hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hannes Pöllä
Hannes Pöllä (s. 9. maaliskuuta 1998 Kuopio) on suomalainen koripalloilija.
Pöllä on Namika Lahden kasvatti. Hän on pelannut Suomen A- ja B-nuorten maajoukkueissa ja ollut kyseisisten ikäluokkien SM-sarjojen torjunta- ja levypallotilaston kärkipelaajia. Esimerkiksi ensimmäisellä kaudellaan A-nuorissa 2014–2015 Pöllä teki ottelua kohden 16,1 pisteen lisäksi 12,9 levypallon ja 1,5 torjunnan tilastomerkinnät. Namika Lahden ikäluokkia, joissa Pöllä pelasi, kuvailtiin poikkeuksellisen lupaaviksi. Kaudella 2014–2015 Pöllä debytoi myös Korisliigassa, jossa hän pelasi kahdessa runkosarjaottelussa. 8. huhtikuuta pelatussa ensimmäisessä ottelussaan Helsinki Seagullsia vastaan hän pelasi vain 11 sekuntia ilman tilastomerkintöjä, ja toisessa ottelussa Kauhajoen Karhua vastaan hän onnistui kerran vapaaheitossa sekä antoi yhden koriinjohtaneen syötön.
Kauden 2014–2015 päätyttyä Namika Lahti ajautui konkurssiin, ja Namikan nuoren kultasukupolven pelaajat saivat yhteydenottoja muilta suomalaisseuroilta. Samoihin aikoihin Pöllä kritisoi Lahden harjoitusolosuhteita ja pohti siirtymistä pääkaupunkiseudulle. Pöllä ei pelannut syksyllä 2015 jouduttuaan kuntouttamaan itseään polvivammasta. Tammikuusta 2016 lähtien hän pelasi miesten I-divisioona A:ssa Mäkelänrinteen urheilulukion erikoisjoukkue HBA-Märskyssä.
Syksyllä 2016 Pöllä valmistautui viimeiseen lukiovuoteensa Mäkelänrinteessä mutta valmistautui jo siirtymään tämän jälkeen Yhdysvaltain yliopistokentille. Ainakin Penn State ja Tulane olivat kiinnostuneita Pöllästä, joka sitoutui suullisesti syyskuussa 2016 yliopistokoripallon tunnetuimpiin joukkueisiin kuuluneeseen Oklahoman yliopistoon. Oklahoman valmentajana toimi aikaisemmin muun muassa Martti Kuismaa ja Hanno Möttölää valmentanut Lon Kruger.
Wilde Sau (taistelutaktiikka)
Wilde Sau (saksaa, suomeksi "Villisika") on eräs hävittäjälentäjien käyttämä taistelutaktiikka. Sen esitteli vuonna 1943 saksalainen pommituslentäjä, majuri Hans-Joachim "Hajo" Herrmann. Taktiikan synty sai alkunsa Hampuriin kohdistuneista massiivisista mattopommituksista heinäkuun lopulla 1943. Taktiikan tarkoitus oli ohittaa Liittoutuneiden käyttämä tutkahäirintä. Toinen etu oli edullisuus, koska monimutkaisia laitteita ei tarvittaisi hävittäjissä.
Wilde Sau:n perusperiaate oli lähettää ilmaan yksittäisiä hävittäjäkoneita partioimaan alueittain. Nämä yrittivät saada partiolennon aikana näköyhteyden vihollisen pommituskonelauttoihin ja sitten kutsua toisia torjuntahävittäjiä paikalle. Tuolloin lentokoneisiin asennettaviin tutkiin perustunut torjunta ei vielä ollut kehittynyt tehokkaaksi. Tämä korostui yksimoottorisessa mäntämoottorihävittäjissä, sillä tutkat olivat raskaita ja aiheuttivat suuren ilmanvastuksen.
Taktiikkaa käyttäen saavutettiin alkuun menestystä. Focke-Wulf Fw 190 -tyypin koneita lienee käytetyn yleisimmin "Wilde Sau" -operaatioissa. Wilde Sau -taktiikasta luovuttiin maaliskuussa 1944. Syitä olivat onnettomuudet usein vaikeissa olosuhteissa ja kuluttava samojen koneiden ja lentäjien käyttö sekä Wilde Sau- että päivätehtävissä ja kasvava tarve päivätorjuntaan. Luftwaffe oli jo alkanut kärsiä vakavasta polttoaine- ja materiaalipulasta. Koulutettuja ja kokeneita lentokonemiehistöjä oli menetetty niitäkin siinä määrin, etteivät ne enää olleet korvattavissa.
Toisaalta varsinaiset kaksimoottoriset yöhävittäjät ja niiden johtaminen ja käyttö oli opittu ja hiottu tehokkaaksi. Ne puolestaan olivat päiväkäytössä, jota yritettiin kaiken torjuntakyvyn kokoamiseksi, avuttomia saattohävittäjiä vastaan.
Lopulta Liittoutuneiden koneiden laadullinen kehitys, elektronisen vastatoiminnan kehittäminen ja lentäjien hyvä koulutustaso aiheutti pahoja konetappioita Natsi-Saksan Luftwaffelle.
Viitteet
Sacha Modolo
Sacha Modolo (s. 19. kesäkuuta 1987 Conegliano, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Colnago-CSF Inox / Bardiani Valvole-CSF Inox -tallissa, jota hän edusti vuodet 2010–2013. Kausilla 2014–2017 hän ajoi Lampre / UAE Abu Dhabi -joukkueessa ja vuodesta 2018 EF Education Firstiä. Hän voitti 13. ja 17. etapin Italian ympäriajossa 2015.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Marcel Moore
Marcel Moore (s. 1. lokakuuta 1994) on suomalainen koripalloilija.
PJ Warriorsin kasvatti Moore edusti kasvattajaseuransa ja Visa-Basketin nuorisojoukkueita A-nuoriin asti. Kaudella 2012–2013 hän pelasi A-nuorten SM-sarjassa kovalla, yli 30 pisteen koko kauden keskiarvolla. Yksittäisen ottelun piste-ennätyksekseen Moore teki samassa sarjassa äärimmäisen harvinaisen lukeman, 71 pistettä. Moore pelasi myös Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2013–2014 Moore pelasi yhdysvaltalaisessa Victory Rock Prepin high schoolissa. Osan kaudesta hän kärsi loukkaantumisesta. Kauden jälkeen Moorelle tarjottiin stipendiä floridalaisesta Junior Collegesta, mutta elämäntilanteestaan johtuen tämä palasi Suomeen. Kesällä pelattujen alle 20-vuotiaiden B-divisioonan EM-kilpailujen jälkeen usea Korisliigaseura osoitti kiinnostusta Moorea kohtaan, ja tämä valitsi hyvämaineisena pitämänsä Joensuun Katajan, jonka kanssa syntyi yksivuotinen sopimus.
Katajassa Moore pelasi Korisliigan lisäksi EuroChallengea. Suuria muutoksia edelliskauteen nähden kokenut Kataja yllätti asiantuntijat ja voitti seuran historian ensimmäisen koripallon Suomen mestaruuden.
