hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sanat ja asiat
Sanat ja asiat. Ihmistieteiden arkeologia () on Michel Foucault’n kirja vuodelta 1966. Teoksen on suomentanut Mika Määttänen ja julkaissut suomeksi Gaudeamus vuonna 2010. Jälkisanat on kirjoittanut Markku Koivusalo.
Teoksen ensimmäisessä luvussa Foucault käsittelee Diego Velázquezin maalausta "Hovinaiset" vuodelta 1656.
Tiedon arkeologia
Tiedon arkeologia ("L’archéologie du savoir") on filosofi Michel Foucault’n kirja vuodelta 1969. Teoksen on suomentanut Tapani Kilpeläinen ja julkaissut suomeksi Vastapaino vuonna 2005.
Huittisten Säästöpankki
Huittisten Säästöpankki on vuonna 1877 perustettu säästöpankki, joka toimii Satakunnan ja Lounais-Pirkanmaan alueilla. Pankin pääkonttori on Huittisissa ja sivukonttoreita sillä on lisäksi Eurassa, Porissa, Sastamalassa sekä Säkylässä.
Huittisten Säästöpankki kuuluu Säästöpankkiryhmään. Asiakkaita sillä on noin 27 000.
Turvallisuus, alue, väestö
Turvallisuus, alue, väestö () on filosofi Michel Foucault’n Collège de Francessa 1977–1978 pitämä luentosarja, joka ilmestyi kirjana 1978. Teoksen on suomentanut Antti Paakkari ja julkaissut suomeksi Tutkijaliitto vuonna 2010.
Mikael Rohkean sotilasritarikunta
Mikael Rohkean sotilasritarikunta () on Romanian ylin sotilaille tarkoitettu kunniamerkki, jonka perusti Romanian kuningas Ferdinand I ensimmäisen maailmansodan aikana 26. syyskuuta 1916. Se on nimetty 1500-luvulla eläneen Valakian, Transylvanian ja Moldavian prinssin Mikael Rohkean ("Mihai Viteazul", myös "Mihai Bravu") mukaan. Ritarikunnan kunniamerkki voidaan myöntää taistelussa kunnostautuneelle yksilölle tai yhteisesti koko yksikölle. Kunniamerkillä on kolme luokkaa.
1. luokka: 16
2. luokka: 12
3. luokka: 336 (joista 43 sotilasyksiköille)
Romania osallistui ensimmäiseen maailmansotaan elokuusta 1916 alkaen. Sodan aikana palkittuihin kuuluivat mm. sotamarsalkka Alexandru Averescu ja tuleva poliitikko sekä diplomaatti Grigore Gafencu.
Mitalilla palkittiin myös Unkarin-Romanian sodassa 1918-1920 palvelleita. Myöhemmin Romanian diktaattoriksi noussut Ion Antonescu sai omansa Romanian kuninkaalta Tisza-joella 1919.
1. luokka: 15
2. luokka: 76 (joista 13 sotilasyksiköille)
3. luokka: 1628 (joista 118 sotilasyksiköille)
Toisen maailmansodan aikana kunniamerkin saivat mm. kenraali Vasile Atanasiu, kenraaliluutnantti Radu Băldescu sekä Nicolae Dabija, josta tuli kommunisminvastainen vastarintajohtaja toisen maailmansodan jälkeen ja joka sai omansa Kaukasuksen taistelujen aikana Tamanin sillanpäässä 1943. Myös tuleva kuningas Mikael I sai kunniamerkin armeijan komentajana itärintamalla 1941.
Romania osallistui toiseen maailmansotaan aluksi akselivaltojen liittolaisena. Kunniamerkkiä jaettiin tällöin myös useille natsi-Saksan komentajille kuten Hermann Göringille ja Erwin Rommelille, mutta myös muille Saksan liittolaisille. Esimerkiksi Carl Gustaf Emil Mannerheim palkittiin kunniamerkin kaikilla kolmella luokalla 1. marraskuuta 1941.
Elokuussa 1944 Romania julisti sodan Saksalle ja liittyi liittoutuneiden puolelle. Tämän jälkeen kunniamerkkejä myönnettiin myös liittoutuneiden upseereille. Sodan jälkeen palkittuihin kuuluu mm. Jugoslavian johtaja Josip Broz Tito, jolle myönnettiin kaikki kolme luokkaa 1947.
Ritarikunta lakkautettiin 1947, mutta otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2000.
Länsi-Suomen Osuuspankki
Länsi-Suomen Osuuspankki on vuonna 2006 perustettu osuuspankki, joka on osa valtakunnallista OP -finanssiryhmää. Se muodostui Porin Seudun Osuuspankin, Rauman Seudun Osuuspankin, Eurajoen Osuuspankin ja Kankaanpään Osuuspankin yhdistyessä.
Länsi-Suomen Osuuspankin tase oli vuonna 2013 noin 2,2 miljardia euroa ja omistajajäseniä sillä on 65 345 (2012). Pankin pääkonttori sijaitsee Porissa kauppakeskus BePOPin rakennuksessa. Lisäksi sillä on 15 sivukonttoria kymmenellä eri paikkakunnalla. Satakunnan ohella Länsi-Suomen Osuuspankki toimii myös Varsinais-Suomen Pyhärannassa.
Tarkkailla ja rangaista
Tarkkailla ja rangaista ("Surveiller et punir: Naissance de la prison") on filosofi Michel Foucault’n kirja vuodelta 1975. Teoksen on suomentanut Eevi Nivanka ja julkaissut suomeksi Otava vuonna 1980.
Arto Elovirta
Arto Elovirta (s. 4. maaliskuuta 1947 Turku) on suomalainen itseoppinut vaatesuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä. Hänet tunnetaan useiden suomalaisten vaatemerkkien mallistojen luojana ja vuonna 1983 perustamastaan Donatello-vaatetusliikkeestä.
Elovirran isoisä oli kenkäkauppias, ja hänen vanhemmillaan oli Turussa lastenvaatetehdas nimeltä Mekla-valmiste. Sen lopetettua 1965 Arto Elovirta aloitti veljensä kanssa 1967 lasten ja nuorten ulkoiluvaatteiden valmistuksen Meklalta perityllä Oukei-tuotemerkillä, mutta toiminta päättyi rahoitusvaikeuksiin 1970-luvun lopussa. Elovirta työskenteli sitten miestenmallistojen suunnittelijana Trinet Oy:ssä Littoisissa 1979–1984 ja One Top Oy:ssä 1982–1993. Hän on tehnyt suunnittelutyötä myös Kestilälle, Dixi-Coatille, Femitexille, Suomen Höyhenelle, Grünsteinille, Joukatexille, Luhdalle, Piretta-P.T.A.:lle ja Tiklakselle.
Vuonna 1983 Elovirta perusti laadukkaita ulkomaisia vaatetusmerkkejä edustavan Donatellon Turun Linnankadun ja Brahenkadun kulmaan. 1980-luvun lopulla Elovirralla oli Turussa myös Archie’s Best- ja Vaasassa The Best Shop -myymälä. 1990-luvun alussa Elovirta perusti Helsingin Katajanokan rantaan A.E.I. Magazine -nimisen liikkeen, joka ei kuitenkaan menestynyt syrjäisen sijainnin ja alkavan laman takia.
Donatello on tuonut ensimmäisenä Suomen markkinoille muun muassa Cornelianin, Dieselin ja Hugo Bossin tuotteita. Muita Elovirran edustamia merkkejä ovat olleet Giorgio Armani, Byblos, Christian Lacroix sekä Marithé + François Girbaud. Elovirta on pitänyt yllä myös itse suunnittelemaansa vaatemerkkiä Mondo Di Archie (MDA).
