hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Melissa McCarthy
Melissa Ann McCarthy (s. 26. elokuuta 1970 Plainfield, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Gilmoren tytöt", "Samantha" ja "Mike & Molly" sekä elokuvasta "Morsiusneidot", josta hän sai Oscar, BAFTA ja SAG-ehdokkuudet parhaasta naissivuosasta. McCarthy on tehnyt useasti yhteistyötä ohjaaja Paul Feigin kanssa.
McCarthy sai vuonna 2011 parhaan naispääosan Emmy-palkinnon roolistaan komediasarjassa "Mike & Molly". Pääroolista vuoden 2015 komediassa "Spy – vakoojan asussa" McCarthy sai ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa.
Kevätkaudella 2017 Melissa McCarthy nousi suosioon imitoimalla presidentti Donald Trumpin tiedottajaa Sean Spiceria useissa "Saturday Night Live" -ohjelman sketseissä. Hän sai Spicerin roolistaan Emmy-ehdokkuuden parhaasta naisvierailijasta komediasarjassa.
Vuonna 2018 McCarthy näytteli draamaelokuvassa "Can You Ever Forgive Me?", josta hän sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden.
Melissa McCarthy syntyi katolilaiseen perheeseen ja varttui Plainfieldissa, Illinoisissa sijaitsevalla maatilalla. Hänellä on irlantilaisia, englantilaisia ja saksalaisia sukujuuria. McCarthy valmistui Jolietin katolisesta akatemiasta. Hän aloitti uransa stand up -koomikkona.
McCarthy on naimisissa Ben Falconen kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, vuonna 2007 syntynyt Vivian ja vuonna 2010 syntynyt Georgette. Näyttelijä-malli Jenny McCarthy ja baseball-pelaaja Joanne McCarthy ovat hänen serkkujaan.
McCarthy on plus-kokoinen nainen, jonka vuoksi hänet mielletään ”uudenlaisena tähtenä”, jonka ulkonäkö sotii Hollywoodin kauneusihanteita vastaan. McCarthy aloitti laihduttamisen "Spyn" rooliaan varten. Vuoteen 2016 mennessä hän on laihduttanut jo 20 kiloa, ja kertoi laihduttamiseen olevan apuna ”tylsä elämä”, johon sisältyy nukkumaanmeno puoli kahdeksalta. McCarthy on lanseerannut oman vaatemallistonsa Melissa McCarthy Seven7 ja sanonut haluavansa ”panna pisteen isokokoisten naisten kehon häpeälle”.
Şeref Osmanoğlu
Şeref Osmanoğlu (alun perin Sheryf El-Sheryf, , "Šerif El-Šerif", s. 2. tammikuuta 1989 Simferopol) on syntyjään ukrainalainen, nykyään Turkkia edustava kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.
El-Sheryf sijoittui kolmiloikassa viidenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Marrakechissa 2005 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Pekingissä 2006. Saman ikäluokan EM-kilpailuissa Hengelossa 2007 hän oli kolmiloikassa kuudes. Seuraavana vuonna hän sijoittui Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmiloikassa yhdeksänneksi ja karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Ostravassa 2011 tuloksella 17,72, jolla paransi entistä ennätystään 80 senttimetriä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kahdenneksitoista tuloksella 16,38 m. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui. Myöhemmin samana vuonna hän saavutti hopeaa Helsingin EM-kilpailuissa tuulituloksella 17,28.
El-Sheryf voitti kolmiloikan sisäratojen Ukrainan-mestaruuden 2011 ja 2012. Hänen halliennätyksensä on 16,81 vuodelta 2012. Pituushypyssä hänen ulkorataennätyksensä on 805 vuodelta 2012 ja halliennätys 782 (2008).
El-Sheryf sai Turkin kansalaisuuden vuonna 2013 ja hän vaihtoi nimekseen Şeref Osmanoğlu.
KVLY-TV-masto
KVLY-TV-masto on maailman korkein masto ja samalla maailman neljänneksi korkein pystyssä oleva rakennus. Masto sijaitsee Blanchardissa, Pohjois-Dakotassa, Yhdysvalloissa. Masto on 628,8 metriä korkea ja se valmistui elokuussa vuonna 1963. Maston rakentamisessa kesti 33 päivää ja se painaa lähes 400 tonnia. Masto sijaitsee noin viiden kilometrin päässä Blanchardista. KVLY-TV-masto ehti olla maailman korkein rakennus valmistumisestaan vuoteen 1974 asti, kunnes 646 metriä korkea Varsovan radiomasto ohitti sen. Varsovan radiomaston romahtamisen jälkeen vuonna 1991 KVLY-TV-mastosta tuli jälleen maailman korkein rakennus. Burj Khalifan pilvenpiirtäjä kuitenkin ohitti KVLY-TV-maston 7. huhtikuuta 2008 maailman korkeimpana rakennuksena.
KVLY-TV-masto on tällä hetkellä maailman neljänneksi korkein rakennus ja läntisen pallonpuoliskon korkein rakennus. Sieltä lähetetään KVLY-TV:n lähetyksiä. Kahdeksan kilometriä lounaaseen KVLY-TV-mastosta sijaitsee KRDK-TV-masto, joka on vain yhden metrin KVLY-TV-mastoa matalampi.
Holly Brooks
Holly Brooks (s. 17. huhtikuuta 1982) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka edusti APU Nordic Ski Center -seuraa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Brooks oli kymmenellä kilometrillä 41:s ja sprintissä 38:s. 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa hän sijoittui 55:nneksi. Yhdysvaltain viestijoukkueen mukana hän oli yhdestoista. 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa hän sijoittui 35:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Brooks hiihti 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa ja 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa 25:nneksi, ja oli 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 27:s. Hän hiihti myös yhdeksänneksi sijoittuneessa Yhdysvaltain viestijoukkueessa.
Maastohiihdon maailmancupissa Brooks kilpaili ensimmäisen kerran Canmoren 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa helmikuussa 2010 sijoittuen 24:nneksi. Kaudella 2011–2012 Brooks sijoittui Kuusamon maailmancupin avaustapahtumassa 23:nneksi. Joulukuussa hän hiihti uransa parhaan sijoituksen Davosissa, jossa hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmastoista. Kaudella 2012–2013 Brooks hiihti Jällivaaran kymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi.
Brooks lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2016.
Luettelo NHL-joukkueiden kapteeneista
Tällä sivulla on luettelo NHL:ssä pelanneiden joukkueiden kapteeneista. Joukkueet on jaoteltu konferenssien ja divisioonien mukaan.
Vuosina 1979–1997 joukkue pelasi Hartfordissa, Connecticutissa nimellä Hartford Whalers.
Vuosina 1926–1986 joukkueen nimi kirjoitettiin erikseen Chicago Black Hawks.
Vuosina 1972-1995 joukkue pelasi Quebecissa, nimellä Quebec Nordiques.
Vuosina 1967–1993 joukkue pelasi Bloomingtonissa, Minnesotassa nimellä Minnesota North Stars.
Vuosina 1999-2011 joukkue pelasi Atlantassa nimellä Atlanta Thrashers.
Vuosina 1993–2006 joukkueen nimi oli Mighty Ducks of Anaheim.
Vuosina 1972-1996 joukkue pelasi Winnipegissä, nimellä Winnipeg Jets.
Vuosina 1972-1980 joukkue pelasi nimellä Atlanta Flames
Joukkue pelasi kauden 1972-1973 Alberta Oilers -nimellä.
