hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sinfoniaorkesteri Vivo
Sinfoniaorkesteri Vivo on suomalainen valtakunnallinen sinfoniaorkesteri, joka koostuu nuorista, keski-iältään 20-vuotiaista soittajista. He ovat enimmäkseen lukiolaisia tai päätoimisia musiikinopiskelijoita, jotka voivat Vivossa saada kokemusta orkesterisoitosta. Vivon taiteellisena johtajana vuosina 2003-16 toimi kapellimestari Esa Heikkilä.
Vivo perustettiin vuonna 1986, kun musiikkileirille osallistuneet nuoret halusivat jatkaa yhdessä soittamista myös talviaikaan. Orkesterissa on soittanut vuosien aikana yli 400 nuorta, joista yli 50 on nykyään ammattiorkesterimuusikoita. Orkesterin toimintaa ovat rahoittaneet muiden muassa Suomen kulttuurirahasto, opetusministeriön nuorisoyksikkö ja Valtion säveltaidetoimikunta. Vuonna 2018 orkesterin toiminta oli vaakalaudalla, kun Suomen opetus- ja kulttuuriministeriö lopetti orkesterin tukemisen, syynä uusi nuorisolaki jossa sinfoniaorkesteritoimintaa ei enää lueta nuorisotyöksi. Jane ja Aatos Erkon säätiö varmisti toiminnan jatkumisen vuoteen 2021 saakka 300 000 euron avustuksella.
Orkesteri piti ensimmäisen konserttinsa Helsingissä 1989. Sen jälkeen orkesteri on pitänyt konsertteja säännöllisesti eri puolilla Suomea ja esiintynyt myös ulkomailla, kuten Unkarissa, Georgiassa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Venäjällä, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Saksassa.
Orkesterin ensimmäinen taiteellinen johtaja oli Kari Tikka. Hänen jälkeensä johtajana ovat toimineet Mikko Franck (1997-1999) ja Tibor Bogányi (2000-2002).
Bamperos (albumi)
Bamperos on Bamperosien julkaisema albumi vuodelta 1983.
Kroketti kesäolympialaisissa 1900
Kroketti on ollut olympialaisten ohjelmassa yhden kerran, vuonna 1900. Lajiin osallistui seitsemän miestä ja kolme naista. Osallistujista yhdeksän oli Ranskasta ja yksi Belgiasta. Kaikki mitalit menivät ranskalaisille. Kroketissa oli kolme kilpailutapahtumaa, yhden pallon yksilökilpailu, kahden pallon yksilökilpailu ja paripeli. Vuoden 1900 krokettikilpailuista on vain vähän kirjoitettua tietoa. Laji on kuitenkin mukana virallisissa raporteissa, joten se on ollut kisoissa mukana virallisena lajina.
Kilpailuun osallistui yhdeksän kilpailijaa, joista kolme oli naisia. Parhaat neljä etenivät toiselle kierrokselle, jonka kaksi parasta etenivät finaalikierrokselle.
Tapahtuma järjestettiin kahtena perättäisenä lauantaina, 4. ja 11. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui ainakin kuusi kilpailijaa.
Kroketin paripelistä ei ole tiedossa muuta kuin voittajien nimet. Voittajiksi selviytyneet Gaston Aumoinette ja Georges Johin olivat myös yksilökilpailun kaksi parasta pelaajaa.
Flos Campi
Flos Campi on Ralph Vaughan Williamsin säveltämä sarja alttoviululle, orkesterille ja ilman sanoja laulavalle sekakuorolle. Teoksen kantaesityksessä Lontoossa 10. lokakuuta 1925 alttoviulistina oli Lionel Tertis. Laulajat olivat Royal College of Musicista, ja orkesterina oli Sir Henry Woodin johtama Queen’s Hall Orchestra. Teoksen jokaiseen kuuteen osaan liittyy lainaus Laulujen laulusta.
"Flos Campi" alkaa alttoviulun ja oboen bitonaalisella osuudella.
Kari Värri ja Bamperos
Kari Värri & Bamperos on Bamperosien julkaisema albumi vuodelta 1986.
Max ja Meeri
Max ja Meeri ("Max & Ruby") on kanadalais-yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja, jota alettiin esittää vuonna 2002. Sarja perustuu lastenkirjailija-kuvittaja Rosemary Wellsin kirjoihin. Se kertoo kahdesta nuoresta kaniinisisaruksesta, Maxista ja Meeristä.
Matmata
Matmata on pieni berberikylä Tunisiassa Gabèsin kuvernoraatissa. Kylän erikoisuutena ovat luola-asunnot, joissa berberit asuvat. Luola-asunto on yleensä tehty niin, että on kaivettu suuri kuoppa, mistä johtaa ovet eri huoneisiin.
Alueen tärkein elinkeino on turismi. Asukkaat myyvät erilaisia matkamuistoja ja esittelevät luola-asuntojaan maksusta. Myös elokuvan teko on tuonut alueella vaurautta.
Mira Jalosuo
Mira Jalosuo (s. 3. helmikuuta 1989 Lieksa, Suomi) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa Oulun Kärppiä.
Jalosuo on Lieksan Hurttien kasvatti. Hän edusti SM-sarjassa Oulun Kärppiä kausilla 2004–2009, Minnesotan yliopiston naisjoukkuetta, Minnesota Golden Gophersia 2009–2013 ja venäläistä HC SKIF Nižni Novgorodia 2013–2015 voittaen Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden kaudella 2014–2015. Hän pelasi ruotsalaisessa Luleå HF:ssä kaudella 2015–2016.
Jalosuo aloitti kauden 2016–2017 yhdysvaltalaisessa Minnesota Whitecapsissa, mutta siirtyi kesken kauden Kärppiin, jossa pelasi viimeksi 2008-2009. Hän oli joukkueensa avainpelaajia loppukaudella 2016-2017. Ratkaisevassa 19. maaliskuuta 2017 Raksilan jäähallissa pelatussa 5. finaalisarjan ottelussa, Mira Jalosuo teki hattutempun Espoo Unitedia vastaan, loppunumeroiden ollessa 5-3.
Jalosuo debytoi aikuisten arvokilpailuissa vuoden 2007 maailmanmestaruuskilpailuissa tehtyään myös maajoukkuedebyyttinsä samalla kaudella. Hän oli mukana maailmanmestaruuskisoissa myös vuosina 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017. Vuosien 2008, 2009, 2011, 2015 ja 2017 kisoista Jalosuo voitti pronssia. Hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen olympiajoukkueeseen 2014 ja saavutti olympiapronssia Pyeongchangissa 2018. Hän on pelannut kauden 2016–2017 loppuun mennessä 170 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 11 maalia ja antanut 31 maalisyöttöä.
Phobaeticus chani
Phobaeticus chani on maailman pisin hyönteislaji. Se kuuluu kummitussirkkoihin ja kuvattiin tieteelle vuonna 2008.
"P. chani" on hyvin pitkä ja kapea, ruskea hyönteinen, jonka vartalo ja raajat muistuttavat oksaa. Lontoon luonnonhistoriallisessa museossa säilytettävä museoyksilö on raajat ojennettuna 567 mm ja ilman raajoja 357 mm pitkä.
Kaikki toistaiseksi tavatut lajin yksilöt on löydetty Malesiaan kuuluvan Sabahin osavaltion alueelta, Borneon saaren pohjoisosasta.
