hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sudan Airwaysin lento 109
Sudan Airwaysin lento 103 oli Sudan Airwaysin kansainvälinen reittilento Jordanian Ammanista Sudanin Khartumiin Syyrian Damaskoksen kautta. Lentoa operoinut Airbus A310-300 -matkustajakone laskeutui 10. kesäkuuta 2008 Khartumin kansainväliselle lentoasemalle, mutta ei onnistunut pysähtymään kiitotien päällystetyllä osalla. Koneessa syttyi pian laskeutumisen jälkeen tulipalo, jossa kuoli 30 henkilöä.
Sudan Airwaysin lentoa 109 operoinut Airbus A310 -matkustajalentokone oli lähtenyt jatkamaan lentoaan Khartumin kansainväliselle lentoasemalle Sudanissa, tehtyään suunnitellun välilaskun Syyrian Damaskoksen kansainväliselle lentoasemalle. Kone oli lähestymässä Khartumia, kun kapteeni päätti huonojen sääolosuhteiden takia lentää alkuperäisen määränpään sijasta Port Sudanin kansainväliselle lentoasemalle, missä kone tankattiin laskeutumisen jälkeen 20 tonnilla Jet A1 -lentokerosiinia.
Noin tunnin ja vartin odottelun jälkeen kapteeni päätti jatkaa matkaa varsinaiseen määränpäähän, kun Khartumista oli tullut tieto sään parantumisesta. Kone lensi Khartumiin, ja kapteeni aloitti koneen ohjaajana lähestymisen lentoaseman kiitotielle 36. Kone laskeutui pehmeästi, mutta oli jo noin 900 metriä kiitotien kynnyksen etupuolella pyörien osuessa maahan. Märkä kiitotie ja epäkunnossa ollut vasemman moottorin suihkujarru vaikeuttivat koneen pitämistä kiitotien keskilinjalla, minkä lisäksi se ei pysähtynyt ajoissa. Laskukiito meni pitäksi 215 metrillä. Pysähdyttyään kone syttyi palamaan oikealta puoleltaan.
Oikeanpuoleisia hätäliukumäkiä ei voitu avata, ja koneessa olleet henkilöt poistuivat vasemmanpuoleisen etuliukumäen kautta. Koneen 203 matkustajasta 29 ja 11 miehistön jäsenestä yksi menehtyivät onnettomuudessa.
Lentokentän paloasema ei kyennyt välitämään käytössä olleille paloautoille tietoa onnettomuudesta, sillä aseman ja ajoneuvojen välillä ei ollut minkäänlaista viestiyhteyttä. Asema kärsi myös onnettomuuden sattuessa henkilöstövajauksesta, mikä hidasti tapahtumaan vastaamista entisestään.
TUL Cup 1986
TUL Cup 1986 oli 48. Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Kuuden joukkueen lopputurnaus järjestettiin Lahden suurhallissa 29.-30. maaliskuuta 1986. Lopputurnaukseen selvinneistä joukkueista Porin Pallo-Toverit jäi pois ulkomaanleirinsä takia.
Antonia Terzi
Antonia Terzi (s. 29. huhtikuuta 1971 Mirandola) on italialainen entinen Ferrarin ja Williamsin Formula 1 -tallin insinööri. Terzi aloitti uransa Ferrarilla 1990-luvun lopulla aerodynamiikkapuolen johtajana. Vuonna 2002 hän siirtyi puolestaan Williamsille aerodynamiikkapuolen johtajaksi. Hän suunnitteli muun muassa Williams FW26-auton keularatkaisun. Terzi jätti Williamsin marraskuussa 2004.
TUL Cup 1987
TUL Cup 1987 oli 49. Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Kuuden joukkueen lopputurnaus järjestettiin Ouluhallissa 28. helmikuuta–1. maaliskuuta 1987.
Gavin Fisher
Gavin Fisher (s. 30. elokuuta 1964) on brittiläinen entinen Williamsin Formula 1 -tallin pääsuunnittelija. Fisher aloitti uransa Williamsilla vuonna 1988. Vuonna 1997 hänestä tuli tiimin pääsuunnittelija, Adrian Neweyn siirryttyä McLarenille. Fisher jätti tallin elokuussa 2005.
Syyskuussa 2004 Fisher loukkaantui moottoripyöräonnettomuudessa Kaliforniassa. Hän palasi takaisin töihin jo samana vuonna joulukuussa.
Valkonokkatoko
Valkonokkatoko ("Lophoceros pallidirostris") on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Angola, Kongon demokraattinen tasavalta, Malawi, Mosambik, Tansania ja Sambia sekä vaeltavana Keniassa.
Kannan suuruutta ei ole määritetty, mutta lajin on ilmoitettu olevan laajalle levinnyt ja paikallisesti yleinen sopivissa olosuhteissa. Kanta on kuitenkin pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen vuoksi ja siksi että sen kanssa kilpailee harmaatoko ("Lophoceros nasutus")
Rovaniemen Reipas
Rovaniemen Reipas (lyh. RoRe) on vuonna 1907 perustettu rovaniemeläinen urheiluseura, jonka lajeja nykyään ovat nyrkkeily ja painonnosto.
Vuonna 1907 perustetun Rovaniemen Reippaan perustajajäseniin kuului muun muassa vuoden 1918 sisällissodan aikana teloitettu Leo Pekkala. Lokakuussa 1931 Rovaniemen kihlakunnanoikeus lakkautti seuran kommunistilakien nojalla. Sen toimintaa perustettiin jatkamaan Rovaniemen
Myrsky -niminen seura, joka kuitenkin lakkautettiin 1932. Poliittisen tilanteen hieman rauhoituttua, perustettiin vielä samana vuonna uudeksi Reippaan seuraajaksi Rovaniemen Lappi. Sotavuosien jälkeen Reipas aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1947. Seura jatkoi ainoastaan vuoteen 1962 saakka, mutta sen toimintaa piti yllä vuotta aikaisemmin perustettu palloiluun keskittynyt sisarseura Rovaniemen Työväen Palloilijat. Viiden vuoden tauon jälkeen Rovaniemen Reippaan toiminta käynnistyi jälleen vuonna 1967. Tällöin seura liittyi Työväen Urheiluliitton sijasta sosialidemokraattien johtamaan Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton jäseneksi.
Aikaisemmin Rovaniemen Reippaan lajeihin on kuulunut muun muassa jalkapallo, jossa seuran edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan Suomen kolmannella sarjatasolla II divisioonassa 1970–1990-luvuilla. Vuonna 1992 Rovaniemen Reippaan jalkapallojaosto yhdistyi Rovaniemen Lapin kanssa fuusioseuraksi FC Santa Claus. Jalkapallon naisten SM-sarjan alkulohkovaiheessa Reipas oli mukana vuosina 1972–1973.
Tunnetuin Reippaan kasvatti on 34 A-maaottelua pelannut Pasi Tauriainen. Myös kansanedustaja Esko-Juhani Tennilä on pelannut jalkapalloa Reippaan joukkueessa 1960–1970-luvuilla.
Ekstraliga-kausi 2015–2016
Ekstraliga-kausi 2015–2016 oli Valko-Venäjän jääkiekon pääsarjan Ekstraligan 24. kausi. Hallitsevana mestarina kauteen lähti H’K Šah’tsjor Salihorsk.
Joukkueet pelasivat runkosarjan aikana 22 ottelua. Runkosarjan kuusi parasta eteni voittajien vaiheeseen ja kuusi heikointa häviäjien vaiheeseen. Molemmissa vaiheissa joukkueet pelasivat vielä 20 ottelua. Voittajien vaiheesta kaikki etenivät pudotuspeleihin, häviäjien vaiheista kaksi parasta. Runkosarjan voitti Junost Minsk ja sen paras pistemies oli valkovenäläinen Andrei Orljuk, joka edusti HK Lidaa.
