hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Leopoldo Luque
Leopoldo Jacinto Luque (s. 3. toukokuuta 1949 Santa Fe, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Luque pelasi hyökkääjänä ja voitti maailmanmestaruuden vuonna 1978.
Luque debytoi Argentiinan liigassa vuonna 1972 Rosario Centralin joukkueessa. Vuonna 1974 Luque siirtyi vähäisen peliajan takia Unión de Santa Fén joukkueeseen, jossa hän teki kymmenen maalia 35 ottelussa. Vuonna 1975 Luque siirtyi buenosairesilaiseen suurseuraan River Plateen ja nousi samalla Argentiinan maajoukkueeseen. Tänä aikana Luque teki läpimurtonsa ja oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Argentiinan kotikisoissa 1978. Hän pelasi MM-lopputurnauksessa viidessä ottelussa ja oli joukkueensa toiseksi paras maalintekijä neljällä maalilla, joista kaksi hän teki alkulohkossa, toisen Unkaria ja toisen Ranskaa vastaan, sekä kaksi jatkolohkossa Perua vastaan. Ranska-ottelun jälkeen hän sai kuulla veljensä kuolleen auto-onnettomuudessa.
Jätettyään River Platen Luque pelasi vielä muun muassa Avellanedan Racingissa ja Santosissa Brasiliassa. Hän lopetti uransa vuonna 1985. Peliuransa jälkeen Luque on toiminut mendozalaisen Atlético Argentino -joukkueen valmennuspäällikkönä.
Flashpoint
Flashpoint tarkoittaa seuraavia asioita:
Alhonkaturock
Alhonkaturock oli Kemissä järjestetty ilmainen rockfestivaali. Tapahtuma järjestettiin vuodesta 2004 vuoteen 2010, elokuun ensimmäisenä lauantaina. Tapahtumaa varten perustettiin Alhonkaturock ry.
__notoc__
Venäjänravuri
Venäjänravuri on kevyt, lähinnä ravurina käytettävä lämminverinen hevonen. Rotu on kotoisin Venäjältä, ja se on syntynyt orlovravurien ja amerikanravurien risteytyksistä 1890-luvulla. Rotu virallistettiin vuonna 1949.
Venäjänravurin pää on pienehkö ja profiili suora. Kaula on suora ja pitkä. Selkä on suora, ja lautaset ovat suorat ja voimakkaat. Yleisimmät värit ovat ruunikko, musta ja rautias. Lisäksi rodussa on jonkin verran kimoja.
Petter Carstenius
Petter Carstenius (Petrus Henrici) (noin 1647 – 19. huhtikuuta 1712) oli Viipurin kirkkoherra ja tuomiorovasti, joka pidätettiin virantoimituksesta laittomien vihkimisten vuoksi 1707.
Viipurin piispan Henrik Carsteniuksen poika Petter Carstenius opiskeli Upsalassa ja Rostockissa, missä valmistui ylioppilaaksi 1672 ja maisteriksi 1674. Tämän jälkeen hän toimi Viipurin lukion fysiikan ja logiikan lehtorina (nimitys jo 1672) sekä Viipurin triviaalikoulun rehtorina 1673 alkaen. Viipurin lukion kreikan ja heprean kielten lehtori Carstenius oli 1675. Nevanlinnan kirkkoherra hän toimi 1676 ja rovastina 1678. Viipurin lukion 1. teologian lehtori, Viipurin kirkkoherra ja tuomiorovasti Carstenius oli vuodesta 1683. Hänet kuitenkin pidätettiin virantoimituksesta laittomien vihkimisien takia 1707. Valtiopäivämies 1675.
Carstenius kirjoitti koulunäytelmän "Thet Himmelske Consistorium" (1674).
Carsteniuksen puoliso oli Katarina Abrahamsdotter Thauvonius (elossa 1714), piispa Thauvoniuksen tytär. Lapset:
Zhang Nan
Zhang Nan (; s. 30. huhtikuuta 1986) on kiinalainen telinevoimistelija. Hän sai pronssimitalit vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa Anaheimissa ja vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Vuoden 2006 maailmanmestaruuskilpailuissa Århusissa hän voitti kultaa maajoukkueen jäsenenä.
Carl Axel Aurelius
Carl Axel Aurelius (s. 25. syyskuuta 1948) on Ruotsin kirkon pappi, josta tuli vuonna 2003 Göteborgin hiippakunnan piispa. Hän syntyi Finspångissa, Itä-Götanmaalla, kasvoi Linköpingissä ja opiskeli vuodesta 1967 teologiaa Lundin yliopistossa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1972, ja tohtori hänestä tuli 1984.
Aureliuksen seuraajaksi tuli vuonna 2011 Per Eckerdal. Hänen edeltäjänsä oli ollut Lars Eckerdal.
Marsyas Pellalainen
Marsyas Periandroksen poika Pellalainen (syntyi noin 356 eaa.) oli antiikin makedonialainen sotilas ja historioitsija. Hän oli Antigonos I:n velipuoli. Marsyas kirjoitti "Makedonikan", joka käsitteli pääasiassa Filippos II:n hallituskautta. Teos käsitteli tapahtumia aina Aleksanteri Suuren Vähän-Aasian sotaretkeen asti. Marsyas seurasi Aleksanterin mukana Persian sotaretkellä, mutta jäi luultavasti velipuolensa kanssa Fryygiaan vuonna 333 eaa. Diadokkisotien aikana Marsyas toimi navarkkina eli laivaston päällikkönä Demetrioksen kukistaessa Ptolemaios I:n laivaston Salamiin taistelussa.
Mika Ebeling
Mika Ebeling (s. 21. elokuuta 1964) on suomalainen kristillisdemokraattien poliitikko, teologian maisteri ja shakinpelaaja. Hän työskentelee pastorina Helsingin Evankelisluterilaisessa Kansanlähetyksessä ja on maininnut uskon elämänsä tärkeimmäksi asiaksi. Vuoteen 1995 saakka hän toimi Suomen Kristillisen Liiton Nuorten puheenjohtajana.
Ebeling on ollut Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1997. Hänet valittiin valtuustoon jälleen vuoden 2008 vaaleissa. Lisäksi hän toimii kaupungin joukkoliikennelautakunnan varapuheenjohtajana. Hän on kristillisdemokraattien puoluevaltuuston jäsen.
Vuonna 2002 kristillisdemokraattien Helsingin piirihallitus ei kelpuuttanut häntä ehdokkaaksi vuoden 2003 eduskuntavaaleihin.
Ebeling tunnetaan aborttilain vastustajana sekä homoseksuaalisuutta jyrkästi kritisoivista lausunnoistaan. Toukokuussa 2010 Ebeling teki esityksen, että kaupunginvaltuusto palauttaisi uudelleen valmisteltavaksi aloitteen, jossa esitettiin Helsingin osallistumista vuoden 2010 Pride-tapahtumaan. Puheenvuorossaan Ebeling sanoi, että ”homoseksuaalinen elämäntapa on luonnotonta eikä siinä ole mitään ylpeilemisen aihetta”. Hän on abortin vastaisen järjestön Pro Life Suomi ry:n varapuheenjohtajana.
