hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nukkuva mustalaisnainen
Nukkuva mustalaisnainen () on ranskalaisen naivistisen taidemaalarin Henri Rousseaun maalaus vuodelta 1897. Se on yksi hänen päätöistään.
Rousseau itse kuvaili maalaustaan näin: ”"Mustaihoinen kulkuri, mandoliininsoittaja, nukkuu lopen uupuneena kannun vieressä. Leijona kulkee sattumalta hänen ohitseen, nuuhkii muttei syö häntä"”. Tapahtumapaikkana on kuun valaisema aavikko. Maalauksessa vallitsee samantapainen taianomainen tunnelma kuin monissa muissakin Rousseaun töissä. Kirkas valaistus nostaa esiin sekä sinisen taivaan että naisen puvun eloisat raidat. Kaikki maalauksen osat ovat selkein ääriviivoin rajattuja. Sekä puvun raidat että leijonan harjan karvat on kuvattu yksitellen, naiivilla mutta koristeellisella tavalla. Roussaeu käytti tässä hyvin alkukantaista tekniikkaa.
Kun maalaus oli ollut esillä näyttelyssä, Rousseau yritti huonolla menestyksellä myydä sen syntymäkaupunkinsa Lavalin pormestarille ilmoittaen, että se oli tarkoitettu kunnianosoitukseksi kaupungille. Pormestari oli lähinnä huvittunut tarjouksesta. Nykyään maalauksen omistaa New Yorkissa toimiva Museum of Modern Art, joka sai sen lahjana liikemies Simon Guggenheimilta.
Maalauksen leveys on 200,7 senttimetriä ja korkeus 129,5 senttimetriä.
Yllätys! (maalaus)
Yllätys! () eli Tiikeri viidakossa rajuilmalla on ranskalaisen naivistisen taidemaalarin Henri Rousseaun maalaus vuodelta 1891. Se oli ensimmäinen lukuisista viidakkoaiheisista maalauksista, joista Rousseau pääasiassa muistetaan.
Maalaus esittää tiikeriä väijymässä saalistaan viidakon aluskasvillisuuden seassa keskellä rajuilmaa. Nimi "Yllätys!" viittaa luultavasti yllätettävään saaliseläimeen, joka ei kuitenkaan näy kuvassa. Toisen tulkinnan mukaan nimi viittaisi salaman leimahduksen valaisemaan tiikeriin. Rousseau itse selitti myöhemmin, että maalauksen tiikeri on saalistamassa tutkimusmatkailijoita. Rousseau maalasi paljon eksoottisia viidakkonäkymiä, joissa esiintyi usein suuria kissapetoja. Hän väitti innoituksen aihepiiriin syntyneen hänen palvellessaan nuorena muutaman vuoden Ranskan armeijan sotaretkellä Meksikossa, mutta todellisuudessa hän poimi aiheensa lähinnä Pariisin eläintarhasta ja kasvitieteellisestä puutarhasta, joissa hän vieraili usein. Tämän maalauksen tiikerin kuvan hän ilmeisesti jäljensi pantografin avulla erään lastenkirjan kuvasta. Se voi olla lainattu myös Eugènen Delacroix’n tiikeriä esittäneestä pastellimaalauksesta.
Teos on värikäs ja maalattu pikkutarkalla tekniikalla. Värien kontrastit ovat voimakkaat. Sade on kuvattu ohennetulla harmaalla maalilla ja pitkillä sekä kapeilla siveltimenvedoilla.
Maalaus oli ensi kerran esillä Pariisin riippumattomien taiteilijoiden salongissa eli Salon des Indépendantsissa vuonna 1891, jossa se herätti sekä pilkkaa että ihastusta. Taidemaalari Félix Vallotton ihaili sitä ja kutsui sitä nimellä ”maalaustaiteen alfa ja omega”.
Öljymaalauksen leveys on 161,9 senttimetriä ja korkeus 129,8 senttimetriä. Sen on omistanut vuodesta 1972 Lontoon National Gallery, joka osti sen liikemies Walter H. Annenbergin lahjoitusvaroilla.
Toni Heikkilä
Toni Heikkilä (s. 13. marraskuuta 1985 Tampere) on suomalainen alamäkiluistelija. Heikkilän paras sijoitus Red Bull Crashed Ice-kilpailussa on kuudes Helsingin kilpailusta vuodelta 2014. Ensimmäistä kertaa hän oli mukana kilpailussa vuonna 2012 Ruotsin Åressa. Heikkilä pelaa myös jääkiekkoa II-divisioonan Kisa-Eaglesissa. Jääkiekossa hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Andreas Hofmann
Andreas Hofmann (s. 16. joulukuuta 1991) on saksalainen keihäänheittäjä. Hän edustaa MTG Mannheim -seuraa. Hofmannin ennätys on vuoden 2018 kesäkuussa heitetty 92,06.
Hofmann voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 2009 tuloksella 75,89. Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä Hofmann selviytyi finaaliin ollen sen yhdeksäs tuloksella 77,42. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Hofmann sijoittui kuudenneksi tuloksella 86,01 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kahdeksanneksi tuloksella 83,98. Vuoden 2017 universiadeissa hän sijoittui toiseksi tuloksella 91,07. Hän saavutti Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hopeaa tuloksella 87,60.
Vuoden 2014 Euroopan joukkuemestaruuskilpailuiden Superliigassa Braunschweigissä Hofmann voitti tuloksella 86,13, joka oli myös hänen silloinen ennätyksensä.
Hofmann voitti Saksan mestaruuden Nurnbergissä 2018 tuloksella 89,55.
Lähde: Tilastopaja
Olli-Pekka Behm
Olli-Pekka Behm (12. maaliskuuta 1966 Lahti – 29. syyskuuta 2014 Pori) oli suomalainen toimittaja.
Behm opiskeli Helsingin yliopistossa valtio-oppia ja työskenteli sen jälkeen Suomen Tietotoimistossa toimittajana ja erilaisissa esimiestehtävissä 11 vuoden ajan. Vuodet 2001–2006 hän oli Hämeenlinnassa ilmestyvän Hämeen Sanomien päätoimittaja ja 2006–2013 Satakunnan Kansan uutispäätoimittaja. Joulukuussa 2013 hän aloitti Satakunnan Kansan vastaavana päätoimittajana. Hän seurasi tehtävässä Iltalehden päätoimittajaksi siirtynyttä Petri Hakalaa.
Olli-Pekka Behm kuoli leukemiaan syyskuussa 2014.
Gupta-kirjaimisto
Gupta oli brahmi-kirjoituksesta kehittynyt abugida-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä, joka otettiin käyttöön Pohjois-Intiassa Gupta-dynastian alkuaikana 300-luvulla ja jota käytettiin sanskritin kirjoittamiseen vielä pitkään Gupta-valtakunnan hajoamisen jälkeen. Gupta-kirjaimistosta oli 700-luvulle tultaessa kehittynyt useita variaatioita, joista tärkeimpiin kuuluvat nagari, sarada ja siddham. Näistä kehittyivät edelleen Pohjois-Intian nykykirjaimistot kuten bengalilainen, gudžaratilainen ja orijalainen kirjaimisto, gurmukhi ja devanagari.
Taylor Chorney
Taylor Chorney (s. 27. huhtikuuta 1987 Thunder Bay, Ontario, Kanada) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-seura HC Luganossa. Chorney on syntynyt Kanadassa, mutta kasvanut Yhdysvalloissa.
Chorney varattiin Edmonton Oilersiin numerolla 36 . Ennen varaustaan hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopistossa. Chorney pelasi Yhdysvaltain nuorten maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa. Hän pelasi joukkueessa myös seuraavan vuoden kisoissa, joissa hän toimi joukkueen kapteenina. NHL-debyyttinsä Chorney teki 10. huhtikuuta 2009 Edmontonissa Calgary Flamesia vastaan. Ensimmäisen NHL-pisteensä hän teki kauden 2009–2010 ensimmäisessä ottelussaan 12. lokakuuta 2009 syöttäessään Zack Stortinin kaksi maalia Nashville Predatorsia vastaan. Itse Chorney teki ensimmäisen maalinsa 15. helmikuuta 2011 Dallas Starsia vastaan.
