hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
I’ll Cry Instead
I’ll Cry Instead on The Beatles -yhtyeen kappale vuonna 1964 julkaistulta albumilta "A Hard Day’s Night". Sen kirjoitti kokonaan John Lennon, vaikka tekijätietoihin merkittiin myös Paul McCartneyn nimi. Kappaleen piti myös alun perin sisältyä "Yeah, yeah, tässä me tulemme" () -elokuvaan, mutta viime hetkellä kyseisen kohtauksen taustamusiikiksi valittiin ”Can’t Buy Me Love”, joka oli ollut hitti jo aiemmin.
Lennonin itse laulama kappale julkaistiin singlenä Yhdysvalloissa, missä se nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 25.
John Lennon kirjoitti kappaleen helmikuussa 1964, ja sen äänitti Norman Smith 1. heinäkuuta Abbey Road -studioilla Lontoossa samoissa sessioissa kappaleiden ”Matchbox” ja ”Slow Down” kanssa. Kappale jäi tarkoitettua lyhyemmäksi (1.44), sillä sen aiotun lopun äänittäminen osoittautui liian vaikeaksi. Koska Yhdysvalloissa oltiin halukkaita julkaisemaan kappale singlenä, liitettiin ensimmäinen säkeistö kappaleen loppuun, jotta siitä tulisi pidempi. Tätä yli kaksiminuuttista versiota käytettiin singlellä sekä "A Hard Day’s Night" -albumin Yhdysvaltain-painoksella.
”I’ll Cry Instead” sisältää vaikutteita rockabilly-musiikista. Tämä juontuu etenkin Paul McCartneyn walking bass -tyylisestä bassonsoitosta sekä George Harrisonin soittamasta Gretsch-kitarasta. Vaikutteita on myös country & western -musiikista, jonka fani erityisesti rumpali Ringo Starr oli. Sanoituksellisesti kappale käsittelee rakkaudellisista syistä tehtyä kostoa – aihe, jota Lennon tuli käyttämään lauluissaan myöhemminkin. Samantyylistä misogyniaa tuli sisältämään kappale ”Run for Your Life” ja vastaavaa turvattomuuden tunteen kuvausta kappaleet ”Help!” ja ”You’ve Got to Hide Your Love Away”. Lennonin vaimon Cynthian mukaan nämä kappaleet kuvastivat Lennonin turhatumista: vaikka hän oli miljoonien ihmisten idoli, hän oli menettänyt vapautensa, sekä hauskuuden, joka liittyi menneisiin aikoihin.
Kappale oli tarkoitus julkaista elokuvan "Yeah, yeah, tässä me tulemme" () eräässä kohtauksessa, mutta ohjaaja Richard Lesterin vaatimuksesta sen tilalle laitettiin ”Can’t Buy Me Love”:
Yhdysvalloissa ”I’ll Cry Instead” ilmestyi 26. kesäkuuta "A Hard Day’s Night" -albumin Yhdysvaltain-painoksella. Singlenä se ilmestyi 20. heinäkuuta 1964, samana päivänä kuin toinen single ”And I Love Her”. Se nousi Billboard-listan sijalle 25 ja pysyi listalla kaikkiaan seitsemän viikkoa. Myös Cashboxin (22.) ja Record Worldin (28.) listoilla kappale saavutti sijoitukset. Lisäksi B-puoli ”I’m Happy Just to Dance with You” menestyi pienimuotoisesti yltäen Billboard-listalla sijalle 95 ja Record World -listalla sijalle 103. Sekä single että albumi sisälsivät kappaleen keinotekoisesti pidennetyn version. Sen sijaan 20. heinäkuuta Yhdysvalloissa ilmestynyt uusi studioalbumi "Something New" sisälsi muokkaamattoman version.
Britanniassa kappaleen lyhyempi, muokkaamaton versio ilmestyi "A Hard Day’s Night" -albumin brittipainoksella 10. heinäkuuta 1964. Sitä ei julkaistu singlenä.
Laulusta ovat tehneet cover-version muun muassa Chet Atkins, Joe Cocker ja Billy Joel.
A-puoli
B-puoli
Gerald Lloyd-Verney
Gerald Lloyd-Verney (10. heinäkuuta 1900 – 3. huhtikuuta 1957) oli brittiarmeijan upseeri toisessa maailmansodassa ja yleni ennen kuolemaansa kenraalimajuriksi. Hän komensi 7. panssaridivisioona toisessa maailmansodassa.
Lloyd-Verney opiskeli Eton Collegessa. Hän liittyi 1919 grenadierkaartiin. Hän siirtyi 1928 Etelä-Australian kuvernöörin sotilasneuvonantajaksi. Hänet siirrettiin 1939 irlantilaiskaartiin. Hän oli toisen maailmansodan alun opettajana esikuntakoulussa Camberleyssä ennen kuin hänet siirrettiin irlantilaiskaartin 2. pataljoonan, joka vastaanotti juuri panssarikalustoa, komentaja 1940.
Lloyd-Vernon nimitettiin 1942 32. kaartinprikaatin komentajaksi ja edelleen 6. kaartin panssariprikaatin komentajaksi tammikuussa 1943. Hänet määrättiin 7. panssaridivisioonan komentavaksi kenraaliksi elokuussa 1944, kun Bernard Montgomery oli häntä esittänyt tehtävään. Hän oli 1. kaartinprikaatin komentajana Italiassa ja Itävallassa 1944–1945, ja hänet siirrettiin tehtävästä Wienin komendantiksi. Hän oli vielä 56. panssaridivisioonan komentajana vuodesta 1946 aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuoteen 1948.
Gerald Lloyd-Vernon aviotui 1926 Bicesterin paronin Vivian Smithin tyttären Joyce Sybil Vivian Smithin kanssa. Pariskunnalla syntyi poika ja tytär.
Pääte (macOS)
Pääte () on pääte-emulaattori, joka sisältyy macOS:ään. Se antaa käyttäjän kommunikoida tietokoneen kanssa komentoliittymän kautta. Päätteessä on käytössä myös välilehdet ja esimerkiksi sen fontteja ja värejä voi muokata.
Tuhannen voiton klubi
Tuhannen voiton klubi on raviurheilussa käytettävä nimitys ohjastajista, jotka ovat urallaan saavuttaneet tuhat voittoa. Mitään varsinaista kerhoa ei ole olemassa, mutta tuhat voittoa saavuttaneen raviohjastajan sanotaan yleisesti päässeen Tuhannen voiton klubiin. Ruotsin raviurheilussa vastaava tunnetaan nimellä "Tusenklubben".
Suomalaisista raviohjastajista tuhat voittoa saavutti ensimmäisenä Tuomo Mäkelä vuonna 1972. Vuoden 2012 loppuun mennessä kerhoon kuului yhteensä 43 ohjastajaa. Viimeisin tuhat voiton saavuttanut on Jukka-Pekka Kauhanen, joka sai määrän täyteen juhannuksena 2012 kotiradallaan Vieremällä. Nuorimpana tuhat voittoa on ajanut Veijo Heiskanen. Hän ylsi saavutukseen 25-vuotiaana vuonna 1984. Kaikki tuhat voittoa ohjastaneet ovat miehiä, naisohjastajista voitokkain on Marja-Leena Paavilainen 284:lla voitolla.
Suomalaisista eniten voittoja on vuoden 2012 loppuun mennessä ajanut Jorma Kontio. Hänellä on voittoja yli 9 000 ja Kontio on myös Pohjoismaiden voitokkain ohjastaja. Hän ohjasti ensimmäisen voittonsa vuonna 1966 ja on urallaan ajanut yli 40 000 ravilähtöä. Maailman voitokkain raviohjastaja on saksalainen Heinz Wewering, joka on saavuttanut urallaan yli 16 000 ykkössijaa.
