hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hermann Kövess von Kövessháza
Hermann Kövess von Kövessháza (30. maaliskuuta 1854 Temesvár – 22. syyskuuta 1924 Wien) oli itävaltalainen paroni ja sotamarsalkka, joka toimi Itävalta-Unkarin armeijan viimeisenä, joskin puhtaasti muodollisena ylipäällikkönä aivan ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa.
Kövess aloitti sotilasuransa jalkaväenupseerina. Hänet ylennettiin 1896 everstiksi, sotamarsalkkaluutnantiksi 1907 ja jalkaväenkenraaliksi 1911. Maailmansodan alla hän toimi viimeksi 12:nnen armeijakunnan komentajana. Hän oli jo lähellä eläköitymistä, mutta suursodan puhkeaminen merkitsi hänen uralleen uutta nousua. Kövess komensi armeijakuntaansa sodan alkuvaiheessa Galitsiassa ja Karpaateilla ja valtasi Ivangorodin vuonna 1915. Syyskuussa samana vuonna hänet nimitettiin komentamaan kolmatta armeijakuntaa, joka osallistui kenraali August von Mackensenin johtaman armeijaryhmän osana Serbian valtaukseen. Kövessin joukot valtasivat Belgradin 9. lokakuuta ja jatkoivat sen jälkeen hyökkäystä Montenegroon ja Albaniaan. Hänet ylennettiin helmikuussa 1916 kenraalieverstiksi ja lähetettiin toukokuussa Italian rintamalle, jossa oli käynnistymässä uusi itävaltalaisten suurhyökkäys. Kövess osallistui Asiagon taisteluun, mutta hänet kutsuttiin kesken operaation takaisin itärintamalle, joka oli luhistumassa venäläisten menestyksekkään Brusilovin hyökkäyksen vuoksi. Hän sai 20. lokakuuta komentoonsa seitsemännen armeijan.
Venäläisten epäonnistuneen Kerenskin hyökkäyksen jälkeen Kövess valtasi vastahyökkäyksellä Czernowitzin elokuussa 1917, mistä hyvästä hänet palkittiin sotamarsalkan ja paronin arvoilla. Tammikuussa 1918 hän sai johdettavikseen sekä kolmannen että seitsemännen armeijan eli rintamaosuuden Dobrujasta Galitsiaan. Maaliskuussa 1918 Venäjän ja keskusvaltojen välillä solmitun Brest-Litovskin rauhansopimuksen jälkeen Kövess jäi vaille arvoaan vastaavaa tehtävää ja toimi komentajana Serbiassa, kunnes hänet 3. marraskuuta nimitettiin ylipäälliköksi. Tehtävä oli lähinnä muodollinen, sillä Itävalta-Unkari oli jo hajoamassa ja keisari Kaarle I oli joutunut tunnustamaan kansalliset armeijat. Sodan päätyttyä Kövess vetäytyi eläkkeelle.
Seututie 618
Seututie 618 on Toivakan Viisarimäestä Ruuhimäkeen johtava seututie. Tie alkaa valtatien 4 ja yhdystien 6134 risteyksestä Toivakan Viisarimäessä, ja yhdistyy Ruuhimäessä valtatiehen 13. Tie on kokonaan päällystetty.
Viisarimäki - Ruuhimäki
Ile Jokinen (näyttelijä-muusikko)
Ilkka ”Ile” Jokinen (s. 6. lokakuuta 1961 Hämeenkyrö) on suomalainen näyttelijä, muusikko, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Jokinen on esiintynyt erilaisissa mainoksissa, teatterissa, TV-ohjelmissa ja elokuvissa. Jokisen tunnetuin teos on Ylen radioteatterille 1995 kirjoittama "Tulitikkuja palauttamassa". Jokinen ohjasi sovitti ja ohjasi kuunnelman vuonna 2011 Keurusselän kesäteatterille. Jokinen esiintyi vuonna 1989 etelänmiehen roolissa hyttysmyrkkymainoksessa. 1990-luvulla Jokinen esitti eri rooleja Radiomafian Cafe Veijon Baari -ohjelmassa nimellä "Ile Etelänmies".
2000-luvun alussa Jokinen teki TVT-Tampere-kanavalla esitettyä Ile Jokinen -show -ohjelmaa, Radio Suomipopille huumoriohjelmia vuosina 2002 ja 2003 sekä vuonna 2011 "Sivistysradio". -ohjelmaa Järviradioon. Jokinen tekee myös musiikkia ja hänen tunnettuja kappaleitaan ovat "Corollalla isketty nainen" ja "Turhia haaveita". Musiikista julkaistiin vuonna 2001 levy "Ile Jokinen". Jokinen on lisäksi kehittänyt monopolintyyppisen "Kapakkakierros"-lautapelin ja kirjoittanut kirjan "Tähden pohjan alla täällä".
Seututie 610
Seututie 610 on Joutsan Tammilahdesta Korpilahdelle johtava seututie. Tie alkaa valtatieltä 4 Joutsassa ja yhdistyy Korpilahdella valtatiehen 9. Tie on kokonaan päällystetty.
Tammilahti – Tammijärvi – Putkilahti – Markkulanmäki
Egg
Egg oli sveitsiläinen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1896–1904 ja 1914–1919. Suunnittelija Rudolf Egg ja hänen kumppaninsa Egli perustivat vuonna 1896 Zürichissä autotehtaan Zürich Egg & Egli.
Rudolf Egg oli suunnitellut ensimmäisen autonsa vuonna 1893 omaan käyttöönsä ja tämä auto siirtyi sarjatuotantoon vuonna 1896. Autot olivat kolmipyöräisiä, takana oli vain yksi pyörä. Yksisylinterinen moottori tuotti 3 hv (2 kW). Kolmipyöräisen auton tuotanto päättyi 1899. Vuosina 1899-1904 tehdas valmisti nelipyöräisiä autoja, joiden moottori oli takana.
Egg-autojen tuotanto päättyi vuonna 1904, jolloin Rudolf Egg jätti yhtiön ja perusti Excelsior-automerkin. Rudolf Egg siirsi yhtiön Wollishofeniin ja muutti sen nimen Motorwagenfabrik Excelsior'iksi. Excelsior-autoja valmistettiin 1905–1907.
Toisen kerran Egg-autoja valmistettiin 1914–1919 Zürichissä. Rudolf Egg aloitti Egg-autojen valmistuksen uudelleen Fritz Moserin Moser Moteurs -yhtiön avulla. Tuotanto päättyi kuitenkin 1919 taloudellisiin vaikeuksiin.
Seututie 612
Seututie 612 on Sysmästä Luhankaan johtava seututie. Tie alkaa Sysmästä ja yhdistyy Luhangassa seututiehen 610. Tie on kokonaan päällystetty.
Sysmä - Särkilahti - Judinsalo - Luhanka
Seututie 640
Seututie 640 on Laukaan Vihtavuoresta Metsolahteen johtava seututie. Tie alkaa seututieltä 637 Vihtavuoresta ja kulkee Vuonteen ja Savion kautta Metsolahteen, jossa se yhdistyy valtatiehen 9.
Tie on kokonaan päällystetty.
Seututie 630
Seututie 630 on Uuraisilta Jyväskylän Kirriin johtava seututie. Tie alkaa Uuraisilta ja yhdistyy Kirrissä valtatiehen 4. Tie on kokonaan päällystetty.
