Rasvakeskustelu
Rasvakeskustelu (Suomessa usein nimellä rasvasota) on Suomessa, Ruotsissa, Yhdysvalloissa ja joissain muissa länsimaissa 1950-luvulla tai viimeistään 1970-luvulla alkanut ja edelleen jatkuva julkinen keskustelu ravintorasvojen asemasta ruokavaliossa. Keskustelua on käyty ensisijaisesti siitä, aiheuttavatko ravinnon tyydyttyneet rasvat sydänsairauksia vai eivät. Keskusteluun voidaan katsoa kuuluvaksi mediassa aiheesta käytävät keskustelut ja väittelyt, aiheesta tehdyt kirjat, lehtiartikkelit ja televisio-ohjelmat, kansanterveysvalistus ja siihen liittyvät toimenpiteet, sekä asiaa käsittelevät internet-foorumit ja blogit.
Keskustelun ensimmäiset vaiheet Suomessa käytiin Pohjois-Karjala-projektin seurauksena aloitetun ravitsemusvalistuksen tiimoilla 1970-luvulla, ja 2010-luvun alussa se käynnistyi uudelleen Ylen MOT:n "Rasvainen kupla" -ohjelman ja sitä seuranneen A-Talkin keskusteluohjelman "Voita pöytään" myötä.
Rasvojen välttämiseen ohjaava ravitsemusvalistus on vaikuttanut Suomessa voimakkaasti suomalaisten ruokavalioon ja ruokakulttuuriin viime vuosikymmenien aikana, ja monet uskovat sen vaikuttaneen myös merkittävästi suomalaisten kansanterveyteen. Käyty aika ajoin kiivaskin keskustelu nivoutuu monella tavoin yhteen muiden ravitsemus- ja terveysaiheiden ja -keskustelujen kanssa, kuten kolesterolihypoteesi, kouluruokailu, vähähiilihydraattinen ruokavalio, ruoan lisäaineet ja nutritionismi.
Tyydyttyneiden rasvojen käytön vähentämistä ja rasvojen kokonaismäärän rajoittamista edustavat näkyvimmin suomalaiset viralliset ravitsemussuositukset, joista vastaa valtion ravitsemusneuvottelukunta ja joita edistää Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Näihin ravitsemussuosituksiin pohjautuvat muun muassa Suomen kouluruokailun ja terveydenhuollon ravitsemussuositukset. Ravitsemussuosituksissa 2005 annetaan rasvalle enimmäismääräsuosituksia ja tyydyttyneen rasvan käyttöä neuvotaan rajoittamaan kymmeneen prosenttiin energiasta. Tyydyttyneiden rasvojen sijaan suositellaan kasvirasvoja ja tyydyttymättömiä rasvoja sisältäviä margariinia.
Rasvojen vapaamman käytön puolesta puhuvat nykyaikana näkyvimmin vähähiilihydraattisen ruokavalion puolestapuhujat. Myös Valio puhui 1970- ja 1980-luvuilla maitorasvojen puolesta julkisuuskampanjoissaan. Rasvan suosijoiden mukaan tyydyttyneellä rasvalla ei ole tutkimuksissa todettu olevan sydänterveyttä huonontavaa vaikutusta, ja rasva sopii myös hyvin laihduttajan ruokavalioon sen kylläisyyttä aiheuttavan vaikutuksen johdosta. Tyydyttynyttä rasvaa puolustetaan luonnollisena osana ihmisen ruokavaliota, ja ainoastaan keinotekoisten tyydyttyneiden rasvojen saantia pyritään välttämään.
Kansanterveyslaitoksen mukaan suomalaiset olivat 1950-luvulla yksi Euroopan sairaimmista kansoista, mutta sen jälkeen kansanterveys on jatkuvasti parantunut monin tavoin. Tutkimusprofessori Antti Aron mukaan perinteinen suomalainen vähärasvainen ruoka muuttui 1950-luvulla huonommaksi elintason kohotessa. Rasvaisia elintarvikkeita alettiin suosia, minkä seurauksena syntyi sepelvaltimotautiepidemia, johon kuolleisuus oli yli kolminkertainen 2000-luvun alkuun verrattuna. Epidemia alkoi laantui vasta 1970-luvulla, mikä johtui Aron mukaan etenkin väestön ruokavalion muuttumisesta vähärasvaisemmaksi.