Suomen Hippos siirtyi ATK-rekisteriin vuonna 1977, eivätkä sitä vanhemmat tilastot ole täysin paikkansapitäviä. Lisäksi Hippoksen tilastoista puuttuvat osittain Suomen ulkopuolella ajetut lähdöt ulkomaille rekisteröidyillä hevosilla.
Nuorisotyö
Nuorisotyö on kasvatustyötä. Kasvatus nuorisotyössä on nuoria sekä yksilöinä että yhteisön jäseninä kasvattavaa. Nuorisotyöllä tavoitellaan nuorten aktiivisen kansalaisuuden edistämistä, sosiaalista vahvistamista, nuorten kasvun ja itsenäistymisen tukemista sekä yhdenvertaisuutta, tasa-arvoa ja oikeuksien toteutumista. Nuorisolaki määrittelee nuorisotyön ja -politiikan kuuluvaksi kunnan tehtäviin sekä vastuun toteutuksesta kunnille, nuorisoyhdistyksille ja muille nuorisotyötä tekeville järjestöille.
Virallisesti Suomessa nuorisotyötä määrittää nuorisolaki ja sen lisäksi lastensuojelulaki, Suomen perustuslaki, kuntalaki, kirkkolaki ja yhdistyslaki sekä niihin liittyvät valtioneuvoston asetukset ja muut sitovat päätökset. Kansalaisjärjestöillä on omia määritelmiään nuorisotyöstä; ne kuitenkin yleensä noudattelevat edellä lueteltuja peruslinjauksia.
Nuorisotyö käsittää laajan kirjon erilaisia sisältöjä ja nuorisotyön toteuttajia ovat kuntaorganisaatioiden työntekijät sekä yhdistys- ja järjestötoimijat. Nuorisotyön toteutus jakautuu kahteen eri kategoriaan: ammatillisen osaamisen omaaviin palveluntuottajiin ja vapaaehtoistoimintaan perustuviin palveluihin. (Terveyden ja hyvinvoinnin laitos 2016 ; Soanjärvi 2011, 68.)
Ammatillista nuorisotyötä toteuttaa alalle soveltuvan koulutuksen saanut, palkallista työtä tekevä ammattilainen. Ammatillinen nuorisotyö perustuu kasvatukseen ja nuorten kohtaamiseen. (Soanjärvi 2011, 130.) Nuorisotyön ammattilainen lukeutuu ammattihenkilöiden piiriin, joilla on ilmoitusvelvollisuus lastensuojelutarpeen selvittämiseksi salassapitosäännösten estämättä kunnan sosiaalihuollosta vastaavalle toimielimelle. (Lastensuojelulaki 2007, 25§.)
Nuorisotyötä toteutetaan ehkäisevän työn ja korjaavan työn työottein. Ehkäisevä nuorisotyö on esimerkiksi erilaisten sosiaalisten ongelmien, kuten päihteiden käyttöön, rikolliseen käyttäytymiseen sekä erimuotoiseen syrjäytymiseen liittyvien ongelmien ennaltaehkäisyä (Mattila 2010, 14). Ehkäisevä työ ei ilmene aina kohdennettuna työnä jonkin teeman puitteissa, vaan voi olla yleisesti sosiaalisesti vahvistavaa sekä fyysistä ja psyykkistä terveyttä ja hyvinvointia lisäävää toimintaa. (Lundbom 2014, 10 - 11; Normann & Odell & Tapio & Vuohelainen 2015, 8 - 9.) Korjaavaa nuorisotyötä ovat esimerkiksi etsivä nuorisotyö ja nuorten työpajatoiminnat, vaikka niiden toteutukseen voi sisältyä myös ehkäisevän työn piirteitä (Gretschel & Junttila-Vitikka & Puuronen 2016, 120-121).
Vuoden 2011 alussa voimaan astuneessa nuorisolain muutoksessa on säädetty etsivästä nuorisotyöstä. Lain mukaan kunnat toteuttavat etsivää nuorisotyötä tai hankkivat sen palveluna. Etsivällä nuorisotyöllä tarkoitetaan erityisnuorisotyötä, jossa tavoitteena on olla läsnä nuorten keskuudessa, ja tarjota mahdollisuus turvalliseen ja luottamukselliseen aikuiskontaktiin. Etsivä nuorisotyö pyrkii auttamaan nuoria saavuttamaan tarvitsemansa palvelut, ja etsimään vastauksia nuorten mieltä askarruttaviin kysymyksiin. Ensisijaisena kohderyhmänä ovat alle 29-vuotiaat nuoret, jotka ovat koulutuksen tai työmarkkinoiden ulkopuolella tai jotka tarvitsevat tukea saavuttaakseen tarvitsemansa palvelut.
A32 (raitiovaunu)
A32 on Ruotsissa käytössä oleva raitiovaunumalli. Sen on valmistanut Bombardier, joka markkinoi sitä nimellä Flexity Swift. Vaunu on käytössä Tukholmassa Nockebybananilla sekä Tvärbananilla.
Johnny Handsome – kasvoton
Johnny Handsome – kasvoton on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut rikosdraama. Elokuvan pääosia esittävät Mickey Rourke, Ellen Barkin, Elizabeth McGovern, Morgan Freeman, Forest Whitaker, Lance Henriksen ja Scott Wilson. Elokuvan on ohjannut Walter Hill.
Ryöstökumppaniensa pettämä rikollinen (Rourke) joutuu vankilaan, jossa hän ilmoittautuu plastiikkakirurgin koekaniiniksi ja saa rujojen kasvojensa tilalle paremmat. Vapauduttuaan hän etsii entiset rikoskumppaninsa käsiinsä ja ryhtyy kostoon sen turvin, ettei häntä heti tunnisteta.
Elokuva ei menestynyt taloudellisesti. Vuoden 1994 Video-oppaassa Bello Romano antaa elokuvan VHS-versiolle kolme tähteä viidestä ja kutsuu sitä yksioikoiseksi hyvien näyttelijöiden väkivaltaviritelmäksi.
Vuoden kaupunkilainen
Vuoden kaupunkilainen on Suomen pääkaupunkiseudulla toimivan Kaupunkitoimittajien yhdistyksen vuosittain tekemä valinta.
Lullan Helo
Anna Elina Lullan Helo, o.s. "Valve" (22. elokuuta 1909 Valkeala – 4. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, näytelmäkirjailija ja sanoittaja, joka käytti salanimeä Kari Wilkman.
Lullan Helo oli naimisissa ministeri Johan Helon kanssa. Hän sanoitti salanimellä Kari Wilkman yhdessä Reino Helismaan kanssa Toivo Kärjen säveltämät kappaleet Tuopin jäljet ja Pigalle ja montmartti ja kirjoitti myös näytelmiä ja radiokuunnelmia.
Nimellä "Kari Wilkman":
Vladimir Odojevski
Vladimir Fjodorovitš Odojevski (; 13. elokuuta 1803 Moskova – 11. maaliskuuta 1869 Moskova) oli venäläinen kirjailija, filosofi ja musiikkikriitikko.
Vladimir Odojevski syntyi vanhaan ruhtinassukuun, joka sammui hänen kuollessaan. Hän opiskeli Moskovan yliopiston sisäoppilaitoksessa ja toimi sen jälkeen journalistina. Vuonna 1826 Odojevski muutti Pietariin, jossa hän työskenteli Yleisen kirjaston varajohtajana ja Rumjantsevin museon johtajana. Vuodesta 1861 lähtien hän oli senaattorina Moskovassa. Hän osallistui aktiivisesti aikansa yhteiskunnalliseen elämään, hyväntekeväisyyteen ja kansanvalistustyöhön. Pietarissa Odojevski tunnettiin hänen 1830–1840-luvuilla pitämästään kirjallisuussalongista, jonka kävijöitä olivat muun muassa Mihail Lermontov, Nikolai Gogol ja Aleksandr Puškin.
