkivallasta. Travis Heinrich, joka oli paikalla, kertoi Jenkinsille ja Fiorelle tulleen kiistaa Fioren ystävyydestä Heinrichiin, jonka johdosta Jenkins löi Fiorea, joka putosi läheiseen uima-altaaseen. Jenkinsin oikeudenkäynnin oli määrä alkaa joulukuussa.
Fioren äiti Lisa Lepore väittää, että nämä kaksi taistelivat usein ja että Jenkins oli kateellinen Fioren ystävyyssuhteista entisiin poikaystäviinsä. Ryan Jenkinsin isä Dan Jenkins sen sijaan kertoo Fioren olleen poikansa ainoa ystävä Kaliforniassa ja hänen voineen kadota päiväkausiksi ja valehdella siitä pojalleen.
Full Throttle (elokuva)
Full Throttle on vuonna 1995 kuvattu televisioelokuva, joka perustuu brittiläiseen kilpa-ajajaan Sir Henry Birkiniin. Elokuvan pääosia esittävät Rowan Atkinson, Crispin Bonham-Carter, Ken Kitson, Geoffrey Palmer ja Gavin Richards. Elokuvan on ohjannut Mark Chapman.
Päivänsilmä
Päivänsilmä ("Heliopsis helianthoides") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva monivuotinen ruohokasvi, joka kuuluu "Heliopsis"-sukuun ja asterikasvien heimoon. Se näyttää pieneltä, kullankeltaiselta auringonkukalta, jolla on kartiomainen mykerökukinto. Helppohoitoisuutensa ja kauniin ulkomuotonsa ansiosta siitä on tullut suosittu puutarhojen koristekasvi.
__notoc__
Päivänsilmä kasvaa 80–180 senttimetriä korkeaksi. Sen maavarsistosta voi kohota jopa kymmenen oljenkeltaista tai punaruskeaa, jäykkää ja joskus karvaista vartta. Lehdet sijaitsevat varrella vastakkain ja niiden pinta on kalju, harvakarvainen tai karhea. Lehtilapa on 6–12 senttimetriä pitkä ja 2–6 senttimetriä leveä, ehyt, puikea tai kolmiomaisen suikea, suippokärkinen tai pitkäsuippuinen ja harvahampainen.
Päivänsilmä kukkii kesä–syyskuussa. Kukinto on noin 5 senttimetrin mittainen mykerö, jossa on kellertävät tai ruskeankeltaiset kehräkukat ja kullankeltaiset laitakukat. Laitakukat eivät varise mykeröstä kuten auringonkukilla. Hedelmä on kalju tai särmistä karvainen, sileä pähkylä, jonka läpimitta on 4–5 millimetriä.
Päivänsilmä on kotoisin Pohjois-Amerikasta, missä sen levinneisyysalue ulottuu koillisessa Etelä-Quebeciin, kaakossa Floridaan, luoteessa Brittiläiseen Kolumbiaan ja lounaassa New Mexicoon. Kasvista tunnetaan kaksi maantieteellistä muunnosta: idässä kasvava var. ’helianthoides’ ja lännessä kasvava var. ’scabra’. Itäisellä muodolla on pidemmät lehtiruodit, pienemmät mykeröt ja lyhyemmät kukintoperät kuin läntisellä muodolla, eikä se menesty yhtä aukeilla paikoilla. Muodot risteytyvät helposti keskenään ainakin Missourissa, Illinoissa ja Uudessa-Englannissa.
Päivänsilmä menestyy parhaiten hiekkaisessa maaperässä, aurinkoisilla ja kosteilla paikoilla. Yleensä se kasvaa kosteissa tai märissä, harvoissa metsissä sekä preerioilla ja pelloilla.
Päivänsilmä on kestävä ja helppohoitoinen puutarhakasvi, joka menestyy myös kuivilla paikoilla ja savisessa maassa.
Kamuzu Stadium
Kamuzu Stadium on Blantyren kaupungissa Malawissa sijaitseva urheilustadion, jossa pelataan pääasiassa jalkapalloa ja harrastetaan yleisurheilua. Stadionille mahtuu 32 000 katsojaa. Se on Malawin jalkapallomaajoukkueen ja joidenkin seurajoukueiden kotikenttä. Malawin valtio omistaa kentän. Kenttä on Malawin ainoa FIFA:n MM-karsintaotteluihin kelpuuttama kenttä. Urheilun lisäksi stadionilla on järjestetty myös muita tapahtumia, kuten tietoisuutta AIDS:ista lisäävä tapahtuma.
Alun perin stadionin nimi oli Langley Stadium. Se nimettiin uudelleen Kamuzu Stadiumiksi Malawin ensimmäisen presidentin Hastings Kamuzu Bandan mukaan, kun Malawi oli itsenäistynyt Iso-Britannian siirtomaavallan alta vuonna 1964. Bakili Muluzin presidenttikauden aikana vuonna 1997 stadion nimettiin Chichiri Stadiumiksi. Bingu wa Mutharikan noustua presidentiksi vuonna 2004 hän palautti rakennuksia aiemmille nimilleen ja niinpä 15. syyskuuta 2004 lähtien stadion on tunnettu jälleen nimellä Kamuzu Stadium.
Aiemmin Kamuzu Stadiumin virallinen katsojakapasiteetti oli 50 000. Vuonna 2008 Malawin kotiotteluun pääsi arviolta 60 000 katsojaa. FIFA vaatikin Malawin jalkapalloliittoa ja hallitusta pienentämään stadionin kapasiteettia puoleen tästä, jotta stadion täyttäisi turvallisuusvaatimukset. Lisäksi FIFA:lla oli vaatimuksia muun muassa katsomoita rajaavista aidoista. Maaliskuussa 2009 stadionin katsojakapasiteettia pienenettiinkin nykyiseen 32 000 siten, että jokaisella on katsojalla on noin puoli metriä tilaa. Ongelmien välttämiseksi päätettiin myös että loppuunmyydylle stadionille ilman lippua tulevat henkilöt pidätetään.
FIFA tuki vuonna 2009 myös Kazumu Stadiumin luonnonnurmen vaihtamista tekonurmeksi.
Pjotr Jeršov
Pjotr Pavlovitš Jeršov (; 6. maaliskuuta 1815 Bezrukovon kylä, Išimin piirikunta, Tobolskin kuvernementti, Venäjän keisarikunta — 30. elokuuta 1869 Tobolsk) oli venäläinen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on saturunoelma "Pieni kyttyräselkäinen hevonen" ().
Pjotr Jeršov syntyi Bezrukovon kylässä lähellä Išimin kaupunkia ja vietti nuoruutensa Berjozovossa. Hän kävi kymnaasia Tobolskissa (1827–1831) ja opiskeli filosofiaa Pietarin yliopistossa (1831–1836). Opintovuosinaan hän kirjoitti tunnetuimman teoksensa, runoelman "Pieni kyttyräselkäinen hevonen" (1834). Aleksandr Puškin ylisti runoelmaa ja ilmoitti, ettei hän enää kirjoittaisi satuja, koska Jeršov pystyy siihen paremmin. Runoelma pohjautuu kansansatuun ”Tulilintu”. Sensuuri kielsi runoelman yli 20 vuoden ajaksi, koska siinä tsaari esittäytyi tyhmyrinä.