Keväällä 2014 Arto Elovirta ilmoitti jäävänsä eläkkeelle ja jättävänsä liikkeen poikansa ja tyttärensä hoidettavaksi. Myymälä ja verkkosivusto suljettiin.
Vuonna 1988 Elovirta sai ensimmäisen Muodin Gloria -palkinnon, jonka myönsi naistenlehti Gloria. Seuraavana vuonna Pukeva myönsi hänelle Ruben Jaari -mitalin.
Histoire de la folie à l’âge classique
Histoire de la folie à l’âge classique. Folie et déraison on filosofi Michel Foucault’n vuonna 1961 ilmestynyt väitöskirja hulluuden historiasta.
Krasnodon
Krasnodon () on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, noin 45 kilometriä Luhanskista kaakkoon ja vain 7 kilometriä Venäjän Rostovin alueen rajan länsipuolella. Kaupungin kautta kulkee Luhanskista saapuva ja Venäjän Rostovin alueen rajalle johtava M04-valtatie.
Ennen vuonna 1938 kaupunki tunnettiin nimellä "Sorokyne" ().
Vuonna 2013 siellä asui virallisen arvion mukaan 44 283 asukasta. Krasnodonin kaupunkipiirin (103 931 as.) alueeseen kuuluu myös kaksi runsaan 20 000 asukkaan kaupunkia (Молодогвардійськ, Суходільськ), kahdeksan kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita. Krasnodonin piirin hallintokeskus sijaitsee Krasnodonin kaupungissa, vaikka Krasnodonin kaupunki muodostaa Krasnodonin piiristä erillinen hallintopiirin (29 691 as.)
Ainakin toukokuussa 2014 seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja.
Ristikankaan kappeli
Ristikankaan kappeli on Lappeenrannan seurakuntayhtymän siunauskappeli Ristikankaan hautausmaalla Kesämäen kaupunginosassa Lappeenrannassa. Hautausmaa valmistui kesällä 1932 ja kappeli vuonna 1957.
Ristikankaan kappelin on suunnitellut arkkitehti Erik Bryggman. Bryggman sai suunnitelmat valmiiksi, mutta sairastui ja kuoli joulun 1955 alla. Bryggmanin toimistossa työskennellyt turkulaisarkkitehti Olli Kestilä jatkoi suunnittelutyön loppuun.
Harjakattoinen siunauskappeli sijaitsee mäntyrinteessä. Ympäröivä luonto on läsnä sisätiloissa samalla tavoin kuin Bryggmanin muissa kappeleissa. Ristikankaan kappelia käytetään myös hartaustilaisuuksiin ja jumalanpalveluksiin.
Kappelin sisäänkäyntijulkisivun etuseinään on sijoitettu kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen reliefi "Seppelöidyt äidit", teos paljastettiin 1960.
Marie Thérèse Rodet Geoffrin
Marie Thérèse Rodet Geoffrin (26. kesäkuuta 1699 Pariisi, Ranska – 6. lokakuuta 1777, Pariisi, Ranska) "alias Madame Geoffrin" oli varakas ranskalainen salonginpitäjä ja mesenaatti, jota pidetään yhtenä valistusajan tärkeimmistä naispuolisista vaikuttajista. Madame Geoffrin ja hänen miehensä François Geoffrinin asunto Pariisissa, Rue Saint-Honorén varrella toimi yksityisenä salonkina hänen järjestämilleen, Pariisin suosituimmille keskustelutilaisuuksille. Vallitsevan etiketin mukaan tilaisuuden emäntä () valikoi tilaisuuden vieraat, järjesti ohjelman ja tarjoilun sekä johti keskusteluja. Hänen kutsuvieraslistoiltaan löytyivät monet ajan suurimmat kirjailijat ja runoilijat, filosofit, taidemaalarit ja kuvanveistäjät, kriitikot kuin matemaatikotkin. Lopulta hänen järjestämänsä tilaisuudet muodostuivat niin suosituiksi, että kutsuja alkoi sadella Euroopan hoveista; muun muassa vuonna 1765 Madame Geoffrin vieraili Puolan kuningas Stanislaus II:n luona.
Luulajansaamelaiset
Luulajanjansaamelaiset ovat saamelaisten etninen ryhmä, joka elää pääasiassa Pohjois-Ruotsissa Luulajanjoen alueella pohjoissaamelaisten ja piitimensaamelaisten välissä. Vuonna 1995 luulajansaamelaisia oli noin 6000 henkeä Ruotsin Jokimukassa ja Jällivaaran eteläosissa sekä Norjan lähialueilla, erityisesti Tysfjordissa.
Luulajansaamen kieltä puhuu noin 1000-2000 henkeä.
Amateur World Series 1976
Amateur World Series 1976 oli kaiken kaikkiaan 24. Baseballin maailmanmestaruusturnaus ja ensimmäinen, jonka järjesti uusi kattojärjestö, loppuvuodesta 1975 perustettu "International Baseball Association" (AINBA "esp. Asociacion Internacional de Beisbol Amateur - vuodesta 2000 alkaen International Baseball Federation, IBAF)". Järjestö syntyi kahden kilpailevan järjestön - Federación Internacional de Béisbol Amateur (FIBA) ja Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA) - yhdistäessä voimansa. Turnaus pelattiin Kolumbiassa joulukuussa 1976.
Kuuba ja Puerto Rico päätyivät tasatilanteeseen sarjan kärjessä, ja näiden oli tarkoitus kohdata paras kolmesta pelattavassa loppuottelusarjassa mestaruuden ratkaisemiseksi. Puertoricolaiset eivät kuitenkaan olleet varautuneet lisäpäiviin kisapaikalla, vaan näiden oli luovutettava mestaruus Kuuballe.
Sidoste
Sidoste Oy on suomalainen perheyhtiö ja yksi Pohjoismaiden suurimmista sukkien valmistajista.
Yrityksen perustivat vuonna 1945 Saima ja Lauri Mölsä, joka oli sodissa haavoittunut neljästi ja etsi rauhan tultua itselleen elinkeinoa. Tampereen Veisussa sijaitseva, moneen kertaan laajennettu Sidosteen tehdas työllistää noin 70 henkilöä ja tuottaa noin kolme miljoonaa sukkaparia vuodessa. Suurimmillaan 1980-luvulla työntekijöitä oli pari sataa ja viennin osuus liikevaihdosta oli lähes puolet. Nykyisin Sidoste myy tuotteitaan lähinnä Suomeen.
Miesten, naisten ja lasten perussukkien lisäksi yritys valmistaa urheilusukkia sekä erikoissukkia muun muassa staattisen sähkön estämiseksi ja tekokuituallergiasta kärsiville.
Yrityksen toimitusjohtajaksi nousi vuonna 2018 Janne Tamminen. Hän korvasi vuodesta 1977 johtajana olleen perustajien pojan, tekstiili-insinööri ja yrittäjäneuvos Eero Mölsän.
Yrityksen tavaramerkkinä ja mainoshahmoina on vuosikymmeniä käytetty kahta terrieriä, jotka taistelevat yhdestä sukasta, tunnuslauseena ”Sidoste-sukka kestää”. Tunnuksen suunnittelivat Lauri Mölsä ja Tapio Alikylä 1950-luvun puolivälissä. Vuodesta 1963 terrierit ovat murisseet myös yrityksen televisiomainoksissa.