Odojevskin filosofiset ja esteettiset näkemykset ovat ristiriitaisia. Hän kasvoi rationalismin ja valistusfilosofian vaikutuksen alaisena, mutta kiinnostui sitten saksalaisesta idealismista, varsinkin Friedrich von Schellingista, ja myöhemmin Louis Saint-Martinin mystiikasta. Maailmankuvaltaan hän oli samanaikaisesti sekä zapadnikki että slavofiili.
Kirjailijana Odojevski tuotti valistushenkisiä satiireja, opettavaisia kertomuksia sekä romanttisia fantasiaromaaneita kuten "Improvizator" (”Improvisoija”, 1833), "Silfida" (”Sylfidi”, 1837), "Salamandra" (”Salamanteri”, 1840) ja "Kosmodrama" (1840). Hänen keskeneräiseksi jäänyt tieteisutopiansa "4338-i god" (”Vuosi 4338”) julkaistiin vuonna 1926. 1840-luvun puolivälin jälkeen hän luopui kirjallisesta toiminnasta.
Odojevski oli yksi venäläisen musiikkitieteen uranuurtajista. Hän oli ensimmäinen Mihail Glinkan tuotannon tutkija ja julkaisi kirjoituksia venäläisestä kansan- ja kirkkomusiikista sekä länsimaisista säveltäjistä. Musiikin aiheilla on näkyvä sija Odojevskin kaunokirjallisessa tuotannossa, ja hän sävelsi jonkin verran myös itse.
Odojevski vietti kesiään Viipurin lähellä omistamassaan Ronkaan kartanossa ja osasi jonkin verran suomen kieltä. Suomalaiseen kansanrunouteen hän tutustui Helsingin yliopistossa työskennelleen Jakov Grotin välityksellä.
Kirjailijan kaksiosaisen Salamanteri-romaanin päähenkilöitä ovat köyhä imatralainen poika Jaakko ja tämän nuoruudenystävä Elsa. Jaakko liittyy 1700-luvun alussa venäläisiin joukkoihin, joutuu Pietariin ja saa koulutuksen Hollannissa. Palattuaan takaisin hänestä tulee suuri herra ja yksi keisarin apulaisista. Elsa ei kuitenkaan pysty sopeutumaan Pietarin elämään ja palaa Imatralle. Myöhemmin hän ilmestyy Jaakolle salamanterina unessa ja auttaa tätä selviytymään vaikeuksistaan. Jaakko menee naimisiin venäläisen ylimysneidon kanssa, jolloin salamanteri kostaa julmasti.
Romaanissaan Odojevski tuo venäläiseen kaunokirjallisuuteen ensimmäisen kerran sivistyneen suomalaisen henkilöhahmon. Samalla hän toistaa suomalaisiin ennestään liitettyjä alkukantaisuuden ja noituuden teemoja. Suomalaiset ovat päähenkilöinä myös kirjailijan keskeneräiseksi jääneessä romaanissa ”Perhekirjeenvaihto” sekä humoristisessa pikku näytelmässä ”Mitenkä saisi päivällisen”.
S. J. Lehto
Sulho Johannes Lehto (9. huhtikuuta 1895 Loimaa – 2. helmikuuta 1968 Turku) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Lyyli Voutilainen
Lydia (Lyyli) Maria Voutilainen (20. syyskuuta 1891 Kotka – 28. lokakuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä "Outi".
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Outi":
Siiri Autiomäki-Paananen
Siiri Susanna Autiomäki-Paananen (22. lokakuuta 1896 Jalasjärvi – 23. joulukuuta 1969 Oulu) oli suomalainen Pylkönmäellä asunut opettaja, talonemäntä ja uskonnollinen kirjailija.
J. Mannermaa
Jooseppi (Juuso) Mannermaa, sukunimi aik. "Polkko" (28. toukokuuta 1885 Terijoki – 28. tammikuuta 1969 Järvenpää) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Lauri Pakkala
Lauri Ilmari Pakkala (3. marraskuuta 1924 Jalasjärvi – 12. heinäkuuta 1967 Ilmajoki) oli suomalainen kirjailija joka käytti myös nimimerkkiä Eljas Raesalo.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Eljas Raesalo":
Laulava salapoliisi
Laulava salapoliisi () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut draamakomedia, jonka on ohjannut Keith Gordon. Elokuvan pääosia esittävät Robert Downey Jr., Robin Wright Penn, Mel Gibson, Jeremy Northam, Katie Holmes, Adrien Brody, Jon Polito ja Carla Gugino. "Laulava salapoliisi" perustuu samannimiseen BBC:n minisarjaan. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Göran Tigerstedt
Tor Göran Tigerstedt (3. lokakuuta 1903 Helsinki – 2. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen ruotsin ja suomen kielellä kirjoittanut kirjailija.
Tigerstedtin vanhemmat olivat vuorihallituksen ylijohtajana ja valtiongeologina toiminut geologi ja dendrologi Axel Fredrik Tigerstedt ja Mary Helena Florence von Schulz. Hänen vanhempia veljiään olivat keksijä Eric Tigerstedt ja kirjailija Örnulf Tigerstedt. Göran Tigerstedt oli Yleisradion palveluksessa 1939–1952 ja kirjoitti radiokuunnelmia.
Kovat koppalakissa
Kovat koppalakissa () on vuosina 1995–1996 esitetty brittiläinen komediasarja poliisiaseman henkilökunnasta. Sarjan päähenkilöitä esittivät Rowan Atkinson, James Dreyfus, Mina Anwar, Rudolph Walker, Serena Evans, David Haig, Kevin Allen, Mark Addy, Joy Brook ja Lucy Robinson. Sarjan oli käsikirjoittanut Ben Elton ja ohjannut John Birkin. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta 14 jakson verran. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2.
Antti Eenokki Salo
Antti Eenokki Salo (11. tammikuuta 1867 Kauhajoki – 22. tammikuuta 1940 Kauhajoki) oli suomalainen maanviljelijä ja runoilija.
EmCe Solution Partner
EmCe Solution Partner Oy on suomalainen tietotekniikan palveluyhtiö. Sen asiakkaita ovat pienet ja keskisuuret yritykset. EmCen ohjelmistot perustuvat omaan tuotekehitykseen ja valittujen yhteistyökumppaneiden tuotteisiin (mm. Microsoft Dynamics NAV). Asiakasmäärällä mitattuna se on Suomen suurin Microsoft Dynamics NAV -toiminnanohjausjärjestelmien toimittaja.
EmCellä on yli 60 työntekijää neljässä toimipisteessä Helsingissä, Tampereella, Oulussa ja Lahdessa. Yhtiöllä on noin 1 500 asiakasta.
EmCen perustivat vuonna 1980 Stig Haglund ja Kåre Norrgård. Nykyinen toimitusjohtaja Markus Backlund aloitti tehtävässään vuonna 2008. EmCe on eräs Suomen vanhimmista kirjanpito-ohjelmistojen toimittajista.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1969–1970
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1969–1970 oli 30. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Kauden päätteeksi pelatussa loppusarjassa Tapion Honka voitti kolmannen peräkkäisen Suomen mestaruuden.
Hongan joukkue: Rauno Ailus, Jyrki Immonen, Jussi Keto, Heikki Kokko, Kari Lahti, Klaus Mahlamäki, Uolevi Manninen, Mauno Pennanen, Kari Rönnholm, Jaakko Stillman, Erkki Turunen.
In God We Trust (täsmennyssivu)
In God We Trust on Yhdysvaltain virallinen motto. Lisäksi se voi viitata ainakin seuraaviin:
Agnes Pakkala
Agnes Pamela Pakkala, kirjailijanimi Liisa Tervo (16. marraskuuta 1863 Oulu – 1. syyskuuta 1936 Oulu) oli suomalainen kirjailija.
Agnes Pakkalan vanhemmat olivat lukkari Samuli Tervo ja Maria Tervo. Hän oli naimisissa vuodesta 1889 kirjailija Teuvo Pakkalan kanssa.