Syyskuussa 2015 Moore siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Helsinki Seagullsiin.Mooren isä Jonathan Moore on yhdysvaltalaissyntyinen, sittemmin suomalaistunut ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija, joka on eräs Korisliigan historian menestyksekkäimmistä ulkomaalaispelaajista.
Jouko Färd
Jouko Färd on suomalainen opettaja, toimittaja ja urheiluselostaja. Färd aloitti työnsä Yleisradion uutisavustajana opettajantyönsä ohessa vuonna 1969. Sittemmin hän toimi Ylen radiotoimittajana ja selostajana vuoteen 2017 saakka. Färd teki juttuja ja uutisia muun muassa ohjelmiin kuukauden urheilija, aamun pulssi, perjantaipaketti, lomaradio, lauantairastit ja teki otteluselostuksia. Ylen ulkopuolella Färd on kirjoittanut juttuja lehtiin Porin Lehti, Porin Sanomat, Uusi Aika, Uusi Suomi, Iltalehti sekä useisiin urheilun erikoisjulkaisuihin. Färd oli myös Yleisradion tv-selostaja Moskovan olympiakisoissa 1980. Opettajana Jouko Färd toimi vuosina 1968–2004.
Vuonna 2008 Jouko Färd sai urastaan selostajana Pekka Tiilikaisen rahaston tunnustuspalkinnon. Vuonna 2015 Suomen jääkiekkojournalistit palkitsivat Färdin Pentti Lindegren -elämäntyöpalkinnolla.
Harijs Vītoliņš
Harijs Vītoliņš (s. 30. huhtikuuta 1968 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä.
Vuosina 1986–1991 Vitolins pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa Dinamo Rigan joukkueessa. Hänet varattiin NHLaan ensimmäisen kerran vuoden 1988 draftin 9. kierroksella Montreal Canadiensin toimesta, mutta tämä varaus ei kuitenkaan koskaan johtanut sopimukseen, joten Vitolinsh palautui uudelleen varattavaksi. Winnipeg Jets varasi sitten hänet vuoden 1993 draftin 9. kierroksella numerolla 228. Vitolinsh oli aloittanut kauden 1992–1993 Sveitsissä NLA-liigan Churissa ja siirtynyt sieltä keväällä Pohjois-Amerikkaan pelaten muutaman pelin CoHL:n Thunder Bayssa ja AHL:n New Havenissa.
NHL-varauksen jälkeen Vitolins teki sopimuksen Winnipeg Jetsin kanssa mutta pelasi suurimman osan kaudesta AHL:ssa Monctonin riveissä. Pelejä "ylhäällä" NHL-joukkueessa kertyi tilille vain kahdeksan kappaletta eikä niissä kirjattu hänen tililleen ensimmäistäkään tehopistettä.
Pohjois-Amerikasta Vitolins palasi ensin vuodeksi Sveitsiin Rapperswilin joukkueeseen ja tämän jälkeen Ruotsiin Rögleen.
Röglen pudottua pelaamaan Ruotsin 2. tasolle Vitolins palasi takaisin Sveitsiin ja Churiin. Churin paidassa hän pelasi viisi kautta NLA:ssa ennen siirtymistään NLB:n Thurgaun riveihin. Thurgaussa hän pelasi kolme kautta ennen kuin lopetti ammattilaisuransa. Viiden vuoden pelaamattomuuden jälkeen Vitolins palasi vielä kerran aktiivipelaajaksi, Latvian 2. tasolle HK Kurbadsin joukkueeseen.
Ensimmäiset maajoukkuepelinsä Vitolins pelasi Neuvostoliiton joukkueessa vuoden 1988 U20 MM-kisoissa. Latvian itsenäistyttyä sen maajoukkue joutui aloittamaan C-sarjasta muiden entisten neuvostotasavaltojen tavoin. Vitolins pelasi ensimmäiset aikuisten kisansa C-sarjan MM-turnauksessa vuonna 1993. 1994 kisoihin häntä ei valittu maajoukkueeseen, mutta vuodesta 1995 alkaen Vitolins kuului Latvian maajoukkueen vakiokalustoon aina vuoteen 2002 asti. 2000 ja 2001 MM-turnauksissa sekä vuoden 2002 Olympiaturnauksessa Vitolins oli Latvian joukkueen kapteeni.
Maajoukkuetilastot
Vuoden 2005 Olympiakarsinnoissa sekä 2005 MM-turnauksessa Vitolins debytoi maajoukkueen apuvalmentajana. Latvian maajoukkueen apuvalmentajana Vitolins toimi aina vuoden 2011 kisoihin asti. Vuosina 2005–2008 Vitolins toimi maajoukkuetehtävien ohella Sveitsin nelostasolla pelanneen Pikes Oberthurgaun joukkueen päävalmentajana.
2008 syksyllä Vitolins valittiin KHL-liigan HK MVD:n päävalmentajana toimineen Olegs Znaroksin apulaiseksi. Kahden kauden jälkeen HK MVD fuusioitui OHK Dynamo Moskovan kanssa ja parivaljakko jatkoi valmennustaan sen puitteissa. Znaroksin siirryttyä päätoimiseksi Venäjän maajoukkueen valmentajaksi, hän valitsi Vitolinsin apulaisekseen myös sinne. Tämän ohella Vitolins peri Dynamon päävalmentajan paikan kaudelle 2014–2015.
Espanjanrusakko
Espanjanrusakko ("Lepus castroviejoi") on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan vain Pohjois-Espanjassa Kantabrian vuorilla.
Korsikanrusakko
Korsikanrusakko ("Lepus corsicanus") on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan Italiassa, mutta tarkkaa levinneisyyttä ei tunneta. Korsikalle laji levisi ihmisen mukana 1300-1600-luvulla.
Austin Allegro
Austin Allegro on brittiläinen henkilöautomalli, jota valmisti British Leyland vuosina 1973–1983. Etuvetoinen, keskikokoinen auto noudatti pääsuunnittelija Alec Issigonisin Minissä esittelemiä uutuusperiaatteita: moottori oli poikittain edessä, vaihteisto sen alla ja Allegron jousitus oli brittiläisen Hydrolastic-jousituksen kehittyneempi muoto Hydragas, jossa nesteen jousitusaineena korvasi kaasu. Korimalleina olivat sedan ja farmari.
Austin Allegron muotoilu herätti kummastusta, erityisesti sen neliömäisen ja pyöreän väliltä oleva ohjauspyörän muoto. Ratti korvattiinkin pyöreällä vuonna 1975 esitellyssä Allegro Series 2:ssa, joka tarjosi myös taakse lisää jalkatilaa ja kiinteämmän jousituksen. Kolmas facelift, Allegro Series 3, esiteltiin 1979 ja sisälsi muutoksia ulkonäköön ja sisustukseen sekä aiempaa pienemmän 1,0-litraisen moottorivaihtoehdon.
Austin Allegrosta tuli saman yhtiön toisen 1970-luvun automallin, takavetoisen Morris Marinan ohella symboli Britannian autoteollisuuden heikosta tilasta. Allegron pulleita muotoja pidettiin rumina, valmistuslaatua heikkona, ajokäytöstä epävakaana ja koko konseptia heikosti kilpailukykyisenä muualla kuin kotimaassaan.
