hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Goodenoughsaaren taistelu
Goodenoughsaaren taistelu (tunnetaan myös nimellä Operaatio Drake) oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden ja japanilaisten välinen taistelu Goodenoughsaaresta Uudessa-Guineassa. Japanilaiset olivat aiemmin miehittäneet saaren 24. elokuuta 1942 Milnenlahden taistelun aikana. Goodenoughsaaren taistelu alkoi liittoutuneiden hyökätessä saarelle 22. lokakuuta 1942, kun australialaiset hävittäjät HMAS Stuart ja HMAS Arunta kuljettivat saarelle australialaisia 2.-12. jalkaväkidivisioonan joukkoja. Joukot laskeutuivat Mud Baylle ja Taleba Baylle aikeenaan piirittää japanilaiset joukot. Lyhyiden mutta raskaiden taistelujen jälkeen japanilaiset joukot vetäytyivät läheiselle Fergussonsaarelle, josta japanilainen risteilijä Tenryū evakuoi miehet Rabauliin. Taistelun jälkeen liittoutuneiden joukot ottivat saaren haltuunsa ja rakensivat sinne lentokentän ja sairaalan. Saarta käytettiin myöhemmin hyödyksi tulevissa liittoutuneiden operaatioissa sodan aikana.
Ruotsin Ateenan-instituutti
Ruotsin Ateenan-instituutti (, , "SIA") on Ruotsin valtion tiedeinstituutti, joka toimii Ateenassa, Kreikassa. Se on yksi Kreikassa toimivista ulkomaisista arkeologisista instituuteista.
Ruotsin Ateenan-instituutti perustettiin vuonna 1948. Se oli tuolloin seitsemäs Ateenaan perustettu ulkomainen instituutti ja ensimmäinen, joka perustettiin maahan sitten ensimmäisen maailmansodan.Instituutti on toiminut vuodesta 1979 Ateenan keskustassa Makrygiánnin kaupungiosassa sijaitsevassa uusklassisessa rakennuksessa. Paikka on Akropoliin eteläpuolella, lähellä Akropolis-museota ja Suomen Ateenan-instituuttia.
Instituutti ylläpitää lähellä sijaitsevaa Pohjoismaista kirjastoa yhdessä Suomen, Norjan ja Tanskan Ateenan-instituuttien kanssa.
Instituutti omistaa myös huvilan Kavalassa. Se on ruotsalaisten tutkijoiden, taiteilijoiden ja kirjailijoiden käytettävissä.
Instituutti on suorittanut arkeologisia kaivauksia tai kenttätutkimuksia seuraavissa paikoissa:
Torn
”Torn” on alun perin vaihtoehtorockyhtye Ednaswapin debyyttialbumilla "Ednaswap" vuonna 1995 ilmestynyt kappale. Se julkaistiin albumin toisena singlenä (ensimmäinen oli ”Glow”). Kappaleen sävelsivät Scott Cutler, Anne Preven, ja Phil Thornalley demosessiossa vuonna 1993 ennen Ednaswapin perustamista. Preven kirjoitti kappaleen sanat.
Tornista on julkaistu useita cover-versioita. Näistä menestynein on australialaisen näyttelijä-laulaja Natalie Imbruglian vuonna 1997 julkaistu single. Se nousi listaykköseksi Belgiassa, Tanskassa, Kanadassa, Espanjassa ja Ruotsissa sekä Billboardin Mainstream Top 40-listalla. Listakakkonen se oli Australiassa, Italiassa, Sveitsissä ja Britanniassa. Yhdysvalloissa kappale saavutti varsinaisella Hot 100 -singlelistalla vain sijan 42 valtavasta radiosoitosta huolimatta, sillä ennen vuoden loppua tehtyä sääntömuutosta, listalle eivät päässeet vain radiopromoina julkaistut singlet.
”Tornista” on olemassa useita yllättävän monia cover-versioita vaikka sen tehnyt Ednaswap on varsin tuntemattomaksi jäänyt rockyhtye. Tämä johtuu Phil Thornalleysta, joka on työskennellyt monien sitä esittäneiden artistien kanssa. Kappaleen ensimmäisen version levytti tanskalaislaulaja Lis Sørensen nimellä ”Brændt” vuonna 1993. Se oli yli viisiminuuttia pitkä, pidempi kuin muut kappaleen versiot. Toinen versio ilmestyi Ednaswapin albumilla, se on paljon tummempi kuin Imbruglian versio. Siitä myös puuttuu väliosan breakdown, jollainen on Imbruglian, Trine Reinin ja Sørensonin versioilla.
Vuonna 1996 oman versionsa julkaisi norjalainen laulaja Trine Rein, jonka single nousi Norjan listalla sijalle 10. Vuonna 1996 Ednaswap julkaisi EP:n "Chicken", jolle se äänitti täysin toisenlaisen version ”Tornista”. Versio on paljon hitaampi ja yksinkertaisempi ja siinä on paljon kitaratilutusta. Versio kuulostaa paljon ”raaemmalta” ja kovemmalta kuin muut versiot. Ednaswapin vuoden 1997 kakkosalbumilla "Wacko Magneto" on kappaleesta uudelleenmiksattu versio Chickenin versiosta.
Kanttaanpyhät
Kanttaanpyhät, "kanttaiviikon pyhät" eli "käyntipäivät" on vanha nimitys kolmelle helatorstaita edeltävälle päivälle, saman viikon maanantaista keskiviikkoon.
Käyntipäiviä on vietetty paasto- ja rukouspäivinä nykyisen Ranskan alueella jo noin vuonna 470, mutta laajemmalti katolinen kirkko alkoi viettää niitä vasta 900-luvulla. Alun perin näinä päivinä on rukoiltu apua maanjäristysten, tulvien, tulipalojen ja petojen aiheuttamia tuhoja vastaan, myöhemmin yleensä toimeentuloa ja hyvää satoa. Tällöin on pappien johdolla järjestetty peltoalueilla kulkueita, joissa on kannettu ristiä, siunattua leipää ja pyhäinkuvia sekä soitettu kelloja.
Myös Ruotsissa ja siihen kuuluneessa Suomessa käyntipäivät säilyivät pitkään uskonpuhdistuksen jälkeenkin, joskin kulkueet jäivät pois. Vuoden 1571 evankelisessa kirkkojärjestyksessä mainittiin rukoussunnuntain ohella sitä seuraava maanantai ja tiistai käyntipäivinä. Ne eivät kuitenkaan olleet varsinaisia pyhäpäiviä, vaan silloin pidettiin vain aamulla yleiset rukoukset, minkä jälkeen mentiin normaalisti työhön. Jo 1600-luvulla niitä lakattiin monin paikoin viettämästä. Almanakassa ne kuitenkin säilyivät vuoteen 1773 saakka. Kansanperinteessä ne säilyivät paikoitellen 1800-luvun lopulle saakka.
Kanttainpyhiin on Suomessa kansanomaisesti liittynyt myös säitä koskevia uskomuksia. Yleinen on uskomus, että jos kanttainpyhinä on kylmä, tulee lämmin kesä ja saadaan hyvä sato, mutta jos silloin on vuodenaikaan nähden lämmintä, tulee kylmä kesä. Toisinaan on lisäksi katsottu kyseisen viikon maanantain ennustavan kesäkuun, tiistain heinäkuun ja keskiviikon elokuun säätä.
Nimen kanttaanpyhät tai kanttaiviikko on arveltu johtuvan latinan verbistä "cantare", laulaa. Lounaismurteissa onkin esiintynyt siitä juontuva sana "kantata", joka merkitsee kirkollisten kuorolaulujen esittämistä.. Uno Harva on kuitenkin väittänyt, että nimitys on väännös ruotsin kielen samaa ajankohtaa tarkoittavasta sanasta "gångdagar", joka toisaalta onkin suomennettu käyntipäiviksi.
