hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
American Gold Eagle
American Gold Eagle on Yhdysvaltojen virallinen kultakolikko. Sen on valtuuttanut "Gold Bullion Coin Act of 1985". United States Mint julkaisi sen ensimmäisen kerran vuonna 1986.
Kolikosta on neljä eri kokoa: 1/10, 1/4, 1/2 ja yhden unssin nimellisarvoisia kolikoita. Näiden kolikoiden kultapitoisuuden takaa Yhdysvaltain hallitus. Lain mukaan kullan pitää olla peräisin Amerikasta ja metellalliseos hopeasta ja kuparista tulee olla tuotteena enemmän kulutuksenkestävää kolikossa. Erityisellä metalliseoksella on myös viitattu kruunu kultaan. Kultapitoisuus on .9167 tai 22 karaattia. Sen on julkaissut Yhdysvaltain kongressi ja sen painon ja koostumuksen on tarkastanut United States Mint.
Etupuolella on Augustus Saint-Gaudensin tulkinta kokovartaloisesta Lady Libertystä, jolla on soljuvat hiukset, pitäen soihtua oikeassa kädessä ja vasemmassa oliivipuun oksaa. Taustapuolella on esiintyy koiraskotka kantamassa oliviipuun oksaa lentäen pesän yllä. Naaraskotka hautoo pesässään.
Kolikon arvo on yleisesti sama kuin sen kultapitoisuus, mutta ei sen nimellisarvo. Vuoden 2011 $5, $10, $25 ja $50 kolikot ovar arvoltaan myydyltä hinnaltaan noin $180, $430, $650 ja $1 650 USD. Nimellisarvot ovat verrannollisia painoon lukuun ottamatta 1/4 unssin kolikkoa, joka olisi nimellisarvoltaan $12.50. Itse myyntihinta pohjautuu senhetkiseen kullan spot-hintaan. United States Mint tuottaa myös prooflaatuita versiota kolikkojen kerääjille. Kolikot, joissa on "W" mint-merkki vuosiluvun alla, on tuottanut West Point Mint, West Point Akatemia New Yorkissa.
Lyhtykoisot
Lyhtykoisot ("Physalis") on kasvisuku koisokasvien heimossa. Lyhtykoisoja on 80 kaikkialla maailmassa kasvavaa lajia. Eräitä lajeja viljellään koristekasvina tai syötävien marjojen vuoksi.Suomessa kasvaa villiintyneenä tulokkaana ainakin kaksi viljelyperäistä lyhtykoisolajia. Yksittäislöydöt mukaan lukien lyhtykoisoja on Suomesta löydetty luonnonvaraisena seitsemän lajia. Karviaiskoisoa on 1990-luvulta lähtien tavattu kaatopaikoilta useista paikoista Etelä- ja Keski-Suomessa. Lyhtykoisoa kasvatetaan myös Suomessa koristekasviksi.
Piiskut
Piiskut ("Solidago") on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 80 lajia, jotka kasvavat pääosin Pohjois-Amerikassa ja Euraasiassa. Piiskut ovat usein monivuotisia, pystyvartisia ruohokasveja. Kukkamykeröt ovat pieniä, esimerkiksi keltakukkaisia. Joitain lajeja viljellään koristekasvina.Suomessa kasvaa alkuperäisenä luonnonkasvina kultapiisku, joka on erittäin yleinen koko maassa. Korkeapiisku, kanadanpiisku, isopiisku ja säiläpiisku ovat Pohjois-Amerikasta kotoisin olevia puutarhakarkulaisiksi levinneitä viljelylajeja.
Pietaryrtit
Pietaryrtit ("Tanacetum") on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 150 lajia, jotka kasvavat pääosin vanhan maailman lauhkeilla alueilla. Pietaryrtit ovat usein monivuotisia, pystyvartisia ruohokasveja. Kukintona on huiskilomainen mykeröstö. Pietaryrtit tuoksuvat heikosti tai voimakkaasti ryydille. Joitain lajeja viljellään koristekasvina.
Sauramot
Sauramot eli korosauramot ("Anthemis") on kasvisuku asterikasvien heimossa. Sauramot ovat usein matalahkoja, lehdiltään hienoliuskaisia ruohokasveja. Kukinnot ovat yksittäin kasvavia, tavallisesti laitakukallisia mykeröitä. Hedelmät ovat lenninhaivenettomia pähkylöitä. Ulkonäöltään sauramot muistuttavat monien lähisukujen kasveja, kuten päivänkakkaroita, kampasauramoita, peltosaunioita ja suvikakkaroita.
Pohjoismaissa tavattuja lajeja:
Muita lajeja:
Ferenc Deákin silta
Ferenc Deákin silta on Tonavan yli kulkeva silta Budapestissa, aivan kaupungin etelärajalla. Budapestin kehätie M0 kulkee sitä pitkin. Sillan pituus on 700 metriä, ja sen ovat suunnitelleet Tibor Klatsmány ja Tibor Sigrid.
Sillasta järjestettiin suunnittelukilpailu vuonna 1981, ja sen rakentaminen alkoi vuonna 1987. Silta avattiin liikenteelle 16. marraskuuta 1990. Silta on nimetty valtiomies Ferenc Deákin mukaan. Sen nimenä oli aluksi Hárosin silta ().
Otsamotunturi
Otsamotunturi on 418 metriä korkea tunturi Inarissa Pohjois-Suomessa. Tunturi sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Inarin kylästä. Otsamotunturilta aukeavat hienot näkymät Inarijärvelle, Muddusjärvelle, Muotkatuntureille ja Joenkielisen tunturille. Otsamotunturille johtaa retkeilypolkuja, ja se onkin suosittu retkeilykohde turistien ja paikallisten keskuudessa. Otsamotunturin laella on päivätupa, jossa retkeilijät voivat pitää taukoa. Tuvassa on tulentekomahdollisuus.
Retkeilyreitti Otsamolle lähtee museokeskus Siidaa vastapäätä. Otsamotunturi sopii hyvin päiväretkikohteeksi. Pituutta patikointiretkellä on noin 20 kilometriä, jos koko matkan taittaa jalkaisin. Otsamotunturille pääsee polkua pitkin myös esimerkiksi nuorisokeskus Vasatokasta käsin. Lyhyemmänkin reitin voi valita, koska mahdollisen auton voi jättää lähemmäksi Otsamotunturia.
The Execution of Raymond Graham
The Execution of Raymond Graham on vuonna 1985 julkaistu kanadalainen televisiodraamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Graham Beckel, George Dzundza, Jeff Fahey, Morgan Freeman, Linda Griffiths, Laurie Metcalf, Kate Reid, Alan Scarfe, Lois Smith ja Josef Sommer. Elokuvan on ohjannut Daniel Petrie.
European Network of Democratic Young Left
European Network of Democratic Young Left (ENDYL) () oli euroopan laajuinen vasemmistolaisten nuorisojärjestöjen yhteenliittymä. Jäsenjärjestöjä yhdisti demokraattinen sosialismi sekä punavihreys.
Suomesta Vasemmistonuoret kuului ENDYL:n jäsenjärjestöihin.
Tongeren
Tongeren (, ) on kaupunki Belgian koillisosassa Flanderin alueella Limburgin provinssissa. Kaupungissa on arviolta 30 720 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 87,6 neliökilometriä.
Kaupunki on Belgian vanhin kaupunki. Se on perustettu vuonna 15 eaa.
The Brain Storm
The Brain Storm on vuonna 2011 julkaistu komediallinen lyhytelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Mel Gibson, Jamie Foxx ja Garry Shandling. Elokuvan on ohjannut Jeff Roe.
