hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Alinen Vehkajärvi
Alinen Vehkajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkuunsa 3,6 kilometriä pitkä "Vehkaoja", joka laskee Kourajärven "Vehkalahteen". Järveen laskee pari suo-ojaa, joista yksi on Kiivanan laskuoja.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven rannan tuntumassa on peltoja ja muutama loma-asunto, jonne johtaa tie Suodenniemeltä. Rannalla on myös kiinteä laavu.
Mustajärvi (Suodenniemi)
Mustajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pituus on 150 kilometriä ja leveys 50 metriä. Järveen on kaivettu suo-ojia, mutta siitä ei lähde laskuojaa minnekään. Järven ranta on kokonaan metsäistä suota, eikä sen rannoille ole rakennettu mitään. Järven vieressä kulkee metsäautotie, joka vie parin kilometrin päähän Suodenniemen taajamaan. Lähellä ovat järvet Alinen Laisjärvi ja Ylinen Laisjärvi.
Alinen Laisjärvi
Alinen Laisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 280 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Kourajärveen. Ainoa tulo-oja on Ylisen Laisjärven laskuoja. Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Rantoja ei ole rakennettu ja järvelle johtaa ainoastaan polku.
Ylinen Laisjärvi
Ylinen Laisjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 2,1 hehtaaria ja sen pituus on 260 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 200 metriä pitkä laskuoja Aliseen Laisjärveen, joka laskee Kourajärveen. Järven rantaviiva on 0,63 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota tai avosuota. Järven rantoja ei ole rakennettu eikä sille johda tietä.
Ateenan kansallinen teknillinen korkeakoulu
Ateenan kansallinen teknillinen korkeakoulu () on teknillinen yliopisto, joka toimii Ateenassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1836.
Korkeakoulussa on 9 tiedekuntaa ja yhteensä 40 laitosta. Niissä on yhteensä noin 10 000 opiskelijaa, joista noin 1 500 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 1 350.
Korkeakoulun tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Mão
Jenílson Brito Rodrigues (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Mão; s 6. joulukuuta 1978 Vitória) on brasilialainen beachfutismaalivahti, joka pelaa Corinthiansissa ja Brasilian beachfutismaajoukkueessa. Mão on osallistunut MM-kilpailuihin kahdeksan kertaa, saavuttaen seitsemän MM-mitalia. Hänellä on neljä kultaa, yksi hopea sekä kaksi pronssia. Vuoden 2009 MM-kisoissa Dubaissa MM-kultaa voittanut Mão valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.
Maajoukkueen kanssa Mão on myös voittanut viidesti Etelä-Amerikan mestaruuden. Seuratasolla hän on pelannut koko uransa kotimaassaan. Vuodesta 2011 alkaen Mãon seura on ollut Corinthians, jossa hän voitti maansa mestaruuden vuonna 2012.
Mão on 186 senttimetriä pitkä.
Ateenan kauppakorkeakoulu
Ateenan kauppakorkeakoulu (; , "AUEB") on kauppakorkeakoulu, joka toimii Ateenassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1920.
Ennen vuotta 1989 korkeakoulu tunnettiin nimellä "Talous- ja kauppatieteiden korkeakoulu" (Ανωτάτη Σχολή Οικονομικών και Εμπορικών Επιστημών), jonka lyhennettä "ASOEE" käytetään koulusta usein edelleen. Korkeakoulussa on kahdeksan laitosta. Niissä on yhteensä 3 000 opiskelijaa, joista 1 200 on jatko-opiskelijoita.
Korkeakoulun laitokset ovat:
Luettelo Ruotsin korkeimmista rakennuksista
Tämä on päivitettävä luettelo korkeimmista rakennuksista Ruotsissa. Listassa on yli 50 metriä korkeat rakennukset.
Charokópeio-yliopisto
Charokópeio-yliopisto (; myös "Harokopio-yliopisto") on yliopisto, joka toimii Ateenassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1990.
Yliopistossa on neljä laitosta. Niissä on yhteensä 1 150 opiskelijaa.
Yliopiston laitokset ovat:
Ioánninan yliopisto
Ioánninan yliopisto () on yliopisto, joka toimii Ioánninassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1964 ja se erotettiin itsenäiseksi yliopistoksi Thessalonikin Aristoteles-yliopistosta vuonna 1970.
Yliopiston pääpaikka on Ioánninassa. Lisäksi sillä on yksiköitä Agríniossa. Yliopistossa on seitsemän tiedekuntaa ja yhteensä 17 laitosta. Niissä on yhteensä 17 040 opiskelijaa, joista 1 300 on maisterivaiheen ja 2 217 jatko-opiskelijoita (vuonna 2014). Henkilökunnan määrä on 1 272, joista 720 on opetushenkilökuntaa.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Nicolai Jørgensen
Nicolai Jørgensen (s. 15. tammikuuta 1991 Ballerup) on tanskalainen jalkapalloilija, joka on vuodesta 2016 edustanut Alankomaiden pääsarjassa pelaavaa Feyenoordia. Aiemmin hän on kotimaansa lisäksi pelannut Saksassa. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Jørgensen on vasen laitahyökkääjä tai piilokärki. Hän on pelannut myös Tanskan jalkapallomaajoukkueessa.
Jørgensenin kasvattajaseura on Akatemisk Boldklubb, jota hän edusti vuodet 2009-2010. Vuonna 2010 hän siirtyi Saksan Bundesliigan Bayer Leverkuseniin, jota hän edusti kahden vuoden ajan pelaten Bundesliigassa vain kymmenen peliä sekä kaksi peliä Mestareiden liigassa. Vuonna 2012 hän oli lainalla sekä Bundesliiga-seura 1. FC Kaiserslauternissa että kotimaansa FC Kööpenhaminassa. Kööpenhaminassa Jørgensen pelasi kahdeksan peliä tehden kolme maalia ja niinpä seura osti Jørgensenin itselleen. Kööpenhaminassa Jørgensen on pelannut sekä Mestareiden liigaa että Eurooppa-liigaa. Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa HJK:ta vastaan syyskuussa 2014 Parkenilla vaihdosta kentälle tullut Jørgensen teki kaksi maalia Kööpenhaminan voittaessa 2-0.
Jørgensen on pelannut kaikissa Tanskan nuorten maajoukkueissa. Hän oli mukana kotimaassaan vuonna 2011 järjestetyissä alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa. Tanskan jalkapallomaajoukkueessa Jørgensen debytoi vuonna 2011. Hän on pelannut siinä yhdeksän ottelua vielä ilman maaleja.
Joonian yliopisto
Joonian yliopisto () on yliopisto, joka toimii Korfun kaupungissa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1984 ja se aloitti toimintansa vuonna 1985. Joonian yliopisto kunnioittaa Korfulla toimineen Kreikan ensimmäisen yliopiston, vuonna 1824 perustetun Joonian akatemian muistoa.
Yliopistossa on kolme tiedekuntaa ja yhteensä kuusi laitosta.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Kreikan kansainvälinen yliopisto
Kreikan kansainvälinen yliopisto (; ) on yliopisto, joka toimii Thessalonikissa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2005. Se on Kreikan ainoa yliopisto, joka tarjoaa opetusta pelkästään englannin kielellä.
Yliopistossa on kolme tiedekuntaa, jotka tarjoavat useita eri tutkinto-ohjelmia.