Steelers (täsmennyssivu)
Steelers voi tarkoittaa
Isotäpläsivettikissa
Isotäpläsivettikissa eli suuritäpläsivettikissa ("Viverra megaspila") on aasialainen sivettieläin. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen elinympäristö on pirstoutunut ja metsästys pienentää paikallisia populaatioita. Se välttelee ihmisiä, ja havaintoja saadaan harvakseltaan lähinnä silloin kun eläin kuolee auton alle. Viime vuosina kamera-ansat ovat antaneet lisää tietoa isotäpläsivettikissojen levinneisyydestä.
Malabarinisosivettikissa ("Viverra civettina") luokiteltiin aiemmin isotäpläsivettikissan alalajiksi, mutta nykyisin sen katsotaan olevan oma lajinsa.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut isotäpläsivettikissan uudeksi suomenkieliseksi nimeksi "isotäpläsivetti".
Isotäpläsivettikissa on muodoltaan koiramainen ja suhteellisen pitkäjalkainen verrattuina muiden sukujen sivettieläimiin. Se on 75–85 senttiä pitkä ja painaa 6,5–8 kiloa. Sen vartalossa on isoja täpliä. Sen voi erottaa lähilajeista parhaiten hännän yläpintaa peittävän yhtenäisen tumman raidan avulla.
Isotäpläsivettikissoja tavataan Etelä-Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Se viihtyy alavilla alueilla, yleensä alle 300 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji elää lehtimetsissä ja ikivihreissä metsissä, joskus myös kuivissa dipterokarppimetsissä.
Jesse Palanto
Jesse Palanto (syntynyt 1983) on tamperelainen itsepuolustus- ja kamppailulajien erikoismies. Palanto tunnetaan thainyrkkeilyn maailmanmestarina sekä vuoden 2010 nyrkkeilyn Suomen mestarina sarjassa 60 kg että EM-pronssimiehenä. Palanto on 175 senttiä pitkä. Palanto on tullut tunnetuksi myös Matti Nykäsen ystävänä ja harjoitussparraajana sekä laulaja Frederikin harjoitussparraajana. Palanto teki cameoroolin tamperelaisen hiphop-artisti BB Salbyn musiikkivideolla "Missit, Mallit, Miljonäärit"
Sylvaniitti
Sylvaniitti (AuAg)Te on metallisen kullan itsensä lisäksi yksi harvoista kultamalmimineraaleista samoin kuin hopea- ja telluurimineraaleista. Normaalisti kullalla on erityinen taipumus liittyä telluuriin (Te). Sylvaniitti sai nimensä löytöpaikkansa, Transilvanian, mukaan. Sylvaniittia esiintyy Romaniassa, Australiassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa. Suomesta on löydetty sylvaniittia lehtimäisinä massoina.
The Lazy Song
"The Lazy Song" on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijän Bruno Marsin kappale hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan "Doo-Wops & Hooligans". Kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä 15. helmikuuta 2011. Mars kirjoitti kappaleen yhdessä K'naanin ja tuotantotiimi The Smeezingtonsin kanssa. Musiikillisesti "The Lazy Song" on saanut vaikutteita roots reggaesta ja Havaijin musiikista. Kappale kipusi ensimmäiselle sijalle Britannian musiikkilistalla ja on näin ollen hänen neljäs kyseiseen listasijoitukseen yltänyt single. Aiempia ovat "Nothin' on You", "Just the Way You Are" ja "Grenade".
Alkuperäinen musiikkivideo sisältää Poreotics-tanssiryhmän, jotka ovat naamioituneet simpansseiksi. Video on jatkuva ja keskeytymätön kuvaus Marsista laulamassa makuuhuoneessa ja simpansseista tanssimassa ja mukailemassa kappaleen sanoituksia. Philip Lawrence tekee esiintymisen videolla ja lausuu "Oh my God, this is great" ennen kuin simpanssit ajavat hänet pois; hän kuitenkin palaa videon loppupuolella. Musiikkivideon ohjasivat Bruno Mars ja Cameron Duddy.
Fuck You
Fuck You voi tarkoittaa:
Agnese Allegrini
Agnese Allegrini (s. 3. heinäkuuta 1982 Rooma) on italialainen sulkapalloilija. Hän edustaa seuratasolla BC Milanoa.
Allegrini on osallistunut olympialaisiin kerran, Pekingissä 2008. Hän putosi tuolloin kaksinpelissä ensimmäisellä kierroksella hävittyään Ukrainan Larysa Hryhalle. Allegrini hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa myös saman vuoden EM-kilpailuissa, joissa islantilainen Ragna Ingolfsdottir päihitti hänet erin 2–1.
Allegrinin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on kaksinpelin 49. sija vuodelta 2011.
Anders Eldebrink
Anders Eldebrink (s. 11. joulukuuta 1960 Morajärvi, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa 165 ottelua.
Eldebrink aloitti uransa 16-vuotiaana Södertäljessä vuonna 1976. Hän pelasi NHL:ssä Vancouver Canucksissa ja Quebec Nordiquesissa, sekä Sveitsin pääsarjan Klotenissa. Hän pelasi maajoukkueessa 1988 Calgaryn olympialaisissa, joissa Ruotsi saavutti pronssia.
Hänen veljensä on keihäänheiton olympiapronssimitalisti Kenth Eldebrink.
Suomen ratsuväki
Suomen ratsuväki oli Suomen puolustusvoimien puolustushaara vuosina 1918-1938. Ratsuväkeen kuuluneita yksiköitä ovat olleet mm. Hämeen ratsujääkäripataljoona ja Uudenmaan rakuunarykmentti.
Itsenäistyneessä Suomessa Venäjän keisarikunnassa palvelleesta kenraaliluutnantti Mannerheim ylennettään ratsuväenkenraaliksi 1918. Toinen itsenäisen Suomen ratsuväenkenraali on ollut 1940 ylennetty Ernst Linder.
Breathe Fire to the Sun
Breathe Fire to the Sun on suomalaisen folk metal -yhtye Brymirin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Rumi Utsugi
Rumi Utsugi (s. 5. joulukuuta 1988) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa sarjatasolla ranskalaista Montpellier HSC:tä. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Utsugi on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 86 maaottelua toukokuusta 2005 alkaen ja tehnyt niissä viisi maalia. Hän kuului vuoden 2007 MM-kilpailuissa Japanin vakiokokoonpanoon mutta pääsi vuoden 2008 olympialaisissa kentälle vain pronssiottelun viimeisiksi minuuteiksi. Vuonna 2011 hän kuului maailmanmestaruuden voittaneeseen joukkueeseen mutta pelasi vain muutamia minuutteja kahdessa ottelussa. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ja pelasi täydet minuutit kuudessa Japanin seitsemästä ottelusta.