Johan Welin
Johan Welin (syntymäaika ja -paikka tuntematon – tammikuu 1744 Pariisi) oli Turun akatemian professori ja filosofi.
Welinin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Welin (Velinius) ja Birgitta Melartopaeus. Hän valmistui maisteriksi Turussa 1730 ja toimi Turun akatemiassa filosofian apulaisena 
vuodesta 1732 alkaen. Hän oli ensimmäinen henkilö, joka edusti siellä Christian Wolffin filosofiaa. Etevänä pidetty Welin sai logiikan ja metafysiikan professuurin 1738, mutta ei ilmeisesti koskaan hoitanut virkaa, koska oli lähtenyt jo 1735 pitkälle ulkomaan matkalle. Hän työskenteli matkansa aikana muun muassa Ruotsissa ja Saksassa, juuri Wolffin kanssa Marburgissa, samoin kuin
Lontoossa, Italiassa ja Pariisissa. Viimeksi mainitussa paikassa hänen kerrotaan saaneen surmansa tulipalossa, vaikkakin hänet nähtiin huhun mukaan myöhemmin munkkina Italiassa.
Welin oli ensimmäisiä, joka kiinnitti huomiota suomen ja unkarin sukulaisuuteen. Hän laati 1738 ruotsalaiselle E. Benzeliukselle luettelon molemmissa kielissä
esiintyvistä samaa juurta olevista sanoista.
Welin kuoli naimattomana.
Duriot
Duriot ("Durio") on kasvisuku malvakasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 28–34 lajia. Durioiden luontainen levinneisyysalue sijaitsee Kaakkois-Aasiassa Burmasta Malakan niemimaalle. Duriot ovat puita, joita lepakot pölyttävät. Tunnetuin lajeista on durio ("Durio zibethinus"), joka tuottaa suurikokoisia syötäviä hedelmiä. Duriot ovat tunnettuja hajustaan.
Olai Wallin
Olai Wallin (25. tammikuuta 1832 Muhos – 28. marraskuuta 1896 Pirkkala) oli suomalainen opettaja, tietokirjailija ja päätoimittaja.
Wallininin vanhemmat olivat maaviskaali Olof Wallin ja Sofia Kranck. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1857 ja toimi sitten neljä vuotta Erkylän kartanossa Hausjärvellä olleen kansakoulun johtajaopettajana. Vuonna 1861 Wallin julkaisi teoksen "Om folkbildning och folkskolor", mikä sai Uno Cygnaeuksen hankkimaan hänelle stipendin ulkomaille seminaariopettajan opintoja varten. Wallin nimitettiinkin 1863 Jyväskylän seminaarin historian ja kasvatusopin lehtoriksi.
Wallin julkaisi useita oppikirjoja opettamiltaan aloilta, mm. "Kansakoulun yleisen kasvatus- ja opetusopin" (1833), joka oli ensimmäinen Suomessa. Hän myös toimitti 1875–1881 perustamaansa kasvatusopillista aikakauskirjaa "Kansakoulu". Wallin toimi vuodesta 1885 Hämeen piirin kansakoulutarkastajana, työskennellen mm. opettajakirjastojen hyväksi.
Wallinin puoliso vuodesta 1864 oli Flora Fredrika Bernhardina Schreck (1839–1926). Historioitsija ja poliitikko Väinö Voionmaa, toimittaja Eino Voionmaa ja suomentaja Emmi Voionmaa olivat heidän lapsiaan. Ministereinä toimineet Niilo Liakka ja Hjalmar Kahelin olivat Wallinin vävyjä.
Tapaseura
Tapaseura on vuonna 1996 perustettu yhdistys, jonka tavoitteena on vahvistaa hyvien tapojen tuntemusta ja herättää kiinnostusta käytöskulttuurin alalla tapahtuvaan kehitykseen. Tapaseura haluaa koota yhteen ihmisiä, jotka arvostavat hyvätapaisuutta niin arkena kuin juhlatilanteissakin. Tapaseura valitsee vuosittain Hyvien tapojen lähettiläät sekä Vuoden käyttäytyjän.
Tapaseura on vuodesta 2000 lähtien palkinnut kunniakirjalla Vuoden tapateon. Kunniakirja myönnetään yksilölle tai yhteisölle, joka kyseessä olevan vuoden aikana on omalla toiminnallaan näkyvällä ja kiitettävällä tavalla edistänyt Tapaseuran tavoitteita.
Palkitut:
Vuoden käyttäytyjä
Vuoden käyttäytyjä on Tapaseura ry:n antama kunnianosoitus.
Tapaseura valitsee Vuoden käyttäytyjäksi julkisuudesta tutun, ajankohtaisen henkilön, jonka persoonaan liittyy voimakkaita myönteisiä mielikuvia. Henkilö, jolle Tapaseura tämän suurimman kunnianosoituksensa kohdistaa, on tarkoitettu eräänlaiseksi aikuisesikuvaksi, joka omassa tehtävässään, omalla esimerkillään kannustaa kaikkia kansalaisia myönteiseen, lähimmäisensä huomioon ottavaan käytökseen.Lähde
Ganz vállalatok
Ganz vállalatok on unkarilainen vuonna 1844 perustettu teollisuusyritys, joka on keskittynyt erityisesti liikennevälineiden valmistamiseen. Erityisen tunnettuja ovat Ganzin raitiovaunut.
Ábrahám Ganz perusti Ganzin 1845, ja sen valmistamia junanpyöriä vietiin kaikkialle Eurooppaan. Ganzin kuoleman jälkeen András Mechwart otti yrityksen haltuunsa 1875 ja kehitti siitä Unkarin suurimpiin kuuluvan teollisuusyrityksen. Ganziin perustettiin 1878 sähköosasto, joka eriytyi omaksi yrityksekseen 1900-luvun alussa. Ganz perusti 1909 telakan Rijekaan. Vuoden 1911 yhdistymisen jälkeen telakasta tuli Itävalta-Unkarin merkittävimpiä.
Ganzin merkittävimmäksi tuotteeksi muodostui 1920-luvulla raitiovaunut, joita myytiin Euroopan lisäksi myös Argentiinaan, Egyptiin, Intiaan ja Uruguayhin. Ganz kansallistettiin 1946 ja siitä muodostettiin kuusi suurta yritystä 1949. Yritykset liittyivät toisten kanssa seuraavien vuosikymmenien aikana, ja esimerkiksi Ganzin vaunuista ja koneista vastannut yritys yhdistyi 1959 MÁVAGin kanssa. Ganz-MÁVAG osti monia pienempiä tehtaita, ja sen tuotteet laajenivat muun muassa siltoihin. Ganz-MÁVAG valmisti rautaosia esimerkiksi moniin Tiszan siltoihin ja Budapestin Elisabetin siltaan. Ganzin rautatietehdas siirtyi 1989 brittiläisen Telfos Holdingin omistukseen ja parin vuoden päästä itävaltalainen GE Jenbacher osti Ganz-Hunsletin.
Ronald Stevenson
Ronald Stevenson (6. maaliskuuta 1928 Blackburn, Lancashire, Englanti – 28. maaliskuuta 2015 West Linton, Scottish Borders, Skotlanti) oli brittiläinen säveltäjä ja pianisti. Hänellä oli isänsä puolelta skottilaiset ja äitinsä puolelta walesilaiset juuret. Hän valmistui Royal Manchester College of Musicista vuonna 1948 ja opiskeli myöhemmin Rooman Conservatorio di Santa Ceciliassa sekä Kapkaupungin yliopistossa.
Stevenson esitti muun muassa Busonin tuotantoa, ja Busonin musiikkiin tutustuminen olikin tärkeää hänen musiikillisen kehityksensä suhteen. Hän teki Busonia koskevaa tutkimusta ja julkaisi tieteellisiä kirjoituksia myös muista musiikillista ja runouteen liittyvistä aiheista.