Lajin elintavoista ei tiedetä juuri mitään. Sen uskotaan elävän puiden latvakerroksessa. Tutkituista naarasyksilöistä on löytynyt munia, joiden sivuilla on siipimäiset levennykset. Tämä viittaa siihen että naaras laskee munansa puusta ja tuuli kuljettaa ne uusille elinalueille. Toukkien arvellaan olevan jo munasta kuoriutuessaan reilun kuuden senttimetrin pituisia.
Roger Torres
Roger Torres (s. 13. heinäkuuta 1991 Barrancabermeja, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Major League Soccerin Philadelphia Unionia.
Torres on Envigadon kasvatti. Ammattilaisuransa hän aloitti Kolumbian toiseksi korkeimman sarjatason Primera B:n Alianza Petrolerassa helmikuussa 2008. Heinäkuussa 2009 hän siirtyi korkeimman sarjatason Primera A:n América de Caliin, jossa hän pelasi 15 ottelussa.
Pohjois-Amerikan Major League Soccerin tulokasjoukkue Philadelphia Union hankki Torresin riveihinsä lainasopimuksella maaliskuussa 2010. Hän teki ensiesiintymisensä MLS:ssä kauden 2010 avauskierroksella 25. maaliskuuta Seattle Soundersiä vastaan. Torresin lainasopimusta jatkettiin kaudella 2011, ja tammikuussa 2012 seurat tekivät siirrosta pysyvän.
Gale Sondergaard
Gale Sondergaard (15. helmikuuta 1899 Litchfield, Minnesota – 14. elokuuta 1985 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Gale Sondergaard aloitti uransa teatterissa. Hänen elokuvadebyyttinsä oli naissivuosa elokuvassa Anthony Adverse, jonka roolista hän sai parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Hän näytteli sivurooleja lukuisissa 1930-luvun lopun ja 1940-luvun alun elokuvissa, mukaan lukien "Kummitusyö" (The Cat and the Canary, 1939), "Zorron merkki" (The Mark of Zorro, 1940) ja "Kirje" (The Letter, 1940). Hänen naispäärooleistaan tunnetuin on luultavasti rooli Paul Munin vastanäyttelijänä elokuvassa "Emile Zolan elämä" (The Life of Emile Zola, 1937). Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon elokuvasta "Anna ja Siamin kuningas" (Anna and the King of Siam, 1946). 1940-luvun loppua kohden hänen elokuvaroolinsa kuitenkin harvenivat ja 1950-luvulla hän palasi takaisin teatterin pariin. Sondergaard näytteli niin elokuvissa, teatterissa kuin televisiossa aina 1980-luvun alkupuolella asti.
Gale Sondergaardin vanhemmat olivat amerikantanskalaisia. Sondergaard oli naimisissa kaksi kertaa. Hänen toinen avioliitto käsikirjoittaja-ohjaaja Herbert J. Bibermanin kanssa kesti vuodesta 1930 aina Bibermanin kuolemaan vuoteen 1971 asti. Sekä Bibermanin että Sondergaardin urat kärsivät Bibermanin joutuessa Hollywoodin mustalle listalle ja Sondergaard päätti tämän jälkeen palata takaisin teatterin pariin. Sondergaardilla ja Bibermanilla oli kaksi lasta. Sondergaard kuoli aivoveritulppaan 86-vuotiaana vuonna 1985.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1956
Melbournen olympialaisten jalkapalloturnaukseen osallistui 11 joukkuetta. Määrä oli vähäisin sitten vuoden 1912 olympiaturnauksen. Vuoden 1956 jalkapallon olympiaturnaus oli ensimmäinen johon järjestettiin karsinnat. Turnaukseen oli määrä osallistua 16 joukkuetta, mutta viisi turnaukseen selviytynyttä maata vetäytyi turnauksesta. Merkittävin näistä oli hallitseva olympiavoittaja Unkari, joka vetäytyi turnauksesta Unkarin kansannousun takia.
Unkarin vetäydyttyä turnauksesta suurin ennakkosuosikki jäljellä olevista maista oli Neuvostoliitto. Neuvostoliitto voitti lopulta olympiakultaa, se voitti loppuottelussa Jugoslavian maalein 1-0.
Turnaukseen selviytyi 16 maata, mutta kuitenkin vain 11 maata osallistui turnaukseen, sillä Unkari, Turkki, Kiina, Egypti ja Etelä-Vietnam vetäytyivät turnauksesta. Etelä-Vietnam osallistui Melbournen olympialaisiin Vietnamin nimellä ja Itä-Saksa ja Länsi-Saksa osallistuivat yhdistyneellä joukkueella.
Kaikkia turnauksen ensimmäisen kierroksen otteluita ei voitu pelata turnauksesta vetäytyneiden maiden vuoksi. Unkari, Turkki, Kiina, Egypti ja Etelä-Vietnam vetäytyivät turnauksesta, jolloin niiden vastustajat Indonesia, Bulgaria ja Intia pääsivät suoraan jatkoon. Kiinan ja Turkin oli määrä kohdata toisensa ensimmäisellä kierroksella, mutta koska molemmat luopuivat, Jugoslavian ja Yhdysvaltojen ottelu siirtyi suoraan toiselle kierrokselle.
Puolivälierissä itäblokin maat Bulgaria ja Jugoslavia voittivat vastustajansa selvin numeroin. Neuvostoliitolla taas oli vaikeuksia Indonesiaa vastaan. Indonesialaiset keskittyivät vain varjelemaan omaa maaliaan. Aina kun Neuvostoliitolla oli pallo, kymmenen Indonesian pelaajaa ryhmittyi rangaistusalueen sisäpuolelle ja yksi kärkipelaaja oli kentällä ylempänä. Taktiikka toimi aluksi, ensimmäinen ottelu päättyi maalittomaan tasapeliin. Uusintaottelun Neuvostoliitto voitti 4-0. Neljäs välieriin selvinnyt maa oli yllättäen Intia, joka pudotti turnauksesta Australian.
Uusinta
Douz
Douz ( on kaupunki Tunisian keskiosassa. Se on keidaskaupunki, jota sanotaan "Saharan portiksi", koska sieltä alkaa satojen kilometrien päähän etelään ulottuvat Saharan hiekkadyynit.
Douz on perinteinen kauppapaikka. Keidaskaupunkina siellä on myös muun muassa taatelien viljelyä. Nykyään turismilla on alueelle tärkeä osuus. Alueella on hotelleja ja sieltä järjestetään erilaisia retkiä, kuten kameliretkiä, Saharan hiekkadyyneille.
Ladislav Ščurko
Ladislav Ščurko (s. 4. huhtikuuta 1986 Gelnica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, jonka ura keskeytyi vankeustuomioon hänen murhattuaan jääkiekkotuomari Marek Liptajin huhtikuussa 2009. Hän edustaa vuodesta 2017 lähtien slovakialaista HC Detva -joukkuetta.
Ščurko oli kotikaupunkinsa joukkueen HK Spišská Nová Vesin kasvatti. Hän pelasi joukkueessa ensimmäiset miesten pelinsä kaudella 2003–2004 Slovakian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Kesällä Philadelphia Flyers varasi Ščurkon kuudennella kierroksella. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi WHL-joukkue Seattle Thunderbirdsin riveihin. Ščurko pelasi WHL:ssä kaikkiaan kolme kautta, joista kolmas kausi 2006–2007 kului Tri-City Americansin riveissä.