Tammikuussa 2014 Ebeling lähetti noin sadalle ihmiselle sähköpostiviestin, jossa hän mainitsee nimeltä useita "haureellisia". Kansanlähetykseen kuuluville seurakuntalaisille lähettämässään viestissä Ebeling puhuu etunimet ja sukulaisuussuhteet mainiten kahdesta sukulaisestaan, jotka elävät avoliitossa puolisoidensa kanssa. Hän pyysi seurakuntalaisia rukoilemaan näiden vuoksi, koska "yhdelläkään haureellisella ei ole perintöosaa Kristuksen ja Jumalan valtakunnassa". Ebelingin viesti aiheutti sosiaalisessa mediassa keskustelua yksityisyydensuojasta, kanssaihmisten tuomitsemisesta ja taivasosuuksien jakamisesta maan päällä. Oulun hiippakunnan tuomiokapituliin tuli huhtikuussa 2015 vireille kantelu, joka koski Ebelingin toimintaa pappina, ja marraskuussa 2015 tuomiokapituli ohjeisti Ebelingiä sähköpostista ja totesi, että ”papin on toimittava siten, ettei hänen toimintaansa missään olosuhteissa koeta painostukseksi tai hengelliseksi väkivallaksi”. Lisäksi tuomiokapituli kehotti häntä "jatkossa muistamaan, että papilta odotetaan kunnioittavaa ja pastoraalista suhtautumista seurakuntalaisiin ja heidän elämänsä kysymyksiin". Päätöksen mukaan Ebelingin sähköpostiviesteissä haureelliseksi nimeäminen oli viestien "Kuukauden rukousaihe" -osiossa.
Shakinpelaajana Ebeling on FIDE-mestari (FM) ja vuoden 1987 shakin Suomen-mestari ja vuoden 1990 kirjeshakin Suomen-mestari. Hän on myös valmentanut shakissa nuorten MM-joukkuetta.
Seuraamusmaksu
Seuraamusmaksu on lain nojalla henkilön tai oikeushenkilön maksettavaksi määrätty rahasumma, jonka saajana on valtio tai julkisoikeudellinen yhdistys. Sen voi määrätä maksettavaksi Finanssivalvonta, markkinaoikeus, poliisi, rajavartiolaitos, Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunta, tulliviranomainen ja Valtiokonttori.
Seuraamusmaksu voidaan määrätä esimerkiksi
Mitsuo Taketani
Mitsuo Taketani (1911-2000) oli japanilainen fyysikko ja marxilainen filosofi. Hän julkaisi teoksen "Doctrine of the Three Stages of Scientific Development" vuonna 1936. Tämä oli ensimmäinen merkittävä japanilainen panos tieteenfilosofian alalla. Taketani sovelsi ajattelussaan G. W. F. Hegelin dialektiikan teoriaa ja käsitteitä fenomenon, substanssi ja olemus. Hän työskenteli yhdessä Hideki Yukawan kanssa, ja käytti tämän löytämää mesonia esimerkkinä uudesta substanssista.
CAF Cup
CAF Cup oli Afrikan jalkapalloliiton järjestämä vuosittainen jalkapallokilpailu Afrikan eri maiden korkeimpien sarjatasojen joukkueille, jotka jäivät juuri Afrikan Mestarien liigan tai Afrikan Cup-voittajien cupin ulkopuolelle.
CAF Cup perustettiin vuonna 1992, joka perustui eurooppalaiseen UEFA Cupiin. Palkinto nimettiin nigerialaisen liikemiehen Moshood Abiolan mukaan. Hän oli ensimmäinen itsenäistyneen Nigerian urheilujohtaja. Turnauksen idean aloitti Afrikan jalkapalloliiton puheenjohtaja Issa Hayatou, joka myös järjestytti ensimmäisen turnauksen vuonna 1992, jolloin mukana kilpailivat 31 joukkuetta. Tuolloin ensimmäisen mestaruuden vei nigerialainen Shooting Stars FC, joka voitti kaksiosaisessa loppuottelussa ugandalaisen Villa SC:n yhteismaalein 3-0. Turnaus päätettiin lopettaa vuonna 2004, kun se yhdistettiin Afrikan Cup-voittajien cupin kanssa, jonka seurauksena syntyi Afrikan Confederation Cup. Eniten mestaruuksia saavutti algerialainen JS Kabylie, joka voitti CAF Cupin kolmesti vuosina 2000, 2001 ja 2002. Se oli samalla ainut joukkue, joka kykeni uusimaan mestaruutensa peräkkäisinä vuosina. Menestyinen maa oli Tunisia, jonne mestaruus meni neljä kertaa, joista ES Sahel voitti CAF Cupin kahdesti. Cupin viimeiseksi mestariksi jäi marokkolainen Raja Casablanca, joka voitti loppuottelussa kamerunilaisen Cotonsport de Garouanin yhteismaalein 2-0.
Mary Hesse
Mary B. Hesse (1924 – 2. lokakuuta 2016) oli englantilainen filosofi, joka erikoistui tieteenfilosofiaan. Hän oli Cambridgen yliopiston tieteenfilosofian emeritaprofessori.
Hesse katsoi, päinvastoin kuin Pierre Duhem, että mallit ja analogiat ovat oleellisia tieteellisen käytännön ja erityisesti tieteellisen edistyksen ymmärtämisessä, erityisesti liittyen siihen, kuinka jonkun tieteellisen teorian alue laajenee ja kuinka teoriat tuottavat uusia ennusteita. Esimerkkejä tällaisista malleista ovat dynaamisten systeemien biljardipallomalli sekä valoa kuvaavat mallit, jotka perustuvat analogioihin äänestä tai vedessä etenevistä aalloista.
Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista kaudella 2016–2017
Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista sisältää kaudella 2017–2018 tuomaroivat erotuomarit ja linjatuomarit. Kaudelle 2012–2013 SM-liigan erotuomareiden paitoihin tuli uudistus, jossa nimi korvattiin numerolla kansainväliseen tapaan. Numerot 2–31 on varattu päätuomareille ja numerot 32–70 linjatuomareille.Kansainvälinen erotuomarivaihto kaudella 2014–2015 (kukin kaksi ottelua)
Kansainvälinen erotuomarivaihto kaudella 2013–2014 (kukin kaksi ottelua)
Kansainvälinen erotuomarivaihto kaudella 2012–2013 (kukin kaksi ottelua)
Kausien 2009-2011 Linjatuomareita:
Copa América 2004
Copa América 2004 oli järjestyksessään 41. Copa América, Etelä-Amerikan jalkapalloliiton CONMEBOL:n maajoukkueiden mestaruusturnaus. Turnaus pidettiin Perussa 6. heinäkuuta – 25. heinäkuuta 2004.
Turnauksen voitti Brasilia ja toiseksi sijoittui Argentiina.
Turnaukseen osallistui 10 CONMEBOL:n jäsenmaata, sekä CONCACAF:n jäsenmaat Meksiko ja Costa Rica, jotka kutsuttiin mukaan turnaukseen.
Turnauksen otteluita pelattiin seitsemällä eri pelipaikkakunnalla. Loppuottelun peliareenana oli Liman Kansallisstadion.
Turnauksen maalikuningas oli Brasilian Adriano seitsemällä osumallaan. Hänet valittiin myös turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
7 maalia
3 maalia
2 maalia
Brasilian talous
Brasilian talous on Etelä-Amerikan suurin ja koko maailman kahdeksanneksi suurin. Brasilia on yksi Etelä-Amerikan teollistuneimmista valtioista. Sen teollisuuden keskuspaikkoja ovat São Paulon, Minas Geraisin ja Rio de Janeiron osavaltiot. Brasilia lasketaan yhdeksi BRIC-maista yhdessä Venäjän, Intian ja Kiinan kanssa.
Brasilialla on paljon raaka-ainevaroja, mutta niiden hyödyntäminen on ollut vaikeaa suurien etäisyyksien, ja pääomien ja liikenneyhteyksien puutteen takia. Brasiliassa on maailman suurimmat rautamalmiesiintymät ja maassa on myös mangaania, tinaa, kuparia, bauksiittia, fosfaatteja, kivihiiltä ja maaöljyä. Brasilian hallitus valvoo useita teollisuudenaloja, mutta suuri osa rahoituksesta tulee ulkomailta. Maa taisteleekin ulkomaanvelkansa ja valtavan inflaation kanssa, joiden johdosta maassa on suuri ero rikkaiden ja köyhien välillä.