Tyynenmerenrastas
Tyynenmerenrastas ("Turdus poliocephalus") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Sen taksonomia on hyvin monimutkainen ja se on jaettu 49 alalajiin.
Tyynenmerenrastasta tavataan Kaakkois-Aasiassa ja Oseaniassa. Sen populaatiota ei tunneta tarkkaan, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomurintarastas
Suomurintarastas ("Turdus maranonicus") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Suomurintarastasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Siniselkärastas
Siniselkärastas ("Turdus reevei") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Siniselkärastasta tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nurmikkorastas
Nurmikkorastas ("Turdus ignobilis") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Nurmikkorastasta tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Oskar von Hellens
Oskar Johannes von Hellens (23. toukokuuta 1867 Turku – 6. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli suomenruotsalainen hygienian ja eläinlääketieteen tutkija. Hän valmistui eläinlääkäriksi 1890 Kööpenhaminasta ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1899. Hän oli vuosina 1919–1934 Helsingin yliopiston hygienian professori.
Lars von Hellens
Lars Hjalmar von Hellens (13. kesäkuuta 1869 Piikkiö – 24. toukokuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Valmistuttuaan kadettikoulusta 1887 hän siirtyi Keisarin paašikouluun Pietariin. Von Hellens palveli valmistuttuaan keisarillisessa tarkk’ampujapataljoonassa, jossa hänestä tuli komppanian päällikkö 1899. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1901. Vuonna 1909 hänet ylennettiin everstiksi ja määrättiin Tsarskoje Selon keisarillisen perheen tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä kesällä 1914 von Hellens lähti tarkk'ampujapataljoonan komentajana rintamalle. Sodan alkuvaiheessa syyskuun 1914 taisteluissa von Hellens ansaisi taisteluista Yrjön miekan. Loppuvaiheessa vuonna 1917 hän oli kenraalimajuriksi ylennettynä Ukrainassa armeijakunnan komentaja. Hänen poikansa Max von Hellens toimi tällöin isänsä adjutanttina. Kyseinen yksikkö siirtyi vuoden 1917 lopulla itsenäistyneen Ukrainan kansantasavallan armeijan yksiköksi.
Kenraalimajuri von Hellens toimi vuoden 1918 Kiovassa saksalaisten miehityshallinnossa, joka käytännössä piti valtaa saksalaisten tukemassa Ukrainan valtakunnassa. Kun keisarillinen Saksa antautui ympärysvalloille marraskuussa 1918, von Hellens palasi Suomeen ja oli Suomen armeijan palveluksessa vuoteen 1929. Sen jälkeen hän oli vuodet 1930–1940 Helsingin Säästöpankin Hakaniemen konttorin johtaja.
Hänen isänsä oli Turun hovioikeuden presidentti Lars Theodor von Hellens, joka sukunsa päämiehenä ylennettiin 1896 Suomen ritarihuoneeseen vapaaherrallisena sukuna 61.
Cobra (taiteilijaryhmä)
Cobra (tyyliteltynä COBRA tai CoBrA) oli abstraktia ekspressionismia edustanut taiteilijaryhmä Euroopassa vuosina 1949–1952. Nimen taustalla ovat perustajien kotikaupungit Kööpenhamina (Copenhague), Bryssel ja Amsterdam, ja sen keksi Christian Dotremont. Ryhmä syntyi kun alankomaalainen ryhmä Reflex, tanskalainen ryhmä Høst ja belgialainen Vallankumouksellinen surrealistiryhmä sulautuivat yhteen.
Ryhmä piti kaksi suurta näyttelyä, toisen Stedelijk Museumissa Amsterdamissa 1949, toisen Palais des Beaux-Artsissa Liègessä (1951).
Amstelveenissa Hollannissa on Cobra-museo, jossa on esillä Karel Appelin teoksia ja muuta kansainvälistä avantgarde-taidetta.Muutamia taiteilijoita, joilla oli yhteyksiä Cobra-ryhmään ja joihin heidän ajattelutapansa vaikutti:
Henrik Sovelius
Henrik Sovelius (1817–1904)oli suomalainen laivanvarustaja ja kauppias. Hän lahjoitti runsaasti varoja muun muassa Raahen rautatien rakentamiseen ja huomattavan summan myös kaupungin rouvasväenyhdistykselle.
Hänen veljensä oli kauppaneuvos Fredrik Sovelius (k. 1897), ja tämän perittyä apeltaan Johan Langin kauppahuoneen laivoineen, he olivat 1870-luvulla merkittäviä laivanvarustajia.
Lorentz Svensson Sparrgren
Lorentz Svensson Sparrgren (1763–1828) oli ruotsalainen miniatyyrimaalari. Hän oli Tukholman taideakatamian professori vuodesta 1805. Hänen miniatyyrejään on Sinebrychoffin galleriassa. Hän sai vuonna 1978 yhdessä Johan Erik Bolinderin kanssa alastonmallin piirtämisestä myönnetyn kolmannen luokan hopeamitalin.
The Sims 4
The Sims 4 on "The Sims" -elämäsimulaatiopelisarjan neljäs osa. Electronic Arts julkisti pelin 6. toukokuuta 2013, ja se julkaistiin syyskuussa 2014 Microsoft Windowsille. Pelin piti alun perin ilmestyä maaliskuussa 2014, mutta sen julkaisua siirrettiin syksyyn. Helmikuusta 2015 pelin on saanut myös OS X:lle.
Pelissä pelaaja luo Sim-hahmoja, joille hän antaa itse haluamansa nimen, ja ohjaa heidän elämäänsä haluamaansa suuntaan. Aluksi pelaaja luo perheen, johon voi lisätä taaperoita, lapsia, teinejä, nuoria aikuisia, aikuisia sekä vanhuksia. Pelaaja voi myös pelata jollakin valmisperheellä. Pelissä on kolme maailmaa, joissa Simit voivat asua: Willow Creek, Newcrest ja Oasis Springs. Willow Creek ja Oasis Springs sisältävät asuin- ja yhteis(ö)tontteja, mutta Newcrest on aivan tyhjä maailma. Pelaaja voi valita perheelleensä valmiin talon tai rakentaa talon itse. Lisäksi asutettavia maailmoja ovat San Myshunon kaupunki lisäosassa "Kaupunkielämää", Windenburg lisäosassa "Kimppapuuhaa", Forgotten hollow "Vampyyrit"-nimisessä game packissa ja Brindleton Bay lisäosassa "Kissat ja koirat".
Pelaajan tulee huolehtia Simien perustarpeista, joita on kuusi. Ne ovat nälkä, rakko, hygienia, energia, hupi sekä seura. Aikuisten Simien täytyy käydä töissä, jos he haluavat turvata elantonsa. Lasten ja teinien täytyy käydä koulussa. Simit voivat oppia erilaisia taitoja, rakastua, suuttua, mennä naimisiin, hankkia lapsia, järjestää juhlia, käydä kaupungilla ja tehdä kaikkea elämään liittyen. Lisäksi Simeillä on tunnetilat, jotka vaihtelevat, Tunnetiloja ovat mm. iloinen, energinen, nolostunut, puoliksi hymyileväksi luonnehdittava, flirttaileva ja vihainen. Simeillä on myös luonteenpiirteet sekä tavoite elämälleen.
