hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Risatauti
Risatauti eli imusolmuketuberkuloosi on tuberkuloosibakteerin aiheuttama krooninen rauhastulehdus. Varsinkin kaulan rauhaset turposivat ja puhkesivat. Risatautiset lapset olivat kalpeita ja laihoja. Nykyisin tautia ei enää esiinny.
J. L. Runeberg kärsi lapsuudessaan risataudista, ja se hidasti hänen kehitystään niin, että hän oppi kävelemään vasta 3–4-vuotiaana.
Gunnar Calenius
Gunnar Villehard Calenius (14. marraskuuta 1896 Helsinki – 18. kesäkuuta 1964) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.
Gunnar Caleniuksen vanhemmat olivat puutarhuri Johan Calenius ja Olga Cavén. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoalalla ja sai säveltaiteellista yksityisopetusta. Calenius esiintyi Helsingissä Kaivohuoneen Operettiteatterissa 1916 ja Apollo-teatterissa 1920–1921 ja sittemmin kiertueilla. Myöhemmin hänet kiinnitettiin Suomalaiseen Oopperaan, jossa hän oli esiintynyt ensi kerran helmikuussa 1921 kappaleessa "Taikahuilu". Caleniuksen aktiivinen kausi Suomalaisessa Oopperassa kesti vuodesta 1926 vuoteen 1957.
1930-luvun taitteessa Calenius levytti kymmenkunta laulua. Hän näytteli muutaman sivuroolin suomalaisissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla.
Trans-Charter
Trans-Charter (; IATA: FZ, ICAO: TCH) oli venäläinen lentoyhtiö. Helmikuussa 1994 perustettu yhtiö kuljetti matkustajia ja rahtia tilauslennoilla. Sen kotikenttä oli Vnukovon lentoasema Moskovassa. Se lopetti toimintansa vuonna 1999.
Trans-Charter käytti toimintansa aikana seuraavia 21 lentokonetta.
Keneman piirikunta
Keneman piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Itäisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu lännessä Pujehunin ja Bon piirikuntiinan, pohjoisessa Tonkoilin ja Konon sekä idässä Kailahunin piirikuntaan. Etelässä naapureina ovat Liberian Grand Cape Mountin ja Lofan piirikunnat.
Keneman piirikunnan pinta-ala on 6 053 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on myös maakuntakeskuksena toimiva Keneman kaupunki (200 354 as., 2015). Muista kaupungeista mainittakoon väkilukunsa tai liikenteellisen sijaintinsa puolesta alueellisesti merkittävät Blama, Boajibu, Joru, Panguma, Tongo ja Yomboma.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 227 428 as. (1963), 266 636 as. (1974), 337 055 as. (1985), 497 948 as. (2004) ja 609 873 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Keneman piirikunnassa asui 8,6 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Väestön suurin etninen ryhmittymä ovat mendet, mutta myös fulbet (fulat), mandingot, konot ja temnet kuuluvat piirikunnan väestökirjoon. Köyhyys on erittäin yleistä (61,6 % väestöstä). Piirikunnan ruokahuolto on puutteellista, ja krooninen aliravitsemus on yleistä (mitattu taso 41,1 %, 2015). Vuonna 2015 raportoitu lapsikuolleisuus oli hälyttävän suuri (22,4 %), mikä oli huomattavasti Sierra Leonen jo erittäin korkeaa maakohtaista arvoa korkeampi.
Seudun keskeisiä elinkeinoja ovat kaivostominta (timanttikaivokset), maanviljelys, metsäteollisuus ja tähän liittyvä pienteollisuus. Piirikunnan alueelta tuotetaan muun muassa kaakaota, kahvia, palmuöljyä ja öljypuun siemeniä, huonekaluja ja puukaiverrustöitä. Vuonna 2011 väestöstä 46,5 prosenttia sai päätoimeentulonsa maataloudesta. Seudun vuosisademäärä on keskimäärin 2001–3000 millimetriä.
Keneman piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 17 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat:
Joni Jaako
Joni Jaako (s. 24. helmikuuta 1986 ) on ruotsalainen juoksija. Hän kilpailee keskimatkojen juoksussa ja pikajuoksussa. Jaako edustaa Finspångs AIK:ta.
Jaako sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2006 Moskovassa. Barcelonan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010 Jaako ei päässyt jatkoon alkueristä.. Ruotsin-mestaruuden Jaako on voittanut kaksi kertaa.
Lähde
Antero Pärssinen
Juho Antero Pärssinen (s. 12. maaliskuuta 1937 Pyhäjärvi Vpl) on suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana.
Antero Pärssinen syntyi Toivo Pärssisen ja Aino Inkisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on Seija Eronen.
Pärssinen tuli ylioppilaaksi Lauttakylän yhteiskoulusta 1957 ja valmistui Kadettikoulusta 1960. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1971 ja Maanpuolustuskurssin 1986. Pärssinen toimi opetusupseerina Porin prikaatissa vuodesta 1960 ja sitten vuodesta 1962 opetusupseerina ja vuonna 1965 komppanianpäällikkönä 2. Erillisessä autokomppaniassa. Samasta vuodesta alkaen hän oli komppanianpäällikkö Karjalan jääkäripataljoonassa, opetusupseeri Kadettikoulussa Pärssinen oli 1967–1969, toimistoupseeri Helsingin sotilaspiirin esikunnassa 1971–1972 ja toimistoesiupseeri Pääesikunnassa 1972–1978. Oltuaan vielä Pääesikunnan erityistehtävissä Pärssinen siirtyi Hämeen Ratsujääkäripataljoonan komentajaksi 1979. Kadettikoulun apulaisjohtajana hän toimi vuodesta 1981, Kainuun prikaatin komentajana vuodesta 1984 Heikki Koskelon jälkeen ja ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1991 vielä Päällystöopiston johtajana vuodesta 1988.
Pärssinen ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1977 ja everstiksi 1984.
Pärssinen oli SUL:in liittovaltuuston jäsen 1981–1982, Suomen hiihtoliiton liittovaltuuston jäsen 1984–1990, Finlandia-hiihdon puheenjohtaja 1995–1999 ja SLU:n hallituksen jäsen 1997–1999.
Kommola
Kommola () on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängöllä yhdeksän kilometriä Kapriosta etelään.
Kaprion kihlakunnan Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan nimellä "Kumolovo" Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa se esiintyy muodossa "Kumaloua". Kantaväestön lisäksi kylässä asui muutamia uudisasukkaita Jääskestä.
Pietari I lahjoitti Kommolan lähikylineen arkkiatri Johann Blumentrostille, joka rakennutti sinne kartanon. Myöhemmin se siirtyi baltiansaksalaiselle Gersdorffin suvulle. 1800-luvulla tilalle pystytettiin juhlava päärakennus, jonka suunnittelijana pidetään Vincent Berettiä. Vuonna 1902 kartanon osti sisäasianministeriön kansliapäällikkö Konstantin Veimarn.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Kommolan kartanossa asui venäläisten lisäksi 11 vatjalaista ja 16 savakkoa. Vuonna 1862 mainitaan myös Kommolan kylä, jossa oli 17 taloa. Kylässä oli 115 ja kartanossa 29 asukasta. Kartanon yhteydessä toimi viinatehdas.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Kommolan kartanossa toimi maatalouskommuuni. Nykyään siitä on jäljellä päärakennuksen rauniot, muutamia sivurakennuksia ja puiston jäänteet.
