hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Go-Komatsu
Go-Komatsu (; 1377–1433) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin sadas keisari. Hän nousi Nanboku-chō-kaudella eli eteläisen ja pohjoisen hovin kaudella pohjoisen hovin keisariksi vuonna 1382 isänsä Go-En’yūn jälkeen. Kun eteläisen hovin keisari Go-Kameyama suostui lopettamaan hovien väliset vihamielisyydet, Go-Komatsusta tuli vuonna 1392 koko maan legitiimi hallitsija.
Go-Komatsu luopui vallasta vuonna 1412. Valtaistuimelle häntä seurasi hänen poikansa Shōkō. Myöhemmin hän ryhtyi buddhalaiseksi munkiksi. Hänen hautapaikkansa sijaitsee Kioton Fushimin suuralueella ja on nimeltään "Fukakusa no kita no misasagi" ().
Lara Magoni
Lara Magoni (s. 29. tammikuuta 1969 Alzano Lombardo) on italialainen entinen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla GS Fiamme Oroa.
Magoni kilpaili maailmancupissa vuosina 1990–1999. Hän voitti yhden osakilpailun, Vailin pujottelun vuonna 1997.
Magoni osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran vuonna 1992. Tuolloin hän keskeytti suurpujottelussa, mutta oli kahdestoista pujottelussa. Magoni osallistui seuraavana vuonna Moriokan MM-kisoihin, joissa hän sijoittui suurpujottelussa kuudenneksitoista ja kahdenneksikymmenenneksi pujottelussa. Hän oli Lillehammerin olympialaisissa 1994 suurpujottelussa seitsemäs ja pujottelussa kuudestoista. Magoni sai vuonna 1997 Sestrieren kotikisoissa hopeaa pujottelusta hävittyään kisan voittaneelle maannaiselleen Deborah Compagnonille 1,27 sekuntia. Hän osallistui samassa lajissa vielä vuoden 1998 olympialaisiin, joissa hän sijoittui viidenneksitoista ja MM-kisoihin 1999, joissa hän oli 25.
Härkälä (Somero)
Härkälä on kylä Somerolla, Kirkkojärven rannalla. Sen naapurikyliä Somerolla ovat Saarentaka lännessä, Harju idässä ja Pappila pohjoisessa. Etelässä kylään rajautuvat Häntälän ja Talvisillan kylät Somerolla sekä Kiikalan Hirvelän kylä Salossa. Kylä sijaitsee lähellä Someron keskustaajamaa, ja varsinkin Härkäläntien varressa Kirkkojärven rannassa on Someron keskustaajamaan kuuluvaa omakotiasutusta. Härkälän väkiluku vuonna 2011 oli 202, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron yhdenneksitoista suurimman kylän. Kirkkojärven rannassa Härkälässä on Someron kaupungin uimapaikka ja veneranta.
Historialtaan Härkälä on kartanokylä, jonka kaikki maat vielä 1900-luvussa kuuluivat kylässä sijaitsevalle Härkälän kartanolle. Yhdessä viereisten Saarentaan, Harjun ja Lammin kylien kanssa Härkälän kylälle on kuulunut Laitiaistenmaan takamaa Tammelan rajalla. Tästä on päätelty, että kylät vielä 1600-luvulle asti ovat muodostaneet yhden jakokunnan. Härkälän kartano sijaitsee Kirkkojärven ja Saarentaanjärven väliseen salmeen pistävällä niemellä, ja kartanon hirsirakenteinen päärakennus on 1800-luvulta.
Jussi-palkinnot 2011
Jussi-gaala 2011 järjestettiin 6. helmikuuta 2011 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuudessa jaettiin Jussi-palkinnot vuoden 2010 parhaille elokuville. Eniten palkintoja keräsi "Rare Exports" kuudessa eri sarjassa. Toisaalta merkittävät parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnot sekä yleisö-Jussi menivät elokuvalle "Napapiirin sankarit". Tilaisuuden juonsi näyttelijä Maria Sid. Tilaisuus televisioitiin suorana Nelosella ja se keräsi 378 000 katsojaa.
Yleisö-Jussin voitti "Napapiirin sankarit".
Betoni-Jussin sai Matti Kassila.
Maud (Norjan kuningatar)
Kuningatar Maud (oikealta nimeltään Maud Charlotte Mary Victoria, 26. marraskuuta 1869 Lontoo – 20. marraskuuta 1938 Lontoo) oli Norjan kuninkaan Haakon VII:n puoliso.
Hänen vanhempansa olivat Britannian kuningas Edvard VII ja kuningatar Alexandra, ja hänen isoäitinsä oli kuningatar Viktoria.
Etelämantereella sijaitseva Kuningatar Maudin maa on nimetty hänen mukaansa.
James Kenneth Stephen
James Kenneth Stephen (25. helmikuuta 1859 - 3. helmikuuta 1892) oli englantilainen runoilija ja kuningas Edvard VII:n pojan, prinssi Albert Victorin, opettaja.
Stephenin vanhemmat olivat lakimies James Fitzjames Stephen, josta tuli myöhemmin baronetti ja Mary Richenda Cunningham. James Kenneth tunnettiin nuoruudessaan perheenjäsenten ja tuttavien keskuudessa kutsumanimellä "Jem". Vuonna 1883 Stephenistä tuli Clarencen ja Avondalen herttuan, prinssi Albert Victorin opettaja. Stephen tunnettiin pikkutarkkana ja hyvänä puhujana.
Stephen kirjoitti osittain satiirisia runoja, mutta joissakin runoissa hän kirjoitti naisista halveksuvaan ja vihaiseen sävyyn. Tämä herätti huomiota ja Stephenin otaksuttiin vihaavan naisia.
Stephen kuoli vuonna 1892 vain 20 päivää oppilaansa prinssi Albert Victorin jälkeen. Kuolinsyyksi todettiin mania.
Vuonna 1886 Stephen sai onnettomuuden seurauksena vakavia päävammoja ja hänellä todettiin kaksisuuntainen mielialahäiriö, josta hän kärsi monta vuotta. Hän joutui mielialahäiriön vuoksi myös mielisairaalaan Northamptoniin.
Ilmeisen naisvihan ja mielisairauden johdosta Stephen yhdistettiin Viiltäjä-Jackin murhiin. Erään teorian mukaan Stephen halusi vaientaa prostituoidut, jotta hänen oppilaansa prinssi Albert Victorin salasuhde erään prostituoidun kanssa ei paljastuisi. Näitä väitteitä ei ole voitu osoittaa paikkansa pitäviksi, mutta todellisuudessa prinssi Albert Victorilla oli ollut suhde prostituoituun, jonka johdosta prinssiä oli kiristetty.
Matti Aarnio
Matti Armas Aarnio (24. helmikuuta 1901 Kouvola – 16. joulukuuta 1984) oli suomalainen upseeri ja eversti, joka kuului talvisodan kuuluisimpiin komentajiin ja ansioitui erityisesti Laatokan koillispuoleisissa mottitaisteluissa. Parhaimmillaan hän komensi oman Jääkäripataljoona 4:n lisäksi kuutta muuta pataljoona, joilla purettiin neuvostoliittolaisten puolustamia motteja. Hän sai lempinimen ”Motti-Matti” tavastaan saartaa ja lyödä vastustaja. Sodan jälkeen Aarnio toimi muun muassa Kokoomuksen talouspäällikkönä ja vakuutusalalla ylitarkastajana.
Matti Aarnio syntyi Kouvolassa 1901. Hänen vanhempansa olivat ylijunailija Alfred Aarnio ja Serafiina Vilen. Hän kävi keskikoulun ja työskenteli kirjanpitäjänä Valtionrautateillä Kouvolassa 1917–1920.
