hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kirkastettu sydän
Kirkastettu sydän on Ilmari Unhon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1943. Elokuva perustuu Martta Haatasen menestysromaaniin "Kirkastettu sydän". Se on Suomi-Filmin 25-vuotisjuhlaelokuva, ja sen tapahtumat sijoittuvat sotavuoteen 1941. Elokuva on omistettu suomalaisille äideille.
Elokuvassa käsitellään sotaa kirkkoherra Ahti Helven perheen kautta. Kirkkoherra on myös sotilas. Jatkosodan syttyessä hän pukee ylleen kapteenin univormun. Vaimo Lea Helpi ja perheen yhdeksän lasta jännittävät kotirintamalla. Elokuvan Ahti Helven esikuva on Kivijärven kirkkoherra Väinö Havas, joka kaatui hyökkäysvaiheessa loppukesällä 1941. Elokuvan kerronta perustuu rinnakkaiseen koti- ja sotarintaman kuvaukseen, ja tarina kuvaa yksilön halua uhrautua isänmaansa hyväksi. Roolisuorituksestaan miespääosassa Joel Rinne sai parhaan miespään Jussi-palkinnon.
Elokuva joutui poliittisen suuntauksen muututtua esityskieltoon, ja seuraavan kerran elokuvan esitti julkisesti vasta yli 30 vuotta myöhemmin MTV syksyllä 1975. Silloinkin elokuva sai SKDL/SKP:n pää-äänenkannattajan "Kansan Uutisten" ja vähemmistökommunistien "Tiedonantajan" sivuilla ankaraa kritiikkiä, jossa esitystä pidettiin Neuvostoliiton ja Suomen ulkopolitiikan vastaisena provokaationa. Myös neuvostolehti "Sovjetskaja Rossija" tuomitsi elokuvan esityksen.
"Ilta-Sanomien" Timo Malmin (2011) mukaan ”ohjaaja Ilmari Unho luotaa kotirintaman kipeää tilannetta yhtä vivahteikkaasti kuin laskelmoidustikin”.
Aleksejevskojen piiri
Aleksejevskojen eli Alekseyevskin piiri (, tataariksi Алексеевск районы, "Alekseyevsk rayonı") on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan keskiosassa Volgan muodostaman Kuibyševin tekojärven rannalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2 074 neliökilometriä ja asukkaita on 26 000 henkeä (vuonna 2009).
Piirin keskus on Aleksejevskojen kaupunkimainen taajama. Lisäksi piiriin kuuluu 19 maalaiskuntaa: Biljarsk, Bolšije Poljanki, Bolšije Tigany, Butlerov (keskuspaikka Mokryje Kurnali), Jalkyn, Jerykla, Kurkul, Kurnaly (keskuspaikka Suhije Kurnaly), Lebedino, Lebjažje, Levaševo, Maina (keskuspaikka Verhnjaja Tatarskaja Maina), Podlesnaja Šentala, Rodniki, Romodan, Saharovka, Srednyje Tigany, Stepnaja Šentala ja Voikino.
Aleksejevskojen kautta kulkee Kazanin ja Tšistopolin välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 108 kilometriä.
Asukkaista 57,5 % on venäläisiä, 30,9 % tataareja ja 3,6 % mordvalaisia.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Seudulla on myös rakennustarvike-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta.
Nähtävyyksistä huomattavin on Volgan bolgaarien rakentama Biljarin muinaislinna.
Paikallislehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen "Zarja – Taŋ".
Skjomtinden
Skjomtinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 575 metriä. Sen eteläpuolella sijaitseva Kongsbakktinden (1 558 m) kuuluu samaan vuorimassiiviin.
Lefká Óri
Lefká Óri (, ”Valkoiset vuoret”) eli Madáres () on vuoristo Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkein huippu on Páchnes, jonka korkeus on 2 453 metriä.
Lefká Óri -vuoristo sijaitsee Kreetan lounaisosassa Chanián ja Réthymnon alueyksiköiden alueella. Pääosa vuoristosta sijaitsee Sfakián kunnan alueella. Lefká Óri on alueen huomattavin luonnonmuodostelma ja hallitsee seudun maisemia. Vuoristo nousee jyrkästi Kreetan etelärannikosta 2 000 metrin korkeuteen noin kymmenen kilometrin matkalla. Lefká Óri on myös koko Kreetan laajin vuoristo.
Korkeudeltaan Lefká Óri on saaren toiseksi korkein vuoristo Ída- eli Psiloreítisvuoriston jälkeen. Vuoristo on saanut nimensä siitä, että sen kiviaines, kalkkikivi, on vaaleaa. Vuoret ovat myös lumihuippuiset talvisin ja pitkälle kevääseen.
Rannikolla vuoriston etelälaidalla sijaitsevat muun muassa kylät Palaióchora, Soúgia, Agía Rouméli, Loutró, Chóra Sfakíon ja Fragkokástello. Vuoristossa sijaitsevat muun muassa Omalós ja Askýfou. Vuoriston läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkee vain kaksi tietä, joista toinen johtaa Omalókseen ja Samarián rotkolle ja toinen Askýfoksen tasangon läpi Chóra Sfakíoniin.
Lefká Óri -vuoristossa on yli 50 huippua, joiden korkeus ylittää 2 000 metriä. Näihin kuuluvat muun muassa:
Lefká Óri -vuoriston ylätasangoista suurin ja tunnetuin on Omalóksen tasanko, joka sijaitsee vuoriston länsiosassa 1 100 metrin korkeudessa. Vuoriston itäosassa 730 metrin korkeudessa sijaitsee Askýfoksen (Askýfoun) tasanko.
Vuoriston halkaisee noin 50 rotkoa. Ne ovat syntyneet, kun virtaava vesi on kovertanut uomiaan jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen. Tunnetuimmat rotkoista ovat Euroopan syvimpiin ja pisimpiin kuuluva, 17 kilometriä pitkä Samarián rotko, sekä Ímproksen rotko, Agía Eirínin rotko ja Arádainan rotko.
Lefká Óri -vuoriston eläimistöön kuuluu esimerkiksi harvinainen kreetalainen villivuohi, "Capra aegagrus creticus", jota paikalliset asukkaat kutsuvat nimellä kri-kri.
Raikka Rautarinne
Raimo ”Raikka” Rautarinne on suomalainen rumpali, joka on soittanut muun muassa yhtyeissä The Roosters ja The Boys.
Rautarinne aloitti uransa 1960-luvun puolivälissä Häjyt-nimisessä yhtyeessä, joka teki 15. syyskuuta 1965 singlen ”Häjyt beat / Yksin”. Yhtyeen muita jäseniä olivat laulaja Tapio Törmä, kitaristi Jaakko Kaarala ja basisti Heikki Kiiskinen. Häjyjen hajottua Rautarinne, Kaarala ja Kiiskinen siirtyivät Jim Pembroken The Pems -yhtyeeseen, josta Rautarinne siirtyi vuosiksi 1966–1967 The Roostersiin.
The Roostersin hajottua tilapäisesti Rautarinne soitti hetken aikaa Blues Sectionissa ja liittyi sen jälkeen Mosaic-yhtyeeseen, joka teki vuonna 1968 singlen ”Happier Man / Crazy Train”. Yhtyeessä soittivat hänen lisäkseen Frank Robson (urut ja laulu), Nikke Nikamo (kitara) ja Olli Könönen (basso). Tämän jälkeen Rautarinne soitti ABC-yhtyeessä, jossa olivat mukana Nikamo ja Jukka Hauru kitaristeina ja Pekka Pohjola basistina, mutta yhtye hajosi ensimmäisen ja ainoan keikkansa jälkeen.
