hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria ovat ryhmä Kiinan muinaisia mytologisia hallitsijoita ja jumaluuksia, joiden kerrotaan hallinneen noin 2852–2070 eaa. ennen Xia-dynastiaa.
Myyttien mukaan kolme hallitsijaa olivat puolijumalia, jotka käyttivät kykyjään auttaakseen ihmiskuntaa ja tarjotakseen ihmisille oleellisen tärkeitä tietoja ja taitoja. Heitä seurannutta viittä hallitsijaa taas pidetään ihanteellisina hallitsijoina ja korkean moraalisen luonteensa vuoksi esi­merkillisinä.
Eri lähteissä esiintyy kuusi tai seitsemän toisistaan poikkeavaa muunnelmaa siitä, ketkä katsotaan kolmeksi hallitsijaksi ja viideksi keisariksi. Tunnetut luettelot on kuitenkin kirjoitettu paljon myöhempien dynastioiden aikana.
Tavallisimmin on kuitenkin kolmeksi hallitsijaksi tai kolmeksi alkuajan keisariksi katsotaan Fu Xi (伏羲), Shennong (神農) ja Huangdi eli Keltainen keisari (黄帝). Heitä seuranneista viidestä keisareista tunnetaan parhaiten kaksi viimeistä, yleisimmän käsityksen mukaan Yao (堯) ja Shun (舜). Joissakin lähteissä Keltainen keisari mainitaan myös näiden Viiden keisarin joukossa. Toisinaan puhutaan kolmesta kulta-ajan keisarista, jotka olivat Yao ja Shun sekä Xia-dynastian perustaja Yu.
Kolmea hallitsijaa, jotka tunnetaan myös Kolmena kunnianarvoisina, sanottiin jumal­kuninkaiksi tai puolijumaliksi, jotka käyttivät taian­omaisia kykyjään ihmisten elin­olojen parantamiseksi. Suuren hyveellisyytensä vuoksi he elivät hyvin vanhoiksi, ja heidän hallitus­kaudellaan vallitsi rauha. Kiinan historiallisissa teksteissä heidän joukkoonsa on luettu vaihtelevasti erinimisiä sankareita. Keltaista keisaria pidetään perinteisesti Huaxia-kansan kantaisänä. Shaanxin provinssiin on tämän tarunomaisen hallitsijan muistoksi pystytetty Keltaisen keisarin mausoleumi.
Kiinalaisiin luomismyytteihin kuuluu yleensä Pangu. Kerrotaan, että hänen kuolemansa jälkeen hänen vasemmasta silmästään tuli aurinko ja oikeasta silmästään kuu. Hänen eri ruumiinosistaan syntyi maailma. Legendan mukaan oli myös neljä shi-nimistä olentoa (四氏), jotka osallistuivat maailman luomiseen. Nämä olivat Youchao-shi (有巢氏), Suiren-shi (燧人氏), Fu Xi-shi (伏羲氏) ja Shennong-shi (神農氏).
Näiden varhaisten hallitsijoiden uskottiin olleen samalla myös keksijöitä. Fuxin kerrotaan kesyttäneen kotieläimet, keksineen metsästys- ja kalastus­verkot, musiikin ja soittimet sekä ajan ja etäisyyden mittaamis­keinot. Shennonia taas pidetään maanviljelyn ja lääkekasvien käytön alkuun­panijana, kuokan ja auran keksijänä sekä ensimmäisten markkinoiden perustajana. Hänen sanotaan myös maistaneen kaikkia viljelemiään kasveja saadakseen selville, mitkä niistä ovat myrkyllisiä. Keltaisen keisarin taas kerrotaan keksineen muun muassa puutalot, silkkikankaan, veneet, kärryt, keramiikan ja kiinalaisen kalenterin.
Provo opas
Provo opas – ärsyttämisen jalo taito on Tero Kartastenpään ja Jani Timosen kirjoittama tietokirja, joka kertoo provokaatiosta. WSOY julkaisi kirjan 18. helmikuuta 2014.
Provo opas kertoo, kuinka opetella provosoimista ja provosoitumista. Kirjoittajien mukaan sivistynyt ärsyttäminen on aina vienyt yhteiskuntaa eteenpäin. Kirjassa muun muassa poliitikko Timo Soini, johtaja Matti Apunen, ohjaaja-kirjailija-kansanedustaja Jörn Donner ja Pää Kii -yhtyeen punkmuusikko Teemu Bergman kertovat tavastaan provosoida. Provo opas käsittelee provokaation historiaa, psykologiaa, biologiaa ja maantiedettä ja eri muotoja, kuten kuvaa, ääntä ja kehoa. Kirjassa valitaan sata Suomen kaikkien aikojen parasta provokaattoria.
Albert Apponyi
Albert Apponyi (29. toukokuuta 1846 Wien, Itävalta – 7. helmikuuta 1933 Geneve, Sveitsi) oli unkarilainen kreivi ja kansallismielinen poliitikko.
Albert Apponyi kuului vanhaan, jo 1300-luvulta tunnettuun unkarilaiseen Apponyin sukuun, joka oli vuonna 1739 saanut kreivin arvon. Hänen isänsä oli mainittava konservatiivipoliitikko György Apponyi. Albert Apponyi valittiin 1872 Unkarin parlamenttiin, jonka jäsenenä hän oli lähes katkeamatta vuoteen 1918. Viimeistään 1880-luvulta alkaen hän oli johtava henkilö Unkarin kansallismielisessä oppositiossa, joka ei hyväksynyt Itävallan kanssa tehtyä vuoden 1867 kompromissia. Vuonna 1899 Apponyin johtama oppositio liittoutui Kálmán Széllin hallituksen kanssa, ja 1901 Apponyi valittiin parlamentin alahuoneen puhemieheksi. Hän jätti paikkansa marraskuussa 1903, koska ei hyväksynyt pääministeriksi tulleen István Tiszan ajamaa Unkarin asevoimien uudistusta. Huhtikuusta 1906 tammikuuhun 1910 Apponyi toimi opetusministerinä Sándor Wekerlen koalitiohallituksessa. Hän toteutti unkarilaistamispolitiikkaa vahvistamalla unkarin kielen asemaa kouluopetuksessa myös niillä alueilla, joiden väestö kuului muihin kansallisuuksiin. Tämän hallituksen kaaduttua hän palasi oppositioon ja kohosi Ferenc Kossuthin kuoltua vuonna 1914 niin sanotun itsenäisyyspuolueen johtajaksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Apponyi tuki pääministeriksi palanneen Tiszan sotapolitiikkaa, mutta suhtautui tätä myönteisemmin poliittisiin reformeihin. Toukokuusta 1917 lokakuuhun 1918 hän toimi opetusministerinä Móric Esterházyn ja Wekerlen hallituksissa. Sodan jälkeen Apponyi valittiin vuonna 1919 uudelleen parlamenttiin sitoutumattomana edustajana ja 1920 Unkarin hallitus nimitti hänet johtamaan Unkarin valtuuskuntaa Trianonin rauhanneuvotteluissa Pariisissa. Hän yritti turhaan saada sodan voittajavaltioita suostumaan ankarien rauhanehtojen lieventämiseen ja jätti neuvottelijan tehtävänsä ennen sopimuksen allekirjoittamista. Myöhemmin Apponyi toimi vielä useasti Unkarin edustajana Kansainliitossa. Kuollessaan vuonna 1933 hän oli Unkarin edustajana kansainvälisessä aseidenriisuntakonferenssissa Genevessä.
Elvis istuu oikealla
Elvis istuu oikealla on suomalaisen laulaja Olavi Uusivirran viides studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisi Johanna Kustannus.
