hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Harry Wahl
Harry August Wahl (17. heinäkuuta 1869 Hamina – 31. heinäkuuta 1940 Viipuri) oli suomalainen kilpapurjehduksen olympiamitalisti ja arvosoitinten keräilijä.
Harry Wahl oli viipurilaisen kauppaneuvos Paul Wahlin (1797–1872) pojanpoika. Perhe oli vaurastunut muun muassa Saimaan kanavan rakennustöihin liittyvällä liiketoiminnalla kauppahuoneensa Paul Wahl & Co avulla.
Wiborgs Läns Segelföreningiä edustanut Wahl kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmassa 1912. Seuraavana vuonna Wahl voitti Sinebrychoffin pokaalin "Aurora"-veneellä.
Harry Wahl omisti 1930-luvulla yhden Euroopan merkittävimmistä soitinkokoelmista, johon kuului useita Stradivarius-, Guarneri- ja Amati-viuluja. Viulujen lisäksi kokoelmassa oli myös alttoviuluja ja selloja. Kokoelman arvo oli nykyrahassa mitaten jopa yli 50 miljoonaa euroa. Kun venäläiset valtasivat Viipurin, valtaosa Wahlin kokoelmasta jäi venäläisille. Wahlin suojatin, viulisti Onni Suhosen onnistui kuitenkin pelastaa 32 arvokkainta soitinta ensin pois Viipurista ja sitten Suomen puolelle.
Vuonna 2007 helsinkiläinen Maija-Stiina Roine löysi Wahlin testamentin omasta kirjahyllystään. Roineen isä, diplomi-insinööri Voitto Valdemar Kolho oli ollut Wahlin luottohenkilö viuluhankinnoissa. Testamentin soitinluettelosta selvisi, että venäläisten käsiin olivat arvosoittimista jääneet Santo Serafin -viulu 1700-luvulta sekä Lorenzo Storionin rakentama alttoviulu. 
Testamentista, joka luovutettiin Suomen Kulttuurirahastolle, selviää myös muut venäläisille joutuneet ja sitä kautta ympäri maailmaa kulkeutuneet soittimet. 
Harry Wahl kuoli 1940, ja valtaosa hänen omaisuudestaan oli viipurilaisissa kiinteistöissä, jotka jäivät rajan taakse. Wahlin perilliset joutuivat luopumaan alhaisin kauppahinnoin kaikista Suomeen pelastetuista arvosoittimistaan päästäkseen uuden elämän alkuun Suomessa. Testamenttiluettelon perusteella Maija-Stiina Roine on jäljittänyt kymmeniä niistä maailmalta ja julkaisi niistä vuonna 2008 omakustannekirjan "Harry Wahlin viulut".
Wahlin perillisten hallussa ollut, irlantilaishistoriansa takia ”iiriläiseksi” kutsuttu Stradivarius on ainoa Suomessa nykyisin oleva Wahlin kokoelman soitin. Se kuuluu nykyisin Pohjola-pankin taidesäätiölle, joka hankki sen lainattavien arvosoitintensa kokoelmaan Japanista 1986. Soitin on nykyisin viulutaiteilija Réka Szilvayn käytössä.
Musiikki Fazerin tilikirjoista löytyy myös merkintä, jonka mukaan Harry Wahl on hankkinut mustan 180cm pitkän uuden Steinway-flyygelin vuonna 1920: "Steinway & Sons O-180, sarjanumero 199.620, 1920, O svart till Direktor Harry Wahl, Wiborg."
Gregório Warmeling
Gregório Warmeling (17. huhtikuuta 1918 – 3. tammikuuta 1997) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. syyskuuta 1943 ja nimitettiin Joinvillen hiippakunnan piispaksi 3. huhtikuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquim Domingues de Oliveira, jota avustivat Anselmo Pietrulla ja Inácio Krause.
Warmeling osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 9. maaliskuuta 1994.
Hilário Moser
Hilário Moser (s. 2. joulukuuta 1931) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 15. elokuuta 1958 ja nimitettiin Olinda e Recifen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Casae Calanaen titulaaripiispaksi 17. elokuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Furno, jota avustivat José Cardoso Sobrinho ja Luciano Pedro Mendes de Almeida.
27. toukokuuta 1992 Moser sai nimityksen Tubarãon hiippakunnan piispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 15. kesäkuuta 2004.
Waldemar Björkstén
Waldemar Björkstén (12. elokuuta 1873 Viipuri – 31. toukokuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.
Björkstén kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Terry Branstad
Terry Edward Branstad (s. 17. marraskuuta 1946) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Iowan osavaltion kuvernöörinä vuosina 2011–2017 ja sitä ennen myös vuosina 1983–1999. Heinäkuusta 2017 hän on toiminut Yhdysvaltain Kiinan-suurlähettiläänä.
Branstad valittiin kuvernööriksi ensimmäisen kerran 35-vuotiaana vuonna 1982. Sitä ennen hän oli palvellut edellisen kuvernöörin Robert Rayn varakuvernöörinä. Branstad on Iowan sekä nuorin että pisimpään virassaan ollut kuvernööri. Neljän kauden jälkeen hän ei enää hakenut jatkoa. Vuosina 2003–2009 hän toimi Des Moinesin yliopiston rehtorina.
Mario Zenari
Mario Zenari (s. 5. tammikuuta 1946) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Veronan hiippakuntaan Giuseppe Carraro 5. heinäkuuta 1970. Hänet nimitettiin Iulium Carnicumin titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Norsunluurannikolle sekä Nigeriin 12. heinäkuuta ja Burkina Fasoon 24. heinäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 25. syyskuuta 1999; pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Flavio Roberto Carraro ja Marcello Zago.
10. toukokuuta 2004 Zenari sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sri Lankaan ja 30. joulukuuta 2008 Syyriaan.
Jacob Björnström
Jacob Carl Gustaf Herman Björnström (14. joulukuuta 1881 Uuras – 17. heinäkuuta 1935 Inari) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.
Björnström kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Bror Brenner
Bror Benedictus Bernhard Brenner (17. heinäkuuta 1855 Viipuri – 17. huhtikuuta 1923 Viipuri) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.
Brenner kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Anuar Battisti
Anuar Battisti (s. 19. helmikuuta 1953) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Toledon hiippakuntaan Geraldo Majella Agnelo 8. joulukuuta 1980. Hänet nimitettiin Toledon piispaksi 15. huhtikuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Geraldo Majella Agnelo, jota avustivat Lúcio Ignácio Baumgaertner ja Armando Círio.
29. syyskuuta 2004 Battisti sai nimityksen Maringán arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. marraskuuta.
José Haring
José Haring (s. 20. joulukuuta 1940) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 22. heinäkuuta 1967 ja nimitettiin Limoeiro do Norten hiippakunnan piispaksi 19. tammikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Palmeira Lessa, jota avustivat Martinho Lammers ja João Maria Messi.
