hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aune Rättyä-Pälli
Aune Sisko Amanda Rättyä-Pälli s. Rättyä (13. helmikuuta 1936 Nivala – 25. elokuuta 1980 Espoo) oli suomalainen laulunopettaja sekä lied- ja oopperalaulaja, äänialaltaan lyyrinen sopraano.
Maanviljelijäperheeseen Keski-Pohjanmaan Nivalassa syntynyt Aune Rättyä-Pälli lähti opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan vuonna 1955. Hän suoritti yksinlauludiplomin Antti Koskisen ja Lahja Lingon johdolla ja piti ensikonsertin Helsingissä 1963. Hän suoritti jatko-opintoja Gerald Mooren, Gerald Souzayn ja Folke Sällströmin johdolla ja teki stipendimatkoja muun muassa Erik Werban kurssille Salzburgiin ja Hans Sittnerin kurssille Nizzaan.
Aune Rättyä-Pälli esiintyi paljon suomalaisten kaupunginorkestereiden solistina. Solistitehtäviä hänellä oli myös muun muassa Bachin Matteus-passiossa Helsingissä, Johannes-passiossa Turussa ja Markus-passiossa Kuopiossa. Ooppera- ja operettirooleja olivat "La Bohème" Lahdessa, Tampereella ja Suomen Kansallisoopperassa sekä "Mustalaisparoni" ja "Wieniläisverta" Kansallisoopperassa. Hän esiintyi myös muun muassa Kööpenhaminassa, Nizzassa, Moskovassa, Leningradissa ja Salzburgissa.
Aune Rättyä-Pälli toimi laulunopettajana Oulun musiikkiopistossa 1966–1969, Espoon musiikkiopistossa 1969–1970, Hyvinkään musiikkiopistossa 1972–1973 ja Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1973. Helsingin ja Jyväskylän yliopistojen opettajankoulutuslaitoksissa hän työskenteli äänenmuodostuksen ja laulun ohjauksen opettajana. Lisäksi hän toimi Savonlinnan lied-kurssien vetäjänä.
Rättyä-Pälli kuoli 44-vuotiaana vaikeaan sairauteen. Hän oli vuodesta 1959 naimisissa viulutaiteilija Olavi Pällin (1939–2002) kanssa.
Honeywell 6000 -sarja
Honeywell 6000 on Honeywellin valmistama suurtietokonesarja, joka perustuu General Electricin aloittamaan GE-635:n seuraajaan.
Sarjan tietokoneissa on käytetty GECOS-käyttöjärjestelmää. 6040, 6060 ja 6080 -malleja markkinoitiin erityisesti "raskaaseen COBOL käyttöön".
Sarja nimettiin myöhemmin uudelleen "Level 66".
Vankilavihkot
Vankilavihkot () on italialaisen kommunistin ja marxilaisen teorian kehittäjän Antonio Gramscin merkittävin työ, joka koostuu 29 vihkosta, jotka hän kirjoitti ollessaan vankilassa 1929–1935. Ne on julkaistu neljänä niteenä hänen kuolemansa jälkeen.
Banifing
Banifing on Banin sivujoki Malissa ja Burkina Fason rajalla. Sen pituus on noin 200 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 19 570 neliökilometriä.
Banifing saa alkunsa Burkina Fason rajalta N’Gorlaka ja Tessé (Longo) -jokien yhtymäkohdasta. Se virtaa kohti luodetta ja laskee Baniin 20 kilometriä Baoulén ja Bagoén yhtymäkohdan alapuolella. Tärkein sivujoki on Lotio. Valuma-alueeseen kuuluvat Burkina Fason Kénédougoun provinssi sekä Malin Sikasson ja Koutialan piirit.
Banilla ja sen alkujoilla on myös useita muita Banifing-nimisiä sivujokia.
Kansainvälinen viestikirja
Kansainvälinen viestikirja (International Code of Signals) on kansainvälisen merenkulkujärjestön meriturvallisuuskomitean ylläpitämä viestintäohjeisto, joka käsittää viestimisen viestilipuilla, valolla morsettamalla, äänellä morsettamalla, puheella megafonin kautta, radiosähkötyksellä, puheella radiota käyttäen ja morsettamalla lipuilla tai käsin. Viestinnän perusajatus on luoda kansainvälisiin koodeihin perustuva viestintämahdollisuus, jolloin kielivaikeudet eivät ole hätätilanteessa viestinnän esteenä.
Kansainvälinen viestikirja (International Code of Signals) perustuu kansainvälisiin sopimuksiin. Viestikirjaa hallinnoi kansainvälinen merenkulkujärjestö, jolle asiasta vastaaminen siirtyi kansainvälisen radiokonferenssin (Atlantic City 1947) ehdotuksesta. Kansainvälinen merenkulkujärjestö otti tehtävän yleiskokouksen päätöksellä vastatakseen vuonna 1959 sen jälkeen, kun järjestöä koskeva sopimus oli rekisteröity Yhdistyneiden Kansakuntien sopimussarjassa 17.3.1958/4214. Suomessa kansainvälistä merenkulujärjestöä koskeva sopimus tuli voimaan 21.4.1959 ja sopimus on julkaistu Suomen säädöskokoelman sopimussarjassa numerolla SopS 20/1959.
Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä kansainvälisestä viestikirjasta vastaaminen kuuluu meriturvallisuuskomitealle mainitun sopimuksen 29.b artiklan nojalla. Kansainvälisen merenkulkujärjestön yleiskokous vahvisti meriturvallisuuskomitean valmisteleman uuden ajantasaistetun viestikirjan 29.7.1965. Mainittu julkaisu korvasi kansainvälisen viestityskirjan 1931, jonka merenkulkulaitos ja merivoimat olivat julkaisseet vuonna 1949 myös suomeksi. Vuoden 1965 kansainväliseen viestikirjaan tehdyt muutokset vahvistaa kansainvälisen merenkulkujärjestön meriturvallisuuskomitea. Virallinen voimassa oleva kansainvälinen viestikoodisto sisältyy kansainvälisen merenkulkujärjestön julkaisuun "International Code of Signals".
Viestikirja on osa merilain (1994/674) 22a:1 § (2017/482) tarkoittamia Suomen kansainvälisiä velvoitteita, jotka Suomi panee presidentin tai valtioneuvoston asetuksilla osaltaan täytäntöön. Kansainvälistä viestikirjaa ei ole sellaisenaan pantu täytäntöön asetuksella Suomessa, mutta mm. muutokset ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyyn yleissopimukseen (SopS 6/2003) V osa 21. sääntö määrää, että tietyissä aluksissa viestikirja kuuluu radioaseman pakolliseen varustukseen.
International code of signals / International Maritime Organization. London : IMO, 2005. ISBN 978-92-801-4198-6.
Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen
Jenni-Juulia Wallinheimo-Heimonen (s. 1974) on vammaispoliittinen taiteilija. Hän tekee taidetta, joka ottaa kantaa erilaisia vammaisuuteen liittyviä kysymyksiä käsitellen. Hän on ohjannut vammaisuudesta kertovan elokuvan "Raajan perässä".
Wallinheimo-Heimosen teoksista on noussut kohu, kun niitä oli esillä Nurmijärven kirjastossa. Hän on saanut Nurmijärven kunnalta työstään Konstiniekkapalkinnon. Hän on saanut Vimma-kulttuuripalkinnon.
Wallinheimo-Heimonen on toiminut myös järjestöaktiivina. Hän on toiminut Invalidiliiton puheenjohtajana.