Albumin kaikki kappaleet ovat Uusivirran sanoittamia ja säveltämiä, paitsi levyn seitsemäs kappale, "Vien sut täältä pois", jonka on säveltänyt Pauli Saarikivi. Uusivirta on luonnehtinut albumia "luomulevyksi"; siinä on käytetty enemmän akustisia soittimia kuin edeltävillä levyillä, ja sanoituksista on tehty puhekielisempiä ja yksinkertaisempia. Uusivirta soittaa itse pianoa levyn nimikkokappaleella "Elvis istuu oikealla".
Albumi julkaistiin digitaalisena ja fyysisenä painoksena 14. maaliskuuta 2012. Levyn julkaisua edelsi single "Nuoruus", joka julkaistiin tammikuussa 2012. Toisena singlenä julkaistiin saman vuoden huhtikuussa kappale "Oodi ilolle".
Levy nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi. Albumi pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa ennen lopullista putoamistaan.
"Elvis istuu oikealla" sai kriitikoilta positiivisen vastaanoton, ja monet pitivät sitä Uusivirran uran parhaana albumina. Albumin luonnehdittiin olevan "vaivaton" ja "tasaisen vahva esitys". Nuorgamin kriitikko oli hieman varauksellisempi, mutta sanoi, että "albumin sisältämässä musiikissa ei ole mitään vikaa".
Haminan rautatieasema
Hamina (ruots. "Fredrikshamn", lyh. Hma, ratakm 243,6) on lakkautettu rautatieasema Kymenlaaksossa Haminan kaupungissa. Asemarakennus toimii nykyään linja-autoasemana.
Rautatieliikennepaikka sijaitsi Haminan vanhalla radalla, joka erkaantui Inkeroisten asemalta ja kyseisen radan rakensi Järnvägsaktiebolaget Fredrikshamn-niminen rautatieyhiö.
Nykyinen JuHa-rata erkanee Juurikorven rautatieasemalta Haminan uuteen liikennepaikkaan eli syväsatamaan.
Asemarakennus poikkesi muista siihen aikaan rakennetuista asemista ja siihen kuului myös puinen veturitalli. Ensimmäinen juna kulki 4. heinäkuuta 1899 ja 10. lokakuuta 1899 alkoi säännöllinen liikenne. Matkustajaliikenne lopetettiin tällä asemalla 26. toukokuuta 1968 ja se lakkautettiin lopullisesti 1. helmikuuta 1984 jolloin koko rataosuudesta loppui liikenne.
Esterházy
Esterházy de Gálantha on vanha unkarilainen aatelissuku, johon on kuulunut useita Unkarin historian merkkihenkilöitä.
Vanhimmat tunnetut merkinnät suvusta ovat vuodelta 1238, joskin suvussa kulkeneen epäluotettavan perimätiedon mukaan se periytyisi hunnipäällikkö Attilasta. Suku sai 1421 haltuunsa Galantan linnan nykyisessä Slovakiassa. Suvun ensimmäinen mainittava edustaja, Ferenc Zerházy sai 1500-luvun lopussa Galantan paronin arvon, ja otti samalla käyttöön nimen "Esterházy". Hänen pojistaan suku jakautui edelleen Fraknón, Csesznekin ja Zólyomin sukuhaaroihin. Osa suvusta korotettiin 1600-luvulla kreivin arvoon ja eräs osa Franknón haarasta sai 1687 valtakunnanruhtinaan arvon. 1700-luvulle tultaessa Esterházyt olivat Unkarin suurimpia maanomistajia. Suvun omaisuus oli jopa suurempi kuin Habsburgien, joiden valtaa Esterházyt tukivat. Vuonna 1809 Napoleon tarjosi Nikolaus II Esterházylle Unkarin kuninkaan kruunua, mutta tämä kieltäytyi ja pysyi lojaalina Habsburgeille. Esterházyn suvun jäsenten vaikutus näkyi Unkarin julkisessa elämässä 1900-luvulle asti.
Robert von Kraemer
Carl Robert von Kraemer (8. kesäkuuta 1868 Helsinki – 26. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti. Hänen isänsä oli kenraalimajuri Vilhelm Theodor von Kraemer, joka toimi muun muassa Turun ja Porin läänin kuvernöörinä.
Von Kraemer opiskeli marsalkka Mannerheimin kurssitoverina Haminan kadettikoulussa vuodesta 1882 lähtien ja palveli sen jälkeen Suomen tarkk’ampujapataljoonassa, josta erosi kapteenina vuonna 1904. Hän asettui vuokraamaansa Keihäslahden sotilasvirkataloon Kuruun ja toimi paikkakunnalla myöhemmin metsäkasöörinä. Kurun sotilasvirkatalo on vänrikki Stoolin esikuvana pidetyn vänrikki Carl Gustaf Polvianderin entinen asunto, jonka von Kraemer vuonna 1906 siirsi yhdessä isänsä kanssa Turun linnan ulkomuseoon sen kansallishistoriallisen arvon takia. Nykyään talo on näytteillä Kurun ulkomuseossa ja tunnetaan Vänrikki Stoolin tupana.
Vuonna 1917 von Kraemer valittiin Kurun suojeluskunnan johtajaksi. Sisällissodan sytyttyä tammikuussa 1918 hän liittyi valkoisten armeijaan ja ylennettiin majuriksi. Punaiset yrittivät sodan alussa pidättää von Kraemerin, mutta hän pääsi pakenemaan. Sen sijaan vangeiksi jäi von Kraemerin perhe, joka kuljetettiin Tampereelle. Sisällissodan aikana hän toimi aluksi Uudenkaarlepyyn ja myöhemmin toukokuun alusta lähtien Riihimäen vankileirin johtajana.
Robert von Kraemeria pidettiin julmimpana ja raaimpana kaikista sisällissodan aikaista vankileirien johtajista. Uudenkaarlepyyn vankileirissä kuoli helmi–toukokuun 1918 aikana toista sataa Venäjän armeijan sotilasta joko teloitettuna tai muulla tapaa ammuttuna. Kaupunkilaisten mielestä vankien kohtelu oli huonoa ja he pitivät sitä von Kraemerin syynä, häntä luonnehdittiin myös "sotahulluksi". Von Kraemerin ohjeena sanottiin pienimmissäkin välikohtauksissa olleen vangin ampumisen. Myös vankien piekseminen oli yleistä. Huhtikuun alussa von Kraemer anoi lomaa voidakseen tavata Tampereella punaisten vankeudesta vapautuneen perheensä. Väärinkäsityksen vuoksi valkoisten päämaja vapautti hänet 3. toukokuuta Uudenkaarlepyyn vankileirin päällikön tehtävistä, sillä senaatin ilmoituksen mukaan hänet oli nimitetty Tampereen poliisimestariksi, vaikka todellisuudessa kyseiseen virkaan oli nimitetty eräs toinen von Kraemer. Ennen sekaannuksen selvittämistä vankileirin johtajan paikka ehdittiin täyttää toisella henkilöllä. Heti toukokuun alussa von Kraemer kuitenkin aloitti uudessa tehtävässä Riihimäen vankileirin johtajana. Siellä hänen kerrottiin muun muassa kulkeneen käsiaseen kanssa ja ajoittain ampuneen vankeja kohti summittaisesti. Von Kraemer ei myöhemmin itse maininnut ansioluettelossaan lainkaan toimintaansa Uudenkaarlepyyn ja Riihimäen leireillä.
Sodan jälkeen hän jatkoi vielä armeijan palveluksessa muun muassa Suomenlinnassa toimineessa Helsingin vartiopataljoonassa sekä Helsingin komendanttina vuosina 1922–1928, jonka jälkeen von Kraemer siirtyi eläkkeelle.