10. lokakuuta 2011 Chorney asetettiin waiver -listalle, josta St. Louis Blues poimi hänet seuraavana päivänä. Kahden Bluesissa pelatun pelin jälkeen Chorney asetettiin uudelleen waiver -listalle, josta Oilers poimi hänet takaisin itselleen.
1. heinäkuuta 2012 Chorney palasi St. Louis Bluesiin tehdessään vapaana agenttina yhden vuoden sopimuksen joukkueen kanssa.
1. heinäkuuta 2014 Chorney siirtyi NHL-uransa kolmanteen joukkueeseen tehdessään Pittsburgh Penguinsin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen. Suurimman osan kaudesta 2014–2015 hän pelasi AHL:n puolella Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, mutta sai tililleen myös seitsemän ottelua NHL:ssä.
1. heinäkuuta 2015 Chorney siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Washington Capitalsiin.
Chorneyn isä Marc pelasi uransa aikana 210 NHL-ottelua Pittsburgh Penguinsissa ja Los Angeles Kingsissä.
Karim Z. Yskowicz
Karim Z. Yskowicz on suomalaisen näyttelijän Jussi Vatasen esittämä ja luoma sketsihahmo, joka nähtiin sketsisarja Putouksen neljänneltä tuotantokaudelta vuonna 2013. Karim Z. Yskowicz on 45-vuotias lähtökohtaisesti maahanmuuttokriittinen kokoomusnuori. Hän asuu Porissa. Karim Z. Yskowicz puhuu suomea ulkomaalaisella aksentilla. Hän voitti Putouksen sketsihahmokilpailun vuonna 2013 saatuaan yleisöäänestyksessä enemmän ääniä kuin toiseksi sijoittunut Riku Niemisen esittämä Veli Sikiö. Myöhemmin Vatanen on julkaissut hahmonsa nimissä musiikkialbumin "Olen somelainen" ja kirjan "Somea somelaisille".
Marc Chorney
Marc Chorney (s. 8. marraskuuta 1959 Fort William, Ontario, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija.
Chorney pelasi neljä kautta Pohjois-Dakotan yliopistossa. Ammattilaisuransa hän aloitti Pittsburgh Penguinsissa, joka varasi hänet NHL:ään kuudennella kierroksella . Chorney kaupattiin Los Angeles Kingsiin vastineeksi kuudennen kierroksen varauksesta . Yhden Kings-kauden jälkeen Chorney teki Washington Capitalsin kanssa sopimuksen, mutta ei onnistunut lunastamaan NHL-paikkaa.
Chorneyn poika Taylor pelaa puolustajana NHL-seura Washington Capitalsissa.
Antti Airio
Johan Antti Airio (alk. Bonett, 4. heinäkuuta 1877 Pori – 2. lokakuuta 1950) oli suomalainen liikemies ja toimittaja.
Lapsena huutolaisena ja äitinsä kuoleman johdosta kaupungin holhokkina ollut Airio toimi nuoruudessaan muun muassa torikauppiaan ja suutarin apulaisena, sekatavaraliikkeiden palveluksessa sekä myöhemmin ulosottomiehenä ja vuodesta 1908 lähtien toimittajana Satakunnan Kansan edeltäjässä Satakunta-lehdessä. Vuosina 1914–1915 Airio oli myös lehden päätoimittaja.
Vuonna 1917 hän perusti oman kauppaliikkeen Porin Antinkadulle ja osti kaksi vuotta myöhemmin toimintansa lopettaneen lasitavaraliikkeen varaston. Airio avasi 1919 Porin lasi- ja porsliinikauppa -nimisen liikkeen Yrjönkadulle, joka vuonna 1933 muutti nykyiselle paikalleen saman kadun varrelle kauppatorin kulmaukseen. Vuonna 1939 yrityksen nimi vaihtui Antti Airio Oy:ksi ja vuodesta 1961 lähtien se on toiminut Airionkulma-nimisessä liike- ja asuintalossa. Nykyään liikkeen valikoimaan kuuluvat keittiö- ja taloustavaroiden lisäksi muun muassa sisustus- ja lahjatavarat.
Kauppaneuvoksen arvo Airiolle myönnettiin vuonna 1946 ja 1949 hän julkaisi muistelmansa nimellä "Elämäni kertomus, Antti Airio". Porin Raatihuoneenpuistossa sijaitseva suihkulähde on Antti Airion lahjoittama.
Mistä tulemme? Keitä olemme? Mihin menemme?
Mistä tulemme? Keitä olemme? Mihin menemme? () on ranskalaisen taidemaalarin Paul Gauguinin maalaus vuodelta 1897. Se on sanottu olevan Gauguinin kunnianhimoisin teos.
Maalaus esittää joukkoa kirkkailla väreillä maalattuja ja veistoksellisia ihmishahmoja ajatuksiinsa vaipuneina. Maalaus ei kuvaa niinkään mitään konkreettista tapahtumaa vaan sielunmaisemaa. Taulun on tulkittu kuvaavan elämään ja kuolemaan liittyvää pohdintaa. Etualan hahmot edustavat oikealta vasemmalle katsottuina ihmisen eri elämänvaiheita syntymästä kuolemaan. Ensimmäisenä oikealla on elämän alkua edustava vastasyntynyt vauva, välissä nuoria miehiä ja naisia, ja viimeisenä vasemmalla elämän loppuun viittaava iäkäs nainen. Keskellä maalausta on nuorukainen, joka kurkottautuu poimimaan mangoa puusta. Mukana on myös arvoituksellisesti kätensä levittänyt itämainen jumalankuva, joka edustaa tuonpuoleista. Taustan unenomainen maisema on maalattu leiskuvilla väreillä. Maalauksen vasempaan ylänurkkaan on kirjoitettu ranskankieliset lauseet ”"D'ou Venons Nous"”, ”"Que Sommes Nous"” ja ”"Où Allons Nous"” (ilman kysymysmerkkejä).
Gauguin maalasi teoksen joulukuussa 1897, surressaan aiemmin samana vuonna tapahtunutta tyttärensä Alicen kuolemaa. Gauguin asui tuolloin Tahitilla Polynesiassa. Hän teki suuren taulun valmiiksi yhdessä kuukaudessa maalaten kuumeisesti yötä päivää. Gauguin kaavaili suuresta sommitelmasta ilmeisesti jonkinlaista taiteellista testamenttia, sillä pian sen valmistumisen jälkeen hän yritti itsemurhaa arsenikilla. Hän kuitenkin jäi henkiin ja eli vielä kuusi vuotta. Gauguin piti teosta mestariteoksenaan ja ajatustensa summana. Hän lähetti taulun vuonna 1898 Pariisiin George-Daniel de Monfreidille näytteillepantavaksi.
Maalaus on tehty yksinkertaiselle säkkikankaalle. Sen leveys on ilman kehyksiä 374,6 senttimetriä ja korkeus 139,1 senttimetriä. Kehyksissä maalaus on yli neljä metriä leveä. Maalauksen on omistanut vuodesta 1936 Bostonissa toimiva Museum of Fine Arts.
Mike Amodeo
Michael Anthony Amodeo (s. 22. kesäkuuta 1952 Toronto, Ontario, Kanada) on italian-kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan 300 ottelua WHA:ssa ja 19 NHL:ssä. Joukkueet olivat Ottawa Nationals, Toronto Toros ja Winnipeg Jets.
Carlin Isles
Carlin Isles (s. 21. marraskuuta 1989 Massillon, Ohio) on yhdysvaltalainen rugbynpelaaja, joka pelaa Pro12-liigan Glasgow Warriorsissa. Islesin pelipaikka on laitajuoksija ("wing").