Vuonna 1986 lakkautettu Kommolan kylä kuuluu nykyään Lommahan yhteyteen. Kaprion kunnan yleiskaavassa suunnitellaan kylän perustamista uudelleen. Lähistöllä sijaitsee harrastuskäytössä oleva epävirallinen Kommolan lentokenttä.
Joint Expeditionary Force
Joint Expeditionary Force (JEF) on Yhdistyneen kuningaskunnan johtama kansainvälinen kriisinhallintaan keskittynyt nopean toiminnan joukko. Valtio aloitti joukkojen perustamisen vuonna 2012. Joukkoihin kuuluu Yhdistyneen kuningaskunnan lisäksi Tanska, Viro, Latvia, Liettua, Norja ja Alankomaat. Joukkojen on tarkoitus olla toimintavalmis vuoteen 2018 mennessä. Joint Expeditionary Force on tarvittaessa koottava joukko, eikä sillä ole pysyvää yksikköä.
Helmikuussa 2017 Suomen puolustusministeri Jussi Niinistö kertoi Suomen olevan liittymässä joukkoihin mahdollisesti yhdessä Ruotsin kanssa. Suomi liittyi JEF-joukkoihin kesäkuun lopussa 2017.
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2017
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2017 järjestettiin Jyväskylässä 18.–19. helmikuuta 2017. Kilpailut järjestettiin Hipposhallissa ja järjestävänä seurana oli Jyväskylän Kenttäurheilijat.
Juri Šardakov
Juri Leonidovitš Šardakov (, s. 14. maaliskuuta 1990, Serov, Sverdlovskin alue Neuvostoliitto) on venäläinen puolustajana pelaava jääpalloilija, joka edustaa Habarovskin SKA-Neftjanikia.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Viimeinen isku
Viimeinen isku ("The Set-Up") on Robert Wisen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1949. Nyrkkeilyaiheisen film noirin on käsikirjoittanut Art Cohn, ja se pohjautuu runoilija Joseph Moncure Marchin vuonna 1928 julkaisemaan runoelmaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Robert Ryan, Audrey Totter, George Tobias, Alan Baxter ja Wallace Ford.
Elokuvassa uraansa päättävä nyrkkeilijä (Ryan) nousee vielä kerran kehään, muttei tiedä että mafia on maksanut hänen managerilleen ottelun häviämisestä. 72-minuuttisen, ottelua edeltäviin tapahtumiin ja itse otteluun keskittyvän elokuvan tapahtumat kulkevat ”reaaliajassa” ilman ajallisia siirtymiä.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Viimeisen iskun" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kailahunin piirikunta
Kailahunin piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Itäisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu lännessä Keneman piirikuntaan ja pohjoisessa Konon piirikuntaan. Koillisessa naapurina on Guinean Nzérékorén alue ja idässä Liberian Lofan piirikunta. Kailahunin piirikunnan pinta-ala on 7 985 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus on Kailahunin kaupunki. Muista paikkakunnista mainittakoon Buedu, Daru, Giehun, Koindu, Pendembu ja Segbwema.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 150 236 as. (1963), 180 365 as. (1974), 233 839 as. (1985), 358 190 as. (2004) ja 525 372 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Koinadugun piirikunnassa asui 7,4 prosenttia Sierra Leonen väestöstä.
Kailahunin piirikunnassa on pienen mittakaavan kaivostoimintaa. Maatalous muodostaa kuitenkin päätoimeentulon jopa 89,4 prosentille väestöstä. Maataloustuotannon myytävät päätuotteet ovat kahvi, kaakao ja riisi. Lehmiä oli 0,8 prosentilla, lampaita 6 prosentilla ja vuohia 11 prosentilla kotitalouksista. Seudun vuosisademäärä on 2001–3000 millimetriä vuodessa ja luonto on pääsääntöisesti savannin tai metsän peitossa. Vuosien sisällissodan (1991–2002) jälkeen alue on topipunut hitaasti ja on yhä Sierra Leonen köyhinpiä piirikuntia. Väestöstä 60,9 prosenttia eli köyhyydessä (2011). Krooninen aliravitsemus on mittausten mukaan hyvin yleistä (41,8 %, vuonna 2011) ja lapsikuolleisuus on ollut (18,6 %, vuonna 2013) maan muutenkin erittäin korkeaa yleistä tasoa suurempaa.
Piirikuntakeskus Kailahun sijaitsee Luawan päällikkökunnassa (81 610 as., 2015), vain noin kolme kilometriä kilometriä Guinean rajan eteläpuolella. Kailahunista on linnuntietä 82 kilometriä aluekeskus Kenemaan (länsilounaassa), 294 kilometriä pääkaupunki Freetowniin (lännessä) ja noin 60 kilometriä Guinean lähimpään piirikuntakeskukseen Guéckédouhun (koillisessa) sekä 41 kilometriä Liberian Lofan piirikunnan Foyaan (idässä). Länsi-Afriken ebolaepidemian (2014–2015) synnyinseudut osuivat lähiseudulle Guinean puolelle, ja ennen kuin tämä Länsi-Afrikan terveydenhuollolle uusi tappava tauti Guineassa tunnistettiin maaliskuussa 2014, se oli levinnyt myös rajan yli etelään. Kului runsas 1,5 vuotta (marraskuuhun 2015), ennen kuin epidemia saatiin loppumaan Sierra Leonessa.
Piirikunnan länsiosassa Bunumbun kaupungissa ennen sisällissotaa toiminutta, mutta levottomuuksien vuoksi aluekeskus Kenema siirrettyä opettajakorkeakoulua (Bunumbu Teachers College, BTC; perustettu 1933) on pyritty palauttamaan seudulle ja opetukselle on haettu myös yliopistostatusta.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 14 päällikkökuntaan (), jotka ovat:
Alexander Zitouni
Alexander Zitouni (s. 2. maaliskuuta 1992 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalais-ruotsalainen jääpalloilija. Hän muutti jo lapsuudessaan Ruotsiin, jolloin hän muutti äitinsä kanssa Härnösandiin. Jääpallossa hän on edustanut Ruotsin nuorten ikäkausimaajoukkueissa ja vuodesta 2017 Yhdysvaltain maajoukkuetta. Zitouni on pelannut Ruotsin Elitserieniä IFK Vänersborgin riveissä.
Jääpalloa Zitouni on pelannut nuoruudestaan asti, juniorina Härnösands AIK:ssa. Pääosan jääpallourastaan hän on pelannut IFK Vänersborgin Elitserien-joukkueessa.
Zitouni pelasi vuosina 2007-2015 Ruotsin U15-, U17-, U19- ja U23-jääpallomaajoukkueissa. Amerikkalaiset halusivat saada Zitounin joukkueeseensa jo aiemmin, koska hänellä syntymäpaikkansa perusteella oli mahdollisuus saada Yhdysvaltain kansalaisuus, mutta vasta vuoden 2017 kisoihin hän valitsi Yhdysvaltain joukkueen. Ensimmäisen maalinsa Yhdysvalloille Zitouni teki sijoitusottelussa Kazakstania vastaan.
