hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Giuseppe Tonani
Giuseppe Tonani (2. lokakuuta 1890 Milano – 1. lokakuuta 1971 Milano) oli italialainen painonnostaja, köydenvetäjä ja olympiavoittaja. Hän voitti painonnostajana kultaa raskaassasarjassa vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sijoittui siinä seitsemänneksi vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa.
Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 Tonani kuului köydenvedossa viidenneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Paulin Lemaire
Paulin Alexandre Lemaire (18. joulukuuta 1882 Maubeuge – ?) oli ranskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana saamassa joukkuevoimistelussa pronssia vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Lisäksi hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja jäi siellä moniottelussa yksilökilpailijana 30. sijalle.
Gustave Wuyts
Gustave Marius L. Wuyts (27. helmikuuta 1903 – 13. tammikuuta 1979) oli belgialainen köydenvetäjä, yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä, jossa hän kuului köydenvedossa pronssia saaneeseen joukkueeseen ja osallistui myös kuulantyöntöön.
Pentti Palkoaho
Pentti Johannes Palkoaho (10. maaliskuuta 1933 Tampere – 1. elokuuta 2002) oli suomalainen koripalloilija.
Pispalan Tarmon kasvatti, 194-senttinen Palkoaho pelasi Suomen pääsarjassa yhteensä kahdeksan kauden ajan edustaen kolmea tamperelaista seuraa. Tampereen Pyrinnössä Palkoaho saavutti SM-hopeaa kaudella 1958. Hän oli kahtena kautena SM-sarjan kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja.
Suomen maajoukkueessa Palkoaho pelasi yhteensä yhdeksässä ottelussa 1,9 pisteen keskiarvolla. Vuonna 1953 pelaamiensa kahden valmistavan maaottelun lisäksi hän pelasi Suomen 12:nneksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1959 EM-kilpailuissa.
Palkoaho harrasti myös korkeushyppyä, jossa saavutti TUL:n nuorten mestaruuden vuonna 1950 ja hopeaa 1949. Hän työskenteli putkiasentajana.
Lilly Scholz
Lilly Scholz ("Gaillard"; 18. huhtikuuta 1903 – ?) oli itävaltalainen taitoluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1928 talviolympialaisissa Sankt Moritzissa ja sai siellä pariluistelussa hopeaa Otto Kaiserin kanssa.
Scholz saavutti taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1929 pariluistelun mestaruuden Kaiserin kanssa. Lisäksi hän sai maailmanmestaruuskilpailuissa pariluistelijana kolme hopeamitalia (1926, 1927, 1928) ja yhden pronssimitalin (1925). Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Scholz sai lisäksi kaksi hopeaa (1932, 1933) ja yhden pronssimitalin (1931).
Pertti Parviainen
Pertti Olavi Parviainen (s. 30. maaliskuuta 1939 Kotka) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Parviainen pelasi Suomen pääsarjassa yhteensä kymmenen kauden ajan. Hän pelasi ainoastaan Pyrinnössä, jossa saavutti SM-hopeaa kaudella 1958.
Otto Kaiser
Otto Kaiser (8. toukokuuta 1901 – 7. kesäkuuta 1977) oli itävaltalainen taitoluistelija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän saavutti pariluistelussa Lilly Scholzin kanssa maailmanmestaruuden (1929) ja olympiahopeaa (1928). Maailmanmestaruuskilpailujen pariluistelussa Kaiser sai lisäksi kolme hopeamitalia (1926, 1927, 1928) ja yhden pronssimitalin (1925).
Charles Daniel Balvo
Charles Daniel Balvo (s. 29. kesäkuuta 1951 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka on luonut uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihki papiksi New Yorkin arkkihiippakuntaan Leo Thomas Maher 6. kesäkuuta 1976. Hänet nimitettiin Castellon titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Uuteen-Seelantiin, Fidžille, Marshallinsaarille, Mikronesian liittovaltioon, Vanuatulle, Tongalle, Kiribatille ja Palaulle 1. huhtikuuta 2005.
Balvon konsekroi piispaksi 29. kesäkuuta 2005 Edward Michael Egan, jota avustivat Gabriel Montalvo Higuera ja Celestino Migliore.
Balvo sai lisäksi nimitykset apostoliseksi nuntiukseksi Cookinsaarille 25. maaliskuuta 2006, Samoalle 1. huhtikuuta 2006 ja Naurulle 30. tammikuuta 2007. Hänet siirrettiin 17. tammikuuta 2013 apostoliseksi nuntiukseksi Keniaan.
Ernest Thorne
Ernest Arthur Thorne (7. kesäkuuta 1887 Wandsworth – 18. marraskuuta 1968 Taplow) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen Lontoon poliisijoukkueeseen.
Joseph Rond
Joseph Albertus Rond (19. marraskuuta 1899 Amsterdam, Alankomaat – 16. helmikuuta 1956 Ogden, Utah, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä lajissa neljännelle sijalle jääneeseen joukkueeseen.
Antónios Tsítas
Antónios Tsítas (; 1874–?) oli kreikkalainen köydenvetäjä ja kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän kilpaili molemmissa lajeissaan Ateenan välikisoissa (1906) ja kuului köydenvedossa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Kari Sievers
Kari Ensio Sievers (s. 20. joulukuuta 1945 Turku) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Tampereen Pyrinnön kasvatti Sievers pelasi Suomen pääsarjassa yhteensä kuuden kauden ajan. Pyrinnössä hän voitti Suomen cupin vuonna 1969.
Sievers valmensi Pyrinnön naisten edustusjoukkuetta kaudella 1965–1966.
Jeff Foss
Jeffrey Brandt Foss (s. 12. joulukuuta 1988 Fargo, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan ammattilaisena AHL:ssä ja Suomessa. Foss oli pelityyliltään puolustava puolustaja, jonka vahvuuksiin kuului oman maalin puolustaminen ja alivoimapelaaminen. Hän laukoi oikealta.
Foss pelasi kauden 2006–2007 suurimmaksi osaksi Moorhead High Schoolin joukkueessa, mutta hän pelasi kauden aikana myös 11 runkosarja- ja neljä playoff-ottelua USHL-joukkue Sioux Falls Stampedessa, jossa Foss voitti kauden päätteeksi Clark Cupin. Vuodet 2007–2011 hän pelasi Rensselaer Polytechnic Instituten yliopistojoukkueessa. Foss valittiin kahden ensimmäisen siellä vietetyn kauden päätteeksi ECAC:n akateemiseen tähdistökentälliseen. Nashville Predators varasi hänet ensimmäisen yliopistokautensa 2007–2008 jälkeen kuudennella kierroksella 166. pelaajana . Toisella kaudellaan 2008–2009 Foss oli RPI:n tehokkain puolustaja tehoilla 2+9=11.
Viimeisen yliopistokautensa 2010–2011 päätteeksi, maaliskuussa 2011 Foss siirtyi amatööritryout -sopimuksella AHL-joukkue Milwaukee Admiralsiin. Hän pelasi siellä viisi ottelua ja sai toukokuussa AHL-sopimuksen. Foss pelasi kaudella 2011–2012 AHL:ssä 28 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Hän pelasi myös 11 runkosarjaottelua sarjatasoa alempana ECHL:n Cincinnati Cyclonesissa.