Pienikokoisen Islesin suurin vahvuus on hänen loistava juoksunopeutensa. Hänen ennätyksensä pikajuoksussa 100 metrin matkalla on 10,15 sekuntia.
Rugby unionin lisäksi Isles on pelannut rugby sevens -pelimuotoa, jossa hänen nopeutensa pääsee enemmän esiin kentällä ollessa enemmän tilaa. Kyseinen rugbyn muoto debytoi myös olympiatasolla vuoden 2016 kesäolympialaisissa Rio de Janeirossa, ja Isles oli mukana Yhdysvaltain olympiajoukkueessa.
Isles pelasi ennen rugbyuraansa amerikkalaista jalkapalloa lukiossa sekä Ashlandin yliopistossa. Hän teki joulukuussa 2013 sopimuksen NFL-liigan Detroit Lionsin kanssa, ja liittyi seuran harjoitusjoukkueeseen. Sopimus purettiin kuitenkin helmikuussa 2014, ja Isles palasi takaisin rugbyn pariin.
Tanssiaiset Moulin de la Galettessa
Tanssiaiset Moulin de la Galettessa () on ranskalaisen impressionistisen taidemaalarin Pierre-Auguste Renoirin maalaus vuodelta 1876. Sitä pidetään yhtenä varhaisen impressionismin mestariteoksista ja Renoirin kyseisen kauden pääteoksena.
Moulin de la galette oli vanhaan tuulimyllyyn perustettu suosittu kahvila Pariisin Montmartrella. Renoir maalasi siellä joka sunnuntai. Useimpien tässäkin maalauksessa esiintyvien hahmojen esikuvina olivat hänen ystävänsä ja vakituiset mallinsa. Teos oli ensi kertaa esillä impressionistien näyttelyssä vuonna 1877.
Maalauksessa huomio kiinnittyy tapaan, jolla Renoir on kuvannut puiden lehtien välistä ihmisten päälle läikkinä siivilöityvää auringonvaloa. Tämä valon ja varjon leikki maalauksen hahmojen puvuissa saa heidän ääriviivansa hämärtymään ja siten sulauttaa hahmot taustaan ja maassa näkyviin varjoihin. Renoir halusi ennen kaikkea tavoittaa tilaisuuden iloisen ilmapiirin ja käytti liikehtivän ihmisjoukon kuvaamiseen eloisia siveltimenvetoja. Aikalaiskriitikot eivät pitäneet tällä tavoin syntyneestä epätarkasta ja suttuisesta vaikutelmasta. Maalauksen osti vuonna 1879 Gustave Caillebotte, jonka kokoelman mukana se päätyi lahjoituksena Ranskan valtiolle vuonna 1894 ja oli sen jälkeen näytteillä ensin Luxembourgin palatsissa ja vuodesta 1929 Louvressa. Vuodesta 1986 se on ollut näytteillä Pariisin Musée d’Orsayssa.
Maalauksen leveys on 176,5 senttimetriä ja korkeus 131,5 senttimetriä.
Renoir teki maalauksesta kaikkiaan kolme erilaista muunnelmaa. Eräs niistä myytiin toukokuussa 1990 New Yorkin Sotheby’s-taidehuutokaupassa 78,1 miljoonan dollarin hinnalla japanilaiselle paperitehtailija Ryōei Saitōlle. Vuonna 2012 se oli edelleen kaikkien aikojen suurimmalla summalla huutokaupattujen taideteosten listalla sijalla 9.
Herbert Lehman
Herbert Henry Lehman (28. maaliskuuta 1878 New York City, New York – 5. joulukuuta 1963 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi New Yorkin kuvernöörinä vuosina 1933–1942 ja edusti osavaltiota sen senaattorina vuosina 1950–1957.
Herbert H. Lehman syntyi New Yorkissa 28. maaliskuuta 1878. Hänen isänsä Mayer Lehman oli saapunut Rimparista, Saksasta vuonna 1848 ja asettunut aluksi Montgomeryyn, Alabamaan, harjoittamaan liiketoimintaa. Lopulta hän muutti New Yorkiin sisällissodan jälkeen
Lehman opiskeli Sachs Collegiate instituutissa New Yorkissa ja valmistuttuaan vuonna 1895 hän jatkoi opintojaan Williams Collegessa, josta hän valmistui vuonna 1899. Yliopiston jälkeen Lehman alkoi työskennellä tekstiilien valmistuksessa, lopulta hänestä tuli varapuheenjohtaja ja rahastonhoitaja J. Spencer Turner Companyn Brooklynin tehtaalla. Vuonna 1908 hänestä tuli sijoituspankki Lehman Brothersin osakas New Yorkissa. Vuonna 1928 hän oli vetäytynyt kokonaan liiketoiminnasta.
28. huhtikuuta 1910 Lehman meni naimisiin sanfranciscolaisen Edith Altschulin kanssa. Heillä oli kolme lasta, Peter, John ja Hilda Jane. He asuivat New Yorkissa osoitteessa 820 Park Avenue.
Hänen tyttärensä Hilda Jane karkasi Marylandiin ja meni vuonna 1940 19-vuotiaana naimisiin ranskalaisvenäläistä syntyperää olleen Boris De Vadetzkyn kanssa. Viiden vuoden kuluttua he erosivat vuonna 1945.
Lehman aktivoitui politiikassa vuonna 1920, ja tuli demokraattipuolueen talousvaliokunnan puheenjohtajaksi vuonna 1928. Hänet valittiin New Yorkin varakuvernööriksi vuosina 1928 ja 1930. Hänet valittiin neljä kertaa New Yorkin kuvernööriksi: vuosina 1932, 1934, 1936 ja 1938. Lehman oli presidentti Franklin Delano Rooseveltin New Deal "Uusjako" politiikan tukija ja toteutti ohjelmaa samassa hengessä New Yorkissa.
3. joulukuuta 1942 hän erosi kuvernöörin virasta alle kuukausi ennen toimikautensa päättymistä, kun hänet oli nimitetty Yhdysvaltain kansallisen avustus- ja kunnostustoiminnan johtajaksi. Hän toimi pääjohtajana Yhdistyneiden kansakuntien avustus- ja kuntoutushallinnossa vuosina 1943-1946.
Lehman oli demokraattien ehdokas senaattoriksi New Yorkista vuonna 1946, ja hän sai myös liberaalien ja Amerikan työväenpuolueen ääniä, mutta hävisi republikaanien ehdokkaalle Irving Ivesille. Vuonna 1949 hän oli ehdokkaana jälleen, tällä kertaa ylimääräisissä vaaleissa Robert F. Wagnerin erottua. Lehman kukisti John Foster Dullesin, joka oli nimitetty hoitamaan virkaa väliaikaisesti Wagnerin erottua, ja aloitti kuvernöörin virassa 3. tammikuuta 1950. Tämän vaalin aikana hän sai kansanpuolueelta ääniä. Amerikan työväenpuolue oli kehottanut jäseniään olemaan äänestämättä ketään ehdokasta. Vuonna 1950 hänet valittiin uudelleen koko kaudeksi.
Lehman oli yksi kahdesta senaattorista, jotka vastustivat Mississippin senaattori James O. Eastlandin nimittämistä lakivaliokunnan puheenjohtajaksi. (Toinen oli Oregonin Wayne L. Morse.) Hän oli myös senaattori Joseph McCarthyn varhainen ja äänekäs vastustaja. Lehman oli liberaali senaattori ja hänen ei katsota kuuluneen senaatin "klubin" sisäpiiriin. Hän jäi eläkkeelle eikä ollut enää ehdokkaana 1956.
Urbinon Venus
Urbinon Venus () on italialaisen renessanssiajan taidemaalarin Tizianin maalaus vuodelta 1538. Maalaus esittää rakkauden jumalatar Venusta kuvaavaa alastonta nuorta naista lepäilemässä vuoteella.