Wallinheimo-Heimonen on tuonut työssään esiin vammaisten ihmisten oikeuden kauneuteen. Hän on verrannut eläinoikeuksia ja vammaisten oikeuksia keskenään siten, että eläin- ja vammaiskuljetukset eivät juurikaan eroa toisistaan. Hänen mukaansa mikä tahansa kenen tahansa tekemä taide ei voi olla vammaistaidetta.
Wallinheimo-Heimonen on saanut työskentelyynsä apurahaa Koneen Säätiöltä.
Wallinheimo-Heimonen sairastaa synnynnäistä luuston haurautta.
IBM System/38
IBM System/38 on IBM:n valmistama keskitason tietokonesarja, joka esiteltiin 24. lokakuuta 1978. Ensimmäiset vuodelle 1979 suunnitellut toimitukset viivästyivät vuodelle 1980.
Mallia edelsi IBM System/3. Mallin seuraajaksi tuli IBM AS/400.
Käyttöjärjestelmä oli nimeltään Control Program Facility (CPF).
System/38:n julkaisun jälkeen IBM julkaisi IBM System/36:n, joka oli seuraaja IBM System/34:lle.
Burroughs B5000
Burroughs B5000 oli Burroughsin valmistama suurtietokone, joka käytti diskreettejä transistoreja ja myöhemmin mikropiirejä.
Tietokone julkaistiin vuonna 1961. Päivitetty seuraaja B5500 julkaistiin vuonna 1964, jonka seuraaja B6500 julkaistiin vuonna 1966.
Semiempiirinen massakaava
Semiempiirinen massakaava eli Weizsäckerin kaava on ydinfysiikassa yhtälö, jolla voidaan arvioida atomiytimien massaa niiden protoni- ja neutroniluvun perusteella. Kaava perustuu osittain teoriaan ja osittain kokeellisiin eli empiirisiin mittauksiin. Teorian pohjana on George Gamovin esittämä pisaramalli, joka selittää useimmat kaavan termit ja antaa sen kertoimille karkeat likiarvot. Semiempiirisen massakaavan muotoili vuonna 1935 saksalainen fyysikko Carl Friedrich von Weizsäcker, ja vaikka sen kertoimia on täsmennetty vuosien varrella, on kaava säilynyt saman muotoisena.
Semiempiirinen massakaava antaa hyvät arviot atomimassoille, mutta se ei selitä, miksi tietyillä maagisilla luvuilla sidosenergia nukleonia kohti on korkeampi ja atomiydin stabiilimpi kuin massakaava ennustaa.
Ydinfysiikan nestepisaramallissa atomiydin on pisara kokoonpuristumatonta raskasta "ydinnestettä". Mallia ehdotti ensimmäisenä George Gamov ja sitä kehittivät Niels Bohr ja John Archibald Wheeler. Atomiydin koostuu nukleoneista (protoneista ja neutroneista), jotka pysyvät yhdessä vahvan vuorovaikutuksen ansiosta.
Mallin tuloksena saadaan yhtälö, joka ennustaa ytimen sidosenergian sen protoni- ja neutroniluvun funktiona. Yhtälön oikealla puolella on viisi termiä. Nämä vastaavat vahvan vuorovaikutuksen sidosvaikutusta, pintaenergiatermiä, sähköistä repulsiota (Coulombin voima), asymmetriatermiä (Paulin kieltosääntö) ja paritermiä.
Ytimen kokonaissidosenergia muodostuu siis likimain seuraavasta viidestä energiatyypistä:
"Tilavuusenergia". Kun jokaisella nukleonilla on mahdollisimman paljon naapureita, vahva ydinvoima on verrannollinen ytimen tilavuuteen.
"Pintaenergia". Ytimen pinnalla oleva nukleoni ei vuorovaikuta yhtä monen muun nukleonin kanssa kuin ne, jotka ovat ytimen sisäosassa. Pintaenergiatermi ottaa tämän huomioon ja se on siksi negatiivinen ja verrannollinen ytimen pinta-alaan.
"Coulombin energia". Protonit hylkivät toisiaan sähköisesti, mikä pienentää ytimen sidosenergiaa.
"Asymmetriaenergia" (tai Paulin energia). Paulin kieltosääntöön liittyvää energiaa. Ydinaine on stabiileimmillaan jos protoneita ja neutroneita on sama määrä keskenään. Jos niitä on eri määrä, niin toinen nukleonityyppi joutuu täyttämään yhä korkeampia energiatasoja samalla kun toisella nukleonityypillä jää energiatasoja täyttämättä.
"Parienergia". Korjaustermi, joka ottaa huomioon protoni- ja neutroniparien muodostumisen. Parillinen protoni- ja neutroniluku on stabiilimpi kuin pariton.
Olkoon "A" nukleonien kokonaismäärä, "Z" protonien lukumäärä ja "N" neutronien lukumäärä siten, että "A" = "Z" + "N".
Atomiytimen massa saadaan kaavasta
missä formula_2 ja formula_3ovat protonin ja neutronin lepomassat ja formula_4 on ytimen sidosenergia. Semiempiirisen massakaavan mukaan sidosenergia voidaan esittää muodossa
Kullakin kaavan termillä on teoreettinen perusta. Kaavan kertoimet formula_6, formula_7, formula_8, formula_9 ja termissä formula_10esiintyvä kerroin määritetään kokeellisesti.
Lead (Etelä-Dakota)
Lead [ˈliːd] on kaupunki Yhdysvaltojen Etelä-Dakotan osavaltion länsiosassa. Kultakaivoksen ympärille syntynyt kaupunki sijaitsee Lawrencen piirikunnassa Black Hills -vuoristossa lähellä Wyomingin rajaa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Leadin asukasluku oli 3 124. Piirikunnan hallintokaupunki Deadwood sijaitsee heti Leadin koillispuolella, ja kaksoiskaupunkia kutsutaan usein yhteisnimellä Lead-Deadwood.
Leadin kaupunki perustettiin virallisesti vuonna 1876 sen jälkeen kun alueelta oli löydetty lupaavia kultaesiintymiä. Väkiluku nousi vuoteen 1910 mennessä yli kahdeksaan tuhanteen. Kaupungin Homestake Mine kehittyi läntisen pallonpuoliskon tuottavimmaksi kultakaivokseksi, joka ulottui syvimmillään 2,5 kilometrin syvyyteen. Kaivos lakkautettiin vuoden 2001 lopussa.
1900-luvun alussa Leadin kultakaivoksiin tuli siirtolaistyövoimaa erityisesti Italiasta ja Suomesta. Kaupungin 8 000 asukkaasta oli vuoden 1910 paikkeilla suomalaisia noin 950. Muun muassa Kokoomuksen kansanedustajana ja lestadiolaissaarnaajana myöhemmin tunnettu Sakari Ainali työskenteli nuoruudessaan Leadin kultakaivoksessa kymmenisen vuotta. Myös suomalaisen ja amerikkalaisen työväenliikkeen merkkimies Oskari Tokoi työskenteli jonkin aikaa Leadissä ja perusti kaupunkiin raittiusyhdistyksen. Vuoteen 1971 saakka Leadissä toimi suomalaisten lestadiolaisvaikutteinen luterilainen seurakunta.
Homestaken kaivoksessa toimii nyt fysiikan tutkimuskeskus Sanford Underground Research Facility (SURF). Vuosina 1970–1994 siellä suoritettiin Homestaken kokeena tunnettua auringon neutriinojen tutkimusohjelmaa, josta Raymond Davis palkittiin fysiikan Nobelilla vuonna 2002.