Yūki Ōgimi
Yūki Ōgimi (aik. Yūki Nagasato, s. 15. heinäkuuta 1987) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa sarjatasolla saksalaista VfL Wolfsburgia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ōgimi on pelannut Japanin naisten maajoukkueessa 124 maaottelua ja tehnyt niissä 55 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2004. Yūki Nagasato -nimisenä hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 2011 sekä kuului Japanin joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 2007 ja kesäolympialaisissa 2008. MM-kisoissa 2007 hän teki ainoan maalin alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan, olympialaisissa 2008 Japanin toisen maalin puolivälieräottelussa Kiinaa vastaan sekä MM-kisoissa 2011 Japanin ensimmäisen maalin alkulohko-ottelussa Uutta-Seelantia vastaan. MM-kisojen 2011 loppuottelussa hän tuli kentälle vaihtopelaajana ja oli ainoa japanilaislaukoja, joka ei onnistunut maalinteossa Japanin 3–1-voittoon päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa. Lontoon 2012 kesäolympialaisissa Ōgimi saavutti olympiahopeaa. Hän oli olympialaisissa Japanin paras maalintekijä tehtyään yhden maalin niin puolivälierä-, välierä- kuin loppuottelussakin. Vuoden 2015 MM-kisoissa Ōgimi saavutti hopeaa pelaten täyden peliajan kaikissa Japanin otteluissa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Ecuadoria vastaan sekä loppuottelussa Yhdysvaltoja vastaan.
Ōgimi siirtyi vuonna 2015 saksalaisseura Wolfsburgiin. Aiemmin hän edusti eurooppalaisseuroista saksalaista 1. FFC Turbine Potsdamia ja englantilaista Chelseaa.
Varjoissa vapaan maailman – 20 vuotta myöhemmin
Varjoissa vapaan maailman – 20 vuotta myöhemmin on suomalaisen Sir Elwoodin hiljaiset värit -yhtyeen live-albumi, joka julkaistiin 10.8.2011.
Kyseessä on yhtyeen debyyttialbumin "Varjoissa vapaan maailman" (1991) uudelleentaltiointi, mikä nauhoitettiin Vantaan Vernissan keikalla 26. maaliskuuta 2011. CD-julkaisulla on mukana myös DVD, joka sisältää dokumentin levyn teosta sekä kaksi kappaletta, joita ei ole CD:llä.
Mana Iwabuchi
Mana Iwabuchi (s. 18. maaliskuuta 1993) on japanilainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Bayern Münchenia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Japanin naisten jalkapallomaajoukkueessa hän on pelannut 30 maaottelua helmikuusta 2010 alkaen ja tehnyt niissä neljä maalia.
Iwabuchi edusti Japania alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008 ja alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010. Hän kuului Japanin naisten maajoukkueeseen sen voittaessa maailmanmestaruuden vuonna 2011; hän tuli vaihtopelaajana kentälle viidessä Japanin kuudesta ottelusta. Lontoon 2012 kesäolympialaisissa Iwabuchi saavutti olympiahopeaa. Hän pelasi kolmessa Japanin kuudesta ottelusta. MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa ja tuli vaihtopelaajana toisella jaksolla kentälle yhdessä alkulohko-ottelussa sekä kaikissa pudotuspeleissä. Hän teki ainoan maalin puolivälieräottelussa Australiaa vastaan.
Śląsk Wrocław (koripallo)
Śląsk Wrocław on puolalainen koripalloseura Wrocławista. Seura pelaa nykyisin maan kolmannella sarjatasolla ja on osa Śląsk Wrocław -seuraa.
Seura perustettiin vuonna 1947. Wrocław voitti ensimmäisen maansa mestaruuden kaudella 1964–1965. Seuran menestysvuodet olivat 1990-luvulla, jolloin se voitti Puolan mestaruuden seitsemän kertaa. Lisäksi Wrocław voitti vuosien 2000–2002 mestaruudet. Euroliigassa ja Suproleaguessa seura esiintyi kausina 2000–2004. Seuran talousongelmat kasvoivat liian suuriksi vuonna 2008 ja saman vuoden lokakuussa Wrocław joutui vetäytymään pääsarjasta. Samalla seuran edustusjoukkue otti farmijoukkueensa sarjapaikan toiselta sarjapaikalta. Kauden 2010–2011 päätteeksi Wrocław putosi kolmannelle sarjatasolle.
Juhana Suoniemi
Juhana Suoniemi (s. 1970) on tamperelainen vihreitä edustava poliitikko.
Suoniemi on ollut Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2013. Vuosina 2011–2014 hän toimi Tampereen yhdyskuntalautakunnan varapuheenjohtajana ja vuonna 2013 Tampereen vihreiden puheenjohtajana.
Suoniemi toimii kaudella 2013–2016 Pirkanmaan maakuntavaltuuston vihreiden ryhmän puheenjohtajana. Kaudella 2010–2012 Suomiemi toimi Pirkanmaan maakuntahallituksen jäsenenä. Vuonna 2009 hän oli Pirkanmaan vihreiden puheenjohtaja. Hän oli ehdolla vuoden 2009 eurovaaleissa, muttei tullut valituksi. Kesällä 2011 Suoniemi oli ehdolla Vihreän liiton puoluesihteeriksi, mutta hävisi vaalit Panu Laturille ja toiseksi tulleelle Heli Järviselle saaden 32 ääntä.
Koulutukseltaan Suoniemi on hallintotieteen maisteri. Hän on toiminut YK:n rauhanturvaajana Libanonissa ja Kosovossa sekä sotilastarkkailijana Israelissa ja Syyriassa.
Ernest Ellis Clark
Ernest Ellis Clark (1869–1932) oli englantilainen kuvataiteilija ja muotoilija. Hän opiskeli Derbyn taidekoulussa ja työskenteli posliinin maalaajana Royal Crown Derbyn tehtaalla ennen kuin hänestä tuli päätoiminen keramiikan opettaja. Hän julkaisi oppikirjan kasviaiheiden käytöstä muotoilussa.
Ernest Ellis Clark maalasi kaupunkinäkymiä ja niissä liikkuvia ihmisiä, ja ikuisti töihinsä usein näkymiä Derbystä. Hän oli Derby Sketching Clubin jäsen. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tykistössä.
Bionicle 3: Varjojen Verkko
Bionicle 3: Varjojen Verkko () on vuonna 2005 ilmestynyt animaatioelokuva. Elokuva perustuu Legon Bionicle-hahmoihin ja se on jatkoa elokuvalle "". Elokuva sijoittuu aikaan ennen toisen elokuvan loppuosaa.
Elokuvan alussa kerrotaan kuinka Toat vangittuaan Makutan ja ennen muuttumistaan Turagoiksi palasivat hakemaan loput Metru Nuihin jääneet Matoranit. Mutta heidän poissa ollessaan hämähäkkimäiset Visorakit olivat vallanneet kaupungin. Ne hyökkäsivät Toien kimppuun ja vangitsivat heidät.
Visorakeja hallitsi kuningas nimeltä Sidorak, joka käski tappaa Toat kunnes hänen tuleva kuningattarensa, Roodaka, suostutteli tämän tuomaan ruumiit hänelle kun Toat oli teloitettu. Sillä välin Toat oli suljettu koteloihin ja myrkytetty. Myrkky mutatoi heidät ja he putosivat koteloistaan. Mutta Norikin johtamat Rahagat pelastavat heidät.
Toat olivat muuttuneet petomaisiksi olennoiksi, Toa Hordikoiksi. Rahagat kertoivat heidän jäävän sellaisiksi, jos he eivät löydä ajoissa Keetongua, Rahia, joka osaa poistaa myrkkyjä. Muutamat Rahagoista pitävät Keetongua vain taruolentona, mutta Norik uskoo siihen. Ystäviensä ansaan johtamisesta vihaiseksi tullut Vakama hylkää ryhmän, mutta joutuu Visorakien vangiksi. Roodaka suostuttelee hänet ryhtymään Visorakien komentajaksi ja pyrkimään Metru Nuin hallitsijaksi. Vakama suostuu tähän.