Timorinlaulumesikko
Timorinlaulumesikko ("Meliphaga reticulata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Timorinlaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen Timorin saarella, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuorilaulumesikko
Vuorilaulumesikko ("Caligavis subfrenata") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Vuorilaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa yleinen yli 2 000 metrin korkeudella merenpinnasta, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kevyt osasto 19 (jatkosota)
Kevyt osasto 19 (Kev. Os. 19) oli Suomen maavoimien Perniössä 1941 perustettu jatkosodan joukko-osasto, joka kuului aluksi Hangon-lohkolle sijoitettuun 17. divisioonaan. Osaston päällikkönä oli kapteeni U. Leskinen ja sen vahvistuksena oli 39. tykistökomppania. Osasto taisteli saaristolohkolla Hilo, Brolo, Snalo ja Ilo, jolloin sitä johti 4. rannikkoprikaatin komentaja everstiluutnantti R. Wiberg.
Kev. Os. 19 aloitti Karjalankannaksella mm. Varloista ja oli saumaosastona 17. elokuuta 1941 alkaen jalkaväkirykmentti 22:n vasemmalla puolella. Puskuselkä – Hirsijärvi - Syvärin aseman valtaus – Syvärin rautatiesillanpään torjuntataistelu – Syvärin kaupungin valtaus – Shemenskin ja Ihatsjärven taistelut sekä Bulajeva – Pertjärvi. Shemenskissä Kev. Os. 19 sai 18. heinäkuuta 1942 muistomerkin, samana päivänä yksikkö lakkautettiin ja osa ryhmistä liitettiin jalkaväkirykmenttiin 22.
17. divisioonan joukoista muodostettu osasto Marttinen saavutti 8. syyskuuta 1941 Syvärin aseman, jossa Kev. Os. 19 katkaisi Muurmannin radan. Lähes samaan aikaan, kolme kilometriä Murmanskiin päin, toinen pioneeriryhmä katkaisi radan ja siitä vielä noin kolme kilometriä päässä katkaistiin rata, ettei pohjoisesta päin tulossa ollut panssarijuna päässyt lähestymään. Venäjän joukot yrittivät yöllä 8.-9. syyskuuta tuhota yllätyshyökkäyksellä Kev. Os. 19:n puolustaman Syvärin rautatiesillan, joka pysyi suomalaishallinnassa.
Miklós Kállay
Miklós Kállay (23. tammikuuta 1887 Nyíregyháza, Unkari – 14. tammikuuta 1967 New York, Yhdysvallat) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä toisen maailmansodan aikana 1942–1944.
Kállay oli lähtöisin vanhasta ja vaikutusvaltaisesta säätyläissuvusta. Hän toimi 1921–1929 kotimaakuntansa maaherrana ("ispán") ja 1929–1931 kauppaministeriön apulaisalivaltiosihteerinä. Vuosina 1932–1935 Kállay toimi maatalousministerinä, mutta hän erosi, koska ei hyväksynyt pääministeri Gyula Gömbösin äärioikeistolaista politiikkaa. Sen jälkeen hän oli syrjässä politiikasta, kunnes valtionhoitaja Miklós Horthy kutsui hänet pääministeriksi 9. maaliskuuta 1942. Edellinen pääministeri László Bárdossy oli vienyt Unkarin läheiseen yhteistyöhön Saksan kanssa, ja Horthy toivoi nyt Kállayn irrottavan Unkarin tästä ongelmallisesta riippuvuudesta. Kállayn hallitus suojeli Unkarin juutalaisia, jatkoi sotaa itärintamalla Neuvostoliittoa vastaan ja yritti tehdä rauhanaloitteita länsiliittoutuneiden suuntaan. Saksan johto ei ollut tähän tyytyväinen ja lopulta Saksa miehitti Unkarin maaliskuussa 1944. Kállay joutui eroamaan pääministerin paikalta 19. maaliskuuta ja yritti piiloutua saksalaisilta. Hänet kuitenkin saatiin kiinni, vangittiin ja vietiin Dachaun keskitysleiriin, sekä myöhemmin Mauthauseniin. Aivan sodan lopussa SS-joukot siirsivät hänet Tiroliin yhdessä eräiden muiden tärkeiden vankien kanssa.
Kállay vapautui toisen maailmansodan päätyttyä. Vuonna 1946 hän lähti vapaaehtoiseen maanpakoon ja asui vuodesta 1951 Yhdysvalloissa. Hän julkaisi vuonna 1954 muistelmansa.
Lymylaulumesikko
Lymylaulumesikko ("Caligavis obscura") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Lymylaulumesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin paikallisesti runsaslukuinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Klovnimesikko
Klovnimesikko ("Bolemoreus frenatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Klovnimesikkoa tavataan Australian koillisosissa. Lajin on kuvattu olevan yleinen ainakin osissa levinneisyysaluettaan ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Haim
Haim on yhdysvaltalainen yhtye, jonka muodostaa kolme siskosta, Este, Danielle ja Alana Haim. Yhtyeen tyyliä on kuvailtu "folkin, 90-luvun ja R&B:n sekoitukseksi. Vuonna 2013 Haim voitti BBC:n "Sound of 2013" -äänestyksen. Yhtyeen 30. syyskuuta 2013 julkaistu debyyttialbumi, "Days Are Gone", menestyi listoilla kohtalaisen hyvin. Se sijoittui viiden parhaan albumin joukkoon viidessä eri maassa, mukaan lukien ensimmäiselle sijalle Iso-Britanniassa.
Siskokset kasvoivat San Fernando Valleyssa soittaen vanhempiensa kanssa covereita 1970-luvun klassikoista paikallisille ihmisille. Myöhemmin Danielle ja Este kuuluivat Valli Girls -nimiseen tyttöbändiin, joka haki vaikutteita muun muassa Blondielta ja Gwen Stefanilta. Vartuttuaan vanhemmiksi sisarukset kiinnostuivat popin ja R&B:n sekoittamisesta. Vuonna 2006 he päättivät perustaa oman yhtyeen. Viisi ensimmäistä vuotta Haim soitti kotikaupungissaan satunnaisesti, koska kaikki kolme jäsentä kävivät koulua. Kesäkuussa 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Polydorin kanssa.
Kaikki kolme siskosta soittavat useampaa kuin yhtä instrumenttia: Este soittaa sekä kitaraa että bassoa, Danielle soittaa kitaraa ja rumpuja ja Alam soittaa kitaraa, koskettimia ja lyömäsoittimia. Albumilla ja keikoilla Este soittaa bassoa, Danielle kitaraa ja Alana koskettimia ja lyömäsoittimia.
This Is the World We Know
This Is the World We Know on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Full Metal Records.
Albumin on tuottanut Moonsorrowin laulaja Ville Sorvali.
A Healing Place
A Healing Place on suomalaisen alternative rock -yhtye The Chantin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2012 Suomessa levymerkillä Secret Entertainment ja muualla Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa levymerkillä Lifeforce Records.
Albumin kansikuvan toteutti Kalle Pyyhtinen.
Gyula Károlyi
Gyula Károlyi de Nagykároly (7. toukokuuta 1871 Baktalórántháza – 23. huhtikuuta 1947 Budapest) oli unkarilainen kreivi ja poliitikko, joka toimi Unkarin pääministerinä 1931–1932.