Vuodesta 1974 Leadin kaupunki ja kaivos ovat olleet listattuna Yhdysvaltojen kansallisesti merkittävien historiallisten paikkojen joukkoon. Kaupungissa toimii kaivosmuseo. Tunnin ajomatkan päässä Leadista eteläkaakkoon sijaitsee Mount Rushmoren kallioon veistetty muistomerkki Yhdysvaltain neljän presidentin kasvokuvineen.
Von Kármánin vakio
Virtausdynamiikassa von Kármánin vakio on dimensioton vakio, joka esiintyy logaritmisessa virtauslaissa. Vakio on nimetty Theodore von Kármánin mukaan. Tarkastellaan turbulenttista fluidin virtausta lähellä seinää, jolla on liukumaton reunaehto. Tällöin seinän läheisessä rajakerroksessa virtauksen profiili on
missä "u" on keskimääräinen virtausnopeus korkeudella "z" reunan yläpuolella. Rosoisuuskorkeus (tai rosoisuuspituus) "z" on se korkeus, jolla "u" näyttää menevän nollaan. Kaavassa "κ" on von Kármánin vakio (n. 0,41), ja formula_2on kitkanopeus, joka riippuu virtauksen pohjan leikkausjännityksestä "τ" :
missä "ρ" on fluidin tiheys.
Von Kármánin vakiota käytetään turbulenssimallinnuksessa, esimerkiksi rajakerrosmeteorologiassa, laskettaessa liikemäärän, lämmön ja kosteuden vuota ilmakehästä maan pinnalle. Sen arvon ajatellaan olevan universaali ("κ" ≈ 0,40). Von Kármánin vakio ei kuitenkaan vaikuta olevan universaali uomavirtauksissa, joissa esiintyy pohjakuljetusta.
Viime vuosikymmeninä Kármánin vakion arvoa on tutkittu säännöllisesti. Eri katsauksissa "κ":n arvoiksi ilmoitetaan lukuja väliltä 0,35–0,42. Yli kahdeksantoista tutkimuksen johtopäätös on, että "κ" on vakio ja se on likimain 0,40.
Vuoden pesäpallotuomari
Vuoden pesäpallotuomari valittiin ensimmäisen kerran vuonna 1957 ja on siitä lähtien jaettu joka vuosi.
Heikki Teittinen
Heikki Urho Teittinen (30. syyskuuta 1894 Vesanto – 10. maaliskuuta 1980 Juva) oli suomalainen laulunopettaja, kuoronjohtaja ja suomentaja. Hän perusti Helsingin Kamarikuoron ja hänet tunnettiin "kamarikuorolaulun isänä".
Taipaleen kylästä Juvalla kotoisin olleen Teittisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antero Teittinen ja Henni Pursiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja opiskeli aluksi Helsingin yliopistossa teologiaa kunnes siirtyi musiikin pariin. Hän opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1917–1918 ja lisäksi vuosina 1928–1938 ulkomailla Saksassa Georg Arminin oppilaana, Italiassa ja Ranskassa. Teittinen oli vuodesta 1939 alkaen päätoimisesti laulunopettajana ja hän perusti Helsingin Kamarikuoron oppilaistaan osallistuen sen kanssa muun muassa Walesin kansainväliseen kuorokilpailuun. Teittinen toimi myös ruotsalaisen Karlskogan Kamarikuoron johtajana 1949–1961 ja ohjasi norjalaista ylioppilaskuoroa. Hän johti pitkään myös Helsingin NMKY:n sekakuoroa ja mieskuoroa, Kilven Kuoroa ja Åbo Sångarbröderiä.
Jäätyään eläkkeelle 1969 Teittinen lopetti Turussa ja Helsingissä pitämänsä laulukoulut ja palasi Juvalle. Hän perusti Juvan kansalaisopiston yhteyteen Juvan Kamarikuoron ja vuonna 1976 Teittisen johdolla valmistui paikallisin juvalaisvoimin pienoisooppera "Kevään kuningatar". Teittiselle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1973.
Superpesiksen kultainen pilli
Kultainen pilli valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2005 ja on siitä lähtien jaettu joka vuosi. Kultainen pilli luovutetaan tuomarille, jonka pelaajat ovat äänestäneet parhaaksi tuomariksi.
Eden Ahbez
George Alexander Aberle, joka tunnettiin taiteilijanimeltään Eden Ahbez (15. huhtikuuta 1908 – 4. maaliskuuta 1995), oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja muusikko, jonka elämäntavalla Kaliforniassa oli suurta vaikutusta hippiliikkeeseen.
Ahbez sävelsi Nat King Colen vuoden 1948 kappaleen ”Nature Boy”, joka oli Yhdysvaltain musiikkilistan ensimmäisellä sijalla kahdeksan viikon ajan. Hänellä oli olkapäihin ylettyvät hiukset sekä parta ja hän kertoi elävänsä kolmella dollarilla viikossa, nukkuen ulkona perheensä kanssa ja syöden vihanneksia, hedelmiä ja pähkinöitä.
Eden Ahbez kuoli auto-onnettomuudessa 86 vuoden ikäisenä 4. maaliskuuta 1995.
Jegor Rykov
Jegor Rykov 14. huhtikuuta 1997 Vidnoje, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue SKA Pietarissa. Hän laukoo vasemmalta.
Kaudella 2015–2016 alkaneella KHL-urallaan hän on pelannut 31.3 2018 menessä 110 runkosarjaottelua tehopistein 2+22=24. Pudotuspeleissä hän on pelannut 25 ottelua tehden kaksi syöttöpistettä.
New Jersey Devils varasi Rykovin viidennellä kierroksella vuoden 2016 varaustilaisuudessa. NHL:n siirtotakarajalla helmikuussa 2018 Devilsin ja New York Rangersin Michael Grabnerista tekemän pelaajakaupan osana Rykovin NHL-oikeudet siirtyivät Rangersille. Kauden 2016–2017 päätteeksi Rykov voitti SKA:n joukkueessa Gagarin Cupin.
Venäjän maajoukkueessa Rykovilla on hopea- ja pronssimitalit alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista.
Al-Salt
Al-Salt kaupunki Jordaniassa Al Balqa'n kuvernoraatissa pääkaupunki Ammanin länsipuolella. Sen asukasluku vuonna 2011 oli arviolta 88 900 ja sen asukkaista noin 35 % on kristittyjä.
Al-Salt sijaitsee noin 28 kilometriä Jordanian pääkaupunki Ammanista länteen noin 840 metrin korkeudella merenpinnasta. Alue on vuoristoista ja metsäistä. Lähistöllä on useita lähteitä, jotka tekevät mahdolliseksi maatalouden harjoittamisen paikallisissa laaksoissa.