Kaudeksi 2007–2008 Ščurko palasi kotimaahansa ja siirtyi pelaamaan Slovakian Extraliigaa HC Košicen riveihin. Hän pelasi siellä ensimmäisestä kaudestaan myös osan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HK VTJ Trebišovin riveissä. Ščurko voitti toisella kaudellaan Slovakian mestaruuden keväällä 2009.
Ščurko pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2003 ja 2004. Vuonna 2003 hän voitti hopeaa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Ščurko pelasi vuosina 2005 ja 2006.
Ščurko pidätettiin huhtikuussa 2009 epäiltynä 26-vuotiaan jääkiekkotuomari Marek Liptajin murhasta. Hän tunnusti puukottaneensa Liptajia 14 kertaa tammikuussa 2008. Liptajin ruumis löydettiin joulukuussa 2008 haudattuna Tatran vuoristoseudulta.
Oikeusprosessin pitkittymisen takia Ščurko päästettiin vapaalle jalalle 8. marraskuuta 2011. Hän palasi kilpajääkiekon pariin 3. joulukuuta 2011 Slovakian 3. liigassa pelaavassa juniorivuosiensa seurassa HK Slovan Gelnicassa. Heinäkuussa 2012 Scurko tuomittiin murhasta kahdeksaksi vuodeksi vankilaan. Hän pääsi kuitenkin ehdonalaiseen jo vuonna 2015 ja palasi vuoden 2017 syksyllä pelaamaan maansa pääsarjassa nousijajoukkue HC Detvassa. Vuodet 2015–2017 hän pelasi alemmissa sarjoissa.
Maailman rauhanneuvosto
Maailman rauhanneuvosto (, "WPC") on väitteensä mukaan anti-imperialistinen ja sitoutumaton kansainvälinen liike.
WPC oli Neuvostoliiton tiedustelupalvelujen ohjailema. WPC:n vuonna 1989 julkaiseman tiedon mukaan 90 prosenttia sen rahoituksesta tuli Neuvostoliitolta
Suomen rauhanpuolustajat oli aiemmin WPC:n jäsenjärjestö.
WPC perustettiin vuonna 1949 samaan aikaan Naton kanssa. Se oli mukana monissa protesteissa ja mielenosoituksissa 1980-luvun lopulle asti. Kiinan kansantasavalta erosi neuvostosta 1966 Neuvostoliiton ja Kiinan välien rikkouduttua.
Neuvostoliiton pyrkimyksenä oli vaikuttaa mielipiteisiin WPC:n kautta.
Vuonna 1971 WPC:ssä oli noin 600 ihmistä 104 maasta. WPC oli erityisen aktiivinen Yhdysvaltojen Euroopassa sijaitseviin sotilastukikohtiin liittyvissä asioissa. Se toteutti suuria kampanjoita vastustaen Yhdysvaltojen operaatioita, etenkin Vietnamin sotaa. Toisaalta Neuvostoliiton rahoittama ja kommunistien hallitsema WSG ei tuominnut Neuvostoliiton samanaikaisia operaatioita Unkarissa (1956), Afganistanissa (1979–1989) ja muualla.
Läntisten ja neuvostoliittolaisten edustajien kiistan vuoksi 40 sitoutumatonta järjestöä muodosti WPC:stä erillisen organisaation International Confederation for Disarmament and Peace.
Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 WPC kutistui pienemmäksi.
WPC:n päämaja oli Helsingissä osoitteessa Lönnrotinkatu 25 A, kunnes se muutti 1990-luvulla Kreikkaan. WPC jakoi kansainvälistä rauhanpalkintoa ja julkaisi kahta lehteä, nykyään yhtä. Vuoden 2008 kokous pidettiin Venezuelassa.
Brad Knighton
Brad Knighton (s. 6. helmikuuta 1985 Hickory, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Major League Soccerin Vancouver Whitecapsia.
Knighton pelasi yliopistojalkapalloa UNC Wilmingtonin joukkueessa Seahawksissa vuosina 2003–2006. Neljän kauden aikana hän torjui 24 nollapeliä, joka on koulun ennätys, ja hänet valittiin muun muassa Colonial Athletic Association -konferenssin tähdistöjoukkueeseen. Viimeisenä yliopistovuonnaan hän pelasi myös USL Premier Development Leaguen Indiana Invadersissä.
Knightonia ei varattu Major League Socceriin, mutta hän sai maaliskuussa 2007 kehityspelaajasopimuksen New England Revolutionilta vakuutettuaan valmennusjohdon avoimen testijakson aikana. Kahden ensimmäisen kauden ajan hän toimi joukkueen kolmosmaalivahtina ja pelasi vain MLS Reserve Division -reservisarjassa. Heinäkuussa 2008 hänet lainattiin loppukauden ajaksi USL First Divisionin Portland Timbersiin. Knighton teki MLS-debyyttinsä lopulta 28. maaliskuuta 2009 New York Red Bullsia vastaan ja pelasi kauden 2009 aikana yhteensä kuudessa liigaottelussa.
Kaudeksi 2010 Knighton siirtyi MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unioniin, joka varasi hänet vuoden 2009 MLS Expansion Draft -laajennusvaraustilaisuudessa. Hän aloitti kauden Chris Seitzin varamiehenä, mutta nousi kauden lopulla ykkösmaalivahdiksi. Hän pelasi yhteensä kahdeksassa liigaottelussa, joissa hän piti maalinsa puhtaana kahdesti, ja esiintyi edukseen myös joukkueen kansainvälisissä harjoitusotteluissa. Kauden päätteeksi Union kuitenkin vapautti Knightonin sopimuksestaan ja luopui myös Seitzista.
Kaudeksi 2011 Knighton palasi kotiseudulleen Pohjois-Carolinaan tehtyään sopimuksen North American Soccer Leaguen Carolina RailHawksin kanssa. Carolinassa hän pelasi NASL:n runkosarjan voittaneen joukkueen kaikki ottelut, ja hänet nimettiin liigan Best XI -tähdistöjoukkueen maalivahdiksi. Kaudeksi 2012 Knighton pääsi jälleen MLS-joukkueen kokoonpanoon, kun Carolinasta tuttu valmentaja Martin Rennie hankki hänet Vancouver Whitecapsin riveihin.
Alice Brady
Alice Brady (2. marraskuuta 1892 New York, New York – 28. lokakuuta 1939 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti mykkäelokuvien aikakaudella, mutta siirtyi teatterikokemuksen tukemana menestyksekkäästi äänielokuviin. Hän kuoli syöpään 46-vuotiaana.
Alice Brady oli teatterituottaja William A. Bradyn tytär. Opiskeltuaan New England Conservatory of Musicissa hän ryhtyi näyttelijäksi debytoiden Broadwayllä "The Mikadon" sivuosassa vuonna 1910. Hänen elokuvauransa alkoi pääroolilla vuoden 1914 elokuvassa "As Ye Sow". Monista mykkäelokuvien näyttelijöistä poiketen hänen elokuvauransa ei katkennut äänielokuvan tuloon. Bradyn tunnetuin rooli on luultavasti Angelica Bullockina elokuvassa "Godfrey järjestää kaiken" ("My Man Godfrey", 1936), josta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden. Vuotta myöhemmin hän voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon elokuvasta "Chicago palaa" ("In Old Chicago", 1937). Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi John Fordin ohjaama "Vapauttajan nuoruus" ("Young Mr. Lincoln", 1939). Brady on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Brady meni naimisiin James Cranen kanssa vuonna 1919, mutta avioliitto päättyi eroon 1922. Heillä oli yksi lapsi. Brady kuoli syöpään vuonna 1939, vain viisi päivää ennen 47-vuotispäiväänsä.