Uurainen - Jokihaara - Puuppola - Kirri
Action 52
Action 52 on Active Entertaimentsin kehittämä ja julkaisema videopelikokeilma. Peli julkaistiin Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1991 ja Sega Mega Drivelle vuonna 1993. "Action 52" sisältää 52 eri peliä. Peliä mainostettiin lehdissä myös SNES:ille, mutta versiota ei ikinä julkaistu.
Seututie 627
Seututie 627 on Hirvaskankaalta Multialle johtava seututie. Tie alkaa Hirvaskankaalta ja yhdistyy Multialla valtatiehen 18 ja kantatiehen 58. Tie on kokonaan päällystetty.
Hirvaskangas - Kangashäkki - Uurainen - Kyynämöinen - Sahrajärvi - Multia
Seututie 633
Seututie 633 on Saarijärveltä Multian Väätäiskylään johtava seututie. Tie alkaa Saarijärven keskustan tuntumasta ja yhdistyy Multialla valtatiehen 18 ja kantatiehen 58. Tie on viitoitettu kulkemaan Saarijärveltä Ähtäriin, jonne Väätäiskylän jälkeen johtaa valtatie 18.
Tie on kaksikaistainen ja kokonaan päällystetty. Tien liikennemäärät ovat vähäiset.
Saarijärvi - Hännilä - Mahlu - Väätäiskylä
Seututie 648
Seututie 648 on Saarijärveltä Kannonkoskelle johtava seututie. Tie alkaa Saarijärven keskustan tuntumasta ja yhdistyy Kannonkosken koillispuolella kantatiehen 77. Tie on kokonaan päällystetty.
Saarijärvi - Kannonjärvi - Kannonkoski - Luomala
Srilankanbulbuli
Srilankanlbuli ("Pycnonotus penicillatus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Srilankanbulbulia tavataan kotoperäisenä Sri Lankassa. Vaikka se onkin vielä yleinen sopivissa elinympäristöissä, on se vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Srilankanbulbuli elää metsissä 900–2 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
CUNA
CUNA oli Italian autonvalmistajien kehittämä normi autojen tehon mittaamiseksi. CUNA tulee italian kielen sanoista "Commissione Tecnica di Unificazione nell'Autoveicolo". CUNA-normissa moottorin lisälaitteet ovat mukana tehon mittauksessa lukuun ottamatta äänenvaimenninta. Italialaiset autonvalmistajat siirtyivät 1970-luvun alussa käyttämään DIN-normia autojen tehon ilmoittamisessa.
CUNA-normin mukaan mitatut teholukemat ovat hieman suurempia kuin DIN-normissa. Saksalaisessa DIN-normissa moottorin kaikki lisälaitteet ovat mukana tehomittauksessa, myös CUNAsta puuttuva äänenvaimennin.
Eräitä esimerkkejä saman auton tehosta eri normien mukaan. NSU Prinz 1000L vuonna 1964: 43 hv DIN, 47 hv CUNA ja 51 hv SAE . Auton teho nykyisin käytettyinä kilowatteina on 31,6 kW DIN.
Vuoden 1968 Fiat 850:n teho on 47 hv CUNA ja 45 hv DIN-standardin mukaan (33 kW). Saman vuosimallin Fiat 850 Sport Coupen teho on 54 hv CUNA ja 52 hv DIN eli 38 kW.
SAE-normin mukaisessa tehomittauksessa moottorista on riisuttu useimmat moottorin lisälaitteet mahdollisimman suuren teholukeman saamiseksi, joten SAE-tehon mittauksessa käytetty moottori poikkeaa melko paljon sarjatuotantomoottorista. Tämä koskee SAE brutto ("SAE gross horsepower") -mittaustapaa, joka oli käytössä vuoteen 1971 saakka eli samoihin aikoihin, kun myös CUNA-normi väistyi tehon mittauksessa.
Mustaohjasbulbuli
Mustaohjaslbuli ("Pycnonotus flavescens") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustaohjasbulbulia tavataan Bangladeshissa, Kiinassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti runsaslukuinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, mutta harvinaisempi levinneisyysalueensa reuna-alueilla. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltaperäbulbuli
Keltaperälbuli ("Pycnonotus goiavier") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Keltaperäbulbulia tavataan laajalla Kaakkois-Aasiassa. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkokulmabulbuli
Valkokulmalbuli ("Pycnonotus luteolus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkokulmabulbulia tavataan Intiassa ja Sri Lankassa. Sen on kuvattu olevan runsaslukuinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
USS Coral Sea (CVB-43)
USS Coral Sea (runkonumerot CVB-43, CVA-43 ja CV-43) oli Yhdysvaltain laivaston vuosina 1947-1990 palveluksessa ollut Midway-luokan lentotukialus. Se nimettiin toisen maailmansodan Korallimeren taistelun mukaan.
Alus tilattiin Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta. Sen köli laskettiin 10. heinäkuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1946 kumminaan T. C. Kinkaidin puoliso. Alus otettiin palvelukseen 1. lokakuuta 1947 ensimmäisenä päällikkönään A. P. Storrs III.
Alus määrättiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivastoon. Se lähti 7. kesäkuuta 1948 Norfolkista Välimerelle ja Karibialle ja se palasi Norfolkiin 11. elokuuta. Huollon ja Karibialla pidetyn koulutuksen jälkeen alus lähti 3. toukokuuta 1949 ensimmäiselle partiomatkalleen Välimerelle osana Yhdysvaltain 6. laivastoa, mistä se palasi 28. syyskuuta. Alus palasi Välimerelle 9. syyskuuta 1950, mistä se palasi 1. helmikuuta 1950.
Aluksen ensimmäiseen lentokalustoon kuuluivat muun muassa Vought F4U-4 Corsair -hävittäjät, viimeiseen muun muassa F/A-18A Hornet -hävittäjät.
"Coral Sea" poistettiin palveluksesta 24. toukokuuta 1957 telakalle siirtoa varten. Alus palasi muutostöiden päätyttyä palvelukseen 25. tammikuuta 1960. Alus osallistui Vietnamin sotaan.
Alus poistettiin palveluksesta 26. huhtikuuta 1990. Alusluettelosta poiston jälkeen se myytiin romutettavaksi 7. toukokuuta 1993.
Oliivisiipibulbuli
Oliivisiipilbuli ("Pycnonotus plumosus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Oliivisiipibulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Filippiineillä, Singaporessa ja Thaimaassa. Se on kuvattu olevan runsaslukuinen koko levinneisyysalueellaan, ja sen kannankehutys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Seututie 636
Seututie 636 on Karstulasta Pylkönmäen Timpersuntiin johtava seututie. Tie alkaa Karstulan keskustasta ja yhdistyy Timpersunnissa seututiehen 633.
Tie on kokonaan päällystetty.
Karstula - Pääjärvi - Pylkönmäki - Timpersunti
Viirukorvabulbuli
Viirukorvalbuli ("Pycnonotus blanfordi") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Viirukorvabulbulia tavataan Kambodžassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sitä on kuvattu yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkosilmäbulbuli
Valkosilmälbuli ("Pycnonotus simplex") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkosilmäbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Singaporessa ja Thaimaassa. Sitä on kuvattu melko yleisestä hyvin yleiseksi. Sen kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tiimalasisumu
Tiimalasisumu (tunnetaan myös nimellä MyCn18) on Kärpäsen tähdistön suunnalla, noin 8 000 valovuoden päässä Maasta, sijaitseva nuori planetaarinen sumu. Sumun tiimalasimainen muoto lienee syntynyt kuolevan, Auringon kaltaisen tähden nopean aurinkotuulen vaikutuksesta. Tiimalasisumun näennäinen kirkkaus on 13. magnitudia.