Hellenistisellä kaudella ja Rooman valtakunnan aikana nykyinen al-Salt tunnettiin nimellä "Gadara". Nykyinen nimi al-Salt lienee johdettu roomalaisaikana käytetystä nimestä "Regis Saltus", joka viittasi kruununmaihin Palaestina Priman provinssissa. Ensimmäinen maininta al-Saltista historiallisissa lähteissä on vuodelta 1118. Maininta liittyi Jerusalemin kuningas Baudouin II:n ja Damaskoksen atabegin Zahir al-Din Tughtiginin neuvotteluihin aselevosta. Muslimihallitsijat rakennuttivat al-Saltin linnoituksen Ra's al-Amir -kukkulalle vuonna 1220 ja Egyptin mamelukkihallitsija Baibars laajensi linnoitusta valtakaudellaan. Kaupunki kukoisti mamelukkien valtakaudella ja kaupungista oli kotoisin useita "al-Salti"-nimellä tunnettuja oppineita. Kaupunki taantui Osmanien valtakunnan alkuaikoina ja Egyptin hallitsija Ibrahim paššan sanotaan tuhonneen kaupungin linnoituksen hänen hallitessaan Syyriaa vuosien 1831 ja 1840 välillä. Linnoituksen rauniot ovat säilyneet nykypäiviin saakka. Osmaniviranomaiset pyrkivät elvyttämään al-Saltin aluetta 1800-luvun lopulla. Sen merkitys kasvoi ja kaupunkiin saapui muuttajia esimerkiksi Damaskoksesta, Hamasta, Nabluksesta ja muualta Palestiinasta. Monet etenkin Palestiinasta muuttaneet olivat kristittyjä useista kirkkokunnista. Valtio ja lähetyssaarnaajat perustivat kaupunkiin kouluja, mikä teki al-Saltista alueellisen koulutuksen keskuksen. Jordanian ensimmäinen toisen asteen oppilaitos perustettiin al-Saltiin vuonna 1925. Al-Salt oli myös paikka, jossa brittiläinen Transjordanian ja Palestiinan valtuutettu sir Herbert Samuel julkaisi Transjordanian šeikeille suunnitelman Transjordanian itsehallinnosta.
Al-Saltin asukasluku vuonna 2011 oli arviolta 88 900. Vuonna 1993 sen asukasluku oli arviolta 60 740. Muslimit muodostavat al-Saltin asukkaiden valtaosan, mutta noin 35 % sen asukkaista on kristittyjä. Kristittyjen suhteellinen osuus al-Saltissa on huomattavasti suurempi, kuin koko Jordaniassa.
William Brent
William Brent Unger (s. 15. lokakuuta 1995 Palm Beach County, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Chase Davenportin roolista sarjassa Lab Rats. Brent käytti vuoteen 2016 asti nimeä Billy Unger, mutta otti silloin käyttöön nimen William Brent.
Rome (albumi)
Rome on yhdysvaltalaisen tuottaja Danger Mousen ja italialaisen säveltäjä Daniele Luppin studioalbumi, jonka julkaisi Parlophone 16. toukokuuta 2011. Albumilla vierailevat artistit Jack White ja Norah Jones. Albumin parissa työskenteltiin viisi vuotta ja se nauhoitettiin Forum Studios -studiolla Roomassa. Albumi ottaa vaikutteita spagettiwestern-elokuvista.
Coloring Book
Coloring Book on chicagolaisen hip-hop artisti Chance the Rapperin kolmas mixtape, joka julkaistiin omakustanteena 13. toukokuuta 2016 ainoastaan Apple Musiciin, mutta se ilmestyi 27. toukokuuta 2016 muihin striimauspalveluihin. Albumilla vierailee monia tunnettuja artisteja, kuten muun muassa Kanye West, Justin Bieber tai 2 Chainz.
Albumi oli ensimmäinen, joka pääsi Billboard 200 -listalle pelkästään striimausten myötä, korkeimmillaan albumi oli kahdeksannella sijalla. Albumi voitti vuoden 2017 Grammy-palkintogaalassa palkinnon parhaasta rap-albumista.
Albumin nimeksi piti tulla Chance 3, mutta se muutettiin lopulta nykyiseksi Coloring Bookiksi, kannen suunnitteli Brandon Breaux, joka on suunnitellut myös Bennetin aiempien albumiensa kannet.
Edellisen Acid Rap -mixtapen julkaisun jälkeen Bennett muutti huvilaan Los Angelesiin, jossa hän meinasi menettää uskonsa kristinuskon Jumalaan, koska hän addiktoitui Xanax-lääkkeisiin. Bennett muutti lopulta takaisin Chicagoon tyttöystävänsä luokse ja pääsi eroon Xanaxista. Hän tuli taas uskoon ja he saivat lapsen, Kenslin. Hän ehti myös työskennellä vuonna 2016 Kanye Westin seitsemmännen sooloalbumin "The Life of Pablon" parissa, hän vieraili kappaleella "Ultralight Beam".
Albumin julkaisupäivä paljastettiin "The Jimmy Fallon Show" -ohjelmassa 6. toukokuuta samalla kun Bennett esitti kappaleen "Blessings". Albumilta julkaistiin kolme singleä, "Summer Friends", "Angels" ja "No Problem".Albumi sai paljon positiivista palautetta kriitikoita, he pitivät Bennetin tavasta sekoittaa gospelia ja hiphop-musiikkia keskenään. Musiikkisivusto Pitchfork antoi albumille "Best New Music" -tittelin;
Ilpo Linko
Ilpo Ilkka Kalevi Linko (s. 18. heinäkuuta 1937 Pori) on suomalainen diplomi-insinööri ja kauppatieteen maisteri, joka toimi Rastorin pitkäaikaisena toimitusjohtajana.
Ilpo Linko syntyi varatuomari Visa Frans Lingon ja Ellen Mathilda Kivisen perheeseen. Hän avioitui Mona Carita Kihlströmin kanssa. Linko valmistui diplomi-insinööriksi 1959 ja kauppatieteen maisteriksi 1971. Linko toimi Mec-Rastorin varatoimitusjohtajana 1967–1974 ja H. B. Maynard & Co:n palveluksessa Lontoossa 1974–1975. Kaukomarkkinoiden toimitusjohtaja Linko oli 1975–1977 ja Rastorin vuodesta 1977. Hän työskenteli Rastorin toimitusjohtajana parikymmentä vuotta, aina vuoteen 1996 saakka.
Faya
Faya on Nigerin oikeanpuoleinen sivujoki Malissa. Se laskee Nigeriin hieman ennen Koulikoroa. Joen valuma-alue on 2 190 neliökilometriä.
Joen ympärillä sijaitsee lähes 80 000 hehtaarin laajuinen suojeltu Fayan metsäalue. Maan pääkaupungin Bamakon läheisyydestä huolimatta metsä on säilynyt melko hyvin. Sitä uhkaavat polttopuun kerääminen, puuhiilen poltto, karjan laiduntaminen ja metsäpalot. Metsän tilaa yritetään parantaa istutuksilla sekä kehittämällä luontomatkailua ja paikallisen väestön elinkeinoja.
Inna (albumi)
Inna on romanialaisartisti Innan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 30. lokakuuta 2015 muualla paitsi Japanissa, jossa se julkaistiin jo 23. heinäkuuta 2015 nimellä ”Body and the Sun”.
Za golemite mazhe
Za golemite mazhe () on bulgarialaisen pop-folk-laulajan Tatyanan single. Single julkaistiin 12. joulukuuta 2017.
Kosovon operaatio (1944)
Kosovon operaatio oli sarja asevoimien operaatioita jotka johtivat yhteen viimeiseen pinnistykseen toisen maailmansodan aikana. Operaation aloitti Bulgarian armeija Jugoslavian ja Albanian partisaanit kanssa. Operaation tarkoituksena oli häätää Saksalaiset Kosovosta.
Päävoimat tässä operaatiossa olivat Bulgarian toinen armeija, Jugoslavian kahdeskymmenesneljäs ja neljäskymmeneskuudes divisioona, ensimmäinen ja viides "Kosovo-Metohija" prikaatti, sekä Albanian kansanvapautus armeijan kolmas ja viides prikaatti. Nämä voimat saivat avustusta Neuvostoliitolta ja Länsiliittoutuneilta. Saksan joukot koostuivat seitsemästä tuhannesta miehestä ja Kampfgruppe Langerista, sekä kolmesta jalkaväki komppaniasta, yhdestä tykistö patterista ja yhdestö panssari joukkueesta. Mukana oli 7 000 Waffen SS miestä.