Kesällä 1968 Rautarinne palasi takaisin The Roostersiin ja syksyllä yhtye jäi hänen komentoonsa, kun Von Hertzenin veljekset Lasse ja Hasse eivät enää jaksaneet ja antoivat Rautarinteen käyttää The Roostersin nimeä. Rautarinne teki yhtyeestä progressiivisen ja mukaan tulivat Jukka Gustavson, Hanski Vihunen ja Nikamo. Nikamo vaihtui tammikuussa 1969 Jorma Karvoseen. Gustavsonin lähdettyä Wigwamiin The Roosters hajosi ja Rautarinne siirtyi The Boysiin.
Rautarinne oli tekemässä myös Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen "Underground-Rock" -levyä vuonna 1970. Levyllä hän soittaa kappaleissa ”Edistyksen voima”, ”Däng-däng-däng-däng” ja ”Suomi palaa”.
JPEG XR
JPEG XR (eXtended Range) on avoin standardi kuvatiedostoille erityisesti digitaalisen valokuvauksen tarpeisiin. Se perustuu alun perin Microsoftin kehittämään ja patentoiman valokuvien pakkausalgoritmiin, jonka yhtiö esitteli WinHEC 2006 -messuilla nimellä Windows Media Photo (WMP). Jo samana vuonna nimi muutettiin HD Photoksi.
Se sisältää sekä häviöllisen että häviöttömän pakkauksen. Se on suositeltu kuvaformaatti OpenXPS-sivunkuvauskielessä. Formaattia tukevat ainakin Windows Vista ja Photoshop (CS2 ja uudemmat), mutta kuvamateriaalia tässä muodossa on vain vähän.
Formaatin kuvakoodausosuuden kansainvälinen ISO-standardi valmistui elokuussa 2009 
Muut työn alla olevat osat ovat:
Standardisoinnista vastaa the Joint Photographic Experts Group (JPEG), joka on ISO/IEC JTC 1/SC 29/WG 1:n ja ITU-T SG 16:n yhteistoimintaelin. Suomen osalta standardisointia seuraa SFS:n IT-standardisointi.
Tärkein tekninen peruste hakea vaihtoehtoja erittäin laajalti käytössä olevalle JPEG (1991) formaatille ja (järjestelmä-)kameroiden omille RAW-formaateille on digitaalisten kameroiden kehittynyt herkkyys ja yhteentoimivuustarpeet. Yhtäältä kameravalmistajat eivät ole keskenään kehittäneet yhteistä RAW-formaattia kuville. Toisaalta JPEG (1991) määrittelee ainoastaan 3 väriä, ja 8 bittiä per väri. Digitaaliset kamerat ja skannerit voivat tallentaa laajemman skaalan värejä (väriavaruus) ja kirkkauksia (bittisyvyys, dynaaminen alue) kuin JPEG (1991) formaattiin voi tallentaa. Käytännössä 8-bittisen kuvan jälkikäsittely kuten kontrastin lisääminen tai yli- tai alivalottuneen 8-bittisen kuvan korjaus johtaa näkyviin virheisiin kuten väriliukujen kaistoittumiseen.
Pikkutulli
Pikkutulli eli maatulli oli Ruotsissa ja Suomessa koottu sisäinen tullimaksu, jota kerättiin kaikista toreille ja markkinoille tuoduista tuotteista. Myöhemmin sitä alettiin kerätä kaikista maaseudulta kaupunkiin tuoduista tuotteista, ja tullin keräämistä varten kaupunkien sisääntuloteiden varsilla oli tullipuomit ja tullivartijat. Kaupunki täytyi myös ympäröidä tulliaidalla, joten sinne pääsi vain tulliporttien kautta. Pikkutulli oli 1/32 tavaran arvosta.
Pikkutulli tuli voimaan 1622, ja se poistettiin Suomesta 1808 ja Ruotsista 1810.
Motörhead (albumi)
Motörhead on brittiläisen heavy metal-yhtyeen Motörheadin esikoisalbumi. Tosin ennen tätä levyä oli jo edellisellä Motörhead-kokoonpanolla levytetty albumi "On Parole", mutta se julkaistiin vasta vuonna 1979. Tältä levyltä huomaa vielä parhaiten Motörheadin bluesjuuret, ja yhtyeen tyyli mukaantui raskaammaksi vasta seuraavilla levyillä. 
Levyn nimikappale on Lemmyn Hawkwind-ajoilta. Se on edelleen yhtyeen vakiokappaleita konserteissa. Suuri osa levyn kappaleista on "On Parolelta", ja uudelleenjulkaistussa versiossa on myös kappaleita vuoden 1980 EPltä "Beer Drinkers and Hellraisers."
Yhtye oli vuoteen 1977 mennessä hyvin turhautunut, koska he keikkailivat kovasti ja tekivät työtä mutta mikään ei tuntunut vievän yhtyettä eteenpäin. Sitä ennen he myöskään eivät voineet julkaista uutta levyä, koska olivat sidoksissa entiseen levy-yhtiöönsä, United Artistsiin. Yhtye päätti lopulta lopettaa, ja soittaa jäähyväiskeikan Lontoon Marquee klubilla. Lemmy oli silloin tutustunut Chiswick Recordsin Ted Carrolliin, jota hän pyysi tuomaan Marqueen keikalle siirrettävän studiolaitteiston. Tarkoitus oli äänittää keikka, ja julkaista se livelevynä muistoksi faneille. Ted ei kuitenkaan syystä tai toisesta saanut studiota tuotua, joten hän ehdotti bändille sinkun tekoa kahdessa päivässä Escape studiolla Kentissä. Yhtye meni studioon, ja äänitti parissa päivässä yksitoista kappaletta ilman lauluja, nukkumatta yhtään. Siinä vaiheessa kaikki olivat sitä mieltä, että halusivat jättää faneille vähintäänkin albumin muistoksi. Tuottaja Speedy Keen ja äänittäjä John Burns miksasivat kaksikymmentä versiota kappaleesta "Motörhead". Toisen päivän lopussa Ted tuli studiolle kuuntelemaan kahta valmista kappaletta, jolloin hän kuuli ne kaikki ja piti kuulemastaan. Yhtye sai vielä pari päivää lauluosuuksien viimeistelyyn, ja sen jälkeen levy oli valmis. Lemmy ei omien sanojensa mukaan ole sen jälkeen äänittänyt niin paljon materiaalia näin lyhyessä ajassa, kuin tälle levylle.
Kongsbakktinden
Kongsbakktinden on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 558 metriä. Sen pohjoispuolella sijaitseva Skjomtinden (1 575 m) kuuluu samaan vuorimassiiviin.
Rappakalja
Rappakalja on lautapeli, jossa pelaajan tavoitteena on huijata vastapelaajaa uskomaan kunkin pelaajan itse keksimää selitystä.
Rappakalja-pelisarjaan kuuluu Rappakalja, Tupla Rappakalja, Uusi Rappakalja, Rappakalja matkapeli ja Rappakalja Extreme. Rappakalja-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Rappakalja-peleihin voi tulostaa lisää vastauslomakkeita Tacticin verkkosivuilta.
Pelin nimi juontaa juurensa suomenkielen rapakalja-sanasta, joka tarkoittaa huonoa pilsneriä. Sana on napattu ruotsinkieleen, jossa se tarkoittaa hillitöntä sekasotkua, mikä kuvaakin pelin henkeä varsin osuvasti.
Jokaisella kierroksella esitetään kysymys jostakin kategoriasta, johon jokainen antaa kirjallisen selityksensä. Kategorioita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet. Oikea vastaus sekoitetaan keksittyjen selitysten kanssa, ja ne luetaan ääneen, minkä jälkeen kaikki saavat arvata oikeaa vastausta. Pelaajat, jotka vastaavat kysymyksiin kaikkein uskottavimmin, pääsevät etenemään pelilaudalla. Selitykset, jotka kuulostavat oikeilta, eivät yleensä ole sitä. Pelin voittaa pelaaja, joka pääsee maaliin ennen muita.