Allan Franck
Allan Gunthard Franck (17. syyskuuta 1888 Viipuri – 28. toukokuuta 1963 Emäsalo, Porvoon mlk) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Franck kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Songwriters Hall of Fame
Songwriters Hall of Fame (suom. "lauluntekijöiden kunniagalleria") on populaarimusiikin menestyneiden lauluntekijöiden kokoelma, jonka perusti sanoittaja Johnny Mercer kahden newyorkilaisen musiikkijulkaisijan kanssa vuonna 1969. Sen toimintaa ohjaa National Academy of Popular Music -järjestö, jonka valintakomitea valitsee joka vuosi kokoelmaan liitettävät lauluntekijät ja järjestää New Yorkissa palkintotilaisuuden ja siihen liittyvän illallisen.
Pitkään virtuaalimuseona toiminut galleria asetettiin ensimmäistä kertaa fyysisesti näytteille vuonna 2010, jolloin se sijoitettiin Los Angelesin Grammy-museon yhteyteen.
Emil Lindh
Emil Alexander "Nisse" Lindh (15. huhtikuuta 1867 Helsinki – 3. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Purjehduksesa Lindh edusti seuratasolla Nyländska Jaktklubbenia.
Lindh kuului suomalaisen "Lucky Girl" -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912. Hänen pojistaan Tor-Kristian Lindh kilpaili purjehduksessa Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja myös Nils Lindh ja Per Lindh kilpailivat purjehduksessa. Nils oli lisäksi nyrkkeilyn Suomen-mestari.
Emil Lindh näytteli kahdeksassa elokuvassa vuosina 1923–1932.
Jääpallon SM-sarjakausi 1988–1989
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1988-1989 ratkaistiin kaksinkertaisen sarjan päätteeksi pelatuilla play off -otteluilla. Helsinkiläinen Botnia voitti ensimmäisen mestaruutensa. Loppuottelu Oulun Luistinseuraa vastaan oli yksi kaikkien aikojen jännittävimmistä. Kallion kentällä pelattu ottelu ratkesi vasta kolmannella jatkoajalla Botnian 5-4 voittoon.
RoPS putosi sarjasta suoraan. Sarjaan nousi Porin Narukerä.
JPS säilytti sarjapaikkansa ilman karsintaa, sillä SaFa ja KemPa luopuivat karsinnoista.
Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä.
12.3.1989 Helsinki
Ottelussa tarvittiin kolme jatkoaikaa.
Botnia-69: Tapio Tarvainen, Timo Niemi; Ari Kukkonen, Jari Hattunen, Mika Halonen, Kaj Peltonen; Martti Tervo, Pekka Kurki, Esko Korhonen, Jukka Korhonen, Jukka Vauhkonen, Petri Manninen, Petri Laakso, Jaakko Hyttinen; Iiro Järvitalo, Janne Hölttö, Juha Snellman, Jukka Salmivaara, Ari Hirvonen, Jarmo Kehusmaa, Petteri Pitkänen. Valmentaja: Antti Parviainen.
Erik Lindh (kilpapurjehtija)
Erik Aleksander Lindh (1. toukokuuta 1865 Hämeenkoski – 1. joulukuuta 1914 Juva) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.
Lindh kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
David Bradley (yhdysvaltalainen näyttelijä)
David Bradley on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten elokuvasarjasta American Ninja, jossa hän näytteli kolmessa osassa.
Aarne Pekkalainen
Johan Anders "Juho Aarne" Pekkalainen (20. toukokuuta 1895 Viipuri – 19. maaliskuuta 1958 Turku) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.
Pekkalainen kuului suomalaisen "Nina"-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.
Kangana Ranaut
Kangana Ranaut (s. 23. maaliskuuta 1987) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut kolme National Film Awards -palkintoa ja neljä Filmfare Awards -palkintoa eri kategorioista.
Ranautin ensimmäinen elokuva oli "Gangster" (2006), josta hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän voitti sekä National Film Awards -palkinnon että Filmfare Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta elokuvasta "Fashion" (2008), minkä jälkeen hän näytteli kaupallisesti menestyneissä elokuvissa kuten "Raaz – The Mystery Continues" (2009), "Once Upon a Time in Mumbaai" (2010), "Tanu Weds Manu" (2011) ja "Krrish 3" (2013).
Ranaut sai suurta ylistystä pääroolistaan menestyneessä draamakomediassa "Queen" (2014), josta hän voitti parhaan naispääosan National Film Awards- ja Filmfare Awards -palkinnot. Hän näytteli kaksoisroolia romanttisessa draamakomediassa "Tanu Weds Manu Returns" (2015), josta hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon ja toisen peräkkäisen parhaan naispääosan National Film Awards -palkintonsa.
Ranaut syntyi vaikutusvaltaiseen ja varakkaaseen perheeseen Bhamblan kylässä Himachal Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Hän on uskonnoltaan hindu.
José Jovêncio Balestieri
José Jovêncio Balestieri (s. 18. toukokuuta 1939) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Humaitán hiippakunnan piispaksi 6. maaliskuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antônio Possamai, jota avustivat Hilário Moser ja Gregório Warmeling.
29. heinäkuuta 1998 Balestieri sai nimityksen Rio do Sulin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi. 30. elokuuta 2000 hänestä tuli Rio do Sulin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. maaliskuuta 2008.
Józef Drzazga
Józef Drzazga (4. heinäkuuta 1914 – 12. syyskuuta 1978) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lublinin hiippakuntaan 3. lokakuuta 1938. Hänet nimitettiin Gnieznon vihkipiispaksi ja Siniandusin titulaaripiispaksi 5. toukokuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Tomasz Wilczyński ja Piotr Kałwa.
25. toukokuuta 1967 Drzazga sai nimityksen Warmian vihkipiispaksi ja 28. kesäkuuta 1972 piispaksi, jona hän toimi loppuikänsä. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Sakkola (Käkisalmen piiri)
Sakkola tai Gromovo () on maalaiskunta Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirissä. Kunnan keskuskylä Sakkola oli Suomen Viipurin läänin entisen Sakkolan kunnan kirkonkylä.
Kunta sijaitsee Käkisalmen piirin keskiosassa. Se rajoittuu idässä Laatokkaan, etelässä Metsäpirtin (Zaporožskoje) ja Petäjärven (Petrovskoje) kuntiin, lännessä Kuninkaanristin kuntaan (Romaški), luoteessa Räisälään (Melnikovo) ja pohjoisessa Pyhäjärven (Plodovoje) ja Norsjoen (Larionovo) kuntiin. Laatokassa oleva Konevitsan luostarisaari kuuluu Sakkolan kuntaan. Kunnassa on runsaat 2500 asukasta.
Nykyinen Sakkolan kunta sijaitsee suurelta osin Suomen entisten Sakkolan ja Pyhäjärven (Vpl) kuntien alueilla ja käsittää myös kaistan Metsäpirttiä Taipaleenjoen pohjoispuolella. Keskustaama on Suvannonjärven pohjoisrannalla. Erillinen Sakkolan asema -niminen taajama sijaitsee Pietari–Hiitola-rautatien varrella, noin kymmenen kilometriä keskustaajamasta luoteeseen. Pietariin on noin 100 kilometriä, Käkisalmeen 40 km.