Pöytätennis olympialaisissa
Pöytätennis on ollut mukana olympialaisissa vuodesta 1988 lähtien. Parhaiten menestynyt maa on Kiina.
Aleksandr Bereznjak
Aleksandr Jakovlevitš Bereznjak (, 29. joulukuuta 1912 Bojarkino, Moskovan alue – 7. heinäkuuta 1974 Dubna, Moskovan alue) oli neuvostoliittolainen lentokoneiden ja ohjusten suunnittelija. Hän oli MKB Raduga -suunnittelutoimiston johtaja vuodesta 1957.
Bereznjak valmistui lentokonesuunnittelijaksi Moskovan ilmailuinstituutista ja toimi lentokoneteollisuudessa vuodesta 1931 alkaen. Vuonna 1932 hän pääsi kommunistipuolueen jäseneksi. Hän toimi Viktor Bolhovitinovin erikoislentokoneiden suunnittelutoimistossa, jossa suunniteltiin Aleksei Isajevin kanssa yhteistyössä vuonna 1942 valmistunut Neuvostoliiton ensimmäinen rakettilentokone, BI-1, joka toimi nesteraketin avulla. Bereznjak nousi OKB-2-suunnittelutoimiston varajohtajaksi vuonna 1946, ja pääsuunnittelijaksi vuonna 1957. Bereznjak sai työstään Lenin-palkinnon ja muita mitaleita.
Chott el Djerid
Chott el Djerid on Saharan suurin suolajärvi. Se sijaitsee Tunisiassa. Sen pinta-alan on sanottu olevan n. 5000 - 7000 km². Sen poikki on rakennettu itä-länsisuunnassa n. 40 km pitkä pengertie. Tietä joudutaan aika ajoin korjaamaan, koska suolajärven muuttuessa vetiseksi, se saa tien liikkumaan.
Öjan vaakuna
Öjan vaakuna oli Öjan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa Tankarin majakkaan. Tankarin nimi voidaan johtaa vanhasta suomenkielen sanasta "tankokari", joka osoittaa ulkosaariston olleen tärkeä merimerkki jo kauan ennen majakan rakentamista.
Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva musta majakka, jonka lyhdyn ruudut hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Öjan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 23. heinäkuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 18. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1969 Öjan liityttyä Kaarlelan kuntaan.
Keski-Surinamen luontoreservaatti
Keski-Surinamen luontoreservaatti on luonnonsuojelualue Surinamen keskiosassa. Sen laajuus on 1,6 miljoonaa hehtaaria, ja se koostuu luonnontilaisista metsistä, joissa elävät jaguaari, jättiläislaiskiainen, tapiiri ja kahdeksan lajia apinoita. Puiston alueelta on tunnistettu yli 5 000 putkilokasvilajia. Alue on Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.
Jane Darwell
Jane Darwell (15. lokakuuta 1879 Palmyra, Missouri – 13. elokuuta 1967 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Jane Darwell aloitti uransa teatterissa Chicagossa. Hän näytteli ensimmäisessä elokuvassa vuonna 1913. Yhteensä Darwell näytteli parissakymmenssä elokuvassa seuraavan kahden vuoden aikana, ja tämän jälkeen hän palasi teatteriin. Hän palasi elokuvanäyttelijäksi vasta 1930-luvun alussa, jolloin hän esiintyi lähinnä vain pienissä rooleissa. 1930-luvun loppupuolella Darwell alkoi saada viimein merkittävämpiä rooleja. Hän näytteli Mrs. Merriwetheriä elokuvassa "Tuulen viemää" (1939). Darwellin tunnetuimmaksi elokuvarooliksi tuli Ma Joadin rooli elokuvassa "Vihan hedelmät" (1940), josta hän sai parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon. Hän näytteli yhteensä pitkälti yli sadassa elokuvassa. Hänen viimeiseksi rooliksi jäi lintunaisen rooli elokuvassa "Maija Poppanen" (Mary Poppins, 1964). Darwell on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Jane Darwell ei ollut koskaan naimisissa, eikä hänellä ollut lapsia. Hän kuoli sydänkohtaukseen 87-vuotiaana.
Petit-Prince
Petit-Prince on päävyöhykkeen asteroideihin kuuluvan pikkuplaneetta Eugenian suurempi ja ulompi kuu. Se tunnetaan myös nimellä (45) Eugenia I. Petit-Prince oli ensimmäinen asteroidivyöhykkeen kohteen kuu, joka löydettiin maasta käsin. Sitä ennen tunnettiin ainoastaan yksi asteroidivyöhykkeen kappaleen kuu Dactyl, joka kiertää asteroidi Idaa. Petit-Prince on nimetty Ranskan keisarinna Eugenian (jonka mukaan Eugenia-pikkuplaneetta on nimetty) pojan kunniaksi. Nimi itsessään on johdettu Antoine-Marie-Roger de Saint-Exupéryn kirjan "Le Petit Prince" (Pikku prinssi) keskeisen henkilön nimestä. Ennen kuin Petit-Prince sai nimen se tunnettiin tunnuksella S/1998 (45) 1. Toinen Eugenian kuista on nimeltään S/2004 (45) 1, eli sillä ei ole vielä oikeaa nimeä.
Ella ja Paterock
Ella ja Paterock on Timo Parvelan vuonna 2004 julkaistu Ella ja kaverit -kirjasarjaan kuuluva, järjestyksessään yhdeksäs kirja. Se on Ella-kirjoista ensimmäinen, josta kirjailija on dramatisoinut teatteriversion. Teatteriversion on vuonna 2010 esittänyt kantaesityksenä Teatteri Ulpu. Kirjan pohjalta on tehty myös elokuva, "Ella ja kaverit 2 – Paterock".
Bereznjak-Isajev BI-1
Bereznjak-Isajev BI-1 oli neuvostoliittolainen rakettihävittäjälentokone, jonka koelennot tehtiin vuosina 1942–1945.
OKB-293-suunnittelutoimiston johtaja Viktor Bolhovitinov ja sen insinöörit Aleksandr Bereznjak sekä Aleksei Isajev tekivät vuodesta 1938 lähtien esisuunnittelua nopeasta rakettityöntövoimaa käyttävästä lentokoneesta, jonka lentonopeus ylittäisi äänen nopeuden. Syksyllä 1940 suunnitelma kulki nimellä "Projekti G". Lentokoneen rakenne olisi vaneria ja alumiinia ja sen lentoonlähtöpaino olisi 1500 kg. Moottoriksi kaavailtiin RNII-instituutin kehittelemää rakettimoottoria, jonka työntövoima olisi 14 000 Newtonia. Rakettimoottoria kehitti Leonid Duškin- tämä moottori valmistui vuoden 1941 kesällä ja käytti ajoaineena kerosiinia ja typpihappoa (RFNA). Sen tuottama työntövoima alitti 14000 Newtonin tavoitteen.
Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon rakettilentokoneen kehittelyä kiihdytettiin. Uusi versio sai nimen BI tehtävänsä ("Bližni Istrebitel" eli lyhyen kantaman hävittäjä) ja suunnittelijoidensa nimien mukaan. Koneen siipiin ajateltiin asentaa neljä konekivääriä, mutta ne korvattiin kahdella 20 millimetrin ShVAK-tykillä. Prototyypit BI-1 ja BI-2 rakennettiin pikavauhtia. 1. syyskuuta 1941 tehtiin BI-1:llä Boris Kudrinin ohjaamana liitokokeita. Jakovlevin suunnittelutoimisto vei tässä vaiheessa koneen tuulitunnelitesteihin, mutta projektin johto pysyi OKB-293:ssa.
Lokakuussa 1941 OKB-293 ja RNII evakuoitiin Uralvuoriston taakse. Koelentokenttä perustettiin järven jäälle. Koelentäjä Grigori Bahtšivandži alkoi tehdä kokeiluja vuoden 1942 alussa. 15. toukokuuta 1942 hän teki ensimmäisen moottoroidun lennon, mutta silloinkin vain 400 km/h nopeuteen, alle yhden kilometrin korkeudessa ja kestoltaan kolme minuuttia ja yhdeksän sekuntia. Toisen koelennon aikana 10. tammikuuta 1943 esiintyi värähtelyongelmia, joista BI-kone ei päässyt koskaan eroon. Konstantin Gruzdev ohjasi konetta helmikuussa 1943, jolloin saavutettiin 675 km/h nopeus kahden kilometrin korkeudessa. Backchivandzhi alkoi lentää BI-3-konetta maaliskuussa. Aseistettu versio lensi samassa kuussa, mutta aseita ei kokeiltu lennoilla. 27. maaliskuuta 1943 Backchivandzhi kuoli koneen maahansyöksyssä, jonka syynä olivat ilmeisesti ilman kokoonpuristuvuuden vaikutukset transsoonisella lentonopeudella.
Toukokuussa 1943 OKB-293 palasi Himkiin, Moskovaan. Bolkhovitinov pohti muistiossaan 2000 km/h nopeudella lentävän lentokoneen suunnittelua. Vuonna 1944 tehtiin vielä neljä uutta BI-konetta. BI-6:een asennettiin DM-4-patopainemoottori. BI-7 lensi kahdesti uudella RD-1-moottorilla varustettuna talvella 1945. Kaiken kaikkiaan BI-koneilla tehtiin 12 lentoa rakettimoottori toimien.
Josephine Hull
Josephine Hull (3. tammikuuta 1886 Newtonville, Massachusetts - 12. maaliskuuta 1957 Bronx, New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Josephine Hull loi yli viisikymmenvuotisen uran teatterissa. Hän näyttelikin urallaan vain kuusi kertaa elokuvissa. Hullin tunnetuimmat elokuvaroolinsa ovat sivuroolit elokuvissa "Arsenikkia ja vanhoja pitsejä" (Arsenic and Old Lace, 1944) ja "Ystäväni Harvey" (Harvey, 1950), joiden roolit hän oli aikaisemmin tehnyt myös teatterissa. Elokuvasta "Ystäväni Harvey" hän sai sekä parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon että parhaan naissivuosan Golden Globen. Hullin viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Vaeltava ratsastaja" (The Lady from Texas, 1951). Tämän lisäksi hän näytteli jonkun verran myös televisiossa. Pienestä elokuvamäärästä huolimatta, Hull on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Hull syntyi nimellä Josephine Sherwood, mutta mennessään naimisiin Shelly Hullin kanssa hän otti miehensä sukunimen. Shelly Hull kuoli vuonna 1919, eikä Josephine mennyt koskaan uudestaan naimisiin. Lapsia Josephinelle ei ollut. Vaikka Hullin raportoitu syntymävuosi on 1886, antavat jotkut lähteet hänen syntymävuodekseen 1883. Hän kuoli aivoverenvuotoon vuonna 1957.
Ems (täsmennyssivu)
Ems tai EMS voi viitata muun muassa näihin:
Merpati Nusantara Airlines
Merpati Nusantara Airlines on indonesialainen lentoyhtiö. Lentoyhtiö lentää pääasiassa kotimaanlentoja, mutta sillä on kohteita myös Itä-Timorissa, Malesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Filippiineillä. Yhtiön päälentokenttä on Soekarno-Hattan kansainvälinen lentoasema.
Laivasto 22. syyskuuta 2008:
Rafael López Gómez
Rafael López Gómez, yleensä vain Rafa (s. 9. huhtikuuta 1985 Peñafiel, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea ja on pelipaikaltaan laita- tai keskuspuolustaja.
Rafa on Real Valladolidin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 8. helmikuuta 2004 ottelussa Espanyolia vastaan. Kahden ensimmäisten ammattilaiskausien aikana hän pelasi yhteensä kuusi ottelua edustusjoukkueessa.
Kauden 2005–2006 Rafa pelasi lainalla Eibarissa Segunda Divisiónissa. Lainan jälkeen hän palasi takaisin kasvattajaseuraansa, joka onnistui lopulta kauden 2006–2007 päätteeksi nousemaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin kolmen vuoden tauon jälkeen. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua.
Huhtikuussa 2008 hän teki sopimuksen madridilaisseura Getafen kanssa, jonne hän siirtyi ilmaisella siirrolla. Hän pelasi suurimman osan ensimmäisestä kaudestaan vasempana laitapuolustajana.
Jarl Wahlström
Jarl Holger Wahlström (9. heinäkuuta 1918 Helsinki – 3. joulukuuta 1999 Helsinki) oli kansainvälisen Pelastusarmeijan johtaja vuosina 1981–1986.
Wahlström sai ensimmäisen kerran koulutusta ulkomailla Pelastusarmeijan tehtäviin jo 1937 Englannissa. Vuonna 1971 hänet nimettiin Kanadan ja Bermudan alueiden pääsihteeriksi. Suomen Pelastusarmeijan johtajaksi hänet nimitettiin 1976 ja Ruotsin vastaavaan virkaan 1981. Samana vuonna hän siirtyi koko maailman Pelastusarmeijan johtoon, ensimmäisenä suomalaisena.
Wahlström vietti eläkevuotensa Helsingissä.
San Antónin kirkko (Bilbao)
San Antónin kirkko () on Bilbaossa, Espanjassa sijaitseva kirkko. Kirkon nimi tulee munkki Antonios Suurelta.
Kirkko on rakennettu kaupungin rajamuurille 1300-luvula, ja siunattu käyttöön vuonna 1433.
Nykyinen kirkkorakennus on rakennettu 1500-luvun puolivälissä. Se edustaa tyyliltään gotiikkaa, mutta julkisivu on renessanssia ja kellotorni barokkia. Kirkossa on näkyvissä osa edellisestä, vanhemmasta kirkkorakennuksesta, sekä paikalla kulkeneesta kaupunginmuurista.
Kepa Blanco
Kepa Blanco González eli Kepa (s. 13. tammikuuta 1984 Marbella, Málagan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Recreativo Huelvaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kepa on Sevillan kasvatti. Hän teki kaudella 2004–2005 ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa ja nousi seuraavien kahden vuoden aikana tärkeäksi hyökkäyssuunnan pelaajaksi.
Kauden 2006–2007 avausottelussa Levantea vastaan hän teki hattutempun. Kauden edetessä hänen asemansa joukkueessa kuitenkin laski ja lopulta 22. tammikuuta 2007 hän siirtyi loppukauden kestäneellä lainasopimuksella englantilaiseen West Hamiin, jonka jälkeen joukkueella oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä.