Saksaa auttoi 10 000 Balli Kompëtar miestä Albaniasta. Balli Kompëtar oli Albanialainen anti-kommunistinen nationalistenen järjestö. Balli Kompëtar ja Waffen SS toimivat jälkijoukkoina Wehrmachtin perääntyessä. Saksa käytti SS Skanbergiä vuorille etenemisessä ja partisaanien rohkaisemisessa. Hyökkäyksen alkaessa Saksaa vastaan SS Skanberg käskettiin tukahduttamaan partisaanien ja heidän kannattajiensa vastarinta. Käskyn seurauksena Albanialaisia partisaani vankeja ammuttiin ja hirtettiin Kosovossa 23. lokakuuta.
Operaatio johtio kommunistien haltuun ottoon Kosovossa, joka tapauksessa Saksalaiset onnistuivat perääntymään ja vapautumaan motista jonka kommunistit olivat järjestäneet heille.
Kosovon alueen vapauttaminen Saksalta ei tuonut välitöntä rauhaa ja järjestystä. 2. Joulukuuta 1944 anti-kommunisti Albaanit Drenican alueelta hyökkäsivät Trepcan kaivos kompleksiin ja muihin kohteisiin. 2 000 miehen voimalla nämä anti-kommunistit onnistuivat torjumaan 30 000 miehen partisaani joukkoja kahden kuukauden ajan.
Aurinkorannikon matkaopaskoulu
Aurinkorannikon Matkaopaskoulu on Espanjan Costa del Solilla toimiva yksityinen oppilaitos, joka valmistaa ulkomaan matkaoppaita Suomessa toimivien valmismatkanjärjestäjien Apollomatkat, Aurinkomatkat, Detur, Matka-Vekka, Tjäreborg ja TUI palvelukseen ulkomaan lomakohteisiin.
Oppilaitos on rekisteröity Espanjaan. Toiminimi Espanjan yritysrekisterissä on Aurinkorannikon Matkaopaskoulu, Y-tunnus Y4166727-S. Koulutusta valvova viranomainen on Málagan maakuntahallinto, käytännössä Fuengirolan kaupunki. Oppilaitoksen vastaava Operation Manager on Mikka Petteri Aitto-Oja. Kouluttajat ovat kaikki entisiä matkaoppaita kaikilta tunnetuilta matkanjärjestäjiltä.
Opetus tapahtuu suomen kielellä. Opiskelijat saavat ulkomaan matkaoppaan, aktiviteettioppaan sekä lasten oppaan koulutuksen. Koulutus kestää kaksi kuukautta ja oppilaitoksesta valmistuvat nimetään ulkomaan matkaoppaaksi. Matkaopaskouluja järjestetään syksyisin ja keväisin. Koulu on ollut toiminnassa vuodesta 2015. Toimitilat ovat Los Bolichessa Fuengirolan kaupungissa, osoitteessa Calle Antonio Machado 25.
Oudhin kuningaskunta
Oudhin kuningaskunta tai Awadhin kuningaskunta oli 1700- ja 1800-luvuilla Pohjois-Intian alueella hallinnut kuningaskunta. Oudhin kuningaskunta syntyi Mogulivaltakunnan romahtamisen seurauksena 1700-luvulla. Aluetta hallinnut dynastia kieltäytyi enää maksamasta mogulivallalle maaveroa, järjesti oman armeijansa ja julisti itsensä Oudhin perinnöllisiksi hallitsijoiksi. Maan ensimmäinen kuningas oli Saadat Khan Burhan-ul-Mulk. Valtio toimi itsenäisesti vuoteen 1856 saakka, jolloin Iso-Britannia otti alueen hallinnon itselleen.
Bengalin Subah
Bengalin Subah oli Mogulivaltakunnan hallitsema alue Bengalissa, nykyisen Intian ja Bangladeshin alueella. Bengalin Subahin perustivat mogulihallitsijat, jotka Bengalin sulttaanikunnan valloittamisen jälkeen liittivät alueen omaan imperiumiinsa. Mogulivallan romahtamisen jälkeen Bengalia hallinnut nawab alkoi toimia itsenäisesti. Bengalin hallitsijat toimivat itsenäisesti vuoteen 1757 saakka, jolloin Englannin Itä-Intian kauppakomppania valloitti sen.
Doctor Foster
Doctor Foster on brittiläinen psykologinen draamasarja, joka alkoi BBC One -kanavalla 9. syyskuuta 2015. Sarjan pääosassa on Tohtori Gemma Foster (Suranne Jones), joka epäilee hänen miehellään olevan suhde toiseen naiseen. Gemma päättää selvittää totuuden, minkä seurauksena hän ajautuu pakkomielteen pimeälle polulle. Hänen elämänsä suistuu täysin raiteiltaan, ja alkaa kaikkia järisyttävä vyyhti.
Sarjan on luonut ja käsikirjoittanut Mike Bartlett. Ensimmäisen tuotantokauden ohjasi Tom Vaughan ja toisen tuotantokauden Jeremy Lovering. Pääosan esittäjä Suranne Jones voitti kehutusta roolityöstään parhaan naisnäyttelijän BAFTA-palkinnon.
Syksyllä 2015 esitetty esimmäinen tuotantokausi sai loistavan vastaanoton niin katsojilta kuin kriitikoiltakin, ja sarjaa kutsuttiinkin "vuoden 2015 TV-tapaukseksi". Toinen tuotantokausi alkoi BBC Onella 5. syyskuuta 2017. Molemmat kaudet keräsivät myös erittäin hyvät katsojaluvut, ja 10 miljoonan katsojan raja ylittyi useaan otteeseen. Suomessa Yle TV1 esitti sarjan molemmat tuotantokaudet putkeen 28. helmikuuta 2018 alkaen.
Ensimmäinen kausi
Toinen kausi
Suranne Jones
Suranne Jones (s. Sarah Anne Jones, 27. elokuuta 1978) on englantilainen näyttelijä ja tuottaja, joka tunnetaan pääasiassa televisiorooleistaan. Hän tuli tunnetuksi vuosina 2000–2004 Kate McDonaldin roolista saippuasarjassa "Coronation Street". Coronation Streetin jälkeen Jones näytteli muun muassa televisiosarjoissa "Vincent" (2005–2006), "Strictly Confidential" (2006) sekä "Harley Street" (2008). Hän keräsi kehuja roolistaan murhaaja Ruth Slaterina minisarjasta "Unforgiven" (2009).
Jones näytteli vuosina 2011–2016 toista pääroolia, rikosylikonstaapeli Rachel Baileyta poliisisarjassa "Scott & Bailey". Hän toimi sarjassa myös tuottajana.
Kenties merkittävimmän roolityönsä Jones teki psykologisessa draamasarjassa "Doctor Foster" (2015–2017), jossa hän näytteli menestyvää Tohtori Gemma Fosteria, joka ajautuu pakkomielteen synkälle polulle alettuaan epäillä aviomiestään pettämisestä. Jones voitti sarjasta parhaan naisnäyttelijän BAFTA-palkinnon vuonna 2016.
Elämää suurempaa
Elämää suurempaa on Matti Kinnusen ohjaama ja käsikirjoittama kuusiosainen suomalainen draamasarja, jonka pääosissa näyttelevät Jussi Nikkilä, Misa Lommi, Matti Mäntylä, Mikko Virtanen sekä Vilma Melasniemi. Sarja esitettiin Yle TV1:llä marras–joulukuussa 2012.