Keskustaajaman ja aseman välimailla on Venäjän ilmavoimien hävittäjälentokenttä, jonka toiminta on lakkautettu 2000-luvulla.
Kunnassa on nykyisin 12 asutuskeskusta, jotka lähes kaikki ovat maaseututaajamia:
Automatic Man (albumi)
Automatic Man on samannimisen yhdysvaltalaisen yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1976. Yhtyeen lisäksi tuottajana on ollut Lou Casabianca. Apulaistuottaja ja äänittäjä on Keith Harwood. Levy-yhtiö on Island Records.
Miksauksen tekijät ovat Keith Harwood ja Chris Kimsey. Nauhoittajat (Tape operators) ovat Jerry Gee, Bari Sage, Guy Bimead ja Dave Jordan.
Levykannen kuvan on tehnyt Dwain Zerio. Kuva on toteutettu kohokuviona. Kannen suunnittelija ja taiteellinen johtaja on Lou Casabianca Glyphics-yhtiölle. Levykannessa on logot AMU Automatic Man Unlimited ja Astral World Energy.
Laitehuoltaja on Richard Coble ja elektronisen Impact-lyömäsoittimen toimittaja The Lammes.
Erikseen on mainittu, että kitaroissa ei ole käytetty syntetisaattoreita.
Kiitoksissa on mainittu Island Recordsin johtaja Chris Blackwell.
Kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. Kappaleiden vaihtoehtoisia nimiä ovat "Atlantic Rising Fanfare" (painovirhe), "Comin Through" ja "One 'n One". Aloitus- ja päätöskappale ovat soitinkappaleita.
0 "Atlantis Rising Fanfare"
1 "Comin' Through"
2 "My Pearl"
3 "One and One"
4 "Newspapers"
5 "Geni-Geni"
6 "Right Back Down"
7 "There's a Way"
8 "I.T.D. – Interstellar Tracking Devices"
9 "Automatic Man"
10 "Atlantis Rising Theme" / "Turning of the Axis"Albumia on edeltänyt single "My Pearl" / "Wallflower" (Island WIP 6301). Singlen arviossa Jake Nyman kertoo, että yhtye on uusi superyhtye ja sen tunnetuin jäsen on entinen Santana-rumpali Mike Shrieve. Myös Bayeté eli Todd Cochran oli tunnettu jazz-piireissä Milestone-levytyksistä. Samassa lähteessä (s. 5) silloinen Soundin toimitusjohtaja ja ilmoituspäällikkö Pekka "Pipin" Markkula kertoo Lontoossa käydessään vierailleensa Islandin pääkonttorissa 29. toukokuuta 1976 tutustumassa mm. Automatic Manin esikoisalbumin koenauhoihin.
Tšernihivin rautatieasema
Tšernihivin rautatieasema () on Ukrainan pohjoisosissa sijaitsevan Tšernihivin kaupungin rautatieasema. Asema kuuluu Ukrainan rautateiden asemaverkostoon ja on merkittävä pohjoisesta (muun muassa Pietarista tai Minskistä Gomelin kautta Kiovaan liikennöivien pikajunien kauttakulkuasema.
Boren
Boren [ˈbuːrɛn] on järvi Ruotsissa Itä-Götanmaalla. Sen itäpuolella on Borensberg ja länsipuolella Motala. Boren on 73 metriä merenpinnan yläpuolella, sen pinta-ala on 28 km². Sen syvin kohta on 14 m syvä.
Boren on osa Götan kanavan ja Motalanvirran muodostamaa vesireittiä. Sen mukaan on saanut nimensä taajama Borensberg, joka on sen itäpäässä, ja Borenshult, jossa on Motalassa Borenshultin sulut. Borenin toisessa päässä on Birgittas udde (Birgitanniemi) ja Ulfåsa, pohjoisessa muun muassa Härseby, Kulla, Skrukarp ja Kristbergin kirkko. Vätternistä virtaava vesi laskee Boreniin. Talvella Boren on suosittu luistelupaikka. Järvisysteemissä elää uhanalainen kalalaji toutain.
Vihdoinkin hääyö...
Vihdoinkin hääyö... on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1957. Elokuva perustuu Tarkaksen omaan ideaan, jonka pohjalta hän oli tehnyt käsikirjoituksen nimeltä "Nuoruuden unelma" jo vuonna 1954. Elokuvan katsojamäärät jäivät varsin vähäisiksi, ja Tarkas teki seuraavan elokuvansa Fennada-Filmille.
Pariskunta, hajamielinen säätieteilijä Pentti (Pentti Siimes) ja hänen vaimonsa Elina (Heidi Krohn), muistelee vaimon vuosien takaista kesäromanssia, jossa osapuolina ovat Elina ja huoltoaseman tyhmä työmies (Matti Oravisto).
Aikalaiskriitikoista Martti Savo ja Paula Talaskivi kehuvat elokuvaa, joka Talaskiven mukaan on Tarkaksen ehjin työ. Muuten elokuvaa pidettiin kritiikeissä heppoisena, jopa moraaliltaan epämääräisenä komediana. Myöhemmässä, televisioesitysten yhteydessä julkaistussa, kritiikissä todetaan, että jäntevän alun jälkeen elokuva sortuu lepsuiluun ja teatterinomaiseen näyttelemiseen, kuten Tarkaksen elokuvissa tämän kriitikon mukaan usein käy. Elokuvaa on luonnehdittu myös pikkukivaksi romanttiseksi komediaksi.
War (yhtye)
War on Kaliforniassa perustettu yhtye, jonka musiikkia on luonnehdittu lattarisävyiseksi funkiksi. Yhtye on ollut hyvä konserttiesiintyjä sen lisäksi, että sille on esimerkiksi jaettu viisi kultalevyä yhdeksässä kuukaudessa.
Yhtyeen edeltäjiä olivat vuodesta 1959 lähtien Creators ja The Night Shift, joissa vaikuttaneita muusikoita olivat muiden muassa Harold Brown, Charles Miller, Howard Scott, B.B. Dickerson, Lonnie Jordan, Peter Rosen ja Papa Dee Allen. Far Out Productions-yhtiötä edustava tuottaja ja manageri Jerry Goldstein kävi Rosenin pyynnöstä kuuntelemassa The Night Shitf -yhtyettä vuonna 1969. Viimeisimmän Animals-kokoonpanon juuri hajottanut Eric Burdon oli vieraillut Goldsteinin yhtiössä mukanaan tanskalaissyntyinen huuliharpisti Lee Oskar. Burdonille oli ehdotettu yhteistyötä The Night Shiftin kanssa, ja yhtiön toinen merkkimies Steve Gold oli keksinyt yhtyeelle uuden huomiota herättävän nimen, War, vastapainoksi hippiliikkeen rauhanaatteelle. Näin oli syntynyt Eric Burdon and War. Burdon oli ehdottanut, että puhallinsoittajat jätetään pois Charles Milleriä lukuun ottamatta. Oli myös sovittu, että Burdon vain auttaa yhtyeen uran alkuun ollen lisäksi sen rivijäsenenä. Ensimmäinen keikka oli sitten pidetty San Bernardinossa. Yhtyeessä mukana ollut Peter Rosen kuoli huumeiden yliannostukseen ja hänet korvasi B.B. Dickerson. Ensimmäiseltä albumilta julkaistu single "Spill the Wine" oli listaykkönen Yhdysvalloissa vuonna 1970, ja yhtyeen menestys jatkui Burdonin lähdön jälkeenkin.
