hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pax-Ting
Pax-Ting oli heinä-elokuussa 1939 Unkarin Gödöllőssä pidetty tyttöpartiolaisten kansainvälinen leiri, jonka järjesti Partiotyttöjen Maailmanliitto. Leiriä varjosti uhka toisesta maailmansodasta, joka alkoikin vain muutamaa viikkoa leirin päättymisen jälkeen. Pax-Tingistä piti alkaa säännöllinen perinne, mutta maailmansodan vuoksi se jäi ainoaksi laatuaan.
Suomen Partiotyttöjen Neuvottelukunta teki vuonna 1937 Partiotyttöjen Maailmanliitolle aloitteen pienten kansainvälisten leirien karsimisesta ja voimavarojen keskittämisestä suuriin partiopoikien jamboreita vastaaviin leireihin. Liiton maailmankomitea hyväksyi ehdotuksen, ja unkarilaiset lupautuivat ensimmäisen maailmanleirin järjestäjiksi. Paikaksi valittiin Gödöllőn linnaa ympäröivä metsäpuisto lähellä Budapestia. Samassa paikassa oli järjestetty partiopoikien neljäs maailmanjamboree vuonna 1933. Alun perin leirin nimeksi päätettiin poikien vastaavaa leiriperinnettä mukaillen Jamboretta, mutta se ei kelvannut partiopojille, jotka katsoivat jamboreen omaksi ”tavaramerkikseen”. Uudeksi nimeksi valittiin Pax-Ting, ”rauhan käräjät”. Alkuosan voidaan katsoa viittaavan myös Pax Hilliin ja Paxtuun, Baden-Powellien asumuksiin Englannissa ja Keniassa.
Leirin osallistumismaksu oli 60 pengőtä, johon sisältyivät muun muassa ruokailut, polttopuut ja patjan oljet. Leirille matkustavat saivat Euroopan rautateillä 60 prosentin alennuksen. Osallistujien alaikäraja oli 14 vuotta. Gödöllőn leirialue oli kooltaan kuusi neliökilometriä, ja sen varustukseen kuuluivat sähkövalaistus ja kaiuttimet. Leirille osallistui noin 5 000 partiolaista 36 maasta. Osallistujista suunnilleen kaksi kolmannesta oli unkarilaisia, joiden jälkeen suurimpia kansallisuusryhmiä olivat pohjoismaalaiset jopa runsaan 200 hengen lähetystöillään.
Maakohtaiseksi osallistujamäärän ylärajaksi oli ensin asetettu 120 partiotyttöä ja yksi johtaja kymmentä tyttöä kohti, mutta kun kävi selväksi, etteivät monet kaukaisemmat partiomaat kuitenkaan saisi kiintiötään täyteen, leirille hyväksyttiin kaikki halukkaat eurooppalaiset. Maailmansodan uhka vähensi selvästi osallistumishalukkuutta, ja useimmista maista tuli leirille vain pieni ryhmä jos sitäkään. Suomessakin ennakkoilmoittautumisia oli ollut lähes 250, mutta monet peruivat osallistumisensa maailmanpoliittisen tilanteen tiukentumisen myötä.
Suomesta leirille osallistui 181 partiotyttöä johtajanaan Helvi Maukola. Kulujen kattamiseksi järjestettiin muun muassa valtakunnalliset arpajaiset, joiden tuotto jäi kuitenkin toivottua laihemmaksi, 250 000 markkaan – samoihin aikoihin kerättiin rahaa myös Helsingin vuoden 1940 olympialaisiin ja maanpuolustuksen vahvistamiseen. Suomalaisten partiolaisten osallistumisintoa lisäsi ”heimokansan” asema järjestäjinä sekä se, että aloite leirin järjestämisestä oli tullut Suomesta.
Dahl-linjaliikenne
Dahl-linjaliikenne Oy on kokkolalainen linja-autoyritys. Se on perustettu vuonna 1962.
Dahl-linjaliikenteen perusti John Dahl (1922–1999). Hän osti vuonna 1962 Mercedes-Benz -pikkubussin, jolla ajoi taksiliikennettä, jonka oli aloittanut muutamaa vuotta aikaisemmin Pobeda-taksilla. Vuonna 1985 John luopui yrityksen aktiivisesta vetämisestä, ja hänen poikansa Vidar ja Göran Dahl jatkoivat. Vuonna 1999 yritys jaettiin niin, että Göran keskittyi lähiliikenteeseen (Dahl Citybus Oy), ja Vidar tilausajoihin. Sittemmin Dahl Citybus on ajanut Kokkolan paikallisliikennettä, ja Dahl-linjaliikenne lähinnä tilausajoja.
Fate of a Dreamer
Fate of a Dreamer on Ambeonin debyyttialbumi, joka ilmestyi vuonna 2001 alankomaalaisen levy-yhtiön Transmission Recordsin julkaisemana. Jokaisessa albumin kymmenessä kappaleessa on viittauksia Arjen Anthony Lucassenin Ayreon-projektin kappaleisiin. Albumi oli kymmenen vuotta loppuunmyyty. Vuonna 2011 ilmestyi uudelleenjulkaisu, jossa oli mukana "Cold Metal" -singlellä aiemmin julkaistuja bonuskappaleita sekä 14 Ambeonin ja Ayreonin kappaleiden akustista versiota sisältävä CD-levy.
Kappaleet 11–13 esiintyvät vain vuoden 2011 uudelleenjulkaisussa.
CD 2 sisältää akustisia versioita Ambeonin ja Ayreonin tuotannosta ja se sisältyy ainoastaan vuoden 2011 uudelleenjulkaisuun.
Dmitri Sergejev (jääpallo)
Dmitri Sergejevitš Sergejev (, s. 28. marraskuuta 1976 Kazan, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpallomaalivahti, joka on edustanut uransa alussa Kazanin Vodnikia ja myöhemmin enimmäkseen Uljanovskin Volgaa.
Sergejev aloitti uransa Valko-Venäjän jääpallomaajoukkueessa vuoden 2003 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Valko-Venäjää kaikkiaan kymmenen kertaa MM-kisoissa vuoteen 2013 mennessä.
Jadeiitti
Jadeiitti on pyrokseeniryhmään kuuluva mineraali, joka voi olla osana jadekorukivessä nefriitin kanssa. Jadeiittia käytetään myös sellaisenaan korukivenä. Sen nimi johtuu espanjankielisistä sanoista, jotka tarkoittavat lantiokiveä. Se on väriltään yleensä vihreän sävyinen, harmaa, violetti, ruskea tai oranssi, harvoin punasävyinen. Kun se kiiltää, se kiiltää lasin tai rasvan tavoin. Sitä esiintyy metamorfisten kivilajien yhteydessä. Kemiallinen kaava on Na(AlFe)SiO.
Jadeiitti tunnettiin jo neoliittisen kivikauden aikana. Muinaisessa Kiinassa sitä pidettiin valtiovallan symbolina. Myös muinaisten asteekki- ja mayaintiaanien tiedetään tunteneen jadeiitin.
Varhaisimmin löydettyjä jadeiittiesiintymiä on Kiinassa ja Myanmarissa. Sitä esiintyy merkittävissä määrin myös Yhdysvalloissa, Guatemalassa, Meksikossa, Kolumbiassa, Australiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Uudessa-Seelannissa. Pieniä esiintymiä on Kazakstanissa, Venäjällä, Armeniassa, Grönlannissa ja Italiassa.
Jadeiittia hiotaan pyöreäksi, gemmeiksi tai muiksi koruiksi.
Cape Breton Screaming Eagles
Cape Breton Screaming Eagles on kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue. Se pelaa Ligue de hockey junior majeur du Québecissa eli LHJMQ:ssa. Joukkueen kotipaikka on Sydneyn kaupunki Nova Scotian provinssissa.
