Mokaya
Mokaya tarkoittaa Etelä-Meksikon Soconuscon alueen varhaisia päällikkökuntia.
Nämä edelsivät myöhempiä olmeekkien, mayojen ja sapoteekkien kulttuureja.
Nimitys mokaya tarkoittaa paikallisella misteekin sukuisella kielellä "maissi-ihminen".
Tunnetuin varhainen Mokayan kylä oli Paso del Amanda. Näissä kylissä oli esimerkiksi maakorokkeille rakennettuja taloja.
Näihin aikoihin noin 2000-800 eaa oli muotoutumisvaihe, jolloin ihmiset asettuivat paikoilleen viljelemään maata. Syntyi kasvavia päällikkökuntia, joissa keskuskylät hallitsivat pienempiä kyliä. Nämä varhaiset väestökeksukset lienevät omaksuneen keramiikan ja monia muita perinteitä Etelä-Amerikasta. Jo tällä varhaisjaksolla alettiin rakentaa maakumpuja, palatseja ja pallokenttiä. Mokayakulttuuri saattaa olla mixe-zoqueheimojen tekemä, ja sen luojat olmeekkien edeltäjiä.
Mokayakulttuurin alue sijaitsee Tyynenmeren rannikolla ja sen lähistöillä Etelä-Maksikossa ja Guatemalassa Soconuscon alueella. Nimitys Mokaya tarkoittaa "maissi-ihmistä". Varsinkin Mazatanin alueella on tutkittu varhaisia
mokayakyliä.
Chantuton kaudeksi sanotaan aikaa 5500-1500 eaa, jolta on löytynyt
paljon simpukankuoritunkioita. Arkeologit uskovat näiden tehneiden varhaisten metsästäjä-keräilijä-kalastajien olleen
myöhempien mixe-zoqueheimojen esi-isiä.
Barra-vaiheen alussa noin 1850 eaa ilmestyi Mesoamerikkaan keramiikka, joka oli hyvin tehtyä. Niinpä se poikkesi aiemmasta karkeasta Purrón-keramiikasta. Keramiikka luonnehtivat ns tecomate-saviastiat.
Maakummuilla olevien suurten päälliköiden talojen rakentaminen alkoi jo Barran vaiheessa noin 1850–1650 eaa. Tämä liittyi orastavaan luokkayhteiskunnan syntyyn Mesoamerikan alueella. Barran alussa syntyi mokayakulttuurin alueelle noin 200-400 asukkaan viljelykyliä. Vaikka viljeltiin, metsästys ja keräily lienevät olleen pääasiallinen ravinnin lähde.
Jotkut kylistä kasvoivat vuoteen 1650 eaa mennessä
suuriksi 2000-4000 asukkaan päällikkökunniksi. Alueelle ilmestyi hierarkia, jossa oli suuria keskuskyliä jotka valvoivat pienempiä kyliä. 15-50 ha kylien ympärillä oli pienempiä kyliä ja ykisttäistalojja.
Vuoden 1650 eaa tienoilla rakennettiin Paso de La Amadassa, Locona-vaiheessa, suuria maakumpuja. Keskuksen ala oli 20 ha. Täällä asui 2000 ihmistä. Täällä oli myös palatsi ja Mesoamerikan ensimmäinen pallokenttä.
Näin perusta myöhemmälle olmeekkien sivilisaatiolle oli laskettu.
Loconan keramiikka ilmestyi 165 kalenterivuotta eaa. Se oli täydellisempi astiasto kuin edeltävä tyyli. Päällikkökunnat syntyivät viimeistään Loconan vaiheessa.
Loconan keramiikka levisi laajalle alueelle Tehuantepecin kannaksen molemmille rannikoille. Etelässä keramiikka ulottui Tyynenmeren rannikkoa pitkin Hondurasin ja Nicaraguan rajoille asti, pohjoisessa Oaxacan eteläosiin. Meksikonlahden rannikolla Loconan kulttuuri ulottui olmeekkien asuinalueella ja ainakin Veracruzin tienoille. Loconan aikoihin Paso de Amendassa oli 2,5-metrisiä soikeita maakumpuja..
Loconan jälkeen tuli Ocos-vaihe. Sen keramiikka muistuttaa tuon ajan Ecuadorin keramiikkaa.. Jotkut väittävät sen liittyvän olmeekkien varhaiseen leviämiseen alueella ja olevan olmeekkeja edeltänyt kulttuuri. 
Jotkut tutkijat pitävät Ocosin ja Loconan keramiikan leviämistä mixe-zoquekieliä puhuvan 
esi-olmeekkikansan leviämisenä. Ocosin vaiheessa Paso del Amandan ala oli 50 ha.
Cherla-vaiheessa näkyy Meksikonlahden olmeekkivaikutus, ehkä olmeekit jopa miehittivät aluetta.
Noin 1200-1000 eaa Soconuscon seutua vallitsi suuri 100-200 hehtaarin Ojo de Aguan keskus lähellä jokivartta. Siellä asui ehkä 3000-6000 ihmistä. Paikalle tehtiin pyramidikumpuja, luultavasti suunnitellun kaavan mukaisin paikkoihin.
Sieltä on löydetty ajalta 1100-1000 eaa olmeekkityylinen patsas.
Conchas-vaiheessa monet varhemmat Soconuscon keksukset hylättiin Mazatanissa. Asutus siirtyi alemmalle naranjo-joelle.
Conchas-kausilla A-C nousi 850-750 eaa oli La Blancan suuri keskus, jonka pyramidi oli lopulta 25 metriä korkea. Ylämaan Izapa
alkoi nousta 600 eaa, saavutaten lakensa 300-50 eaa. Ylämaan kaminaljuy asutetuun noin 800-900 eaa, mutta kukoisti noin 400 eaa- 250 jaa.
Mmaissin viljelyn merkitys kasvoi, monumenttikumpuja rakennettiin yhä enemmän. La Blancan jälkeen tuli Ujuxte, joka asuttiin vuoteen 200 jaa asti. Ujuxte oli seudun suurin keksus, 200 ha alalal monia kumpuja.
Teotihuacanin valvoma Takalic Abaj nousi tämän jälkeen mahtiasemaan. Etelämpänä Chocolán eteläine mayakeksus syntyi noin 1000 eaa.
Myöhempää kehitystä, radiohiilivuosina
Grijalva-joen alue Guatemalan ylämaalla on lähellä Tyynenmeren rannikon aluetta. 
Guatemala Cityn lähellä on keskisen muotoutumisvaiheen kylä Las Charcas.
Chapa del Corzosta n 1500-800 eaa on löydetty pallomaista keramiikkaa ja tecomateja, ja käsin tehtyjä savipienoispatsaita. Keramiikka muistutata Tyynenmeren rannikon Ocosin ja Conchasin saviastioita. Mutta eräs savipatsas muistuttaa Meksikonlahden rannikon olmeekkiveistoksia. Yksi Grijalvan alajuoksun paikka muistuttaa olmeekkien San Lorenzo-kauden tyyliä, mutta monumentit puuttuvat.
Joskus 1600–1500 eaa levisi Guatemalan etelärannikolle vaikutteita mahdollisesti Ecuadorista merikaupan kautta. Noin 1450 eaa. ilmestyi Ecuadorin Machalillan tyyliä muistuttava Capachan keramiikka Länsi-Meksikoon. Tänne syntyi lukuisia paikoillaan pysyviä kyliä vuosina 1800–1500 eaa.
Mokayan kulttuurit nousivat varhaisella muootoutumisvaiheella.