hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lasse Koskela
Lasse Koskela (9. elokuuta 1955 Virrat – 18. kesäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija, kirjallisuuskriitikko ja Helsingin yliopiston kirjaston tietoasiantuntija. Hän kirjoitti useita teoksia kielen ja kirjallisuuden alalta.
Koskela opiskeli suomen kieltä Helsingin yliopistossa. Myöhemmin hän työskenteli kirjastoamanuenssina ja kotimaisen kirjallisuuden laitoksen assistenttina. Hänen kritiikkejään ilmestyi muun muassa "Parnassossa" 1980-luvun alusta alkaen.
Koskela oli toimitussihteeri Suomalaisen Kirjallisuuden Seura SKS:n "Suomen kirjallisuushistoria" -projektissa vuosina 1998–1999. Hän sai vuonna 2000 työstä Lauri Jäntin säätiön palkinnon yhdessä Liisi Huhtalan, Pertti Lassilan ja Yrjö Varpion kanssa. Koskela oli kulttuurilehti "Hiidenkiven" päätoimittaja 2002–2005. Hän osallistui myös useiden äidinkielen ja kirjallisuuden oppikirjojen tekemiseen ja oli vuodesta 1992 Ylioppilastutkintolautakunnassa uudistamassa äidinkielen ylioppilaskoetta, joka muuttui vuonna 2007.
1990-luvulla Koskela oli perustamassa aloittelevien kirjailijoiden Nobelistiklubia Helsingin yliopistossa. Helsingin yliopiston kirjaston tietoasiantuntijana hän oli kokoamassa vuoden 2015 alussa avattua "Suomalaista klassikkokirjastoa", joka on yliopiston ja Kansalliskirjaston ylläpitämä digitaalinen kokoelma suomalaista kaunokirjallisuutta ja sen tutkimusta.
Sisä-Suomi
Sisä-Suomi oli Jyväskylässä vuosina 1923–1970 ilmestynyt kokoomuslainen sanomalehti. Vuosina 1951–1961 sen nimenä oli "Jyväskylän Sanomat" ja vuosina 1962–1970 "Keski-Suomen Iltalehti".
Vuonna 1918 perustetun "Keskisuomalaisen" siirryttyä edistyspuolueen kannattajaksi Jyväskylän kokoomuslaiset ryhtyivät Sakari Kuusen johdolla puuhaamaan omaa äänenkannattajaa. Vuosina 1925–1930 sen julkaisijana toimi K. J. Gummeruksen kustannusliike. Oltuaan lapuanliikkeen ja IKL:n kannalla "Sisä-Suomi" sanoutui vuonna 1936 irti oikeistoradikalismista. Lehti menestyi 1930-luvulla hyvin, mutta alkoi jo sotavuosina menettää asemiaan "Keskisuomalaiselle". Se yritti pelastautua muuttumalla selvemmin yleislehdeksi ja sittemmin iltalehdeksi, vaihtamalla nimeä ja ottamalla liberaalit mukaan julkaisijaksi. Pienilevikkinen kokoomuslehti lopetettiin Yhtyneiden Paperitehtaiden kaltaisten suuryritysten tuen kadottua.
"Sisä-Suomi" ilmestyi vuonna 1924 kolmesti, vuosina 1925–1943 ja 1959–1968 kuudesti, vuosina 1944–1959 seitsemän kertaa ja vuosina 1968–1970 viidesti viikossa. Vuosina 1927–1929 se julkaisi myös kolmipäiväistä ja vuosina 1927–1929 ja 1932 kerran viikossa ilmestynyttä painosta. Lehden levikki oli 1930- ja 1940-luvuilla 4 000–5 000 ja vuonna 1957 yli 8 000 kappaletta. Vuonna 1968 levikki oli laskenut 3 000:een. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Oskari Tissari (1924), Uuno Halminen (1924), Vilho Vihtori Viita (1924–1925), Martti Raitio (1925–1929 ja 1930–1931), Heikki Halmesmäki (1929–1930), Vilho Mäkipuro (1930), Veikko Sariola (1931), Väinö Valorinta (1931–1932), Arvi V. Mäkinen (1932–1938 ja 1944), Matti Karjalainen (1938–1939), Akseli Routavaara (1939–1944) ja Kyösti Sorjonen (1945–1970).
Timo Tarhila
Timo Tarhila (s. 14. marraskuuta 1965) on suomalainen uransa päättänyt jalkapallomaalivahti. Hän pelasi yli 200 Ykkösen ottelua, joista valtaosan 1990-luvulla Joutsenon Kullervossa, sekä kauden 1996 Veikkausliigaa Mikkelin Palloilijoissa. IFK Willmanstrandin kanssa hän saavutti futsalin Suomen mestaruuden vuonna 2000.
Ammatiltaan Tarhila on autoilija.
Tarhila oli Lauritsalan Työväen Palloilijoiden kasvatti. Hän pääsi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1984, jolloin joukkueen sarjataso oli II divisioona (myöhemmältä nimeltään Kakkonen). Seuraavaksi kaudeksi joukkue nousi I divisioonaan (Ykkönen), jossa Tarhila pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 1986.
Kaudeksi 1988 Tarhila siirtyi naapurikuntaan II divisioonan Joutsenon Kullervoon, jonka kanssa hän saavutti sarjanousun I divisioonaan kaudella 1989. Hän oli JoKun eli Kultsun ykkösmaalivahti lähes koko 1990-luvun ajan. Ainoat pääsarjaottelunsa Veikkausliigassa, yhteensä 14, Tarhila pelasi kaudella 1996 Mikkelin Palloilijoissa. Liigadebyyttinsä hän teki 1–2-tappioon päättyneessä kotiottelussa Ilvestä vastaan 28. huhtikuuta 1996. MP:n putoamiseen päättyneellä kaudella Tarhila jakoi torjuntavastuun nuoren Antti Kuismalan kanssa.
Myös Kultsu putosi kaudella 1996, joten Tarhilan palatessa joukkueeseen kaudeksi 1997 sarjatasona oli Kakkonen. Ykkösessä hän pelasi Kultsun kanssa jälleen kaudet 1998–1999 ja Kultsun edustusjoukkuetoiminnan lakkauttamisen jälkeen Rakuunoissa kauden 2000. Ykkösen otteluita Tarhila pelasi urallaan yhteensä 201, joista 144 Kultsussa. Kova- ja tarkkapotkuinen maalivahti teki Kultsulle Ykkösessä viisi maalia, kaikki rangaistuspotkusta, ja Rakuunoillekin yhden. Vielä kaudella 2006 hän kuului Kolmosessa pelanneeseen Kultsu FC:n joukkueeseen.
Tarhila pelasi myös futsalia. Hän saavutti useiden muiden Kultsun pelaajien tapaan lajin Suomen-mestaruuden IFK Willmanstrandin kanssa vuonna 2000.
Google Mars
Google Mars on Google Earthin palvelu, jonka avulla voi katsoa Marsin pintaa samalla tavalla kuin Maan. Lisäksi siinä on joitain erikoisominaisuuksia.
Google Earthin Mars-ominaisuuden avulla voi:
Rauhankatu (Turku)
Rauhankatu on Turun Puolalanmäen länsipäästä läpi VIII kaupunginosan eli Port Arthurin kulkeva, Aurajoen suuntainen katu. Noin puolentoista kilometrin mittaisen Rauhankadun varrella sijaitsevat muun muassa Mannerheiminpuisto ja Mikaelinkirkko.
Rauhankatu alkaa Puolalanmäen juurelta ja ylittää muun muassa Humalistonkadun sekä Koulukadun ja Puistokadun, jatkuu läpi Portsan puutaloalueen ja päättyy Annankatuun Portsan länsipäässä. Rauhankatu on melko hiljainen, koska valtaosa liikenteestä, muun muassa bussireitit, on ohjattu kulkemaan pitkin Rauhankadun eteläpuolella kulkevaa samansuuntaista mutta leveämpää Puutarhakatua. Rauhankatu on valtaosin asfaltoitu, mutta kahden viimeisen korttelin osuudelta mukulakivipintainen.