Brasilia kasvattaa riittävästi ruokaa itselleen ja ruokaa menee myös vientiin. Tärkeimpiä vientiin meneviä kasveja ovat soijapavut, sokeriruoko ja kahvi. Osa sokeriruo’on tuotannosta menee autojen polttoaineeksi, Brasilia on edelläkävijä biopolttoaineissa. Kotimaan tarveviljalajeista tärkeimmät ovat maissi, riisi ja vehnä. Brasilian kaupallisesta puutavarasta, josta valmistetaan sellua ja paperia, suurin osa saadaan eukalyptus- ja mäntyplantaaseilta maan etelä- ja kaakkoisosista. Brasiliassa kalastetaan lähinnä Amazonin altaan makean veden kaloja ja hallituksen patoaltaista koillisessa. Pääosa maan merikalastussatamista on etelässä, mutta koillisrannikollakin kalastetaan hummereita ja katkoja vientiin.
Brasilia on yksi maailman suurimmista lihantuottajista ja maailman suurin siipikarjan- ja naudanlihan viejä. Selvityksien mukaan epäkohtia lihantuotannossa ovat sekä työntekijöiden työolot ja työperäiset sairaudet että ympäristöongelmat. Karjankasvatus ja soijanviljely rehuteollisuuden tarpeisiin ovat johtaneet suurin sademetsien hakkuisiin kun sademetsiä muutetaan viljely- ja laidunmaaksi. 2017 paljastui suuri lahjusskandaali, joka liittyi pilaantuneen lihan maastaviemiseen. Brasilian maatalousministeriö on huolissaan, että jotkin maat saattavat estää brasilialaisen lihan tuonnin.Brasilian sähköntarpeesta 84 % tyydytetään vesivoimalla. Vesivoimalaitoksia on eniten tiheään asutetuissa etelä- ja koillisosissa. Maassa on kaksi ydinvoimalaa, Rio de Janeiron lähellä Angrassa. Kolmatta voimalaa rakennetaan.
Brasilian liikenne
Brasilian liikenne käsittelee Brasilian liikenneverkkoja ja niiden osuuksia kuljetuksista.
Kaikki Brasilian suuret asutuskeskukset on liitetty toisiinsa päällystettyjen teiden avulla, mutta pienemmät tiet ovat usein päällystämättömiä. Rautateitä on lähinnä São Paulossa ja Rio de Janeirossa, muualla ne ovat lähinnä malmeja kuljettavia tavaraliikennerautateitä. Monille pohjoisille alueille pääsee vain lentäen tai vesitse. Mitä pidemmälle pohjoiseen ja luoteeseen sisämaahan mennään, sitä harvemmaksi tieverkko muuttuu. Sisämaan liikenneolojen kehittämisen suurimmat ongelmat ovat ilmasto-olosuhteet ja trooppinen kasvillisuus.
Koska teitä ja rautateitä on harvassa, lentoliikenne on tärkeä liikennemuoto syrjäisillä alueilla: lentokenttiä löytyy lähes jokaisesta kaupungista ja pienissäkin kylissä on korpikenttiä. Useimmat kansainväliset lennot lähtevät silti Rio de Janeirosta tai São Paulosta.
Brasilian rautatiet ovat pääosin liittovaltion omistuksessa. Suurin osa niistä sijaitsee alueella, joka ulottuu 500 kilometrin päähän rannikosta. Rautateiden merkitys ei ole kovin suuri, koska niillä on pieni kuljetuskyky, kalusto on huonoa ja osittain vanhentunutta, ja koska raideleveydet vaihtelevat. Mitä pidemmälle pohjoiseen ja luoteeseen sisämaahan mennään, sitä harvemmaksi tieverkko muuttuu. Sisämaan liikenneolojen kehittämisen suurimmat ongelmat ovat ilmasto-olosuhteet ja trooppinen kasvillisuus. Brasilian rautatieverkon pituus on 29 412 kilometriä.
Brasiliassa on 1 724 929 kilometrin pituinen tieverkko. Autoja on 23 miljoonaa, eli auto on vain 140 ihmisellä tuhannesta. Monet tiet ovat kestopäällystämättömiä, erityisesti sisämaassa, joten ne ovat ajokelvottomia sadeaikana. Tärkeimmät valtatiet ovat Rio de Janeirosta ja São Paulosta lähtevät, sekä eri suunnista maan pääkaupunkiin Brasíliaan tulevat tiet. Amazonian alueen läpi kulkeva ”Transamazonica”-tie on tärkeä Amazonian hyväksikäytön takia. Se on 5 000 kilometriä pitkä ja kulkee Amazonjoen eteläpuolella Atlantin rannalta Recifestä Perun rajalle. Tie ylittää Itaitubassa pohjois-eteläsuuntaisen tien, joka yhdistää Santarémin ja Cuiabán. Molempien teiden on tarkoitus auttaa muuttoliikettä Parán ja Maranhãon alueille.
Brasilian rannikkoliikenteellä on suuri kauppalaivasto, myös Amazonjoki on kulkukelpoinen suurimman osan pituudestaan.
Brasiliassa on yhteensä yli 35 000 kilometriä purjehduskelpoisia jokia, mutta niitä käytetään vain osittain liikenteen hyödyksi, koska monet joista kulkevat asuttamattomilla alueilla, ja koska haarat ja kosket haittaavat laivojen liikennettä. Amazonjoella laivaliikenne on tärkein liikennemuoto, koska sademetsän takia alueella on vähän maanteitä. Brasilian tärkeimmät satamat ovat Rio de Janeiron ja Santosin satamat, mutta Vitórian ja Tuverãon malmisatamatkin ovat vilkkaita.
Yle Olotila
Yle Olotila oli Yleisradion tarjoama, vuonna 2008 perustettu verkkopalvelu. Yle Olotila kuului Ylen sisältöopasperheeseen, jonka muita jäseniä ovat mm. Yle Tiede ja yle.fi/musiikki
Olotilan sisällöt liittyivät jokapäiväiseen elämään ja hyvinvointiin sekä vertaistukeen arjessa. Sivuston aihealueita ovat koti, piha, ruoka, hyvinvointi ja perhe.
Olotilan artikkelit sisälsivät otteita Yleisradion tuottamista tv- ja radio-ohjelmista, esimerkkeinä Yle Femin Strömsö-ohjelman harrastusvinkit ja –ohjeet suomeksi sekä Puutarhaunelmia-nimisen tv-ohjelman vinkit kotipuutarhureille.
Olotilassa oli myös lastenpsykiatrin vastausarkisto tueksi vanhemmuuteen.
Vuonna 2014 Olotila lakkasi olemasta itsenäisenä verkkopalveluna, ja kaikki materiaali siirtyi Elämä nimiseen sivustoon eri aihealueiden alle (Terveys, Tyyli, Elämä, Koti, Vapaa-aika, Vanhemmuus, Ruoka, Blogit ja Näkökulmat).
KK Šiauliai
KK Šiauliai () on liettualainen koripalloseura, joka sijaitsee Šiauliaissa.
Seura perustettiin vuonna 1994 ja se alkoi pian menestymään. Se sijoittui heti perustamisvuonnaan neljänneksi ja oli vakiinnuttanut paikkansa Liettuan kahden suurimman, BC Lietuvos Rytasin ja BC Žalgirisin takana. Ensimmäisen visiittinsä eurokentille joukkue teki vuonna 1996, kun se osallistui Korac Cupiin. Kaudesta 1998-1999 lähtien joukkue on pystynyt selviytymään semi-finaaleihin saakka, mutta ei ole koskaan päässyt finaaliin. Joukkue on myös vuosittain osallistunut Baltic Basketball Leagueen, jossa se on saavuttanut 3 mestaruutta.