Peliin voi ladata netistä erilaisia vaatteita, esineitä, hiuksia, meikkejä ja muita asioita. Peli sisältää myös gallerian, johon pelaajat voivat jakaa omia luomuksiaan, kuten Simejä ja rakennuksia. Peliin tehdään myös säännöllisesti päivityksiä, jotka lisäävät pelin uusia asioita. Esimerkiksi peliin on tullut aaveita, uima-altaat, mahdollisuus rakentaa kellari sekä uusi maailma nimeltä Newcrest. Päivitykset ovat ilmaisia. Pelille on tehty myös ilmainen Juhlatunnelmaa- paketti, joka tuo peliin juhliin tarkoitettuja esineitä. Pelille on myös maksullisia lisäosia, pelipaketteja sekä kamasettejä, jotka tuovat uusia asioita peliin.
"The Sims 4" julkaistiin 17. marraskuuta 2017 konsoleille Playstation 4 ja Xbox One. Samana päivänä julkaistiin myös "The Sims 4 Deluxe Party Edition", joka sisältää itse peruspelin ja "Täydellinen Terassi"-kamasetin. Lisäksi vielä samana päivänä julkaistiin "Bundle Pack", joka sisältää "Kaupunkielämää"-lisäosan, "Vampyyrit"-game packin ja "Klassista Luksuskamaa"-kamasetin.
Lisäosat ovat isoja laajennuksia. Lisäosat vaativat toimiakseen The Sims 4 peruspelin.
Game packit ovat keskikokoisia laajennuksia. Game Packit vaativat The Sims 4 peruspelin toimiakseen.
Kamasetit lisäävät peliin uusia tavaroita ja asuja. Kamasetit vaativat toimiakseen The Sims 4 peruspelin. Lemmikkikamaa vaatii peruspelin sekä Kissat & Koirat lisäosan hyödyntääkseen kaikki ominaisuudet.
Nämä julkaisut koskevat PS4 ja XBOX ONE konsoleita.
Haqvin Spegel
Haqvin Spegel (1645–1714) oli Ruotsin kirkon arkkipiispa. Hän laati virsirunoja, joista suomalaisessa virsikirjassa on numero 39 ("Oi Jeesus hyvyyttäsi ylistää tahdomme"). Hän oli Kaarle XI:n rippi-isä ja hovisaarnaaja. Myöhemmin hänestä tuli Gotlannin intendentti, sitten Skaran ja Linköpingin piispa ja vuodesta 1711 arkkipiispa.
Children of the Night
Children of the Night on kanadalaisen rock-muusikko Nash the Slashin toinen täyspitkä sooloalbumi. Se julkaistiin helmikuussa 1981 Nash the Slashin vuonna 1980 Gary Numanin lämmittelijänä tekemän Britannian-kiertueen jälkeen.
Albumi äänitettiin kuudessa viikossa Britannia Row -studiolla loppuvuodesta 1980, tuottajanaan Steve Hillage ja sen julkaisi Virgin Recordsin DinDisc-levymerkki. "Children of the Night" uudelleenjulkaistiin CD-muodossa bonuskappaleilla ja uudella kansikuvalla vuonna 2000.
Nash the Slash laulaa ja soittaa albumilla kaikkia soittimia. Sen äänimaailma on rock-albumille epätyypillinen, sillä säestyksestä vastaavat syntetisaattorit ja rumpukone. Soolosoittimina siinä kuullaan sähkömandoliinia ja -viulua. Viimeisenä albumin tekijätietojen perässä ilmoitetaankin, ettei albumia äänitettäessä ole käytetty lainkaan kitaraa ("there are no guitars").
Nash the Slashin omien kappaleiden lisäksi albumilla kuullaan myös coverit Jan and Deanin "Dead Man's Curvesta" ja The Rolling Stonesin "19th Nervous Breakdownista". "Dopes on the Water" on Deep Purplen "Smoke on the Water" sanoitettuna humoristisesti uudelleen – uudet sanat kertovat pilven polttamisesta – kun taas aloitusraita "Wolf" ('susi') lainailee melodioita Sergei Prokofjevin "Pekka ja Susi" -sävellyksestä.
"Children of the Night" on Nash the Slashin tunnetuin soolojulkaisu. Allmusicin Aaron Badgley antaa sille neljä tähteä viidestä, sanoen sen olevan "vahva albumi, joka on täynnä kiinnostavia soundeja ja kestää toistuvaa kuuntelua". Hän kehuu myös Hillagen tuotantoa, kuvaillen albumin äänimaailmaa paljon Nashin debyyttialbumi "Dreams & Nightmaresia" tanakammaksi. Badgleyn mukaan albumi "rokkaa". Kriitikko Jerry van Kooten kehuu "Children of the Nightia" myös: hänestä se on "omituinen, melodinen, pelottava, rockaava [... ja] omaperäinen." Hän kiinnittää huomiota myös Nash the Slashin monipuolisuuteen laulajana sekä albumin paikoittaiseen raskauteen. Hänestä uusintapainoksen äänenlaatu on erinomainen.
Ennen "Children of the Nightia" Nash the Slash julkaisi ensimmäisen singlensä "Dead Man's Curve", kyseessä oli tosin eri versio kuin "Children of the Nightilla" kuultu. Kappale kohosi singlelistoille useissa maissa ja muodostui Nash the Slashin suurimmaksi soolohitiksi. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo ja sen B-puolena kuultiin "Reactor No.2", joka on julkaistu bonuskappaleena "Children of the Nightin" CD-versiolla. "Dead Man's Curvea" seurasi singlejulkaisuna "19th Nervous Breakdown / Danger Zone".
A-puoli
B-puoli
Nokia Lumia 520
Nokia Lumia 520 on Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Sen julkisti Nokia 25. helmikuuta 2013. Sen veroton myyntihinta on noin 100 euroa.
Puhelin tuli markkinoille maaliskuun 2013 alussa. Suomessa Lumia 520 tuli myyntiin 11. heinäkuuta 2013.
Puhelin on saatavilla keltaisena, punaisena, sinisenä, valkoisena ja mustana.
Puhelimen seuraajaksi esiteltiin marraskuussa 2013 Lumia 525. Siinä on edeltäjäänsä enemmän RAM-muistia ja kiiltäväpintaiset takakuoret Lumia 520:n mattapintaisten sijasta.
Hilja Laitila
Hilja Maria Laitila (1900–2000) oli suomalainen kommunisti, joka toimi kunnallispoliitikkona Kemissä. Laitila matkusti Moskovaan kansainväliseen Lenin-kouluun syksyllä 1932, ja sieltä palattuaan hänet pidätettiin Turussa joulukuussa 1933. Laitilan hallusta löytyi kommunistista kirjallisuutta ja salauslaite. Hän sai kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistuksen valtiopetoksen valmistelusta.
Laitila pidätettiin uudelleen toukokuussa 1941 ja vietiin turvasäilöön kolmeksi vuodeksi ilman syytettä ja tuomiota. Hän vapautui välirauhansopimuksen solmimisen jälkeen syksyllä 1944 ja alkoi toimia laillistetun SKP:n tehtävissä Kemissä.
Aulikki Nukalan ohjaamassa dokumenttielokuvassa "Sadan vuoden muistot" vuodelta 2000 haastatellaan Hilja Laitilaa.
Carl Johan Spoof
Carl Johan Spoof (1773 Paltamo – 1808) oli suomalainen Suomen sotaan osallistunut aliupseeri ja partionjohtaja.
Spoofin isä suorituskomissaari Matias Spoof (1738–1818) suoritti maanmittaritutkinnon 1759 ja toimi nimismiehenä Paltamossa 1764–1776 sekä omisti Kukkolan rusthollin Lempäälässä 1770-luvun lopulta alkaen.