Vuonna 1836 Jeršov palasi Tobolskiin kymnaasinopettajaksi; hänestä tuli koulun rehtori vuonna 1858. Hän koki elämänsä aikana useita menetyksiä: vuonna 1834 hänen isänsä ja veljensä kuolivat; 1838 hänen äitinsä kuoli ja 1845 hänen vaimonsa; hänen toinen vaimonsa kuoli vuonna 1852. Hänen viidestätoista lapsestaan vain kuusi saavutti aikuisiän.
Jeršov kirjoitti useita runoelmia ja novelleja sekä näytelmän, mutta mikään niistä ei saavuttanut "Pienen kyttyräselkäisen hevosen" suosiota. Runoelmasta on tehty lukuisia sovituksia:
Yvonne Kunze
Yvonne Kunze (s. 5. tammikuuta 1978 Radebeul) on saksalainen entinen kaukalopikaluistelija. Hän edusti seuratasolla EV Dresdeniä.
Kunze osallistui urallaan kolmiin olympialaisiin vuosina 1998–2006. Hän oli mukana Naganossa 1998 500 metrin kisassa, jossa Kunze oli kahdeskymmenes, 1 000 metrillä ja 3 000 metrin viestissä, jossa Saksan joukkue oli kahdeksas. Kunze kisasi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 neljässä lajissa ja sai parhaan sijoituksensa 3 000 metrin viestistä, jossa hänen joukkueensa sijoittui jälleen kahdeksanneksi. Hän sai parhaan henkilökohtaisen olympiasijoituksensa Torinon kisoista 2006, kun hän oli 1 000 metrillä seitsemänneksi nopein toiseksi parhaana eurooppalaisena. Kunze luisteli myös tuolloin maansa viestijoukkueessa, joka oli kilpailun kuudes.
Kuolajoki (Murmanskin alue)
Kuolajoki () on Barentsinmeren Kuolanvuonoon laskeva joki Murmanskin alueella Luoteis-Venäjällä. Etelästä pohjoiseen virtaava joki on 83 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue noin 3850 neliökilometriä. Joki saa alkunsa Kuolajärvestä, joka on 140 m meren pintaa ylempänä, ja virtaa sitten Pulozero- ja Murdozero-järvien läpi ja lopulta päättyy Kuolanvuonon perukkaan Kuolan kaupungin kohdalla noin 10 km Murmanskin eteläpuolella.
Kuolajoen sivujokia ovat oikealta laskevat Kitsa ja Orlovka sekä vasemmanpuoleiset Tuhta ja Medvežja. Joen varren asutuskeskuksia ovat suulta lukien Kuola, Molotšnyi, Vyhodnoi, Šongui, Magnetity, Kildinstroi, Loparskaja, Kitsa, Taipale ja Pulozero.
Seppo Tamminen
Seppo Ilmari Tamminen (20. syyskuuta 1944 Helsinki – 25. heinäkuuta 2012 Hämeenlinna) oli tuottelias suomalainen koru- ja kuvataiteilija.
Tamminen tuli taidemaailman tietoisuuteen 1960-luvulla koruillaan. Näiden aiheet hän sai luonnosta, kukkien ja kaarevien lehtien muodoista. Uniikkikorujen jälkeen paljasjalkainen helsinkiläinen muutti Lopelle ja perusti Järventaustan taidekeskuksen. Näyttelytoiminta loppui aikanaan, kun Tamminen houkuteltiin Riihimäelle remontoimaan kodikseen ja ateljeekseen Hyttikorttelin talon lasitehtaan työväestölle 1900-luvun alussa rakennetulla asuinalueella. Elämä asettui vasta, kun hän löysi H. G. Paloheimon Santamäen kartanon Lopen Launosissa.
Tamminen tunnetaan korujen lisäksi erityisesti sympaattisista mennyttä maailmaa haikailevista guassimaalauksistaan , joissa hän on muistellut lapsuutensa Helsinkiä tai tuonut katsojan eteen välähdyksenomaisesti hetkiä omasta ja muitten ihmisten elämästä.
Seppo Tammisen teoksia on yksityiskokoelmien lisäksi useissa museoissa ja julkisissa kokoelmissa muun muassa Oulun taidemuseossa, Riihimäen taidemuseossa ja Helsingin taidemuseossa, valtion taidekokoelmissa ja Wäinö Aaltosen museossa Turussa.
Seppo Tamminen on osallistunut myös kansainvälisiin näyttelyihin, kuten Mir Iskusstvan paluu, Suomen juhlaviikot, Pietari Venäjä 2003, Kulturhuset Rejsestalden, Jaegerspris, Tanska 2002, Aalborgin kaupunginmuseo Tanskassa 1992, ja Kansainvälinen naivisminäyttely Oulun taidemuseossa 1997. Tavaratalo Stockmannin Argos Art -myyntinäyttelyssä tammikuussa 2011 Sepon maalaukset olivat näyttelyn halutuimpia.
Arvostettu taiteilija ehti keväällä 2012 saada Suomen Kulttuurirahaston Hämeen rahaston palkinnon elämäntyöstään.
Seppo Tammisella on tytär Vilja Tamminen (s. 1972)
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 2012.
Vladimir Komarov (pikaluistelija)
Vladimir Dmitrijevitš Komarov (, 5. tammikuuta 1949 Moskova, Venäjän SFNT – 23. heinäkuuta 2018) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelija ja järjestöjohtaja. Hän edusti seuratasolla SA Moskovaa.
Komarov sijoittui sprintti-MM-kilpailuissa 1971 12:nneksi ja oli samana vuonna Neuvostoliiton-mestaruuskilpailuissa kolmas. Hän kilpaili uransa ainoissa olympialaisissa Sapporossa 1972, missä hän oli 500 metrin matkalla 14:s ja oli samana vuonna maansa sprinttimestaruuskilpailujen hopealla. Komarov oli vuoden 1972 sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa 14:s ja sijoittui seuraavana vuonna samoissa kilpailuissa seitsemänneksi.
Komarovin vaimo Natalja Petrusjova voitti pikaluistelussa yhteensä neljä olympiamitalia.
Komarov johti Venäjän luisteluliittoa vuosina 1994–2009. 23. heinäkuuta 2018 hänen uutisoitiin kuolleen 69-vuotiaana.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2012.
Mike Bongiorno
Michael Nicholas Salvatore Bongiorno (26. toukokuuta 1924 New York, Yhdysvallat – 8. syyskuuta 2009 Italia) oli amerikkalais-italialainen tv-juontaja.
Bongiorno aloitti televisiouransa Italiassa 1953. Toisessa maailmansodassa hän taisteli Italian partisaanien joukossa. Hän juonsi vuosikymmenet San Remon musiikkijuhlia.
Bongiornon arkku ryöstettiin haudasta Dagnenten kylän hautausmaalta ja oli kateissa melkein vuoden. Arkku löytyi joulun alla 2011 Vittuonen kunnasta Milanon läheltä. Ruumis poltettiin, jottei ilkivalta toistuisi.
Vladimir Komarov (täsmennyssivu)
Vladimir Komarov voi viitata seuraaviin:
Luettelo Suomen virallisen mid-price-listan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Suomen virallisen mid-price -listan ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä artisteista/yhtyeistä ja mid-price -levyistä vuonna 2012.
Luettelo Suomen virallisen musiikki-DVD-listan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Suomen virallisen listan musiikki-DVD myynnin ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä musiikki-DVD:stä vuonna 2012.
Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Suomea jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen maaottelun Suomi pelasi Ruotsia vastaan EM-kisoissa 1977 häviten maalein 8–1. Vuosituhannen taitteessa joukkue voitti kahdesti maailmanmestaruuden ja tuli kerran kolmanneksi. Vuodesta 2006 alkaen joukkue on voittanut vuoden parin välein hopeaa tai pronssia, kunnes voitti mestaruuden 2016. Nopeasti tämän jälkeen Suomi voitti kultaa myös 2018.
Joukkuetta kutsutaan myös nimellä "Pikkuleijonat".
Seuraavat 21 pelaajaa valittiin alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuihin 2018.
Network Ten
Network Ten (usein Channel Ten tai pelkästään Ten) on yksi Australian kolmesta suuresta kaupallisesta televisiokanavasta. Se aloitti lähetyksensä 1. elokuuta 1964 nimellä Independent Television System. Kanavan nykyinen nimi tuli alun perin sanoista ”The Entertainment Network” 1990-luvun alussa. Ten omistaa paikallisia televisioasemia Sydneyssä, Melbournessa, Brisbanessa, Adelaidessa ja Perthissä, ja sen lähetykset kattavat lähes koko maan.
Network Tenin ohjelmia ovat muun muassa "MasterChef Australia", "The Biggest Loser" ja "Rantavahdit". Se esittää myös ulkomaalaisia, lähinnä yhdysvaltalaisia, ohjelmia, kuten "Simpsonit" ja "NCIS Rikostutkijat". Kanavan uutislähetys, paikallisesti tuotettu "Ten Eyewitness News", esitetään joka päivä klo 17.
Kanava siirtyi yhdysvaltalaisen CBS Corporationin omistukseen 16. marraskuuta 2017.
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2012
Tämä on luettelo Suomen virallisen latauslistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2012.
20. prikaati (jatkosota)
20. prikaati oli Suomen maavoimien jatkosodan aikainen yhtymä, joka perustettiin ylipäällikön 31. lokakuuta 1943 päivätyllä käskyllä. Prikaati liitettiin perustettaessa Aunuksen ryhmään ja se siirrettiin suurhyökkäyksen torjumiseksi Viipuriin.
Prikaatin runkona oli kaksi pataljoonainen Jalkaväkirykmentti 22 (JR 22), joka ei ollut ollut täysvahvuinen loppuvuoden 1941 jälkeen. Prikaatia täydennettiin yhdellä JR 43:n pataljoonalla marraskuussa 1943. Lisäksi prikaatin IV:ksi pataljoonaksi saapui 29. joulukuuta 1943 JR 46:n II pataljoona Karjalankannakselta. Prikaatin tykistönä olivat Raskas patteristo 40 ja Kevyt patteristo 20. Eversti Armas Kemppi määrättiin 1. tammikuuta 1944 vastaperustetun 20. prikaatin komentajaksi.
Pataljoonien taisteluarvo oli taantunut asemasotavaiheen aikana, koska varsinaisia taisteluharjoituksia ei ollut pidetty lainkaan. Käytännössä prikaatin ainoa taistelukelpoinen yksikkö oli III pataljoona, jolla oli myös komentajanaan kokenut rintamakomentaja. Muiden pataljoonien kohdalla näin ei ollut.
Prikaati sai 12. kesäkuuta käskyn siirtyä Karjalankannakselle Rautuun suoritettavaa vastahyökkäystä varten. VT-asema kuitenkin murtui ennen siirtymistä muuttaen tilanteen uhkaavaksi ja siten Päämaja käski prikaatin ryhmittyä Viipuriin, jossa se alistettiin IV armeijakunnalle 18. kesäkuuta. Sen pääosat saapuivat kaupungin koillispuolisille rautatieasemille hitaiden kuljetusten vuoksi vasta 18.-19. kesäkuuta.
Sen taistelua Viipurissa vaikeuttivat ammuspula sekä jalkaväkiaseille että tykistölle, kokemattomuus asutuskeskustaisteluihin sekä joukkojen parissa levinnyt pakokauhu.
Dark Intruder
Dark Intruder on vuonna 1965 kuvattu kauhuaiheinen televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Leslie Nielsen, Peter Mark Richman, Judi Meredith, Gilbert Green, Charles Bolender, Werner Klemperer, Vaughn Taylor ja Al Lettieri. Elokuvan on ohjannut Harvey Hart.
Timo Teräsvirta
Timo Teräsvirta (s. 24. tammikuuta 1941, Helsinki) on suomalainen valtiotieteilijä.
Teräsvirta valmistui vuonna 1970 valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa. Tämän jälkeen hän toimi tilastotieteen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1976–1980 ja Tukholman kauppakorkeakoulussa vuosina 1994-2006. Vuodesta 2001 lähtien hän on ollut yhteydessä Svenska handelshögskolaniin Helsingissä. Vuodesta 2006 Teräsvirta on työskennellyt Aarhusin yliopistossa Tanskassa. Hänen tutkimus- ja opetusalueensa sisältää epälineaaristen aikasarjojen ja mallintamista volatiliteetti.
Teräsvirta valittiin Kansainvälisen tilastotieteellisen instituutin jäseneksi jo vuonna 1978 ja Suomalaisen Tiede- ja kirjainyhteiskunnan jäseneksi vuonna 1978. Hänet äänestettiin vuonna 2001 ulkomaalaisena jäsenenä Ruotsin kuninkaalliseen tiedeakatemiaan ja ollut vuodesta 2002 Ruotsin keskuspankin Nobel-palkintoa vastaavan palkinnon myöntävän Taloustieteellisen komitean jäsenenä. Vuonna 2011 Teräsvirta sai Turun kauppakorkeakoulun kunniatohtorin arvonimen. Teräsvirta palkittiin Eino H. Laurila -kansantulomitalilla 2012.
Olli Suoraniemi
Olli Suoraniemi (s. 3. maaliskuuta 1990 Mustasaari) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän pelaa useimmiten "työmyyrän" roolia alemmissa ketjuissa.
Suoraniemi syntyi Mustasaaressa, mutta hän aloitti jääkiekon Helsingin Jääkiekkoklubissa ja pelasi junioriurallaan sittemmin myös Jokereissa. Suoraniemi voitti joukkuessa B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008 ja C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006. Kaudella 2007–2008 hän toimi Jokereiden B-nuorten kapteenina ja kaudella 2009–2010 joukkueen A-nuorten varakapteenina.
Kaudeksi 2011–2012 Suoraniemi siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan. Hän sai ensimmäisen kerran näyttöpaikan JYPin SM-liigajoukkueesta 5. tammikuuta 2012 vieraissa kärkijoukkue Kalevan Palloa vastaan, jolloin Suoraniemi sai jääaikaa 9,37 minuuttia. Hän pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua. Toukokuussa 2012 Suoraniemi teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYP-Akatemian kanssa.
Kauden 2012–2013 Suoraniemi pelasi kokonaan JYP-Akatemiassa. Syyskuussa 2013 hän siirtyi aluksi neljän ottelun mittaisella sopimuksella Suomi-sarjajoukkue Raahe-Kiekkoon. Suoraniemen sopimusta ei kuitenkaan jatkettu ja hän liittyi pari viikkoa lähtönsä jälkeen Kiekko-Vantaaseen.
Suoraniemi on pelannut neljä poikien maaottelua.