Venäläinen poliittinen neuvottelukunta
Venäläinen poliittinen neuvottelukunta (, ) oli vuonna 1919 Pariisissa toiminut venäläisten valkoisten emigranttien perustama elin, joka pyrki toimimaan Venäjän sisällissodan valkoisten hallitusten yhteisenä edustajana suhteessa ulkovaltoihin. Neuvottelukunnan perusti Vasili Maklakov, jonka Venäjän väliaikainen hallitus oli syksyllä 1917 nimittänyt viimeiseksi Pariisin-lähettilääkseen. Neuvottelukunnan muut johtavat jäsenet olivat entinen keisarikunnan aikainen ulkoministeri Sergei Sazonov, entinen väliaikaisen hallituksen pääministeri Georgi Lvov, valkoisten Arkangeliin perustaman ”Pohjois-Venäjän hallituksen” johtaja Nikolai Tšaikovski ja poliittinen aktivisti Boris Savinkov. Sazonov oli ryhmän johtava hahmo. Neuvottelukunta perustettiin eri tietojen mukaan joko vuoden 1918 lopulla tai tammikuussa 1919. Se edusti virallisesti kaikkia Venäjän valkoisia hallituksia ja piti yhteyttä muun muassa kenraali Anton Denikiniin Etelä-Venäjällä ja amiraali Aleksandr Koltšakiin Siperiassa, mutta toimi kuitenkin itsenäisesti.
Venäläisen poliittisen neuvottelukunnan päätavoitteena oli päästä edustamaan Venäjää Pariisin rauhankonferenssissa, mihin ympärysvallat eivät kuitenkaan sitä huolineet. Venäläinen poliittinen neuvottelukunta pyrki yhteistyöhön myös Suomen hallituksen kanssa, mutta kieltäytyi tunnustamasta Suomen itsenäisyyttä, koska sen mukaan vain perustuslakia säätävä kansalliskokous sai päättää valtakunnan jakamisesta. Lokakuussa 1919 neuvottelukunta taipui suosittamaan Suomen itsenäisyyden tunnustamista, jotta Suomi saataisiin tukemaan kenraali Nikolai Judenitšin hyökkäystä Pietariin, mutta valkoisten ”korkeimmaksi johtajaksi” julistettu amiraali Koltšak pysyi taipumattomana.
R. S. Halonen
Reino Sakari (R. S.) Halonen (14. toukokuuta 1915 Sortavala – 2. heinäkuuta 1975 Aitoo) oli suomalainen tekniikan tohtori ja Teknillisen korkeakoulun ensimmäinen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen professori.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1935 ja aloitti samana vuonna opiskelun TKK:n maanmittausosastossa. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1941 ja väitteli tohtoriksi 1951.
Fotogrammetriaan hän sai kosketuksen opiskeluaikanaan työskennellessään harjoittelijana Puolustusvoimien topografikunnassa. Diplomi-insinööriksi valmistuttuaan hän työskenteli Puolustusvoimien pääesikunnan topografian laitoksen toimistoinsinöörinä sekä sivutoimisena fotogrammetrian ja maanmittausopin assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Hän kehitti menetelmiä ilmakuvauksen hyödyntämiseksi maastokartoitusta tehtäessä. Hänen asiantuntemustaan käytettiin sodan aikana, ja menetelmät otettiin yleiseen käyttöön sodan jälkeen, kun Suomen peruskartoitus aloitettiin 1949.
Vuosina 1947–1949 hän oli professori Bertil Hallertin tutkimusassistenttina Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa Tukholmassa. Suomeen palattuaan hän toimi ensin lehtorina ja vuodesta 1956 dosenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1960 Teknilliseen korkeakouluun perustettiin fotogrammetrian professorin virka, jonka ensimmäiseksi haltijaksi hänet nimitettiin. Hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa saakka.
Hän oli Teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston johtajana kahteen otteeseen 1961–1968 ja 1973–1974. Vuosina 1970–1973 hän oli Teknillisen korkeakoulun vararehtori.
Hänen useimmat julkaisunsa ovat fotogrammetrian alalta. Hän kirjoitti myös paljon opiskelija- ja koulutuspolitiikasta. Hän oli The Photogrammetric Journal of Finland -julkaisun päätoimittaja 1968–1975.
Hän sai useita kunnia- ja ansiomerkkejä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Hänellä oli myös paljon luottamustehtäviä ja kunniajäsenyyksiä alan järjestöissä. Hänet muun muassa kutsuttiin Suomen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seuran kunniajäseneksi seuran täyttäessä 40 vuotta 1971.
Sotilasarvoltaan hän oli insinöörikapteeni.
Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 60-vuotiaana kesämökillään Luopioisten Aitoossa.
Scala (Italia)
Scala on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 1 500 asukasta, ja sen pinta-ala on 13,86 neliökilometriä.
Scala on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Cetara
Cetara on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30 km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 2 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 4,97 neliökilometriä.
Cetara on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Vietri sul Mare
Vietri sul Mare on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 5 km Salernosta länteen. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden koilliskulmassa. Kunnassa on noin 8 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 9,52 neliökilometriä.
Vietri sul Mare on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Positano
Positano on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 10 kilometriä Sorrentosta itään. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 4 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 8,65 neliökilometriä.
Positano on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde.
Transeuropean Airlines
Transeuropean Airlines (; IATA: UE, ICAO: TEP, kutsukoodi: TRANSEURLINE) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1996 perustettu yhtiö lensi tilauslentoja ulkomaille vuokraten aluksi kalustonsa muilta yhtiöiltä tarpeen mukaan. Sen kotikenttä oli Šeremetjevon lentoasema Moskovassa.
Vuonna 1999 laivastoon kuului neljä Il-68:aa ja yksi Tu-154M. Yhtiöllä oli aikomuksena ostaa kaksi Il-96-300:aa, mutta sen sijaan se päätyi ostamaan uuden Tu-204-100:n ja tilasi toisen. Sitä ei kuitenkaan ehditty toimittaa, sillä yhtiö lopetti toimintansa kesäkuussa 2000.
Transeuropean Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia yhdeksää lentokonetta.
Kemotrofi
Kemotrofit ovat eliöitä, jotka saavat energiansa hapetusreaktiossa ympäristönsä elektronien luovuttajilta. Nämä molekyylit voivat olla orgaanisia (kemo-organotrofit) tai epäorgaanisia (kemolitotrofit). Kemotrofin päämäärä on erilainen kuin fototrofin, joka hyödyntää auringon energiaa. Kemotrofit voivat olla joko autotrofeja tai heterotrofeja. Kemotrofeja löytyy yleensä merten pohjista, missä auringon valo ei tavoita niitä, koska ne eivät ole riippuvaisia auringon valosta. Meren pohjalla on usein vedenalaisia tulivuoria, jotka korvaavat auringon lämmön.
Alun perin termi tarkoitti erilaista merkitystä, se otettiin nykyiseen käytäntöön Lwoffin ja yhteistyökumppaneiden toimesta (1946).