Yhdysvalloissa alettiin etsiä 1950-luvulla syitä siihen, miksi maassa oli niin paljon sydäntauteja. Jotkut tutkijat esittivät syylliseksi sokerin kulutusta, toiset rasvaa.
Yhdysvaltalainen tutkija Ancel Keys löysi vuosien 1958–1964 välillä 22 maan joukosta valitsemansa seitsemän maan tutkimuksessaan tyydyttyneen rasvan kulutuksen ja niiden sydäntautikuolleisuuden välille positiivisen yhteyden. Tämän perusteella hän esitti, että tyydyttynyt rasva aiheuttaa sydänsairauksia. Keysin teoria hyväksyttiin pian Yhdysvalloissa, ja teoria sokerin osuudesta sydäntautien synnyssä syrjäytettiin. Yhdysvalloissa 1970-luvun lopulla julkaistuissa ravitsemussuosituksissa neuvottiin välttämään rasvaa. Vuonna 1984 kolesteroli nimettiin Yhdysvalloissa syylliseksi sydänsairauksiin, kun havaittiin kolesterolilääkkeen pienentävän sydänsairauskuolleisuutta.
"Pohjois-Karjala-projekti" oli vuosina 1972–1997 toteutettu kansanterveyden edistämishanke, jonka tavoitteena oli parantaa erityisesti itäsuomalaisen väestön terveyttä. Pohjois-Karjalan läänin asukkailla oli muuta maata korkeampi sydän- ja verisuonitautikuolleisuus ja sen myötä lyhyempi keskimääräinen elinikä. Pohjoiskarjalaisia neuvottiin karttamaan tupakkaa, suolaa ja kovia rasvoja, minkä he tekivätkin.
Projektin alussa sydän- ja verisuonitautikuolleisuus laski Pohjois-Karjalassa nopeammin kuin muualla maassa. Keskivaiheessa kuolleisuus laski hitaammin, ja lopussa ero muuhun maahan tasoittui.
Pohjois-Karjala-projektin myötä alkoi kansanvalistus, joka oli uutta siihen aikaan. Projektin johtaja Pekka Puska alkoi osallistua television terveysohjelmiin vuoden 1972 jälkeen. Keskustelu oli Puskan mukaan alussa voimakasta, mutta ihmiset ymmärsivät lopulta terveytensä päälle. Vastustus organisoitui Puskan mukaan Valioon.
Vuonna 1979 margariinin suosio oli kasvanut. Ylen Ajankohtainen kakkonen kertoi Valion uudesta Voimariinista, joka oli voin ja margariinin sekoite, ja sen ohessa loi tilannekatsauksen "rasvasotaan". Toimittajat suhtautuivat tyydyttyneiden rasvojen puolustajiin kriittisesti ja asettuivat senaikaisen terveysvalistuksen kannalle. He totesivat maitorasvan ja sepelvaltimotautikuolleisuuden yhteyden olevan todistettu, esittivät maitorasvaa puolustavat argumentit väitteinä ja valikoivina lainauksina, mutta maitorasvaa vastustavat argumentit tutkimuksina.
Lehdetkin kirjoittivat 1970-luvulla rasvakeskustelusta: "Terveysjärjestöt vaativat rasvaa pois maidosta" (Demari 1977), "Rasvainen riskitekijä: tyydytetyistä rasvoista selvä yhteys sydänveritulppakuolemaan" (Helsingin Sanomat), "Rasvat uhkana sydämelle: vahvat todisteet ruokavalion vaikutuksesta sepelvaltimotaudin syntyyn" (Helsingin Sanomat).
Meijeriteollisuus kävi 1970- ja 1980-luvuilla kampanjaa margariinia vastaan: "Margariini on luonnoton, keinotekoinen tuote, jonka raaka-aineet ovat joutuneet radikaalin tehdasmaisen käsittelyn kohteeksi. Margariiniin lisätään joukko ihmisen terveydelle vaarallisia kemikaaleja."