Sarja kertoo pankkialalla työskentelevästä Anssista (es. Jussi Nikkilä), joka joutuu syrjäytetyksi työpaikallaan. Islantilaispankin kaatumisen myötä hän onnistuu sijoittajan turvin voittamaan suuren summan rahaa, mutta pankkikriisin myötä hänen perheensä asiat vaarantuvat.
Aureliano Bolognesi
Aureliano Bolognesi (15. marraskuuta 1930 Sestri Ponente – 30. maaliskuuta 2018) oli italialainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Bolognesi voitti sarjan 60 kg olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti välierässään isäntämaan Erkki Pakkasen ja loppuottelussa Puolan Aleksy Antkiewiczin. Bolognesi kuoli 87-vuotiaana 30. maaliskuuta 2018.
Vanessa Morgan
Vanessa Morgan (s. 23. maaliskuuta 1992 Ottawa, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Sarahin roolista sarjassa "My Babysitter's a vampire". Hänet myös tunnetaan Toni Topazin roolista sarjassa Riverdale.
Sandra Mason
Sandra Prunella Mason (s. 17. tammikuuta 1949 Saint Philip, Barbados) on barbadoslainen asianajaja, joka aloitti tammikuussa 2018 Barbadoksen kenraalikuvernöörinä. Hän ehti toimia sitä ennen muun muassa Itä-Karibian korkeimman oikeuden tuomarina ja Kansainyhteisön sihteeristön välitystuomioistuimen presidenttinä.
Sandra Mason syntyi vuonna 1949 ja kävi peruskoulunsa Barbadoksella. Korkeakouluopintonsa hän suoritti Länsi-Intian yliopiston Cave Hillin kampuksella Barbadoksella ja Hugh Wooding Law Schoolissa Trinidadilla ja Tobagolla. Hän sai oikeustieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1973 ja oikeuden opettaa oikeustiedettä 1975.
Mason aloitti työuransa opettajana Prinsessa Margaretin koulussa. Sen jälkeen hän työskenteli Barclays-pankissa useissa eri tehtävissä, ensin Barbadoksella ja sitten Jamaikassa ja uudestaan Barbadoksella. Mason aloitti vuonna 1978 nuoriso- ja perheoikeuden maistaattina ja samaan aikaan opasti opinnoissa Länsi-Intian yliopistolla.
Mason toimi vuosina 1993–1994 Barbadoksen Venezualan, Chilen, Kolumbian ja Brasilian -suurlähettiläänä. Barbadoksella hän toimi tämän jälkeen päämaistraattina ja korkeimman oikeuden reistraattorina.
Mason reistraattorina vuoteen 2005. Hänet nimitettiin sinä vuonna Itä-Karibian korkeimman oikeuden tuomariksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2008, jolloin hänestä tuli Barbaroksen korkeimman oikeuden vetoomustuomioistuimen ensimmäinen naistuomari. Kansainyhteisön sihteeristön välitystuomioistuimen ensimmäinen barbadoslainen jäsen hänestä tuli vuoden 2014 alussa. Hänet valittiin 2017 tuomioistuimen ensimmäiseksi naispresidentiksi.
Vuoden 2017 lopulla Mason nimettin Barbaroksen kenraalikuvernööriksi. Hän oli toiminut jo vuonna 2012 virkaatekeevänä kenraalikuvernöörinä, kun tehtävää oltiin siirtämässä Elliott Belgravelle, mutta vuoden 2018 alussa hän aloitti virallisesti Barbadoksen kahdeksantena kenraalikuvernöörinä ja toisena naisena virassa. Perinteen mukaan kuningatar Elisabet II löi samalla Masonin Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön ritarikunnan suurristin ritariksi.
Rae Armantrout
Rae Armantrout (s. 1947) on yhdysvaltalainen runoilija. Hän on Yhdysvaltojen länsirannikolla 1970-luvulla syntyneen kielirunouden koulukunnan eli language-ryhmän perustajia. Hän on Kalifornian yliopiston (San Diego) runouden ja poetiikan professori.
Armantroutin suomentajan Aki Salmelan mukaan Armantrout ei ole puhdasverinen language-ryhmäläinen, vaan hänen runoillaan "tuntuu kuitenkin olevan selkeä puhuja, joka samaistuu runoilijaksi itsekseen". Armantroutin läpimurtokokoelma oli "Versed", josta hän on saanut kaksi palkintoa. Harri Nordellin mukaan runot ovat askeettisia ja monimielisiä, ja niille on ominaista fragmentaarisuus. Armantroutin – ja koulukunnan yleensäkin – runoissa on sitaatteja alkuperää kertomatta, esimerkiksi "Laulaos, runotar,/ kuka mitäkin on / tässä tulvassa // Uneksimisen vuo / kantaa kieltä mukanaan", jonka aloitta säe "Iliaasta".
Armantrout vieraili 2015 Helsingissä Runokuu-festivaalilla.
Aminata Touré
Aminata Touré (s. 12. lokakuuta 1962 Dakar, Senegal) on senegalilainen poliitikko, joka toimi maan pääministerinä 2013–2014. Sitä ennen hän oli ollut oikeusministerinä 2012–2013 ja työskennellyt YK:n väestörahasto UNFPA:n sukupuoli-, ihmisoikeus ja kulttuurijaoston johtajana.
Touré syntyi Dakarissa vuonna 1962. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä kätilö. Hän aloitti koulunsa Tambacoundassa. Lukioaikana hän opiskeli Kaolackissa ja Dakarissa. Touré muutti korkeakouluopintoja varten Ranskaan. Taloustieteen maisteriksi hän valmistui Bourgognen yliopistosta. Hän suoritti ranskalaisen DESS-jatkokoulutustutkinnon Aix-Marseillen yliopistossa, ja väitöskirjansa hän kirjoitti pariisilaisessa International School of Management -koulussa.
Touré oli jo peruskouluikäisenä aktiivinen poliittisesti. Ranskassa hän liikkui akateemisissa vasemmistopiireissä ja liittyi senegalilaiseen kommunistiseen työväenliittoon.
Touré aloitti vuonna 1988 työuransa Dakarin liikennelaitoksessa, jossa hän johti yrityksen markkinoinnin ja viestinnän osastoa. Poliittisen työnsä hän aloitti vuoden 1993 presidentinvaaleissa Landing Savanén kampanjapäällikkönä.
Tourén ura Yhdistyneissä kansakunnissa alkoi vuonna 1995, jolloin hän sai paikan väestörahasto UNFPA:ssa. Hän toimi ensin Burkina Fason perhe- ja yhteiskuntasuunnitteluministerin neuvonantajana ja UNFPA:n Afrikan ranskaa puhuvien maiden alueellisena neuvonantajana. Touré johti vuosina 2003–2010 UNFPA:n sukupuoli-, ihmisoikeus ja kulttuurijaostoa.
Touré palasi vuonna 2010 Senegaliin, kun hän rupesi Macky Sallin kampanjapäälliköksi presidentinvaaleja varten. Touré toimi huhtikuussa 2012 syyskuulle 2013 Senegalin oikeusministerinä. Hän sai tuolloin mainetta tiukasta otteestaan korruptiota vastaan. Hänen kautenaan monia entisiä ministeritä ja yritysjohtajia vangittiin korruption takia. Hän sai aikaan myös Tšadin entisen diktaattorin Hissène Habrén pidätyksen. Habré oli asunut pakolaisena Dakarissa vuodesta 1990. Touré myös varmisti, että Habrén oikeudenkäynti venyi vuosien mittaiseksi. Touré sai lehdistöltä tiukan linjansa ansiosta lempinimen ”rautarouva”. Oikeusministerinä hän teki myös läheistä yhteistyötä UN Womenin Senegalin paikallisjärjestön kanssa ja pyrki edistämään sukupuolten välistä tasa-arvoa.
