hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tieto (elokuva)
Tieto (engl. "Knowing") on 2009 valmistunut tieteiselokuva, jonka ohjasi Alex Proyas. Pääosaa esittää Nicolas Cage. Hanketta tarjottiin aluksi useille Columbia Picturesin ohjaajille, mutta lopulta oikeudet kaupattiin Escape Artists -yhtiölle. Rahoittajaksi ryhtyi Summit Entertainment. "Tieto" filmattiin Australian Melbournessa, joka sai esittää elokuvan Bostonia. Elokuva julkaistiin 20. maaliskuuta 2009 Pohjois-Amerikassa. DVD- ja Blu-ray-versiot julkaistiin 7. heinäkuuta 2009.
Jari Kujala
Jari Kujala (s. 1969 Kittilä) on suomalainen harmonikansoittaja, joka toimii muun muassa Jupiter-yhtyeen keulakuvana. Kujala osallistui vuonna 2002 Kultainen Harmonikka -kilpailuun sijoittuen toiseksi. Hän hävisi Elias Ukkoselle yhdellä pisteellä. Kujala esiintyy Lapin Tunturikeskuksien esiintymislavoilla muun muassa Eero Maggan, Kauko Simosen sekä Helena-vaimonsa kanssa. Muita säestettäviä ovat olleet muun muassa Oiva Suutari, Kari Piironen, Eino Grön, Eija-Sinikka, Oiva Kaltiokumpu, Sari Matala.
Jari Kujalalta on ilmestynyt kolme CD-levyä.
’’Talvinen Aamu’’ on instrumentaalilevy, joka ilmestyi vuonna 2004; Kujala soitti levyn nimikkokappaleen vuonna 2002 Kultainen Harmonikka -kilpailussa sijoittuen toiseksi. Levy on äänitetty Seppo Leinon studiossa. Levyllä soittavat Jartsa Karvonen, Taisto Weslin, Raimo Holappa sekä Juha Salmivuori. Jarin oma sävellys Polkka Mialle ja Henrille löytyy myös levyltä.
Vuonna 2008 ilmestyi iskelmälevy ’’Kosketin Taivasta’’, jossa laulusolistina debytoi Kujalan vaimo Helena. Hän kiertää miehensä ja Jupiter-orkesterin kanssa tanssilavoilla ja pienemmillä tanssipaikoilla.
Kaikki 12 kappaleet on sovittanut Erkki Friman joka on myös viiden laulun säveltäjä. Muita tekijöitä ovat Jukka Koivisto, Jorma Toiviainen, Vexi Salmi, Heikki Kesti, Marja Kärki, Aappo I. Piippo, Seppo ja Ulla Leino. Ainoastaan Oiva Suutarin sanoittama ja säveltämä Kaunis katse on levytetty aikaisemmin. Vivahdetta tuovat myös komppiryhmässä soittavat maan eturivin muusikot Jari Puhakka, Miri Miettinen, Jari Nieminen, Harri Rantanen, Jouko Nyqvist sekä taustalaulut Sini Heinilä, Marika Tuhkala ja Pekka Kuorikoski.
Kujalan kolmas levy ilmestyi vuonna 2012. Levyllä on 10 kappaletta, kaikki Vilho Vuomajärven sävellyksiä. Sovitukset on tehnyt Erkki Friman. Levy on kunnianosoitus Vilho Vuomajärvelle.
Muusikko, säveltäjä, sanoittaja Vilho Vuomajärvi Kittilästä sävelsi lähes 500 teosta. Hän opetti mm. hanurin, kitaran ja rumpujen soitantaa muusikoille sekä musiikin teoriaa, sovitusta, nuottien lukua ja kirjoitusta nuoremmille sekä vanhemmille musiikin harrastajille. Vilhon ensimmäiset sävellykset syntyivät jo ennen sotia esim. "Hammassärky" on kyseisiltä ajoilta.
Vuonna 2013 valmistui Kujalan oma äänitys-studio. Siellä hän keikkailun ohessa viettää aikaa enemmän ja enemmän tehden levyjä orkesteri-, mutta myös karaoketaustoille. Konsultointiapua Jari sai kokeneilta studio-osaajilta, muun muassa Jukka Linnalalta, Arto Kiimalaiselta sekä suurelta ”oppi-isältään” Seppo Leinolta.
Kuvia äänitysstudiosta:
Kujala asuu Kittilän Tepsassa Helena-vaimonsa sekä lapsiensa Mian sekä Henrin kanssa.
Juan José Gerardi Conedera
Juan José Gerardi Conedera (27. joulukuuta 1922 – 26. huhtikuuta 1998) oli guatemalalainen katolisen kirkon pappi ja ihmisoikeusaktivisti. Hän sai vihkimyksensä papiksi 21. joulukuuta 1946 ja piispaksi 30. heinäkuuta 1967. Hän toimi Verapazin piispana (1967–1974), Santa Cruz del Quichén piispana (1974–1984), Guatemalan apulaispiispana (1984–1998) ja Guardialfieran titulaaripiispana (1984–1998).
Gerardi Conedera murhattiin Guatemalan kaupungissa vuonna 1998. Teon motiiviksi arveltiin heti piispan aktivismia. Piispa oli kerännyt raportin sisällissodan aikaisista ihmisoikeusrikkomuksista. Lopulta kolme sotilasta tuomittiin murhasta 30 vuoden vankeusrangaistuksiin ja yksi pappi avunannosta 20 vuoden vankeuteen.
Demba Ba
Demba Ba (s. 25. toukokuuta 1985 Sèvres, Ranska) on ranskalais-senegalilainen jalkapalloilija. Ba on syntynyt Ranskassa, mutta hänellä on myös Senegalin kansalaisuus ja hän on edustanut Senegalin maajoukkuetta vuodesta 2007 lähtien. Ba edusti kaudella 2014–2015 turkkilaista Beşiktaşia ja siirtyi kaudeksi 2015–2016 Kiinan Shanghaihin, jossa edustaa Shanghai Greenland Shenhua-joukkuetta.
Ban ensimmäinen ammattilaisseura oli ranskalainen FC Rouen, josta hän siirtyi belgialaiseen R.E. Mouscroniin 2006. Muscronissa Demba Ba pelasi erinomaisesti, ja elokuussa 2007 hän siirtyi Saksan Bundesliigan TSG 1899 Hoffenheimin joukkueeseen. Ba teki joukkueessa lopullisen läpimurtonsa. Hän auttoi ensin Hoffenheimia nousemaan Bundesliigaan ja kaudella 2008–2009 teki 14 maalia Hoffenheimin sijoittuessa seitsemänneksi.
Tammikuussa 2011 hän siirtyi Englannin Valioliigassa pelaavaan West Ham Unitediin kolmen vuoden sopimuksella. Hän teki ensimmäiset maalinsa West Hamille 12. helmikuuta West Bromwich Albionia vastaan pelatussa ottelussa, joka päättyi 3–3-tasapeliin. West Ham putosi kauden päätteeksi ja kesällä 2011 Ba siirtyi Newcastle Unitediin.
Tammikuussa 2013 englantilainen jalkapalloseura Chelsea FC ja senegalilaishyökkääjä solmivat kolmen ja puolen vuoden sopimuksen. Ban sopimukseen sisältyi ulosostopykälä, jonka Chelsea päätti hyödyntää.
Ba debytoi Senegalin maajoukkueessa 2007. Hän on pelannut 12 maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Kuoleman kukkula
Kuoleman kukkula () on yhdysvaltalainen, Korean sodan Pork Chop Hillin taisteluun sijoittuva sotaelokuva vuodelta 1959. Elokuvan ohjasi pääosan esittäjä Gregory Peckin toiveesta Lewis Milestone, joka oli tehnyt vaikutuksen tähän Länsirintamalta ei mitään uutta -elokuvan ohjauksellaan. Kuoleman kukkulan käsikirjoituksesta vastasi James R. Webb, joka sovitti prikaatikenraali S. L. A. Marshallin 1953 julkaistun "Pork Chop Hill: The American Fighting Man in Action" -kirjan elokuvaksi. Pääosissa nähdään Gregory Peck, Woody Strode, Martin Landau, George Peppard ja Rip Torn.