Gyula Károlyi kuului vanhaan aatelissukuun. Hän oli Unkarin pääministerinä toimineen Mihály Károlyin serkku. Károlyi opiskeli lakimieheksi ja hänet valittiin 1905 Unkarin parlamentin ylähuoneen jäseneksi. Hän toimi Aradin piirikunnan maaherrana ("ispán") 1906–1910 ja vetäytyi sen jälkeen politiikasta. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli armeijassa. Kun Unkariin maailmansodan jälkeen keväällä 1919 syntyi Béla Kunin johtama Unkarin neuvostotasavalta, Károlyi perusti toukokuussa kilpailevan vastavallankumouksen hallituksen kotikaupungissaan Aradissa. Kun kyseinen kaupunki joutui romanialaisten joukkojen miehittämäksi, Károlyin hallitus siirtyi Szegediin, jossa se toimi heinäkuuhun saakka. Neuvostotasavallan kukistamisen jälkeen Károlyi vetäytyi jälleen pitkäksi aikaa politiikasta. Vuonna 1927 hän kuitenkin palasi ylähuoneeseen ja toimi 1930–1931 István Bethlenin hallituksen ulkoministerinä.
Bethlenin erottua Károlyi toimi pääministerinä elokuusta 1931 lokakuuhun 1932. Hän pyrki jatkamaan edeltäjänsä maltillista konservatiivista politiikkaa, mutta suuri lama teki sen vaikeaksi. Pelätessään poliittisia levottomuuksia Károlyi joutui turvautumaan poikkeustoimenpiteisiin, mikä vähensi hänen suosiotaan. Károlyi joutui lopulta jättämään paikkansa, ja hänen seuraajakseen tuli jyrkän oikeistolainen Gyula Gömbös. Myöhemmin hän toimi vielä Miklós Horthyn hallinnon neuvonantajana.
Kerttu Juva
Kerttu Juva (s. 3. maaliskuuta 1924 Tampere) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija sekä suomentaja.
Juho Kuorikoski
Juho-Kustaa Juhani Kuorikoski (s. 14. marraskuuta 1983 Kaustinen) on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt Järviseudun sanomien päätoimittajana joulukuusta 2016 lähtien. Aikaisemmin hän on toiminut muun muassa "Pohjalaisen" ja "Ilkan" uutistoimituksissa. Hän on myös "Pelit"-lehden vakituinen avustaja sekä Platonic Partnership -pelistudion yksi perustaja.
Kuorikoski tunnetaan myös tietokonepelien historiaa käsittelevistä tietokirjoistaan. Hän julkaisi pakinakokoelman "Kapteenin lokikirja" vuonna 2013. Hän on kirjoittanut tietokirjan "Sinivalkoinen pelikirja" Suomen pelialan historiasta. Vuonna 2014 ilmestyneen "Sinivalkoisen pelikirjan" painokustannukset kerättiin joukkorahoituksen avulla. Teos julkaistiin englanniksi kahdella eri nimikkeellä. Neogames rahoitti käännöstyön ja tuotti kirjasta pienen painoksen nimellä "Play Finland". Yhdysvalloissa toimiva McFarland & Company -kustantamo julkaisee kirjan nimellä "Finnish Video Games − A History and Catalog". Sinivalkoisen pelikirjan lisäksi Kuorikoski on kirjoittanut kirjat "Suuret seikkailupelit – tietokonepelien klassikot" sekä "X-COM – tietokonepelien klassikot." Kirjat on julkaissut Minerva kustannus.
Kuorikoski palkittiin huhtikuussa 2014 järjestetyssä Finnish Game Awardsissa "Sinivalkoisesta pelikirjasta" vuoden pelialan vaikuttajana. ”Power Player of the Year” -palkinto jaettiin tuolloin ensimmäistä kertaa. Vuonna 2017 Kuorikoski palkittiin pohjoismaisella joukkorahoittajapalkinnolla hänen hyvin menestyineistä kirjaprojekteistaan. Kuorikosken tietokirjojen tuotantokustannukset on kerätty joukkorahoituksen kautta.
Kuorikoski on toiminut Järviseudun sanomien päätoimittajana joulukuusta 2016 lähtien. Hän asuu Lappajärvellä.
Maskun ja Mynämäen kihlakuntien tuomiokunta
Maskun ja Mynämäen kihlakuntien tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Maskun ja Mynämäen kihlakunnat oli yhdistetty yhdeksi tuomiokunnaksi jo ennen vuotta 1680 ja 1680–1693 niihin oli liitettynä myös Vehmaan kihlakunta. Maskun ja Mynämäen kihlakuntien tuomiokunta jaettiin kahdeksi eri tuomiokunnaksi kirjelmällä 30. joulukuuta 1793. Näin muodostettiin Maskun kihlakunnan tuomiokunta ja Mynämäen kihlakunnan tuomiokunta.
Vuoden 1680 tuomiokirjan mukaan tuomiokuntaan kuuluivat:
Kuninkaallisessa kirjeessä 16 elokuuta 1693 määrättiin otettavaksi käyttöön seuraava jako:
Isonvihan (1713–1721) aikana pidettiin viimeiset käräjät ennen keskeytystä kesällä 1713 ja käräjien pito aloitettiin uudelleen vuoden 1721 lopulla. Pikkuvihan (1742–1743) aikana pidettiin kaikki käräjät.
Vuonna 1776 tehtiin järjestely, jonka mukaisesti tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat käräjäkunnat:
Venäjän jääpallon naisten mestaruussarja
Venäjän jääpallon naisten mestaruussarja (ven. Чемпионат России среди женских команд, "Tšempionаt Rossii sredi ženskih komаnd") on naisten jääpallon pääsarja Venäjällä. Sitä hallinnoi Venäjän jääpalloliitto. Sarjan voittaja on naisten jääpallon Venäjän mestari. Venäjän naisten jääpallomestaruus ratkaistiin ensimmäisen kerran 1993, jota aiemmin oli kilpailtu Neuvostoliiton mestaruudesta.
Kaudella 2013–2014 sarjassa pelaa neljä joukkuetta. Hallitseva mestari on DJuSŠ Rekord.
Mäkihyppy talviolympialaisissa 2014 – miesten normaalimäki
Miesten normaalimäki talviolympialaisissa 2014 käytiin 8. – 9. helmikuuta RusSki Gorkin mäkihyppykeskuksessa. Kilpailun voitti Puolan Kamil Stoch ennen Slovenian Peter Prevcia ja Norjan Anders Bardalia.
The Boston Globe arvioi artikkelissaan yleisesti mäkihyppyä ja listasi ennakkoon vahvimmiksi Puolan ja Norjan hyppääjät. Itävallalle Boston Globe ennusti joukkuekilpailun voittoa. Yhdysvaltalainen Bleacher Report ennusti olympiavoittajaksi Gregor Schlierenzauerin. Perusteluina oli Schlierenzauerin olympiapronssi vuodelta 2010 sekä maailmancupin osakilpailuvoitto kaudella 2012–2013 RusSki Gorgissa. Ennakkoasetelmissa korkealle nostettiin myös Kamil Stoch, Simon Ammann, Peter Prevc ja Noriaki Kasai.
Kilpailun karsintakierros käytiin 8. helmikuuta ja se alkoi kello 20.30 paikallista aikaa. Karsintakierroksella ilman lämpötila oli 5,6°C, lumen lämpötila -6,0°C ja tuuli oli 0,9 m/s länteen. Taivas oli pilvetön.
Itse kilpailu käytiin 9. helmikuuta ja avauskierros alkoi kello 21.30 ja toinen kierros kello 22.47 paikallista aikaa. Kilpailussa ilman lämpötila oli 6,6°C, lumen lämpötila -3,0°C ja tuuli oli 1 m/s kaakkoon. Kilpailu käytiin pilvisessä säässä.
Karsinnasta paikkansa loppukilpailuun oli varmistanut jo kymmenen hyppääjää. Näiden lisäksi karsinnasta kilpailuun pääsi 40 hyppääjää 51:stä karsijasta.