Samaan aikaan Rahagat etsivät tietoa Keetongun olinpaikasta Suuren Hengen Temppelistä. Siellä Vakama kaappaa Rahagat, Norikia lukuun ottamatta, ja vie heidät Sidorakille. Muut Toa Hordikat tulevat ja pelastavat Norikin lähtien sen jälkeen Temppelin seinäkirjoitusten mukaisesti seuraamaan "putoavien kyynelten virtaa, kunnes ne koskettavat taivasta" ja päätyvät Ko-Metruun, josta Keetongu löytyy. Keetongun mielestä Toa Hordikoiden pitäisi käyttää uusia voimiaan eikä hankkiutua eroon niistä, mutta hän suostuu osallistumaan taisteluun Visorakeja vastaan.
Toa Hordikat saapuvat Colosseumille ja aloittavat taistelun. Samaan aikaan Sidorak ja Roodaka taistelevat Keetongua vastaan ja aiemmin Vakamaa huonosta johtajuudesta syyttänyt Matau aikoo saada toverinsa ennalleen. Roodaka pudottaa Keetongun Colosseumin pohjalle, jossa hän jättää Sidorakin omilleen. Pudotuksesta selvinnyt Keetongu tappaa Sidorakin.
Norik vapauttaa muut Rahagat ja he liittyvät taisteluun. Samaan aikaan Matau saa Vakaman kääntymään takaisin puolelleen. Toa Hordikoiden ja Rahagoiden ollessa Visorakien saartamina, Roodaka saapuu Kahgarakin selässä tunnustaa tarvitsevansa Toa Hordikoiden elementtaalivoimia. Toa Hordikat, Vakamaa lukuun ottamatta, ampuvat häntä Rhotuka-kiekoilla eivätkä ne tehoa. Ennen omaa ampumistaan Vakama, jolla yhä oli komento Visorakeihin, käski Visorakeja lähtemään Metru Nuista. Vakaman ammuttua Roodakaa, Makutan pimeä käsi ilmestyy ja vie tajuntansa menettäneen Roodakan. Vakama huomaa Roodakan rintaan kuuluneen kiven olevan samaa Protodermistä, jolla Makuta vangittiin ja että Makuta oli nyt vapaa.
Vakaman pyynnöstä Keetongu muuttaa Toat ennalleen ja Toat vievät ilmalaivoilla Matoranit kohti Mata Nuin saarta. Matkalla he huomaavat Makutan kadonneen, mutta Vakama uskoo löytävänsä keinon voittaa hänet.
Signaali (lehti)
Signaali (saks. Signal) oli Saksan armeijan julkaisema tabloid-kokoinen propagandalehti toisen maailmansodan aikana. Lehti ilmestyi vuosina 1940–45 useilla eri kielillä. Suomenkielinen versio lehdestä ilmestyi vuosina 1942–1945. Lehteä ei koskaan levitetty kunnolla Saksassa. Lehti oli Berliner Illustrierte Zeitungin erikoispainos. Julkaisija oli Deutscher Verlag.
Lehdestä ilmestyi uusi numero joka toinen viikko. Kokonsa vuoksi lehti jaettiin Suomessa usein rullattuna. Signaalista ilmestyi 25 eri versiota 30 eri kielellä. Parhaimmillaan lehden koko levikki oli 2,5 miljoonaa kappaletta. Lehden sisältö oli pääasiallisesti kertomuksia Saksan armeijan ja sen liittolaisten taisteluolosuhteista. Mukana lehdessä oli korkealaatuisia kuvia ja yleensä keskiaukeamalla oli koko aukeaman kokoinen värivalokuva.
Lehdessä julkaistiin myös artikkeleita taloudesta, tieteestä, taiteesta ja siinä mainostivat useat saksalaiset yritykset kuten BMW, Agfa, Audi ja Siemens. Lehtien eri versioiden sisältö vaihteli sen mukaan oliko aihe kohdemaassa hyväksyttävissä. Lehden poliittinen sanoma oli "liittoutunut eurooppa taistelussa bolshevismia vastaan" .
Viimeinen numero, joka julkaistiin, oli numero 6/45. Tätä lehden numeroa on kuitenkin säilynyt vain ruotsinkielinen versio.
John Joseph
John Joseph (15. marraskuuta 1932 – 6. toukokuuta 1998) oli Faisalabadin hiippakunnan roomalaiskatolinen piispa vuosina 1984–1998. Hän teki itsemurhan vastalauseena kristittyjen julmalle kohtelulle Pakistanin muslimien taholta.
Joseph syntyi Khushpurissa, Punjabissa ja opiskeli Christ the King Seminary -pappisseminaarissa Karachissa. Hän sai pappisvihkimyksensä 18. tammikuuta 1960. Tohtoriksi valmistuttuaan hän pääsi henkilökunnan jäseneksi seminaariin, jossa oli opiskellut. 24. lokakuuta 1980 hänet nimitettiin Faisalabadin apulaispiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1981. 9. tammikuuta 1984 Josephista tuli Faisalabadin piispa. Toukokuussa 1998 hän ampui itsensä, kun kristitty mies oli teloitettu Pakistanissa jumalanpilkkasyytteiden nojalla. Hänen jälkeensä uudeksi piispaksi nousi Joseph Coutts.
Josephin taistelusta vähemmistöoikeuksien puolesta on tehty muun muassa 45-minuuttinen dokumentti "A Sun Sets in". 31. maaliskuuta 2007 Darulaloom Jamia Rehmania -madrassassa Faisalabadissa otettiin käyttöön piispan mukaan nimetty muistosali.
Kafestoli
Kafestoli on kahvissa oleva diterpenoidialkoholi. Kafestoli suurentaa veren LDL-kolesterolipitoisuutta ja voi olla yhteydessä joidenkin sydäntautien kehittymiseen. Suodatinkahvin valmistuksessa kafestoli jää paperisuodattimeen, eikä juomalla siksi ole mainittavaa vaikutusta kolesteroliin, mutta vanhaan malliin keitetyllä suodattamattomalla pannukahvilla on. Kafestoli saattaa toimia aktivoivana, eli agonistisena, ligandina farnesoidi X ja pregnaani X tumareseptoreille. Kafestolin sitoutuminen näihin reseptoreihin estää kehon omaa kolesterolin synteesin säätelyä ja johtaa siten kehossa suurempaan kolesterolin synteesiin.
Kafestoli suurentaa seerumissa alaniiniaminotransferaasin (ALAT) aktiivisuutta ja pienentää gammaglutamyylitransferaasin (GGT) aktiivisuutta, sekä vähentää kreatiniinipitoisuutta.
Kafestolin CAS-numero on 469-83-0, kemiallinen kaava CHO ja moolimassa 316,439 g/mol.
Kwadwo Asamoah
Kwadwo Asamoah (s. 9. joulukuuta 1988 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Inter Milania Italian miesten jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa.
Asamoahia pidettiin Udinesessa yhtenä joukkueensa tärkeimmistä pelaajista etenkin vahvan taklauspelinsä sekä hyvän pallonhallintansa ansiosta.