War-yhtyeen kokoonpano oli seuraavanlainen:
Tultaessa vuoteen 1980 osa miehistöstä (Dickerson, Miller) oli vaihtunut seuraaviin:
Ron Hammon oli siis lisäys yhtyeen ennenstäänkin vahvaan rytmiryhmään.
Ohjelmatoimisto Rockadillo (Tapio Korjus) toi War-yhtyeen Suomeen, ja se esiintyi Helsingin Kulttuuritalolla 10. kesäkuuta 1976. Konserttisali oli ollut puolillaan, joten yhtyeen keikka oli ollut rutiininomainen. Konsertissa oli kuultu yhtyeen tanssittavimpia kappaleita, kuten "Gypsy Man", "Me and Baby Brother", "Southern Part of Texas" ja onnistunut versio hitistä "The World Is a Ghetto". Soitinsooloja oli kuultu vähän, Lee Oskarilta ja Charles Milleriltä. Laulupuolesta olivat vastanneet Lonnie Jordan, B.B. Dickerson ja Harold Brown, mutta heistä kukaan ei ollut varsinaisesti sooloillut. Kitaristi Howard Scott oli jäänyt taka-alalle. Konsertin yhteydessä oli esitetty myös yhtyeen viimeisimmän albumin "Why Can't We Be Friends" myyntiä edistävä filmi.
Eric Burdonin kanssa:
Yhtyeen alkupään albumeita on esitelty MUSA:n numerossa 2/1976 ja seuraavissa Blues News -lehden numeroissa:
Vuonna 1976 on ilmestynyt single "All Day Music", joka ei ole menestynyt sanottavammin.
Vuonna 1980 on ilmestynyt toinen live-albumi "War – The Music Band – Live (MCA-5156)". Lähteessä on esitetty Billboardin soul- ja poplistojen perusteella koottu ko. albumilla mukana olevien hittikappaleiden "paremmuusjärjestys":
All Day Music
All Day Music on yhdysvaltalaisen War-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1976. Sen toisen puolen on tuottanut Jerry Goldstein ja toisen Goldstein yhteistyössä Lonnie Jordanin ja Howard Scottin kanssa. Jälkimmäiset ovat War-yhtyeen jäseniä. Äänittäjä on Chris Huston.
Levy-yhtiö on United Artists Records ja kappaleiden julkaisija Far Out Music, Inc. ASCAP. Tuotantoyhtiöt ovat WAR Productions, Inc. ja Far Out Productions.Vinyylisinglen etiketissä ei ole mainittu kumpi kappaleista on pääkappale.
Kummankin kappaleen tekijät ovat S. Allen, H. Brown, M. Dickerson, J. Goldstein, L. Jordan, C. Miller, L. Oskar ja H. Scott.
Kappale "All Day Music" esiintyy vielä Warin vuoden 1980 konserttiäänitteellä "War – The Music Band – Live" (MCA-5156).
Kappaleiden tekijätietojen perusteella yhtyeen kokoonpano on ollut seuraavanlainen:
Davit Kldiašvili
Davit Kldiašvili (, ; 23. syyskuuta 1862 Kutaisin läänin Simonetin kylä – 24. huhtikuuta 1931) oli georgialainen kirjailija.
David Kldiašvili syntyi köyhään aatelisperheeseen. Hän opiskeli Kiovan ja Moskovan sotakouluissa vuosina 1872–1882 ja palveli sen jälkeen 26 vuoden ajan armeijassa. Vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien jälkeen hän joutui eroamaan ”poliittisesti epäluotettavana”.
Kldiašvilin kirjallinen toiminta alkoi kääntäjänä vuonna 1885. Hänen pääteoksiaan ovat pienoisromaanit "Solomon Morbeladze" (1894), "Samanišvilis dedinatsvali" (”Samanišvilin äitipuoli”, 1897) ja "Kamušadzis gatširveba" (”Kamušadzen vastoinkäymiset”, 1897). Kldiašvili kirjoitti myös kertomuksia ja näytelmiä. Teoksissaan hän kuvaa Länsi-Georgian maaseudun elämää ja köyhtyneen aateliston rappiota. Realistista ihmiskuvausta pehmentää myötätuntoinen huumori.
Kldiašvilille myönnettiin Georgian kansankirjailijan arvonimi vuonna 1930. Hänet on haudattu Tbilisin Mtatsmindan pantheonille.
José Pont y Gol
José Pont y Gol (9. huhtikuuta 1907 – 4. lokakuuta 1995) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1931 ja nimitettiin Segorben hiippakunnan piispaksi 1. elokuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Enrique y Tarancón, jota avustivat Aurelio del Pino Gómez ja Ramón Iglesias Navarri.
Pont y Gol osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän sai 23. marraskuuta 1970 nimityksen Tarragonan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. huhtikuuta 1983.
Ramón Malla Call
Ramón Malla Call (4. syyskuuta 1922 La Seu d’Urgell – 18. huhtikuuta 2014) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1948 ja nimitettiin Léridan hiippakunnan piispaksi 24. heinäkuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dadaglio, jota avustivat Gregorio Modrego y Casaus ja Ramón Iglesias Navarri.
Malla Call jäi eläkkeelle 29. lokakuuta 1999.
Egidio Nkaijanabwo
Egidio Nkaijanabwo (s. 29. elokuuta 1935) on ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. toukokuuta 1961 ja nimitettiin Kasesen hiippakunnan piispaksi 6. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Kiwanuka Nsubuga, jota avustivat Serapio Bwemi Magambo ja John Baptist Kakubi.
John Baptist Kakubi
John Baptist Kakubi (23. syyskuuta 1929 Birundama – 11. helmikuuta 2016) oli ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mbararan hiippakuntaan 11. kesäkuuta 1960 ja nimitettiin sen piispaksi 26. kesäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Emmanuel Kiwanuka Nsubuga.
Kakubi erosi tehtävistään 23. marraskuuta 1991.
Juhani Hämäläinen
Eero Juhani Hämäläinen (1930 Viipuri – 2009 Jyväskylä) oli suomalainen kilpasuunnistaja. Hän edusti aktiiviaikanaan 1950-luvulla Helsingin Suunnistajia. Hän kuului Jukolan viestin voittajajoukkueessa vuosina 1952 ja 1953 sekä Tiomila viestin voittajajoukkueessa vuonna 1954. Myöhemmin hän toimi Jyväskylän seudulla keksijä-konesuunnittelijana.
