hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Peter Jackson
Sir Peter Jackson (s. 31. lokakuuta 1961 Pukerua Bay, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen Oscar-palkittu elokuvaohjaaja, joka tunnetaan muun muassa J. R. R. Tolkienin kirjojen pohjalta tehdyistä "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogiasta ja "Hobitti"-elokuvatrilogiasta.
Peter Jackson syntyi 31. lokakuuta 1961 pienessä uusiseelantilaiskylässä Pukerua Bayssä. Hän oli perheen ainoa lapsi.
Jacksonin kiinnostus elokuvia kohtaan syttyi, kun Jackson näki yhdeksänvuotiaana ensimmäistä kertaa "King Kongin", joka on edelleen yksi hänen lempielokuvistaan. Kahdeksanvuotiaana Jackson sai "Super-8mm:n" elokuvakameran, jolla hän kuvasi kavereiden kanssa pieniä lyhytelokuvia.
Teini-ikäisenä Jackson hankki vieterivetoisen 16mm Bolex-kameran, jolloin hänen elokuvaharrastuksensa syveni. Hän kuvasi 16 mm:n kameralla elokuvat "Bad Taste" (1987) ja "Meet the Feebles" (1989). Vasta "Aivokuolleessa" (1992) hän käytti 35 mm:n kameraa. Jacksonin ensimmäiset elokuvat edustivat splatter-genreä. Jackson vaihtoi tämän jälkeen tyyliä ja ansaitsi suuren yleisön arvostusta "Taivaallisten olentojen" (1994) myötä.
"Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogian osat saivat ensi-iltansa vuosina 2001–2003. Jackson käsikirjoitti trilogian yhdessä Fran Walshin ja Philippa Boyensin kanssa. Jackson toimi ohjauksen lisäksi trilogian tuottajana. Jackson teki cameoroolin jokaisessa elokuvassa. "" miehenä Briissä, "" sotilaana Helmin Syvänteen taistelussa ja "" merirosvona. Myös Jacksonin lapset Billy ja Kate tekevät cameon jokaisessa trilogian osassa: "Sormuksen ritareissa" hobittilapsina, "Kahdessa tornissa" rohanilaisina pakolaisina ja "Kuninkaan paluussa" gondorilaisina lapsina ja hobittilapsina.
Jackson laihdutti "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogian ja "King Kongin" välisenä aikana yli 35 kiloa.
Vuonna 2009 sai ensi-iltansa Jacksonin ohjaama Oma taivas.
Lokakuussa 2010 julkistettiin, että Jackson ohjaa "Taru sormusten herrasta" -trilogian tapahtumia edeltävän "Hobitti"-elokuvatrilogian, jonka kuvausten oli määrä alkaa helmikuussa 2011. Alun perin Guillermo del Toron oli tarkoitus ohjata elokuvat, mutta hän joutui vetäytymään roolistaan toukokuussa 2010 tuotannon kohdattua toistuvia viivästyksiä studioiden ongelmien vuoksi. Jackson tuotti elokuvat ja osallistui niiden käsikirjoittamiseen. "Hobitti"-trilogian osat ovat"Odottamaton matka" (2012), "Smaugin autioittama maa" (2013) ja "Hobitti – Viiden armeijan taistelu" (2014).
Peter Jackson työstää Steven Spielbergin kanssa Hergén "Tintti"-sarjakuvien filmatisointeja. Ensimmäinen elokuva, "" sai ensi-iltansa vuonna 2011. Nimellisesti sen ohjasi Spielberg ja tuotti Jackson, vaikka käytännössä he ovat jossakin määrin yhteisohjanneet elokuvaa. Vielä nimeämättömän jatko-osan ohjaa Jackson ja tuottaa Spielberg.
Jackson on myös hankkinut elokuvaoikeudet Naomi Novikin esikoiskirjaan "Kuninkaan lohikäärme". Tämä elokuva aloittaa elokuvasarjan, jonka myöhemmät osat pohjautuvat kirjan jatko-osiin.