Kemoautotrofit (tai kemotrofinen autotrofi) (kreikan kemo = kemiallinen, auto = itse, trofia = ravinto), sen lisäksi, että saavat energiaa kemiallisista reaktioista, synteyttävät kaikki tarvittavat orgaaniset yhdisteet hiilidioksidista. Kemoautotrofit käyttävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkivetyä, elementillistä rikkiä, rautaioneja sekä myös molekyylimuotoista vetyä ja ammoniakkia. Suurin osa niistä on bakteereja ja arkeoneja, jotka elävät elinkelpoisissa ympäristöissä, kuten syvän meren venttiileissä ja ovat ensisijaisia tuottajia sellaisissa ekosysteemeissä. Kemoautotrofit kuuluvat yleensä muutamaan ryhmään: metanogeenit, halofiilit, rikin hapettajat ja pelkistäjät, typen hyödyntäjät anaerobisen ammoniumtypen hapettajat ja korkeassa lämpötilassa ja happamassa ympäristössä viihtyvät eliöt. Esimerkiksi yksi näistä yksisoluisista eliöistä on Sulfobodus. Kemolitotrofien lisääntyminen voi olla erittäin nopeaa, kuten "Thiomicrospira crunogena", jonka tuplaantumisaika on noin tunti.
Termin "kemosynteesi" otti vuonna 1897 käyttöön saksalainen kasvitieteilijä Wilhelm Pfeffer. Hän tarkoitti termillä energian tuottamista epäorgaanisia aineita hapettamalla, yhdistettynä autotrofeihin - joita nykyisin kutsutaan nimellä "kemolitoautotrofi". Myöhemmin termiin ovat sisältyneet myös kemo-organotrofit, jolloin kemosynteesi voidaan nähdä synonyyminä kemoautotrofille.
Kemoheterotrofit (tai kemotrofiset heterotrofit) (kreikan kemo = kemiallinen, hetero = toinen, trofia = ravinto) eivät voi muuntaa hiiltä muodostamaan niiden omia orgaanisia yhdisteitä. Kemoheterotrofit voivat olla kemolitoheterotrofeja, jotka hyödyntävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkiä, tai kemo-organoheterotrofeja, jotka hyödyntävät orgaanisia energian lähteitä, kuten hiilihydraatteja, rasvoja ja proteiineja.
Pertti Vuolento
Pertti Matti Juhani Vuolento (s. 16. maaliskuuta 1939 Enso) on suomalainen upseeri, joka toimi Kainuun prikaatin komentajana ja Taistelukoulun viimeisenä johtajana.
Vuolento syntyi everstiluutnantti Eero Vuolennon ja Esteri Vesan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 on Raili Wilkki.
Vuolento tuli ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta 1958 ja valmistui Kadettikoulusta 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973 ja Maanpuolustuskurssin 1987. Vuolento toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1961–1966, opetusupseerina Kadettikoulussa 1966–1971, taktiikan opettajana Taistelukoulussa 1973–1978 ja toimistopäällikkönä Itä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa 1978–1980. Pataljoonan komentaja ja esikuntapäällikkö Karjalan prikaatissa Vuolento oli 1980–1982 ja osastopäällikkö Pääesikunnassa ensin 1982–1988 ja toiseen otteeseen 1990–1992. Kainuun prikaatia Vuolento komensi vuodesta 1988 vuoteen 1990 Antero Pärssisen jälkeen. Taistelulukoulun johtajana hän toimi 1992 ja sitten Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodesta 1993 vuoteen 1994, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Vuolento ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1988.
Toyota C-HR
Toyota C-HR on Toyotan vuodesta 2016 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016. Mallin muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä 2014 näytteillä olleeseen konseptiautoon. Nimi C-HR tulee sanoista "Coupé High-Rider". Kiinassa mallia myydään nimellä Toyota Izoa.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä C-HR sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Moottorivalikoimassa on neljä bensiinimoottoria: turboahdettu 1,2-litrainen (116 hv), 1,5-litrainen, 1,8-litrainen hybridi (122 hv) ja 2,0-litrainen. 1,5-litraista myydään vain Indonesiassa, 2,0-litraista puolestaan Yhdysvalloissa. 1,2-litraisen yhteyteen on saatavana neliveto.
Tolidiini
Tolidiini viittaa kahteen saman aineen isomeeriin:
Tretyakovo Airlines
Tretyakovo Airlines (koko nimeltään Tretyakovo Air Transport Company, ; ICAO: TKO) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1997 perustetun yhtiön solmukohdat olivat Moskovan Domodedovon ja Tretjakovon lentoasemat. Se kuljetti matkustajia ja rahtia tilauslennoilla.
Tretyakovo Airlinesin toimilupa peruttiin 30. tammikuuta 2003 edellisen vuoden lopulla sattuneen onnettomuuden vuoksi.
Tretyakovo Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia 11 lentokonetta ja helikopteria.
Klooripropaanihappo
Klooripropaanihappo viittaa kahteen saman aineen isomeeriin:
Filet-O-Fish
Filet-O-Fish on McDonald's-ravintoloissa saatavilla oleva kalahampurilainen. Siinä on hampurilaissämpylän välissä paneroitu turskapihvi, tartarkastiketta ja cheddar-juustoa. Hampurilaisen lanseerasi McDonald'sin franchising-omistaja Lou Groen Cincinnatissa, Ohiossa vuonna 1962.
Anisidiini
Anisidiini voi viitata johonkin seuraavista orgaanisista yhdisteistä:
Karl Hisinger
Karl Hising, aateloituna vuodesta 1784 Hisinger (20. marraskuuta 1738 Fagervik – 10. syyskuuta 1805 Vaasa) oli suomalainen Vaasan hovioikeuden varapresidentti.
Hisingerin vanhemmat olivat Fagervikin ruukinpatruuna, Kalmarin rykmentin kapteeni Johan Vilhelm Hising (k. 1751) ja Maria Kristina Licin. Hidingerin isä osti osti veljensä Mikael Hisingin kanssa Billnäsin ruukin vuonna 1723. Karl Hisinger pääsi ylioppilaaksi Turussa 1754 ja oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja Svean hovioikeudessa.
Hisinger oli Turun hovioikeudessa ylimäräisenä kanslistina vuodesta 1757 ja hän sai hovisihteerin arvonimen 1758. Hänestä tuli Turun hovioikeuden varanotaari 1759, kanslisti 1765, notaari 1770, kanneviskaali 1773 ja asessori 1775. Vuonna 1775 Hisingeristä tuli Vaasan hovioikeuden asessori ja hovioikeudenneuvos vuonna 1778. Hän toimi Ruotsin korkeimman oikeuden jäsenenä 1793–1796 ja oli Vaasan hovioikeuden varapresidentti vuodesta 1802 alkaen. Hisinger aateloitiin 1784 adoption kautta.
Karl Hisinger oli naimisissa 1767–1769 Anna Magdalena Bremerin (k. 1769) kanssa. Heidän poikansa oli senaattori, todellinen valtioneuvos ja Kymin laamannikunnan laamanni Jacob Wilhelm Hisinger. Karl Hisingerin veli oli hovimajoitusmestari Erik Vilhelm Hising (1722–1788).
Nääjärvi (kuivatettu järvi)
Nääjärvi on kuivatettu järvi Pirkanmaalla Lempäälän Lastusissa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma-alueeseen. Nääjärven vedenpintaa on laskettu ennen 1920-lukua ja lopullisesti se saatiin kokonaisuudessaa peltoviljelyyn 1950-luvulla ja sen jälkeen.