Asamoah aloitti seurajoukkueuransa ollessaan vasta 18-vuotias. Hänen ensimmäinen seuransa oli vuonna 2006 Liberty Professionals kotimaansa korkeimmalla sarjatasolla. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan otteluakaan, ja siirtyi kauden päätyttyä AC Bellinzonaan, joka pelaa Sveitsin jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla Axpo Super Leaguessa. Häntä ei sielläkään laitettu kentälle kertaakaan, vaan lähetettiin lainalle peräti kahteen eri joukkueeseen Italian Serie A:ssa. Ensin Asamoah edusti hetken Torino FC:tä, eikä hän edelleenkään päässyt pelaamaan. Kaudelle hän siirtyi Bellinzonasta edelleen lainalle Udinesen joukkueeseen samalla sarjatasolla.
11. tammikuuta 2009 Asamoah teki debyyttinsä UC Sampdoriaa vastaan pelatussa ottelussa, joka päättyi tasan 1–1. Ensimmäisen maalinsa hän puolestaan teki saman vuoden huhtikuussa ACF Fiorentinaa vastaan nopean vastahyökkäyksen päättäneellä laukauksellaan. Kauden lopussa Udinese teki pysyvän, 800 000 euron arvoisen sopimuksen Asamoahin kanssa, ja kolmen kauden aikana hän teki kuusi maalia Udinesen paidassa. Heinäkuussa 2012 hän siirtyi Juventukseen.
Asamoahin ura maajoukkueessa lähti käyntiin, kun hänet vuonna 2008 kutsuttiin Afrikan-mestaruuskilpailuihin, jotka järjestettiin silloin hänen kotimaassaan Ghanassa. Hänen numeronsa läpi turnauksen oli 10, joka tavallisesti olisi kuulunut kapteeni Stephen Appiahille, joka kuitenkin jätti kisat väliin loukkaantumisen vuoksi. Asamoah ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2010 hän sen sijaan pelasi kaikki viisi ottelua, vaikka ei onnistunutkaan tekemään yhtään maalia ja auttamaan joukkuettaan puolivälieriä pidemmälle.
Lidan rautatieasema
Lidan rautatieasema (, ) on Valko-Venäjän rautateiden kauttakulku- ja risteysasema Lidan kaupungissa Hrodnan maakunnassa Valko-Venäjän länsiosissa. Lidan asema sijaitsee pääkaupunki Minskistä Maladzetšnan risteysaseman kautta Hrodnaa vievän radan sekä Liettuan pääkaupungista Vilnasta etelään Baranavitšyyn ja edelleen Ukrainaan vievän rautatien risteyksessä.
Kaupungin linja-autoasema busseineen ja linjatakseineen sijaitsee aseman pohjoispuolella.
George Kinzie Fitzsimons
George Kinzie Fitzsimons (4. syyskuuta 1928 Kansas City, Missouri – 28. heinäkuuta 2013) oli katolisen kirkon pappi, joka toimi Salinan hiippakunnan piispana vuosina 1984–2004. Aiemmin hän oli toiminut Kansas City-Saint Josephin vihkipiispana vuodesta 1975.
Fitzsimons kävi Rockhurst High Schoolia ja Rockhurstin yliopistoa Kansas Cityssä. Hän palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa vuosina 1950–1954, toimi lyhyesti liikealalla ja aloitti sitten opinnot Conception Seminaryssa Missourissa. Fitzsimons sai pappisvihkimyksensä 18. maaliskuuta 1961, ja piispaksi hänet vihittiin 3. heinäkuuta 1975.
Fitzsimonsia edelsi Salinan piispana Daniel Kucera ja seurasi Paul Stagg Coakley. Fitzsimons jouduttiin amputoimaan vuonna 2008 jalkaan iskeneen vakavan infektion seurauksena.
USS Seawolf (SSN-21)
USS Seawolf (runkonumero SSN-21) on Yhdysvaltain laivaston 1997 palvelukseen otettu Seawolf-luokan ydinsukellusvene, joka on edelleen aktiivipalveluksessa.
Alus tilattiin 9. tammikuuta 1989 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta. Sen rakentaminen aloitettiin 25. lokakuuta 1989 ja vene laskettiin vesille 24. kesäkuuta 1995. Alus liitettiin laivastoon 19. heinäkuuta 1997 ensimmäisenä päällikkönään David M. McCall.
Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Kitsapin laivastotukikohtaan Yhdysvaltain länsirannikolle Bremertoniin Washingtonin osavaltioon.
John Allen
John Allen viittaa muun muassa seuraaviin henkilöihin:
USS Connecticut (SSN-22)
USS Connecticut (runkonumero SSN-22) on Yhdysvaltain laivaston 1997 vesillelaskettu Seawolf-luokan ydinsukellusvene, joka on aktiivipalveluksessa.
Alus tilattiin 3. toukokuuta 1991 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta, missä köli laskettiin 14. syyskuuta 1992. Alus laskettiin vesille 1. syyskuuta 1997 kumminaan Connecticutin kuvernöörin John G. Rowlandin puoliso Patricia L. Rowland ja otettiin palvelukseen 11. joulukuuta 1998 New Londonin sukellusvenetukikohdassa Grotonissa Connecticutissa ensimmäisenä päällikkönään Larry H. Davis.
Frederick J. Roegge vastaanotti 15. tammikuuta 1999 aluksen päällikkyyden Davisilta tilaisuudessa, joka järjestettiin New Londonin merikappelissa. Alus palasi 7. helmikuuta kotitukikohtaansa oltuaan valmistajantelakalla viimeisteltävänä. Palattuaan alus oli 14.-21. helmikuuta asejärjestelmätesteissä.
Alus lähti 10. kesäkuuta vastaanottotesteihin, jonka aikana se vieraili 15. heinäkuuta Norfolkissa.
USS Jimmy Carter
USS Jimmy Carter (runkonumero SSN-23) on Yhdysvaltain laivaston 2004 vesillelaskettu parannellun Seawolf-luokan ydinsukellusvene, joka on edelleen aktiivipalveluksessa.
Alus tilattiin 29. kesäkuuta 1996 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta, missä rakentaminen aloitettiin 5. joulukuuta 1998. Aluksen valmistuksesta vastannut David Bartholomew Jr. vapautettiin tehtävistään epäluottamuksen vuoksi ja Robert D. Kelso vastaanotti tehtävän vastaan. Vene kastettiin 13. toukokuuta 2004 kumminaan presidentti Jimmy Carterin puoliso Rosalynn Carter. Alus liitettiin laivastoon 19. helmikuuta 2005.
Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Kitsapin laivastotukikohtaan Yhdysvaltain länsirannikolle Bremertoniin Washingtonin osavaltioon, jossa se korvasi lokakuussa 2004 palveluksesta poistetun "USS Parchen".
John Allen (kenraali)
John R. Allen (s. 15. joulukuuta 1953) on yhdysvaltalainen kenraali, joka on toiminut heinäkuusta 2011 lähtien Afganistanin kansainvälisten joukkojen komentajana. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli David Petraeus.
Allen nimitettiin lokakuussa 2012 Naton sotilaskomentajaksi. Sen jälkeen vuoden lopussa hän joutui keskelle David Petraeusin suhdekohua, mutta Pentagonin tekemä selvitys kuitenkin puhdisti hänen maineensa. Helmikuussa 2013 Allen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle, eikä hän siten siirry Naton komentajaksi.
Vuonna 2014 hänen seuraajanaan aloitti Brett McGurk.