Maalaus on saanut nimensä Urbinon herttua Guidobaldo II della Roveren mukaan, joka tilasi sen Tizianilta lahjaksi nuorelle vaimolleen Giulia Varanolle. Teos valmistui vuonna 1538. Asetelma ja naisen asento on lähes sama kuin Giorgionen "Nukkuvassa Venuksessa", jonka Tizian oli saanut vuonna 1510 viimeistellä Giorgionen kuoltua ennen työn valmistumista. Erona on se, että Tizianin maalauksessa nainen on hereillä ja taustana on ulkomaiseman sijasta palatsin sisätila. Tizian maalasi monta muutakin Venus-aiheista teosta.
Maalauksen nainen makaa raukeassa asennossa ja peittää toisella kädellään häpynsä. Hänellä on kädessään punaisia ruusuja. Ruusut oli tapana yhdistää mytologiassa nimenomaan Venukseen. Lakanan ja tyynyjen kermanvaaleat sävyt korostavat naisen ihon lämmintä hohtoa, kun taas taustana oleva tummanvihreä verho muodostaa sille kontrastin. Taustalla oikealla näkyy kaksi palvelijatarta, joista toinen penkoo suurta arkkua. Vuoteella nukuu sykkyrällä pieni laikullinen koira. Maalaus on eroottinen, mutta hyvällä maulla tehty. Urbinon herttua halusi vaimolleen ”opetukseksi” maalauksen, joka kuvaisi vertauskuvallisesti avioliittoon kuuluvaa uskollisuutta ja äitiyttä, mutta itse asiassa "Urbinon Venuksen" selkeä eroottisuus tuntuu pikemminkin viittaavaan vaimon toisenlaisiin velvollisuuksiin. Koira toimii maalauksessa uskollisuuden vertauskuvana.
Maalaus kuuluu nykyään Firenzen Uffizi-taidemuseon kokoelmiin.
Mykola Pymonenko
Mykola Kornylovytš Pymonenko (, ; 21. maaliskuuta 1862 Kiova - 8. huhtikuuta 1912 Kiova) oli ukrainalainen realistinen taidemaalari.
Mykola Pymonenko syntyi Kiovassa vuonna 1862. Hän oli ikonimaalari Kornilo Pymonenkon poika. Hän opiskeli Kiovan piirustuskoulussa vuosina 1878-1882 ja sen jälkeen Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa vuosina 1882-1884, jossa hänen opettajiinsa kuului Volodymyr Orlovski. Opintojen jälkeen hän opetti Kiovan piirustuskoulussa vuosina 1884-1900 ja sen jälkeen Kiovan taidekoulussa vuosina 1900-1906. Kazimir Malevitš kuului hänen oppilaisiinsa.
Hän osallistui Etelä-Venäjän taiteilijayhdistyksen näyttelyihin vuosina 1891-1896 ja vuodesta 1893 alkaen Vaeltajien näyttelyihin, joihin hän liittyi muodollisesti vuonna 1899. Vuonna 1904 hänestä tuli Keisarillisen taideakatemian jäsen.
Pymenenko kuoli Kiovassa vuonna 1912 ja hänet haudattiin Lukjanovin hautausmaalle.
Pymenenkolle omistettu museo sijaitsee Maljutjankan kylässä lähellä Kiovaa.
Pymonenko teki yli 700 laatukuvaa, maisemamaalausta ja muotokuvaa, joista useista on tehty postikortteja. Hän kuvasi uskollisesti ukrainalaisen elämän eri puolia. Hänen teoksistaan voidaan mainita "Torilla" (1898), "Fanatismin uhri" (1899), "Ennen myrskyä" (1906) tai "Hopak" (1908).
Pymonenko kuvitti myös Taras Ševtšenkon runoja ja osallsitui 1890-luvulta Kiovan Pyhän Vladimirin katedraalin freskojen maalaukseen.
Luettelo YK:n rauhanturvaoperaatioista
Tämä on luettelo YK:n rauhanturvaaja operaatioista. Luettelot vat kronologisia maanosittain.
Pedon kynnet
Pedon kynnet on Sanin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2007. Albumi ei sijoittunut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle.
Albumin ensimmäinen single ”Pedon kynnet” julkaistiin 14. maaliskuuta 2007. Myöhemmin albumilta julkaistiin myös singlet ”Jumalat nuo” ja ”Helmiketju”.
Omaperäismaa
Omaperäismaa () oli Ruotsissa ja Suomessa itsenäisen, täysin omistus- ja perintöoikeuksin hallitun maan nimitys. Se oli yksi maanluonnon laji. Maanluonto tarkoitti maakirjaan merkittyä luokkaa, joka osoitti maasta suoritettavan maaveron määrän ja sen, millainen oikeus maatilan asukkaalla tilaansa oli. Omaperäismaan vastakohta oli kruununmaa, johon yksityiset eivät voineet saada omistusoikeutta. Omaperäismaata oli kahta eri laatua: perintömaata eli veromaata ja rälssimaata. Rälssimaa eli rälssitila oli maatila, johon kruunu oli ainiaaksi menettänyt maanomistus- ja verotusoikeuden.
Omaperäismaata muodostui muinoin siten, että ihmiset valtasivat asumattomista erämaista raivattavaksi sopivaa maata ensiksitulijan otto-oikeudella. Näin muodostui taloja ja kyliä, ja valtaajat saivat maihinsa omistusoikeuden. Valtion vallan kasvaessa se alkoi jo keskiajalla ja uuden ajan alussa supistamaan kylien valtaamia erämaita. Kustaa Vaasa julisti 1542 asumattomat erämaat valtion omiksi alueiksi. Myöhemmin erotettiin kylien maita kruunulle myös niin sanottuina liikamaina.
Rauman Lehti (1924–1930)
Rauman Lehti oli Raumalla vuosina 1924–1930 ilmestynyt sanomalehti.
Paikalliset edistyspuoluelaiset perustivat "Rauman Lehden" "Helsingin Sanomien" tuella puolueen edellisen äänenkannattajan "Rauman Sanomien" lakattua vuonna 1921. Lehti ei pärjännyt kilpailussa kokoomuksen "Länsi-Suomen" kanssa ja se lopetettiin kannattamattomana.
Aluksi kahdesti ja vuodesta 1926 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 2100 kappaletta vuonna 1925. Sen päätoimittajina työskentelivät Iivari Partanen (1924–1928), Päiviö Sirkka (1928–1929) ja Sakari Brofeldt (1929–1930).
Hän rakastaa ja valehtelee
Hän rakastaa ja valehtelee () on vuonna 1920 ensi-iltansa saanut Chester Witheyn ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamakomediaelokuva, jonka pääosassa on Norma Talmadge.
"Hän rakastaa ja valehtelee" -elokuvan käsikirjoittivat ohjaaja Withey ja Grant Cooper Wilkie Collinsin samannimisen novellin (1885) pohjalta, ja sen tuottajana oli Joseph M. Schenck. Norma Talmadge Film Corporation oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja Select Pictures Corporation levittäjäyhtiönä. Elokuvan työnimenä oli "Two Women". "Hän rakastaa ja valehtelee" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa tammikuussa vuonna 1920. Suomen ensi-ilta oli 11. toukokuuta vuonna 1924. Elokuvaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa. Kongressin kirjaston kopiosta puuttuu yksi kela.
Rauman Lehti (1881–1919)
Rauman Lehti (vuosina 1915–1918 Pohjanlahti) oli Raumalla vuosina 1881–1919 ilmestynyt sanomalehti.