Välieristä loppuotteluun etenivät runkosarjan voittanut Minsk ja runkosarjan toinen, Salihorsk. Mestaruuden voitti lopulta Minsk voitoin 4–1. Mestaruus oli vuonna 2003 perustetulle seuralle sarjan historian seitsemäs ja ensimmäinen sitten kauden 2010–2011.
Mantronix
Mantronix oli vaikutusvaltainen 1980-luvun hip hopin ja elektromusiikin yhtye New Yorkista, jonka perustivat DJ Kurtis Mantronik (Kurtis el Khaleel) ja räppäri MC Tee (Touré Emdben). Yhtyeessä tehtiin monia muutoksia genressä ja kokoonpanossa sen seitsenvuotisen olemassaolon aikana vuosina 1984–1991, old school hip hopista ja electro funkista house-musiikkiin, mutta Mantronix muistetaan ehkä parhaiten yhtyeen alkuperäisestä vahvasta hip hopin ja electro funkin sekoituksestaan.
When in Rome
When in Rome on brittiläinen synthpopia ja uuden aallon musiikkia tuottava yhtye, joka koostui alun perin laulajista Clive Farringtonista ja Andrew Mannista sekä kosketinsoittajasta Michael Florealesta. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1988 singlestään ”The Promise”.
Barry Jenkins
Barry Jenkins (s. 19. marraskuuta 1979 Miami, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan elokuvistaan "Medicine for Melancholy" (2008) ja "Moonlight" (2016).
Jenkins sai "Moonlightista" parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon sekä parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden. Elokuva palkittiin myös parhaan elokuvan ja miessivuosan Oscareilla.
Acrophoca
Acrophoca on sukupuuttoon kuollut hylkeiden suku johon kuului vain yksi laji, "A. longirostris". Se oli 1,5 metriä pitkä ja eli Perussa varhaisella plioseenilla.
"Acrophoca" saattoi olla nykyisen merileopardin ("Hydrurga leptonyx") esi-isä. Se oli sen tavoin kalansyöjä, mutta se näyttää olleen vähemmän sopeutunut vesielämään, ja vietti suuren osan ajastaan rannikolla tai lähellä sitä. Sen räpylät eivät myöskään olleet niin kehittyneet, sen niska oli pidempi ja vähemmän virtaviivainen kuin nykyisten hylkeiden ja sen kuono oli paljon suipompi. Sillä oli kaikki samat piirteet kuin nykysilläkin hylkeillä, mutta vähemmän korostuneena. "Acrophocan" pitkä niska ja kuono antoivat sille käärmemäisemmän ulkomuodon.
Alex Newell
Alex Newell on yhdysvaltalainen laulaja. Newell esitti Glee-sarjassa mustaa transsukupuolista hahmoa. Newellin lauluääni ja ääniala muistuttavat naisen vastaavia. Newell esiintyy transsukupuolisten yhdistysten tilaisuuksissa.
Sumenep
Sumenep on kunta Itä-Jaavan provinssissa Indonesiassa. Siihen kuuluu Maduran saaren itäkärki ja lukuisia pienempiä saaria Maduran pohjois-, itä- ja eteläpuolella.
Vuonna 2010 Sumenepin kunnassa oli 1,042 miljoonaa asukasta. Kunnan keskeisimmässä osassa, Kota Sumenep, heistä asui 70 000.
Maduralla oleva osa on jaettu 17 kunnanosaan, saaristo, joka koostuu 76 saaresta, on jaettu kahdeksaan alueeseen.
Sumenepin kuninkaallinen palatsi on muutettu museoksi. Asta Tinggin hautausmaa on pyhä paikka, johon tehdään pyhiinvaelluksia.
Räterichsbodensee
Räterichsbodensee on tekojärvi Keski-Sveitsissä, Guttannenin kunnassa, Bernin Alpeilla. Järven pinnankorkeus on korkeimmillaan 1 767 metriä mpy. Järvi on rakennettu Haslitalin laakson yläosaan, Aarejoen latvoille.
Järvi on väliallas Kraftwerke Oberhasli AG:n (KWO) voimalaitosten sähköntuotannossa ja vedenvarastoinnissa KWO:n Handeckin ja Grimselin voimalaitosten sekä yläpuolisten Oberaarseen ja Grimselseen tekojärvien välillä.
SKY Perfect JSAT
SKY Perfect JSAT on japanilainen televisio- ja satelliittikonserni. Se muodostui vuonna 2008, kun satelliittejä hallinnoinut JSAT Corporation ja television maksukanavia omistanut Sky PerfecTV yhdistyivät.
SKY Perfect JSAT on Aasian suurin satelliittioperaattori. Se omistaa 17 satelliittia; JCSAT-17 laukaisu on sovittu vuodelle 2019. Se on ainoa japanilainen yhtiö, joka tarjoaa sekä monen kanavan maksutelevisiopaketteja että tietoliikennepalveluita. Sen televisiopalveluilla on 3,4 miljoonaa käyttäjää.
Maciste kauhujen maassa
Maciste kauhujen maassa (, ”Maciste kyklooppien maassa”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuva on ohjannut Antonio Leonviola. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen Gordon Mitchell.
Vapautuakseen Kirken kirouksesta kuningatar Capysin on murhattava Odysseuksen viimeinen perillinen ja uhrattava tämän poika kykloopille. Lapsi pelastuu verilöylystä ja Maciste jättää hänet lammaspaimenen hoiviin. Matkalla vapauttamaan pojan äitiä Maciste pelastaa Capysin sibyllan temppelissä. Kapysiin rakastuneen Iphitosin sotilaat ottavat Macisten vangiksi, mutta kuningatar vapauttaa hänet ja osoittaa vieraanvaraisuuttaan. Iphitosin mustaihoinen apuri Mumba huumaa Macisten, joka paljastaa lapsen olinpaikan. Iphitos kaappaa lapsen ja tämän äidin ja lähtee viemään heitä kyklooppisaarelle. Julmuuksiin kyllästynyt Capys päättää todistaa Macistelle rakkautensa ja pelastaa pojan. Saarella Iphitos surmaa vahingossa Capysin, ja Maciste heittää hänet kykloopin raadeltavaksi. Maciste tappaa kykloopin ja pelastaa pojan, joka kruunataan kuninkaaksi. Lopuksi sankari lähtee kohti uusia seikkailuja.
"Maciste kauhujen maassa" on kuvattu Dyaliscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Luce-instituutin studiossa. Se on ohjaaja Antonio Leonviolan ja pääosaa esittävän Gordon Mitchellin ensimmäinen peplum-elokuva. Näyttelijän taiteilijanimi kirjoitettiin tuolloin vielä Mitchell Gordon. Leonviola oli haluton ohjaamaan elokuvaa, mutta tarvitsi rahaa, eikä välittänyt juonen epäjohdonmukaisuuksista tai muista turhista pikkuseikoista.
Elokuva on yksi peplumin merkkiteoksista, joka heijastaa tyylilajin siirtymistä valtavirrasta b-elokuvan piiriin. Sen sarjakuvamaisessa rakenteessa ja estetiikassa tiivistyvät genren erityispiirteet. Lihaksikas sankari käy läpi toinen toistaan hämmästyttävämpiä voimainkoetuksia, mutta ainoan kunnon vastuksen hänelle antaa seksikäs paha kuningatar, joka samalla on elokuvan ainoa psykologisesti motivoitu ja sisäisesti ristiriitainen henkilöhahmo. Molempien rintavarustukset näyttelevät pääosia. Leonviolalle tyypillisesti elokuvassa on myös tummaihoisia näyttelijöitä kuten kehonrakentaja Paul Wynter, jonka tehtävä on roiston tahdottomana apurina korostaa valkoisen rodun ylivaltaa.