Rauhankatu 1:ssä Puolalanpuiston reunassa sijaitsee W:m Crichton & C:o -telakan johtajan John Edward Eagerin itselleen 1900-luvun alkuvuosina rakennuttama jugendtyylinen huvila, jossa on vuodesta 1984 toiminut Park Hotel. 1960- ja 1970-luvuilla talossa toimi Turun Marttayhdistyksen talouskoulu.
Rauhankatu 14:ssä toimi vuosina 1938–1973 Sisu-pastilleja valmistanut Seres Oy:n tehdas. Kiinteistössä toimi muun muassa Turun kaupungin ulkomaalaistoimisto.
Rauhankatu 15:ssä, Pumppumäellä eli nykyisen Mannerheiminpuiston laidalla toimivat vuosina 1925–1962 Juseliuksen paitatehdas, vuoteen 1953 saakka myös sen sisaryhtiö Turun Sateenvarjotehdas Oy.
Vuohi ja Tahitin täysikuu
Vuohi ja Tahitin täysikuu on Maailmanmatkaajan seikkailut -lastenlevysarjan kolmas osa. Albumilla seikkailee Julia Vuoren luoma Vuohi. Kappaleet ovat Pessi Levannon säveltämiä ja Marjatta Levannon sanoittamia.
Albumin kappaleissa Vuohi matkustaa Egyptiin tutkimaan muumioiden kirousta, kiipeää Tarragonan ihmispyramidin huipulle, opettelee kutomaan lentävän maton, tanssii balettia Moskovan Bolšoi-teatterissa, juhlii Jamaikalla ja Tahitilla sekä pygmien kanssa Kongossa, ratsastaa Pampalla, järjestää herkkupöydän kuolleiden hengille Kuala Lumpurissa, solmii kukkaseppeleitä lehmille Alpeilla, valmistaa teetä Taiwanissa ja rentoutuu joogan avulla Intiassa.
Kaikki sanoitukset Marjatta Levanto. Sävellykset Pessi Levanto, jos ei toisin mainittu.
Google Moon
Google Moon on Google Earthin palvelu, jonka avulla voi katsoa virtuaalisesti Kuun pintaa.
Talenom
Talenom on suomalainen tilitoimistopalveluita tarjoava yritys. Talenom perustettiin vuonna 1972, ja kesäkuussa 2015 se listautui Helsingin First North -markkinapaikalle.
Kesäkuussa 2017 osake siirtyi Helsingin pörssin päälistalle.
Talenomin liikevaihto oli vuonna 2016 37,0 miljoonaa euroa ja liikevoitto 1,7 miljoonaa euroa. Vuosi 2016 oli kannattavuuden kasvun osalta erinomainen, ja yhtiön kannattavuus parani merkittävästi. Myös liikevaihto kasvoi noin 12 prosenttia Talenomin markkinaosuus suomalaisissa tilitoimistomarkkinoilla oli vuonna 2013 yhtiön oman ilmoituksen mukaan noin 3 prosenttiyksikköä.
Kim Sung-jip
Kim Sung-jip (myös muodossa Kim Seong-jip, 13. tammikuuta 1919 Soul, Japanin miehittämä Korea – 20. helmikuuta 2016 Soul) oli eteläkorealainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Kim voitti 75 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Lontoossa 1948 yhteistuloksella 380 kg ja Helsingissä 1952. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti myös MM-pronssia vuoden 1947 MM-kilpailuista ja kultaa vuoden 1954 Aasian kisoista.
Kim oli ensimmäinen itsenäisen Etelä-Korean olympiamitalisti samoin kuin maan ensimmäinen kaksinkertainen olympiamitalisti. Kim kuoli 97-vuotiaana 20. helmikuuta 2016 sairauteen soulilaisessa sairaalassa, jossa hän oli viettänyt kuukauden.
Kizilsun kirgiisien autonominen prefektuuri
Kizilsun kirgiisien autonominen prefektuuri (, , ) on autonominen prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen länsiosassa. Prefektuurin pinta-ala on 70 916 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2010 oli 525 570 . Prefektuurin päähallintopaikka on Artux, joka sijaitsee linnuntietä noin 1055 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä lounaaseen.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja kolmeen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Šiaulių Bankas
Šiaulių Bankas Ab on Liettuan Šiauliain kaupungissa kotipaikkaansa pitävä osakeyhtiömuotoinen pankki.
Pankin osake noteerataan Vilnan pörssissä. Helmikuussa 2016 yhtiön osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on NASDAQ Inc. -pörssiyhtiön osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Veikko Helteen muistomerkki
Veikko Helteen muistomerkki on vuonna 2011 Vihdin Nummelassa paljastettu kansanedustaja, ministeri Veikko Helteen kunniaksi pystytetty muistomerkki. Sen on veistänyt kuvanveistäjä Erkki Kannosto, ja se sijaitsee Vihdin Nummelassa työväentalo Rientolan pihalla. Paljastustilaisuudessa puhui kansanedustaja Paavo Lipponen, ja tilaisuudessa oli läsnä myös presidentti Tarja Halonen.
Muistomerkin materiaali on suomalainen punainen graniitti. Se kuvaa kivisten lastujen muodossa puuseppä Veikko Helteen kolmea elämäntyötä, yhteiskunnallista, osuustoiminnallista ja liikuntakulttuurista aktiivisuutta.
80 000 euron perusrahoituksesta vastasivat Suomen eduskunta, Tradeka-yhtymä, Urheiluopistosäätiö ja Kaatuneiden Muistosäätiö. Lisäksi rahoitusta tuli kansalaiskeräyksen ja eri yhteisöjen kautta, muun muassa Vihdin seurakunnalta.
Gösta Magnusson
Klas Gösta Natanael Magnusson (13. syyskuuta 1915 Örebro – 25. marraskuuta 1948 Örebro) oli ruotsalainen painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Magnusson voitti 82,5 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Lontoossa 1948 yhteistuloksella 375 kg ja samana vuonna Euroopan mestaruuden. Hän kuoli hukkumalla kalareissulla heikon jään petettyä.
Han Su-an
Han Su-an (myös muodossa Han Soo-ann, 18. kesäkuuta 1926 – 4. tammikuuta 1998 Soul) oli eteläkorealainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Han voitti 51 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Lontoossa 1948. Helsingissä 1952 hän sijoittui jaetulle viidennelle sijalle.
Oriol Bohigas
Oriol Bohigas i Guardiola (Barcelona, 20. joulukuuta 1925) on katalonialainen arkkitehti. Hän on ollut Barcelonan arkkitehtuurikoulun (ETSAB) professori.
Puutarhakatu (Turku)
Puutarhakatu on Turun läntisestä keskustasta Port Arthuriin ja edelleen IX kaupunginosaan kulkeva, vilkkaasti liikennöity Aurajoen suuntainen katu.
Puutarhakatu alkaa Puolalanmäen rinteestä Aurakadulta, ylittää muun muassa Koulu- ja Puistokadun, jatkuu Kakolanmäen pohjoispuolitse läpi Portsan puutaloalueen, kaartuu lopuksi satamarataa myötäillen kohti etelää ja päättyy Malmin- ja Kalastajakadun kulmaan. Noin 2,3 kilometrin pituisen kadun alkupäässä sijaitsee muun muassa kaupungin virastoja, Puolalanmäen lukio ja Puolalan yläkoulu (n:o 5, Florentin Granholm 1888) sekä kerrostalon pihasiivessä sijaitseva Lutherin kirkko (n:o 8, Tauno Salo ja Olavi Heikkilä 1967
). Humalistonkadun vaiheilla on Alvar Aallon suunnittelema Lounais-Suomen Maalaistentalo ja Turun keskusta-alueen korkeimmat asuinkerrostalot Puutarhakatu 11–13:ssa. Koulukadun ja Puistokadun välissä on Mannerheiminpuisto ja sitä seuraavassa korttelissa Mikaelinkirkko, jonka takaa alkaa Port Arthurin puutalokaupunki.