Cape Breton Screaming Eagles on perustettu vuonna 1997, jolloin Granby Prédateurs muutti Granbyn kaupungista Sydneyhin. Tätä ennen joukkue on muuttanut useasti, mutta lähtöisin se on Sorel-Tracyn kaupungista, jossa Sorel Éperviers perustettiin vuonna 1969.
Cape Breton Screaming Eagles on jäädyttänyt seurassa vuosina 2000–2004 pelanneen maalivahdin Marc-André Fleuryn pelinumeron.
Cape Breton Screaming Eagles ei ole koskaan voittanut konferenssiaan, mutta on päässyt neljästi konferenssin välieriin.
Leopold Okulicki
Leopold Okulicki (12. marraskuuta 1898 – 24. joulukuuta 1946) oli puolalainen kenraali ja Armia Krajowan eli saksalaismiehitystä vastustaneen vastarintaliikkeen viimeinen päällikkö toisessa maailmansodassa. Hän kuoli vankeudessa Neuvostoliitossa. Okulicki tunnettiin myös lempinimillä "Kobra", "Kula", "Niedźwiadek" ja "Termit".
Okulicki syntyi Bratucicessä lähellä Bochniaa. Hän kävi peruskoulunsa Okulicessa ja lukion Bochniassa. Vuonna 1914 hän liittyi ensimmäisen maailmansodan itärintamalla Saksaa vastaan taistelleeseen puolalaiseen legioonaan, mutta joutui jättäytymään pois jo samana vuonna terveydellisten syiden takia. Seuraavan vuoden syyskuussa hän kuitenkin oli jälleen palveluksessa ja otti osaa taisteluihin Rarańczassa ja Kostiuchnówkassa, Vuonna 1916 hän haavoittui Polska Góran taistelussa. Niin sanotun valakriisin takia vuonna 1917 Okulicki siirtyi Itävalta-Unkarin armeijaan ja kouluttautui reservin upseeriksi Košicessa vuonna 1918. Sodan loputtua hän liittyi puolalaisten joukkoihin ja oli mukana riisumasta aseista itävaltalaisia sekä Ukrainan itsenäisyyssodan puolalaisjoukoissa. Vuonna 1920 hän yleni luutnantiksi ja haavoittui lievästi Berezinajoella käydyssä taistelussa.
Vuonna 1925 Okulicki valmistui sotilaskorkeakoulusta Varsovassa. Sotaa edeltäneenä aikana hän toimi useissa eri tehtävissä ja yleni everstiluutnantiksi. Saksan hyökättyä Puolaan hän toimi Varsovassa ja johti kaupungin länsiosan puolustusta. Kaupungin kukistumisen jälkeen Okulicki oli perustamassa miehittäjien vastaista liikettä ja hän toimi vuosina 1939 ja 1940 Varsovassa ja Lvivissä. Tammikuussa 1941 hän joutui NKVD:n pidättämäksi. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hänet kuitenkin armahdettiin ja myöhemmin hän toimi Neuvostoliiton seitsemännen jalkaväkidivisioonan johdossa. Sittemmin hän siirtyi Britanniaan ja sai koulutusta laskuvarjojääkäreissä tarkoituksenaan myöhemmin hypätä miehitettyyn Puolaan.
Okulicki hyppäsi Puolaan 22. toukokuuta 1944 ja hänet ylennettiin samana päivänä prikaatinkenraaliksi. Hän toimi ensin Armia Krajowassa, mutta liityttyään Niepodlegŀość-järjestöön hän asettui taka-alalle. Okulickilla oli kuitenkin tärkeä osuus päätöksessä ryhtyä Varsovan kansannousuun. Kansannousun kukistuttua Okulicki yleni Armia Krajowan johtoon joulukuussa 1944. 19. tammikuuta 1945 hän antoi määräyksen Armia Krajowan hajottamisesta, mutta määräsi myös aseita piilotettavaksi mahdollista uutta sotaa varten. 27. maaliskuuta 1945 hän saapui neuvotteluihin neuvostoliittolaisten kanssa näiden kutsumana, mutta joutuikin NKVD:n pidättämäksi syynä käskyjen tottelematta jättäminen ja sabotaasin järjestäminen puna-armeijaa vastaan. Hänet vietiin Lubjankan vankilaan ja hän sai kymmenen vuoden tuomion. Okulicki kuoli vankeudessa Moskovassa.
Kulta-akaasia
Kulta-akaasia ("Acacia baileyana") on akasioiden sukuun kuuluva keltakukkainen pensas tai pieni puu.
Kulta-akaasia kasvaa enintään 8 metriä korkeaksi. Sen lehvästö on tiheä, oksat kaareutuvat alaspäin. Oksia peittää harmaa kaarna, nuoret oksankärjet ovat hienon nukan peitossa. Lehdet muistuttavat saniaisen lehtiä, niiden lehdykät ovat 3-6 mm leveitä. Kullankeltaiset kukat kasvavat noin 10-20 kappaleen tertuissa, niiden halkaisija on noin 5 mm.
Koristekasviksi on jalostettu punalehtinen muoto ja toinen, jonka lehdenkärjet ovat keltaiset.
Kulta-akaasiaa kasvaa luonnonvaraisena Australiassa New South Walesin osavaltiossa.
Se on levinnyt tulokaslajina muuallekin. Se kestää pakkasta 7 asteeseen asti, ja viihtyy monenlaisessa maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Kulta-akaasiaa käytetään pensasaitoina ja tuulensuojakasveina.
Grodnon kuvernementti
Grodnon kuvernementti () eli Hrodnan kuvernementti oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue vuosina 1795–1915. Se käsitti alueen, joka nykyisin muodostaa Valko-Venäjän Brestin, Hrodnan alueiden länsiosat ja suuren osan Puolan Podlasian voivodikunnasta.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Grodnon kuvernementin asukasluku oli 1 603 409 henkeä ja pinta-ala 33 900,8 neliövirstaa eli nyky-yksiköissä 38 581,2 neliökilometriä. Väestöstä 84,1 prosenttia (1 348 818 as.) asui maaseudulla ja 15,9 prosenttia (254 591 as.) kaupungeissa.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd), joiden määrä oli esimerkiksi vuonna 1897 yhdeksän. Kuvernementinkaupunki oli vuodesta 1801 lähtien Grodno (Hrodna) (46 919 as.). Myös Slonim oli ollut muutaman vuoden kuvernementtiä vastaavan käskynhaltijakunnan (наместничество) hallintokeskus. Myös kihlakuntakaupungit Belostok (Białystok, 66 032 as.) ja Brest (Brest-Litovsk, 46 568 as.) olivat merkittäviä.
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: valkovenäläiset 44,0%, ukrainalaiset 22,6%, juutalaiset 17,4%, puolalaiset 10,1%, (iso)venäläiset 4,6%, saksalaiset 0,6%, liettualaiset ja samogiitit 0,2%, tataarit 0,2% ja muut 0,3%.
Erkki Kaira
Erkki Rainer Kaira (5. kesäkuuta 1926 Turku – 28. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli Uudenmaan jääkäripataljoonan komentaja vuosina 1971–1975, sotilasasiamies Washingtonissa 1975–1978 ja Helsingin sotilaspiirin ja varuskunnan päällikkö 1978–1980. Kaira osallistui useisiin , muun muassa vuonna 1956 Suezilla, vuonna 1958 sotilastarkkailijana Libanonissa ja vuosina 1964–1966 upseerina Kyproksella. Vuonna 1980 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän sai tärkeän tehtävän YK:n alipääsihteerinä Lähi-idässä. Hän oli ensin 1980–1981 UNTSO:n aselevontarkkailuelimen komentajana Palestiinassa ja 1981–1982 UNDOF:n komentajana Golanilla. Hän jäi tämän komennuksen jälkeen eläkkeelle.