Touré nousi syyskuussa 2013 oikeusministeristä Senegalin pääministeriksi. Hän oli toinen nainen tehtävässä. Ensimmäisenä virkaa oli hoitanut Mame Madior Boye vuosina 2001–2002. Touréa kritisoitiin heti ministerivalinnoistaan, sillä hän valitsi uudeksi oikeusministereksi Sidiki Kaban, joka kannattaa homoseksuaalisuuden laillistamista. Touré ei ehtinyt olla virassa vuottakaan, kun presidentti Macky Sall hajotti hallituksen heinäkuussa 2014. Tourén erottamisen syynä olivat paikallisvaalit, joissa heidän Alliance pour la république -puolueensa pärjäsi huonosti. Sall valitsi seuraavana vuonna Tourén erityisavustajakseen.
Kosovon hyökkäys (1915)
Kosovon hyökkäys oli 10. marraskuuta ja 4. joulukuuta 1915 käyty taistelu. Serbian häviö taistelussa johti Serbian perääntymiseen Albanian läpi.
Taistelu alkoi Bulgarian ensimmäisen armeijan hyökkäyksellä ja loppui Serbian täydelliseen häviöön. Ensimmäinen armeija teki päähyökkäyksensä Ňis-Pristinaan. Serbian armeija piti Prokupljea hallussa kahden päivän ajan.
Alakynnessä oleva Serbian armeija perääntyi. Serbit tekivät myöhemmin epätoivoisen vastahyökkäyksen Vranjeen ja Kumanovoon liittyäkseen ranskalaisiin joukkoihin, mutta epäonnistuivat. Bulgarian ensimmäinen armeija sai helposti vallattua Pristinan 24 marraskuuta. Sen jälkeen kaikki Bulgarian joukot etenivät saaden apua pohjoisesta Saksan yhdenneltätoista armeijalta ja Itävalta-Unkarin kolmannelta armeijalta. Taistelu loppui 4. joulukuuta, kun Debar valloitettiin. Serbit menettivät 30 000 miestä, 199 tykkiä, 150 autoa ja valtavia määriä muita varusteita. Serbian armeija vetäytyi Albaniaan, josta se siirrettiin Kreikkaan Korfun saarelle.
Lommila
Lommila () on kylä Espoossa, Muuralan ja Bembölen välissä, lähellä Turunväylän ja Kehä III:n risteystä. Lommilan pinta-ala on noin 1,3 neliökilometriä. Lommilan yhteydet ovat hyvät Espoon keskukseen, Leppävaaraan ja Pohjois-Espooseen. Lommilan palveluihin kuuluu huonekalu-, varaosa- ja autokauppoja, automaattiasemia sekä pikaruokaravintola McDonald's, mutta asukkaita siellä on hyvin vähän. Lommilassa on Suomen vanhin Ikea, joka avattiin 1996.
Salme Jaakkola
Salme Jaakkola (myöh. Purjo, 14. huhtikuuta 1936 – 3. helmikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti urallaan Porin Tarmoa.
Jaakkola voitti 100 metrillä Naisten yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissa kultaa vuonna 1954 Tampereella ajalla 12,8 s ja hopeaa vuonna 1955 Mäntsälässä ajalla 13,0 s. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrillä vuonna 1955. Jaakkola osallistui kahteen maaotteluun vuosina 1954 ja 1955. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 1955 juostu 12,6 s, joka oli samalla vuoden Suomen kärkiaika.
Sankarani (kunta)
Sankarani on maalaiskunta Sikasson alueen Yanfolilan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Bambala sijaitsee Sélinguéjärven rannalla 30 kilometriä Yanfolilasta linnuntietä luoteeseen. Kunnassa on 7 600 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Sankaranin kunta rajoittuu pohjoisessa Yanfolilan piirin Tagandougoun, idässä Séré Moussa Ani Samou De Siékorolén ja lännessä Koulikoron alueen Kangaban piirin Nougan kuntiin sekä etelässä Guineaan. Maisemaa leimaavat mäet, laaksot ja tasangot. Kunnan itäpuolella on Sankaranijoen muodostama Sélinguén tekojärvi ja länsirajalla Nigerin sivujoki Fié. Seutu kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 1000–1200 millimetriä.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Lisäksi on mandinkoja, bozoja, somonoja ja bambaroita.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, metsien hyödyntäminen, kaupankäynti, käsityöammatit ja kullankaivuu. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, riisi, durra ja hirssi. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa, banaaneja, appelsiineja ja bataattia..
Pinaatit
Pinaatit eli tähkäpinaatit ("Spinacia") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain kaksi lajia. Näiden lajien lisäksi sukuun on kuvattu noin kymmenkunta muutakin lajia, mutta niistä osa on sittemmin siirretty maltsojen ("Atriplex") sukuun kuuluviksi, osa on todettu samaksi lajiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa ja osan taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Pinaatit ovat yksivuotisia ja kaljuja ruohovartisia kasveja. Varsi on kasvutavaltaan pysty ja lehdet ovat vaaleanvihreitä, tasaisia, pehmeitä, suurin piirtein kolmiomaisia ja keihästyvisiä. Kukat ovat yksineuvoisia ja niissä on kahdesta neljään verholehteä. Hedekukat ovat tähkää muistuttvina rykelminä ja emikukat ovat ryhminä lehtihangoissa. Emikukissa on neljä tai viisi pitkää luottia. Hedelmä on pähkylä.
Pinaattien suvun tunnetuin laji lienee ravintokasvinakin kasvatettava pinaatti ("Spinacia oleracea"). Lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti ("Tetragonia tetragonioides") ei kuulu pinaattien ("Spinacia") sukuun, vaan lamopinaattien ("Tetragonia") sukuun, joka kuuluu myös eri kasviheimoon kuin pinaattien suku.
Vaappiot
Vaappiot ("Traganum") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu vain muutama laji.
Salonkipuodit
Salonkipuodit eli pilaripuodit oli Tampereella nykyisen Tampereen Raatihuoneen paikalla 1800-luvulla sijainnut kaupungin ensimmäinen kunnallinen kauppahalli. Yksikerroksinen uusklassista tyyliä edustanut puurakennus jossa oli 14 puotia rakennettiin 1829–1830 ja rakennuksen suunnitteli koskiparonina tunnettu koskenperkaustöitä johtanut Carl Rosenkampff. Puodit olivat ensimmäisen kerran käytössä Pertunpäivän markkinoilla 1830.
Aluksi myyntipuoteja vuokrattiin vain markkina-aikoina mutta jo 1860-luvulla ne olivat ympärivuotisessa käytössä. Puodeissa myytiin kaikkea elintarvikkeista vaatteisiin ja rautakauppatavaraan. Monet tamperelaiset kaupan alan liikkeet aloittivat toimintansa näissä puodeissa ja samoin monet merkittävät tamperelaiset kauppiaat aloittivat uransa täällä palvellen kaupparenkeinä tai puukhollareina. Salonkipuodit tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1878 ja Tampereen raatihuone rakennettiin paikalle 1887–1890. Raatihuone oli aiemmin ollut saman tontin pohjoisreunassa sijainneessa yksikerroksisessa vuonna 1802 rakennetussa puutalossa. Seuraava kauppahalli Tampereelle valmistui 1901.
Lamopinaatit
Lamopinaatit ("Tetragonia") on päivikkikasvien eli jääruohokasvien (Aizoaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 50 lajia, joiden lisäksi 25 sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Lamopinaattien suvun tunnetuin laji lienee ravintokasvinakin kasvatettava lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti ("Tetragonia tetragonioides").