Hiroshi Ogawa
Hiroshi Ogawa (; s. 2. huhtikuuta 1962) on japanilainen entinen baseballsyöttäjä ja murhaaja. Hän pelasi ammattilaisena Chiba Lotte Marines -seurassa vuosina 1985–1992 ja toimi sen jälkeen apulaisvalmentajana vuoteen 1999.
Pahoin velkaantunut Hiroshi meni palvelemansa yhtiön puheenjohtajan kotiin ja pyysi puheenjohtajan taloudenhoitajalta lainaksi rahaa. Kun taloudenhoitaja kieltäytyi, Hiroshi tönäisi tätä niin, että tämä kaatui ja menetti tajuntansa. Hiroshi varasti rahat, otti taloudenhoitajan autoon ja ajoi järvelle, johon heitti taloudenhoitajan.
Hiroshi tuomittiin rikoksestaan elinkautiseen vankeuteen vuonna 2005. Rikos tapahtui Saitaman prefektuurissa.
Turun taiteilijaseura
Turun Taiteilijaseura, Konstnärsgillet i Åbo, Turku Artists' Association on Turun alueen ammattikuvataiteilijoiden yhdistys. Galleria Å on Turun Taiteilijaseuran ylläpitämä galleria, joka sijaitsee Kaskenmäessä Turun keskustassa.
Turun Taiteilijaseura perustettiin 23.4.1924. Pyrkimyksenä oli lähentää eri taiteenalojen edustajia toisiinsa. Kuusi vuotta myöhemmin seuraan kuului jo 200 jäsentä. Seura oli avoin kaikkien taiteiden harjoittajille ja taiteiden ystäville. Siihen kuului kirjailijoita, näyttelijöitä, opettajia, kriitikkoja ja kuvataiteilijoita. Kuvataiteilijat olivat hallituksessa enemmistönä vaikka jäseninä he olivat vähemmistönä. Näyttelyt kuuluivat alusta alkaen seuran toimintaan.
Taiteilijaseuran 10-vuotisnäyttelyn jälkeen 10.11.1933 muutamat nuoret kuvataiteilijat kaappasivat vallan hallituksessa, jolloin vanhemmat taiteilijat erosivat ja perustivat heti seuraavana päivänä oman ryhmän Pro Arten. Juhlanäyttelyn toimikuntaa ja jyryä oli epäilty epäoikeudenmukaisuuksista. Eripura kuitenkin hälveni ja 15. vuosinäyttelyssä proartelaiset olivat jälleen mukana Turun Taiteilijaseurassa. Jäsenmäärän kasvettua 1953–54 seurassa oli jo 745 jäsentä. Taiteilijaseuran 35-juhlavuoden kynnyksellä vaadittiin seuran nimen muuttamista.
Vuonna 1959 Turun Taiteilijaseuran toiminnan hiivuttua pikkuhiljaa kuvataiteilijat erosivat seurasta ja perustivat oman yhdistyksen Turun Kuvataiteilijat ry:n. Seuraavana vuonna 1960 vielä 14 taiteilijaa erosi siitäkin ja perusti oman ryhmän Arte ry:n.
Koska Turun Kuvataiteilijat ry:n toiminta ei poikennut oleellisesti Turun Taiteilijaseuran toiminnasta, muutettiin nimi jälleen Turun Taiteilijaseuraksi 1964–1965.
Turun Taiteilijaseuran ylläpitämä Galleria Å perustettiin vuonna 2010 entisen Ama Galleria tiloihin. Galleriassa on neljän viikon välein vaihtuvia näyttelyitä. Galleria Å sijaitsee Turun keskustassa osoitteessa Kaskenkatu 1, 20700 Turku. Aukioloajat: ti-pe 12-18, la-su 12-16. Aiemmin Turun Taiteilijaseura ylläpiti Galleria Justia Vanhalla Suurtorilla.
Kun aseet vaikenevat
Kun aseet vaikenevat ("When Trumpets Fade") on yhdysvaltalainen, HBO:n tuottama televisioelokuva vuodelta 1998. Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan loppuvaiheiden Hurtgenin metsän taisteluun. Elokuvan ohjasi John Irvin ja käsikirjoituksesta vastasi W. W. Vought. Pääosissa nähdään muun muassa Ron Eldard, Zak Orth, Timothy Olyphant, Dwight Yoakam ja Jeffrey Donovan.
Tykkivene Jangtse-joella
Tykkivene Jangtse-joella ("The Sand Pebbles") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1966. Se sijoittuu vuoteen 1926, Kiinan Jangtse-joella partioivalle tykkivene "USS San Pablolle". Elokuvan on ohjannut Robert Wise ja käsikirjoituksen laati Robert Anderson Richard McKennan romaanin "The Sand Pebbles" (1962, suom. "Tykkilaiva San Pablo", Gummerus 1964) pohjalta. McKenna oli itse palvellut Jangtse-joella tykkiveneessä vuonna 1936.
Elokuvan pääosissa nähdään Steve McQueen, Richard Attenborough, Richard Crenna, Mako ja Candice Bergen.
Tykkivene Jangtse-joella sai vuonna 1967 jopa kahdeksan Oscar-palkintoehdokkuutta. Kahdeksasta Golden Globe -palkintoehdokkuudesta tuli yksi voitto, kun Richard Attenborough palkittiin parhaasta miessivuosasta.
Kiinan sisällissodan aikaan 1920-luvulla Yhdysvaltojen tykkivene on mukana turvaamassa länsimaisten etuja Tšiang Kai-šekin joukkoja tukien Maon kommunistien uhan alla. Uusi konemestari Holman (McQueen) haluaisi vain huolehtia aluksen tekniikasta ja jättää politiikan toisille. Sodan kiihtyessä tykkiveneestä tulee kuitenkin pelinappula valtapolitiikassa, ja myös Holmanin on valittava puolensa.
Tarina on nähty myös allegoriana elokuvan ensi-illan aikoihin laajentumassa olleesta Vietnamin sodasta: amerikkalaisista vieraassa maassa ja heille vieraana näyttäytyvässä sodassa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Hintikka kutsuu elokuvaa pitkäksi mutta toimivaksi sekoitukseksi seikkailua, romantiikkaa ja imperialismia ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Helsingin Taiteilijaseura
Helsingin Taiteilijaseura perustettiin 1967 ajamaan helsinkiläisten kuvataiteilijoiden etuja ja asemaa sekä lisäämään taiteen tuntemusta. Taiteilijaseura järjestää näyttelyitä Galleria Katariinassa Helsingin keskustassa ja Suomenlinnan Rantakasarmissa. Seuran jäsenten näyttelyitä on lisäksi Malmitalon galleriassa. Seuran taidelainaamo sijaitsee Rikhardinkadun kirjaston alakerrassa. 
Seura ylläpitää lasten ja nuorten kuvataidekoulua Kaapelitehtaalla ja kurssikeskusta aikuisille.
Se julkaisee myös valtakunnallista Galleriaopasta, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa.
Oswald Lutz
Oswald Lutz (6. marraskuuta 1876 Öhringen – 26. helmikuuta 1944 München) oli saksalainen panssarijoukkojen kenraali, jolla oli merkittävä osuus natsi-Saksan panssariaseen ja panssarisodankäynnin kehittämisessä.
Lutz värväytyi kadetiksi 1. baijerilaiseen rautatiepioneeripataljoonaan 1894. Helmikuussa kaksi vuotta myöhemmin Lutz ylennettiin vänrikiksi samaan yksikköön. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, jonka aikana hänelle myönnettiin 1. ja 2. luokan rautaristit. Sodan jälkeen Lutz jäi Weimarin tasavallan armeijan Reichswehrin palvelukseen. Vuonna 1923 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi.