Allegron valmistusvuosina British Leylandia vaivasivat monet työtaistelut, jotka osaltaan muuttivat koko teollisuudenalan Britanniassa kannattamattomaksi. Samaan aikaan saksalaiset ja japanilaiset autonvalmistajat toivat markkinoille uusia kilpailukykyisempiä automalleja kuten Volkswagen Golf ja toisen sukupolven Toyota Corolla.
British Leylandin luksusmerkki Vanden Plas esitteli 1974 Allegrosta ylellisemmin varustellun version Vanden Plas Princess 1500, jota valmistettiin vuoteen 1980 saakka. Italiassa Allegroa valmistettiin Milanossa nimellä Innocenti Regent. Allegroa valmistettiin myös Belgian Seneffessä.
Austin Allegro tuli Suomessa myyntiin vuonna 1974 ja se korvasi kymmenkunta vuotta vanhan Austin 1100/1300-mallisarjan. Edeltäjään verrattuna kori oli täysin uusi, mutta tekniikka periytyi suurelta osin vanhoista malleista. Korin muotoilusta huolimatta autosta puuttui monikäyttömahdollisuus, joka löytyi esimerkiksi samoihin aikoihin markkinoille tulleesta Volkswagen Golfista. Tekniikan Maailma -lehden koeajajat moittivat Allegron heikkoa viimeistelyä, melko voimakasta melua ja pomppivaa jousitusta. Tuulilasi-lehden kestotestissä Allegro menestyi varsin kehnosti, mitä kuvasti testiryhmän toteamus "ei kilometriäkään ilman vikoja". Myyntihinnaltaan Austin Allegro oli kuitenkin kilpailukykyinen – samassa hintaluokassa kuin esimerkiksi Fiat 128 – ja meni kaupaksi kohtalaisesti. Vuoden 1979 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli runsaat 2 500 Austin Allegroa.
Michael Hadschieff
Michael Florian Hadschieff (s. 5. lokakuuta 1963 Innsbruck) on itävaltalainen pikaluistelun olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 1 500 metrin maailmancupin voittaja. Hän edusti UE Innsbruck -seuraa.
Hadschieff saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 13.56,11 ja pronssia 1 500 metrillä ajalla 1.52,31 sekä sijoittui viidenneksi 5 000 metrillä ja kuudenneksi 1 000 metrillä. Hän oli olympialaisten 10 000 metrillä lisäksi viides Sarajevossa 1984, kuudes Albertvillessä 1992 ja yhdeksäs Lillehammerissa 1994. 5 000 metrillä hän sijoittui yhdeksänneksi 1994 ja kymmenenneksi 1992.
Hadschieff saavutti Yleisluistelun MM-kilpailuissa pronssia Heerenveenissä 1987. Hän sijoittui lisäksi neljänneksi 1988, viidenneksi 1984 ja 1985, kuudenneksi 1986, seitsemänneksi 1990 ja yhdeksänneksi 1989. EM-kilpailuissa hän sai hopeaa Trondheimissa 1987 sekä sijoittui neljänneksi 1988, kuudenneksi 1986 ja 1990 sekä seitsemänneksi 1992.
Hadschieff voitti 1 500 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1985–1986 ja 1988–1989, sijoittui toiseksi 1986–1987 ja 1987–1988 sekä kolmanneksi 1989–1990. Yhdistetyssä 5 000 ja 10 000 metrin cupissa hän oli toinen kaudella 1986–1987. Hän voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua 1 500 metrillä ja yhden 5 000 metrillä. Itävallan-mestaruuksia hän voitti kahdeksan yleisluistelussa, kuusi sprinttiluistelussa, kaksi 500 metrillä sekä yhden 1 000, 1 500 ja 3 000 metrillä.
Hadschieff lopetti urheilu-uransa 1994 ja on sittemmin työskennellyt liikealalla, muun muassa urheiluvarusteita valmistavan Puman palveluksessa. Hän on myös neuvonut muita urheilijoita.
Jan Ykema
Jan Jelle Ykema (s. 18. huhtikuuta 1963 Harlingen, Friisinmaa) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti.
Ykema saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 500 metrillä ajalla 36,76. Sarajevossa 1984 hän oli samalla matkalla neljästoista ja 1 000 metrillä 20:s. Hän sijoittui sprintti-MM-kilpailuissa kuudenneksi 1988 ja 12:nneksi 1989. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 1 000 metrillä kolmas kaudella 1987–1988 sekä 500 metrillä neljäs kausilla 1986–1987 ja 1987–1988. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 500 metrillä ja yhden 1 000 metrillä. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi.
Ykema voitti Alankomaiden-mestaruuden sprinttiluistelussa 1982, 1987 ja 1988, 1 000 metrillä 1988 ja 1989 sekä 500 metrillä 1989. Hän sai Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa lisäksi kaksi hopeamitalia ja yhden pronssin.
Lopetettuaan luistelu-uransa Ykema aloitti työt kiinteistöalalla. Hän kärsi urheilu-uransa jälkeen lähes 15 vuoden ajan kokaiiniriippuvuudesta. Hän palasi pikaluistelun pariin 2008 aloittaessaan apuvalmentajan työt pienessä alankomaalaisessa ammattilaisseura APPM:ssä.
Lázaro Cárdenas
Lázaro Cárdenas del Río (1895–1970) oli Meksikon presidentti vuosina 1934–1940. Cárdenas kohosi Meksikon vallankumousarmeijan kenraaliksi ja sai kotivaltionsa Michoacánin kuvernöörinviran. Hän oli 1920-luvun lopulta alkaen keskeinen poliitikko maan johtavan "kansallisen vallankumouspuolueen" toiminnassa. Cárdenas kehitti siitä Meksikon vallankumouspuolueen (PRM), myöhemmin Partido Revolucionario Institucional PRI.
Presidentin tehtävässä Cárdenas toteutti kunnianhimoisen kuusivuotisen ohjelman maaseudun kehittämiseksi. Tilattomille jaettiin maata, talonpojille järjestettiin mahdollisuus luottoihin ja edistettiin kylien osuustoimintaa ("éjido-yhteisöt"). Ohjelmaan sisältyneet öljy-yhtiöiden kansallistamiset ja muu ulkomaisen omaisuuden valtiollistaminen aiheuttivat Cárdenasille vaikeuksia.
EHF Challenge Cup
EHF Challenge Cup on käsipalloturnaus, jonka järjestää vuosittain Euroopan käsipalloliitto. Turnaus on pelattu kaudesta 1993-1994 lähtien. Ennen kautta 1999-2000 kilpailu oli nimeltään EHF City Cup. EHF:n maaranking ratkaisee, mitkä joukkueet pääsevät turnaukseen ja millä kierroksella ne aloittavat. Turnauksen menestynein seura on romanialainen CS Caraș - Severin Reșița, jolla on 3 mestaruutta.
Lähde:
Pohjaslahden kirkko
Pohjaslahden kirkko on vuonna 1931 valmistunut Kauno Kallion suunnittelema rapattu satulakattoinen tiilinen päätytornillinen pitkäkirkko Mänttä-Vilppulan Pohjaslahdella. Kirkon vihki käyttöön piispa Jaakko Gummerus 17. heinäkuuta 1932.