Kilpailu jakautui kahteen kierrokseen. Ensimmäisellä kierroksella hyppäsi 50 hyppääjää, joista 30 pääsi toiselle kierrokselle. Slovenian Robert Kranjec ei osallistunut kisaan loukattuaan polvensa harjoituksissa ja Italian Davide Bresadola hylättiin vääränlaisen hyppypuvun vuoksi.
Matti Viironen
Matti Olavi Viironen (2. toukokuuta 1947 Turku – 24. huhtikuuta 2017 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Viironen työskenteli pitkään Tampereen Työväen Teatterissa, ja hän näytteli myös lukuisissa televisiotuotannoissa, kuten "Rintamäkeläiset" ja "Kotirappu".
Matti Viironen syntyi yövahti Kosti Viirosen ja siivooja Helvi Perttulan perheeseen. Hän suoritti näyttelijänopintoja Tampereen yliopistossa 1969–1973. Viironen aloitti kiinnitettynä näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa 1973, ja kiinnitys päättyi varhaiseen eläkkeelle jääntiin 1997. Sen jälkeen hän näytteli muun muassa Komediateatterissa ja teki sivurooleja erinäisissä televisiosarjoissa.
Viirosen roolitehtäviä Työväen Teatterissa olivat muun muassa Sancho Panza ("Don Quijote"), Akusti ("Niskavuoren Heta") ja nuorempi veli Edmund ("Pitkän päivän matka yöhön"). Vuonna 1997 hän näytteli Arganin roolin Molièren komediassa "Luulosairas".
Viirosen ensimmäinen aviopuoliso oli Kerttu Viironen: liitto solmittiin 1973 ja päättyi eroon 1979. Toinen puoliso oli Kirsti Viironen, vuodesta 1980 vuoteen 1990. Liitto päättyi eroon. Viirosella on kolme lasta.
Agnese Āboltiņa
Agnese Āboltiņa (s. 7. helmikuuta 1996) on latvialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Rīgas Favorīts -seuraa.
Nuorten talviolympialaisissa 2012 Āboltiņa sijoittui pujottelussa 16:nneksi, superalppiyhdistetyssä 22:nneksi ja supersuurpujottelussa 27:nneksi. Hän osallistui Schladmingin MM-kilpailuihin 2013 sijoittuen 74:nneksi suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Āboltiņa sijoittui supersuurpujottelussa 31:nneksi ja pujottelussa 37:nneksi.
Matias Ikävalko
Matias Ikävalko (Matti Tapio Ikävalko, 23. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Vaasan ja Lappeenrannan kaupunginteattereissa.
Matias Ikävalko syntyi maanviljelijä Eemil Ikävalkon ja tarkastuskarjakko Ester Lattusen perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 ja suoritti näyttelijän opintoja Tampereen yliopistossa 1969–1973. Ikävalko aloitti ammattiuransa Kouvolan Teatterissa, johon hän oli kiinnitettynä 1973–1975. Vuosina 1975–1987 hän näytteli Vaasan kaupunginteatterin riveissä, jota seurasi vuosi Teatteri 2000:ssa, vuosi vapaana näyttelijänä ja jälleen vuosi Teatteri 2000:ssa. Vuosina 1990–1995 Ikävalko oli kiinnitettynä Lappeenrannan kaupunginteatteriin, ja vuodesta 1995 hän on jälleen työskennellyt freelance-näyttelijänä.
Ikävalkon roolitehtäviä ovat olleet muun muassa Turkka (kappaleessa "Tukkijoella"), Jaakko Honka ("Kultainen vasikka"), Porfiri Petrovitš ("Rikos ja rangaistus") ja Nalle Puh.
Ikävalkon televisiotehtäviin lukeutuu muun muassa Aarne Rintamäen rooli Yleisradion sarjanäytelmässä "Rintamäkeläiset".
Ikävalko on niin ikään kirjoittanut kabareetekstejä, pakinoita ja kolumneja.
Gašper Kopitar
Gašper Kopitar (s. 13. elokuuta 1992 Jesenice, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa ECHL-joukkue Manchester Monarchsissa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Kopitar on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Hän laukoo oikealta.
Kopitarin kasvattajaseura on HK Jesenice. Hän siirtyi 16-vuotiaana isoveljensä Anžen vanavedessä Los Angelesiin ja Kingsin juniorijoukkueeseen kaudeksi 2008–2009. Kaudeksi 2009–2010 Kopitar siirtyi WHL-joukkue Portland Winterhawksiin, jossa hän ei kuitenkaan missään vaiheessa saanut roolia vakiokokoonpanosta ja siirtyi kesken toisen kautensa 2010–2011 USHL-joukkue Des Moines Buccaneersiin. Heinäkuussa 2011 Kopitar siirtyi try-outille ruotsalaisseura Södertälje SK:n J20-junioreihin, mutta hän palasi kuitenkin Buccaneersiin kaudeksi 2011–2012. Kopitar oli tehoilla 24+15=39 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Anthony Grecon jälkeen.
Kaudeksi 2012–2013 Kopitar siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavaan Mora IK:hon, jossa tulokaskausi toi 42 runkosarjaottelussa tehot 8+6=14. Kesken toisen Mora-kautensa 2013–2014, lokakuussa 2013 hänen sopimuksensa joukkueen kanssa purettiin, kun Kopitarin rooli jäi hyvin pieneksi. Hän ehti pelata 13 runkosarjaottelua jääden ilman tehopisteitä. Vuodenvaihteessa Kopitar löysi uuden seuran ja teki loppukauden kattavan sopimuksen ECHL-joukkue Ontario Reignin kanssa. Kauden 2014–2015 kynnyksellä, lokakuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudeksi 2015–2016 Kopitar siirtyi jatkamaan ECHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Manchester Monarchsin riveihin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi.
Kopitar edusti Sloveniaa MM-kilpailuissa vuonna 2013. Samana vuonna hän edusti joukkuetta myös Sotšin olympiakisojen 2014 karsinnoissa, joiden päätteeksi Slovenia sai yllättäen paikan varsinaisista olympiakisoista.
Kopitar pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010, 2011 ja 2012. Ensimmäinen turnaus päättyi A-lohkon pronssiin ja toinen B-lohkon hopeaan. Vuoden 2012 IA-divisioonan turnauksessa hän toimi Slovenian kapteenina ja valittiin joukkueen parhaaksi pelaajaksi.
Kopitarin isoveli Anže pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsissa ja hän on NHL:n historian ensimmäinen slovenialaispelaaja. Veljesten isä Matjaž Kopitar on Slovenian A-maajoukkueen entinen päävalmentaja, joka pelasi omalla pelaajaurallaan alempien tasojen arvokisoja Jugoslavian ja Slovenian maajoukkueissa.
Barkhad Abdi
Barkhad Abdi (s. 10. huhtikuuta 1985 Mogadishu, Somalia) on somalialais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki elokuvadebyyttinsä elokuvassa "Captain Phillips", josta hänet palkittiin parhaan miessivuosan Baftalla. Hän sai roolistaan myös Oscar-, Golden Globe- ja SAG-ehdokkuudet.
"Captain Phillipsissä" Abdi näytteli Maersk Alabama -aluksen kaapannutta somalimerirosvo Abduwali Musea. Hänet palkattiin rooliin 65 000 dollarin palkalla.
Abdi on työskennellyt myös kännykkämyyjänä, taksikuskina ja tiskijukkana.
Aarne Koskelo
Aarne Kaarlo Koskelo (vuoteen 1918 "Lindgren"; 8. maaliskuuta 1900 Värtsilä – 12. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, joka perusti vuonna 1947 Kauko­markkinat Oy:n yhdessä Seppo Virkkusen kanssa.