Garage (lonkero)
Garage on Sinebrychoffin valmistama lonkero, joka ilmestyi markkinoille keväällä 2012. Tällä hetkellä siitä valmistetaan ja markkinoidaan kolmea vaihtoehtoa, jotka ovat kirpeän sitruunan makuinen "Hard Lemonade", jääteetyyppinen "Hard Ice Tea" sekä kevään 2016 uutuus, viinirypäleen ja inkiväärin makuinen "Hard Punch". Juomien alkoholipitoisuus on 4,6 prosenttia. Vaihtoehdoista "Hard Lemonaden" tuoteryhmä on saanut alkunsa Yhdysvalloista.
Garagea myydään tällä hetkellä ainakin Yhdysvalloissa, Tanskassa, Virossa, Latviassa, Unkarissa, Kanadassa ja Suomessa.
Jean-Luc Lagarce
Jean-Luc Lagarce (14. helmikuuta 1957 Héricourt, Haute-Saône – 30. syyskuuta 1995 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja ohjaaja. Hän on tällä hetkellä Ranskan esitetyin näytelmäkirjailija. Hänen näytelmiään on käännetty useille kielille. Suomeksi on ilmestynyt vain Reita Lounatvuoren käännös "Ihan vain maailmanloppu" alkuperäisteoksesta "Juste la fin du monde". Tämä näytelmä on eräs Lagarcen esitetyimmistä teksteistä yhdessä näytelmän "Le pays lointain" (kaukainen maa) kanssa. "Le pays lointain" on laajennettu versio samasta aiheesta kuin "Juste la fin du monde". Siinä mies saapuu lapsuudenkotiinsa pitkän ajan jälkeen kertomaan, että on vakavasti sairas ja tulee kuolemaan pian eikä kuitenkaan saa tätä sanottua. Lagarcen kirjoitustapa on omintakeinen, runollinen ja samaan aikaan humoristinen. Hänen henkilönsä yrittävät ikään kuin tarkentaa koko ajan sanottavaansa ja eksyvät samalla syvemmälle ja syvemmälle sanottavansa suohon.
Jean Luc Lagarce syntyi tavalliseen työläisperheeseen 14. helmikuuta 1957 Hericourtissa. Hän opiskeli filosofiaa Besançonissa ja perusti oman teatteriryhmänsä samaan kaupunkiin. Hän ohjasi aluksi muiden kirjailijoiden teoksia ja siirtyi sitten omiin teksteihinsä. Hänen näytelmänsä eivät saavuttaneet menestystä hänen elinaikanaan, ja ne tavallaan löydettiin uudelleen hänen kuolemansa jälkeen paljolti hänen työtoverinsa Francois Berreurin ansiosta, joka on julkaissut koko Lagarcen tuotannon Les solitaires intempestifs -kustantamossa, jonka hän perusti yhdessä Lagarcen kanssa vuonna 1992. Jean Luc Lagarce kuoli Pariisissa aidsiin vuonna 1995.
Korismaattimutaasi
Korismaattimutaasi on entsyymi, joka katalysoi korismiinihapon isomeroitumista prefeenihapoksi. Entsyymiä esiintyy kasveissa ja bakteereissa, mutta ei eläimissä. Korismaatimutaasilla on tärkeä rooli aromaattisten aminohappojen biosynteesissä. Entsyymin EC-numero on 5.4.99.5 ja CAS-numero 9068-30-8..
Korismaattimutaasi on kasveissa ja bakteereissa rakenteeltaan homodimeeri tai -trimeeri eli koostuu kahdesta tai kolmesta keskenään samanlaisesta alayksiköstä. Alayksiköt koostuvat kolmesta α-kierteestä, jotka ovat kiinnittyneet toisiinsa lyhyillä silmukoilla. Jokaisessa alayksikössä on katalyyttisesti aktiivinen keskus ja katalyyttisesti aktiivisia aminohappoja ovat arginiini, asparagiini, kaksi asparagiinihappoa ja tyrosiini. Lisäksi substraatin sitoutumista ja siirtymätilan stabilointia varten korismaattimutaasin aktiivisessa keskuksessa on myös valiini- ja isoleusiiniaminohappoja. Alayksiköt järjestäytyvät siten, että kaikkien alayksiköiden aktiiviset keskukset ovat lähekkäin.
Korismaattimutaasin katalysoima reaktio on perisyklinen ja tarkemmin sigmatrooppinen Claisen-toisiintuminen. Reaktiossa korismiinihapon 5-asemassa olevan hiilen ja happiatomin välinen sidos katkeaa samalla, kun kaksoissidos hiilten C1 ja c6-väliltä siirtyy hiilten C6 ja C5 välille. 1-asemassa oleva hiili muodostuu uuden sidoksen korismiinihapon metyleeniryhmän kanssa. Mekanismi on pystytty varmentamaan syntetisoimalla reaktion siirtymätila-analogi, joka toimi korismiinihapon inhibiittorina. Eräiden bakteerien kuten "Escherichia coli" -bakteerien korismaattimutaasit kykenevät katalysoimaan myös prefeenihapon hapetusta 4-hydroksifenyylipalorypälehapoksi. Osalla bakteereista kuten "Bacillus subtilis" -bakteereilla tätä varten tarvitaan toinen entsyymi prefenaattidehydrogenaasi.
Korismaattimutaasin toimintaa inhiboivat entsyymin tuote prefeenihappo sekä aromaattiset aminohapot fenyylialaniini, tryptofaani ja tyrosiini sekä eräät metallit kuten kupari ja koboltti.
Fantomas uhkaa maailmaa
Fantomas uhkaa maailmaa eli Fantomas ja Scotland Yard ("Fantômas contre Scotland Yard") on André Hunebellen ohjaama ranskalais-italialainen elokuva vuodelta 1967 ja kolmiosaisen Fantomas-elokuvasarjan viimeinen osa. Kaksi aiempaa ovat "Fantômas – sadan naamion mies" ja "Fantomas nauraa kuolemalle". Elokuvat perustuvat Marcel Allainin ja Pierre Souvestren vuonna 1911 alkaneeseen jatkokertomukseen Fantômasista.
Lordi Edward Mac Rashleyn skotlantilaista linnaa esittää Roquetailladen linna, joka sijaitse Girondessa. Linnan sisätilat rakennettiin Boulogne-Billancourt'n studiolle.
Fantômas määrää rikkaille veron ja uhkaa surmata ne, jotka eivät sitä maksa. Lordi McRashley kutsuu toimittaja Fandorin ja komisario Juven Skotlantiin. Lord McRashley, joka on yksi Fantômasin mahdollisista uhreista, tekee linnastaan päämajan, josta tulee Fantômasille ansa.
Elokuvaa on mainittu eräässä arviossa sarjan värikkäitä edeltäjiään vaisummaksi. Sen studiokuvauksessa ei ole samaa vetovoimaa, ja tehosteet ovat vaatimattomia.
Trinet
Trinet Oy oli suomalainen vaatevalmistaja, joka toimi vuodesta 1964 Turun Itäharjulla ja 1970-luvun alusta vuoteen 1983 Littoisten vanhassa verkatehtaassa Liedossa. 1970-luvun loppupuolella tuotantoa oli jonkin aikaa myös Paraisilla ja Kiuruvedellä.