Keski-Eleuthera
Keski-Eleuthera on Bahaman hallintoalue Eleutheran saarella. Hallintoalueen asukasluku on 2 363. Alueen keskus on Governor's Harbour.
Ilkka Nummela
Ilkka Nummela (s. 24. syyskuuta 1950 Turku) on Jyväskylän yliopiston Suomen historian professori vuodesta 1995 ja taloushistorian vuodesta 2001. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet: Suomen talouden suorituskyky, elintaso ja taloudellinen eriarvoisuus vuosina 1400–2000; nikkelikauppa sekä yhteiskunnan historian huippuyksikön tutkimuskohde "kontekstuaalinen analyysi suomalaisen yhteiskunnan rakenteista ja identiteeteistä 1400-2000".. Nummela johtaa Biografiakeskuksen "Talouselämän vaikuttajat" -julkaisuhanketta (2007–2013).
Esteri Tomula
Ilta Esteri Tomula (31. lokakuuta 1920 Helsinki – 18. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija, joka teki pitkän uran Arabian tehtaiden astia- ja kuviosuunnittelijana 1947–1984.
Esteri Tomula pääsi ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta 1939 ja valmistui keraamikoksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1947. Samana vuonna hän aloitti Arabian tehtaalla koristetaiteilijana ja pysyi siellä eläkkeelle jäämiseensä, vuoteen 1981 asti. Päivätyönsä ohessa Esteri Tomula toimi kolmisenkymmentä vuotta tuntiopettajana helsinkiläisessä Toimelan vapaaopistossa, jossa hän kasvattavalla otteella jakoi tietojaan ja taitojaan oppilailleen.
Tomulan tunnetuimmat astiamallistot ovat "Fennica" -maljakot ja -vadit, "Krokus"-astiasto, "Vegeta"-sarjan ruokakasviaihein koristellut emaliastiat ja -kattilat sekä "Botanica"-seinälautaset.
Koristekuvioissa Tomula yhdisti painamisen ja käsinmaalaamisen. Kuvioiden ohuet ääriviivat painettiin astioihin mustalla ja kuviot väritettiin sitten käsin maalaten.
Esteri Tomula osoitti testamentissaan huomattavan summan hänen nimeään kantavan rahaston perustamiseen. Rahasto hankkii Taideteollisuusmuseoon ulkomaista ja kotimaista keramiikkaa sekä järjestää kansainvälistä taiteilijavaihtoa.
Keski-Abaco
Keski-Abaco on Bahaman hallintoalue Abacon saarella. Hallintoalue koostuu kolmesta kaupungista: Dundas Town, Marsh Harbour, Murphy Town. Hallinnollinen keskus sijaitsee suurimmassa kaupungissa, eli Marsh Harborissa. Hallintoalueen yhteenlaskettu asukasluku on 9 196.
Raija Uosikkinen
Raija Liisa Uosikkinen (12. huhtikuuta 1923 Hollola – 15. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija, joka teki pitkän uran Arabian tehtaiden astia- ja kuviosuunnittelijana vuodesta 1947 vuoteen 1986, jolloin jäi eläkkeelle.
Uosikkinen kävi viisi luokkaa Lahden tyttölyseota ja valmistui keraamikoksi Taideteollisesta oppilaitoksesta 1947.
Raija Uosikkisen ensimmäisiä isoja tehtäviä Arabialla oli Kaj Franckin uuden B-astiaston koristeversioiden suunnittelu. Näihin kuuluvat muun muassa "Linnea, Polaris, Pellervo" sekä "Hattara", joka palkittiin kultamitalilla Yhdysvaltain Sacramentossa 1961. Suosituimpia Uosikkisen malleja ovat "Emilia"-koriste-esinesarja sekä islamilaisesta ornamentiikasta vaikutteensa saanut koristekuvio "Ali".
Vuonna 1976 Uosikkinen sai suunniteltavakseen vuosilautassarjan, josta syntyi vähitellen 24-osainen Kalevala-aiheinen seinälautaskokonaisuus. Hän suunnitteli myös Arabian 1978–1983 valmistetut vuosittaiset joululautaset.
Raija Uosikkisen töitä esiteltiin Milanon triennaalissa 1954 ja 1960 sekä Brysselin maailmannäyttelyssä 1958.
Raija Uosikkinen opetti posliininmaalausta Toimelan vapaaopistossa ja keraamista sarjatuotantokoristelua Taideteollisessa korkeakoulussa.
Kaunasin kuvernementti
Kaunasin kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan hallinnollinen alue vuosina 1843–1915. Se lohkaistiin Vilnan kuvernementin alueesta.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Kaunasin kuvernementin asukasluku oli 1 544 564 henkeä ja pinta-ala 35 315,5 neliövirstaa eli nyky-yksiköissä 40 191,2 neliökilometriä. Väestöstä 90,7 prosenttia (1 401 420 as.) asui maaseudulla ja 9,3 prosenttia (143 144 as.) kaupungeissa.Tätä aiemmin asukasluku oli 969 369 (1857) ja kuvernementin loppuvuosina 1 857 100 (1914).
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Kuvernementinkaupunki oli Kaunas (Kovno) (70 920 as.). Vuonna 1897 Kaunasin kuvernemenissä oli kaikkiaan seitsemän kihlakuntaa oheisen taulukon kuvaaman jaon mukaisesti:
Kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: liettualaiset 37,2%, samogiitit 28,8%, juutalaiset 13,7%, puolalaiset 9,0%, (iso)venäläiset 4,7%, valkovenäläiset 2,4%, latvialaiset 2,3%, saksalaiset 1,4%, ukrainalaiset 0,1% ja muut 0,2%.
Luzizila Kiala
Luzizila Kiala (s. 19. marraskuuta 1963) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Uijen hiippakuntaan 23. elokuuta 1992 ja nimitettiin Sumben hiippakunnan johtoon 21. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emílio Sumbelelo, jota avustivat Almeida Kanda ja Vicente Carlos Kiaziku.
Kiala asetettiin virkaansa 8. syyskuuta 2013.
Type 69/79
Type 69/79 on kiinalaisvalmisteinen taistelupanssarivaunu. Nimiviite kohdistuu ajankohtaan, jolloin muutosversiointi tuli ajankohtaiseksi. "79" viittaa uuteen päivitettyyn muutosversiointiin.
Vuonna 1969 tapahtui Kiinan sekä Neuvostoliiton välisiä rajakahakoita. Joitain T-62 -tyypin vaunuja jäi sotasaaliina Kiinan puolelle. Kiinalaiset käyttivät saamiaan sotasaalisvaunuja uuden tyypin kehittämiseen, sillä viimeksi NL:sta aseapuna saatu versio oli T-54 sekä T-55. Nämä tunnettiin Kiinassa nimellä "Type 59". Tämä vaunutyyppi esiteltiin ensi kertaa sotilasparaatissa Pekingissä, vasta vuonna 1982.
Vaunutyypistä oli olemassa evakuointi-, silta-, sekä ilmatorjuntaversiot. Taistelumassa on 36, 5 tonnia. Miehistön määrä on 4 henkeä. V12-dieselmoottori on nestejäähdytteinen, ja 580 hv tehoinen (432 kW). Panssaroinnin vahvuus oli 100 mm. Enimmäisnopeus maantieolosuhteissa on 50 km/h.
Saudi-Arabian välityksellä tätä vaunutyyppiä vietiin paljon Irakiin. Siellä se oli tarkoitettu korvaamaan Irakin-Iranin välisen sodan aiheuttamia menetyksiä.
Kiinassa tätä tyyppiä seurasi Type 80 sekä sittemmin Type 85.