Rusosilmäbulbuli
Rusosilmäbulbuli ("Pycnonotus brunneus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Rusosilmäbulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen koko levinneisyysalueellaan. Sen kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luettelo Portugalin presidenteistä
Tämä on luettelo Portugalin presidenteistä.
Rillibulbuli
Rillibulbuli ("Pycnonotus erythropthalmos") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Rillibulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Sen kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Singaporesta rillibulbuli on kuitenkin hävinnyt.
Bombay Talkies (elokuva)
Bombay Talkies on vuonna 2013 ilmestynyt intialainen hindinkielinen episodielokuva. Se koostuu neljästä lyhytelokuvasta, jotka ovat ohjanneet Karan Johar, Dibakar Banerjee, Zoya Akhtar ja Anurag Kashyap. Elokuva julkaistiin 3. toukokuuta 2013 intialaisen elokuvan satavuotisjuhlan kunniaksi. "Bombay Talkies" esitettiin saman vuoden Cannesin elokuvajuhlilla."Bombay Talkies" sai positiivisia arvosteluja, mutta ei menestynyt taloudellisesti. Box Office India julisti sen ”flopiksi”.
Hyvät munkit volume 3
Hyvät munkit volume 3 on rap-artisti Super Jannen 18. kesäkuuta 2013 julkaistu albumi. Sen julkaisi Jannen oma Super Since Birth -levy-yhtiö. Levyn tuotannosta on musiikkia, lyriikoita, äänistystä ja miksausta myöten vastannut Super Janne itse. Levyllä vierailevat Niina Koponen, Sanna Vakkilainen ja Mari Anniina.
Idols (7. tuotantokausi)
Idolsin seitsemäs tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla 16. syyskuuta – 19. joulukuuta 2013. Koelaulut järjestettiin elokuussa kolmella eri paikkakunnalla: Helsingissä, Oulussa ja Tampereella. Kilpailun voittaja solmii levytyssopimuksen Warner Music Finland -levy-yhtiön kanssa.
Kauden tuomareina toimivat alusta asti mukana ollut Jone Nikula sekä uusina tuomareina Sini Sabotage, Lauri Ylönen ja Jussi 69. Ohjelman juontajana jatkoi Heikki Paasonen.
Kilpailun voitti Mitra Kaislaranta.
Koelaulut järjestettiin yhteensä kolmella paikkakunnalla elokuussa 2013. Teatteriviikonloppuun koelauluista ja "Jone's Roadtrip"-osiosta pääsi yhteensä 63 laulajakokelasta.
Lähde: MTV3
Finalistit jaettiin aluksi kahteen kuuden laulajan ryhmään, joista molemmat laulavat vuoroviikoin.Idolsia esitettiin seitsemännellä tuotantokaudella joka maanantai ja torstai koelaulu -ja teatteriviikonloppujaksojen ajan. Suorien lähetysten alettua jaksoja esitettiin joka torstai.
SS Juve Stabia
Società Sportiva Juve Stabia on italialainen, Castellammare di Stabiasta kotoisin oleva jalkapalloseura. Se perustettiin vuonna 1907, ja tällä hetkellä se pelaa Italian jalkapallon toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Serie B:ssä.
Seuran värit ovat keltainen ja sininen.
Castellamare di Stabian kaupungin jalkapallohistorian voi nähdä syntyneen maaliskuussa 1907, kun Weiss, Romanon veljekset ja Pauzano perustivat seuran nimeltä "Stabia Sporting Club". Vuonna 1930 se muutti nimensä "FC Stabiese"ksi, ja ajautui kolme vuotta myöhemmin konkurssiin.
Salvatore Russo pelasti seuran perustamalla sen uudelleen jo 1933 nimellä "AC Stabia". Nimenvaihdoksesta huolimatta vuonna 1953 seura julistettiin jälleen suistuneeksi vararikkoon. Samalla hetkellä kaupungin toisesta urheiluseurasta "Società Sportiva Juventus Stabia"sta tuli kaupunkinsa suurin. Se jatkoikin entisen seuran perinteitä pitkään, mutta ajautui itse vararikkoon vuonna 2001.
Kesällä 2002 yrittäjä Paolo D'Arco osti Serie D -joukkue Comprensorio Nolan oikeudet, ja nimesi seuran välittömästi "Comprensorio Stabia"ksi. Kesällä 2003 se sai nykyisen nimensä, ja heti seuraavalla kaudella nosti itsensä Serie C2:een voittamalla oman divisioonansa. Viiden vuoden aikana seuran sijainti vaihteli Serie C1:n ja C2:n välillä.
Kaudella 2010–11 Stabia taisteli itsensä pudotuspelien kautta takaisin Serie B:hen, 59 vuoden poissaolon jälkeen.
Wallander: Kadonnut
Kadonnut on Wallander-elokuvasarjan kolmannen tuotantokauden toinen elokuva. Se julkaistiin DVD-levyllä heinäkuussa 2013.
Ystadissa katoaa nuori tyttö. Kurt palaa pakkolomaltaan ja alkaa tutkia tapausta. Se muistuttaa hänen kymmenen vuotta aiemmin tutkimaansa katoamistapausta.
Shigeru Yoshida
Shigeru Yoshida (22. syyskuuta 1878 – 20. lokakuuta 1967) oli japanilainen diplomaatti ja poliitikko. Yoshida toimi Japanin pääministerinä viiteen otteeseen vuosina 1946–1954. Sen ohessa Yoshida toimi myös ulkoministerinä 1945–1947 ja 1948–1952. Vielä eläkkeellä ollessankin hän toimi myöhempien konservatiivisten pääministerien neuvonantajana.
Ennen pääministerikausiaan Yoshida toimi lyhyesti maansa varaulkoministerinä 1920-luvun lopulla ja sitten suurlähettiläänä muun muassa Roomassa ja Lontoossa. Toisen maailmansodan aikana hänet tunnettiin liberaalina rauhan puolustajana, mikä saattoi hänet epäilyksen alaiseksi sotaa käyvässä kotimaassaan. Sodan loppuvaiheissa hänet pantiin sotapoliisin turvasäilöön. Hän pääsi liittoutuneiden Tyynenmeren ylipäällikön kenraali MacArthurin suosioon ja edisti näin sopua sotaosapuolten välillä menettämättä japanilaisten luottamusta.
Sodan jälkeen Yoshida johti maansa jälleenrakentamista ja allekirjoitti Japanin puolesta San Franciscon rauhansopimuksen 1951. Kokemuksensa, hyvän terveytensä ja räjähtävän temperamenttinsa takia häntä arvostettiin. Lännessä hänet rinnastettiin Saksan liittotasavallan ensimmäiseen liittokansleriin Konrad Adenaueriin.
Paula Salovaara
Paula Salovaara (s. 1964) on suomalainen toimittaja.
Salovaara aloitti radiotoimittajan uransa Ylen Radio Mellannylandissa, jossa työskenteli 1986–1989. Hän työskenteli Radio Westissä 1990 ja Radio Cityn uutis- ja ajankohtaistoimittajana 1990–1997. Vuosina 1997–1999 hän oli Radio X3M:n ajankohtaistoimituksen esimies.
Syyskuussa 2000 Salovaara oli mukana perustamassa Radio Helsinkiä ja oli yksi sen omistajista. Hän toimi radiokanavan päätoimittajana sen perustamisesta vuoden 2008 loppuun saakka. Helsingin Sanomat osti Radio Helsingin vuonna 2005. Salovaara siirtyi Radio Helsingistä HS.fi:n esimieheksi vuoden 2009 alussa. Hän toimi Helsingin Sanomien toimituspäällikkönä vuoden 2009 lopusta elokuuhun 2013. Helsingin Sanomat myi Radio Helsingin Pro Radio Helsinki -liikkeelle syksyllä 2013. Salovaara on mukana uudessa Radio Helsingissä yhtenä omistajana.