Aarnio liittyi suojeluskuntaan vuonna 1917 ja taisteli myöhemmin Suomen sisällisodassa valkoisten puolella. Aarnio osallistui taisteluihin Etelä-Savon rykmentissä, minkä jälkeen hän taisteli vielä Viron ja Latvian vapaussotaan kuten myös Aunuksen retkelle. Aarnio sai upseerikoulutuksen 1920-21 ja jäi armeijan palvelukseen Viipurin rykmenttiin. Hän valmistui kadettikoulusta 1927 ja sotakorkeakoulusta 1933.
Talvisodassa majuri Aarnio toimi Jääkäripataljoona 4:n komentajana Laatokan Karjalassa. Huolimatta alivoimasta ja resurssien vähäisyydestä, suomalaiset onnistuivat motittamaan neuvostojoukot useissa kohdissa. Aarnio sai tehtäväkseen mottien purkamisen ja hän saikin tehtävään käyttöönsä oman pataljoonansa lisäksi kuusi muuta. Aarniosta syntyikin yksi talvisodan kuuluisimpia komentajia ja hän sai lempinimen Motti-Matti.
Jatkosodassa Aarnio ylennettiin everstiksi ja hän sai komennettavakseen Jalkaväkirykmentti 56:n. Lapin sodassa Aarnio vastaavasti komensi JP 2:ta. Sotien jälkeen Aarnio toimi Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä. Myöhemmin kommunistien hallitsema Valtiollinen poliisi pidätti Aarnion, mutta hänen onnistui karata pidättäjiään Ruotsiin. Sieltä hän jatkoi matkaansa Yhdysvaltoihin ja edelleen Venezuelaan. Aarnio toimi uudessa kotimaassaan yleisten töiden ministeriön geodeettiosaston matemaatikkona ja professorina Kansalliskaartin kadettikoulussa. Lopulta Aarnio palasi Suomeen 1952. Hän työskenteli Kokoomuksen talouspäällikkönä 1952–1952 ja sen jälkeen vakuutusalalla ylitarkastajana ensin Fennia-Patriassa (1955–1957) ja sitten Pohja-Yhtymässä (vuodesta 1957). Vuonna 1966 hän julkaisi teoksen "Talvisodan ihme".
Walter Prager
Walter Prager (2. huhtikuuta 1910 Davos, Sveitsi – 28. toukokuuta 1984) oli sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1931 ja 1933. Prager voitti syöksylaskun molempina vuosina, jonka lisäksi hän oli pujottelussa viides Mürrenissä 1931.
Käsipallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Ruotsissa 13. – 30. tammikuuta. Kisoihin selvisi karsintojen kautta 24 maata. Turnauksen voitti Ranska, joka voitti loppuottelussa Tanskan jatkoajan jälkeen maalein 37–35. Pronssiottelussa Espanja kaatoi isäntämaa Ruotsin 23–24.
Metsäaro
Metsäaro on yleensä lauhkealla vyöhykkeellä sijaitseva kasvillisuustyyppi, jossa kasvaa laajoja ruohostoja ja puita. Metsäaroa pidetäänkin eräänlaisena metsän ja aron välimuotona, ja sitä esiintyykin usein metsän ja aron välissä. Metsäaron sademäärän takia sen puusto koostuu hajanaisista yksittäisistä puista, mutta yhtenäistä metsäaluetta ei ole. Metsäaron sanotaankin muistuttavan jossain määrin myös trooppisen vyöhykkeen savannia. Se voi olla myös metsälaikkujen ja arolaikkujen mosaiikkimaista vuorottelua. Venäjällä metsäaro on aromaista kasvillisuutta, jossa metsää kasvaa vain muun muassa jokilaaksoissa ja rotkoissa.
Lauhkean vyöhykkeen metsäaro voi rajoittua joko havu-, seka- tai lehtimetsävyöhykkeeseen. Metsäarojen biodiversiteetti on suurempi kuin aroilla, joilla elää vähemmän sekä eläin- että kasvilajeja. Metsäarolla kasvaa aroille tyypillisten pohja- ja heinäisen kenttäkerroksen kasvien lisäksi toisinaan erittäin tiheä pensaskerros ja puustokerros.
Metsäaroa on esimerkiksi Itä-Euroopan lehtimetsien ja Ukrainan arojen välissä. Venäjältä tunnetaan esimerkiksi Permin lähellä oleva Kungurin metsäaro. Euraasian metsäaro ulottuu katkeamattomana vyöhykkeenä Karpaateilta Itä-Siperian Altaille asti. Ukrainassa lisäksi erillinen on Volynia–H’olmin metsäaro linjan H’olm–Lutsk–Žytomyr pohjoispuolella. Idempänä metsäaroa on muun muassa Etelä-Siperiassa ja Mongoliassa, jossa sijaitsee esimerkiksi Daurian metsäaro Mongolian-Mandzhurian aron pohjoisrajalla ja Selenge-Orkhonin metsäaro.
Myös Kanadassa ja Yhdysvaltain Pohjois-Dakotassa sijaitseva preerian ja pohjoisen havumetsän välissä "aspen parkland" on metsäaroa. Metsäaroa esiintyy myös Keski-Aasian vuorilla muun muassa Iranissa, Afganistanissa ja Balochistanissa. Iranissa pensasaroa on esimerkiksi Zagrosvuorilla.
Metsä rajoittuu aroon kuivuusrajana. Eri maaperän kohtien kosteusolot vaihtelevat sademäärästä riippumatta, ja eri puulajit sietävät kuivuutta eri tavoin, jolloin puuraja ja metsänraja voivat sijaita kymmenien kilometrien päässä toisistaan. Metsikköjä on laaksoissa, järvien rannoilla, jokien ja purojen varsilla. Kuivuusaroilla mahdolliset puut kasvavat vuorten pohjoisilla ja itäisillä rinteillä missä kumuuden aihauttama haihtuminen on vähäisempää kuin vastakkaisella puolella. Metsän ja aron vaihettumavyöhyke koostuu joko metsä- ja arolaikuista tai on savannia muistuttavaa metsäaroa. Kosteimmalla metsäarolla aroa on vain laikkuina metsän keskellä. Metsäarolla esiintyy muun muassa puissa pesiviä lintuja, jotka etsivät ruokaa aukealta arolta, kuten rastaat ja varikset. Metsäarolle ovat ominaisia suuret ruohokasvit, kuten mesiangervo, ukonhattu ja akileija sekä lukuisat pensaat.
Viirupyrstökolibri
Viirupyrstökolibri ("Urochroa bougueri") on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Andien rinteitä Kolumbian etelä- ja lounaisosista Ecuadoriin ja Koillis-Peruun. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Ecuadorin Nanegalista vuonna 1851.
Schubertiadi
Schubertiadi tarkoittaa itävaltalaisen säveltäjän Franz Schubertin (1797–1828) ja hänen ystäviensä kokoontumisia sekä omana aikanamme konserttisarjoja ja musiikkijuhlia, joilla esitetään Schubertin musiikkia.
Franz Schubert oli luonteeltaan sisäänpäinkääntynyt ja viihtyi parhaiten sävellystyössään ja ystäviensä seurassa. Hänen suuri ystäväpiirinsä oli puoliksi porvarillista ja puoliksi boheemia. Schubertin asema piirissä oli niin keskeinen, että sen kokoontumisia alettiin kutsua "Schubertiadeiksi".
Schubertin ystäviä olivat muun muassa runoilija Johann Mayrhofer, muusikko Anselm Hüttenbrenner, oopperalaulaja Johann Michael Vogl, taidemaalari Moritz von Schwind ja kirjailija Franz von Schober, joka oli hänen läheisin ystävänsä.
Samettikolibri
Samettikolibri ("Lafresnaya lafresnayi") on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Kolumbian, Venezuelan, Ecuadorin ja Perun. Lajista tunnetaan viisi alalajia. A. Boissonneau kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1827, ja nimesi suvun sekä lajin maanmiehensä Frédéric de Lafresnayen kunniaksi.