Kenraalikuntaan hän nousi 1. huhtikuuta 1931, jolloin hänet nimitettiin sotaministeriön alaiseksi kuljetusjoukkojen tarkastajaksi. Saman vuoden lokakuussa hän nimitti esikuntapäällikökseen everstiluutnantti Heinz Guderianin, johon Lutz oli tutustunut jo aiemmin vuonna 1922, kun hän johti 7. baijerilaista moottorikuljetuspataljoonaa. Guderian oli tuolloin palvellut hänen alaisenaan samassa yksikössä. Lutz oli Guderianin oppi-isä mobilisoidun sodankäynnin luomisessa. He olivat molemmat olleet jo pitkään innostuneita nykyaikaisen panssariaseen kehittämisestä, ainakin teoriassa, sillä panssarivaunut oli kielletty Saksalta Versailles’n rauhansopimuksessa. Lutz kokosi ympärilleen mieleisensä esikunnan. Niin ikään panssareista kiinnostunut tammikuussa 1932 majuri Walter Nehring liittyi heihin. Muita esikunnan jäseniä olivat Werner Kempf, Walter Chales de Beaulieu ja Walter von Hünersdorff.
Vuosina 1931–1932 Lutz järjesti joukon suuria sotaharjoituksia, joissa panssareina toimivat vanerilevyillä päällystetyt autot. Harjoituksista kerättyjä kokemuksia hän käytti teoksen "Taistelu ja johtaminen" kirjoittamiseen. Hän lähetti kopion kirjasta mm. kenraali Walther von Brauchitschille.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun yhteydessä Oswald Lutz sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi 1. helmikuuta 1933. Virka pysyi samana heinäkuuhun 1934 saakka, jolloin se muuttui nimellisesti autokuljetusjoukkojen tarkastajaksi. Lutzin tehtävään kuului panssarivoimien salaisen kehittämisen valvominen, sekä myös armeijan osittainen motorisointi. Hänen esikuntansa saattoi ruveta toteuttamaan hautomiaan ideoita käytännössä. Uusi natsihallinto alkoi kehittämään panssariasetta entistä tehokkaammin, aluksi salassa ja myöhemmin Versaillesin sopimuksen purkamisen jälkeen avoimesti.
1. huhtikuuta 1935 Lutz ylennettiin panssarijoukkojen kenraaliksi. Lutz pysyi virassaan helmikuun loppuun 1938, jolloin hän jäi eläkkeelle. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon vuonna 1941 hänet kutsuttiin väliaikaisesti takaisin palvelukseen ja hän toimi yhteysupseerina Transnistriassa. Komennus kesti pari kuukautta, jonka jälkeen hän jäi pysyvästi reserviin. Lutz kuoli helmikuussa 1944.
Let’s Get It Up
Let's Get It Up on australialaisen AC/DC -yhtyeen kappale, joka julkaistiin marraskuussa 1981 "For Those About to Rock (We Salute You)" -albumilla. Hieman myöhemmin, helmikuussa 1982, kappale julkaistiin myös singlenä.
Singlen b-puolella oli liveversio "Back in Black" -kappaleesta. 12" -versiolle sisältyy myös liveversio kappaleesta "T.N.T.".
Madagaskarinmedestäjä
Madagaskarinmedestäjä ("Cinnyris sovimanga") on Madagaskarilla ja osassa Seychellien saaristoa elävä medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan madagaskarinmedestäjä on noin 10 cm. Koiraan pää, selkä ja kurkku ovat väriltään metallinhohtoisen vihreät. Siivet ovat mustat. Rinta on koiraalla kiiltävän sininen. Rinnassa on punainen poikittaisraita, joka erottaa rinnan keltaisesta vatsasta. Lajin koiras vaihtaa höyhenpukunsa vaatimattomampaan huhti-toukokuussa. Madagaskarinmedestäjänaaraan pää on harmahtava. Muuten naaras on väritykseltään ruskea yläosiltaan. Kurkku on vaalean rusehtava ja vatsa kellertävä. Kurkussa ja vatsassa on ruskeita täpliä. Nuoret koiraat muistuttavat naaraita, mutta ovat niitä tummempia. Lajin nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva.
Madagaskarinmedestäjää tavataan Madagaskarilla, Seychelleille kuuluvan Aldabran saariryhmän saarilla ja Ranskalle kuuluvilla Gloriososaarilla. Gloriososaarilla ja Aldabrassa laji on madgaskarinrillin ("Zosterops maderaspatanus") ohella yleisin maalintu. Lajin elinympäristöä ovat kaikki saarien alkuperäiset metsätyypit sekä puutarhat ja puistot merenpinnan tasalta korkealle vuoristoon asti. Lintu tulee toimeen myös ihmisen muokkaamissa metsäympäristöissä.
Madagaskarinmedestäjä käyttää pitkää ja kaarevaa nokkaansa meden imemiseen. Lisäksi laji käyttää ravintonaan hyönteisiä ja hämähäkkejä. Pesimäkausi kestää elokuusta huhtikuuhun. Naaras rakentaa roikkuvan pesän ruohoista ja kasvikuiduista. Naaras munii kaksi valkeahkoa punapilkullista munaa, jotka se hautoo yksin. Naaraalla on myös koirasta suurempi rooli poikasten ruokinnassa.
Lina
Lina on monissa maissa esiintyvä naisen etunimi.
Lina on alun perin lempinimi, joka on johdettu -lina-päätteisistä nimistä, kuten Wilhelmina, Paulina ja Karolina. On esitetty myös että se voisi olla latinalaisen miehennimen Linus naispuolinen vastine. Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Liina. Suomenruotsalaisessa almanakassa Linan nimipäivä on 22. kesäkuuta samoin kuin Liinan suomalaisessa almanakassa. Nimipäivä on sama kuin Pauliinan.
Suomessa nimi Lina oli kesäkuuhun 2016 mennessä annettu 1276 henkilölle..
Nimi Lina on annettu myös asteroidille, 468 Lina.
Anne Archer
Anne Archer (s. 24. elokuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolejaan ovat petetyn vaimon rooli vuoden 1987 elokuvassa "Vaarallinen suhde" ja Cathy Ryanin rooli vuoden 1992 elokuvassa "Näkymätön vihollinen".
Anne Archerin vanhemmat olivat molemmat näyttelijöitä, mikä vaikutti vahvasti Archerin uravalintaan. Hän meni naimisiin William Davisin kanssa 1968, mutta he erosivat myöhemmin. Vuonna 1979 Archer meni naimisiin Terry Jastrow’n kanssa. Archerilla on kaksi lasta, yksi kummastakin avioliitosta. Alun perin kristilliseen tieteeseen uskonnoltaan kuulunut Archer on vuodesta 1975 asti lukeutunut skientologeihin.
Liina (nimi)
Liina on suomalainen naisen etunimi.
Monissa muissa maissa esiintyvän Lina-nimen tavoin Liina on alkuperältään joko lyhenne nimestä Pauliina tai Karoliina tai mahdollisesti latinalaisen miehennimen Linus naispuolinen vastine. Liinan nimipäivä on samana päivänä kuin Pauliinan, 22. kesäkuuta.
Suomessa nimi Liina oli vuoden 2018 loppuun mennessä annettu 2 427 henkilölle.
HMS Blake (C99)
HMS Blake (viirinumero C99) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tiger-luokan risteilijä. "HMS Blake" oli Kuninkaallisen laivaston viimeinen palveluksessa ollut alus, jonka pääaseistuksen muodostivat raskaat tykit.
Aluksen köli laskettiin 17. elokuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyn telakalla Govanissa Skotlannissa nimellä "HMS Blake". Aluksen nimi vaihdettiin 1944 "HMS Tigeriksi", joka palautettiin 1945 "HMS Blakeksi". Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1945 Lady Jean Blaken vara-amiraali Sir Geoffrey Blaken puolison toimiessa kummina. Tämän jälkeen työt aluksella keskeytettiin ja se makasi ankkurissa Garelochissa. Töiden jatkamisesta ilmoitettiin 15. lokakuuta 1954 ja alus valmistui 18. maaliskuuta 1961.