Trinetin perustajaosakkaita olivat kuopiolaisen Turon turkulainen tytäryhtiö Teiniasu sekä Hyvonilla aiemmin työskennelleet Matti Tarkiainen, Harri Fagerström ja Juhani Valkonen. Ensimmäiset vuodet yritys haki suuntaansa, kunnes 1968 se palkkasi ruotsalaisen Hans Metzénin suunnittelemaan hameita ja puseroita. Niitä myytiin hyvin ympäri Eurooppaa, mutta toisaalta Metzén heikensi Trinetin taloutta muun muassa ostamalla paljon kankaita varastoon.
Trinet vei tuotannostaan jopa 60 prosenttia Keski-Euroopan maihin. Huippuvuosinaan sillä oli Pohjoismaissa ja Saksassa kymmenisen omaa myymälää. Yrityksen suunnittelijanimiä olivat Metzénin lisäksi Arto Elovirta, Sirpa Tenho ja Kirsti Raekallio. Suunnittelijat arvostivat yrityksen suhteellisen vapaata työkulttuuria, ja Trinet oli harvoja suomalaisia vaateyrityksiä jotka tuolloin toivat suunnittelijoiden nimet näkyvästi esiin markkinoinnissaan.
Trinetin tuotteisiin kuului 1980-luvun alussa nuorten vaatemerkki Topper, jonka tuotteet valmistettiin kustannussyistä Suomen ulkopuolella.
Vuonna 1983 Turo osti Trinetin koko osakekannan ja siirsi toiminnot Kuopioon.
The Lost World: Jurassic Park (konsolipeli)
The Lost World: Jurassic Park on DreamWorks Interactiven kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1997 PlayStation ja Sega Saturn alustoille. Peli perustuu "Kadonnut maailma – Jurassic Park" elokuvaan. Valittavana on viisi hahmoa: Compsognathus, Velociraptor ja Tyrannosaurus rex sekä kaksi eri ihmishahmoa.
Samana vuonna on julkaistu eri kehittäjien peli eri alustoille.
Anneli Kukkonen
Anneli Kukkonen (s. 24. maaliskuuta 1946 Kontiolahti) on suomalainen muotitaiteilija, joka on suunnitellut vaatteita muun muassa Suomen Trikoolle, Reimalle ja Kestilälle.
Anneli Kukkonen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1970. Opintojen ohella hän toimi harjoittelijana kuopiolaisessa Essilä Oy:ssä, Kulosauma Oy:ssä ja Piretassa. Valmistuttuaan hän työskenteli Kankaanpään Reimassa ja Porin Savokarla Oy:ssä. Vuosina 1974–1977 Kukkonen työskenteli Paitavalmiste Oy:ssä, Suomen Trikoossa vuoteen 1982 ja sitten Kestilässä.
Anneli Kukkonen on toiminut Lahden muotoiluinstituutin opettajana 1990-luvun alusta lähtien.
Kukkonen sai Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1981 ensimmäisenä vaatesuunnittelijana.
Strigă!
Strigă! (suomeksi: "Huuda!") on romanialaisräppäri Puyan kappale, jolla esiintyy myös romanialaisartisti Inna. Sen julkaisi Global Records digitaalisesti ladattavana singlenä 6. toukokuuta 2014.Kappaleen on tuottanut David Deejay ja se nauhoitettiin Dav7Musicin studiolla. Star Gossip Magazinen tekemässä haastattelussa Puya sanoi, että "Strigă!" on hänen ensimmäinen kansainvälisesti julkaisemansa kappale, jolla esiintyvä artisti on romanialainen. Kappale kertoo nykypäivänä ihmisiin heijastuvista sosiaalisista tosiasioista. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. toukokuuta 2014. "Strigă!"-kappaleen toistaiseksi ainoa listasijoitus on Romanian airplaylistan 9. sija.
Digitaalinen lataus
Calais’n piiritys
Calaisin piiritys oli toisessa maailmansodassa 22. - 26. toukokuuta 1940 käyty taistelu, jossa Saksan 10. panssaridivisioonan joukot piirittivät Calais'n kaupunkia, jossa sijaitsi merkittävä brittien linnoitus, jota puolusti noin 4 000 sotilasta. Britit puolustivat kaupunkia, kunnes 26. toukokuuta saksalaiset mursivat puolustuksen ja piirittivät linnoituksen pakottaen brittijoukkojen komentajan Claude Nicholsonin antautumaan. Yli 3 500 sotilasta vangittiin. Calais'n menetys sai britit aloittamaan seuraavana päivänä Dunkerquen evakuoinnin.
Mirandola
Mirandola on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan nähtävyyksiä on Mirandolan linna ("Castello dei Pico"), joka on saanut nimensä kaupunkia hallinneesta Picon suvusta. Linna koostuu useasta eri aikakautena valmistuneesta rakennuksesta. Kaupunki kunnosti linnan, ja siellä on ollut vuodesta 2008 museo, "Museo Civico mirandolese", jossa esitellään alueen historiaa.
Mirandolan seudulla oli 5,8 magnitudin maanjäristys 29. toukokuuta 2012. Järistyksessä kuoli 16 henkilöä, satoja loukkaantui ja kodittomaksi jäi 14 000 ihmistä. Lisäksi useita historiallisesti arvokkaita rakennuksia tuhoutui tai kärsi vaurioita ympäri Emilia-Romagnan aluetta.
Roquetailladen linna
Roquetailladen linna ("Château de Roquetaillade") () on linna Ranskan Gironden departementissa Mazères'ssa lähellä Bordeaux'ta.
Ensimmäisen linnoituksen sinne rakensi Kaarle Suuri ollessaan menossa Rolandin kanssa Pyreneille. Vanhasta linnasta on jäljellä enää mahtavat rauniot.
Englannin kuninkaan Edward I:n luvalla, paavi Klemens V:n veljenpoika kardinaali de la Mothe rakensi 1306 toisen linnoituksen ("le Château Neuf"), jonka neliömäisessä pohjakaavassa on kuusi tornia ja keskeistorni. Rakennuksen entisti Viollet-le-Duc oppilaansa Duthoit'n kanssa 1850–1870. Upean sisustuksen kalusteineen ja maalauksineen on tehnyt Viollet-le-Duc, ja ne kuuluvat Ranskan kansallisperintöön.
Linnan puistossa on jäänteitä keskiaikaisesta suojamuurista kurtiinista ja sen portista, Pesqueyjoki rantoineen, pikkulinna 1800-luvulta ja kyyhkyslakka.
Linnassa on kuvattu useita elokuvia, esimerkiksi "Fantomas uhkaa maailmaa" ja "Susien klaani". Se on vuodesta 1840 kuulunut Ranskan kulttuuriministeriön ylläpitämään "monument historique" -luetteloon.
Linnassa on asunut sama suku yli 700 vuotta. Se on ollut vuodesta 1956 avoinna yleisölle, ja on Bordeaux'n alueen suosituimpia matkailunähtävyyksiä. Linna on avoinna ympäri vuoden, ja esittely on tarvittaessa myös englanniksi.
Linna tuottaa viiniä nimeltä Chateaufort de Roquetaillade ja kasvattaa Bazadais-karjaa.
Haemimont Games
Haemimont Games on bulgarialainen pelinkehittäjä, joka on perustettu syyskuussa ja jonka toimipiste sijaitsee Sofiassa. Yhtiö on keskittynyt pääasiassa tuottamaan Keskiaikaan ja muinaishistoriaan perustuvia strategiapelejä ja sillä on noin 50 työntekijää. Haemimont on Bulgarian suurin pelialan yritys henkilöstöllä mitattuna.
Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1974
Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1974 olivat kaiken kaikkiaan 23. maailmanmestaruuskilpailut ja toiset, jotka järjesti vuonna 1973 FIBA:n kilpailijaksi perustettu "Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA)". Turnaus pelattiin 13.- 23. marraskuuta 1974 Yhdysvalloissa. Kyseessä oli ensimmäinen amatöörien maailmanmestaruusturnaus, jossa kaikki tuomarit olivat ammattilaisia. Turnaus jäi FEMBA:n järjestämistä viimeiseksi, sen liityttyä FIBA:n kanssa uuteen kattojärjestään loppuvuodesta 1975.
Yhdysvallat ja Nicaragua päätyivät tasatilanteeseen sarjan kärjessä, ja niiden keskinäinenkin ottelu jouduttiin lopettamaan tasatilanteeseen pimeyden takia. Turnauksen päätteeksi nämä joukkueet kohtasivat paras kolmesta -systeemillä pelatussa loppuottelusarjassa. Nicaragua voitti ensimmäisen ottelun 3-1, mutta Yhdysvallat vei kaksi seuraavaa ja mestaruuden juoksuin 4-3 ja 9-2.
Skotti McTerrier
Skotti McTerrier (tai Skotti MacTerrier) on Carl Barksin luoma kuvitteellinen hahmo Aku Ankka -sarjakuvissa. Hän on Roope Ankan sukulinnan, Ankkapurhan linnan talonmies. Ensi kertaa McTerrier mainitaan Barksin tarinassa ”Vanhan linnan salaisuus”, jossa rikollinen Timantti-Timo esiintyy hänenä. McTerrierin kronologisesti ensimmäinen (ja tiedettävästi myös ainut) esiintyminen on Don Rosan tarinassa "Ankantaan miljardööri".
Tultuaan miljardööriksi Roope Ankka palaa Skotlantiin, jossa hän osallistuu Ylämaan perinteisiin kisoihin ja huomaa, ettei kuulu Skotlantiin. Lopulta hän lähtee siskojensa, Matildan ja Hortensian kanssa kohti Ankkalinnaa. Lähtiessään Roope palkkaa McTerrierin vartimoimaan sekä huolehtimaan linnastaan.
Roope palaa Skotlantiin etsimään sir Rikhard Ankanmielen aarretta ja kohtaa Timantti-Timo-nimisen konnan, joka väittää olevansa vanha Skotti. Uutta tekniikkaa edustavan röntgenlaitteen avulla ankat löytävät aarteen, mutta joutuvat linnan sokkeloisissa käytävissä näkymättömän vastustajan ahdistamiksi. He olettavat, että kyseessä on aarrettaan suojeleva Ankanmielen kummitus. Lopulta kuitenkin paljastuu, että kyseessä on armeijalta varastetulla näkymättömyyssuihkeella varustautunut Timantti-Timo ja että oikea Skotti on kuollut jo kuukausia sitten.
Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1973
Baseballin maailmanmestaruuskilpailut 1973 olivat kaiken kaikkiaan 22. maailmanmestaruuskilpailut ja ensimmäiset, jotka järjesti syksyllä 1973 FIBA:n kilpailijaksi perustettu "Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA)". Turnaus pelattiin 22. marraskuuta - 5. joulukuuta 1973 Nicaraguassa, jonka lisäksi Costa Rica ja Honduras pelasivat omat ottelunsa kotimaissaan, pois lukien keskinäinen ottelu, joka pelattiin kisojen avausotteluna Granadassa. Turnauksen kanssa lähestulkoon samanaikaisesti pelattiin FIBA:n 21. Amateur World Series.
Yhdysvallat voitti maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki ottelunsa.
Amateur World Series 1973
Amateur World Series 1973 oli kaiken kaikkiaan 21. FIBA:n järjestämä baseballin maailmanmestaruusturnaus. Turnaus pelattiin Kuubassa 25. marraskuuta - 9. joulukuuta 1973. Ajallisesti se sijoittuu muutamaa päivää myöhemmäksi kuin sen kanssa suurimmaksi osaksi päällekkäin pelattu FEMBA:n turnaus Nicarguassa, vaikkakin turnaukselle on annettu pienempi järjestysnumero.
Kuuba voitti maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki ottelunsa, joukkue teki 119 juoksua ja antoi vain 5 neljässätoista ottelussa. Puerto Rico otti hopeaa hävittyään Kuuballe 2-3 ja 0-10. Puerto Rico ja Meksiko olivat maat, jotka osallistuivat sekä FIBA:n että FEMBA:n turnauksiin.
Paulus Lempelius
Paulus Andreae Lempelius eli "Lempelensis" (1592 – 28. syyskuuta 1665) oli suomalainen Virossa vaikuttanut pappi. Hän on tullut tunnetuksi kirjailija Aino Kallaksen romaanin "Reigin pappi" päähenkilönä.
Lempeliuksen isä Andreas Petri (k. 1609) toimi Lempäälän kirkkoherrana vuodesta 1584 alkaen, nimi Lempelius on luultavasti latinankielinen johdos Lempäälän nimestä. Kirkkoherra Andreas Petri saattoi olla sama henkilö kuin Naantalin luostarin viimeisenä pappismunkkina vuoteen 1569 toiminut Andreas Petri joka oli myös kirjailija Kyösti Wilkunan historiallisen romaanin "Viimeiset luostariasukkaat" (1912) päähenkilönä.
Paulus Lempelius opiskeli Turussa ja Tallinnassa. Lempelius toimi Tallinnan tuomiokoulun kollegana vuodesta 1622 ja koulun rehtorina 1624-1625. Jouduttuaan erotetuksi rehtorin virasta Lempelius valittiin 1625 Hiidenmaalla sijainnene Reigin seurakunnan kirkkoherraksi ja hän astui virkaansa 1627.
Lempeliuksen puoliso karkasi yhdessä Reigin apulaispapin Jonas Kempen kanssa Suomeen 1647. He joutuivat kiinni ja heidät mestattiin aviorikoksen vuoksi Tallinnassa 1649. Kirjailija Aino Kallas kirjoitti tästä tapauksesta asiakirjalähteisiin perustuneen romaaninsa "Reigin pappi". Romaanin mukaan Lempeliuksen vaimo olisi ollut Turun kaupunginvouti Erik Wyckenin tytär Catharina Wycken ja heillä olisi ollut ainoastaan pienenä kuolleet lapset Hebla ja Anders. Toisten lähteiden mukaan Paulus Lempeliuksen puolison nimi oli Catharina Wijck jonka isä oli haapsalulainen kauppias Hans Wijck ja Lempeliuksella oli kolme täysi-ikäisiksi elänyttä poikaa Johannes, Paulus ja Jürgen. Pojista Johannes ja Paulus pääsivät ylioppilaaksi Turussa 1642 ja Jürgen oli Inkerinmaalla sijainnen Orlinan hovin vuokrannut tilanvuokraaja joka lienee kuollut 1691.
Fantomas – sadan naamion mies
Fantomas – sadan naamion mies ("Fantômas") on André Hunebellen ohjaama ranskalais-italialainen elokuva vuodelta 1964 ja kolmiosaisen Fantomas-elokuvasarjan ensimmäinen osa. Kaksi muuta ovat "Fantomas nauraa kuolemalle" ja "Fantomas uhkaa maailmaa". Elokuvat perustuvat Marcel Allainin ja Pierre Souvestren vuonna 1911 alkaneeseen jatkokertomukseen Fantomasista. Elokuva on alkuperäisiä tarinoita kepeämpi, ja komisario Juve on esikuvaansa koomisempi.