Rakennus edustaa 1920-luvun klassisismia. Sen alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi ja kapeampi suorakulmainen sakasti. Runkohuoneen levyinen viistolappeisena portaittain kapeneva torni päättyy satulakattoon, eteiset ovat tornin ja runkohuoneen yhtymäkohdassa molemmin puolin rakennusta. Torniosassa on sekä seurakuntasali, lehteri ja kerhotila että varsinainen kellotapuli, jonka kellot ovat vuodelta 1931. Kirkon tukirakenteina ovat betonipalkistot, jotka myös kannattavat kirkkosalin puista tasakattoa. Kirkkoa on korjattu 1958 ja 1962-1964, sen pinta-ala on 386 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 400 hengelle. Kirkon 10 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1944, alttaritaulun "Jeesus opetuslapsineen Getsemanessa" on maalannut Urho Lehtinen vuonna 1932. Pohjaslahden kirkko on suojeltu kirkkohallituksen päätöksellä 1.4.2003.
Tehuantepecinjänis
Tehuantepecinjänis ("Lepus flavigularis") on keskikokoinen jänislaji. Se muistuttaa ulkonäöltään antilooppijänistä ja valkokylkijänistä. Vatma erotustuntomerkki on päälaen yli korvien takaa kulkeva musta raita. Tehuantepecinjänistä tavataan vain Meksikossa Oaxacan alueella. Se on elänyt Tehuantepecinlahden pohjoispuolen suolalammikoiden rantakasvillisuudessa, mutta laajeneva maanviljelys on tuhonnut sen luontaista elinympäristöä.
Tehuantepecinjäniksen kanta on pienentynyt nopeasti osaksi tuntemattomista syistä, ja jäljellä on enää alle tuhat yksilöä.
Värtsilän kirkko
Värtsilän kirkko on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema puusta vuonna 1950 rakennettu torniton pitkäkirkko Tohmajärven Värtsilässä. Suorakaiteen muotoisen kirkon päädyssä on runkohuonetta matalampi ja kapeampi sakasti ja sivulla seurakuntasalisiipi. Seinät ovat matalat ja ulkokatteena oleva satulakatto on jyrkkälappeinen. Sisällä on puinen taitekatto. Erillinen kellotapuli rakennettiin 1950, sen kellot ovat vuosilta 1868 ja 1949. Kirkkoa on korjattu 1956 ja 1967, sen pinta-ala on 270 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 300 hengelle. Kirkon 12 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1952. Alttaritaulu "Ristiinnaulittu" on tuntemattoman venäläisen taiteilijan maalaama, se on tuotu sodassa tuhoutuneesta entisen Värtsilän kirkosta. Toisen alttaritaulun "Passio" on maalannut Seppo Näätänen 1952. Myös kirkkosalin kattokruunut on tuotu entisen Värtsilän kirkosta.
Elohopea(II)fluoridi
Elohopea(II)fluoridi (HgF) on elohopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä fluorauskemikaalina ja erikoislasien valmistukseen. Elohopea muodostaa myös toisen fluoridin, elohopea(I)fluoridin.
Huoneenlämpötilassa elohopea(II)fluoridi on valkoista, hygroskooppista ja ilmankosteuden vuoksi helposti kellertyvää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja kiderakenne muistuttaa kalsiumfluoridin rakennetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (HgF·2HO). Yhdiste liukenee veteen ja reagoi vedessä muodostaen HgF-ionin. Orgaanisiin liuottimiin elohopea(II)fluoridi ei liukene.
Elohopea(II)fluoridia voidaan valmistaa fluorin ja elohopea(II)kloridin tai elohopea(II)bromidin välisellä reaktiolla 100–150 °C:n lämpötilassa. Toinen yleisesti käytetty tapa on vetyfluoridin ja elohopea(II)kloridin tai -oksidin reaktio. Sitä muodostuu myös elohopea(I)fluoridista kuumennettaessa fluorin läsnä ollessa.
Elohopea(II)fluoridia voidaan käyttää hyvin selektiivisenä fluoraavana reagenssina esimerkiksi alkeenien fluorauksessa ja aromaattisten yhdisteiden fotokemiallisissa fluorauksissa. Sitä on myös käytetty optisen fluoridilasin ja valokuitujen valmistukseen. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi elohopea(II)fluoridin käyttöä on pyritty korvaamaan muillä yhdisteillä.
Here with Me (Didon kappale)
Here with Me on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Didon kappale. Sen julkaisi BMG Rights Management artistin No Angel-debyyttialbumilta. Kappale kertoo hänen silloisesta poikaystävästään Bob Pagestä.
Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä 17. toukokuuta 1999, mutta ei julkaistu Isossa-Britanniassa muuta kuin vasta helmikuussa 2001, jossa se julkaistiin joulukuussa 2000 tapahtuneen, maailmanlaajuisesti menestyneen "Thank Youn" julkaisun jälkeen. Kappale saavutti Britannian singlelistan neljännen sijan sekä pääsi viiden parhaan joukkon myös Ranskassa, Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Britanniassa tämä oli artistin toinen peräkkäinen viiden parhaan joukkoon päässyt single Eminemin kanssa esitetyn "Stanin" jälkeen. Australiassa kappale saavutti HitSeekers Chartin ensimmäisen sijan tehtyään live-esityksen vuoden 2001 ARIA Awardsissa.
Kappaletta käytettiin televisiosarja Roswellin tunnuskappaleena. Vuonna 2007 Dido julkaisi kappaleesta pidennetyn remix-version, jolla vierailee myös Enya.
Tu es foutu
Tu es foutu (Suomeksi: "Sinä olet pulassa") on italialaisen laulaja-lauluntekijä In-Gridin kappale. Sen julkaisi Universal Music Group artistin debyyttisinglenä kesäkuussa 2002 hänen Rendez-vous-debyyttistudioalbumilta.
Kappaleesta julkaistiin Yhdysvalloissa, Australiassa, Isossa-Britanniassa ja monissa muissa valtioissa myös englanninkielinen versio nimeltään "You Promised Me". "Tu es foutu" on In-Gridin tähän mennessä maailmanlaajuisesti menestynein single, sijoituttuaan kymmenen parhaan joukkoon monissa Euroopan ja Oseanian valtioissa.
Pon de Floor
Pon de Floor on brittiläis-yhdysvaltalaisen DJ-duo Major Lazerin kappale. Kappaleen julkaisivat Mad Decent ja Downtown Records Major Lazerin toisena singlenä heidän Guns Don't Kill People... Lazers Do-debyyttistudioalbumilta. Duo sekä sanoitti että tuotti kappaleen yhdessä Afrojackin kanssa, samalla kun Vybz Kartel esittää kappaleen sanat. "Pon de Floor" on dancehall ja baile funk-kappale, joka vastaanotettiin positiivisin vastaanotoin musiikkikriitikkojen keskuudessa. Kappale pääsi listoille Isossa-Britanniassa, jossa se pääsi listan sijalle 125. Eric Wareheim ohjasi kappaleen musiikkivideon. Kappaletta on samplattu Chiddy Bangin kappaleella "Shooter" (2009) ja Beyoncén kappaleella "Run the World (Girls)" (2011).
