Africanus Horton
James Africanus Beale Horton (1. kesäkuuta 1835 Gloucester, Brittiläinen Sierra Leone – 15. lokakuuta 1883 Freetown, Brittiläinen Sierra Leone) oli sierraleonelainen igboihin kuulunut Britannian armeijan kirurgi, joka kiinnostui sotilasuransa aikana politiikasta. Hän kirjoitti teoksia afrikkalaisesta nationalismista ja ehdotti muun muassa itsehallintoa eri kansallisuuksille. Sotilasuransa jälkeen Horton sijoitti rahaa perustamansa pankin kautta ja nousi aikansa rikkaimpien miehien joukkoon Afrikassa.
Africanus Horton syntyi vuonna 1835 Britannialle kuuluneessa Sierra Leonessa Gloucesterissa lähellä Freetownia. Hänen vanhempansa olivat itäisestä Nigeriasta kotoisin olleita igboja, jotka oli pelastettu orjalaivalta ja sijoitettu sen jälkeen Sierra Leoneen. Hortonin isä kääntyi Sierra Leonessa kristinuskoon ja työskenteli kirvesmiehenä.
Horton muutti vuonna 1847 Freetowniin opiskelemaan Church Mission Societyn koulussa. Hänet siirrettiin vuonna 1853 Fourah Bay Collegeen opiskelemaan papiksi. Horton opiskeli siellä kahden vuoden ajan, kunnes hänet lähetettiin opiskelemaan sotilasuraa varten lääketiedettä Englantiin. Horton oli yksi kolmesta paikallisesta, jotka siirtomaahallinto valitsi vuonna 1855 lääketieteen opintoihin.
Horton opiskeli kolmen vuoden ajan Lontoon King’s Collegessa ja sen jälkeen vielä vuoden Edinburghin yliopistossa. Hän valmistui vuonna 1859 lääketieteen tohtoriksi.
Horton määrättiin vuonna 1859 Länsi-Afrikkaan, jossa hän toimi kirurgina Britannian armeijassa. Hänet oli sijoitettu sotilasuransa aikana useisiin kohteisiin, ja hän palveli sen aikana muun muassa Ašanti-sodissa vuosina 1863 ja 1873.
Sotilasuransa aikana Horton kiinnostui politiikasta. Hän kirjoitti tekstejä afrikkalaisesta nationalismista. Hän esitti teoksessaan "Political Economy of British Western Africa" (1865), että Fourah Bay College voisi olla oman sierraleonelaisen yliopiston ydin. Myöhemmin hän tuki Edward Wilmot Blydenin kampanjaa yliopiston perustamisesta Sierra Leoneen. Hän oli myös mukana vuosina 1868–1873 niin sanotussa Fantien konfederaatiossa, koska hän uskoi sen auttavan afrikkalaisia itsehallintoon.
Hortonin "West African Countries and Peoples" julkaistiin vuonna 1868. Siinä hän haastoi vallalla olleen käsityksen afrikkalaisten alemmuudesta ja ehdotti itsehallintoa eri kansallisuusryhmille. Horton oli kuitenkin uskollinen Britannialle, jonka ajatteli vaikuttavan kulttuurisesti ja teknologisesti Afrikan kehittymiseen.
Horton jäi 45-vuotiaana eläkkeelle asevoimista ja palasi Freetowniin suhteellisen rikkaana miehenä. Hän jatkoi edelleen afrikkalaisen koulutuksen kehittämistä ja perusti pankin, jonka tarkoituksena oli avustaa paikallista yrittäjyyttä. Horton ansaitsi hyvin rahaa yritystoiminnallaan ja kultakaivoksiin tekemillään sijoituksillaan, ja hän olikin 1880-luvun alussa Afrikan rikkaimpia miehiä.
Horton kuoli Freetownissa lokakuussa 1883.
Horton oli panafrikkalainen patriootti, vaikka jotkut afrikkalaiset ajattelijat eivät olekaan pitäneet hänen kritiikittömästä eurooppalaisten arvojen hyväksynnästä. Horton oli kuitenkin voimakas rasismin vastustaja ja Länsi-Afrikan tieteellisen ja nykyaikaisen kehityksen edelläkävijä. Hän pystyi tieteellisesti perustelemaan afrikkalaisten ja eurooppalaisten eron olevan historiallinen ja ympäristöllinen, ei rodullinen.
Hortonin merkitys unohdettiin pian hänen kuolemansa jälkeen. Hänen kirjoituksensa nostettiin kuitenkin 1900-luvun jälkipuoliskolla esiin, kun "West African Countries and Peoples" julkaistiin uudelleen vuonna 1969 ja "Letters on the Political Condition of the Gold Coast" vuonna 1970.
Kraatteri Merkuriuksella on nimetty Hortonin mukaan.