Luettelo Brasilian kansallispuistoista
Tämä on luettelo Brasilian kansallispuistoista. Brasiliassa on 57 kansallispuistoa, joiden ensisijainen tarkoitus on suojella uhanalaisia elinympäristöjä. Puistoista vain puolet on avattu yleisölle ja monet niistä ovat puitteiltaan vaatimattomia matkailutulojen pienuudesta johtuen.
Luettelo on aakkosjärjestyksessä:
Ensimmäinen nainen
Ensimmäinen nainen on epävirallinen nimitys, jota käytetään miespuolisen presidentin puolisosta. Miespuolisesta puolisosta voidaan käyttää nimitystä ensimmäinen mies.
Ajanlaskukiista
Ajanlaskukiistoja ovat olleet muun muassa:
Karen O
Karen O (oikealta nimeltään Karen Lee Orzolek, s. 22. marraskuuta 1978 Busan, Korean tasavalta) on yhdysvaltalainen muusikko, ja Yeah Yeah Yeahs -yhtyeen vokalisti. Vuonna 2008 Karen perusti oman sivuprojektin, joka kantaa nimeä Native Korean Rock.
Ananindeua
Ananindeua on kaupunki Parán osavaltiossa Brasiliassa. Se on kasvanut yhteen naapurikaupunki Belémin kanssa, joka on osavaltion pääkaupunki. Vuonna 2006 Ananindeuassa oli noin 498 000 asukasta.
Niklas Savander
Niklas Savander (s. 4. elokuuta 1962 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi Nokian Markkinat-yksikön johtajana vuosina 2010–2012 ja Nokian johtokunnan jäsenenä vuodesta 2006, kunnes kesäkuussa 2012 ilmoitettiin Savanderin lähtevän Nokiasta. Toukokuusta 2014 toukokuuhun 2015 Savander oli ruotsalaisen sädehoitolaitteita valmistavan Elektan toimitusjohtajana.
Savanderia pidettiin Nokian merkittävimpiin johtajiin kuuluvana henkilönä, joka oli mukana kehittämässä Nokiaa nykyiseksi. Häntä pidettiin myös yhtenä ehdokkaana tulevaksi toimitusjohtajaksi Olli-Pekka Kallasvuon jälkeen.
Savander on koulutukseltaan diplomi-insinööri (Teknillinen korkeakoulu) ja kauppatieteen maisteri (Svenska Handelshögskolan). Hän oli Nokian palveluksessa vuodesta 1997. Sitä ennen hän oli 1987–1997 Hewlett-Packardin palveluksessa Savanderin isä Magnus Savander on ollut Rosenlewin toimitusjohtaja, ja hänen äitinsä Christina von Frenckell kuului Rosenlewin omistajasukuun. Niklas Savander on Waldemar von Frenckellin säätiön puheenjohtaja.
BusinessWeek ennakoi yritysmaailman tulevaisuuden toivoja listatessaan Savanderista Nokian seuraavaa toimitusjohtajaa, mutta mahdollisuudesta kirjoitti Helsingin Sanomat jo keväällä 2009.
Nykyisin Savander toimii monien pääomasijoittajien ja aloittavien ohjemistoyritysten neuvonantajana. Savander on myös hallitusammattilainen ja on istunut muun muassa Nokia Siemens Networksin, Symbianin ja Tamfeltin sekä monien säätiöiden hallituksissa.
Baracuda
Baracuda on vuonna 2002 perustettu saksalainen dancemusiikkia tekevä yhtye, jonka perustajia ovat Axel Konrad ja Ole Wierk. Yhtyeen muita jäseniä ovat Toby Lammer ja laulaja Suny.
Axel Konrad on ollut mukana myös yhtyeessä Groove Coverage.
Laskujärjestys
Laskujärjestys on järjestys, jossa matemaattisen lausekkeen laskutoimitukset tehdään. Normaalissa kouluaritmetiikassa noudatetaan seuraavia sääntöjä:
Sulkeiden sisällä olevista laskuista on huomattava, että niihin pätevät nämä kaikki samat laskujärjestyssäännöt.
Seuraavissa vaiheittaisissa esimerkeissä on korostettu kulloinenkin vaihe lihavoinnilla.
Esimerkkilasku:
Esimerkkilasku 2:
Esimerkkilasku 3:
Esimerkkilasku 4, joka havainnollistaa samojen laskujärjestyssääntöjen soveltamista myös sulkeiden sisällä oleviin laskuihin:
Myös muita laskujen merkintätapoja on, esimerkiksi käänteinen puolalainen notaatio, jota noudatetaan joissain taskulaskimissa. Siinäkin kuitenkin potenssi-, kerto- ja jako- sekä yhteen- ja vähennyslaskut tulevat suoritetuiksi niin, että noudattavat samaa keskinäistä järjestystä kuin edellä ja matemaattinen lopputulos on sama.
Jesse Ventura
Jesse Ventura (oik. James George Janos, s. 15. heinäkuuta 1951 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen kehonrakentaja, showpainija, näyttelijä, poliitikko, Minnesotan kuvernööri ja Vietnamin sodan veteraani.
Jesse Ventura oli yksi värikkäimmistä esiintyjistä WWF-painikehässä (nyk. WWE) 1970- ja 1980-luvuilla. Hän otteli kehänimellä "The Body" monia kyseisen aikakauden parhaita vastaan, heistä mainittakoon Tony Atlas, Jimmy Snuka, Hulk Hogan, Ivan Putski sekä Roddy Piper. Vuoden 1984 alussa hän loukkaantui pahasti ja joutui lopettamaan uransa mutta pysyi WWF:ssa mukana kommentaattorina vuosina 1985–1990 yhdessä selostaja Robert "Gorilla Monsoon" Marellan kanssa.
Ventura teki ensiesiintymisensä valkokankaalla Arnold Schwarzeneggerin tähdittämässä menestyselokuvassa "Predator – saalistaja" (1987), josta hänet parhaiten tunnetaankin. Tämän jälkeen hän näytteli vielä kahdessa elokuvassa Schwarzeneggerin kanssa: "Juokse tai kuole" (1987) ja "Batman & Robin" (1997). Hänen muita elokuviaan on muun muassa Sylvester Stallonen "Demolition Man" (1993). Vuoden 2003 lopulla Jesse Venturalla oli myös oma televisio-ohjelma "Jesse Ventura's America".
Jätettyään WWF:n lopullisesti taakseen 1990-luvun alussa, päätti Ventura ottaa erään high school -opettajansa neuvosta vaarin ja pyrkiä Brooklyn Parkin pormestariksi. Hän voitti helposti 18-vuotiaan vastaehdokkaansa ja toimi virassaan yhden kauden ajan 1991–1995. Muutaman vuoden päästä kauden päättymisen jälkeen hänet valittiin Minnesotan osavaltion kuvernööriksi, jona hän toimi neljä vuotta 1998–2002. Myöhemmin Ventura otti kantaa USA:n kuulustelumenetelmiin esim. waterboardingiin ja ilmoitti vastustavansa kiduttamista kuulusteluissa. Ventura on myös kritisoinut USA:n kauppasaartoa Kuubaa vastaan. Lisäksi Ventura on kritisoinut sekä demokraatteja ja republikaaneja ja pitää molempia yhtä korruptoituneina.
Poliittisen uran jälkeen Ventura on tehnyt muun muassa sarjaa nimeltä "Conspiracy Theory with Jesse Ventura" (sarjaa on Suomessa esittänyt JIM-kanava nimellä "Salaliittoteoriat Jesse Venturan johdolla") ja julkaissut salaliittoteorioita käsitteleviä kirjoja.