Kepa pelasi lontoolaisseurassa ensimmäisen ottelunsa 30. tammikuuta 2007 Liverpoolia vastaan, kun hän tuli vaihdosta kentälle ja vain 70 sekuntia myöhemmin hän onnistui myös maalinteossa.
Heinäkuussa 2007 Kepa teki nelivuotisen sopimuksen Getafen kanssa, joka osti hänet 3,5 miljoonalla eurolla. Sevilla sisällytti sopimukseen takaisinosto-oikeuden ensimmäisen kahden kauden ajaksi. 21. lokakuuta 2007 hän tuli vaihdosta kentälle ja teki Getafen toisen maalin ottelussa Real Murciaa vastaan. Samaisessa ottelussa hänet kuitenkin ajettiin kentältä punaisella kortilla potkaistuaan vastustajaa. Kausina 2008–2010 hän pelasi vain yhdeksässä sarjaottelussa.
Kaudeksi 2010–2011 Kepa siirtyi Recreativo Huelvaan, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Samaan aikaan Recreativosta Getafeen siirtyi Adrián Colunga.
Kepa pelasi useita otteluita Espanjan nuorisomaajoukkueissa. Hän teki voittomaalin vuoden 2005 Välimeren kilpailuiden loppuottelussa Turkkia vastaan.
Kuusistonjärvi
Kuusistonjärvi on Kaarinan kaupungissa Kuusiston saaressa sijaitseva pieni järvi. Kuusistonjärvi on rehevä kosteikkoalue ja sen keskellä on pieni lähes kasviton avovesialue. Alue kuuluu Kuusistonlahden Natura 2000 -alueeseen ja Kuusistonjärvi on siinä suojeltu luonnonsuojelulailla.
Rannat ovat ruovikkovaltaisia, lukuun ottamatta pohjois- ja luoteispuolen märkiä ja avoimia saravaltaisia luhtaniittyjä, joissa valtalajina on vesisara. Länsireunaa reunustaa nuori kevättulville altis koivikko. Luoteisosassa se muuttu harvemmaksi ja aluskasvillisuudessa esiintyy muun muassa saroja, luhtavuohennokka, suomuurain ja suo-ohdake. Alueen länsireuna on mäntyvaltaista isovarpuista rämettä. Puustoisen osan linnustoon kuuluvat muun muassa lehtokerttu, luhtakerttunen, viitakerttunen, sekä runsaana pajulintu. Kosteikkoalueen linnustoon kuuluvat sinisorsa, telkkä, tavi, taivaanvuohi, keltavästäräkki ja ruokokerttunen.
Järvestä laskee mereen Kirjalansalmen kohdalle Kuusiston kirkon ohitse muutaman kilometrin pituinen Järvenoja.
René Houseman
René Orlando Houseman (19. heinäkuuta 1953 La Banda, Santiago del Estero – 22. maaliskuuta 2018) oli argentiinalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikentän oikeassa laidassa.
Urallaan Houseman edusti seuroja Defensores de Belgrano, Huracán lähes kymmenen vuoden ajan, River Plate, chileläinen Colo Colo, eteläafrikkalainen AmaZulu FC, Independiente ja Excursionistas.
Houseman edusti Argentiinan maajoukkuetta 53 maaottelussa, joissa hän teki 12 maalia. Vuoden 1974 MM-kisoissa hän teki kolme maalia, Italiaa, Haitia ja Itä-Saksaa vastaan pelatuissa otteluissa yhden kussakin. Vuoden 1978 MM-kotikisoissa Houseman oli voittamassa maailmanmestaruutta. Hän teki jatkolohko-ottelussa Perua vastaan yhden maalin ja pääsi loppuottelun 74. minuutilla kentälle vaihtopelaajana.
Live in the USA
Live in the USA on Uriah Heep -yhtyeen toukokuussa 2003 julkaistu livealbumi.
Se on äänitetty Yhdysvalloissa U.S. Classic Rock -festivaaleilla 2002.
Aleksandr Drankov
Aleksandr Osipovich Drankov (1880–1949) oli pietarilainen valokuvausyrittäjä ja elokuvaohjaaja.
Drankovilla oli veljensä kanssa kuvatoimisto, jolla oli valtuudet kuvata duuman istunnoissa ja keisari Nikolain hovissa. Heidän kuvareportaasejaan ostivat muun muassa Britannian ja Ranskan sanomalehdet. Vuonna 1907 Drankov toi mukanaan Ranskasta elokuvakameran ja alkoi tuottaa uutisfilmejä. Näin syntyi dokumentteja tulipaloista, nälänhädästä, köyhistä ryysyläisistä ja monista dramaattisista tapahtumista. Vuonna 1908 Leo Tolstoi suostui kuvattavaksi, joten hänestäkin on olemassa autenttista elävää kuvaa.
Vuonna 1907 Drankov yritti tallentaa pietarilaisen teatterin esityksen Puškinin näytelmästä "Boris Godunov", mutta kuvaukset eivät teknisesti onnistuneet. Seuraavana vuonna hän aloitti "Stenka Razinin" kuvaamisen. Käsikirjoitus perustui suosittuun kansanlauluun, ja elokuva kuvattiin ilmeisesti yhden päivän aikana Pietarin lähellä sijaitsevalla Razliv-järvellä, samoilla paikoilla, missä kerrotaan kymmenen vuotta myöhemmin toisen vallankumouksellisen henkilön, Vladimir Leninin, piilotelleen heinäsuovassa. Elokuvan ensi-ilta oli 15. lokakuuta 1908. Esitys sai valtavasti huomiota. ”Uusi aika venäläisessä elokuvassa on alkanut”, kirjoitti eräs lehti. Tästä Drankovin ensimmäisestä näytelmäelokuvasta venäläiset katsovat elokuvahistoriansa alkaneen. Tosin Helsingissä oli jo edellisenä vuonna saanut ensi-iltansa suomalaisten tekijöiden, Teuvo Puron ja Louis Sparren, näytelmäelokuva "Salaviinanpolttajat" – Suomihan oli silloin vielä Venäjää.
Venäläinen elokuvatuotanto kasvoi 1910-luvulla yhdeksi maailman mittavimmista. Drankov muutti 1915 Moskovaan, jonne venäläinen elokuvateollisuus oli keskittynyt. Hänen studionsa oli keskisuuri suurten studioiden keskellä. Drankov herätti tuotannollaan suurta hämmennystä. Häneen nimeensä kiteytyi vähitellen kaikki se, mitä tsaarinajan elokuvabisneksessä oli epäilyttävää. Hän rahasti elokuvillaan sumeilematta ja käytti kaupallisesti hyväkseen kaikkea sensaatioihin liittyvää ja muutti rahaksi prostituution, rikosten ja köyhyyden kuvaamisen. Hän varasti kilpailijoiden ideat ja tuotti halpaversioita markkinoille ennen heidän ensi-iltaansa. Filmimogulin kerrotaan myös pröystäilleen pukeutumisellaan ja kaahailleen ympäri Moskovaa hienolla automobiilillaan.
Tämä ”uusvenäläinen” elokuvapioneeri haistoi sensaation melkein mistä vain ja vei elokuvakameransa työläiskorttelien rähjäisille takapihoille, ilotaloihin, tavernoihin, sillä aikaa kun muut tuottajat kuvasivat studioissaan porvarisdraamoja. Hänen joissain filmeissään on huomattavissa realismin esiasteita.
