hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kepler-22b
Kepler-22b on eksoplaneetta, joka löydettiin Kepler-avaruusteleskoopilla 12. toukokuuta 2009. Planeetan löytämisestä ilmoitettiin julkisesti 5. joulukuuta 2011. Planeetan löytäminen oli erityisen merkittävä tapahtuma, koska se oli löytöhetkellään pienin tunnettu (säde 2,4 Maan sädettä) auringonkaltaisen tähden elinkelpoisella vyöhykkeellä sijaitseva eksoplaneetta.
Kepler-22b kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä Kepler-22 noin 620 valovuoden päässä Maasta, Joutsenen tähdistön suunnalla. Se kiertää emotähteään 0,85 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 290 päivää. Planeetan massa vastaa noin 35 Maan massaa.
Kepler-avaruusteleskooppi löysii Kepler-22b:n havaitsemalla sen ylikulkuja emotähtensä yli. Planeetan olemassaolon varmistamiseksi ylikulkuja on havaittava ainakin kolme, joista ensimmäinen havaittiin toukokuussa 2009 ja viimeinen loppuvuodesta 2010. Sen löytämisestä tiedoitettiin 5. joulukuuta 2011. Planeetan löytänyttä NASAn työryhmää johti William Borucki.
Muita planeettoja kiertämästä samaa tähteä ei ole löydetty.
On arvioitu, että planeetalla saattaisi olla elämälle suotuisat olosuhteet. Kovin tarkkaa tietoa tästä ei kuitenkaan ole, sillä ei ole esimerkiksi varmaa, onko planeetta kivinen vai kaasujättiläinen. Planeetan maankaltaisuusindeksiksi ("Earth Similarity Index") on laskettu 0,75, mikä tekee siitä yhden Maata eniten ominaisuuksiltaan muistuttavista eksoplaneetoista.
Mikäli planeetalla ei ole kaasukehää, sen pintalämpötila lienee noin 250 K (–23 °C). Muussa tapauksessa lämpötila voi olla useita kymmeniä asteita korkeampi.
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Uinnin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2011 15. kertaa. Kilpailut pidettiin Puolan Szczecinissä 8.–11. joulukuuta. Kilpailujen järjestäjänä toimi Euroopan uimaliitto LEN.
Kilpailuissa kilpailtiin yksittäisellä matkalla alkuerissä, välierissä ja loppukilpailussa poikkeuksena naisten 800 metrin ja miesten 1 500 metrin vapaauinnit, joissa uitiin pelkät erät.
Tulokset: 
      Isäntämaa
Suomen Uimaliitto valitsi Szczeciniin kaksi mies- ja kahdeksan naisuimaria, joista Noora Laukkanen ei osallistunut kilpailuihin sairastelun vuoksi. Suomen kilpailleet yhdeksän uimaria olivat:
Miehet
Naiset
Suomen uimareiden paras sijoitus Szczecinissä oli Hanna-Maria Seppälän kuudes sija 100 metrin sekauinnissa. Tanja Kylliäinen ui 400 metrin sekauinnissa kilpailujen ainoan uuden Suomen ennätyksen.
Miljoona ruusua
Miljoona ruusua on suomenkielinen versio latvialaisesta iskelmästä "Dāvāja Māriņa". Suomennoksen (vain kertosäkeen yksi rivi on suomennos – muu on Teleniuksen omaa ideointia) kappaleeseen teki venäjänkielisestä versiosta Vera Telenius, joka myös levytti sen ensimmäisenä suomeksi vuonna 1984. Suomessa kappaleesta ovat levyttäneet cover-version Katri Helena ja Carita Koverinen. Kappale on sittemmin levytetty myös Jarkko Honkanen & Taiga feat. Talonpoika Lalli -ryhmän toimesta rap-maustein vuonna 2016.
Kappaleen on säveltänyt Raimonds Pauls, ja sen latviankieliset sanat on tehnyt Leons Briedis. Latviassa sen ovat levyttäneet Aija Kukule ja Līga Kreicberga vuonna 1981.
Laulua on esitetty monilla kielillä: venäjänkielisen version teki Alla Pugatšova 1982. Venäjänkieliset sanat on tehnyt Andrei Voznesenski. Laulun nimi on venäjäksi "Миллион алых роз" ("Million alyh roz"). Laulun venäjänkielisessä versio kertoo Niko Pirosmanin kohtaamisesta ranskalaisen näyttelijättären kanssa.
Medikalisaatio: Aikamme sairaus
Medikalisaatio: Aikamme sairaus on vuonna 1999 ilmestynyt Raimo Tuomaisen, Markku Myllykankaan, Jyrki Elon ja Olli-Pekka Ryynäsen kirja medikalisaatiosta. Teoksen on kustantanut Vastapaino.
Charles Fox (säveltäjä)
Charles Fox (s. 30. lokakuuta 1940 New York) on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tunnetaan elokuva- ja tv-musiikistaan sekä yhteistyöstään sanoittaja Norman Gimbelin kanssa monissa menestyskappaleissa kuten ”Killing Me Softly With His Song”.
New Yorkin Bronxissa syntynyt Fox aloitti pianonsoiton opiskelemisen seitsemänvuotiaana. Hän opiskeli New Yorkissa musiikkiin ja taiteisiin painottuvassa high schoolissa ja matkusti 18-vuotiaana Ranskaan opiskelemaan Fontainebleaun amerikkalaisessa konservatoriossa. Häntä opetti muun muassa ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari Nadia Boulanger. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1961. Uransa alussa hän soitti pianoa latinomusiikkiyhtyeissä ja toimi säveltäjänä ja sovittajana "The Tonight Show’n" orkesterille.
Foxin parhaiten tunnetut sävellykset sanoitti Norman Gimbel. Jim Croce lauloi heidän kappaleensa ”I Got a Name” vuoden 1973 elokuvassa "Kilparatojen sankari" ("The Last American Hero"). Samana vuonna Roberta Flackin levytys Foxin ja Gimbelin laulusta ”Killing Me Softly” voitti kolme Grammy-palkintoa. Fox on säveltänyt tunnusmusiikin muun muassa TV-sarjoihin "Onnen päivät", "Lemmenlaiva", "Laverne & Shirley" ja "Love, American Style". Hän on säveltänyt myös orkesterimusiikkia ja balettia.
Fox on voittanut urallaan kaksi Emmy-palkintoa ja yhden Grammyn sekä ollut kahdesti ehdokkaana Oscar-palkinnon saajaksi. Musiikin tekijänoikeusjärjestö Broadcast Music Incorporated myönsi hänelle vuonna 1984 Richard Kirk -palkinnon elämäntyöstä musiikin parissa. Vuonna 2004 Fox valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Luettelo elokuvista, joihin Fox on säveltänyt musiikkia.
Suomalainen fantasiakirjallisuus
Suomalainen fantasiakirjallisuus on ollut osa Suomen kirjallisuutta alusta alkaen. Suomalainen kirjallisuus syntyi 1800-luvulla, joka oli kirjallisuudessa vahvasti realismin aikakautta. Kuitenkin esimerkiksi Aleksis Kiven "Seitsemän veljestä" (1870) sisältää fantasiatarinoita. Kalevalan tarusto on innoittanut useita fantasiakirjailijoita, kuten brittiläistä J. R. R. Tolkienia. Kansainvälisesti tunnettuja suomalaisia kirjailijoita, joiden tuotannosta merkittävä osa on ollut fantasiaa, ovat muun muassa Tove Jansson, Leena Krohn ja Johanna Sinisalo.
Suomalaiset kirjailijat ovat hyödyntäneet Kalevalaa harvoin fantasiamaailmojen luonnissa. Eino Leino kirjoitti paljon Kalevalaan pohjautuvia tekstejä kuten "Helkavirret".