"HMS Blake" otettiin palvelukseen 21. helmikuuta 1963. Alus muutettiin 1965 alkaen Portsmouthissa helikopteriristeilijäksi. Se palasi palvelukseen 23. huhtikuuta 1969.
"HMS Blake" poistettiin palveluksesta 6. joulukuuta 1979, kun se siirrettiin Portmouthissa telakalle. Aluksella oli kunnia olla Kuninkaallisen laivaston viimeinen risteilijä, minkä vuoksi se ampui 6 tuuman pääaseillaan Englannin kanaalissa. Alus siirrettiin Rosythiin huollettavaksi.
"HMS Blake" saapui 13. toukokuuta 1980 Chathamiin, jossa se sijoitettiin reserviin. Kun Chathamin telakka suljettiin 1981 puolustuskomitean lausunnon mukaisesti, alus sijoitettiin poistolistalle muiden tukikohdan reservialusten mukana. Alus myytiin romutettavaksi 25. elokuuta 1982 Shipbreaking (Queensborough) Limitedille 210000 punnalla. Alus hinattiin 29. lokakuuta Chathamista Cairnryaniin, jonne se saapui 7. marraskuuta romutettavaksi.
HMS Tiger (C20)
HMS Tiger (viirinumero C20) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tiger-luokan risteilijä.
Alus tilattiin yhtenä neljästä vuoden 1942 risteilijästä John Brown and Companyltä Clydebankista. Sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1942 ja alus laskettiin vesille torstaina 25. lokakuuta 1945 kumminaan ilmapuolustusministeri varakreivi Stansgaten puoliso. Työt aluksella keskeytyivät toisen maailmansodan päättyessä. Alus liitettiin laivastoon 18. maaliskuuta 1959.
Talonpoikaispurjehdus
Talonpoikaispurjehdus on kauppamerenkulun muoto, jota harjoitettiin tilojen ja kylien yhteistyössä niiden tuotteiden, kuten maataloustuotteiden, eläinten nahkojen, kalan, tervan ja käsityötuotteiden viemiseksi lähikaupunkeihin ja myöhemmin myös ulkomaille. Paluurahteina tuotiin esimerkiksi suolaa ja mausteita, kankaita ja metallituotteita.viitteen tiedot alkaa tästä Purjehdukseen käytettävien alusten omistus saattoi olla riskin pienentämiseksi jaettu osuuksiin.
Vuosien 1765–1766 valtiopäivillä talonpoikaispurjehduksesta tuli kaikille luvallista. 1800-luvulla talonpoikaispurjehdus sai merkittävän aseman Itämeren piirin kauppamerenkulussa, ja 1850-luvun jälkeinen aika oli sen kulta-aikaa.
HMS Lion (C34)
HMS Lion (viirinumero C34) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Tiger-luokan risteilijä. Aluksen köli laskettiin 24. kesäkuuta 1942 nimellä "HMS Defence" Scottsin telakalla Greenockissa. Aluksen vesillelasku ja nimeäminen olivat 2. syyskuuta 1944 rouva J Edelstonin kontra-amiraali John Edelstonin puolison ollessa aluksen kummina.
Työt aluksella keskeytettiin heinäkuussa 1946, minkä jälkeen keskentekoinen risteilijä makasi ankkurissa. Vuonna 1951 suunnittelutyö aloitettiin uudelleen ja Amiraalineuvosto hyväksyi 14. lokakuuta 1954 uusitut piirustukset. Uusittujen piirustusten mukaan alusten pääaseiksi valittiin kaksi kaksiputkista eikä kolmea kolmiputkista kuudentuuman tykkitornia ja apuaseet vaihdettiin viidestä kaksiputkisesta nelituumaisesta kolmeen kaksiputkiseen kolmituumaiseen. Samoin aluksille alun perin suunnitellut torpedoputket jätettiin pois.
"HMS Defencen" alkuperäinen rakennuttaja vaihdettiin samalla Swan Hunteriin. Hinaajat siirsivät heinäkuussa 1955 keskeneräisen aluksen Clydestä Tyne joelle töiden aloittamiseksi. Alus ankkuroitui 7. heinäkuuta Tyne joelle. Aluksen nimi vaihdettiin lokakuussa 1957 "HMS Lioniksi".
"HMS Lionilla" syttyi 22. toukokuuta 1958 tulipalo, jonka syyksi paljastui hitsauspuikko. Palo saatiin nopeasti sammumaan eikä suuria vahinkoa päässyt tapahtumaan.
"HMS Lion" irtosi 22. helmikuuta 1960 ensimmäisen kerran omin konein laiturista aloittaessaan valmistajan koeajot.
"HMS Lion" saapui 21. helmikuuta 1962 Plymouthin lahteen. Tullista selvittyään alus ankkuroitui laituriin 7, perheenjäsenten ja ystävien odottaessa laiturilla. Alus siirrettiin 5. maaliskuuta telakalle ja kolme päivää myöhemmin aluksen miehistö siirtyi maihin.
"HMS Lionin" uusi päällikkö kapteeni I L M McGeogh otti 25. huhtikuuta tehtävän vastaan ja tarkasti aluksen. Alus palasi palvelukseen 2. elokuuta 1962.
Alus saapui 19. maaliskuuta Devonportiin ankkuroituen laituriin 8. Pian tämän jälkeen alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin North Lockiin, missä Devonportin telakka otti aluksen vastaan.
Kapteeni E F Hamilton-Mielke otti 6. huhtikuuta 1964 vastaan "HMS Lionin" päällikön tehtävät. Alus otettiin 17. huhtikuuta kolmannen ja viimeisen kerran palvelukseen.
"HMS Lion" poistettiin 17. joulukuuta 1965 palveluksesta, jolloin vielä laivalla olleet miehistönjäsenet poistuivat alukselta ja siirtyivät laivaston kasarmeille. Aluksen miehistö odotti helkopteriristeilijäksi muutostöiden alkamista, mutta 1970 tehtiin päätös, että alusta ei muutettaisi.
Alusta käytettiin varaosa pankkina huollettaessa kahta muuta Tiger-luokan risteilijää. Alus myytiin 1975 romutettavaksi ja se hinattiin 24. helmikuuta Rosythista T W Wardille Inverkeithingiin.
Perkkaan kappeli
Perkkaan kappeli on Espoon Perkkaalla sijaitseva kappeli, joka valmistui 1929 ja on Espoon toiseksi vanhin kirkkotila. Se toimi Leppävaaran seurakunnan pääkirkkona ennen uuden Leppävaaran kirkon valmistumista 1979. Asemakaavalla suojellussa kappelissa järjestetään paljon vihki- ja kastetilaisuuksia.
Kappelin on suunnitellut arkkitehti Berndt Blom, ja se rakennettiin pääosin vapaaehtoistyöllä. Tontin lahjoitti Kiinteistöosakeyhtiö M. G. Stenius, ja hirret saatiin Helsingistä Hallituskadun ja Kluuvikadun kulmasta puretusta hotellista Helsingin suomalaisen säästöpankin lahjoituksena. Alberga-Leppävaaran kirkonkannatusyhdistyksen ja Alberga svenska kyrkoföreningin omistama rakennus luovutettiin Espoon seurakuntien haltuun 1954. Kappelissa on Anna Sahlstenin maalaama taulu "Hyvä paimen" vuodelta 1929.
Kirkon 6-äänikertaiset urut ovat kotoisin Tšekkoslovakiasta ja ne on valmistanut Rieger-Kloss vuonna 1956. Tornissa oleva kello on puolestaan kotoisin Tuusulan vanhasta venäläisestä sotilaskirkosta ja on valettu vuonna 1931.
