Ylitornion kristillinen opisto
Ylitornion kristillinen opisto oli vuosina 1923 - 2012 kannatusyhdistyksen ylläpitämä kansanopisto ja ammatillinen oppilaitos. Vuodesta 2013 alkaen oppilaitoksen toiminta on jatkunut osana Oulun Diakonissalaitoksen ylläpitämää diakoniaopistoa. Vuoden 2017 alusta lähtien opetustoiminta siirtyy osaksi Suomen Diakoniaopistoa.
Ylitorniolla annetaan vapaan sivistystyön koulutusta kansanopistolinjoilla ja lyhytkursseilla, toisen asteen ammatillista peruskoulutusta lastenohjaajiksi opiskeleville sekä erityisopetusta kehitysvammaisille opiskelijoille. Vuosittain Ylitorniolla opiskelee noin 100 opiskelijaa joko lukukauden tai lukuvuoden kestävissä koulutuksissa. Lisäksi opiston kurssitoimintaan ja opistolla järjestettäviin kokouksiin osallistuu vuosittain useita satoja ihmisiä.
Ylitornion kristillinen opisto perustettiin vuonna 1923 Suomen ensimmäiseksi lestadiolaiseksi kansanopistoksi. 1960 ja 1970 -luvuilla se toimi vanhoillislestadiolaisuudesta eronneen elämänsanalaisuuden keskeisenä kokoontumispaikkana. Vuosien kuluessa Ylitornion kristillinen opisto kehittyi yleiskirkolliseksi, herätysliikkeistä riippumattomaksi, kansanopistoksi, joka palveli lähialueen seurakuntien ja järjestöjen koulutus- ja kokoustarpeita. Alussa opisto toimi väliaikaisissa tiloissa eri rakennuksissa Ylitornion kirkonkylässä, Alkkulassa. Syksyllä 1927 otettiin käyttöön opiston nykyinen, arkkitehti Toivo Salervon suunnittelema, päärakennus. Opiston päärakennus toimi talvisin myös Ylitornion seurakunnan kirkkona aina vuoteen 1940 asti, jolloin Ylitornion nykyinen kirkko valmistui. Toisen maailmansodan aikana opiston tilat olivat väliaikaisesti sairaalakäytössä. Opiston päärakennus oli harvoja Tornionlaakson julkisia rakennuksia, jotka säilyivät Lapin sodassa. Sodan jälkeen opiston pihapiiriin rakennettiin vuonna 1950 valmistunut asuntolarakennus sekä vuonna 1975 rakennetut asuntola- ja toimistorakennukset. 1980-luvulla opiston tontille rakennettiin yhteistyössä Ylitornion kunnan kanssa uimahalli-kuntotalo.
Kristillisen kansanopiston perustamiseen Ylitorniolle 1920-luvulla vaikutti Suomen itsenäistymisen jälkeinen poliittinen tilanne, jossa suomenkielistä yleissivistävää koulutusta haluttiin vahvistaa Tornionjokilaaksossa. Lisäksi paikan valintaan vaikutti myös Ylitornion kirkkoherrana tuolloin toimineen ja myöhemmin Oulun hiippakunnan piispaksi valitun L.P. Tapanisen pitkäjännitteinen toiminta kristillisen kansanopiston perustamiseksi Pohjois-Suomeen. Opiston ensimmäisenä rehtorina toimi vuosina 1923 - 1960 Paavo Leppäsaajo, joka oli aikanaan ainoa kristillisen kansanopiston rehtori, joka ei ollut pappi. Hän oli koulutukseltaan kansakoulunopettaja. Hänen jälkeensä Ylitornion kristillisen opiston rehtoreina toimivat Timo Kökkö (1960 - 1966), Lauri Impiö (1966 - 1993), Simo Rundgren (1993 - 1996), Hannu Harri (1997 - 2000) ja Maritta Vimpari (2001 - 2012).
Oulun hiippakunnan piispoista L.P. Tapaninen ja Hannes Leinonen ovat toimineet Ylitornion kristillisen opiston pitkäaikaisina johtokunnan puheenjohtajina. Lisäksi piispa Samuel Salmi toimi uransa alkuvaiheessa opiston vs. rehtorina vuosina 1975 - 1977 Lauri Impiön ollessa kansanedustajana.
Vuoden 2013 alusta alkaen Ylitornion kristillisen opiston kannatusyhdistys luopui oppilaitoksen ylläpitämisestä. Ylitornion kristillisen opiston uudeksi ylläpitäjäksi tuli Oulun Diakonissalaitos ja siitä tuli Oulun Diakoniaopiston Ylitornion toimipiste. Opetus- ja Kulttuuriministeriö myönsi kansanopiston ylläpitämisluvan uudelle ylläpitäjälle vuoden 2013 alusta alkaen. Ylitornion kristillisen opiston liittyminen Oulun diakoniaopiston osaksi mahdollistaa sekä Oulussa että Ylitorniolla aikaisempaa monipuolisemman ja laajemman koulutustarjonnan kun ammatillisen koulutuksen tutkintoja ja koulutuspaikkoja on enemmän.