Lokakuussa 2016 paljastui, että Jacksonin seuraava projekti on "Kävelevät koneet" -kirjasarjaan perustuva elokuvasarja, jonka ensimmäisen osan hän tuottaa ja käsikirjoittaa Fran Walshin ja Philipa Boyensin kanssa.
Zhejiang
Zhejiang () on Kiinan maakunta. Kiinalainen lyhennenimi Zhe. Vanha suomalainen latinalaistus Tšekiang. Maakunta on saanut nimen suurimman jokensa suulahden Zhe Jiangin (nykyisin Qiantang Jiang) mukaan. Nimessä yhdistyy kaksi idiogrammia: "zhè" ’mutkitteleva’ ja " jiāng" ’joki’.
Zhejiang sijaitsee Jangtse-joen eteläpuolella lähellä Shanghaita. Keisarinkanavan eteläpää on Zhejiangin pääkaupungissa Hangzhoussa.
Maakunta sijaitsee Itä-Kiinan meren länsirannalla. Maakunnan naapurimaakuntia ovat Fujian etelässä, Jiangxi lännessä, Anhui luoteessa ja Jiangsu pohjoisessa sekä Shanghai Jangtsen suulla koillisessa.
Zhejiangin alueellinen bruttokansantuote oli maan neljänneksi suurin: 3 756,8 miljardia renminbia (yuan, CNY) eli 450,1 miljoonaa euroa. Tämä oli 6,0 prosenttia koko Kiinan BKT:stä. Henkeä kohti laskettuna se teki 68 462 CNY, eli 8 202 EUR. Tämä oli 163 % Kiinan keskiarvotasosta ja Kiinan viidenneksi korkein henkeä kohti laskettu alueellinen BKT-arvo.
Ningbon ja Zhoushanin satama on maailman suurin rahtisatama. Vuonna 2013 se käsitteli 809,8 miljoonaa tonnia rahtia.
Zhejiang on ”kalan ja riisin maa”. Maakunnassa tuotetaan myös silkkiä ja teetä.
Zhejiang on jaettu yhdeksään prefektuuritason kaupunkiin sekä Hangzhoun ja Ningbon kaupunkeihin jotka ovat suoraan maakunnan hallinnon alaisia. Suluissa esitetään väestönlaskennan 1.11.2010 mukainen väkiluku.Maakunnassa sijaitsee Zhejiangin yliopisto.
Vanha kiinalainen sanonta: ”Taivaassa on paratiisi, maan päällä on Suzhou ja Hangzhou”. Kiinalaisen oopperan muoto yue-ooppera sai alkunsa Zhejiangissa.
Lause (matematiikka)
Lause eli teoreema tarkoittaa matematiikassa propositiota, joka on tosi.
Lauseeksi kutsutaan erityisesti jonkin matemaattisen teorian rakentamisessa keskeiseksi osoittautuvaa tulosta. Jonkin toisen lauseen todistamisessa käytettyä lausetta kutsutaan "apulauseeksi" tai "lemmaksi". Jostakin lauseesta helposti seuraavaa lisätulosta kutsutaan "seuraukseksi" tai "korollaariksi".
Teoreemaan liitetään tavanomaisesti itse proposition lisäksi sen totuuden aukottoman loogisesti osoittava matemaattinen todistus.
Mikäli propositiota arvellaan todeksi, mutta todistusta ei ole vielä keksitty, propositiota ei kutsuta lauseeksi, vaan konjektuuriksi.
Cannes
Cannes [] (oksitaaniksi "Canas") on kaupunki Etelä-Ranskassa, Ranskan Rivieralla. Asukkaita siellä on 70 610 (vuonna 2006). 1830-luvulta eteenpäin ranskalaiset ja ulkomaalaiset aristokraatit rakensivat alueelle loma-asuntoja, ja vähitellen kaupungista muodostui lomakaupunki. Cannes on kuuluisa vuotuisista elokuvajuhlistaan. Kaupungissa on järjestetty Eurovision laulukilpailu kaksi kertaa, vuosina 1959 ja 1961.