John Lee Hancock
John Lee Hancock (s. 15. joulukuuta 1956) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat "The Rookie – syntynyt syöttämään" (2002), "Elämä pelissä" (2009), "Saving Mr. Banks" (2013) ja "The Founder" (2016). Hän on toiminut elokuvamaailmassa vuodesta 1987.
Bobby Timmons
Robert Henry "Bobby" Timmons (19. joulukuuta 1935 – 1. maaliskuuta 1974) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -säveltäjä. Hän syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hänet tunnetaan roolistaan Art Blakeyn Jazz Messengers -yhtyeessä (1958–1961) sekä soul jazz -sävellyksistä "Moanin'", "Dat Dere" ja "This Here". Timmons soitti myös Cannonball Adderleyn, Chet Bakerin, Kenny Dorhamin, Hank Mobleyn, Lee Morganin, Donald Byrdin, Kenny Burrellin, Sonny Stittin ja Maynard Fergusonin kanssa. Ensimmäisen äänitteensä hän teki Dorhamin kanssa livenä toukokuussa 1956; leaderina hänen ensimmäinen albuminsa oli "This Here is Bobby Timmons" (1960).
Timmons kuoli kirroosiin 38-vuotiaana New Yorkissa.
Elossa (albumi)
Elossa on rap-yhtye Sauruksen viides studioalbumi, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta 9. marraskuuta 2011. Ennen julkaisuaan se kulki työnimellä Graindiapinat, ja se piti julkaista alun perin Karma Musiikin kautta. Albumin kappaleista "Pois edestä" ja "Välillä: Kruuna" julkaistiin musiikkivideot syksyllä 2011.
Basso Median internetsivustolla julkaistiin kolmen kappaleen nimet ("Pois edestä", "Oikee taajuus" ja "Selvispäin"), joista sai äänestää ensimmäisen maistiaiskappaleen. Eniten ääniä sai "Selvispäin" -kappale, joka julkaistiin Sauruksen MySpace -sivustolla.
Levyllä vierailee kaikkiaan 35 vokalistia: Samae Koskinen, Jimi Tenor, Ezkimo, Solonen, Kosola, Kylmä (DJ Kridlokk, Lommo ja J Riskit), Zata-Nova, Mies nimeltä Hevonen, Mäkki, Kube, MattiP, Heikki Kuula, Näkökulma (Efu & Ola), Puppa J, Timi Lexikon, Ras Henry, Timo Pieni Huijaus, Tuomo, TK, Heiski, Peedee, Joustava Moraali (Tuukka ja Otto Martikainen), Ghetto-Juuhan, Tono Slono, Niko & Tapsa, U.A.A.U. (Jontti ja Jodarok), Stepa, Steen1 ja Felipe.
Kazimierz Górny
Kazimierz Górny (s. 24. joulukuuta 1937) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Krakovan arkkihiippakuntaan Karol Józef Wojtyła (tuleva paavi Johannes Paavali II) 29. kesäkuuta 1960.
Górny sai 26. lokakuuta 1984 nimitykset Krakovan vihkipiispaksi ja Pertusan titulaaripiispaksi. Hänet konsekroi piispaksi 6. tammikuuta 1985 Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy. 25. maaliskuuta 1992 Górny sai nimityksen Rzeszówin hiippakunnan piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 14. kesäkuuta 2013.
Adam Szal
Adam Szal (s. 24. joulukuuta 1953) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Przemyśliin Ignacy Tokarczuk 31. toukokuuta 1979. Hän sai 16. marraskuuta 2000 nimitykset Przemyślin vihkipiispaksi ja Lavellumin titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Michalik, jota avustivat Stefan Moskwa ja Edward Eugeniusz Bialoglowski.
Vietan kaavat
Vietan kaavat antavat matematiikassa yhteyden polynomin kertoimien ja sen juurten summien ja tulojen välille. Kaavat ovat saaneet nimensä ranskalaisen matemaatikon François Vièten (1540–1603) mukaan. Kaavoja käytetään erityisesti algebrassa.
Polynomilla, jonka asteluku on "n"
(jossa kertoimet ovat reaali- tai kompleksilukuja ja "a" ≠ 0) on algebran peruslauseen mukaan "n" kompleksista juurta "x", "x", ..., "x"(jotka eivät välttämättä ole erillisiä). Vietan kaavat antavat yhteyden polynomin kertoimien { "a" } ja sen juurien { "x" } summien ja tulojen välille seuraavasti:
Sovelletaan Vietan kaavoja toisen ja kolmannen asteen polynomeille:
toisen asteen polynomille formula_3, jonka juuret formula_4 toteuttavat yhtälön formula_5 pätee
Kolmannen asteen polynomille formula_7, jonka juuret formula_8 toteuttavat yhtälön formula_5 pätee
Polynomi p(X) voidaan juuriensa formula_11 avulla kirjoittaa seuraavasti
Koska kaksi polynomia ovat samat täsmälleen silloin, kun niiden kaikki kertoimet ovat yhtä suuret, on oltava
José Cerviño Cerviño
José Cerviño Cerviño (21. elokuuta 1920 – 18. huhtikuuta 2012) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santiago de Compostelan arkkihiippakuntaan 6. huhtikuuta 1946 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Benepotan titulaaripiispaksi 4. kesäkuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fernando Quiroga y Palacios, jota avustivat Maximino Romero de Lema ja José Guerra Campos.
8. marraskuuta 1976 Cerviño Cerviño sai nimityksen Tui-Vigon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 7. kesäkuuta 1996.
Julián Barrio Barrio
Julián Barrio Barrio (s. 15. elokuuta 1946) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Astorgan hiippakuntaan Antonio Briva Mirabent 4. heinäkuuta 1971. Hän sai 31. joulukuuta 1992 nimitykset Santiago de Compostelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Sasaben titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1993; pääkonsekraattorina toimi Antonio María Rouco Varela, jota avustivat Mario Tagliaferri ja Antonio Briva Mirabent.
Barrio Barrio sai 5. tammikuuta 1996 nimityksen Santiago de Compostelan arkkipiispaksi.
Utria Valkama
Utria Valkama (s. 2. helmikuuta 1931 Laukaa) on suomalainen soitinrakentaja. Valkama on rakentanut kitaroita vuodesta 1946. Soittimissaan hän on kehittänyt omaperäisiä ratkaisuja, ja hänen nimissään on liu'utettaviin mikrofoneihin liittyvä patenttikin ("US Patent 5072646 (17.12.1991): "Microphone arrangement for stringed instruments, particularly for an electric guitar") .
Valkama on toiminut rakentajana harrastepohjalta, päivätyönsä hän teki SOK:n tukkumyynnissä. Soitinrakennuksen hän aloitti aikoinaan koska hänellä ei ollut varaa kitaroihin, eikä laatusoittimia tai esim. mikrofoneja saanut hyvin Suomesta.
Valkama soitti jazzia "Blue Quintet" -orkesterissa vuoteen 1976 asti. Instrumentteinaan hän käytti kitaraa ja vibrafonia.