Ventura on ollut vuodesta 1975 lähtien naimisissa Theresa Larson Mastersin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Spraymaali
Spraymaali on maalia, jota ruiskutetaan paineistetusta pullosta, jossa maali vapautetaan pullon yläosassa sijaitsevasta venttiilistä. Maalia käytetään usein muovi- ja metallipintojen värjäykseen.
Spraymaali keksittiin vuonna 1949, jolloin Edward Seymour lisäsi vaimonsa kehotuksesta suihkepulloon värimaalia esitelläkseen höyrypattereiden värjäämiseen valmistamaansa alumiinimaalia. Seymour alkoi siis valmistaa spraymaaleja, joiden idea perustui hyönteismyrkky- ja deodoranttisuihkeisiin ja hänen tuotteestaan tulikin suosittu. Hän perusti edelleenkin Chicagossa toimivan spraymaaleja tuottavan "Seymour of Sycamore" -yhtiön.
Missile Defense Agency
Missile Defense Agency (MDA) on Yhdysvaltain puolustusministeriön alainen organisaatio, joka kehittää rajoitettua torjuntaohjusjärjestelmää, jolla voi ampua alas muutamia ballistisia ohjuksia, jos niitä ammuttaisiin Yhdysvaltoja kohti.
Organisaation tausta yltää aina 1950-luvulta saakka mutta perustuu Ronald Reaganin hallinnon Strategic Defense Initiative-hankkeeseen, joka alkoi vuonna 1983 ja joka nimettiin Ballistic Missile Defense Organizationiksi vuonna 1993. Nykyisen nimensä se sai vuonna 2002.
Organisaatiolla on torjuntaohjuksia Vandenbergin lentotukikohdassa Kaliforniassa ja Alaskassa. George W. Bushin hallinto pyrki saamaan MDA:n tutka-aseman Tšekin tasavaltaan ja torjuntaohjustukikohdan Puolaan. Tutka siirrettäisiin Tšekkiin Tyyneltämereltä.
Villin lännen villikissa
Villin lännen villikissa ("Rancho Notorious") on elokuvan alkuvuosien saksalaisen suurmiehen Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1952. Sen pääosia näyttelevät Marlene Dietrich, Arthur Kennedy ja Mel Ferrer.
Lang ja käsikirjoittaja Silvia Richards suunnittelivat elokuvaa jo 1940-luvun lopulla nimellä "The Legend of Chuck-a-Luck". Valmistelu keskeytyi, kun Langin ja Richardsin suhde viileni. Lang osti tarinan oikeudet Richardsilta syyskuussa 1949. Kuvausten piti alkaa jo marraskuussa 1950, ja Lang tutkikin myöhemmin samana vuonna Tucsonin alueella sopivia kuvauspaikkoja. Kunnollisen käsikirjoituksen puuttuminen viivästytti kuitenkin kuvausten aloittamista. Lang palkkasi Daniel Taradashin viimeistelemään käsikirjoituksen lopulliseen muotoon.
Uudessa kotimaassa Lang joutui mukautumaan tuotantoportaan valintoihin. Niin tässäkin. Kun elokuvan jälkituotantoon päästiin loppukeväästä ja alkukesästä 1951, tuottaja Howard Welsch pakotti Langin kuvaamaan elokuvalle vaihtoehtoisen lopun. Welsch piti tästä lopusta enemmän, vaikka suurin osa elokuvan leikkausryhmästä olikin eri mieltä. Welsch leikkasi lopulta itse elokuvan lopulliseen muotoonsa. Welsch muutti myös elokuvan nimen "Rancho Notorioukseksi" RKO-johtaja Howard Hughesin vaatimuksesta, sillä Hughesin mukaan aiempi kasinopeliin viittaava nimi ei aukene eurooppalaisille katsojille.. Kuultuaan muutoksesta Lang kommentoi ihmettelemällä, tietävätkö eurooppalaiset, mikä Rancho Notorious on.. Dietrichin rooliin viittaava elokuvan suomenkielinen nimi on saanut luonnehdinnan "väkisin väännetty".
Arvioissa on huomiota kiinnitetty siihen, että Dietrichin roolit ovat yksi toisensa jälkeen kabareelaulajan, kurtisaanin tai rikollisen rooleja, niin tässäkin elokuvassa. Toinen huomiota kiinnittänyt seikka on Langin outo lähestymistapa: elokuvan alku raiskausmurhineen saa jatkoksi kertojanäänen, joka tulkitsee tarinaa balladeina. Tätä keinoa ovat monet muutkin ohjaajat suosineet, mutta harvoin onnistuneesti.
827 Naval Air Squadron
827 Naval Air Squadron (827 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Laivue perustettiin 15. syyskuuta 1940 RNAS Yeoviltonissa kalustonaan 12 Fairey Albacorea. Laivue koulutettiin RNAS Crailissa ennen kuin se siirrettiin rannikkolennoston alaisuuteen suojaamaan saattueita sekä miinoitustehtäviin. Miinoitustehtävien aikana laivue käytti tukikohtanaan Thorney Islandia ja St. Evadia ennen muuttoa pohjoiseen kesäkuussa 1941 Machrihanishiin ja Donibristleen, joista laivue osallistui hyökkäykseen Saksan laivaston taisteluristeilijöitä "Scharnhorstia" ja "Gneisenauta" vastaan.
Laivue siirrettiin 2. heinäkuuta "HMS Victoriousille", jonka mukana laivue osallistui 30. heinäkuuta epäonniseen Kirkkoniemen hyökkäykseen. Laivue menetti hyökkäyksessä puolet koneistaan, ja ampui alas ainoastaan yhden Junkers Ju 87:n.
Laivue täydennettiin elokuussa 1944 RNAS Hatstonissa ja siirrettiin lokakuussa "HMS Indomitablelle". Tukialuksen mukana laivue purjehti Yhdysvaltoihin ja Jamaikalle, josta se purjehti Kapkaupungin kautta Adeniin, jonne se saapui tammikuussa 1942. Laivue palveli sekä maatukikohdissa että tukialuksella sukellusveneiden torjuntatehtävissä Punaisella merellä ja Intian valtamerellä. Laivue liitettiin toukokuussa 1942 Madagaskarille hyökkäävään osastoon, vaikka sillä oli käytössään ainoastaan yhdeksän konetta.
Tukialus purjehti elokuussa Gibraltarille valmiina suojaamaan Maltalle menevää täydennyssaattuetta, operaatio Pedestalia. Operaation aikana laivue menetti viisi upseeria ilmahyökkäyksissä.
Laivue vaihtoi tammikuussa 1943 RNAS Strettonissa kalustonsa kahteentoista Fairey Barracuda II:een. Laivueen vahvuus oli pudonnut yhdeksään sen liittyessä lokakuussa 8. Laivaston torpedopommittajalennostoon. Lennosto siirrettiin "HMS Furiousille".
Laivue siirrettiin 30. maaliskuuta toiselle tilapäiselle sijoitukselleen "HMS Victoriousille". Laivue hyökkäsi yhdessä 830 laivueen kanssa Norjan vuonossa piileksivää taistelulaiva "Tirpitziä" vastaan. Laivueet saivat yhteensä 10 osumaa taistelulaivaan. Laivue suoritti huhti-toukokuussa "HMS Furiouksen" mukana merimaalien torjuntaa Norjan rannikolla vaikeista sääolosuhteista huolimatta.
Laivue teki heinäkuussa "HMS Formidablelta" toisen hyökkäyksensä "Tirpitziä" vastaan, mutta tehokas savutus esti tehokkaan pommituksen. Laivue teki elokuussa "HMS Furiousilta" seuraavan hyökkäyksen, jonka tuloksena kirjattiin kaksi osumaa.