Bienvenu Manamika Bafouakouahou
Bienvenu Manamika Bafouakouahou (s. 16. lokakuuta 1964 Brazzaville) on brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kinkalan hiipakuntaan 29. elokuuta 1993 ja nimitettiin Dolisien hiippakunnan johtoon 24. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Andrés Carrascosa Coso, jota avustivat Louis Portella Mbuyu ja Daniel Mizonzo.
Run (Snow Patrolin kappale)
Run on skotlantilaisen rockyhtye Snow Patrolin kappale, joka julkaisiin toisena singlenä yhtyeen kolmannelta studioalbumilta "Final Straw" 26. tammikuuta 2004.
Kappaletta ovat coveroineet useat artistit, muun muassa Tre Lux, Three Graces ja Damian McGinty. Kenties tunnetuimman coverin on kuitenkin levyttänyt Leona Lewis, joka julkaisi kappaleen singlenä 30. marraskuuta 2008.
Leona Lewis esitti lokakuussa 2007 BBC Radio 1:n ohjelmassa "Live Lounge" coverin Snow Patrolin kappaleesta "Run". Lewisin cover kappaleesta oli heti menestys, joten Lewis julkaisi sen singlenä marraskuussa 2008 debyyttialbuminsa Spiritin deluxe-versiolta. "Run" on yksi Lewisin tunnetuimmista kappaleista.
Lewisin cover sai kriitikoilta paljon positiivista palautetta. Snow Patrolin laulaja Gary Lightbody itse kommentoi versiota näin: "Hän selvästi tutkiskeli kappaletta ja mietti pitkään ja hartaasti kuinka tulkita se. Hän osui siinä sen ytimeen. Olen sitä mieltä, että hän kuulostaa aivan ilmiömäiseltä. En ole suuri The X Factor -tyyppisten ohjelmien fani, mutta kun lahjakkuus kuten hän tulee esille, en voi kieltää sitä. Hän tulee olemaan pinnalla seuraavien 20 vuoden aikana. Hän on seuraava Whitney. Hän salpaa hengitykseni.
Music Radar kehui Lewisin coveria sanoen "Leona Lewis koskettaa sydämiä". Newsround ylisti kappaletta kolmentoiden, että "suuri gospelkuoro ja orkesteri sopivat hyvin Leonan voimakkaaseen ääneen - ja muistuttaa kuuntelijoita, miksi kappale sai heidät itkemään, kun he kuulivat sen ensikertaa "Live Loungessa" viime vuonna. The Sentinel-lehden mielestä Lewisin single on monta kertaa parempi kuin Snow Patrolin alkuperäinen versio. "Se on voimakas, koskettava ja kuoro sen taustalla vie sen toiselle tasolle.
Kappale ylsi Irlannin singlelistan kärkeen sen julkaisuviikolla. Se pysyi Irlannissa ensimmäisenä yhteensä neljä viikkoa. Joulukuussa 2008 single sijoittui Iso-Britanniassa ensimmäiseksi ollen Lewisin kolmas listaykkönen. "Runista" tuli nopeiten myynyt lataussingle Iso-Britanniassa myytyään 69 244 kopiota vain kahdessa päivässä. Kappale piti ennätystä hallussa vuoden 2009 joulukuuhun asti.
"Run" sijoittui ensimmäiseksi Irlannin ja Iso-Britannian lisäksi Itävallassa. Saksassa kappale oli parhaimmillaan kolmannella sijalla, maaliskuussa 2011. Suomen virallisella listalla "Run" oli parhaimmillaan seitsemäntenä.
Almeida Kanda
Almeida Kanda (myös Canda; s. 10. toukokuuta 1959 Cangola) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Uijen hiippakuntaan 6. heinäkuuta 1986 ja nimitettiin Ndalatandon hiippakunnan johtoon 23. heinäkuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Angelo Becciu, jota avustivat José Francisco Moreira dos Santos ja Filomeno do Nascimento Vieira Dias. Kanda asetettiin virkaansa 20. marraskuuta.
Arne Johansen
Arne Leif Johansen (3. huhtikuuta 1927 Oslo – 25. lokakuuta 2013 Ørland) oli norjalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Johansen saavutti 500 metrillä olympiapronssia Oslossa 1952. Hän jakoi pronssin samalla ajalla kanadalaisen Gordon Audleyn kanssa.
Johansen kuoli 86 vuoden ikäisenä Ørlandissa 25. lokakuuta 2013.
Yrjö Wiherheimo
Yrjö Vidor Wiherheimo (s. 8. marraskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti ja teollinen muotoilija sekä Vivero-designyrityksen pääsuunnittelija ja luova johtaja. Hän toimi kalustemuotoilun professorina Taideteollisessa korkeakoulussa 1997–2007.
Wiherheimo syntyi lastenpsykiatri Salme Tyttö Wiherheimon (s. 1908) ja filosofian tohtori Onni Wihtori Wiherheimon (s. 1904) perheeseen. Hän pääsi ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta 1962 ja valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta 1967. Hän on suunnitellut lukuisten yritysten, museoiden, lähetystöjen ja korkeakoulujen toimitiloja.
Wiherheimo opetti Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla 1974–1979 ja toimi kalustemuotoilun opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1981 alkaen. Vuosina 1987–1993 hän toimi huonekalusuunnittelun professorina Norjan Bergenissä toimivassa Statens høgskole for konsthandverk og design -oppilaitoksessa. Hän on lisäksi ollut vierailevana professorina yliopistoissa Santiago de Chilessä, Argentiinan Buenos Airesissa ja Intian Ahmedabadissa.
Wiherheimo on saanut muun muassa valtion taideteollisuuspalkinnon 1981, useita kunniakirjoja Suomi muotoilee -näyttelyissä 1983 ja 1986, palkinnon parhaasta suomalaisesta huonekalusta 1984, Milanon triennaalin Italia’s Cup -kunniamaininnan 1986, Vuoden museo -palkinnon 1993, Ilmari Tapiovaara -palkinnon 2001 ja Asko-Avonius-palkinnon 2006.
Yrjö Wiherheimon töitä kuuluu New Yorkin Cooper Hewitt -museon, Chicagon Athenaeumin, Lontoon Victoria and Albert Museumin sekä Hampurin, Oslon, Kööpenhaminan ja Helsingin taideteollisuusmuseoiden kokoelmiin.
Kölintarkastus
Kölintarkastus oli aiemmin Suomessa nimitys ulkomailta saapuneen laivan tullitarkastukselle.
Kölintarkastukseksi sanottiin sitä laivan tarkastusta, joka tehtiin ulkomailta saapuneeseen laivaan sen jälkeen kun sen lasti oli purettu. Laivan sisusta tutkittiin tarkasti sen varalta, oliko laivassa salaisia säilytyspaikkoja ja niissä tavaraa, jonka tuonti oli kielletty taikka joka oli tullissa ilmoitettava. Nimitys oli käytössä ainakin 1930-luvun Suomessa.
Branko Vidović
Branko Vidović (1923 Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 5. lokakuuta 2013) oli Jugoslaviaa edustanut uimari.
Vidović saavutti uintiurallaan yhden arvokisamitalin, 4×200 metrin vapaauintiviestin EM-pronssin pitkällä radalla Wienissä 1950. Samalla matkalla hän sijoittui viidenneksi Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Hän osallistui Lontoossa myös 400 metrin vapaauintiin, jossa karsiutui välierissä.
Vidović kuoli 90 vuoden ikäisenä 5. lokakuuta 2013.
Retkeilylautakunta
Retkeilylautakunta oli aiemmin Suomessa opetusministeriön alainen valtion lautakunta, jonka tehtävänä oli edistää retkeilyä Suomessa.