Stevensonin tunnetuin sävellys on yksiosainen, 80-minuuttinen pianoteos "Passacaglia on DSCH". Hän sävelsi lisäksi muun muassa muita pianokappaleita, konserttoja ja kolmattasataa laulua. Yehudi Menuhin tilasi häneltä viulukonserton. Sävellyksiä ovat julkaisseet esimerkiksi Schott Music ja Boosey & Hawkes ja niiden levytyksiä muiden muassa EMI ja Marco Polo.
Hyvien tapojen lähettiläät
Hyvien tapojen lähettiläät ovat eri ikäisiä ja eri aloja edustavia Tapaseuran vuosittain valitsemia henkilöitä. Valitun tulee olla julkisuudesta tuttu, kaikkien arvostama henkilö, joka säteilee ympärilleen ystävällisyyttä, jolla on kauniit käytöstavat ja annos henkilökohtaista karismaa.
Nuorten hyvien tapojen lähettiläiden valinnan Tapaseura on antanut nuorille itselleen. Valitsijoina on toiminut eri koulujen oppilaita.
Positiivarit
Positiivarit on myönteistä asennoitumista markkinoiva perheyritys, jonka päätoimiala on kirjojen ja lehtien kustantaminen.. Positiivarit valitsee yhdessä Suomen Nuorkauppakamarien kanssa Vuoden positiivisimman suomalaisen. Yritys on perustettu vuonna 1982.
Yrityksellä on laajaa kustannustoimintaa. Se on julkaissut kirjoja ja lehteä, jonka nykyinen nimi on "Positiivari + Plussa: positiivisten ihmisten lehti". Se on julkaissut muun muassa Pentti-Oskari Kankaan "Onnellisen miehen tarinoita" (2011).
István Tarlós
István Tarlós (s. 26. toukokuuta 1948 Budapest, Unkari) on unkarilainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2010 Budapestin pormestariksi.
Tarlós syntyi Budapestissa 1948. Hän valmistui yliopistosta insinööriksi, ja tämän jälkeen hän työskenteli 15 vuotta rakennusteollisuudessa. Tarlós astui aktiivisesti politiikkaan vasta 1990-luvulla. Hän oli liittynyt 1989 kommunismin vastaiseen Vapaiden demokraattien liittoon (SZDSZ). Tarlós valittiin 1990 Budapestin III osa-alueen pormestariksi.
Tarlós jätti SZDSZ:n kesällä 1994 poliittisten erimielisyyksien takia. Hän oli sen jälkeen sitoutumaton, jona valittiin uudelleen III osa-alueen pormestariksi 1994, 1998 ja 2002. Fideszin tukemana Tarlós asettui 2006 ehdokkaaksi Budapestin pormestariksi. Hän hävisi kuitenkin äänestyksen yhdellä prosenttiyksiköllä Gábor Demszkylle. Tarlós valittiin lokakuussa 2006 Fideszin ja Kristillisdemokraattisen kansanpuolueen Budapestin kunnan yhteisosaston johtajaksi, vaikka hän pysyi edelleen sitoutumattomana. Tarlós valittiin 2010 selvällä ääntenenemmistöllä Budapestin uudeksi pormestariksi.
Parque Ibirapuera
Parque Ibirapuera on yleinen puisto São Paulossa Brasiliassa. Se vihittiin käyttöön 21. elokuuta 1954 kaupungin 400-vuotisjuhlien kunniaksi. Puiston pinta-ala on 158 hehtaaria.
Veli-Pekka Alare
Veli-Pekka Alare (1946 Iisalmi – 1981) oli suomalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä. 35-vuotiaana kuollut Alare oli 1970-luvun lopulla Suomen lupaavimpiin kuulunut sarjakuvantekijä.
Alare tunnetaan parhaiten muinaiseen Suomeen sijoittuneesta sarjakuvastaan "Pekko" (1972–1979), joka oli satiiria silloin eletystä nykyhetkestä. Pekko syntyi alun perin Amos Andersonin taidemuseon sarjakuvanäyttelyyn 1971, ja sitä julkaisi "Hymy"-lehti. "Suosikissa" 1975–1979 ilmestynyt ja vuonna 2005 kirjaksi koottu, Jyrki Paavolan käsikirjoittama Kutri-Helena on popmusiikin maailmaan sijoittuva hupailu. Päähahmo on viaton fanityttö, joka tapaa silloisia tähtiä.
Alare opiskeli Tampereen yliopistossa. Hänen pilakuviaan julkaistiin muun muassa "Aamulehdessä" ja kaupunkilehti "Tamperelaisessa".
Vuonna 1979 Alarelle myönnettiin Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinto.
Colin White (jääkiekkoilija, 1977)
John Colin White (s. 12. joulukuuta 1977 New Glasgow, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut vuodesta 2011 NHL-seura San Jose Sharksia.
White pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta juniorisarja LHJMQ:ssa, seuroinaan Laval Titan ja Hull Olympiques. Hän oli voittamassa Olympiquesissa LHJMQ:n mestaruutta vuosina 1995 ja 1997 ja Canadian Hockey Leaguen mestaruutta Memorial Cupia vuonna 1997. Vuonna 1996, ensimmäisen täyden LHJMQ-kautensa päätteeksi, hänet palkittiin sarjan vuoden tulokkaana.
New Jersey Devils varasi Whiten NHL:ään numerolla 49 toisella kierroksella. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 AHL:n Albany River Ratsissä, jossa pelasi kolme kautta. Hän debytoi NHL:ssä kaudella 1999–2000, jonka päätteeksi oli voittamassa ensimmäistä Stanley Cupiaan. Hän pelasi vuoden 2000 pudotuspeleissä 23 ottelua ja teki kuusi tehopistettä, yhden maalin ja viisi syöttöpistettä. Hän oli voittamassa toista Stanley Cupiaan kaudella 2002–2003, jolla teki pudotuspeleissä viisi syöttöpistettä 24:ssä ottelussa. White pelasi Stanley Cupin loppuotteluissa myös vuonna 2001, mutta tuolloin Colorado Avalanche vei mestaruuden. Hänet nimettiin kauden 2000–2001, ensimmäisen täyden NHL-kautensa päätteeksi, NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Fyysisestä pelityylistään tunnetuksi tullut White pelasi Devilsissä 11 kautta, kauteen 2010–2011 asti. Hän toimi kaudesta 2005–2006 kauteen 2008–2009 joukkueensa varakapteenina. Devils osti hänen sopimuksensa ulos elokuussa 2011, minkä jälkeen hän siirtyi vapaana pelaajana San Jose Sharksiin.
Maria (evankelista Markuksen äiti)
Maria on Raamatussa evankelista Markuksen äiti. Hän oli myös Barnabaan täti. Jerusalemin varhaiskristillinen seurakunta käytti hänen kotiaan kokouspaikkana. Hänen poikansa Markus oli läheisessä yhteydessä apostoli Pietariin, sillä Pietari käyttää hänestä sanontaa "poikani Markus". Vapauduttuaan Herodeksen vankilasta Pietari tuli suoraan Marian kotiin, "jossa oli useita koolla ja rukoilemassa".
Nana
Nana viittaa esimerkiksi seuraaviin:Nana voi olla myös henkilön nimi:
Markku Annila
Markku Annila (s. 1935) on helsinkiläinen arkkitehti, pilapiirtäjä ja lasiesineiden keräilijä.