Spoof oletettavasti osallistui . Hän osallistui Porin rykmentin mukana Pommerin sotaan 1807 aliupseerina ja Suomen sotaan 1808. Kesällä 1808 hän teki vääpeli Rothin kanssa partioretken Ruovedelle. Hän yritti myös vallata Tampereen. Venäläiset käyttivät hänestä ja Rothista nimitystä "amiraali Spuff ja kenraali Rutt", kun he olivat 40 miehen kanssa 15. heinäkuuta lähteneet menestyksekkäälle hävitysretkelle kenraali Nikolai Rajevskin joukkojen taakse. Venäläiset uskoivat joukon huomattavasti suuremmaksi.
Spoof sairastui ruttoon ja kuoli 1808 Torniossa.
Jakob Johan Roth
Jakob Johan Roth (2. helmikuuta 1772 Sarkkila, Ikaalinen – 1. syyskuuta 1839 Saarlahti, Teisko) oli suomalainen sotilas. Hän osallistui , Porin rykmentin mukana Pommerin sotaan 1807 jonka yhteydessä hänet ylennettiin vääpeliksi sekä sen jälkeen Suomen sotaan 1808. Lapuan taistelun jälkeen hänet, vääpeli Carl Johan Spoof ja neljäkymmentä miestä lähetettiin 15. heinäkuuta kenraali Nikolai Rajevskin selustaan hävitysretkelle, jonka onnistumisen takia venäläiset luulivat joukkoa suuremmaksi ja käyttivät Spoofista ja Rothista nimitystä "amiraali Spuff ja kenraali Rutt". Roth erosi Ruotsin armeijasta luutnanttina vuonna 1812 ja hän sai 1815 kultamitalin palkkiona osoittamastaan urhoollisuudesta. Hän asui viimeiset elinvuotensa Saarlahden sotilasvirkatalossa Teiskossa ja hänen hautansa on Teiskon hautausmaalla.
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1969
Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1969 pelattiin Wiesbadenissa, Lindsey Air Stationissa, Yhdysvaltain sotilastukikohdassa, Länsi-Saksassa 26. heinäkuuta - 3. elokuuta. Turnaukseen osallistui seitsemän joukkuetta. Alankomaat ja Italia olivat jälleen mukana ja ne sijoitettiin yhdessä hallitsevan mestarin Belgian kanssa A-lohkoon. Muut neljä joukkuetta pelasivat B-lohkossa. Turnauksessa käytettiin epätavallista sääntöä, että B-lohkon joukkueet saivat käyttää rosterissaan kahta ulkomaalaista pelaajaa. Espanjalla oli riveissään puertoricolainen ja kuubalainen pelaaja, Länsi-Saksalla taas kaksi yhdysvaltalaista. Sääntö aiheutti erimielisyyksiä ja poistettiin tulevista kilpailuista. Italia puolestaan protestoi siitä, että Alankomaiden joukkueessa pelasi viisi pelaajaa Alankomaiden Antilleilta, koska nämä eivät olleet syntyneet Euroopassa, mutta protesti ei kuitenkaan mennyt läpi, koska kaikki olivat täysivaltaisia Alankomaiden kansalaisia. Jatkossa myös Italia tulisikin käyttämään muualla syntyneitä pelaajia, joiden isoisä tai -äiti olisi ollut italialainen. Tämä ei suinkaan ollut ensimmäinen kerta, kun Alankomaat käytti Antillien pelaajia - esimerkiksi Hamilton Richardson oli MVP vuoden 1965 kisoissa.
Sijoitusotteluja pelattiin vain yksi: Länsi-Saksa voitti Belgian 6-3 ja koska se oli jo hävinnyt aiemmin Espanjalle saatiin lopulliseksi järjestykseksi 1. Alankomaat 2. Italia 3. Espanja.
Euroopan mestari 1969
8. mestaruus
Max Mariu
Max Takuira Matthew Mariu SM (12. elokuuta 1952 – 12. joulukuuta 2005) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Edward Russell Gaines 30. huhtikuuta 1977. Hänet nimitettiin Uuden-Seelannin Hamiltonin vihkipiispaksi ja Decorianan titulaaripiispaksi 30. tammikuuta 1988. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. maaliskuuta Gaines, jota avustivat Thomas Stafford Williams ja Patelisio Punou-Ki-Hihifo Finau.
Mariu oli maansa ensimmäinen katolisena piispana toiminut maori. Hän kuoli sydänsairaudesta kärsittyään Aucklandissa.
Denis George Browne
Denis George Browne (s. 21. syyskuuta 1937 Auckland) on uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Aucklandin hiippakuntaan 30. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Rarotongan hiippakunnan johtoon 21. maaliskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Hubert Macey Rodgers, jota avustivat Reginald John Delargey ja John Mackey.
Browne sai 6. kesäkuuta 1983 nimityksen Aucklandin ja 19. joulukuuta 1994 Uuden-Seelannin Hamiltonin piispaksi.
Gisèle Ongollo
Gisèle Pascale Simangoye Ongollo (-Bekale; s. 20. helmikuuta 1966) on gabonilainen entinen pikajuoksija. Hän kilpaili naisten 100 metrin juoksussa sekä vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa että vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa, mutta putosi molemmilla kerroilla ensimmäisellä kierroksella. Hänen henkilökohtainen ennätysaikansa 100 metrin juoksumatkalla on 11.5 (1988).
Ongollo toimi Soulin olympialaisissa maansa lipunkantajana.
Aubin-Thierry Goporo
Aubin-Thierry Goporo (s. 15. toukokuuta 1968) on keskiafrikkalaissyntyinen koripallovalmentaja ja entinen koripalloilija. Hän kuului vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa koripallossa 10. sijalle jääneeseen Keski-Afrikan tasavallan miesten joukkueeseen. Samaan joukkueeseen kuului myös Aubin-Thierryn veli Frédéricque Goporo.
Sittemmin Goporo on valmentanut Yhdysvalloissa muun muassa Florida Air Academyn pelaajia.
Karawa
Karawa (ISO 639-3: xrw) on Papua-Uuden-Guinean Sandaunin maakunnassa sijaitsevassa Pulwan kylässä puhuttava sepik-kieli, joka on luokiteltu lähes kuolleeksi. Vuonna 2003 sillä oli jäljellä 63 puhujaa, ja vuonna 2007 kaikki sen puhujat olivat kaksi- tai useampikielisiä. Karawa on ollut korvautumassa pouye-nimisellä kielellä, jonka puhujat eivät pidä karawaa erillisenä kielenä. Karawan ja pouyen välillä on 67-prosenttinen sanastollinen samankaltaisuus.
Pouye
Pouye (myös bouye; ISO 639-3: bye) on Papua-Uuden-Guinean Sandaunin maakunnassa seitsemässä eri kylässä puhuttava sepik-kieli. Sillä on 960 puhujaa (2003), ja puhujamäärän kehitys on ollut kasvavaa. Kieli on sukua awtuwille ja karawalle, joista jälkimmäisen kanssa sillä on 67-prosenttinen sanastollinen samankaltaisuus.
Pouyea puhuvat miehet ja jotkut naisetkin käyttävät lisäksi tok pisiniä. Pouyessa on SOV-sanajärjestys. Vuodesta 1995 alkaen kielelle on käännetty Raamatun osia. Kirjoitusjärjestelmä on latinalainen. Puhujat harjoittavat kristinuskoa ja perinteisiä uskontoja.
Nymfit (televisiosarja)
Nymfit on suomalainen Fisher King Productions Oy -tuotantoyhtiön tuottama fantasia-draamasarja, jonka esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 24. maaliskuuta 2014. Miikko Oikkosen ja Teemu Nikin ohjaaman sarjan pääosissa näyttelivät Sara Soulié, Manuela Bosco, Rebecca Viitala ja Ilkka Villi. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin DVD:llä 15. lokakuuta 2014.