Isosailio
Isosailio eli kisantti ("Calandrinia grandiflora", syn. "Cistanthe grandiflora") on ruohovartinen kukkiva kasvi. Se kasvaa noin 40 senttimetriä korkeaksi ja kukkii suurin vaaleanpunaisin kukin. Lehdet ovat sinivihreänä ruusukkeena maata vasten. Se on kotoisin Chilesta, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina ympäri maailmaa.
Peitsikolibri
Peitsikolibri ("Ensifera ensifera") on amerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Andien rinteillä Kolumbiasta ja Venezuelasta Ecuadoriin, Peruun ja Bolivian koillisosiin. A. Boissonneau kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1839.
Anja Haas
Anja Haas (s. 30. toukokuuta 1971 Gerlos) on itävaltalainen entinen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Wintersportverein Gerlosia.
Haas kilpaili maailmancupissa vuosina 1989–1995. Hän voitti yhteensä kolme osakilpailua, kaikki syöksylaskussa.
Haas sai syöksylaskussa juniorien MM-pronssia vuonna 1989. Hän sai samasta lajista MM-pronssia aikuisten kisoissa neljä vuotta myöhemmin Moriokassa. Haas osallistui seuraavana vuonna Lillehammerin olympialaisiin, joissa hän oli syöksylaskussa 31. ja keskeytti alppiyhdistetyn. Kyseiset kisat jäivät hänen viimeisiksi arvokisoikseen.
Punasuppilo
Punasuppilo (siemenluetteloissa myös chilenkello, "Lapageria rosea") on punakukkainen köynnöskasvi. Sen kukat kasvavat noin 7 senttimetriä pitkiksi, ja niiden sisäpinnalla on valkeita pilkkuja. Lehdet ovat kiiltävät ja sydämenmuotoiset. Kasvi on Chilen kansalliskukka.
Kultela
Kultela on kylä Somerolla. Kylän keskusalue on aiemmin muodostanut oman taajamansa, joka sittemmin on kasvanut yhteen Someron keskustaajaman kanssa.
Kylä sijaitsee Hämeen Härkätien (yhdystie 2802) varressa Someron keskustaajaman itäpuolella ja muodostaa siihen liittyvän pientalotaajaman. Vielä vuosien 1960 ja 1970 väestönlaskennoissa Kultela määriteltiin erilliseksi taajamaksi, joka yhdessä Someron keskustaajaman kanssa oli toinen Someron kahdesta tilastollisesta taajamasta. Vuonna 1990 taajamat olivat jo kasvaneet yhteen ja Kultelan taajama-asutus luettiin osaksi Someron keskustaajamaa. Kultelan naapurikyliä ovat Somerolla Joensuu lännessä, Ihamäki etelässä, Ylenjoki ja Pajula Idässä sekä Laitiainen ja Tammelan Torro pohjoisessa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 239, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron kahdeksanneksi suurimman kylän.
Kylän luonnonympäristöä hallitsee Paimionjoen vesistöön kuuluva, Someron Hirsjärveen laskeva Pajulanjoki eli Virkaanjoki, jonka rannassa, Ylenjoen sillan päässä ovat sijainneet Kultelan keskiaikainen kylätontti ja kylän vanhimmat pellot. Kylän pohjoisosan kallioiset metsät liittyvät Tammelan ylänköön ja toimivat Someron keskustaajaman lähivirkistysalueina. Kylän eteläosassa maaperä on pääosin savea ja kylä onkin tunnettu jo 1800-luvulla alkaneesta savenvaluperinteestään ja 1930-luvulla alkaneesta tiiliteollisuudesta.
Kultelassa toimii Kultelan kyläyhdistys ry, jonka toimintaan kuuluu muun muassa vuodesta 2002 vuosittain järjestetty, kylän saviperinteestä ammentava Savi palaa -tapahtuma. Saviperinteeseen liittyy myös Somero-seuran ylläpitämä Kultelan savenvalajamuseo Hämeen härkätien varressa. Kylätoiminta Kultelassa on vireää ja sen tuloksena on syntynyt muun muassa vuonna 2009 ilmestynyt kyläkirja "Kultela - Punasaven kylä". Vuonna 2006 Kultela valittiin Varsinais-Suomen vuoden kyläksi.
Tunnettuihin kultelasta kotoisin olleisiin kuuluu Toivakassa kirkkoherrana toiminut rovasti Kalle Lukumies, jonka poika oli kuvataiteilija Pellervo Lukumies. Kylän viimeinen savenvalaja oli Kalle Männistö, jonka verstaasta tehtiin Kultelan savenvalajamuseo. Kultelan seudulla vaikutti myös kuvataiteilija Juhani Harri asuessaan ja työskennellessään Somerolla.
Ko Pha Ngan
Ko Pha Ngan (tai Koh Phangan, [kɔ̀ʔ pʰa.ŋan]) on Thaimaahan kuuluva saari Siaminlahdella. Se sijaitsee Surat Thanin provinssissa lähellä Kran kannasta. Sen naapurisaaria ovat Ko Samui ja Ko Tao.
Ko Pha Ngan tunnetaan täydenkuunjuhlista.
Sophie Taxell
Sophie Taxell (20. kesäkuuta 1911 Leppävirta – 14. syyskuuta 1996) oli suomalainen taidemaalari ja kuvataiteilija. Hän asui myös Port Charlottessa, Floridassa.
Sophie Taxell opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1948 ja debytoi Helsingissä vuonna 1950. Uransa aikana hän piti lukuisia näyttelyjä Suomessa. Yhdysvalloissa hän osallistui näyttelyihin Washington D.C.ssä, Annapoliksessa Virginiassa, Marylandin Bethesdassa ja Floridan Punta Gordassa. Italiassa hän osallistui taidenäyttelyyn Venetsiassa. Töistään hän sai kunniaa sekä Yhdysvalloissa että Italiassa. Taxell oli sekä Suomen Kuvataiteilijasenioreiden että Charlotte County Art Guildin (USA) jäsen. Hänen vanhempansa olivat puuseppä Pekka Mykrä ja Lyydia Mykrä, o.s. Kauhanen. Sophie Taxell oli naimisissa typografi Christian Taxellin kanssa.
Sophie Taxellin töitä on muun muassa Ateneumissa ja Washington D.C.n yleisessä kirjastossa. Hän oli Ryhmä X/10:n perustajajäseniä.
Taulukauppiaat
Taulukauppiaat on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Juho Kuosmasen ohjaama suomalainen elokuva. Elokuvan pääosassa nuorta autonkuljettajaa näyttelee ensikertalainen Teppo Manner. Elokuvan toisen tuottajan Auli Mantilan huomattiin pitkän pohdinnan jälkeen sopivan parhaiten toiseen pääosaan, taidemaalari Luukkosen rooliin. Tauluja markkinoivana kauppamiehenä nähdään muusikko ja harrastajanäyttelijä Tuomas Airola.
Elokuva voitti ykköspalkinnon Cannesissa Cinéfondationin nuorten elokuvantekijöiden sarjassa. Elokuva sai myös viisi Jussi-ehdokkuutta vuoden parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, käsikirjoituksesta, lavastuksesta ja naispääosasta.
Telstar (täsmennyssivu)
Telstar voi tarkoittaa seuraavaa:
Kanelo
Kanelo ("Drimys winteri") on ikivihreä puu, joka voi kasvaa 20 metriä korkeaksi. Se kasvaa luonnonvaraisena Chilessä ja Argentiinassa, ja sitä kasvatetaan koristekasvina muuallakin.
Puun nahkeat lehdet tuoksuvat aromaattisen pippuurimaisilta, kun niitä murskataan. Terttuina kasvavat valkoiset kukat tuoksuvat miedosti. Niiden halkaisija on pari senttiä ja keskusta keltainen.