Fantomas (jota esittää Jean Marais) on monen hahmon mies. Hänen aseensa on "maquillage". Naamioidensa avulla hän voi esiintyä kenenä tahansa ja ulkonäköään muuttamalla aiheuttaa loputtomasti sekaannuksia. Tässä ensimmäisessä Fantomas-elokuvassa hän on tyytymätön Fandoriin (jota myös esittää Jean Marais), joka on kirjoittanut hänestä kuvitellun haastattelun. Hän kostaa sieppaamalla Fandorin ja uhkaamalla tappaa tämän. Naapioitumalla Fandoriksi hän tekee näyttävän rikoksen. Kun komisario Juve liittyy takaa-ajoon, kameleonttimainen Fantomas tekee heti rikoksen naamioituneena Juveksi. Lopulta Fandor, Juve ja Fandorin tyttöystävä Hélène ajavat yhdessä takaa suurrikollista, mutta turhaan, sillä sadan naamion miehen onnistuu paeta.
Amerikkalaisarvioissa Hunebellen ohjausta pidetään velttona, mutta Jean Marais pelastaa paljon. Michel Magnen musiikki saa erikoismaininnan.
Emma Coburn
Emma Coburn (s. 19. lokakuuta 1990) on yhdysvaltalainen 3 000 metrin estejuoksija.
Lontoon olympialaisissa 2012 Coburn sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa yhdeksänneksi. Rion olympialaisissa 2016 hän juoksi pronssille Pohjois-Amerikan ennätysajalla 9.07,63. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui samalla matkalla kahdenneksitoista ja Pekingin MM-kilpailuissa 2015 viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 Pohjois-Amerikan ennätysajalla 9.02,58. Hän voitti estejuoksun maanosien cupissa 2014.
Glasgow’n Timanttiliigan osakilpailussa heinäkuussa 2014 hän juoksi ajan 9.11,42, joka alitti Jennifer Simpsonin nimissä olleen virallisen Yhdysvaltain ennätyksen, mutta Yhdysvaltain yleisurheiluliitto ei ratifioinut Coburnin aikaa maan ennätykseksi tekemättä jääneiden dopingtestien vuoksi. Coburnin ennätys 1 500 metrillä on 4.05,10.
Femitex
Femitex Oy oli turkulainen vaatetustehdas, joka teki naistenvaatteita Turun vanhassa verkatehtaassa vuodesta 1967 alkaen. Sen perusti 1964 ekonomi Raino Köpsi vaimonsa Railin kanssa heidän ostamansa Oy Hasan Ab:n pohjalle, joka puolestaan oli alun perin 1941 perustettu Hämeenkulman Kutomo ja Neulomo. 1970-luvun keskivaiheilla Femitex oli Kruunu-Pukineen sisaryhtiö.
Naisten takkeja, kävelypukuja ja vapaa-ajan vaatteita tehnyt yritys työllisti 1960-luvun lopussa noin 95 henkeä ja 1970-luvun loppupuolella noin 150 henkeä. Tuotannosta kaksi kolmasosaa meni vientiin, lähinnä muihin Pohjoismaihin ja bilateraalikauppana Neuvostoliittoon.
Femitexin suunnittelijoita ovat olleet muun muassa Sylvia Henttu, Irmeli Jussila, Maritta Lindqvist ja Matti Seppänen.
Femitex Oy teki konkurssin 1990. Sittemmin Femitex on ollut vuonna 2011 lopettaneen Turun Raisa-Tuote Oy:n aputoiminimi, ja Matti Seppänen on jatkanut tuotemerkin suunnittelijana.
John Mecklin
John Martin Mecklin (1918–1971) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja diplomaatti. Hän kirjoitti artikkeleita New York Timesiin, Timeen ja Fortuneen. Hän toimi myös Yhdysvaltojen tiedotustoimiston neuvonantajana OECD-lähetystössä Pariisissa vuosina 1961–1962. Hän oli vuosina 1962–1964 Yhdysvaltojen Saigonin-lähetystön tiedottaja.
Mecklin ja Jim Lucas olivat yhdessä valokuvaaja Robert Capan kanssa Time-Lifen toimittajina Indokiinan sodan aikana Etelä-Vietnamissa ja lähtivät ranskalaisen rykmentin kanssa kulkemaan vaarallisen alueen halki. Capa astui miinaan. Hän oli vielä elossa, kun Mecklin ja Lucas löysivät hänet, mutta hän kuoli matkalla sairaalaan.
Rubižne
Rubižne () on kaupunki Luhanskin alueen keskiosissa Itä-Ukrainassa, linnuntietä noin 85 kilometriä Luhanskista luoteeseen. Kaupungin kautta kulkee rautatie ja kaupungin lounaispuolitse virtaa Donetsjoki. 
Vuonna 2013 siellä asui mukaan runsas 60 300 asukasta.
Ainakin toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja.
Eemeli Kouki
Eemeli Kouki (s. 1991) on suomalainen lentopalloilija. Kouki pelasi uransa ensimmäisen pääsarjaottelun Suomen Mestaruusliigassa lokakuussa 2008. Tämän jälkeen hän on esiintynyt lentopalloliigassa Raision Loimun, Perungan Poikien ja Hurrikaani-Loimaan riveissä. Kouki on voittanut urallaan kahdesti SM-hopeaa (2015, 2017), kolmesti SM-pronssia (2010, 2012, 2016) ja kahdesti Suomen Cupin hopeaa (2011 ja 2015). Kouki toimi kaudella 2015–2016 Hurrikaani Loimaan kapteenina. Kaudella 2017-18 Koukin työnantaja on Romanian pääsarjassa pelaava monilajiseura Steaua Bucuresti. Sopimus on vuoden mittainen.
Kouki nousi miesten maajoukkueryhmään toukokuussa 2014. Hän pelasi uransa ensimmäisen A-maaottelun kesäkuun 1. päivä 2014 Kanadaa vastaan. Kouki on pelannut sekä yleispelaajan että liberon roolia niin maajoukkueessa kuin seurajoukkueissa. Arvokisoissa Kouki ei ole vielä edustanut Suomea, vaan hän oli viimeinen pelaaja, joka pudotettiin ulos lopullisesta kisakokoonpanosta MM-kisoista 2014 ja EM-kisoista 2015.
Kouki on opiskellut Lapin yliopistossa kaksi vuotta luokanopettajakoulutuksessa. Tällä hetkellä opinnot ovat kesken.
Conwyn linna
Conwyn linna, Conwy Castle () on keskiaikainen linnoitus Conwyssa Walesin pohjoisrannikolla. Conwyn linnan rakennutti Walesin valloituksen jälkeen vuosina 1283–1289 kuningas Edvard I lujittaakseen valtaansa Walesissa. Linna rakennettiin suuremman projektin yhteydessä osaksi Conwyn kaupunginmuureja. Seuraavina vuosisatoina linnalla oli suuri merkitys monissa sodissa. Se kesti Madog ap Llywelynin piirityksen talvella 1294–95, ja se oli Rikhard II:n turvapaikka 1399, ja vuonna 1401 sitä pitivät vallassaan Owain Glyndŵrille uskolliset joukot. 
Edward keksi nimittää Conwyssä syntynyttä poikaansa Walesin prinssiksi, joka on nykypäivään asti säilynyt kruununperijän arvonimi.
Linnasta vastaa Cadw. Vuonna 2010 linnassa kävi matkailijoita 186 897.