Markku Annila kävi Töölön yhteiskoulun. Opiskeluaikoinaan Otaniemessä Annila oli vuodesta 1954 lähtien mukana Äpy-lehden ja muiden teekkarijulkaisujen tekijäryhmissä ja piirsi kuvia nimimerkillä "margho" Arvo Salon päätoimittamaan Ylioppilaslehteen vuodesta 1959 lähtien. Näinä vuosina syntyivät myös kuvitukset sekä ninimerkki "Johnny Walkerin" (Pekka Haukinen) postuumiin pakinakokoelmaan että "Nenän" (Pentti Saarikoski) pakinoihin. Niin sanottuja "viikon kuvia" syntyi myös Kolmen Perunan eli Three Potatoes -yhtyeen jokasunnuntai-iltaisiin viikon kronikoihin televisiossa.
Annila oli Three Potatoes -lauluyhtyeen jäsen yhdessä Juhani Nymanin ja Esa Laukan kanssa. Hän osallistui myös Helsingin Ylioppilasteatterin ja näyttämöyhdistys Rampin toimintaan sekä esitti arkkitehtia nimeltä Arska entisen opiskelutoverinsa Risto Jarvan elokuvassa Onnenpeli vuodelta 1965.
Arkkitehtitoimisto Markku Annila Ky perustettiin 1963 ja fuusioitiin 1996 sisaryhtiöönsä Arknova Oy:öön, joka oli perustettu vuonna 1977 erityisesti ulkomaisia suunnitteluprojekteja varten. Teollisuusrakentamiseen erikoistunut ja lasinvalmistuksesta kiinnostunut Annila on suunnitellut mm. Nuutajärven lasitehtaan Hakahytin, käyttölasitehtaan mänkkihalleineen, joka rakennettiin 1973–1975.
Annilan keräämä lasikokoelma on mittava ja melko täydellinen katsaus 1700-luvun lopun ja 1800-luvun suomalaisen lasinvalmistuksen tuotteista. Siihen kuuluu yhteensä 938 numeroitua ja noin tuhat numeroimatonta lasiesinettä sekä kymmenosainen lasiluettelo, joissa on yksityiskohtaiset tiedot ja piirrokset jokaisesta esineestä. Vuonna 2007 Annila myi kokoelmansa Riihimäen kaupungille 206 000 euron hinnalla ja se sijoitettiin Suomen lasimuseoon.
Votkinskin piiri
Votkinskin piiri (, ) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 1917,6 neliökilometriä. Asukkaita on 24 100 henkeä (vuonna 2010).
Votkinskin piiri sijaitsee Udmurtian itäosassa. Se rajoittuu lounaassa Zavjalovon, lännessä Jakšur-Bodjan ja pohjoisessa Šarkanin piireihin sekä idässä ja kaakossa Permin aluepiiriin. Pinta-alasta 28 % on metsää. Seudulla virtaavat Kama-, Siva- ja Pozimjoet. Permin aluepiirin rajalla on Votkinskin tekojärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, turve, hiekka, sora, savi ja kalkkisintteri.
Piiriin kuuluu Novovolkovskin kaupunkikunta (Novyin kaupunkimainen taajama) sekä 11 maalaiskuntaa: Bolguri, Bolšaja Kivara, Gavrilovka, Ijulskoje, Kamskoje, Kvarsa, Kukui, Perevoznoje, Pervomaiski, Sveloje ja Verhnjaja Talitsa. Hallinnollinen keskus on Votkinskin kaupunki, joka muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan.
Asukkaista 74,6 % on venäläisiä, 22,9 % udmurtteja ja 1,5 % tataareja. Kaupunkiväestön osuus on 23,8 %.
Votkinskista on rautatieyhteys Iževskiin sekä maantieyhteydet Iževskiin ja Tšaikovskiin.
Piirissä tuotetaan öljyä ja turvetta. Novyin taajamassa toimii rakennusyritys, Volkovskissa hiekka- ja soralouhos, Kvarsan kylässä eristetehdas. Votkinskin metsäteollisuuspiiri harjoittaa puunhankintaa. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, viljaa, perunaa, vihanneksia, marjoja ja hedelmiä. Lisäksi harjoitetaan mehiläistenhoitoa ja kalastusta.
Kvarsassa toimii maatalouden ammattioppilaitos. Paikallislehtenä ilmestyy "Votkinskije vesti".
Tähkähirssi
Tähkähirssi eli telahirssi eli italianpantaheinä ("Setaria italica") on hirssien ryhmään kuuluva viljalaji, jolla on paksu tähkämäinen kukinto.
Italianpantaheinä-nimityksestä huolimatta kasvi on toden­näköisesti peräisin Aasiasta, mutta jo 3000 vuotta sitten sitä viljeltiin paikoitellen myös Euroopassa. Nykyään sitä viljellään enim­mäk­seen Kiinassa ja Japanissa. Sielläkin sen merkitys on kuitenkin vähentynyt varsinkin maissiin viljelyn laajentuessa. Sitä ei myöskään ole sanottavasti jalostettu nyky­aikaisin menetelmin. Pidetään kuitenkin mahdollisena, että kuivuuden­kestävyyden ja myös hyvän ravinto­koostumuksen vuoksi se saattaa tulevaisuudessa jälleen saada nykyistä suuremman merkityksen sekä ravinto- että rehu­kasvina.
Se polveutunee viherpantaheinästä ("Setaria viridis"), joka kasvaa Suomessakin.
Debjosyn piiri
Debjosyn piiri (, ) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1033,0 neliökilometriä. Asukkaita on 12 700 henkeä (vuonna 2010).
Debjosyn piiri sijaitsee Udmurtian itäosassa. Se rajoittuu etelässä Šarkanin, lännessä Igran ja pohjoisessa Kezin piireihin sekä idässä Permin aluepiiriin. Pinta-alasta 40 % on metsää. Alueen läpi virtaa Tšeptsajoki. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, kivihiili, savi, hiekka, sora, kalkki ja turve.
Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa: Bolšoi Zetym, Dejosy, Kotegurt, Nižnjaja Pyhta, Sjurnogurt, Staryi Kytš, Toljen (keskuspaikka Debjosy), Tylovai, Uivai ja Zaretšnaja Medla. Hallinnollinen keskus on Debjosyn kylä.
Asukkaista 79,2 % on udmurtteja ja 19,7 % venäläisiä. Kaupunkiväestöä ei ole.
Debjosyn kautta kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Seudulla tuotetaan öljyä ja harjoitetaan puunjalostusta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja pellavan viljelyyn.
Piirikeskuksessa toimii opettajaopisto. Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen "Novyi put" sekä venäjän- ja udmurtinkielinen "Baigureź".
Debjosy
Debjosy (, ) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsajoen rannalla 140 kilometriä Iževskistä koilliseen. Kylä on Debjosyn piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Permin välinen Siperian maantie. Asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2002).
Debjosy on perustettu vuonna 1749. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä ja ukrainalaisia. Kylässä toimii puunjalostusyritys, tiilitehdas ja leipomo. Siellä on keskikoulu, opettajaopisto, lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, Siperian maantien museo ja piirisairaala.
Zavjalovon piiri
Zavjalovon piiri (, ) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1937 perustetun piirin pinta-ala on 2219,9 neliökilometriä. Asukkaita on 66 000 henkeä (vuonna 2010).
Zavjalovon piiri sijaitsee Udmurtian keskiosassa Iževskin ympärillä. Se rajoittuu kaakossa Sarapulin, etelässä Malaja Purgan, lännessä Uvan, pohjoisessa Jakšur-Bodjan ja koillisessa Votkinskin piireihin sekä idässä Permin aluepiiriin. Pinta-alasta 37 % on metsää. Seudulla virtaavat Kama-, Iž- ja Kazmaskajoet. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, turve, savi, hiekka ja kalkkisintteri.