Nimestään huolimatta lamopinaatit eivät ole kovin läheistä sukua pinaateille ("Spinacia"), sillä suvut kuuluvat eri kasviheimoihin.
Language-ryhmä
Language-ryhmä eli kielirunouden koulukunta on Yhdysvalloissa syntynyt 1960-luvun lopulta ja 1970-luvun alusta lähtien vaikuttanut runouden koulukunta. Sen merkittäviä edustajia ovat Rae Armantout, Ron Silliman, Charles Bernstein, Lyn Hejinian, John Ashbery ja Bruce Andrews. Kriitikko Juha-Pekka Kilpiö laskee artikkelissaan koulukunnan ulkojäseneksi Steve McCafferyn
Ryhmä ei ole yhtenäinen koulukunta, ja eikä sillä ole selvää ohjelmaa eikä jäsenluetteloa. Sen runouden julkaisukanavia ovat olleet pienlehdet, erityisesti Bernstein ja Andrewsin vuosina 1978–1982 toimittama L=A=N=G=U=A=G=E. Viisi koulukunnan runoilijaa, Bruce Andrews, Charles Bernstein, Ray DiPalma, Ron Silliman ja McCaffery julkaisivat yhteiskokoelman "Legend" (1980).
Koulukunnan keskeisiä tekstejä on Sillimanin essee ”Disappearance of the Word, Appearance of the World”. Runousuuntausta määrittelevä käsite on Kilpiön mukaan kielen materiaalisuus, joka viittaa kieleen ja runokeinoihin laajasti käsitettynä, niin että siihen kuuluvat äänteelliset ominaisuudet tai sellaiset fragmentaariset tekstit, joiden katkelmia ei voi liittää tunnistettavaan kontekstiin.
Cécile La Grenade
Cécile La Grenade (s. 30. joulukuuta 1952 Laborie, Grenada) on grenadalainen yritysjohtaja ja elintarviketieteilijä, joka valittiin vuonna 2013 Grenadan kenraalikuvernööriksi. Hän on toiminut sitä ennen perheyritys De La Grenade Instustriesin toimitusjohtajana, ja hänet on valittu Grenadan vuoden 2010 liikenaiseksi.
Cécile La Grenade syntyi vuonna 1952 Grenadalla. Hänen vanhempansa olivat Sibyl ja Alan La Grenade. Koulun jälkeen hän työskenteli terveysministeriössä nuorempana laboratorioteknikkona ja hankki sen jälkeen lääketietellisen tekniikan sertifikaatin Länsi-Intian yliopistosairaalasta. Palattuaan Grenadalle La Grenade jatkoi uraansa terveysministeriössä.
La Grenade aloitti 1974 opiskelut Länsi-Intian yliopiston Saint Augustinen kampuksella Trinidadissa. Hän luki luonnontieteitä ja erikoistui kemiaan ja biokemiaan. Valmistuttuaan hän opetti couvalaisessa koulussa. La Grenada palasi Grenadalle vuonna 1979, kun hän sai apikan tuotantokemistinä True Blue Agron jalostustehtaalla. La Grenaden vastuulla oli laadunvalvonta.
La Grenade muutti vuoden 1983 alussa Yhdysvaltoihin, kun hän aloitti elintarviketieteen maisteriopinnot Marylandin College Parkin yliopistossa. Hän suoritti Marylandissa maisterin tutkinnon lisäksi tohtorin tutkinnon. La Grenade työskenteli valmistuttuaan Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirastossa.
La Grenade palasi vuonna 1992 Grenadalle äitinsä Sibyl La Grenadan kuoleman jälkeen. Hän otti äitinsä paikan perheyritys De La Grenade Instustriesin toimitusjohtajana. Yritys tunnetaan elintarviketuotteistaan, joita se jalostaa erityisesti muskottipähkinästä.
La Grenadesta tuli vuonna 2006 Karibian vientijärjestön ohjauskomiten jäsen, ja vuosina 2007–2010 hän oli yksityissektorin edustajana Itäisen Karibian valtioiden yhteistyöjärjestössä. Grenadan kauppakameri valitsi La Grenaden vuoden 2010 liikenaiseksi.
La Grenade valittiin vuonna 2013 Carlyle Gleanin seuraajaksi Grenadan kenraalikuvernöörinä. Hän on kuudes kenraalikuvernööri ja ensimmäinen nainen virassa.
Fié
Fié on Nigerin sivujoki Guineassa ja Malissa. Sen valuma-alueen laajuus on 4 045 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Mandianan lounaispuolelta, virtaa Sankaranin länsipuolella kohti pohjoista ja laskee Nigeriin ennen Kangabaa. Valuma-alueesta 76 % kuuluu Guineaan ja 24 % Maliin.
Fiéllä harjoitetaan kalastusta ja kullankaivuuta. Se on tunnettu myös malariaa ja jokisokeutta levittävistä sääskistään. Guinean-puoleinen osa kuuluu 10 152 neliökilometrin laajuiseen Sankarani-Fién Ramsar-alueeseen.
Matti Palo
Matti Palo (6. huhtikuuta 1938 Kokkola – 14. helmikuuta 2014 Jalasjärvi) oli suomalainen metsäntutkija ja professori.
Palo valmistui metsänhoitajaksi ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1969. Hän toimi metsäekonomian professorina Metsäntutkimuslaitoksessa Helsingissä. Hän oli seitsemän vuotta tutkijana ja professorina myös ulkomailla.
Palo kuoli auto-onnettomuudessa Jalasjärvellä ollessaan matkalla Helsingistä Toholammille, jossa sijaitsi hänen äitinsä kotitalo.
Erkki Komulainen
Erkki Juhani Komulainen (s. 30. joulukuuta 1943 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hänen vanhempansa ovat Martti Komulainen ja Rakel o.s. Koskenranta. Komulainen tunnetaan Suomessa yhdessä Kai Karman kanssa kirjoittamistaan kahdesta tilastomenetelmien oppikirjasta.
Komulainen on tehnyt vuodesta 1967 lähtien yli 200 tieteellistä artikkelia pääosin kansainvälisissä alan lehdissä. Hänen erityisalueitaan ovat olleet käyttäytymistieteiden tilastolliset menetelmät ja metodologia. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineinaan psykologia ja kasvatustiede 1968 ja filosofian tohtoriksi 1973. Hänen opettajiaan olivat mm. Kai von Fieandt, Arvo Lehtovaara, R. Olavi Viitamäki ja Matti Koskenniemi. Hän osallistui Koskenniemen didaktisen prosessianalyysin (DPA) hankkeeseen. Komulainen toimi useiden väitöskirjojen vastaväittäjänä ja esitarkastajana. Hän toimi kymmenissä erilaisissa hankkeissa tilastomenetelmien asiantuntijana. Puoliso ylimeteorologi Marja-Leena Komulainen, kaksi lasta.
My Dear Melancholy,
My Dear Melancholy, on kanadalaisen rhythm and blues -laulaja The Weekndin ensimmäinen extended play, jonka julkaisi Tesfayen oma levy-yhtiö XO ja Republic Records 30. maaliskuuta 2018. Albumi on tyyliltään synkempi kuin edellinen "Starboy"-albumi ja albumilla vierailee Gesaffelstein. Hän julkisti albumin julkaisupäivän Instagramissa 28. maaliskuuta ja kansikuvan 29. maaliskuuta.
Albumin kansikuva ottaa mahdollisesti inspiraatiota Michael Jacksonista, joka on inspiroinut muutenkin Tesfayen musiikkia.