Sarja perustuu kreikkalaiseen tarustoon, jonka kauniit ja kuolemattomat nymfit elävät nykypäivän Helsingissä. Nymfien pitää joka kuukausi harrastaa seksiä säilyäkseen hengissä ja paeta satyyreja, jotka vainoavat heitä.
Gummerus julkaisee "Nymfit" myös kirjasarjana. Sarjan ensimmäinen osa, Sari Luhtasen ja Miikko Oikkosen kirjoittama "Nymfit – Montpellierin legenda", julkaistiin 29. elokuuta 2013. Kirjan käännösoikeudet on myyty jo Yhdysvaltoihin, Britanniaan, Saksaan, Ranskaan, Alankomaihin, Espanjaan, Italiaan, Venäjälle ja Brasiliaan.
Sarjan budjetti oli 2,6 miljoonaa euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 150 000 euroa. Sarjan jakeluoikeudet on myyty noin 50 maahan. Syyskuussa 2014 uutisoitiin Entertainment One Televisionin ostaneen oikeudet kehittää ja tuottaa oma versionsa sarjasta käsikirjoittaja Miranda Kwokin johdolla.
Sarjaan myytiin Suomessa ennen näkemättömiä digitaalisia mainospaikkoja; mainostajan haluama näkyvyys käsiteltiin ohjelmaan jälkikäteen. Sarjaan on suunnitteilla toinen tuotantokausi.
Sarjassa kuullun musiikin ovat säveltäneet Sakari Salli ja Tuomas Wäinölä. Sävellykset soittivat kapellimestari David Hermando Ricon johtama espanjalainen Bratislawa Symphony Orchestra.
Syksyllä 2012 kuvatun sarjan esittäminen alkoi ennen Suomea Italiassa, Serbiassa ja Saksassa. Italiassa sarjaa esitti Sky Uno -kanava ja Saksassa MyVideo -niminen netti-tv. Suomessa sarjaa esitti MTV3- sekä AVA-kanavat: MTV3:lla jaksot saivat ensiesityksensä maanantai-iltaisin kello 21:00 ja jaksot uusittiin AVA:lla saman viikon sunnuntaina. Pääsiäisenä 2014 ensimmäinen tuotantokausi esitettiin kokonaisuudessaan AVA-kanavalla, jolloin jaksot 5–12 saivat ensiesityksensä ennakkoon.
Suomessa "Nymfien" 24. maaliskuuta 2014 MTV3-kanavalla esitettyä ensimmäistä jaksoa katsoi 416 000 katsojaa. Jo ensimmäisen jakson jälkeen sarjan katsojaluvut romahtivat yli puolella, kun toista jaksoa seurasi enää 189 000 katsojaa. Esityskanava MTV3:n ohjelmapäällikkö Kristiina Werner-Autio kuitenkin kommentoi, ettei katsojalukujen romahtaminen tule vaikuttamaan sarjan esitysaikaan, eli sitä ei tulla siirtämään toiselle ohjelmapaikalle.
Ataullah Guerra
Ataullah Guerra (s. 14. marraskuuta 1987) on trinidadjatobagolainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentällä hyökkäävässä roolissa, ja hänen vahvuuksiaan ovat pallollinen pelaaminen ja pelinrakentaminen. Guerra edustaa Rovaniemen Palloseuraa.
Guerra solmi testijakson jälkeen RoPS:n kanssa vuoden mittaisen sopimuksen maaliskuussa 2013. Aiemmin hän on edustanut Caledonia AIA:ta. Trinidad ja Tobagon maajoukkueessa Guerra on pelannut yhdeksän ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin. Lisäksi hän on pelannut kuusi alle 20-vuotiaiden maaottelua.
Reginald John Delargey
Reginald John Delargey (10. joulukuuta 1914 Timaru – 29. tammikuuta 1979 Auckland) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän syntyi Archibald Patrick Delargeyn ja Kathleen May Fitzgeraldin vanhimpana lapsena ja ainoana poikana. Perheen äiti kuoli vuonna 1929.
Delargey opiskeli ensin Uudessa-Seelannissa ja sitten vuosina 1934–1939 Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa. Hän sai teologian tohtorin arvon vuonna 1939, ja Pietro Fumasoni Biondi vihki hänet papiksi Roomassa 19. maaliskuuta 1938. Hän palasi Uuteen-Seelantiin toisen maailmansodan alettua.
Delargey sai 25. marraskuuta 1957 nimityksen Aucklandin hiippakunnan vihkipiispaksi ja Hirinan titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 27. helmikuuta 1958 James Michael Liston, jota avustivat Peter Thomas McKeefry ja John Patrick Kavanagh. 1. syyskuuta 1970 Delargey nimitettiin Aucklandin piispaksi ja 25. huhtikuuta 1974 Wellingtonin arkkipiispaksi, jona hän toimi loppuikänsä.
24. toukokuuta 1976 Delargey ylennettiin kardinaaliksi, ja hänestä tehtiin Immacolata al Tiburtinon kardinaalipappi. Hän myös toimi Uuden-Seelannin piispainkokouksen puheenjohtajana 1976–1979. Hän osallistui kahteen konklaaviin (1978) ja Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Delargey kuoli syöpään sairaalassa Aucklandissa.
Brynolf Blomqvist
Johan Brynolf Blomqvist (4. maaliskuuta 1855 Viapori– 31. tammikuuta 1921 Viipuri) oli suomalainen arkkitehti.
Blomqvistin vanhemmat olivat ylikonstaapeli Johan Blomqvist (Blomkvist) ja Gustafva Henrietta Ekström ja puoliso vuodesta 1903 Maria Lovisa Mustonen. P perheeseen syntyi kaksi tytärtä ja poika. Alemman alkeiskoulun käytyään Blomqvist meni Teknilliseen reaalikouluun ja valmistui Polyteknilliseksi opistoksi muuttuneesta oppilaitoksesta arkkitehdiksi 1878, pääopettajanaan Frans Sjöström. Valmistuttuaan hän työskenteli neljä vuotta Sjöströmin arkkitehtitoimistossa. Sitten hän siirtyi Theodor Höijern toimistoon ja teki itsenäisestikin suunnittelutöitä Helsingissä, kunnes hakeutui Viipuriin. Blomqvist vaikutti pitkään Viipurissa, jossa hän toimi kaupunginarkkitehtina 25 vuotta kesäkuusta 1887 Fredrik August Odenwallin jälkeen. Blomqvist suunnitteli muun muassa Viipurin vanhan raatihuoneen muutostyön museokäyttöön Hän oli myös vuonna 1890 yksi Viipurin Taiteenystävien perustajajäsenistä ja toimi opettajana Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa. Blomqvistia seurasi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuonna 1912 Paavo Uotila.
Blomqvistin suunnittelemia rakennuksia on kuitenkin myös muualla Suomessa. Yhtenä merkittävimmistä Blomqvistin piirtämistä rakennuksista voidaan pitää Helsingin Katajanokalla olevaa ns. Dementjeffin kivitaloa. Uspenskin katedraalin vieressä sijaitseva nelikerroksinen rakennus valmistui vuonna 1885 ja sen rakennutti venäläissyntyinen kauppias Grigori Dementjeff. Kyseessä oli Helsingin ensimmäinen asuintalo, jossa oli sähkövalaistus. Rakennuksen historiasta on julkaistu kirja vuonna 1990. Blomqvistin suunnittelema Käppärän hautausmaan kappelin Poriissa on puolestaan yksi Suomen ensimmäisistä siunauskappeleista.