Yliopiston tiedekunnat ovat:
Länsi-Makedonian yliopisto
Länsi-Makedonian yliopisto () on yliopisto, joka toimii Flórinassa ja Kozánissa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2003 erottamalla Thessalonikin Aristoteles-yliopiston yksiköt kyseisissä kaupungeissa itsenäiseksi yliopistoksi.
Yliopistossa on kolme tiedekuntaa ja yhteensä kuusi laitosta. Niissä on yhteensä noin 4 000 opiskelijaa, joista noin 500 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 142, joista 91 on opetus- ja tutkimushenkilökuntaa.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Quentin Fillon Maillet
Quentin Fillon Maillet (s. 16. elokuuta 1992 Champagnole) on ranskalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SC Grandvaux -seuraa.
Vuonna 2013 Fillon Maillet saavutti nuorten MM-hopeaa Obertilliachista Itävallasta viestistä ja oli voittamassa sekaviestin Euroopan-mestaruutta. Hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan pronssia saaneessa viestijoukkueessa Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Ranskan sekaviestijoukkueessa. Takaa-ajossa hän oli kymmenes. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti Ranskan hopeajoukkueissa kolmannen osuuden sekaviestissä ja toisen osuuden miesten viestissä. Yhteislähtökilpailussa hän oli viidestoista.
Ampumahiihdon maailmancupissa Fillon Maillet debytoi joulukuussa 2013 ollen Le Grand-Bornandin sprintissä 54:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti päivää myöhemmin takaa-ajosta ollen 36:s. Fillon Maillet sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes kauden 2014–2015 avauskilpailussa Östersundissa. Ensimmäisen palkintosijansa maailmancupin osakilpailussa hän sai oltuaan toinen Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2015. Kaudella 2015–2016 hän oli kolmas Canmoren yhteislähtökilpailussa. Yhteislähtöcupissa hän sijoittui toiseksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Nové Měston takaa-ajokilpailussa ja toiseksi Anterselvan yhteislähdössä. Kaudella 2017–2018 hän oli toinen Östersundin normaalimatkalla ja kolmas takaa-ajokilpailussa. Kontiolahden pikakilpailussa hän sijoittui kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes ja normaalimatkan cupissa kolmas. Kaudella 2018–2019 hän voitti Anterselvan yhteislähdön, sijoittui toiseksi Pokljukan takaa-ajokilpailussa ja Nové Měston yhteislähdössä sekä kolmanneksi Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa ja Anterselvan takaa-ajossa.
Irma Wikström
Iris Irma Maria Wikström (18. joulukuuta 1900 Sortavala – 7. tammikuuta 1969) oli suomalainen näyttelijä. Hänen näyttelijäkiinnityksiinsä kuuluivat muun muassa työrupeamat Viipurin Työväen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa 1920- ja 1930-luvuilla. Näyttelijäntyönsä ohessa Wikström ohjasi operetteja.
Irma Wikströmin vanhemmat olivat veturinkuljettaja Theodor Meriluoto ja Anna Honkanen. Kansakoulun hän kävi Viipurissa. Sittemmin Wikström suoritti lauluopintoja Zenaida Kretzin ja Sofia Roihan johdolla. Hän aloitti taiteellisen uransa näyttelijänä Viipurin Suomalaisessa Operetissa vuosina 1919–1920. Sen jälkeen hänellä oli lukuisia teatterikiinnityksiä: Porin Työväen Teatteri 1920–1923, Viipurin Työväen Teatteri 1923–1933, Tampereen Työväen Teatteri 1933–1936, Viipurin Ympäristöteatteri 1936–1939, Lappeenrannan Teatteri 1940–1942, Viipurin Kaupunginteatteri 1942–1943, Lahden Teatteri 1943–1944 ja Kuopion Yhteisteatteri 1944–1948.
Wikströmin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anisja Leo Tolstoin näytelmässä "Pimeyden valta" ja Portia William Shakespearen komediassa "Venetsian kauppias". Hänen roolejaan olivat niin ikään Liisa suomalaisessa kansannäytelmässä "Pohjalaisia" ja Joana näytelmässä "Iloinen sanoma".
Wikström teki sivurooleja muutamissa elokuvissa 1950-luvulla, kaksi niistä kreditoimattomana.
Makedonian yliopisto
Makedonian yliopisto () on yliopisto, joka toimii Thessalonikissa Kreikassa. Se on 
perustettu vuonna 1948 ja aloitti toimintansa vuonna 1957. Yliopisto on erikoistunut talous- ja yhteiskuntatieteisiin.
Yliopisto toimii Thessalonikin lisäksi Édessassa ja Náousassa. Yliopistossa on kymmenen laitosta.
Yliopiston laitokset ovat:
Panteion-yliopisto
Panteion-yliopisto () on yliopisto, joka toimii Kallithéassa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1927. Yliopisto on erikoistunut yhteiskunta- ja valtiotieteisiin.
Yliopiston pääpaikka on Kallithéassa Ateenan metropolialueella. Lisäksi se toimii useissa toimipaikoissa varsinaisen Ateenan alueella sekä Pireuksessa ja Sífnoksen saarella. Yliopistossa on neljä tiedekuntaa ja yhteensä yhdeksän laitosta. Niissä on yhteensä noin 21 000 opiskelijaa, joista noin 1 500 on maisterivaiheen ja noin 1 000 jatko-opiskelijoita. Opetushenkilökunnan määrä on 248.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Patraksen yliopisto
Patraksen yliopisto () on yliopisto, joka toimii Patraksessa ja Agríniossa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1964 ja se aloitti toimintansa vuonna 1966.
Yliopistolla on kaksi yksikköä. Sen pääkampus sijaitsee Ríossa noin seitsemän kilometriä Patraksen keskustasta itään ja toinen kampus Agríniossa. Yliopistossa on viisi tiedekuntaa ja yhteensä 24 laitosta. Niissä on yhteensä 32 686 opiskelijaa, joista 3 959 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 1 199.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Peloponnesoksen yliopisto
Peloponnesoksen yliopisto () on yliopisto, joka toimii Peloponnesoksen alueella Kreikassa. Se on perustettu vuonna 2002.
Yliopiston pääpaikka on Trípolissa. Sen lisäksi sillä on yksiköt Kalamátassa, Kórinthoksessa, Náfpliossa ja Spártissa, toisin sanoen kaikissa Peloponnesoksen alueen alueyksiköiden pääkaupungeissa. Yliopistossa on viisi tiedekuntaa ja yhteensä yhdeksän laitosta. Niissä opiskelee yhteensä noin 6 000 opiskelijaa.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Pireuksen yliopisto
Pireuksen yliopisto () on yliopisto, joka toimii Pireuksessa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1938. Yliopisto on erikoistunut talous- ja tilastotieteeseen, liikkeenjohtoon sekä informaatioteknologiaan.
Yliopistossa on neljä tiedekuntaa ja yhteensä yhdeksän laitosta. Niissä on yhteensä 9 300 opiskelijaa, joista 1 300 on jatko-opiskelijoita.
Yliopiston tiedekunnat ja laitokset ovat:
Thessalian yliopisto
Thessalian yliopisto () on yliopisto, joka toimii Thessalian alueella Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1984.
Yliopiston pääpaikka on Vóloksessa. Sen lisäksi yliopistolla on yksiköt Kardítsassa, Lamíassa, Lárisassa ja Tríkalassa. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja yhteensä 18 laitosta. Niissä on yhteensä 12 266 opiskelijaa, joista 2 619 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 1 023, joista 560 on opetus- ja tutkimushenkilöstöä (vuonna 2014).