Kanelon kuori on tuoksuvaa, ja sitä käytetään kuivattuna ja jauhettuna mausteeksi. Siinä on C-vitamiinia, joten sitä on käytetty keripukin torjuntaan.
Puu on mapuche-kansan pyhä puu.
Jan Poortvliet
Jan Poortvliet (s. 21. syyskuuta 1955 Arnemuiden, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Pelipaikaltaan Poortvliet oli puolustaja. Viimeksi hän toimi FC Den Boschin päävalmentajana.
Poortvliet on pelannut yksissä MM-kilpailuissa 1978, jolloin Alankomaat hävisi loppuottelussa Argentiinalle. Poorvliet pelasi vuoden 1978 kisoissa kuusi ottelua. Yhteensä hänelle kertyi maaotteluita 19, joissa hän teki yhden maalin. Poorvliet osallistui myös Italian EM-kilpailuihin 1980, jossa Alankomaat jäivät alkulohkoon.
Poortvliet on pelannut useissa eri seuroissa, mutta suurimman osan urastaan hän pelasi PSV Eindhovenissa ja Nîmes Olympiquessa. Pelaajauransa jälkeen hän on valmentanut muun muassa Southamptonia, FC Eindhovenia ja Roosendaalia.
Darzamat
Darzamat on puolalainen sinfonisen black metalin yhtye, joka on perustettu vuonna 1995 Katowicessa, Puolassa.
Studioalbumit
EP:t
East Gwillimbury
East Gwillimbury on 21 069 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin kaakkoisosassa Kanadassa. East Gwillimbury sijaitsee Yorkin piirikunnassa ja kuuluu Toronton metropolialueeseen sekä niin sanottuun Kultaisen hevosenkengän alueeseen, joka on tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta.
Kaupunki muodostettiin yhdistämällä East Gwillimburyn kunta, Holland Landingin, Queensvillen, Sharonin ja Mount Albertin kylät yksiportaisen East Gwillimburyn kaupungin hallinnon alle. Kaupungin nimesi Ylä-Kanadan ensimmäinen varakuvernöörin John Graves Simcoen vaimonsa Elizabeth Simcoen (omaa sukua Gwillim) kunniaksi.
Ylä-Kanadan varakuvernööri Simcoe suunnitteli 1700-luvun loppupuolella reittiä Yorkista (nykyinen Toronto) Georgian Bayssä sijaitsevaan laivastotukikohtaan. reitin varrella sijainnut East Gwillimburyn kartoitus ja ensimmäinen kaava tehtiin vuonna 1800. Monet ensimmäisistä asukkaista olivat brittiläisiä lojalisteja sekä kveekareita, jotka pakenivat Yhdysvalloissa kokemaansa vainoa ja saivat harjoittaa vapaasti uskontoaan uudella alueella. Asutus keskittyi viidelle erilliselle asuialueelle, Holland Landing, River Drive Park, Queensville, Sharon ja Mount Albert.
Riley O’Neill
Riley O’Neill (s. 9. syyskuuta 1985 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija, joka pelaa nykyisin kotimaassaan Kanadassa Victoria Highlanders FC:n joukkueessa . Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
O’Neill opiskeli Kentuckyn yliopistossa ja pelasi opintojensa ohella yliopiston joukkueessa Wildcatsissä vuosina 2003–2006. Hän on 28 maalillaan ja 16 syötöllään kärkiviisikossa yliopiston kaikkien aikojen maali-, syöttö- ja pistetilastossa. Colorado Rapids varasi O’Neillin Major League Socceriin vuoden 2007 MLS Supplemental Draft -varaustilaisuudessa. Myöhemmin samana vuonna hänen MLS-oikeutensa siirtyivät Toronto FC:lle vaihtokaupassa, jossa Colorado hankki hyökkääjä Conor Caseyn.
MLS:ssä pelaamiseen sijaan O’Neill muutti Eurooppaan, jossa hän kävi useiden saksalais- ja tanskalaisseurojen testissä ja teki lopulta sopimuksen Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Regionalligassa pelanneen SV Wilhelmshavenin kanssa tammikuussa 2007. Puolentoista Wilhelmshavenissa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi 3. Ligan Eintracht Braunschweigiin, josta palasi yhden kauden jälkeen Wilhelmshaveniin.
Tammikuussa 2011 O’Neill siirtyi Suomen Veikkausliigan Myllykosken Palloon. Hän oli kauden alun sivussa nivustyrän vuoksi ja debytoi liigassa vasta kesäkuussa. Kolmannessa ottelussaan 19. kesäkuuta Jaroa vastaan hän teki hattutempun muutamassa minuutissa päästyään vaihdosta kentälle ottelun lopulla. Kaikkiaan hän pelasi MYPAssa kahden kauden aikana 53 ottelussa ja teki 12 maalia.
O’Neill on pelannut Kanadan alle 17-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Jälkimmäisen kanssa hän osallistui vuoden 2005 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa.
Página/12
Página/12 on Argentiinassa Buenos Airesissa ilmestyvä 1987 perustettu sanomalehti. Lehti on vasemmalle suuntautunut, ja sen lukijakunta on älymystöä. Lehden perustivat toimittaja Jorge Lanata, kirjailija Osvaldo Soriano ja tutkiva journalisti Horacio Verbitsky. Lehden omisti äärivasemmistolaisen ERP:n jäsen Fernando Sokolowicz, kunnes lehti joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja sen pelasti 1994 Grupo Clarín.
Lehden vakituisiin kirjoittajiin kuuluu useita kansainvälisesti tunnettuja nimiä, kuten tutkiva journalisti, kirjailija Horacio Verbitsky, historioitsija Osvaldo Bayer, yhteiskuntatieteilijä José Natanson, Cervantes-palkinnon saanut runoilija Juan Gelman, jalkapallotoimittaja, kirjailija ja sarjakuvakirjoittaja Juan Sasturain ja uruguaylainen toimittaja Eduardo Galeano.
Página sai toukokuussa 2007 Espanjan hallituksen tukemalta "Casa América Catalunyalta" palkinnon sananvapauden edistämisestä..
Isku (musiikki)
Isku on sävellysten ajallinen perusyksikkö, joista tahti koostuu.
Iskujen yhteiskeston tahdissa voidaan katsoa jakautuvan "iskuyksiköihin", joskin tahti voidaan jakaa muullakin tavoin. Samaten sävellysten iskuyksiköiden soittonopeudesta voidaan käyttää termiä "iskua minuutissa" (engl. "beats per minute"), joka on synonyymi "metronomiluvulle". Kolmas yleinen termi esitysnopeudelle on "tempo".
Notaatiomerkinnöissa on käytetty iskujen kestoon liittyviä pitkiä eli neljän kokonuotin pituisia "longa"-merkintöjä ja kaksoiskokonuotin pituisia "brevis"-aika-arvomerkintöjä jo 1200–1400-luvuilla. Paperin kehittymisen myötä yleistyivät lyhyempikestoiset merkinnät, "semispondee" eli kokonuotti sekä "spondee" eli puolinuotti. Neljäsosapitkät aika-arvomerkinnät tai nuotit alkoivat olla yleisiä Barokin aikaan.
Seppo Sairanen (jalkapalloilija)
Seppo Sairanen (s. 23. maaliskuuta 1952) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Sairanen edusti urallaan pääsarjatasolla Porin Ässiä, Turun Pyrkivää, Tampereen Ilvestä ja Porin Pallo-Tovereita. Hän voitti pelaajana Suomen mestaruuden Ilveksessä vuonna 1983. Kaikkiaan Sairanen pelasi kahdeksan kauden aikana 150 SM-sarjan ottelua.
Suomen jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi seitsemän maaottelua vuosina 1979–1980.
Pelaajauran jälkeen Sairanen on valmentanut muun muassa FC Jazzia, jossa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1992.