Elokuussa 2012 Foss teki jatkosopimuksen Milwaukee Admiralsin kanssa. Hän kuitenkin loukkaantui jo harjoitusleirillä ja palasi kaukaloihin vasta maaliskuussa 2013, jolloin Foss liittyi Cincinnati Cyclonesin vahvuuteen. Toukokuussa 2013 hän teki elokuun loppuun asti kestäneen try-out -sopimuksen SM-liigajoukkue Kalevan Pallon kanssa. Foss sai kauden 2013–2014 kynnyksellä vuoden mittaisen sopimuksen joukkueeseen. Hänen pelaajauransa päättyi kevääseen 2014.
Alfredo Gargiullo
Alfredo Gargiullo (3. huhtikuuta 1906 Genova – 9. maaliskuuta 1928 Milano) oli italialainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän sijoittui kuudenneksi 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Samoissa kisoissa hän myös osallistui 400 metrin juoksuun, mutta putosi neljännesvälierässä. Gargiullon henkilökohtainen ennätysaika 400 metrin juoksussa on 49.0 (1927).
Paolo Ferrando
Paolo Ferrando (31. elokuuta 1941 Genova – 1987) oli italialainen vesipalloilija. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja kuului siellä lajissa neljännelle sijalle jääneeseen joukkueeseen.
Juri Grigorovski
Juri Nikolajevitš Grigorovski (; s. 28. maaliskuuta 1939 Moskova) on entinen Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän oli mukana voittamassa lajissaan hopeaa sekä vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa että vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa.
Marjorie Matthews
Marjorie Matthews (11. heinäkuuta 1916 Onawa, Michigan – 30. kesäkuuta 1986) oli yhdysvaltalainen protestanttinen pappi, joka valittiin vuonna 1980 Yhdistyneen metodistikirkon ensimmäiseksi naispuoliseksi piispaksi. Hän palveli Wisconsinin aluetta, kunnes jäi eläkkeelle 1984.
Matthews oli vuosina 1946–1963 autonosien valmistajan työllistämä. Hänellä oli poika ja kolme lapsenlasta.
Matthews sai kandidaatinarvot Keski-Michiganin yliopistosta ja Colgate Rochester Divinity Schoolista. Maisterin- ja tohtorinarvot hän sai Floridan osavaltionyliopistosta. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1965, ja hän työskenteli useissa kirkoissa Michiganissa, New Yorkissa ja Floridassa. Matthews kuoli 69-vuotiaana syöpään.
Maurice Hemelsoet
Maurice Constant Maria Hemelsoet (8. maaliskuuta 1875 Ghent – 29. joulukuuta 1943 Ghent) oli belgialainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän oli mukana saamassa hopeaa kahdeksikossa. Samoissa kisoissa hän lisäksi kilpaili perämiehellisessä kaksikossa, mutta putosi siinä ensimmäisellä kierroksella.
Jules de Bisschop
Jules de Bisschop (7. maaliskuuta 1879 – 22. joulukuuta 1955) oli belgialainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä kahdeksikossa hopeaa saaneeseen Royal Club Nautique de Gand -joukkueeseen.
Roelof Klein
Roelof Klein (7. kesäkuuta 1877 Lemmer – 13. helmikuuta 1960 Montclair, New Jersey) oli alankomaalaissyntyinen soutaja ja olympiavoittaja. Hän edusti Alankomaita vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän voitti kultaa perämiehellisessä kaksikossa ja sai lisäksi pronssia kahdeksikossa.
Klein opiskeli konetekniikkaa Delftin teknillisessä yliopistossa, työskenteli Shellille ja muutti vuonna 1910 Yhdysvaltoihin, jossa kuoli puoli vuosisataa myöhemmin.
Adolf Möller
Adolf Möller (25. lokakuuta 1877 – 10. marraskuuta 1968) oli saksalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän oli mukana saamassa pronssia perämiehellisessä nelikossa.
François Brandt
François Antoine Brandt (29. joulukuuta 1874 Zoeterwoude – 4. heinäkuuta 1949 Naarden) oli alankomaalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän voitti perämiehellisessä kaksikossa kultaa ja sai lisäksi kahdeksikossa pronssia.
Brandt opiskeli tie- ja vesirakentamista Delftin teknillisessä yliopistossa vuoteen 1900, ja olympialaisissa hän edustikin opiskelijoiden LAGA-soutuseuraa. Opintojensa jälkeen Brandt työskenteli rautateillä. Vuonna 1938 hänet vihittiin Vapaan katolisen kirkon piispaksi, ja hän palveli Belgiaa ja Alankomaita.
Tjerk Leegstra
Tjerk Hidde Leegstra (27. tammikuuta 1912 Surabaya, Itä-Jaava – 23. lokakuuta 1980 Praia do Carvoeiro, Algarve) oli yhdysvaltalainen maahockeypelaaja. Hän oli alankomaalaisen soutaja Ruurd Leegstran poika, mutta sai kesäkuussa 1955 Yhdysvaltain kansalaisuuden. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja kuului siellä jaetulle 11. eli viimeiselle sijalle jääneeseen Yhdysvaltain joukkueeseen.
Cândido Lorenzo González
Cândido Lorenzo González O. de M. (s. 23. syyskuuta 1925 Ginzo de Limia, Espanja) on Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin São Raimundo Nonaton prelaatiksi sekä Scardonan titulaaripiispaksi 5. joulukuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta 1970. Pääkonsekraattorina toimi Jaime de Barros Câmara, jota avustivat Mário Teixeira Gurgel ja José Vázquez Díaz.
Lorenzo González erosi titulaarihiippakunnan johdosta 26. toukokuuta 1978. Hänet nimitettiin 3. lokakuuta 1981 São Raimundo Nonaton piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. heinäkuuta 2002.
Eugène Klein
Eugène Klein MSC (28. helmikuuta 1916 Avenheim – 6. joulukuuta 1992) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka työskenteli Papua-Uudessa-Guineassa ja Uudessa-Kaledoniassa.
Klein vihittiin papiksi 16. toukokuuta 1943 ja nimitettiin papuauusiguinealaisen Yule Islandin (tuleva Bereinan hiippakunta) apostoliseksi vikaariksi sekä Echinuksen titulaaripiispaksi 14. kesäkuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Charles Lefèbvre, jota avustivat Jean-Julien Weber ja Octave-Marie Terrienne.
15. marraskuuta 1966 Klein sai nimityksen Bereinan piispaksi. 5. kesäkuuta 1971 hänet nimitettiin Nouméan koadjuuttoriarkkipiispaksi Uuteen-Kaledoniaan ja Velebusduksen titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli 7. huhtikuuta 1972 Nouméan arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. kesäkuuta 1981. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Pesäpallon suomensarja 1956
Pesäpallon suomensarja pelattiin kahdennentoista kerran kaudella 1956. Sarja pelattiin neljässä lohkossa ja lohkovoittajat Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat, Katajanokan Haukat, Harjavallan Jymy ja Muhoksen Urheilijat nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1957. Tasaisinta nousukamppailu oli länsilohkossa, jossa peräti neljä joukkuetta sarjan kärjessä päätyi tasapisteisiin.