Salovaara irtisanoutui Helsingin Sanomista yhdessä Ville Blåfieldin ja Reetta Rädyn kanssa kesällä 2013, mutta irtisanoutumiseen ei toimittajien mukaan liity dramatiikkaa. He perustivat yhdessä viestintäyrityksen Räty-Salovaara-Blåfield.
Salovaara on opiskellut journalismia Helsingin yliopiston Svenska social- och kommunalhögskolanissa ja Executive MBA -opintoja Aalto-yliopistossa.
Paula Salovaaran äidin isoisä oli Karl Fazer.
Palaeocoma
Palaeocoma oli jurakauden Euroopasta tunnettu esihistoriallinen käärmetähti - piikkinahkainen eläin. Se kasvoi noin 5-10 cm pitkäksi.
Pterygotus
Pterygotus on sukupuuttoon kuollut meriskorpionien suku, joka eli siluuri- ja devonikausilla. Suurimmat kasvoivat fossiililöydöistä tehtyjen arvioiden mukaan jopa noin 1,6 metriä pitkiksi. "Pterygotus"-fossiilit ovat sangen tavallisia, mutta harvoin kokonaisia. Niitä on löydetty Etelä- ja Pohjois-Amerikasta, Euroopasta ja Australiasta.
Eurypterus
Eurypterus on sukupuuttoon kuolleisiin meriskorpioneihin kuulunut niveljalkaisten suku. Sen fossiileja on löydetty Saksasta, Kanadasta, Norjasta, Venäjältä, Kiinasta, Britanniasta ja Yhdysvalloista. Suvun tyyppilaji on "Eurypterus remipes", joka oli ensimmäinen löydetty eurypteridin fossiili. Yhteensä sukuun kuuluvia lajeja tunnetaan viisitoista.
"Eurypterus" -suvun jäsenet olivat tavallisesti pituudeltaan 13–23 cm, mutta suurin löydetty yksilö oli 1,3 metriä pitkä. Niillä kaikilla oli melan muotoinen suuri uloke, jota ne käyttivät uimiseen. Suvun nimikin tarkoittaa ”leveää siipeä” tai ”leveää melaa”, viitaten uimajalkoihin, kreikan εὐρύς ("eurús", leveä) ja πτερόν ("pteron", siipi). Syömätavoiltaan ne olivat monipuolisia, yhtä hyvin saalistajia kuin raadonsyöjiä.
Ensimmäisen tunnetun "Eurypteruksen" fossiilin löysi fossiilinkerääjä S. L. Mitchill vuonna 1818. Sen löytöpaikka oli Bertie Formation New Yorkista (läheltä Westmorelandia, Oneida County). Mitchill tulkitsi panssarin ulokkeet suusta ulos työntyviksi tuntosarviksi. Niinpä hän virheellisesti tunnisti fossiilin monnikalaksi suvusta "Silurus". "Eurypterus" ymmärrettiin niveljalkaiseksi vuonna 1825. Lisää fossiileja löydettiin suurissa määrin New Yorkista 1800-luvulla, ja muualta itäisestä Euraasiasta ja Pohjois-Amerikasta. Nykyään "Eurypterus" pysyy yhtenä tavallisimmin löydetyistä ja parhaimmin tunnetuista eurypteridien suvuista, käsittäen yli 95 prosenttia kaikista tunnetuista meriskorpionien fossiileista.
Mesolimulus
Mesolimulus oli molukkirapuihin kuulunut suku, jonka fossiileja on löydetty Saksasta myöhäisjurakauden kerrostumista. Se on hyvin samannäköinen kuin nykyinen "Limulus"-molukkirapu.
Don’t Stop the Music (Rihannan kappale)
Don't Stop the Music on barbadoslais-artisti Rihannan kappale hänen kolmannelta studioalbumiltaan, Good Girl Gone Badiltä. Sen sanoittivat Tawanna Dabney, Michael Jackson, Mikkel S. Eriksen ja Tor Erik Hermansen, ja sen tuottivat Eriksen ja Hermansen heidän StarGate-yhtiönsä alaisena. Kappale julkaistiin maailmanlaajuisesti albumin neljäntenä singlenä 7. syyskuuta 2007. "Don't Stop the Music" on dancepop- ja teknokappale, joka sisältää laajan valikoiman tehosteita, joita käytetään pääosin hip hop -musiikissa. Kappale jäljittelee linjaa "Mama-say, mama-sa, ma-ma-ko-ssa", joka on otettu Michael Jacksonin vuonna 1983 julkaistulta "Wanna Be Startin' Somethin'". Linjan käyttöön liittyen Rihanna ja Jackson molemmat kohtasivat oikeusjutun, jossa muusikko Manu Dibango väitti, että linja on alun perin hänen vuonna 1972 julkaistulta "Soul Makossa"-kappaleesta.
"Don't Stop the Music" sai pääosin positiivisia vastaanottoja monien arvostelijoiden ollessa yllättyneitä kappaleen "Mama-say, mama-sa, ma-ma-ko-ssa"-interpoloinnista. Kappaleella oli useita ehdokkuuksia, ja se voitti lopulta palkinnon 2008 NRJ Music Awards -gaalassa kategoriassa "Paras kansainvälinen kappale". "Don't Stop the Music" oli kaupallinen menestys sijoittuen ensimmäiselle sijalle yli 10 maassa, esimerkiksi Australiassa, Itävallassa, Ranskassa, Saksassa ja Sveitsissä. Kappale sijoittui kolmannelle sijalle Billboard Hot 100 -listalla, sekä ensimmäiselle sijalle Hot Dance Club Songs -listalla. Kappale sai triplaplatinaa Recording Industry Association of Americalta myyden Yhdysvalloissa yli 3,5 miljoonaa kappaletta.
Anthony Mandler kuvasi kappaleelle musiikkivideon Prahassa, Tšekissä. Videolla Rihanna murtautuu kahden kaverinsa kanssa karkkikaupan takatiloihin, jossa on salainen klubi. Muissa kohtauksissa näytetään, kun Rihanna juhlii klubilla muiden ihmisten kanssa. Julkaisustaan lähtien kappaleesta on tullut osa monia Rihannan live-esityksiä. Se oli osa hänen Good Girl Gone Bad Tour, Last Girl on Earth Tour, Loud Tour ja Diamonds World Tour -kiertueiden settilistaa.
Promotional remix singles
iTunes EP
German CD single
FR/UK CD single
iTunes Remixes
James V. Monaco
James Vincent ”Jimmy” Monaco (13. tammikuuta 1885 – 16. lokakuuta 1945) oli italialaissyntyinen populaarimusiikin säveltäjä.
Monaco syntyi Italiassa vuonna 1885. Hänen syntymäpaikakseen mainitaan lähteestä riippuen joko Genova tai Formia. Kuusivuotiaana Monaco muutti vanhempiensa mukana Yhdysvaltoihin. Musiikkiuransa hän aloitti 17 vuoden iässä kabareepianistina. Hänen ensimmäinen julkaistu sävellyksensä oli vuoden 1911 Broadway-revyyssä "Hanky Panky" esitetty ”Oh, You Circus Day”.
