Hoyt Axton
Hoyt Wayne Axton (25. maaliskuuta 1938 – 26. lokakuuta 1999) oli yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän itse koki olevansa lähinnä säveltäjä. Axtonin ura kesti 1960-luvulta 1990-luvulle. Axton oli monipuolinen säveltäjä, ja kirjoitti lauluja balladeista iloisiin ralleihin, folkia, countrya, bluesia ja rockia.
Useat hänen säveltämistään lauluista ovat tulleet tunnetuiksi muiden esittäminä. Näitä ovat esimerkiksi ”Lightning Bar Blues”, ”The Pusher”, ”Joy to the World”, ”Never Been to Spain” ja ”Greenback Dollar”. Suomalaisia cover-versioita hänen kappaleistaan ovat muun muassa ”Lightning Bar Blues” (Hanoi Rocks ja Juliet Jonesin Sydän, jälkimmäinen nimellä ”En etsi valtaa loistoa”) ja ”Greenback Dollar”, joka on tullut tunnetuksi Four Catsin kappaleena ”Suuret setelit”.
Hoyt Axton oli vanhempiensa John Axtonin ja Mae Boren Axtonin vanhin poika, syntynyt Duncanissa Oklahomassa. Isä oli laivastossa ja äiti englanninopettaja. Isä ryhtyi jalkapallovalmentajaksi, mistä johtuen perhe muutti Floridan Jacksonvilleen. Hoytin äidistä tuli biisintekijä, hän muun muassa teki yhdessä Thomas Durdenin kanssa Elvis Presleyn hitin ”Heartbreak Hotel”. Äiti oli pojalle musiikillisen innoituksenlähde. Hoyt soitti ensin klassista pianoa ja siirtyi sitten kitaraan. Pianotunneista Hoytin äiti muisteli, että pojalla oli tapana alkaa jammailla boogie'a kesken soittotunnin. Ensimmäisen oman kappaleensa hän sävelsi 15-vuotiaana. Myöhemmin myös Hoyt tuli säveltäneeksi biisin, joka päätyi Elviksen esittämäksi: ”Never Been to Spain”.
Perheen musiikkivaikuttajasta huolimatta Hoyt pyrki alun perin urheilijaksi. Hän pääsi Oklahoma State Universityyn jalkapallostipendillä, mutta ei jatkanut yliopistossa vaan siirtyi hetkeksi laivastoon. Mies jätti pian laivastonkin ja muutti länsirannikolle. Hän esiintyi San Franciscon ja Los Angelesin kahviloissa ja klubeilla. Vuonna 1962 hän sävelsi ensimmäisen hittinsä ”Greenback Dollar”. Hoytin innoittajana oli Woody Guthrie, ja Guthrien kappale ”I Don't Want Your Millions, Mister” vaikutti hittibiisin syntyyn. Samana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen albuminsa "The Balladeer".
Uransa aikana Axton julkaisi yli 20 levyä, mutta moni hänen säveltämistään kappaleista tuli tunnetuksi jonkun toisen esiintyjän tai yhtyeen cover-versiona. Vaikka itse oli tunnettu country-muusikkona, hän sävelsi erilaisia kappaleita bluesista rockiin. Rock-puolelta löytyy vaikkapa ”Never Gonna Work” "Explodes!"-levyltä. Yksi tunnetuimmista Axtonin säveltämistä kappaleista on ”Joy to the World”, jonka esitti ensimmäisen kerran Three Dog Night vuonna 1970. Jo vuonna 1971 laulusta teki version, Axton itse mukaan luettuna, kymmenen eri esiintyjää, Little Richard eräs näistä. Kappale alkaa sanoilla: ”Jeremiah was a bullfrog...” Suomeksi kappale on tehty muun muassa nimillä ”Sotilaat, kansat, maat” ja ”Savon heimo”. Kappale on päätynyt lukemattomiin elokuviin ja tv-sarjoihin.
”Joy to the Worldin” lisäksi moni muukin hänen kappaleistaan päätyi elokuvien soundtrackeille, kuten ”The Pusher” hard rock -yhtye Steppenwolfin esittämänä elokuvaan Easy Rider. Televisiossa tai elokuvissa on kuultu lisäksi ainakin ”Never Been to Spain”, ”Greenback Dollar”, ”Della and the Dealer” sekä ”Lightnin' Bar Blues”.
Hoyt Axtonin omalla nimellä menestyneitä kappaleita ovat esimerkiksi ”A Rusty Old Halo”, ”Della and the Dealer”, ”Boney Fingers”, ”When the Morning Comes” sekä ”Flash of Fire”. Axton sävelsi lauluja lisäksi yhteistyössä toisten kanssa, kuten Catherine Smithin kanssa tehty ”Flash of Fire”, David Jacksonin kanssa ”No No Song” ja Ken Ramseyn kanssa tehty suosittu ”Greenback Dollar”.
Axton kamppaili elämänsä aikana päihteiden ja kokaiinin kanssa. Päihdeaiheisia, yleensä varoittavalla sanomalla varustettuja lauluja hänellä oli useitakin: ”Snowblind Friend”, ”The Pusher”, ”Della and the Dealer” sekä ”No No Song”. Ringo Starrin levyltä "Goodnight Vienna" (1974) hitiksi tulleen, huumorilla asiaa käsittelevän ”No No Songin” alussa nainen tarjoaa marijuanaa kehumalla sen laatua, johon laulun päähenkilö vastaa: "”No no no no, I don't smoke it no more, I'm tired of waking up on the floor. No thank you please, it only makes me sneeze, and then it makes it hard to find the door”".
Hoyt Axton oli neljä kertaa naimisissa ja kolme kertaa eronnut. Hänen viimeinen vaimonsa oli Deborah Hawkins. Axtonilla oli yhteensä viisi lasta. Hoyt oli ennen Deborahia naimisissa Donna Robertsin kanssa. Donna soittaa pianoa joillakin Hoyt Axtonin leyillä. Myös heidän poikansa Matthew ”Matt” Axton on muusikko.
Axton sai vuonna 1996 aivoverenkiertohäiriön, jonka seurauksena hän joutui käyttämään suurimman osan ajasta pyörätuolia ja hänen terveytensä heikkeni. Hoyt Axton kuoli lokakuun 26. päivä 1999. Hän oli sitä edeltävän kahden viikon sisällä saanut kaksi vakavaa sydänkohtausta.
Axtonin näyttelijänura alkoi pienellä roolilla televisiosarja Bonanzassa vuonna 1976. Hänet nähtiin sivurooleissa tai vierailevana tähtenä tv-sarjoissa kuten The Bionic Woman, Sheriffi McCloud, Seitsemän veljeksen morsiamet, Murhasta tuli totta ja Yön kuumuudessa. Hänellä oli roolihahmoja elokuvissa kuten Musta ori, Riiviöt ja Mieletön keikka. Näistä menestyneimpiä lienevät Musta ori sekä Riiviöt (Gremlins). Hän teki myös joitakin tv-mainoksia.
Hoyt Axtonia itseään ei ole listattu versionesittäjänä. Jotkut Axtonin säveltämistä kappaleista esitti joku muu artisti ennen häntä, kuten Steppenwolf ”The Pusherin”, mutta Axton levytti kappaleen myös itse.