Tunturiniitty
Tunturiniitty on tuntureilla kosteilla alueilla ruohoa kasvavaa niittykasvillisuutta. Niittyä on yleensä pieninä laikkuina varsinkin lumenviipymissä, puronvarsilla ja tunturin kallioseinämien eli pahtojen alla.
Niittykasvillisuuteen vaikuttaa mm lumen paksuus. Jos lumi sulaa varhain, kasvukausi on pidempi, mutta
maaperä kuivuu nopeasti.
Niitä esiintyy ravinteisilla mailla hemioroarktisella vaivaiskoivuvyöhykkeellä, alapaljakalla ja keskipaljakalla muttei yläpaljakalla. Tunturiniittyjä on usean tyyppisiä. Pienruohoniityt ovat matalakasvuisia ja muistuttavat lumenviipymiä. Niissä kasvaa mm. tunturiängelmää, peuranvirnaa, lapinvuokkoa ja tunturihärkkiä. Keskipaljakalla useat tunturikankaatkin muistuttavat niittyjä, koska niissä kasvaa paljon tunturisaraa, tunturivihvilää ja lampaannataa.
Suurruohoniityt ovat korkeakasvuisia ja suurin piirtein koko kasvukauden valuvesien kostuttamia. Alapaljakan suurruohoniityillä kasvaa metsäkurjenpolvea ja kulleroa. Puronvarsiruohostoissa vaihtelevat pajukot ja suurruoholaikut. Tunturien saniaisniityillä saniaiset kasvavat monesti lohkareiden ja kivien välissä tiheästi.
Tunturien paljakoilla on niittymaannosta, jossa on ohut humus ja humuksen ja kivennäismaan sekoittumiskerros.
. Humuksen pH on melko pieni sinne valuneen happipitoisen kivennäispitoisen veden takia. 
Tällöin syntyy kostea paljakkaniitty missä kasvaa nurmitatarata, tunturiängelmää ja lapinvuokkoa. Emäksisellä paljakka-alueella on kuivaa tunturiniittyä, joka on eroosion kuluttamissa tuulipaljakkapaikoissa pelkkää lapinvuokko-jäkäläkangasta. Kuivilla tunturiniityillä jossa kasvaa tunturikohokkia, tunturiängelmää, läätettä ja punakkoa on tumma humuskerros joka rajoittuu jyrkästi kivennäismaakerrokseen.
Täällä humuksen pH on 5,5, emäskiven alueella 6. Paljkan happamalla kivennäismaalla jossa on kohtalainen lumikerros talvella on kangasniittyä, jäkkiniittyä, jossa kasvaa muun muassa metsälauhaa ja tuoksusimalketta. Humus on heinäturvetta, ei kangasturvetta, ja on melko multaista. Vaikka huuhtoutumiskerros onkon maannos voidaan katsoa niittymaaknnokseksi, ja sen humuksen pH on 4,5–5,0. Puronvarsien niittyalueilla on paksu "alpiininen ruskomaa" joka ei muistuta arojen ruskomaata. Humus on lähes aina kivennäismaata emäksisempää ja humuksen pH on noin 5,5. Typpeä on kohtalaisesti, C/n on 20, hyvällä paikalla jopa 15–17. Humus vaihtuu asteittain kivennäismaakerrokseksi. Tätä maannosta on sekä jokien tulvarannoilla että puronvarsilla. Ruskeaan maannokseen liittyy metsäkurjenpolvea, kulleroa ja pohjanpajua kasvava ruohosto ja pohjanpajua, villapajua ja tunturipajua kasvava pensaikko.
Purojen varsien niityillä kasvaa kulleroa, keväthanhikkia, lapinorvokkia, läätettä, väinönpurkea, pohjansinivalvattia, haproa sekä
nurmiruohoja. Korkeammalal tunturilla puronvarsilal kasvaa mm maksaruohooa eli ruusujuurta.
Tunturin kallioseinämää sanotaan pahdaksi. Jos kevään sulamisvesi kostuttaa pahdan aluetta, syntyy runsas kasvillisuus varsinkin jos linnut ja veden mukana tulevat ravinteet lannoittavat. Pahdoissa kasvaa mm. ruijanpahtahanhikkia ja harvemmin kalliosaraa, tunturinätää, lumirikkoa, sinirikkoa ja pahtanurmikkaa. Niukkaravinteisilla piipitoislla kalliolla kasvaa mm. tähkäpiippoa, lampaannataa ja puolukkaa. Pahtojen alla on vyörysoraa. Karussa vyörysorassa ksavaa samoja lajeja kuin silikaattikallioillakin. Mutta hieman ravinteisemmilla vyörysorilla kasvaa pahtanurmikkaa ja varputädykettä kasvaville vyörysorarinteille ovat ominaisia isokynsimö, hanhikit, kesämaksaruoho ja tunturihärkki sekä kataja. Hyvin ravinteisilla vyörysorilla kasvaa nädän ja kynsimön lisäksi myös mm. norjanarhoa.