USS Seawolf (SSN-575)
USS Seawolf (runkonumero SSN-575) oli Yhdysvaltain laivaston palveluksessa 1957-1987 ollut ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 21. heinäkuuta 1952 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista. Sen köli laskettiin 7. syyskuuta 1953 ja vene laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1955 kumminaan rouva W. Sterling Cole. Alus otettiin palvelukseen 30. maaliskuuta 1957 ensimmäisenä päällikkönään R. B. Laning.
Alus poistettiin palveluksesta 30. maaliskuuta 1987. Alus poistettiin laivastoluettelosta vasta 10. heinäkuuta.
Jokapaikanhöylä
Jokapaikanhöylä kuvaa ihmistä, joka osaa monia taitoja olematta silti mestari missään niistä. Henkilö on yleispätevä muttei spesialisti; kuten 10-ottelija joka kilpailee 10:ssä lajissa, muttei koskaan voittaisi ketään alan spesialistia; tai yleistyökalu jossa on monta työkalua, muttei yhtäkään hyvää. Sen parempi versio on yleisnero, joka on erityisen hyvä kaikessa, mihin ryhtyy; hyvänä esimerkkinä Leonardo da Vinci.
Monissa kielissä on vastaavaa tarkoittava sana tai sanonta, joka kuvaa henkilöä joko negatiivisessa tai positiivisessa mielessä. Luettelossa alkukieliset ja suomenkieliset käännökset.
USS Narwhal (SSN-671)
USS Narwhal (runkonumero SSN-671) oli Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1969-1999.
Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1964 General Dynamicsin Electric Boat divisioonalta. Sen köli laskettiin 17. tammikuuta 1966 ja vene laskettiin vesille 9. syyskuuta 1967 kumminaan Glynn R. Donaho. Alus otettiin palvelukseen 12. heinäkuuta 1969 ensimmäisenä päällikkönään W. A. Matson.
Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1999.
USS Glenard P. Lipscomb
USS Glenard P. Liscomb (runkonumero SSN-685) oli Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1974-1990.
Alus tilattiin 16. joulukuuta 1968 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista. Sen köli laskettiin 5. kesäkuuta 1971 ja vene laskettiin vesille 4. elokuuta 1973 kumminaan rouva Glenard P. Lipscomb. Alus otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1974 ensimmäisenä päällikkönään James F. Caldwell.
Alus poistettiin palveluksesta 11. heinäkuuta 1990.
USS Tullibee (SSN-597)
USS Tullibee (runkonumero SSN-597) oli Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1960-1988.
Alus tilattiin 15. marraskuuta 1957 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista. Sen köli laskettiin 26. toukokuuta 1958 ja vene laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1960 rouva John F. Davidson. Alus otettiin palvelukseen 9. marraskuuta 1960 ensimmäisenä päällikkönään Richard S. Jortberg.
Alus poistettiin palveluksesta 25. kesäkuuta 1988.
Radioaktiiviset hajoamissarjat
Radioaktiiviset hajoamissarjat ovat radioaktiivisten isotooppien muodostamia sarjoja, joissa yhden nuklidin hajotessa syntyy toinen ydin, joka edelleen on radioaktiivinen, kunnes lopulta päädytään vakaaseen ytimeen.
Aine, joka syntyy radioaktiivisen aineen hajotessa, saattaa edelleen olla radioaktiivinen, samoin kuin sen hajoamistuote. Suurin osa luonnossa esiintyvistä radioaktiivisista aineista kuuluukin johonkin kolmesta hajoamisketjusta, joista käytetään tunnetuimpien jäsentensä mukaan nimityksiä "toriumsarja", "uraanisarja" (tai radiumsarja) sekä "aktiniumsarja". Kukin näistä päättyy stabiiliin lyijyisotooppiin. Toriumsarjan kaikkien jäsenten massa­luvut ovat muotoa 4n, radiumsarjan 4n+2 ja aktiniumsarjan 4n+3. Kukin sarja alkaa hyvin pitkäikäisestä isotoopista, joita on säilynyt Maan syntymisestä sakka. Neljäs hajoamissarja, neptuniumsarja, jossa massaluvut ovat muotoa 4n+1, alkaa neptuniumisotoopista Np-237. Koska se kuitenkin on suhteellisen lyhytikäinen, ei sen jäseniä enää esiinny luonnossa, lukuun ottamatta niistä viimeistä, vismuttia Bi-209, jota aikaisemmin pidettiin stabiilina. Nyttemmin on kuitenkin todettu, että sekin on hyvin heikosti radioaktiivinen puoliintumis­ajan ollessa 1,9×10 vuotta, ja se hajoaa edelleen talliumiksi Tl-205.
Luonnossa esiintyy myös useita näihin ketjuihin kuulumattomia, kevyempien alkuaineiden radioaktiivisia isotooppeja. Niistä jotkin syntyvät kosmisen säteilyn vaikutuksesta, kuten hiili-14 eli ns. radiohiili, toiset taas kuten kaliumisotooppi kalium-40 ovat niin pitkäikäisiä, että siitä määrästä, mikä niitä oli Maan muodostuessa, on vielä merkittävä osa jäljellä.
Joskus samakin ydin saattaa hajota joko alfa- tai beeta­hajoamisella, jolloin syntyy sekaisin kahta eri hajoamistuotetta. Alla olevista taulukoista on kuitenkin jätetty pois sellaiset hajoamisketjujen sivuhaarat, joiksi pienempi osa kuin 0,0001 % edellisestä aineesta hajoaa. Luovutettuun energiaan on laskettu kaikkien emittoituneiden hiukkasten sekä jäljelle jäävän ytimen liike-energia (elektronien, alfa­hiukkasten, gamma­kvanttien, neutriinojen, Augerin elektronien ja röntgensäteilyn).
Nykyisin kaikista nuklideista käytetään alkuaineen nimeä, johon lisätään nuklidin massaluku. Nuklidit, joiden atomiytimessä on yhtä monta protonia, ovat saman alkuaineen isotooppeja. Esimerkiksi radium-226 (Ra-226) on nuklidi, jonka ytimessä muiden radiumisotooppien tavoin on 88 protonia ja 138 neutronia, yhteensä 226 nukleonia, joten sen massaluku on 226.
Hajoamissarjojen tutkimuksen alkuvaiheessa 1900-luvun alussa ei isotoopin käsitettä kuitenkaan vielä tunnettu. Tällöin samankin aineen isotoopeille annettiin eri nimiä ja sen mukaiset symbolit, useimmiten sen mukaan, minkä aineen hajoamistuotteina ne syntyivät ja mihin hajoamissarjaan ne näin ollen kuuluvat. Seuraavissa taulukoissa mainitaan myös nämä vanhat nimet.
Toriumsarjaan kuuluvat seuraavat nuklidit. Taulukossa kirjain 'a' tarkoittaa juliaanista vuotta (365,25 vuorokautta).
Uraani- eli radiumsarjaan kuuluvat seuraavat nuklidit:
Aktiniumsarjaan kuuluvat seuraavat nuklidit:
Neptuniumsarjan nuklideista vain Bi-209 ja Tl-205 esiintyvät luonnossa.
USS Halibut (SSGN-587)
USS Halibut (runkonumerot SSGN-587 ja SSN-587) oli Yhdysvaltain laivaston risteilyohjuksin varustettu ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1960-1976. Alus oli maailman ensimmäinen risteilyohjusten laukaisuun suunniteltu sukellusvene.