Julio Olarticoechea
Julio Jorge Olarticoechea (18. lokakuuta 1958 Saladillo, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän pelasi pääosan urastaan Racing Clubissa, River Platessa ja Mandiyússa mutta pelasi myös muissa joukkueissa. Hän pelasi kaksissa MM-kilpailuissa (1986 ja 1990), ja hänet oli valittu myös 1982, mutta hän ei kuitenkaan pelannut tuolloin. Olarticoechea pelasi MM-kilpailuissa yhteensä 12 ottelua ja saavutti yhden maailmanmestaruuden (1986) ja yhden MM-hopean (1990).
Matti Salmelainen
Matti Salmelainen (s. 19. helmikuuta 1932 Kymi) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Salmelainen edusti urallaan Kotkan Työväen Palloilijoita 1951–1956, Kiffeniä 1957–1958 ja Pallo-Poikia 1960. Hän voitti KTP:ssa Suomen mestaruuden 1951 ja 1952. Kaikkiaan Salmelainen pelasi seitsemän kauden aikana 70 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 29 maalia.
Salmelainen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1955.
Lasse Salo
Lasse Salo (s. 13. maaliskuuta 1917) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1941.
Laitahyökkääjänä jalkapalloa pelannut Salo aloitti uransa Työväen Urheiluliiton pelanneessa Helsingin Ponnistuksessa, josta hän siirtyi Helsingin Tovereihin vuonna 1938. Salo pelasi kolmen mestaruussarjakauden aikana 27 ottelua, joissa hän teki 12 maalia. Sotavuosein jälkeen Salo edusti vielä Suomensarjassa pelannutta Kallion Palloseuraa 1945–1950. Suomensarjassa hän viimeisteli 54 maalia seitsemässä kaudessa.
Vuoden 1937 Wienin työläisolympialaisissa Salo edusti Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkuetta. Ainoan A-maaottelunsa hän pelasi Saksaa vastaan lokakuussa 1941 Helsingissä.
Salo pelasi myös jääpalloa Helsingin Ponnistuksessa.
Sulo Salo
Sulo Ludvig Salo (16. marraskuuta 1909 – 12. toukokuuta 1995) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoilija.
Välihyökkääjänä jalkapalloa pelannut Salo edusti koko uransa Helsingin Jalkapalloklubia vuosina 1932–1949. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1936 ja 1938. Kaikkiaan Salo pelasi 14 kauden aikana 148 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 75 maalia. Suomen maajoukkuetta Salo edusti kolmessa maaottelussa vuosina 1937–1941.
Salo pelasi myös jääkiekkoa HJK:ssa, jossa hän voitti muun muassa Suomen mestaruuden 1937.
Tahti
Tahti koostuu tahtiosoituksen ilmoittamasta määrästä iskuja. Nuotti­kirjoituksessa tahdit erotetaan toisistaan viivaston poikki merkityillä pysty­suorilla tahti­viivoilla. Tahtiviivoilla pyritään jäsentämään teosta ja helpottamaan nuotinlukua. Yleensä teoksen tahdin ensimmäinen nuotti, isku, soitetaan voimakkaammin kuin tahdin muut nuotit.
Musiikkia kuunnellessa havaittava "musiikillinen tahti" ei välttämättä jakaudu nuottiviivaston merkitsemiin tahteihin (esim. "kohotahti", "vajaatahti").
Tahtia ei tule sekoittaa termiin tempo.
My Bonnie Lies over the Ocean
My Bonnie Lies over the Ocean (myös ja "Bring Back My Bonnie to Me") on skotlantilainen kansanlaulu. Nykyisin se on länsimaissa yleinen lastenlaulu ja yhteislaulu. Suomenkielisen version ”Merimieslaulun” sanat (”Nyt tuulet nuo viestin jo toivat”) on tehnyt Maija Konttinen.
Ammunta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 50 metrin vapaapistooli
Helsingin olympiakisojen 50 metrin vapaapistooliammuntaan osallistui 48 ampujaa 28 eri maasta. Kilpailu suoritettiin maanantaina 27. heinäkuuta kuutena kymmenen laukauksen sarjana. Kaikkiaan 18 harjoituslaukausta sallittiin ennen kilpailua tai sarjojen välissä. Torsten Ullmanin maailman- ja olympiaennätys 559 vuodelta 1936 jäi rikkomatta.
Olle Spring
Karl Olof ”Olle” Spring (s. 3. heinäkuuta 1942 Porvoo) on suomalainen toimittaja.
Spring työskenteli yli 40 vuoden ajan Västra Nyland -lehden palveluksessa. Hän toimi vuosina 1962–1965 lehden toimittajana, vuosina 1965–1971 toimitussihteerinä, vuosina 1971–1979 toimituspäällikkönä ja vuosina 1979–2005 päätoimittajana. Hän on toiminut myös Svenska folkskolans vänner -yhdistyksen lehden Svenskbygdenin toimittajana vuodesta 1988 ja yhdistyksen julkaiseman SFV-kalendernin toimittajana vuodesta 1989.
Paitsi omalla nimellään, Spring on kirjoittanut myös nimimerkillä Kosack. Vuonna 1979 julkaistiin hänen, Ralf Norrmanin (nimimerkki R-man) ja Bo Stenströmin (nimimerkki Sofflockes) pakinakokoelma nimeltä "Treskalldigt". Springille myönnettiin vuonna 2006 lehdistöneuvoksen arvonimi vuosi sen jälkeen, kun hän jäi eläkkeelle Västra Nylandista.
Mikkel Hansen
Mikkel Hansen (s. 22. lokakuuta 1987 Helsingør) on tanskalainen käsipalloilija, joka edustaa seuratasolla Paris Saint-Germain Handballia. Aiemmin hän edusti konkurssiin mennyttä AG Københavnia. Tanskan maajoukkueessa Hansen on pelannut 100 ottelussa ja tehnyt niissä 468 maalia. Vuonna 2011 hänet valittiin vuoden mieskäsipalloilijaksi.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Hansenin edustama Tanska oli seitsemäs, Lontoon kesäolympialaisissa 2012 kuudes ja vuoden 2010 EM-kilpailuissa viides. Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Hansen saavutti Tanskan joukkueen mukana hopeaa. Lisäksi Hansen voitti kisojen maalikuninkuuden 68 maalillaan. Hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen vasemmaksi takarakentajaksi. Serbian EM-kilpailuissa 2012 Tanska voitti Euroopan mestaruuden, ja Hansen valittiin turnauksen parhaaksi vasemmaksi takarakentajaksi. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Tanska ja Hansen saavuttivat jälleen hopeaa, ja Hansen valittiin turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Bo Stenström
Bo Rafael Stenström (10. joulukuuta 1945 Snappertuna – 13. heinäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Stenström oli koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1969. Hän toimi vuosina 1971–1972 kansanopiston rehtorina Paraisilla. Stenström työskenteli suurimman osan toimittajanurastaan Åbo Underrättelser -lehdessä. Hän aloitti lehden toimittajana vuonna 1972, siirtyi sen toimitussihteeriksi vuonna 1975 ja aloitti sen päätoimittajana vuonna 1978. Vuonna 1987 hän siirtyi Åbo Underrättelseristä Hufvudstadsbladetiin, jossa hän toimi aluksi apulaispäätoimittajana. Marraskuussa 1991 hänet valittiin Hufvudstadsbladetin vastaavaksi päätoimittajaksi, kun silloinen päätoimittaja Håkan Hellberg oli jäämässä eläkkeelle, ja hän aloitti tehtävässä maaliskuussa 1992. Stenström toimi Hufvudstadsbladetin vastaavana päätoimittajana runsaan kolmen vuoden ajan, kuolemaansa asti.