Gary Ablett
Gareth Ian "Gary" Ablett (19. marraskuuta 1965 Liverpool, Iso-Britannia – 1. tammikuuta 2012) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallomanageri. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Ablett pelasi yhdeksän vuotta Liverpoolissa. Hän liittyi joukkueeseen 1982, debytoiden pääsarjatasolla 1986. Liverpoolissa hän voitti kaksi liigamestaruutta (1988 ja 1990) sekä FA Cupin (1989). Ablett siirtyi Evertoniin tammikuussa 1992. Hän oli mukana voittamassa FA Cupia myös Evertonin riveissä vuonna 1995. Ablett on ainut pelaaja, joka voitti FA Cupin sekä Liverpoolin että sen paikalliskilpailija Evertonin riveissä.
Uransa loppupuolella hän pelasi 104 peliä Birminghamissa, vieraili lyhyesti Wycombessa ja Blackpoolissa, päättäen uransa American A-leaguessa Long Island Rough Riders -joukkueen riveissä 2001.
Vuonna 2002 alkaneella manageriurallaan Ablett toimi toukokuuhun 2009 saakka Liverpoolin reservijoukkueen managerina, mistä hän siirtyi Stockport Countyn manageriksi. Ablett menehtyi Non-Hodgkinin lymfoomaan 1. tammikuuta 2012.
Marko Väkiparta
Marko Väkiparta (s. 29. lokakuuta 1967 Eurajoki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija.
Väkiparta pelasi Rauman Lukossa yhteensä 26 SM-liigan ottelua kausina 1988–1989 ja 1989–1990. Väkiparta edusti urallaan myös Pietarsaaren Centersiä, Vaasan Sportia, Kalannin Pallo -65:ttä, Uudenkaupungin Jää-Kotkia, Eurajoen Lätkää ja HC Eurajokea.
Janne Raappana
Janne Raappana (s. 7. tammikuuta 1977 Kemi) oli Taikakuu-orkesterin laulusolisti ja basisti. Nykyisin Raappana hoitaa Palojärven lomakeskusta.
Raappana oli naimisissa Varpu Nummelan kanssa ja heillä on kaksi lasta (s. 2005 ja 2011).
Nikon D3100
Nikon D3100 on japanilaisen kameravalmistaja Nikonin 19. elokuuta 2010 julkaisema digitaalinen järjestelmäkamera. Kamerassa on 14,2 megapikselin DX-kokoinen kenno.
D3100 korvasi D3000:n Nikonin aloittelijajärjestelmäkamerana. Mallissa Nikon esitteli myös uuden EXPEED 2 -prosessorinsa. Kamera on myös ensimmäinen Nikonin järjestelmäkamera jolla voi kuvata Full HD -videota jatkuvalla automaattitarkennuksella ja H.264-pakkauksella Motion JPEG -pakkauksen sijaan.
ASB Classic
ASB Classic on Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa vuosittain järjestettävä tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1985 (vuoden 1986 WTA-kalenterissa), ja siinä pelaavat vain naiset. Turnaus kuuluu -sarjaan.
Fly from Here
Fly from Here on brittiläisen progressiivisen rockin yhtye Yesin 20. albumi. Se julkaistiin kesäkuussa 2011 levymerkillä Frontiers Records.
Dvinin maanjäristys
Dvinin maanjäristys vuoden joulukuussa 893 surmasi yli 30 000 ihmistä Armeniassa. Arabian kielen Dviniä tarkoittavan nimen samankaltaisuus Ardabīlin kanssa on aiheuttanut sekaannusta, koska sen on virheellisesti väitetty tapahtuneen Iranissa. Jälkijäristyksiä tuli viiden päivän ajan, mikä lisäsi tuhoja.
Failaka
Failaka (myös Faylaka, ) on Kuwaitille kuuluva saari. Se sijaitsee Kuwaitinlahden suulla Persianlahdessa 20 kilometriä koilliseen Kuwait Citystä. Failaka on noin 12 km pitkä ja kuuden kilometrin levyinen. Maasto on laakeaa lukuun ottamatta pientä kukkulaa sen länsiosassa. Failaka on yhteydessä Kuwait Cityyn merenalaisella putkella, jonka kautta se saa makeaa vettä, sekä sähkökaapeleilla.
Failaka-nimi on peräisin kreikan sanasta "fylakio", joka tarkoittaa vartiopaikkaa. Ennen kreikkalaisten saapumista saarella oli pronssikautisen Dilmun-sivilisaation asutusta.
Irak miehitti saaren Persianlahden sodassa 1990 ja se oli pisimpään miehitettynä ollut alue Kuwaitista. Ennen Persianlahden sotaa saarella oli noin 5800 asukasta ja turismi saarelle oli suhteellisen vilkasta. Irakin miehityksen aikana valtaosa saaren siviiliväestöstä pakeni mantereelle. Vain harvat asukkaista palasivat saarelle sodan jälkeen.
Alakylä (Seinäjoki)
Alakylä on kaupunginosa Seinäjoella Läntisellä suuralueella, keskustan ja Joupin länsipuolella. Se sijaitsee Kaskisista Seinäjoelle johtavan kantatie 67:n eteläpuolella. Alakylän läpi kulkee Suupohjantie. Vuonna 2012 Alakylässä oli 3 271 asukasta.
Peruskoulun alakouluna on noin 350 oppilaan Alakylän koulu. Katajalaakson alueella sijaitsee myös päiväkoti ja yksi Seinäjoen seurakunnan toimipaikoista. Kaupunginosassa toimii lähes 400 henkeä työllistävä, Valion omistajaosuuskuntiin kuuluvan Maitosuomen Seinäjoen tehdas, jossa vuodessa käsiteltävästä lähes 400 miljoonasta litrasta maitoa tuotetaan muun muassa voita, levitteitä, rahkaa ja raejuustoa.
Alakylän luoteispuolella, kantatie 67:n ja Suupohjan radan takana avautuu Alajoen alava viljelymaisema, joka kuuluu Suomen valtakunnallisesti arvokkaisiin maisema-alueisiin.
Alakylän alueen asukayhdistyksenä toimii "Alakylä-seura", joka vastaa Alakylän, Katajalaakson ja (Jouppiin kuuluvan) Kultavuoren alueista. Vakiintuneita asukayhdistyksen toimintamuotoja ovat muun muassa pääsiäiskokko, ympäristön siivoustalkoot, sieniretket ja adventtihartaus yhdessä seurakunnan kanssa. Kyläseura on myös aktiivinen vaikuttaja aluettaan koskevissa ajankohtaisissa kysymyksissä.
OBH Nordica
OBH Nordica on ruotsalais-tanskalainen pienkoneiden maahantuoja. Yritys perustettiin vuonna 2002 yhdistämällä tanskalainen OBH ja ruotsalainen Nordica. OBH Nordicalla on maaorganisaatiot Ruotsin ja Tanskan lisäksi Norjassa ja Suomessa.
Fata Morgana
Fata Morgana on epätavallinen ja monimutkainen kangastusilmiö. Se sai nimensä eteläisen Italian rannikoiden kangastuksista, joiden ajateltiin johtuvan kuningas Arthurin tarustoissa esiintyvän velhotar Morgan le Fayn taioista.
Päärynät
Päärynät eli päärynäpuut ("Pyrus") on ruusukasvisuku, jonka monia lajeja viljellään hedelmäpuuna. Päärynöitä on yli 20 lajia, joita kasvaa luonnonvaraisena Euraasiassa Koreaan saakka ja Pohjois-Afrikassa.