Nokia 801T
Nokia 801T on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama joulukuussa 2011 julkaistu Kiinan markkinoille suunnattu teleskooppiantennilla varustettu älypuhelin, joka käyttää Symbian Anna-käyttöjärjestelmää. Kiinalainen teleoperaattori China Mobile markkinoi Nokia 801T-puhelinta.
HMS Terror
HMS Terror on ollut yhdeksän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Juho Karreinen
Juho Karreinen (18. huhtikuuta 1881 Helsinki – 15. kesäkuuta 1935 Polvijärvi) oli suomalainen kirjailija.
Tactical Force – erikoisjoukkue
Tactical Force – erikoisjoukkue on suoraan dvd:lle vuonna 2011 julkaistu kanadalainen toimintaelokuva. Sen pääosissa nähdään muun muassa WWE-painijatähti Stone Cold Steve Austin ja Michael Jai White. Elokuvan ikäraja on K-15.
Kapteeni Tate (Austin) ja hänen SWAT-iskuryhmänsä saavat hoidettavakseen kaupan panttivankitilanteen. Tate aluksi yrittää vastahakoisesti neuvotella tilanteessa kidnappaajan kanssa ohjekirjan mukaan mutta toiminnanmiehenä aikoo silti hoitaa tilanteen sillä tutummalla keinolla eli ammuskelulla. Myöhemmin tästä raivostuneena iskuryhmän pomo määrää kapteeni Taten ja hänen ryhmänsä palkattomalle vapaalle ja FBI:n pitämälle koulutukselle, jossa käsitellään vaihtoehtoisia ratkaisuja panttivankitilanteissa.
Iskuryhmä suunta syrjäiselle lentokonehallille harjoittelemaan iskuryhmän toimintaa harjoitteluaseilla ja paukkupanoksilla mutta he eivät ole yksin. Samaan aikaan kaksi rikollisjengiä ovat tulleet hakemaan salaperäistä esinettä, jota kummatkin jengit jahtaavat. Kun yksi iskuryhmän jäsen tapetaan, kapteeni Tate on tiukan tilanteen edessä, koska heillä ei ole oikeita aseita tai viestimiä ja rikollisjengit yrittävät keinolla millä hyvänsä tappaa Taten ryhmän ja hankkia salaperäisen esineen.
Heiko Vogel
Heiko Vogel (s. 21. marraskuuta 1975) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Tammikuusta 2018 lähtien hän on toiminut SK Sturm Grazin päävalmentajana.
Vogelin pelaajaura jäi vaatimattomaksi, ja hän edusti aikuisiällä vain SV Edenkobenia. Pelaamisen ohella hän opiskeli liikunnan opettajaksi ja liittyi vain 23-vuotiaana FC Bayern Münchenin valmennusorganisaatioon. Hän valmensi yhdeksän vuoden aikana Bayernin eri ikäluokkien junioreja U10-joukkueesta U17-joukkueeseen saakka. Tammikuussa 2008 hän siirtyi Thorsten Finkin apulaisvalmentajaksi FC Ingolstadtiin. Kaksikko luotsasi Ingolstadtin Regionalliga Südin hopealle, ja kauden päätteeksi seura nousi 2. Bundesliigaan. Finkin saatua potkut tehtävästään huhtikuussa 2009 myös Vogel jätti seuran.
Kesäkuussa 2009 Finkistä tuli sveitsiläisen FC Baselin päävalmentaja, ja Vogel siirtyi hänen apulaisvalmentajakseen. Finkin valmennustiimin johdolla Basel voitti kaudella 2009–2010 Sveitsin tuplamestaruuden ja jatkoi menestyskulkuaan 2010–2011 voittamalla toistamiseen liigamestaruuden.
Kausi 2011–2012 lähti myös Baselin osalta vahvasti käyntiin. Thorsten Fink jätti seuran lokakuussa ja siirtyi Hamburger SV:n päävalmentajaksi, ja Vogel otti valmennusvastuun FC Baselissa. Vogelin johdolla Basel jatkoi menestyksekästä syksyään sekä kotimaassa että Mestarien liigassa. Joulukuun alussa Vogel johdatti Baselin sensaatiomaiseen 2–1 voittoon Manchester Unitedista Mestarien liigan lohkovaiheessa. Voiton myötä Unitedin pelit päättyivät lohkovaiheeseen ja Basel eteni pudotuspeleihin. Loistavan menestyksen myötä Basel teki Vogelin kanssa kesään 2014 ulottuvan jatkosopimuksen joulukuussa 2011. Lopulta Baselin tie Mestarien liigassa katkesi neljännesvälierätappioon FC Bayern Münchenille yhteismaalein 7–1.
Sveitsin liigassa Basel varmisti Vogelin johdolla kolmannen perättäisen mestaruutensa, kun sillä oli vielä seitsemän ottelua pelaamatta. Baselin täydellinen kausi kotimaassa huipentui tuplamestaruuteen, kun cupin loppuottelussa kaatui FC Luzern maalein 4–2. Kausi 2012/13 alkoi Baselin osalta edellistä heikommin ja seura putosi Mestarien liigasta häviämässä playoffs-karsintakierroksella CFR Cluj'lle yhteismaalein 3–1. Kun syysmenestys kotimaassakin jäi heikoksi, erotti seurajohti Vogelin lokakuun puolivälissä 2012.
Lokakuussa 2013 Vogel palasi FC Bayern Münchenin organisaatioon U19-joukkueen valmentajaksi. Kesällä 2015 Vogel siirtyi Regionalligassa pelaavan Bayernin II-joukkueen päävalmentajaksi. Vogel luotsasi Bayernin Regionalligan kuudenneksi debyyttikaudellaan. Maaliskuussa 2017 seura erotti Vogelin.
Tammikuussa 2018 Vogelista tuli SK Sturm Grazin päävalmentaja kesään 2019 ulottuvalla sopimuksella.
Nokia X2-00
Nokia X2-00 on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama huhtikuussa 2010 julkaistu ja heinäkuussa 2010 myyntiin tullut matkapuhelin.
Nykysuomalaista - Contemporary Finnish
Nykysuomalaista - Contemporary Finnish on Soulset-yhtyeen ja Edward Vesala Jazz Bandin yhteisalbumi vuodelta 1969. Levy julkaistiin Soulsetin jo hajottua syksyllä 1969. Levyn esitykset ovat yhtyeen viimeiset levytykset. Levyn äänitti Erkki Hyvönen.
Vähäsinisiipi
Vähäsinisiipi ("Brephidium exilis") on pohjoisamerikkalainen sinisiipilaji ja maailman pienikokoisin päiväperhonen.
Pieni, yläpinnaltaan kuparinruskea perhonen, jonka siipien tyviosassa on sinistä väriä. Siipien reunus on valkoinen ja etenkin takasiivessä siihen liittyy mustia täpliä. Siipien alapinta on tyviosasta harmaa ja kärkiosasta ruskea. Takasiiven keskellä on kolme mustaa pilkkua ja rivi mustia, valkokeskustaisia täpliä siiven ulkoreunassa. Siipiväli on 12–20 mm, mutta jopa alle 10 mm kokoisia yksilöitä esiintyy.
Vähäsinisiipeä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosista Keski-Amerikan poikki Yhdysvaltojen eteläosiin Kaliforniasta Texasiin. Vaeltaneita yksilöitä tavataan aina Oregonin korkeudella saakka. Levinneisyytensä pohjoisemmissa osissa lentoaika on heinäkuusta syyskuuhun, etelämpänä laji lentää ympäri vuoden.
Suolapitoista ja emäksistä maaperää suosiva perhonen, jonka tyypillisiä elinympäristöjä ovat merenrannat, autiomaat ja suolaisten soiden ympäristöt. Koiraat lentävät kasvillisuuden joukossa aktiivisesti etsimässä naaraita. Naaras laskee munansa erityisesti ravintokasvin lehtien yläpinnoille. Kotelo talvehtii.