Brenno, il nemico di Roma
Brenno, il nemico di Roma (”Brennus, Rooman vihollinen”) on vuonna 1963 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Giacomo Gentilomo. Sen päähenkilöä Brennusta esittää yhdysvaltalainen Gordon Mitchell. Muissa pääosissa ovat Pier Anna Quaglia alias Ursula Davis, Massimo Serato ja Luciano Stella alias Tony Kendall.
Eletään vuotta 391 eaa. Brennuksen johtamat gallialaiset uhkaavat Roomaa ja valloittavat Clusiumin kaupungin. Sillä aikaa senaatin kavalluksesta syyttämä sotapäällikkö Furius Camillus luopuu tehtävästään ja vetäytyy maanpakoon Ardeaan. Minervan papitar Nissia lupautuu Brennuksen vaimoksi pelastaakseen kaupungin, mutta hänen kihlattunsa Quintus Fabius sieppaa tytön. Raivostunut Brennus lyö roomalaiset Allia-joen luona ja marssii Roomaan, jonka asukkaat ovat vetäytyneet turvaan Capitoliumin kukkulalle. Gallialaiset yrittävät vallata Capitoliumin, mutta pyhät hanhet paljastavat ääntelyllään hyökkäyksen. Roomalaiset suostuvat maksamaan Brennukselle lunnaat, mutta juuri silloin apuun ryntää Quintus Fabiuksen kutsuma Furius Camillus joukkoineen. Lopuksi Quintus Fabius surmaa Brennuksen kaksintaistelussa.
"Brenno, il nemico di Roma" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Olimpian studiolla Roomassa. Sen taistelukohtaukset ja Carlo Francin musiikki on lainattu muista elokuvista.
Giacomo Gentilomon ohjaustyö on vaatimattomasti toteutettu, mutta sujuvasti etenevä toimintaseikkailu, joka on varsin uskollinen historialliselle taustalleen. Näyttelijäsuorituksista erottuu kirveellä veistetyn Gordon Mitchellin mielipuolinen Brennus, joka roomalaisten kultaa punnittaessa heittää vaa’alle miekkansa ja lausuu kuuluisat sanat ”Voi voitettuja”. Massimo Serato esittää poikkeuksellisesti positiivista henkilöhahmoa.
Pienellä budjetilla tehty elokuva sai hyvän yleisömenestyksen tuottaen Italissa yli 367 miljoonan liiran kassatulot.
Dancing on My Own
Dancing on My Own on Robynin kappale, joka on esiintynyt Gossip Girlin neljännen tuotantokauden seitsemännessä jaksossa nimeltään Ruusujen sota (War of the roses). Se sijoittui Sverigetopplistanin ykkössijalle vuonna 2010.
Matti Seppänen
Matti Seppänen (s. 1944) on suomalainen muotitaiteilija ja pukusuunnittelija. Hänet tunnetaan erityisesti miestenvaatteiden suunnittelijana ja niiden suunnittelun opettajana.
Seppänen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa ja valmistui muotitaiteilijaksi 1969. Hän työskenteli Tiklaksessa vuoteen 1973 ja sitten Kestilän Pukimossa vuoteen 1989 asti. Kestilässä hän suunnitteli ensin naisten takkeja ja vapaa-ajan mallistoja, sitten miesten mallistoja ja naisten nahkavaatteita. Lisäksi hän toimi yrityksen trendikoordinaattorina, kuvausten valvojana ja suhdetoimintahenkilönä. 1980-luvulla hän suunnitteli miesten pukuja Oratopille ja naisten takkeja Femitexille.
Kestilän jälkeen Seppänen tuli tunnetuksi Marimekolle suunnittelemistaan miesten mallistoista. Hän on tehnyt lisäksi naisten takkeja Raisa-Tuotteelle siirtyneelle Femitex-merkille.
Seppänen on vuodesta 1989 asti opettanut miestenvaatteiden suunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa ja on tehnyt monia teatteripuvustuksia Turun kaupunginteatterille. Vuonna 2001 hänet nimitettiin taiteilijaprofessoriksi.
Matti Seppäselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2015.
La rivolta dei pretoriani
La rivolta dei pretoriani (”Pretoriaanien kapina”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alfonso Brescia. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Eletään vuotta 96 aaj. Rooman valtakuntaa hallitsee tyrannimainen keisari Domitianus, joka tukeutuu Soteruksen johtamiin gladiaattoreihin sekä rakastajaansa Isiksen papittareen Artamneen. Domitianusta vastustamaan nousee Punaiseksi Sudeksi naamioitunut pretoriaanikaartin komentaja Valerius Rufus, johon liittyy konsuli Nerva ja joukko muita kansalaisia. Valerius ja hänen kihlattunsa Lucilla joutuvat Domitianuksen vangeiksi, mutta salaliittolaisten hyökätessä palatsiin pretoriaanit puuttuvat tapahtumiin ja keisari saa surmansa kaksintaistelussa.
"La rivolta dei pretoriani" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Elioksen studiolla Roomassa. Se on Alfonso Brescian ensimmäinen ohjaustyö.
Elokuva on yksinkertainen mutta viihdyttävä toimintaseikkailu, jossa on paljon hauskoja ja jännittäviä yksityiskohtia. Sen suhde historiaan on hyvin löyhä. Richard Harrison on energinen toimintasankari, mutta hänen tyttöystävänsä Paola Piretti alias Paola Pitti jää pahasti Moira Orfein peruukkikokoelman varjoon. Salvatore Furnarin esittämä ovela kääpiö on yksi elokuvan sankareista. Tarinan mukaan Harrison luopui pretoriaaniroolinsa takia pääosasta Sergio Leonen spagettiwesternissä "Kourallinen dollareita", joka olisi voinut tehdä hänestä oikean tähden.
Elokuva on saatavilla laadultaan erinomaisena ranskalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös italiankielisen ääniraidan.
7digital
7digital on yksityisomisteinen verkkomusiikkikauppa, jonka valikoimaan kuuluu yli 24 miljoonaa musiikkikappaletta. Yhtiö myy digitaalisen musiikin palveluita kuluttajille, tuottajille, sekä muille yhteistyökumppaneille, jotka ovat pääasiassa viihde-elektroniikan, autoteollisuuden, mobiilioperoinnin sekä vähittäismyynnin sektoreilta.
The 7digital API:n (Application Programming Interface) avulla tuottajat ja yhteistyökumppanit voivat lisensoida 7digitalin teknologiaa ja musiikkikatalogia musiikkiverkkosivuilleen ja sovelluksiin, tai integroida musiikkia olemassa oleviin palveluihin.
Gualtieri
Gualtieri on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Reggio Emilian maakunnassa Emilia-Romagnan alueella.
Kunnan nähtävyyksiä on "Palazzo Bentivoglio". Palatsi on rakennettu vuosien 1594 ja 1600 välillä. Nykyään palatsissa on museoita. Juppiterin salissa ("Sala di Giove") on "Museo Documentario e Centro Studi Antonio Ligabue". Siellä on nähtävillä muun muassa kaupungissa asuneen naivistin Antonio Ligabuen omakuva. Ikarosin salissa ("Sala di Icaro") on näyttely "Donazione Umberto Tirelli". Siellä on näytteillä Gualtierissa vuonna 1928 syntyneen räätälin Umberto Tirellin lahjoittamia taideteoksia.