"Maciste kauhujen maassa" tuotti Italiassa huomattavat 655 miljoonan liiran pääsylipputulot. Se julkaistiin Yhdysvalloissa nimellä "Atlas in the Land of the Cyclops", vaikka Atlasta ei mainita edes englanninkielisessä jälkiäänityksessä. Elokuva on saanut eräänlaista kulttimainetta tyylilajin harrastajien keskuudessa, joskin eräät arvostelijat ovat kiinnittäneet huomiota sen huolimattomasti ohjattuihin toimintakohtauksiin. Leonviola teki samana vuonna myös toisen Maciste-elokuvan "Maciste ja manalan valtiatar".
Asumisvelvollisuus
Asumisvelvollisuus on ulkomaalaislakiin määritelty turvaamistoimi.
Asumisvelvollisuuden voi määrätä poliisi, Maahanmuuttovirasto tai Rajavartiolaitos aina tapauskohtaisen harkinnan perusteella turvapaikan hakijalle. Asumisvelvollisuuden määräyksellä pyritään vähentämään säilöön ottamista ja toisaalta turvapaikkamenettelyn sujuvuuden ja kielteisen päätöksen saaneiden maasta poistamisen varmistamiseksi.
Turvapaikanhakijoita koskeva asumisvelvollisuus tarkoittaa käytännössä sitä, että kansainvälistä suojelua hakenut ulkomaalainen voidaan määrätä asumaan ja ilmoittautumaan nimetyssä vastaanottokeskuksessa. Vastaavanlainen asumisvelvollisuus on käytössä useassa EU-maassa.
Eino Tirronen
Eino Osvald Tirronen (21. toukokuuta 1921 Pielisjärvi – 10. helmikuuta 2017 Turku) oli suomalainen upseeri, joka toimi huolto- ja sotataloustehtävissä sekä laati ja toimitti useita alansa julkaisuja.
Tirrosen vanhemmat olivat puuseppä Antti Tirronen ja Katri Saarelainen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1946 oli Veera Tolonen (k. 1988) ja toinen vuodesta 1991 Marja Auramaa. Myös Tirrosen poika kapteeniluutnantti Matti Tirronen (s. 1946) toimi puolustusvoimien palveluksessa, vuoteen 1977 saakka.
Tirronen tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1945, Kadettikoulusta hän valmistui samana vuonna ja suoritti Sotakorkeakoulun 1958. Talvisodassa Tirronen toimi väestönsuojelutehtävissä Lieksassa ja Helsingissä, jatkosodassa hän oli konekivääriryhmän ja joukkueenjohtaja Jalkaväkirykmentti 44:ssä ja Itä-Suomen rannikkoprikaatissa. Hän haavoittui 1944 Suursaaressa ja oli 30% sotainvalidi.
Toimittuaan sotien jälkeen ensin adjutantin ja patteriupseerin ja -päällikön tehtävissä Tirronen työskenteli 1940-luvun lopulta lähtien asiantuntija-, päällikkö- ja koulutustehtävissä muun muassa Merivoimien esikunnassa, Pääesikunnassa, Merisotakoulussa, Huoltokoulussa, Länsi-Suomen sotilasläänin esikunnassa ja Sotakorkeakoulun sotahistorian laitoksella. Hän erosi vakinaisesta palveluksesta 1975.
Tirronen ylennettiin vänrikiksi 1942, luutnantiksi 1944, kapteeniksi 1951, majuriksi 1961, everstiluutnantiksi 1966 ja everstiksi 1972.
Tirronen toimitti ja kirjoitti tekstejä ja teoksia sekä esitelmöi ahkerasti alaltaan. Hän laati ja toimitti "Suomen sota 1941–1945" -teossarjan XI osan, samoin kuin talvi- ja jatkosodan historiateosten sotatalous- ja huoltolukuja, julkaisi Valtion viljavaraston historiikin 1928–1978 ja oli "Naantali eilen tänään" -kirjan (1983) päätoimittaja. Tirronen oli myös 1986 ilmestyneen 1000-sivuisen huollon historian päätoimittaja ja "Huoltoupseeri" -lehden toimituskunnan jäsen.
Tom Perez
Thomas Edward ”Tom” Perez (s. 7. lokakuuta 1961 Buffalo, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen poliitikko, juristi ja helmikuusta 2017 lähtien Yhdysvaltojen demokraattisen puolueen virallisen hallintoelimen Demokraattien kansallisen komitean puheenjohtaja.
Oikea Media (verkkolehti)
Oikea Media on tammikuussa 2017 perustettu suomalainen konservatiiviseksi itseään luonnehtiva verkossa toimiva vastamedia. Päätoimittajan mukaan ”"Oikea Media" on vaihtoehto valtamedialle”. "Oikea Media" ei ole Julkisen sanan neuvoston jäsen, mutta noudattaa päätoimittajansa mukaan perinteisiä journalistisia arvoja. "Oikea Media" ilmoittaa viikottaiseksi lukijamääräkseen noin 45 000 lukijaa. Tammikuussa 2019 Alexa-rankingin mukaan "Oikea Media" oli Suomen suosituimpien sivustojen listalla sijalla 1 399.
Jukka-Pekka Rahkonen on toiminut "Oikea Media" -verkkolehden päätoimittajana huhtikuusta 2017 alkaen. Marko Hamilo toimi vastaavana päätoimittajana huhtikuuhun 2017 saakka. Hamilo ja Rahkonen ovat lehden kustantajia. Myös Joonas Konstig toimi aluksi lehden kustantajana, mutta jätti lehden pian sisältöön liittyvien näkemyserojen vuoksi.
"Markkinointi & Mainonta" -lehden toimittaja Maija Tamminen kritisoi verkkolehden aloitettua, että ”Oikea Media on konseptina vaarallinen ja ovela: Julkaisu haluaa tehdä pesäeron "MV-lehden" kaltaisiin valemedioihin vaikka vaihtoehtomediaksi itseään nimittääkin. Se horjuttaa luottamusta mediaan uskottavalla ulkoasullaan ja vihjauksillaan perinteisiin journalistisiin arvoihin sitoutumisesta.” "Ylioppilaslehti" arvosteli Oikean Median valitsemaa linjaa olla sitoutumatta journalistin ohjeisiin.
Fredbear’s Family Diner
Fredbear's Family Diner on kuvitteellinen ravintola "Five Nights at Freddy's" -pelisarjan tarinassa. Ravintola mainitaan ensimmäisen kerran pelissä "Five Nights at Freddy's 2" ja esiintyy pelin "Five Nights at Freddy's 4" yön välisissä minipeleissä .
Fredbear's Family Diner on toinen robottimaskotti ravintola ensimmäisen Freddy Fazbear's Pizza -ravintolan jälkeen. Ravintolan oli tarkoitus aloittaa uusi ravintolaketju, sillä ensimmäisessä ravintolassa tapahtui lapsimurha, jonka takia ravintola suljettiin. Fredbear's Family Diner avattiin melkein heti edellisen ravintolan jälkeen ja nousi suosituksi 80-luvulla kahden uuden robottinsa avulla.