Toukka on polyfagi, joka elää erityisesti savikoilla ("Chenopodium") ja maltsoilla ("Atriplex").
Pages
Pages on Applen kehittämä tekstinkäsittely- ja sivuntaitto-ohjelma. Se on osa macOS:ille ja iOS:ille iWork-toimisto-ohjelmistopakettia, johon kuuluu Numbers ja Keynote. Pagesin ensimmäinen versio julkistettiin 11. tammikuuta, 2005. Pages 4 julkaistiin 6. tammikuuta. 2009, osana iWork-pakettia. 27. tammikuuta. 2010, Apple julkisti uuden version Pagesista iPadille aivan uudella kosketuskäyttöliittymällä. 31. toukokuuta. 2011, Apple päivitti iOS-version 1.4:ään, mahdollistaen käytön myös iPhonella ja iPod Touchilla.
Apple on markkinoinut Pagesia helppokäyttöisenä ohjelmana, joka mahdollistaa käyttäjien luoda nopeasti dokumentteja kotitietokoneillaan. Useita Applen suunnittelemia malleja, sisältäen erilaisia teemoja (kuten kirjeitä, ansioluetteloita, julisteita sekä luonnoksia) on sisällytetty Pagesiin.
Aleksanteri Järvenpää
Aleksanteri Järvenpää (2. toukokuuta 1856 Isojoki – 10. kesäkuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen kirjapainotyöläinen ja kirjailija. Hän kirjoitti kertomuksia ja pakinoita nimimerkeillä "A. J. Moukari" ja "Wihwilä".
Järvenpään vanhemmat olivat talollinen Juho Järvenpää (sukunimi alk. Kantinkoski) ja Greeta Liisa Sakarintytär. Järvenpään isä oli velkaantunut maanviljelijä ja hän oli äitinsä kuoltua ruustinna-tätinsä kasvattina. Järvenpää aikoi kansakoulunopettajaksi mutta ei päässyt Jyväskylän opettajaseminaariin. Hän työskenteli sitten Weilin & Göösin kirjapainoissa Jyväskylässä 1876–1883 ja Helsingissä 1883–1916 toimien viimeksi varastonhoitajana.
Järvenpää oli Suomen työväen valtuuskunnan jäsen 1893–1899. Hän kuului Työmies-lehden perustajiin ja toimi lehden avustajana 1898–1916. Järvenpää kirjoitti työväenlehtiin satiireita ja pakinoita nimimerkillä "A. J. Moukari".
Järvenpää kuului niiden 10 kirjapainotyöntekijän ryhmään joka kustansi vuonna 1889 Minna Canthin novellit "Lain mukaan" ja "Kauppa-Lopo" yhteisniteenä nimellä "Kansan ääniä". Hän oli kirjeenvaihdossa tästä asiasta Canthin kanssa ja on myös otaksuttu että Järvenpää kävi muutakin kirjeenvaihtoa Minna Canthin kanssa käyttäen nimimerkkiä "Mystico". Toisaalta on myös esitetty että nimimerkki "Mystico" olisi ollut kuopiolainen sanomalehtimies ja näyttelijä Kaarlo Frisk (1860–1921).
Aleksanteri Järvenpää oli naimisissa kaksi kertaa:
Nimimerkillä "Wihwilä":
Oiva Korhonen
Oiva Korhonen (28. heinäkuuta 1928 Suonenjoki – 27. toukokuuta 1992 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Korhosen vanhemmat olivat työmies Kalle Korhonen ja Elin Emilia Karhunen. Hän toimi peruskoulunopettajana muun muassa Taivalkosken Metsäkylässä ja Jokijärvellä 1974–1980.
Calvary Episcopal Church
Calvary Episcopal Church -nimisiä episkopaalisia kirkkorakennuksia on Yhdysvalloissa useita:
Lizard Dusk
Lizard Dusk on suomalaisen metallimusiikkia soittavan Tracedawn-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistaan 15. helmikuuta 2012 Skandinaviassa ja 17. helmikuuta muualla maailmassa. "Lizard Dusk" on yhtyeen ensimmäinen albumi uuden laulajan Niko Kalliojärven kanssa. Kappaleesta ”Breed Insane” on tehty myös musiikkivideo.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 43.
Matthew Etherington
Matthew Etherington (s. 14. elokuuta 1981) on englantilainen jalkapalloilija, jonka tämänhetkinen joukkue on Stoke City.
Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut aikaisemmin seuroissa Peterborough United, Tottenham Hotspur, lainasopimuksella Bradford Cityssä, sopimuksella taas West Ham Unitedissa ja nykyisessä seurassaan Stoke Cityssä.
Narvskajan metroasema
Narvskaja () on Pietarin metron asema Kirovin-Viipurin linjalla. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955. Asema sijaitsee asemien Kirovski zavod (etelässä) ja Baltijskaja (pohjoisessa) välissä Pietarin ydinkeskustasta lounaaseen.
Asema sijaitsee 52 metrin syvyydessä. Maanpäällinen sisäänkäynti on rakennettu uusklassiseen tyyliin ja siinä on kupoli. Alun perin asemahallin päässä oli Josif Stalinia esittävä mosaiikki, joka piilotettiin näkyvistä vuonna 1961. Asemahallin arkadit on koristeltu 48 korkokuvalla, jotka esittävät 12 eri ammattia. Liukuportaiden yllä aseman sisäänkäynnillä on korkokuva "Kunnia työlle".
Apeiron Kirjat
Apeiron Kirjat on suomalainen kirjankustantamo, joka julkaisee mannermaista filosofiaa ja lacanilaiseen psykoanalyyttiseen tutkimuskenttään kuuluvaa kirjallisuutta. Se on julkaissut mm. Slavoj Žižekin ja Maurice Blanchotn teosten suomennoksia.
Numbers
Numbers on Applen kehittämä taulukkolaskentaohjelma osana iWorkiä, Pagesin ja Keynoten kanssa. Numbers 1.0 julkaistiin 7. elokuuta 2007, joten se on uusin ohjelma iWork-paketissa. 27. tammikuuta 2010 Apple julkisti uuden version Numbersista iPadille aivan uudella kosketuskäyttöliittymällä.
Toisin kuin perinteiset taulukkolaskentaohjelmat kuten Microsoft Excel, Numbers käyttää "free-form ”canvas”" -lähestymistapaa, joka alentaa taulukot yhdeksi monesta erilaisesta mediatyypistä.
Baltijskajan metroasema
Baltijskaja () on Pietarin metron Kirovin-Viipurin linjan asema. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955. Asema sijaitsee asemien Narvskaja ja Tehnologitšeski institut välissä. Asema on nimetty läheisen Baltian rautatieaseman mukaan.
Paljasjaloin törmäyskurssilla
Paljasjaloin törmäyskurssilla () on saksalaisen näyttelijän ja ohjaajan Til Schweigerin elokuva vuodelta 2005.
Kyseessä on romanttinen komedia, joka kertoo Nickistä (Til Schweiger), hedonistisesta poikamiehestä, joka rakastuu Leilaan (Johanna Wokalek), mielisairaalasta karanneeseen potilaaseen. Schweiger oli myös mukana käsikirjoituksen teossa.
Nick Kellerin (Til Schweiger) elämää voi tuskin kutsua hyvin järjestetyksi. Hän kompuroi väliaikaisesta työstä toiseen ja hänellä on erittäin vakavia ongelmia Heinrichin, rikkaan ja vaikutusvaltaisen isäpuolensa, kuten myös veljensä Viktorin kanssa. Nickin viimeisin väliaikainen työ on siivoojana psykiatrisella klinikalla, missä hän estää paljasjalkaisen potilaan Leilan (Johanna Wokalek) itsemurhan. Leilan tarina on myös monimutkainen; ensimmäiset yhdeksäntoista vuotta Leilan elämästä hänen äitinsä piti häntä kotona eristyksissä muusta maailmasta. Äidin kuoleman jälkeen hänet on viety sairaalaan, josta hän haluaa päästä pois. Mieleltään Leila on yhä lapsi, hän ottaa esimerkiksi todesta kaiken mitä hänelle kerrotaan eikä hän pidä fyysisestä kontaktista tuntemattomien kanssa.