Kappeli yritettiin sytyttää tuleen toukokuun lopulla 2009 ja juhannuksena 2009, mutta tuli saatiin molemmilla kerroilla sammumaan nopeasti.
VM-Carpet
VM-Carpet Oy on suomalainen mattojen valmistaja. Yritys sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla Lappajärven kunnan Karvalan kylässä. Vuonna 2014 yrityksellä oli 33 työntekijää ja liikevaihtoa 4,2 miljoonaa euroa.
Yhtiön perustivat vuonna 1973 Aila ja Arto Viita-aho. Jälkimmäisen kuoltua vuonna 2006 yrityksen johtajaksi tuli perustajapariskunnan tytär Maria Viita-Aho-Tohni (ent. Hanhisalo). Hänen veljensä Harri Viita-aho toimii tuotantopäällikkönä ja hallituksen puheenjohtajana.
Yritys toimitti lähes kahdenkymmenen vuoden ajan mattoja Ikealle 1970–1990-luvuilla. Tällöin yrityksen palkkalistoilla oli parhaimmillaan noin 350 työntekijää, joista iso osa työskenteli kotityöntekijöinä. Vaikka kotimarkkinoilta tulee nyt suurempi osa liikevaihdosta, on vientiä ympäri maailman noin 20 eri maahan muun muassa Iso-Britanniaan, USA:an, Australiaan, Japaniin, Etelä-koreaan, Italiaan ja Ruotsiin.
Yrityksen mattovalikoima ulottuu nukkamatoista ja perinteisistä puuvillamatoista kudottuihin villa- ja paperinarumattoihin, joita se toimittaa sekä koteihin että julkisiin tiloihin. Sopivia mattoja mallistosta löytyy niin koteihin kuin myös julkisiin tiloihin. Esimerkiksi useista Suomen suurlähetystöistä löytyy VM-Carpetin mattoja.
Vuonna 2012 VM-Carpetille myönnettiin Nuorkauppakamarin Läpi harmaan kiven -palkinto ja seuraavana vuonna Suomalaisen työn liiton Vuoden designteko 2013 -palkinto.
Gipsy.cz
Gipsy.cz on tšekkiläinen romaniyhtye, joka soittaa hip hop -musiikkia. Yhtye osallistui vuoden 2007 ja 2008 Eurovision laulukilpailun kansallisiin karsintoihin. Vuonna 2009 heidät valittiin vihdoin Tšekin edustajaksi vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun. 1. maaliskuuta 2009 julkaistiin heidän kaksi ehdolla olevaa kappaletta ”Aven Romale” ja ”Do you wanna”, joista 15. maaliskuuta valittiin edustuskappaleeksi ”Aven Romale”. Tšekki kilpaili kisojen ensimmäisessä semifinaalissa 12. toukokuuta, jossa se kuitenkin sijoittui viimeiselle sijalle ilman pisteitä.
Lunastuskorvaus
Lunastuskorvaus on omaisuuden pakkolunastukseen liittyvä rahallinen korvaus, jonka on tarkoitus aikaansaada tilanne, ettei omaisuutta luovuttavan varallisuus vähene eikä lisäänny lunastuksen vuoksi. Nimitys liittyy lunastuslain (LunL, 603/1977) lisäksi muihinkin vastaaviin menettelyihin, vaikka toisinaan käytetään yläkäsitettä pakkotoimikorvaus, jonka eräs laji lunastuskorvaus on.
Lunastuskorvauksen suuruutta määrättäessä otetaan huomioon kaikki lunastuksesta aiheutuneet vaikutukset. Korvauksen perustan muodostaa lunastettavasta omaisuudesta määrättävä kohteenkorvaus (LunL 30–33 §). Jäljelle jäävälle kiinteistölle tai sen osalle määrätään tarvittaessa aiheutuvaan haittaan perustuva haitankorvaus (LunL 35 §). Muiden menetysten perusteella voidaan määrätä vahingonkorvaus (LunL 37 §). Kaikkia näitä korvauksia koskee täyden korvauksen periaate. Joissakin tilanteissa myös lunastettavan alueen naapurit ja yrityksen työntekijät voivat saada vahingonkorvausta. Korvausten suuruutta vähennetään, jos lunastuksesta koituu korvauksen saajalle pysyvää hyötyä.
Korvausta saavat oikeudenhaltijat, joiden asemaan lunastus vaikuttaa. Asianosaisten määrä saattaa joskus muodostua suureksi, sillä lunastus voi omistusoikeuden lisäksi kohdistua käyttöoikeuksiin ja rajoitettuihin esineoikeuksiin sekä rakennuksiin ja luonnonvaroihin liittyviin oikeuksiin. Korvaukseen oikeutettuja eivät ole panttioikeuden eivätkä muiden arvo-osuuksien haltijat.
Viimeinen talo vasemmalla
Viimeinen talo vasemmalla voi olla
Miloš Vujanić
Miloš Vujanić (,s. 30. marraskuuta 1980 Loznica) on serbialainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut muun muassa KK Partizanin apuvalmentajana.
Vujanić aloitti uransa KK Crvena zvezdan juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta ennen kuin siirtyi seuran pahimman vihollisen, KK Partizanin, riveihin. Vujanić pelasi seurassa kaksi kautta ja osallistui , jossa New York Knicks varasi hänet Vujanićin omaksi yllätykseksi jo numerolla 36. Hän ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han, vaan tuli takaisin Partizaniin, jossa hän voitti kauden 2002–2003 korikuninkuuden. Kauden jälkeen hänet nimettiin kauden toiseen tähdistöjoukkueeseen.
Seuraavaksi kaudeksi Vujanić siirtyi Climamio Bolognan riveihin, jossa hän voitti kauden 2004–2005 Italian mestaruuden. Kauden 2003–2004 jälkeen Vujanić valittiin toiseen tähdistöjoukkueeseen, kun hän vei joukkueensa aina Euroliigan finaaliin saakka yhdessä Hanno Möttölän kanssa. Kahden kauden jälkeen Italiassa Vujanić siirtyi FC Barcelona Bàsquetin riveihin. Loukkaantumisten tähdittämän kauden aikana hän pelasi Euroliigassa ainoastaan neljä peliä.
Espanjasta Vujanić siirtyi Panathinaikosiin, jossa hän voitti Euroliigan, Kreikan mestaruuden ja Kreikan cupin. Kauden jälkeen hän teki Panathinaikosin kanssa jatkosopimuksen, mutta pelasi joukkueessa ainoastaan marraskuuhun saakka ennen kuin siirtyi Moskovan Dynamoon. Vujanić johti joukkueensa kaudella 2007–2008 ULEB Cupin pudotuspeleihin, joissa joukkue sijoittui kolmanneksi.
Kaudeksi 2008–2009 Vujanić siirtyi Efes Pilseniin. Hän teki keskimäärin 10,9 pistettä kymmenessä pelaamassaan Euroliiga-pelissä. Seuraavaksi kaudeksi Vujanić siirtyi ACB:ssä pelanneeseen CB Murciaan yksivuotisella sopimuksella.
Vujanić on kuulunut Jugoslavian alle 18- ja 20-vuotiaiden koripallomaajoukkueisiin. Hän pelasi Serbian maajoukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa, joissa hän voitti kultaa. Lisäksi hän on edustanut Serbiaa vuoden 2003 EM-kisoissa sekä Ateenan olympialaisissa 2004
Street Fighter: The Legend of Chun-Li
Street Fighter: The Legend of Chun-Li on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu Capcomin videopelihahmoon Chun-Lihin. Se kertoo hahmon synnyintarinan hieman muokattuna verrattuna alkuperäiseen videopelin tarinaan. Elokuvan ohjasi Andrzej Bartkowiak ja käsikirjoituksesta vastasi Justin Marks. Elokuvan nimikkohahmoa näytteli Kristin Kreuk.
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 12 miljoonaa dollaria, josta Yhdysvalloissa saatu osuus oli hieman yli kahdeksan miljoonaa dollaria. Se oli elokuvan 60 miljoonan dollarin budjettiin nähden floppi.