Lupaavan ravintolan nousiputki tyssäsi siihen, kun tapahtui kohtalokas onnettomuus. Neljä teiniä työnsivät pienemmän pojan pään toisen robotin suun sisään, joka pojan kyyneleiden aiheuttamien kosteusvaurion takia jousilukot viottuivat. Robotin suu murskasi pienen pojan kallon, joka kuoli pian sairaalassa. Poliisitutkinnassa saatiin selville, että yksi neljästä teinistä oli kuolleen lapsen isoveli. He sanoivat, että "jutun piti olla vain pila eikä päättyä kuolemaan". Teiniä ei ehditty haastaa oikeuteen ja pidättää, sillä muutama päivä pojan kuoleman jälkeen heidät tapettiin, mutta tekijää ei saatu kiinni. Fredbear's Family Diner oli konkurssin partaalla ja juuri kun mainetta yritettiin elvyttää, löytyi takahuoneen robottipuvusta kuollut lapsi. Tämä oli Fredbear's Family Dinerin loppu. Myöhemmin saatiin selville, että puvusta löytynyt kuollut lapsi, oli edellisessä ravintolassa tapettu uhri.
Onnetomuuden jälkeen alettiin etsiä uutta omistajaa, joka elvyttäisi robottimaskotti idean. Ja vain muutama vuosi Fredbear's Family Dinerin jälkeen avattiin uusi ravintola, jossa oli uudet robotit. Tämä uusi ravintola sai sulkemisensa jälkeen vielä kaksi ravintolaa lisää.
Fredbear, joka tunnetaan myöhemmin nimellä Golden Freddy, oli ravintolan päämaskotti. Fredbear oli kullankeltainen karhurobotti, jonka tehtävä on lavalla laulaa. Hänellä on päässään violetti silinterihattu ja samanvärinen rusetti kaulassaan. Fredbear murskasi pienen lapsen kallon, josta alkoi ravintolan alamäki. Konkurssin jälkeen Fredbear suljettiin toisen robotin kanssa takahuoneeseen.
Spring Bonnie, joka tunnetaan myöhemmin nimellä Springtrap, oli toinen maskotti. Spring Bonnie oli kullankeltainen jänsirobotti, jonka tehtävä oli soittaa lavalla kitaraa. Hänellä on musta rusetti kaulassaan ja hänellä on akustinen kitara. Fredbearin lailla Spring Bonnie suljettiin takahuoneeseen, jossa molemmat ruostuivat ja mätänivät. Spring Bonniella on Fredbearista poiketen viisi- eikä neljä sormea.
Karl Mannelin
Karl Petrus Mannelin (sukunimi myöh. "Ainamo", 29. marraskuuta 1883 Huittinen – 20. maaliskuuta 1927 Loviisa) oli suomalainen päätoimittaja ja 1900-luvun alun sortovuosien aktivisti.
Mannelinin vanhemmat olivat Huittisten pitäjänapulainen, varapastori Fredrik Werner Mannelin (1854–1930) ja Anna Ingelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907.
Mannelin osallistui 1900-luvun alussa aktivistien toimintaan ja oli mukana Voimaliitossa salanimellä "Eero Kalske". Hän toimitti vuosina 1906–1907 Suomen aktiivisen vastustuspuolueen suomenkielistä "Vastaisuus"-viikkolehteä ja vuosina 1909–1910 puolueen ruotsinkielistä Framtid-viikkolehteä yhdessä aktivistipuolueen puheenjohtajan Johannes Gummeruksen kanssa. Viimeksi Mannelin oli Loviisan Sanomien päätoimittajana.
Karl Mannelin oli naimisissa 1906–1913 Signe Hanna Lovisa Cronan kanssa ja 1914–1917 Elvi Maria Wilhelmina Nylundin kanssa, molemmat liitot päättyivät avioeroon. Elämänsä loppuun saakka hän oli naimisissa vuodesta 1921 alkaen Lena Maria Gerlanderin kanssa.
Pikonlinna
Pikonlinna (Keski-Hämeen parantola, Pikonlinnan parantola; myöhemmin Pikonlinnan sairaala) on Kangasalle vuonna 1931 perustettu sairaala, joka toimi aluksi tuberkuloosiparantolana. Sairaala toimi talvi- ja jatkosodan aikana sotilassairaalana. Vuonna 1968 se liitettiin osaksi Tampereen keskussairaalaa, jolloin sinne muodostettiin keuhkotauti- ja reumaosastot. Pikonlinnan sairaalan toiminta tässä muodossa päättyi vuonna 2007, kun Tampereelle valmistuivat uudet tilat. Tämän jälkeen rakennukseen on tullut monia palveluyrityksiä, joissa oli vuonna 2017 noin 250 työpaikkaa.
Warrior Queen
Warrior Queen on vuonna 1987 julkaistu yhdysvaltalainen elokuva, joka tyylilajiltaan edustaa softcore-pornon ja peplum-genren sekoitusta. Harry Alan Towersin tuottaman ja Chuck Vincentin ohjaaman elokuvan pääosaa esittää Sybil Danning.
Kuninkaallinen lähettiläs Berenice saapuu vuonna 79 Pompejiin, jossa orjakauppa ja prostituutio kukoistavat. Loputtomilta tuntuvien seksiorgioiden ja gladiaattoritaistelujen jälkeen Vesivius purkautuu ja tuhoaa kaupungin.
Italiassa kuvattu "Warrior Queen" edustaa 1970- ja 1980-luvuilla uudelleen lämmitettyä peplumia, johon on lisätty seksiä ja väkivaltaa. Tyylilajia on kutsuttu englanninkielisellä nimellä "sex and sandals". Elokuvan välitön esikuva on Tinto Brassin "Caligula" vuodelta 1979. Rinnakkaisnimellään "Pompeii" se yritti rahastaa myös vuoden 1984 televisiosarjan "The Last Days of Pompeii" menestystä. Näyttelijäkunta koostuu vähäpukeisista keskiaukeamatytöistä ja öljytyistä miesmalleista. Sybil Danning on naisista ainoa, joka saa pitää vaatteensa yllään koko elokuvan ajan.
Dialogiltaan vähäinen, mutta silti surkeasti näytelty "Warrior Queen" on huonoudessaan paikoin huvittava, mutta enimmäkseen vain tavattoman tylsä elokuva. 69-minuuttista elokuvaversiota kymmenen minuuttia pitempi leikkaamaton videoversio on vieläkin unettavampi. Lopun tulivuorenpurkaus on lainattu kokonaan vuoden 1959 "Pompeijin viimeisistä päivistä". Samalla nähdään myös vilaus sen sankarista Steve Reevesistä.
Vesisuihkutervehdys
Vesisuihkutervehdys on ilmailussa ja merenkulussa perinteisesti käytetty tervehdys, jolla kunnioitetaan esimerkiksi eläkkeelle jäävää kapteenia, uuden konetyypin tai lentoyhtiön ensimmäistä vierailua lentoasemalle tai käytöstä poistuvan konetyypin viimeistä lentoa. Tervehdyksessä lentokone tai laiva kulkee esimerkiksi lentokenttäpaloautojen tai paloveneiden suihkuttamien vesikaarien alta.
Tervehdys on peräisin ensimmäisten valtameriristeilijöiden ajalta, jolloin paloveneet tai hinaajat suihkuttivat usein vettä laivojen tullessa satamaan tai lähtiessä sieltä. Sitä, milloin tapa siirtyi myös ilmailuun, ei tiedetä. Ilmailussa se alkoi kuitenkin yleistyä vasta 1990-luvulla, jolloin Salt Lake Cityn kansainvälisellä lentoasemalla alettiin tehdä vesisuihkutervehdys eläkkeelle jääville Delta Air Linesin lentäjille näiden viimeisellä lennolla.