Aluksen rakentaminen aloitettiin 11. huhtikuuta 1957 Mare Islandin laivastontelakalla Vallejossa Kaliforniassa. Se laskettiin vesille 9. tammikuuta 1959 kumminaan Kalifornian kongressiedustajan Chet Holifieldin puoliso. Alus luovutettiin Yhdysvaltain laivastolle 4. tammikuuta 1960 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Walter Dedrick.
"USS Halibut" aloitti vastaanottotestit 11. maaliskuuta 1960. Matkalla Australiaan aluksesta tuli 25. maaliskuuta maailman ensimmäinen risteilyohjuksen laukaissut sukellusvene. Sukellusveneen siirrettiin 18. kesäkuuta Mare Islandin telakalle testeissä havaittujen vikojen ja puutteiden korjaamiseksi. Lyhyen koulutusjakson jälkeen alus lähti palvelukseen palattuaan 7. marraskuuta Pearl Harboriin liittyäkseen Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastoon.
Helmikuussa 1965 alus siirrettiin Pearl Harborissa telakalle modernisoitavaksi ja se luokiteltiin uudelleen 15. elokuuta hyökkäyssukellusveneeksi runkonumerolla SSN-587. Se lähti 6. syyskuuta Yhdysvaltain länsirannikolle, ja alus saapui 20. syyskuuta Keyportiin Washingtoniin, josta se lähti paluumatkalle 5. lokakuuta. Alus pysähtyi reiluksi viikoksi Mare Islandille ja siten se saapui Pearl Harboriin vasta 21. lokakuuta. Alus siirrettiin sukellusveneentorjuntakoulutuksen maalilaivaksi, missä tehtävässä se oli loppuvuoden.
Alus poistettiin laivastoluettelosta 30. huhtikuuta 1986.
Yhdysvaltain Neitsytsaaret olympialaisissa
Yhdysvaltain Neitsytsaaret osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968 ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa Moskovan kisoja 1980 lukuun ottamatta. Talviolympialaisiin maa on osallistunut vuodesta 1988 alkaen.
Yhdysvaltain Neitsytsaarten ainoa olympiamitalisti on purjehtija Peter Holmberg, joka sai hopeaa finnjolla-luokassa Soulissa 1988. Kukaan toinen Yhdysvaltain Neitsytsaarten urheilija ei ole sijoittunut olympialaisissa pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon. Maan olympiakomitea on perustettu 1967.
USS Triton (SSRN-586)
USS Triton (runkonumerot SSRN-586 ja SSN-586) oli Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, joka oli palveluksessa 1959-1969. Alus on ollut ainoa länsimainen kahdella ydinreaktorilla varustettu sukellusvene.
Alus tilattiin lokakuussa 1955 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista. Sen köli laskettiin 29. toukokuuta 1956 ja vene laskettiin vesille 19. elokuuta 1958 kumminaan Louise Willis. Alus aloitti palveluksensa 10. marraskuuta 1959 ensimmäisenä päällikkönään Edward L. Beach.
Alus poistettiin palveluksesta 3. toukokuuta 1969 ja se poistettiin laivastoluettelosta 30. huhtikuuta 1986. Alus siirrettiin kierrätettäväksi 2007.
Matteo Marsaglia
Matteo Marsaglia (s. 5. lokakuuta 1985 Rooma) on italialainen alppihiihtäjä, joka kilpailee enimmäkseen vauhtilajeissa.
Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Marsaglia sijoittui 15:nneksi supersuurpujottelussa. Schladmingissa 2013 hän oli samassa lajissa 11:s ja Vailissa / Beaver Creekissä 2015 14:s.
Alppihiihdon maailmancupissa Marsaglia laski ensimmäisen kerran helmikuussa 2008 Val d'Isèren superalppiyhdistetyssä sijoittuen 16:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Kitzbühelin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2011 laskettuaan yhdeksänneksi. Ensimmäisen voittonsa ja palkintokorokesijoituksensa Marsaglia saavutti joulukuussa 2012 Beaver Creekin supersuurpujottelussa. Hän oli samalla kaudella toinen Val Gardenan supersuurpujottelussa. Supersuurpujottelucupissa hän sijoittui toiseksi.
Ella Lapissa
Ella Lapissa on Timo Parvelan 2003 julkaistu Ella-kirja. Kirjan kustansi Tammi. Kirjasta on julkaistu myös äänikirja.
Ellan luokka on lähdössä opettajansa kanssa ulkomaanmatkalle. Ulkomaan sijasta seurue päätyy kuitenkin Lappiin ja heidät hakevat lentokentältä "joulupukki ja tontut". Joulupukki osoittautuu kuitenkin opettajan isäksi.
Ella aalloilla
Ella aalloilla on Timo Parvelan 2005 julkaistu kymmenes Ella-kirja. Kirjan kustansi Tammi.
USS San Juan (SSN-751)
USS San Juan (SSN-751) on Yhdysvaltain laivaston palveluksessa oleva Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 30. marraskuuta 1982 General Dynamicsin Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista. Sen rakentaminen aloitettiin 9. elokuuta 1985 ja vene laskettiin vesille 6. joulukuuta 1986 kumminaan rouva Sherrill Hernandez. Alus liitettiin laivastoon 6. elokuuta 1988 ensimmäisenä päällikkönään Charles Young.
Alus oli ensimmäinen luokan aluksista, johon tehtiin runsaasti parannuksia ja siten sitä pidetäänkin yleisesti uuden 668I-luokan ensimmäisenä aluksena. "USS San Juan" ja sen jälkeen valmistuneet alukset ovat hiljaisempia ja niihin on asennettu kehittyneempi AN/BSY-1 taistelunjohto- ja kaikumittainjärjestelmä sekä Tomahawk-risteilyohjusten laukaisuun omat laukaisusiilot. Näkyvin ulkoinen ero alaluokkien välillä on syvyysperäsimien siirto veneen tornista keulaan. Samoin aluksen järjestelmien sijoituksia muutettiin siten, että se voi läpäistä jääkannen ilman erityisjärjestelyjä.
Alus sijoitetiin käyttöön otettaessa Portsmouthin laivastotukikohtaan New Hampshireen.
USS Pasadena (SSN-752)
USS Pasadena (SSN-752) on Yhdysvaltain laivaston palveluksessa oleva Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 30. marraskuuta 1982 General Dynamics Electric Boat divisioonalta Grotonista Connecticutista. Sen rakentaminen aloitettiin 20. joulukuuta 1985 ja vene laskettiin vesille 12. syyskuuta 1987 kumminaan rouva Pauline Trost. Alus liitettiin laivastoon 11. helmikuuta 1989.
"USS Pasadena" palasi 31. lokakuuta 2003 Pearl Harboriin oltuaan kahdeksan kuukautta merellä osallistuen muun muassa operaatio Iragi Freedomiin osana lentotukialus USS Nimitzin taisteluosastoa.
USS Albany
USS Albany (SSN-753) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 29. marraskuuta 1983 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1985. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1987 kumminaan rouva Nancy M. Kissinger ja otettiin palveluskeen 7. huhtikuuta 1990 ensimmäisenä päällikkönään komentaja Darl R. Anderson.
Alus oli viimeinen Yhdysvaltain laivaston sukellusvene, jolle suoritettiin kölinlasku ja sen jälkeen rakennettiin alus kölilleen. Se oli siten myös viimeinen Yhdysvaltain laivaston sukellusvene, joka suoritti vesillelaskun luiskaa pitkin veteen.