Jesús Guridi
Jesús Guridi (25. syyskuuta 1886 Vitoria-Gasteiz – 7. huhtikuuta 1961 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hän syntyi musiikilliseen perheeseen. Hän muutti 14-vuotiaana Pariisiin ja aloitti opinnot Schola Cantorumissa. Häntä opetti siellä sävellyksessä Vincent d'Indy. Guridi opiskeli lisäksi pianonsoittoa ja esiintyikin pianistina. Palattuaan Bilbaoon hän toimi urkurina kirkoissa, opetti urkujensoittoa ja johti useita musiikkikokoonpanoja. Guridi tuli tunnetuksi improvisointitaidoistaan.
Guridin teoksiin lukeutuvat "As cantan los chicos" (1915) orkesterille ja kuorolle, oopperat "Mirentxu" (1915) ja "Amaya" (1910–20), zarzuela "El Casero" (1926), "Diez melodas vascas" (1941), "Sinfonia pirenica" (1946) sekä "Homenaje a Walt Disney" (1956) pianolle ja orkesterille. Guridi sävelsi paljon urkumusiikkia ja toimi myös elokuvasäveltäjänä. Hän oli Madridin konservatorion urkujensoiton professori ja nousi konservatorion johtoon vuonna 1956.
Guridi sävelsi monia baskinkielisiä teoksia, mutta baskin huono kansainvälinen tunnettavuus on vaikeuttanut niiden tulemista tutummiksi ulkomailla. Guridi ehti eläessään nousta lähes kansallissäveltäjän asemaan baskien keskuudessa. Vitoria-Gasteizissa toimiva musiikkioppilaitos on nimetty säveltäjän mukaan Jesús Guridi -konservatorioksi.
Pikku prinssin seikkailut
Pikku prinssin seikkailut (alkuperäiseltä nimeltä "星の王子さま プチ・プランス Hoshi no Ōjisama Puchi Puransu") on japanilaisen Knack Productionsin tuottama animesarja. Sarja perustuu ranskalaisen Antoine de Saint-Exupéryn luomaan Pikku prinssi -kirjaan.
Sarjaan valmistui kokonaisuudessaan 39 jaksoa, ja ne esitettiin ensimmäisen kerran japanilaisella TV Asahi -kanavalla heinäkuun 1978 ja maaliskuun 1979 välillä. Yhdysvalloissa sarja sai ensi-illan vuonna 1985, jolloin se oli jälkiäänitetty englannin kielelle. Suomessa sarja ensi esitettiin 1980-luvulla Yle TV1-kanavalla suomeksi tekstitettynä, ja uudestaan MTV3-kanavalla vuonna 1995 suomenkielisellä puheella.
Vilma Egresi
Vilma Egresi (7. toukokuuta 1936 Budapest – 7. tammikuuta 1979 Budapest) oli unkarilainen meloja. Hän sai vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa pronssia naisten 500 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Klára Bánfalvi-Friedin kanssa. Hän kilpaili myös vuoden 1954 ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa ja sai 500 metrin kajakkikaksikossa hopeaa Valéria Lieszkovszkyn kanssa.
Ali Dara
Ali Iqtidar Shah Dara (1. huhtikuuta 1915 – 16. tammikuuta 1981) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kuului kultaa voittaneeseen miesten joukkueeseen vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Dara kilpaili myös vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa, mutta jäi mitaleitta sijoittuen joukkueineen neljänneksi.
Max Westerkamp
Max Westerkamp (8. lokakuuta 1912 Tanjung Pura, Indonesia – 6. toukokuuta 1970 Enschede, Alankomaat) oli maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen Alankomaiden miesten joukkueeseen.
Frans Wiertz
Franciscus Jozef Maria Wiertz (s. 2. joulukuuta 1942 Kerkrade) on alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Roermondin hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1968. Hänet nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 10. heinäkuuta 1993, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 25. syyskuuta Adrianus Johannes Simonis, jota avustivat Joannes Gerardus ter Schure ja Alphonsus Maria Henricus Antonius Castermans.
Ennen papiksi kouluttautumista Wiertz opiskeli vuoden historiaa Nijmegenin katolisessa yliopistossa. Hän on järjestyksessä 23. Roermondin piispa.
Adrianus Johannes Simonis
Adrianus Johannes Simonis (s. 26. marraskuuta 1931 Lisse) on alankomaalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hän syntyi perheen yhdestätoista lapsesta vanhimpana. Hänen isänsä oli hammaslääkäri.
Simonis opiskeli Hageveldissä, Warmondissa ja Roomassa. Hänet vihki papiksi Rotterdamin hiippakuntaan Martien Antoon Jansen 15. kesäkuuta 1957. Hänet nimitettiin Rotterdamin piispaksi 29. joulukuuta 1970, ja hänet konsekroi 20. maaliskuuta 1971 Bernard Jan Alfrink, jota avustivat Pieter Jan Antoon Moors ja Johannes Willem Maria Bluijssen.
27. kesäkuuta 1983 Simonis sai nimityksen Utrechtin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja saman vuoden joulukuun 3. päivänä hänestä tuli sen arkkipiispa. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 25. toukokuuta 1985, jolloin hän sai nimityksen San Clementen kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin, mutta yläikärajan takia ei voinut äänestää vuoden 2013 konklaavissa. Hän toimi Utrechtin arkkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 14. huhtikuuta 2007.
Rotterdamin piispana toimiessaan Ronald Philippe Bär ilmiantoi Simonikselle alaikäisiä hyväksikäyttäneen papin. Simonis järjesti papille siirron uusiin tehtäviin, ja tämä jatkoi hyväksikäyttöä. Simonis on puolustanut aiempaa toimintaansa tunnetun psykologin miehestä antamalla lausunnolla.
Ronald Philippe Bär
Ronald Philippe Bär (s. 29. heinäkuuta 1928 Manado) on alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi benediktiineihin 29. joulukuuta 1955 ja sai pappisvihkimyksen 26. heinäkuuta 1959. Hänet nimitettiin Rotterdamin vihkipiispaksi sekä Legeksen titulaaripiispaksi 15. tammikuuta 1982, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 20. maaliskuuta Adrianus Johannes Simonis, jota avustivat Martien Antoon Jansen ja Theodorus Henricus Johannes Zwartkruis.
22. marraskuuta 1982 Bär sai nimityksen Alankomaiden sotilaspiispaksi ja 19. lokakuuta 1983 tämän lisäksi Rotterdamin piispaksi. Hän erosi molemmista viroista 13. maaliskuuta 1993.
Bär syntyi protestanttiperheeseen, mutta kääntyi sittemmin katolilaiseksi. Hän esitti teologina progressiivisia näkemyksiä ja kyseenalaisti muun muassa selibaattivaatimuksen.
Toimiessaan Rotterdamin piispana Bär kertoi kardinaali Adrianus Johannes Simonikselle papista, joka hyväksikäytti alaikäisiä. Simonis järjesti kyseiselle papille siirron uusiin tehtäviin sillä seurauksella, että tämä jatkoi hyväksikäyttöä.
Adrianus Herman van Luyn
Adrianus Herman van Luyn (s. 10. elokuuta 1935 Groningen) on alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki salesiaanien papiksi Giuseppe Beltrami 9. helmikuuta 1964. Hänet nimitettiin Rotterdamin hiippakunnan johtoon 27. marraskuuta 1993, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 12. helmikuuta 1994 Adrianus Johannes Simonis, jota avustivat Hubertus Cornelis Antonius Ernst ja Tarcisio Bertone.
Van Luyn jäi eläkkeelle 14. tammikuuta 2011.