Uudistettu Rappakalja-versio alkuperäisestä Rappakalja-pelistä. Sen aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet.
Tupla Rappakaljan aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, lait ja alkukirjaimet. Se sisältää kaksi peliä, jotka ovat alkuperäinen ja uusi Rappakalja, joten siinä on yhteensä 4 000 selitettävää sanaa.
Rappakalja Extreme sisältää viisi uudistettua aihealuetta, jotka ovat päivämäärät, fiktiiviset hahmot, lääketiede ja fobiat, ruoka ja juoma sekä ulkomaiset sanat ja sanonnat.
Rappakalja Matkapeli on matkaversio alkuperäisestä Rappakaljasta. Se on pienemmän kokoinen kuin normaali, ja siinä on vähemmän kortteja.
Storfjellet
Storfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin, Gratangenin ja Skånlandin kuntien rajalla Pohjois-Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 037 metriä.
Storfjellet (Troms)
Storfjellet on Skandien Lyngsalpenen osaan kuuluva vuori Tromssan kunnassa, Norjassa. Vuoren korkein huippu on 1 492 metriä korkea Tigertinden. Hieman pohjoisempana samaan massiiviin kuuluu myös Stortinden (1 473 m).
Tactic Games
Tactic Games Oy (vuoteen 2014 asti "Nelostuote Oy", sitä ennen "Nelostuote Ky") on vuonna 1967 perustettu Porissa sijaitseva, noin 110 henkeä työllistävä graafinen tuotantolaitos, jonka toiminta käsittää seri- ja offsetpainon sekä Tactic-ajanvietepelien tuotannon. Tactic Gamesilla on omia myyntiyhtiöitä Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Hollannissa, Ranskassa, Puolassa, Englannissa ja USAssa.
Vuoden 2007 marraskuussa Nelostuotteen tytäryhtiöksi perustettiin Brand ID Oy, joka tekee kulutusta kestäviä merkintätuotteita teollisuusyrityksille. Näitä tuotteita ovat muun muassa tarrat, teippaukset, kilvet, paneelit, näppäinkalvot sekä suoja- ja turvatuotteet.
Nelostuote sai vuonna 2007 Porilainen Maineteko -palkinnon tunnustuksena merkittävästä toiminnasta Porin kaupungin hyväksi.
Puistolehmus
Puistolehmus ("Tilia" × "vulgaris", syn. "Tilia" × "europaea") on yleisesti puistopuuna käytetty metsälehmuksen ja isolehtilehmuksen risteymä. Laji on hyönteispölytteinen. Puistolehmukset lisääntyvät tehokkaammin vesomalla kuin siemenillä, joilla on huono itämiskyky. Laji on Suomessa usein yleisin viljelty lehmuslaji – yleisempi kuin metsälehmus.
Puistolehmus muistuttaa paljon metsälehmusta, mutta sen erottaa siitä parhaiten muhkuraisella rungollaan, joka vesoo runsaasti. Kukinnot ovat nuokkuvia, ja niissä on 5–10 kukkaa, jotka ovat kaksineuvoisia. Puu kasvaa normaalisti 15–35 metriä korkeaksi, mutta hyvällä paikalla se voi saavuttaa yli 40 metrin korkeuden ja alhaalta kahden metrin ympärysmitan. Lehdet ovat samankaltaisia kuin metsälehmuksella, mutta niiden lehtilavat ovat alta vaaleanvihreät. Pituutta lehdillä on 6–15 cm ja leveyttä 6–12 cm. Hedelmä on kuiva, pähkinänkaltainen ja halkaisijaltaan noin 8 mm.
Puistolehmusta käytetään yleisesti katu- ja puistopuuna, sillä se kestää kaupunkioloja, leikkaamista ja siirtämistä hyvin.
Alkejevon piiri
Alkejevon eli Əlkin piiri (, tataariksi Әлки районы, "Əlki rayonı") on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan eteläosassa Uljanovskin alueen rajalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1 727 neliökilometriä ja asukkaita on 20 800 henkeä (vuonna 2009).
Piiriin kuuluu 21 maalaiskuntaa: Appakovo, Bazarnyje Mataki, Boriskino, Juhmatši, Kargopol, Koški, Nižneje Alkejevo, Nižneje Katšejevo, Novyje Urgagary (keskuspaikka Urgagary), Salmany, Šibaši, Starohuradinskoje (keskuspaikka (Huzangajevo), Staroje Alparovo, Staroje Kamkino, Staryje Mataki, Staryje Salmany, Staryje Tšelny, Tjažberdino, Tšuvašski Brod, Tšuvašskoje Burnajevo ja Verhneje Koltšurino. Hallinnollinen keskus on Bazarnyje Matakin kylä.
Asukkaista 63,7 % on tataareja, 19,2 % tšuvasseja ja 16,4 % venäläisiä.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Teollisuutta edustavat tiilitehdas, rehutehdas, meijeri ja leipomo.
Nähtävyyksiä ovat Bazarnyje Matakin kotiseutumuseo ja tšuvassirunoilija Peder Huzangain museo Huzangajevon kylässä.
Paikallislehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen "Əlki həbərləre – Alkejevskije vesti".
Ímproksen rotko
Ímproksen rotko (; usein myös "Ímbroksen rotko") on rotko Lefká Óri -vuoriston itäosassa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Sfakián kunnan alueella saaren lounaisosassa. Rotkon pituus on noin 11 kilometriä.
Ímproksen rotko sijaitsee Kreetan etelärannikon tuntumassa Chóra Sfakíonin kylän itäpuolella. Rotkon pohjoispäässä Askýfoun ylätasangolla noin 780 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitsee Ímproksen kylä ja eteläpäässä lähellä rannikkoa Komitádeksen kylä.
Rotko on syntynyt, kun virtaava vesi on kovertanut uomiaan jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen. Rotkon seinämät ovat paikoin 300 metriä korkeita ja niissä on suuria luolia. Rotkon leveämpi pohjoisosa tunnetaan nimellä Porofárango. Kapeimmillaan Stenáda-nimellä tunnetussa kohdassa rotkon leveys on vain 1,6 metriä. Ímproksen rotkon rinteillä kasvaa harvinaisia kasveja. Rotkon linnustoon kuuluu esimerkiksi valkopäämerikotkia.
Ímproksen rotko oli ainoa kulkureitti Kreetan pohjoisosista etelärannikon Chóra Sfakíonin kylään siihen asti, kun tie sinne valmistui. Sfakián alue säästyi osmanien hallinnolta, sillä Ímproksen rotko oli helppo vartioitava. Rotkossa käytiin useita taisteluita osmanien ja kreikkalaisten välillä, erityisesti vuonna 1821 sekä 1867, jolloin Mustafa Pasha kävi Sfakiássa kostoretkellä viimeisenä valloittajana. Kulkureittien puuttuessa Sfakiássa toimittiin melko itsenäisesti.
Vuonna 1941 rotko oli liittoutuneiden joukkojen tärkein evakuointireitti pois saarelta sen jälkeen, kun nämä hävisivät Kreetan taistelun saksalaisille. Rotkon läpi kulki tuolloin noin 20 000 sotilasta, jotka laivattiin Chóra Sfakíonista edelleen Egyptiin.