Drankov muutti 1918 Ukrainaan bolševikkeja karkuun ja sieltä monien muiden elokuvatuottajien tapaan parin vuoden päästä Konstantinopoliin. Sieltä hän siirtyi Yhdysvaltoihin ja Kaliforniaan, missä hän yritti vielä käynnistää elokuvabisneksensä. Hän ei kuitenkaan pärjännyt Hollywoodissa. Hänen myöhempi kohtalonsa oli pitkään tuntematon. Vuonna 1999 venäläiset tutkijat löysivät hänen hautansa San Franciscosta. Elämänsä loppuvaiheet hän oli elänyt pienen valokuvausliikkeen pitäjänä.
Mario Álvarez
Pedro Mario Álvarez Abrante, yleensä vain Mario (s. 2. helmikuuta 1982 Teneriffa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Betisiä ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Mario siirtyi vuonna 2001 Atlético Madridin reservijoukkueesta Valladolidiin. Kaudeksi 2003–2004 hänet lainattiin Barcelonaan. Hän pelasi joukkueessa vain yhden ottelun 3. joulukuuta 2003 Málagaa vastaan, jonka Barcelona hävisi selvin 5–1 numeroin.
Vuonna 2006 Mario teki sopimuksen Recreativo Huelvan kanssa, jossa hän kuului läpi kauden joukkueen tärkeimpiin pelaajiin. Andalusialaisseura sijoittautui lopulta kauden päätteeksi kahdeksanneksi. Kauden ainoan maalinsa hän teki 5. marraskuuta 2006 ottelussa Gimnàstic Tarragonaa vastaan.
Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi madridilaisseura Getafeen. Toisella kaudellaan 2008–2009 hän kuului kiistatta joukkueen avauskokoonpanoon ja pelasi kaikkiaan 28 ottelua.
David Cortés
David Cortés Caballero (s. 29. elokuuta 1979 Llerena, Badajozin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónin Granadaa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Cortés on Extremaduran kasvatti. Hän pelasi vuodet 1999–2002 Extremaduran edustusjoukkueessa Segunda Divisiónissa. Vuonna 2002 hän siirtyi Primera Divisiónin Mallorcaan, jossa hän kuului neljän pelaamansa kauden aikana joukkueen luottopelaajiin. Hän voitti joukkueessa Espanjan cupin Copa del Reyn kaudella 2002–2003.
Kesällä 2006 Cortés siirtyi madridilaisseura Getafeen. Ensimmäisellä kaudellaan hän kävi taistelua peliajasta romanialaispuolustaja Cosmin Contran kanssa, mutta seuraavalla kaudella 2007–2008 hän nousi joukkueen kiistattomaksi avauskokoonpanopelaajaksi. Hän ylsi Getafen kanssa UEFA-cupin puolivälieriin kaudella 2007–2008 ja kahdesti Copa del Reyn loppuotteluun kausina 2006–2008. Kaudella 2009–2010 Cortés joutui osittain nuoremman Miguel Torresin syrjäyttämäksi, eikä hänen päättymässä ollutta sopimustaan uusittu.
30. heinäkuuta 2010 hän siirtyi yksivuotisella sopimuksella Hérculesiin.
Maamiinavaaran tiedostamisen päivä
Maamiinavaaran tiedostamisen päivä on kansainvälinen, 21 maan viettämä teemapäivä, jota vietetään 4. huhtikuuta. Maat halusivat kiinnittää ihmisten huomion sotien jäljiltä maahan jääneisiin maamiinoihin, ja etenkin niihin liittyviin vaaroihin. Nämä maat saivat teemapäivän lanseeraamalla median huomion 34 maassa.
Don’t Stop the Music
Don't Stop the Music on Kisun albumi vuodelta 1981.
Tom Tom Tom
Tom tom tom on Marionin julkaisema albumi vuodelta 1973.
El Bimbo
El Bimbo on Marionin julkaisema albumi vuodelta 1975. Albumin nimikkokappale "El Bimbo" on cover ranskalaisen Bimbo Jet -yhtyeen samannimisestä kappaleesta vuodelta 1974.
Partapöllö
Partapöllö ("Xenoglaux loweryi") on harvinainen pieni pöllö, jonka pituus on 12–13 cm ja jonka elinaluetta on Peru.
Partapöllö on havaittu vain Pohjois-Perun Andien itäosissa 1 900–2 350 metrin korkeudessa. Se on paikkalintu.
Laji on havaittu muutaman kerran sen jälkeen kun se löydettiin verkosta 1976, ja sitten niitä on saatu verkkoon joitakin kertoja mutta nähty normaalioloissa ensimmäisen kerran 2007. IUCN:n luettelossa se on erittäin uhanalainen.
13–14 cm pitkän pöllön tieteellinen nimi ("kummallinen pöllö") johtuu sen naaman alla olevista pitkistä sulista. Sen siipien kärkiväli on 36 cm. Väriltään se on kullanruskea, silmät ovat oranssit. Naaras ja koiras ovat samanlaisia.
Partapöllön ravinto koostuu lähinnä hyönteisistä. Se saalistaa öisin, ja nukkuu päivät oksilla. Se pariutuu keväällä, jolloin se munii 5–8 munaa.
Leopardigekot
Leopardigekot ("Eublepharis") on heimoon Eublepharidae kuuluva liskosuku, jota esiintyy Aasiassa ja Lähi-idässä. Leopardigekko ("Eublepharis macularius") on suosittu lemmikkieläin sen helppohoitoisuuden takia.
Luonnossa leopardigekot syövät kaikenlaisia hyönteisiä, mutta lemmikkinä ne syövät pääosin kenttäsirkkoja ja jauhomatoja.
Leopardigekkojen sukuun kuuluu kaikkiaan viisi lajia:
Baby Face
Baby Face on Marionin julkaisema albumi vuodelta 1976.
Kangasniemen vaakuna
Kangasniemen vaakuna on Kangasniemen kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa pitäjän naisiin, jotka tunnettiin taitavina kuviokankaiden kutojina. Samalla aihe liittyy kunnan nimeen "kangas"–sanan homonymian kautta.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä paaluittainen kultainen rukin lyhty, jossa lanka hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Kangasniemen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 29. tammikuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 12. kesäkuuta samana vuonna.
Helsingin kaupunginhallitus
Helsingin kaupunginhallitus johtaa Helsingin kaupungin hallintoa, valmistelee kaupunginvaltuustossa käsiteltävät asiat, panee toimeen valtuuston päätökset ja valvoo valtuuston päätösten lainmukaisuutta. Kaupunginhallituksen toimintaa ohjaa kuntalain lisäksi kaupunginvaltuuston hyväksymä kaupunginhallituksen johtosääntö.
Kaupunginhallituksen toimikausi on kaksi vuotta ja siinä on 15 jäsentä ja 10 varajäsentä toimikaudella 2017–2019. Se kokoontuu kerran viikossa yleensä maanantaina.
Kokouspaikkana on kaupunginhallituksen istuntosali kaupungintalolla. Kokoukset eivät ole yleisölle avoimia. Kaupunginhallitus pitää ylimääräisiä kokouksia tarvittaessa.
Ja’net DuBois
Ja'net DuBois on näyttelijä, joka näytteli elokuvassa "" herra Bosleyn äitiä.