H. E. Wegeliuksen ja Ludvig Långforsin perustama "Rauman Lehti" oli sisällöltään paikallinen ja linjaltaan suomenmielinen. Sortovuosina se oli määraaikaisesti lakkautettuna vuosina 1900 ja 1902. Vuoden 1905 suurlakon jälkeen lehdestä tuli perustuslaillinen ja nuorsuomalaisten äänenkannattaja. Kenraalikuvernööri lakkautti lehden vuonna 1914, jolloin sen tilalle perustettiin "Pohjanlahti". Sisällissodan jälkeen se otti takaisin vanhan nimensä. Kesän 1918 hallitusmuototaistelussa lehdestä tuli monarkistinen ja sen myötä kokoomuksen äänenkannattaja. Se lopetettiin puolueen toisen paikallisen lehden "Länsi-Suomen" tieltä.
Lehti ilmestyi vuodesta 1882 lähtien kerran, vuodesta 1889 kahdesti ja vuodesta 1898 kolmesti viikossa. Sen levikki oli 2400 kappaletta vuonna 1899. Päätoimittajina työskentelivät H. E. Wegelius (1881–1884), Kaarlo Kramsu (1885–1889), Albert Grönlund (1890), Kaarlo Hemmo Tiihonen (1891–1892), Risto Puhakka (1893), Volter Högman (Rihtniemi, 1893), Kaarlo August Järvi (1894), Emil Forsgren (1894–1898), Pekka Putkonen (1898–1901), J. A. Peltonen (1902–1905), Heikki Juntunen (1909–1910), Kaarlo Takalampi (1911–1912), S. Linnainmaa (1912–1914), Knut Sarlin (1915–1919) ja Martti Nordberg (1918 ja 1919).
B-galleria
B-galleria on vuonna 2005 perustettu Turun keskustassa sijaitseva taiteilijavetoinen nykytaidegalleria, jota ylläpitää voittoa tavoittelematon Nykykulttuuriyhdistys Suunnitelma B.
B-galleria on tila nuorille, uransa alkutaipaleella oleville taiteilijoille. B-gallerialla järjestetään näyttelytoiminnan ohella myös keikkoja, videonäytöksiä, luentoja, työpajoja, performansseja sekä muita taidetapahtumia. Gallerian takahuoneessa on lisäksi projektitila, jossa on mahdollisuus järjestää pienimuotoisempaa tai kokeilevampaa, matalamman kynnyksen näyttelytoimintaa ilman tavanomaista galleriavuokraa.
Rauman Lehti
Rauman Lehtiä on kaksi:
Copa Argentina
Copa Argentina on Argentiinan jalkapalloliiton vuosittain järjestämä kilpailu. Argentiinan cup pelattiin ensimmäisen kerran vuonna 1969, jolloin mestaruuden voitti Boca Juniors. Seuraavana vuonna turnausta ei pelattu loppuun asti ja sen jälkeen kilpailua ei järjestetty moneen vuoteen. Vasta kaudella 2011–2012 cupia alettiin pelata uudestaan. Mestaruuden voitti Boca Juniors. Cupin voittaja pääsee suoraan seuraavan kauden Copa Libertadoresin lohkovaiheeseen.
Pohjanlahti (täsmennyssivu)
Pohjanlahti tarkoittaa seuraavia asioita:
Raahen Sanomat (1906–1918)
Raahen Sanomat oli Raahessa vuosina 1906–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin vanhasuomalaiset perustivat "Raahen Sanomat" "Raahen Lehden" muututtua nuorsuomalaiseksi. Syksyllä 1918 se yhdistettiin "Raahe"-lehden kanssa "Raahen Seuduksi". Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Max Albin Vennäkoski (1906–1907), Jussi Oksanen (1907–1908), Väinö Paasikangas (1908–1916) ja August A. Aurio (1916–1918).
Raahen Sanomat (1889–1890)
Raahen Sanomat oli Raahessa vuosina 1889–1890 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti.
Johan Wilhelm Juveliuksen julkaisema ja toimittama "Raahen Sanomat" oli kerran viikossa ilmestynyt, paikallisiin asioihin keskittynyt lehti. Sen ilmestyminen lakkasi kirjapainon muutettua pois Raahesta. Seuraavan sanomalehtensä kaupunki sai vuonna 1896, jolloin perustettiin "Raahen Lehti".
Okko
Okko on miehen etunimi. Suomessa nimi on käsitetty Oskari-nimen puhuttelumuodoksi, Saksassa sen sijaan Oton rinnakkaisnimeksi.
Suomessa nimi Okko tuli käyttöön 1920-luvulla. Elokuuhun 2016 mennessä se on annettu 858 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt 2000-luvulla.
Okon nimipäivä on 13. elokuuta. Ensimmäisen kerran nimi otettiin kalenteriin vuonna 1929. Vuonna 1950 se poistettiin kalenterista, mutta nimen yleistyttyä se palautettiin samalle päivälle vuodesta 2015 lähtien. Ortodoksisessa nimipäiväkalenterissa Okon nimipäivää vietetään 27. helmikuuta, koska se on käsitetty lyhentymäksi Prokopius-nimen muunnoksesta Prokko.
Nimi Okko esiintyy Suomessa myös sukunimenä.
Etelä-Pohjanmaa (1924–1925)
Etelä-Pohjanmaa oli Seinäjoella vuosina 1924–1925 ilmestynyt sanomalehti.
Toimittaja Eero Martikainen perusti "Etelä-Pohjanmaan" vuonna 1922 lakanneen toisen samannimisen lehden jatkajaksi. Kerran viikossa ilmestynyt lehti keskittyi uutisoinnissaan Seinäjoelle ja sen lähiympäristöön. Vuonna 1925 Martikainen myi sen kirjapainon Kuopion edistyspuoluelaisille, jotka ryhtyivät julkaisemaan "Pohjois-Savoa".
Etelä-Pohjanmaa (1919–1922)
Etelä-Pohjanmaa oli Seinäjoella vuosina 1919–1922 ilmestynyt sanomalehti.
Lehti perustettiin Seinäjoelle myydyn kristiinalaisen "Suupohjan Kaiun" jatkajaksi. Se ei pystynyt säilyttämään entistä levikkialuettaan ja lakkasi runsaan kahden vuoden kuluttua. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden vastaavana toimittajana työskenteli Eero Martikainen, joka aloitti parin vuoden kuluttua toisen samannimisen lehden.
Primetime Emmy 2014
Primetime Emmy 2014 oli järjestyksessään 66. Primetime Emmy -palkintogaala, jossa jaettiin palkinnot televisiosarjoille ja ohjelmille, joita esitettiin Yhdysvalloissa 1. kesäkuuta 2013 – 31. toukokuuta 2014. Gaala järjestettiin Nokia Theatressa Los Angelesissä 25. elokuuta 2014. Gaalan juonsi ensimmäistä kertaa Seth Meyers. Eniten palkintoja sai "Breaking Bad", joka sai viisi palkintoa parhaasta draamasarjasta, miespääosasta, miessivuosasta, naissivuosasta ja käsikirjoituksesta.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Virallinen sivusto
Etelä-Pohjanmaa (Kristiinankaupunki)
Etelä-Pohjanmaa (vuoteen 1906 saakka Kaskisten Lehti) oli Kristiinankaupungissa vuosina 1903–1912 ilmestynyt sanomalehti.
"Työmiehen" ja "Suupohjan Kaiun" toimittajana työskennelleen Vihtori Niemen perustama "Kaskisten Lehti" oli linjaltaan suomenmielinen ja polittisesti radikaali. "Etelä-Pohjanmaaksi" muutettuna se ilmoittautui vuonna 1907 vanhasuomalaisten äänenkannattajaksi. Niemen kuoltua lehti jäi hänen leskelleen, joka julkaisi sitä keskeytyksin omaan kuolemaansa saakka.
Lehti ilmestyi vuodesta 1903 lähtien kahdesti, vuodesta 1910 kolmesti tai kahdesti ja loppuvaiheessa vuonna 1912 kerran viikossa. Sen päätoimittajina työskentelivät Vihtori Niemi (1904–1910), Vihtori Kaari (vastaava toimittaja 1904–1906), Mimmi Niemi (1910–1912) ja Ernst Hentunen (vast. toim. 1910).