Päärynät ovat hyvin läheistä sukua omenapuille ("Malus"), ja päärynöiden suvun tyypillisiä eroavuuksia omeniin on esimerkiksi hedelmien muoto. Tavallisen päärynän eli tarhapäärynän tuntomerkkejä omenapuuhun verrattuna on tyveen asti erilliset emiön vartalot ja hedelmämallon kivisolut. Päärynä ("Pyrus communis") on ollut ihmisen viljelyksessä jo tuhansien vuosien ajan, eikä sen kantamuotoa tunneta varmasti. Muita hedelmiensä vuoksi viljeltyjä päärynälajeja ovat muun muassa eteläeurooppalainen lumipäärynä ("Pyrus nivalis"), kiinalainen hiekkapäärynä eli omenapäärynä ("Pyrus pyrifolia") ja koilliskiinalainen ussurinpäärynä ("Pyrus ussuriensis").
Toisessa maailmansodassa kaatuneiden puna-armeijalaisten muistomerkki Narvassa
Toisessa maailmansodassa kaatuneiden puna-armeijalaisten muistomerkki Narvassa on neuvostoliitolaisten sotilaiden muistomerkki Narvassa. Muistomerkki on rakennettu betonista ja monumentin päällä oleva tähti on valmistettu pronssista. Muistomerkki sijaitsee Narvan kaupungissa Itä-Virumaan maakunnassa Virossa lähellä Venäjän rajaa. Muistomerkki on kolme metriä korkea. Narvan neuvostomonumentti on yksi harvoista neuvostomonumenteista, jotka ovat Virossa säilyneet ehjinä.
Howard Fast
Howard Melvin Fast (11. marraskuuta 1914 New York, Yhdysvallat - 12. maaliskuuta 2003 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnettiin myös kirjailijanimillä "E. V. Cunningham" sekä "Walter Erickson".
Fast tunnettiin radikaalina kirjailijana, jonka aiheita olivat muun muassa Yhdysvaltain varhaisvaiheet, intiaanien asema sekä ammattiyhdistysliike. Hän kirjoitti myös salapoliisiromaaneja ja trillereitä. Fast sai Stalinin rauhanpalkinnon vuonna 1953.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976
Kausi 1975–1976 oli 36. kausi, jolloin pelattiin koripallon miesten Suomen mestaruudesta. Mestaruuden voitti Playboys.
1. divisioonasta mestaruussarjaan nousivat Joensuun Kataja ja Helsingin NMKY.
Neuvostoliiton ja Puolan ystävyyden muistomerkki
Neuvostoliiton ja Puolan ystävyyden muistomerkki () rakennettiin Neuvostoliiton ja Puolan ystävyyden kestettyä 40 vuotta. Muistomerkki paljastettiin vuonna 1983. Avajaisiin osallistui Neuvostoliiton pääsihteeri Juri Andropov ja Puolan pääministeri Wojciech Jaruzelski. Muistomerkki on valmistettu pronssista. Se valmistettiin vuosien 1982−1983 välisenä aikana. Muistomerkki sijaitsee Rjazanin kaupungissa Rjazanin alueella Venäjällä.
Fasetti
Fasetti on tasainen hiomalla aikaansaatu tasopinta jalokivissä, peilin syrjän viiste tai muu tasainen geometrisen tason pinta.
Koripallon I-divisioona-kausi 1975–1976
Kausi 1975–1976 oli koripallon I-divisioonan 1. kausi. Se pelattiin 10 joukkueen kesken kaksinkertaisena sarjana. Kauden mestaruuden voitti Joensuun Kataja, joka yhdessä Helsingin NMKYn kanssa nousi suoraan Mestaruussarjaan.
"Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, H = Häviöt, P+ = Tehdyt pisteet, P- = Päästetyt pisteet, P = Pisteet"
Killers (täsmennyssivu)
Killers voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Serghei Dadu
Serghei Dadu (; s. 23. tammikuuta 1981 Kišinjov, Moldavian SNT, Neuvostoliitto nykyään Chișinău, Moldova) on moldovalainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi venäläisessä FK Alania Vladikavkazissa. Dadu aloitti uransa FC Sheriff Tiraspolissa vuonna 1999 ja lainattiin Constructorul Chişinăulle tammikuussa 2002. Hän pelasi liigan rivalina tammikuuhun 2003 saakka. Kesällä 2003 hän lähti lainapaikalle Alania Vladikavkaziin Cristian Tudorin kanssa.
Vitsakimppu
Vitsakimppu eli fasces (lat.), joskus myös raippakimppu, oli symbolinen esine, jota Rooman valtakunnassa liktorit kantoivat hallitsijan tai korkean virkamiehen edellä. Se oli virallisen auktoriteetin ja rangaistusvallan vertauskuva. Roomassa "fascesin" tunnusmerkkinä oli kirveenterä, joka ulkoni noin 1,5 metrin pituisesta nipusta yhteen sidottuja jalavan- tai koivunvitsoja. Rooman kaupungin sisällä kirves oli yleensä poistettu, ellei tunnusta kannettu triumfia juhlivan diktaattorin tai kenraalin edellä.
"Fascesien" jäännöksiä on löydetty 700-luvulle eaa. ajoitetuista etruskien haudoista Vetuloniasta, mikä on vahvistanut tunnuksen olevan etruskilaista alkuperää. Rooman keisareilla Augustuksesta alkaen (19 eaa.) oli 12 "fascesia". Vuosina 81–96 hallinneen Domitianuksen jälkeen niitä oli 24. Diktaattoreilla oli 24, konsuleilla 12, preettoreilla kuusi, legaateilla viisi ja papeilla yksi. Korkeampaa virkamiestä tervehdittiin laskemalla "fascesit".
Italian fasistipuolue nimettiin "fascesin" mukaan, jonka jäsenet olivat omaksuneet vuonna 1919 embleemikseen. Tunnus esiintyy heraldiikassa ja julkisen vallan symbolina muuallakin, esimerkiksi Yhdysvaltojen kymmenen sentin "Winged Liberty Dime" -kolikossa vuosilta 1916–1945.
Seychellienpöllönen
Seychellienpöllönen ("Otus insularis") on harvinainen pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan vain Morne-Seychelloisin kansallispuistossa Mahéen saarella Seychelleillä.
Seychellienpöllösen pituus on 19–22 cm. Siipienväli on noin 17 cm. Se on väriltään punaruskea, mutta siinä on mustia nuolimaisia raitoja. Alapuoli ja naamakiehkura ovat punaruskeat. Pitkissä harmaissa jaloissa ei ole höyheniä. Silmät ovat suuret ja kullankeltaiset. Korvatupsut ovat hyvin pienet. Sen ääni, rahiseva "voh" jossa on joukossa "tok tok" -ääniä, kuuluu kaukaa ja etenkin pimeällä. Se syö gekkoja, puusammakoita ja hyönteisiä, esimerkiksi heinäsirkkoja.