Uusi itälohko muodostettiin edellisen kauden itälohkon ja sisä-Suomen lohkon joukkueista. Nousijana lohkoon liittyi Höytiäisen Urheilijat.
Etelälohkoon yhdistettiin entisen kaakkoislohkon joukkueet. Nousija Puna-Mustien tilalle lohkoon siirtyi SM-sarjasta pudonnut Myllykosken Kilpa-Veikot. Nousijana lohkoon liittyi Tervakosken Pato.
Länsilohko muodostettiin yhdistämällä entinen lounaislohko ja länsilohko pois lukien Haapajärven Kiilat, joka siirtyi pohjoislohkoon. Nousijana sarjassa oli mukana Loimaan Leisku.
Pohjoislohkoon yhdistettiin entisen Lapin lohkon joukkueet ja Haapajärven Kiilat länsilohkosta. Nousijana lohkossa pelasi Ylivieskan Kuulan Maila. Uutena joukkueena esiintyi myös Oulun Lippo, joka peri Oulun Pyrinnön paikan suomensarjassa. Veitsiluodon Vastuksen ottelut lohkossa mitätöitiin.
Michel-Marie-Bernard Calvet
Michel-Marie-Bernard Calvet SM (s. 3. huhtikuuta 1944 Autun) on ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Michel Louis Marie Joseph Mondésert 28. huhtikuuta 1973, ja hänet nimitettiin Nouméan vihkipiispaksi Uuteen-Kaledoniaan sekä Nigrae Maioreksen titulaaripiispaksi 4. heinäkuuta 1979. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. marraskuuta Eugène Klein, jota avustivat Lolesio Fuahea ja Michel-Gaspard Coppenrath.
Calvet sai 19. kesäkuuta 1981 nimityksen Nouméan arkkipiispaksi.
Sundansieppokerttu
Sundansieppokerttu ("Seicercus grammiceps") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Sundansieppokerttua tavataan Indonesiassa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maastrichtin yliopisto
Maastrichtin yliopisto (, virall. ) on alankomaalainen yliopisto Maastrichtissa, Limburgin maakunnassa. Yliopisto on kansainvälisesti tunnettu julkishallinnon ja politiikan tutkimuksesta.
Maastrichtin yliopiston juuret ovat 1960-luvun jälkipuoliskolla, jolloin Alankomaissa oli pulaa lääkäreiden koulutuspaikoista ja päätettiin perustaa uusi korkeakoulu. Vaikka koulutusvaje ehti korjaantua 1970-luvulle tultaessa, Maastrichtissa aloitettiin silti lääkärikoulutus vuonna 1974 – epävirallisesti, sillä laillinen yliopistostatus saatiin vasta seuraavana vuonna. Virallisesti yliopisto avautui 9. tammikuuta 1976 Limburgin valtionyliopiston (Rijksuniversiteit Limburg) nimellä. 1980-luvun alulta lähtien yliopiston opetus laajeni lääketieteestä muun muassa oikeus- ja taloustieteeseen. Sen nimi vaihdettiin Maastrichtin yliopistoksi vuonna 1996, ja vuonna 2008 virallinen nimi vaihdettiin englanninkieliseksi.
KAIRA
KAIRA ("Kilpisjärvi Atmospheric Imaging Receiver Array") on Oulun yliopiston alaisen Sodankylän geofysiikan observatorion tieteellinen mittalaite, joka sijaitsee Enontekiön Kilpisjärvellä. Se on monitaajuinen radiovastaanotin, jota käytetään ilmakehän, Maan lähiavaruuden ja tähtitieteen tutkimuksessa.
KAIRA-vastaanotin käyttää LOFAR-antenneja ja signaalikäsittelylaitteistoa. Se on itsenäinen passiivinen radiovastaanotin. KAIRA voi toimia myös Norjan Tromssassa sijaitsevan EISCAT VHF -tutkan vastaanottimena tai tehdä yhteisiä mittauksia muiden lähialueella olevien VHF-vastaanottimien kanssa. KAIRA rakennettiin myös koelaitteistoksi EISCAT_3D-projektiin, jossa suunnitellaan suuren hajautetun ilmakehätutkan rakentamista. KAIRAn ovat rahoittaneet Oulun yliopisto, Lapin liiton koordinoima Euroopan aluekehitysrahasto sekä Sodankylän kunta.
KAIRAn teleskoopit ovat 34 m KAIRA LBA ja 30x50m KAIRA HBA.
Ripovuori
Ripovuori on Huittisten Sammun kylässä sijaitseva kallio, joka kohoaa noin 34 metriä viereisen Kokemäenjoen pinnan yläpuolelle. Merenpinnasta sen korkeus on 77 metriä.
Ripovuoren huipulta avautuu näköala Kokemäenjokilaakson laajojen viljelysaukeiden kulttuurimaisemaan, joka levittäytyy sen ympärillä kaikkiin ilmansuuntiin. Ripovuoren länsipuolella sijaitsee Kokemäenjoen tekemän mutkan muodostama leveä Karhiniemen niemi. Kallion jyrkkä lounaisrinne on luonnonsuojelualuetta, jossa kasvaa merkittävää kulttuurivaikutteista ketokasvillisuutta.
Ripovuori on ollut vuosisatojen ajan suosittu nuorison kokoontumispaikka ja kalliolle on aikoinaan keräännytty seuraamaan myös pääsiäisaamun auringonnousua. Kansanperinteen mukaan kirkas pääsiäisyö tiesi hyvää satovuotta. Nykyään Ripovuorella pidetään vuosittain Huittisten kaupungin sekä seurakunnan järjestämä uudenvuodenvastaanotto, johon liittyy muun muassa kokkotulien polttoa. Tämä perinne on saanut alkunsa 1990-luvun jälkipuoliskolla.
Ensimmäinen tanssilava Ripovuorella oli jo 1900-luvun alussa, mutta matkailukohteeksi sitä alettiin kehittämään vasta vuonna 1939. Vuotta myöhemmin aloitti toimintansa paikallisen aseveliyhdistyksen rakentama tanssilava, joka sodan jälkeen siirtyi sotainvalidien haltuun. Suositulla lavalla järjestettiin tansseja aina vuoteen 1996 saakka, jolloin se tuhoutui tulipalossa. Vuonna 1980 humppayhtye Kaisa & Kumppanit levytti Ripovuorelle oman nimikkokappaleen.
Ripovuoren huipulla on ollut myös pronssikautisia hautaröykkiöitä eli hiidenkiukaita. Ne ovat kuitenkin tuhoutuneet ihmisen toiminnan johdosta 1900-luvun alkupuolella, eikä niitä ehditty milloinkaan tutkimaan. Viimeiset hiidenkiukaat hävisivät 1940-luvulla Ripovuoren tanssilavan rakentamisen yhteydessä. Ripovuoren läheisyydessä sijaitsee Räätikäsvuori, joka on yksi Satakunnan harvoista linnavuorista. Myös Ripovuorta ovat jotkut tutkijat pitäneet viikinkiaikaisen puolustusjärjestelmän osana.
Vanha kansanperinne liittää paikkaan useita erilaisia hiisi- ja jättiläistarinoita. Ne kertovat muun muassa hiisien asuttamasta luolasta sekä Ripovuoren jättiläisistä, jotka hajottivat Karhiniemessä sijainneen Huittisten ensimmäisen kirkon.