Valkama aloitti soittimiensa laajemman jakelun rakentamalla 75 kpl orkesterikitaroita musiikkiliikkeille 1960-luvulla. 1970-luvun puolivälissä hän valmisti 50 kitaraa ja joitakin bassoja. Soittimissa oli erikoisia rakenneratkaisuja, esim. jo vuonna 1968 hän teki kitaran jonka virityskoneisto oli kiinni rungossa. Runkoon asennettavien virityskoneistojen ideana oli vireen optimaalinen säilyttäminen, sekä kaikkinainen kielen taittumisen välttäminen. Myös Utrian mikrofonit ja kaularaudat ovat olleet ratkaisuiltaan omintakeisia.
Utria-kitarat ovat harvinaisia. Mikäli tällaisen haluaa nähdä niin Kitarapajalla sellaisen voi nähdä Oulun myymälässä. Siellä on Utrian varhaistuotantoa oleva pienkikoppainen orkesterikitara nähtävänä. Kitarapaja myös säilyttää yhtä 70-luvun Utria-kitaraa pysyvästi näyteikkunassaan Helsingin Kirjatyöntekijänkadulla.
Manuel Sánchez Monge
Manuel Sánchez Monge (s. 18. huhtikuuta 1947) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palencian hiippakuntaan 9. elokuuta 1970 ja nimitettiin Mondoñedo-Ferrolin hiippakunnan piispaksi 6. kesäkuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Julián Barrio Barrio.
Thomas Sargent
Thomas John "Tom" Sargent (s. 19. heinäkuuta 1943) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Sargent palkittiin vuonna 2011 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Christopher A. Simsin kanssa uraauurtavasta työstä syy- ja seuraussuhteiden ymmärtämiseksi makrotaloudessa.
Sargent aloitti opintonsa Berkeleyssä ja väitteli Harvardin yliopistossa vuonna 1968.
Christopher A. Sims
Christopher Albert "Chris" Sims (s. 21. lokakuuta 1942) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Sims palkittiin vuonna 2011 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Thomas Sargentin kanssa uraauurtavasta työstä syy- ja seuraussuhteiden ymmärtämiseksi makrotaloudessa.
Hiphop Hamlet
Hiphop Hamlet on suomalainen sketsisarja vuodelta 2011. Sarja kuvattiin vuonna 2010, sen ohjasi ohjasi Joona Tena ja sen pääosissa näytteli useita tunnettuja näyttelijöitä, kuten Pertti Sveholm, Taneli Mäkelä, Pamela Tola ja Iina Kuustonen. Sarjassa on myös vieraillut lukuisia eturivin näyttelijöitä, joista mainittakoon Laura Malmivaara, Eppu Salminen ja Mikko Kouki.
St. John’s IceCaps
St. John’s IceCaps oli AHL-liigassa pelaava kanadalainen jääkiekkojoukkue, jonka kotikaupunki on St. John’s. Joukkue on Montreal Canadiensin farmijoukkue.
St. John’s IceCaps perustettiin vuonna 2011 kun Manitoba Moose siirtyi Manitobasta Newfoundlandin saarelle St. John’siin. Joukkue oli tuolloin Winnipeg Jetsn farmijoukkue. Kauden 2014–2015 jälkeen Winnipeg Jets siirsi seuran takaisin Winnipegiin ja se otti käyttöön entisen nimensä. Samalla kuitenkin Montreal Canadiens siirsi farmijoukkueensa Hamilton Bulldogsin St. John’siin ja joukkue otti käyttöönsä IceCaps-nimen.
Tuila’epa Sailele Malielegaoi
Tuila’epa Sailele Malielegaoi (s. 14. huhtikuuta 1945) on samoalainen poliitikko, joka on toiminut maan pääministerinä vuodesta 1998. Malielegaoi toimii myös Human Rights Protection Party (HRPP) -puolueen johtajana. Puolue sai maaliskuussa 2011 parlamenttivaaleissa äänivyöryn, joka takasi neljännen pääministerikauden Malielegaoille.
Dnipron rautatieasema
Dnipron rautatieasema eli Dnipro-Holovnyi on Ukrainan kolmanneksi suurimman kaupungin Dnipron päärautatieasema ja Ukrainan rautateiden tärkeimpiä henkilöliikenteen asemia. Asema sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, noin 800 metriä Dnepristä etelään.
Parasta buddhaa
Parasta buddhaa on Green Buddha Recordsin kokoelma-albumi, joka julkaistiin marraskuussa 2010.
Messerschmitt Me 264
Messerschmitt Me 264 oli saksalainen nelimoottorinen pitkän matkan meritiedustelukone. Se oli suunniteltu Saksan laivaston sukellusvenetehtävien tukemiseen. Konetyyppi osallistui myös Saksan ilmailuministeriön Amerika Bomber -suunnittelukilpailuun, jonka tarkoituksena oli kehittää Luftwaffelle pommikone, joka pystyisi Yhdysvaltojen itärannikon kaupunkien (kuten New Yorkin) pommittamiseen tukikohdista Ranskassa ja Azoreilla.
Konetyypin kehittäminen keskeytettiin toisen maailmansodan loppupuolella kolmen prototyypin ollessa jo valmiina, jotta Messerschmitt olisi voinut keskittyä hävittäjien kehittämiseen. Meritiedustelukoneen kehitys siirtyi Junkersille, joka suunnitteli tehtävää varten Ju 390 -koneen.
Me 264 oli perinteiseen tyyliin rakennettu kokometallinen, yläsiivellinen ja nelimoottorinen pommikone. Rungon poikkileikkaus oli pyöreä, ja nokka oli lasitettu yhdysvaltalaisen Boeing B-29 Superfortress -pommikoneen tapaan. Siiven etureunassa oli hieman nuolimuotoa takareunan ollessa suora. Laskuteline oli kolmipyöräinen, päätelineiden ollessa siivissä ja etupyörän sijoittuessa koneen nokkaan. Ensimmäiseen prototyyppiin asennettiin alkuun Junkers Jumo 211 -moottorit, jotka tosin myöhemmin korvattiin alitehoisuutensa vuoksi suurempitehoisilla BMW 801G -moottoreilla. Koneessa oli myös sängyt ja pieni keittiö suunniteltuja pitkänmatkan tehtäviä varten. Aseistukseksi suunniteltiin kauko-ohjattuja tykkejä rungon molemmilla puolilla. Koneesseen suunniteltiinkin hyvin vähäistä panssarointia ja aseita, sillä toimintasädettä saatiin helposti lisää keventämällä konetta.