Laivueeseen liitettiin lokakuussa 830 laivue, jolloin laivueen konevahvuus nousi 18 koneeseen. Laivue siirrettiin Becclesiin ja Langhamiin rannikkolennoston 16 ryhmän alaisuuteen operoimaan Hollannin rannikon kohteita vastaan. Laivue siirrettiin tammikuussa 1945 "HMS Colossukselle", jonka mukana oli tarkoitus siirtyä Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon. Matkalla laivueen vahvuus supistettiin kahteentoista koneeseen siirtämällä ylimääräiset Dekheilaan. Tukialuksen saavuttua Ceylonille laivue siirrettiin maihin sekä liitettiin 14. Tukialus lentorykmenttiin. Laivue ei palannut tukialukselle ennen sodan päättymistä.
Reigen
Reigen (, 9. heinäkuuta 1654 – 24. syyskuuta 1732) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 112. keisari. Hänen hallituskautensa kesti vuodet 1663–1687.
Ennen valtaannousuaan hänen henkilökohtainen nimensä ("imina") oli Satohito () ja arvonimensä Ate-no-miya ().
Reigenistä tuli kruununperillinen hänen vanhimman veljensä kuoltua vuonna 1654. Reigenistä tuli keisari vuonna 1663, kun hänen veljensä, silloinen keisari Go-Sai luopui kruunustaan. Reigen taasen luopui kruunustaan vuonna 1687 prinssi Asahiton (keisari Higashiyaman) hyväksi. Vuonna 1713 Reigen muutti luostariin nimellä Sojō (素浄). Hän kuoli vuonna 1732.
Hailstorm
Hailstorm on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin vuonna 1995 julkaistu esikoisalbumi.
Sininen gardenia
Sininen gardenia ("The Blue Gardenia") on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1953. Elokuvan pääosissa ovat Anne Baxter, Richard Conte, Ann Sothern ja Raymond Burr.
Elokuva kertoo Norah Larkinista, joka saa armeijassa palvelevalta poikaystävältään rukkaset ja ihastuu naistennaurattajaan. Norah herää yön juhlinnan jälkeen murhatun Harry Prebblen asunnosta. Larkinia syytetään Prebblen murhasta. Kolumnisti Casey Mayo nimittää murhia nimellä The Blue Gardenia Murderess. Larkin ja Mayo liittyvät lopulta yhteen selvittääkseen murhan taustat.
Matti Rämön (Tv-maailma) arvion mukaan elokuvasta heijastuu Hollywoodin studiokoneiston tasapäistävä vaikutus Fritz Langin työhön. Se voisi hänen arvionsa mukaan olla monen muunkin konkariohjaajan käsialaa.
Etkö ole ihmisparka
Etkö ole ihmisparka eli Katoovaisuudesta (alkuperäinen nimi "Yxi hengellinen weisu, josa tämän mailman catowainen meno edespannan, nijn myös cuinga ihminen cuolemata wastans itziänz lohdutta taita") on suomalaisen virsikirjan virsi, jonka sanat on kirjoittanut 1600-luvulla Juhana Cajanus kuolinvuoteellaan, kuten on sanottu. Virsi otettiin 1701 ilmestyneeseen suomalaisen virsikirjan laitokseen virreksi 278 vähän muutettuna. Nykyisin se on virsikirjan numero 612. Sävelmä on alkujaan hollantilainen.
Lähellä Cajanuksen virttä on Henrik Achreniuksen runo, myöhemmin sekin virtenä käytetty, "Katoowaisuus" (julkaistu 1832), joka kuvaa kuoleman ja häviämisen kaikkivaltaa.
Säveltäjä Uuno Klami sävelsi Cajanuksen tekstiin vuonna 1936 kuoro- ja orkesteriteoksen "Psalmus".
Luettelo virus-tyypin digimoneista
Tämä on luettelo Digimon-sarjoissa esiintyvistä virus-tyypin digimoneista. Virus-tyypin digimonit ovat lähes kaikki pahoja.
Koisat
Koisat (Pyralidae) on pienikokoisten perhosten heimo, johon kuuluu monia tuhohyönteisiä.
Aikaisemmin heimoon kuuluivat kaikki koisaperhoset, mutta nykyisin huomattava osa lajeista on erotettu omaan Crambidae-heimoonsa. Jako ei ole vakiintunut, mutta muun muassa ITIS käyttää sitä.
Suomessa on tavattu 76 koisalajia.
Suhdannepolitiikka
Suhdannepolitiikka tarkoittaa julkisen vallan talouspoliittisia toimia (mm. verotusta, julkista kulutusta), joilla pyritään tasoittamaan suuria suhdannevaihteluita, sekä suhdennevaihteluiden haittavaikutuksia. Suhdannepolitiikka perustuu pääasiassa keynesiläiseen taloustieteeseen.
Fytiinihappo
Fytiinihappo (CHOP) on orgaanisiin fosforiyhdisteisiin kuuluva yhdiste. Fytiinihappoa on kasveissa, erityisesti vilja- ja hernekasvien siemenissä, joissa se toimii kasvin fosforivarastona. Rakenteeltaan fytiinihapossa on inositolirengas, johon on liittynyt fosfaattiryhmiä. Kasveissa fytiinihappoa esiintyy myös sen suoloina fytaatteina..
Suurin osa suomalaisten ravinnon kautta saadusta fytiinihaposta tulee täysjyväviljatuotteista kuten täysjyväleivästä. Leivän valmistusmenetelmä vaikuttaa leivän fytiinihappopitoisuuteen ja hapatetussa leivässä, kuten ruisleivässä, fytiinihappoa on vähemmän kuin leivässä, jota ei ole hapatettu. Fytiinihappo on yhdiste, joka kykenee sitomaan metalli-ioneja huonosti liukenevaan muotoon eli kelatoimaan niitä. Fytiinihappo muodostaa kelaatteja muun muassa raudan, sinkin, mangaanin, kalsiumin, kuparin ja magnesiumin ionein kanssa ja saattaa hieman heikentää näiden kivennäisaineiden imeytymistä. Toisaalta fytiinihappo muodostaa kelaatteja myös myrkyllisten metallien kuten koboltin kanssa. Täysjyväviljan korkea kivennäisainepitoisuus valkoiseen viljaan verrattuna kompensoi fytiinihapon kelaatiotaipumusta. Lisäksi suomalaiset saavat fytiinihappoa päivittäin niin vähän, ettei sillä ole juurikaan merkitystä. Ainoastaan märehtijät pystyvät käyttämään fytiinihapon fosforia hyväkseen, koska niillä on suolistossaan fytaasientsyymiä tuottavia bakteereja.
Fytiinihapon on todettu olevan antioksidantti. Fytiinihappo estää happiradikaalien syntymisen ja vähentää näin myös radikaaleista johtuvia DNA-vaurioita. Radikaalien muodostumisen esto perustuu fytiinihapon kykyyn sitoa metalli-ioneja. Fytiinihappo estää myös syövän muodostumista, koska se on ksantiinioksidaasientsyymin inhibiittori. Ksantiinioksidaasi tuottaa superoksideita, jotka pystyvät hapettamalla aiheuttamaan vaurioita ihmisen perimässä ja siten myös syöpäsairauden.
Valentin Varennikov
Valentin Ivanovitš Varennikov ( 15. joulukuuta 1923 – 6. toukokuuta 2009) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen armeijakenraali ja poliitikko, yksi Neuvostoliiton Afganistanin sodan suunnittelijoista ja johtajista. Hän osallistui vuoden 1991 kaappausyritykseen Mihail Gorbatšovia vastaan.