Mustalaikku
Mustalaikku ("Diplocarpon rosae") on erityisesti ruusujen lehdillä elävä sieni, joka tekee lehdet mustalaikkuisiksi. Läikkien muoto on lajille tyypillinen, niissä on säteittäisiä sakaroita. Mustalaikku leviää etenkin kosteassa ilmassa. Sitä torjutaan poistamalla saastuneet lehdet ja järjestämällä ruusuistutuksiin hyvä ilman kierto.
Brjanka
Brjanka () on kaupunki Luhanskin alueen keskiosissa Itä-Ukrainassa, linnuntietä noin 50 kilometriä Luhanskista länteen.
Vuoden 2013 väestöarvion mukaan kaupunkipiirissä asui yhteensä 53 635 henkeä, joista Brjankan kaupungin asukkaita oli 47 512 ja loput asuivat viidessä kaupunkipiiriin kuuluvassa kaupunkimaisessa taajamassa.
Toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia aseistettuja separatisteja (terroristeja), joita maan turvallisuusviranomaiset pyrkivät riisumaan aseista.
Raviohjastaja
Raviohjastaja on henkilö, joka ohjastaa hevosta ravikilpailuissa. Ohjastaja voi olla myös hevosen omistaja ja/tai valmentaja, mutta monet voitokkaimmista ohjastajista ovat niin sanottuja lainaohjastajia, joiden pääasiallinen toimenkuva on vain ohjastaminen. Heitä ovat muun muassa Jorma Kontio, Ari Moilanen ja Mika Forss."Tilanne 31.12 2017 mennessä"
Lähde: Tuhannen voiton klubi, artikkeli tuhat ravivoittoa saavuttaneista suomalaisohjastajista.
Tietoa ohjastuslisensseistä Suomen Hippoksen sivuilla
Pervomaisk (Luhanskin alue)
Pervomaisk (, ) on kaupunki Luhanjoen varrella, Luhanskin alueen keskiosissa Itä-Ukrainassa, 76 kilometriä Luhanskista länteen. 
Paikkakunnan asutus mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1765 nimellä Aleksandrivka (), sittemmin keskuskylä tunnettiin nimellä Petromarjivka (Петромар'ївка, Петро-Мар'ївка). Paikkakunnan hiilivarojen hyödyntämiseksi perustettiin kaivos vuonna 1872. Seutu kasvoi ja vuonna 1912 siellä oli jo 10 kaivosta ja muuta teollisuustuotantoa. Vuonna 1920 keskuskylän uudeksi nimeksi annettiin Pervomaisk. Kaupungin asema asutukselle myönnettiin vuonna 1938.
Väestön enemmistön muodostavat ukrainalaiset; venäläisiä asukkaista on noin kolmannes. Lisäksi paikkakunnalla asuu etniseltä taustaltaan noin 20 muuta väestöryhmää. Vuoden 2013 väestöarvion mukaan Pervomaiskin kaupunkipiirissä asui yhteensä 70 045 henkeä, joista varsinaisen Pervomaiskin kaupungin asukkaita oli 38 435. Tämän lisäksi kaupunkipiiriin kuului kaksi pienempää kaupunkia - Hirske (Гірське, 10 131 as.) ja Zolote (Золоте, 14 572 as.) - sekä kaksi kaupunkityyppistä taajamaa.
Toukokuun 2014 lopulla seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia aseistettuja separatisteja (terroristeja), joita maan turvallisuusviranomaiset pyrkivät riisumaan aseista.
The Return of the Living Dead
The Return of the Living Dead (televisioesityksissä 2000-luvulla Suomessa käytetty nimi: "Elävien kuolleiden paluu") on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Dan O’Bannonin ohjaama yhdysvaltalainen zombie-aiheinen kauhukomediaelokuva. Elokuva on saanut neljä jatko-osaa.
Freddy on saanut työpaikan varastosta, jota Frank esittelee hänelle. Myöhemmin Frank kertoo Freddylle kauhuklassikko "Night of the Living Deadin" perustuvan tositapahtumiin, jossa kaikki sai alkunsa eräästä kemikaalista, joka herätti kuolleet eloon. Hän myös kertoo, että ruumiit vietiin varastoon, jossa he ovat töissä. He lähtevät katsomaan niitä, mutta siellä oleva kemikaali alkaa vuotaa ja he menettävät tajuntansa.
Samaan aikaan joukko Freddyn ystäviä ovat hakemassa häntä töistä. He päättävät mennä läheiselle hautausmaalle juhlimaan. Frank ja Freddy heräävät ja tajuavat yhden ruumiin heränneen eloon. He kutsuvat paikalle johtajansa Burtin ja yhdessä he kolme onnistuvat viemään ruumiin tuhkattavaksi Burtin parhaan ystävän, Ernien luo. Tuhkauksessa kuitenkin vapautuu kemikaalia ilmaan, josta se leviää sadepilveen. Alkaa sataa, ja sen seurauksena kaikki hautausmaalla olevat ruumiit heräävät eloon. Ruumiit alkavat jahdata Freddyn ystäviä ja muita.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes-sivustolla 90 prosentin ”tuore” arvosana. Elokuva on saanut neljä Saturn-ehdokkuutta: Paras Kauhuelokuva, Paras Ohjaaja, Paras Maskeeraus ja Paras Näyttelijä (James Karen).
Valtion elokuvatarkastamo määräsi elokuvalle ennakkotarkastuksessa 28.8.1985 ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten elokuvaa ei saanut laillisesti Suomessa esittää eikä levittää. Valituskierroksen jälkeenkin samana syksynä täyskielto jäi voimaan. Elokuva vapautui laillisesti esitettäväksi ja levitettäväksi vasta aikuissensuurin poistuttua Suomesta lakimuutoksessa 1.1.2001.
Elokuvalle on tullut neljä jatko-osaa:
Kiltinänsaamelaiset
Kiltinänsaamelaiset eli kildininsaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä Venäjällä. Kiltinänsaamelaisista, akkalansaamelaisista ja turjansaamelaisista käytetään yhteisnimeä Kuolan saamelaiset. Kiltinänsaamelaisten määräksi vuonna 1995 arvioitiin 1 000 henkilöä. Kiltinänsaamen kieltä puhuu noin 650 henkilöä.
Turjansaamelaiset
Turjansaamelaiset ovat saamelaisten alkuperäiskansaan kuuluva etninen ryhmä Venäjällä. Turjansaamelaisista, kiltinänsaamelaisista ja akkalansaamelaisista käytetään yhteisnimeä Kuolan saamelaiset. Turjansaamelaisten määräksi vuonna 1995 arvioitiin 400 henkilöä. Turjansaamen kieli on lähes hävinnyt; sitä puhui vuonna 1995 vain noin 8 henkilöä.
Joli Garçon
Joli Garçon () on saksalaisartisti Lolita Jolien kappale. Sen julkaisi Airplay Records artistin ensimmäisenä singlenä 20. heinäkuuta 2010. Kappaleen ovat sanoittaneet Danny Suko, Kent Base ja Shaun Bate. Se kertoo artistin halusta ja rakkaudesta poikaa kohtaan, joka ei tunnista tätä.Vaikka kappale on laulettu ranskan kielellä, artisti itse on saksalainen.
Kappaleesta on tehty myös kaksikymmentä remixversiota sisältävä kappalelista, joka julkaistiin digitaalisesti ladattavana 12. huhtikuuta 2011. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 27. heinäkuuta 2010. Kappale pääsi listoille neljässä eri valtiossa, ja ylsi korkeimmillaan sijalle 20 Ranskassa ja Belgian Valloniassa.
CD Single