Eduard Azarjan
Eduard Albertovitš Azarjan (, , 11. syyskuuta 1958 Jerevan, Neuvosto-Armenia, Neuvostoliitto) on armenialainen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija. Hänen isänsä Albert Azarjan oli myös olympiakultamitalisti 1950-luvun Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Uransa jälkeen 1990-luvulla Yhdysvaltoihin siirtynyt Eduard on voimisteluvalmentajana ja kuntoasaliyrittäjänä.
Isä Albertin ohjauksessa jo lapsuudesta asti taitavaksi telinevoimistelijaksi kehittynyt Eduard Azarjanin menestyskausi oli vuosina 1978-1980. Hän nousi pinnalle saavuttamalla vuonna 1978 Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeaa miesten 6-ottelussa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Maailman cupin henkilökohtaisessa kilpailussa ja saavutti hopeaa vuoden 1978 MM-kisoista Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Seuraavan vuoden 1979 parhaina menestyksinä Azarjanilla olivat Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen ja olympialaisten esikisojen eli Spartakiadien 6-ottelun voitot.
Suurin menestys oli vuoden 1980 Moskovan olympialaisten telinevoimistelujoukkueessa saavutettu kultamitali. Henkilökohtaisesti hän sijoittui Moskovan olympialaisten 6-ottelun karsintakierroksella neljänneksi, mutta koska edellä oli kolme neuvostoliittolaista kilpakumppania eli Ditjatin, Andrianov ja tasapisteillä Tkatšev, hän ei päässyt loppukilpailuun.
Azarjan jatkui uraansa Moskovan olympialaisten jälkeen. Vuoden 1981 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän sijoittui vielä 10:ksi miesten 6-ottelussa.
Eduard Azarjan muutti perheineen vuonna 1992 Yhdysvaltoihin. Siellä hän vaimonsa Marinan kanssa on perustanut Etelä-Kalifornian Aliso Viejoon kuntosaliyrityksen. Eduard Azarjan on valmentanut myös amerikkalaisia nuoria voimistelijoita muutettuaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 2002 Azarjaneista tuli Yhdysvaltain kansalaisia.
A Million Voices
A Million Voices () on Polina Gagarinan kappale, jolla hän edusti Venäjää vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Englannin kielellä laulettavan kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Gabriel Alares, Joakim Björnberg, Katrina Noorbergen, Leonid Gutkin ja Vladimir Matetski.
A Million Voices kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jonka se voitti 182 pisteellä selviytyen finaaliin. Finaalissa kappale esitettiin numerolla 25. Se sijoittui finaalin toiseksi 303 pisteellä, joka oli siihen asti Venäjän korkein piste-ennätys.
Golden Boy (kappale)
Golden Boy () on Nadav Guedjin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. 15. maaliskuuta 2015 julkaistun englanniksi laulettavan kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Doron Medalie. Kappaleen kesto on tasan kolme minuuttia.
Golden Boy kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Guedj esiintyi kolmantena ja sijoittui yhdeksänneksi 97 pisteellä.
Adio
Adio () on Knezin esittämä kappale, joka edusti Montenegroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Montenegron kielellä laulettavan kappaleen on säveltänyt vuosina 2004 ja 2012 Serbiaa ja Montenegroa ja Serbiaa Euroviisuissa edustanut sekä vuoden 2008 Euroviisut juontanut Željko Joksimović. Kappaleen ovat sanoittaneet Marina Tucaković ja Dejan Ivanović.
"Adio" kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, josta se selvisi finaaliin vasta maan historian toista kertaa. Finaalissa Knez esiintyi numerolla 16 sijoittuen sijalle 13. Pisteitä kappale sai 44.
Kappaleesta on tehty myös suomen kielinen versio ""Hyvästi"", jonka on suomeksi sanoittanut Kyösti Mäkimattila. Kappale esitettiin vuoden 2015 Seinäjoen Tangomarkkinoiden Kuningasfinaalissa.
Rhythm Inside
Rhythm Inside () on Loïc Nottetin esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Nottetin itsensä säveltämä ja Beverly Jo Scottin sanoittama kappale lauletaan englannin kielellä.
”Rhythm Inside” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui toiseksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Nottet esiintyi numerolla 13 ja sijoittui neljännelle sijalle.
Belgiassa kappale oli listaykkösenä ja Itävallassa singlelistan sijalla kaksi. Suomessa kappale nousi Virallisen latauslistan sijalle 13.
Castelnuovo di Garfagnana
Castelnuovo di Garfagnana on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Se sijaitsee Apuaanisten Alppien juurella ja kuuluu Garfagnanan historialliseen alueeseen. Kunnan läpi virtaa Serchiojoki.
Kunnan nähtävyyksiä ovat keskiaikainen linna "Rocca Ariostesca", jossa toimii myös kotiseutumuseo, sekä keskiaikainen tuomiokirkko "Duomo dei Santi Pietro e Paolo". Molemmat kärsivät huomattavia tuhoja toisessa maailmansodassa, mutta ne on kunnostettu entiselleen.
De la capăt (All Over Again)
De la capăt (All Over Again) () on Voltaj’n esittämä kappale, jolla yhtye edusti Romaniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Kappaleen ovat säveltäneet Călin Gavril Goia, Gabriel Constantin, Adrian Cristescu, Păduraru Silviu-Marian sekä Alstani Victor-Razvan ja sanoittaneet edellä mainittujen lisäksi Monica-Ana Stevens ja Andrei-Madalin Leonte. Kappale lauletaan pääosin romanian kielellä, mutta osa siitä lauletaan myös englanniksi.
"De la capăt" kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Voltaj esitti kappaleen numerolla 20, ja saavutti sijan 15. Kappale kertoo siitä, että romanialaisten lasten vanhemmat joutuvat työskentelemään paljon näkemättä lapsiaan.
One Last Breath
One Last Breath () on Maria Elena Kyriakoun kappale, jolla hän edusti Kreikkaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen ovat säveltäneet Kyriakou itse sekä Efthivoulos Theocharous ja sanoittaneet Vangelis Konstantinidis sekä Evelina Tziora. Kappale lauletaan englannin kielellä.
"One Last Breath" kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Kyriakou esitti kappaleen numerolla 15. Kappale sijoittui 19. sijalle.
Mustajänis
Mustajänis ("Lepus insularis") on keskikokoinen jänislaji. Se painaa noin 2,5 kg. Se on yläpuolelta kiiltävän musta, kyljistään tumman harmaanruskea ja vatsapuolelta tummanruskea. Mustajänistä tavataan vain Espiritu Santo -saarella Kalifornianlahdella. Se muistuttaa paljon mantereella elävää mustahäntäjänistä, mutta kallon rakenteen perusteella on päätetty sen olevan eri laji.
Mustajänisten asuinsaarella ei ole ihmisiä eikä sellaisia petoja jotka söisivät mustajäniksiä. Kissafretti voisi ottaa pienen jäniksen, mutta ne näyttävät keskittyvän jyrsijöiden saalistukseen.