Puutarhakadun loppupää on yritysaluetta. Siellä sijaitsee muun muassa Kakolan jätevedenpuhdistamo sekä Turun Hansatorni (Puutarhakatu 45), toimistokolossi joka oli alun perin OTK:n varastorakennus (Pauli Salomaa 1941). Puutarhakatu 55:n toimistotalon paikalle ehdotetaan korkeita kerrostaloja. Puutarhakatu loppuu rakenteilla olevan Linnanfältin puutaloalueen pohjoiskärkeen Kalastajankadulle. Läheisellä kalliolla sijaitseva entinen Turun ruotsinkielisen merenkulkuoppilaitoksen rakennus (Malminkatu 5, Elma ja Erik Lindroos 1965) muutetaan asuintaloksi.
Francisco Javier Sáenz de Oiza
Francisco Javier Sáenz de Oiza (Cáseda, 12. lokakuuta 1918 – Madrid, 18. heinäkuuta 2000) oli espanjalainen arkkitehti. Hän oli yksi arkkitehdeista, jotka elävöittivät 1950- ja 1960-luvuilla espanjalaista arkkitehtuuria, joka oli ajautunut jäykkään uusklassisismiin Francon noustua valtaan vuonna 1939.
Sáenz de Oizan merkittävimmät työt ovat Madridissa sijaitsevat pilvenpiirtäjät Torres Blancas (1969) ja Torre del Banco de Bilbao (1972–78). Muita töitä ovat esimerkiksi Aranzazu-basilika Oñatissa Baskimaalla, "El Ruedo" -asuinkerrostalo Madridissa, Torre Triana -hallintorakennus (1989–97) Sevillassa sekä Azoguejo-aukion uudistaminen Segoviassa.
Olympic Entertainment Group
Olympic Entertainment Group AS (lyh. OEG) on kasino- ja pelitoimintaa useissa Euroopan maissa pyörittävä virolainen yritys, jonka omistaa Odyssey Europe. Olympic Entertainment Groupilla oli syyskuun 2017 lopulla yhteensä 117 kasinoa, jotka sijaitsivat Virossa, Latviassa, Liettuassa, Slovakiassa, Italiassa ja Maltalla.
Olympic Entertainment Group ilmoitti Tallinnan pörssille maaliskuussa 2018 yhtiön kahden pääosakkaan myyvän osuutensa Lontooseen rekisteröidylle "Odyssey Europe" -sijoitusrahastolle. Pääomistajista Armin Karu omisti Hansa Assetin kautta 45,05 % ja Jaan Korpusov Hendeya Investin kautta 18,95 % yhtiöstä. Odyssey ilmoitti tavoitteekseen OEG:n vetämisen pois pörssistä ja myös Karu kehotti yhtiön piensijoittajia hyväksymään Odysseyn tarjouksen.
Odyssey Europe sai yritysoston päätökseen lokakuussa 2018, minkä jälkeen Olympic Entertainment Group vetäytyi Tallinnan pörssistä. Yhtiö oli listautunut Tallinnan pörssiin lokakuussa 2006.
Changjin hui-kiinalaisten autonominen prefektuuri
Changjin hui-kiinalaisten autonominen prefektuuri (, ) on autonominen prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen pohjoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 73 659 neliökilometriä. Väkiluku vuonna 2010 oli 1,43 miljoonaa. Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Changji, joka sijaitsee linnuntietä noin 35 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä luoteeseen.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan kahteen piirikuntatason kaupunkiin, neljään piirikuntaan ja yhteen autonomiseen piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Olainfarm
AS Olainfarm on latvialainen, vuonna 1972 perustettu lääkealan yritys Olainesta. Yritys valmistaa noin 60 erityyppistä suun kautta syötävää lääkettä ja noin 30 farmaseuttista yhdistettä tai kemiallista ainesosaa.
Yhtiöllä on seitsemän alkuperäistuotetta. Olainfarmin valmistamia tuotenimiä ovat muun muassa Amlodipine, Clonazepam, Euphillin, Furosemide, Furagin, Midolat, Protionol ja Gripoflex. Yritys toimii osin tytäryhtiöittensä kautta; näitä ovat muun muassa Reinolds SIA, Ozols JDR SIA, Olainfarm energija SIA, Ilmas Aptiekas SIA ja Veritas-Farm. Tämän lisäksi yhtiöllä on 33 apteekkia Riiassa, Vidzemessä, Kurzemessa ja Latgalen alueella.
Olainfarmin osake noteerataan Riian pörssissä. Tammikuussa 2019 sen osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on Nasdaqin osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Thomas Byles
Thomas Roussel Davids Byles (26. helmikuuta 1870 Leeds – 15. huhtikuuta 1912 Pohjois-Atlantti) oli englantilainen katolinen pappi, joka matkusti RMS Titanicilla. Byles kouluttautui papiksi vuonna 1894. Hän oli Titanicilla matkalla New Yorkiin pikkuveljensä häihin. Byles oli yläkannella kävelemässä kun laiva törmäsi jäävuoreen. Hän avusti kolmannen luokan matkustajia pelastusveneisiin kieltäytyen kahdesti hänelle tarjotusta paikasta pelastusveneessä. Sen jälkeen hän kuunteli matkustajien synnintunnustuksia ja antoi synninpäästön sadoille matkustajille, jotka olivat yhä laivalla pelastusveneiden lähdettyä. Byles hukkui laivan upotessa. Hänen ruumistaan ei koskaan löydetty. Bylesin veljet laittoivat muistomerkin hänen kunniakseen St Helenin katoliseen kirkkoon Chipping Ongariin, Essexiin. Paavi Pius X kuvasi Bylesia "Kirkon marttyyriksi".
Vuoden 1997 elokuvassa "Titanic" Bylesia esitti James Lancaster. Elokuvassa Byles siteeraa Ilmestyskirjan kohtaa 21:4 ympärillään oleville matkustajille.
Vuonna 2015 St Helenin kirkon pappi Graham Smith ja piispa Alan Williams ehdottivat Bylesin julistamista pyhimykseksi.
Tallinna Vesi
AS Tallinna Vesi on virolainen, Tallinnan seudun vesihuollosta vastaava yritys. Tallinna Veden liiketoimintaan kuuluu juomaveden käsittelyn ja sen jakelun järjestämisen lisäksi myös jäteveden käsittely. Yhtiöllä on voimassa Tallinnan kaupungin kanssa tehty palvelusopimus, missä se on sitoutunut järjestämään kaupungin vesihuollon vuoteen 2020 saakka. Tallinna Veden vuonna 2010 perustettu tytäryhtiö, "OÜ Watercom" tarjoaa veteen liittyviä palveluita paikallishallinnolle, yrityksille ja yksityisille asiakkaille.
AS Tallinna Vesi perustettiin vuonna 1997, kun kaupungin vesilaitoksen toiminta muutettiin osakeyhtiömuotoiseksi. Perustetun yhtiön koko omistus säilyi Tallinnan kaupungilla vuoteen 2001, kun enemmistö osakkeista myytiin brittiläiselle United Utilities -yhtiölle. Lopulta Tallinna Vesi listautui Tallinnan pörssiin 1. kesäkuuta 2005.