Piiriin kuuluu 19 maalaiskuntaa: Babino, Goljany, Hohrjaki, Italmas, Jagul, Jakšur, Kamennoje, Kijaik, Ljuk, Novaja Kazmaska, Oktjabrski, Pervomaiski, Pirogovo, Podšivalovo, Šaberdino, Sovhoznyi, Sredni Postol, Varaksino ja Zavjalovo. Hallinnollinen keskus on Zavjalovon kylä.
Asukkaista 51 % on udmurtteja, 44 % venäläisiä ja 3 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Piirin kautta kulkevat Iževskin, Agryzin, Kilmezin, Igran ja Votkinskin väliset rautatiet sekä Sarapuliin, Možgaan, Uvaan, Igraan, Votkinskiin ja Goljanyyn johtavat maantiet. Kaman rannalla on Goljanyn satama. Seudulla tuotetaan öljyä, turvetta ja puutavaraa sekä harjoitetaan puunjalostusta. Maatalous on erikoistunut lihan, munien ja vihannesten tuotantoon. Babinon kylässä on lihanjalostamo.
Paikallislehtenä ilmestyy "Prigorodnyje vesti".
Zavjalovo
Zavjalovo (, ) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Pozimin sivujoen Zavjalovkan varrella 16 kilometriä Iževskistä kaakkoon. Kylä on Zavjalovon piirin keskus. Siellä on 7 500 asukasta (vuonna 2002).
Kylä on perustettu vuonna 1750. Sen asukkaat ovat etupäässä udmurtteja, venäläisiä, tataareja ja ukrainalaisia. Piirikeskus Zavjalovosta tuli vuonna 1937.
Zavjalovosta on maantieyhteys Iževskiin ja Kaman rannalla sijaitsevaan Goljanyn satamaan. Kylässä toimii maatalousyritys, konepaja ja puunjalostusyritys. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, lasten harrastuskeskus, kulttuuritalo, kirjasto ja piirisairaala.
Karakulinon piiri
Karakulinon piiri (, ) on kunnallishalintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 1192,5 neliökilometriä. Asukkaita on 12 200 henkeä (vuonna 2010).
Karakulinon piiri sijaitsee Udmurtian kaakkoisosassa Kamajoen rannalla. Se rajoittuu pohjoisessa Sarapulin piiriin, idässä Baškortostaniin ja etelässä Tatarstaniin. Pinta-alasta 12 % on metsää. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, savi ja kalkkikivi.
Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa: Arzamastsevo, Bojarka, Byrgynda, Galanovo, Karakulino, Kolesnikovo, Kuljuševo, Malyje Kalmašy, Nyrgynda, Pinjaz, Tšeganda ja Vjatskoje. Hallinnollinen keskus on Karakulinon kylä.
Asukkaista 72,6 % on venäläisiä, 16,9 % mareja, 5,0 % udmurtteja ja 3,7 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Karakulinosta on maantieyhteys Sarapuliin. Kesäisin Kama on tärkeä liikenneväylä. Seudulla tuotetaan öjyä, hiekkaa ja soraa. Lisäksi on tiilitehdas, rakennusteollisuutta, meijeri ja mylly. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan ja perunan viljelyyn. Joilla ja järvillä harjoitetaan kalastusta.
Piirissä toimii ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kansanperinnekeskus ja kotiseutumuseo. Venäläisillä, mareilla ja udmurteilla on omat kulttuuriseuransa. Paikallislehtenä ilmestyy "Prikamskaja pravda".
Karakulino
Karakulino () on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kamajoen rannalla 122 kilometriä Iževskistä etelään. Kylä on Karakulinon piirin keskus. Siellä on 5 100 asukasta (vuonna 2002).
Karakulino on perustettu vuonna 1683. Sen nimi perustuu tataarin sanoihin "kara" ’musta’ ja "kul" ’järvi’. Asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, mareja, udmurtteja ja tataareja.
Kylästä on maantieyhteys Sarapuliin. Tärkein elinkeino on maatalous. Lisäksi toimii tiilitehdas, meijeri ja leipomo. Kylässä on ammattikoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala.
Elina Kilkku
Elina Vilhelmiina Kilkku (s. 30. maaliskuuta 1980 Uusikaupunki) on suomalainen teatteriohjaaja, näytelmäkirjailija ja teatteriopettaja.
Kilkku valmistui ylioppilaaksi Kallion lukiosta vuonna 1999, teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Helsingin ammattikorkeakoulusta 2004 ja filosofian maisteriksi pääaineenaan teatteritiede Helsingin yliopistosta vuonna 2011.
Kilkun esikoisromaani "Äideistä paskin" ilmestyi vuonna 2014. Hän on ohjannut kirjaan perustuvan samannimisen näytelmän vuonna 2015. Hän on kirjoittanut myös nuorten novellikokoelman "Onks tää normaalii? ja muita tarinoita" (2017) sekä tietokirjan "Teatterin tyylilajit" (2017). Vuonna 2018 ilmestyi Kilkun kirjoittama 10-osainen Storytel Originals -äänikirjasarja nimeltä "Vaimovallankumous."
Kilkku on ohjannut muun muassa Kansallisteatterissa, Teatteri Jurkassa, Teatteri Takomossa ja KOM-teatterissa.
Blood Money (vuoden 1988 elokuva)
Blood Money (tunnetaan myös nimellä "Clinton and Nadine") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut televisio/rikostoimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Andy Garcia, Ellen Barkin, Morgan Freeman, Michael Lombard, John C. McGinley, Brad Sullivan, Alan North, Bill Raymond ja Mario Ernesto Sánchez. Elokuvan on ohjannut Jerry Schatzberg.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kezin piiri
Kezin piiri (, ) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2321,0 neliökilometriä. Asukkaita on 22 900 henkeä (vuonna 2010).
Kezin piiri sijaitsee Udmurtian koillisosassa. Se rajoittuu etelässä Debjosyn, lounaassa Igran ja lännessä ja luoteessa Balezinon piireihin sekä koillisessa ja idässä Permin aluepiiriin. Pinta-alasta noin 60 % on metsää. Seutu kuuluu Ylä-Kaman ylänköön. Sieltä saa alkunsa Kamajoki. Hyötykaivannaisia ovat öljy, kalkkikivi, savi, turve ja mineraalivärit.
Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa: Bolšoi Olyp, Gyja (keskuspaikka Staraja Gyja), Juski, Kabalud, Kez, Kljutševskoje, Kuliga, Kuzma, Mysy, Novyi Untem, Polom, Sjurzi, Sosnovyi Bor, Stepanenki ja Tšeptsa. Hallinnollinen keskus on Kezin taajama.
Asukkaista 68,0 % on udmurtteja, 28,4 % venäläisiä ja 1,7 % tataareja. Kaupunkiväestöä ei ole.
Kezin kautta kulkee Moskovan ja Venäjän kaukoidän välinen päärata. Iževskiin on maantieyhteys Debjosyn ja Igran kautta. Seudulla tuotetaan kalkkikiveä, savea, öljyä, turvetta ja raakapuuta. Lisäksi on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja pellavan viljelyyn.
Paikallislehtenä ilmestyy "Zvezda".
The Quest for Captain Kidd
The Quest for Captain Kidd on vuonna 2001 julkaistu dokumenttielokuva, joka kertoo Kapteeni Kiddin elämänvaiheista. Elokuvan kertojana toimii Mel Gibson. Elokuvan on ohjannut Charles Vanderpool.
Missä kuljimme kerran (elokuva)
Missä kuljimme kerran () on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Peter Lindholm. Se perustuu Kjell Westön samannimiseen romaaniin vuodelta 2006. Elokuva on lyhennetty versio kuusiosaisesta televisiosarjasta.