Rubén Limardo
Rubén Dario Limardo Gascón (s. 3. elokuuta 1985 Ciudad Bolívar) on venezuelalainen miekkailija.
Limardo voitti kotimaalleen kultamitalin vuoden 2012 kesäolympialaisten kalvan yksilökilpailussa. Hän kukisti loppuottelussa Norjan Bartosz Piaseckin pistein 15–10. Kyseessä oli Venezuelan kaikkien aikojen toinen olympiakulta. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa 23:nneksi ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Hän voitti kultamitalin kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa vuoden 2007 Pan-Amerikan kisoissa. Myös hänen nuorempi veljensä Francisco kilpailee miekkailussa kansainvälisellä tasolla.
Noora Karma
Noora Karma (oik. Noora Helena Strömsholm o.s. Karjula, s. 19. syyskuuta 1975 Vaasa) on suomalainen taikuri ja mentalisti. Hän esiintyy MTV3-kanavalla maaliskuussa 2014 alkaneessa ohjelmassaan "Mentalisti Noora Karma".
Karma on tullut Suomessa tunnetuksi mediassa huomiota saaneista taikatempuistaan. Näitä ovat olleet Ilkka Kanervan hypnotisointi presidentinlinnan itsenäisyyspäiväjuhlien jatkoilla, esiintyminen Arto Nybergin ohjelmassa ja jääkiekon SM-liigakierroksen lopputulosten, sekä loton oikein arvaaminen.
Karmalla on kaksi lasta espanjalaisen taikuri Alfonso Riosiin. He voittivat vuonna 2005 näyttämötaikuuden Suomen mestaruuden. Tätä ennen hän oli naimisissa brittimiehen kanssa. Karma kihlautui 1. tammikuuta 2016 Jani Strömsholmin kanssa ja heidät vihittiin syyskuussa 2017.
Noora Karma kirjoittaa blogia Blogbook.fi - verkkoportaalissa.
Noora Karma työskentelee pääasiallisesti taikurina, mentalistina ja juontajana, yritys-ja yksityisjuhlissa, mutta tämän ohessa on myös laulaja ja pianisti sillä hän on opiskellut musiikin maisteriksi Lontoossa. Hänen lauluaan on kuultu mm. Remix-yhtyeen Vapauteen-singlellä ja hän kirjoittaa myös omaa musiikkia. Karma oli mukana Nelonen-kanavan Selviytyjät Suomi -tosi-tv-sarjassa vuonna 2018.
Niin kauas kuin yötä riittää
Niin kauas kuin yötä riittää ("Voyage au bout de la nuit") on Louis-Ferdinand Célinen kirjoittama vuonna 1932 julkaistu romaani. Kirja on omaelämäkerrallinen, ja sen päähenkilöt ovat Bardamu ja tämän "alter ego" Robinson. Romaani tunnetaan sen kansanomaisesta ranskan kielestä ja sen synkästä ja lähes misantrooppisesta tyylistä.
Romaani alkaa siitä, että teoksen päähenkilö Bardamu liittyy vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Hän haavoittuu päähän ja saa kunniamerkin urheudesta, mutta kokee sen jälkeen hermoromahduksen. Bardamu kiertää monia sotilassairaaloita ja vapautetaan lopulta palveluksesta. Tämän jälkeen hän saa työpaikan Ranskan Afrikasta kauppa-aseman johtajana. Asemaa johti aiemmin Bardamun Flanderin taistelukentillä tapaama Léon Robinson, joka toimii myös päähenkilön "alter egona".
Lopulta Bardamu kokiessaan vastenmielisyyttä tehtäväänsä kohtaan polttaa kauppa-aseman ja matkaa kaleerilla New Yorkiin. Hän löytää työpaikan Detroitista Fordin tehtaalta, mutta kokee työn tylsäksi merkityksettömäksi. Bardamu palaakin Pariisiin, missä viimeistelee lääkärin opintonsa ja aloittaa pienen köyhien vastaanoton. Häntä alkaa pian masentaa samat ongelmat, joiden takia köyhäläiset tulevat vastaanotoille, eikä hän saa edes pieniä palkkioitaan, joten hän siirtyy yksityisen mielisairaalan palvelijaksi.
Céline kirjoitti teoksen "Niin kauas kuin yötä riittää" 1928–1932 lääkärin työnsä ohella. Hän kirjoitti kirjaa usein öisin vuorojensa jälkeen. Omaelämäkerrallisista aineksista koottu teos herätti heti huomiota, kun se julkaistiin 1932. Kirja oli kaupallinen menestys, mutta kriitikoilta se sai vaihtelevia arvioita. Kehuja se sai kansanomaisen ranskan kielen käytöstä ja porvareihin kohdistuneesta hyökkäyksestä. Sitä kuitenkin kritisoitiin synkästä ja misantrooppisesta tunnelmasta.
"Niin kauas kuin yötä riittää" on kerrottu ensimmäisen persoonan näkökulmasta ja se on kirjoitettu veijariromaanin tyyliä käyttäen. Kirjassa käytettiin arkipäiväistä, raakaa ja sensuroimatonta pariisilaisten kieltä. Célineä puolustanut filosofi Emmanuel Lévinas totesikin, että Céline mursi hetkellisesti ranskalaisen kirjallisuuden kaunopuheisuuden.
Kirja kommentoi katkerasti ja usein misantrooppisesti ja sarkastisesti sodan kauhuja ja absurdiutta, kolonialismia, teollistumista ja modernin elämäntyylin yhteiskunnallisia ongelmia.
Šongui
Šongui () on asutuskeskus Murmanskin alueen Kuolan piirin Kildinstroin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kuolajoen varrella 13 kilometriä Kildinstroista etelään. Taajamassa on 1 100 asukasta (vuonna 2011).
Šongui on perustettu saamelaiskyläksi vuonna 1924. Neuvostoaikana siellä oli tiilitehdas ja turkistarha, jotka ovat sittemmin lopettaneet toimintansa. Vuosina 1959–2004 Šonguilla oli kaupunkimaisen taajaman status.
Paikkakunnan ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata. Šonguin rautatieasemalla pysähtyy joukko kaukojunia. Paikkakunnalta on linja-autoyhteys Murmanskiin.
Šonguissa toimii pieni muovitehdas. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja pari kauppaa.
Zverosovhoz
Zverosovhoz () on asutuskeskus Murmanskin alueen Kuolan piirin Kildinstroin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kuolajoen rannalla kahdeksan kilometriä Kildinstroista pohjoiseen. Taajamassa on 1 650 asukasta (vuonna 2011).
Paikkakunta on Kildinstroin kunnan toiseksi suurin asutuskeskus. Se on syntynyt vuonna 1933 perustetun Kolski-turkissovhoosin työläisasutukseksi. Myöhemmin tilalla pidettiin myös lypsykarjaa. Yritys teki vararikon ja lopetti toimintansa vuonna 2003.
Zverosovhozin ohi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18, josta haarautuvat tiet Kuolaan ja Molotšnyiin. Paikkakunnalla toimii pieni ikkunatehdas ja kalanjalostamo sekä lihan ja munien tuotantoon erikoistunut maatalousyrittäjä. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja muutama kauppa.