Cecilia Blomqvist
Cecilia Blomqvist eli Sisar Cecilia (8. syyskuuta 1845 Pori – 7. joulukuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen diakonissa. Häntä pidetään Aurora Karamzinin ja Mathilda Wreden ohella yhtenä suomalaisen sosiaalityön uranuurtajana. Blomqvist oli ensimmäinen seurakunnissa työskennellyt diakonissa ja käynnisti vielä nykyäänkin jatkuvan Helsingin Kaupunkilähetyksen toiminnan.
Cecilia Blomqvist syntyi syyskuussa 1845 varakkaan porilaisen merikapteenin perheeseen. Hänen äitinsä kuoli jo Cecilian ollessa pieni. Merikapteeni Blomqvistin toinen vaimo puolestaan kuoli synnytykseen, ja niin Cecilia jäi huolehtimaan kahdeksan vuotta nuoremmasta sisarpuolestaan, vaikka hänen isänsä meni naimisiin vielä kolmannen kerran. 16-vuotiaana Cecilia oli mukana isänsä aluksen Välimerelle ulottuneella, pitkällä purjehduksella.
Kun kolme Cecilian sukulaislasta oli kuollut kurkkumätään, hän päätti ryhtyä auttamaan muita ihmisiä. Cecilia liittyi Porin Rouvasväenyhdistykseen, joka oli keskittynyt auttamaan vähäosaisia naisia ja lapsia. Hän piti köyhille lapsille pyhäkoulua ja opetti heille muun muassa vaatteiden korjausta. 1860-luvun suurien nälkävuosien aikana Cecilia hoiti sairaita ja yritti hankkia orpolapsille koteja. Hän huolehti myös syöpään sairastuneesta isästään tämän kuolemaan asti.
Isänsä kuoltua Celicia Blomqvist aloitti vuonna 1873 28-vuotiaana opinnot Helsingin Diakonissalaitoksessa. Neljän vuoden kuluttua hänet vihittiin diakonissaksi. Blomqvistista olisi haluttu samalla tehdä myös koko laitoksen johtaja, mutta hän kieltäytyi ottamasta tehtävää vastaan yksin. Niinpä Blomqvistin lisäksi nimitettiin kaksi muuta johtajaa, joilla jokaisella oli oma vastuualueensa. Vuonna 1879 Blomqvist aloitti työskentelyn Raumalla, Suomen ensimmäisenä seurakunnan palkkaamana diakonissana. Neljä vuotta myöhemmin Blomqvistille annettiin tehtäväksi käynnistää Helsingin Kaupunkilähetyksen toiminta. Yhdistyksen toimitilat perustettiin Punavuoren kaupunginosaan, josta käsin Blomqvist vieraili apua tarvitsevien luona. Hän aloitti myös nykyäänkin jatkuvan kodittomille ja muille vähäosaisille suunnatun jouluruokailun järjestämisen. Blomqvist valittiin ensimmäisenä naisena Suomessa kunnalliseen Vaivaishoitohallitukseen vuonna 1889, välittömästi naisten valinnan mahdollistaneen lakimuutoksen jälkeen.
Vuonna 1895 Blomqvist siirtyi Helsingistä Turun kaupunkilähetyksen diakonissaksi. Vuosisadan vaihteessa hän aloitti Helsingin Sörnäisiin perustetun valtion väliaikaisen leprasairaalan johtajana ja jatkoi tehtävässä, kun sairaala siirrettiin Orivedelle. Cecilia Blomqvist jäi eläkkeelle vuonna 1910 ja kuoli perheettömänä saman vuoden joulukuussa 65-vuotiaana.
Morris CS9
Morris CS9/Light Armoured Car oli Morrisin Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimille valmistama kevyt panssariauto, joka oli palveluksessa toisessa maailmansodassa.
Ajoneuvo perustui siviilikäyttöön valmistettuun Morris C9 4 x 2 15 cwt kuorma-auton alustalle, jolle kasattiin niitattu kahdenhengen avoimella tornilla varustettu kori. Aseistuksena oli joko Boys-panssarintorjuntakivääri ja Bren-pikakivääri tai Vickers-konekivääri. Autot oli varustettu radiolaitteella No. 19.
Prototyyppi testattiin 1936, minkä jälkeen tilausta täydennettiin 99 panssariautolla. Tilauksen toimitukset päättyivät vuonna 1938. Ranskan taisteluihin osallistui kolmekymmentäkahdeksan 12th Royal Lancers rykmenttiin sijoitettua autoa, jotka joko tuhoutuivat taisteluissa tai hylättiin vetäydyttäessä. Lisäksi 30 ajoneuvoa palveli 11th Hussars rykmentissä Pohjois-Afrikassa, jossa todettiin ajoneuvojen hyvät ajo-ominaisuudet aavikkorenkailla pehmeässä hiekassa. Suoja ja aseistus todettiin kuitenkin liian heikoiksi ja ajoneuvot poistettiin palveluksesta sotatoimien aikana.
Nick Jr.
Nick Jr on yhdysvaltalainen lastenohjelmia esittävä kanava. Nick Jr. poikkeaa sisarkanavastaan Nickelodeonista niin, että Nick Jr. tarjoaa alle kouluikäisille ohjelmia, ja Nickelodeon lapsista nuoriin.
Suomessa Nick Jr. on maksullinen kanava. Vuosina 2007–2013 Nick Jr:n osuudet esitettiin Suomessa Nickelodeon -kanavalla. Nickelodeon -kanava lopetettiin Suomessa vähäisen suomenkielisen version syystä, jolloin Nick Jr. sai oman kanavapaikan. Nickelodeon kuitenkin jatkaa jakelunsa satelliittina.
Suomessa esitettävät ohjelmat.
Sauvasimput
Sauvasimput (Plectrogeniidae tai Plectrogenidae) on simppukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Sauvasimppujen heimoon kuuluu 1 suku ja 2 lajia. Lajit ovat sauvasimppu ("Plectrogenium nanum") ja pikkusauvasimppu ("P. barsukovi"). Heimon asemasta on epäselvyyttä ja toisinaan se luokitellaan kuuluvaksi simppuihin ("Cottidae") tai korusimppuihin ("Sebastidae"). Sauvasimppulajit ovat pinehköjä kaloja, jotka saavuttavat suurimmillaan noin 7 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia kaloja. Pää on litteähkö ja piikikäs, piikikkäitä selkäeviä on 2 ja selkä- rinta- ja peräevissä on myrkkyrauhanen.
Sauvasimppujen levinneisyys ulottuu läntiseltä Intian valtamereltä Tyynenmeren keskiosiin. Ne elävät mannerjalustoilla noin 270–600 metrin syvyydessä.
Sam Trickett
Samuel ”Sam” Trickett (s. 2. heinäkuuta 1986 East Retford) on brittiläinen pokeriammattilainen, jonka pokeriturnausansiot ovat kaikkien aikojen toiseksi suurimmat.
Trickett on pokeriurallaan voittanut viidessä turnauksessa yli miljoona dollaria:
Vuoden 2012 WSOP:n The Big One for One Drop -hyväntekeväisyysturnauksen voitti Antonio Esfandiari, joka on Trickettin edellä kaikkien aikojen turnausansiolistalla.
Ennen pokeriuraansa Trickett oli ammattijalkapalloilija, mutta hän joutui päättämään uransa polvivammaan. Hän alkoi pelata pokeria vuonna 2005.
Light Tank Mk VI
Light Tank Mk VI oli Vickers-Armstrongin Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimille 1930-luvulla valmistama kevyt panssarivaunu, joka oli palveluksessa toisessa maailmansodassa.
Vaunua valmistettiin vuosina 1935–1940 kaikkiaan 1682 kappaletta eri versioina.
Se oli myös ensimmäinen brittiläinen kevyt panssarivaunu jota valmistettiin enemmän kuin muutamia kymmeniä kappaleita.