Liguureihin kuulunut oksybien heimo käytti nykyisen Cannesin alueella olevaa Le Suquet -kukkulaa tähystyspaikkana 100-luvulla eaa. Liguurien naapureiksi asettuneet kreikkalaiset siirtolaiset pyysivät roomalaisilta apua liguureja vastaan ja roomalaiset kukistivat oksybit Quintus Opimiuksen johdolla vuonna 154 eaa. Voiton jälkeen nykyisen Marseillen kreikkalaiset perustivat paikalle sotilasleirin nimeltä "Castrum Marcellinum". 300-luvulla läheiselle Île Saint-Honoratille perustettiin luostari ja sen munkit linnoittivat Le Suquetin vuonna 1070 Provencen herttuoiden käskystä.
Kukkulalle rakennetun tähystystornin ympärille kasvoi pieni asutus nimeltä "Portus Cannis". Paikalliset asukkaat saivat verovapauden Raimond Bérengeriltä vuonna 1131 ja paikka sai uuden nimen "Castrum Francum", joka kuitenkin vaihtui asiakirjojen mukaan jo 1200-luvulla muotoon "Castrum Canoïs". Rutto teki suurta tuhoa vuosina 1347 ja 1580, minkä lisäksi Kaarle V:n joukot hävittivät aluetta vuonna 1536 ja Kaarle Savoijilaisen joukot toistivat saman vuonna 1590. Itävallan perimyssodan aikana kaupunki oli Maria Teresian joukkojen hallussa.
Maallistumisen myötä Cannes pääsi irti Île Saint-Honoratin luostarin ohjauksesta vuonna 1788 ja kaupunki alkoi levittäytyä rannikolle. Voimakas kasvu alkoi englantilaisen lordi Henry Broughamin innostuksesta alueeseen. Brougham mainosti aluetta julkisesti ja kaupunki alkoi kehittyä kalastajakylästä turistikeskukseksi, jonne tuli etenkin englantilaisen yläluokan jäseniä. Kaupungin keskus siirtyi pois vanhalta paikaltaan Le Suquetin kukkulalta. Myöhemmin kaupunki on kehittynyt yläluokan vierailukohteesta yleisemmäksi matkailukohteeksi erilaisten festivaaliensa myötä.
Cannesin elokuvajuhlat
Cannesin elokuvajuhlat ( tai ) on Cannesin lomakaupungissa Etelä-Ranskassa vuosittain järjestettävä elokuvafestivaali. Cannesin elokuvajuhlat järjestettiin ensimmäisen kerran 20. syyskuuta – 5. lokakuuta 1946. Sen jälkeen elokuvajuhlat on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta järjestetty Cannesissa aina toukokuussa.
Monet elokuvatähdet ottavat osaa tähän yleisöltä suljettuun elokuvajuhlaan sen saaman valtavan julkisuuden vuoksi. Cannes on myös elokuvatuottajien suosiossa ensi-iltapaikkana, koska elokuvajuhlat tarjoavat hyvät puitteet myydä elokuvia eri maista tuleville levittäjille.
Cannesin tärkein palkinto on "Kultainen palmu" ("Palme d'or"), joka annetaan parhaalle elokuvalle. Kultainen palmu voidaan antaa useammallekin kuin yhdelle elokuvalle samana vuonna. Elokuvajuhlien tuomaristo koostuu valikoiduista kansainvälisistä elokuva-alan ammattilaisista. Tuomaristo jakaa elokuvajuhlilla muitakin palkintoja, joista "Grand Prix" on Kultaisen palmun jälkeen arvokkain.
Aki Kaurismäen elokuva "Mies vailla menneisyyttä" sai Grand Prix -palkinnon Cannesissa vuonna 2002, ja elokuvassa näytellyt Kati Outinen palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naisnäyttelijän palkinnolla.
Suomalainen Peter von Bagh oli tuomaristossa vuonna 2004.