1900-luvun alkupuolella fantasia kukoisti satukirjallisuudessa. Aili Somersalon vuonna 1919 ilmestynyt "Mestaritontun seikkailut" valittiin 2000-luvulla suosituimmaksi kotimaiseksi lastenkirjaksi "Helsingin Sanomien" äänestyksessä. Seikkailusatuja kirjoitti myös Mika Waltari, jonka myöhemmät historialliset romaanit kuten "Turms, kuolematon" (1955) sisältävät fantastisia aineksia.
Tove Jansson loi 1940-luvulta alkaen Muumi-kirjoissaan omaperäisen fantasiatodellisuuden. Esimerkiksi Juri Nummelin on maininnut Janssonin kirjoissa kiinnostavaksi myös sen, että kirjailija ei luo maailmaa aukottomaksi, vaan antaa sen jäädä ristiriitaiseksi ja epäselväksi. Hahmot myös muuttuvat sarjan edetessä. Vastaavanlaista satua ja fantasiaa kirjoitti myös toinen suomenruotsalainen kirjailija, Irmelin Sandman Lilius. 
Fantasiaa ovat käyttäneet teoksissaan muun muassa Satu Waltari, Juhani Peltonen, Jukka Pakkanen, Lumikki Tammi, Maarit Verronen, Pasi Ilmari Jääskeläinen, Helena Waris, Anne Leinonen ja Tiina Raevaara. Lasten- ja nuortenfantasiaa ovat kirjoittaneet muun muassa Aili Somersalo, Simo Puupponen eli Aapeli, Leena Laulajainen, Marja Luukkonen, Anu Holopainen, Sari Peltoniemi, Tomi Kontio, Ilkka Auer, Timo Parvela ja Päivi Honkapää.
Suomen Tolkien-seura jakaa vuosittain Kuvastaja-palkintoa parhaalle suomalaiselle fantasiakirjalle. Ensimmäisenä sen sai Johanna Sinisalon "Ennen päivänlaskua ei voi" vuonna 2001. Palkinto jaetaan syksyisin Helsingin kirjamessujen yhteydessä.
Mamy Blue (Kirkan albumi)
Mamy on kokoelma-albumi suomalaisen laulajan Kirkan tuotannosta vuosilta 1968–1978. Levyn on julkaissut vuonna 1998 Warner Music Finlandiin kuuluva Fazer Records. Albumi on osa laajaa 20 suosikkia -sarjaa. Levyjä on valmistanut Saksassa Warner Music Manufacturing Europe. CD-masteroinnin on tehnyt Minerva Pappi Finnvox Studioilla.
1. Mamy Blue – 3:50
2. Ehkä suukon antaa saan – – 2:31
3. Tahdon kotiin nukkumaan – – 2:32
4. Lady Madonna – 2:10
5. Olen syytön – – 2:35
6. Mr. Wonderful (Elokuvasta "69") – 2:46
7. Ilon laulu – – 3:57
8. Hey Jude – 3:43
9. Maggie May – 4:17
10. Kanelipuun alla – – 3:09
11. Kulman kundit – – 2:45
12. Sä tiedät yksin, mistä aloittaa – – 3:18
13. Pikkuveli – – 3:10
14. Kaikki nyt ohi on – – 2:37
15. En saa mistään tyydytystä – – 3:25
16. Kun alkaa rock'n roll – – 2:43
17. Desperado – 3:28
18. Noitanainen – – 3:20
19. Huonot naiset – – 3:18
20. Tänään niin yksin oon – 3:00
Performing Price
Performing Price on The Animals -yhtyeestä tunnetun Alan Pricen tupla-livealbumi, joka on julkaistu vuonna 1975. Levy-yhtiö on Polydor Int. ja Price on sen tuottanut yhteistyössä Keith Grantin kanssa yhtiölle Jarrow Productions Ltd. Valmistuspaikka on Englanti.
Albumi on äänitetty televisioidussa konsertissa Royalty Theatressa Lontoossa 22. tammikuuta 1975 yhteydessä Kölnissä toimineen WDR:n nuoriso-osaston, the Young People's Department of WDR, kanssa.
Kansion ulkoasun ovat ideoineet Alan Price, Graham Hughes ja Ian Murray. Kannen trikkikuvassa Price kannattelee flyygeliä ja kuvan on toteuttanut Graham Hughes. Avautuvien kansien sisäpuolella on lisää valokuvia ja ne on ottanut Eric Swayne. Taiteellisena johtajana on toiminut Ian Murray ja suunnittelusta ja toteutuksesta vastaa Wadewood Associates. Levykansia on valmistanut Englannissa James Upton Ltd.
Kappaleiden tekijä on Alan Price, ellei toisin ole mainittu.
Laulujen julkaisija on Jarrow Music paitsi
Alan Price Setin ajoilta ovat kappaleet "I Put a Spell on You", "Hi-Lili, Hi-Lo" ja "Simon Smith and the Amazing Dancing Bear".
Elokuva-albumilta "O' Lucky Man" ovat ko. kappale sekä "Poor People", "Sell Sell Sell", "Justice" ja "Look Over Your Shoulder".
Albumilta "Between Today and Yesterday" ovat kappaleet "Left Over People", "Away Away", "Under the Sun" ja "In Times Like These".Derek Wadsworth on myös muusikoiden johtaja ja kappaleiden sovittaja.
Åbyn ravirata
Åbyn ravirata (ruots. "Åbytravet") on ravirata, joka sijaitsee Ruotsissa Mölndalissa aivan Göteborgin kaupungin kupeessa. Vaikka rata on Mölndalin kunnan puolella, puhutaan siitä yleisesti Göteborgin raviratana.
Åby on Tukholmassa sijaitsevan Solvallan raviradan jälkeen maan toiseksi suurin ja tärkein ravikeskus, jossa vierailee vuosittain yli 160 000 katsojaa. Radalla on noin 60 kilpailupäivää vuodessa. Katsomorakennuksissa on kymmenen ravintolaa/kahvilaa ja kahdeksan aitiota.
Keväällä ja kesällä 2011 radalla suoritettiin suuria muutostöitä ja sitä pidetään nyt yhtenä Euroopan hienoimmista ja nykyaikaisimmista ravikeskuksista.
Åbyn raviradalla toimii useita ammattivalmentajia, nimekkäimpinä Olle Goop ja suomalaislähtöinen Veijo Heiskanen ja siellä on valmennuksessa yli 500 hevosta. Vuonna 2007 Åbyn kavioura remontoitiin perusteellisesti ja etusuoralle rakennettiin kaksi ns. "open stretch" -kaistaa, jotka mahdollistavat kilpailuissa hevosten kirimisen myös sisäkautta. Vuoteen 1976 asti Åbyssä järjestettiin myös laukkakilpailuja.
Åbyn merkittävin suurkilpailu on vuodesta 1936 lähtien ajettu Åby Stora Pris, joka on Elitloppetin jälkeen Ruotsin toiseksi suurin ravikilpailu. Vuonna 2011 palkintosumma oli 1,5 miljoonaa kruunua ja sen voitti ranskalainen Rapide Lebel. Suomalaishevosista sen on pystynyt voittamaan Jorma Kontion ohjastama Houston Laukko vuonna 1994 ja Veijo Kumpulaisen omistama ja kasvattama sekä Iikka Nurmosen ohjastama Midnight Hour vuonna 2017. 
Muita suurkilpailuja ovat Olympiaravien "(Olympiatravet)" finaalit, "Svenskt Mästerskap" (Ruotsin mestaruus) sekä "Drottning Silvias Pokal" ja "Konung Gustaf V:s Pokal".
Alan Price
Alan Price (s. 19. huhtikuuta 1942 Jarrow) on englantilainen laulaja-lauluntekijä, muusikko ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960-luvulla The Animals -yhtyeen kosketinsoittajana.