Retkeilylautakunta syntyi valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1929.
"Opetusministeriön retkeilylautakunta" ohjasi, avusti ja järjesti sellaisia opintoretkeilyjä, joita Suomen korkeakoulut, oppikoulut, ammattikoulut ja kansakoulut sekä muut niihin verrattavat koulut ja oppilaitokset kuin myös yhdistykset ja tiedettä ja taidetta edustavat seurat toimeenpanivat opetus-, kasvatus- tai kansanvalistustarkoituksessa Suomessa tai ulkomailla.
Retkeilylautakunnan asetti opetusministeriö ja siihen kuului:
Lautakunta valitsi itselleen sihteerin ja varapuheenjohtajakseen yhden jäsenistään.
Vuoden 1929 retkeilyohjesäännön mukaan retkeilylautakunnan huollon alaisia retkeilytoimintaa edistäviä elimiä olivat:
Koulumatkailutoimisto järjesti kotimaista ja ulkomaille suuntautuvaa sekä ulkomailta Suomeen suuntautuvaa käytännöllistä retkeilytoimintaa. Näitä olivat muun muassa opastus, majoitus, ohjelmien laatiminen ja muonitus. Koulumatkailutoimisto saattoi myös olla yhteydessä vastaavien ulkomaalaisten järjestöjen kanssa.
Retkeilytoimikuntia voitiin asettaa huomattavimpiin kaupunki- ja maalaiskuntiin sekä matkailukeskuksiin. Retkeilytoimikunnat asetti retkeilylautakunta opettajapiirien, kuntien viranomaisten tai muiden asianharrastajien ehdotuksesta retkeilytoiminnan tukemiseksi. Retkeilylautakunta määräsi yhden retkeilytoimikunnan jäsenistä retkeilyasiamieheksi.
Retkeilyasiamiehiä saattoi retkeilylautakunta asettaa sellaisiin kaupunki- ja maalaiskuntiin sekä matkailupaikkoihin, joissa ei ollut retkeilytoimikuntia. Retkeilyasiamiehet asetettiin opettajapiirien tai muiden asianharrastajien ehdotuksesta.
Retkeilykerhot toimivat retkeilyasiamiesten ohjaamina ryhminä retkeilyharrastuksen edistämiseksi keskuudessaan sekä avustivat retkeilytoimikuntia ja retkeilyasiamiehiä niiden toiminnassa.
Retkeilyohjaaja oli henkilö, jonka tuli olla mukana jokaisella retkeilyllä. Hän ohjasi retkeilyä henkilökohtaisesti, valvoi retkeilijöiden käytöstä sekä huolehti retkeilyn käytännöllisistä asioista. Tarvittaessa retkeilyohjaaja voi muodostaa retkeilijöistä ryhmiä, joilla oli erityiset valvojat. Koululaisten muodostaman retkeilyryhmän ohjaajan tuli olla saman koulun opettaja tai koulun johtajan hyväksymä henkilö.
Kaukola (Laitila)
Kaukola on kaupunginosa Laitilan Keskustaajamassa, Keskustan ja Soukaisten välissä. Asutus on omakotitalovaltaista, mutta Kaukolassa on myös rivitaloja sekä yksi kerrostalo. Paikoitellen Kaukola on tiheästi asuttua, mutta myös peltoja on jonkin verran. Kaupunginosassa toimii vanhainkoti nimeltään Kaukolankoti. Tunnettuja rakennuksia ovat esimerkiksi Kaukolan kartano ja Kostiaisten työväentalo. Alueella virtaa myös kaksi jokea, Sirppujoki lounais–koillissuunnassa ja siitä haarautuva Ketunjoki länsi–itä-suunnassa. Kaukolan läpi menee Laitilan Keskustasta Soukaisten kautta Pyhärannan Ihodeen johtava Yhdystie 2051.
Kristiina Wiherheimo
Else Helene Kristiina Wiherheimo (o.s. Saanio, s. 7. tammikuuta 1949 Rovaniemi) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Wiherheimo valmistui tekstiilitaiteen linjalta Taideteollisesta oppilaitoksesta 1971. Wiherheimo on uransa aikana toiminut sekä kuvataiteen että muotoilun kentällä. Hänen teostensa keskeisiä piirteitä ovat laajat väripinnat, valot ja varjot.
Kristiina Wiherheimon julkisiin töihin lukeutuu Suomen Kansallisoopperan suuren näyttämön "Rautaesirippu". Hänen töitään on valtion taidekokoelmissa sekä muun muassa Kone Oyj:n, Daniscon ja Vallila Interiorin kokoelmissa.
Vuonna 2008 Kristiina Wiherheimo valittiin Vuoden tekstiilitaiteilijaksi. Vuonna 2012 hän sai Ornamo-säätiön stipendin näyttelyn järjestämiseksi synnyinkaupunkissaan Rovaniemellä. Näyttely "Saturnuksen renkaat" oli esillä Kulttuuritalo Korundissa alkuvuodesta 2013.
Kristiina Wiherheimo on vuodesta 1983 ollut naimisissa sisustusarkkitehti, professori Yrjö Wiherheimon kanssa. Hänen isänsä oli valokuvaaja Matti Saanio ja äitinsä tekstiilitaiteilija Elsa Montell-Saanio.
Emilia Amper
Emilia Amper (s. 1981) on ruotsalainen avainviulun soittaja. Hänet julistettiin vuonna 2010 avainviulun maailmanmestariksi, ja on valittu Ruotsin vuoden 2012 kansanmuusikoksi.
Amper varttui Torsåsissa ja aloitti avainviulun soittamisen kymmenvuotiaana. Hän opiskeli Eric Sahlström -instituutissa. Hän sai "Bachelor of Arts" -arvon musiikkitieteessä ja sävellyksessä Trondheimin NTNU:sta. Hän sai saman oppiarvon ruotsalaisessa kansanmusiikissa Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta. Hän valmistui myös Nordic Master -ohjelmasta.
Euroopan lisäksi Amper on esiintynyt myös Kiinassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Namibiassa, Intiassa ja Brasiliassa. Hän on esiintynyt sekä solistina että kansanmusiikkiyhtyeiden, kuten ODE:n, Skaranin ja Blinkin, kanssa. Hän on myös esiintynyt esimerkiksi TrondheimSolistenen solistina ja Jon Lordin kanssa. Amper julkaisi TrondheimSolistenen, Gjermund Larsenin ja 2L:n kanssa albumin "In folk style", jolla hän voitti Spellemannprisenin vuonna 2010.
Amper on myös laulaja, säveltäjä ja opettaja. Hänen soolodebyyttialbuminsa oli "Trollfågeln", joka julkaistiin BIS-levymerkillä joulukuussa 2012. Levyllä on sekä perinteistä musiikkia että Amperin omia sävellyksiä avainviululle, lauluäänelle, kansanmusiikkikokoonpanolle ja jousikvintetille.
Maddie Bowman
Maddie Bowman (s. 10. tammikuuta 1994 South Lake Tahoe, Kalifornia) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee half-pipessa. Hän voitti lajin olympiakultaa Sotšissa 2014.
Bowman kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Copper Mountainin osakilpailussa joulukuussa 2011 sijoittuen half-pipessa neljänneksi. Hän on voittanut urallaan kolme half-pipen maailmancupkilpailua. Ensimmäisen voittonsa hän otti Copper Mountainissa tammikuussa 2013, toisen Park Cityssä helmikuussa 2013 ja kolmannen Breckenridgessä tammikuussa 2014.
Vuonna 2012 Bowman saavutti superpipen hopeaa Aspenin X Gameseissa. Vuosina 2013 ja 2014 hän voitti kultaa.