Etelä-Pohjanmaa (täsmennyssivu)
Etelä-Pohjanmaa tarkoittaa seuraavia asioita:
Kansan Ystävä
Kansan Ystävä oli Helsingissä vuosina 1881–1882 ilmestynyt sanomalehti.
Kirjakauppias G. W. Edlundin julkaisema ja toimittama "Kansan Ystävä" oli kerran viikossa ilmestynyt kuvitettu kansanlehti, joka levisi lähinnä pääkaupunkiin ja sen ympäristöön. Sen kilpailija oli "Helsingin Wiikko-Sanomia". Pienilevikkinen lehti lakkasi jo vuoden kuluttua kannattamattomana.
Ilja Korotkov
Ilja Jevgenevitš Korotkov (, s. 6. joulukuuta 1983) on venäläinen keihäänheittäjä, joka edustaa Luch Moskova -seuraa. Korotkovin paras tulos on vuonna 2010 Adlerissa heitetty 85,47.
Hän selviytyi kesäolympialaisissa 2008 Pekingissä finaaliin, jossa hän sijoittui seitsemänneksi heitettyään 83,15. Kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa Korotkov jäi karsintaan heitettyään vain 75,68. Hän on 192 senttimetriä pitkä ja painaa 101 kiloa.
Kajaani (sanomalehti)
Kajaani oli Kajaanissa vuosina 1922–1966 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin kokoomuslaiset perustivat "Kajaanin" edistysmielisten kanssa julkaistun "Kajaanin Uutisten" tilalle. Taloudellisesti kannattamattoman lehden päärahoittajana toimi Kajaani-yhtiö. Sen lakattua maakunnan ainoaksi sanomalehdeksi jäi "Kainuun Sanomat".
Lehti ilmestyi vuodesta 1923 lähtien kolmesti, vuodesta 1955 kuudesti ja vuodesta 1958 jälleen kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 5193 kappaletta vuonna 1945. Päätoimittajina työskentelivät Arvi Tapiola (1923–1930), Arne Vasunta (1930–1932), Verner Rekola (1932–1936), Väinö Leisio (1936–1938), Lauri Karanto (1938 ja 1941–1944), Paavo Suensaari (1938–1941), Olavi Leimu (1934–1945 ja 1954), Matti Klemola (1945–1954), Mauri Auvinen (1955–1957), Mikko Sakki (1957–1961), Veikko Valento (1961–1962) ja Kalevi Ylänkö (1962–1966).
Kajaanin Uutiset
Kajaanin Uutiset oli Kajaanissa vuosina 1921–1922 ilmestynyt sanomalehti.
"Kajaanin Uutiset" syntyi edistyspuolueen "Kajaanin Lehden" ja kokoomuksen "Ylimaan" yhdistyessä. Sen johtoajatus oli vasemmiston ja maalaisliiton vastustaminen. Aatteellisesti laimea lehti ei tyydyttänyt varsinkaan kokoomuslaisia, joiden aloitteesta lehtiyhtiö purettiin. Sen omaisuus myytiin kokoomuslaisille, jotka ryhtyivät julkaisemaan "Kajaani"-lehteä.
Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli noin 650 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Matti Klemola (1921–1922) ja Arvi Tapiola (1922) ja vastaavana toimittajana Eemili Nordlund (1922).
Gabriel Wallin
Thorsten Olof Gabriel Wallin (s. 14. lokakuuta 1981 Enhörna, Ruotsi) on ruotsalainen keihäänheittäjä, joka edustaa ruotsalaista Södertälje IF -seuraa. Wallinin uran paras heitto on vuonna 2013 Hässelbyssä heitetty 83,23.
Wallin on keihäänheiton Ruotsin-mestari vuodelta 2014. MM-kisoissa Wallin on esiintynyt neljästi, jääden jokaisella kerralla karsintaan. Wallin on myös voittanut Yhdysvaltain yliopistomestaruuden kahdesti vuosina 2004 ja 2005. Ensimmäistä kertaa Wallin heitti yli 80 metrin jo vuonna 2004. Hän on 193 senttimetriä pitkä ja painaa 94 kiloa.
U. W. Telén
Uno Wilhelm Telén (28. joulukuuta 1843 Kitee – 29. syyskuuta 1912 Kuopio) oli suomalainen opettaja, kirjakauppias, kustantaja ja suomentaja.
Telénin vanhemmat olivat Kiteen kirkkoherra, rovasti Uno Wilhelm Telén (1807–1890) ja Ottiliana Sofia Sirelius. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1866 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1871 ja maisteriksi 1873.
Uno Telén toimi Kuopion reaalikoulun, sittemmin Kuopion tyttökoulun historian, maantiedon ja suomen kielen opettajana vuodesta 1876 alkaen. Hänellä oli Kuopiossa myös kirjakauppa, kirjapaino ja kirjankustantamo "U. W. Telén & Co".
Telén oli naimisissa vuodesta 1875 Karin Töhlbergin kanssa. Heidän poikansa oli Sortavalan kaupunginlääkäri Uuno Väinö Telén (1878–1929).
Dean Moriarity
Dean Moriarity (s. 11. syyskuuta 1994 Quebec, Kanada) on kanadalainen alamäkiluistelija. Hän sijoittui alamäkiluistelun MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä kaudella 2014 yhteispisteissä kahdeksanneksi. Moriarity on myös nuorempana pelannut jääkiekkoa vasempana laitahyökkääjänä. Hän on 171 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kiloa. Myös Moriarityn kaksoisveli Dylan Moriarity on alamäkiluistelija.
Tammikuussa 2015 Moriarity sijoittui Riders Cupin kilpailussa Yhdysvalloissa toiseksi ja muutamaa päivää myöhemmin kauden avauskilpailussa St. Paulissa niin ikään toiseksi.
Boxing
Boxing on Activisionin kehittämä ja julkaisema urheilupeli, joka julkaistiin vuonna 1980 Atari 2600:lle.
Pelissä nyrkkeillään tietokonetta vastaan, tai toista pelaajaa moninpelin muodossa.
Kahden maailman tytär
Kahden maailman tytär () on vuonna 1920 ensi-iltansa saanut James Youngin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, jonka pääosassa on Norma Talmadge. "Kahden maailman tytär" kertoo alamaailman rikollisen tyttärestä Jennie Malonesta, joka yrittää kaikin keinoin salata menneisyytensä sulhaseltaan.
"Kahden maailman tytär" perustuu Leroy Scottin samannimiseen romaaniin (1919), jonka pohjalta ohjaaja Young ja Edmund Goulding laativat elokuvan käsikirjoituksen. Melodraaman tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti First National Pictures. "Kahden maailman tytär" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 5. tammikuuta vuonna 1920. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 21. joulukuuta vuonna 1924. Elokuvan kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja George Eastman Housen elokuva-arkistoissa.
Etapit 12–21 Ranskan ympäriajossa 2014
Ranskan ympäriajon 2014 etappien 12–21 tulokset.
12. etapin tulokset
Kokonaistilanne 12. etapin jälkeen
13. etapin tulokset
Kokonaistilanne 13. etapin jälkeen
14. etapin tulokset
Kokonaistilanne 14. etapin jälkeen
15. etapin tulokset
Kokonaistilanne 15. etapin jälkeen
16. etapin tulokset
Kokonaistilanne 16. etapin jälkeen
17. etapin tulokset
Kokonaistilanne 17. etapin jälkeen
18. etapin tulokset
Kokonaistilanne 18. etapin jälkeen
Lambadi
Lambadi eli bandžari tai gormati on Intiassa asuvien gormatien puhuma indoarjalainen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin 4 000 000 ihmistä. Se kuuluu indoarjalaisten kielten keskiseen haaraan ja sen sukukieliin kuuluvat muun muassa radžastani ja nimadi. Lambadia kirjoitetaan eri kirjaimistoilla eri puolilla Intiaa alueen valtakielestä riippuen: Maharashtrassa sitä kirjoitetaan devanagarilla, Karnatakassa kannadalaisilla kirjaimilla ja Andhra Pradeshissa telugulaisilla kirjaimilla.