Kokoillan elokuvat"Lyhytelokuvat
"Muut"
"Epäviralliset palkinnot"
Aki Kaurismäen elokuvat ovat olleet useasti ehdolla Kultainen Palmu -palkinnon saajaksi. Palkintoa ovat tavoitelleet elokuvat "Kauas pilvet karkaavat" (1996), "Mies vailla menneisyyttä" (2002), "Laitakaupungin valot" (2006) ja "Le Havre" (2011). Grand Prix -palkinnon hän voitti elokuvasta "Mies vailla menneisyyttä" ja ekumeenisen juryn palkinnon elokuvasta "Kauas pilvet karkaavat".
Muita suomalaisia Kultainen palmu -ehdokkaita ovat olleet Matti Kassilan "Elokuu" (1956) sekä Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama "Tulipää" (1980).
Kaarlo Nuorvalan lyhytelokuva "Hermoprässi" sai vuonna 1963 Grand Prix -palkinnon. Erik Blombergin ohjaama Valkoinen peura valittiin vuonna 1953 parhaaksi taruaiheiseksi elokuvaksi, ja lisäksi se oli ehdolla Grand Prix -palkinnon saajaksi.
Juho Kuosmasen elokuva "Hymyilevä mies" valittiin keväällä 2016 parhaaksi Un certain regard -sarjassa.
Teppo Airaksisen ohjaama ja Melli Maikkulan käsikirjoittama lyhytelokuva "Katto" valittiin v. 2017 viralliseen kilpasarjaan 4843 ehdokkaan joukosta.
Pohjois-Eurooppa
Pohjois-Eurooppa tarkoittaa Euroopan pohjoisosia.
Siihen lasketaan yleensä:
Termiin voidaan sisällyttää määritelmästä riippuen muitakin maita. YK laskee Pohjois-Eurooppaan lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin.
Tähän liittyvä termi Itämeren maat sisältää myös Saksan, Puolan ja Venäjän.
Kansainvälisen autoliiton Pohjois-Euroopan alueeseen (NEZ) kuuluu Pohjoismaiden ja Baltian lisäksi Venäjä.
Pyrrhos
Pyrrhos (, 319 tai 318 eaa. – 272 eaa.) oli Epeiroksen kuningas vuosina 306–302 eaa. ja 297–272 eaa. Hän oli myös Makedonian kuningas ensin Lysimakhoksen kanssa vuosina 288 – 285 tai 284 eaa. ja myöhemmin yksin 274 tai 273 – 272 eaa.
Pyrrhoksen nimi on kuuluisa hänen mukaansa nimetystä Pyrrhoksen voitosta. Hänen kerrotaan sanoneen voitettuaan roomalaiset Heraclean taistelussa vuonna 279 eaa. kärsien itse erittäin raskaat tappiot: ""Vielä yksi tällainen voitto, niin olen hukassa"". Termi "Pyrrhoksen voitto" onkin vakiintunut fraasina menestykselle, josta on maksettava hyvin raskas hinta ja joka jättää voittajan heikompaan tilaan kuin missä hän oli ennen menestystä.
Pyrrhoksesta tuli Epeiroksen kuningas 12-vuotiaana, mutta jo viisi vuotta myöhemmin hänet syöstiin valtaistuimelta. Pyrrhos pakeni lankonsa Makedonian kuninkaan Demetrioksen luokse. Ipsoksen taistelun jälkeen Demetrios ja Ptolemaios I solmivat rauhan, ja Pyrrhos lähetettiin panttivangiksi Aleksandriaan, Ptolemaioksen hoviin.
Ptolemaios ja Pyrrhos ystävystyivät, ja vuonna 297, Kassandroksen kuoltua, Pyrrhos nostettiin taas Epeiroksen kuninkaaksi Ptolemaioksen avustuksella. Päästyään valtaan Pyrrhos valtasi alueita Makedonialta ja soti entistä liittolaistaan Demetriosta vastaan. Hänen onnistuikin vallata Thessalia ja läntinen Makedonia. Pyrrhos ajoi Demetrioksen maanpakoon ja julisti itsensä Makedonian kuninkaaksi vuonna 288. Pian tämän jälkeen Lysimakhos karkotti Pyrrhoksen takaisin Epeirokseen.