Varennikov syntyi köyhään kasakkaperheeseen Krasnodarissa. Hän otti osaa suureen isänmaalliseen sotaan (toinen maailmansota) vuodesta 1942. Hän valmistui Frunzen sotilasakatemiasta 1954. Myöhemmin hän lisäksi osallistui taisteluihin Angolassa, Syyriassa, Etiopiassa ja Afganistanissa. Hän oli pääorganisaattorina Tšernobylin onnettomuuden raivaustöissä.
Varennikov komensi 1962–1966 divisioonaa ja 1967–1969 Leningradin sotilaspiiriä. Vuodesta 1969 hän oli Saksassa, jossa komensi aluksi kolmatta armeijaa. Vuonna 1978 hänet ylennettiin armeijankenraaliksi, ja vuodesta 1979 hän oli pääesikunnan varapäällikkö. Vuosina 1984–1989 hän oli puolustusministeriön Afganistanin joukkojen päällikkö Kabulissa. Operaatio Magistralista hänelle myönnettiin Neuvostoliiton sankarin arvo. Vuonna 1989 Varennikov sai nimityksen maavoimien komentajaksi ja varapuolustusministeriksi.
Varennikov oli myös korkeimman neuvoston jäsen vuodesta 1974 ja 1989–1991 Neuvostoliiton kansanedustaja.
Varennikov oli 1991 Gorbatšovia vastaan tehdyn kaappausyrityksen pääsuunnittelijoita. Helmikuussa 1994 duuma myönsi armahduksen valtion hätätilakomitean jäsenille ja vuoden 1993 kriisin osallistujille, mutta Varennikov kieltäytyi armahduksesta, ja oikeudenkäynti hänen osaltaan jatkui, kunnes hänet vapautettiin maanpetossyytteistä loppuvuodesta 1994.
Varennikov valittiin 1995 Venäjään duumaan kommunistisen puolueen ehdokkaana. Hän johti veteraanien asioiden komiteaa. Vuonna 2003 hän liittyi Rodina-puolueeseen, mutta palasi kommunistiseen puolueeseen 2007.
Myllyjärvi (järvi Jyväskylässä)
Myllyjärvi on lampi tai pieni järvi Jyväskylässä Myllyjärven kaupunginosassa. Järven syvyys on 14 metriä, ja sen rannalla sijaitsee uimaranta.Jyväskylästä Poriin kulkeva Valtatie 23 on rakennettu järven yli pengertäen niin, että osa siitä on nykyään erillinen lampi. Järvessä ei ole saaria.Jyväskylässä on kuusi muutakin Myllyjärvi-nimistä lampea tai järveä. Myllyjärven pienestä koosta huolimatta Myllyjärven rannalla on kaksikin uimarantaa. Vanhempi on nykyisin koirien uimaranta. Uusi uimaranta syntyi paikalle, johon tulee Köyhänojasta vesiputki. Vesiputki rakennettiin, kun Myllyjärven vedenpinta laski huomattavasti Roninmäen kallioluolaston rakennustöiden aikana.
Eino Kalpala
Eino Onni Juhani Kalpala (s. ) on suomalainen alppihiihtäjä ja autourheilija. Hän edusti Suomea vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa. Jyväskylän suurajoissa hän oli veljensä Osmo Kalpalan kartanlukijana tämän voittaessa kilpailun vuosina 1954, 1956 ja 1958. Kotimaan rallimenestyksen innoittamina Eino ja Osmo Kalpala osallistuivat yhden kerran, vuonna 1959, Monte Carlo -ralliin, jolloin heidän ajokkinaan oli Citroën.
Eino Kalpala teki työuransa omistamassaan yrityksessä, Radiotukku Oy:ssä. Kilpailuhenkisyys vei sitäkin uraa eteenpäin. ”Olin Blaupunkt-autoradioiden ja muun eletroniikan suurin myyjä Suomessa.”
Alppihiihdon veteraanisarjoissa hän on voittanut muun muassa 80–84-vuotiaiden sarjassa MM-kultaa, MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia.
Kalpala perusti Suomen ensimmäisen laskettelukeskuksen Kalpalinnan vuonna 1963. Hän aloitti laskettelemisen 11-vuotiaana ja on jatkanut sitä vielä yli 80-vuotiaana. Vuonna 2016 hän täytti 90 vuotta ja sai Ski Sport Finlandin kultaisen ansiomerkin.
Juha Virtanen
Juha Virtanen (s. 6. tammikuuta 1968) on suomalainen painivalmentaja ja entinen painija. Hän toimi Suomen Painiliiton päävalmentajana vuosina 2009–2013.
Virtanen on moninkertainen Suomen mestari. Hän saavutti viidennen sijan kreikkalais-roomalaisen painin MM-kilpailuissa vuonna 1990 ja kuudennen sijan EM-kilpailuissa 1989 ja EM-kilpailuissa 1990. Parhaina painivuosinaan hän edusti Vaajakosken Kuohua.
M-Bahn
M-Bahn tai Magnetbahn oli Maglev-junalinja, joka toimi Berliinissä Saksassa vuodesta 1989 vuoteen 1991.
Linja oli 1,6 km pitkä, ja se sisälsi kolme asemaa, joista kaksi oli uusia asemia. Gleisdreieckin asemalla M-Bahn käytti vanhaa Berliinin metron linjan U2 laituria, joka oli ollut käyttämätön siitä asti, kun Berliinin muuri rakennettiin. M-Bahn avattiin Birmingham maglevin rakentamisen jälkeen ja ennen Shanghain maglev-junan rakentamista, mutta joka tapauksessa se oli ensimmäinen maglev-juna kaupallisessa liikenteessä.
M-Bahn-rata ja vaunut rakennettiin 1980-luvulla. Koeajo matkustajaliikenteessä alkoi elokuussa 1989, ja virallinen säännöllinen matkustajaliikenne alkoi heinäkuussa 1991 - samana kuukautena se joutui myös lopettamaan liikenteensä.
Berliinin muurin murtuessa ja Saksan yhdentyminen mahdollistivat U2:n liikennöinnin uudelleenaloittamisen. Liikennemuutokset tarkoittivat lyhyen M-Bahn-linjan purkamista. Purkutyöt alkoivat vain kaksi kuukautta M-Bahnin virallisen avaamisen jälkeen ja päättyivät helmikuussa 1992. Katkaistu metrolinja oli nyt palautettu takaisin.
M-Bahnin työntövoimana käytettiin pitkästaattorista lineaarista moottoria. Toisin kuin Transrapidissa ja muissa maglev-junissa, vain 85 % M-Bahn-junan painosta oli kannatettu magneettisella levitaatiolla, ja tasapaino tuettiin perinteisillä pyörillä.
Liikennöinnin ajan Berliinin M-bahn kulki automaattisesti ilman kuljettajaa, mutta järjestelmä oli valmistettu tarvittaessa kuljettajakäyttöiseksi.
Linja kulki suunnilleen pohjois-eteläsuunnassa Kemperplatzin asemalta Tiergartenin puiston reunalta Bernburger Strassen aseman kautta etelään nykyiselle Gleisdreieckin metroasemalle.
Asemat olivat Kemperplatz (nykyään paikalla on Sony Center, lähellä nykyistä Berliinin Potsdamer Platzin rautatieasemaa), Bernburger Str. (lähellä nykyistä Mendelssohn-Bartholdy-Parkin metroasemaa) ja Gleisdreieck (nykyään palautettu alkuperäiseen tarkoitukseensa U2-metrolinjan käyttöön)
Ratalinja Kemperplatzista Bernburger Strassen asemalle oli kaksiraiteinen ja sisälsi kaksi samansuuntaista vaihdetta. Bernburgerin aseman jälkeen puolivälissä matkaa Gleisdreickiin rata kapeni yksiraiteiseksi, kun se siirtyi olemassa olevalle metron ratalinjalle. M-Bahnin vaihde oli ratalinjan länsipuolella ennen saapumista Gleisdreieckin asemalle yksittäiselle laiturille. Itäpuolella oli metron rata, joka käyttää normaalia raideleveyttä. Vaihde sijaitsi aivan Kemperplatzin aseman eteläpuolella, mikä mahdollisti kaksiraiteisen ajon.