Asfalttijärvi
Asfalttijärvi on alue jossa maaöljyä nousee maan pinnalle ja sen päälle muodostuu luonnonasfalttia. Luonnonasfalttia muodostuu siksi, että kevyemmät ainesosat höyrystyvät öljystä maan pinnalla pois. Maaöljyseos on erittäin paksua sekä tahmeaa.
Asfalttijärviä on monessa eri maassa. Tunnetuimpia ovat La Brean tervahaudat Yhdysvalloissa sekä Tierra La Brean tervahauta Trinidad ja Tobagossa.
Asfalttijärvissä on myös paljon fossiileja niihin joutuneiden eläinten vuoksi.
Joskus siitä käytetään myös nimitystä "tervahauta", joka on kuitenkin harhaanjohtava, sillä se ei sisällä tervaa ja sana yleisimmin käsitetään olevan puutervan valmistukseen käytetty maahan kaivettu rakennelma.
La Brean tervahaudoista on löydetty eläviä bakteereita, jotka pystyvät elämään ilman vettä sekä happea. Helaeomyia petrolei-hyönteinen elää toukkavaiheen asfalttijärvessä.
Vygonitši
Vygonitši () on kaupunkityyppinen taajama ja samannimisen piirin hallintokeskus Venäjän Brjanskin alueella, 38 kilometriä Brjanskista lounaaseen. Taajamassa on rautatieasema. Vuonna 2010 taajaman muodostamassa kaupunkikunnassa asui 4 945 ja koko Vygonitšin piirissä 20 105 henkeä.
Komaritšin taajamassa toimi neuvostovuosina asfalttiasema, meijeri (voin valmistusta) ja eläinkasvatukseen keskittynyt sovhoosi.
Oheinen taulukko kuvaa kaupunkimaisen taajaman väkiluvun kehitystä.
Verhnedneprovski
Verhnedneprovski () on kaupunkityyppinen taajama Smolenskin alueella Venäjällä, Dneprin yläjuoksun länsirannalla. Taajamassa, joka on koko 29 077 asukkaan Dorogobužin piirin suurin kaupunkiasutus, asui 12 969 henkeä (vuonna 2010).
Taajamasta on 4 kilometriä Strukovon rautatieasemalle ja 8 kilometriä Dorogobužiin. Taajamassa on Dorogobužin lämpövoimalaitos (Dneprin äärellä), lannoitetuotantoa, kattolevyjen valmistusta.
Köyhäinhoitolautakunta
Köyhäinhoitolautakunta oli aiemmin Suomessa kunnallinen lautakunta, jonka tehtävänä oli hoitaa kunnan köyhäinhoitoon liittyviä asioita.
Kuntien köyhäinhoitolautakunnista säädettiin vuoden 1922 köyhäinhoitolaissa.
Köyhäinhoitolautakunnan oli pidettävä huolta hallintoon ja täytäntöönpanoon kuuluvista asioista. Lautakunnan tuli erityisesti:
Köyhäinhoitolautakunnan tuli tarpeen mukaan olla yhteistoiminnassa toisten kuntien köyhäinhoitolautakuntien sekä, mikäli mahdollista, muidenkin sellaisten viranomaisten ja järjestöjen kanssa, joiden toiminnalla ja köyhäinhoidolla tai muulla huoltotoiminnalla oli keskinäistä yhteyttä. Tällainen viranomainen oli esimerkiksi lastenvalvoja, joka oli avioliiton ulkopuolella syntyneiden lasten uskottuna miehenä.
Baiba Skride
Baiba Skride (s. 1981 Riika) on latvialainen viulisti.
Skride syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti opintonsa Riiassa, josta hän vuonna 1995 siirtyi Rostockin Musiikki- ja teatterikorkeakouluun. Hän voitti vuonna 2001 ensimmäisen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. Marraskuussa 2010 hän alkoi soittaa Stradivariuksen "Ex Baron Feilitzsch" -viululla (1734), jonka hän sai lainaksi Gidon Kremeriltä. Orkestereita, joiden kanssa Skride on esiintynyt, ovat olleet Baijerin radion sinfoniaorkesteri, Leipzigin Gewandhaus-orkesteri, Zürichin Tonhalle-orkesteri, Orchestre de Paris, Philharmonia-orkesteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri, Philadelphian orkesteri, Houstonin sinfoniaorkesteri ja Cincinnatin sinfoniaorkesteri. Kapellimestareita, joiden kanssa Skride on säännöllisesti tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Charles Dutoit, Thierry Fischer, Paavo Järvi, Neeme Järvi, John Storgårds, Andris Nelsons, Kirill Petrenko ja Vasili Petrenko.
Skriden ohjelmistoon lukeutuvat Mozartin konsertot, Bergin viulukonsertto "Erään enkelin muistolle" ja Dmitri Šostakovitšin toinen viulukonsertto. Skride on omistautunut myös nykymusiikille; hän muun muassa kantaesitti Hans Abrahamsenin kaksoiskonserton Lauma Skriden kanssa. Siskokset Baiba ja Lauma Skride ovat myös tehneet pitkäaikaista yhteistyötä kamarimuusikkoina. Tähän yhteistyöhön ovat kuuluneet Pohjois-Amerikan- ja Japanin-kiertueet.
Skride julkaisi Orfeo-levymerkillä Brahmsin musiikista koostuvan CD-boksin, jossa kuullaan hänen tulkintansa säveltäjän viulukonsertosta ja hänen siskonsa kanssa soittamina "Unkarilaiset tanssit". Useita Skriden levyjä on myös julkaistu Sonylla.
Alakansakouluseminaari
Alakansakouluseminaari oli aiemmin Suomessa oppilaitos, joka valmisti opettajia alakansakouluihin. Suomessa toimi kaksi alakansakouluseminaaria, jotka sijaitsivat Hämeenlinnassa ja Torniossa.
Alakansakouluseminaareista vuonna 1926 annetun asetuksen mukaan valtio ylläpiti opettajien valmistamiseksi alakansakouluihin tarpeellisen määrän naisseminaareja, joiden oppiaika oli kaksivuotinen. Näitä seminaareja kutsuttiin alakansakouluseminaareiksi.
Alakansakouluseminaarit antoivat oppilailleen voimistelussa sekä laulussa ja soitossa sellaisen koulutuksen, että seminaarista valmistuneet olivat päteviä opettamaan laulua ja voimistelua myös yläkansakoulussa. Niille oppilaille, joilla oli käsitöissä suurempi harjaantuneisuus kuin mitä yläkansakoulun oppimäärän suorittaminen edellytti, piti antaa tilaisuus sellaisen opetuksen saamiseen käsitöissä, että he olivat päteviä opettamaan sitä myös yläkansakoulussa.
Alakansakouluseminaariin olivat voimassa seuraavat pääsyvaatimukset:
Alakansakouluseminaarit olivat joko yhdenkertaisia, joissa oli yksi ensimmäinen ja yksi toinen luokka, tai yhdistettyjä, joissa oli kaksi rinnakkaista ensimmäistä ja samoin kaksi rinnakkaista toista luokkaa.
Alakansakouluseminaareihin oli yhdistetty harjoituskoulu, johon kuului yhdenkertaisessa seminaarissa kaksi ja yhdistetyssä seminaarissa neljä alakansakoulun luokkaa, joissa kussakin oli kaksi vuosiosastoa. Sen lisäksi järjestettiin voimistelun ja laulun sekä tarpeen mukaan käsitöiden opetuksen harjoittelua jossain paikkakunnan ylemmässä kansakoulussa.
Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa
Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassa oli aiemmin Suomessa valtion laitos, josta maksettiin kuolleiden virkamiesten leskien ja turvattomien lasten eläkkeet.