Laulaja Al Jolson nosti Monacon ja Joseph McCarthyn kappaleen ”You Made Me Love You” suureen suosioon vuonna 1912. Samana vuonna julkaistiin Monacon sävellys ”Row, Row, Row”, jonka oli sanoittanut William Jerome. Monaco liittyi ASCAP-säveltäjäjärjestöön vuonna 1914.
Al Jolson lauloi Monacon säveltämän kappaleen ”Dirty Hands, Dirty Face” vuoden 1927 elokuvassa "Jazzlaulaja". Elokuvamusiikki sai keskeisen roolin Monacon tuotannossa; Paramount Pictures palkkasi hänet vuonna 1936 elokuvasäveltäjäksi ja hän muutti Los Angelesiin. Sanoittaja Johnny Burken kanssa Monaco teki kappaleita lukuisiin Paramountin elokuviin. Myöhemmin, kun Burke siirtyi sanoittamaan Jimmy Van Heusenille, Monaco työskenteli useiden sanoittajien kanssa. Hän oli urallaan neljästi ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi: vuonna 1938 kappaleella ”Rhythm on the River” (san. Burke), vuonna 1943 kappaleella ”We Mustn’t Say Goodbye” (san. Al Dubin), vuonna 1944 kappaleella ”I’m Making Believe” (san. Mack Gordon) ja vuonna 1945 kappaleella ”I Can’t Begin to Tell You” (san. Gordon).
James V. Monaco kuoli sydänkohtaukseen Beverly Hillsissä 16. lokakuuta 1945.
Vakava Show
Vakava Show on suomalaisen rap-duo Nost3 & Protro:n toinen studioalbumi. Sen julkaisi Jiffel Records 22. maaliskuuta 2013.
Kappaleilla ”En oo homo” ja ”Miehinen mies” kuullaan vierailijoina kaksikon kanssa yhteiskiertueellakin nähty Justimusfilms. Bonusraitoina levyllä on mukana kaksikon omakustanteena julkaistulta esikoisalbumilta "Kouvolan kovimmat" singlenä julkaistut kappaleet ”NRJ-hitti” ja ”Koolla ei oo väliä”.
Cord
Cord oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmisti Auburn Automobile Company 1929–1932 ja 1936–1937. Cord Corporation autotehtaan perusti ja sitä johti E. L. Cord. Hän johti myös Auburn-tehdasta.
Cord L-29 oli ensimmäinen amerikkalainen etuvetoinen auto. Sen valmistus alkoi vuonna 1929. Tehtaan toiminta oli pysähdyksissä lamavuosina 1933–1935. Vuonna 1937 Cord-auton valmistus päättyi kokonaan, koska joissain yksilöissä oli teknisiä luotettavuusongelmia ja jälleenmyyjien määrä väheni.
Cord on jäänyt autohistoriaan etenkin siksi, että sen valmistamien mallien muotoilu poikkesi selvästi muista saman ajan amerikkalaisista autoista. Sen vaikutus muiden yhdysvaltalaisten valmistajien automuotoiluun jäi kuitenkin vähäiseksi. Yhdysvaltain ulkopuolella Cord oli autotehtaan toiminta-aikana melko tuntematon merkki.
Marmon
Marmon oli vuosina 1902–1933 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Walter ja Howard Marmon aloittivat autonvalmistuksen Indianapolisissa vuonna 1902. Marmon oli ylellinen ja arvostettu automerkki, jota käyttivät monet Euroopan kuninkaalliset edustusautonaan.
Marmon käytti jo varhain edistyksellistä tekniikkaa, kuten moottorin paineöljyvoitelua ja kahta sytystulppaa sylinteriä kohti. Marmon-autotehdas käytti runsaasti alumiinia valmistamissaan autoissa, mikä kevensi niitä ja siten paransi suorituskykyä.
Ensimmäisessä automallissa oli ilmajäähdytteinen V4-moottori, jossa oli kansiventtiilit. Marmon esitteli vuonna 1905 6-sylinterisen mallin ja 1907 V8-mallin, joka tuotti 60 hv eli 44 kW. Vuonna 1911 6-sylinterinen Marmon Wasp voitti Indianapolis 500 -autokilpailun. Sen jälkeen Marmon toi markkinoille 6-sylinterisen yli 9-litraisen moottorin.
Marmon Model 34 -mallia tuotettiin vuosina 1923–1927.
Vuonna 1930 Marmon esitteli 16-sylinterisen Sixteen-automallin, jossa oli 8-litran V16-moottori, ja tehoa 200 hv eli 147 kW (SAE). V16-mallin sarjatuotanto alkoi 1931. Marmon Sixteen ehti olla tuotannossa vain kaksi vuotta, sillä Marmon-autojen valmistus loppui vuonna 1933.
Automerkkiä toi Suomeen Autokeskus Oy vuodesta 1926 alkaen. Marmon-autoja tuotiin Suomeen 1920–1930-luvuilla 36 kappaletta.
Tetrametyylisilaani
Tetrametyylisilaani eli TMS (CHSi) on silaaneihin kuuluva orgaaninen piiyhdiste. Yhdistettä käytetään sisäisenä standardina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisissa synteeseissä.
Tetrametyylisilaani on huoneenlämpötilassa väritön ja herkästi haihtuva neste. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste on kemiallisesti inertti ja hajoaa vasta noin 600 °C lämpötilassa. Rikkihappo hapettaa sen hitaasti heksametyylidisiloksaaniksi.
Ensimmäisen kerran tetrametyylisilaania valmistivat Charles Friedel ja James Crafts vuonna 1865 dimetyylisinkin ja piitetrakloridin välisellä reaktiolla. Nykyään pääasialliset valmistusmenetelmät perustuvat piin ja kloorimetaanin reaktioon tai trimetyylikloorisilaanin ja metyylimagnesiumkloridin väliseen reaktioon.
Tetrametyylisilaanin tärkein käyttökohde on toimia sisäisenä standardiyhdisteenä NMR-spektrometriassa mitattaessa H-, C- ja Si-spektrejä. Yhdisteen neljä hiiliatomia ja 12 vetyatomia ovat kaikki keskenään samanlaisessa kemiallisessa ympäristössä, jolloin niiden spektri on selkeä singletti. Tälle singletille on sovittu kemialliseksi siirtymäksi 0 ppm ja muita kemiallisia siirtymiä verrataan siihen. Tetrametyylisilaani on myös kemiallisesti reagoimatonta ja voidaan spektrin mittaamisen jälkeen poistaa helposti haihduttamalla. Yhdiste on veteen liukenematonta, joten vesiliuoksissa käytetään vertailuyhdisteinä hiili- ja protoni-NMR-mittauksissa 2,2-dimetyyli-2-silapentaani-5-sulfonihappoa tai deuteroitua trimetyylisilyylipropaanihappoa. Hiili-NMR-mittauksissa voidaan käyttää myös dioksaania vertailuyhdisteenä.
Yhdistettä käytetään myös hiukkaskiihdyttimissä ionisaatiokammioiden täytekaasuna, lentokoneiden polttoaineissa ja orgaanisessa kemiassa koproportioitumisreaktioissa.
Stutz
Stutz oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1911–1935 ja 1970–1995. Stutz-autot olivat ylellisiä ja kalliita. Autotehdas perustettiin 1911 ja se sijaitsi Indianapolisissa. Vuonna 1927 Stutz-auto teki nopeuden maailmanennätyksen saavuttaen 24 tunnin ajossa keskinopeuden 109,5 km/t. Tuotanto päättyi vuonna 1935 35 000 auton valmistuttua.