Gran Chaco
Gran Chaco on harvaan asuttu puoliaron peittämä tasankoalue Etelä-Amerikassa. Alueen pinta-ala on 850 000 km², josta Argentiinalle kuuluu 520 000 km², Paraguaylle 230 000 km², Bolivialle 90 000 km² ja Brasilialle 9 000 km². Alue sijaitsee Andien itäpuolella, Paraguayjoen länsipuolella.
Etelä-Amerikan kuumimmat paikat ovat Gran Chacossa: Argentiinan puolella on mitattu yli 48 asteen lämpötiloja. Argentiinassa Chacon ja pampan raja määritellään siten, että Chacoon kuuluvat alueet, joilla vuoden keskilämpötila on yli 20 astetta. Sademäärän mukaan Chaco voidaan jakaa kolmeen vyöhykkeeseen. Kosteimmalla alueella Chacon itäosassa sataa 1 000 – 1 250 mm vuodessa, keskialueella 700 – 1 000 mm vuodessa ja kuivimmalla alueella länsiosassa 450–600 mm vuodessa.
Alueen hallinnasta käytiin Bolivian ja Paraguayn välillä Chacon sota vuosina 1932–1935, sillä alueella uskottiin virheellisesti olevan runsaita luonnonvaroja, etenkin maaöljyä. Nykyisin alue on harvaan asuttua ja sijaitsee kaukana asutuskeskuksista. Sen asukkaita uhkaavat sekä kuivuus että tulvat, sillä maa ei ime vettä. Esimerkiksi vuonna 2008 Paraguayn puolella julistettiin kuivuuden takia hätätila.
São Francisco
São Francisco on 3 160 km pitkä joki Brasiliassa. Se on Etelä-Amerikan neljänneksi pisin joki. Joen tärkeimmät sivujoet ovat Paraopeba, Abaeté, das Velhas, Jequitaí, Paracatu, Urucuia, Verde Grande, Carinhanha, Corrente ja Grande. Joen valuma-alue on laaja, 630 000 km2, ja harvaan asuttu, mutta jokivarressa on joitakin kaupunkeja. Niistä suurin on kahta puolta jokea Petrolinan ja Juazeiron kaksoiskaupunki, jossa on yhteensä lähes puoli miljoona asukasta.
Sadekaudella jokea pitkin voi kulkea kohtalaisen kookkailla aluksilla, ja se muodostaa alueen tärkeän kulkureitin. Joesta on kulkukelpoista 1 800 kilometrin osuus Piraporasta Minais Gerasin osavaltiossa aina Paulo Afonson putouksille asti. Se tarjoaa myös kasteluvettä Petrolinan lähistön hedelmäviljellyksille.
Michelle Forbes
Michelle Renee Forbes Guajardo (s. 8. tammikuuta 1965 Austin Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi rooleistaan useissa televisiosarjoissa. Forbesin ensimmäisiä rooleja oli Sonni Wells y Carrera saippuaoopperassa "Guiding Light", jossa hän esiintyi vuosina 1987–1989. Hän sai roolistaan sarjassa Daytime Emmy -ehdokkuuden vuonna 1990. Vuosina 1991–1994 Forbes esitti Daraa ja myöhemmin Ro Larenia sarjassa "Star Trek – uusi sukupolvi" yhteensä yhdeksän jakson verran. Ro Laren oli suosittu hahmo, jolle suunniteltiin omaa spin-offia. Forbes oli kuitenkin haluton sitoutumaan pitkäaikaiseen rooliin siinä vaiheessa uraansa.
Forbes oli mukana sarjassa "Homicide: Life on the Street" vuosina 1996–1998 ja sarjaan perustuvassa televisioelokuvassa vuonna 2000. Hän esitti Lynne Kresgeä sarjassa "24" 18 jakson verran vuosina 2002–2003. Hän vieraili myös sarjassa "Taisteluplaneetta Galactica" amiraali Helena Cainina kolmessa jaksossa vuosina 2005–2006 ja oli myös mukana sarjan pohjalta tehdyssä tv-elokuvassa "Razor" (2007). Hän on vieraillut myös monissa muissa televisiosarjoissa. Hänen tekemiinsä elokuviin kuuluu esimerkiksi vuoden 1993 elokuva "Kalifornia.
Gundoland
Gundoland tai Gundeland (k. 635 tai 639) oli Neustrian major domus noin 613–639 tai 613–635. Gundolandista tiedetään vain vähän, mutta kronikoissa hänet mainitaan jalona ja ahkerana miehenä. Hän saattoi olla edeltäjänsä Landricin veli.
Higashiyama
Hänen hallituskautensa kesti vuodet 1687–1709.
Ennen valtaannousuaan hänen henkilökohtainen nimensä ("imina") oli Asahito () ja arvonimensä Go-no-miya ().
Higashiyamasta tuli keisari hänen isänsä, keisari Reigenin luovuttua kruunusta vuonna 1687. Reigen tosin jatkoi vallassa Higashiyaman taustalla, mikä aiheutti eripuraa Tokugawa-shōgunaatin kanssa. Higashiyama onnistui kuitenkin liennyttämään välejä shōgunaattiin, ja keisarikunnan omaisuus kasvoi. Higashiyama luopui kruunusta heinäkuussa 1709 ja kuoli viisi kuukautta myöhemmin.
Aega
Aega (k. 641) oli Neustrian ja Burgundin major domus noin vuosina 639–641. Aegan tarkkaa nimittämisvuotta ei tiedetä, mutta kuningas Dagobert I:n kuollessa vuonna 639 hän oli Neustrian major domus. Aegan jälkeen Neustrian major domuksen virkaan valittiin Erchinoald.
Aparecida de Goiânia
Aparecida de Goiânia on kaupunki 22 kilometriä Brasilian osavaltion Goiásin pääkaupungista Goiâniasta etelään. Aparecida de Goiânian asukasluku on noin 455 000 (vuonna 2010). Se sijaitsee 804 m merenpinnan yläpuolella. Kaupungin rajalla virtaa Meia Ponte -joki, ja Lages, Santo António ja Córrego da Serra virtaavat kaupungin läpi. Vuonna 1960 Cachoeira Douradan vesiputoukseen tehtiin voimala, joka huolehtii kaupungin sähköntuotannosta.
Aparecida de Goiânia sai kaupunginoikeudet 1963. Vuonna 1991 kaupungissa asukasluku oli 175 000, mikä on 20 vuodessa kasvanut 2,5-kertaiseksi.
Northrop
Northrop oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, jonka John Knudsen Northrop perusti nimellä Northrop Aircraft vuonna 1939. Yrityksen nimeksi tuli Northrop Corporation vuonna 1958.
Northrop kehitti XB-35 ja YB-49 lentävän siiven prototyypit toisen maailmansodan lopulla. Edeltäviä koemalleja olivat N-1M ja N-9M. Prototyypien taipumusta nostaa koneen nokkaa liian jyrkästi, joka aiheutti hallitsemattoman sakkauksen, aiheutti kehityksessä ongelmia. Lentävän siiven kehitystyö johti lopulta B-2 pommikoneen kehittämiseen.
Yrityksen NASAn tuella kehittämä Northrop YF-17 hävisi tarjouskilpailussa F-16-hävittäjälle, mutta johti Hornetin tuotantoon.
Vuonna 1994 Grummanin oston jälkeen yrityksestä tuli Northrop Grumman.