Elokuvassa esitettiin yksi lause suomen kielellä.
Selfcaged
Selfcaged on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin vuonna 1995 julkaistu EP-levy. Se on yhtyeen neljäs julkaisu.Yhdysvaltain julkaisu
Johan Léman
Johan H. Léman (15. joulukuuta 1800 Oulu – 1869 Oulu) oli suomalainen, Oulussa asunut arkkiveisujen kirjoittaja ja kansanrunoilija. Léman käytti myös nimimerkkiä "Kalkkimaan poika".
Léman toimi Oulussa palovartijana, raatihuoneen vahtimestarina sekä kaupunginvoutina. Viisitoista hänen runoaan julkaistiin Oulun Wiikko-Sanomissa vuosina 1857–1864. Léman painatti myös itse tekemiään arkkiveisuja.
Vahtimestari Léman oli yksi suomenkielisen kansallisen heräämisen ajan alun innokkaista suomenkielisistä tilapäärunoilijoista. Jo vuonna 1849 Léman kirjoitti SKS:n arkistoissa käsikirjoituksena säilyneeseen runovihkoonsa mukaelman edellisenä vuonna 1848 ylioppilaiden Flooran-päivän juhlassa suureen julkisuuteen tulleesta J. L. Runebergin Maamme-laulusta. Hän painatti suomennoksensa vuonna 1851. Nykyinen Maamme-laulun suomenkielinen versio pohjautuu vajaat kaksikymmentä vuotta myöhemmin toimitettuun ja painettuun Vänrikki Stoolin tarinoiden ensimmäisen osan ensimmäiseen suomenkieliseen laitokseen 1867.
Oululaisen Lémanin paikallisesta musiikkiharrastuksesta todistaa hänen kopioimansa nuottikirja, joka sisältää oman aikansa porvariston suosimaa salonkien tanssimusiikkia vuodelta 1861. Runoilijan perilliset ovat lahjoittaneet käsikirjoituksen Pohjois-Pohjanmaan museolle vuonna 1975. Pohjois-Pohjanmaan museoyhdistys on julkaissut kokoelman musiikkikappaleita äänitemuodossa yhdessä toisen 1800-luvun alkupuoliskolla Oulussa ja Oulunsalossa vaikuttaneen musikantin, Johan Julinin (1799-1846), nuottikirjan kanssa LP:nä 1980, c-kasettina 1981 ja cd-levynä 2009 nimellä Musiikkia Wanhassa Oulussa. Johan Julinin ja Johan Lemanin nuottikirjasta. ,
Puoliso Maria Sippola, poika kultaseppä, runoilija Johan Henrik Léman (3.3.1827-30.12.1867).
Luigi Taramazzo
Luigi Taramazzo (5. toukokuuta 1932 – 15. helmikuuta 2004) oli italialainen F1-kuljettaja.
Taramazzo osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1958, Monacon GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui aika-ajoissa eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän jakoi autonsa Ken Kavanaghin kanssa.
André Testut
André Testut (13. huhtikuuta 1926 – 24. syyskuuta 2005 Lyon) oli ranskalainen F1-kuljettaja.
Testut osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1958–1959. Hän karsiutui molemmista, eikä päässyt starttaamaan kilpailuihin. Hän osallistui myös sarjan ulkopuolisiin kilpailuihin, mutta keskeytti niissä. Testut oli kansallisuudeltaan monacolainen, mutta ajoi Ranskan lisenssillä.
The True Human Design
The True Human Design on ruotsalaisen thrash metal -yhtye Meshuggahin vuonna 1997 julkaistu EP-levy. Albumi julkaistiin Euroopassa 19. elokuuta 1997 ja Yhdysvalloissa 25. marraskuuta 1997.
Giánnis Markópoulos
Giánnis Markópoulos (usein "Yánnis", , 18. maaliskuuta 1939 Iraklion, Kreikka) on Kreetan saarella syntynyt kreikkalainen säveltäjä.
Markópoulos alkoi opetella soittamaan klarinettia ja viulua ierápetralaisessa yhtyeessä kahdeksanvuotiaana. Markópoulos asui Ierápetrassa Kreetalla vuoteen 1956 saakka, jolloin lähti pääkaupunki Ateenaan opiskelemaan musiikkia.
Markópouloksen isä oli kotoisin Ierápetrasta ja äiti Sfakiásta. Isä toimi muun muassa Lasíthin, Chanián, Evrytanían ja Prévezan prefektuureissa prefektinä.
Eléni Daniilídou
Eléni ”Léna” Daniilídou (; s. 19. syyskuuta 1982 Chaniá, Kreeta) on kreikkalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan ollut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 14 ja nelinpelissä sijalla 21. Daniilídou on voittanut viisi WTA-kaksinpeliturnausta ja kolme WTA-nelinpeliturnausta. Hän on selviytynyt kolme kertaa Grand Slam -turnauksen neljännelle kierrokselle.
Daniilídou selviytyi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjaan vuonna 2001 Wimbledonin tennisturnauksessa. Kesäkuussa 2002 hän voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa 's-Hertogenboschissa. Turnauksen välierissä hän voitti silloisen maailmanlistan seitsemänneksi sijoitetun Justine Heninin ja finaalissa Jelena Dementjevan. Wimbledonissa 2002 Daniilídou selviytyi neljännelle kierrokselle. Hän hävisi neljännen kierroksen ottelunsa Jennifer Capriatille lukemin 6–1, 3–6, 6–1.
Daniilídou voitti Aucklandin WTA-turnauksen tammikuussa 2003. Australian avoimissa 2003 hän selviytyi neljännelle kierrokselle. Silloinen maailmanlistan ykkönen Serena Williams voitti hänet neljännellä kierroksella lukemin 6–4, 6–1. Sekanelinpelissä hän selviytyi parinsa Todd Woodbridgen kanssa finaaliin asti. Finaalin he kuitenkin hävisivät Martina Navrátiloválle ja Leander Paesille lukemin 6–4, 7–5.
Tammikuussa 2004 Daniilídou uusi Aucklandin WTA-turnauksen voittonsa. Yhdysvaltain avoimissa 2004 hän selviytyi kolmannen kerran Grand Slam -turnauksen neljännelle kierrokselle. Neljännellä kierroksellä hän hävisi Shinobu Asagoelle numeroin 7–6(4), 4–6, 6–3.
Lokakuussa 2006 Daniilídou voitti Soulin WTA-turnauksen. Turnauksen finaalissa hän voitti Ai Sugiyaman lukemin 6–3, 2–6, 7–6(3). Toistaiseksi viimeisen ja viidennen WTA-turnausvoittonsa Daniilídou voitti Hobartilla tammikuussa 2008 Vera Zvonarjovan joutuessa luovuttamaan finaalin.
Ulappa
Ulappa on vesistönäkymä, jossa katsottaessa johonkin suuntaan vesi ja taivas näyttävät lopulta liittyvän yhteen. Ulapan synty edellyttää pitkää, rannatonta suoraa välimatkaa ja tähän välimatkaan nähden tarpeeksi matalaa vastassa olevaa maastoa. Ulappaa esiintyy paitsi merellä, myös suurilla järvillä, Suomessa Oulujärvellä, Päijänteellä ja Saimaalla .
MADI
MADI on digitaalinen monikanava-audioliitäntä, jota käytetään kasvavassa määrin äänialan ammattilaislaitteissa. Lyhenne tulee sanoista Multichannel Audio Digital Interface ja protokolla tunnetaan myös nimellä AES10.
MADI-signaali on lähes identtistä AES/EBU-formaattiin nähden, mutta stereon sijasta tarjolla on enemmän kanavia. MADI tarjoaa 64 kanavaa sisään ja ulos 24 bit/48 kHz. MADI mahdollistaa myös yksisuuntaisena 32 kanavaa 24 bit/96kHz audiosignaalia.