Tyydyttynyttä rasvaa paljon sisältävästä voista tuli rasvakeskustelun symboli ja rasvaparadigman muutoksen indikaattori. Suomalaiset alkoivat Kansanterveyslaitoksen valistuksen seurauksena luopua runsaasta voin käytöstä ja siirtyivät margariiniin. Voin kulutus romahti 40 vuodeksi. Vasta 2010-luvulla voin käyttö kääntyi taas nousuun, kun kolesteroliteoria ja rasvan lihottava vaikutus kyseenalaistettiin ja kuluttajat alkoivat palata luonnonmukaisuuteen. Voin menekki kasvoi vuonna 2011 viidenneksellä edellisvuodesta. Vuonna 2012 voin ja voi-kasviöljyseosten kulutus oli kaksinkertaistunut vuoden 2007 kulutukseen nähden, ja myös tyydyttymättömien rasvojen kulutus oli lisääntynyt. THL:n mukaan voin suosion syynä on Suomessa viime vuosina käyty ravintokeskustelu. Ruotsissa voin myynti oli kääntynyt nousuun vuonna 2006.
Vuoden 2010 syksyllä Ylen MOT-ohjelman "Rasvainen kupla" kyseenalaisti rasvateorian ja väitti ettei sen tueksi ole lujaa tieteellistä näyttöä. MOT:in ohjelma käynnisti mediassa voimakkaan rasvakeskustelun. Ykkösen Aamu-TV kyseli, ovatko viralliset ravitsemussuositukset jo vanhentuneet, kun viimeaikaiset tutkimukset antavat syytä epäillä, että eläinperäiset rasvat eivät olisikaan niin vaarallisia kuin Suomessa on ajateltu. Ylen A-Talk kutsui keskustelun osapuolet televisioon. Rasvakeskustelu kattoi pian koko median; Pohjois-Karjalan radiokin pakinoi rasvasodasta.
Vuonna 2014 Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen ylijohtaja Erkki Vartiainen pahoitteli julkisuudessa sitä, että viralliset rasvasuositukset ovat jäämässä tappiolle informaatiosodassa siitä huolimatta, että harva lääkäri kyseenalaistaa ne. Vartiainen ennustaa että kovia rasvoja suosiva trendi lisää sydäninfarkteja vuoteen 2020 mennessä. Vartiaisen ulostulo oli kommenttia edellisenä päivänä uutisoituun Cambridgen yliopiston johtamaan 72 tutkimusta käsittäneeseen yhteenvetotutkimukseen, jossa niin tyydyttyneellä kuin tyydyttymättömälläkään rasvalla ei havaittu yhteyttä sydänsairauksien riskin kanssa. Yhdysvaltain sydänjärjestön ravitsemustoimikunnan jäsen, professori Linda Van Horn kertoi, että Cambridgen tutkimus nosti esiin tyydyttyneen rasvan suhteen aiheellisia kysymyksiä, jotka otetaan huomioon toimikunnan kokouksissa ja sen tulevissa suosituksissa. Suomen ravitsemussuosituksiin uusilla tutkimuksilla ei THL:n mukaan tule olemaan vaikutusta.
Ruotsissa rasvakeskustelu on 2000-luvulla henkilöitynyt usein julkisuudessa olevaan yleislääkäri Annika Dahlqvistiin, joka suosittelee diabetespotilailleen vähähiilihydraattista ja hyvin rasvaista ruokavaliota. Dahlqvistista tehtiin vuonna 2008 ilmoituksia Ruotsin sosiaalihallitukseen, mutta viranomaisten mukaan ruokavaliosta oli tieteellinen näyttö.