Kemin kaupunginkirjasto
Kemin kaupunginkirjasto sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa. 
Kemin kaupunkiin perustettiin kirjasto vuonna 1879. Varat kirjaston perustamiseen saatiin tanssiaisten ja arpajaisten avulla. Kirjaston ylläpitämiseksi kerättiin lainamaksuja ja annettiin sakkoja myöhässä palautetuille kirjoille. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi Matti Niemelän kartanossa (nyk. Meripuistokatu 29), josta se muutti vuonna 1886 Sauvosaarenkadulle ja vuonna 1896 Lukuhuoneelle (nyk. Sauvosaarenkatu 14).
Vuonna 1954 kirjasto osti silloiseen kymmenen miljoonan markan hintaan tilat osoitteesta Sauvosaarenkatu 11, jossa sijaitsi Kemin historiallinen museo. Tilat alkoivat käydä pian ahtaaksi, ja kirjaston osastoja, kuten lasten- ja musiikkiosastot, siirrettiin muualle. Ensimmäinen kirjastoauto aloitti toimintansa vuonna 1973.
8. joulukuuta 1990 avattiin vihdoin uudet tilat nykyisessä kulttuurikeskuksessa. Kaikki sivukirjastot on lakkautettu.
Vuosina 2012–2013 toteutettiin suuri kirjaston remontti. Silloin lainaustiski sijoitettiin aulaan, lukusaliin rakennettiin esiintymislava, musiikkikirjasto vaihtoi paikkaa ja kirjaston tiloja järjestettiin uudelleen.
I Want Your Love
I Want Your Love on Eduard Romanjutan esittämä kappale, jolla hän edusti Moldovaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa sijalle 11, eikä selviytynyt finaaliin. Kappaleen on sanoittanut ruotsalainen Erik Lewander.
Mantšurianjänis
Mantšurianjänis ("Lepus mandshuricus") on pienikokoinen jänislaji. Sen karva on pitkä, paksu ja pehmeä. Selkä on mustanruskea, muut osat vaaleampia ruskean sävyjä. Talveksi karva muuttuu vaaleammaksi, osalla yksilöistä tuhkanharmaaksi, ja vatsapuolesta tulee lähes valkoinen. Mantšurianjänistä tavataan Mantšurian pohjoisosissa ja mahdollisesti myös Korean puolella.
Kilpirikko
Kilpirikko tai peltirikko ("Darmera peltata") on rikkokasvien heimoon (Saxifragaceae) kuuluva ruohokasvilaji. Nimi "Darmera" tulee 1800-luvulla eläneen berliiniläisen puutarhurin Karl Darmerin mukaan.
Kilpirikko on tyvimukulallinen ruoho. Kukintovanat ilmestyvät ennen lehtiä ja ovat pystyjä, lehdettömiä ja joskus jopa 150 cm korkeita. Niiden pinta on varrellisten rauhasten tai karvojen peittämä. Lehdet sijaitsevat tyviruusukkeena ja ovat korvakkeellisia, ruodillisia, kilpimäisiä ja harvakseltaan varrellisten rauhasien tai rauhaskarvojen peittämiä. Lehden lapa on pyöreähkö, kilpimäinen, sulkasuoninen ja keskustastaan kuppimainen, 6–15-liuskainen. Liuskat ovat epäsäännöllisen sahalaitaisia. Kukinnot ovat enemmän tai vähemmän litteälatvaisia kertoviuhkoja, ja niissä on 60–75 kukkaa. Kukan maljamainen pohjus (hypantio) on kiinnittynyt kokonaan sikiäimeen ja on väriltään vihreä tai vaaleanpunaisen purppurainen. Verholehtiä on viisi, ne ovat saman värisiä kuin hypantio. Valkoisia tai vaaleanpunaisia terälehtiä on viisi. Mesiäiskehrää ei voi nähdä tai sen on hyvin huomaamaton. Heteitä on kymmenen, ja niiden palhot ovat naskalin muotoisia. Sikiäin on kehänpäällinen, kaksilokeroinen, ja emilehdet tyvestään yhteen kasvaneita. Istukka on aksiletyyppinen, mutta näyttää laitaistukalta. Vartaloita on kaksi, samoin luotteja. Hedelmä on tuppilomainen ja kaksinokkainen kota. Siemenet ovat tummanruskeita, monisärmäisiä tai kulmikkaita ja pienikurttuisia.
Kilpirikko on kotoisin Yhdysvaltojen länsiosista.
Kilpirikko on kilpirikkojen ("Darmera") suvun ainoa laji.
Villakarvajänis
Villakarvajänis ("Lepus oiostolus") on keskikokoinen tai suurehko jänislaji. Esiintymisalueen pohjoisosassa villakarvajänikset painavat 2,5–3,0 kilogrammaa, eteläosassa 2,0–2,5 kilogrammaa. Sillä on pitkä, kihara turkki. Villakarvajänistä tavataan vuoristoissa 2 500–5 400 metrin korkeudella Tiibetin, Gansun, Sichuanin, Sikkimin, Nepalin ja Kashmirin alueilla.
Jaakko Pernu
Jaakko Pernu (s. 1958 Kälviä) on suomalainen kuvataiteilija. Hän asuu Oulussa, mutta tekee paljon julkisia teoksia myös Keski-Euroopassa sekä Kanadassa. Hänen teostensa materiaali on usein katoavaa.
Jjimjilbang
Jjimjilbang (, hanja 찜질房) on suuri, sukupuolieroteltu korealainen kylpylä, johon kuuluu muun muassa kuumavesialtaita, suihkuja, korealaisia saunoja ja hierontapöytiä. Koreankielinan sana "Jjimjil" tarjoittaa lämmitystä. Muulla rakennuksessa tai muissa kerroksissa on tavanomaisesti oleskelualueita, snack-baari, lämmitetty ondol-lattia oleskeluun ja nukkumiseen, TV-alue, harjoitteluhuone, jäähuone, lämmitetty suolahuone, PC bang, noraebang ja nukkumisalue punkkien tai mattojen kanssa. Jjimjilbangeissa on monesti erilämpöisiä huoneita jokaiselle käyttäjälle sopivassa lämpötilassa. Seiniä koristavat erilaiset puut, mineraalit, kiteet, kivet ja metallit.
Monet jjimjilbangit ovat auki 24 tuntia vuorokaudessa, ja ne ovat suosittu viikonlopunviettopaikka korealaisille perheille. Hinta on noin 6 000–10 000 Etelä-Korean wonina, ja kävijä voi nukkua jjimjilbangissa yön yli ja nauttia kylpylästä ja saunoista.
Amy Johnson
Amy Johnson (1. heinäkuuta 1903 – 5. tammikuuta 1941) oli brittiläinen lentäjä, joka tuli kuuluisaksi 1930-luvun pitkistä yksinlentomatkoista. Vuonna 1930 hän yritti rikkoa yksinlennon pituusennätyksen lentämällä Englannista Australiaan. Yritys jäi kesken, mutta kuuden vuorokauden lento Karachiin rikkoi aiemman ennätyksen. Vuonna 1932 hän lensi yksinlennon Lontoosta Kapkaupunkiin ja vuonna 1936 saman matkan edestakaisin.