Ensimmäinen prototyyppi, Me 264 V1, teki ensilentonsa 23. joulukuuta 1942. Prototyypissä oli alkuun neljä Jumo 211 -moottoria, jotka tosin vaihdettiin myöhemmin tehokkaampiin BMW 801G -moottoreihin. Koneessa havaittiin koelento-ohjelman aikana erilaisia pieniä ongelmia, joita olivat muun muassa huono ohjattavuus ja raskas siipikuormitus täydessä kuormassa. Korkea siipikuormitus johti useiden lento-ominaisuuksien huonontumiseen, Me 294:llä oli muun muassa erittäin hidas nousunopeus, heikko liikehtimiskyky ja tarve suurille nousu- ja laskunopeuksille. V1-prototyyppiin ei asennettu panssarointia, mutta seuraavat kaksi prototyyppiä (V2 ja V3) panssaroitiin moottorien, ampumoiden ja miehistötilojen kohdalta. Näihin prototyyppeihin asennettiin myös puolustusaseistus.
Kriegsmarine hylkäsi Me 264:n ja korvasi sen jo olemassa olevalla Ju 290:llä ja suunnitellulla Ju 390:llä Luftwaffen taas suosiessa vielä rakentamatonta Ta 400:aa ja He 277:ää Amerika Bomber -ohjelmassa niiden parepien suorituskykyarvioden takia, keskeyttyäen lopulta Messerschmittin työt Me 264:n parissa. Lokakuussa 1943 Erhard Milch määräsi myös yhtiön keskeyttämään konetyypin kehittämisen ja keskittymään suihkumoottorikäyttöiseen Me 262 -hävittäjäpommittajaan. Ensimmäinen prototyyppi tuhoutui pommituksissa vuoden 1943 lopulla. Toinen (V2) vaurioitui ja keskeneräiseksi jäänyt kolmas (V3) tuhoutui pommituksessa 18. heinäkuuta 1944. Heinkelin kilpailevan He 277:n peruuttamisen jälkeen myös Me 264 peruutettiin lopulta virallisesti 23. syyskuuta 1944.
Carl Menger
Carl Menger (28. helmikuuta 1840 – 26. helmikuuta 1921) oli itävaltalaisen taloustieteen perustaja. Hän kehitti mm. rajahyötyteorian, joka on nykyisen uusklassisen taloustieteen tärkeimpiä tosiasioita. Se korjasi klassisen taloustieteen (ja Marxin) virheen hinnanmuodostusteoriassa.
Itse asiassa tämän marginalistisen (eli raja-) teorian kehittivät noin 1870 toisistaan riippumatta William Stanley Jevons Englannissa, Carl Menger Itävallassa ja Leon Walras Sveitsissä, ja myöhemmin kävi ilmi, että sen oli esittänyt jo vuonna 1854 preussilainen ekonomisti Hermann Heinrich Gossen. Teoriaa pidetään marginalistisen eli uusklassisen taloustieteen syntynä.
Carl Menger syntyi Itävallan keisarikunnan Galitsiassa (nykyään Puolaa). Hän valmistui oikeustieteen tohtoriksi Krakovassa ja toimi talousjournalistina ensin Ukrainassa ja sitten Wienissä Wiener Zeitungissa.
Menger huomasi hinnan muodostuvan markkinoilla toisin kuin klassinen taloustiede opetti. Hän alkoi tutkia taloustiedettä 1867 ja sai 1871 valmiiksi kirjan "Grundsätze der Volkswirtschaftslehre" (”Taloustieteen perusteet”), joka on nykyisen taloustieteen ja itävaltalaisen koulukunnan perustana.
Menger opetti Itävallan arkkiherttualle kansantaloustiedettä ja todennäköoisesti avusti tämän ylhäisaristokratian vastaisen nimettömän pamfletin kirjoittamisessa. Vuonna 1878 hänet nimitettiin Wienin yliopiston kansantaloustieteen professoriksi. Väittelyssä saksalaisia taloustieteilijöitä vastaan hänen opeistaan käytettiin pilkkanimeä ”itävaltalainen taloustiede”, jolloin hän syytti saksalaista taloustiedettä historisismista. Mengerin huomattavimpia oppilaita olivat Eugen von Böhm-Bawerk ja Friedrich von Wieser.
Menger esitti kirjassaan "Grundsätze der Volkswirtschaftslehre" (1871) rajahyötyteorian. Täydellisen kilpailun vallitessa kauppiaat pyrkivät asettamaan hyödykkeiden hinnat niin korkeiksi, että ne kaikki menevät juuri ja juuri kaupaksi. Mengerin kuvauksen mukaan tyydyttämättömien tarpeiden rajahyödyt ovat tuotteiden hintaa alhaisemmat, mutta myytyjen tuotteiden rajahyödyt olivat hintaa korkeammat, koska muutenhan ne eivät olisi menneet kaupaksi. Mikäli tämä hinta ylittää tuotantokustannukset, se kannustaa tuottamaan lisää tuotteita. Tällöin seuraa tarjonnan lisääntymistä, joka pakottaa asiakkaista kilpailevat kauppiaat laskemaan hintoja, jotta myyjät saisivat kaikki tuotteensa kaupaksi. Lopulta hinta putoaa lopulta lähes tuotanto- ja jakelukustannusten tasolle.
Tom Petäjä
Tom Kristian Petäjä (s. 17. joulukuuta 1970 Polvijärvi) on suomalainen näyttelijä. Petäjä valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2000.
Petäjä näytteli Lahden kaupunginteatterissa vuosina 2001–2008. Hän on freelancerina vieraillut muun muassa Turun kaupunginteatterissa musiikkinäytelmässä "Tukkijoella" (2008–2009) ja esiintynyt Linnateatterin Emma-teatterissa näytelmissä "Vares & Huhtikuun tytöt" (2008) ja "Kekkonen - Syntymästä kuolemattomuuteen" (2012). Petäjä on näytellyt myös elokuvissa.
Annetaan palaa!
Annetaan palaa! (engl. "Fired Up!") on vuonna 2009 tehty teinikomedia. Elokuvan on tuottanut ja ohjannut Will Gluck ja kirjoittanut Freedom Jonesis. "Annetaan palaa" kertoo Nick Bradystä ja Shawn Colfaxistä, jotka pyrkivät cheerleaderjoukkueeseen päästäkseen cheerleaderleirille ollakseen lähellä naisia.
Nick Brady ja Shawn Colfax (Eric Christian Olsen ja Nicholas D'Agosto) ovat suosittuja amerikkalaisen jalkapallon pelaajia fiktiivisessa Gerald R. Ford High Schoolissa. Kuultuaan jalkapalloleirin siirtyneen kuumaan Teksasiin päättävät Nick ja Shawn livistää leiriltä cheerleadereiden leirille pokatakseen 300 cheerleaderiä. Leirillä he huomaavat pitävänsä joukkuestaan ja alkavat auttaa joukkuettaan voittamaan Pantterit. Lopussa Shawn huomaa pitävänsä joukkueensa kapteenista Carly Davidsonista (Sarah Roemer) kun sillä aikaa Nick yrittää iskeä Dioraa (Molly Sims) leirinjohtajan vaimoa.
Elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-ray:lle 9. kesäkuuta 2009.
Muhammad bin Qasim
Muhammad bin Qasim Al-Thaqafi (, 695–715) oli Umaijadien dynastiaa palvellut kenraali, joka aloitti nykyisen Pakistanin alueella sijaitsevien Sindhin ja Punjabin alistamisen Umaijadien valtaan. Tästä alkoi islamin leviäminen Intian niemimaalle.