Rovaniemen kaupunginvaltuusto
Rovaniemen kaupunginvaltuusto on Rovaniemen kaupungin kunnanvaltuusto ja ylin päättävä toimielin. Valtuustossa on 51 jäsentä, jotka on valittu neljän vuoden toimikaudeksi.
Kaudella 2017–2021 valtuuston kolme suurinta puoluetta ovat Keskusta (16 paikkaa), Kokoomus (10 paikkaa) ja SDP (10 paikkaa). Valtuuston puheenjohtajana toimii Heikki Autto (kok) sekä varapuheenjohtajina Susanna Junttila (kesk), Johanna Ojala-Niemelä (sdp) ja Aatos Nätynki (vas).
Kostila
Kostila on kylä aiemman Lammin kunnan alueella Hämeenlinnassa. Kostila sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Lammin taajamasta. Kostilan naapurikyliä ovat Kuurikka ja Ylänne.
Kylän on ollut asutettu 1400-luvulta lähtien. Kostila on kuulunut tuolloin laajaan Vanhankartanon alueeseen. Kylä on autioitunut sen historian aikana, mutta se asutettiin uudelleen Lepaan suvun toimesta. Lepaan suku omisti 1600-luvulla Kostilasta kaksi tilaa.
Kostilan alueet kuuluivat pitkään Vanhankartanon suurtilaan ja suuri osa kyläläisistä oli torppareita. Vuonna 1918 säädetty torpparilaki oikeutti vuokratilalliset lunastamaan viljelemänsä tilat itselleen.
Kostilan koulu on kyläkoulu. Koulu on aloittanut toimintansa vuonna 1907. Koulu lakkautettiin Hämeenlinnan kaupungin toimesta vuonna 2012.
12. heinäkuuta vuonna 1905 kuntakokous päätti perustaa Kostilan, Kuurikan ja Ylänteen piirien yhteisen kansakoulun. Koulurakennus valmistui vuonna 1907 ja opiskelu aloitetiin saman vuoden syksynä. Ensimmäisenä vuonna koulussa aloitti 22 lasta ja toimi aluksi yhdellä opettajalla.
Talvisodan aikaan koulutyö oli keskeytetty, koska talo oli majoituskäytössä siirtoväelle. Vuonna 1949 koulu toisen opettajan. Tilanahtauden vuoksi koulurakennus lähdettiin laajentamaan ja uusi koulurakennus valmistui vuonna 1953. Parhaimpina vuosina koulun oppilasmäärä oli yli 60.
Historiansa aikana koulu toimi osaksi myös asuinkäytössä. Vuonna 1998 koulussa syttyi tulipalo ja se tuhosi koulun asuintilat ja osan luokkahuoneista. Koulurakennus kuitenkin korjattiin kyläläisten voimin ja opetus säilyi Kostilan koulussa. Vuonna 2007 kyläläiset talkootöinä puhdistivat koulun ulkovuoren ja laudoituksia ja ikkunoita uusittiin. Sama vuonna 8. joulukuuta koulu vietti 100-vuotisjuhlia. Kyseisenä vuonna koulussa oli oppilaita 27. Tätä ennen koulu oli ollut useasti lopetus uhan alla.
Lammin kunta liitettiin kuntaliitoksen jälkeen osaksi Hämeenlinnaa vuonna 2009. Koulu lakkautettiin vuonna 2012 kaupungin päätöksellä ja kylän oppilaat siirtyivät Konnarin kouluun Lammin taajamaan. Koulurakennus siirtyi myöhemmin yksityisomistukseen, kun kaupunki löysi koululle ostajan.
Marion ”77”
Marion "77" on Marionin julkaisema albumi vuodelta 1977.
Kairon kansainväliset kirjamessut
Kairon kansainväliset kirjamessut ovat kirjoihin ja kirjallisuuteen keskittynyt messutapahtuma, joka järjestetään vuosittain tammikuun viimeisellä viikolla Kairossa, Egyptissä.
Kairon kirjamessut ovat arabimaiden suurimmat ja vanhimmat kirjamessut. Ensimmäiset messut pidettiin vuonna 1969, samaan aikaan Kairon perustamisen tuhatvuotisjuhlien kanssa. Tapahtumassa vierailee vuosittain noin kaksi miljoonaa kävijää, ja vuonna 2006 tapahtuma oli sekä vierailijoiden että näytteilleasettajien määrässä mitattuna maailman toiseksi suurin kirja-alan tapahtuma Frankfurtin kirjamessujen jälkeen. Messut ovat erityisen merkittävä arabiankielisen kirjallisuuden julkaisutapahtuma.
Love Is...
Love Is... on Marionin julkaisema albumi vuodelta 1978.
Onni on kun rakastaa
Onni on kun rakastaa on Marionin julkaisema albumi vuodelta 1979.
Eini Lehtinen
Eini Lehtinen (s. 14. maaliskuuta 1979 Kalajoki) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut hyökkääjänä Oulun Kärpissä ja Suomen naisten maajoukkueessa. Lehtinen on valittu useita kertoja SM-sarjan Kuukauden pelaajaksi. Perusteluissa on kehuttu hänen tasaisuuttaan ja taitojaan sekä hyökkäys- että puolustuspelaajana. Lehtinen on kunnostautunut maalintekijänä ja voittanut myös SM-runkosarjan pistepörssin.
Lehtinen on Pyhäjoen Joki-Kiekon kasvatti ja pelasi ennen Oulun Kärppiä Raahen Teräs-Kiekossa. Hän pelasi SM-sarjaa Oulun Kärppien joukkueessa kaudesta 1996–1997 kevääseen 2008 saakka. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1998, 2000, 2001, 2003, 2006 ja 2007 sekä SM-pronssia vuosina 2002, 2004, 2005 ja 2008. Kaudella 2007–2008 hän voitti runkosarjan pistepörssin tehtyään 20 ottelussa 29 maalia ja annettuaan 50 maalisyöttöä. Kauden päätteeksi hänet valittiin SM-sarjan parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistöjoukkueen keskushyökkääjäksi. Viimeiset pelikautensa hän toimi Kärppien kapteenina.
Lehtinen pelasi urallaan 37 maaottelua, joissa hän teki yhden maalin, antoi kolme maalisyöttöä ja istui jäähyllä 22 minuuttia. Ensimmäiset maaottelunsa hän pelasi kaudella 2004–2005. Hän saavutti MM-pronssia Kiinassa pelatuissa kisoissa vuonna 2008. Tuolloin Suomi voitti ensimmäisen kerran Yhdysvallat MM-kisojen historiassa mutta jäi kuitenkin pronssiotteluun Yhdysvaltain voitettua Kanadan. Lehtinen pelasi kisoissa viisi ottelua ilman tehopisteitä; jäähyllä hän istui neljä minuuttia, ja hänen lukemansa tehotilastossa oli –1.
Kulttuurinen mosaiikki
Kulttuurinen mosaiikki () on termi, jota käytetään kuvaamaan Kanadan etnisiä ryhmiä, kieliä ja kulttuureja. John Murray Gibbon käytti ensimmäisenä termiä "mosaiikki" kuvaamaan kanadalaista yhteiskuntaa vuonna 1938 julkaistussa teoksessaan "Canadian Mosaic". Gibbon vastusti yhdysvaltalaista käsitettä sulatusuunista, jonka hän näki pyrkivän siirtolaisten sulauttamiseen amerikkalaiseen kulttuuriin.