Punasieppokerttu
Punasieppokerttu ("Seicercus montis") on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Punasieppokerttua tavataan Indonesiassa, Malesiassa, Filippiineillä ja Itä-Timorissa. Sen levinneisyysalue on hyvin suuri, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sukasuut
Sukasuut (Gonostomatidae) on sukasuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Varhaisimmat sukasuiden heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Nykyään sukuun luetaan kuuluvaksi lähteestä riippuen 5–8 sukua ja 23–31 lajia. Lajeja ovat muun muassa sukasuu ("Gonostoma denudatum") ja huntusukasuu("Cyclothone microdon"). Ruumiinrakenteeltaan sukasuulajit ovat pitkänomaisia. Kooltaan heimon kalat ovat 2–36 cm pitkiä. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri suu, pienet tai keskikokoiset silmät, lyhyt ja selän keskivaiheilla sijaitsevat selkäevä ja pitkä peräevä. Eräillä sukausuilla on myös rasvaevä. Ruumiissa on valoa tuottavia elimiä. Toisin kuin eräillä muilla bioluminoivilla kaloilla, sukasuiden valo ei ole bakteerien tuottamaa, vaan ne tuottavat bioluminesenssin itse. Väriltään Sukasuulajit ovat useimmiten mustia tai tummanruskeita. Monilla lajeilla koiraat ja naaraat ova erinäköisiä ja osa on hermafrodiitteja.
Sukasuulajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät tyypillisesti 300–3 000 metrin syvyydessä. Sukasuut ovat yksilöluvultaan maailman runsaimpia selkärankaisia. "Cyclothone"-sukuun arvioidaan kuuluvan jopa tuhat biljoonaa (miljoona miljardia) yksilöä. Sukasuiden ravintoa ovat muut kalat, äyriäiset, salpat ja mustekalat.
Kirjavatolppa
Kirjavatolppa on kaupunginosa Hyvinkäällä.Nimi Kirjavatolppa tulee nykyisen Hyvinkäänkadun kohdalla sijainneesta luonnonpuusta muodostuneesta tolpasta, johon kiinnitettiin runsaasti ilmoituksia. Tolppa toimi suuntapaaluna kohdassa, josta käännyttiin tielle kohti Kytäjää. Kaupunginosassa on yksi koulu, Hiiltomon teollisuusalue sekä hautausmaa ja kappeli.
Itä–Länsi-ottelu 1953
Vuoden 1953 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Outokummussa 6. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan yhdeksästoista Itä-Länsi-ottelu. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4000.Länsi aloitti sisällä.
Englannin ykkösliigan kausi 2012–2013
Englannin jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso, ja The Football Leaguen toiseksi korkein sarjataso Englannin Ykkösliiga, pelattiin kaudella 2012-2013 24 joukkueen voimin. Sarjasta nousi seuraavan kauden mestaruussarjaan kolme joukkuetta, ja neljä joukkuetta putosi kakkosliigaan. Sarjan voitti Doncaster Rovers.
Itä–Länsi-ottelu 1954
Vuoden 1954 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 12. syyskuuta. Vuorottelu Helsingin ja maaseudun välillä siis jatkui. Tämä oli kaikkiaan kahdeskymmenes Itä-Länsi-ottelu ja neljästoista, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin komeat 7631.Länsi aloitti sisällä.
Septimus Winner
Septimus Winner (11. toukokuuta 1827 Philadelphia – 22. marraskuuta 1902 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hän julkaisi musiikkia oman nimensä lisäksi muun muassa taiteilijanimellä Alice Hawthorne.
Winner opetteli nuorena soittamaan useita instrumentteja, mukaan lukien viulua, kitaraa ja banjoa. Hänen isänsä oli viulunrakentaja ja hän sai opetusta viulunsoittoon Leopold Meigneniltä, mutta suurimmaksi osaksi hän oli muusikkona itseoppinut. Septimus ja hänen veljensä Joseph Winner perustivat musiikkikaupan Septimusin ollessa 20-vuotias. Hän opetti musiikin soittamista eri instrumenteilla ja soitti itse paikallisissa yhtyeissä kuten Musical Fund Societyssa, Cecillian Music Societyssa ja Philadelphia Brass Bandissa.
Septimus Winner kuului ensimmäisiin lauluntekijöihin, joilla oli oma musiikkikustantamo. Hän julkaisi paljon musiikkia salanimellä Alice Hawthorne. Winner valitsi salanimen äidin puolen sukulaisensa, kirjailija Nathaniel Hawthornen mukaan. Hän julkaisi musiikkia myös nimillä Percy Guyer, Apsley Street, Mark Mason sekä omalla nimellään.
Yhdysvaltain sisällissodan aikana Winner julkaisi laulun ”Give Us Back Our Old Commander: Little Mac, the People’s Pride”, jossa vaadittiin kenraali George B. McClellanin palauttamista Unionin armeijan komentajaksi. Pohjoisvaltioiden vastaiseksi katsotun sanoituksen takia Winner joutui lyhyeksi ajaksi vankilaan ja hänet pakotettiin hävittämään kaikki jäljellä olevat kopiot laulusta. McClellan itse käytti kappaletta presidentinvaalikampanjassaan vuonna 1864.
Winner julkaisi uransa aikana yli 200 laulua, joista suosituimpiin kuuluvat ”Listen to the Mocking Bird” (1855), ”Oh Where, Oh Where Has My Little Dog Gone” (alk. ”Der Deitcher’s Dog”, 1864) ja ”Ten Little Injuns” (1868). Hän kirjoitti musiikin oppikirjoja 23 eri instrumentille ja sävelsi populaarimusiikin lisäksi myös klassista musiikkia.
Ghislain de Rasilly
Ghislain Marie Raoul Suzanne de Rasilly SM (s. 9. heinäkuuta 1943 Juvardeil) on ranskalainen Wallis ja Futunalla toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. marraskuuta 1971 ja nimitettiin Wallis et Futunan hiippakunnan johtoon 20. kesäkuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Charles Daniel Balvo, jota avustivat Michel-Marie-Bernard Calvet ja Lolesio Fuahea.
Pentti Ruohonen
Pentti Yrjö Ruohonen (25. joulukuuta 1931 Helsinki – 10. toukokuuta 2014) on suomalainen pakinoitsija, toimittaja ja tietokirjailija. Ruohonen julkaisi ensimmäisen pakinakokoelmansa vuonna 1974. Sen jälkeen hän on kirjoittanut ja toimittanut kolmisenkymmentä teosta, pääasiassa pakinakokoelmia sekä elämäkertateoksia ja historiikkeja, useat tilaustöinä tehtyjä.
Lieksassa lapsuutensa viettänyt Ruohonen valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1957. Myöhemmin hän opiskeli lehdistöavustajan ja toimittajan opintoja. Ruohonen työskenteli toimittajana ja pakinoitsijana sekä äidinkielen lehtorina Kiteellä ja Pieksämäellä, jossa hän toimi myös rehtorina. Pieksämäellä asuvan Ruohosen puoliso oli Terttu Lindroos, jonka kanssa hänellä on kolme lasta.