Nääjärvi on toinen Lempäälän Lastusten kylän suurista kuivatetuista järvistä. Vuonna 1855--1856 julkaistuissa Kalmbergin kartastossa Nääjärven rantojen ympäristössä oli paljon raivattuja niittyjä ja niiden pohjoispuolella peltomaatakin. Nääjärven ja Tervajärven välissä sijaitsi Suojalan talo ja Nääjärven pohjoispuolella oli torppa. Kun tullaan 1900-luvulle, tiedetään, että järven omistava Lastusten kartano vuokrasi sitä ja Tervajärveä seudun asukkaille vesiheinän niittämistä varten. Talolliset hankkivat näin karjalle lisärehua järven kaislikosta. Sitä niitettiin vedessä seisoen ja heinä kerättiin veneillä talteen ja varastoitiin rannoille aumoiksi talvea varten. Järven laskemista yritettiin jo 1900-alkupuolella, koska Tampereen taloudellisessa kartassa järveä ei enää näy. Osa järvenpohjan maaperästä jäi niin kosteaksi, ettei sitä voitu viljellä.
Nääjärvi ja viereistä Tervajärveä yritettiin uudelleen kuivattaa samanaikaisesti jatkosodan jälkeen. Kuivattamisen motiivi oli tarjota Sakkolan karjalaisten asuttamiseksi maata seuduilla, joissa kaikki viljelyyn kelpaava maa oli jo raivattu. Sotien jälkeen Nääjärveen laskevat ojat ohjattiin järveä kiertävään uomaan, joka ohitti järven sen länsipuolelta. Vedet johdettiin Tervajärveä sen länsipuolella kiertävään ojaan. Nääjärven pohjalle kaivettiin keräilyoja, jonka vedet johdettiin alueen lounaiskulmaan, missä ne pumpattiin sähkökäyttöisillä vesipumpuilla aluetta kiertävään ojaan. Pumppun tehoksi on mainittu 15 000 litraa minutissa.
Kuivatettu peltoalue lohkottiin kolmeksi tiloiksi, jotka kaksi perhettä ottivat vastaan. Järven pohja oli mutapohjaa, jonka viljeleminen oli erilaista kuin savimaiden viljely. Maiden pohja upotti aluksi, mutta se on vuosikymmeninä tiivistynyt ja järven pohja on painunut alkuperäisestä korkeudestaan yli metrin alemmaksi. Viljelymaan kunnossapito vaatii veden jatkuvaa poispumppaamista ja ojia joudutaan välillä kunnostamaan sortumien ja liettymisen varalta. Yhdessä sähkölaskun kanssa ne nostavat alueen käyttökuluja.
Aleksandr Peršin
Aleksandr Aleksejevitš Peršin (, s. 5. maaliskuuta 1953) on Neuvostoliittoa edustanut jääpalloilija. Hän oli 18 kautta SKA-Habarovskin pelinrakentaja ja oli mukana voittamassa Neuvostoliiton maajoukkueessa kahta maailmanmestaruutta.
Neuvostoliiton taloudellisten olojen heiketessä 1980-luvun lopulla urheilijoita siirtyi silloin Länsi-Eurooppaan. Niinpä Peršin siirtyi Suomeen ja pelasi kaudesta 1990 alkaen Porin Narukerän joukkueessa vuoteen 1997 asti. Ansioistaan Narukerässä hänet on valittu seuran jääpalloritareihin.
Peršinin nuorempi veli Juri Peršin oli myös huippujääpalloilija ja pelasi samaan aikaan Suomessa Narukerän joukkueessa.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Al-Iskandariyyan kuvernoraatti
Al-Iskandariyyan kuvernoraatti () on yksi Egyptin kuvernoraateista. Alueen pinta-ala on 2 300,0 km² ja väkiluku 4 812 186 (2015). Kuvernoraatin hallinnollinen keskus on Aleksandria.
Rauno Velling
Rauno Matti Velling (5. helmikuuta 1937 Kirvu – 12. joulukuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja, kirjallinen johtaja, tiedotuspäällikkö ja suomentaja.
Vellingin vanhemmat olivat maanviljeljä Yrjö Velling ja Elvi Maire Mirjami Menna. Hän pääsi ylioppilaaksi 1955 ja valmistui filosofian kandidaatksi 1960.
Velling toimi sanomalehti Uuden Suomen kirjallisuusarvostelijana ja kulttuuritoimittajana 1960–1964, Werner Söderström Oy:n kustannusvirkailijana 1964–1965 sekä K. J. Gummerus Oy:n kirjallisena johtajana 1965–1966. Tämän jälkeen Velling oli WSOY:n käännöskirjaosaston päällikkönä vuodesta 1966 alkaen. Viimeksi hän toimi Helsingin yliopiston tiedotuspäällikkönä 1985–1996 ja yliopiston johdon erityisavustajana 1996–1998.
Velling oli Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden assistenttina 1964-1965, Kirjallisuudentutkijain seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana 1962–1965 sekä Vantaan kirjoittajain puheenjohtajana 1973–1974.
Rauno Velling oli naimisissa vuodesta 1960 humanististen tieteiden kandidaatti Sirpa Tellervo Honka-Vasaran kanssa.
Dareun Naraeseo
Dareun Naraeseo (; kansainväliseltä nimeltään In Another Country) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Hong Sang-soon ohjaama ja käsikirjoittama eteläkorealainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Yu Jun-sang ja Jung Yu-mi. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2012 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se kilpaili Kultaisesta palmusta.
Elokuva sijoittuu eteläkorealaiseen Mohangin merenrantakaupunkiin ja koostuu kolmesta eri tarinasta, joista jokainen kertoo kolmesta eri Anne-nimisestä ranskalaisnaisesta (Isabelle Huppert). Ensimmäisessä osassa Anne on tunnettu ranskalaisohjaaja, joka saapuu Mohangiin korealaisen ohjaajatuttavansa Jong-soon (Kwon Hae-hyo) ja tämän raskaana olevan vaimon Geum-heen (Moon So-ri) kanssa. Toisessa osassa Anne on autonvalmistajayhtiön varatoimitusjohtajan vaimo, joka matkustaa salaa Mohangiin tapaamaan todellista rakkauttaan, korealaista Moon-soota (Moon Sung-keun). Kolmannessa osassa Anne lähtee huvittelemaan Mohangiin erottuaan aviomiehestään, joka oli jättänyt hänet korealaisnaisen takia.
Isabelle Huppert lupautui elokuvaan oitis, kun Hong Sang-soo kysyi häneltä haluaisiko tämä näytellä hänen tulevassa elokuvassaan. "Dareun Naraeseo" kuvattiin Etelä-Koreassa vuoden 2011 kesällä.
"Dareun Naraeseo" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 21. toukokuuta 2012. Etelä-Korean ensi-ilta oli 31. toukokuuta 2012. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 1 051 926 dollarin lipputulot.
"Dareun Naraeseo" on saanut elokuvakriitikoilta hyvin myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 23 arviointiin. 2 057 käyttäjästä 48% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 13 arvostelun perusteella elokuva on saanut 69 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin kuusi käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,0/10. Internet Movie Databasen 2 273 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,4/10.