Ímproksen rotko on suosittu vaellusreitti. Kreetan rotkoista se on kolmanneksi suosituin läheisen Samarián rotkon sekä Agía Eirínin rotkon jälkeen. Samarián rotkoon verrattuna Ímprosin rotko on pienempi, helppokulkuisempi ja rauhallisempi. Vaelluksen kokonaispituus on noin kahdeksan kilometriä ja sen aikana laskeudutaan noin 600 metriä alaspäin. Rotko on avoin läpi vuoden, päin vastoin kuin Samarián rotko. Paras aika vaellukselle on usein kevät, jolloin rotkon kasvillisuus on kukkeimmillaan. Vaellus rotkon läpi kestää noin 2–3 tuntia. Yleisin lähtöpaikka vaellukselle on Ímproksen kylä rotkon pohjoispäässä. Sieltä vaelletaan rotkon eteläpäähän Komitádekseen, josta voi jatkaa edelleen Chóra Sfakíoniin. Vaelluksen voi suorittaa myös toisin päin Komitádeksesta Ímprokseen. Rotkoon on pieni pääsymaksu. Ímprosista ja Chóra Sfakíonista on bussiyhteys Chaniáan.
Mestarikiltaneuvosto
Mestarikiltaneuvosto on mestarikiltojen valtakunnallinen edunvalvonta- ja yhteistyöelin, joka myöntää mestarien ja kisällien arvonimet. Sen tarkoituksena on edistää korkeaa ammatillista osaamista, pitää yllä mestarien ja kisällien arvostusta sekä edistää kädentaitoja ja niihin liittyvän yrittäjyyden arvostusta. Mestarikiltaneuvosto on Suomen Yrittäjien jäsen.
Mestarikiltaneuvosto myöntää mestarin- ja kisällinkirjoja asianomaisen erikoisammatti- ja ammattitutkinnon suorittaneille, ja ylläpitää valtakunnallista mestari- ja kisällirekisteriä. Kerran vuodessa Mestarikiltaneuvosto järjestää valtakunnallisen juhlatapaamisen, Mestarimöötin.
Mestarikiltaneuvoston ylioltermannina toimii tällä hetkellä Katja Anttila.
Mestarikiltaneuvoston yhteydessä toimii Viktor Julius von Wright -ritaristo. Ritariston jäsenyys on korkein mahdollinen tunnustus käsityö- ja pienteollisuusalalla toimineelle Suomen kansalaiselle. Ritariston jäsenenä voi olla vain 12 henkilöä kerrallaan, ja sen puheenjohtajaa kutsutaan valtakunnan oltermanniksi.
Käsityömestari- ja kisälliperinteen juuret ovat ammattikuntalaitoksessa, joka kukoisti useissa maissa jo 1300- ja 1400-luvuilla ja tuli saksalaisten käsityöläisten ja kauppiaiden mukana myös Ruotsiin.
Suomessa ammattikuntien historia alkaa varsinaisesti vasta 1620-luvulla. Suutarien ammattikunta syntyi Turkuun vuonna 1624. Ammattikuntalaitoksen suurin kukoistusaika oli Suomessa kuitenkin vasta 1800-luvun alkupuolella.
Ammattikunta muodostui tietyn käsityöalan mestareista sekä heidän palveluksessaan olleista kisälleistä ja oppipojista. Itsenäisinä yrittäjinä saivat toimia vain mestarit. Ammattikuntalaitoksen aikana oppipoika pääsi tavallisimmin kisälliksi 3–5 vuodessa ja sen jälkeen mestariksi noin 3 vuodessa. Ammattikunnat pyrkivät vaalimaan jäsentensä taloudellisia etuja sekä takaamaan tuotteiden laadun ja kohtuulliset hinnat.
Ammattikuntalaitos lakkautettiin Suomessa 1868, kun keisarillinen asetus kaupasta ja elinkeinosta tuli voimaan. "Kauppiasten, vapriikinpitäjäin ja hantvärkkareiden tuli kussakin kaupungissa perustaa yhdistyksiä, joiden tehtävänä oli mm. ulosantaa kisällintodistuksia ja mestarikirjoja." Myöhemmin tämä tehtävä siirtyi vuosikymmeniksi Pienteollisuuden Keskusliitolle ja vuodesta 1996 lukien Mestarikiltaneuvostolle.
Nykyään mestariksi tullaan useimmiten siten, että ensiksi suoritetaan ammattitutkinto ja sen jälkeen asianomainen erikoisammattitutkinto. Ammattitutkintoon (eli kisällitutkintoon) edellyttävä ammattitaito osoitetaan käytännön työtilanteissa näyttökokeissa. Erikoisammattitutkinnon (eli mestarintutkinnon) suorittaneilta edellytetään alan vaativimpien työtehtävien hallintaa, talous- ja yritystietoutta kuten kustannuslaskentaa sekä asiakaspalvelua.
Tatra T80
Tatra T80 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1931–1938 valmistama limusiini, joka oli Tatran kaikkien aikojen suurin ja kallein henkilöautomalli. Auto esiteltiin Lontoon ja Pariisin autonäyttelyissä vuonna 1930, vaikka valmistus alkoi virallisesti vasta seuraavana vuonna. Esittelynsä yhteydessä T80:ä kutsuttiin "tekniikan riemuvoitoksi".
T80 oli tarkoitettu maan korkeimman poliittisen johdon käyttöön. Tatra yritti myös päästä sen avulla Saksan edustusautomarkkinoille, mutta tulokset jäivät laihoiksi. Kokonaisvalmistusmäärä oli vain 22 kappaletta. Tämän lisäksi valmistettiin osat kolmea autoa varten.
Tatra T80 oli rakenteeltaan identtinen hieman edullisemman T70:n kanssa moottoria lukuun ottamatta. Ulkoisesti autot erotti pakoputkista, joita T70:ssä oli vain yksi auton keskilinjan oikealla puolella. T80:ssä putkia oli kaksi.
Auton voimanlähteenä oli 6-litrainen, vesijäähdytetty V12-moottori. Sylinteririvien välinen kulma oli 65 astetta, ja kummankin rivin yhteinen nokka-akseli oli sijoitettu niiden väliin. Moottori oli sivuventtiilinen. Kampiakseli oli laakeroitu kahdeksalla liukulaakerilla. Polttoaineensyötöstä vastasivat kaksi Zenith Invers 36 DV 1 -kaasutinta. Sylinteririveillä oli erilliset virranjakajat. Auton huippunopeus oli 140 km/h. T80 oli viimeinen vesijäähdytteisellä moottorilla varustettu Tatran henkilöautomalli.
Moottorin takana oli kaksilevyinen, kuiva kytkin jossa oli vaimennusjousitus. Vaihteistossa oli neljä vaihdetta, joista suurin oli ylivaihde. Auto oli takavetoinen. Taka-akselilla oli heilurityyppinen erillisjousitus, joka oli jousitettu kahdella lehtijousella. Edessä oli erillisjousitettu akseli, jossa oli poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi. Kantavana rakenteena oli Tatralle tyypillinen keskusputkirunko. Jokaisella pyörällä oli jarruina hydraulisesti toimivat ATE-Lockheed-rumpujarrut, jotka olivat edistyksellisesti kaksipiiriset. Vanteina olivat vaihtoehtoisesti levypyörät tai pinnavanteet. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen ja Boschin valmistama.
Autojen korien rakentamisesta vastasivat itsenäiset koritehtaat, kuten Sodomka. Erään tiedon mukaan T80:istä 12 olisi ollut kuusipaikkaisia limusiineja, yksi nelipaikkainen limusiini, kaksi kuuden hengen avoautoja, neljä neljälle rekisteröityjä urheiluavoautoja ja yksi landaulet-korinen, joka luovutettiin presidentti Tomáš Masarykille 30. kesäkuuta 1935. Auto on nykyään taltioituna Prahan teknillisessä museossa. Masarykin lisäksi käyttäjiin lukeutui muun muassa maan ulkoministeri sekä opetusministeri, lakimies ja esseisti Edvard Lederer, jonka omistama yksilö oli ensimmäinen T80. Tämäkin yksilö on säilynyt ja näytteillä Sinsheimin teknillisessä museossa Saksassa.