Lolesio Fuahea
Lolesio (Laurent) Fuahea (5. syyskuuta 1927 Hihifo – 2. joulukuuta 2011) oli tongalaissyntyinen, Wallis ja Futunalla uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Wallis et Futunan apostoliseen vikariaattiin (myöhemmin hiippakunta). Hänet nimitettiin Wallis et Futunan vihkipiispaksi ja Bagain titulaaripiispaksi 2. maaliskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel-Maurice-Augustin-Marie Darmancier, jota avustivat Pio Taofinu'u ja Patelisio Punou-Ki-Hihifo Finau.
25. huhtikuuta 1974 Fuahea sai nimityksen Wallis et Futunan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. kesäkuuta 2005.
Seulamurskain
Seulamurskain on kaivinkoneeseen, pyöräkuormaajaan, traktoriin, pienkuormaajaan tai muuhun työkoneesen liitettävä kauhamallinen lisälaite, joka on tarkoitettu erilaisten ainesten käsittelyyn.
Seulamurskainta voidaan käyttää esimerkiksi seulomiseen, murskaukseen, hienontamiseen, ilmastamiseen, sekoittamiseen, erottelemiseen. Käyttökohteita, materiaaleja ja käyttömahdollisuuksia on lukemattomia. Seulamurskainta voidaan käyttää esimerkiksi kaivumaan, mullan, saastuneen maan, jätemaan, turpeen, saven, kuoren, kompostin, biojätteen, rakennusjätteen, lasin jne. käsittelyyn.
Tärylevy
Tärylevy on kaivinkoneeseen asennettava lisälaite. Tärylevyllä maata tiivistetään rakennuskohteissa kuten putkilinjoilla ja tienpenkereillä.
Tärylevy voi tarkoittaa myös moottorikäyttöistä ihmisen ajamaa maantiivistäjää.
Australialainen puoliverinen
Australialainen puoliverinen on hevosrotu.
1960-luvun lopulta lähtien eurooppalaisia puoliverioreja vietiin Australiaan tarkoituksena astuttaa niillä australialaisia tammoja, jotka olivat tyypillisesti englantilaisia täysiverisiä. Tavoitteena oli luoda australialainen puoliverinen. Tuontioreissa virtasi muun muassa holsteininhevosen ja oldenburginhevosen verta. Australianpuoliverihevosyhdistys perustettiin 1970-luvun alussa. Hevonen rekisteröidään vain, jos se täyttää rakenne- ja suorituskykyvaatimukset. Rotu on jo niittänyt mainetta kotimaassaan menestyksestään olympialaisissa. Alkuperämaa on Australia (Victoria).
Pää viehättävä. Ilmeikkäät suuret silmät ja isot sieraimet. Pitkä, lihaksikas kaula. Selväpiirteinen säkä,joka liittyy sulavasti selkään. Pitkä, viisto lapa. yleisvaikutelmaltaan suorakaiteen muotoinen runko. Syvä runko. Lihaksikas selkä. Voimakas, pyöreä lautanen. Suorat, vahvat jalat, lyhyet sääriluut. vahvat kaviot. Säkäkorkeus noin 157-170cm.
Voimakkaat tahdikkaat askellajit. Erittäin atleettinen, hyvä hyppykyky. Hyvä luonne, vireä, älykäs.
Buurinhevonen
Buurinhevonen on Etelä-Afrikasta kotoisin oleva hevosrotu. Lajia käytetään yleisratsuna, askellajiratsastuksessa, näyttelyissä, valjakkoajossa ja maatöissä. Se on älykäs, erittäin vahva ja kestävä sekä kuuluisa tyylikkään korkeasta askelluksestaan. Säkäkorkeus on 147-163 cm.
Buurinhevonen sai rotuna alkunsa, kun valkoihoiset uudisasukkaat saapuivat Etelä-Afrikan niemeen 1600-luvun puolivälissä. Jan Van Riebeeck toi muiden ohella persialaisia arabiantäysiverisiä, joita hän risteytti paikallisten ponien kanssa. Buurinhevonen sai todennäköisesti vaikutteita monien rotujen oreilta, kuten englantilaisesta täysiverisestä, hacneystä, norfolkinravurista, cleveladinruunikosta ja alankomaista tuoduista flaamilaishevosista. 1700-luvun loppuun mennessä buurinhevonen oli saanut mainetta monikäyttöisenä hevosena. Se tunnettiin kestävänä ja uuterana rotuna, joka ei tarvinnut paljon rehua pysyäkseen hyvässä kunnossa. Buurinsodassa hevoset osoittautuivat niin sisukkaiksi, että pian niitä arvostettiin sotaratsuina kaikkialla maailmassa.
Nokia 3395
Nokia 3395 on Nokian vuonna 2002 julkistama matkapuhelin. Se on päivitetty versio Nokia 3390 -puhelimesta, joka taas oli Pohjois-Amerikan markkinoille suunnattu versio Nokia 3310 -puhelimesta.
Puhelimen käyttöohje (englanniksi)
Thomas A. White
Thomas A. White (12. elokuuta 1931 Durrow – 7. toukokuuta 2017) oli irlantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi Ossoryn hiippakuntaan 25. helmikuuta 1956 ja nimitettiin Sebanan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Ruandaan 27. toukokuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agnelo Rossi, jota avustivat Donald J. Herlihy ja Peter Birch.
White sai 1. maaliskuuta 1983 nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Etiopiaan. Hänet nimitettiin 14. lokakuuta 1989 apostoliseksi pro-nuntiukseksi Uuteen-Seelantiin ja Fidžille, 1. joulukuuta 1992 lisäksi apostoliseksi nuntiukseksi Naurulle. Vuonna 1993 Whitesta tuli apostolinen nuntius Uuteen-Seelantiin. Hän erosi 27. huhtikuuta 1996 tehtävistään apostolisena pro-nuntiuksena (Fidži) ja nuntiuksena (Uusi-Seelanti, Nauru).
Emeinsieppokerttu
Emeinsieppokerttu ("Seicercus omeiensis") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Emeinsieppokerttua tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Lajia on kuvattu paikallisesti runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Brumby
Brumby on australialainen villihevosrotu.
Ensimmäiset hevoset laivattiin Australiaan vuonna 1788. Pian sen jälkeen karkulaiset ja vapaaksi päästetyt yksilöt muodostivat omia laumojaan. Näiden villihevosten kerrotaan saaneen nimensä sotamies James Brumbysta, joka oli myös kengittäjä ja asettui Uuteen Etelä-Walesiin vuonna 1791. Vuonna 1804 hän muutti sieltä tarinoiden mukaan Tasmaniaan, mutta jätti hevosena oman onnensa nojaan. Kun ihmiset kyselivät vapaina kulkevien hevosten omistajan perään, paikalliset vastasivat: "Ne ovat Brumbyn." Nykyään brumbylla tarkoitetaan mitä tahansa australialaista villihevosta. Joitakin brumbyja risteytettiin englannin- ja arabiantäysiverioriiden kanssa, jotta Australian armeijan kevyesti aseistettu rykmentti saisi sotaratsuja ensimmäiseen maailmansotaan.