MADI-kaapeli voi olla on joko optinen tai koaksiaalinen (75 ohmia). Koaksiaalisena signaali kestää 100 metrin kaapelivedot, mutta optisesti muun muassa MADI-laitevalmistaja RME lupailee tuotteidensa toimivan peräti 2000 metrin kaapelivetoihin saakka. Vielä pidempiä matkoja voidaan saada SINGLE Mode-modifioiduilla laitteilla normaalin MULTI Moden sijaan. Näin ollen MADI:lla voidaan toteuttaa huomattavasti suurempia järjestelmiä pidempiin etäisyyksiin kuin FireWire-, ADAT- tai muilla tekniikoilla.
Koaksiaalikaapelina MADI-ratkaisuissa on aiemmin käytetty BNC-liittimillä varustettuja johtoja, mutta muun muassa Soundcraft on tuonut markkinoille RJ45-liitännällä olevia MADI-laitteita, joissa kaapelina käytetään CAT5 tai CAT6-johtoja. Optiset MADI-liitännät on toteutettu SC-liittimillä.
MADI-teknologiaa tukevat muun muassa seuraavat valmistajat: Euphonix, Merging, Lawo, Yamaha, Studer, DiGiCo/Soundtracs, Fairlight, GENEX, Otari, Publison, Soundcraft, Soundscape, Jünger, Sony, Cadac, Axon, AMS/Neve, Stagetec.
Christóforos Liontákis
Christóforos Liontákis () (1945 Iraklion, Kreikka) on Kreetan saarella syntynyt kreikkalainen runoilija.
Liontákis opiskeli oikeustiedettä Kreikan pääkaupungissa Ateenassa ja kävi oikeusfilosofian luennoilla Ranskan Pariisissa.
Vuonna 1973 Liontákis julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "To télos tou topíou" ("Το τέλος του τοπίου"). Vuonna 1999 hän julkaisi kokoelman "Me to fos" ("Με το φως"), joka palkittiin Kreikan runouden valtionpalkinnolla seuraavana vuonna. Teos sai myös toisen arvostetun runouspalkinnon samana vuonna. Iraklionin kunta on myös myöntänyt Liontákikselle Níkos Kazantzákiksen kirjallisuuspalkinnon.
Liontákiksen runoja on käännetty englanniksi, italiaksi, saksaksi ja ranskaksi.
Otto Lorenz Zetterman
Otto Lorenz Zetterman (30. elokuuta 1842 Helsinki – 1918 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Otto Lorenz Zetterman syntyi Helsingissä perheeseen, jonka isä oli everstiluutnantti ja maanvuokrausmestari Lorenz Johan Zetterman. Otto Lorenz aloitti sotilasopintonsa Haminan kadettikoulussa syksyllä 1854. Sieltä hän valmistui luutnanttina ja aloitti uransa armeijan jalkaväessä. Maaliskuussa 1863 hänet siirrettiin aliluutnanttina Henkivartioväen Hatsinan jalkaväkirykmenttiin hoitamaan Puolan kapinan jälkiselvittelyjä. Sieltä hän siirtyi Henkikaartin Jääkärirykmenttiin Pietariin, missä palveli aina vuoteen 1888 saakka. Zetterman osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja sodan lopulla hänet ylennettiin everstiksi.
Sodan jälkeen hänestä tuli Moskovan lähistöllä sijainneen 19. Kolomnan jalkaväkirykmentin komentaja ja hän sai marraskuussa 1894 ylennyksen kenraalimajuriksi. Joulukuussa samana vuonna Zettermanista 16. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentaja. Zetterman erosi armeijasta kenraaliluutnanttina vuonna 1902. Hän asui aluksi Vilnassa, mutta puolisonsa Jekaterina Skandrakovan (1873–1904) kuoleman jälkeen hän muutti Helsinkiin.
Venizélos
Venizélos () on kreikkalainen sukunimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Tatra T148
Tatra T148 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kuorma-auto. Se perustui pitkälti edeltäjäänsä T138:aan. Tatralla tehtiin päätös T138:n modernisoinnista 1969. Tarkoituksena oli parantaa moottorin suorituskykyä sekä saada se vastaamaan melu- ja päästömääräyksiä.
Runkorakenteena käytetty Tatralle ominainen keskusputkirunko vastasi pitkälti edeltäjämallia. Akselistoissa oli heilurityyppinen erillisjousitus, joissa oli uutena ominaisuutena ylätasauspyörästö, joka tasasi eri akselien momentit. Tämä rakenne teki Tatrasta erittäin maastokelpoisen ajoneuvon.
Voimanlähteenä oli perusrakenteeltaan sama Julius Mackerlen suunnittelema ilmajäähdytteinen V8-moottori kuin T138:ssakin, mutta tehoa ja vääntöä oli parannettu iskutilavuutta kasvattamalla. Tämä oli saatu aikaan pidentämällä iskunpituutta 10 millimetrillä. Armeijan käyttöön kehitettiin sovellus jota voi käyttää vaihtoehtoisella polttoaineella, joka koostui dieselöljystä, bensiinistä ja lentopetrolista. Tosin moottoriteho jäi tällöin vakiomallia pienemmäksi.
Ohjaamoon oli tehty erillinen lisälämmitin, sillä ilmajäähdytteinen moottori ei kyennyt tuottamaan riittävää lämmitystehoa. Tilaa oli kuljettajan lisäksi kahdelle matkustajalle.
Tatran T148:n pääasiallinen vientimarkkina oli edeltäjänsä tapaan Neuvostoliitto.
Tuotannon päätyttyä joulukuussa 1982 kokonaisvalmistusmääräksi oli tullut 113 647 kappaletta. T148:n seuraajaksi tuli edelleenkin valmistuksessa oleva tylppänokkainen T815.
Turuhanskin piiri
Turuhanskin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Krasnojarskin aluepiirin luoteisosassa Venäjällä. Vuonna 1928 perustetun piirin pinta-ala on 211 200 neliökilometriä ja asukkaita on 20 700 henkeä (vuonna 2007)
Piiriin kuuluu Igarkan kaupunki, Svetlogorskin taajama sekä 5 maalaiskuntaa: Bor, Turuhansk, Verhneimbatsk, Vorogovo ja Zotino. Hallinnollinen keskus on Turuhanskin kylä.
Seudun halki virtaa Jenisei, joka on myös tärkein liikenneväylä. Piirikeskuksesta on matkaa aluepiirin pääkaupunkiin Krasnojarskiin 1 474 kilometriä.
Alueen kanta-asukkaita ovat ketit, selkupit ja evenkit, jotka nykyään muodostavat 11 % väestöstä. Ensimmäiset venäläiset saapuivat 1600-luvun alussa. Vuonna 1672 perustettiin "Novaja Mangazejan" kaupunki (nykyinen Turuhansk), josta vuonna 1735 tuli kihlakunnan ja myöhemmin piirikunnan keskus. Vuonna 1780 kaupunki sai nimen Turuhansk. Seutu toimi Jemeljan Pugatšovin talonpoikaiskapinallisten, dekabristien, Puolan kapinallisten ja vallankumouksellisten puolueiden jäsenten karkotuspaikkana. Vuonna 1930 Turuhanskin piiristä erotettiin Taimyrin ja Evenkian piirikunnat. Vuoteen 1953 saakka alueella oli vankileirejä.
Suurin tuotantolaitos on Svetlogorskin luona sijaitseva Kureikan vesivoimalaitos. Viime aikoina on alettu hyödyntää Vankorin öljy- ja kaasuesiintymää. Perinteisiä elinkeinoja ovat poronhoito, metsästys ja kalastus sekä keräilytalous. Alkuperäisväestö kärsii huomattavista taloudellisista, sosiaalisista ja terveysongelmista.
Raivoisat Ruusut
Teatteri Raivoisat Ruusut oli suomalainen teatteri, joka sai alkunsa vuonna 1988 Katajanokan konepajalla, jossa tehtiin Shakespeare-dramatisointi "Raivoisat ruusut - kronikka vallasta". Teoksesta alkoi prosessi, joka lopulta johti myös Kassandra ry:n syntyyn.