Edustusautoluokassa poikkeuksellisen joka pyörän erillisjousituksen ansiosta auto tarjosi tasaista matkantekoa. Auton muita etuja olivat matala painopiste, alhainen jousittamaton massa sekä korkea teho-paino -suhde.
T80:n valmistusmäärän pienuuteen oli syynä korkea hinta ja kova kilpailu limusiiniluokassa. Lisäksi auto oli esitelty vaikeaan aikaan 1930-luvun laman keskellä. Auton hintaa kuvastaa se, että samalla summalla olisi tuohon aikaan rakennuttanut melkein neljä omakotitaloa.
Innerdalstårnet
Innerdalstårnet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Sunndalin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 452 metriä.
Pulse (albumi)
Pulse (tyyliteltynä P•U•L•S•E) on Pink Floydin live-albumi, jonka on julkaissut vuonna 1995 EMI Records.
CD 1 Pink Floyd
Muut muusikot
Isolehtilehmus
Isolehtilehmus ("Tilia platyphyllos") on lehmusten sukuun ("Tilia") kuuluva lehtipuulaji. Se on suosittu koristepuuna levinneisyysalueensa luoteis- ja keskiosissa. Risteyttämällä isolehtilehmus metsälehmuksen ("Tilia cordata") kanssa saadaan puistolehmus ("Tilia" × "vulgaris").
Isolehtilehmuksen erottaa muista lehmuksista helpoiten suurista lehdistä ja säännöllisen pyöreästä latvuksesta. Lehtien alapinnalla on hapsikarvoitusta. Rungossa ei ole muhkuroita tai vesoja. Kukinnoissa on vain 2–5 kukkaa. Hedelmät ovat isoja ja voimakassärmäisiä. Isolehtilehmus voi hyvällä kasvupaikalla saavuttaa noin 40 metrin korkeuden, Suomessa kuitenkin enintään 25 m.
Isolehtilehmusta tavataan luontaisena Espanjasta ja Isosta-Britanniasta Mustanmeren läheisyyteen. Pohjoisimmat alkuperäiset esiintymät sijaitsevat Lounais-Ruotsissa. Istutettuna laji menestyy hyvin Suomessakin (sisämaassa keskiosiin, rannikolla Peräpohjolaan asti). Se on hiljaittain alkanut leviämään luultavasti viljelykarkulaisena Suomenkin luontoon.
Jacob Roschier
Jacob Roschier (12. toukokuuta 1787 Viipuri – 11. syyskuuta 1838 Lemi) oli suomalainen kirkkoherra ja virsikirjasuomentaja.
Roschierin vanhemmat olivat Mikkelin pitäjän kappalainen Erik Johan Roschier ja Juliana Starck. Perhe muutti vuonna 1793 Saarijärvelle kun Erik Johan Roschier nimitettiin Saarijärven kirkkoherraksi. Jacob kävi triviaalikoulua Vaasassa ja pääsi ylioppilaaksi 1804. Hän opiskeli sitten Turun Akatemiassa ja hänet vihitiin papiksi 1811. Roschier toimi sitten kirkkoherran apulaisena Viitasaarella vuodesta 1811.
Roschier oli Lemin kirkkoherrana 1822–1838 ja hän kirjoitti 1823 kuvauksen pitäjän taloudellisista oloista. Vuonna 1829 Roschier ehdotti pitäjänkokouksessa että pitäjään hankittaisiin köyhäinkassan varoilla suomenkielisiä kirjoja joita sitten lainattaisiin lukijoille maksua vastaan. Lainausmaksuilla voisi sitten hankkia lisää kirjoja. Lemiläiset suhtautuivat ajatukseen periaatteessa myönteisesti mutta kirjojen hankintaa päätettiin lykätä koska lemiläisten käsityksen mukaan pari vuotta aiemmin sattunut Turun palo oli nostanut kirjojen hinnat niin korkealle ettei niitä vielä kannattanut hankkia. Rroschier edisti Lemillä myös tehokkaasti perunanviljelyn leviämistä.
Roschier käänsi suomeksi ruotsalaisen ns. Wallinin virsikirjan. Hän osallistui tällä käännöksellä suomalaisen virsikirjakomitean 1829 julistamaan kilpailuun. Komitea pyysi kirjailija G. A. Avellanilta arvostelua käännöksestä ja tämä arvosteli Roschieria liiallisesta murteellisuuksien käytöstä. Arvostelusta huolimatta Roschier julkaisi virsikirjasuomennoksensa nimellä "Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty" vuonna 1836. Roschier nimitettiin samana vuonna myös virsikirjakomitean jäseneksi ja vuonna 1885 hyväksytyssä uudessa suomenkielisessä virsikirjassa onkin vaikutteita Roschierin käännöstyöstä.
Jacob Roschier oli naimisissa edeltäjänsä tyttären Katarina Elisabet Lundanin kanssa ja heillä oli seitsemän lasta. Kaksi lapsista kuoli jo pienenä ja loput viisi lasta sekä Roschier itse menehtyivät syksyllä 1838 raivonneessa punatautiepidemiassa.
Polska Liga Koszykówki
Polska Liga Koszykówki on Puolan korkein koripallosarja. Sarjan sponsorinimi on Energa Basket Liga.
Puuveneveistäjä
Puuveneveistäjä on puualan artesaanikoulutuksen (puuvenealan suuntautuminen) tai veneenrakentajakoulutuksen saanut henkilö. Kyseessä on perustutkinto, joka antaa yleisen korkeakoulukelpoisuuden jatko-opiskeluissa omalla alallaan. Tämän lisäksi perusopintojen jälkeen voidaan suorittaa veneenrakennusalan ammattitutkinto eli "kisällikirja", joka perustuu kymmenen päivän näyttökokeeseen ja erilaisiin teoriakokeisiin. Suuntautuminen voi olla puuvene-, lasikuituvene- tai teräsvenealalle. Näyttötutkintoon on mahdollista mennä myös ilman peruskoulutusta.
Puuveneveistäjä voi suorittaa venerakentamisen erikoisammattitutkinnon eli niin sanotun "mestaritutkinnon", jota pidetään puuvenerakentamisen yhtenä korkeimmista ammattitaidon mittareista. Kisällitodistukset ja mestarikirjat myöntää Mestarikiltaneuvosto.
Puuveneveistäjän työtehtäviin kuuluu uusien puuveneiden veistäminen eri tekniikoilla. Lisäksi töitä ovat puuveneiden korjaukset ja vuosihuollot kuten kyllästäminen, tervaaminen, lakkaaminen ja maalaaminen. Puuveneveistäjä voi tehdä myös veneiden sisustuksia ja muita puusepäntöitä.
Puuveneveistäjillä on oma vuonna 1990 perustettu yhdistys Puuveneveistäjät ry, johon kuuluu osa Suomen veneveistämöistä.
Kri-kri
Kri-kri (myös kreetalainen villivuohi) ("Capra aegagrus creticus") on uhanalainen ja harvinainen villivuohen ("Capra aegagrus") alalaji. Kri-krin sarvet ovat kaartuvat.
Kri-kritä tavataan vain Kreikalle kuuluvalla Kreetan saarella sekä muutamilla sen edustan pienillä asumattomilla saarilla, kuten Iraklionin edustan Díalla ja Néa Kydonían edustan Ágioi Theódoroilla. Manner-Kreetalla se elää vaikeakulkuisessa Lefká Óri -vuoristossa ja laiduntaa ainoastaan yöaikaan, joiden vuoksi kri-kritä nähdään vain harvoin luonnossa. Esimerkiksi Lefká Óri -vuoristossa sijaitsevassa Samarián rotkossa eli 2000-luvun alussa noin 300 kri-kritä, mutta sielläkin lajia tavataan äärimmäisen harvoin.