Price vietti lapsuutensa köyhässä työläisympäristössä ja tämä on myöhemmin vaikuttanut hänen ajatteluunsa ja kappaleidensa sanoituksiin. Oppivelvollisuuden jälkeen hän työskenteli verotoimistossa Newcastlessa. Hän perusti The Pagans -nimisen yhtyeen Eric Burdonin ja Johnny Steelen kanssa. Samaan aikaan hän ansaitsi elantoaan soittamalla muissakin yhtyeissä, ja näin hän tutustui basisti Chas Chandleriin. Price, Steele ja Chandler perustivat jazz-trion, johon tuli myöhemmin mukaan myös Burdon. Yhtye toimi 1960-luvun alussa ensin nimellä Alan Price Combo, mutta se vaihtoi nimensä huomiota herättävämpään The Animalsiin Lontoon-valloitusta silmällä pitäen. Price erosi yhtyeestä toukokuussa 1965 sekä kyllästyneenä yhtyeen kaupallistumiseen että alkoholiongelmansa vuoksi.
Price siirtyi Lontoon ympyröistä kotiseudulleen ja perusti sitten yhtyeen nimeltä The Alan Price Set, johon kuuluivat saksofonistit Clive Burrows ja Steve Gregory, rumpali Roy Hills, basisti Boots Slade ja trumpetisti John Walters. Musiikkityyleinä olivat blues, rhythm & blues ja jazz. Yhtye teki vuosina 1966 ja 1967 kaksi tasokasta albumia ja muun muassa singleversion Screamin’ Jay Hawkinsin kappaleesta ”I Put a Spell on You”. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 1968.
Price alkoi esiintyä kabareeartistina ja tältä ajalta juontaa juurensa Pricen tapa esiintyä klassisesti pukeutuneena. Hän alkoi myös säveltää musiikkia televisiolle ja hänellä oli oma sarja nimeltä "Price to Pay". Eräässä jaksossa vieraana oli Georgie Fame ja tästä alkoi yhteistyö, joka johti vuonna 1971 julkaistuun albumiin sekä singleen "Rosie". Yhteistyö Famen kanssa jatkui vuoteen 1974.
Lindsay Anderson pyysi sitten Pricea säveltämään musiikin näytelmään "Home" ja ohjaamaansa menestyselokuvaan "Onnenpoika" ("O Lucky Man!"), jonka musiikki julkaistiin levynä 1973. Elokuvassa Price esitti sivuosassa itseään.
Vuonna 1974 oli vuorossa teema-albumi "Between Today and Yesterday", joka oli saanut aiheensa Newcastlen hiilikaivoskaupungin ja sen ympäristön menneisyydestä ja nykyisyydestä. Albumilta julkaistu single "Jarrow Song" nousi Top Teniin. Albumin tiimoilta Price teki myös dokumenttifilmin BBC:lle.
Pricen elokuvaura jatkui vuonna 1975, kun hän oli pääosassa vaatimattomasti menestyneessä elokuvassa "Alfie Darling". Samoihin aikoihin Melody Makerin päätoimittaja oli pyytänyt Pricea kolumnistiksi lehteensä, kun Price oli kärkevään tapaansa arvostellut musiikkikirjoittelun tasoa. Konserteissaan Price soitteli tähän aikaan myös vanhoja rock and roll -kappaleita kyllästyttyään esittämään pelkästään omia kappaleitaan. Levy-yhtiö on näitä äänittänytkin.
Daniel Doré
Daniel Doré (s. 9. huhtikuuta 1970 Ferme-Neuve, Quebec) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Doré sai , kun Quebec Nordiques varasi hänet numerolla viisi ensimmäisellä kierroksella. Ennen NHL-varausta hän oli pelannut kaksi kautta voimahyökkääjän roolissa juniorisarja LHJMQ:n Drummondville Voltigeursissa. Hän jatkoi Voltigeursissa myös kauden 1988–1989 ja osan kautta 1989–1990.
Huolimatta korkeasta varausnumerosta, Doré ei saanut vakituista paikkaa NHL:stä. Hän pelasi NHL-urallaan yhteensä 17 ottelua, 16 ottelua runkosarjakaudella 1989–1990 ja yhden ottelun runkosarjakaudella 1990–1991. Tehopisteitä hän teki näissä otteluissa viisi, kaksi maalia ja kolme syöttöpistettä, kaikki ensimmäisellä kaudellaan. Hän pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan AHL:ssä, vuodesta 1990 vuoteen 1992 Nordiquesin farmijoukkueessa Halifax Citadelsissä ja kauden 1992–1993, tehtyään vapaana pelaajana sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa, Hershey Bearsissa. Hän pelasi urallaan myös muutaman ottelun ECHL:n Greensboro Monarchsissa ja Colonial Hockey Leaguen Chatham Wheelsissä.
Lopetettuaan jääkiekkouransa vuonna 1994 Doré pelasi kolme kautta rullakiekkoa Roller Hockey International -ammattilaissarjassa. Hän edusti kaksi kautta, kaudet 1994–1995, Montreal Roadrunnersia ja yhden kauden, kauden 1996, Empire State Cobrasia.
Doré on myös työskennellyt jääkiekon pelaajatarkkailijana. Hän työskenteli 11 vuotta Boston Bruinsin palveluksessa, kunnes tuli irtisanotuksi vuonna 2007, minkä jälkeen hän on toiminut New York Rangersin pelaajatarkkailijana.
Wanha Jokela
Wanha Jokela oli Joensuun keskustassa Torikatu 26:ssa sijainnut hotelli ja ravintola. Se tunnettiin kulttuuriravintolana. Ravintola aloitti toimintansa 1930-luvulla ja oli toimiessaan Joensuun vanhin ravintola.
Vuonna 1939 valmistuneen kaksikerroksisen funkkistyylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aulis E. Hämäläinen. Rakennus koostuu kivisestä Kino Karjalan entisestä elokuvateatterista ja puurakenteisesta Vanhan Jokelan ravintolasta ja hotellista. Näitä erottaa rakennuksen katon yläpuolelle kohoava palomuuri. Kiinteistö pinnoitettiin mineriittilevyllä 1960-luvulla. Talon rakennutti joensuulainen liikemies Heikki Inari (k.1961) ja hänen jälkeensä talon omisti hänen tyttärensä rouva Irene Turunen.
Kino Karjalan elokuvateatteri oli toiminnassa vuosina 1939-1988 ja teatterissa oli 330 istumapaikkaa. Nykyisin teatterin tiloissa toimii kirpputori. Ravintola-hotelli Jokelan puoli sisältää alunperin 1900-luvun alussa Niskakadun ja Torikadun kulmaan rakennetun hirsirunkoisen liikerakennuksen jonka ulkoasu muutettiin 1930-luvun lopulla funkkistyyliseksi. Kahvila-Ravintola Jokela aloitti toimintansa tässä rakennuksessa vappuna 1934.Ravintola Wanha Jokela toimi vuoden 2012 loppuun saakka.
Wanhan Jokelan olemassaolo oli ollut uhattuna. Rakennuksen omistaa Karjalaisen Kulttuurin Edistämissäätiö.Joensuun rakennusvalvontaviranomaiset pitivät rakennusta liian huonokuntoisena mutta siihen on tehty korjauksia ja se sai jatkoaikaa. Rakennus oli myös ehdolla Joensuun kaupunkikeskustan osayleiskaavassa suojeltaviin kohteisiin, mutta ei saanut suojelumerkintää. Kulttuuriperintöyhdistys Europa Nostra Finland valitsi Wanhan Jokelan Suomen uhanalaisimmaksi kulttuuriperintökohteeksi vuonna 2013. Kuopion hallinto-oikeus kumosi alkuvuodesta 2014 yleiskaavan, joka olisi mahdollistanut rakennuksen purkamisen mahdollistavan asemakaavan laatimisen, rakennuksen suojeluarvojen perusteella. Rakennus seisoo tällä hetkellä tyhjillään, eikä suojelukysymystä ole ratkaistu asemakaavalla.