Stenström osallistui monen kirjan tekoon. Näitä olivat muun muassa Jan-Magnus Janssonin elämäkerta "Jan-Magnus Jansson – ett multiporträtt" (1989) ja "Att välja väg. Finlands roll i Europa" (1991). Vuonna 1979 julkaistiin pakinakokoelma "Treskalldigt", johon oli koottu hänen, Ralf Norrmanin ja Olle Springin kirjoituksia. Stenström käytti pakinoitsijana nimimerkkiä Sofflockes.
Stenström palkittiin toimittajantyöstään muun muassa Svenska kulturfondenin kulttuuripalkinnolla vuonna 1981 ja tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla vuonna 1984.
Bo Stenström kuoli heinäkuussa 1995, 49-vuotiaana, sairauskohtaukseen.
Meta Torvalds
Elin Margareta ”Meta” Torvalds (o.s. Gyllenberg, 14. tammikuuta 1922 Mustasaari – 10. helmikuuta 2012 Turku) oli suomalainen toimittaja.
Torvalds aloitti vuonna 1946 Österbottningenin toimittajana, josta hän siirtyi vuonna 1948 Åbo Underrättelseriin. Hän työskenteli Åbo Underrättelserissä lähes 40 vuoden ajan, vuoteen 1985, ja toimi vuosina 1971–1977 lehden vastaavana päätoimittajana. Hän käsitteli pääkirjoituksissaan usein kirkollisia kysymyksiä ja oli naispappeuden vahva puolestapuhuja. Torvalds palkittiinkin toimittajantyöstään muun muassa kirkon tiedonvälityspalkinnolla vuonna 1983. Hänet myös vihittiin Åbo Akademin kunniatohtoriksi vuonna 2002.
Torvalds oli tekemässä kirjoja "Frisk sydväst : med åboländsk ungdom genom 60 år" (1957), "Lämlar" (1998), joka on Åbo Underrättelserin 175-vuotishistoriikki, ja "Åboarna, hemstadsbok om det svenska Åbo" (2002).
Meta Torvalds oli naimisissa kirjailija Ole Torvaldsin kanssa vuodesta 1948. Hänellä oli kaksi tytärtä.
Torvalds kuoli Turussa lyhyen sairastelun jälkeen 10. helmikuuta 2012.
KNM Freia (1828)
KNM Freia oli Norjan laivaston 41-tykkinen fregatti.
Sen köli laskettiin Hortenin laivastontelakalla telakkanumerolla 1 ja alus laskettiin vesille 25. elokuuta 1828 telakan ensimmäisenä aluksena. Aluksen valmistuskustannukset olivat 718116 kruunua.
Helena Henschen
Helena Henschen (21. maaliskuuta 1940 Solna – 27. tammikuuta 2011) oli ruotsalainen muotoilija ja kirjailija. Hän oli perustamassa muotoiluyritystä Mah-Jong. Hän työskenteli muun muassa aikakauslehdille Moderna Tider, Marxistiskt Forum sekä Tukholman kaupunginmuseolle. Hän on kirjoittanut ja kuvittanut lastenkirjoja.
Henschenin kaunokirjallinen esikoisteos oli vuonna 2004 ilmestynyt "Rikoksen varjossa", joka kertoo isoisän perheen tragediasta, joka tapahtui 1932 ja josta silloinen lehdistö käytti nimitystä von Sydowien murha. Syksyllä 2008 ilmestyi Henschenin teos "Hon älskade", jonka aiheena on hänen isoäitinsä Signe Thiel. Thielin isä oli pankinjohtaja ja mesenaatti, Thielska gallerietin perustaja Ernest Thiel.
Henschen kuoli 27. tammikuuta 2011 aivoverenvuotoon.
Matti Kurkinen
Matti Sakari Kurkinen (8. lokakuuta 1951 Mikkeli – 16. kesäkuuta 1975 Vantaa) oli suomalainen kitaristi. Aiemmin muun muassa Pekka Pohjolan kanssa soittanut Kurkinen korvasi Albert Järvisen Kalevala-yhtyeen kitaristina vuonna 1971. Pian tämän jälkeen yhtye muutti musiikillista suuntaansa progressivisen rockin suuntaan.
Kurkisen sävellyksistä koostuvaa Kalevalan 1972 ilmestynyttä ensialbumia "People No Names" pidetään yhtenä parhaimmista suomalaisen progressiivisen rockin levytyksistä. Seuraavana vuonna Kurkinen soitti kitaraa Eero Koivistoisen kansainväliseen kulttisuosioon nousseella, vahvasti funk-vaikutteisella fuusiojazz-albumilla "Wahoo!"
Joulukuussa 1974 ja tammikuussa 1975 Kurkinen esiintyi myös yhteisessä kokoonpanossa Jukka Gustavsonin, Pekka Pohjolan ja Tomi Parkkosen kanssa.
Kurkinen menehtyi kesäkuun 16. päivä 1975 jäätyään Vantaalla bussipysäkillä peruuttavan kuorma-auton alle. Häneltä jäi vaimo ja lapsi. Aiemmin samana vuonna ilmestynyt, Kurkisen ja Lido Salosen säveltämä, myönteisen vastaanoton saanut Kalevalan albumi "Boogie Jungle" jäi hänen viimeiseksi levytyksekseen.
Vuonna 2004 ilmestyneellä Kalevalan kokoelma-albumilla "Anthology" kuullaan Kurkisen livesoittoa Yleisradion vuonna 1973 tekemillä nauhoituksilla.
Autoalan pätevöitymisohjelma
Autoalan pätevöitymisohjelma ("APO") on ammatillinen täydennyskoulutusohjelma, joka sovitetaan työntekijän ja työnantajan tarpeisiin.
APO on sertifioitu näyttötutkintojärjestelmä. APO-koulutusta tarjoavat ja -tutkintoja vastaanottavat oppilaitokset auditoidaan säännöllisesti.
APO-koulutuksessa on neljä kehityspolkua: mekaanikon kehityspolku, myynnin ja asiakaspalvelun kehityspolku, esimiehen ja teknisen palvelun kehityspolku sekä liikkeenjohdon kehityspolku. Koska kyse on näyttötutkinnoista, myös muualla opittuja asioita pystyy hyödyntämään ja muun muassa maahantuojien järjestämä koulutus tukee APO-tutkinnon suorittamista.
Auto- ja liikennetoimittajien yhdistys palkitsi APO:n kehittäjät Ari Koskisen Autokeskus Oy:stä ja Vesa Savelan Maan Auto Oy:stä (nyk. Vehon tytäryhtiö) Maineteko-palkinnolla toukokuussa 2007.
Vuonna 2010 autoalalla suoritettiin 810 tutkintoa. Valtaosa autoalan aikuiskoulutuksesta toteutetaan APO:n avulla. Aikuiskoulutuksen lisäksi nuorisoasteen koulutuksessa aloittaa autoalan opiskelun vuosittain noin 2 150 opiskelijaa.
Pihlajaniemen koulu
Pihlajaniemen koulu on Savonlinnan kaupungissa Pihlajaniemessä sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan perusopetusta 1-6 -luokkalaisille. Koululla on opetustilojen lisäksi käytössä kirjastotila, tietotekniikkaluokka, teknisen- ja tekstiilityön luokka sekä liikuntasali.
Stalingradin miekka
Stalingradin miekka on jalokivikoristeinen seremoniallinen lyömämiekka, joka taottiin ja kaiverrettiin kuningas Yrjö VI:n erityiskäskystä kunnianosoituksena Britannian kansalta neuvostoliittolaisille kaupungin puolustajille Stalingradin taistelun aikana. Winston Churchill lahjoitti miekan Josif Stalinille Teheranin konferenssissa 29. marraskuuta 1943 Franklin D. Rooseveltin ja kunniavartion läsnä ollessa.