Vuonna 281 eaa. Pyrrhos sai avunpyynnön Taraksesta, joka soti Roomaa vastaan. Pyrrhos saapui Italiaan noin 25 000 miehen kanssa ja löi roomalaiset vuonna 280 eaa. Heraclean taistelussa ja uudestaan vuonna 279 eaa. Asculumin taistelussa. Vuonna 278 eaa. Pyrrhos valtasi Sisiliassa melkein kaikki Karthagolle ja mamertiineille kuuluvat alueet. Pyrrhoksen despoottimaisen hallinnon takia Sisilian kreikkalaisväestö kapinoi häntä vastaan, ja vuonna 276 tai 275 eaa. hän joutui luopumaan Sisiliasta. Hän palasi Italiaan, jossa hän kärsi suuren tappion roomalaisia vastaan Beneventumin taistelussa.
Seuraavana vuonna hän valtasi Makedonian ja karkotti Antigonos II:n. Vuonna 272 eaa. hän yritti hyökätä Spartaa vastaan mutta epäonnistui. Palatessaan kotiin Pyrrhos sekaantui kahakkaan Argoksen kaupungissa mutta kuoli seuranneessa katutaistelussa.
Pyrrhoksen voitto
Pyrrhoksen voitto on vertauskuva, jolla kuvataan niin raskaita menetyksiä vaatinutta voittoa, että siitä on voittajalle enemmän haittaa kuin tappion kärsineelle.
Suuret tappiot sodassa ovat tavallisia varsinkin hyökkäävälle osapuolelle, mutta varsinaisesta Pyrrhoksen voitosta voi puhua, kun voiton aiheuttamia raskaita tappioita voi verrata häviöön ja niillä on merkittävä vaikutus sodankäynnin jatkamisen kannalta.
Käsitteelle nimen antanut Epeiroksen kuningas Pyrrhos kävi sotaa Roomaa vastaan 280–275 eaa. Hänen epeiroslaisensa voittivat lukumääräisesti pienemmän roomalaisarmeijan Herakleian taistelussa 280 eaa. Seuraavana vuonna Asculumin taistelussa Pyrrhoksen ja Rooman armeijat olivat suurin piirtein samanvahvuisia, ja Pyrrhos voitti jälleen. Vaikka roomalaisten tappiot molemmissa taisteluissa olivat paljon suuremmat kuin epeiroslaisten, he saattoivat kuitenkin korvata menetyksensä täydennysjoukoillaan. Vastaavasti Pyrrhoksella ei ollut varaa tappioihin ja hänen kerrotaan sanoneen: "Vielä yksi tällainen voitto, niin olen hukassa".
Plutarkhos kuvaili Pyrrhoksen tilannetta Asculumin jälkeen seuraavasti: "...Pyrrhoksen kerrotaan vastanneen voittosanoman tuoneelle, että seuraava tällainen voitto tekee hänestä lopun. Sillä hän oli menettänyt suuren osan joukoista, jotka hän toi mukanaan, ja melkein kaikki hänen läheiset ystävänsä ja tärkeimmät komentajansa; siellä ei ollut ketään värvättäväksi, ja hän piti liittolaisiaan Italiassa huonoina. Toisella puolen, kuin kaupungissa olevasta lähteestä olisi virrannut, roomalaisten leiri oli nopeasti ja ylin kyllin täytetty tuoreilla miehillä, joilta ei puuttunut rohkeutta kärsittyjen tappioiden vuoksi, vaan joille niiden synnyttämä viha antoi uutta voimaa ja päättäväisyyttä jatkaa sodankäyntiä."