Koskelo valmistui ylioppilaaksi 1919, kauppatieteiden kandidaatiksi 1924 ja maisteriksi 1928. Hän oli Yhtyneet Paperi­tehtaat Oy:n kirjanpitäjä 1924–1925, Simpeleen ja Jämsänkosken tehtaiden sekä yhteisen pääkonttorin konttoripäällikkö 1925–1936, Pitkäranta Oy:n toimitusjohtaja 1937–1940 ja osuuskunta Kompensaation toimitusjohtaja 1940–1948 sekä samalla Vako oy:n toimitusjohtaja 1941–1944 ja Teollisuuden Tervatuote Ab:n toimitusjohtaja 1945–1946. Vuonna 1947 Koskelo perusti yhdessä teollisuusmiesten kanssa Kaukomarkkinat Oy:n, jonka oli tarkoitus saada Suomen vienti- ja tuontitoiminta kotimaisiin käsiin. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja vuosina 1948–1970 ja jatkoi sen hallituksessa vuoteen 1988, jolloin hänen sukunsa myi sen koko osakekannan Sponsor Oy:lle. Hän oli myös Barker-Littoinen Oy:n hallituksen puheenjohtajana vuosina 1955–1971 ja kuului Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n hallitukseen 1952–1976 sekä vakuutusyhtiö Sammon hallintoneuvostoon 1964–1971.
Koskelo kuului useisiin Suomen kauppavaltuuskuntiin ulkomailla. Hän sai pääkonsulin arvonimen vuonna 1954. Hän osallistui Suomen sisällissotaan sekä talvi- ja jatkosotaan. Hän oli sotilasarvoltaan kapteeni.
Koskelo perusti vuonna 1987 nimeään kantavan Aarne Koskelon säätiön, joka toimii sydäntutkimuksen hyväksi. Hänen ja hänen vaimonsa mukaan nimetyt rahastot löytyvät myös Syöpätautien tutkimussäätiöstä, Sydäntutkimussäätiöstä ja Silmäsäätiöstä.
Let It Go
”Let It Go” on kappale Disneyn vuoden 2013 animaatioelokuvasta "Frozen – huurteinen seikkailu". Sen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Kristen Anderson-Lopez ja Robert Lopez. Kappaleen esittää elokuvan alkuperäisessä englanninkielisessä versiossa yhdysvaltalainen Idina Menzel. Albumin soundtrackilla on myös Demi Lovaton versio kappaleesta. Suomenkielisessä versiossa kappaleen ”Taakse jää” esittää Katja Sirkiä.
Idina Menzel esitti kappaleen ensimmäistä kertaa televisiossa Oscar-gaalassa 2014, jossa kappale palkittiin parhaan laulun Oscarilla.
36 000 päivää Oulussa
36 000 päivää Oulussa on suomalainen Yleisradion tuottama vuonna 1969 valmistunut televisiodokumenttielokuva. Dokumentin on käsikirjoittanut ja ohjannut Eeli Aalto.
Elokuvassa vertaillaan Ouluun liittyviä vanhoja valokuvia 1960-luvun lopun kaupunkiin. Lisäksi se sisältää kuvaa luonnosta kaupungin ympäriltä. Dokumentissa esiintyy myös professori Eero Järventaus, joka kertoo Oulun keskusta-alueen sen aikaisesta arkkitehtuurista, kuten Monumentaalikeskuksesta ja Torinrannan Rantakadusta.
Aalto kertoo saaneensa idean dokumenttielokuvaan katsomalla Pohjois-Pohjanmaan maakuntamuseon vanhoja Oulu-aiheisia valokuvia. Hän halusi tehdä vertailua ottamalla filmikuvaa samoista paikoista, missä vanhatkin valokuvat oli otettu. Aalto toteaa, että elokuvan teko oli suuritöistä, ja sen aikaisella kuvaustekniikalla hankala toteuttaa.
Demo (ravintola)
Ravintola Demo on vuonna 2003 avattu ravintola Helsingissä Uudenmaankadulla. Ravintola Demo on keittiömestari Tommi Tuomisen johtaman, vuonna 2002 perustetun Liemi Ravintola -osakeyhtiön aputoiminimi.
Vuonna 2006 Demo valittiin vuoden ravintolaksi. Vuodesta 2007 alkaen ravintolalla on ollut tähti Michelin-oppaassa.
Marraskuussa 2014 ravintola vaurioitui rakennuksen sisäpihalla tehtyjen asfalttitöiden sytyttämän tulipalon vuoksi. Ravintolan keittiö ja sisustus uusittiin. Toiminta jatkui remontin jälkeen helmikuussa 2015. Toimintatapaa muutettiin niin, että tarjolla on ainoastaan keittiömestarin menu, josta voi valita 4-7 ruokalajin laajuisen kokonaisuuden.
Demon perustajiin kuuluva Teemu Aura suuntautui sittemmin 2011 perustetun Patisserie Teemu & Markuksen ja vuonna 2014 Helsingin Vanhan kauppahalliin perustetun kahvila-ravintola Storyn toimintaan.
Jarmo Hast
Jarmo Hast (s. 29. elokuuta 1976) on suomalainen uimari ja triathlonisti.
Hast aloitti urheilu-uransa uimarina ja saavutti nuorten SM-hopeaa 1500 m vapaauinnissa ja 400 m sekauinnissa.
Triathlonissa Hast on saavuttanut pika- ja perus- eli olympiamatkalla SM-kultaa vuonna 2000 sekä muita SM-mitaleita myöhempinä vuosina.
Hän edustaa Helsinki Triathlon ry:tä.
Tommi Tuominen
Tommi Tuominen on suomalainen kokki ja ravintoloitsija.
Tuominen on Ravintola Demon keittiömestari ja omistaja. Hän on omistajana myös Ravintola Groteskissa, Finnjävelissä ja Sue Ellenissä. Ravintola Demossa Tuominen on palkittu Michelin-tähdellä ja ravintola Groteskiin hän on saanut Michelinin Bib Gourmand -tunnustuksen.
Tuominen tunnetaan myös televisio-ohjelmista "Sokkokokki, Food Club, Finnjävel – ravintola helvetistä ja Kokkisota."
Vasili A. Arhipov
Vasili Aleksandrovitš Arhipov (ven. Василий Александрович Архипов) (30. tammikuuta 1926 – 19. elokuuta 1998) oli venäläinen, Neuvostoliiton laivaston upseeri. Hän oli arvoltaan vara-amiraali. Arhipov syntyi ja kuoli Moskovan oblastissa, eli Moskovan läänin alueella.
Vasili Arhipov oli Neuvostoliiton laivaston sukellusveneupseeri joka osallistui nuoresta iästään huolimatta toiseen maailmansotaan. Arhipov oli muiden muassa K-19:n upseeri sekä myöhemmin korkea-arvoinen upseeri, yleten aina vara-amiraaliksi sukellusveneiden taisteluosastossa. Arhipov menehtyi 1998 munuaissyöpään, mahdollisesti K-19:llä saamiensa säteilyvammojen seurauksena.
Arhipovin saavuttamista meriiteistä merkittävimmäksi on jälkimaailma nostanut sen, että hän todennäköisesti esti ydinsodan syttymisen Yhdysvaltoja vastaan. TV-dokumentti on esittänyt Arhipovin hermojen pitäneen erittäin tiukassa tilanteessa ja juuri hänen estäneen ydinaseen käytön kovan paineen alaisuudessa. Tilanteessa Yhdysvaltain laivaston sota-alukset ahdistivat B-59 -nimistä sukellusvenettä Kuuban ohjuskriisin aikana.
Mihail Gorbatšov esitti vuonna 2006, että K-19:n merisotilaille myönnettäisiin jälkikäteen Nobelin rauhanpalkinto, mikä olisi tullut myös Vasili Arhipovin osalle.