Odottamaton seuraus Nickin teosta on se, että Leila seuraa häntä salaa, yöpuvussa ja paljain jaloin, ilmestyen yöllä hänen ovelleen. Leilan kieltäytyessä jatkuvasti palaamasta takaisin klinikalle hän ja Nick lähtevät yhdessä matkalle osallistuakseen Viktorin häihin – Nickin entisen tyttöystävän kanssa. Matkan aikana heidän suhteensa syvenee merkittävästi. Vakavien perhekeskeisten riitojen jälkeen Nick yrittää jälleen saada Leilan takaisin sairaalaan, mutta hänen täytyy tunnustaa itselleen rakastuneensa tähän.
Nick pidätetään kidnappauksen yrittämisestä ja Leila viedään takaisin klinikalle. Nick teeskentelee olevansa mieleltään sairas, jotta voisi mennä sinne hänen luokseen, mutta vasta Leilan yritettyä uudelleen itsemurhaa hänen lääkärinsä antaa siihen luvan.
Viimeinen kohtaus näyttää heidät molemmat ostoksilla supermarketissa kahdeksan kuukautta myöhemmin, jolloin heidät molemmat on päästetty klinikalta.
Suomen kirkkohistoriallinen seura
Suomen kirkkohistoriallinen seura (SKHS) – Finska kyrkohistoriska samfundet (FKHS) on kirkkohistorian alan tieteellinen seura, joka järjestää esitelmätilaisuuksia ja julkaisee oman alansa tutkimusta. Seura on muun muassa Tieteellisten seurain valtuuskunnan ja kirkkohistorian kansainvälisen kattojärjestön CIHEC:n jäsen.
Seuralla on kaksi julkaisusarjaa. Toimitusten sarjassa on julkaistu itsenäisiä kirkkohistoriallisia tutkimuksia vuodesta 1895. Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirjaa taas on julkaistu vuodesta 1911. Vuosikirjaa edelsi vuosina 1892–1910 aikakauskirja "Suomen kirkkohistoriallisen seuran pöytäkirjat liitteineen – Finska kyrkohistoriska samfundets protokoll och meddelanden". Julkaisusarjojen ulkopuolella seuran hankkeena on syntynyt Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721, jonka Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran biografiakeskus toimitti verkkohakuteokseksi vuonna 2011.
Seura järjestää kuukausittain esitelmätilaisuuksia yliopiston lukukausien aikana sekä vuosittaisen kevätretken. Vuodesta 2001 lähtien seura on järjestänyt noin joka toinen vuosi Kirkkohistorian päivän, johon seuran jäsenet kokoontuvat vaihtuvan teeman ympärille linkittyvän keskustelun merkeissä. Aiheina Kirkkohistorian päivässä ovat tähän mennessä olleet Kirkko ja 1960-luku (2001), Kirkko ja keskiaika (2003), Baltian kirkkohistoria (2005), Sukupuoli ja uskonto 1800–1900-luvulla (2006), Arkkipiispa Martti Simojoki (1908–1999) 100 vuotta (2008), Verkostot historiassa (2010) sekä Yksilö ja kristinuskon historia (2013). Seuran vuosijuhla on vuodesta 1898 lähtien järjestetty Pyhän Henrikin päivänä 19. tammikuuta. Vuoden 2009 lopussa seuralla oli 670 jäsentä, joiden joukossa oli 11 kunniajäsentä.
Ajatus kirkkohistoriallisesta seurasta virisi papiston keskuudessa 1880-luvun loppupuolella, jolloin luterilainen kirkko oli voimakkaan arvostelun kohteena. Papisto halusi puolustaa kirkkoa, ajaa kirkollisia uudistuspyrkimyksiä ja toteuttaa fennomaanista ohjelmaa kirkon piirissä. Yksityisissä pappeinkokouksissa valmisteltiin kahden erillisen seuran perustamista, ja vuonna 1889 tehtiin Kuopion pappeinkokouksessa päätös Suomalaisen Teologisen Kirjallisuusseuran ja Suomen kirkkohistoriallisen seuran perustamisesta. Senaatti vahvisti seurojen säännöt vuonna 1891.
Suomen kirkkohistoriallisen seuran ensimmäisessä johtokunnassa toimi puheenjohtajana professori Herman Råbergh ja sihteerinä pastori Adolf Neovius. Muut jäsenet olivat Helsingin lääninvankilan saarnaaja pastori Elis Bergroth, käytännöllisen teologian professori Otto Immanuel Colliander, Uudenkaupungin kirkkoherra rovasti Johan Antero Cederberg, Jyväskylän seminaarin johtaja professori Karl Gabriel Leinberg ja Hämeenlinnan lyseon uskonnonlehtori Johan Samuel Pajula. Paitsi papistoa seuran johtohenkilöissä oli teologisen tiedekunnan ja koululaitoksen edustajia.
Luutalätkää
Luutalätkää () on vuonna 2002 kuvattu romanttinen komediaelokuva, joka keskittyy curlingiin. Elokuvan pääosia esittävät Paul Gross, Connor Price, Leslie Nielsen, Peter Outerbridge, Jed Rees, Kari Matchett, Molly Parker, Polly Shannon, Michelle Nolden ja James Allodi. Elokuvan on ohjannut Paul Gross. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Norjan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Norjan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Norjaa Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkueen paras sijoitus on 6 sija vuodelta 1990. Tällä hetkellä joukkue kuuluu 1. divisioonaan.
Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja
Suomen kirkkohistoriallisen seuran vuosikirja – Finska kyrkohistoriska samfundets årsskrift on vuodesta 1911 lähtien ilmestynyt kirkkohistorian alan tieteellinen aikakauskirja, jota julkaisee Suomen kirkkohistoriallinen seura. Vuosikirjassa julkaistaan vertaisarvioituja tutkimusartikkeleita sekä katsauksia ja arvosteluja. Kielinä ovat suomen ja ruotsin ohella lähinnä englanti ja saksa.
Vuosikirjaa edelsi vuosina 1892–1910 aikakauskirja "Suomen kirkkohistoriallisen seuran pöytäkirjat liitteineen – Finska kyrkohistoriska samfundets protokoll och meddelanden", jossa julkaistiin Suomen kirkkohistoriallisen seuran kokousten pöytäkirjat sekä kokouksissa pidetyt esitelmät. Seuran sihteeri, professori Jaakko Gummerus esitti johtokunnan kokouksessa toukokuussa 1911, että aikaisempi lukuvuosittain ilmestynyt julkaisusarja muutettaisiin vuosikirjaksi, joka ilmestyisi kalenterivuosittain. Johtokunta hyväksyi esityksen, minkä johdosta esitelmät ja tutkimusartikkelit siirtyivät liitteistä kirjan alkuun pääasiaksi ja pöytäkirjat vastaavasti liitteiksi.
Vuosikirjan historiassa 1920-luku oli synkkä kausi. Vuosina 1921–1929 ei painettu kirjasarjaa lainkaan, koska vähäiset taloudelliset resurssit pakottivat seuran keskittymään itsenäisten tieteellisten teosten kustantamiseen. Lisäksi Gummeruksen siirtyminen piispaksi ja uuden sihteerin, professori Martti Ruuthin lukuisat muut tehtävät haittasivat seuran julkaisutoimintaa.
Seuran apulaissihteerinä toiminut ylioppilas Martti A. Ruuth, sittemmin tohtori Martti Ruutu, auttoi julkaisusarjan uuteen nousuun 1930-luvun aikana. Hän toimitti nopeassa tahdissa 1920-luvulla rästiin jääneitä niteitä. Martti Ruudun kauden jälkeen vastuu julkaisusarjan toimittamisesta palasi muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta pitkäksi aikaa seuran sihteerille. Erityisen pitkään, lähes neljännesvuosisadan, toimittajana oli seuran sihteeri Hannu Mustakallio, joka jätti tehtävän vuonna 2003 siirtyessään Joensuun yliopiston kirkkohistorian professoriksi.