Tallinnan kaupunki on pysynyt yhtiön suurimpana omistajana ja vuoden 2017 lopussa kaupunki omisti 34,7 prosenttia Tallinna Veden osakkeista. United Utilities omisti tuolloin 6,5 prosenttia osakkeista. Lokakuussa 2018 yhtiön osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on Nasdaqin osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Zacharias Lietzén
Zacharias Arvidinpoika Lietzén (1629 Litslena, Ruotsi – 19. huhtikuuta 1684 Turku, ) oli Turun akatemian kirjansitoja ja kirjakauppias, "Academiæ Bibliopegus". Lietzénin vanhemmat olivat Litslenan kirkkoherra Arvidus Nikolai Lietzén ja Klara Erikintytär Utter. Hänen veljiään olivat oli Turun hovioikeuden asessori, pormestari Nikolaus (Nils) Arvidinpoika Lietzén (s. 1620) ja Turun kämneri, sittemmin Käkisalmen kaupunginsihteeri Erik Arvidinpoika Lietzén (s. 1626). Lietzénin ensimmäinen puoliso oli Maria Bildsten (k. 1676, haudattu 23.6.1676 Turussa, vanhemmat ruukinomistaja Karl Konrad Bildsten ja Anna Nyman). Hänen toinen puolisonsa oli 28.11.1677 Katarina Belkou (ensimmäisessä aviossaan, eli vielä 1706, vanhemmat kauppias Filip Belkou ja Elisabet Rancken, toinen puoliso 3.4.1688 kauppias Lars Wulff). Lietzén on haudattu Turun tuomiokirkkoon.
Zacharias Lietzén opiskeli ilmeisesti Ruotsissa. Hän vietti kisällinvuotensa Saksassa. Helsingin yliopiston ylikirjastonhoitajan, professori Jorma Vallinkosken tutkimusten mukaan Lietzén saapui kisällinä 31.10.1656 Braunschweigista Hampuriin, jonne tuli uudelleen 16.4.1659 Amsterdamista ja 25.10.1659 Lüneburgista. Hän saapui 10.10.1660 Tukholmaan, jossa sai ensin työtä Thomas Bergmanilta, sitten Samuel Graffilta, jonka kanssa riiteli juomarahoista 1661. Lietzén anoi Tukholman ammattikunnalta 25.11.1660 saada suorittaa mestarinarvoon oikeuttava kisällinpalvelus. Uudisti anomuksensa 25.3.1661, jolloin hänet osoitettiin Christopher Reusnerin 2. leskelle kisälliksi. Hän anoi 12.11.1662 Turun Akatemialta pääsyä sen kirjansitojaksi, anoi 25.3.1663 lupaa Tukholman ammattikunnalta mestarinäytteiden suorittamiseen ja sai mestarikirjan 8.6.1663. Lietzén sai Turun porvarioikeudet 4.7.1663. Hän sitoi Turun lääninhallituksen asiakirjoja vuodesta 1663 lähtien. Vuonna 1667 Turun Akatemian konsistori katsoi hänen veloittaneen liikaa parista asiakirjasidoksesta. Hänet otettiin 29.4.1671 akatemian kirjansitojaksi, kehotettiin käyttämään hyvää pergamenttia, ottamaan kunnon kisällejä sekä sopimaan taksasta kun teetetään soljet. Lietzén harjoitti Turussa kirjakauppaa. Piispa Gezelius syytti häntä 1681 siitä, että hän oli Lohjan markkinoilla ostanut piispan paperimestarilta paperia ja myynyt sitä akatemian kirjapainolle ja ylioppilaille. Hän myönsikin ostaneensa 4 riisiä paperia ja 3 leiviskää pahvia. Lietzénin oppipoikana oli Lorenz Höijer 17.8.1679. Lietzénin veljet Nikolaus ja Erik muuttivat myös 1600-luvun puolivälissä Ruotsista Turkuun. Lietzéneillä on sukuhauta Turun tuomiokirkon pääkuorissa eli kaikkien pyhien kappelissa.
Tallinna Kaubamaja
Tallinna Kaubamaja Grupp AS on Tallinnasta kotoisin oleva virolainen osakeyhtiö, joka toimii kaupan ja kiinteistövuokrausalan parissa. Konserniin kuuluu useita omilla brändeillään toimivia tytäryhtiöitä, kuten Selver-kauppaketju, Tallinnan ja Tarton Kaubamaja -tavarataloja ylläpitävä Kaubamaja AS sekä turvallisuuspalveluja tarjoava Viking Security AS. Tallinna Kaubamaja Gruppin pääomistaja on "OÜ NG Invevesteeringud", joka omisti vuoden 2016 lopulla yhtiöstä 67 prosenttia.
Yritysryhmän historian katsotaan alkavan vuodesta 1960, jolloin legendaarinen Tallinna Kaubamaja -tavaratalo avattiin Tallinnassa, silloisessa Viron SNT:ssä. Ensimmäinen Selver avasi ovensa Tallinnan Lasnamäessä vuonna 1995, ja myöhemmin vuosien 1998–2001 aikana Selveristä kehitettiin kokonainen super- ja hypermarketketju. Tallinna Kaubamaja Grupp listautui Tallinnan pörssiin vuonna 1996. Helmikuussa 2016 yhtiön osake kuului OMX Baltic 10 -indeksiin, joka on osakeindeksi kymmenen keskeisen Baltian maissa kotipaikkansa pitävän pörssiyrityksen osakkeelle.
Konserni laajentui yritysostojen myötä autokaupan puolelle vuonna 2007. Tallinna Kaubamaja Grupp osti jalkinekauppaa Virossa ja Latviassa harjoittaneen ABC King AS:n ja Suurtüki NK OÜ:n vuonna 2008. Yhtiö avasi ensimmäiset kauneudenhoitotuotteiden kauppaan keskittyvät I.L.U.-myymälänsä vuonna 2009.
Konsernilla oli Helsingin Kaisaniemessä liike huhtikuusta 1997 seuraavan vuoden heinäkuuhun, jolloin se lakkautettiin kannattamattomana.
The Rolling Stones Australasian Tour 1966
The Rolling Stones Australasian Tour 1966 oli The Rolling Stones-yhtyeen Australian ja Uuden-seelannin kiertue."*Lämmittelijän Sydneyssä toimi The Searchers."
Lietzén
Lietźen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Wish You Were Here Tour
Wish You Were Here Tour oli Pink Floydin Pohjois-Amerikan kiertue, jolla yhtye promotoi Wish You Were Here albumia. Kiertue jaettiin kahteen osaan länsirannikon ja itärannikon konsertteihin. Yksi konsertti oli Englannissa Knebworth festivaalilla.
Oulun keskuskansakoulu
Entinen Oulun keskuskansakoulu on Oulun Vanhatullin kaupunginosassa toiminut kansakoulu ja loppuvaiheessa peruskoulun ala-aste sekä myöhemmin terveysasemana toiminut rakennus. Rakennus on arkkitehti Kaarlo Borgin suunnittelema funktionalistinen koulurakennus vuodelta 1933, joka valmistui vuonna 1934. Uuteen koulurakennukseen Oulun kaupunki tilasi vuonna 1936 seinämaalauksen "Koivu ja tähti" oululaiselta taiteilijalta Juho Mäkelältä. Rakennus tunnetaan nykyään parhaiten puhekielessä sammakkotalona, sillä talon edustalla suihkualtaassa pitää vahtia kuvanveistäjä, professori Raimo Metsänheimon vuonna 1993 paljastettu sammakko, Rupikonna.
Suunnitelma uuden koulutalon rakentamiseksi Ouluun käynnistyi jo 1920-luvun alkupuoliskolla. Taloudellisesti vaikeat vuodet Oulun kaupungin taloudessa lykkäsivät asian ratkaisua aina 1930-luvulle. Rakentamisesta päätettiin lokakuussa 1933 arkkitehti Borgin piirustusten pohjalta Vanhatullin kaupunginosaan keskusta-alueelle Saaristonkadun ja Uusikadun kulmaan. Uusi koulu otettiin käyttöön vuonna 1935.