Itä-Turkestan
Itä-Turkestan on entisen Turkestanin itäinen osa, jota Itä-Turkestanin itsenäisyysliike vaatii itsenäiseksi valtioksi. Alueellisesti sen muodostaa Luoteis-Kiinassa sijaitseva Sinkiangin uiguurien autonominen alue. Suur-Turkestanin Länsi-Turkestaniin kuuluvat Etelä-Kazakstan, Turkmenistan, Uzbekistan ja Kirgisia, joiden käsittämä alue siirtyi Venäjän keisarikunnan haltuun 1800-luvun lopulla.
Kiinan tasavallan alkuvuosien vaikeudet sekä keskusvallan heikkeneminen saivat Itä-Turkestanin itsenäistymään 1933–1934. Sen kukistivat Neuvostoliitto ja Guomindang. Toinen itsenäistymisyritys tapahtui 1944–1948. Sen tukahdutti Kiinan kansantasavalta pyrkiessään vakauttamaan itselleen läntisiä alueita.
Itä-Turkestanin itsenäisyysliike ajaa Sinkiangin alueen itsenäisyyttä Kiinan kansantasavallasta.
Han-kiinalaiset
Han-kiinalaiset (yksinkertaistetut merkit: 汉, perinteiset merkit: 漢, pinyin: hàn) muodostavat Kiinan suurimman etnisen ryhmän. Maastamuuton myötä heitä asuu myös lukuisissa eri valtioissa Aasiassa ja sen ulkopuolella. Nimi "han" juontaa juurensa kiinalaiseen Han-dynastiaan.
1600-luvun puolivälissä Kiinan asukasluku oli noin 200 miljoonaa ja heistä suurin osa oli han-kiinalaisia. Vuoden 1953 väestönlaskennassa heitä oli 547 miljoonaa, tai 93,9 % maan koko väestöstä. Väestönlaskuissa vuosina 1990 ja 2000 heitä oli 1,04 ja 1,16 miljardia, tai 91,99 % ja 91,59 % Kiinan kansantasavallan koko väestöstä. Vuonna 2008 he muodostivat arviolta 97 % Taiwanin 23 miljoonasta asukkaasta. Kiinan ja Taiwanin ulkopuolella han-kiinalaisia asui 1800-luvun lopussa noin 4 miljoonaa. Vuonna 2006 heitä oli jo 40 miljoonaa. Kiinan ja Taiwanin ulkopuolella suhteellisesti suurimman osan väestöstä han-kiinalaiset muodostivat Singaporessa, jossa oli vuonna 2005 4,27 miljoonaa asukasta ja heistä 2,68 miljoonaa oli kiinalaisia. Aasian ulkopuolella suurin kiinalaisryhmä ovat amerikankiinalaiset Yhdysvalloissa, jossa heitä oli vuonna 2005 noin 3,38 miljoonaa.
Kaisaniemenkatu
Kaisaniemenkatu () on Rautatientorilta koilliseen johtava liikenneväylä Helsingin keskustasta. Se päättyy Unioninkadun varrella olevaan liikenneympyrään, ja yhdessä Unioninkadun pohjoispään ja Pitkänsillan kanssa se muodostaa alkuosan keskustasta Hämeentien kautta itään ja pohjoiseen johtaville valtateille johtavaa liikenneväylää. Suunnaltaan Kaisaniemenkatu poikkeaa täysin lähialueiden muiden katujen muodostamasta pääilmansuuntien mukaisesta ruutukaavasta. Sen läntisenä jatkeena voidaan pitää Kaivokatua.
Kaisanimenkatua pitkin kulkevat useat raitiolinjat sekä kaikki Rautatientorilta itään ja pohjoiseen lähtevät bussilinjat. Varsinkin ennen Helsingin metron valmistumista se oli usein erittäin ruuhkainen.
Kaisaniemenkatu rakennettiin vasta 1910-luvulla, jolloin se puhkaistiin ennestään rakennettujen korttelien läpi. Aluksi sen nimenä oli tämän vuoksi "Murtokatu" (), mutta jo vuonna 1915 se sai nykyisen nimensä lähellä sijaitsevan Kaisaniemen puiston mukaan. Kaisaniemenkadun pohjoisin osa kulkee puiston poikki erottaen Varsapuistikon Kaisaniemen puistosta.