Kirja-arvostelut tulivat vuosikirjaan 1970-luvulla, ja sittemmin niiden merkitys on tasaisesti kasvanut. Ne saivat rinnalleen myös historiaa koskettavia kulttuuriarvioita 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä, kun dosentti Mikko Ketola ja dosentti, sittemmin professori Tuija Laine toimittivat vuosikirjaa. Seuran sihteerin ja vuosikirjan toimittajan tehtävät ovat olleet jälleen erilliset vuodesta 2007. Vuosikirjan historian aikana monet niteet ovat ilmestyneet kaksois- tai kolmoisnumerona, mutta vuosikirjasta 2002 lähtien julkaisu on ilmestynyt vuosittain. Nykyisin toimittajina ovat teologian tohtori Piia Latvala ja teologian maisteri Olli Lampinen-Enqvist.
Haapaniemi (Jyväskylä)
Haapaniemi on Jyväskylän kaupunginosa (aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan taajama). Haapaniemi on myös kyseisessä kaupunginosassa sijaitseva asumalähiö sekä Päijänteessä oleva niemi, jolla asuma-alue sijaitsee.
Alun perin Vaajakosken alue on kuulunut pääosin Haapaniemen rekisterikylään. Haapaniemen rekisterikylä oli pohjois-eteläsuunnassa pitkä maa-alue, joka ulottui Vuoritsalon saaren eteläpuolelta maantieteellisen Haapaniemen ja Vaajakosken rantojen kautta pohjoiseen aina Kivilammen tienoille saakka. Sahatoiminnan ja asutuksen laajetessa Naissaaren ja Vaajavirran tienoilla alettiin näitä seutuja kutsua Haapakosken kyläksi, ja Haapaniemi alkoi vähitellen tarkoittaa suunnilleen nykyistä Haapaniemen kaupunginosaa, erityisesti niemeä ja sen eteläkärkeä.
Haapaniemen postinumeroalueeseen kuuluu niemen kärjessä olevat alueet, niemen ja Väinölän välissä sijaitseva Iso-Haapasaari sekä Vuoritsalon saari ja muutama muu pieni saari niemen eteläpuolella. Iso-Haapasaaressa on luontopolku, joka esittelee alueen pienehköjä lehtoja, rantamaisemia, vanhaa metsää ja niittyjä sekä kallioalueita.
Sammallahti ja Varaslahti ovat teollisuus- ja asuinalueita, jotka kuuluvat Vaajakosken postinumeroalueeseen, kuten myös Varassaari.
Haapaniemessä sijaitsevat Noukanniemen veneilykeskus, Savutuvan Apaja, SOS-nuorisokoti ja Haapaniemen koulu. Sammallahden alueella entisissä Vaajakosken tehtaiden rakennuksissa sijaitsevat Palloilukeskus Hutunki sekä Pikvalin ja Hikinoron tuotantolaitokset. Varassaaren entisissä tehdasrakennuksissa toimii Yrityssatama Amiraali, joka koostuu erilaisista pienyrityksistä.
Haapaniemessä toimi nuorisoseura yli sadan vuoden ajan, mutta se lopetti toimintansa vuonna 2011. Haapaniemen postikonttori avattiin tammikuussa 1980. Se on myöhemmin lakkautettu ja lähin asiamiesposti sijaitsee nykyisin Jyskässä.
Kiovan taistelu
Kiovan taistelu oli Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu ukrainalaisen Kiovan kaupungin hallinnasta toisessa maailmansodassa 23. elokuuta – 26. syyskuuta 1941.
Heinäkuun 1941 lopulla Saksan keskustan armeijaryhmän nopea eteneminen itärintaman keskiosassa ja suuret tasangot etelän armeijaryhmän välirajalla mahdollistivat lähes koko Neuvostoliiton Kiovan kaupungin ympäristöön ryhmittyneen Luoteisrintaman kohtaamisen. Puna-armeijan Umanin taistelussa kärsimät panssarivaunu- ja kuljetusvälinetappiot estivät joukkojen tehokkaan siirtämisen, mutta siitä huolimatta alueella olleet joukot aiheuttivat vakavan uhan saksalaisten etenemiselle. Keskittymä oli suurin itärintaman puna-armeijan ryhmityksistä.
Hitler keskeytti 3. elokuuta etenemisen kohti Moskovaa keskittäen joukkoja Kiovan kukistamiseen. Direktiivin No. 34 täydennys julkaistiin 12. elokuuta, ja siinä esitettiin kompromissi Kiovan ja Moskovan suuntien välillä. 2. ja 3. panssariryhmä pidettiin keskustan armeijaryhmässä eikä niitä siirretty alkuperäisen suunnitelman mukaisesti pohjoiseen ja etelään. Lisäksi pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmä siirrettiin keskustan armeijaryhmään, kunhan armeijaryhmä olisi saavuttanut suunnitellut tavoitteensa. Kolme panssariryhmää johtaisia lopullista marssia Moskovaan.
Heinz Guderianin 2. panssariryhmä hyökkäsi 7. syyskuuta pohjoisesta Kiovan itäpuolen Romnyä kohti. Ewald von Kleistin 1. panssariryhmä hyökkäsi 10. syyskuuta etelästä Kiovan itäpuolelle.
Neuvostoliittolaisten komentaja Semjon Budjonnyi huomasi jo varhain uhkaavan mottivaaran ja suunnitteli vetäytymistä. Josif Stalin kielsi vetäytymisen.
Taistelussa Gerd von Rundstedtin johtamat 2. armeija ja 2. panssaridivisioona yhdessä 6. ja 17. armeijan kanssa onnistuivat lyömään Mihail Kirponosin komentamat Neuvostoliiton joukot, joihin kuuluivat muun muassa Neuvostoliiton 5., 37., 26., 21., ja 40. armeija. Kirponos kaatui taistelussa yrittäessään vetäytyä joukkoineen. Panssariryhmät kohtasivat toisensa 14. syyskuuta ja sulkivat Kiovan mottiin viisi armeijaa.
Saksalaiset ottivat taistelussa 665 000 vankia ja saivat tuhansittain tykkejä ja liki 900 panssarivaunua.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1974
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1974 pelattiin Leningradissa, Neuvostoliitossa. Turnauksen isäntämaa Neuvostoliitto voitti jokaisen pelinsä.
Difluorikarbeeni
Difluorikarbeeni (CF) on karbeeneihin kuuluva yhdiste. Muiden karbeenien tavoin se on erittäin reaktiivinen yhdiste ja esiintyy lähinnä välituotteena.
Suurimmilla osilla karbeeneista on alimman energian omaavalla perustilassaan triplettitilaisena. Fluoriatomit kuitenkin stabiloivat singlettitilan luovuttamalla elektroniparin tyhjälle d-orbitaalille. Perustilan ja ensimmäisen triplettitilan välinen energiaero on 56,6 kcal/mol. Elektroniparien luovuttamisen vuoksi difluorikarbeeni on vain kohtalaisen voimakas elektrofiili, useimmat karbeeneista ovat elektrofiileina voimakkaampia. Täten difluorikarbeeni on huomattavasti stabiilimpi kuin muut halogeeniatomin sisältävät karbeenit.
Difluorikarbeenin valmistamiseen on useita eri tapoja. Näitä ovat esimerkiksi difluorikloorimetaanin dehydrohalogenointi käyttäen emäksenä alkoksideja tai alkyylilitiumyhdisteitä, fluorattujen orgaanisten yhdisteiden, kuten heksafluoripropyleenioksidin, perfluorisyklopropaanin, tetrafluorieteenin ja natriumklooridifluoriasetaatin, termolyysillä sekä elohopean, tinan, kadmiumin, piin ja fosforin organometalliyhdisteistä.
