Joe Murphy
Joseph Patrick Murphy (s. 16. lokakuuta 1967 London, Ontario, Kanada) on jääkiekkoilija, joka pelasi ammattilaisena 1986–2001. Hän oli oikea laitahyökkääjä ja edusti Edmonton Oilersia voittaessaan Stanley Cupin vuonna 1990.
Murphyn varasi NHL:ään Detroit Red Wings varausnumerolla vuonna . Murphy pelasi parhaat vuotensa Edmonton Oilersissa, mutta edusti tämän lisäksi lukuisia muita joukkueita. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Washington Capitals, joka antoi hänelle potkut vuonna 2001. Murphy pelasi NHL:ssä 779 runkosarjan ottelua tehoilla 233 maalia sekä 295 maalisyöttöä. Playoffseissa hän pelasi 120 ottelua ja teki 34 maalia ja 43 maalisyöttöä. Hän teki parhaalla NHL-kaudellaan 82 pistettä (35+47).
Murphyn uraa varjostivat jatkuvat ongelmat valmentajien ja muiden pelaajien kanssa. Uransa jälkeen Murphy on kärsinyt päihdeongelmista ja hän on elänyt vuonna 2018 tehdyn dokumenttielokuvan mukaan vuosia kodittomana Ontariossa.
Ennen NHL:ää Murphy pelasi Yhdysvaltain yliopistosarjassa, jossa hän edusti Michiganin osavaltionyliopiston joukkuetta. Michigan voitti Murphyn aikana kerran yliopistosarjan kansallisen mestaruuden vuonna 1986.
Detroit Red Wings varasi Murphyn NHL:ään vuonna 1986 ensimmäisellä varausnumerolla. Murphy edusti Red Wingsiä kaudet 1986–1989, joiden aikana hän pelasi sekä Detroitissa että sen farmiseurassa Adirondack Red Wingsissä. Adirondackissä hän oli keväällä 1990 voittamassa AHL:n mestaruutta Calder Cupia. Murphy myytiin kesken kauden 1989–1990 Edmonton Oilersin. Oilersissa Murphy pelasi uransa huippuvuodet ja voitti ainoan Stanley Cupinsa vuonna 1990. Murphy muodosti Oilersissa Adam Gravesin ja Martin Gelinasin kanssa ”The Kid Line” -nimellä tunnetun hyökkäyskolmikon. Murphyn tilastollisesti paras kausi oli 1991–1992, jolloin hän teki runkosarjassa uransa parhaat tehot 35+47 ja oli pudotuspeleissä 24 pisteellä joukkueensa paras pistemies. Murphyn huippukaudesta huolimatta Oilers putosi pudotuspelien kolmannella kierroksella hävittyään Chicago Blackhawksille.
Murphy oli sopimuserimielisyyksien kanssa pelaamatta lähes koko kauden 1992–1993. Oilers kauppasi lopulta hänet helmikuussa 1993 Chicago Blackhawksiin vaihdossa Igor Kravtšukiin ja Dean McAmmondiin. Blackhawksissa Murphy pelasi loppukauden aikana 19 runkosarja ja 4 pudotuspeliottelua. Blachawksissa hän pelasi yhteensä neljä kautta, joiden aikana hän teki 210 runkosarjaottelussa tehot 83+96 ja 36 pudotuspeliottelussa tehot 16+8. Murphy teki kesällä 1996 sopimuksen St. Louis Bluesiin, jossa hän pelasi vajaan kahden kauden aikana 102 runkosarja- ja 6 pudotuspeliottelua. Blues vaihtoi hänet maaliskuussa 1998 San Jose Sharksin Todd Gilliin. San Josessa Murphy teki kauden 1998–1999 aikana 25 maalia, mutta tästä huolimatta yksikään NHL-joukkue ei enää kesällä 1999 tarjonnut hankalan ihmisen maineeseen joutuneelle Murphylle sopimusta. Lopulta marraskuussa Boston Bruins teki sopimuksen Murphyn kanssa. Murphy ei kuitenkaan tullut Bostonissakaan toimeen joukkuekavereidensa ja valmentajiensa kanssa, minkä vuoksi Bruins päätti helmikuussa hyllyttää hänet vain 26 pelatun ottelun jälkeen. Näissä otteluissa Murphy teki tehot 7+7.