Johnson sai surmansa 37-vuotiaana lento-onnettomuudessa lähellä Oxfordia 5. tammikuuta 1941.
Filosofia (albumi)
Filosofia on filosofi Esa Saarisen musiikkialbumi vuodelta 1984. Saarisen mukaan hänen kiinnostus musiikin tekemiseen heräsi M. A. Nummisen kanssa tehdyn "Terässinfonia"-kirjan julkistamistilaisuudessa, jossa hän räppäsi kirjan tekstejä yhtyeen säestyksellä. Saarisen oli aluksi tarkoitus sanoittaa Ralf Örnin sävellyksiin, mutta Örn innostui hänen äänestään ja he tekivät yhteistyössä aluksi singlen "Poikarakkaus" ja myöhemmin albumin "Filosofia". Vaikka kappale "Poikarakkaus" herätti huomiota ja kiitosta, albumi sai huonon vastaanoton, jonka vuoksi Saarinen ei jatkanut musiikin parissa.
HMS Regulus (1910)
HMS Regulus (runkonumerot 49 ja V49) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1910 ja se liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 22. elokuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V49, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 5. toukokuuta 1944 ja se romutettiin 1957.
Kitinojan kyläkirkko
Kitinojan kyläkirkko on arkkitehti Kauno Kallion suunnittelema vuonna 1952 rakennettu pitkäkirkko Seinäjoen Ylistaron Kitinojalla. Kirkon ja sen yhteydessä olevan hautausmaan omistaa Kitinojan kyläkirkkoyhdistys, Seinäjoen seurakunta vuokraa kirkkoa. Satulakattoisen suorakaiteen muotoisen kirkon päädyssä on kattoratsastaja ja toisella pitkällä sivulla suorakaiteinen kylkiäinen. Ikkunat ovat kapeat ja suorakulmaiset. Kirkkoa on korjattu 1977, siellä on istumapaikkoja 250 hengelle. Kirkon urut on valmistanut Urkurakentamo Tuomi 1969. Kirkon yhteydessä on seurakuntasali ja keittiö. Kirkko on suosittu kuorojen ja orkesterien äänityspaikka, koska siinä on hyvä akustiikka.
Regulus (täsmennyssivu)
Regulus voi tarkoittaa seuraavia:
Ranskan avoin tennisturnaus 2015 – naisten kaksinpeli
Marija Šarapova oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi neljännen kierroksen ottelunsa.
Naisten kaksinpeliturnauksen voitti Serena Williams, joka päihitti loppuottelussa Lucie Šafářován. Williams oli voittanut Ranskan avoimet kaksi kertaa aiemmin.
 Sara Errani 
 Svetlana Kuznetsova
 Elina Svitolina 
 Sabine Lisicki
 Garbiñe Muguruza 
 Barbora Strýcová
 Timea Bacsinszky 
 Peng Shuai 
 Jelena Janković 
 Samantha Stosur
 Viktoryja Azarenka 
 Flavia Pennetta
 Alizé Cornet 
 Irina-Camelia Begu 
 Caroline Garcia
 Zarïna Dïas
Ranskan avoin tennisturnaus 2015 – miesten kaksinpeli
Rafael Nadal oli turnauksen viisinkertainen puolustava mestari. Hän hävisi tänä vuonna puolivälierissä Novak Đokovićille.
Miesten kaksinpeliturnauksen voitti Stanislas Wawrinka, joka päihitti loppuottelussa Novak Đokovićin. Tämä oli Wawrinkan ensimmäinen Ranskan avointen voitto ja uran toinen Grand Slam -voitto.
 David Goffin "(3. kierros)"
 Tommy Robredo "(2. kierros)"
 Roberto Bautista Agut "(2. kierros)"
 Richard Gasquet "(4. kierros)"
 Pablo Cuevas "(3. kierros)"
 Philipp Kohlschreiber "(2. kierros)"
 Leonardo Mayer "(3. kierros)"
 Ernests Gulbis "(2. kierros)"
 Ivo Karlović "(1. kierros)"
 Guillermo García-López "(1. kierros)"
 Bernard Tomic "(2. kierros)"
 Fabio Fognini "(2. kierros)"
 Nick Kyrgios "(3. kierros)
 Adrian Mannarino "(1. kierros)"
 Viktor Troicki "(2. kierros)"
 Fernando Verdasco "(2. kierros)"
Ranskan avoin tennisturnaus 2015
Vuoden 2015 Ranskan avoin tennisturnaus pelattiin 24. toukokuuta – 7. kesäkuuta 2015 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 114. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus. Naisten kaksinpelin puolustava mestari oli Marija Šarapova, ja miesten Rafael Nadal, joka oli voittanut turnauksen viidellä viimeisimmällä kerralla.
Naisten kaksinpeliturnauksen voitti Serena Williams, joka päihitti loppuottelussa Lucie Šafářován. Williams oli voittanut Ranskan avoimet kaksi kertaa aiemmin. Miesten kaksinpeliturnauksen voitti Stanislas Wawrinka, joka päihitti loppuottelussa Novak Đokovićin. Tämä oli Wawrinkan ensimmäinen Ranskan avointen voitto ja uran toinen Grand Slam -voitto.
HMS Arcturus (1909)
HMS Arcturus (runkonumerot 44 ja V44) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Götaverkeniltä. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1909 ja se liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V44, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940 ja se romutettiin 1951.
HMS Antares (1909)
HMS Antares (runkonumerot 43 ja V43) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Götaverkeniltä. Alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1909 ja se liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V43, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja se romutettiin 1951.
HMS Altair (1909)
HMS Altair (runkonumerot 45 ja V45) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 5. kesäkuuta 1909 ja se liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 6. lokakuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V45, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja se romutettiin 1951.
HMS Argo (1909)
HMS Argo (runkonumerot 46 ja V46) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1909 ja se liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 16. lokakuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V46, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940 ja se romutettiin 1947.
Ylisen kirkko
Ylisen kirkko on arkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema vuonna 1921 alun perin viljamakasiiniksi kivestä ja betonista tehty rakennus Ylöjärvellä Pirkanmaan sairaanhoitopiirin omistaman Ylisen kuntoutuskeskuksen yhteydessä. Kirkoksi sen vihki 25. elokuuta 1963 tuomiorovasti Oskar Paarma avustajineen. Kirkon yhteyteen rakennettiin kellotapuli 1965, sen kello on Ylisen kartanon vanha vellikello. Kirkon pinta-ala on 68 neliötä ja istumapaikkoja siellä on 70 hengelle. Kirkon alttaritaulu "Karitsat" on kivimosaiikkitaiteilija Ritva Luukkasen vuonna 2008 valmistama.
HMS Polaris (1909)
HMS Polaris (runkonumerot 47 ja V47) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1909 ja se liitettiin laivastoon 13. toukokuuta 1910.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V47, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja se romutettiin 19471.
HMS Perseus (1910)
HMS Perseus (runkonumerot 48 ja V48) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 6. huhtikuuta 1910 ja se liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 22. kesäkuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja se romutettiin 1957.