Seychellienpöllösen aiempi levinneisyys kuvattiin 1880 Scheyhelleiltä Praslin-, Mahé- ja Silhouette-saarilta. Vuoristoisten pilvimetsien hävittämisen ja vieraslajien, kuten rottien, kissojen ja tornipöllöjen tulon vuoksi populaatio on pienentynyt niin voimakkaasti, että sitä luultiin vuonna 1906 hävinneeksi. Vuonna 1959 sen löysi uudestaan ranskalainen luonnontieteilijä Philippe Loustau-Lalanne vuoristoisesta pilvimetsästä 200 metrin korkeudesta mpy Mahén saarelta. Ensimmäinen pesä löytyi 1999, mutta pesintä ei onnistunut. Vuonna 2000 saatiin ensimmäinen infrapunakuva naaraasta poikasineen.
Koska populaatiosta ei ollut tietoa, IUCN piti lajia pitkään äärimmäisen uhanalaisena. Uusien populaatioiden löytymisen vuoksi todettiin 2002, että populaatio on vakaa, noin 318 yksilöä. Nykyisin sitä esiintyy 159 alueella, joiden laajuus on 33 km².
Uuden tiedon ja Mahélla tehtyjen suojelutoimien ansiosta se on voitu vuonna 2004 luokitella erittäin uhanalaiseksi.
IUCN:n sivulla sen populaation kooksi on arvioitu alle 250 yksilöä, ja se asettuu siten siihen rajaan, jolla se määritellään erittäin uhanalaiseksi. Sen elinaluetta on Mahén saari, jolla se on kotoperäinen.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät.
Viikko-Vapaus
Viikko-Vapaus (vuoteen 2001 saakka "Vapaus") oli Mikkelissä vuosina 1977–2011 ilmestynyt sosiaalidemokraattinen viikkolehti.
Mikkeliläisen "Vapauden" lakattua vuonna 1963 Etelä-Savon sosiaalidemokraattien lehtenä toimi lappeenrantalainen "Saimaan Sanomat", joka ei kuitenkaan onnistunut houkuttelemaan savolaisia toivotusti lukijoikseen. Omaa lehteä ryhdyttiin puuhaamaan vuonna 1977 lehdistötuen ja ammattiyhdistysliikkeen lehtisetelien turvin. Vuoden 1978 alusta säännöllisesti ilmestynyt "Vapaus" saavutti toisena vuotenaan lähes 4 300 tilaajan levikin. Mikkelin Työväenlehti Oy:n kustantamaa lehteä painettiin aluksi "Saimaan Sanomien" kirjapainossa sekä myöhemmin Mikkelissä ja muilla paikkakunnilla. Ensimmäisenä päätoimittajana työskenteli Seppo Hyvärinen ja johtokunnan puheenjohtajana kansanedustaja Erkki Liikanen.
1980-luvun alun talousvaikeuksien jälkeen "Vapaus" lähti uuteen nousuun päätoimittaja Markku Lahikaisen ja toimitusjohtaja Jari Jääskeläisen johdolla. 1990-luvun vaihteessa sen levikki oli noin 7 250 kappaletta. Sisällössään lehti keskittyi poliittisen ja ammatillisen työväenliikkeen toimintaan sekä maakunnalliseen edunvalvontaan. Päätoimittaja Lahikainen työskenteli vuodesta 1995 lähtien myös yhtiön toimitusjohtajana. Liikasen jälkeen tärkeänä taustavaikuttajana toimi kansanedustaja Jouni Backman.
Kuopiolaisen "Valpas"-lehden lakattua "Viikko-Vapaus" laajensi levikkialuettaan Varkauteen, mutta joutui luovuttamaan Itä-Hämeen neljä kuntaa Hämeenlinnalaiselle "Viikko-Hämeelle". Lehden taloudellinen tilanne oli kohtalainen vielä 2000-luvun alussa, jolloin sillä oli 5 400–6 100 tilaajaa. Vuosina 2009–2010 talous kääntyi lievästi tappiolliseksi. Lehti jouduttiin lakkauttamaan, kun SDP oli evännyt siltä viestintätuen vuoden 2012 alusta lukien. Taustalla oli puolueiden viestintätuen supistaminen sekä se, että uuden lainsäädännön mukaan puolue voi käyttää viestintätukea vapaasti erilaisiin viestintämuotoihin, kun aiemmin vuoteen 2008 saakka kyse oli suoraan lehdille maksetusta lehdistötuesta.
Demjanskin motti
Demjanskin motti oli Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu toisessa maailmansodassa. Keskustan armeijaryhmän rintaman eteläosassa neuvostojoukot onnistuivat motittamaan 100 000 akselivaltojen sotilasta Demjanskin. 
Saarroksiin joutuivat muun muassa Saksan 12., 30., 32., 123. ja 290. jalkaväkidivisioonat sekä SS-divisioona Totenkopfin, Reichsarbeitsdienstin (RAD:n), Ordnungspolizein ja Organisation Todtin joukkoja sekä avustavia lisäjoukkoja. Puna-armeija loi pienemmän motin myös Holmiin noin 100 kilometrin päähän lounaaseen Demjanskista. 
Demjanskin motti kesti 13 päivää 8. – 21. helmikuuta ja Holmin motti 108 päivää 23. tammikuuta – 5. toukokuuta 1942. Demjanskin ja Holmin mottien onnistui sitoa venäläiset hyökkäysjoukot ja siten eteneminen saatiin pysähtymään tällä rintamaosuudella. Saksalaiset onnistuivat lopulta pääsemään motista 21. huhtikuuta 1942 ja torjumaan puna-armeijan hyökkäykset. Mottia huollettiin ilmateitse huhtikuuhun asti, kunnes yhteys päärintamaan saatiin palautettua.
Demjanskin ilmasilta vaikutti myönteisenä esimerkkinä siihen, että Saksan sodanjohto uskoi myöhemmin Stalingradin motin huollon onnistuvan myös lentokoneilla. Puna-armeijan hyökättyä Adolf Hitler kielsi kenraaleita ehdottomasti perääntymästä parempiin puolustusasemiin ja vaati, että valloitetuista alueista ei saanut luopua. Myöhemmin Hitler katsoi, että hänen valitsemansa strategia pelasti keskustan armeijaryhmän tuholta talvella 1941 ja se vahvisti hänen uskoaan omiin sotilasstrategikon kykyihinsä. Talvella 1941 koetut tappiot lisäsivät Hitlerin armeijan kenraaleita kohtaan tuntemaa epäluuloa, samoin kuin Hitlerin esikuntansa vastustuksesta huolimatta vaatiman siilipuolustustaktiikan onnistuminen muun muassa Demjanskin motissa.
Harjun koulu
Harjun koulu on Lohjalla sijaitseva yläkoulu. Koulun rehtori on Mika Sipponen ja vararehtori Pia Salo-Mäkelä.
Koulurakennus valmistui 1937, ja se vihittiin käyttöön 8. tammikuuta 1937. Koulurakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Kai Blomstedt ja Birger Stenbäck. Koulussa on oppilaita lukuvuonna 2011–2012 noin 400, opettajia ja muuta henkilökuntaa noin 50.
The Hunting of the President
The Hunting of the President on vuonna 2004 kuvattu dokumenttielokuva, joka kertoo Bill Clintonin ja Hillary Clintonin elämästä. Elokuvan pääosia esittävät Clintonien lisäksi muun muassa Paul Begala, Sidney Blumenthal, David Brock, Jerry Falwell ja Paula Jones. Morgan Freeman toimii elokuvan kertojana. Elokuvan ovat ohjanneet Nickolas Perry ja Harry Thomason. Elokuva perustuu kirjaan "The Hunting of the President: The Ten Year Campaign to Destroy Bill and Hillary Clinton", jonka kirjoittivat Joe Conason ja Gene Lyons. Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Sundancen elokuvajuhlilla.