Vuosina 1971–1978 yrityksen omisti osuusliike Oma-Apu, ja sen nimenä oli Hotelli ja Ravintola Elli.
Simpeleen kirkko
Simpeleen kirkko on Rautjärven Simpeleellä sijaitseva Rautjärven seurakunnan kirkko. Se on seurakunnan pääkirkko seurakunnan perustamisesta vuodesta 1999 alkaen. Sitä ennen se oli vuonna 1922 perustetun Simpeleen seurakunnan kirkko.
Kirkko sijaitsee Kaunolanharjulla Kivijärven rantatöyräällä. Kirkkorakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Elsa Arokallio ja Elsi Borg ja se valmistui 1933. Vihkiäiset pidettiin 29. lokakuuta 1933. Kirkossa on Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n vihkiäistilaisuudessa lahjoittama Alvar Cawénin maalaama kylväjäaiheinen alttaritaulu ja vuonna 1962 tehtaan lahjoittamat lasimaalaukset, jotka on maalannut taiteilija Mikko Vuorinen. Kirkon vierellä on kuvanveistäjä Eila Hiltusen sankarihautamonumentti vuodelta 1953.
Kirkko on peruskorjattu 1994-1995 jolloin Urkurakentamo Martti Porthan rakensi sinne 16-äänikertaiset urut.
Kirkko on valtakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö. Seurakunnan toinen kirkko on Rautjärven kirkko.
Rautjärven kirkko
Rautjärven kirkko on Rautjärvellä Rautjärven rannan lähellä sijaitseva Rautjärven seurakunnan kirkko. Se on seurakunnan toinen kirkko pääkirkon Simpeleen kirkon ohella seurakunnan perustamisesta vuodesta 1999 alkaen.
Kirkko on valmistunut 1881, ja sen on suunnitellut arkkitehti A. J. Jansson. Se on päätytornillinen, tasavartinen ristikirkko ja muistuttaa naapuripitäjän Ruokolahden kirkkoa. Kirkon vieressä on V. Jalavan veistämä kaatuneitten muistomerkki. Kirkon ympärillä on vanha hautausmaa, jota kiertää kivimuuri. Kirkon vieressä sijaitsee vuonna 1905 rakennettu Pitäjäntupa, joka toimii nykyään kokoontumispaikkana.
Kirkko on luetteloitu maakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi.
Kirkolla on useita edeltäjiä. Ensimmäinen oli Ruokolahden seurakunnan Rautjärven kappeli, joka valmistui vuonna 1667 samalle mäelle kuin nykyinen kirkko. Sen polttivat venäläiset pikkuvihan (1741–1743) alussa. Vuonna 1774 valmistui väliaikaiseksi toinen kirkko ja 1776 uusi kirkko, joka paloi kesällä 1872. Jälleen rakennettiin uutta odotellessa väliaikainen kirkko. Se valmistui runsaan kahden kuukauden kuluessa nykyisen kirkon kirkkopihaan.
Kirkon keskilaiva korjattiin vuonna 1939. Peruskorjaus on tehty 2000-luvun alussa. Pitäjäntuvassa oli vuosina 1978–1996 Rautjärven kotiseutumuseo..
Kirkko on ollut vuodesta 2009 lähtien maakunnallisesti merkittävä kulttuuriympäristö, kun se oli aiemmin Museoviraston luettelossa valtakunnallisesti merkittävä.
Spread Your Wings
Spread Your Wings on Queen-yhtyeen esittämä kappale vuoden 1977 albumilta "News of the World". Sitä on pidetty yhtenä parhaista basisti John Deaconin Queenille kirjoittamista kappaleista. Sen sanoitukset kertovat Sammy-nimisestä unelmoijasta, joka tarttuu aseisiin kehoituksista huolimatta. Kappaleen kertosäe puolestaan on kohdistettu kaikille unelmoijille: "Spread your little wings and fly away/Fly away, far away/Pull yourself together ‘cause you know you should do better/That’s because you’re a free man". Sävellyksellisesti kappale on sekoitus keskitempoista, tunteellista melodiaa ja kertosäkeen raskaita kitaroita.
Kappale julkaistiin singlenä 10. helmikuuta 1978 Britanniassa sekä suurimmassa osassa Manner-Euroopan valtioita, mutta jätettiin julkaisematta Yhdysvalloissa ja Japanissa. Kappale ylsi Britanniassa listasijalle 34, mitä pidettiin pettymyksenä. Myös "Record Mirror" -lehti otti singlen vastaan nihkeästi ja uskoi kappaleen olevan kohdistettu ”yhtyeen uusille kuuntelijoille, joita tuskin kuitenkaan on olemassakaan”. ”Spread Your Wings” muodostui kuitenkin suosituksi livenumeroksi yhtyeen konserteissa.
”Spread Your Wingsista” kuvattiin myös tammikuussa 1978 promovideo, samana päivänä ”We Will Rock You” -kappaleen videon kanssa.
A-puoli
B-puoli
Autokauppias Jumalan armosta
Autokauppias Jumalan armosta (engl. "Breakfast of Champions") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, joka perustuu Kurt Vonnegutin romaaniin "Mestarien aamiainen". Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Albert Finney, Nick Nolte, Barbara Hershey, Glenne Headly, Lukas Haas ja Omar Epps. Elokuvan on ohjannut Alan Rudolph. Elokuva oli taloudellinen epäonnistuminen ja sai osakseen kritiikkiä.
Kupusuut
Kupusuut (Inermiidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan läntiseltä Atlantilta.
Kupusuiden heimoon kuuluu kaksi monofyleettistä sukua. Lajit ovat keltakupusuu ("Emmelichthyops atlanticus") ja juovakupusuu ("Inermia vittata"/"Haemulon vittatum"). Kupusuut ovat läheistä sukua murisijoille ja niillä on monia samanlaisia synapomorfioita. Vuonna 2011 julkaistun artikkelin mukaan molekyylifylogeneettiset tutkimukset tukevat kupusuiden lukemista murisijoihin kuuluviksi jopa siinä määrin, että murisijat muodostavat monofyleetisen ryhmän vain siinä tapauksessa, että myös kupusuut luetaan niihin. Tutkijoiden mukaan Inermiidae-heimo ei täten olisi enää validi.
Kupusuut ovat ruumiinmuodoltaan pitkulaisia kaloja, jotka voivat saavuttaa noin 25 cm:n pituuden. Tyypillinen piirre on, että lajit voivat työntää leukojaan eteen- ja alaspäin. Selkäevien välissä on syvä lovi. Selkäevistä etummainen on taaimmaista piikikkäämpi. Kupusuulajien pyrstöevä on voimakkasti haarautunut. Värilään kalat ovat hopeanharmaita ja niissä voi olla ohuita keltaisia tai vihreitä poikkiraitoja.
Kupusuulajit elävät Atlantin länsiosissa tyypillisesti avomerellä koralliriutoilla ja lähellä saaria. Ne liikkuvat usein parvissa. Kupusuiden ravinto koostuu planktonäyriäisistä.
Rovena Marku
Rovena Marku (s. 21. toukokuuta 1987 Shkodër) on albanialainen vapaa- ja rintauimari. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 2004 ja 2008. Jälkimmäisellä kerralla hän teki 50 metrin vapaauinnissa uuden Albanian-ennätyksen (28,15); hän oli tehnyt aiemmankin ennätyksen (28,79). Marku sijoittui vuoden 2008 olympialaisissa 58. sijalle.
Marku kilpaili vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa 50 metrin vapaauinnissa ja 50 metrin rintauinnissa. Lisäksi hän osallistui vuoden 2005 Välimeren kisoihin.