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
Luettelo Kreikan yliopistoista
Tämä on luettelo Kreikassa nykyisin toimivista yliopistoista ja korkeakouluista.
Karl Sahlgren
Karl Rafael Sahlgren, sukunimi vuoteen 1960 "Salmio" (s. 13. elokuuta 1937 Maarianhamina) on suomalainen toimittaja, kirjankustantaja ja ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija.
Karl Sahlgren valmistui alun perin kansakoulunopettajaksi 1960. Hän oli toimittajana useissa suomenruotsalaisissa lehdissä ja hän työskenteli Yleisradion ruotsinkielisellä puolella kahteen otteeseen vuosina 1965–1980 ja 1983–1992. Hän tuli tunnetuksi dokumenttiohjelmien tekijänä.
Vuonna 1982 Sahlgren perusti vaimonsa kirjailija Brita Högnäs-Sahlgrenin kanssa "Sahlgrens förlag Ab"-kustannusliikkeen joka kustansi ruotsinkielisen kirjallisuuden ohella myös jonkin verran suomenkielistä kirjallisuutta. Otalammilla sijainneen kustantamon toiminta päättyi elokuussa 2014, se ehti julkaista yhteensä noin 200 nimikettä 32 vuoden aikana.
Sahlgren on julkaissut myös kaksi omaelämäkerrallista romaania ja kääntänyt ruotsin kielelle suomenkielisiä teoksia.
Markus Bader
Markus Bader (s. 14. marraskuuta 1988) on itävaltalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Waldring-Tirolia.
Bader hiihti maailmancupissa ensimmäisen kerran 14. joulukuuta 2008 Davosissa. Hänen paras maailmancup-sijoituksensa on 28. sija 15. tammikuuta 2011 Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä. FIS-kilpailuja hän on voittanut kuusi.
Bader sijoittui kuudenneksi vapaan hiihtotavan sprintissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Hinterzartenissa 26. tammikuuta 2010.
Europa ’51
Europa ’51 on vuonna 1952 ensi-iltansa saanut Roberto Rossellinin elokuva, jonka pääosaa esittää Ingrid Bergman. Elokuva on poliittisesti suorasukainen mutta samalla hienovarainen tutkielma modernista pyhimystarinasta. Rosselinin mukaan se oli naisnäkökulmasta tehty uudelleenfilmatisointi elokuvasta "Francesco, Jumalan narri" (1950). Elokuva on jäänyt vähälle huomiolle ohjaajan muuhun tuotantoon verrattuna, vaikka se oli hänen oma suosikkinsa.
Roomassa elävä Irene Girard (Ingrid Bergman) on rikas ja itsekeskeinen seurapiirikaunotar, jota kalvaa syyllisyys nuoren poikansa kuolemasta. Helpottaakseen syyllisyydentunnettaan ja löytääkseen elämälleen tarkoituksen hän päättää omistaa aikansa ja rahansa kaupungin köyhien ja sairaiden auttamiseksi. Uusi elämäntehtävä päättäväisenä aktivistina johtaa kuitenkin avioliitto-ongelmiin ja saa yhteiskunnan kyseenalaistamaan hänen mielenterveytensä.
Marja Koskinen
Marja Onerva Koskinen (s. 14. elokuuta 1937 Helsinki) on suomalainen venäjänkielisen kirjallisuuden suomentaja.
Lääkintälaitedirektiivi
Lääkintälaitedirektiivi (93/42/ETY, (MDD) 93/42/EEC) on direktiivi, joka on tarkoitettu yhdenmukaistamaan lääkintälaitteille asetettuja vaatimuksia Euroopan unionissa. Lääkintälaitedirektiivin mukainen CE-merkintä voidaan myöntää valmistajalle, joka täyttää direktiivin mukaiset vaatimukset. Lääkintälaitteen valmistaja on juridisesti vastuussa lääkintälaitedirektiivin vaatimusten täyttymisestä.
Lääkintälaitteita koskee kolme direktiiviä:Lääkintälaitedirektiiviä on viimeksi tarkistettu ja muutettu direktiivillä 2007/47/EY, jossa on tarkennettu mm. lääkintälaiteohjelmistoille asetettavat vaatimukset. Direktiivi 2007/47/EY on ns. muutosdirektiivi, jolla direktiivejä AIMD 90/385/ETY ja MDD 93/42/ETY on tarkennettu vastaamaan nykyajan vaatimuksia. Myös biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annettua direktiiviä 98/8/EY tarkennettiin direktiivillä 2007/47/EY. Direktiivi IVD 98/79/EY jätettiin soveltamisalan ulkopuolelle.
Euroopan neuvosto muutti direktiivejä 90/385/ETY, 93/42/ETY ja 98/8/EY 5.11.2007. Tarkistettu lääkintälaitedirektiivi 2007/47/EY tuli pakolliseksi 21.3.2010, jonka jälkeen Suomessa uudistettiin lakia terveydenhuollon laitteista ja tarvikkeista (629/2010) muutosdirektiivin mukaisesti. Laki tuli voimaan 1.7.2010.
Lääkintälaitedirektiivi koostuu 23 artiklasta, 12 liitteestä ja 18 luokittelusäännöstä. Direktiivi jaetaan kolmeen pääluokkaan: ehdottomat vaatimukset, luokittelevat säännöt ja vaatimukset. Euroopassa valmistaja itse luokittelee laitteensa MDD:n luokittelusääntöjä soveltaen, mutta esim. USA:ssa FDA (Food and Drug Administration) määrää tuotteen luokittelun.
Lääkinnällisellä laitteella tarkoitetaan kaikkia instrumentteja, laitteistoja, välineitä, ohjelmistoja, materiaaleja tai muita tarvikkeita, joita käytetään joko yksinään tai yhdistelminä, mukaan luettuina valmistajansa erityisesti diagnosointi- ja/tai hoitotarkoituksiin tarkoittamat ja lääkinnällisen laitteen asianmukaiseen toimintaan tarvittavat ohjelmistot, ja joita valmistaja on tarkoittanut käytettäviksi ihmisten:
ja joiden pääasiallista aiottua vaikutusta ei saavuteta farmakologisin, kemiallisin, immunologisin tai metabolisin keinoin, mutta joiden toimintaa voidaan tällaisilla keinoilla edistää.
Lääkinnällisiin lisälaitteisiin kuuluvat myös tarvikkeet, vaikka ne eivät olisi laitteita. Valmistaja on tarkoittanut tarvikkeita käytettävän lääkintälaitteen käyttämiseksi.
Moniongelmaisuus
Moniongelmaisuus tarkoittaa sitä, että ihmisellä on monia ongelmia samanaikaisesti. Moniongelmaisuus voi olla syrjäytymistä ja samanaikaista mielenterveyden häiriötä. Kaarlo Simojoen mukaan sekakäytön ohella on lisääntynyt moniongelmaisuus.
Tutkimusprofessori Mauri Marttusen mukaan moniongelmainen nuori voidaan määritellä monin tavoin:
Jussi Talasniemi
Erkki Eljas Juhani (Jussi) Talasniemi (s. 30. syyskuuta 1937 Nilsiä) on suomalainen teologian tohtori, kirkkoherra ja kirjailija.
Talasniemen vanhemmat olivat rovasti Erkki Albert Talasniemi ja opettaja Saimi Maria Miettinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1956 Mikkelin lyseosta ja väitteli teologian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1975.