Muhammad bin Qasim menetti isänsä nuorena. Äiti huolehti pojan uskonnollisesta kasvatuksesta ja setä, kuvernööri Hajjaj bin Yousaf, opetti pojalle hallintoa ja sotataitoa. Kuusitoistavuotiaana Muhammed pääsi suuren kenraalin Qutayba bin Muslimin alaiseksi, ja jo seuraavana vuonna hän sai johtaa Sindhin valloitusta.
Aikaisemmat yrittäjät olivat kulkeneet Khaibarsolan kautta, mutta Muhammad purjehti Arabianmeren yli ja marssi Balokistanin poikki Sindhiin mukanaan 12 000 miestä ja 600 hevosta. Hän käytti alueella ennestään tuntemattomia aseita kuten vaunuissa kuljetettuja katapultteja ja jousipyssyillä ammuttavia palavia puuvillatukkoja. Vallattuaan Sindhin ja osan Punjabia hän lopetti valta-alueensa laajentamisen ja keskittyi hallitsemaan suvaitsevaisen islamin hengessä. Tuhansia hinduja ja buddhalaisia kääntyi islamiin, ja alueella kehittyi uusi sindhin kieli, joka yhdisti arabiaa paikallisiin kieliin.
Kun kalifi Walid bin Abdul Malik kuoli, valtaan nousi hänen veljensä, joka oli Muhammadin sedän vihamies. Uusi kalifi määräsi Muhammadin palaamaan kotiin, tämä totteli, joutui vankilaan ja kuoli noin 20-vuotiaana.
Wade Robson
Wade Jeremy William Robson (s. 17. syyskuuta 1982) on australialainen tanssija, ohjaaja, tuottaja, lauluntekijä ja palkittu koreografi. Hän aloitti tanssiuransa viisivuotiaana. Hän on ohjannut musiikkivideoita ja maailmankiertueita lukuisille artisteille, kuten N'Syncille ja Britney Spearsille.
Elsa Arokallio
Elsa Arokallio (18. elokuuta 1892 Kurkijoki – 3. lokakuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Arokallion vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Arokallio ja Elisabeth o.s. Parviainen. Elsa Arokallio kävi koulun isänsä tunteman Lucina Hagmanin Uudessa yhteiskoulussa, josta hän kirjoitti ylioppilaaksi 1910. Hän valmistui arkkitehdiksi 1919 Teknillisestä korkeakoulusta.
Arokallio perusti toimiston miehensä Erkki Väänäsen (1894–1924) kanssa ja tämän kuoltua neljän avioliittovuoden jälkeen hoiti toimistoa yksin. Oman toimiston töiden ohella hän työskenteli puolustusministeriölle, jonka arkkitehtina piirsi muun muassa Kauhavan kasarmirakennukset (1933) ja esikuntarakennuksen rannikkotykistölle Lahdenpohjaan (1933). 1930-luvun töitä ovat Simpeleen kirkko yhdessä Elsi Borgin kanssa sekä Porin Suomalainen yhteislyseo.
Arokallio siirtyi 1940 Viipurin kaupungin rakennustoimistoon, jossa hän teki yhteistyötä Martta Martikainen-Ypyän kanssa. Sotien jälkeen hän työskenteli Lahdessa arkkitehti Könösen kanssa ja suunnitteli Lahden omakotityyppitalot (1950) ja esimerkiksi Johanna-kodin (1953). Rakennushallituksessa Arokallio työskenteli 1953–1959 muun muassa Kokkolaan, Pietarsaareen, Tampereelle ja Varkauteen rakennettujen koulujen suunnittelutyössä. Suunnitelmissaan hän kiinnitti huomiota myös sisustukseen. Arokallion varhaisia töitä on Helsingin Kirkkokatu 6:ssa sijaitseva Tieteiden talo, joka valmistui 1925 Lisa Hagmanin Yksityisluokat-nimiselle koululle.
Pienellä kivellä
Pienellä kivellä on Samuli Edelmannin viidestoista albumi. Albumi julkaistiin 19.9.2011. Singlenä on julkaistu ainakin "Ei mitään hätää". Kappaleita ovat tehneet mm. Timo Kiiskinen, Chisu, Tuure Kilpeläinen, Hanna Pakarinen, Edu Kettunen, Ville Pusa, Markus Koskinen ja Kalle Torniainen. Levyn arvostelut ovat olleet pääosin positiivisia. Sitä on myös kritisoitu kappaleiden samankaltaisuudesta.
Datura (yhtye)
Datura on italialainen elektronisen musiikin yhtye. Sen perustivat 1991 Ciro Pagano, Stefano Mazzavillani, DJ:t Ricci (Riccardo Testoni) ja Cirillo (Carlo Andrea Raggi) Bolognassa. Ensimmäinen single "Nu Style" julkaistiin 1991, jota seurasi hitit "Eternity", "Yerba Del Diablo", ja coveri Visagen "Fade to Grey"stä. Vuonna 1995 DJ Ricci lähti yhtyeestä keskittyen muihin projekteihin. Hän kuoli myöhemmin. Yhtyeen nimi Datura on otettu hallusinogeenistä hulluruohoa tarkoittavasta sanasta.
Ray Lewis
Ray Anthony Lewis (s. 15. toukokuuta 1975, Bartow, Florida) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan NFL-liigassa pelaavaa Baltimore Ravensia.
Lewis valittiin urallaan 12 kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Lisäksi hän on voittanut NFL:n parhaalle puolustavalle pelaajalle jaettavan palkinnon vuosina 2000 ja 2003, tehden hänestä vasta kuudennen pelaajan joka on voittanut palkinnon kaksi kertaa. Lewis oli myös vasta toinen tukimies, joka on voittanut Super Bowlin arvokkaimmalle pelaajalle jaettavan palkinnon ja ensimmäinen tukimies joka voitti kyseisen palkinnon Super Bowlin voittaneessa joukkueessa. NFL Network on listannut Lewisin kaikkien aikojen 18. parhaaksi pelaajaksi joka on koskaan pelannut NFL:ssä.
Lewis pelasi yliopistouransa Miamin yliopiston joukkueessa, ollen kerran ehdolla Butkus Awardiin.
Baltimore Ravens varasi Lewiksen NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 26. pelaajana. Hän kohtasi ennakkoluuloja, koska hänen ei uskottu pystyvän murtautua kokoonpanoon tukimiehen rooliin siihen pienen kokonsa takia. Lewis voitti Super Bowlin Baltimore Ravensin riveissä kausilla 2000 ja 2012.
Hänen uransa loppui jälkimmäiseen voittoon.
Lewisillä on kahdeksan lasta vaimonsa kanssa. Hän on kristitty, ja tuli uskoon vuonna 2006.
Vuonna 2000 Lewis joutuu kavereineen kahakkaan toisen ryhmän kanssa, joka johti kahden ihmisen kuolemaan. Lewis ja kaksi muuta miestä saivat syytteet murhasta.