Kez
Kez ( ja ) on taajama ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsan sivujoen Lypin varrella 172 kilometriä Iževskistä pohjoiseen. Taajama on Kezin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Venäjän kaukoidän välinen päärata. Asukkaita taajamassa oli 10 900 henkeä (vuonna 2002) ja 11 080 (2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1898 rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1925 siitä tuli volostin ja vuonna 1929 hallintopiirin keskus. Vuonna 1942 Kez sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Asukkaista kolme neljäsosaa on udmurtteja ja loput etupäässä venäläisiä.
Kezissä toimii metsä- ja puunjalostusteollisuutta, elintarviketeollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos. Taajamassa on lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja piirisairaala.
Etyyliselluloosa
Etyyliselluloosa on puolisynteettinen selluloosasta johdettu polymeeri, joka kuuluu selluloosaeetterien ryhmään. Etyyliselluloosaa käytetään elintarvikkeissa ja lääkeaineissa lisäaineena sekä pinnoitteissa.
__notoc__
Etyyliselluloosan liukoisuus riippuu sen substituutioasteesta. Tyypillisimmin käytettyjen etyyliselluloosapolymeerien substituutioaste on välillä 2,2–2,7 ja tällainen materiaali liukenee vain orgaanisiin liuottimiin. Alhaisemman substituutioasteen omaava etyyliselluloosa liukenee myös veteen. Etyyliselluloosan tiheys on pienin selluloosasta johdetuista muoveista. Polymeeri on termoplastinen ja stabiili laajalla lämpötila-alueella. Etyyliselluloosan vetomurtolujuus ja joustavuus riippuvat polymeerin molekyylipainosta ja suurenevat molekyylipainon kasvaessa. Korkeissa lämpötiloissa etyyliselluloosa on altis hajoamiselle auringonvalon tai UV-säteilyn vaikutuksesta.
Etyyliselluloosaa valmistetaan korotetussa paineessa ja 140 °C:n lämpötilassa selluloosasta, etyylikloridista ja natriumhydroksidista. Valmistusprosessissa käytetään suurta natriumhydroksidi- ja etyylikloridiylimäärää. Lopuksi muodostunut tuote pestään vedellä suolojen poistamiseksi, kuivataan ja jauhetaan. Sivutuotteina muodostuu etanolia ja dietyylieetteriä. Reaktiota voidaan kuvata seuraavalla reaktioyhtälöllä.
Etyyliselluloosaa käytetään paperien pinnoitteina, maaleissa ja lakoissa sekä sidosaineena monissa sovelluksissa. Se on monien lääketablettien kantaja- ja pinnoitusaine sekä elintarvikkeissa sitä käytetään emulgointi- ja täyteaineena. Etyyliselluloosan E-koodi on E462 ja CAS-numero 9004-57-3.
Suomen lasimuseo
Suomen lasimuseo on Riihimäellä sijaitseva museo, joka on keskittynyt lasiesineiden ja niiden valmistuksen historiaan.
Suomen lasimuseo perustettiin Riihimäelle vuonna 1961. Museokokoelman perustana oli Hämäläisen osakunnan opiskelijoiden keräämä 500 esineen peruskokoelma. Lasimuseo avattiin 1965. Museo toimi aluksi v. 1919 valmistuneessa, tilanomistaja Rudolf Gestrinin Alli-vaimolleen rakennuttamassa tanskalaista kartanotyyliä edustavassa Allinna-nimisessä rakennuksessa Riihimäen Harjukylän kaupunginosassa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Oiva Kallio.
Nykyiseen paikkaansa museo muutti vuonna 1980, jonne museonäyttelyt suunnitteli akateemikko Tapio Wirkkala. Museorakennus on rakennettu alun perin Paloheimo Oy:n turvejauhetehtaaksi vuonna 1914. Riihimäen lasi Oy muutti rakennuksen lasitehtaaksi v. 1921. Rakennuksessa on toiminut myös muovitehdas ja silkkipaino, sekä viimeksi Riihimäen lasin kristalli­hiomo. Nykyinen museokahvila on vanha lasitehtaan hevostalli. Museorakennuksessa on tällä hetkellä n. 1700 neliömetriä näyttelytilaa. Isompi vaihtuvien näyttelyiden sali oli aikaisemmin lasitehtaan puhaltimo.
Vuonna 2005 lasinkeräilijä Markku Annila myi laajan kokoelman 1700 ja 1800-luvun lasiesineitä Riihimäen kaupungille 206 000 euron hinnalla ja se sijoitettiin Suomen lasimuseoon.
Minna &amp; miehet
Minna & miehet: Minna Canthia sarjakuvina on vuonna 2010 ilmestynyt sarjakuva-antologia, joka sisältää tulkintoja Minna Canthin kertomuksista. Piirtäjät ovat Jyrki Nissinen, Jyrki Heikkinen, Jope Pitkänen, Reijo Kärkkäinen, Petteri Tikkanen ja Pentti Otsamo. Teoksen julkaisi oululainen Asema-kustantamo ja Pohjois-Savon taidetoimikunta.
HMS Gefle
HMS Gefle oli Ruotsin laivaston vuonna 1847 vesillelaskettu potkurikorvetti. Alus oli Ruotsin laivaston ensimmäinen potkurilla varustettu alus ja samalla yksi maailman ensimmäisistä potkurikorveteista.
Alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 1. joulukuuta 1847. Alus otettiin palveluksen seuraavana vuonna.
Alus poistettiin palveluksesta 21. helmikuuta 1890.
HMS Valkyrian
HMS Valkyrian oli Ruotsin laivaston vuonna 1852 vesillelaskettu potkurikorvetti, vaikka määritelmä ei aivan oikea olekaan. Kokopuisena alus ei soveltunut sotatoimiin.
Kokonaan puusta valmistettu alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 7. lokakuuta 1852. Alus otettiin palveluksen esikuntalaivana seuraavana vuonna.
Alus oli kolmimastoinen ja sen purjepinta-ala oli 489 neliömetriä. Sille asennettiin yksi Motala-höyrykone, jolle höyryä tuotti kaksi kattilaa. Höyrykone tuotti 140 hevosvoimaa yhteen akseliin ja alus saavutti 10 solmun huippunopeuden.
Alus riisuttiin aseista vuonna 1872 ja se siirrettiin kuljetusalukseksi. Myöhemmin alusta kutsuttiin ainoastaan höyryalukseksi. Alus poistettiin palveluksesta 1. helmikuuta 1895 ja se sijoitettiin majoitusalukseksi.
HMS Orädd (1853)
HMS Orädd oli Ruotsin laivaston vuonna 1853 vesillelaskettu kaksimastoinen puurakenteinen potkurikorvetti.
Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1853 Karlskronan telakalta ja se otettiin palveluksen 7. kesäkuuta 1854.
Alus vieraili vuonna 1866 Le Havressa Ranskassa Pariisin maailmannäyttelyn aikana. Kotimatkalla se tuhoutui 3. joulukuuta 1866 Dungeness Fyrin edustalla Englannin kanaalissa, jolloin kaksitoista miehistönjäsentä sai surmansa. Alus ajautui rantaan, jossa hylky huutokaupattiin pari päivää myöhemmin.
Andrew Desjardins
Andrew Desjardins (s. 27. heinäkuuta 1986 Lively, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä, joka siirtyi kaudeksi 2017–2018 Saksan DEL-liigan Adler Mannheimiin. Hän on voittanut urallaan Stanley Cupin Chicago Blackhawksissa. NHL:ssä Desjardinsilla on 408 runkosarjaottelua Blackhawksissa ja San Jose Sharksissa.