Kaisaniemenkatu oli pitkään Helsingin keskeisiä kauppakatuja, mutta 1990-luvun alun lama, Pukevan konkurssi ja kadun auki repineet Kaisaniemen metroaseman rakennustyöt tyrehdyttivät kaupankäynnin hetkellisesti. Metroaseman auettua 1. maaliskuuta 1995 alue kuitenkin jälleen virkistyi, ja Pukevan tavaratalosta tehtiin kauppakeskus Kaisa. Se kuitenkin purettiin vuonna 2010, minkä jälkeen paikalle rakennettiin vuonna 2012 valmistunut Helsingin yliopiston uusi kirjasto­rakennus, Kaisa-talo. Vuonna 1995 avattiin kauppakeskuksen viereen myös Kulttuurikeskus Caisa. Samanaikaisesti metroaseman kanssa avattiin mm. Kodin Ykkösen "metrokerros" ja "pohjakerros", Kaisaniemen apteekki, K-Market Kaisaniemi ja Tarjoustalo.
Kadun varrelle, osaksi Kaisaniemenkadun perinteisiin elokuvateatteritiloihin avattiin syksyllä 1998 moderni 10 salin multiplex-teatteri "Kinopalatsi". Samalla paikalla on Kaisaniemessä toiminut elokuvateatteri jo vuodesta 1939, niminä ovat vuosien saatossa olleet "Metropol", "Boston" ja "Formia". Tätä ns."Fennia"-korttelia uudistettiin lähes yhtäjaksoisesti vuodesta 1987 alkaen aina vuoteen 2004 asti ja metroasemalta rakennettiin suora yhteys korttelin sisäosiin. Metroaseman yhteydestä löytyykin paljon erilaisia palveluja. Viereistä, Yliopistokadun ja Kaisaniemenkadun välistä, ns."Heimolan korttelia" odottaa myös perusteellinen muokkaus, sillä siihenkin ollaan rakentamassa liiketiloja ja vastaavaa kävely-yhteyttä korttelin läpi. Näiden rakennustöiden on määrä alkaa vuonna 2007 ja olla päätöksessään vuonna 2010. Tämän projektin suunnitelmat ovat olleet valmiina jo vuodesta 1988.
Kaisaniemenkadun varrella on merkittäviä Helsingin yli­opiston keskusta­kampuksen rakennuksia: Kaisa-talo, jossa toimii Helsingin yliopiston kirjasto, sekä "Opiskelijakirjasto". Lähellä on myös humanistisen tiedekunnan käytössä oleva "Metsätalo". Kymmenisen vuotta toimineessa kulttuurikeskus Caisassa kadun toisella puolella harrastavat varsinkin maahanmuuttajat aktiivista laulu-, tanssi- ja muuta kulttuuritoimintaa.
Sinotiibetiläiset kielet
Sinotiibetiläiset kielet muodostavat mahdollisesti kielikunnan, johon kuuluu noin 250 Itä-Aasian kieltä. Kielikunnan olemassaololle on esitetty myös vastaväitteitä, erityisesti että siniittiset ja tiibetiläis-burmalaiset kielet olisivat erillisiä kielikuntia. Mikäli tällainen kielikunta on olemassa, se on puhujien määrän suhteen indoeurooppalaisen jälkeen maailman toiseksi suurin kielikunta.Jotkut kielitieteilijät sijoittaisivat myös tai-kielet tähän kielikuntaan, toiset kuitenkin laskisivat ne austronesialaisiin kieliin.
Siniittiset kielet
Siniittiset eli kiinalaiset kielet on sinotiibetiläiseen kielikuntaan kuuluva kieliryhmä (tai joidenkin tutkijoiden mukaan erillinen kielikunta), johon kuuluu 14 pääosin Kiinassa puhuttavaa kieltä. Virallisesti Kiinassa kiinan kielen eri muotoja kutsutaan murteiksi, mutta siihen on poliittiset syyt. Tieteellisesti katsoen monet näistä ovat todellisuudessa eri kieliä.