Miekka on kaksiteräinen kahden käden ristiretkeläismalli, noin 1,27 metrin mittainen ja siinä on täyshopeinen väistin. Kaksikielisessä kaiverruksessa lukee venäjäksi ja englanniksi: ”Stalingradin terässydämisille asukkaille – Kuningas Yrjö VI:n lahja – kunnianosoituksena Britannian kansalta”.
Kädensija on kiedottu 18 karaatin kultalankaan, ja kristallikiviseen nuppiin on kuvioitu Englannin kultainen ruusu. Väistimen päihin on muotoiltu kullatut leopardin pään muotoiset koristeet.
36-tuumainen kupera kaksiteräinen säilä on käsin taottu hienoimmasta Sheffieldin teräksestä. Tuppi on persialaista karmiininpunaiseksi värjättyä lampaannahkaa ja siihen on koristeltu kullatulla hopealla kuninkaallinen vaakuna, kruunu ja kuninkaan nimikirjaimet. Lisäksi siinä on viisi hopeista kehystä ja kolme rubiinia kultaisiin tähtiin upotettuina.
Valmistusajankohtanaan miekkaa pidettiin yhtenä viimeisistä miekantekoon liittyvän käsityötaidon mestarinäytteistä. Design ja käsityö on lukuisten ansioituneiden ammattilaisten aikaansaannosta, ja suunnitteluun osallistui asiantuntijoita Oxfordin yliopistosta, Goldsmiths' Hallista sekä slaavilaisen ikonografian asiantuntija Cambridgen yliopistosta. Varsinaisen taonnan tekivät Wilkinson Sword Companyn miekkasepät, ja koristeluun osallistui Britannian kuninkaallisten ilmavoimien hopeaseppä ja kalligrafi.
Ennen virallista luovutusjuhlaa miekka oli yleisön nähtävillä eri puolilla Britanniaa, muun muassa Westminster Abbeyssä. Teheranissa Roosevelt sai pitää miekkaa hetken kädessään, jolloin hän totesi: ”Todellakin, heillä oli teräksinen sydän”. Nykyään alkuperäinen miekka on esillä Stalingradin taistelun museossa Volgogradissa. Wilkinson Sword teki miekasta kolme kopiota, jotka ovat tällä hetkellä Wilkinsonin museossa, Etelä-Afrikan kansallismuseossa ja eräässä yksityiskokoelmassa.
Zapf Creation
Zapf Creation on saksalainen leikkikaluvalmistaja. Sen tunnetuimpia tuotteita ovat vauvanuket, joista tärkeimmät mallit ovat muun muassa Baby Born, Annabell ja Chou-Chou.
Adsorbentti
Adsorbentti on kromatografisessa analyysissä käytettävä kiinteä aine, joka adsorboi muita aineita pinnalleen.
Adsorbentteja on saatavilla eri vahvuisia, ja ne jaetaan vahvuutensa mukaan kolmeen ryhmään, jotka ovat heikot, keskivahvat ja vahvat adsorbentit.
Adsorbenttejä hyödynnetään mm. adsorptiokromatografiassa, joka perustuu näytteen sisältämien eri aineiden adsorptioaffiniteettieroihin kiinteän aineen pinnalla.
Ski Jyväskylä
Ski Jyväskylä (alun perin Huhtasuon Hiihto 2000) on jyväskyläläinen hiihtoseura. Seura perustettiin vuonna 2000 jolloin se eriytyi omaksi seurakseen Huhtasuon Kisasta. Seura vaihtoi nimensä Ski Jyväskyläksi vuonna 2016.
Seura järjesti maastohiihdon SM-kilpailut Jyväskylän Vaajakoskella 21.–23.3.2014. Seuran harjoittelumaastot ovat Vaajakosken ja Huhtasuon välisellä ulkoilualueella, ”neljän vuoren” maastossa. Seuran riveissä hiihtävät esimerkiksi Jenni Hildén, Jussi Tuukkanen, Pauliina Pohja ja Ville Tuukkanen. Seuralla on myös nuorten aikuisten tehoryhmä ja junioreiden Hopeasompa-ryhmä, jonka tavoitteena on treenata laadukkaasti innostavalla ja leikkimielisellä yhteishengellä kilpailuhenkeä unohtamatta. Seurassa eri harjoitusryhmiä ei ole eristetty toisistaan, vaan sekä edustus, nuorten aikuisten tehoryhmä että Hopeasompa-hiihtäjät myös harjoittelevat yhdessä.
Huhtasuo
Huhtasuo on yksi Jyväskylän kaupunginosista. Se sijaitsee noin 3–8 kilometriä keskustan koillispuolella. Huhtasuon osa-alueita ovat Huhtakeskus, Varikko, Kaakkolampi, Kangaslampi ja Sulku. Alueen asuintalot ovat pääasiassa 1970-luvulla rakennettuja kerrostaloja, mutta Huhtasuolla on myös rivi- ja omakotitaloja. Huhtasuon kaupunginosa muodostaa yhdessä Kangasvuoren kaupunginosan kanssa Huhtasuon suuralueen, jonka väkiluku oli 9 373 vuonna 2016.
Huhtasuon kaupunginosassa sijaitsee psykiatrinen sairaala "Kangasvuoren sairaala", uimaranta, kaksi lampea (Kaakkolampi ja Kangaslampi), Huhtasuon terveysasema, kirjasto, entinen Huhtasuon kirkko ja Huhtasuon yhtenäiskoulu. Kangaslammella sijaitsee myös Suomen ensimmäinen parkouralue, joka valmistui vuonna 2009. Ennen asutuksen laajentumista 1960-luvulla Kangaslammen ja Sulun alueella toimi Puolustusvoimien Teknillisen Varikon Panssarivaunuvarikko-osasto. Kaupunginosassa toimivat myös hiihtoseura Huhtasuon Hiihto 2000 sekä jalka- ja lentopalloseura Huki eli Huhtasuon Kisa.
Huhtasuon asuinalueista Kangaslampea alettiin rakentaa ensimmäisenä, vuonna 1971. Varikon alueelta purettiin siellä toimineen Teknillisen Varikon rakennukset pois lähiön tieltä. Sulun ja Kaakkolammen alue rakennettiin pääosin vuosina 1972–1978. 1970-luvun rakennuskanta koostui lähinnä vuokrataloiksi suunnitelluista elementtikerrostaloista. Myös rivi- ja pientaloja rakennettiin Kaakkolammen ja Varikon alueille 1970- ja 1980-luvuilla.
Vuonna 1973 Kangaslammelle rakennettiin palvelukeskus, jossa oli liiketiloja ja seurakunnan tilat. Vuonna 1979 valmistui Huhtakeskuksen ostoskeskus, joka suunniteltiin toimimaan Huhtasuon lähiöiden palvelukeskuksena.
Vuonna 1975 Huhtasuolla otettiin käyttöön ala-aste. 1980-luvulla Huhtaharjun ylä-aste ja Huhtarinteen erityiskoulu olivat aloittaneet toimintansa.
1980–1990-lukujen aikana Huhtakeskuksen pienalueelle rakennettiin kerrostalokortteli. 1990-luvulla Huhtasuolle alettiin rakentaa aiempaa enemmän rivi- ja omakotitaloja. Vuonna 2009 Huhtasuon kaupunginosaan liitettiin uusi Pysäkkivuoren asuinalue. 2000- ja 2010-luvuilla Kaakkolammen itäpuolelle rakennettiin omakotitaloalue.
2010-luvulla Huhtasuon ala-aste ja päiväkoti, Huhtaharjun yläkoulu ja Huhtarinteen erityiskoulu purettiin. Tilalle otettiin käyttöön Huhtasuon yhtenäiskoulu, joka aloitti toimintansa vuonna 2015. Alkuvuodesta 2017 vuonna 1986 valmistunut Huhtasuon kirkko suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi.