Vuoden 1910 suuri palo
Vuoden 1910 suuri palo oli Washingtonin, Idahon ja Montanan osavaltioissa elokuussa 1910 roihunnut metsäpalo, joka tuhosi noin 1,2 miljoonaa hehtaaria metsää, mikä vastaa Connecticutin osavaltion kokoista aluetta. Sitä pidetään suurimpana metsäpalona Yhdysvaltain historiassa.
Palon katsotaan nostaneen metsiensuojelun yleisön tietoisuuteen. Vain kymmenen kuukautta onnettomuuden jälkeen kongressi tuplasi Yhdysvaltain metsähallituksen budjetin.
Alfa Romeo Alfasud
Alfa Romeo Alfasud on Alfa Romeon vuosina 1971–1983 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli. Sen tekniikkaan perustuu myös coupé-korinen Alfa Romeo Sprint (alun perin Alfasud Sprint). Alfasudin korvaajaksi tulivat Alfa Romeo 33 ja Arna.
Alfa Romeo Alfasud esiteltiin Torinon autonäyttelyssä 1971 ensimmäisenä etuvetoisena Alfa Romeo -mallina. Alkuperäinen korimalli oli neliovinen. Edessä oli MacPherson-pyöräntuenta ja takana jäykkä akseli. Kaikissa pyörissä oli levyjarrut. Auton voimanlähteenä oli 1,2-litrainen nelisylinterinen bokserimoottori.
Vuonna 1973 esiteltiin kaksiovinen Alfasud ti -malli, jossa moottorin teho oli nostettu 68 hevosvoimaan ja vaihteisto oli viisivaihteinen. Perusmallin kulmikkaista valoista poiketen ti:ssä oli neljä pyöreää ajovaloa.
Seuraava korimalli oli vuonna 1975 esitelty kolmiovinen farmarimalli Giardinetta, jossa oli käytännöllinen ja kookas tavaratila. Vuonna 1976 kaksioviseen malliin tuli saataville 1,3-litrainen (75 hv) moottori, ja viisivaihteisen vaihteiston sai nyt myös neliovisen 1,2-litraisen yhteyteen.
Loppuvuoden 1977 uutuus oli Super-malli, jonka sai sekä 1,2- että 1,3-litraisena. Mallissa oli muun muassa erilaiset puskurit (osittain kumia) ja muita ulkonäöllisiä eroavaisuuksia.
Vuonna 1978 moottorivalikoimaa uudistettiin. 1,3-litraisen iskutilavuus kasvoi hieman ja teho nousi 79 hevosvoimaan. Täysin uutena moottorina oli 1,5-litrainen (85 hv). Näitä kahta moottoria käytettiin malleissa 1.3 ti ja 1.5 ti, ja lisäksi neliovinen 1,5-litrainen Super lisättiin valikoimaan. Vuotta myöhemmin nämä moottorit saivat kaksoiskaasuttimet, ja tehot nousivat 86 ja 95 hevosvoimaan.
Koko mallistoa uudistettiin vuonna 1980. Etusäleikkö, puskurit ja sisällä kojelauta olivat uudet. Merkittävämpää oli kuitenkin seuraavana vuonna esitellyt monikäyttöiset kolmi- ja viisioviset hatchback-korimallit, jotka vähitellen korvasivat kaksi- ja nelioviset mallit. 1,2-litrainen oli saatavana neli- tai viisiovisena, 1,3-litrainen kolmi- tai viisiovisena ja 1,5-litrainen ainoastaan viisiovisena. ti-mallit olivat aina kolmiovisia.
Vuonna 1982 neliovinen poistui valikoimasta, ja malliston huipulle esiteltiin Quadrifoglio Oro, joka oli aina 1,5-litrainen. 1,5-litrainen ti sai 10 hevosvoimaa lisää tehoa, ja mallin nimeksi tuli ti 1.5 Quadrifoglio Verde.
Crash Bandicoot N. Sane Trilogy
Crash Bandicoot N. Sane Trilogy on Vicarious Visionsin kehittämä ja Activisionin julkaisema pelikokoelma. Se sisältää uudistetut versiot "Crash Bandicoot" -videopelisarjan kolmesta ensimmäisestä pelistä: "Crash Bandicoot", "" ja "", jotka Naughty Dog kehitti alun perin PlayStationille. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti PlayStation 4:lle 30. kesäkuuta 2017. Se julkaistiin 29. kesäkuuta 2018 myös Nintendo Switchille, Xbox Onelle ja Windowsille.
"N. Sane Trilogy" on kokoelma, johon sisältyvät uudistetut versiot kolmesta "Crash Bandicoot" -pelistä: "Crash Bandicoot", "" ja "". Niissä kaikissa mutanttipussimäyrä Crash Bandicoot liikkuu useiden tasojen läpi pysäyttääkseen ilkeän tohtori Neo Cortexin. Alkuperäisten pelien tavoin, Crash käyttää erilaisia pyörimis- ja hyppimistekniikoita vihollisten voittamiseksi, laatikoiden rikkomiseksi ja kerätäkseen vamppahedelmiä (), lisäelämiä ja suojaavia Aku Aku -naamioita. Trilogiassa esiintyy myös uusia ominaisuuksia, kuten yhtenäiset tarkistuspisteet (), taukovalikot ja tallennusjärjestelmät, sekä manuaalisena että automaattisena, aikahaasteet (), jotka esiintyivät ensimmäisen kerran "Warpedin" alkuperäisversiossa, sekä kyky pelata halutessaan Crashin siskolla, Coco Bandicootilla, pomovastuksia ja Crashille suunnattuja kulkuneuvo- ja ratsastustasoja lukuun ottamatta. Siinä on 4K-resoluutio sekä remasteroitu ääni.
20. heinäkuuta 2017 "N. Sane Trilogyyn" tuli saataville ladattavaksi lisäsisällöksi ”Stormy Ascent”, alkuperäisestä "Crash Bandicootista" pois jätetty taso. 29. kesäkuuta 2018, pelin Nintendo Switch-, Xbox One- ja Windows-versioiden julkaisu yhteydessä, julkaistiin toinen uusi taso, "Warpedin" kolmas tulevaisuusteemainen taso ”Future Tense”.
Carl Gaden
Carl Gaden (s. 12. huhtikuuta 1964) on brittiläinen Williamsin Formula 1 -tallin insinööri. Gaden aloitti uransa Williamsilla vuonna 1988. Vuodesta 1992 lähtien hän toimi tallin päämekaanikkona, vuoteen 2014 saakka. Tammikuussa 2015 hänet ylennettiin tallin auton eri systeemeistä vastaavaksi insinööriksi.
Gaden selvisi ilman vakavia vammoja vuoden 2002 Espanjan GP:ssä, kun varikkokäynnillä Juan Pablo Montoya ajoi hänen jalan päältään.
Treynorin luku
Treynorin luku tai Treynorin mittari on rahoituksessa käytettävä riskin suhdeluku, jolla mitataan portfolion eli sijoitussalkun suorituskykyä. Sharpen luvun tavoin Treynorin mittari ottaa huomioon sijoituksen tuoton suhteessa sen sisältämään riskitasoon, mutta Sharpen luvusta poiketen tuotto suhteutetaan portfolion beta-kertoimella mitattavaan riskiin. Treynorin mittari soveltuu erityisen hyvin yksittäisten sijoitussalkkujen tuottojen mittaamiseen, kun sitä tarkastellaan hyvin hajautetun sijoitusportfolion osana. Käytännössä Treynorin luku mittaa siis sen ylituoton määrää, mikä voidaan saavuttaa sijoitukselle, johon ei sisälly hajautettavaa riskiä (esimerkiksi valtion takaama obligaatio tai täysin hajautettu portfolio) jokaista markkinariskin lisäyksikköä kohden.