Minolaisen kulttuurin taiteessa kri-kri oli suosittu aihe. Laji kuitenkin metsästettiin miltei sukupuuttoon, ja nykyisin se on Kreetan harvinaisin eläin.
Jarl Waldemar Lindeberg
Jarl Waldemar Lindeberg (4. elokuuta 1876 – 24. joulukuuta 1932) oli suomalainen matemaatikko, joka tunnettiin keskeisen raja-arvolauseen tutkimisesta. Hän oli jo nuorena lahjakas matematiikan alalla. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti, vuodesta 1905 apulainen ja myöhemmin Teknillisen korkeakoulun opettaja. Lindebergin isä oli Suomen Polyteknillisen opiston lehtori ja varajohtaja, kanslianeuvos Karl Leonard Lindeberg.
Hägglund &amp; Söner
Hägglund & Söner on ruotsalainen Örnsköldsvikissä vuonna 1899 perustettu konepajakonserni. Johan Hägglund (1866-1956) perusti sen puusepänverstaana ja yritys kasvoi Norrlannin suurimmaksi konepajayhtiöksi valmistaen muun muassa linja-autoja, raitiovaunuja ja lentokoneita. Niin ikään ruotsalainen ASEA-konserni osti Hägglund & Sönerin vuonna 1972.
Kun ASEA puolestaan yhdistyi sveitsiläisen Brown Boverin kanssa ABB:ksi vuonna 1988, toimialoja pilkottiin myytäväksi eteenpäin seuraavasti:
Vuorimarin piiri
Vuorimarin piiri (, , ) on paikallinen itsehallintoalue Marin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 1 971 neliökilometriä ja asukkaita on 27 000 henkeä (vuonna 2008).
Vuorimarin piiri sijaitsee tasavallan lounaisosassa. Etelässä se rajoittuu Tšuvassian Morgaušin ja Jadrinin piireihin, lounaassa Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piiriin, lännessä Marin tasavallan Jurinon piiriin sekä pohjoisessa ja idässä Kilemaryn piiriin.
Volga jakaa piirin kahteen osaan. Muita jokia ovat Sura, Sumka, Bolšaja ja Malaja Junga, Sundyr ja Sundyrka. Pinta-alasta 45 % on metsää, 33 % maatalousmaata ja 18 % vesialuetta.
Hallinnollinen keskus on Kozmodemjanskin kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Berezovo, Jelasy, Jemeševo, Kartukovo, Krasnovolžskaja (keskuspaikka Kulakovo), Kuznetsovo, Mikrjakovo, Ozerki, Paigusovo, Surskaja (keskuspaikka Makarkino), Troitski Posad, Usola ja Vilovatovo. Asutuskeskuksia on yhteensä 242.
Asukkaista 87,7 % on mareja, 11 % venäläisiä ja 0,7 % tšuvasseja.
Kulkuyhteyttä Volgan itärannalle ja tasavallan pääkaupunkiin Joškar-Olaan hoitaa Volgan ylittävä lautta. Piirikeskuksesta on matkaa Joškar-Olaan Volgan yli 117 ja Tšeboksaryn kautta 190 kilometriä.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Teollisuus tuottaa elintarvikkeita, puutavaraa ja rakennusmateriaaleja.
Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen "Krai gornomarijski" ja vuorimarinkielinen "Žerä". Kozmodemjanskissa ilmestyy myös vuorimarinkielinen lastenlehti "Jämdÿ li". Kaupungissa toimii vuorimarinkielinen teatteri ja radioasema sekä kansatieteellinen ulkomuseo.
Karl Lindberg
Karl Lindberg voi viitata seuraaviin henkilöihin
Saint-Pierre (Saint-Pierre ja Miquelon)
Saint-Pierre on Ranskalle kuuluvan Saint-Pierre ja Miquelon saariryhmän pääkaupunki Saint-Pierren saarella. Vuonna 2011 siellä oli 5 888 asukasta. Kaupungissa on muun muassa satama sekä postin ja tullin konttorit.
Osmo Apunen
Osmo Kalevi Apunen (s. 5. lokakuuta 1938 Kotka) on suomalainen poliittisen historian tutkija ja Tampereen yliopiston emeritusprofessori. Hän toimi Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuosina 1973–2003 ja rauhan- ja konfliktintutkimuskeskuksen emeritusprofessorina 2003–2007.
Apunen väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1968. Hän työskenteli Helsingin yliopiston assistenttina 1967–1971, Ulkopoliittisen instituutin johtajana 1966–1972 ja ulkoasiainministeriön toimistopäällikkönä 1972–1973.
Apunen on tutkinut muun muassa Suomen poliittista historiaa, ulkopolitiikkaa ja idänsuhteita sekä kansainvälisten suhteiden historiaa.
Elinkeinoelämän valtuuskunnan johtaja Matti Apunen on Osmo Apusen poika.
Pua Magasiva
Pua Magasiva (s. 10. elokuuta 1980 Apia, Samoa) on samoalais-uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Shane Clarkina, Punaisena Rangerina televisiosarjassa "".
Magasiva aloitti näyttelemisen veljensä Robbie Magasivan innoittamana, joka on myös näyttelijä. Hän esiintyi ensi kerran televisiossa vuonna 2001 Saari elokuvan myötä. Vuotta myöhemmin hän koe-esiintyi Power Rangersiin ja sai vuonna 2003 ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjasta "Power Rangers: Ninja Storm". Magasiva toimi samassa roolissa myös samannimisessä videopelissä "" ja vieraili "Power Rangers Dino Thunderissa kahdessa jaksossa vuonna 2004. Hänellä oli myös vierailevarooli televisiosarjassa "Shortland Street" vuosina 2003–2006.
Sittemmin Magasiva on näytellyt elokuvissa kuten "Fracture", "Aidiko Insane" ja "30 päivää kaamosta".
Mia Audina
Mia Audina Tjiptawan (s. 22. elokuuta 1979 Jakarta) on indonesialainen sulkapalloilija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1996, 2000 ja 2004. Vuonna 1996 hän edusti Indonesiaa ja myöhemmin Alankomaita. Hän sai kaksi olympiahopeaa; ensimmäisen vuonna 1996 ja toisen 2004. Molemmat mitalit tulivat kaksinpelistä.
Audina lopetti uransa vuonna 2006.
Karl Lindberg (viulutaiteilija)
Karl Johan Lindberg (8. maaliskuuta 1837 Askainen – 21. joulukuuta 1914 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija.
Lindbergin vanhemmat olivat puutarhuri Henrik Reinhold Lindberg ja Gustafva Lindström. Hän opiskeli viulunsoittoa Helsingissä Fredrik Paciuksen johdolla ja 1856–1861 Leipzigissä, Hannoverissa, Weimarissa ja Wienissä Davidin ja Joachimin oppilaana.
Helsinkiin palattuaan hän toimi mm. konserttimestarina Helsingin uuden teatterin orkesterissa 1861–1864. Sittemmin hän siirtyi Tukholmaan hoviorkesterin viulistiksi vuodesta 1869 vuoteen 1903. Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian 1. viulunsoiton opettaja hän oli 1873–1903.
Lindberg sai professorin arvonimen vuonna 1897. Hän julkaisi musiikkipedagogisia teoksia etenkin viulunsoiton opetuksen alalta ja teki konserttimatkoja Ruotsista Suomeen, Saksaan ja Itävaltaan.