Futsal-Nelonen
Pelataan kolmessa 12 joukkueen lohkossa yksinkertaiset sarjat. Ottelut pelataan kahdella erotuomarilla ja toimitsijalla, joka kirjaa kumuloituvat virheet ja ottaa ajan.
Lohkovoittajat nousevat ja sijoille kaksi sijoittuneet pelaavat lisänousupaikoista. Lohkovoittajat pelaavat sarjan mitaleista yksinkertaisen sarjan. Lohkojen sijalle 10. ja huonommat putoavat Viitoseen.
Thomas Newcomen
Thomas Newcomen (1664–1729) oli englantilainen seppä, joka kehitti ensimmäisen kaupallisesti merkittävän höyrykoneen ja jota voidaan siten pitää teollisen vallankumouksen esi-isänä.
Newcomen oli alkujaan kyläseppä ja rautakaupanpitäjä sekä myös baptisti-maallikkosaarnaaja. Hän syntyi Dartmouthissa, Devonissa lähellä aluetta, jossa oli paljon tinakaivoksia. Kaivoksissa yleinen ongelma oli tulviminen, mikä rajoitti kaivosten syvyyttä.
Newcomenin suuri saavutus oli hänen höyrykoneensa (ensimmäinen versio noin 1710), jossa yhdistyivät Thomas Saveryn ja Denis Papinin ideat. Newcomen oli mahdollisesti tavannut Saveryn, jonka vanhemmat olivat vuonna 1712 kauppiaina Etelä-Devonissa. Savery oli myös työnsä vuoksi käynyt Dartmouthissa. Savery oli saanut 1698 patentin "tulikoneelle", jolla jotenkin pystyttiin pumppaamaan vettä lähes 10 metrin syvyydestä. Newcomenin koneessa korvattiin Saveryn koneen käyttöastia sylinterillä ja männällä, joka veti alipaineella männän alas sen sijaan että olisi imenyt vettä. Itse pumppu yhdistettiin mäntään ketjuilla ja keinuvivulla. Työkierrossa mäntä nousi ylös keinuvivun vetämänä, jota höyrynpaine auttoi. Yläasennon saavutettua suljettiin venttiili kattilaan ja jäähdytysvettä ruiskutettiin mäntään, jolloin höyry alkoi tiivistyä ja muodostamaan alipainetta. Kun männän alla oli alipaine, niin ilmanpaine yläpuolella toimi varsinaisena käyttöpaineena painaen männän alas ja nostaen keinuvivun toisen puolen ylös. Newcomen ja hänen liikekumppaninsa John Calley rakensivat ensimmäisen koneen Conygreen hiilikaivoksille lähelle Dudleytä Länsi-Midlandsissa. Toimiva kopio on nähtävissä lähellä Black Countryn elämää esittelevässä museossa. Vuoteen 1775 oli rakennettu noin 600 Newcomenin periaatteella toimivaa pumppua, joista osa korvasi loppuunkäytettyjä. Parannuksia tähän höyrykonerakenteeseen teki James Watt. 1700-luvulla rakennettiin kaikkiaan 2 200 höyrykonetta, joista Wattin parannettuja versioita oli noin 600. Newcomenin rakennetta sovellettiin myös satoihin akselia pyörittäviin höyrykoneisiin ennen vuotta 1800. Syynä "yleisen höyrykone-periaatteen" käyttöön oli paljolti Wattin patentti. Wattin patentin rauettua muutettiin vanhoja koneita ulkoisella lauhduttimella varustetuiksi.
Paul Obiefule
Paul Ikechukwu Obiefule (s. 15. toukokuuta 1986 Owerri, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigassa Kuopion Palloseurassa. Pelipaikaltaan hän on puolustava keskikenttäpelaaja.
Obiefule on edustanut ammattilaisurallaan myös nigerialaista Heartlandia, tanskalaista Viborgia ja norjalaisia Lyn Osloa, Hønefossia ja Lillestrømiä.
Nigerian A-maajoukkueessa Obiefule teki ensiesiintymisensä vuonna 2004. Hän oli mukana maajoukkueessa sen sijoittuessa kolmanneksi Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006.
Ray Parlour
Raymond ”Ray” Parlour (s. 7. maaliskuuta 1973 Lontoo) on englantilainen entinen jalkapalloilija.
Parlour muistetaan parhaiten Arsenalista. Hän pelasi seurassa 13 kauden aikana kaikkiaan 466 ottelua.
Hollywood Foreign Press Association
Hollywood Foreign Press Association (HFPA) on yhdistys jonka jäsenistö koostuu päätoimisista toimittajista, jotka raportoivat Yhdysvaltain elokuvateollisuudesta eri sanoma- ja aikakauslehdissä Euroopassa, Aasiassa, Australiassa ja Latinalaisessa Amerikassa. Yhdistyksen 90 jäsentä, kolme uusjäsentä, kuusi ainaisjäsentä ja kaksi liitännäisjäsentä edustavat vähintään 55 maata ja yhteensä yli 250 miljoonaa lukijaa. Yhdistys on parhaiten tunnettu sen vuotuisesta Golden Globe Awards -gaalasta, joka järjestetään vuosittain tammikuussa Los Angelesissa Kaliforniassa.
Yhdistyksen perustivat 1940-luvun alussa joukko Los Angelesissa asuvia ulkomaalaisia toimittajia, jotka yrittivät saada lisää vaikutusvaltaa studioiden suhteen ja helpottaa elokuvatähtien haastattelumahdollisuuksia.
Jäsenkokoukset pidetään kuukausittain. Yhdistyksen virkailijat ja johtajat valitaan vuosittain. Yhdistys ottaa enintään viisi toimittajaa yhdistyksen uusiksi jäseniksi vuosittain. Kaikki jäsenet ovat akkreditoituneet Motion Picture Association of America (MPAA) järjestöön ja ovat velvoitettuja toimittamaan näytteitä tekemistään kirjoituksista oikeuttaakseen jäsenyytensä.
Jäsenyyden edellytykset ovat pysyvä asuminen Etelä-Kaliforniassa ja vähintään neljä julkaistua artikkelia vuodessa. Yhdistys ei määrittele niitä julkaisuja, joiden perusteella jäsenyys arvioidaan.
Yhdistyksessä on kaksi suomalaisjäsentä, Erkki Kanto ja Kirpi Uimonen Ballesteros.
Nils
Nils on ruotsalainen, myös suomen­ruotsalaisilla yleinen miehen etunimi, kansain­välisen Nikolaus-nimen lyhentymä. Tanskassa nimi esiintyy muodossa "Niels".. Saamelaisalueella nimi esiintyy muodossa Niiles, saameksi Niillas.
Suomessa nimi Nils on vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 6815 miehelle sekä alle 10 naiselle. Nilsin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 6. joulukuuta, joka myös suomen­kielisen kalenterin mukaan on Nikolaus-nimen muunnelmien kuten Niilon ja Nikon nimipäivä.
Jussi-palkinnot 1956
Jussi-palkinnot 1956 jaettiin 10. marraskuuta 1956 järjestetyssä Jussi-palkintojen jakotilaisuudessa vuoden 1955 elokuville.