Vuonna 1968 maailman ainoa ajokuntoinen Stutz Phaeton vuosimalli 1928 oli Suomessa . Stutz Phaetonissa oli iso 8-sylinterinen rivimoottori, jossa oli yläpuolinen nokka-akseli. Auto oli aikanaan nopea, sen huippunopeus oli 145 km/t.
Elokuussa 1968 newyorkilainen pankkiiri James O'Donnell perusti Stutz Motor Car of America -yhtiön, joka alkoi valmistaa Stutz-autoja uudelleen. Uusi Stutz esiteltiin 1970. Stutz-tehdas varusti autot ylellisesti: sähköikkunat, ilmastointi, keskuslukitus ja ylellinen sisustus olivat vakiovarusteita. Stutz-autot olivat kuitenkin erittäin kalliita ja niitä valmistui vain 617 vuosina 1971–1995.
Planet Fun-Fun
Planet Fun-Fun on Aavikon minialbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2013 vinyylinä sekä digitaalisessa muodossa. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 33.
Realgaari
Realgaari on arseenisulfidimineraali. Se esiintyy usein toisen arseenisulfidin, auripigmentin tai sinoperin kanssa. Sitä ei tavata Suomessa. Metallista arseenia esiintyy satunnaisesti.
Realgaari on muodostunut saostumalla vesiliuoksista alhaisessa lämpötilassa tai härmistymällä tulivuorten kuumista kaasuista.
Sen nimi tulee arabian kielen sanoista rahj al-ġār (رهج الغار, "kaivoksen jauhe").
Realgaaria esiintyy hydrotermisissä juonissa. Samoissa paikoissa esiintyy joskus stibniittiä, lyijyä, hopeaa ja antimonia.
Utö (täsmennyssivu)
Utö voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Blink (selainmoottori)
Blink on Googlen kehittämä vapaa, avoimen lähdekoodin selainmoottori ja osa Chromium-projektia. Google kertoi huhtikuussa 2013 alkavansa kehittää omaa, WebKitiin pohjautuvaa Blink-selainmoottoriaan. Blink on käytössä Googlen omassa Chrome-selaimessa, Opera Softwaren Opera-selaimessa sekä muissa Chromium-projektiin pohjautuvissa selaimissa.
Seututie 659
Seututie 659 on Viitasaaren Taimoniemestä Konnevedelle johtava seututie. Tie alkaa Viitasaaren pohjoispuolelta ja yhdistyy Istunmäessä kantatiehen 69. Tien pituus on 68 kilometriä ja se on kokonaan päällystetty.
Taimoniemi–Kymönkoski–Suovanlahti–Ahveninen–Närhilä–(Neiturin kanava)–Istunmäki
Seututie 604
Seututie 604 on Jämsänkoskelta Petäjävedelle johtava seututie. Tie alkaa Jämsänkoskella kantatieltä 56 ja yhdistyy Petäjäveden taajaman eteläpuolella seututiehen 607. Petäjävedellä tie loppuu valtatiehen 23.
Tie on kokonaan päällystetty.
Jämsänkoski - Koskenpää - Kukkaro - Petäjävesi
Markku Lähdesmäki
Markku Lähdesmäki (s. 1958 Pori) on suomalainen valokuvaaja, joka on vuodesta 1993 asunut ja työskennellyt Los Angelesissa erityisesti mainosvalokuvauksen parissa.
Porissa syntynyt Lähdesmäki aloitti ammattivalokuvaajan uransa Tampereella. 1980-luvun alkuvuosina Lähdesmäki toimi assistenttina valokuvaaja Ray Masseyn studiolla Lontoossa ja perusti sitten studion Helsinkiin. Suomen 1990-luvun alun lamavuosina hän päätti perheineen lähteä Kaliforniaan, jossa hän on jatkanut menestyksekästä mainosvalokuvaajan uraansa.
Lähdesmäki oli Fotofinlandia-kilpailun finalistien joukossa vuosina 1989 ja 1990. Hänen valokuviaan on palkittu muun muassa Varsovan Biennalessa, International Photography Awards -kilpailussa, Benson & Hedges -kilpailussa ja ensimmäisenä ei-brittiläisenä valokuvaajana Association of Photographers -järjestön The Award -kilpailussa. Vuonna 1998 Lähdesmäki palkittiin Suomessa Platinahuipulla Grafia ry:n järjestämässä Vuoden Huiput -kilpailussa.
F1 2013
F1 2013 on Codemastersin kehittämä ajopeli, joka julkaistiin 4. lokakuuta 2013 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli sisältää kaikki kauden 2013 -kuljettajat, tallit ja radat, sekä paluun kisakalenteriin tekevä Saksan Nürburgring. Pelissä on vanhoja autoja, Ferrarin, Lotuksen ja Williamsin 1980- ja 1990-luvun autot sekä 4 vanhaa rataa: Imola, Brands Hatch, Jerez ja Estoril. Pelistä julkaistiin kaksi versiota, erikoisversio Classic Edition ja normaaliversio Standard Edition. Aiemmasta versiosta poistettu renkaiden skaalaus palautettiin takaisin, ja näin ollen renkaat kuluvat samalla tavalla kun F1 2011 -pelistä.
Silver Moon
Silver Moon on norjalaisen pop-yhtye Donkeyboyn toinen studioalbumi, jonka julkaisi Warner Music 2. maaliskuuta 2012. Albumi on sijoittunut toiselle sijalle Norjan albumilistalla ja 35. sijalle Tanskan albumilistalla.
Albumilta julkaistu single ”City Boy” nousi singlelistan kärkeen Tanskassa ja Norjassa.
Täpläbulbuli
Täpläbulbuli ("Ixonotus guttatus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.
Täpläbulbulia tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen levinneisyysalue ulottuu Guineasta Nigerian ja Keski-Afrikan kautta Ugandaan ja Angolan pohjoisosiin. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jenny (kappale)
Jenny on englantilais-tanskalais-suomalaisen Studio Killers -yhtyeen 3. toukokuuta 2013 julkaisema single. Se on yhtyeen esikoisalbumin kolmas singlejulkaisu. Kappaleen on säveltänyt yhtyeen jäsenet Chubby Cherry, Dyna Mink ja Goldie Foxx yhdessä Rob Davisin kanssa.
”Jenny” on julkaisunsa jälkeen sijoittunut Suomessa singlelistan toiseksi, latauslistan viidenneksi ja ollut kaupallisten radiokanavien 5. soitetuin kappale.
Pohjanmaa-sarja
Pohjanmaa-sarja on kirjailija Antti Tuurin kuusiosainen kirjasarja, joka kertoo fiktiivisen pohjanmaalaisen Hakalan suvun vaiheista Suomessa ja siirtolaisena Amerikassa. Kirjasarjan aikajänne ulottuu 1920-luvulta 1990-luvulle saakka.
Teossarjan ensimmäinen kirja Pohjanmaa ilmestyi vuonna 1982. Vielä tuolloin Tuuri ei suunnitellut kirjoittavansa sarjaa, mutta 1980-luvulla Pohjanmaa sai jatkokseen neljä teosta: Talvisota (1984), Ameriikan raitti (1986), Uusi Jerusalem (1988) ja Maan avaruus (1989). Vuonna 1997 julkaistiin vielä sarjan päättävä Lakeuden kutsu, josta Tuuri palkittiin Finlandia-palkinnolla.
Teoksista on filmattu kronologisessa aikajärjestyksessä neljä viimeisintä.