Victor Rask
Victor Rask (s. 1. maaliskuuta 1993 Leksand, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Carolina Hurricanesia.
Rask on Hurricanesin toisen kierroksen varaus vuoden .
The Battle of Gettysburg
The Battle of Gettysburg on vuonna 1955 kuvattu puolituntinen dokumenttielokuva, joka kertoo Gettysburgin taistelusta Yhdysvaltain sisällissodassa vuonna 1863. Elokuvan kertojana toimii Leslie Nielsen. Elokuvan on käsikirjoittanut Dore Schary ja ohjannut Herman Hoffman. Elokuva oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kahdessa kategoriassa. Elokuva oli Nielsenin ensimmäinen.
Merstola
Merstola on yksi Harjavallan kaupunginosista. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä keskustan kaakkoispuolella valtatie 2:n ja Kokemäenjoen rajaamalla alueella. Asukkaita Merstolassa on noin 800.
Merstola oli Harjavallan kunnan tasaveroinen keskus kirkonkylän kanssa aina 1950-luvulle saakka, jolloin kuntakeskus alkoi paikkakunnalle perustetun suurteollisuuden myötä keskittyä nykyiselle paikalleen. Merstolan rakennuskanta koostuu pääosin 1950–1980-lukujen pientaloista sekä teollisuusrakennuksista.
Kaupunginosassa sijaitsee Harjavallan sairaala, joka on vuonna 1903 perustettu psykiatrinen sairaala sekä kuvanveistäjä Emil Cedercreutzin kokoelmien pohjalta syntynyt Emil Cedercreutzin museo. Cedercreutz rakennutti Harjulaksi nimeämänsä taiteilijakodin Kokemäenjoen rantaan vuonna 1914. Uusia museorakennuksia on valmistunut muun muassa 1971 ja 1996.
Merstolassa toimii useita PK-yrityksiä. Suurimpia työllistäjiä ovat keittiö- ja toimistokalusteita valmistava Puustelli Group, Niemisen Valimo sekä Saint-Gobain Pipe Systems (entinen Satakunnan Valu). Kaupunginosa on myös tunnettu Bandidos-moottoripyöräjengin kerhotalosta. Aivan Merstolan tuntumassa valtatie 2:n eteläpuolella on Hiittenharjun ulkoilu- ja virkistysalue, jossa sijaitsee lisäksi hotelli sekä huoltoasema.
Merstolassa on aikoinaan toiminut useita kauppoja, sekä pankki ja oma postitoimipaikka. Viimeinen lähikauppa lopetti toimintansa vuonna 2008. Harjavallan rautatieasema sijaitsi alun perin Merstolassa. Vuonna 1952 uuden rautatieaseman valmistuttua keskustaan, nimettiin asema Merstolan asemaksi. Liikennöinti asemalle lopetettiin 1970-luvulle tultaessa ja se purettiin myöhemmin 1980-luvulla. 1900-luvun alussa rakennettu asema kärsi pahoja vaurioita sisällissodan aikana punaisten räjäytettyä sen.
Harjavallan leirintäalue sijaitsi Emil Cedercreutzin museon vieressä Kokemäenjoen rannassa. Se lopetti toimintansa 1980-luvun jälkipuoliskolla. Merstolassa olivat myös 1970-luvulla tulipalossa tuhoutunut Harjavallan Nuorisoseuran talo sekä vuonna 1909 valmistunut Harjavallan työväenyhdistyksen työväentalo Kotipirtti, joka purettiin 1980-luvulla.
Kirjailija Emil Nervander vietti viimeiset elinvuotensa Merstolassa, jossa hän myös kuoli vuonna 1914. Hänen kunniakseen on pystytetty muistomerkki, jonka mukaan on myös nimetty Nervanderinkiventie-niminen katu.
Luettelo televisiosarjan Salatut elämät tuotantokausista
Tämä on luettelo MTV3-kanavalla vuodesta 1999 alkaen esitetyn "Salatut elämät" -televisiosarjan tuotantokausista.
Ensimmäisiä jaksoja ei nimetty nykyisen nimeämistyylin mukaisesti, vaan ne nimettiin kronologisesti ”Osa 1”, ”Osa 2” jne., mutta jaksot nimettiin nykytyylin mukaisesti vuonna 2003, kun MTV3 alkoi esittää sarjaa kesäuusintoina alusta lähtien. Uusille jaksoille on annettu ikäraja vuoden 2012 alusta alkaen. Kesästä 2013 alkaen esitettävät kesäuusinnat saivat myös ikärajamerkinnät.
Vitebskin kuvernementti
Vitebskin kuvernementti () oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1802–1924. Sen maat ulottuivat nykyisten Valko-Venäjän, Latvian ja Venäjän alueille. Vuonna 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementissa asui 1 489 246 henkeä. Kuvernementin pinta-ala oli 43 986 km² ja pääkaupunki oli Vitebsk. Kuvernementin suurin kaupunki loppuaikoina oli Väinänlinna (Dvinsk, myöhemmin Daugavpils).
Vitebskin kuvernementin naapureita olivat Pihkovan, Smolenskin, Mogiljovin, Minskin, Vilnan, Kuurinmaan ja Liivinmaan kuvernementit.
Kuvernementissa oli 11 kihlakuntaa (ujezd), joiden keskukset olivat:
Kuusi ensimmäistä kuuluvat nykyään Valko-Venäjään, Sebež ja Veliž Venäjän Pihkovan ja Smolenskin alueisiin. Kolme viimeistä kuuluvat Latvian Latgalen maakuntaan; aiemmin ne olivat osa Saksalaisen ritarikunnan aikaista Vanhaa-Liivinmaata ja sittemmin "Puolan-Liivinmaata".
Vitebsk ja sen ympäristö kuului aikanaan Polotskin ruhtinaskuntaan ja 1300-luvulta lähtien Liettuan suuriruhtinaskuntaan, jossa siitä tuli Vitebskin voivodikunta. Ensimmäisessä Puolan jaossa 1772 se joutui Venäjälle.
Vuonna 1796 Vitebskistä ja Mogiljovista muodostettiin Valko-Venäjän kuvernementti. Jo 1802 se jaettiin erillisiksi Vitebskin ja Mogiljovin kuvernementeiksi. Vitebskin kuvernementti lakkauttettiin 1924.
Vuonna 1897 kuvernementin väkiluku oli 1 489 246. Heistä oli 788 599 valkovenäläisiä, 264 062 lättejä, 198 001 venäläisiä, 174 240 juutalaisia, 50 377 puolalaisia ja 7 361 saksalaisia. Uskonnoltaan 24% oli roomalaiskatolisia ja 61% ortodokseja. Kaupunkiväestö oli enimmäkseen puolalaista ja juutalaista, maaseutuväestö taas valkovenäläistä ja lättiläistä. 1800-luvun lopulla valtakunnassa harjoitettiin voimakasta venäläistämispolitiikkaa.
Vuonna 1885 solmittiin 8044 avioliittoa, lapsia syntyi 50779 ja kuolleiden määrä oli 32245.
Kuvernementin pinta-alasta 27,2 % oli peltoa, 34,6 % metsää, 18,6 % niittyä ja laidunta ja 19,6 % joutomaata.