Neuvostoliitto oli poistanut väliaikaisesti käytöstä kaikki ydinreaktorilla varustetut aluksensa. Tämä tehtiin K-19:llä sattuneen vakavan onnettomuuden johdosta. Kuuban lähistöllä dieselkäyttöisten alusten päälliköillä oli vapaat valtuudet käyttää ydinaseita, ilman Moskovasta tullutta erillistä suostumusta. B-59:n kapteeni Vasili G. Savitski oli aikeissa laukaista kT-luokan ydinkärjellä ladatun torpedon amerikkalaisia sota-aluksia kohti. Veto-oikeudellaan ylempiarvoinen laivastoupseeri Arhipov kuitenkin esti tämän .
Wilhelm Theodor von Kraemer
Wilhelm Theodor von Kraemer (14. elokuuta 1836 Espoo – 25. huhtikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri.
Albergan kartanossa syntynyt von Kraemer aloitti opinnot Haminan kadettikoulussa vuonna 1848 ja palveli sen jälkeen muun muassa Suomen kaartissa vuodesta 1855 lähtien. Vuonna 1862 hän suoritti Aleksanterin yliopistossa ylemmän kameraalitutkinnon.
Turun ja Porin läänin kuvernööriksi von Kraemer nimitettiin 1891. Hän erosi tehtävästä vuonna 1903 vastustettuaan kenraalikuvernööri Bobrikovn venäläistämispyrkimyksiä. Samalla von Kraemerilta vietiin oikeus kantaa sotilaspukua. Se kuitenkin palautettiin hänelle kolmen vuoden kuluttua. Valtiopäiväedustajana von Kraemer oli viisillä valtiopäivillä vuosien 1867 ja 1906 välillä. Hän omisti myös Siuntiossa sijaitsevan Suitian kartanon.
Wilhelm Theodor von Kraemerin poika oli everstiluutnantti Robert von Kraemer, joka tuli Suomen sisällissodan aikana tunnetuksi Uudenkaarlepyyn ja Riihimäen vankileirien pahamaineisena johtajana.
Seppälä (Laitila)
Seppälä on 136 asukkaan kylä läntisessä Laitilassa noin 10 kilometrin päässä Laitilan keskustasta. Seppälän naapurikyliä ovat muun muassa Untamala idässä ja Kouma etelässä. Kylän nimi tulee Kalevalan henkilöstä Seppä Ilmarisesta. Seppälä on asutettu 550–800-luvulla, ja se on yksi Laitilan vanhimmista kylistä. Kylän alueelta on löydetty useita muinaisjäännöksiä. Kylässä on historiallisia röykkiöhautoja sekä Viinikkalan eli Lainion linnavuori, joka on aikoinaan toiminut alueen asukkaiden turvapaikkana vihollisilta. Seppälässä oli ennen oma kyläkoulu ja kaksi kauppaa, mutta ne on lakkautettu viime vuosikymmeninä. Kultaseppä ja teollisuusneuvos Kustaa Hiekka oli kotoisin Seppälästä.
Samuel Werner von Troil (vanhempi)
Samuel Werner von Troil (3. huhtikuuta 1798 Tukholma – 27. elokuuta 1865 Hämeenlinna) oli ruotsalaissyntyinen vapaaherra, upseeri ja kuvernööri.
Uppsalan yliopistossa opiskellut Von Troil oli lipunkantajana Ruotsin kuninkaan henkirykmentissä vuodesta 1818 lähtien ja erosi palveluksesta 1822. Hän muutti Suomeen ja palveli Suomen jalkaväkirykmentissä vuoteen 1831 saakka, jolloin von Troil erosi palveluksesta luutnanttina.
Turun ja Porin läänin maaherranvirastosta hän siirtyi Suomen vaihto-, laina- ja talletuskonttoriin vuonna 1837. Turun ja Porin läänin virkaatekevänä kuvernöörinä von Troil toimi vuonna 1856, jonka jälkeen hän oli Mikkelin läänin kuvernöörinä 1856–1863 ja Hämeen läänin kuvernöörinä 1863–1865. Von Troil osallistui myös säätyvaltiopäiville vuosina 1863–1864.
Hänen poikansa Samuel Werner von Troil nuorempi toimi muun muassa senaattorina.
Raahen vankileiri
Raahen vankileiri oli yksi Suomen sisällissodan vankileireistä. Se toimi maalis-kesäkuussa 1918 Raahen Porvari- ja Kauppakoulun alueella. Yhteensä leirillä oli vangittuna 772 punakaartilaista, joista Suomen sotasurmat -tiedoston mukaan kuoli 139. Joidenkin lähteiden mukaan kuolleita olisi ollut yli 160.
Ensimmäiset vangit Raahen vankileirille sijoitettiin heti 7. helmikuuta tapahtuneen Raahen valtauksen jälkeen. Valkoisten joukot ottivat heitä kiinni myös lähipitäjistä, kuten Siikajoelta, jossa vangiksi jäi vankileirikokemuksistaan myöhemmin muistelmateoksen kirjoittanut Yrjö Jääskelä. Toukokuun aikana Raaheen tuotiin vankeja myös Tampereelta.
Raahen vankileiri oli tunnettu huonoista oloistaan, jonka vuoksi kuolleisuus nousi suureksi. Raahessa menehtyi noin 18% vangeista, kun esimerkiksi Oulussa sijainneessa Raatin vankileirissä lukema oli vain 4–5%. Raahea suurempi kuolleisuus oli vain Tammisaaren, Hämeenlinnan ja Lappeenrannan vankileireillä. Sotasurmatiedoston mukaan lähes kaikki vankileireillä kuolleet menehtyivät nälkään tai erilaisiin kulkutauteihin, teloitettuja on joukossa vain muutamia. Jääskelän vuonna 1978 ilmestyneen "Henkipattona Suomessa" -kirjan mukaan päivittäinen ruoka-annos Raahen leirillä käsitti vain parin sentin paksuisen leivänpalan ja keittoa, jossa saattoi olla pelkkiä kalanruotoja. Tampereelta tulleiden vankien Jääskelä kertoo syöneen nälkäänsä käpyjä, ruohoa ja käymälän ulosteiden seasta löytämiään kalojen perkuujätteitä. Jääskelän mukaan Raahessa syyllistyttiin myös julmaan kidutukseen. Vankeja pakotettiin piiskaamaan toisiaan jopa kuolemaan saakka tai heitä saatettiin rangaistukseksi seisottaa koko päivän ajan ulkona.
Raahen vankileiri tyhjennettiin kesä-heinäkuun aikana kun vangit kuljetettiin kahdessa erässä Tammisaaren vankileirille. Ensimmäiset 400 vankia vietiin Tammisaareen kesäkuun alussa ja viimeiset 70 kuukautta myöhemmin. Raahen vangit olivat Tammisaareen saapuessaan niin heikossa kunnossa, että elokuun puoliväliin mennessä heistä oli kuollut yli 40%.
Kiina talviolympialaisissa 2014
Kiina osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Maalla oli 66 edustajaa yhdeksässä eri urheilumuodossa. Avajaisissa joukkueen lipunkantajana toimi taitoluistelija Tong Jiang.
Kiina sai kaksi maapaikkaa alppihiihtoon.
Kiina sai kisoihin mukaan yhden miehen ja neljä naista vuosien 2012 ja 2013 ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa kertyneiden näyttöjen perusteella.
Kiina sai maastohiihtoon neljä maapaikkaa.
Sprintit
Kiinan miesten joukkue pääsi mukaan olympialaisiin rankingin perusteella, naisten joukkue karsintaturnauksen kautta.