Adderall
Adderall on neljää amfetamiinisuolaa sisältävä lääkevalmiste, jota käytetään ADHDn ja narkolepsian hoitoon. Kyseessä on psykostimulantti, jonka otaksutaan toimivan nostamalla aivojen dopamiini- ja noradrenaliinitasoja. Lisäksi lääke toimii vahvana dopamiinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjänä. Lääkettä on saatavilla kahdessa muodossa: IR (Instant Release) ja XR (Extended Release), joissa on eroa sen suhteen, miten nopeasti lääkeainetta vapautuu elimistöön. Narkolepsiaan käytetään vain lääkkeen IR-muotoa. Lääke on laillinen Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Adderall XR sisältää:
Jeffersonin muistomerkki
Jeffersonin muistomerkki () on Yhdysvaltain kolmannen presidentin Thomas Jeffersonin muistomerkki Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Muistomerkin rakentaminen aloitettiin vuonna 1939 ja se valmistui vuonna 1943. Jeffersonin pronssinen patsas lisättiin muistomerkkiin vuonna 1947. Muistomerkin suunnitteli amerikkalainen arkkitehti John Russell Pope. Valkoisesta marmorista rakennettu muistomerkki edustaa uusklassista arkkitehtuuria.
Terhi Suorlahti
Terhi Suorlahti (s. 10. kesäkuuta 1974) on suomalainen näyttelijä (FIA) ja teatterintekijä.
Suorlahti on vieraillut näyttelijänä ja esiintyjänä Suomen Kansallisteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa,Svenska teaternissa, Sirius teaternissa, Porin teatterissa ja Circo Aereossa.
Terhi Suorlahti on näytellyt mm- elokuvissa "Zoo" (2006), "Väärät juuret" (2009), "Hiljaisuus" (2011) ja "Silmäterä" (2013) sekä televisiosarjoissa "Hinnalla millä hyvänsä" (2015) ja "Syke" (2016) ja Rehtori (2016)
Hän on musiikkiteatteriensemble Kuriton Companyn perustaja. Ryhmän esityksiä nähtiin vuosina 2006-2016 Kiasma teatterissa, Stoassa ja Kansallisteatterissa. Monodraama Algernon sai ensi-iltansa Juhlaviikkojen yhteydessä Korjaamo teatterissa sekä Kajaanin teatterissa ja Telakka teatterissa.
Terhi Suorlahti on saanut valtion taiteilija-apurahan (näyttämötaide) 2007 ja 2013.
Suorlahti on valmistunut musiikkiteatterinäyttelijäksi (FIA) Turun taideakatemiasta 1998–2002 (tanssi- ja teatterialan AMK-tutkinto) Erik Söderblomin johdolla ja on erikoistunut musiikkiteatteriin. Suorlahti on opiskellut vaihdossa Vilnan teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön laitoksella (2000) sekä New Yorkissa SITI companyn suzuki ja viewpoints koulutusjaksolla 2005.
Terhi Suorlahti on koulutukseltaan myös filosofian kandidaatti, pääaineenaan kirjallisuustiede ja sukupuolentutkimus, Helsingin yliopisto 2010.
Terhi on mukana Putous-sketsisarjan 10. tuotantokaudella (2018–).
Guépard-luokka (hävittäjä)
Guépard-luokka oli Ranskan laivaston 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa valmistetun kuuden hävittäjän () alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Alukset muistuttivat edeltänyttä Chacal-luokkaa, mutta ne olivat suurempia, hieman nopeampia ja paremmin aseistettuja.
Charles Fox
Charles Fox on seuraavien henkilöiden nimi:
Suorat kapetingit
Kapetingien dynastia hallitsi (läntistä) frankkien kuningaskuntaa, tulevaa Ranskaa, vuodesta 987 alkaen. Tämä dynastian ensimmäinen osa, nk. suorat kapetingit, kesti vuoteen 1328 saakka. Tänä aikana kruunu siirtyi hallitsijalta toiselle ensimmäisessä polvessa. Suoraa kapetingien dynastiaa seurasi Valois-dynastia.
Dynastian ensimmäinen hallitsija, Hugo Capet valittiin frankkien kuninkaaksi vuonna 987. Kuninkaan asema oli tuohon aikaan kuitenkin heikko. Nimellisesti hän hallitsi läntistä frankkien maata, jonka rajat periytyivät Verdunin sopimuksesta vuodelta 843. Tosiasiallisesti kuninkaan hallinnassa oli alussa kuitenkin vain Pariisin ympärillä oleva alue, Île-de-France. Hugo I muutti ratkaisevasti kuninkaan aseman kehitystä kruunamalla seuraajansa, poikansa Robert II:n, jo eläessään. Tämä oli suuri muutos aiemmasta frankkilaisesta käytännöstä, jossa vanhimmalla pojalla ei ollut etuoikeutta perinnönjaossa, ja varmisti vallan säilymisen suvussa heikkoina alkuaikoina.
Filip II Augustus (hallitsi 1180-1223) ei ollut arvonimeltään enää vain frankkien kuningas ("Roi des Francs") vaan Ranskan kuningas ("Roi de France"). Tämä kehitys alkoi jo edellisten hallitsijoiden Ludvig VI:n ja Ludvig VII:n aikana, mutta Filip II otti tittelin virallisesti käyttöön.
Ludvig IX:n (h. 1226-1270), lisänimeltään Pyhä, hallintokausi kesti erityisen pitkään. Jälkipolville hänen maineensa pääpiirre on ollut uskonnollisuus, kuten hänen lisänimensäkin osoittaa ja hän on ainoa pyhimykseksi julistettu ranskalainen hallitsija. Hänen aikanaan hallinnossa kehittyivät eriytyneiden talous- ja oikeusosastojen esimuodot ja kruunun virkamiesten toimenkuvaa selkeytettiin. Toisaalta hänen aikanaan tiukentunut katolinen hegemonia tarkoitti muun muassa vähemmistöjen aseman heikkenemistä ja erityisesti naisten toiminta yhteiskunnassa pyrittiin asettamaan katolisen kirkon sanelemaan muottiin, minkä seurauksena esimerkiksi ylhäisönaisten poliittinen vaikutus kutistui.
Filip IV Kaunis (h. 1285-1314), Ludvig IX:n pojanpoika, puolestaan taisteli katolista kirkkoa vastaan koskien kuninkaan määräysvaltaa valtakunnassaan. Ranskan kuninkaan valta oli kasvanut sen verran vahvaksi, että Filip IV kykeni alistamaan kirkon maalliselle määräysvallalle valtakuntansa rajojen sisällä. Tästä konkreettisena todisteena paavinistuin siirrettiin Roomasta Avignoniin lähelle Ranskan rajaa vuonna 1309. Tämä paavien Avignonin vankeus kesti vuoteen 1377 saakka.
Kapetingien suora dynastia päättyi vuonna 1328, viimeisenä hallitsijanaan Kaarle IV (h. 1322-1328). Kruunu periytyi lopulta Filip VI:lle, josta tuli Valois-dynastian perustaja.
Suluissa kuninkuusvuodet (kanssakuninkuuden vuosia ei listattu):
Euroopan unionin virallinen lehti
Euroopan unionin virallinen lehti (EUVL) ilmestyy joka arkipäivä Euroopan unionin kaikilla virallisilla kielillä. Se koostuu kahdesta toisiinsa liittyvästä sarjasta: "L-sarja" on lainsäädäntöä varten ja "C-sarja" tiedonantoja ja ilmoituksia varten. Lisäksi lehteen kuuluu täydennysosa "S-sarja" ilmoituksille, jotka koskevat julkisia hankintoja. C-sarjaan kuuluu myös sähköisessä muodossa oleva osa EUVL C E. Sen sisältämät asiakirjat julkaistaan ainoastaan sähköisessä muodossa. L- ja C-sarjaa voi tilata painotuotteena (700–800 numeroa vuodessa) sekä CD-ROM-levynä, joka sisältää myös aikaisemmin ilmestyneitä numeroita. Lehden tilaushinnat ovat 3 000–10 000 € vuodessa lisenssien ja kielten määrän mukaan.
Vuoteen 2003 asti lehden nimi oli Euroopan yhteisöjen virallinen lehti (EYVL).
Imeni Morozova
Imeni Morozova (inkerinsuomeksi myös "Pähkinän Ruuttehas", ) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nevan oikealla rannalla Pähkinälinnaa vastapäätä. Taajamassa on 10200 asukasta (vuonna 2010).