Sotavuodet 1939-1944 muuttivat rakennuksen käyttötarkoitusta, sillä sotien aikaan siitä tuli Sotasairaala 32 (SotaS 32):n sivupiste pääpaikan sijaitessa silloin uudessa Kontinkankaan sairaalassa. Talvisodan alettua haavoittuneita tuli niin paljon, että Kontinkankaan sairaalan lisäksi oli otettava käyttöön myös uusia sijoituskohteita sotilassairaalalle. Näin Keskuskansakoulustakin tuli sotilassairaala yli 300:lle haavoittuneelle.
Jatkosodan aikaan Keskuskansakoulu kuten naapurirakennus Teknillinen oppilaitos toimivat sotilassairaalan sivupisteinä pääpaikan sijaitessa Kontinkankaalla.
Koulutyö Keskuskansakoulun rakennuksessa jatkui sotien jälkeen vuonna 1945.
Peruskoulun korvatessa kansakoulun Keskuskansakoulukin muuttui Keskustan peruskouluksi. Samanaikaisesti kasvavassa Oulussa lapsiperheet muuttivat uusiin asumalähiöihin, mikä vähensi keskusta-alueen oppilasmääriä. Tämän vuoksi entiselle Keskuskansakoululle etsittiin uutta käyttötarkoitusta. 1970-luvun lopulla koulutyö rakennuksessa päättyikin.
Talo peruskorjattiin keskustan terveysasemaksi 1981-1982.
Oulun kaupunki on suunnitellut myyvänsä talon. Keskustelut asiasta ovat vielä keväällä 2016 käynnissä, ja lopullista päätöstä myynnistä ei ole vielä tehty.
Rakennus on korjaus- ja muutostöiden yhteydessä korjattava sen kulttuurihistorialliset ja rakennustaiteelliset arvot säilyttäen. Julkisivukorjauksissa on käytettävä alkuperäisiä tai niitä vastaavia materiaaleja. Sisätiloissa voi tehdä toiminnan vaatimia muutoksia. Korjaus- ja muutostoimista pitää pyytää museoviraston lausunto.
Humalistonkatu (Turku)
Humalistonkatu on runsaan 600 metrin mittainen vilkas liikekatu Turun läntisessä keskustassa, VII kaupunginosassa. Se kulkee kaakosta luoteeseen Eerikinkadulta Ratapihankadulle Turun päärautatieaseman edustalle. Katua pitkin kulkevat monet Turun länsiosiin suuntaavat bussireitit. Kadun varrella on monia erikoisliikkeitä, kahviloita ja ravintoloita.
Humalistonkadun alkupäässä on Sokos-hotelli Seurahuone sekä entinen Turun pääposti, joka on nyt muun muassa TeliaSoneran käytössä. Vuodesta 1983 on Humalistonkadulla toiminut Terveystalo Healthcaren vuonna 2011 ostama Lääkäriasema Pulssi.
Kadun arvellaan saaneen nimensä alueella aiemmin sijainneista humalatarhoista.
Humalistonkatu on jo toistasataa vuotta ollut tunnettu monien ravintoloiden ja aiemmin myös monien elokuvateattereiden katuna.
Humalistonkadun pitkäaikaisin ravintola oli Kilta, joka perustetiin 1920-luvulla rakennusmestariyhdistyksen kerhohuoneistoksi ja lopetti 2007, jolloin sen tiloihin tuli ravintola Klubi. Vuodesta 1956 Kilta toimi silloin valmistuneessa uudisrakennuksessa Humalistonkatu 8:ssa. 1960-luvun alusta 1980-luvun puoliväliin talossa toimi myös elokuvateatteri Bio Boston. Muita Humalistonkadulla toimineita elokuvateattereita ovat olleet Kaleva (numerossa 2 vuosina 1906–1960), ja nykyisin Turun kaupunginteatterin väliaikaistilana toimiva Domino (Humalistonkatu 7). Numerossa 3 toimi vuosina 1967–2004 ja uudelleen vuonna 2018 avattu pieni Astor- ja Diana-nimillä tunnettu elokuvateatteri, joka on välillä toiminut Monk-jazzklubina. Humalistonkadun kulmissa toimivat myös Puutarhakadun Ritz (1955–1979) ja Yliopistonkadun Casino (1913–1957).
Tanssiravintola Thrinaxin paikalla Yliopistonkadun kulmassa on vuodesta 2004 toiminut yökerho Gigglin’ Marlin. Lounais-Suomen Maalaistentalossa toimivat aikoinaan hotelli Maakunta ja ravintola Itämeri. Nyt talossa ovat Omenahotelli, Pub Alvar ja tilausravintola Alvarium.
Cristal Snow’n diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Cristal Snow’n diskografiasta.
Josep Antoni Coderch
Josep Antoni Coderch i de Sentmenat (26. marraskuuta 1913, Barcelona – 6. marraskuuta 1984, Barcelona) oli katalonialainen arkkitehti. Hän oli kahdeksanlapsisen perheen esikoinen. Hänen isänsä oli Barcelonan sataman suunnittelua johtava insinööri.
Eljas Pölhö
Heimo Heikki Eljas Pölhö (s. 14. kesäkuuta 1949 Haukivuori) on suomalainen tietokirjailija ja rautatiehistoriallisten julkaisujen toimittaja. Oppiarvoltaan Pölhö on filosofian lisensiaatti. Hän on raideliikenneharrastuslehti Resinaan perustaja ja ensimmäinen toimittaja.
Pölhökanto Iijoen törmässä
Pölhökanto Iijoen törmässä on kirjailija Kalle Päätalon omaelämäkerrallisen romaanisarjan Juuret Iijoen törmässä 26. ja viimeinen osa. Kirja kertoo Päätalon kirjailijanurasta kirjailijan esikoisromaanin Ihmisiä telineillä (1958) ilmestymisen jälkeen.
OMX Copenhagen 20
OMX Copenhagen 20 on Kööpenhaminan pörssin osakeindeksi. Se on markkina-arvopainotettu indeksi, joka koostuu 20. Kööpenhaminan pörssissä eniten vaihdetuimmasta osakkeesta. Indeksin koostumus päivitetään kahdesti vuodessa.
Tilanne 7. lokakuuta 2018.
Kang Joon-ho
Kang Joon-ho (myös muodossa Gang Jun-ho, 22. kesäkuuta 1928 Haeju, Japanin miehittämä Korea – 24. syyskuuta 1990 Soul) oli eteläkorealainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Kang voitti 54 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän toimi myöhemmin nyrkkeilyvalmentajana.
Oskari Väänänen
Oskari Gabriel Väänänen (24. maaliskuuta 1890 Kuopio – 28. tammikuuta 1962 Lahti) oli suomalainen Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen lehtori ja Suomen Miekkailuliiton puheenjohtaja.
Väänäsen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli, myöhemmin Helsingin poliisilaitoksen vahtimestari Kalle Vilho Väänänen (1860–1933) ja Helmi Elin Emilia Karpio, aik. Spets. Hänen velipuolensa oli kirjailija ja opettaja Kalle Väänänen. Oskari Väänänen toimi Helsingin yliopiston voimistelulaitoksen miekkailutaidon opettajana 1929–1941.
Stig Sjölin
Stig Karl Olof Sjölin (21. joulukuuta 1928 Värnamo – 9. tammikuuta 1995 Helsingborg) oli ruotsalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Sjölin voitti 75 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Euroopan-mestaruuskilpailuista Sjölin voitti neljä mitalia.
Chr. Hansen
Chr. Hansen A/S on tanskalainen kemianteollisuuden yritys, jonka osake noteerataan Kööpenhaminan pörssissä. Yhtiö on osa OMX Copenhagen 20 -indeksiä. Chr. Hansenin pääkonttori sijaitsee Hørsholmissa, Kööpenhaminan pohjoispuolella.