Difluorikarbeenia käytetään pääasiassa alkeenien syklopropanointiin. Hyvin elektronirikkaat ja siten nukleofiiliset alkeenit reagoivat helposti difluorikarbeenin kanssa muodostaen difluorisyklopropaanirakenteen. Vähemmän nukleofiiliset alkeenit reagoivat sen kanssa kuitenkin vasta korotetussa lämpötilassa. Yhdiste reagoi myös imiinien kanssa muodostaen atsiridiinin johdannaisia.
New Yorker
New Yorker voi tarkoittaa seuraavia:
J. Edgar
J. Edgar on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Clint Eastwood Dustin Lance Blackin laatimasta käsikirjoituksesta. Elokuva käsittelee FBI:n johtajan J. Edgar Hooverin elämää, muun muassa hänen väitettyä homoseksuaalisuuttaan.
Bajaj Auto
Bajaj Auto on intialainen ajoneuvojen valmistaja. Yrityksen perusti rajasthanilainen Jamnalal Bajaj 1930-luvulla. Yrityksellä on tuotantolaitoksia Chakanin alueella Punessa, Walujissa Aurangabadin lähellä ja Pantnagarissa Uttarakhandissa. Bajaj Auto valmistaa autoja, skoottereita, moottoripyöriä sekä autoriksoja. Yritys julkaisi vuoden 2012 alussa Bajaj RE60 -automallin, jonka hinnaksi arvioitiin noin 2 750 Yhdysvaltain dollaria.
Sitoutumattomat ja kolmannen puolueen ehdokkaat Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2012
Tämä artikkeli kertoo virallisista ja mahdollisista sitoutumattomista ja kolmannen puolueen ehdokkaista Yhdysvaltain presidentinvaaleissa vuonna 2012.
"Kolmas puolue" on termi, jolla viitataan Yhdysvalloissa muihin kuin kahteen pääpuolueeseen, demokraattiseen ja republikaaniseen puolueeseen. Termillä kuvataan pääasiassa joko suurimpia pienpuolueita tai kaikkia pienpuolueita.
"Sitoutumaton" on henkilö, joka pyrkii virkaan ilman minkään puolueen tukea.
Luettelossa "ehdokas" tarkoittaa henkilöä, joka on valittu puolueen presidenttiehdokkaaksi. "Mahdollinen ehdokas" taas tarkoittaa henkilöä, joka on ilmoittanut pyrkivänsä puolueen ehdokkaana presidentiksi. "Ei osallistu" taas tarkoittaa, että henkilö on kampanjoinut presidentiksi, mutta luopunut kilpailusta.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1977
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1977 pelattiin Tšekkoslovakiassa ja ne olivat ensimmäiset viralliset nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Neuvostoliitto voitti turnauksen voittaen jokaisen pelinsä. Isäntämaa Tšekkoslovakia oli pronssilla. Hopea joukkue Kanadaa edusti edellisvuoden Memorial Cupin voittaja Hamilton Fincups.
Surf Ninjas
Surf Ninjas on vuonna 1993 kuvattu toimintakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Ernie Reyes, Jr., Ernie Reyes, Sr., Nicolas Cowan, Rob Schneider, John Karlen, Kelly Hu, Tone Loc, Leslie Nielsen ja Neal Israel. Elokuvassa kaksi surffaajaa yrittävät kaataa diktaattorin saatuaan selville olevansa Etelä-Kiinan merellä sijaitsevan saaren prinssejä. Elokuvan on ohjannut Neal Israel.
Marco Reus
Marco Reus (s. 31. toukokuuta 1989 Dortmund, Nordrhein-Westfalen, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Bundesliiga-joukkue Borussia Dortmundia. Hän on pelannut 34 ottelua Saksan maajoukkueessa kesäkuun 2018 loppuun mennessä ja tehnyt niissä kymmenen maalia.
Marco Reusin pelipaikka Dortmundissa on muodostelmassa 4-2-3-1 keskikentän vasen laita. Hän on nopea sekä erittäin tekninen ja maalivainuinen. Hänet tunnetaan erityisesti hyvästä tekniikastaan, yllättävistä laukauksistaan ja tarkoista vapaapotkuistaan. Hänen vahvuuksiaan ovat rytminvaihdosten ja keskitysten lisäksi kaukolaukaukset.
Marco Reus pelasi vuodet 2006–2009 Rot Weiss Ahlenin joukkueessa.
Borussia Mönchengladbach tarjosi Rot Weiss Ahlenille miljoona euroa Reusista ja hän siirtyi Bundesliigaan neljän vuoden sopimuksella 25. toukokuuta 2009.
Reus teki 4. tammikuuta 2012 viiden vuoden sopimuksen Borussia Dortmundin kanssa 17,1 miljoonalla eurolla. Hän teki 10. helmikuuta 2015 Dortmundin kanssa uuden sopimuksen, joka kestää vuoteen 2019.
Reus pelasi Saksan maajoukkueessa aiemmin numerolla 21 mutta Miroslav Klosen lopetettua maajoukkueuransa numero 11 vapautui Reusille. Hän on pelannut 34 A-maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Reus teki debyyttinsä 11. elokuuta 2009 Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ystävyysottelussa Turkkia vastaan. Hän pelasi ensipelinsä A-maajoukkueessa 7. lokakuuta 2011 Turkkia vastaan.
Reus ei päässyt vuonna 2014 Brasilian MM-kilpailuihin loukkannuttuaan ystävyysottelussa Armeniaa vastaan. Ranskan EM-kilpailut 2016 menivät myös häneltä ohi, kun hän ei ehtinyt parantua Saksan cupin jälkeen ajoissa kisoihin.
Päivitetty 31.5.2016
Osakan pörssi
Osakan pörssi () on Japanin toiseksi suurin pörssi. Se perustettiin kesäkuussa 1878.
Osakan pörssi ilmoitti vuoden 2011 lopussa yhdistyvänsä Japanin suurimman pörssin, Tokion pörssin, kanssa. Yhdistymisellä pörssit pyrkivät vastaamaan rahoitusalan kasvavaan kilpailuun. Japanin markkinaviranomainen hyväksyi yhdistymisen heinäkuussa 2012. Yhdistyminen toteutui vuoden 2013 tammikuussa. Käytännössä pörssien yhdistymisessä saavutettiin seitsemän miljoonan jenin säästöt toimien integroinnin johdosta Tokion pörssin sulauduttua osaksi Osakan pörssiä.
Yhdistymisen seurauksena syntyi Japanin pörssi (JPX). Tammikuussa 2016 JPX-pörssissä listattujen yritysten markkina-arvoksi laskettiin 4 522 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Japanin pörssi on maailman kolmanneksi tai neljänneksi suurin arvopapereiden markkinapaikka.
Perimmäinen Pohjola
Perimmäinen Pohjola () on vuonna 2010 julkaistu Hugleikur Dagssonin sarjakuva-albumi. Teos ilmestyi suomeksi 2011 Atenan kustantamana.
Bombayn pommi-iskut 1993
Bombayn pommi-iskut 1993 tapahtuivat Intian Bombayssa eli nykyisessä Mumbaissa 12. maaliskuuta 1993. Isku sisälsi 13 pommi-iskua. Rikollispomo Dawood Ibrahimin, jota ei ole saatu kiinni, uskotaan olleen iskujen suunnittelija. Iskujen uskotaan olleen kosto Baburin moskeijan tuhosta vuonna 1992.
Voimakas autopommi räjähti kello 13.30 Bombayn pörssin kellarissa ja 28-kerroksinen rakennus vaurioitui pahoin. Muita kohteita olivat muun muassa Chhatrapati Shivajin kansainvälinen lentoasema ja Air Indian toimisto. Kello 15.40 mennessä oli räjähtänyt yhteensä 13 pommia.