Pohjanmaa-sarjan teosten julkaisujärjestys ei vastaa todellista kronologiaa, joka on seuraava:
Projekti Lönnrot
Projekti Lönnrot on hanke, johon on tallennettu Euroopan unionin 70+-säännön mukaisia tekijänoikeuksista vapaita kirjoja. Hanke tekee yhteistyötä Gutenberg-projektin kanssa, joka on vastaava kansainvälinen hanke.
Projekti Lönnrotissa digitoidaan suomalaisten kirjailijoiden suomen- ja ruotsinkielisiä teoksia sekä suomenkielistä käännöskirjallisuutta. Se sai alkunsa Gutenberg- ja Runeberg-projektien puitteissa mutta on vuodesta 2005 toiminut itsenäisesti. Kirjat on ladattavissa maksutta projektin sivulta helposti omalla koneella avautuvassa zip-muodossa. Tekstin voi lukea sellaisenaan tai muuntaa nopeasti sopivien ohjelmien avulla eri laitteiden vaatimaan formaattiin. Elisa on julkaissut teoksia e-kirjoina, joita osa on maksuttomia. Maaliskuussa 2015 niitä oli 410.
Projekti Lönnrotissa oli syyskuussa 2017 yli 1600 kirjaa.
Projekti Lönnrotin on perustanut Tapio Riikonen vuonna 2005.
Pyhän Johanneksen kirkko (Tallinna)
Pyhän Johanneksen kirkko, Tallinna (viroksi: "Jaani kirik") on Viron pääkaupungissa Tallinnassa sijaitseva luterilainen kirkko. Nykyisin kirkon vieressä on Tallinnan Vapauden aukio ja Viron vapaussodan muistomerkki. Kirkko on nimetty evankelista Johanneksen mukaan. Kirkon rakentaminen aloitettiin vuonna 1862, ja se avattiin 1867. Kirkko edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria.
Pyhän Johanneksen kirkon rakentamista alettiin suunnitella, kun alueella sijaitseva Pyhän Hengen kirkko kävi noin 14 000 jäsenen seurakunnalle liian pieneksi. Rakentamista varten alettiin kerätä rahaa vuonna 1851. Tallinnan maistraatilta saatiin oikeus rakentaa kirkko kaupunginmuurien ulkopuolelle maapalstalle, jonka omisti Toomkilta.
Pyhän Johanneksen kirkon suunnitteli Tallinnassa syntynyt arkkitehti Christoph August Gabler. Kirkon peruskivi laskettiin 8. syyskuuta 1862, ja varsinaiset rakennustyöt kestivät viisi vuotta. Erityisen haasteen rakentamiselle asetti pehmeä maaperä, minkä vuoksi rakennusalue jouduttiin paaluttamaan tammihirsillä.
Albrecht von Roon
Albrecht Theodor Emil von Roon (30. huhtikuuta 1803, Pleushagen (), lähellä Kolbergia, Pommeri – 23. helmikuuta 1879, Berliini) oli preussilainen upseeri, joka toimi Preussin sotaministerinä vuosina 1859–1873. Yhdessä Otto von Bismarckin ja Helmuth von Moltken kanssa hänellä oli keskeinen rooli Saksan yhdistymiseen johtaneissa sodissa. Roon oli myös lyhyen aikaa Preussin pääministerinä vuonna 1873.
Myös Roonin isä oli upseeri Preussin armeijassa, mutta kuoli maan ollessa Ranskan miehittämä Napoleonin sotien aikana. Hänet kasvatti sen jälkeen äidinpuoleinen isoisä. Roon aloitti upseerinuransa 1821 ja opiskeli Berliinin sotilasakatemiassa 1824–1827. Vuodesta 1832 hän palveli armeijakunnan päämajassa Krefeldissä ja julkaisi samana vuonna kolmiosaisen teoksen "Grundzüge der Erd-, Völker- und Staatenkunde" (”Maan-, kansa- ja valtiotieteen perusteet”), joka sai laajan lukijakunnan Preussissa ja ulkomailla. Roon sai arvostusta myös muiden maantieteen oppikirjojen kirjoittajana. Hän oli vuodesta 1836 kapteenina yleisesikunnassa ja hänet nimitettiin 1848 kahdeksannen armeijakunnan esikuntapäälliköksi.
Roon auttoi kruununprinssi Vilhelmiä (tuleva Saksan keisari Vilhelm I) kukistamaan kansannousun Badenissa vallankumousvuoden 1848 aikana. Hänet nimitettiin 1850 rykmentin-, 1856 prikaatin- ja 1858 divisioonankomentajaksi sekä ylennettiin 1856 kenraalimajuriksi ja 1858 kenraaliluutnantiksi. Hänet nimitettiin myös armeijan uudelleenjärjestelystä vastanneeseen komiteaan. Roonista tuli joulukuussa 1859 Preussin sotaministeri ja vuonna 1861 myös laivastoministeri. Hän toteutti Preussin armeijassa suuren uudistussuunnitelmansa kuninkaallisen sotakabinetin johtajan Edwin von Manteuffelin ja yleisesikunnan päällikön Helmuth von Moltken tuella. Suunnitelmaan kuului Gerhard von Scharnhorstin aikanaan laatiman järjestelmän laajennus: kolmivuotinen yleinen asevelvollisuus sekä puolustustarkoituksiin varattu pysyvä reservi ("Landwehr"). Uudistukset tekivät Roonista aluksi vihatun miehen, mutta Preussin nopea voitto Itävallasta vuoden 1866 sodassa osoitti niiden hyödyllisyyden. Roon toteutti vielä joitain uudistuksia korjatakseen tämän sodan aikana armeijassa ilmenneitä heikkouksia, minkä jälkeen Preussi löi myös Ranskan vuosien 1870–1871 sodassa.
Roon korotettiin kreivin arvoon vuonna 1871 ja ylennettiin kenraalisotamarsalkaksi 1873. Samana vuonna hän luopui ministerintehtävistään heikentyneen terveytensä vuoksi.
Universidade Federal do Recôncavo da Bahia
Recôncavo da Bahia yliopistot (; UFRB) on yliopisto Bahian kaupungissa, Brasiliassa. Se on yksi kolmesta Bahian kaupungin rahoittamasta julkisesta yliopistosta.
Jyrki Paajanen
Jyrki Paajanen (s. 14. elokuuta 1980) on suomalainen urheiluvaikuttaja, salibandyvalmentaja, -toimittaja, -erotuomari ja -pelaaja. Hän on pelannut salibandyä vuodesta 1993 lähtien, toiminut valmentajana vuodesta 1995 (mm. naisten liigatasolla SB Vantaassa, NST:ssä ja SSV:ssä) ja erotuomarina vuodesta 1999 lähtien. Urheilutoimittajan koulutuksen hän kävi vuonna 2008 Laajasalon Opistossa. Suomen Salibandyliiton palveluksessa hän on toiminut vuodesta 2009 lähtien, ensin naisten Salibandyliigan ja miesten Divarin sarjavastaavana Salibandyliigan kilpailukoordinaattorina ja sittemmin heinäkuusta 2012 lähtien miesten Salibandyliigan kilpailupäällikkönä.
Dead Rising 3
Dead Rising 3 on Capcom Vancouverin kehittämä ja Microsoft Studiosin julkaisema selviytymiskauhupeli. Peli julkaistiin Xbox Onelle marraskuussa 2013. Peli on jatko-osa peleille "Dead Rising" ja "Dead Rising 2". Peli julkistettiin Microsoftin E3 2012 -tilaisuudessa 10. kesäkuuta 2013.
Peli on julkaistu Steam-palvelussa Windows-alustalle 5.9.2014.