Nykyisin Australiassa elää enemmän villihevosia kuin missään muualla. Brumbyjä arvioidaan olevan noin 200 000 - 600 000 vuodesta riippuen. Brumbyjä pidetään tuhoeläiminä, koska ne tallovat aluskasvillisuutta ja altistavat maaperää eroosiolle. Toisaalta brumbyt kaivavat maanalaisia lähteitä esille, joten niistä on myös hyötynsä. Brumbykantaa pidetään tasaisena kastroinnin, steriloinnin ja ampumisen avulla. Brumbyja myös pyydystetään ja kasvatetaan ratsuiksi. Kesytetyt brumbyt ovat sitkeitä ja taitavia karja- ja vaellushevosia. Varsinkin vaellushevosina niillä on käyttöä, koska ne sietävät hyvin kuumuutta.
Brumbyjen rakenne ei ole yhtenäinen, koska niiden alkuperä on sekalainen ja eri yksilöissä voi olla yhtä lailla työhevosen, englannintäysiverisen tai muiden kevytrakenteisten hevosten piirteitä. Niillä on poikkeuksellisen kestävät kaviot. Säkäkorkeus on 142-152 cm.
http://www.hevosmaailma.net/brumby.shtml
Bambusieppokerttu
Bambusieppokerttu ("Seicercus poliogenys") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Bambusieppokerttua tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Nepalissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Paul Lotsij
Paulus Jan "Paul" Lotsij (4. helmikuuta 1880 Dordrecht – 19. syyskuuta 1910 Amsterdam) oli alankomaalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli siellä mukana saamassa Minerva Amsterdamilla hopeaa perämiehellisessä nelikossa. Myös hänen veljensä Geert Lotsij osallistui kilpailuun.
Pirunvuori
Pirunvuori on kallio Sastamalan Karkussa. Se on ollut maisemiensa vuoksi suosittu matkailukohde jo 1800-luvun puolivälistä lähtien. Pirunvuoren on arveltu olleen jossain vaiheessa historiaa myös linnavuori, mutta sellaista ei tunneta Museoviraston tiedoissa.
Pirunvuori sijaitsee Rautaveden Salonsaaressa. Se kohoaa 151 metriä merenpinnan ja noin 93 metriä ympäröivän järven pinnan yläpuolelle. Vuori on jäänne muinaisesta tulivuoresta, jonka purkauskanavan kivi on kestänyt paremmin ajan kulutusta ja jäännyt muuta maastoa korkeammaksi. Pirunvuoren itäpuolella on muun muassa hiihtokeskuksestaan ja hotellistaan tunnettu Ellivuori.
Pirunvuoren laella on luonnonsuojelualue. Kallioalue on luontoarvojensa lisäksi merkittävä myös geologisesti. Sen länsireunalla on suurista kalliopaasista koostuva louhikkoinen luolamuodostelma, jonka suurin luola tunnetaan nimellä Pirunluola. Kansanperinne on pitänyt sitä muun muassa pirun asuinpaikkana ja luolasta on väitetty kulkevan tunnelin Laukon kartanon kellariin.
Pirunvuoren kivilinna on taidemaalari Emil Danielssonin vuonna 1906 rakennuttama luonnonkivistä tehty ateljee. Danielsson puolisoineen asui vuosikymmenten ajan kesät Pirunvuorella. Rouva Saga Danielsson lahjoitti kivilinnan Tyrvään seudun Kotiseutuyhdistykselle vuonna 1975. Tämän jälkeen kivilinnassa tehtiin peruskorjaus ja linna avattiin yleiseksi nähtävyydeksi kesällä 1976. Rakennuksen ylläpidon osoittauduttua yhdistykselle hankalaksi se lahjoitettiin Vammalan kaupungille vuonna 1990. Nykyään kivilinna on avoinna yleisölle kesä-elokuussa ja siellä järjestetään myös taidenäyttelyitä.
Sichuaninsieppokerttu
Sichuaninsieppokerttu ("Seicercus soror") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Sichuaninsieppokerttua tavataan pesivänä Kiinassa. Laji talvehtii Myanmarissa, Laosissa, Thaimaassa, Kambodžassa ja Vietnamissa. Sichuanninsieppokerttua on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaaksi lajiksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sichuanninsieppokerttu elää ainavihannissa metsissä ja sitä tavataan 1 500 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Maurice Verdonck
Maurice Verdonck (1873–?) oli belgialainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä kahdeksikossa hopeaa saaneeseen Royal Club Nautique de Gand -joukkueeseen.
Jelnjan offensiivi
Jelnjan offensiivi oli Neuvostoliiton puna-armeijan vastahyökkäys Smolenskin taistelun lopulla toisessa maailmansodassa. Taistelu käytiin Jelnjan kaupungin lähistöllä 30. elokuuta – 8. syyskuuta 1941. Operaatio päättyi neuvostojoukkojen voittoon, mutta taistelu kulutti puna-armeijan voimia niin paljon, että saksalaiset kykenivät saavuttamaan ratkaisevan voiton Smolenskin alueella.
Saksan 10. panssaridivisioona, 268. jalkaväkidivisioona sekä olivat luoneet sillanpään Jelnjan alueelle operaatioiden jatkamiseksi Smolenskista kohti Moskovaa. Alueella oli lisäksi 202. rynnäkkötykkipataljoona. Panssarijoukot oli korvattu myöhemmin 137., 78. ja 292. jalkaväkidivisioonilla. Kaikkiaan alueella oli joukkoja noin 70 000 sotilasta ja 500 tykkiä sekä 202. rynnäkkötykkipataljoonan 40 StuG III:sta. Tasangon pohjoisimman osan miehitti 15. jalkaväkidivisioona ja eteläisimmän 7. jalkaväkidivisioona. Heinz Guderian esitti 4. elokuuta Novy Borisovissa keskustan armeijaryhmän komentajien kokouksessa Adolf Hitlerin kanssa vetäytymistä alueelta, mutta ehdotus hylättiin.
Stavka määräsi 26. elokuuta Reservirintaman Georgi Žukovin komentaman Neuvostoliiton 24. armeijan hyökkäämään 30. elokuuta Jelnjaan. 102. ja 303. kivääridivisioonien oli tarkoitus hyökätä saksalaisten miehittämiin tukikohtiin, jolloin 107. ja 100. kivääridivisioonat saartaisivat alueen pohjoisesta ja 106. mekanisoitukivääridivisioona etelästä. Keskustassa olisi lisäksi 19. ja 309. kivääridivisioonat. 103. motorisoitukivääridivisioona ja 120. kivääridivisioona ryhmittyisivät voimakkaasti linnoitettuihin asemiin puolustukseen pohjois- ja eteläosiin estämään pakenemisen saartorenkaasta. Armeijalle oli alistettu ainoastaan 20 lentokonetta tiedustelu- ja tulenjohtotehtäviin eikä lainkaan hävittäjä tai maataistelukoneita.
Saarrostusuhan vuoksi saksalaiset aloittivat 3. syyskuuta vetäytymisen alueelta pitäen kuitenkin kosketusta sivustoilla. Neuvostojoukot olivat vallanneet Jelnjan 6. syyskuuta ja hyökkäystä jatkettiin 8. syyskuuta saakka, jolloin se pysähtyi saksalaisten puolustukseen.