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 2002
Uinnin lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 2002 järjestettiin Moskovassa Venäjällä 3.–7. huhtikuuta 2002. Kilpailujen järjestäjänä toimi Kansainvälinen uimaliitto FINA.
Isäntämaa
Iikka Niemelä
Iikka Niemelä (25. maaliskuuta 1888 Liminka – 30. marraskuuta 1964) oli suomalainen opettaja, tenorilaulaja ja toimittaja. Hän kirjoitti oululaiseen Kaleva-lehteen nimimerkillä Tähystäjä.
Niemelä valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan opettajaseminaarista 1910 ja hän opiskeli sitten Helsingin musiikkiopistossa laulua Abraham Ojanperän johdolla. Niemelä piti Heikki Toppilan kanssa yhteisen laulu- ja lausuntaillan elokuussa 1913 Limingan nuorisoseurantalolla ja vuonna 1914 hänellä oli oma konsertti Turun Akatemia-salissa. Myöhemmin Niemelä piti vielä konsertit Oulussa 1915 ja Helsingissä 1917. Musiikkiopintojen ohella hän työskenteli opettajana ensin Tampereella 1911–1913 ja sitten Helsingissä vuodesta 1913 alkaen.
Niemelä opiskeli 1921–1922 Leipzigin kuninkaallisessa konservatoriossa ja hän piti Leipzigissä myös konsertin. Hän erosi opettajantoimesta 1926 ja ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi pitäen konsertteja Suomen ohella myös Tallinnassa ja Haaparannassa. Hän johti 1930-luvulla myös Ilveskorven, Limingan ja Kempeleen kuoroja ja esiintyi kuorojen kanssa myös radiossa.
Niemelä aloitti työnsä Kaleva-lehden toimittajana vuonna 1927. Hän kiersi kolmen vuosikymmenen ajan Pohjois- ja Keski-Pohjanmaalla ensin polkupyörää ja sitten Kaleva-lehden Studebaker Commander -henkilöautoa käyttäen tekemässä juttuja paikallisista aiheista. Kirjoitukset julkaistiin Kalevassa nimimerkillä "Tähystäjä". Niemelä kirjoitti myös osuuskuntien ja seurojen historiikkeja sekä laati historiallisen kolmiosainen kuvaelman "Lakeuden menneisyyttä" joka esitettiin kesällä 1957 Limingan maakuntajuhlilla.
Dauphine (hyppyrimäki)
Dauphine on hyppyrimäki Saint-Nizier-du-Moucherottessa Ranskassa. Mäessä on järjestetty vuoden 1968 talviolympialaisten suurmäen kilpailut.
Olympialaisissa mäen K-piste oli 90 metrissä, myöhemmin mäkeä remontoitiin ja K-piste siirrettiin 112 metriin. K112 mäestä on hypätty maailmancupia vuosina 1980-1982. Vuoden 1990 jälkeen mäkeä ei ole kunnossapidetty.
Talviolympialaisissa 1968 suurmäen kilpailun voitti Vladimir Belousov.
Mäkiennätyksen 111,0 metriä on hypännyt Roger Ruud.
Hiekkaranta
Hiekkaranta on rannikon muoto, jossa maaperä koostuu enimmäkseen hiekasta. Lisäksi hiekkarannan maaperä sisältää hieman muita hienorakenteisessa muodossa olevia mineraaleja. Lauhkealla vyöhykkeellä sijaitsevilla rannoilla näistä yleisin on pii. Korallihiekkarannat taas sisältävät merkittävässä määrin kalkkia, joka on peräisin polyyppieläinten jäänteistä. Hiekkarannat ovat yleensä sitä matalampia, mitä hienompaa niiden hiekka on, kun taas kivirannat ovat yleensä sitä jyrkempiä, mitä suurempi on kivien keskikoko.
Hiekkaranta on aaltojen vaikutuksesta jatkuvassa muutostilassa. Tähän seikkaan pystyvät sopeutumaan vain harvat eliöt. Useat rantaeläimet sopeutuvat hiekkarannan oloihin kaivautumalla maahan.
Sonic Jump Fever
Sonic Jump Fever on Hardlightin kehittämä vertikaalinen tasohyppely mobiilipeli. Peli julkaistiin Androidille ja iOS:lle 11. heinäkuuta 2014.
Peli on pelattavuudeltaan samankaltainen edeltäjänsä Sonic Jumpin kanssa. Pelin päätarkoituksena on suorittaa vertikaalinen taso niin korkealle kuin mahdollista. Pelaaja kallistelee hänen laitettaan vasemmalle ja oikealle ohjatakseen hahmoa ja hän voi näpäyttää näyttöä tehdäkseen tuplahypyn. Osumalla vihollisiin niiden alapuolelta pelaaja voi tuhota niitä sekä kerätä pisteitä. Toisin kuin alkuperäinen "Sonic Jump", "Fever" keskittyy enemmän kilpailuttavaan moninpeliin. Peli sisältää tulostaulun, joka näytetään aina ennen jokaista erää, josta näkyy muiden pelaajien ennätyksiä. Nämä tulostaulut päivittyvät kahdesti viikossa kannustaakseen kilpailukykyiseen pelaamiseen.
Samuli Antila
Samuli Antila (s. 1976) on tamperelainen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa "Kirveenkantajat" (Osuuskumma, 2013) on esihistorialliseen Suomeen sijoittuvaa paleofiktiota.
Sonic Blast
Sonic Blast on Aspectin kehittämä ja Segan julkaisema Sonic the Hedgehog-sarjan peli Sega Game Gearille. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa 12. joulukuuta 1996 ja päivää myöhemmin Japanissa nimellä G Sonic (Gソニック "Jī Sonikku"), muodostuen viimeiseksi ensimmäisen osapuolen peliksi kyseiselle alustalle, sekä toiseksiviimeiseksi virallisesti lisensoiduksi Game Gear-peliksi ennen vuonna 1997 julkaistua ia. Peli julkaistiin myöhemmin loppuvuoden 1996 aikana myös Euroopassa.
Pelistä julkaistiin myös Sega Master Systemin kanssa yhteensopiva versio TecToyn ansiosta Brasiiassa joulukuussa 1997.
Sonic Blast liitettiin muiden Sonic-nimikkeiden kanssa Sonic Adventure DX:ään ja Sonic Mega Collection Plusiin. Pelin lopetuksen demo on avattavissa Sonic Gems Collectionissa.
Vaikka peli julkaistiin Pohjois-Amerikassa yhdessä samannimisen Sonic 3D Blastin kanssa, peleillä ei ole paljoa mitään samanlaisuuksia. Viholliset, tasot ja pomovastukset ovat peleissä aivan erilaiset. Tarina on myös täysin erilainen; Sonic ja Knuckles liittyvät yhteen kerätäkseen viisi Chaos Emeraldia sekä kohdatakseen Eggmanin Silver Castlessa.
Willy Stöwer
Willy Stöwer (22. toukokuuta 1864 – 31. toukokuuta 1931) oli Saksan keisarikunnan aikainen saksalainen taiteilija, kuvittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten merimaalauksista sekä litografioista. Monet hänen taideteoksistaan kuvaavat historiallisia tapahtumia, kuten matkustajalaiva RMS Titanicin uppoamista vuonna 1912.