Lindbergin puoliso vuodesta 1867 oli Emilia Wiik (1867–1926). Hänen serkkunsa oli pianisti Alie Lindberg.
Lindbergien tytär Elsa Lindberg-Dovlette (1872–1944) avioitui vuonna 1902 persialaisen prinssi Arfa Mirza Riza Khanin kanssa. Hän asettui asumaan Persiaan ja kirjoitti ruotsiksi useita teoksia, joita käännettiin myös suomeksi kuten "Naisia minareettien kaupungista: Lehtiä nuoren turkkilaisnaisen mietekirjasta", "Kaikissa sävellajeissa" ja "Viulutyttö" vuodelta 1926.
Mikko Alestalo
Mikko Alestalo (s. 1951) on suomalainen meteorologi. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi, ja on johtaja, professori Suomen Ilmatieteen laitoksella. Alestalo on ollut Suomessa julkisuudessa usein esillä ilmastonmuutosasioiden asiantuntijana. Hänen mukaansa on yksiselitteistä, että ilmastonmuutoksen aiheuttaa ihmisen toiminta.
Alestalo on saanut Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2009 toimituskunnan jäsenenä teoksesta "Muutamme ilmastoa".
Hubert Hahne
Hubert Hahne (s. 28. maaliskuuta 1935) on entinen saksalainen Formula 1 -kuljettaja.
Hahne kilpaili uransa alkuaikoina Euroopan Touring Car -mestaruussarjassa 1960-luvulla, jossa hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi. Lisäksi hän kilpaili myös BMW:n New Class 2000TI -sarjassa vuosina 1966 ja 1968-69, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 1966. Vuonna 1966 kuuden tunnin GroВer Preis der Tourenwagenissa hän ajoi Alfa Romeolla Nürburgringin kilpailussa silloisen uuden rataennätyksen 10:08,9 minuuttia. Saman vuoden Saksan GP:ssä, joka ei kuulunut MM-sarjaan, hän ajoi ensimmäisenä alle 10 minuuttia touring carilla, eli aikaan 9:58,5.
Vuonna 1966 Hahne siirtyi ajamaan Formula 2 -sarjaan, jossa hän sijoittui parhaimmillaan Eurooppa-sarjan toiseksi vuonna 1969. Hahne osallistui myös kausilla 1966–1970 viiteen F1-osakilpailuun, joista kahdessa hän ajoi F2-luokan autoa. Hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Saksan GP:ssä 1966. Hahne ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Vatjalaisten lippu
Vatjalaisten lipun on suunnitellut Aleksander Gurinov. Se on suunniteltu Inkerinmaalla elävien vatjalaisten kansallissymboliksi, vaikkakin epäviralliseksi sellaiseksi. Siniset kolmiot symboloivat Peipsijärven ja Suomenlahden vesistöjä, v:n muotoinen valkoinen vesistöjen väliin kiilautuvaa rantaa ja vatjalaisten nimen alkukirjainta, punainen risti vatjalaisten uskoa ja vuosisatojen aikana nähtyjä koettelemuksia.
Uusiutuva energia Norjassa
Uusiutuva energia Norjassa kertoo uusiutuvan energiaan liittyvistä seikoista Norjassa. Norjan tavoite on 30 TWh uusiutuvaa lämpö- ja sähköenergiaa ja energiasäästöä vuoteen 2016 mennessä vuoden 2001 tasoon verrattuna.
Norjassa on suuri tuulivoimapotentiaali. Toistaiseksi lisäys tuulivoimakapasiteettiin on vuosittain ollut pieni muihin Euroopan valtioihin verrattuna. Greenpeacen mukaan Norjan osuus Pohjanmeren tuulivoimaverkossa vuonna 2020 olisi 1,3 GW sähkönä 5 TWh.
Norjan sähköntuotannosta oli 99 % vesivoimaa vuonna 2001 (122 TWh). Norja on Euroopan suurin vesivoiman tuottaja ja maailmassa 6. suurin. Sähköä tuottaa 156 yritystä. Kapasiteetti on noin 28 GW 740 vesivoimalassa yli 1 MW. Suurin tuottaja on Norjan valtio, joka omistaa valtionyhtiön Statkraft (8,4 GW, 34.7 TWh) ja hallitsee osakeomistukset huomioiden 11,9 GW vesivoimaa ja tuottaa sähköä 49 TWh vuodessa. Statkraft omistaa 9 suurinta vesivoimalaa. Norjan vesivoiman ja Ruotsin ydinvoiman omistavat muutamat tuottajat yhdessä. Muutaman tuottajan ristiinomistuksessa on kaikki Ruotsin ydinvoimalat, ilmeisesti kaikki Suomen ydinvoimalat ja 30 % Norjan vesivoimasta. Yritykset voivat omistaa toistensa osakkeita ja lisäksi omistavat yhdessä voimalaitoksia. Norjan vesivoimaloista 80 ja 35 TWh vuosituotannosta on muutaman energiayhtiön hallussa. Norjan kilpailuviranomaiset estivät 2000-luvun alussa Statkraftin Trondheim Energiverk-yritysoston. Norjan sähkönkulutus henkeä kohti oli vuonna 2002 Pohjoismaiden suurin (MWh(asukas): Tanska 6,6, Suomi 15,7, Ruotsi 16,7 ja Norja 26,7, joka tuotettiin 99 % uusiutuvalla energialla.
Vuonna 2008 säädettiin tuki aurinkokennoille. Norjan aurinkoalan yrityksiin sisältyy: REC, Elkem Solar (2001) ja NorSun (2007).
Norja vaatii aurinkolämmitystä yli 500 neliön rakennuksiin.
Norjan tavoite on 14 TWh bioenergiaa vuoteen 2020 mennessä.
Oslon kasvihuonepäästöt ovat 2,4 t/asukas. Tavoite on 1,2 t/asukas vuoteen 2030 mennessä. Kotitalousjätteistä tehdään kaukolämpöä. Oslon kunnan rakennuksissa 341 talosta vaihdetaan öljylämmitys uusiutuviin lähteisiin vuoden 2012 loppuun mennessä.
Oslon oopperatalo on rakennettu satamaan. Suunnitelmaan sisältyi 300 neliötä aurinkokennoja, jotka tuottavat 20 MWh sähköä vuodessa. Oslon innovaatiokeskuksessa on 120 neliötä aurinkokennoja tuottaen 17 MWh sähköä vuodessa.
Sfakiá
Sfakiá ( eli Δήμος Σφακίων, "Dímos Sfakíon") on Kreikan kunta, joka sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnan pinta-ala on 467,589 neliökilometriä ja väkiluku 1 889 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Chóra Sfakíon.
Sfakián kunta sijaitsee Lefká Óri -vuoristossa Kreetan saaren etelärannikolla. Etelässä kunta rajautuu Välimereen kuuluvaan Libyanmereen, idässä Réthymnon alueyksikköön ja muualla Chanián alueyksikköön kuuluviin kuntiin. Kunnan alueella sijaitsee paljon virtaavan veden jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen uurtamia rotkoja, kuten Ímproksen rotko sekä Samarián rotko, joka on Euroopan syvin ja pisin rotko. Nimi Sfakiá tarkoittaakin suomeksi ”rotkojen maata”.
Kreetan jouduttua osaksi Osmanien valtakuntaa, muutti vuoristoihin paljon ihmisiä. Vuoristoista he sitten kapinoivat osmaneita vastaan. Ensimmäinen suurempi kapina järjestettiin vuonna 1770 Sfakiássa laivanvarustaja Daskalogiánniksen johdolla. Daskalogiánniksen oli tarkoitus saada apua venäläisiltä, joiden oli tarkoitus harhauttaa osmaneita toisaalla. Apua ei tullut, joten osmanit kukistivat kapinan ja Daskalogiánnis tapettiin. Tämän seurauksena Sfakiá joutui joksikin aikaa osmanien vallan alle.