Talasniemi toimi Espoossa Espoonlahden seurakunnan kirkkoherrana.
County Sea Horse
County Sea Horse oli Countyn tehtaan valmistama malli. Kyseessä oli amfibiotraktori.Countyn traktorit perustuivat Fordsonin Super Major -traktoreihin, ja yhtiö kilpaili Fordsonia vastaan hanakasti.
County päätti rakentaa Sea Horsen (suomeksi "Merihevonen") mainokseksi omalle yritykselleen. Tämän amfibiotraktorin oli määrä ylittää ajaen Englannin kanaali historian ensimmäisenä traktorina. 5,5 kilometrin tuntinopeudella vedessä ajanut Sea Horse saavutti Englannin rannikon seitsemän tunnin ja viidenkymmenen minuutin jälkeen. Lähtö tapahtui Ranskasta ja matkaa kertyi 51 kilometriä.
Amfibiotraktorin tärkeimpänä uutena ominaisuutena voi pitää kelluntajärjestelmää, joka toimi siten, että neljän kookkaan Goodyear-renkaan sisältämä suuri ilmamäärä kannatti miltei kuuden tonnin painoista traktoria. Valmistaja pelasi varman päälle asentamalla vielä ontelot ja isot kelluntasäiliöt keulaan ja perään. Yritys selitti, että säiliöitä voitiin käyttää painolastina kuivalla maalla työskenneltäessä. Ontelot auttoivat Sea Horsea myös vedessä vakauttamalla liikkumista voimakkaassa aallokossa ja laivojen vanavedessä kuljettaessa.
Liikkuminen tapahtui siipiratasalusten tavoin traktorin massiivisilla renkailla. Tässä tulivat ilmi Sea Horsen ongelmat. Yksi ongelma oli traktorin hidas liikkuminen vedessä (5,5 kilometriä tunnissa). Lisäksi renkaat roiskivat vettä kuljettajan päälle.
Teknisiin onnistumisiin kuului ehdottomasti se, että traktoria ei tarvinnut muuttaa Countyn valmiista traktorien mallistoista juuri lainkaan. Esimerkiksi traktorin koneistoa ei pyritty suurella vaivalla tekemään vesitiiviiksi, vaan pelkästään kytkinkotelo. Myös Countyn tehtaan traktoreihin käyttämät tavalliset öljytikut vaihdettiin kierteellä varustettuihin vastaaviin. Ohjauslaitteisto toimi samalla periaatteella kuin kuivalla maalla. Seurauksena oli se, että kääntöympyrä oli vedessä huomattavasti suurempi.
County Sea Horsea ei myyty yhtään kappaletta.
Leadbeaterinpussiliito-orava
Leadbeaterinpussiliito-orava ("Gymnobelideus leadbeateri") on harvinainen pussiliito-oravien heimoon kuuluva australialainen eläin, ja sukunsa Gymnobelideus ainoa laji. Sen uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ehdotettu liitopussiorava.
Leadbeaterinpussiliito-oravalla on isot silmät ja korvat, pitkä pörröinen häntä ja pehmeä turkki. Se on harmaanruskea, selkää pitkin kulekee tummempi raita. Pään ja vartalon yhteispituus on noin 15 cm, häntä on 16-18 cm pitkä.
Lajin luultiin kuolleen sukupuuttoon vuoden 1939 metsäpaloissa, mutta se löydettiin uudelleen 1961.
Fykologia
Fykologia (myös algologia, levätiede) on tieteenala joka tutkii leviä. Se on kasvitieteen eräs osa-alue.
Levät muodostavat laajan heterogeenisen ryhmän pääosin vedessä eläviä kasveja, joiden koko vaihtelee mikroskooppisista eliöistä aina pensas- ja puumaisiin kasveihin. Fykologia tieteenalana on tärkeä ihmiskunnalle, koska leväkasvit ovat tärkeitä ekologian osatekijöitä. Eräät levät, kuten planktonit, ovat elintärkeä osa ravintoketjua. Rannikkoalueilla suurikokoiset leväkasvit ovat tärkeä osa ihmisten ruokavaliota. Leviä käytetään myös teollisesti ja eräät levälajit ovat tärkeitä jodin, agarin, karrageenien, algiinihapon ja kaliumkarbonaattien lähteitä.
Henry George
Henry George (2. syyskuuta 1839 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 29. lokakuuta 1897 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä, kirjoittaja ja poliittinen vaikuttaja. George esitti teoksessaan "Edistys ja köyhyys" (1879, suom. 1906), että maan niin sanottu ansioton arvonnousu tulisi periä verona yhteiskunnan hyväksi.
Kaarina Helakisa -palkinto
Kaarina Helakisa -palkinto on Otavan Kirjasäätiön vuodesta 1999 vuosittain jakama kirjallisuuspalkinto ansioituneelle lastenkirjailijalle tai kuvittajalle. Otava oli Kaarina Helakisan pitkäaikainen kustantaja.
Palkinnon arvo on 15 000 euroa. Vuonna 1999 palkinnon arvo oli 25 000 markkaa.
Lähde
Lapérouse-luokka (merentutkimusalus)
Lapérouse-luokka on Ranskan laivaston neljän aluksen muodostama merentutkimusalusluokka, jonka aluksista yksi on muutettu ulkovartioalukseksi.
Tommi Micklin
Tommi Wilhelm Micklin (2. marraskuuta 1960 Salo – 13. marraskuuta 2014 Salo) oli suomalainen rumpali, säveltäjä ja sanoittaja, joka soitti mm. yhtyeissä Uutiset ja sää, Vaavi, Se, Kelpo Pojat ja Innerspacemen
Starve for the Devil
Starve for the Devil on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtye Arsisin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2010 levymerkillä Nuclear Blast.
Kaikki kappaleet sanoittanut James Malone.
Murray Gold
Murray Jonathan Gold (s. 28. helmikuuta 1969 Portsmouth) on englantilainen säveltäjä, joka tekee musiikia televisiosarjoihin, elokuviin ja teatteriin. Hän on myös dramaturgi.
Gold on tehnyt musiikkia muun muassa televisiosarjoihin "Doctor Who" (2005-), "Scott & Bailey" (2011) ja "Hävytöntä" (2004-2013) sekä elokuviin "Arvoituksia arkussa" (2007) ja "Veronika päättää kuolla" (2009).
Gold on saanut neljä Bafta-ehdokkuutta parhaasta musiikista televisiosarjoista "Vanity Fair - Turhuuden turuilla" (1999), "Älä kerro äidille" (2000), "Casanova" (2005) ja "Doctor Who".
Gold on toiminut BBC:n tuottaman tieteissarjan Doctor Whon musiikista vastaavana ohjaajana vuodesta 2005 lähtien. Goldin aikakaudella sarjan musiikki hyödyntää enemmän orkesterisovituksia kun sarjan alkuaikoina sen musiikki oli pääosin elektronista.
Hän teki uuden sovituksen sarjan tunnusmusiikista sen viidennen kauden alussa vuonna 2010. Gold on säveltänyt useita teemoja sarjan päähahmolle tohtorille kuten esimerkiksi yhdeksännen ja kymmenennen tohtorin teemat "The Doctor's Theme" ja "The Doctor Forever" sekä yhdennentoista tohtorin teemat "I Am The Doctor" ja "A Madman With A Box". Hän on myös luonut useita teemamusiikkeja sarjan muille hahmoille.