Kuvernementin maatalous ei ollut erityisen tuottoisaa, useimpina vuosina tuotanto ei riittänyt oman väestön tarpeeseen. Perunaa jouduttiin usein käyttämään leipään viljan sijaan. Vuonna 1887 tuotettiin 2,6 miljoonaa hehtolitraa perunaa, saman verra ruista ja 1,9 miljoona hl kauraa. Vuonna 1883 tilastoitiin 455 312 nautaa, 229 530 hevosta, 265 854 lammasta ja 216 274 sikaa. Pellavaa viljeltiin paljon ja se oli tärkeä vientituote.
Teollisuus oli 1800-luvun lopulla heikosti kehittynyt. 672 tehtaassa oli 2936 työntekijää, tuotannon arvo oli noin 8 miljoonaa ruplaa. Oleellisimmat tuotannonalat olivat myllyt, viinanpoltto, oluenpano, nahkateollisuus ja tupakkateollisuus.
Difluorikloorimetaani
Difluorikloorimetaani eli klooridifluorimetaani tai freon 22 (CHClF) on freoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa synteesissä ja ilmanvaihto- ja jäähdytyslaitteissa. Difluorikloorimetaanin käyttöä on pyritty vähentämään sen otsonikerrokselle vahingollisten ominaisuuksien vuoksi.
Difluorikloorimetaani on väritöntä kaasua. Se on ilmaa raskaampaa ja inerttiä ainetta, joka liukenee vähäisissä määrin veteen.
Tavallisisn tapa valmistaa difluorikloorimetaania ja muita fluoria ja klooria sisältäviä hiilivetyjä on klooratun hiilivedyn fluoraus vetyfluoridilla. Yhdistettä valmistetaan yhdessä muiden fluorikloorimetaanien kanssa trikloorimetaanista. Katalyyttinä käytetään useimmiten antimonipentafluoridia tai antimonitrikloridia. On kehitetty myös jatkuvatoimisia kaasufaasiprosesseja, joissa katalyyttinä toimivat kromi- tai rautayhdisteet.
Difluorikloorimetaanista voidaan valmistaa pyrolyysillä platinaputkissa noin 700 °C:n lämpötilassa polymeerien raaka-aineita, kuten tetrafluorieteeniä ja heksafluoripropeenia. Yhdisteen reaktio alkoksidien tai alkyylilitiumyhdisteiden kanssa on paljon käytetty tapa muodostaa difluorikarbeenia. Yksi tärkeimmistä difluorikloorimetaanin käyttökohteista on käyttö viilennysaineena ilmastointi- ja kylmälaitteissa. Erityisesti, jos jäähdytyskapasiteetin tarve on suuri.
Difluorikloorimetaanin käyttöä jäähdytyslaitteissa on pyritty vähentämään Montrealin pöytäkirjan mukaisesti. Yhdisteen vuodot ilmakehään aiheuttavat otsonikerroksen tuhoutumista. Difluorikloorimetaani on myös kasvihuonekaasu. Vaihtoehtoina yhdisteen käytölle kylmälaitteissa ovat muun muassa fluorattuja hiilivetyjä sisältävät seokset.
Hugo (elokuva)
Hugo on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Martin Scorsese ohjaama seikkailu- ja draamaelokuva, joka perustuu Brian Selznickin romaaniin "Hugo Cabret" vuodelta 2007. Se kertoo pojasta, joka asuu Pariisin rautatieasemalla ja arvoituksellisesta lelukaupan omistajasta, entisestä elokuvaohjaajasta Georges Mélièsistä. Elokuva on Graham Kingin GK Filmsin ja Johnny Deppin Infinitum Nihilin yhteistuotanto. Pääosissa ovat Asa Butterfield, Chloë Grace Moretz, Ben Kingsley, Sacha Baron Cohen, Ray Winstone, Emily Mortimer, Jude Law ja Christopher Lee.
"Hugo" on Scorsesen ensimmäinen 3D:nä kuvattu elokuva. Paramount Pictures toimi elokuvan levittäjänä. Elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli 23. marraskuuta 2011, Suomen ensi-ilta oli 17. helmikuuta 2012. Scorsese sai parhaan ohjaajan Golden Globe -palkinnon työstään. Elokuva oli ehdolla 11 Oscar- palkintosarjassa, useammassa kuin mikään muu elokuva tuona vuonna. Elokuva voitti viisi Oscaria (äänitys, äänitehosteet, lavastus, erikoistehosteet ja kuvaus).
Fernão Mendes Pinto
Fernão Mendes Pinto (1509 – 8. heinäkuuta 1583) oli portugalilainen tutkimusmatkailija, jonka edesottamukset tunnetaan muistelmateoksesta "Peregrinação". Pinton kuitenkin tiedetään harjoittaneen plagiointia eikä kaikista hänen kertomuksistaan ole todisteita. Matkojensa aikana Pinto vieraili muun muassa Etiopiassa, Kiinassa, Intiassa ja Japanissa.
Teoksessaan hän väitti hänen ryhmänsä olleen ensimmäiset Japanissa vierailleet eurooppalaiset, ja hän väitti myös esitelleensä tuliaseet japanilaisille. Hän oleili Ōtomo-klaanin vieraana muutaman kuukauden, ja kertoi sinä aikana muun muassa parantaneensa Ōtomo Yoshishigen, joka oli vahingoittanut itsensä eurooppalaisilta varastamallaan arkebuusilla.
Jääpala
Jääpala tai jääkuutio on pienehkö kuutio pakastettua vettä eli jäätä. Jääpaloja on monen kokoisia ja muotoisia. Jääpalat tehdään normaalisti jäädyttämällä vettä jääpalamuoteissa. Jääpaloja voi tehdä myös jääpalapusseissa tai jääpalakoneella, joita on sekä kotikäyttöön että yrityskäyttöön.
Jääpaloja käytetään pitämään juoma, esimerkiksi drinkki, kylmänä. Niitä voidaan käyttää myös koristeena, erityisesti värjäämällä ja maustamalla niitä. Jääpalat muovipussissa käyvät myös turvonneiden ruumiinosien ensiavuksi.
Jos jääpaloja käytetään juomissa tai muissa elintarvikkeissa, on tärkeää käyttää puhdasta, täysin juomakelpoista vettä. Myös jääpalakoneen asennus ja vesijohtoliitäntä ja viemäriliitäntä on tehtävä huolellisesti, jotta likavesi ei pääse sekoittumaan tuoreveteen.
Levity
Levity on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Ed Solomon. Elokuvan pääosia esittävät Billy Bob Thornton, Morgan Freeman, Holly Hunter ja Kirsten Dunst.
"Levityn" (’kevytmielisyys, suruttomuus’) päähenkilö on Billy Bob Thorntonin näyttelemä Manual Jordan, joka on viettänyt yli kaksi vuosikymmentä vankilassa tapettuaan teinipojan epäonnistuneen ryöstön yhteydessä. Sovitusta etsivä Jordan palaa vapauduttuaan kotikaupunkiin ja majoittuu saarnaaja Miles Evansin (Morgan Freeman) ylläpitämässä asuntolassa. Hän kohtaa myös tappamansa pojan sisaren Adelen (Holly Hunter) ja päätyy auttamaan tämän poikaa, joka on joutumassa vaikeuksiin.
Cayambe
Cayambe tai Volcán Cayambe on tulivuori Ecuadorin Andeilla. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 5 790 metriä.