Chr. Hansenin toiminta on jaettu kolmeen liiketoiminta-alueeseen. "Cultures and Enzymes" tuottaa muun muassa entsyymejä ruokateollisuudessa. "Health and Nutrition" valmistaa ja kehittää erilaisia laihdutuslääkkeitä, lääkkeitä ja eläinruokaa. "Natural Color" kehittää ruokateollisuudessa käytettäviä väriaineita.
Chr. Hansenin suurin osakkeenomistaja on noin 25 %:n osuudella Novo Holding A/S.
Jyske Bank
Jyske Bank on tanskalainen pankki. Se on markkinaosuudeltaan maansa kolmanneksi suurin pankki ja tanskalaisista pankeista toiseksi suurin Danske Bankin jälkeen. Pankilla on toimintaa kotimaansa ulkopuolella Sveitsissä, Saksassa, Espanjassa, Ranskassa ja Gibraltarilla. Yrityksen pääkonttori on Silkeborgissa, Keski-Jyllannissa. Vuonna 2014 sen liikevaihto oli 8,64 miljardia Tanskan kruunua, josta liikevoittoa 3,103 miljardia kruunua. Työntekijöitä sillä on noin 4200. Jyske Bank perustettiin 1967 neljän keskijyllantilaisen pankin fuusioituessa. Kansalliseksi pankiksi se tuli 1981.
Jyske Bankin osake noteerataan Kööpenhaminan pörssissä ja se on osa OMX Copenhagen 20-indeksiä.
Antonio Pacenza
Antonio Pacenza (18. tammikuuta 1928 Buenos Aires – 7. helmikuuta 1999) oli argentiinalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Pacenza saavutti 81 kilogramman painoluokassa olympiahopeaa Helsingissä 1952, missä hän hävisi loppuottelussa yhdysvaltalaiselle Norvel Leelle. Pacenza otteli myös ammattilaisena.
Pyriproksyfeeni
Pyriproksyfeeni eli pyriproksifeeni (CHNO) on hyttysmyrkkynä käytettävä kemikaali. Aineen valmistaja on Sumimoto Chemical.
Pyriproksyfeeniä on käytetty trooppisilla alueilla, erityisesti Brasiliassa, hyttysten määrän vähentämiseen. Ainetta lisätään muun muassa juomaveteen, koska näin se leviää tehokkaasti.
Pyriproksyfeenin moolimassa on 321,37 g/mol, sulamispiste 45–47 °C, tiheys 1,2 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 95737-68-1. Pyriproksyfeenin liukoisuus veteen on alle 0,1g/100 ml.
Vuoden 2015 lopulla alkaneen keltakuumehyttysen levittämän Zikaviruksen yleistymisen yhteydessä esitettiin epäilyjä siitä, että pyriproksyfeeni olisi jotenkin aiheuttamassa epidemiaa. Kun ainetta on käytetty jo pari vuosikymmentä ja zika-tapauksia löytyy myös alueilta, joissa myrkkyä ei ole käytetty, epäilykset vaimenivat.
OSEBX
OSEBX (Oslo Børs Benchmark Index; Oslo Børs Hovedindeks) on norjalaisen Oslon pörssin osakeindeksi. Siihen kuuluvien noin 50–60 Oslon pörssissä noteeratun yhtiön osakkeen lista tarkistetaan kaksi kertaa vuodessa, marraskuun ja toukokuun 15. päivänä. Uusittu osakelista tulee voimaan vuosittain kesäkuun ja joulukuun alussa.
OSEBX-indeksi esiteltiin alkujaan 23. toukokuuta 2001 käyttäen indeksiluvulle lähtöarvoa 100, joka määrättiin kanta-ajankohdasta joulukuun 31. joulukuuta 1995. Sittemmin, esimerkiksi helmikuun 20. päivää 2016 edeltävän viisivuotiskauden aikana OSEBX-indeksiluvun arvo oli vaihdellut noin välillä 340–660.
Marraskuun 2015 puolivälin kurssitietojen pohjalta määritelty kevään 2016 OSEBX-osakeindeksin kokoonpano oli seuraava. Taulukossa on listattu mukana olevat yhtiöt (joissain tapauksissa osakesarjat), osakelyhenne ja yrityksen osakkeen indeksipaino prosentteina 15.11.2015.
Ferrer Bassa
Ferrer Bassa (aktiivinen 1324–1348) oli espanjalainen taidemaalari ja kuvittaja, joka työskenteli Aragonian hoville Barcelonassa. Häntä pidetään katalonialaisen koulukunnan perustajana.
Ferrer Bassan elämästä tiedetään hyvin vähän. Tiedetään että vuosina 1324 ja 1333 häneltä tilattiin seinämaalaukset kahteen kirkkoon ja vanhaan kappeliin Sitgesissä. Hänen maineensa perustuu San Miquelin kappeliin Barcelonan Pedralbesin luostarissa tehtyihin seinämaalauksiin, jotka esittävät Kristuksen kärsimystä ja Neitsyt Marian iloa. Nämä maalaukset tilattiin 1343 ja valmistuivat 1346. Kappelissa on kaikkiaan kaksikymmentä eri maalausta. Niissä on selviä vaikutteita Giottolta, ja on arveltu että Bassa saattoi matkustaa Italiaan ennen teosten valmistumista.
Ferrer Bassan tyyli erottuu aikalaisista spontaaniudessaan, värinkäytön pehmeydessä ja kontrastien vähäisyydessä sekä ennen kaikkea maalausten henkilöiden yksilöllisissä piirteissä ja ilmeissä. Bassan ja hänen poikansa Arnau Bassan katsotaan tuoneen italialais-goottilaisen tyylin Aragoniaan.
Ferrer Bassa kuvitti miniatyyreillä myös monia käsikirjoituksia.
Ferrer Bassan uskotaan kuolleen vuonna 1348 riehuneessa ruttoepidemiassa.
Alfred Jotuni
Johan Alfred Jotuni, sukunimi vuoteen 1907 "Haggrén" (25. marraskuuta 1878 Kuopio – 9. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä ja kansakoulutarkastaja.
Jotunin vanhemmat olivat levyseppä, talonomistaja Petter Juho Haggrén ja Margareta Lovisa Miettinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1897 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1902. Jotuni toimi Sortavalan opettajaseminaarin maantieteen lehtorina 1905–1919 ja Helsingin suomalaisten kansakoulujen apulaistarkastajana vuodesta 1919 alkaen. Jotuni toimi Suomen rauhanvaltuuskunnan asiantuntijana Karjalan asioissa Pariisissa 1919.
Jotuni oli naimisissa vuodesta 1903 Alfhild Malmgrenin kanssa. Heidän poikansa oli filosofian maisteri ja suomentaja Sakari Jotuni. Kirjailija Maria Jotuni oli Alfred Jotunin sisar.
Bernat Desclot
Bernat Desclot (noin 1240 – noin 1288) oli espanjalainen kronikoitsija, joka tunnetaan Aragonian hovista kertovasta kronikastaan "Llibre del rei En Pere d'Aragó i els seus antecessors passats (1280–1288)".
Kronikka keskittyy lähinnä Jaakko I:n ja Pietari III:n valtakausiin. Siinä on vaikutteita eeppisestä ja ritariromantiikasta ja uskonnollisissita ja lakiteksteistä. Vaikka Desclot käytti moninaisia lähteitä, hän pystyi kirjoittamaan yhtenäisiä tarinoita, joiden kuvaukset ovat tarkkoja ja kieli rikasta ja elävää. Teoksen vuoropuheluita pidetään parhaina esimerkkeinä keskiaikaisesta katalonialaisesta proosakirjallisuudesta.
Arnau de Vilanova
Arnau de Vilanova (myös Arnaldus de Villa Nova, noin 1240–1311) oli espanjalainen keskiaikainen oppinut.