Morozovin kunnan pinta-ala on 111 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Rahjan, lännessä Sieklovan ja lounaassa Rosmittalan kuntiin. Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Tuunainsuon (ven. Дунай, "Dunai") taajama sekä Kanneinpalon (Ганнибаловка, "Gannibalovka"), Koskinan (Кошкино, "Koškino"), Mustilan (Чёрная Речка, "Tšornaja Retška"), Rezvyhin (Резвых) ja Seremetan (Шереметьевка, "Šeremetjevka") kylät.
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1884 perustetusta Pähkinälinnan ruutitehtaan työläisasutuksesta. Vuonna 1922 se nimettiin Nikolai Morozovin mukaan. Toisen maailmansodan aikana seudulla käytiin ankaria taisteluita. Sodan jälkeen entinen ruutitehdas muutettiin kemian tehtaaksi.
Taajaman kautta kulkee Pietarista Tuprovaan johtava rautatie (Petrokrepostin asema). Entisen kemian tehtaan pohjalle on syntynyt uusia yrityksiä. Nähtävyyksiä ovat kotiseutumuseo ja sotamuistomerkit. Vladimir Pokrovskin vuonna 1907 rakentama uusvenäläinen Pietarin ja Paavalin kirkko räjäytettiin toisen maailmansodana aikana. Vuonna 1993 sen paikalle rakennettiin uusi kirkko.
Kebanjol
Kebanjol (ven. ja komiksi Кебанъёль) on taajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Ust-Kulomin piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Vytšegdan oikealla rannalla Kebanjol-joen suussa kymmenen kilometriä Ust-Kulomista pohjoiseen. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2011).
Kebanjolin kunnan pinta-ala on 429 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Požegin, kaakossa ja etelässä Ust-Kulomin sekä lännessä Kužban kuntiin. Kebanjolin taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Alueen pohjoisosassa sijaitsee harjuksen suojelua varten perustettu Požegin rauhoitusalue.
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930–1940-luvulla syntyneestä karkotettujen metsätyöläisten asutuksesta. Vuonna 1963 siitä tuli kyläneuvostoalueen keskus. Vuonna 1989 asukkaista 47 % oli komeja ja 38 % venäläisiä.
Taajaman kautta kulkee Syktyvkarin ja Ust-Kulomin välinen maantie. Tärkein elinkeino on metsäteollisuus. Rakenteilla on uusi sahalaitos. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, ammattikoulu, kerhotalo, kirjasto ja poliklinikka.
Nathan Drake
Nathan ”Nate” Drake on kuvitteellinen hahmo ja päähenkilö yhdysvaltalaisen Naughty Dog -pelitalon kehittämässä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisemassa videopelisarjassa "Uncharted", jossa Drake seikkailee aarteenmetsästäjänä ympäri maailmaa muinaisten aarteiden ja historiallisten mysteerien jäljillä. Drake esiintyy pelattavana hahmona pelisarjan kaikissa osissa, paitsi -pelissä. Hahmon liike- ja ääninäyttelijänä toimii Nolan North.
Draken hahmon loi Naughty Dogin videopeliohjaaja ja -käsikirjoittaja Amy Hennig. Draken ulkonäön ja persoonallisuuden esikuvana toimivat näyttelijät Johnny Knoxville ja Harrison Ford sekä kioskikirjallisuuden sankarihahmot. Naughty Dog halusi Drakesta helposti samaistuttavan hahmon, joten hänelle luotiin farkkuihin ja T-paitaan pukeutuva, voimakastahtoinen jokamies-olemus. Hänen ulkonäköään ja persoonallisuuttaan on verrattu usein myös muihin elokuva- ja videopelihahmoihin, kuten Lara Croftiin ja Indiana Jonesiin.
Olavi Hänninen (sisustusarkkitehti)
Olavi Hänninen (14. joulukuuta 1920 Lapinlahti – 16. kesäkuuta 1992) oli suomalainen sisustusarkkitehti ja muotoilija. Hänninen oli monipuolinen suunnittelija, jonka töihin kuului muun muassa julkisten tilojen kokonaissisustuksia, huonekaluja, juna- ja raitiovaunuja sekä kirkkohopeita.
Hänninen aloitti uransa Stockmannin piirustuskonttorissa, jonne konttorin päällikkö Werner West kutsui 1940- ja 1950-luvun vaihteessa Taideteollisesta keskuskoulusta useita lahjakkaita oppilaita huonekalujen ja sisustustuotteiden suunnittelutyöhön.
Hännisen innovatiivinen suunnittelutyö näkyi erityisesti vuonna 1952 valmistuneessa Hotelli Palacessa, jonne hän suunnitteli pöytiä, tuoleja ja sisustuksia. Hänen metallista ja muovista muotoilemansa huonekalut olivat vahvan modernistisia. Hotellin eri tilojen sisustuksia hän suunnitteli yhdessä Antti Nurmesniemen ja Olli Borgin kanssa. Vuonna 1957 Hänninen voitti Milanon XI Triennalessa kultamitalin Suomen osaston asuntonäyttelyn suunnittelusta.
Hänninen suunnitteli monien ravintoloiden, toimistojen ja pankkien kokonaissisustuksia. Hän toimi myös huonekaluliike Mikko Nupposen pääsuunnittelijana vuosina 1957–1961. Suunnittelutöihin kuuluivat lisäksi Helsingin nivelraitiovaunut 1970-luvulla ja lähiliikenteen junia. Hännisen 1970- ja 80-luvun töissä voidaan nähdä myös tuon ajan postmodernistista henkeä. Hänen viimeiseksi jäänyt suunnittelukohteensa oli Keravan kirkon sisätilat rakennuksen peruskorjauksen yhteydessä.
Oman suunnittelutyönsä ohella Hänninen toimi vuosina 1954–1956 ja 1959–1970 sisustus- ja huonekalusuunnittelun opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa. Vuonna 1977 hän sai taideteollisuuden valtionpalkinnon. Hännisen puoliso oli tekstiilitaiteilija Airi Snellman. Heidän tyttärensä on sisustusarkkitehti ja kalustemuotoilija Tuula Falk.
Werner West
Petter Werner West (1890 Tuusula – 6. heinäkuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen muotoilija. Westin on sanottu luoneen pohjan suomalaiselle teolliselle huonekalumuotoilulle. Hän oli aikanaan monen nuoren suomalaisen suunnittelijan ohjaaja ja oppi-isä. West osallistui myös Suomen Koristetaiteilijain Liitto Ornamon perustamiseen vuonna 1911.
West suunnitteli uransa aikana sisustuksia lukuisiin julkisiin tiloihin, kuten eduskuntataloon, tavarataloihin, pankkeihin, ravintoloihin ja hotelleihin. Muun muassa kuuluisan ravintola Eliten sisustus on Westin käsialaa. Hänen erityiseksi ansiokseen luetaan lisäksi hyvää muotoilua edustavien ja kestävien huonekalumallien kehittely teolliseen tuotantoon. West toimi päällikkönä Stockmannin piirustuskonttorissa, jossa tehtiin hänen aikanaan merkittävää huonekalujen ja sisustustuotteiden suunnittelutyötä. Teollisesti valmistetuilla tyyppihuonekaluilla Stockmann teki funktionalismia ja modernia sisustamista Suomessa tunnetuksi. West kannatti työssään kuitenkin myös käsityöläisyyttä ja yksilöllisyyttä.