Gold on myös säveltänyt Doctor Whon spin-off-sarjojen "The Sarah Jane Adventures" ja "Torchwood" tunnusmusiikin, ja vastaa jälkimmäisen sarjan musiikista Ben Fosterin kanssa.
Strontiumkarbonaatti
Strontiumkarbonaatti (SrCO) on strontium- ja karbonaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdiste esiintyy luonnossa strontianiittimineraalina. Strontiumkarbonaattia voidaan käyttää metallisen strontiumin ja strontiumyhdisteiden, lasitteiden ja keramiikan sekä loisteaineiden valmistuksessa sekä pyrotekniikassa.
Huoneenlämpötilassa strontiumkarbonaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee happoliuoksiin muodostaen happojen suoloja sekä ammoniumioni- tai hiilidioksidipitoiseen veteen. Kuumennettaessa strontiumkarbonaattia 924–926 °C:n lämpötilaan yhdisteen alkeiskoppi muuttuu rombisesta heksagonaaliseksi. Kuumennettaessa enemmän noin 1 500 °C:n lämpötilaan strontiumkarbonaatti hajoaa strontiumoksidiksi ja hiilidioksidiksi.
Strontiumkarbonaattia valmistetaan celestiittimineraalista, joka on koostumukseltaan strontiumsulfaattia. Ensimmäisessä vaiheessa strontiumsulfaatti pelkistetään hiilen avulla strontiumsulfidiksi, joka liukenee veteen. Strontiumsulfidiliuoksista strontiumkarbonaattia saostetaan joko hiilidioksidin tai natriumkarbonaatin avulla. Menetelmän valinta riippuu muun muassa mahdollisuuksista hyödyntää sivutuotteina muodostuva vetysulfidi ja natriumsulfidi. Saostunut tuote suodatetaan ja kuivataan.
Strontiumkarbonaatin tärkein kohde on ollut väritelevisioissa käytettävien kuvaputkien loisteaineiden valmistus. Strontiumkarbonaatista valmistetaan muita strontiumyhdisteitä kuten strontiumkloridia, strontiumnitraattia ja strontiumoksidia, josta pelkistetään metallista strontiumia. Strontiumkarbonaattia käytetään myös kestomagneettien ja dielektristen keraamien valmistukseen, lyijyn poistamiseen sinkistä ja punaisten ilotulitteiden valmistamiseen.
Unwelcome
Unwelcome on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtye Arsisin viides studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2013 levymerkillä Nuclear Blast.
FS Arago (P675)
Arago (runkonumerot A795 ja P675) on Ranskan laivaston Lapérouse-luokan ulkovartioalus.
Alus tilattiin Lorientista DCN:ltä. Sen köli laskettiin 26. kesäkuuta 1989 ja alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1990. Alus otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1991.
Alus aloitti palveluksensa merentutkimusaluksena Papeetella, mistä se palasi Touloniin 1. heinäkuuta 2002. Alus muutettiin ulkovartioalukseksi ja se palasi palvelukseen 1. lokakuuta. Alus korvasi "La Railleusen" Papeetella vuonna 2011.
Risto Pohjanpalo
Risto Inko Pohjanpalo (s. 3. kesäkuuta 1947) on suomalainen radiotoimittaja. Hän toimi yli 30 vuotta Yleisradiossa ja 1997–2009 MTV-konsernissa Radio Novan ja Sävelradion uutispäätoimittajana ja MTV:n multimediatoiminnan päällikkönä. Hän sai Valtion journalistipalkinnon vuonna 2009.
Pohjanpalo valmistui ylioppilasmerkonomiksi Kokkolan kauppaoppilaitoksesta 1971. Jo kouluaikoinaan Pohjanpalo toimi Yleisradion Keski-Pohjanmaan alueradiossa ensin avustajana ja sitten vakinaisena toimittajana vuosina 1966–1974. Hän teki tuolloin uutis- ja ajankohtaisjuttuja myös valtakunnallisiin radio- ja tv-ohjelmiin.
Pohjanpalo siirtyi Helsinkiin 1974 ja toimi kymmenisen vuotta radion pääuutislähetyksen Päivän peilin toimittajana. Hän sai usein erityistehtäviä muun muassa vaalitulospalvelujen tuottajana ja projektinvetäjänä ETYKin 10-vuotisjuhlien radioinnissa ja televisioinnissa 1985. Uutistoimituksen toimituspäälliköksi Pohjanpalo nimitettiin 1988. Hänen johdollaan Yle aloitti ensin säännölliset yöuutiset ja sitten ympärivuorokautiset uutiset tasatunnein.
Vuonna 1997 Pohjanpalo siirtyi Yleisradiosta perustamaan ja vetämään ensimmäisen valtakunnallisen kaupallisen radioaseman Radio Novan uutistoimintaa vastaavana päätoimittajana. Hän sai myöhemmin tehtäväkseen johtaa myös MTV:n uutisten multimediatoimitusta.
Pohjanpalo toimi 1980-luvulla Radio- ja TV-toimittajien liiton RTTL:n hallituksessa. Hän oli mukana perustamassa Sähköisen median päätoimittajat -yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 2004. Vuosina 1998–2009 hän oli sotilastiedotusyhdistys TK-Tiedotuskillan puheenjohtaja. Julkisen sanan neuvostossa Risto Pohjanpalo on toiminut 1999–2004 muun muassa varapuheenjohtajana.
Eläkkeelle siirryttyään Pohjanpalo toimii Keskipohjanmaa-lehden kolumnistina ja journalismialan kouluttajana yrityksensä Pohjanpalo Media kautta.
Vladimir Aleksejev
Vladimir Aleksejev (, s. 1961) on entinen venäläinen/neuvostoliittolainen suunnistaja, joka edusti maataan seitsemissä suunnistuksen MM-kilpailuissa v. 1987–2001. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa MM-kilpailuissa oli 4. (v. 1991, Marianske Lazne, Tšekkoslovakia). MM-kilpailujen viesteissä Alexejev sijoittui Neuvostoliiton/Venäjän joukkueissa kolme kertaa sijalle 4 ja kolme kertaa sijalle 5.
Seuratasolla Alexejev edusti Pohjoismaisissa kilpailuissa Ikaalisten Nouseva-Voimaa vuosina 1991–2003 sijoittuen parhaimmillaan Jukolan viestissä sijalle 9 vuonna 1995.
Lauri Helve
Lauri Kaarle Olavi Helve (4. helmikuuta 1943 Helsinki – 19. maaliskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen taloustoimittaja ja lehdenkustantaja. Hän toimi "Kaup­pa­leh­den" vas­taa­va­na pää­toi­mit­ta­ja­na ja kustantajana 1989–2003. Hän sai lehdistöneuvoksen arvon 2001 ja Valtion journalistipalkinnon vuonna 2002.
Helve kir­joit­ti yli­op­pi­laak­si Munkkiniemen yhteiskoulusta Helsingissä ja suo­rit­ti sa­no­ma­leh­ti­tut­kin­non Tampereen yliopistossa 1968. Hän toimi ensin "Aa­mu­leh­den" toi­mit­ta­ja­na 1966–1967 ja sitten 17 vuotta "Hel­sin­gin Sa­no­mien" ta­lous­toi­mi­tuk­ses­sa 1967–1984. Saman konsernin "Il­ta-Sa­no­mien" pää­toi­mit­ta­ja­na hän oli 1985–1989, kunnes palasi talousjournalismiin tultuaan nimitetyksi "Kaup­pa­leh­den" vas­taa­va­ksi pää­toi­mit­ta­ja­ksi 1989 ja kus­tan­ta­ja­ksi 1990. Hän toimi myös "Kaup­pa­leh­den" hal­li­tuk­ses­sa 1998–2003 sekä omistajayhtiö Alma Median joh­to­kun­nas­sa 1999–2002 ja hal­li­tuk­ses­sa 2002–2011.