Tutkija Jack L. Treynor (1965) määrittelee mittarinsa matemaattisen kaavan seuraavasti:
formula_1
missä formula_2 kuvaa portfolion formula_3 keskimääräistä tuottoa, formula_4on riskitön korkokanta ja formula_5on portfolion beta-kerroin. Treynorin mittarin riskimuuttujana käytetään salkun systemaattista riskiä kuvaava beta-kerrointa.
Raivo (albumi)
Raivo on punkyhtye Aivolävistyksen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Stay Free Underground Records.
Leukoväri
Leukoväri (kreik. "leukos": valkoinen) on väriaine, joka kykenee muuttumaan kahden kemiallisen muodon välillä, joista toinen on väritön. Toistettava värinmuutos voidaan aikaansaada lämmöllä, valolla tai happamuuden muutoksella. Pysyvä muutos liittyy tyypillisesti pelkistymiseen tai hapettumiseen.
Värittömästä muodosta käytetään joskus nimitystä leukomuoto.
Lämpötulostimen paperi ja jotkin pH-indikaattorit perustuvat leukoväreihin.
Yleisin esimerkki on indigoa sisältävillä rikkiväreillä ja kyyppiväreillä värjääminen. Väri on luontaisesti violetti, mutta myös täysin veteen liukenematon, mikä tarkoittaa, että sitä ei voida siirtää kankaalle suoraan. Pelkistetty indigovalkoinen (joskus leukoindigo) on vesiliukoinen, mutta väritön. Kun indigovalkoiseen värikylpyyn upotettu kangas nostetaan pois värikylvystä, indigo väriaine yhdistyy ilman hapen kanssa ja palautuu veteen liukenemattomaan muotoonsa, voimakkaasti värilliseksi indigoksi. Pelkistysvaihe saadaan yleensä aikaan natriumditioniitilla, hydroksiasetonilla ja vedyllä, tai sähkökemiallisilla menetelmillä.
Oksatsiinin spiromuoto on väritön leukoväri; oksatsiinin ja molekyylin toisen akromaattisen osan konjugaatio erotetaan sp-hybridisoidulla spirohiilellä. Kun osa molekyylistä on protonoitu, säteilyttäminen UV-valolla purkaa spirohiilen ja oksatsiinin välisen sidoksen, rengas aukeaa, spirohiili saavuttaa sp hybridisaation ja muuttuu tasomaiseksi, aromaattinen ryhmä kiertyy, suuntaa piisidoksen muun molekyylin suuntaiseksi, ja muodostaa konjugaation, jolla on kyky absorboida näkyvän valon fotoneita, mikä aikaansaa sen näkymisen värillisenä.
Toinen esimerkki leukoväristä on kidevioletti laktoni, joka laktonimuodossaan on väritön tai hieman kellertävä, mutta pH:n alentuessa, protonoituessaan se muuttuu voimakkaan violetiksi. Muita esimerkkejä ovat fenoliftaleiini ja tymoliftaleiini, värittömiä happamissa ja neutraaleissa pH-olosuhteissa, mutta muuttuvat vaaleanpunaiseksi ja siniseksi emäksisessä ympäristössä.
Monet redox-indikaattorit käyvät läpi palautuvan värimuutoksen värillisen ja värittömän muodon välillä tietyn elektrodipotentiaalin vallitessa.
Rey Vargas
Rey Vargas (s. 25. marraskuuta 1990) on mexikolainen nyrkkeilijä ja hallitseva ylemmän kääpiösarjan WBC liiton maailmanmestari.
Amatöörinä Vargas otteli 134 ottelua joista voitti 128.
Vargas siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2010. Ensi vuodet Vargas kohtasi lähinnä tuntemattomampia iskijöitä vastustajien tason noustessa hiljalleen. Vuonna 2016 Vargas kohtasi Alexis Kaboren jonka voitti kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisen ottelun jälkeen. Tämän jälkeen Vargas raivasi tieltään Alexander Mundozin tyrmäämällä tämän viidennessä erässä. Vuonna 2017 Vargas kohosi WBC liiton mestariksi voittamalla haastaja Gavin McDonnellin edellisen mestari Hozumi Hasegawan lopetettua uransa.
Homositruunahappo
Homositruunahappo (CHO) on trikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy eräissä entsyymeissä koentsyyminä. Homositruunahappo on kiraalinen yhdiste ja biologisesti tärkeä on erityisesti R-enantiomeeri.
Homositruunahappoa esiintyy erityisesti nitrogenaasientsyymeissä koentsyyminä. Se sitoutuu niin kutsuttuun nitrogenaasialayksikköön tässä entsyymikompleksissa ja koordinoituu molybdeeni- tai vanadiini-ioneihin, jotka ovat yhteydessä entsyymin rauta- ja sulfidi-ionien muodostamaan klusteriin. Koordinoituminen molybdeeniin tai vanadiiniin tapahtuu karbonyyli- ja hydroksyyliryhmien välityksellä. Homositruunahappo on välttämätön entsyymin toiminnalle, mutta tarkkaa syytä tähän ei vielä tunneta. Eliöt tuottavat homositruunahappoa asetyylikoentsyymi-A:sta ja α-ketoglutaarihaposta homositraattisyntaasientsyymin katalysoimana.
Paitsi nitrogenaaseissa homositruunahappoa esiintyy myös eräiden bakteerien tuottamissa polysakkarideissa. Esimerkiksi "Streptomyces neyagawaensis"-bakteeri tuottaa homositruunahaposta ja kolmesta riboosiyksiköstä koostuvaa ribositriiniä, joka on dekstraanisukraasientsyymin inhibiittori. Sitä on tutkittu käytettäväksi vaikuttavana lisäaineena hammastahnoissa.
Karl Biström
Karl Valdemar Biström (25. maaliskuuta 1881 Helsinki – 1. lokakuuta 1954 Loviisa) oli suomalainen asianajaja ja Loviisan kaupunginjohtaja.
Biströmin äiti oli ruokatavarakauppias Amalia Maria Biström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1910. Biström sai varatuomarin arvon 1924. Biström toimi asianajajana ja kunnallismiehenä Loviisassa vuodesta 1912 lähtien. Hän oli Loviisan kaupunginjohtaja 1935–1951.
Biström oli naimisissa 1912–1925 Malin Elisabet Trobergin kanssa, liitto päättyi avioeroon. Hän oli sitten naimisissa 1927–1929 Kaino Blomqvistin (k. 1929) kanssa ja vuodesta 1931 Göta Margaretha Forsellin kanssa. Lääketieteen tohtori, kirurgi Carl Olof Gabriel Biström (s. 1913) oli Biströmin poika ensimmäisestä avioliitosta.
Jensenin alfa
Jensenin alfa, Jensenin luku tai -mittari on rahoituksessa käytettävä riskin suhdeluku, jolla mitataan portfolion suorituskykyä. Sharpen ja Treynorin mittareista poiketen Jensenin alfalla pyritään mallintamaan sitä ylittääkö sijoitussalkun keskimääräinen tuotto CAP-mallin beta-kertoimella mitatun tuottotason. Kun salkun toteutunut tuotto vastaa siihen sisältyvää riskitasoa (eli toisin sanoen silloin kun tuotto sijoittuu CAP-mallin arvopaperimarkkinasuoran tangentille), niin Jensenin alfa saa arvon nolla. Vastaavasti mittari on suurempi kuin nolla silloin kun salkun tuotto ylittää riskikorjatun tuoton ("positiivinen alfa"), ja pienempi kuin nolla silloin kun salkku on tuottanut vähemmän riskitasoonsa nähden ("negatiivinen alfa"). Monet ammattimaiset sijoittajat pyrkivätkin jahtaamaan "positiivista alfaa" tuottojen metsästyksessä, ja usein riskikorjauksen ylittävästä tuotosta puhutaan sijoittajien keskuudessa "epänormaalina" tai "ylituottona". Positiivisen alfan osakkeita pidetään "alihinnoiteltuina" markkinoilla riskitasoonsa nähden, kun taas negatiivisen alfan osakkeet nähdään "ylihinnoiteltuina".