Desjardins pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta, vuodesta 2003 vuoteen 2007, juniorisarja OHL:n Sault Ste. Marie Greyhoundsissa. Hän ei saanut , vaan siirtyi juniorivuosiensa jälkeen kauden ajaksi Central Hockey Leaguen Laredo Bucksiin. Vuonna 2008 hän siirtyi vapaana pelaajana AHL-seura Worcester Sharksiin. Kahden AHL-kauden jälkeen, joista jälkimmäisellä muodosti lempinimen "Crazed Rats" saaneen ketjun Dan DaSilvan ja John McCarthyn kanssa, hän teki vuonna 2010 sopimuksen Worcesterin emoseuran, NHL:ssä pelaavan San Jose Sharksin kanssa. Ennen NHL-sopimusta hän oli pelannut Worcester Sharksin lisäksi muutaman ottelun ECHL:n Phoenix Roadrunnersissa.
Desjardins teki NHL-debyyttinsä 3. tammikuuta 2011, jolloin San Jose kohtasi kotiottelussa Vancouver Canucksin. Hän pelasi kaudella 2010–2011 yhteensä 17 ottelua NHL:n runkosarjassa ja kolme NHL:n pudotuspeleissä. Pisteitä hän teki runkosarjassa yhteensä kolme, maalin ja kaksi syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä yhden, maalin Vancouver Canucksia vastaan pelatun konferenssifinaalisarjan neljännessä ottelussa. Suurimman osan kaudesta, 58 ottelua, hän pelasi Worcesterissa AHL:ssä. Desjardins on toinen kahdesta NHL-pelaajasta, jotka ovat käyttäneet pelinumeroa 69.
Desjardins pelasi kaudella 2011–2012 76 ottelua San Josessa ja teki niissä 17 pistettä. Hänet valittiin kauden jälkeen paikallistoimittajien äänestyksessä Sharksin vuoden tulokkaaksi, ja hän solmi vuoden jatkosopimuksen kesäkuussa 2012.
Desjardins edusti Sharksia lopulta viidellä kaudella. Hän pelasi joukkueesa 272 runkosarjaottelua ja teki niissä 48 pistettä. Maaliskussa 2015 Chicago Blackhawks hankki Desjardinsin Sharksista vaihdossa Ben Smithiin. Blackhawksissa Desjardins oli kevään aikana voittamassa Stanley Cupia. Kauden jälkeen hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Desjardins sai kaudella 2015–2016 hieman aiempaa suurempaa roolia ja pelasi Blackhawksissa 77 ottelua ja teki 13 tehopistettä. Desjardinsin seuraava kausi oli kuitenkin paha pettymys. Hän pelasi 46 ottelua eikä tehnyt niissä ainuttakaan maalia. New York Rangers kutsui Desjardinsin ennen kauden 2017–2018 alkua koesopimuksella harjoitusleirille. Hän ei kuitenkaan saanut sopimusta ja oli myös kaksi harjoitusottelua pelikiellossa.
Desjardins teki lokakuussa 2017 vuoden sopimuksen Saksan DEL-liigan Adler Mannheimin kanssa. Vaikka hänen kautensa alkoi loukkaantumisten vaivaamana, hän nousi kauden aikana Mannheimin avainpelaajien joukkoon. Kauden jälkeen Mannheim ja Desjardins tekivät jatkosopimuksen.
HMS Balder
HMS Balder oli Ruotsin laivaston vuonna 1870 vesillelaskettu potkurikorvetti.
Ruotsin vuosien 1865-1866 valtiopäivät vahvistivat aluksen hankinnan. Alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 11. heinäkuuta 1870. Alus otettiin palveluksen vielä samana vuonna 13. lokakuuta.
Vuonna 1886 aluksen aseistukseksi vaihdettiin kaksi 15,2 cm M/83 -kanuunaa, kuusi 12,2 cm M/81 -kanuunaa sekä seitsemän kevyempää tykkiä, jotka olivat 65 mm M/86 -venetykki, kaksi 38 mm M/84 -pikatykkiä ja neljä 12 mm ksp M/75 -konekivääriä. Alus poistettiin palveluksesta 27. huhtikuuta 1901. Raskaat 15,2 cm tykit vaihdettiin vuonna 1894 12,2 cm M/81 -tykkeihin sekä aseistusta täydennettiin konekiväärillä.
Alus poistettiin palveluksesta 27. huhtikuuta 1901, jonka jälkeen se makasi ankkurissa. Alus myytiin vuonna 1911 romutettavaksi.
HMS Saga
HMS Saga oli Ruotsin laivaston vuonna 1877 vesillelaskettu potkurikorvetti. Alus oli viimeinen Ruotsin merivoimille valmistunut suuri puurunkoinen purjealus.
Alus tilattiin Karlskronan telakalta ja se laskettiin vesille 12. marraskuuta 1877. Alus otettiin palveluksen 20. kesäkuuta 1878. Alus oli fregattitakiloitu ja sen purjepinta-ala oli 1 177 neliömetriä.
Alus palveli koulutuskorvettina sekä "HMS Vanadisin" jälkeen vuodesta 1893 alkaen kadettien koululaivana, jolle voitiin majoittaa jopa 50 kadettia. Alus oli modernisoitavana vuonna 1898 Karlskronan telakalla, jolloin alukselle asennettiin kuusi uutta höyrykattilaa sekä pääkansi. Alus oli telakalla vuosina 1884, 1888, 1893 ja 1906 huollettavana. Vuonna 1884 aluksen 167 millimetrin tykki korvattiin 152 millimetrin Armstrongin toimittamalla M/83 kanuunalla ja kuudella 122 millimetrin rihlatulla takaaladattavalla M/73 kanuunalla. Vuonna 1888 122 millimetrin tykit korvattiin kahdellatoista 122 millimetrin M/81 kanuunalla, yhdellä 65 millimetrin M/86 tykillä ja kahdella 38 millimetrin M/84 pikatykillä sekä neljäällä kymmenpiippuisella 12 millimetrin ksp M/75 konekiväärillä. Konekiväärit korvattiin myöhemmin kahdella 25,4 millimetrin ksp M/84 konekiväärillä. Vuonna 1893 alukselta poistettiin kaksi 122 millimetrin tykkiä ja vuonna 1906 poistettiin 65 millimetrin tykki sekä kaksi konekivääriä.
Aluksesta tehtiin vuonna 1920 majoitusalus. Alus poistettiin palveluksesta 25. kesäkuuta 1926, jonka jälkeen siitä tehtiin maalilaiva. Alus upposi 19. heinäkuuta 1928 rannikkopanssarilaivojen "HMS Sverigen" ja "HMS Drottning Victorian" 283 millimetrin tykkien kouluammunnoissa.
HMS Freja
HMS Freja oli Ruotsin laivaston vuonna 1885 vesillelaskettu potkurikorvetti.
Alus tilattiin Kockums Mekaniska Verkstadin telakalta ja se laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1885. Alus otettiin palveluksen 5. kesäkuuta 1886.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1907 ja se muutettiin vuosina 1908-1909 Karlkronan telakalla majoitusalukseksi. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1943.
Uranofaani
Uranofaani on harvinainen uranyylisilikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on Ca(UO)SiO(OH)•5(HO). Se on yleinen uraanimalmien rapautumistuote ja yleisin luonnossa esiintyvä uranyylimineraali.
Kuten kaikki uraanimineraalit, uranofaani on radioaktiivinen.