Valtion journalistipalkinnon perusteluissa Helpeestä todetaan:”Nasevan ajankohtaiskirjoittamisensa ansiosta Helve on merkittävä yhteiskunnallisen keskustelun käynnistäjä ja aktiivinen suomalaisen talouselämän kehittäjä. – – Kauppalehden nykyinen johtava asema on pitkälti päätoimittaja Helven ansiota. – – Pitkän journalistin uransa aikana Helve on tehnyt systemaattista työtä, jotta talouden ja yrityselämän ilmiöiden seuranta olisi lukijoille helpommin ymmärrettävää.”
Pelengana
Pelengana on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella viitisen kilometriä Ségoun keskustasta itään. Kunnassa on 56 300 asukasta (vuonna 2009).
Pelenganan kunta rajoittuu pohjoisessa Ségoun piirin Baguindadougoun ja Markalan, idässä Togoun ja Boussinin, etelässä Cinzanan ja Sakoïban sekä lännessä Ségoun ja Diganidougoun kuntiin. Kuntaan kuuluu 28 kylää.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja pienimuotoinen kaupankäynti. Pelenganan kautta kulkee Ségoun ja Moptin välinen maantie RN6.
Togou
Togou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 35 kilometriä Ségousta koilliseen. Kunnassa on 9 000 asukasta (vuonna 2009).
Togoun kunta rajoittuu pohjoisessa Ségoun piirin Markalan ja Sansandingin, idässä Farakou Massan, etelässä Boussinin ja lännessä Pelenganan kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan se on etupäässä tasankoa.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat soninkeja, bambaroita ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Tougoussa pidetään viikoittaiset markkinat. Kylässä on myös terveysasema.
Farakou Massa
Farakou Massa on maalaiskunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kominè sijaitsee Nigerjoen rannalla 55 kilometriä Ségousta koilliseen. Kunnassa on 14 300 asukasta (vuonna 2009).
Farakou Massan kunta rajoittuu pohjoisessa Ségoun piirin Sibilan, idässä Dioron, etelässä Boussinin, lounaassa Togoun ja luoteessa Sansandingin kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Pinnanmuodostukseltaan se on pääosin tasankoa.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, fulbeja, bambaroita, bozoja ja somonoja. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä, maissi, maapapu, lehmänpapu, riisi ja vihannekset. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Kominèssa on markkinapaikka.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluvat alakoulut ja terveysasema.
Länsialbaynbikol
Länsialbaynbikol on bikol-kieli, jota puhutaan Filippiinien Albayn provinssissa Luzonin saaren eteläosassa. Kieltä puhui SIL Internationalin mukaan äidinkielenä ihmistä vuonna 2009.
Länsialbaynbikol kuuluu bikol-kielten sisämaahaaraan ja on läheistä sukua buh’inoninbikolille, liboninbikolille ja mirayanbikolille. Kaikki neljä luokiteltiin ISO 639 -kielitunnusstandardissa alun perin yhdeksi kieleksi (”albaynbikol”), mutta tammikuussa 2010 luokittelua muutettiin ja kaikille varianteille annettiin erilliset kielikoodit.
Timo Laurila
Timo Laurila (s. 8. helmikuuta 1981) on suomalainen futsalpelaaja. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Futsal-Ykkösessä pelaavaa Pori Futsalia.
Laurila on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa viisi ottelua. Hän on pelannut Futsal-liigaa Porin Palloilijoissa ja FC Jazzissa.
Laurila on pelannut myös jalkapalloa. Kaudella 2014 hän edusti Kolmosen Toejoen Veikkoja. Laurila on edustanut jalkapallossa myös Porin Palloilijoita ja Pihlavan Työväen Urheilijoita.
Soljokasvit
Soljokasvit (Commelinaceae) on koppisiemenisten Commelinales-lahkoon kuuluva noin 650-lajinen kasviheimo.
Soljokasvit ovat ruohoja, joiden varsissa on turvonneet nivelet. Lehdet ovat melko pehmeitä ja meheviä, kierteisasentoisia, joskus kahdessa rivissä, ja niissä on vahva keskisuoni ja umpinainen lehtituppi. Andromonoeekkisyys on soljokasveilla tavallista, so. samassa kasvissa on kaksineuvoisia ja yksineuvoisia hedekukkia. Kukinnot sijaitsevat tavallisesti lehtihangoissa, harvoin terminaalisesti, ja koostuvat tavallisesti monikukkaisista kiemuroista. Toisinaan kukinnossa on huomiota herättävät venemäiset suojuslehdet, jotka voivat sijaita lehtiä vastapäätä. Kukat ovat avoinna vain yhden päivän, ja niissä on tavallisesti verhiöksi ja teriöksi erilaistunut kehä; terälehdet ovat vetistyviä, väriltään tavallisesti sinisiä tai vaaleanpunaisia. Kukat voivat olla vastakohtaisia. Hedelmä on selkäluomainen rakokota. Sirkkalehti on koleoptiilin eli itutupen suojaama.
Kukan symmetria ja rakenne vaihtelee soljokasvien heimossa. Kukka voi olla vastakohtainen teriöltään, jolloin yksi terälehti on hyvin surkastunut (soljot, "Commelina"). Vastakohtaisuus voi näkyä myös hetiössä, ja vastakohtaisuuden ilmeneminen voi vaihtua kukan kehityksen aikana. Suvussa "Dichorisandra" kukan symmetria-akseli on poikittain, kun taas muissa suvuissa se on vinottain. Alaheimossa Commelinoideae suurin osa kukista on käänteisiä eli niiden perät on kiertyneet. "Cochliostemon"-suvussa on epäsymmetriset kukat. Soljokasveilla esiintyy silloin tällöin myös enantiostyliaa, jolloin vartalot ovat kääntyneet kukinnossa vuoroin vasempaan vuoroin oikeaan. Kukassa voi olla myös erilaistumaton kehä, jolloin heteet sijaitsevat kohdakkain kehälehtien kanssa. Kehälehdet saattavat olla yhteen kasvaneita, kuten suvussa "Weldenia", tai toisiinsa nähden vuorottaiset terälehdet ja heteenpalhot voivat olla yhtyneet torveksi.
Soljokasveja esiintyy kaikkialla maapallon trooppisissa osissa ja osin lauhkeassa eli temperaattisessa vyöhykkeessä, ei kuitenkaan Euroopassa.
Soljokasveja tunnetaan 652 lajia, jotka ryhmitellään ainakin 40 suvuksi ja kahdeksi alaheimoksi. Heimon ikä lienee noin 89 miljoonaa vuotta. Lähin sukulaisheimo on Hanguanaceae.Soljokasvisukujen tieteelliset nimet, auktorit ja suomenkieliset nimet:
Joitakin lajeja käytetään huone- ja puutarhakasveina, kuten juoruja ("Tradescantia"), soljoja ("Commelina"), karvajuoruja ("Cyanotis") ja "Dichorisandra"-lajeja. Joidenkin juorujen ja soljojen lehtiä tai juurakoita käytetään satunnaisesti ravinnoksi. Rohtoja saadaan afrikkalaisen "Aneilema beniniense" -lajin ja trooppisen Aasian lajin "Floscopa scandens" lehdistä ja varresta.