Teatteri Raivoisat Ruusut teki vuoteen 1998 asti teatteriesityksiä sekä Katajanokan konepajalla että yhteistyössä helsinkiläisten teattereiden kanssa. Esitykset näyttivät, että suomalaiset naisnäyttelijät pystyvät enempään kuin mihin tavallisissa olosuhteissa saavat mahdollisuuden. Vuosina 1998-2001 Ruusut tuotti sarjan pienesityksiä omalle Fredrikintorin näyttämölle.
Vuonna 1994 Ruusut organisoi kansainvälisen teatterifestivaalin Raamattu 1994, jonka teemana oli Raamatun naiskuva. Esitykset levittäytyivät Katajanokan konepajalta ja tullikamarilta Tuomiokirkon kryptaan ja .
Osana Helsingin kulttuurikaupunkivuotta 2000 Raivoisat Ruusut suunnitteli, käynnisti ja johti taiteen ja tieteen monikulttuurisen tutkimushankkeen Kassandra 2000. Projekti sai Suomen Punaisen Ristin "Inhimillinen kädenojennus" -tunnustuspalkinnon toukokuussa 2001.
Ohjaaja Ritva Siikala perusti Raivoisat Ruusut ja toimi sen vetäjänä ohjaten useimmat sen esityksistä. Ruusujen projekteissa työskentelivät eri-ikäiset naisnäyttelijät Suomen teattereista, naistaiteilijat Virosta, Latviasta, Norjasta ja Ruotsista ja projektissa Kassandra 2000 taiteen- ja tieteentekijät sekä eri kulttuurien edustajat. Kaikissa projekteissa oli mukana myös miehiä.
Raivoisat Ruusut joutui lopettamaan toimintansa yhteiskunnan riittämättömän tuen takia vuonna 2001.
Gabriel Ruiz
Gabriel Ruiz (s. 23. tammikuuta 1980) on argentiinalainen jalkapalloilija joka edustaa Veikkausliigaseura FC Hakaa. Ruiz on pelipaikaltaan puolustaja, mutta hän pystyy pelaamaan myös keskikentällä.
Ruiz aloitti ammattilaisuransa yhdessä Argentiinan tunnetuimmista kasvattajaseuroista, Newell's Old Boysissa vuonna 1999. 2005 Ruiz siirtyi Argentiinan toiseksi korkeimman sarjatason, Primera B:n Tiro Federaliin jossa hän pelasi yhden kauden verran. Tiro Federalin jälkeen Ruiz on edustanut paraguaylaista Club Libertadia, Unión de Santa Fe:tä sekä 2007-2008 Club Atlético Gimnasia y Esgrima de Jujuya argentiinan korkeimmalla sarjatasolla. Fc Hakaan Ruiz siirtyi toukokuussa 2009
Karl Torsten Wadenstjerna
Karl (Carl) Torsten Wadenstjerna (16. kesäkuuta 1861 Mitau (Jelgava), Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – kesä 1920 Holmogory, Arkangelin kuvernementti, Neuvosto-Venäjä) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi Suomen sisällissodan aikana sotavankileirien ylitarkastajana.
Wadenstjerna syntyi Mitaussa, nykyisen Latvian Jelgavassa Hartolasta kotoisin olleen eversti Carl Johan Vilhelm Wadenstjernan perheeseen. Wadenstjerna aloitti Haminan kadettikoulun vuonna 1874, valmistui vänrikkinä ja siirtyi Henkikaartin 4. Keisarillisen perheen tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1883. Vuonna 1887 hänestä tuli pataljoonan sihteeri ja vuoteen 1892 mennessä komppanian päällikkö. Pataljoonan taloudenhoitaja hänestä tuli vuonna 1899 ja eversti vuonna 1903.
Vuonna 1908 Wadenstjerna määrättiin 147. Samaran jalkaväkirykmentin komentajaksi, mistä tehtävästä hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin 12. tarkk’ampujarykmentin komentajaksi. Huhtikuussa 1913 Wadenstjernasta tuli kenraalimajuri ja myöhemmin samana vuonna ensin 8. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentaja ja sitten 5. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentaja. Ensimmäisessä maailmansodassa Wadenstjerna komensi aluksi 5. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatia ja vuodesta 1915 alkaen 37. jalkaväkidivisioonaa. Hän sai ylennyksen kenraaliluutnantiksi vuonna 1915.
Kun lokakuun vallankumous puhkesi 1917, Wadenstjerna erosi Venäjän armeijasta ja palasi Kiovan kautta Suomeen vuoden 1917 lopulla. Suomen sisällissodan aikana hän toimi sotavankileirien ylitarkastajana maaliskuusta 1918 alkaen ja sodan päättyä hän oli Suomen tasavallan sotajoukkojen ylipäällikön esikunnassa erikoistehtävissä. Sisällissodan jälkeen hän oli valtiorikosylioikeuden sotilasjäsenenä valtiopetosoikeudenkäynneissä punaisia vastaan. Hän erosi elokuussa 1919 vakinaisesta palveluksesta. Tämän jälkeen Wadenstjerna osallistui Pohjois-Venäjän retkikuntaan komentajana ja joutui bolševikkien vangiksi yhdessä viidensadan muun valkoisen upseerin kanssa. Hänet teloitettiin Holmogoryn vankileirillä kesällä 1920.
Wadenstjerna oli naimisissa Aleksandra Nikolajevna Aigustovan kanssa ja heillä oli kolme lasta. Lapsista Anatol (s. 1895) kuoli isänsä tavoin Holmogoryssa kesällä 1920.
Gamma Ethniki
Gamma Ethniki on Kreikan jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso Kreikan Superliigan ja Football Leaguen jälkeen.
Gamma Ethniki pelataan kaudella 2018–2019 kahdeksassa 12–14 joukkueen lohkossa. Yhteensä joukkueita on 107.
Sarjaa pelattiin amatööritasolla vuodesta 1965 vuoteen 1983, jolloin sarja muuttui ammattilaisliigaksi. Kaudeksi 2010–2011 sarjan nimi muuttui Gamma Ethnikistä Football League 2:ksi. Kaudeksi 2013–2014 sarja yhdistettiin Delta Ethnikin eli neljännen sarjatason kanssa ja samalla lohkojen määrä nousi kahdesta kuuteen.
David Monsalve
David Andres Monsalve (21. lokakuuta 1988 North York, Toronto, Ontario) on kanadalainen jalkapallomaalivahti joka edusti kaudella 2014 Ykkösessä pelaavaa AC Oulua . Monsalve omaa kolumbialaiset sukujuuret, hänen molemmat vanhempansa ovat syntyneet Kolumbiassa.
Seurajoukkueura
Monsalve pelasi juniorina C.S. Azzurri nimisessä junioriseurassa, kunnes siirtyi ensimmäiseen aikuisten sarjan joukkueeseensa, Toronto FC:hen jossa hän teki debyyttinsä MLS sarjassa ottelussa Chicago Fireä vastaan 29. heinäkuuta. Torontossa hän pelasi esimerkiksi myös Aston Villaa vastaan pelatussa ystävyysottelussa, mutta hän ei kuitenkaan saanut säännöllisesti peliaikaa. Niinpä kaudeksi 2008-2009 Monsalve siirtyi CSL:n (Canadian Soccer League) North York Astros joukkueeseen. Kausina 2009-2010 Monsalve edusti turkulaista FC Interiä jossa hän toimi pääasiassa Patrick Bantamoin varamaalivahtina. Kahden kauden aikana Monsalve pelasi yhteensä 14 liigaottelua .
Maajoukkueura
Monsalve on edustanut Kanadan maajoukkueita alle 17-vuotiaista alle 23-vuotiaisiin saakka. Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 Monsalve oli osa Kanadan joukkuetta.