Malli oli kuudes Vickers-Armstrongin Yhdistyneen kuningaskunnan maavoimille sotienvälillä valmistama kevyt panssarivaunu. Yhtiö oli kyennyt viiden edellisen mallin suunnittelun ja valmistuksen aikana standardoimaan tuotannon ja siten malli muistuttikin edellisiä lukuun ottamatta joitakin yksityiskohtia. Torni, jota oli laajennettu edellisen mallin kolmen hengen miehistön vaatimasta, laajeni mahdollistamaan Nro 9 radiolaitteiston sijoittamisen tornin takaosaan. Radiolaitteiston toiminta edellytti toisen generaattorin asentamista sähköntarpeen tyydyttämiseksi. Samalla vaunun massa kasvoi 4900 kiloon ollen kuitenkin helpommin ohjattavissa. Vaunuun asennettiin myös uusi 88 hevosvoiman moottori, joka kasvatti huippunopeuden 56 kilometriin tunnissa. Siihen asennettiin varmatoiminen Horstmann-kierrejousitus.
Mark VI, VIA ja VIB vaunuissa oli aseistuksena yksi .303" Vickers-konekivääri sekä yksi .50" Vickers-konekivääri rinnan asennettuina torniin No.10 -kaksoisjalustaan. Ampujalla oli 1,9-kertaa suurentava ja 21 asteen näkökentän mahdollistava No24-tähtäin, johon oli merkitty etäisyydet 100 jaardin välein aina 1500 jaardiin saakka. Tornia voitiin kääntää käsin 360 astetta ja asennus mahdollisti ampumisen korkeuskulmilla -10 - +37 asteeseen. Puolen tuuman konekivääriin oli vaunussa 200 panssariluotia ja .303 tuumaiseen 2500 normaaliluotia. Tornin sivuun oli asennettu kaksi savuheitintä.
Mark VIC -vaunussa Vickers-konekiväärit korvattiin 7,92 mm Besa ja 15 mm Besa -konekivääreillä.
Vaunun tuotannon alkaessa vuonna 1936 yleisesikunta totesi sen olevan ylivoimainen palveluksessa oleviin muihin vastaaviin ollen erittäin sopiva sekä tiedustelu- että siirtokuntatehtäviin. Toisen maailmansodan alkaessa asevoimilla oli käytössään 1002 Light Tank Mk VI -vaunua, 79 Cruiser Tank Mk I ja Mk II -vaunua sekä 67 Infantry Tank Mk I -vaunua. Näistä ainoastaan 196 kevyttä ja 50 jalkaväentukivaunua oli sijoitettuna maavoimien yksiköihin.
Ranskan taisteluiden alettua toukokuussa 1940 pääosa brittiläisen siirtoarmeijan panssareista oli Mk VI -vaunuja, jotka oli sijoitettu seitsemään 28 vaunun rykmenttiin. Pohjois-Afrikan taisteluiden alkaessa oli 3rd Hussars rykmentillä ja 7. panssaridivisioonalla Mk VI -vaunuja.
Arvid Enckell
Arvid Anders Enckell-Bronikowsky (12. joulukuuta 1884 Pietari – 19. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, kirjailija ja kääntäjä.
Enckellin vanhemmat olivat kenraali Carl Enckell ja Helene Natalia Bronikowsky. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 ja valmistui filosofian lisensiaatiksi ja oikeustieteen tohtoriksi.
Nimellä "Arvid Enckell-Bronikowsky":
Nimellä "Arvid Enckell":
Kaj Kekki
Kaj Kekki (s. 8. helmikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen käsipallovalmentaja. Pitkä valmennusura alkoi vuonna 1985 peliuran päätyttyä loukkaantumiseen. Aluksi hän toimi HIFK:n juniorijoukkueen valmentajana. Hän toimi valmentajana Norjassa ja suoritti Suomessa Kansallisen Valmentajatutkinnon (nykyinen ammattivalmentajatutkinto) 1990-luvun alussa sekä Solvallan Urheiluopiston liikunnanohjaajalinjan. Lisäksi hän kävi lajikouluja Suomessa, Jugoslaviassa, Romaniassa, Norjassa, Ruotsissa ja Itävallassa. Eri tason maajoukkueita hän on valmentanut yli 200 maaottelussa.
Jurassic Park (elokuvasarja)
Jurassic Park on yhdysvaltalainen elokuvasarja, joka koostuu tähän mennessä viidestä elokuvasta: "Jurassic Park" (1993), "Kadonnut maailma – Jurassic Park" (1997), "Jurassic Park III" (2001), "Jurassic World" (2015) sekä "" (2018). Kolmas "Jurassic World" -elokuva saa ensi-iltansa vuonna 2021. Kaksi ensimmäistä elokuvaa on ohjannut Steven Spielberg, kolmannen Joe Johnston, neljännen Colin Trevorrow ja viidennen J. A. Bayona. Sarja pohjautuu Michael Crichtonin kirjoihin "Dinosauruspuisto" ja "Kadonnut maailma".
Tarina alkaa, kun rikas miljardööri John Hammond kutsuu joukon tiedemiehiä analysoimaan Isla Nublar -nimisellä saarella olevaa puistoaan, jossa on eläviä dinosauruksia. Dinosaurukset kuitenkin karkaavat saarelle iskeneen myrskyn aikana ja aiheuttavat tuhoa, jolloin puisto täytyy sulkea. Jatko-osissa selviää, että kloonaamalla henkiin herätettyjä dinosauruksia oli myös toisella, Isla Sorna -nimisellä saarella. Uusimmissa elokuvissa palataan Isla Nublarille, jolla toimii John Hammondin todeksi käynyt unelma, mutta johin iski uusi katastrofi, kun puiston tiedemiehet luovat dinosaurusten DNA:ta sekoittamalla hybrididinosauruksia.
"Jurassic Park" -sarja on Steven Spielbergin kenties kuuluisimpia teoksia "Tappajahain" ja "E.T.:n" ohella. Sarjasta on valmistettu lukuisia oheistuoteita, kuten leluja, sarjakuvia, vaatteita ja videopelejä. Sarjan pohjalta on myös rakennettu kaksi teemapuistoa ja Singaporeen.
Onni Silvennoinen
Onni Silvennoinen (23. huhtikuuta 1890 Ruskeala – 9. maaliskuuta 1968 Jaala) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Silvennoinen oli Porvoon maalaiskunnan Tolkkisissa toimineen yksityisen Mustijoen kansakoulun johtajana vuosina 1934–1942.
Ester-Margaret von Frenckell
Ester-Margaret von Frenckell (o.s. "Lindberg", 12. kesäkuuta 1890 Helsinki – 27. kesäkuuta 1974) oli suomalainen teatterihistorian tutkija.
Ester von Frenckellin vanhemmat olivat merenkulkuneuvos Axel Valdemar Lindberg ja Aina Maria Georgine Tammelander. Hän oli naimisissa vuodesta 1912 diplomi-insinööri ja kaupunginjohtaja Erik von Frenckellin kanssa. Teatterinjohtaja Vivica Bandler oli heidän tyttärensä.
Von Frenckell pääsi ylioppilaaksi 1907, kävi Helsingin musiikkiopiston 1911 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1931, maisteriksi 1932 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1944. Hän toimi Ruotsalaisen teatterin teatterikoulun opettajana vuodesta 1945 ja teatterin arkistonhoitajana vuodesta 1951. Hän oli Suomen ensimmäinen teatterihistorian dosentti ja hän sai professorin arvonimen vuonna 1966. Von Frenckell oli myös Suomen lastenhoitoyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1950 ja ruotsalaisen teatterin hallituksen jäsen vuodesta 1940.