Yhdysvalloissa rasva ja etenkin tyydyttynyt rasva leimattiin 1970-luvun ravitsemussuosituksissa syntipukiksi lihavuuden ja sydäntautien esiintymiseen. Tyydyttyneen rasvan vaarojen popularisointiin vaikuttivat näkyvästi Time-lehden kansikuvajutut vuosilta 1961 ja 1984, joissa tyydyttynyt rasva nimettiin sydäntautien syyksi. Vuonna 2014 samainen Time-lehti julkaisi kansikuvajutun nimeltä "Syökää voita". Siinä lehti kehotti lopettamaan rasvasodan, sillä tyydyttynyt rasva on lehden mukaan tutkimuksissa todettu vaarattomaksi, ja rasvan korvanneet jalostetut hiilihydraatit ja transrasvat ovat maan nykyisen elintapasairausepidemian aiheuttajia.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen pääjohtaja Pekka Puskan mukaan tyydyttyneen rasvan käytön vähentäminen on pelastanut Suomessa satojatuhansia henkiä. Hän vetoaa asiantuntijoiden suureen yksimielisyyteen, tutkimuksista tehtyihin yhteenvetoihin ja eri lääkärijärjestöjen antamiin suosituksiin.
Suomen sydänliiton puheenjohtaja Matti Uusitupa on julkisuudessa puolustanut voimakkaasti ravitsemussuosituksia ja kritisoinut eläinrasvan käyttäjiä: "Kanamunalla, pekonilla ja voilla ei pitkälle pötkitä." "Karppaajia alkaa putoilla 3-5 vuoden päästä."
Ravitsemusterapeutti Reijo Laatikainen kirjoitti vuonna 2012 Suomen Lääkärilehdessä, että kaksi tuoretta laajaa metatutkimusta osoittaa, että tyydyttynyt rasva ei aiheuta sydänsairauksia.
Ravitsemustieteen dosentti Mikael Fogelholm toteaa, että rasvan kokonaissaanti tai tyydyttyneen rasvan saanti ei ole ollut yhteydessä sydänsairauksien ilmaantuvuuteen. Hän suosittelee silti tyydyttyneiden rasvojen korvaamista monityydyttymättömillä, koska niiden käyttö suojaa sydänsairauksilta.
Professori Kari Salmisen mukaan asiantuntijoiden aiemmin hellimä rasvahypoteesi on hajonnut pirstaleiksi: mitään näyttöä tyydyttyneiden rasvojen haitallisuudesta ei ole. Hän kysyi A-Talkissa: "Antakaa minulle yksi sellainen tutkimus, jossa osoitetaan, että voi aiheuttaa sydän- ja verisuonitauteja?" Salmisen mukaan kokonaiskolesterolikauhu on johtanut ennen näkemättömään kolesterolilääkebusinekseen. Salmisen mukaan maitorasva suojaa tutkimusten mukaan sydäntaudeilta, eikä aiheuta niitä.
Kirurgi Tarja Somppi kritisoi vähärasvaisuutta ja kutsuu voita "parantavaksi" rasvaksi. Hän havainnollisti A-Talkin keskustelussa, että valtimoahtaumat ovat kalkkia, eivät kolesterolia.
Professorien Timo Strandbergin ja Petri Kovasen mukaan tyydyttyneet rasvat nostavat veren kolesterolia, ja korkea kolesterolipitoisuus aiheuttaa ateroskleroosia. He kutsuvat rasvan puolestapuhujia ja kolesteroliteorian epäilijöitä kirjassaan "Totuus kolesterolista" (2011) "denialisteiksi".
Ravitsemusasiantuntija Patrik Borg ei löydä vahvaa näyttöä voin yhteydestä sydän- ja sepelvaltimotauteihin, mutta suosittelee silti suosimaan kasviöljyjä. Hänen mukaansa rasvan vähentämistä suositellut terveysvalistus on mennyt liiallisuuksiin.
Ylen toimittaja Martti Backman kertoi, että tehdessään tutkimustyötä MOT-ohjelmaa varten hän yllättyi, kuinka rasvateorian kritiikin pohjana olevat alkuperäistutkimukset osoittivatkin rasvateorian puutteellisuuden. Backmanin mukaan ohjelmassa haastateltu Pekka Puska väisti kysymykset rasvateorian tutkimusnäytöstä.