Tutkija Michael C. Jensen (1967) määrittelee mittarinsa matemaattisen kaavan seuraavasti:
formula_1
missä formula_2 kuvaa portfolion keskimääräistä tuottoa, formula_3 edustaa riskitöntä korkokantaa, formula_4 on portfolion formula_5 beta-kerroin ja formula_6 puolestaan kuvaa markkinaportfolion keskimääräistä tuottoa.
Toisin sanoen, Jensenin alfa vähentää CAP-mallin matemaattisella kaavalla mitatusta tuottotasosta portfolion keskimääräisen tuoton. Jos luku on positiivinen, niin salkunhoitaja on onnistunut ylittämään beta-kertoimella mitatun tuotto-riski profiilin ansaitsemalla "ylituottoa" eli positiivista alfaa.
Running On Air
Running On Air on itävaltalaislaulaja Nathan Trentin esittämä kappale, jolla hän edusti Itävaltaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta, jossa se sijoittui seitsemänneksi 147 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 93 pistettä ja saavutti sijan 16.
Guy de Rothschild
Guy de Rothschild (21. toukokuuta 1909 Pariisi, Ranska – 12. kesäkuuta 2007 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen pankkiiri, filantrooppi ja Rothschild-suvun jäsen. Hän omisti Rothschild Frères -pankin vuosina 1967–1979. Hänellä oli kaksi lasta, David René de Rothschild ja Édouard Étienne de Rothschild.
Riitta Julkunen-Tiitto
Maija Riitta Kristiina Julkunen-Tiitto (s. 1954) on suomalainen kasvitieteilijä. Hän on Itä-Suomen yliopiston kasviekologian professori. Hänet on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2016. Lisäksi hän on kasvifysiologian dosentti Itä-Suomen yliopistossa ja Helsingin yliopistossa.
Riitta Lassila
Riitta Pirkko Tuulikki Lassila (s. 1957 Kuusjärvi) on suomalainen lääkäri. Hän on Helsingin yliopiston hyytymissairauksien osa-aikainen, määräaikainen professori 2013–2018. Hänet on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2016.
Lassila valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1983 ja työskenteli tutkijana Wihurin tutkimuslaitoksessa Helsingissä 1985–1987 ja Mount Sinain sairaalassa New Yorkissa 1987–1989. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1989 väitöskirjalla, jossa hän käsitteli veren hyytymistä ja perifeeristä valtimosairautta.
Sotamaa (albumi)
Sotamaa on punkyhtye Aivolävistyksen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 2010 levymerkillä Off Records. Se debytoi myyntihintansa vuoksi poikkeuksellisesti Midprice-listalla, jolla se nousi viidennelle sijalle.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Desibelin Aleksi Leskinen antoi albumille neljä tähteä viidestä. Hän piti sitä rehellisenä ja mukaansa tempaavana punklevynä, jonka maanläheinen lähestymistapa yhteiskunnan epäkohtiin ja vihapuheeseen on helposti samaistuttavaa. Keskisuomalaisen Petja Savoila sanoi albumin kestävän kuuntelua, mutta havaitsi sanoituksissa luovuttamisen makua. Hän olisi toivonut mielikuvituksettomien sävellysten olevan iskevyydessään sanoitusten vertaisia. Imperiumin Mape Ollila piti niin ikään sanoituksista, ja piti laulaja Juuso Lahtisen artikulaatiota selkeänä. Erityishuomiona hän nosti kansilehtisen taideteosten nokkelan käytön yhtyeen omien tarkoitusperien esille tuomisessa.
I Feel Alive
I Feel Alive on israelilaislaulaja Imri Zivin esittämä kappale, jolla hän edusti Israelia vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta, jossa se sijoittui kolmanneksi 207 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 39 pistettä ja jäi sijalle 23.
The Girl on the Train
The Girl on the Train voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ron Meadows
Ron Meadows (s. 7. helmikuuta 1964 Liverpool) on brittiläinen Mercedeksen Formula 1 -tallin urheilujohtaja. Meadows aloitti uransa F1:ssä vuonna 1997. Hän on toiminut aiemmin BARin, Hondan, ja Brawn GP -tallien urheilujohtajana.
Meadows naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Hulluuden highway
Hulluuden highway on Haloo Helsinki! -yhtyeen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2017. Se levytettiin Hansa-studioilla. Yhtye lähtee albumin julkaisun jälkeen 11 konserttia käsittävälle kiertueelle. Yhtye aloitti Hulluuden highway -kiertueen Tallinnassa, Saku Suurhallissa. Albumi nousi julkaisuviikollaan 11/2017 Suomen virallisen albumilistan ykköseksi ja pysyi ykkössijalla yhdeksän viikkoa.
Albumin ensimmäinen single ”Rakas” julkaistiin 2. joulukuuta 2016. Se nousi suoraan radiosoittolistan ykköseksi, mutta latauslistalla parhaimmaksi sijoitukseksi jäi julkaisuviikon toinen sija. Toinen single, ”Hulluuden highway”, julkaistiin 27. tammikuuta 2017. Se nousi suoraan latauslistan ensimmäiselle sijalle, jolla se oli kolme viikkoa. Radiosoittolistalla toinen single nousi ensimmäisellä viikolla sijalle 41. Kolmas single ”Oh No Let’s Go” julkaistiin 14. kesäkuuta 2017.
"Aamulehden" Jussi Saarinen kehui sitä, että Haloo Helsingin sävellykset ovat albumilla aiempaa monipuolisempia. Saarisen mukaan yhtye ”ei ironisoi eikä kikkaile soundeilla”. "Soundin" Antti Granlundin mielestä "Hulluuden highway" on ”turvallinen levy, normaali ja tasapainoinen”. Hän kuitenkin totesi Haloo Helsingin olevan yhtyeenä parempi kuin "Hulluuden highway". Suomen Kuvalehden Tero Alangon mukaan albumi on "enemmän huippuunsa trimmattu tuote kuin taideteos", jossa "ei ole mitään villiä, vaarallista tai ainutlaatuista." Alanko kehui Elli Haloon lauluääntä ja tarttuvia kertosäkeitä.
Puolet taivaasta – puolet helvetistä
Puolet taivaasta – puolet helvetistä on Yön 21. studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2016 levymerkillä Sony Music. Levyn on tuottanut Jimmy Westerlund. Albumi debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla.
Albumin julkaisun tiimoilta yhtye aloitti lokakuussa 2016 35-vuotisjuhlakiertueen, joka alkoi Leppävirralta ja päättyi Espoon Metro Areenalle. Yhtyeen muita konsertteja pidettiin muun muassa Hämeenlinnassa, Tampereella, Lahdessa ja Jyväskylässä. Yhteensä konsertteja oli 21. Joissakin kaupungeissa järjestettiin myös lisäkonsertti.