Suomen kielen hallintoalue
Suomen kielen hallintoalue on suomenkielinen vähemmistökielialue Ruotsissa. Hallintoalueeseen kuuluvien kuntien asukkailla on oikeus saada suomenkielistä esikoulutoimintaa ja vanhustenhuoltoa ja oikeus asioida kunnan kanssa suomeksi. Hallintoalueeseen kuuluu 52 kuntaa, ja yli 40 prosenttia ruotsinsuomalaisista asuu hallintoalueella.
Hallintoalue perustettiin sen jälkeen, kun Ruotsi ratifioi Euroopan neuvoston vähemmistökielisopimukset vuonna 1999. Suomen kielen hallintoalue perustettiin vuoden 2000 alussa ja siihen kuuluivat aluksi Haaparannan, Jällivaaran, Kiirunan, Pajalan ja Ylitornion kunnat. Vuonna 2010 perustettiin myös meänkielen hallintoalue, johon samaiset kunnat liittyivät myös.
Ruotsissa uudistettiin kielilakia 1. heinäkuuta 2009, jossa määritettiin, että Ruotsissa on yksi yhteinen kieli, ruotsi. Tämän lisäksi määritettiin viisi virallista vähemmistökieltä, jotka ovat suomi, saame, meänkieli, romani ja jiddiš, joita tulee suojella ja tukea. Laki astui voimaan 1. tammikuuta 2010. Heti tämän jälkeen suomen kielen hallintoaluetta laajennettiin, kun siihen liitettiin 18 Mälarinlaakson kuntaa mukana muun muassa Tukholma, Södertälje ja Eskilstuna. Myöhemmin toukokuussa liittyivät Surahammar, Västerås ja Borås. Vuoden 2011 helmikuussa alueeseen liittyivät Göteborgin, Hoforsin, Kainuun, Skinnskattebergin, Sundbergin ja Uumajan kunnat.
Kunnat on järjestetty alueeseen liittymisvuoden mukaan.
Vuonna 2000 liittyneet
Vuonna 2010 liittyneet
Vuonna 2011 liittyneet
Vuonna 2012 liittyneet
Vuonna 2013 liittyneet
Vuonna 2014 liittyneet
Besse Cooper
Besse Berry Cooper (26. elokuuta 1896 Sullivan County, Tennessee – 4. joulukuuta 2012 Monroe, Georgia) oli yhdysvaltalainen nainen, joka oli kuollessaan maailman vanhin elossa oleva ihminen.
Cooper syntyi Sullivan Countyssa, Tennesseessä, vuonna 1896. Hän meni naimisiin Luther Cooperin kanssa vuonna 1924 ja jäi leskeksi vuonna 1963. Viimeiset vuotensa hän asui Georgian Monroessa. Cooperilla on neljä lasta, 12 lastenlasta ja lukuisia lapsenlapsenlapsia ja lapsenlapsenlapsenlapsia.
Hänestä uskottiin tulleen maailman vanhin elävä henkilö Eunice Sanbornin kuoltua 31. tammikuuta 2011, mutta myöhemmin Maria Gomes Valentimin todistettiin olleen vanhin 4. marraskuuta 2010 lähtien. Valentimin kuoltua 21. kesäkuuta 2011 Cooperista tuli uudelleen virallisesti maailman vanhin. Näin Eunice Sanborn putosi tittelinhaltijoiden listalta.
Besse Cooper oli viimeinen elossa oleva vuonna 1896 syntynyt ihminen. Hänen jälkeensä maailman vanhimman henkilön titteli siirtyi toiselle yhdysvaltalaiselle, Dina Manfredinille.
In the Flames of Black Art
In the Flames of Black Art on puolalaisen sinfoninen black metal -yhtyeen Darzamatin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu C-kasetille vuonna 1996.
Vuonna 1997 albumi julkaistiin CD-formaatissa levymerkillä Faithless Productions.
Serafimovitš
Serafimovitš () on kaupunki Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Donin rannalla 260 kilometriä Volgogradista luoteeseen. Kaupunki on Serafimovitšin piirin keskus. Asukkaita on 9 400 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1589 perustetusta Ust-Medveditskajan kasakkakylästä. Vuonna 1933 siitä tuli kaupunki, joka nimettiin Ust-Medveditskajassa asuneen kirjailija Aleksandr Serafimovitšin mukaan.
In the Opium of Black Veil
In the Opium of Black Veil on puolalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Darzamatin EP-levy, joka on julkaistu vuonna 1999.Vuoden 2002 uudelleenjulkaisu
Caraboidea
Caraboidea on petokuoriaisiin ("Adephaga") kuuluva yläheimo.
Dytiscoidea
Dytiscoidea on petokuoriaisiin ("Adephaga") kuuluva yläheimo.Sukupuuttoon kuolleet heimot:
Hans Egede
Hans Poulsen Egede (1686–1758) oli norjalainen lähetyssaarnaaja. Egede perusti Grönlannin pääkaupungin Nuukin vuonna 1728, ollessaan tekemässä lähetystyötä inuittien keskuudessa.
Harjunpää ja pahan pappi
Harjunpää ja pahan pappi on Olli Saarelan ohjaama suomalainen rikoselokuva, joka sai ensi-iltansa 29. lokakuuta 2010. Se perustuu Matti Yrjänä Joensuun samannimiseen romaaniin vuodelta 2003.
Jotkut arvostelijat ovat kiinnittäneet huomiota siihen, että elokuvan Harjunpää poikkeaa huomattavasti kirjojen päähenkilöstä. Myös elokuvan juonta on muutettu kirjasta: Harjunpään tyttären kuolema on elokuvan käsikirjoittajan lisäämä tapahtuma.
Naiskuoro Vaput
Vaput on jyväskyläläinen naiskuoro. Se on Sulasolin jäsenistä vanhin naiskuoro ja Suomen Nais­kuoro­liiton perustajajäseniä. Vaput ry on rekisteröity 1932, LY-tunnus 1080396-6.
Vappujen juuret ulottuvat vuoteen 1906, jolloin pieni joukko naisia perusti kuoron Jyväskylässä. Kuoroa johti laulunopettaja Alli Hannikainen, säveltäjä P.J. Hannikaisen vaimo. Vapaamuotoisiin harjoituksiin kokoonnuttiin kuorolaisten kodeissa. Kuoroa kutsuttiinkin Kotikuoroksi. Yleisölle naiset esiintyivät aina vappuaamuna Harjun silloisella näkötornipaviljongilla. Vuonna 1910, kun kuoro halusi ryhtyä toimimaan "oikeana kuorona", se otti uudeksi nimekseen Vaput. Nimi luontui hyvin muutamaa vuotta aiemmin perustetun jyväskyläläisen Mieskuoro Sirkkojen nimeen. Virallisen ensikonserttinsa Vaput antoi 30.4.1916 Jyväskylän Seminaarin juhlasalissa.
Vappuja johtaa musiikkikasvattaja Ulla Kotamäki.
Vappujen johtajat
Tärkeimmät julkaisut
Vuoden naiskuoro Suomen naiskuoroliitto on valinnut Vaput Vuoden naiskuoroksi 1985, 2000 ja 2010 .
Jyväskylä-palkinto 2010, Jyväskylä Seura ry:n jakama vuosittainen tunnustus http://www.jyvaskylaseura.fi/10-jkl_palkinto_vapuille.htm
Acatiimi
Acatiimi on Professoriliiton, Tieteentekijöiden liiton ja Yliopistojen opetusalan liiton (YLL) yhdessä julkaisema lehti. Lehden painos on 12 000 kappaletta ja se ilmestyy 9 kertaa vuodessa, myös verkkoversiona.
Sinisiipikolibri
Sinisiipikolibri ("Pterophanes cyanopterus") on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Andien rinteillä Kolumbiasta Ecuadoriin, Peruun ja Bolivian pohjoisosiin. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Louis Fraser kuvaili lajin holotyypin Bogotásta vuonna 1839.