Läntisen alueen maaseutu
Läntisen alueen maaseutupiirikunta () on toinen Sierra Leonen Läntisen alueen piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Piirikunta rajoittuu etelässä ja lännessä Atlantin valtamereen, luoteessa pääkaupunki Freetowniin (eli Läntisen alueen kaupunkipiirikuntaan), idässä Port Lokon piirikuntaaan ja kaakossa Moyamban piirikuntaan.
Välittömästi pääkaupunki Freetownin kaupunkirakenteen eteläpuolella jatkuvan Läntisen alueen maaseutupiirikunnan väkiluku on kasvanut voimakkaasti vuoden 1974 väestönlaskennan jälkeen: 67 106 as. (1963), 40 065 as. (1974), 84 467 as. (1985), 174 249 as. (2004) ja 442 951 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Läntisen alueen maaseutupiirikunnassa asui 6,3 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Nimestään huolimatta suuri osa piirikunnan väestöstä asuu nyttemmin (VL2015) kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa. Piirikunnan hallintokeskus on Waterloon kaupunki (34 079 as., VL2004). Muista kaupungeista mainittakoon Benguema, Hastings, Leicester, Newton, Regent, Tombo ja York.
Piirikunnassa sijaitsee lähinnä kotimaan lentoihin käytetty asfalttipäällysteinen Hastingsin lentoasema, jonka kiitotie on kuitenkin verraten lyhyt.
Piirikunnan 544 neliökilometrin pinta-alasta suuren osan (pinta-ala lähteestä riippuen 176,88 tai 183,37 km) kattaa vuonna 2013 perustettu Läntisen alueen niemimaan kansallispuisto. Kansallispuisto - joka sijottuu maalle nimensä antaneen Leijonavuoriston alueelle - on nimetty Sierra Leonen aielistaan mahdollisena tulevina maailmanperintökohteena. Kansallispuistossa toimii vangittujen apinoiden kotouttamiseen keskittynyt suojelualue. Piirikuntaan kuuluu myös matkailukohteena markkinoitu Banana Islands -saariryhmä viitisen kilometriä mantereen lounaispuolella.
Piirikunta voidaan jakaa paikallishallinnossa neljään äänestysalueeseen (), jotka ovat:
Al-Gharbiyyan kuvernoraatti
Al-Gharbiyyan kuvernoraatti () on yksi Egyptin kuvernoraateista. Alueen pinta-ala on 1 942,34 km² ja väkiluku 4 751 865 (2015). Kuvernoraatin hallinnollinen keskus on Tanta.
Timebelle
Timebelle on sveitsiläinen pop-yhtye. Yhtyeen muodostavat laulaja Miruna Manescu, rumpalisti Samuel Forster, sekä saksofonisti, klarinetisti ja pianisti Emanuel Daniel Andriescu. Yhtyeen entiset jäsenet ovat harmonikansoittaja Rade Mijatović, kitaristi Christoph Siegrist, sekä basisti Sándor Török. Bändin oli tarkoitus olla viiden hengen poikabändi ja se muodostui samaan aikaan kun, sen jäsenet olivat vielä oppilaina Bernin yliopistossa. Vähän ajan päästä bändin tuottaja, romanialainen Mihai Alexandru lisäsi bändiin tyttöjäsenen: laulaja Miruna Manescun. Bändin nimi "Timebelle" on johdettu "Zytgloggen" kellotornista, joka on Bernin yksi päänähtävyyksistä.
Timebelle edusti Sveitsiä vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Apollo. Bändi yritti myös aiemmin edustaa Sveitsiä vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Singing About Love", sijoittuen toiseksi.
Singlet
Al-Qalyubiyya
Al-Qalyubiyyan kuvernoraatti () on yksi Egyptin kuvernoraateista. Alueen pinta-ala on 1 124,28 km² ja väkiluku 5 105 972 (2015). Kuvernoraatin hallinnollinen keskus on Banha.
Apollo (Timebellen kappale)
Apollo on sveitsiläisen bändin Timebellen esittämä kappale, jolla he edustivat Sveitsiä vuoden 2017 Euroviisuissa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta 2017, jossa se sai 97 pistettä, jäi sijalle 12 eikä päässyt finaaliin.
Beata Bladh
Beata Bladh (synt. Liljelund, 1697 – 2. kesäkuuta 1754, Vaasa) oli vaasalainen kauppahuoneen omistaja ja laivanvarustaja. Hän oli parinkymmenen vuoden ajan Vaasan varakkain porvari.
Beata Bladh oli vaasalaisen varakkaan terva- ja traaniporvari Hans Nilsinpoika Liljelundin tytär. Hän huolehti miehensä Johan Bladhin rinnalla tämän liiketoimista hänen kuolemaansa saakka vuonna 1737. Miehen kuollessa Beata Bladh oli vain 40-vuotias ja oli synnyttänyt 13 lasta. Lapsista eli aikuisiksi vain yksi tytär ja kolme poikaa.
Leskivuosinaan hän oli Vaasan eniten kauppaveroja maksava asukas. Liiketoiminta koostui tervan, pien, kalan, humalan ja kimröökin viennistä Tukholmaan ja kauppahuone toi maahan suolaa, viljaa, rautaa, tupakkaa, hamppua, pellavaa, viinejä, mausteita ja rihkamaa.
Vanhemmat porvari Hans Nilsinpoika ja Dorothea Lignipaeus. Puoliso kauppias Johan Bladh vanhempi (1682–1737). AIkuiseksi eläneet lapset: Kauppias Johan Bladh (1719–1783), Margareta von Helland (1720–1797), jonka puoliso oli kanslianeuvos Johan von Helland, kauppias Israel Bladh (1728–1774), jonka puoliso oli Anna Beata Blom ja kauppias Michel Bladh, jonka puoliso oli Katharina Töhlberg.
Konon piirikunta
Konon piirikunta () on yksi kolmesta Sierra Leonen Itäisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu etelässä Kailahunin ja Keneman piirikuntiin, lännessä Tonkoilin ja pohjoisessa Koinadugun piirikuntaan. Idässä naapurina on Guinean Nzérékorén alue. Konon piirikunnan pinta-ala on 5 641 neliökilometriä. Hallintokeskus on Koidun kaupunki (128 074 as., 2015). Muista kaupungeista mainittakoon Njagbwema, Njaiama (Jaiama Nimikoro), Motema, Sewafe (Njaiama Sewafe), Tombodu ja Yengema.
Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 167 915 as. (1963), 328 930 as. (1974), 389 657 as. (1985), 335 401 as. (2004) ja 505 767 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Konon piirikunnassa asui 7,2 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Köyhyysaste on erittäin korkea (61,3 %, 2011 kartoituksen pohjalta) ja kroonisesta aliravitsemuksesta kärsi 31,5 prosenttia väestöstä. Lapsikuolleisuus on piirikunnassa erittäin korkea (9,8 %), mutta alle maan vielä korkemman keskitason (12,0 %, 2015).
Konon piirikunta on Sierra Leonen suurin timanttien tuotantoalue, jonka timanttiesiintymiä löydettiin jo 1930-luvulla. Kulta ja alluviaaliset timantit ovat tärkeitä toimeentulon lähteitä monille. Kansainväliset kaivosyritykset työllistävät monia paikallisia ja timantit ovat houkutelleet työntekijöitä myös maan muista osista, joten väestö on etniseltä taustaltaan monipuolista. Uskonnollisesti väestö on sekoitus muslimeja ja kristittyjä. Maataloudesta saa päätoimeentulonsa 29 prosenttia väestöstä. Tärkeimpiin viljelykasveihin kuuluvat riisi, kassava, maissi ja pavut. Jotkut kasvattavat myös kahvipensaita, kaakaopuuta tai öljypalmuja.