Arnaldus käänsi latinaksi Avicennan, Galenoksen ja Hippokrateen teoksia, ja varusti ne kommenteilla, jotka yhdistivät 1200-ja 1300-lukujen eurooppalaisen lääketieteen takaisin sen kreikkalaisiin ja arabialaisiin juuriin kauemmas kansanuskomuksista.
Monet seikat hänen elämästään ovat huonosti tunnettuja. Hänen synnyinkaupungikseen on mainittu Villa Nova; tuohon aikaan oli monia sen nimisiä kaupunkeja Espanjassa, Ranskassa ja Italiassa. Hän sai surmansa merellä lähellä Genovaa matkallaan katsomaan paavi Klemens V:tä tämän sairasvuoteella. Hänen synnyinpaikkansa lienee ollut jossain Aragonian kruunun alusmaassa, sillä aikalaiset viittaavat häneen "katalonialaisena". Hän vaikuttaa aloittaneen opintonsa jossain dominikaaniluostarissa. Vuoden 1260 jälkeen hän opiskeli lääketiedettä Montpellier’n yliopistossa ja perehtyi samaan aikaan teologiaan kaupungin dominikaaniluostarissa. Hän tapasi Montpellier’ssa tulevan vaimonsa ja heille syntyi yksi tytär.
Arnaldus hallitsi klassiset kielet, heprean sekä arabian, ja oli perehtynyt senaikaiseen tietämykseen luonnontieteistä, etenkin lääketieteestä ja farmakologiasta. Hän liikkui vilkkaasti paikasta toiseen; hänen tiedetään opettaneen sekä Barcelonassa, Montpellier’ssa että Pariisissa ja asuneen niiden lisäksi merkittäviä jaksoja Lyonissa, Avignonissa, Roomassa, Firenzessä, Bolognassa, Napolissa ja Palermossa. Häntä pidettiin aikansa parhaana lääkärinä ja alkemistina, ja hänet kutsuttiin hoitamaan paaveja ja valtionpäämiehiä. Hän joutui muuttamaan maasta toiseen Espanjan ja Pariisin inkvisition painostuksesta, sillä hänen kirjoituksiaan pidettiin harhaoppisina.
Arnaldusta on pidetty tärkeänä alkemistina vuosisatojen ajan, mutta nykytutkimuksen mukaan hän ei harjoittanut alkemiaa. Keskiajalla hänen nimeensä liitettiin yli 20 alkemistisen teoksen luettelo. Tätä laajempi on ollut vain Ramon Llullin nimissä. Llullin sanottiinkin olleen hänen oppilaansa alkemian alalla.
1300-luvulla kerrottiin Arnalduksen onnistuneen kullan tekemisessä, ja Chaucerin "Canterburyn tarinoissa" hän esiintyy alkemistin prototyyppinä. Alkemistin maineeseen on voinut johtaa joko hänen kiinnostuksensa lähialoista kuten eliniän pidentämisestä ja juotavan kullan vaikutuksista, läheisten ja seuraajien alkemianharjoituksesta tai jopa nimisekaannuksesta Perarnau de Vilanovan kanssa.
Orkestrioni
Orkestrioni (engl. "orchestrion"; saks. "Orchestrion"; holl. "orchestrion") on automaattisoitin, jonka äänentuotto perustuu pääasiassa urkupilleihin. Orkestrioni eroaa posetiivista suuremmalla koollaan, pyrkimyksenä imitoida kokonaista orkesteria, ja toisin kuin kooltaan vastaavat karuselli- ja katu-urut, orkestrioni on tehty sisäkäyttöön. Orkestrionin esitettäväksi kirjoitetut sävellykset tai sovitukset on perinteisesti tallennettu alkujaan sylinterille ja sittemmin reikänauhalle.
Tunnetuimpia orkestrioneja ovat Johann Nepomuk Maelzelin "panhamonicon" (1804), jolle Ludwig van Beethoven sävelsi "Wellingtonin voiton" vuonna 1813, Flight & Robsonin "apollonicon" (1812–1817), jota saattoi soittaa viisi urkuria yhtä aikaa, kukin omalta sormioltaan, tai jota vastaavasti voitiin käyttää automaattisesti, Diederich Nikolaus Winkelin komponiumi (1821), joka muuntelee esittämäänsä musiikkia aleatorisesti, sekä Michael Welten ja seuraajayhtiö M. Welte & Söhnen rakentamat soittimet, erityisesti lukuisat "Welte-Philharmonie"-urut (1904–1931?), joilla taltioituja aikansa johtavien urkurien esityksiä on nyttemmin julkaistu CD-äänilevyillä "The Britannic Organ" -sarjassa (Oehms Classics).
Berenguer de Palou II
Berenguer de Palou II oli toinen samanniminen Barcelonan piispa, ensimmäinen oli hänen setänsä. Hän liittyi pappissäätyyn setänsä ollessa piispana, ja nousi itse piispaksi vuonna 1212. Hän oli Aragonin kuninkaiden aktiivinen tukija, ja osallistui ristiretkiin ja valloituksiin näiden joukoissa. Hän kuoli vuonna 1241 ja hänet haudattiin Barcelonan katedraaliin.
Vuonna 1228 Berenguer osallistui aktiivisesti Mallorcan valtaukseen ja haavoittui taistelussa saraseenejä vastaan. Kymmenen vuotta myöhemmin hän osallistui Valencian valloiukseen 60 ritarinsa kanssa. Näistä valloitusretkistä hänet palkittiin merkittävällä maaomaisuudella.
Berenguer salli sekä dominikaaniveljien (1219) että fransiskaanien (1232) aloittaa toimintansa Barcelonassa. Hänet valittiin arkkipiispaksi vuonna 1233, mutta paavi kumosi valinnan.
Naseby (1655)
Naseby oli Englannin laivaston vuonna 1655 vesillelaskettu 60-tykkinen linjalaiva.
Alus tilattiin 3. heinäkuuta 1654 Woolwichin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Phineas Pett ja Peter Pett. Se laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1655.
Alus otettiin palvelukseen 1656 merikenraalien Robert Blaken ja Edward Montagun lippulaivana päällikkönään Roger Cuttance. Oltuaan vuodet 1657-1658 erillisaluksena ilman lippulaiva statusta se vietti pääosan vuodesta 1658 reservissä. Vuoden lopulla Cuttance palautti aluksen palvelukseen Montagun lippulaivana. Alus oli Gibraltarin salmessa 1659 ja se kuljetti toukokuussa 1560 Kaarle II:n sekä Montagun ja Pepyn Scheveningenistä Englantiin.
Kuningasvallan palauttamisen yhteydessä aluksen nimeksi tuli 23. toukokuuta 1660 "HMS Royal Charles". Vuodet 1660-1661 aluksen päällikkönä oli edelleen Cuttance ja se oli Sandwichin jaarlin lippulaivana. Alus osallistui Algerin hyökkäykseen 31. heinäkuuta 1661. Sen päälliköksi tuli 14. marraskuuta Robert Clerke aluksen jatkaessa palvelustaan Välimerellä Sandwichin jaarlin lippulaivana.
Aluksen päälliköksi tuli 18. maaliskuuta 1662 jälleen Cuttance, joka jäi tehtävästä 20. kesäkuuta. Alus oli 30. marraskuuta 1664 Yorkin herttuan lippulaivana päällikkönään Sir William Penn (kuollut 31. heinäkuuta 1665) ja 3. kesäkuuta 1665 Lowestoftin taistelussa punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. John Harman oli lippukapteenina 26. maaliskuuta - 10. kesäkuuta 1665. Aluksen päällikkönä oli 20. helmikuuta 1666 Sir John Kempthorne, joka viipyi aluksella 9. kesäkuuta saakka. Alus oli Albemarlen lippulaivana punaisen laivueen etuosastossa 1.-4. kesäkuuta neljän päivän taistelussa, jossa aluksen miehistöstä sai surmansa 32 ja haavoittui 55.