Kyyppiväri
Kyyppivärit (saks. Küpen: amme) ovat väriaineita, jotka ovat saaneet nimensä käyttötavan mukaan. Kyyppivärjäys on prosessi, joka viittaa siihen, että värjäys tapahtuu ämpärissä tai vadissa; kuupassa. Lähes mitä hyvänsä väriainetta, mukaan lukien kuitureaktiovärit, suorat värit ja happovärit, voidaan käyttää kyyppivärjäyksessä. Puuvilla, villa ja muut kuidut soveltuvat värjättäväksi kyyppiväriaineilla. Alkuperäinen kyyppiväri indigo saatiin alun perin kasveista, mutta tuotetaan nykyisin synteettisesti.
Vaikkakin lähes kaikki värjäys voidaan tehdä upottamalla värjättävä materiaali väriainetta sisältävään astiaan, termiä kyyppiväri käytetään kuvaamaan sellaisten värien kemiallista luokittelua, jotka kiinnitetään selluloosakuituun (kuten puuvillaan) käyttäen hapetus-pelkistysreaktiota. Lipeän käytön ja väriainekylvyn erittäin korkean pH:n takia villaa ei voi värjätä kyyppiväriaineilla. Villa liukenee lipeän liuoksiin.
Villaa voidaan värjätä huoneenlämmössä indigolla ja muilla alhaisen substantiivisuuden kyyppiväreillä käyttäen soodaa alkalilähteenä. Joitain punaisen, violetin ja oranssin kyyppivärejä voidaan käyttää myös tällä tavoin.
Kyyppivärit vaativat tyypillisesti pelkistimen liuetakseen. Yleisin pelkistimenä käytetty aine on natriumditioniitti (NaSO), joka muuntaa väriaineen sen vesiliukoiseen leukomuotoon. Kun väri on kiinnitetty kankaaseen, leukoväri hapettuu liukenemattomaan tilaan, jossa se on voimakkaan värinen. Kemialliset reaktiot, kuten hapettuminen, pelkistyminen ja pH:n hallinta ovat usein tarpeen. Liuotusprosessi vaatii tarkkaa lipeän ja natriumditioniitin annostelua pelkistymisen aikaansaamiseksi. Väriaine liukenee vain sen pelkistyneessä (hapettomassa) muodossa. Värjättävä kuitu upotetaan toistuvasti hapettomaan kyyppiin, jonka jälkeen altistetaan ilmakehän hapen vaikutukselle. Tämän seurauksena vesiliukoinen muoto muuttaa väriä hapen muuttaessa sen veteen liukenemattomaan muotoon. Näistä syistä kyyppivärit eivät sovellu niin hyvin epäammattimaiseen käyttöön kuin kuitureaktiovärit.
Esimerkkinä tästä väriaineluokasta on indigo: se muuttuu värikylvystä nostettaessa keltaisesta, vihreäksi ja sitten siniseksi ilman vaikutuksesta.
Kaikkeen kyyppivärjäykseen ei käytetä kyyppivärejä.
Kyyppiväreillä on hyvä värinkesto, joka on harvinaista muille väriainetyypeille. Toisaalta, kyyppiväreillä on yleensä huono hankauskesto, jota voidaan kuitenkin parantaa kankalle tehtävillä erikoiskäsittelyillä. Indigo on herkkä värin siirymiselle hankautumalla, ellei väriä ole kiinnitetty huolellisesti. Käytännössä tämä tarkoittaa heikomman värikylvyn käyttämistä ja kastamista useampaan kertaan mieluummin kuin kertaalleen vahvaan kylpyyn kastamista.
Inkodye on kyyppiväri, joka käyttää hapen sijasta valoa värin palauttamiseen. Nämä kyyppiväriaineiden kanssa kemiallisesti samankaltaiset värit kehitetään lopulliseen sävyynsä värikylpyyn upottamisen ja ilman kanssa reagoimisen sijaan valolla.
Monet kyyppivärit ovat indigosinisen johdannaisia. Esimerkiksi kyyppisiniset 2 ja 3 on halogenoitu ja metyloitu muunnelma, kuten myös useat violetit. Monet muut kyyppivärit ovat antrakinonien muunnelmia.
Sotamaa
Sotamaa voi tarkoittaa:
Taivas on täynnä
Taivas on täynnä on Pate Mustajärven 10. studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 2015.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan neljännellä sijalla.
The Blacklist: Redemption
The Blacklist: Redemption on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka pääosia näyttelevät Famke Janssen ja Ryan Eggold. Se on "Blacklistin" sisarsarja. Yhdysvalloissa sarjan esittäminen aloitettiin NBC-kanavalla 23. helmikuuta 2017.
Maaliskuussa 2016 NBC aloitti kehittämään Blacklist-sarjalle sisarsarjaa. Janssenin ja Eggoldin lisäksi Gathegi ja Cypress tulevat sarjaan mukaan Blacklistin rooleillaan.. Heinäkuussa 2016 kerrottiin sarjan pilottijaksossa vierailleen Martinezin saaneen vakioroolin.
Narttu (vuoden 1984 elokuva)
Narttu () on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Christine Pascalin ohjaama ranskalainen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert ja Richard Berry.
Alain Sarden tuottaman "Nartun" käsikirjoittajina olivat Christine Pascal, André Marc Delocque-Fourcaud, Pierre Fabre ja Laurent Heynemann. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat France 3 Cinéma ja Sara Films. "Narttu" sai ensi-iltansa Ranskassa 5. syyskuuta 1984 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 519 227 katsojaa. Elokuva julkaistiin Ranskassa DVD:lle 6. toukokuuta 2014.
Karl-Gustav Muromaa
Karl-Gustav Muromaa (30. huhtikuuta 1946 Kokkola – 12. huhtikuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen prikaatikenraali, joka toimi muun muassa Uudenmaan prikaatin komentajana.
Muromaa syntyi turkisteknikko Lauri Muromaan ja Ingrid Kastrenin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 oli Anna-Maija Tikkanen.
Muromaa tuli ylioppilaaksi Gamlakarleby Svenska samlyceumista 1965, Kadettikoulusta hän valmistui 1970 ja Sotakorkeakoulusta 1979. Muromaa toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan prikaatissa 1970–1977, toimistopäällikkönä Vaasan sotilaspiirin esikunnassa vuodesta 1979, Pääesikunnan toimistoesiupseerina vuodesta 1983 ja puolustusministerin adjutanttina puolustusministeriössä vuodesta 1988. Hän oli puolustusministeriön toimistopäällikkö vuodesta 1990, ennen komentajakauttaan Uudenmaan prikaatissa 1992–1995. Vuosina 1990–1991 Muromaa toimi myös eduskunnan puolustusvaliokunnan sihteerinä. Helsingin sotilasläänin komentajaksi Muromaa nimitettiin 1996. Hän menehtyi sairauskohtaukseen 51-vuotiaana.
Muromaa ylennettiin vänrikiksi 1967, luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1977, majuriksi 1982, everstiluutnantiksi 1989, everstiksi 1991 ja prikaatikenraaliksi 1996.
Hulluuden highway (kappale)
Hulluuden highway on Haloo Helsinki! -yhtyeen 27. tammikuuta 2017 julkaisema single. Se julkaistiin myöhemmin yhtyeen samannimisellä albumilla. Se nousi suoraan latauslistan ensimmäiselle sijalle, jolla se oli kolme viikkoa. Radiosoittolistalla single nousi ensimmäisellä viikolla sijalle 41 ja kävi parhaimmillaan sijalla 3. Singlelistalla ”Hulluuden highway” oli julkaisuviikollaan toisena. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi ja kuvasi Herra Ylppö.
”Hulluuden highway” oli vuoden 2017 soitetuin kotimainen kappale radiossa, televisiossa ja keikoilla. Sitä soitettiin yhteensä yli 12 300 kertaa.