Tiedeakatemiain neuvottelukunta
Tiedeakatemiain neuvottelukunta (eng. Council of Finnish Academies) oli Suomen neljän tiedeakatemian yhteiselin.
Tiedeakatemiain neuvottelukunta oli Suomen Tiedeseuran, Suomalaisen Tiedeakatemian, Teknillisten Tieteiden Akatemian ja Svenska Tekniska Vetenskapsakademien i Finland rf:n yhteiselin. Neljä suomalaista tiedeakatemiaa muodostivat 1.1. 2018 Suomen Tiedeakatemiat -yhteistyöneuvoston, jolle siirtyivät aiemmin Tiedeakatemiain neuvottelukunnalle (TANK) kuuluneet tehtävät. Yhteistyösopimuksen mukainen neuvoston ensimmäinen vastuuakatemia on Suomalainen Tiedeakatemia. TANKin toiminta päättyi 31.12.2017.
Tiedeakatemiain neuvottelukuntaan kuului kahdeksan jäsentä, kaksi Suomalaisen Tiedeakatemian nimeämää jäsentä, kaksi Suomen Tiedeseuran nimeämää jäsentä sekä yksi Teknillisten Tieteiden Akatemian ja yksi Svenska Tekniska Vetenskapsakademien i Finlandin nimeämä jäsen. Lisäksi neuvottelukuntaan kuului kaksi jäsentä, jotka nimesi Tieteellisten seurain valtuuskunnan hallitus. Neuvottelukunnan toimikausi oli kolme vuotta.
Tiedeakatemiain neuvottelukunnan sihteeristö toimi Tieteellisten seurain valtuuskunnan yhteydessä. Neuvottelukunnan toimitilat olivat Helsingissä Snellmaninkadulla.
Suomen Tiedeseura ja Suomalainen Tiedeakatemia perustivat Tiedeakatemiain neuvottelukunnan (silloin nimellä Suomen Tiedeakatemiain Valtuuskunta) vuonna 1975 edistämään tiedeakatemioiden yhteistyötä ja tehostamaan tiedeakatemioiden vaikutusta kansallisesti ja kansainvälisesti. Vuodet 2008-2011 se toimi nimellä Tiedeakatemiajaosto. Teknillisten tieteiden akatemia ja Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland rf tulivat sen jäseniksi vuonna 2003. Valtuuskunnan ensimmäinen puheenjohtaja oli kansleri Mikko Juva.
Suomen Tiedeakatemiain kotisivu
Eeva Soivio
Eeva Soivio (s. 31. tammikuuta 1976 Seinäjoki) on suomalainen näyttelijä.
Soivio on opiskellut Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2002. Kristian Smeds kiinnitti Soivion suoraan Teatterikorkeakoulusta näyttelijäksi Kajaanin kaupunginteatteriin, jossa Soivio näytteli vuosina 2002–2005. Vuodesta 2006 alkaen hän on ollut kiinnitettynä vakituisena näyttelijänä helsinkiläisessä KOM-teatterissa.
KOM-teatteri, vuodesta 2006
- Vallankumous Ohj. Lauri Maijala Roolit: Rv. Perander, Hellu 2014
- Kolme sisarta Ohj. Lauri Maijala Rooli: Masha 2013
- Karkkipäivä Ohj. Pekka Milonoff Rooli: Katri 2012
- Vadelmavenepakolainen Ohj. Arn-Henrik Blomquist Rooli: Useita 2011
- Kalavale Ohj. Pekka Milonoff Rooli : Saunakukka Parantainen 2009
- Kolmas Ohj. Johanna Freundlich Rooli: Veera 2008
- Kohti Ohj. Pekka Milonoff Rooli: Anna 2008
- Vanja-eno Ohj. Pekka Milonoff Rooli: Jelena 2007
- Pidän Sinusta Huolta Ohj. Tuomo Aitta Rooli: Minna Kurkela 2006
- Täällä Pohjantähden Alla Ohj. Pekka Milonoff Rooli: Elina 2006
Kajaanin Kaupunginteatteri, 2002-2005
- Huhtikuun Noita Ohj. Fiikka Forsman Rooli: Desiree 2005
- Kolme sisarta Ohj. Kristian Smeds Rooli: Olga 2004
- Pirut ja Enkelit Tanssillinen teatteriesitys. Ohj. Samuli Reunanen koreografia Sonja Ryhänen Rooli: Piru-Parka 2004
- Woyzeck Ohj. Kristian Smeds Rooli: Marie 2003
Muita esityksiä
- Kutsumattomia Vieraita Ohj. Reko Lundan Rooli: Netta Kansallisteatteri 2006
- Solveigin Laulu Ohj. Fiikka Forsman Rooli: Solveig Turun Kaupunginteatteri 2005
Elokuva
- Karhuherra Paddington, äidin rooli, Dubbaus Werne 2014
- Miten Meistä Tuli Ystäviä, Emmin rooli Ohj. Jarmo Lampela Kom elokuva 2013
- Joulutarina, Aleksandran rooli, Ohj. Juha Wuolijoki Snapper Films elokuva 2007
- Arvon Veli, bussikuskin rooli, Ohj. Mika Lehtinen YLE TV Elokuva 2004
Televisio
- Punainen Kolmio, Minni Asikaisen rooli, Ohj. Heidi Köngäs YLE TV 2015
- Saapasjalkakissa, Svinksin rooli, Dubbaus Werne 2014 (Netflix)
- Ihan Sama, Anna Oittisen rooli, Ohj. Jarmo Lampela YLE TV 2014
- Toisen Kanssa Johannan rooli, Ohj. Lauri Nurkse 2014
- Napamiehet Ohj. Janne Reinikainen BUFO 2014
- Jumalan Kaikki Oikut, Marjukan rooli, Ohj. Jarmo Lampela 2006
Radio
- Risto Räppääjä Ohj. Tarja Jakunaho YLE Kuunnelma 2012
- Hissitarinoita Ohj. Pekka Kyrö YLE Kuunnelma 2008
- Krokotiili Gena Ohj. Juha Wuolijoki YLE kuunnelma
- Meänkylä Ohj. Tarja Jakunaho YLE Kuunnelma
- Täällä Pohjantähden alla Ohj. Mm. Tarja Jakunaho YLE Kuunnelma
Musiikki
- Kun ei parempaan pysty -musiikkiteatteri Ohj. Heidi Räsänen 2007
- Vanhenisitko Kanssani - musiikkiteatteri 2004
- liman tyttöjä -lauluyhtye 1998 lähtien
Valkoiset (täsmennyssivu)
Valkoiset voi tarkoittaa esimerkiksi:
Ero-Lohko
Ero-Lohko (1951—1979) oli tummanrautias suomenhevosori, jonka isä oli Lohko, emä Sirkka-Lintu, isänisä Lohdutus ja emänisä Eri-Aaroni. (Hevosen alkuperäinen nimi oli Eri-Lohko, mutta tätä nimeä ei kelpuutettu kantakirjauksen yhteydessä vaan se muutettiin Ero-Lohkoksi.) Ero-Lohko kilpaili menestyksekkäästi ravurina voittaen neljä kertaa ravikuninkuuden vuosina 1958—1961. Se juoksi useita Suomen ennätyksiä, ja sen virallinen ennätys oli 24,8a, epävirallinen 22,2. Vuonna 1959 juostun virallisen ennätyksen alitti vasta Vonkaus vuonna 1973. Ero-Lohko piti samanaikaisesti hallussaan 1000 metrin, mailin ja 2000 metrin Suomen ennätyksiä.