Yli 1 700 metrin korkeuteen nousevat, metsäreservaattina suojellut Tingivuoret sijaitsevat piirikunnan pohjoisrajalla.
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 15 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat:
Al-Isma’iliyyan kuvernoraatti
Al-Isma’iliyyan kuvernoraatti () on yksi Egyptin kuvernoraateista. Alueen pinta-ala on 5 066,97 km² ja väkiluku 1 178 641 (2015). Kuvernoraatin hallinnollinen keskus on Ismaïlia.
Tupavuoren merikylpylä
Tupavuoren merikylpylä oli Naantalissa Naantalinsalmen rannalla sijainnut merikylpylä, joka toimi vuodesta 1918 1940-luvulle. Merikylpylässä oli paviljonki, ravintola, hiekkaranta ja vesiliukumäki jota pitkin laskettiin puukelkalla mereen.
Vapaaherra Kristian von Alfthan tuli Naantalin kylpylälaitoksen ylilääkäriksi vuonna 1893, jonka myötä alkoi voimakas kylpylätoiminnan kasvu, joka kuitenkin romahti ensimmäisen maailmansodan aikana. Alfthan kehitti kylpylälaitoksen toimintaa ja laati jo vuonna 1916 laajan suunnitelman modernin sanatorion ja uuden merikylpylän perustamisesta Naantaliin. Alfthan vuokrasi vielä samana vuonna Naantalin kaupungilta alueet Tupavuoresta ja Humalistosta. Alfthanin tammikuussa 1917 jättämän yhtiöjärjestyksen Senaatti hyväksyi 13. helmikuuta, jonka jälkeen aloitettiin heti tontilla olevien rakenteiden lunastus yhtiölle. Arkkitehti Uno Ullberg oli myös osakkaana hankkeessa ja hän laati sanatoriosta rakennussuunnitelman, joka hyväksyttiin marraskuussa 1917.
Merikylpylän rakentaminan alkoi kesällä 1917 ja käyttöön sen otettiin seuraavana vuonna. Turun kaupunginpuutarhuri Harald Söderberg teki kylpylän kaunistussuunnitelman. Kristian von Alfthan oli suunnitellut merikylpylään modernin 5-kerroksisen sanatorion 120 potilaalle, mutta hänen kuoltua vuonna 1919 laajamittaisesta sanatoriosuunnitelmasta luovuttiin. Merikylpylään johti aluksi rantaa myötäilevä puistokäytävä. Autotie valmistui vasta vuonna 1926. Myös höyrylaivat kuljettivat kylpylävieraita Tupavuoreen.
Naantalin ja kylpylälaitoksen esitteissä vuodelta 1936 ja 1937 Tupavuoren merikylpylää kuvataan seuraavasti:
Taloudellisesti merikylpylän toiminta ei ollut kannattavaa, ja tilannetta pahensi ravintolan tuhoutuminen tulipalossa vuonna 1926. Uusi ravintolarakennus valmistui kuitenkin jo seuraavaksi kevääksi arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelemana. Tupavuoren kävijämäärä alkoi pienentyä, kun Naantaliin perustettiin Nunnalahden merikylpylä vuonna 1931. Sota-aikana kävijämäärät olivat myös alhaisempia. Tupavuoren merikylpylän toiminta päättyi lopulta 1940-luvun alussa kannattamattomana, ja Huhtamäki-yhtymä osti merikylpylän vuonna 1942 kesäkodiksi henkilökunnalleen.
Vuonna 1943 Suomen valtio alkoi suunnittelemaan poltto- ja öljytuotteiden kalliovarastoa Tupavuoreen. Tupavuoreen oli suunniteltu jo pitkään nestemäisten poltto- ja voiteluaineiden säiliökeskusta, jollaisesta oli kova puute sodan jälkeisessä Suomessa. Kesällä 1944 Suomen valtio pakkolunasti 50 hehtaaria maata Tupavuorelta pakkolunastuksista sotilastarkoituksiin annetun lain perusteella. Tupavuoren säiliöalueen, silloiselta nimeltään Naantalin keskusvaraston, rakennustyöt aloitettiin 7. elokuuta 1944. Koska osa kesäkotialueesta ja sen rakennukset pakkolunastettiin, luovutti kauppaneuvos Heikki Huhtamäki kesäkodin viereisen huvila-alueensa rakennuksineen kesäkodin käyttöön toiminnan jatkamiseksi vuonna 1945. Näin loppui lopullisesti virkistystoiminta Tupavuoren merikylpylän alueella.
Kuuntelija (televisiosarja)
Kuuntelija ("The Listener") on kanadalainen draamasarja. Sen on luonut Michael Amo ja sen päähahmoa esittää Craig Olejnik. Kanadassa sarjaa esitettiin CTV-kanavalla 1. maaliskuuta 2009 alkaen.
Elokuussa 2014 CTV ilmoitti, että viides kausi jää sarjan viimeiseksi.
Shaftesbury Films ja CTV tuottivat yhdessä ensimmäiset neljä tuotantokautta. Space oli mukana kausilla 1–2 ja Fox International Channels kausilla 2–4.
Sarjan luoja on Michael Amo. Pilottijakson tuotti Clement Virgo. Kuuntelijan kuvaukset aloitettiin syksyllä 2008.
Ensimmäisen kauden heikot katsojamäärät viivästyttivät toisen kauden tekoa. Toiselle kaudelle vaihdettiin eri käsikirjoittajat; Michael Amo ja Dennis Heaton väistyivät Jason Shermanin ja Wil Zman tieltä.
Kolmannen kauden kahdeksannessa jaksossa Tarkka-ampujien Michelangelo "Spike" Scarlatti vierailee Kuuntelija-sarjassa.
Kuuntelija (täsmennyssivu)
Kuuntelija voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Viitelaskenta
Viitelaskenta () on ohjelmointimenetelmä, jossa ohjelman varaaman muistin käyttöä seurataan viittauksien määrällä. Viittauksien määrän laskiessa nollaan (ei enää viittauksia) muisti voidaan vapauttaa ilman häiriötä ohjelman toiminnalle.
Eräät ohjelmointikielet tekevät tämän automaattisesti (ks. automaattinen roskienkeräys), toiset jättävät vastuun käyttökohteista ohjelmoijalle.
Kielet kuten C++ tarjoavat "standardikirjaston" avulla nk. "älyosoittimia" () eri tarkoituksiin, joista osa toteuttaa viitelaskennan (ks. C++11, codice_1).
LLVM/Clang kääntäjä tukee automaattista viitelaskentaa () mm. Objective-C kielen kanssa.
Patricia Urquiola
Patricia Urquiola (s. 1961) on espanjalainen arkkitehti ja suunnittelija. Urquiola asuu Italiassa Milanossa ja teki siellä työtä vuodesta 1991 huonekaluyrityksessä De Padova. Vuosina 1996–2000 hän toimi Lissoni Associati Design Groupin johtajana. Hän perusti vuonna 2001 oman studion, jossa hän tekee tuotesuunnittelua ja työskentelee myös arkkitehtuurin parissa. Hän on suunnitellut esineitä Alessille ja Kartellille. Hänet on palkittu useita kertoja. Urquiolan Nub-pinnatuoleja on muun muassa Tallink-varustamon Viking Grace -laivassa, jonka sisustuksen suunnittelusta vastaa Dsign Vertti Kivi.