"Dead Rising 3":n tarinassa on kulunut kymmenen vuotta "Dead Rising 2":n tapahtumista. Nick Ramos -niminen mekaanikko taistelee zombeja vastaan Los Perdidosissa, Kaliforniassa. Ramosin täytyy tehdä yhteistyötä muiden selviytyneiden kanssa ja lopulta paeta ennen kuin sotilaallinen isku tuhoaa kaupungin ja sen asukkaat.
Hanhisuon turverata
Hanhisuon turverata oli Urjalan Hanhisuon kulmakunnalla sijaitsevalla Hanhisuon turvetuotantoalueella käytössä ollut kapearaiteinen turverata. Sen raideleveys oli 600 mm. Rata johti Hanhisuon turvetuotantoalueelta Turku–Toijala-radan varressa sijainneen Hanhisuon rautatieaseman luona sijainneelle Hanhisuon turvepehku- ja polttoturvetehtaalle.
Radalla kulki kuusi pientä vaunua, joilla hevoset vetivät turpeen asemalle. Myöhemmin hevoset yritettiin korvata veturilla, joka kuitenkin rikkoutui usein. Asemalla sijainnut turvepehkutehdas oli kaksikerroksinen ja siinä oli vaijerirata, jolla suolta tuodut täydet kuormat nostettiin tehtaan sisäpuolelle.
Veturi Windhoff 647/1939 (LS30sIV) tuli Hanhisuon turvetehtaalle vuoden 1945 paikkeilla, mutta ei ollut radalla käytössä. Sieltä se siirtyi Jokioisten Museorautatie & Kapearaidemuseoon sekä myöhemmin se siirtyi Münsterländisches Feldbahnmuseumiin.
Preussi (täsmennyssivu)
Preussi () voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Edwin von Manteuffel
Edwin Hans Karl von Manteuffel (24. helmikuuta 1809 Dresden, Saksi – 17. kesäkuuta 1885 Karlsbad, Böömi) oli preussilainen paroni ja sotamarsalkka, joka toimi komentajana Saksan yhdistymissodissa. Hän toimi välillä myös diplomaattisissa tehtävissä.
Edwin von Manteuffel kuului vanhaan pommerilaiseen Manteuffelin aatelissukuun. Hänen serkkunsa oli Preussin pääministerinä toiminut Otto Theodor von Manteuffel. Edwin von Manteuffel palveli Preussin ratsuväessä vuodesta 1827. Hänestä tuli vallankumousvuoden 1848 aikana kuningas Fredrik Vilhelm IV:n henkilökohtainen adjutantti. Krimin sodan aikana vuonna 1854 Manteuffel kävi diplomaattisella komennuksella Wienissä ja Pietarissa, jossa hän taivutteli keisari Nikolai I:n vetämään Venäjän joukot pois Tonavan ruhtinaskunnista sekä Itävallan olemaan liittymättä sotaan Venäjää vastaan. Manteuffel nimitettiin 1857 Preussin kuninkaallisen sotakabinetin johtoon ja ylennettiin 1861 kenraaliluutnantiksi.
Manteuffel palveli sodassa Tanskaa vastaan vuonna 1864 ja toimi sen jälkeen valloitetun Schleswigin kuvernöörinä sekä jonkin aikaa Schleswigiin ja Holsteiniin sijoitettujen joukkojen komentajana. Sodan puhjettua Itävaltaa vastaan 1866 hän valtasi Itävallan miehittämän Holsteinin, johti hyökkäystä Hannoveria vastaan ja toimi heinäkuusta alkaen Mainin armeijan komentajana, lyöden eteläsaksalaisten valtioiden joukot Hanaun, Helmstedtin, Üttingenin, Rossbrunnin ja Würtzburgin taisteluissa. Saksan–Ranskan sodassa 1870–1871 Manteuffel komensi aluksi ensimmäistä armeijakuntaa ja lokakuusta 1870 alkaen ensimmäistä armeijaa. Hän saavutti voiton Amiensin taistelussa 27. marraskuuta ja miehitti Rouenin 6. joulukuuta. Vuoden 1871 alussa hänet siirrettiin uuden eteläisen armeijan johtoon ja hän nujersi pian ranskalaisten vastarinnan maan eteläosissa. Manteuffelin joukot pakottivat kenraali Bourbakin armeijan perääntymään Sveitsin puolelle. Eteläisen armeijan hajottamisen jälkeen Manteuffel toimi toisen armeijan komentajana. Sodan päätyttyä hänet ylennettiin kenraalisotamarsalkaksi ja hän oli heinäkuusta 1871 syyskuuhun 1873 Ranskaan sijoitettujen miehitysjoukkojen komentajana.
Manteuffel toimi myöhemmin vielä Berliinin sotilaskuvernöörinä ja eräissä diplomaattisissa tehtävissä, kunnes hänet lokakuussa 1879 nimitettiin Elsass-Lothringenin kuvernööriksi.
Warren Rychel
Warren Stanley Rychel (s. 12. toukokuuta 1967 Tecumseh, Ontario) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ennen ammattilaisuraansa muun muassa kolme kautta juniorisarja OHL:ssä pelannut Rychel ei saanut , vaan teki vuonna 1986 sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa vapaana pelaajana. Hän pelasi Blackhawksissa viisi ottelua, kaksi runkosarjakaudella 1988–1989 ja kolme pudotuspeleissä 1991, mutta vakiinnutti paikkansa NHL:ssä vasta siirryttyään Los Angeles Kingsiin vuonna 1992. Sitä ennen hän oli pelannut viisi kautta pääasiassa IHL:ssä.
Rychel edusti Blackhawksin ja Kingsin lisäksi myös Toronto Maple Leafsiä, Colorado Avalanchea, jossa oli voittamassa Stanley Cupia pudotuspelikeväänä 1996, ja Mighty Ducks of Anaheimia. Hän lopetti pelaajauransa loukkaantumisten haittaaman kauden 1998–1999 jälkeen. Hän pelasi NHL-vuosinaan yhteensä 406 runkosarja- ja 70 pudotuspeliottelua ja teki runkosarjassa yhteensä 77 tehopistettä, 38 maalia ja 39 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 21 tehopistettä, kahdeksan maalia ja 13 syöttöpistettä. Rychel osallistui urallaan myös lukuisiin jääkiekkotappeluihin ja hänelle kertyi NHL:n runkosarjassa yhteensä 1 422 jäähyminuuttia sekä pudotuspeleissä 121 jäähyminuuttia.
Pelaajauransa jälkeen Rychel on toiminut muun muassa NHL-seura Phoenix Coyotesin pelaajatarkkailijana sekä osaomistamansa OHL-seura Windsor Spitfiresin toimitusjohtajana (). Spitfires on voittanut hänen toimitusjohtajakaudellaan kahdesti sekä OHL:n mestaruuden J. Ross Robertson Cupin että CHL:n mestaruuden Memorial Cupin.
Rychel on naimisissa ja hänellä on kolme lasta, kaksi poikaa ja tytär. Columbus Blue Jackets varasi pojista vanhemman, niin ikään vasempana laitahyökkääjänä pelaavan Kerbyn, ensimmäisellä kierroksella.
Tina (nimi)
Tina on monissa maissa yleinen naisen etunimi. Se on syntynyt lyhentymänä nimestä Christina (Kristiina) tai Martina.
Suomessa nimi Tina on vuoden 2009 loppuun mennessä annettu noin 1460 henkilölle. Sen suomalaisena rinnakkaisnimenä paljon yleisempi on Tiina. Tinan nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 24. heinäkuuta, joka suomenkielisen kalenterin mukaan on muun muassa Tiinan nimipäivä.