Vastarintajohtajat julistivat Kreetan itsenäiseksi Sfakiássa vuonna 1866. Egyptiläisjoukot kuitenkin murskasivat kansannousun, joka sittemmin päättyi Arkádin luostarin ruutivaraston räjäyttämiseen ja joukkoitsemurhaan.
Sfakián väkiluku on aikoinaan ollut kymmeniä tuhansia, mutta nykyään asukkaita on vajaa 2 500. Suuret luvut selittyvät Sfakián eristyneellä sijainnilla, joka toi turvaa levottomina aikoina.
Sfakián kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Sfakiálaiset sanovat olevansa suoraan doorilaisten jälkeläisiä. He ovatkin muista kreetalaisista poiketen useasti vaaleahiuksisia, pidempiä ja joillain on jopa siniset silmät. Sfakiálaiset tunnetaan koko Kreetalla vapautensa puolustajina.
Osa sfakiálaisista harjoitti aikoinaan merenkulkua, johon kuului myös merirosvousta. Loput sfakiálaiset puolestaan hoitivat lampaita ja ryöstelivät Kreetaa kulloinkin hallinneiden valloittajien viljavarastoja. Yhä nykyäänkin sfakiálaiset kokevat esivallan vastustajana. Esimerkiksi kunnassa on rekisteröimättömiä autoja ja poliisiasemat ovat pelkästään kulisseja.
Aikoinaan verikosto oli hyvin yleinen Sfakián alueella. Sen pelossa kokonaisia kyliä muuttui asumattomiksi 1900-luvun alkupuolella.
Kriittinen tieteellinen realismi
Kriittinen tieteellinen realismi on tieteellisen realismin muoto, joka soveltaa kriittistä realismia tieteenfilosofiaan. Sen mukaan on olemassa ulkoinen, ihmismielestä riippumaton todellisuus, josta on mahdollista saada tietoa. Saavuttamamme tieto on epätäydellistä, mutta tiede kuitenkin lähestyy totuutta: tieteen edistymisessä on kyse tieteellisten teorioiden totuudenkaltaisuuden kasvusta.
Kriittistä tieteellistä realismia ovat kannattaneet muun muassa Karl Popper, Wilfrid Sellars, Mario Bunge, Richard Boyd, Leszek Nowak, Ilkka Niiniluoto ja Raimo Tuomela.
Niiniluodon mukaan kriittinen realismi muodostuu seuraavista teeseistä:
Metsepole
Metsepole () on historiallinen Liivinmaalla sijainnut maakunta, jota asuttivat liiviläiset. Alue sijaitsee Latvian pohjoisosassa. Metsepolen nimi juontuu liivinkielen sanasta, joka tarkoittaa "paikkaa metsässä" tai "metsän puolelle". Seutu oli melko harvaan asutettua. Kalparitaristo valtasi alueen 1206 ja käännytti alueen liiviläiset kristinuskoon. Kalparitaristo taisteli alueella virolaisten päällikköä Lembitua vastaan. 1255 alue siirtyi Riian arkkihiippakunnan alaisuuteen. Metsepolen alueesta tuli tärkeä kauppareitti Väinäjoen hyvien kulkuyhteyksien takia.
Duncan Hamilton
Duncan Hamilton (30. huhtikuuta 1920 Corkin kreivikunta, Irlanti – 13. toukokuuta 1994 Sherborne, Dorset) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui viiteen F1-osakilpailuun kausina 1951–1953 ja oli parhaimmillaan 7. Hollannin GP:ssä 1952. Hän osallistui myös 18 MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun ollen parhaimmillaan 4. Zandvoortin GP:ssä 1948, 3. Richmond Trophylla 1951, 2. BRDC International Trophylla 51 ja 4. ADAC Internationales Eifelrennenissä 1952.
Duncan osallistui myös Le Mansin 24 tunnin kilpailuihin 9 kertaa voittaen vuoden 1953 Le Mansin kilpailun yhdessa Tony Roltin kanssa. Samassa kilpailussa lintu lensi Duncania kasvoihin 130 mailin tuntinopeudella, jolloin hänen nenänsä murtui. Duncan ja Tony ajoivat kilpailussa alkoholin vaikutuksen alaisina. Hänen tiiminsä yritti raitistaa häntä antamalla hänelle kahvia varikkokäynneillä, mutta Duncan kieltäytyi sanoen sen saavan hänen kätensä kutiamaan. Sen sijaan hänelle annettiin brandyä.
Duncan voitti vuoden 1956 Rheimsin 12 tunnin kilpailun Jaguarilla. Lopetettuaan kilpailemisen vuoden 1958 jälkeen hän keskittyi omaan autokorjaamoyritykseensä. Hänen poikansa Adrian Hamilton, klassinen automyyjä, johtaa nyt yritystä. Duncan Hamilton kirjoitti kirjan nimeltään "Touch Wood".
NC = kuljettaja ei saanut sijoitusta.
Sætertverrfjellet
Sætertverrfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu lähellä Geirangeria, Strandan kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 688 metriä.
Ascona
Ascona on kunta ja vanha kaupunki Sveitsissä Locarnon alueella Ticinon kantonissa. Sen väkiluku on 5 439 (31.12.2015).
Ascona sijaitsee Maggiorejärven pohjoisrannalla, Maggiajoen suistoalueella. Asconan rajanaapureita ovat etelässä Italia sekä Brissagon ja Ronco sopra Asconan kunnat, pohjoisessa Centovallin ja Losonen kunnat sekä idässä Locarnon kaupunki.
Kaupunki on suosittu matkailukohde. Siellä on muun muassa modernin taiteen museo (). Asconassa on järjestetty JazzAscona-musiikkifestivaali vuodesta 1985 alkaen. .
Monte Verità ("totuuden vuori") on kulttuurihistoriallisesti merkittävä kukkula Asconassa. 1900-luvun alussa sinne perustettiin yhteisö, joka kannatti luontoon palaamisen ajatusta. Siirtokunta houkutteli seudulle taiteilijoita ja anarkisteja. Tunnettuja asukkaita olivat muun muassa Hermann Hesse, Carl Jung, Erich Maria Remarque, Else Lasker-Schüler, Stefan George, Isadora Duncan, Paul Klee, Rudolf Steiner, Ernst Toller, Rudolf Laban ja Gustav Stresemann.
Ordo Rosarius Equilibrio
Ordo Rosarius Equilibrio on ruotsalainen yhtye, jonka musiikin on luonnehdittu edustavan neofolkia ja martial industrial -tyyliä. Se perustettiin vuonna 1993 nimellä Ordo Equilibrio. Yhtyeen varsinaiset jäsenet ovat Tomas Pettersson ja Rose-Marie Larsen, mutta se esiintyy useissa erilaisissa kokoonpanoissa.
Yhtyeen levyt on julkaissut Cold Meat Industry.
Keltalapakka
Keltalapakka ("Spathularia flavida") on pieni kotelosieni. Sen malto on pehmeähköä, vaaleaa, hiukan haurastakin. Tuoksu on miellyttävä. Maku on hyvä ja sientä voidaan käyttää ruoan maustamiseen.
Keltalapakkaa on kutsuttu eri kielissä kuvailevilla nimillä, jotka viitaavat kieleen, airoon tai lapioon. Sienen entinen suomenkielinen nimi on "lapamörsky", , mutta sitä ei nykytiedon valossa pidetä korvasienten tai mörskyjen lähisukulaisena.
Ekologialtaan keltalapakka kuuluu pääasiassa karikkeen lahottajiin. Se on sirkumpolaarinen, tavataan niin Pohjois-Amerikassa kuin Europassakin.