Siviilivirkakunnan leski- ja orpokassasta maksettiin eläkettä kassan osakkaiden leskille ja turvattomille lapsille. Kassan osakkaat oli jaettu vuoden 1923 palkkauslaissa määrättyjen palkkausluokkien mukaan kahteentoista luokkaan, joissa leskivaimon eläkkeiden määrät vaihtelivat 10 800 markasta 1 360 markkaan. Sekä lesken että turvattomien lasten eläkkeen suuruus vaihteli sen mukaan, milloin ja millaisilla ehdoilla perheen huoltaja oli otettu leski- ja orpokassan osakkaaksi.
Jotta kuolleen osakkaan kuolinpesä olisi voinut heti päästä nauttimaan täyttä eläkettä, vaadittiin yleensä, että osakas koko sen ajan, kun hän oli ollut kassan osakkaana, riippumatta siitä oliko hän kuolemaansa asti ollut peruspalkkaisessa virassa tai toimessa taikka saanut siitä eron, oli suorittanut eläkemaksuja kassaan ja että näiden eläkemaksujen yhteismäärä vastasi vähintään kymmentä vuosimaksua siinä palkkaluokassa, johon osakas oli kuolemansa aikana kuulunut. Jos osakkaan kuoleman aikana eläkemaksuja ei ollut suoritettu vaadittuja määriä, pidätettiin kassan hyväksi neljäsosa eläkkeestä siihen asti, kunnes kassa oli saanut korvauksen puuttuvista maksuista.
Eläkehakemus tehtiin Helsingissä olevalle leski- ja orpokassan johtokunnalle. Hakemukseen piti laittaa liitteeksi muun muassa seuraavat asiakirjat:
Jäkälän maastavientilaki
Jäkälän maastavientilaki oli Suomessa vuonna 1931 säädetty laki, jolla säädeltiin jäkälän vientiä Suomesta ulkomaille. Laki kumottiin vuonna 1994.
Laki säädettiin sen vuoksi, että virallisen vientitarkastuksen katsottiin edistävän koristelutarkoituksiin käytettävän jäkälän maastavientiä.
Jäkälänvienti oli paikallisesti merkittävää liiketoimintaa; 1970-luvulla Hailuodon verotuloista kolmannes tuli jäkälänmyynnistä. Jäkälää käytettiin koristeena Keski-Euroopan hautausmailla. Lain kumoamisen aikaan 1990-luvulla jäkäläviennin arvo oli noin 10–13 miljoonaa markkaa vuodessa.
Lain mukaan jäkälän maastaviennin valvontaa varten tarpeellisista tarkastuksista huolehtivat metsähallitus ja metsähallituksen määräämät tarkastajat. Sen, joka halusi harjoittaa jäkälän maastavientiä, tuli tehdä siitä ilmoitus metsähallitukselle.
Suomesta ulkomaille sai viedä jäkälää, joka oli todettu laadultaan kelvolliseksi ja jota sisältävät laatikot oli varustettu tarkastusmerkillä. Jäkälän vienti saattoi tapahtua vain niistä satamista, jotka mainittiin asetuksessa.
Laki kumottiin vuonna 1994 ja lakkasi olemasta voimassa 1. tammikuuta 1995.
Köyhäntodistus
Köyhäntodistus oli aiemmin Suomessa viranomaisen antama todistus henkilön varattomuudesta.
Köyhäntodistuksen antaminen oli kunnassa kunnallislautakunnan esimiehen asiana, ja hänen tuli antaa todistus niiden tietojen nojalla, joita hänellä oli kunnassa asuvien kuntalaisten oloista. Todistus oli varustettava lautakunnan sinetillä.
Köyhäntodistuksia olivat oikeutettuja antamaan myös kirkkoherra, kruununvouti, kruununnimismies ja julkinen notaari. Jos kunnan köyhäinhoito-ohjesäännössä oli määrätty, saattoi myös kunnan köyhäinhoitolautakunnan puheenjohtaja antaa tällaisen varattomuuden todistuksen.
Sapatinrikos
Sapatinrikos eli lepopäivän rikkominen oli aiemmin Suomessa rikos, jolla loukattiin pyhäpäivän pyhyyttä.
Vuoden 1734 lain mukaan mukaan sapatinrikoksella käsitettiin sitä, että joku loukkasi pyhäpäivän pyhyyttä tekemällä sellaisena päivänä rikoksen tai luvallista, mutta vähemmän tärkeää työtä. Sapatinrikoksesta rangaistiin kymmenen talarin sakolla. Rangaistavaa oli myös rihkamakaupan pitäminen auki pyhäpäivänä; ruokaa ja juomia sen sijaan sai pyhäpäivinäkin myydä sen jälkeen, kun jumalanpalvelus oli päättynyt. Jos jokin muu rikos tehtiin sunnuntaipäivänä tai kirkollisena juhlapäivänä, tuomittiin rangaistus ensiksi varsinaisesta rikoksesta ja sitten lisäksi sapatinrikoksesta sakko, minkä jälkeen nämä rangaistukset yhdistettiin. Tämä säännös oli voimassa pyhäpäivisin kello neljästä aamulla kello yhdeksään illalla.
Suomen vuoden 1889 rikoslain 41. luvun mukaan sapatinrikkomiseen oli syypää:
Sapatti määriteltiin rikoslaissa niin, että sapatin aika kesti kello kuudesta aamulla kello kuuteen illalla sunnuntaina taikka kirkollisena juhlapäivänä, joka oli pyhäpäivä.
Rikoslain säädös sapatinrikoksesta koski ainoastaan niitä päiviä, joita Suomen evankelisluterilainen kirkko vietti pyhäpäivinä. Sellaisia olivat kaikki sunnuntait sekä kirkkolaissa luetellut kirkolliset juhlapäivät: joulupäivät, uudenvuodenpäivä ja loppiainen, Marian ilmestyspäivä, pitkäperjantai, toinen pääsiäispäivä, helatorstai, toinen helluntaipäivä ja Johannes Kastajan päivä.
Muidenkin uskontokuntien jäsenet olivat velvollisia pitämään evankelisluterisen uskontokunnan yleiset pyhäpäivät pyhinä.
Työnteko ja liikkeiden aukiolo, joka erityisissä laeissa oli sallittu sunnuntaisin, ei ollut rangaistavaa sapatinrikkomisena.
Kun sapattina oli kielletty tekemästä käsityötä taikka muuta työtä, joka sietää viivytystä ja jota ei tehdä omaksi tai toisen hätätarpeeksi, tämä tarkoitti sitä, että sapattina ei ollut kielletty tekemästä kotiaskareita, jotka olivat tarpeellisia, kuten esimerkiksi siistiminen ja järjestäminen, eikä sellaisia maataloustöitä, joita ei voinut lykätä. Sellaisia maamiehen töitä, joita ei voinut lykätä, olivat muun muassa elonleikkuu, kun vilja liiaksi tuleentuneena rupesi varisemaan, taikka heinänkorjuu silloin, kun sade uhkasi aiemmin niitettyä ja sittemmin kuivunutta heinää. Myöskään sellaista käsityöläistä, jonka elinkeinona oli käsityöammatti, ei kielletty tekemästä työtä sapattinakin, jos se oli tarpeen hänen omaksi tai hänen perheensä elatukseksi.
Vain sellaiset työt, jotka täyttivät molemmat laissa säädetyt edellytykset, eli eivät sietäneet viivystä ja jotka tehtiin hätätarpeeksi, olivat sallittuja töitä sapattina. Mikäli vain toinen näistä edellytyksistä täyttyi ja toinen puuttui, työnteko sapattina oli rangaistuksen alainen.
Rikoslain säännökset sapatinrikoksesta kumottiin vuonna 1971, eikä niitä sitä ennenkään ollut enää käytännössä sovellettu. Niiden kumoamista koskeneen hallituksen esityksen perusteluissa todettiin, että paljon rikoslain säännöksiä suuremman merkityksen olivat saaneet toisaalta työaikalain säännökset viikkolevosta, toisaalta kauppaliikkeiden aukioloajoista säädetty erillinen laki.