Fight for Life
Fight for Life on vuonna 1987 julkaistu draama/televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jerry Lewis, Morgan Freeman, Jaclyn-Rose Lester, Gerard Parkes, Patty Duke, Barry Morse, James Bearden, Robert Benson ja Alana King. Elokuvassa ohiolainen optikko matkustaa Englantiin hakemaan lääkettä kuusivuotiaalle epilepsiaa sairastavalle tyttärelleen ja pyrkii saamaan lääkkeen lailliseksi Yhdysvalloissa. Elokuvan on ohjannut Elliot Silverstein.
Mackenzie Aladjem
Mackenzie Aladjem (s. 11. syyskuuta 2001) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan nimikkohahmon tyttärenä Fiona Peytonina "Nurse Jackie" -sarjassa. Hän voitti siitä vuonna 2011 Young Artist Awardin; lisäksi hän oli samana vuonna ehdolla toisessa kategoriassa sarjasta "All My Children", jossa hän on esiintynyt Miranda Montgomeryn roolissa. Lisäksi hän on esiintynyt sarjoissa "" (Emma Wade) ja "Passions" (Pamela). Aladjem sai Hayleyn roolin elokuvassa "The Lincoln Lawyer – Oikeuden palvelija".
Daniel Abt
Daniel Abt (s. 3. joulukuuta 1992 Kempten, Baijeri) on saksalainen moottoriurheilija. Hän ajaa tällä hetkellä Formula E-sarjassa. Abtin isä Hans-Jürgen omistaa oman DTM sekä Formula E -tallin Abt Sportslinen. Abtin eno Christian Abt on myös moottoriurheilija.
Abt aloitti karting-uransa vuonna 2001 ja ajoi siellä aina vuoteen 2007 asti. Hän voitti muun muassa vuonna 2007 ADAC-KF2 Karting kilpailun. Vuonna 2008 Abt aloitti formulauransa ADAC Formel Masters -sarjassa, jossa hän sijoittui tulokaskaudellaan sarjan kahdeksanneksi. Abt jatkoi ADAC Formel Master -sarjassa vuonna 2009 voittaen sarjan mestaruuden ottaen kahdeksan voittoa ja seitsemän paalupaikkaa.
Vuonna 2010 Abt ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi häviten niukasti mestaruuden ranskalaiselle Tom Dillmannille. Vuonna 2011 Abt ajoi Formula 3 Euroseries -sarjassa sijoittuen sarjan seitsemänneksi.
Vuonna 2012 Abt ajoi GP3-sarjassa Lotus ART -tallissa. Hän nousi kauden loppupuolella taistelemaan sarjan mestaruudesta Mitch Evansin ja António Félix da Costan kanssa. Abt sijoittui lopulta sarjan toiseksi nappaamalla kaksi voittoa ja yhden paalupaikan.
Vuonna 2013 Abt siirtyi GP2-sarjaan jatkaen ART-tallissa. Ensimmäinen kausi oli hänelle vaikea ja hän saavutti vain 11 pistettä sijoittuen parhaimmillaan kilpailussa viidenneksi. Loppupisteissä hän oli 22:s. Abt jatkoi sarjassa kaudella 2014 siirtyen Hilmer Motorsport-talliin. Hän saavutti kauden aikana 27 pistettä sijoittuen sarjan 16:ksi.
Vuonna 2015 Abt kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa Rebellion Racing -tallissa.
Kaudella 2014-15 Abt kilpaili uudessa Formula E -sähköautosarjassa Audi Sport ABT:n riveissä. Ensimmäisen palkintosijansa Abt ajoi sijoituttuaan kolmanneksi. Abt ajoi ensimmäistä kertaa paalulle, mutta ei sijoittunut kilpailussa pisteille saatuaan varikon läpiajorangaistuksen tehorajoitusten ylittämisestä.
Abt teki jatkosopimuksen Audi Sport ABT:n kanssa kattaen kauden 2015-16. Hän ajoi kauden aikana kolme kertaa palkintokorokkeelle keräten yhteensä 68 pistettä. Abt jatkoi myös seuraavalla kaudella Formula E:ssä.
Jason Demers
Jason Demers (s. 9. kesäkuuta 1988 Dorval, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL-joukkue Florida Panthersia. Demersin vahvuuksiin kuuluvat monipuolisuus, kiekollinen peli, liike, syöttäminen, laukaus ja fyysinen peli. Hänellä ei ole varsinaisia heikkouksia, mutta Demersillä on kuitenkin kehitettävää vielä luistelussa ja pelikäsityksessä. Hän laukoo oikealta.
Demers varattiin QMJHL-joukkue Moncton Wildcatsiin 78. pelaajana vuonna 2004, jonka jälkeen hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2004–2005. Kesken kauden 2005–2006 Demers siirtyi Victoriaville Tigresiin. Hän toimi viimeisellä juniorikaudellaan 2007–2008 joukkueen varakapteenina ja oli tehoilla 9+55=64 koko QMJHL:n tehokkain puolustaja. San Jose Sharks varasi Demersin seitsemännellä kierroksella 186. pelaajana .
Heti varauksensa jälkeiseksi kaudeksi 2008–2009 Demers siirtyi San Jose Sharksin organisaatioon. Hän pelasi kautensa kokonaan farmijoukkue Worcester Sharksissa AHL:ssä. Kaudella 2009–2010 Demers nousi monien yllätykseksi San Josen NHL-joukkueen vakiokokoonpanoon. Hänen tulokaskautensa toi 51 runkosarjaottelussa tehot 4+17=21 ja 15 pudotuspeliottelussa tehot 1+4=5. Demers teki NHL-debyyttinsä 1. lokakuuta 2009 Colorado Avalanchea vastaan. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 15. marraskuuta 2009 Chicago Blackhawksin Cristobal Huet'n taakse. 30. tammikuuta 2010 Demers onnistui tekemään kaksi ylivoimamaalia Minnesota Wildin Josh Hardingin taakse. Saman vuoden heinäkuussa hän jatkoi sopimustaan Sharksin kanssa kahdella vuodella kevääseen 2013 saakka.
Kausi 2010–2011 oli Demersille ensimmäinen kokonainen NHL:ssä ja hän teki runkosarjassa 75 ottelussa tehot 2+22=24. vuoksi hän aloitti kauden 2012–2013 Suomessa ja SM-liigajoukkue Oulun Kärppien riveissä, jonne hän siirtyi syyskuussa 2012. Demers pelasi Kärpissä 30 ottelua ja teki tehot 5+16=21. NHL-kausi alkoi tammikuussa 2013 työsulun päätyttyä.
Kaudella 2013–2014 Demers teki 75 runkosarjaottelussa NHL-vuosiensa ennätystehot, 5+29=34. Lisäksi hän pelasi seitsemän pudotuspeliottelua ja sai niissä yhden syöttöpisteen. Heinäkuussa 2014 hän teki Sharksin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Saman vuoden marraskuussa, kesken kauden 2014–2015, hän siirtyi kuitenkin Dallas Starsiin pelaajakaupassa, jossa Sharks sai vaihdossa puolustaja Brenden Dillonin. Stars sai Sharksilta Demersin lisäksi kolmannen kierroksen varausvuoron . Molempien joukkueiden riveissä Demers pelasi yhteensä 81 ottelua, joissa teki viisi maalia ja 20 syöttöpistettä.
Kaudella 2015–2016 Demers ehti pelata 61 runkosarjaottelua ja tehdä niissä seitsemän maalia ja 23 tehopistettä. Maaliskuussa hänen ilmoitettiin olevan olkapäävamman vuoksi kuuden viikon ajan sivussa pelaavasta kokoonpanosta. Kesällä 2016 Demers teki vapaana pelaajana sopimuksen Florida Panthersin kanssa.
Demersin isoveli Kevin on pelannut myös jääkiekkoa.