Alus muodosti "USS Topekan" kanssa alaluokan. Niiden painerungot oli osittain valmistettu lujemmasta HY-100-teräksestä muissa käytetyn HY-80-teräksen sijaan. Tällä testattiin uuden teräksen käyttöä valmistuksessa, mitä tietoa käytettiin uusien Seawolf-luokan alusten valmistuksessa. Uusi teräs mahdollisti aluksille suuremman sukellussyvyyden.
"Albany" lähti 11. maaliskuuta 2004 Sudanlahdelta Kreetalta vierailtuaan satamassa suunnitellusti. Alus saapui 30. heinäkuuta Norfolkin laivastotukikohtaan oltuaan kuusi kuukautta merellä. Alus ollut muun muassa yli 150 vuorokautta Persian- ja Omaninlahdella tukemassa terrorisminvastaista sotaa. Lisäksi se oli osallistunut Välimerellä NATOn Summer Pulse 04 -harjoituksen osana pidettyyn MEDSHARK/Majestic Eagle -harjoitukseen, jonka tarkoituksena oli parantaa yhteistoimintaa alueella toimivien laivastojen välillä.
Aluksen päällikkö Brett J. Genoble luovutti 1. huhtikuuta 2005 aluksensa seuraajalleen Mark H. Merrickille Norfolkissa. Alus palasi 20. marraskuuta 2006 kotisatamaan kuuden kuukauden Atlantin ja Karibianmeren purjehduksen jälkeen, minkä aikana se oli osallistunut muun muassa huumekaupanvastaisiin operaatioihin.
Mark H. Merrick luovutti 14. kesäkuuta 2007 aluksen päällikkyydeen Thad E. Nisbettille Norfolkissa. Alus oli 29. syyskuuta harjoituksessa Atlantilla yhdessä "USS Nassaun" kanssa.
Alus lähti 25. huhtikuuta 2008 merelle Norfolkista ja se saapui 10. toukokuuta Sudanlahteen Kreetalle, jonne se palasi 11. kesäkuuta käytyään merellä. Alus palasi 18. marraskuuta kotisatamaansa vierailtuaan Augustanlahdella Italiassa, Marseillessa Ranskassa, Haakonsvernissa Norjassa, Jebel Alissa Arabiemiraateissa ja Manamassa Bahrainissa. Se siirrettiin 9. kesäkuuta 2009 huollettavaksi. Aluksen päällikkö Nesbitt luovutti 15. lokakuuta tehtävänsä Thomas R. Buchananille.
"Albany" lähti 12. helmikuuta 2010 Norfolkista vuorokauden suunniteltua myöhemmin odoteltuaan sään paranemista. Se saapui 22. helmikuuta Rotan laivastotukikohtaan Espanjaan. Alus palasi 11. elokuuta kotisatamaan matkattuaan 34 500 merimailia ja vierailtuaan muun muassa Faslanessa Skotlannissa, Haakonsvernissa Norjassa ja Lissabonissa Portugalissa.
Alus siirrettiin 16. maaliskuuta 2011 Northrop Grummanin telakalle huollettavaksi, mistä sen piti palata palvelukseen heinäkuun lopulla.
USS Topeka (SSN-754)
USS Topeka (SSN-754) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1983 General Dynamicsin Electric Boat divisioonan telakalta Grotonista Connecticutista, missä rakentaminen aloitettiin 13. toukokuuta 1986. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1988 kumminaan Elizabeth Dole ja liitettiin laivastoon 21. lokakuuta 1989 ensimmäisenä päällikkönään Timothy Reicher.
Alus sijoitettiin käyttöön otettaessa Point Loman laivastotukikohtaan.
USS Miami (SSN-755)
USS Miami (SSN-755) oli Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 28. marraskuuta 1983 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista ja sen rakentaminen aloitettiin 24. lokakuuta 1986. Alus laskettiin vesille 12. marraskuuta 1988 kumminaan rouva Jane P. Wilkinson ja se liitettiin laivastoon 30. kesäkuuta 1990.
Alus sijoitettiin käyttöön otettaessa Grotonin laivastotukikohtaan Connecticutiin.
Aluksella syttyi 23. toukokuuta 2012 noin kello puoli kuusi illalla tulipalo, joka saatiin sammumaan seuraavana aamuna noin puoli neljältä. Tuli sai alkunsa etuosasta, jossa sijaitsevat henkilöstön majoitustilat, komento- ja ohjauskeskus sekä torpedohuone. Kolme Portsmouthin laivastontelakan palomiestä, kaksi aluksen miehistönjäsentä sekä kaksi siviilipalomiestä saivat lieviä vammoja. Alustavien tutkimusten mukaan tuli sai alkunsa pölynimurista, jota käytettiin vuorojen vaihtojen lopulla tehtäviin siivouksiin ja joka oli varastoitu käyttämättömään tilaan. Alustaviksi korjauskuluiksi arvioitiin 22. elokuuta noin 450 miljoonaa dollaria ja korjaukset valmistuisivat 30. huhtikuuta 2015. Arvio sisälsi 10 prosentin marginaalin kustannusten nousulle.
Yhdysvaltain laivasto ilmoitti 6. elokuuta 2013 kongressille suunnitelmistaan keskeyttää aluksen korjaukset ja poistaa veneen käytöstä. Syynä oli uusien vikojen löytyminen ja kustannusten nousu 700 miljoonaan dollariin. Alus poistettiin käytöstä virallisesti 28. maaliskuuta 2014.
Alus on pääosassa Tom Clancyn Submarine: A Guided Tour Inside a Nuclear Warship (ISBN 0-425-13873-9).
USS Scranton (SSN-756)
USS Scranton (SSN-756) on Yhdysvaltain laivaston palveluksessa oleva Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1984 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 29. elokuuta 1986. Alus laskettiin vesille 3. heinäkuuta 1989 kumminaan rouva Sarah McDade ja otettiin palvelukseen 29. tammikuuta 1991 Norfolkin laivastotukikohdassa ensimmäisenä päällikkönään John G. Meyer. "Scranton" on järjestyksessä toinen Yhdysvaltain laivaston alus, joka on nimetty pennsylvanialaisen Scrantonin kaupungin mukaan.
Alus sijoitettiin käyttöön otettaessa Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiaan.
"USS Scranton" lähti 21. tammikuuta 2011 kotisatamastaan merelle. Se osallistui 12. helmikuuta Ranskan merivoimien kanssa järjestettyyn yhteisharjoitukseen Atlantilla yhdessä "Saphirin" kanssa. "Scranton" saapui 16. helmikuuta Portsmouthiin yhdeksän vuorokauden laivastovierailulle. Alus saapui 6. maaliskuuta Augustanlahdelle, jossa se sai täydennyksiä.
Alus laukoi 19. maaliskuuta Tomahawk-ohjuksia Libyaan osana operaatio Odyssey Dawnia. Se saapui 25. maaliskuuta Sudanlahteen. Alus lähti 10. heinäkuuta Toulonista Ranskasta suunnitellun laivastovierailun päätyttyä. Alus saapui 17. elokuuta Norfolkiin oltuaan merellä seitsemän kuukautta. Se oli matkannut yli 42000 merimailia ja vieraillut lukuisissa satamissa, yllä olevien lisäksi Rotassa Espanjassa ja Lissabonissa Portugalissa.
Paul A. Whitescarver luovutti 20. tammikuuta 2012 Norfolkissa aluksen päällikkyyden Seth Burtonille.