Lay All Your Love on Me
”Lay All Your Love on Me” on Abba-yhtyeen diskotyylinen kappale vuonna 1980 julkaistulta "Super Trouper" -albumilta. Vuonna 1981 se julkaistiin joissain maissa myös singlenä. Kappaleen laulaa pääasiallisesti Agnetha Fältskog.
Kappale on sanoitukseltaan synkkä. Se kertoo rakkaansa menettäneestä naisesta, joka ei tiedä mitä tilanteessa tulisi tehdä. Kappaleesta tuli silti suosittu tanssihitti.
Metsästysrikos
Metsästysrikos on rikoslakiin merkitty rikosnimike, jossa rikotaan metsästyslakia. Rangaistus metsästyslakiin merkittyjen sääntöjen, kieltojen ja määräysten rikkomisesta on lievemmissä tapauksissa sakko ja törkeimmissä vankeus, joista on säädetty rikoslain (39/1889) 48 a luvun 1 §:ssä. Varsinaisen rangaistuksen lisäksi voidaan tuomioistuimen päätöksellä määrätä muina seuraamuksina metsästyskielto määräajaksi, maksamaan korvauksia ja menettämään tekoväline valtiolle. Metsästysrikosta lievempi muoto on metsästysrike, joita on 49 kpl ja lisäksi voi tulla kysymykseen metsästyslain säännösten rikkominen.
Seuraavat tahalliset tai törkeät huolimattomuus teot ovat metsästysrikoksia:
Harja-akaasia
Harja-akaasia ("Acacia paradoxa") on akaasioiden sukuun kuuluva keltakukkainen pensas.
Harja-akaasia on 2–3 m korkea ja 3–4 m leveä piikkinen pensas. Sen aaltolaitaiset lehdet ovat alle 3 cm pitkät. Kukat ovat keltaisia palloja.
Harja-akaasiaa kasvaa luonnonvaraisena Australiassa ja Tasmaniassa. Se on levinnyt tulokaslajina muuallekin. Se kestää pakkasta 7 asteeseen asti ja viihtyy vettä läpäisevässä maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Harja-akaasiaa kasvatetaan tien pengerkasvina.
Harja-akaasiaa pidetään Etelä-Afrikassa haitallisena vieraslajina, joka syrjäyttää alkuperäisiä kasvustoja. Sen siemeniä levittävät muurahaiset, ja on epäselvää, miten se on levinnyt Australiasta Etelä-Afrikkaan ja Pohjois-Amerikkaan, missä sitä tavataan Kalifornian länsirannikolla.
Montezumanviiriäinen
Montezumanviiriäinen ("Cyrtonyx montezumae") on amerikanviiriäisiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Meksikosta ja Yhdysvaltojen eteläosista.
Montezumanviiriäinen voi kasvaa 20,5–23 cm pitkäksi, ja koiraat ovat naaraita kookkaampia. Ruumiinrakenteeltaan lintu on tukevahko. Sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiraspuolisen montezumanviiriäisen pää on musta ja valkoisen kirjava. Kyljet ovat mustat tihein valkoisin pistein, ja rinta ja vatsa ovat väritykseltään punaruskeat. Montezumanviiriäiskoiraan selkä ja siivet ovat punaruskeat tai harmahtavanruskeat valkoisin viiruin ja mustin pilkuin. Koiraiden väritys vaihtelee hieman alalajeittain. Lajin naaraat ovat väriltään ruskeankirjavia. Nuoret koiraat muistuttavat naaraita, mutta niiden pää on mustavalkokuvioinen.
Montezumanviiriäisen alalajia "C. m. mearnsi" tavataan Meksikon pohjoisosista ja Yhdysvaltojen eteläosasta Texasin, Arizonan ja New Mexicon osavaltioista. Muut alalajit ovat endeemisiä Meksikossa. Linnun elinympäristöä ovat puolikuivat tammia kasvavat ruohosavannit sekä tammia ja mäntyjä kasvavat metsät. Tyypillisesti montezumanviiriäiset elävät 1 000–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Linnut liikkuvat yleensä pieninä noin 20 yksilön ryhminä. Montezumanviiriäisen ravintoa ovat erityisesti kasvien juurakot ja sipulit. Lisäksi se voi syödä siemeniä ja muita kasvinosia sekä hyönteisiä. Hyönteiset ovat tärkeä osa ravintoa etenkin kesällä. Montezumanviiriäisten lisääntymisaika on kesäkuusta elokuulle. Laji rakentaa ruohoista pesän pensaikon tai ruohikon suojiin. Naaras munii 6–12 väriltään valkeahkoa munaa, ja sekä koiras että naaras osallistuvat munien hautomiseen.
Saku Kostet
Saku Antero Kostet (s. 12. tammikuuta 1979 Kajaani) on entinen suomalainen yleisurheilija, jonka päälajeja olivat pituushyppy ja kolmiloikka. Hän edusti urallaan Kajaanin Kipinää ja hänen valmentajanaan toimi Kauko Huovinen. Kalevan kisoissa Kostet voitti pituushypyn hopeaa vuonna 2003 sekä kolmiloikan pronssia vuonna 2001. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista pituudesta hopeaa ja pronssia sekä kolmiloikan pronssia.
Petri Hakala (kiekonheittäjä)
Petri Juhani Hakala (s. 21. helmikuuta 1979 Eura) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2005 lähtien toiminut Jorma Haaranen. Kalevan kisoista hän on voittanut kiekonheitossa kaksi hopeaa, vuosina 2000 ja 2003.
Marielle Thompson
Marielle Thompson (s. 15. kesäkuuta 1992 North Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee skicrossissa. Hän voitti lajissa kultaa Sotšin olympialaisissa 2014.
Nuorten MM-kilpailuissa Chiesa in Valmalencossa 2013 Thompson voitti kultaa skicrossissa. Aikuisten MM-kilpailuissa Deer Valleyssa 2011 hän sijoittui ski crossissa 15:nneksi, vuonna 2013 Vossissa hän saavutti hopeaa ja Kreischbergissä 2015 hän oli kahdeksas.
Thompson kilpaili freestylehiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Innichenissä joulukuussa 2010 sijoittuen 21:nneksi. Hän on voittanut urallaan 19 maailmancupkilpailua: Blue Mountainilla helmikuussa 2012, Brånasissa ja Grindelwaldissa maaliskuussa 2012, Nakiskassa joulukuussa 2013, Val Thorensissa tammikuussa 2014, La Plagnessa maaliskuussa 2014, Nakiskassa joulukuussa 2014, Val Thorensissa kaksi kertaa tammikuussa 2015, Montafonissa joulukuussa 2015, Watlesissa ja Nakiskassa tammikuussa 2016, Idre Fjallissa helmikuussa 2016, Val Thorensissa, Arosassa ja Montafonissa joulukuussa 2016, Watlesissa tammikuussa 2017 ja Idre Fjallissa sekä Sunny Valleyssa helmikuussa 2017..
Thompson voitti skicrossin maailmancupin kausilla 2011–2012 ja 2013–2014 ja sijoittui toiseksi kaudella 2015–2016. Freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 2011–2012 ja neljänneksi 2013–2014.
Pia Lindroth
Pia Katariina Lindroth (s. 19. lokakuuta 1979 Helsinki) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Sirkka Laaksonen. Kalevan kisoista Lindroth on voittanut korkeushypyn hopeaa vuonna 2003. Lisäksi hän saavuttanut sisäraojen SM-kilpailuissa hopeaa ja kaksi pronssia korkeushypyssä.