Kiinan miesten joukkue voitti yhdeksästä alkusarjan pelistään seitsemän ja pääsi välieriin. Välierissä joukkue hävisi Kanadalle. Se hävisi Ruotsille pronssiottelussa ja jäi neljänneksi.Alkusarjan lopputulokset:
Kiinan ottelut:
Kierros 1
Kierros 2
"ei ottelua"
Kierros 3
Kierros 4
Kierros 5
Kierros 6
"ei ottelua"
Kierros 7
Kierros 8
Kierros 9
Kierros 10
"ei ottelua"
Kierros 11
Kierros 12
Välierät
Pronssiottelu
Kiinan naisten joukkue hävisi alkusarjan yhdeksästä pelistään viisi eikä päässyt jatkopeleihin.Alkusarjan lopputulokset:
Kiinan ottelut:
Kierros 1
Kierros 2
"ei ottelua"
Kierros 3
Kierros 4
Kierros 5
Kierros 6
"ei ottelua"
Kierros 7
Kierros 8
Kierros 9
Kierros 10
"ei ottelua"
Kierros 11
Kierros 12
Kiina sai taitoluisteluun kahdeksan maapaikkaa sekä paikan joukkuekilpailuun.
Joukkuekilpailu
Kiina sai freestylehiihtoon yhdeksän maapaikkaa.
Hypyt
Kumparelasku
Kiina sai kaukalopikaluisteluun maksimimäärän maapaikkoja, eli sekä miehiä että naisia kolme jokaiselle matkalle ja viestijoukkueet.
Nelinkertainen olympiavoittaja Wang Meng mursi nilkkansa harjoituksissa 15. tammikuuta 2014 eikä kyennyt osallistumaan olympialaisiin.
Miehet
Naiset
Vuoden 2014 pikaluistelun maailmanmestari Yu Jing joutui jättämään olympialaiset väliin vanhan vamman uusiutumisen vuoksi.
Miehet
Naiset
Sunshine (kappale)
Sunshine on romanialaisyhtye Heavenin kappale. Sen julkaisi Cat Music digitaalisesti ladattavana singlenä 18. heinäkuuta 2012. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa päivää ennen singlen julkaisua. Toisin kuin Heavenin muutamat aiemmat singlejulkaisut, "Sunshine" ei päässyt lainkaan listoille.
Digitaalinen lataus
Jani Timonen
Jani Timonen (s. 1978, Lieksa) on suomalainen tietokirjailija ja vapaa kirjoittaja. Hän on kirjoittanut Tero Kartastenpään kanssa tietokirjan Provo opas - ärsyttämisen jalo taito.
Timonen työskenteli Aamulehdessä vuosina 2002-2010. Hän on kirjoittanut vapaana kirjoittajana muun muassa Helsingin Sanomiin, Suomen Kuvalehteen ja Imageen.
Timonen on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopiston tiedotusopista ja kauppatieteiden maisteriksiAalto-yliopiston kauppakorkeakoulusta. Hän on opiskellut myös muun muassa Korea Universityssa ja Sungkyunkwan Universityssa Etelä-Koreassa.
Hän tekee Helsingin yliopistossa väitöskirjaa digitaalisesta politiikasta, diplomatiasta ja retoriikasta.
Kimon Georgiev
Kimon Georgiev (11. elokuuta 1882 Pazardžik – 28. syyskuuta 1969 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä 1934–1935 ja 1944–1946.
Georgiev oli alkujaan Bulgarian armeijan upseeri, ja hän osallistui Balkanin sotiin sekä ensimmäiseen maailmansotaan. Hän jätti armeijan vuonna 1920 everstiluutnanttina. Georgiev osallistui vuoden 1923 vallankaappauksen suunnitteluun ja hänestä tuli 1920-luvulla yksi hallitsevan Demokraattinen liitto -puolueen johtajista. Hän toimi liikenneministerinä Andrei Ljaptševin hallituksessa. 1930-luvulla Georgievista tuli yksi oikeistolaisen Zveno-järjestön johtajista. Yhdessä muiden zvenolaisten kanssa hän toteutti toukokuussa 1934 uuden vallankaappauksen, ja kohosi siten pääministeriksi. Zvenon vajaan vuoden kestäneen valtakauden aikana muut puolueet kiellettiin, parlamentti hajotettiin ja kansantaloutta järjesteltiin uusiksi korporatistisen mallin mukaan. Tsaari Boris III kuitenkin erotti Georgievin tammikuussa 1935.
Toisen maailmansodan aikana Georgiev ja Zveno liittyivät vasemmistopuolueiden muodostamaan Isänmaalliseen rintamaan, joka vastusti Bulgarian osallistumista sotaan akselivaltojen puolella. Isänmaallinen rintama toteutti syyskuussa 1944 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgievista tuli jälleen pääministeri. Hänen johdollaan Bulgaria irtautui yhteistyöstä Saksan kanssa ja solmi aselevon Neuvostoliiton kanssa puna-armeijan miehitettyä maan. Kommunistit saivat vähitellen vallan Bulgarian hallituksessa, ja marraskuussa 1946 Georgiev korvattiin kommunistijohtaja Georgi Dimitrovilla. Georgiev jatkoi kuitenkin ulkoministerinä ja varapääministerinä. Zveno lakkautettiin vuonna 1949, mutta Georgiev toimi vuoteen 1962 asti eri ministerintehtävissä, ja sen jälkeen kuolemaansa saakka parlamentin puhemiehistön jäsenenä.
Bulgarian vallankaappaus
Bulgarian vallankaappaus voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tert-butyylikloridi
"tert"-Butyylikloridi (CHCl) on kloorattu tyydyttymätön hiilivety. Yhdistettä käytetään pääasiassa muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen orgaanisella synteesillä.
"tert"-Butyylikloridi on huoneenlämpötilassa väritön neste. Yhdiste liukenee hyvin orgaanisiilin liuottimiin kuten metanoliin, etanoliin ja asetoniin ja muodostaa monien liuottimien kanssa atseotrooppisia seoksia. "tert"-Butyylikloridi liukenee vain hieman veteen, mutta hydrolysoituu nopeasti emäksisissä olosuhteissa muodostaen tert-butanolia.. Koska "tert"-butanolin rakenteessa on steerisesti estynyt "tert"-butyyliryhmä hydrolyysi noudattaa S1-reaktion mekanismia, jossa kloori lähtee yhdisteestä muodostaen positiivisesti varautuneen karbokationin, jonka kanssa vesi tai hydroksidi-ioni reagoi muodostaen tert-butanolia. "tert"-Butyylikloridi ei reagoi S2-reaktiolla.
"tert"-Butyylikloridia valmistetaan tert-butanolin ja vetykloridikaasun välisellä reaktiolla. Vetykloridia johdetaan tert-butanolin vesiliuokseen kunnes liuos on selkeästi hapan. Tämän jälkeen vesiliuos ja muodostuva orgaaninen faasi erotetaan toisistaan. Toinen tapa valmistaa "tert"-butyylikloridia on isobuteenin ja vetykloridin reaktio oksidikatalyytin kuten alumiinioksidin läsnä ollessa.
"tert"-Butyylikloridia käytetään pääasiassa valmistettaessa muita yhdisteitä alkylointireaktioilla. Esimerkiksi bentseeni ja tolueenin Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla "tert"-butyylikloridin kanssa muodostuu tert-butyylibentseeniä ja tert-butyylitolueenia. Yhdistettä voidaan käyttää myös hajusteteollisuuden käyttämän neoheksyylikloridin valmistamiseen.
Major League Baseball -kausi 1924
Major League Baseball -kauden 1924 päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa kohtasivat Giants ja Washington Senators. Sarja ratkesi vasta seitsemännen ottelun 12. vuoroparissa. Senators voitti ensimmäisen mestaruutensa, Giantsille esiintyminen mestaruusotteluissa oli kahdeksas neljäntoista vuoden sisällä.