Prinssi Tengin paviljonki
Prinssi Tengin paviljonki (Yksinkertaistetut merkit: 滕王阁; Perinteiset merkit: 滕王閣; Pinyin: Téngwáng Gé) eli Tengwang-paviljonki on rakennus, jonka rakennutti prinssi Teng vuonna 653. Prinssi Tengin paviljonki sijaitsee Nanchangin kaupungissa Jiangxin maakunnassa Kiinan kansantasavallassa. Prinssi Tengin paviljonki on tuhottu useaan kertaan, ja nykyinen rakennus on rakennettu uudestaan lähelle aiemmista paikoista vuonna 1989. Rakennuksessa on 9 kerrosta, ja rakennus on 57,5 metriä korkea. Prinssi Tengin paviljonki on Nanchangin merkittävimpiä maamerkkejä.
Ukraina-palatsi
Ukraina-palatsi tai "Kansallinen Ukraina-taidepalatsi" () on suuri konsertti- ja kokouskeskus Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa. Vuonna 1970 avatussa Ukraina-palatsissa on 300 huonetta ja sen pääsaliin mahtuu 3 700 kuulijaa.
Pekingin messukeskus
Pekingin messukeskus (, Běi-jīng zhǎn-lǎn-guǎn) on messukeskus, joka sijaitsee Pekingissä Kiinassa. Rakennus valmistui vuonna 1954 ja se edustaa tyyliltään stalinistista arkkitehtuuria, joka oli 1950-luvun Kiinassa suosiossa. Rakennuksessa on kolme suurta messuhallia ja museo.
FS Colbert (1928)
Colbert oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut Suffren-luokan raskas risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan sisällytettiin raskas risteilijä, jonka hankinta vahvistettiin lailla 4. elokuuta 1926. Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1927 Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 12. kesäkuuta 1927 ja alus laskettiin vesille 20. huhtikuuta 1928. Alus otettiin palvelukseen 4. maaliskuuta 1931.
"Colbert" liitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivaston 1. kevyeen viirikköön, jossa se osallistui normaaliin rauhanajan palvelukseen. Alus siirrettiin modernisoitavaksi Arsenal de Lorientiin 16. helmikuuta 1935, ja se palasi palvelukseen tammikuussa 1936. Alus liitettiin kansainväliseen laivasto-osastoon, joka valvoi sisällissotaan ajautuneen Espanjan saartoa. Alus oli toisen maailmansodan alkaessa syyskuussa 1939 Oranissa, mistä se palasi tammikuussa 1940 Touloniin alistettuna Afrikan laivaston komentajalle 24. tammikuuta alkaen.
Alus osallistui Saksan laivaston risteilijän "Admiral Hipperin" etsintöihin ja palasi Ranskaan huhtikuussa. Italia julisti sodan liittoutuneille 10. kesäkuuta."Colbert" osallistui 13. kesäkuuta iskuun Genovanlahdelle, tulitti sen aikana maakohteita ja joutui Regia Marinan moottoritorpedoveneiden hyökkäyksen kohteeksi. Aselevon astuttua voimaan alus siirrettiin Toulonissa telakalle huollettavaksi 1. elokuuta. Se siirrettiin ylläpidon vastuulle aina vuoden vaihteeseen.
Palattuaan palvelukseen alus sijoitettiin tammikuussa 1941 1. risteilijäviirikköön. Saksalaisten tunkeuduttua 27. marraskuuta 1942 Vichyn Ranskan hallinnassa olleelle alueelle aluksen miehistö teki aluksestaan käyttökelvottoman. Alus paloi kuusi vuorokautta, kärsi lisää vaurioita 7. joulukuuta ja tuli korjauskelvottomaksi. Palanut hylky nostettiin ja romutettiin 1946–1947.
Antti Henttonen
Antti Henttonen (s. 3. maaliskuuta 1922 Antrea) on suomalainen opetusneuvos. Hän toimi Opettaja-lehden ja sen edeltäjän Opettajain Lehden päätoimittajana vuosina 1953–1983. Hän kätteli ensimmäisenä vieraana tasavallan presidentti Tarja Halosta itsenäisyyspäivän vastaanotolla vuonna 2011, koska presidenttiä perinteisesti ensimmäisenä kätellyt Mannerheim-ristin ritari Tuomas Gerdt joutui perumaan saapumisensa viime hetkillä vaimonsa sairastuttua.
Antti Henttonen teki parinkymmenen vuoden ajan paljon laulujen sanoituksia muun muassa sekakuoro Peipposille. Tunnetuin Henttosen sanoitus on venäläinen valssi ”Lokki”, jonka ovat levyttäneet Mauno Kuusisto ja Arja Havakka.
Antti Henttonen on julkaissut vuonna 1987 muistelmateoksen "Pilkkeitä – koulu- ja lehtimiehen polulta."
Scott Sumner
Scott B. Sumner on julkisen Bentley Universityn taloustieteen professori. Hän on tutkinut etenkin rahapolitiikkaa ja ennustusmarkkinoita.
Sumner on tunnettu markkinamonetarismi-kannan isänä. Hän siis vaatii keskuspankkia pitämään talouden pysyvästi nimellisen BKT:n esimerkiksi 5 %:n kasvu-uralla, jotta rahapolitiikka olisi uskottavaa ja sääntöpohjaista eikä harkinnanvaraista mutta silti tasaisi suhdanteita. Huonoina aikoina joustaisivat reaalipalkat nimellispalkkojen ja työllisyyden sijaan.
Keskuspankin tulisi luoda nimellisen BKT:n futuurimarkkinat ja säätää rahapolitiikkaa näiden tuottaman informaation perusteella.
Sumnerin mukaan inflaatio on epätarkka ja viivästynyt mittari eikä erottele kysyntäsokkeja tarjontasokeista. Nimellinen BKT reagoi paljon nopeammin ja antaa siten merkin elvytystarpeesta aiemmin.
Sodassa ja rakkaudessa
Sodassa ja rakkaudessa voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
FS Foch (1929)
Foch oli Ranskan laivaston 1920-luvun lopulla valmistunut Suffren-luokan raskas risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
"Foch" osallistui Ranskan etujen valvontaan Kreikan levottomuuksien aikana maaliskuussa 1935, ja sen jälkeen se liitettiin Välimeren laivaston 1. kevyeen viirikköön, 3. kevyeen viirikköön ja lopulta 3. laivueen 1. risteilijäviirikköön. Aluksen kotisataman oli aina syyskuuhun 1939 saakka Toulon.
Lokakuussa alus siirrettiin Oraniin, jossa se liitettiin brittiläis-ranskalaisiin saksalaisten saarronmurtajien etsintäosastoihin. Operaatiosta vapauduttuaan alus suojasi helmikuuhun saakka saattueita Marokon ja Bermudan välillä ennen paluutaan Touloniin, jossa se siirrettiin telakalle huollettavaksi. Palvelukseen palattuaan alus osallistui 13.–14. kesäkuuta Vadon pommitukseen, joka jäi sen viimeiseksi operaatioksi liittoutuneiden rinnalla.
Alus jatkoi palvelustaan, kunnes se sijoitettiin reserviin 4. lokakuuta 1941. Saksalaisten tunkeuduttua 27. marraskuuta 1942 Vichyn Ranskan hallinnassa olleelle alueelle aluksen miehistö upotti aluksensa. Italialaiset nostivat 16. huhtikuuta 1943 hylyn, ja se romutettiin.
Heikki Itänen
Heikki Itänen (27. toukokuuta 1957 Orivesi) on suomalainen käsikirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hän on kirjoittanut etupäässä huumoripitoisia ohjelmia televisioon ja radioon. Uraan mahtuu myös lukuisia näytelmiä ja ravintolakabareita. Itäsen tunnetuimpiin töihin lukeutuvat muun muassa MTV3:lle tehdyt sketsisarjat Kissa vieköön (1988), Paha yskä ja yhä pahenee (1989-1990) ja Heksa ja Leksa (1990-1991).
Itänen on käynyt YLE:n sketsikoulun ja lukuisia muita kirjoittajakursseja.
YLE
MTV3