Taistelu oli saksalaisten suurin takaisku sotatoimissa tähän mennessä ja samalla se oli ensimmäinen puna-armeijalle voitokas taistelu saksalaisia vastaan. Saksalaisten tappiot ovat tuntemattomat, mutta puna-armeija menetti arviolta 31 853 miestä mukaan lukien kenraalimajuri Konstantin Rakutinin.
Taisteluun osallistuneet 100. ja 127. kivääridivisioona nimettiin taistelun jälkeen 1. ja 2. kaartin kivääridivisiooniksi. 107. ja 120. kivääridivisioonat nimettiin 26. syyskuuta 5. ja 6. kaartin kivääridivisiooniksi.
Alfred van Landeghem
Alfred van Landeghem oli belgialainen soutaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän kuului Koninklijke Roeivereniging Club Gentiin ja toimi kilpailuissa miehistön perämiehenä. Hän oli mukana saamassa kahdeksikossa hopeaa sekä vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa että Lontoon kesäolympialaisissa 1908. Lisäksi hän saavutti useita Euroopan-mestaruuksia eri luokissa.
Burmansieppokerttu
Burmansieppokerttu ("Seicercus tephrocephalus") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Burmansieppokerttua tavataan Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu paikallisesti runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Burmansieppokerttu elää metsissä 1 400–2 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Talvisin sitä on tavattua alempana merenpinnan tasollakin.
Johannes van Dijk
Johannes Wilhelmus Maria van Dijk (4. heinäkuuta 1868 Amsterdam – 25. elokuuta 1938 Amsterdam) oli alankomaalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja oli siellä mukana saamassa kahdeksikossa pronssia Minerva Amsterdamilla. Hän työskenteli myöhemmin lääkärinä Amsterdamissa.
Eronneiden lapsia
Eronneiden lapsia () on Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1927. Elokuva on genreltään romanttinen draama, ja sen pääosissa ovat Clara Bow, Esther Ralston ja Gary Cooper.
"Eronneiden lapsia" perustuu vuoden 1927 samannimiseen Owen Johnsonin kirjoittamaan romaaniin, jonka pohjalta Louis D. Lighton, Hope Loring ja Adela Rogers St. Johns laativat käsikirjoituksen. Famous Players-Lasky Corporation tuotti elokuvan, ja jakelijana toimi Paramount Pictures.
"Eronneiden lapsia" -elokuvan kopioita on säilynyt. Elokuva on kunnostettu, ja sitä säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.
Nuori flapper-tyttö huijaa hänen lapsuudenaikaisen rakkaansa menemään naimisiin hänen kanssaan. Todellisuudessa mies rakastaa toista naista, mutta ei mennyt naimisiin hänen kanssaan avioeron pelossa. Monimutkaisuudet seuraavat pian...
"Eronneiden lapsia" -elokuvan tuotanto alkoi 26. marraskuuta vuonna 1926 ja päättyi seuraavana vuonna 15. tammikuuta. Elokuva kuvattiin Paramountin studioilla Los Angelesin Hollywoodissa, Kalifornian Pasadenassa ja Del Montessa.
Paramount kutsui Josef von Sternbergin kuvaamaan uusintaottoja ja uusia kohtauksia elokuvan tuotannon lopussa.
James Hallin oli alun perin tarkoitus näytellä miespääosa, mutta naispääosaa näyttelevä Clara Bow’n vaatimuksesta Gary Cooper kiinnitettiin rooliin. Rooli auttoi Cooperia supertähteyteen. Bow’lla ja Cooperilla oli romanssi elokuvan tuotannon aikaan.
"Eronneiden lapsia" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. huhtikuuta vuonna 1927. Suomessa elokuva julkaistiin 11. toukokuuta vuonna 1928. "Eronneiden lapsia" oli Yhdysvalloissa vuoden menestyneimpiä elokuvia Clara Bow’n muiden vuonna 1927 ilmestyneiden elokuvien rinnalla.
Kiinansieppokerttu
Kiinansieppokerttu ("Seicercus valentini")) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kiinansieppokerttua tavataan pesivänä Kiinan itäosissa ja talvehtivana etelämpänä Kiinassa, Myanmarissa, Vietnamissa, Laosissa ja Thaimaassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
John Jerome Cunneen
John Jerome Cunneen (5. toukokuuta 1932 Ashburton – 9. marraskuuta 2010) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Christchurchin hiippakuntaan Edward Michael Joyce 8. heinäkuuta 1956, ja hänet nimitettiin Christchurchin vihkipiispaksi sekä Eanach Dúinin titulaaripiispaksi 6. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Basil Meeking, jota avustivat Thomas Stafford Williams ja Thomas A. White.
15. joulukuuta 1995 Cunneen sai nimityksen Christchurchin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. maaliskuuta 1996. Hän jäi eläkkeelle 4. toukokuuta 2007.
John Basil Meeking
John Basil Meeking (s. 19. marraskuuta 1929 Ashburton) on uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Christchurchin hiippakuntaan Edward Michael Joyce 19. heinäkuuta 1953, ja hänet nimitettiin hiippakunnan johtoon 30. maaliskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas Stafford Williams, jota avustivat Antonio Magnoni ja Brian Patrick Ashby.
Meeking erosi tehtävistään Christchurchin piispana 15. joulukuuta 1995.
Himalajansieppokerttu
Himalajansieppokerttu ("Seicercus xanthoschistos") on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Himalajansieppokerttua tavataan Himalajan alueella Pakistanista Myanmariin. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Thomas Stafford Williams
Thomas Stafford Williams (s. 20. maaliskuuta 1930 Wellington) on uusiseelantilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista.
Williamsin vihki papiksi Wellingtonin arkkihiippakuntaan Grégoire-Pierre XV Agagianian 20. joulukuuta 1959. Hänet nimitettiin Wellingtonin arkkipiispaksi 30. lokakuuta 1979, ja piispaksi vihkimisen suoritti 20. joulukuuta Owen Noel Snedden, jota avustivat John Patrick Kavanagh ja Petero Mataca.
Williams sai ylennyksen kardinaaliksi 2. helmikuuta 1983, jolloin hänet nimitettiin Gesù Divin Maestro alla Pineta Sacchettin kardinaalipapiksi. 1. kesäkuuta 1995 Williams sai nimityksen Uuden-Seelannin sotilaspiispaksi. Hän jäi eläkkeelle Wellingtonin arkkipiispan tehtävistä 21. maaliskuuta 2005 ja sotilaspiispan tehtävistä 1. huhtikuuta 2005. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin, mutta vuoden 2013 konklaavissa hän oli menettänyt äänioikeutensa ikänsä takia.
Barry Philip Jones
Barry Philip Jones (s. 29. syyskuuta 1941 North Canterbury – 13. helmikuuta 2016 Christchurch) oli uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Christchurchin hiippakuntaan Brian Patrick Ashby 4. heinäkuuta 1966. Hänet nimitettiin Christchurchin koadjuuttoripiispaksi 28. kesäkuuta 2006, ja piispaksi vihkimisen suoritti 4. lokakuuta John Jerome Cunneen, jota avustivat Charles Daniel Balvo ja John Basil Meeking.
4. toukokuuta 2007 Jonesista tuli Christchurchin piispa.