HMS Rigel (1910)
HMS Rigel (runkonumerot 50 ja V51) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1910 ja se liitettiin laivastoon neljä kuukautta myöhemmin 10. lokakuuta.
Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V48, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 24. maaliskuuta 1944 ja se romutettiin 1949.
Gaetano Mosca
Gaetano Mosca (1858–1941) oli italialainen juristi ja yhteiskuntatieteilijä. Hän kuuluu politiikan tutkimuksen uranuurtajiin. Häntä pidetään yhteiskunnallisen eliittiteorian luojana yhdessä maanmiehensä Vilfredo Pareton kanssa.
Mosca opetti valtio-oikeutta Palermossa 1885–1888, Torinossa 1896–1923 sekä Roomassa 1888–1896 ja 1923–1933. Samalla hän toimi kansanedustajana 1908–1918 ja ministerinä 1914–1916. Hänet nimitettiin vuonna 1919 Italian senaatin elinikäiseksi jäseneksi. Teoksessaan "Elementi di scienza politica" (1895) hän kehitteli teoriaa, jonka mukaan kaikissa yhteiskunnissa on vain kaksi luokkaa, hallitseva vähemmistö ja hallittujen enemmistö. Moscan teoriaa pidettiin myös fasismin perusteluna, vaikka hän vastusti sekä Mussolinia että Hitleriä.
Korisliiga-kauden 2015–2016 kokoonpanot
Bisons luopui talousvaikeuksien vuoksi helmikuussa 2016 valtaosasta avainpelaajiaan, joista osa siirtyi muihin Korisliigan joukkueisiin (Mikko Koivisto Karhuun ja Ilari Seppälä Kouvoihin), ja hankki tilalle halvempia pelaajia.
Alex Vaenerberg aloitti kauden Tampereen Pyrinnössä ja siirtyi Vilppaaseen helmikuussa 2016 loppukaudeksi vuokrasopimuksella.
Alex Vaenerberg aloitti kauden Pyrinnössä ja siirtyi helmikuussa 2016 loppukaudeksi vuokrasopimuksella Salon Vilppaaseen.
Heike Warnicke
Heike Sinaki (ent. Warnicke, o.s. Schalling, s. 1. kesäkuuta 1966 Weimar, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen pikaluistelija, joka aktiiviurallaan edusti myös DDR:ää. Hän on olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 3 000 & 5 000 metrin maailmancupin kokonaisvoittaja. Hän edusti ESC Erfurtia.
Warnicke saavutti Albertvillen olympialaisissa 1992 hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.22,88 ja 5 000 metrillä ajalla 7.37,59 sekä sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Lillehammerissa 1994 hän oli 3 000 metrillä 15:s ja 1 500 metrillä 26:s, Naganossa 1998 5 000 metrillä 14:s.
Warnicke saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa 1991 ja pronssia 1993, sijoittui viidenneksi 1990, 1992 ja 1995, kuudenneksi 1985, kahdeksanneksi 1987 ja 1989, kymmenenneksi 1996 sekä 11:nneksi 1994. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä neljäs 1997 ja seitsemäs 1996.
Warnicke sai EM-kilpailuissa hopeaa 1991 ja 1993 sekä pronssia 1990 ja 1992. Lisäksi hän oli viides 1987, kuudes 1989 sekä yhdeksäs 1994 ja 1996.
Warnicke voitti yhdistetyn 3 000 ja 5 000 metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1988–1989 ja 1990–1991, sijoittui toiseksi kaudella 1992–1993 sekä kolmanneksi kausilla 1989–1990 ja 1991–1992. 1 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas kaudella 1992–1993. Hän voitti yhteensä viisi maailmancupin osakilpailua 3 000 metrillä. Lisäksi hän sijoittui eri matkoilla kaikkiaan 18 kertaa toiseksi ja 16 kertaa kolmanneksi.
Kotimaansa mestaruuskilpailuissa hän sai yhdeksän kultaa, 16 hopeaa ja kolme pronssia.
Hän muutti vuonna 1999 Kaliforniaan puolisonsa George Sinakin kanssa.
Saapashousut
Saapashousut (puhekielessä pussihousut) ovat erityisesti saappaiden kanssa käytettäväksi tarkoitettu housutyyppi, jonka lahkeet ovat alaosasta kapeammat ja reisien kohdalta sivulle päin pussimaisesti levenevät. Lahkeensuita voidaan lisäksi kuroa erityisillä lahkeenpitimillä. Lahkeensuissa voi olla jalan alle pujotettavat lenkit. Toisinaan saapashousujen takamus ja/tai polvet on vahvistettu nahkapaikoin.
Saapashousut toimivat sotilaiden arvoaseman toissijaisina tunnuksina osana univormua erottuessaan suorista housuista. Suomen puolustusvoimien 1930-1950-luvuilla käyttämään kenttäpukuun m/36 kuuluivat saapashousut ratsastavilla aselajeilla sekä upseeristolla ja kanta-aliupseereilla miehistön käyttäessä suoria housuja.
Saapashousut saattoivat Suomessa kuulua ajurien, vielä taksiautoilijoidenkin asuun 1920-luvulla.
Saapashousujen materiaali on vaihdellut ajankohdan ja valmistajan mukaan. Suomessa materiaalina on käytetty ainakin puuvillaa, villaa (kuten sarkaa), diagonaalia, teryleeniä ja kreppinylonia.
Aleksandr Tkatšev
Aleksandr Vasiljevitš Tkatšev (, 4. marraskuuta 1957 Semiluki, Voronežin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija.
Aleksandr Tkatšev kehittyi telinevoimistelijaksi 1960-luvun mestarivoimistelijan Mihail Voroninin opissa. Hän saavutti urallaan kaksi olympiakultaa ja yhden hopean Moskovan olympiakisoissa 1980. MM-kisoissa hän saavutti kaikkiaan kolme mestaruutta, kolme hopeaa ja kolme pronssia vuosina 1978–1981. Lisäksi hän saavutti kaksi kertaa Neuvostoliiton 6-ottelumestaruuden vuosina 1980 ja 1981 sekä seitsemän telinekohtaista mestaruutta. EM-kisoissa Tkatšev saavutti henkilökohtaisen 6-ottelumestaruuden vuonna 1981. Lisäksi hän saavutti kolme lajikohtaista mestaruutta vuosina 1977–1981, viisi EM-hopeaa sekä kaksi EM-pronssia. Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeamitaleja tuli kaikkiaan viisi ja pronsseja kolme.
Ohessa Aleksandr Tkatševin telinevoimistelumenestys taulukkomuodossa:
I Can’t Stop Drinking About You
I Can't Stop Drinking About You on yhdysvaltalaisartisti Bebe Rexhan debyyttisingle hänen I Don't Wanna Grow Up-EP:ltä. Sanoiltaan kappale käsittää laulajan surua ja vihaa avioeron aiheuttamasta runsaasta juopottelusta. Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat Rexhan sanoja sekä instrumentaalisuutta kappaleella. Kappale ei ole päässyt Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listalle, mutta se on päässyt Bubbling Under-listan sijalle viisitoista, joka toimii 25 kappaleen laajennuksena Hot 100-listalle.
Digitaalinen latausDigitaalinen lataus – Remiksit