Ero-Lohkon kasvattaja oli Taavi Helander. Sen omistivat sen kilpailuvuosina Erkki Hakkarainen ja Kaarlo Partanen, joka valmensi ja ohjasti oria. Ori ravasi huippujuoksijaksi (34,9) jo nelivuotiaana ja paransi ennätyksiään tasaisesti. Jalkaongelmien vuoksi se joutui jättämään vuoden 1957 kuninkuusravit kesken, mutta voitti neljät seuraavat kuninkuusravit. Oriin huippuvuosi oli 1959, jolloin se voitti kolmestakymmenestä startistaan 23 ja teki kaikki kolme Suomen ennätystään. Kaikkiaan se starttasi 112 kertaa ja voitti 82,1 % starteistaan. Palkintorahoja se ei ansainnut läheskään yhtä paljon kuin aikalainen Reipas, yhteensä noin 3 370 000 silloista markkaa, koska se starttasi selvästi vähemmän.
Partanen omisti Ero-Lohkon isän Lohkon ja kiinnostui varsasta heti sen hyvän juoksijasuvun vuoksi. Hänen mukaansa Ero-Lohkosta näki jo varsana, että sen etujalat olivat heikot ja se jäisi pienikokoiseksi (oriin säkäkorkeus oli täysikasvuisena 153 cm), mutta sen luonne oli vireä. Kun ori nelivuotiaana kilpauraansa aloittaessaan osoittautui lupaavaksi juoksijaksi, hän osti sen kasvattajalta yhdessä liikemies Erkki Hakkaraisen kanssa. Valmentaessaan oria hän hän totesi pian, että se rikkoi alkumatkasta helposti askellajin ravista laukaksi tai peitsiksi, mutta kun kunnollinen ravi löytyi, se oli sekä varmaa että tavattoman nopeaa. Heikkojen (kantakirjauksen yhteydessä sapelijalkaisiksi mainittujen) etujalkojen vuoksi ravivarmuutta ei voitu kehittää runsaalla ravaamisella valmennuksessa, ja Ero-Lohko voittikin monet kilpailut jäätyään ensin pitkän matkaa muita jälkeen askellajirikkojen vuoksi. Jalkaongelmat aiheuttivat pitkiäkin kilpailutaukoja (muun muassa vajaan vuoden ennen ensimmäistä ravikuninkuutta) ja johtivat lopulta kilpailemisen lopettamiseen ja hevosen myymiseen siitosoriiksi.
Ero-Lohko sai siitosoriina yli 400 jälkeläistä. Se kantakirjattiin keväällä 1956 eikä saanut tuolloin mitään palkintoa (tuolloin suomenhevosia ei vielä kantakirjattu erilliselle juoksijasuunnalle, vaan ne arvosteltiin ensisijaisesti työhevosina), mutta se sai myöhemmin jälkeläisnäyttöjen perusteella Valio-palkinnon. Jälkeläisten joukossa on ravikuningatar Aiheen-Ilo.
Ero-Lohko lopetettiin vuonna 1979 iäkkäänä mutta hyväkuntoisena.
Philydraceae
Philydraceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten yksisirkkaislahkossa Commelinales.
Kasvit ovat ruohoja ja usein villakarvaisia. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä syrjittäin ja ovat miekkamaisia, tai lehdet ovat liereitä suvussa "Philydrella". Kukat sijaitsevat ryhmissä kookkaiden suojuslehtien hangoissa. Kukat ovat avoinna vain päivän ja ovat vastakohtaisia. Kehäkiehkurat ovat erilaistuneet, mutta silti molemmat ovat terälehtimäisiä. Ulkokiehkuran ja sisäkiehkuran varren puoleiset kehälehdet ovat yhdistyneet ja varresta poispäin oleva ulkokiehkuran pariton kehälehti on kookas ja toisista erillinen, sisäkiehkuran vastaava terälehti on pieni ja hetiöön kiinnittynyt paitsi suvussa "Helmholtzia". Näin kehä näyttää kaksilukuiselta. Heteitä on vain yksi. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Siemenessä on pitkä alkio ja alkioripustin eli suspensori on tuskin kehittynyt. Kromosomiluku n = 8, 16, 17.
Heimon kasvit kasvavat Länsi-, Itä- ja Pohjois-Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Kaakkois-Aasiassa. "Philydrum" "lanuginosum" esiintyy suurimmassa osassa heimon levinneisyysaluetta, muilla lajeilla sitä vastoin on paikallinen levinneisyys Uudessa-Guineassa ja Australiassa.
Philydraceae, kenguruntassukasvit (Haemodoraceae) ja vesihyasinttikasvit (Pontederiaceae) muodostavat Commelinales-lahkon evoluutiopuussa kladin, jonka kasvien soluissa ei ole piidioksidikappaleita, mutta oksalaattikiteitä on. Kehälehdissä (tepaaleissa) on tanniinisoluja, istukoissa kivisoluja, ja hedelmä on verhiön suojaama.
Heimossa on neljä sukua ja viisi lajia. Heimon evoluutiopuun haaroittuminen lienee alkanut noin 33 tai toisen arvion mukaan 47 miljoonaa vuotta sitten.
Philydraceae-heimon suvut:
Jepuan kirkko
Jepuan kirkko on nykyisin Uusikaarlepyyhyn kuuluvan entisen Jepuan seurakunnan kirkko. Kirkko rakennettiin puusta vuonna 1861 ja vastaavana mestarina toimi Johan Erik Romar.
Kirkko on tasavartinen ristikirkko, jossa oli alun perin ristikeskustasta kohoava keskustorni. Tämä jouduttiin kuitenkin rakenteellisista syistä purkamaan ja uusi kellotapulinakin toimiva torni rakennettiin alttarilta katsottuna vastakkaisen sakaran päähän vuonna 1876. Kolmiosaisen tornin alin osa on nelikulmainen ja ylin lyhty kahdeksankulmainen. Tornin rakensi Lars Petter Kjäldström. Kirkon sisäkatteena on lautaholvaus.
Kirkkoa on remontoitu ainakin vuosina 1880, 1884, 1908, 1927 1951 ja 1967. Nykyisellään kirkossa on istumapaikkoja 600 ihmiselle. Kirkossa on kahdet urut, joista uudemmat ovat vuodelta 1963. Ne ovat 2-sormioiset ja 14-äänikertaiset. Urut on rakentanut saksalainen Gebr. Jehmlich GmbH. Vanhat, 6-äänikertaiset urut ovat peräisin Pietarsaaren maaseurakunnan kirkosta, josta ne siirrettiin Jepualle jo vuonna 1888. Urkujen alkuperä ja ikä ei ole tarkkaan tiedossa, mutta niiden otaksutaan olevan Henrik Kahelinin rakentamat vuonna 1774.
Kirkon alttaritalu on nimeltään ”Jeesus ja Maria Magdaleena ylösnousseen Vapahtajan haudalla” ja sen on maalannut Alexandra Frosterus-Såltin vuonna 1906. Kirkossa säilytetään myös vanhaa keskiajalta peräisin olevaa Pyhän Olavin puuveistosta, joka kuningas Davidiksi muutettuna oli alun perin kiinnitetty vanhojen urkujen fasadiin.