Skjöldunga saga
Vaikka *"Skjöldunga saga" on jo kadonnut, saagan alkuperäinen sisältö on voitu osittain rekonstruoida muiden lähteiden avulla. Saagan sisältö tunnetaan osittain islantilaisen oppineen Arngrímur Jónssonin 1500-luvun loppupuolella tekemän latinankielisen, alkuperäistä tekstiä mukailevan käännöksen "Rerum Danicarum fragmenta" perusteella. Arngrímurilla on ollut käytössään jokin *"Skjöldunga sagan" käsikirjoitus, joka ei oletettavasti kuitenkaan ole ollut täydellinen. Toinen *"Skjöldunga sagan" sisältöä säilyttänyt tekstiosa Arngrímurin laatimissa käsikirjoituksissa, "Ad Catalogum Regum Sveciæ annotanda" ("Svíakonungatal Arngríms lærða", suom. ”Arngrímr Oppineen luettelo svealaisista kuninkaista”), sisältää sekin katkelman saagan sisällöstä.
Arngrímurin käännöksen lisäksi osia saagasta on säilynyt myös muissa saagalähteissä, kuten "Jómin viikinkien saagassa", pitemmässä kuningas Olavi Tryggvenpojasta kertovassa saagassa (isl. "Óláfs saga Tryggvasonar en mesta", 1300-l.), sekä Snorri Sturlusonin laatimaksi oletetussa "Heimskringlassa" ja sen aloittavassa osiossa "Ynglinga saga" kuten myös Proosa-Eddassa. *"Skjöldunga saga" on todennäköisesti toiminut lähteenä myös tanskalaisen kuningas Knútr Suuren (isl. "Knútr inn ríki") jälkeläisistä kertovalle "Knýtlinga sagalle". On myös katsottu, että muinaissaagat "Hrólfr Riu’un saaga" ja "Ragnarrin poikien tarina" juontuisivat osittain *"Skjöldunga sagasta", kuten myös 1400-luvulla laadittu "rímur"-runo "Bjarkarímur". Vain osittain säilyneen tekstin "Sögubrot af nokkrum fornkonungum" on katsottu olevan katkelma *"Skjöldunga sagan" nuoremmasta, 1200-luvulla laaditusta versiosta. Tutkijoiden näkemyksen mukaan tämä "Sögubrot" muistuttaa tyylillisesti enemmän muinaissaagoja. *"Skjöldunga saagaa" on kuitenkin useissa yhteyksissä pidetty muiden kuningassaagojen tavoin vähemmän viihdyttävänä ja historiallisempana kuin muinaissaagat.
Edellä mainittujen lisäksi 1300-luvulta peräisin oleva käsikirjoitus AM 764 4to sisältää Skandinavian myyttistä asutushistoriaa kuvaavan luvun, jonka katsotaan juontuvan *"Skjöldunga sagasta". Kyseinen teksti, joka tunnetaan nimellä "Upphaf allra frásagna" sen aloittavien sanojen mukaan (”"Upphaf allra frásagna í norrænni tungu" […]”), kuvaa aasa-jumalien saapumista Skandinaviaan ja Óðinn-jumalan jälkeläisiä, Skjöldriä, Friðleifriä ja Rauha-Fróðia (isl. "Frið-Fróði").
"Skjöldunga sagan" kirjoittajasta ei ole varmaa tietoa, mutta kyseinen saaga on usein yhdistetty merkittävään 1100–1200-luvun Islannissa vaikuttaneeseen, eteläislantilaisen Oddin tilan omistaneeseen Oddaverjar-sukuun. *"Skjöldunga sagan" kirjoittaja on käyttänyt lähteenään muinaisista Oddin miesten esi-isistä kertovaa sukupuuluetteloa, jonka mukaan Oddaverjar-suvun juuret ulottuivat muinaisiin tanskalaisiin kuninkaisiin eli Skjöldungar-sukuun. Kyseisen sukupuun alkuperäisenä kirjoittajana jotkut tutkijat ovat pitäneet islantilaisen historiankirjoituksen isää Sæmundr Viisasta (isl. "inn fróði" Sigfússon). Sen lisäksi kirjoittaja on myös tuntenut suullista kertomusperinnettä sekä runoutta, kuten "Bjarkamálin" sekä eddarunot "Grotti-laulu" (isl. "Grottasöngr") ja "Rigrin runo" (isl. "Rígsþula"). *"Skjöldunga saagan" mahdollisena kirjoittajana on pidetty islantilaista piispa Páll Jónssonia (1155–1211), joka kuului itsekin Oddaverjar-sukuun.
Kansankielinen *"Skjöldunga saga" on kirjoitettu samoihin aikoihin tai hieman sen jälkeen kun Tanskassa kirjoitettiin latinakielisiä historianteoksia: Sven Aggesen kirjoitti lyhyen tanskalaisten kuninkaiden historiansa "Brevis historia regum Dacie" 1190-luvulla ja Saxo Grammaticus tanskalaisten historian "Gesta Danorum" 1200-luvun paikkeilla. On pidetty mahdollisena, että *"Skjöldunga sagan" oletettu kirjoittaja Páll Jónsson olisi tavannut Saxon tämän oleskellessa ja kirjoittaessa "Gesta Danorum" -teostaan Lundissa. Vaikka Islannin kirkko oli tuolloin jo Nidarosin (Trondheim) arkkipiispan alainen, Páll vihittiin Skálholtin piispaksi vuonna 1195 Lundissa, koska norjalaiset arkkipiispat joutuivat olemaan siellä maanpaossa vuosien 1190–1202 välisenä aikana eli kuningas Sverrir Sigurðarsonin valtakaudella. *"Skjöldunga sagan" ja "Gesta Danorumin" välillä on selviä yhteyksiä, mutta ei olla täysin varmoja siitä, kumpi teoksista on varhaisempi ja kumpi niistä on ollut vaikutteiden lähde ja kumpi taas vastaanottaja. Joka tapauksessa Saxo itse mainitsee islantilaisista lähteistään, jotka ovat voineet olla sekä kirjallisia että suullisia.
Jotkut tutkijat ovat pitäneet mahdollisena, että *"Skjöldunga sagan" kirjoittaja sai innoituksen saagansa kirjoittamiseen Britteinsaarilta tulleiden vaikutteiden kautta, kun Geoffrey Monmouthilaisen teos "Historia regum Britanniae" opittiin tuntemaan Islannissa. Kyseinen teos käännettiin 1200-luvun tienoilla ja tunnettiin nimellä "Breta sögur". Edellä mainitun piispa Páll Jónssonin tiedetään nuorempana opiskelleen Britteinsaarilla, Lincolnissa, minkä vuoksi on pidetty mahdollisena, että Geoffreyn teos olisi tullut tutuksi islantilaisten keskuudessa jo tuolloin.