John Hubbard vastaanotti 12. kesäkuuta aluksen päällikön tehtävät ja luopui niistä 4. joulukuuta. Alus oli ruhtinas Rupertin ja Albemarlen herttuan lippulaivana. Pyhän Jaakonpäivän taistelussa 25. kesäkuuta alus oli punaisen laivueen keskimmäisessä osastossa. Alus makasi palveluksesta poistettuna Gillinghamin edustalla, kun Alankomaiden laivasto valtasi sen hyökätessäänn Medwayhin 12. kesäkuuta 1667. Alus kuljetettiin sotasaaliina Rotterdamiin, missä se asetettiin näytteille. Alus romutettiin 1673 Hellvoetsluisissa.
Kotiseudun tarinoita
Kotiseudun tarinoita on vuonna 1951 julkaistu teos, joka sisältää suomalaisena kansanperinteenä kerrottuja historiallisia ja kotiseututarinoita.
Teos ilmestyi vuonna 1951 Lauri Simonsuuren toimittamana, kolmannen painoksen Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi vuonna 2006 sarjassa "Suomen kansan henkinen perintö". Siihen sisältyvät tarinat koottiin pääosin 1. marraskuuta 1937 ja 1. maaliskuuta 1938 välisenä aikana järjestetyn paikallisten tarinoiden ja muistojen keruukilpailusta, johon osallistui 436 henkilöä kaikkialta Suomesta ja jota varten Martti Haavio oli laatinut opasvihkon "Kotiseudun aarreaitta". Kirja muodostaa yhdessä Simonsuuren vuonna 1947 toimittaman teoksen "Myytillisiä tarinoita" ja vuonna 1950 toimittaman artikkelikokoelman "Kansa tarinoi" kanssa suomalaisten kansantarinoiden trilogian, jolla on ollut suuri merkitys paitsi kansanperinteen tutkijoille, myös laajemmin kotiseututyölle.
Paikallis- ja historiallisten tarinoiden ohella teoksessa on myytillisiä uskomustarinoita, joilla on silti liityntä tiettyyn paikkaan tai paikallisesti muistettuihin tapahtumiin ja henkilöihin. Teoksen sisältö on jaoteltu "kansan kronologian" eli Suomen kansan vuosisataisten vaiheiden mukaisesti, joskin sota- ja vainolaistarinat on sijoitettu yhtenäisenä kokonaisuutena kokoelman loppuun. Varhaisimmat tarinat ovat lappalaisia koskevia muistoja, uusimmat taas kertomuksia Ruotsin kuninkaista ja Venäjän keisareista.
Teoksen sisältö jakaantuu seuraavasti:
Sulfolaani
Sulfolaani (CHSO) on heterosyklisiin sulfoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään laajasti kemianteollisuudessa liuottimena muun muassa uutoissa.
Huoneenlämpötilassa puhdas sulfolaani on kellertävän valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, asetoniin ja tolueeniin ja hieman heikommin alkaaneihin, alkeeneihin ja naftaleeniin. Veden määrällä sulfolaanin joukossa on huomattava vaikutus sulamispisteeseen. Esimerkiksi 2 % vettä sisältävän sulfolaanin sulamispiste on noin 10 °C. Yhdiste on voimakkaasti polaarinen. Sulfolaani on suhteellisen inertti ja reagoimaton liuotin. UV-säteilyn alaisuudessa se reagoi halogeenien kanssa halogenoiduiksi johdannaisiksi ja natriumin tai kaliumin tolueeniliuokset avaavat rengasrakenteen, jolloin muodostuu bis-1,8-oktaanisulfinaattisuoloja. Sulfolaani muodostaa komplekseja eräiden Lewis-happojen kuten booritrifluoridin ja fosforipentafluoridin kanssa.
Sulfolaania valmistetaan butadieenin ja rikkidioksidin välisellä keletrooppisella reaktiolla. Tässä reaktiossa muodostuu tuotteena sulfoleenia, joka pelkistetään katalyyttisesti vedyttämällä sulfolaaniksi.
Sulfolaania käytetään huomattavia määriä liuottimena sen alhaisen hinan, korkean kiehumispisteen ja vähäisen myrkyllisyyden vuoksi. Yksi tärkeimpiä käyttökohteita on öljynjalostuksessa aromaattisten hiilivetyjen selektiivinen uutto aromaattisia ja alifaattisia hiilivetyjä sisältävistä seoksista. Sulfolaanin kiehumispiste on riittävän korkea, jotta aromaattiset hiilivedyt voidaan erottaa siitä tislaamalla. Yhdistettä käytetään myös yhdessä di-isopropanoliamiinin kanssa happamien kaasujen poistoon polttokaasuvirroista, polymeerien kuten polyakryylinitriilin ja polyvinyylikloridin liuottimena, liuottamaan rasvahappoja ja niiden estereitä, reaktioiden liuottimena ja liuottimena litiumioniakuissa.
Ford Mustang (2015)
Kuudennen sukupolven Ford Mustang on Fordin vuodesta 2015 lähtien valmistama urheiluautomalli. Sitä myydään myös Euroopan markkinoilla. Uuteen Ford Mustangiin on saatavana moottoreita aina 5,2-litraisesta V8-moottorista täysin uuteen, polttoainetaloudelliseen, Focus RS:n 2,3-litraiseen EcoBoost-moottoriin.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Mustang sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä. Auto menetti pisteitä vähäisestä lapsimatkustajien suojasta, ja myös kuljettajaa avustavat aktiiviset turvajärjestelmät havaittiin puutteellisiksi. Lisäksi takamatkustajan suoja koko keulan levyisessä etutörmäyksessä oli heikko.
GN Store Nord
GN Store Nord on tanskalainen elektroniikka-alan yritys. Se valmistaa äänensiirtoon liittyviä laitteita, kuten kuulokkeita. Sen osake noteerataan Kööpenhaminan pörssissä ja se on osa OMX Copenhagen 20-indeksiä. Vuonna 2015 sen liikevaihto oli 8,4 miljardia Tanskan kruunua, josta liikevoittoa 1,46 miljardia kruunua. Sillä on noin 4,4 tuhatta työntekijää. Sen pääkonttori on Ballerupissa, joka on osa Tanskan pääkaupunkialuetta.
Yrityksen toiminta on jaettu kahteen osaan. GN ReSound valmistaa ja kehittää kuulolaitteita. Sillä on noin 20 toimipistettä ympäri maailman ja se työllistää noin 4 100 henkeä. GN Netcom valmistaa langattomia kuulokkeita. Se työllistää hieman alle 1000 henkeä. Sen tuotteet markkinoidaan tuotenimellä Jabra.
GN on perustettu vuonna 1867, kun C. F. Tietgen perusti Great Northern Telegraph Companyn. GN avasi ensimmäisenä Pohjois-Euroopasta puhelinyhteyden Hong Kongiin ja Japaniin vuonna 1872. Sen puhelinyhteydet keskittyivät erityisesti Aasiaan. 1947 GN alkoi valmistamaan radioita. Vuonna 1977 GN osti Danavoxin, tanskalaisen kuulokojeita valmistavan yrityksen. Vuonna 1990 yritys osti Madsen Electronicsin. Vuonna 1992 GN avasi Tanskan ensimmäisen yksityisen matkapuhelinverkon. Vuonna 1999 GN osti yhdysvaltalaisen ReSound Corporationin, joka valmisti kuulolaitteita. Seuraavana vuonna GN osti yhdysvaltalaisen Jabra Corporationin, joka oli Yhdysvaltojen suurin langattomien handsfree-laitteiden valmistaja. Vuonna 2005 GN osti saksalaisen kuulokoje valmistaja Intertonin.