Hyllyttämisen jälkeen Bruins asetti Murphyn waivers-listalle. Pitkään oikeaa laitahyökkääjää etsinyt Washington Capitals päätti lopulta palkata Murphyn, vaikka Murphyn maineen vuoksi hänen palkkaamistaan pidettiin riskinä. Murphy pelasi loppukauden Washingtonissa, teki runkosarjassa 29 ottelussa tehot 5+8 ja jäi pudotuspelien 14 ottelussa pisteittä..
Murphyn ura päättyi kaudella 2000–2001, kun Washington antoi Murphylle potkut. Potkujen syynä oli New Yorkissa tapahtunut välikohtaus, jonka päätteeksi Murphya lyötiin pullolla päähän. Ennen irtisanomista Murphy ehti pelata 14 ottelua, joissa hän teki tehot 1+5. Potkujen jälkeen Murphy lopetti uransa.
Myöhemmin Murphy on arvioinut tienanneensa NHL-urallaan yhteensä noin 15–20 miljoonaa dollaria.
Murphy pelasi Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa yhteensä kahdeksan ottelua. Lisäksi hän oli mukana nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 1986, jossa Kanada voitti hopeaa.
Murphy oli nopea luistelija, joka teki paljon maaleja. Murphy pelasi erityisen hyvin kovan paineen alla: hänen tekemistään 34 pudotuspelimaalista 10 oli ottelun voittomaaleja. Murphy ei kuitenkaan koskaan lunastanut niitä odotuksia, joita hänelle ensimmäisenä varatuksi tulemisen vuoksi asetettiin. Lisäksi Murphyn epäsopiva käyttäytyminen varjosti hänen saavutuksiaan pelaajana.
Peliuran jälkeen Murphy asui useita vuosia Etelä-Amerikassa. Hän toimi kaudella 2013–2014 kanadalaisen junioriseura Alliston Coyotesin päävalmentajana, mutta erosi tehtävistään kesken kauden. Eroamisen taustalla oli Coyotesin jäähallilla sattunut välikohtaus, jonka seurauksena New Tecumsethin kunta antoi Murphylle porttikiellon kaikkiin sen omistamiin liikuntakiinteistöihin.
Myöhemmin Murphy on viettänyt aikaansa elellen Pohjois-Ontarion kaduilla kodittomana. Urheilukanava TSN teki hänestä vuonna 2018 dokumenttielokuvan "Finding Murphy", jossa kuvataan hänen elämäänsä kaduilla. Kodittomuuden lisäksi Murphy on kärsinyt alkoholi- ja huumeongelmista ja saanut lyhyen vankeustuomion hotellihuoneen rikkomisesta.
Murphyn ja hänen perheensä mukaan hänen urallaan saamat aivotärähdykset ovat johtaneet hänen myöhempään tilanteeseensa. Murphy oli vuonna 2014 mukana joukkokanteessa, jossa ryhmä entisiä NHL-pelaajia vaati NHL:ltä korvauksia haitoista, joita heidän urallaan saamat aivotärähdykset ovat heille myöhemmin aiheuttaneet. Kanne kuitenkin hylättiin. Helmikuussa 2017 Murphy sai yhteensä yli satatuhatta dollaria entiseltä seuraltaan San Jose Sharksilta ja vakuutusyhtiö Chubbilta Kaliforniassa nostetun kanteen johdettua sovintoratkaisuun, mutta vuonna 2018 tehdyssä haastattelussa hän sanoi kaikkien näiden rahojen jo menneen. Murphyn perheenjäsenten mukaan erityisesti vuonna 1991 tapahtunut taklaus, jossa Detroitin Shawn Burr taklasi Murphya rajusti, johti selkeisiin muutoksiin Murphyn käyttäytymisessä.