C++17
C++17 ("C++1z") on ISOn hyväksymä C++ ohjelmointikielen standardiversio ISO/IEC 14882:2017, joka on julkaistu joulukuussa vuonna 2017.
Standardi korvasi edellisen version ISO/IEC 14882:2014 (C++14). Standardin seuraajaksi kehitetään C++20.
Kieleen ja standardikirjastoon liittyviä muutoksia ja ominaisuuksia:
Fold-ilmaisut () laajentaa kieleen aiemmin lisättyjä toimintoja ja mahdollistaa yksinkertaisemman käsittelyn eräille toiminnoille.
Mallineille annettava muuttuva määrä parametreja () mahdollistaa Haskell-kielen codice_23-ilmaisujen toteuttamisen C++-kielellä.
Esimerkkitapaus käytöstä:
Uudessa menetelmässä "inline"-määrittely yksinkertaistuu ja ulkopuolista aputoimintoa ei tarvita, muuttujalistan "purkaminen" yksittäisiin ei myöskään ole tarpeen tehdä vaan sen voi jättää kääntäjän/kielen hallittavaksi.
Standardoitu tiedostojärjestelmätuki (ISO/IEC TS 18822:2015) on yksi kehityskohde C++17:ssä.
Boost-kirjaston toteutusta on ehdotettu perustaksi standardoitavalle tuelle.
STL-kirjastojen rinnakkaisuustuen kehittäminen.Kääntäjätuki merkitään vielä "C++1z" standardin virallisen vahvistamisen ollessa kesken. Ohjelmointikielen kääntäjät ovat jo pitkällä standardin toteuttamisessa:
EBCDIC
Extended Binary Coded Decimal Interchange Code (lyh. EBCDIC) on kahdeksanbittinen merkistökoodaus, jota on käytössä pääasiassa IBM:n suurtietokoneissa ja minitietokoneissa.
Merkistö on julkaistu 1960-luvulla IBM:n System/360 suurtietokoneen yhteydessä. System/360 oli tarkoitus käyttää ASCII-merkistöä.
EBCDIC ja ASCII eivät ole yhteensopivia. Lisäksi EBCDIC merkistö järjestää pienen kirjaimen ennen isoa kirjainta, päinvastoin kuin ASCII merkistö.
UTF-EBCDIC on Unicoden määrittelemä alalajike EBCDIC merkistön tuelle.
Merkistön edeltäjä on BCDIC.
Sana (tietotekniikka)
Sana () tietotekniikassa viittaa muistiyksikköön, joka varaa tietyn määrän tavuja.
Sana voi olla 8–128-bittinen binäärinen tietoalkio ja sen pituus vaihtelee alustan mukaan. Sana voi olla yhtä suuri kuin suorittimen "luonteva" kokonaisyksikkö, mutta pituus voi myös vaihdella.
Suorittimen lisäksi myös käyttöjärjestelmän ja kääntäjän muistimalli voi valita eri pituuden sanalle.
Eräillä alustoilla sana voi olla yhtä suurin kuin suurin kerralla rekisteriin mahtuva kokonaisluku.
Intelin x86 suorittimissa käskyn pituus voi vaihdella yhdestä neljääntoista tavuun. Käskyssä on kuusi osaa, joista "Opcode" on pakollinen (1–2 tavua) muiden osien ollessa valinnaisia.
Eräissä tapauksissa "sana" codice_1vastaa 16-bittistä "short integer" tietotyyppiä.
Kymariini
Kymariini tai symariini (CHO) on steroidirakenteisiin glykosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä esiintyy eräissä kasveissa ja se on myrkyllistä kasveja syöville eläimille.
Kymariini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen rakenteessa on aglykonina strofantidiini ja sokeriosana kymaroosi. Aine on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta mutta liukenee muun muassa metanoliin ja kloroformiin. Kymariini on optisesti aktiivinen yhdiste, ja sen ominaiskiertokyky metanoliliuoksessa on +39,2. Kymariini on hyvin myrkyllistä, ja kissalle sen LD-arvo suonensisäisesti on 0,1–0,13 mg/kg. Kymaroosi kuuluu niin sanottuihin sydänglykosideihin, ja sen vaikutus perustuu natrium-kaliumpumpun toiminnan estämiseen.
Kymariinia esiintyy useissa kasveissa. Erityisesti sitä on strofantteihin kuuluvassa lajissa "Strophanthus kombe". Lisäksi sitä on eristetty muun muassa kevätruusuleinikistä, ruusuleinikkeihin kuuluvasta lajista "Adonis chrysocyanthus", oleanterikasveihin kuuluvasta lajista "Pentopetia androsaemifolia" sekä mulperikasvilajista "Castilloa elastica".
Emperor of Sand
Emperor of Sand on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Mastodonin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2017 levymerkillä Reprise Records. Albumin konsepti ja tarina käsittelevät aavikkolla vaeltavaa miestä, jolle on langetettu kuolemanrangaistus. Aihe toimii myös metaforana vakavalle sairaudelle ja tuomiolle.
Albumin kappalelistaus, kansikuva sekä maistiainen yhtyeen ensisinglestä ”Sultan’s Curse” julkaistiin yhtyeen kotisivulla 25. tammikuuta 2017, ja kappale julkaistiin kokonaisuudessaan 27. tammikuuta 2017. Toinen kappale ”Show Yourself” julkaistiin 3. helmikuuta 2017. Kolmas ja viimeisin single ”Andromeda” julkaistiin 7. maaliskuuta 2017.
Cosmic Space Jorma
Cosmic Space Jorma oli vuosituhannen vaihteessa toiminut, kokeellista rock-musiikkia esittänyt suomalainen yhtye. Cosmic Space Jorman musiikissa oli vaikutteita progressiivisesta rockista, metallista, funkista ja psykedeliasta. Megamania julkaisi yhtyeeltä vuonna 2000 albumin "Di Hirba!", joka kuitenkin sai kielteisen vastaanoton.
Silkkitie (albumi)
Silkkitie on rockyhtye Pimeyden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 10. helmikuuta 2017. Albumin vinyylipainos julkaistaan kuukautta myöhemmin 10. maaliskuuta 2017. Albumin on tuottanut Tuomas Ilmavirta, ja kappaleiden valitsemisessa levylle on avittanut myös Riku Mattila. Albumin julkaisukeikka järjestetään Helsingissä kulttuuritehdas Korjaamolla 3. maaliskuuta 2017.
Albumilta julkaistiin kaksi singleä, joista ”Viimeinen mahdollisuus” ilmestyi syyskuussa 2016 ja ”Ollaan hiljaa” joulukuussa 2016. Kolmas single ”Loista kuin tähti” julkaistiin 27. tammikuuta 2017. Silkkitie debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10.
Rockmusiikkilehti Soundin toimittajat valitsivat albumin vuoden 2017 seitsemänneksitoista parhaaksi kotimaiseksi albumiksi.