Willy Stöwer syntyi Wolgastissa, Saksassa baltianmeren rannalla. Hän kouluttautui alun perin metallityömieheksi ja työskenteli teknikkona useiden saksalaisten varustamoiden insinööritoimistoissa. Hän sai nopeasti töitä piirtäjänä, kuvittajana ja taidemaalarina. Hänen taitonsa huomattiin aikaisin ja hänen piirtämistekniikkansa oli itseopittua. Vuonna 1892 hän meni naimisiin Henrietta Dettmannin kanssa. Tämä oli varakkaasta perheestä, minkä seurauksena Stöwer pystyi keskittymään taiteilijanuraan.
Keisari Wilhelm II:sta muodostui taiteilijan innokas kannattaja ja Stöwerin sanotaankin olleen keisari mielyisin merimaalaaja. Vuosina 1905-1912 Stöwer oli usein keisarin mukana tämän matkoilla. Hän oli Saksan laivastoliiton () johtokunnan jäsen. Hänelle myönnettiin kunniaprofessuuri vuonna 1907. Hänen myöhempään uraansa vaikutti hänen mesenaattinsa ja Saksan keisarillisen laivaston kohtalo. Hänen suurimman luovuuden aika tuli päätökseen Saksan keisarikunnan hajoamisen myötä, ja hänen myöhempi uransa perustui joihinkin höyrylaivayhtiöiden tekemiin tilaustöihin. Hän kuoli jonkinasteisessa tuntemattomuudessa Berlin-Tegelin huvilallaan 31. toukokuuta 1931.
Imoh Ezekiel
Imoh Ezekiel (s. 24. lokakuuta 1993 Lagos, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa Standard Liegeä. Ennen tuloaan Liegeen hän edusti 36 Lionsia. Pituudeltaan hän on 172 senttimetriä pitkä. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä, mutta voi pelata myös keskikentän vasemalla laidalla. Ezekiel on pelannut yhden ottelun Nigerian jalkapallomaajoukkuessa.
Michael Preetz
Michael Preetz (s. 17. elokuuta 1967 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
Preetz pelasi Saksan pääsarjaa Bundesliigaa Fortuna Düsseldorfissa, MSV Duisburgissa ja Hertha BSC:ssä yhteensä 257 ottelua, joissa hän teki 91 maalia. Suurimman osan urastaan hän edusti Hertha BSC:tä, jonka kaikkien aikojen paras maalintekijä hän on.
Hertha BSC eteni Preetzin aikana kolmesti peräkkäin Saksan liigacupin finaaliin vuosina 2000–2002 ja voitti sen kahdella jälkimmäisellä kerralla. Bundesliigassa Preetzin paras kausi niin henkilökohtaisen maalimäärän kuin joukkueen sarjamenestyksenkin osalta oli kausi 1998–1999, jolloin Hertha BSC sijoittui kolmanneksi ja Preetz voitti sarjan maalikuninkuuden 23 maalillaan.
Saksan maajoukkueessa Preetz pelasi vuosina 1999–2000 seitsemän A-maaottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän oli mukana Maanosaliittojen cupissa 1999, jossa hän teki Saksan 1–0-johtomaalin 2–0-voittoon päättyneessä ottelussa Uutta-Seelantia vastaan.
Preetz toimi vuosina 1994–2003 Saksan pelaajayhdistyksen varapuheenjohtajana. Hänellä on tutkinto urheilujohtamisesta ja peliuransa päätyttyä hän siirtyi Hertha BSC:n johtotehtäviin, joissa hän edelleen toimii. Preetzin vastuulla seurassa ovat urheilu-, media- ja viestintäasiat. Hän on naimisissa ja hänellä on yksi tytär ja yksi poika.
Maître Gims
Maître Gims, oikealta nimeltään Gandhi Djuna, (s. 6. toukokuuta 1986) on kongolaistaustainen ranskalainen rap-artisti. Hän kuuluu Sexion d'Assaut -ryhmään, minkä lisäksi hän on julkaissut musiikkia myös sooloartistina.
Gims syntyi Kinshasassa, mutta muutti setänsä luokse Ranskaan kaksivuotiaana.
Gimsin ensimmäinen sooloalbumi "Subliminal" julkaistiin Wati B -levymerkillä toukokuussa 2013. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Ranskan albumilistan kakkoseksi, joka oli sen paras sijoitus listalla. Kymmenen parhaan joukossa se oli 38 viikkoa. Albumia on myyty Ranskassa yli miljoona kappaletta.
Toinen albumi "Mon cœur avait raison" julkaistiin elokuussa 2015. Se nousi heti listaykköseksi Ranskassa, ja oli listakärjessä kolme peräkkäistä viikkoa.
Henri Bollström
Henri Bollström (s. 29. maaliskuuta 1984) on suomalainen raviohjastaja. Laukaassa asuva Bollström toimii nykyään pelkästään lainaohjastajana, mutta on aikaisemmin työskennellyt muun muassa Seppo Suurosen apuvalmentajana Juvalla. Bollström on vuonna 2001 alkaneella urallaan ohjastanut yhteensä lähes 6 000 ravilähtöä, joista hän on heinäkuuhun 2014 mennessä voittanut yli 500.
Henri Bollströmin isä on iskelmälaulaja Rainer Bollström.
Zakaria Bakkali
Zakaria Bakkali (s. 26. tammikuuta 1996) on belgialainen jalkapalloilija. Bakkalin vanhemmat ovat marokkolaisia. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seppo Suuronen (ravivalmentaja)
Seppo Suuronen (s. 1960) on suomalainen ravivalmentaja, joka pitää noin 40 hevosen tallia Juvalla. Hän on yksi 2000-luvun menestyksekkäimpiä suomalaisia ravivalmentajia.
Suurosen ensimmäinen menestyshevonen oli vuosina 1988–1991 neljä perättäistä ravikuninkuutta voittanut Patrik, jonka hän myös omisti yhdessä Juha Kortekallion kanssa. Hevosen ohjastuksesta vastasi Risto Lanki. Seuraavan kerran Suuronen pääsi juhlimaan ravikuninkuutta vuonna 2011 Tampereella, kun hänen valmentamansa Villihotti kruunattiin kuninkaaksi. Suurosen talli saavutti Tampereen Kuninkuusraveissa kaksoisvoiton, kun toiseksi sijoittui Tuokkolan Touho. Myös vuonna 2009 ravikuninkuuden Eero Hakkaraisen valmentamana voittanut A. T. Eko on aikaisemmin ollut Suurosen valmennustallissa. Vuonna 2005 tallin suomenhevoset Artture ja Cordiitta voittivat rodun merkittävimmät ikäluokkakilpailut Kriteriumin ja Derbyn.
Suomenhevosten lisäksi Suuronen tunnetaan myös menestyksekkäänä lämminveristen valmentajana. Hänen tallinsa tunnetuimpia lämminverisiä ovat olleet muun muassa menestyksekkään uran Pohjoismaissa ja Keski-Euroopassa tehnyt Baron Pepper sekä Kymenlaakso-ajon vuonna 2005 voittanut Roberto Luca.
Makrokieli (ISO 639)
Makrokielet ovat kielitunnusstandardi ISO 639-3:ssa kieliä, jotka ovat jaettavissa useiksi erillisiksi, toisiinsa läheisesti liittyviksi kieliksi. Makrokieli on poikkeustapauksissa käytetty ylätason käsite ja makrokielen alle kuuluu aina kaksi tai useampia kieliä, joilla on omat kielitunnuksensa.
Makrokieli eroaa kieliryhmästä siten, että samaan makrokieleen kuuluvien kielten puhujilla on jossakin kontekstissa yhteinäinen kieli-identiteetti. Esimerkiksi arabian lukuisat puhekielivariantit (egyptinarabia, libyanarabia, algerianarabia ynnä muut) luetaan ISO 639-3:ssä omiksi kielikseen, ja pelkkä ”arabia” määritellään kaikki variantit kattavana makrokielenä. Samoin kiinan kieli on makrokieli, joka pitää sisällään muun muassa mandariinikiinan, kantoninkiinan ja wu-kiinan.