Eri kielimuotojen puhujat eivät välttämättä ymmärrä toistensa puhetta. Erot ovat esim. sanojen ääntämisessä, sanastossa, kieliopissa ja erilaisissa partikkeleissa. Kuitenkin kirjoitetun kiinan rooli eri kielimuotoja yhdistävänä tekijäna on osin säilynyt. Suurilla kiinan kielimuodoilla, kuten kantonilla, on omat vakiintuneet tapansa kirjoittaa puhekieltä kiinalaisin merkein. Kiinalaiset kirjoitusmerkit eivät kuitenkaan pääsäännöllisesti ilmaise ääntämistä, mikä tarkoittaa, että kirjoitetussa kielessä kielimuotojen välinen keskinäinen ymmärrettävyys on huomattavasti suurempi kuin puhekielen tasolla.
Eri kiinalaiskielten sisällä on tietenkin alueellista vaihtelua, ja tällaiset alueelliset muodot ovat kiinalaiskielten varsinaisia murteita.
Näitä kaikkia kirjoitetaan kiinanmerkein ja puhutaan Kiinan alueella:
Kyrillisin kirjaimin kirjoitetaan:
Polyperkhon
Polyperkhon (noin 380 – noin 303 eaa.) oli makedonialainen kenraali.
Polyperkhon oli mukana Aleksanteri Suuren sotaretkellä ja johti vuoden 333 eaa. jälkeen jalkaväkiosastoja. Hän palasi Eurooppaan Krateroksen kanssa vuonna 324 eaa. Hän teki suuren vaikutuksen Antipatrokseen, joka teki hänestä seuraajansa.
Antipatros kuoli vuonna 319 eaa. ja Polyperkhonista tuli vielä alaikäisen Aleksanteri IV:n holhooja ja Makedonian hallitsija. Häntä tukivat Aleksanterin äiti Olympias ja Eumenes. Hänen asemansa heikkeni koko ajan, koska Antipatroksen poika Kassandros vastusti häntä. Kassandros sai tukea Antigonokselta ja Ptolemaiokselta. Vuonna 318 eaa. Antigonoksen laivasto löi Polyperkhonin Bosporin salmessa. Kassandros sai tukea Ateenalta ja ajoi Polyperkhonin maanpakoon Epeirokseen vuonna 317 eaa.
Polyperkhonin vallassa ei ollut enää jäljellä kuin osia Peloponnesoksesta, mutta hän pystyi vielä väittämään olevansa virallisesti Makedonian hallitsija. Polyperkhonin myöhempiä vaiheita ei tunneta.
Pragmatiikka
Pragmatiikka (kr. "pragmatikē tekhnē" 'toiminnan taito') on kielitieteen ja semiotiikan haara, joka tutkii tilanteen tai kontekstin vaikutusta merkitykseen. Käytännössä ero semantiikkaan on häilyvä, ja joskus pragmatiikka lasketaankin semantiikan osaksi. Pragmatiikka on lähellä sosiolingvistiikkaa, ja myös taiteidentutkimuksessa voidaan hyödyntää pragmaattista tutkimusotetta. Pragmatiikkaa on usein pidetty soveltavana kielitieteenä.
Tilannekohtaisia merkityksiä esiintyy hyvin usein, esimerkiksi ironiassa tai vitseissä. Merkitysten tunnistaminen perustuu tilanteeseen. Kielen avulla voidaan osoittaa tilanteeseen (deiksis), kuten pronomineilla (hän, tuo). Monitulkintaisetkaan sanat eivät yleensä ole kontekstissaan monitulkintaisia.
Araknofobia
Araknofobia on eräs fobian laji. Se tarkoittaa hämähäkkejä kohtaan tunnettua neuroottista, voimakasta pelkoa tai kauhua, jonka seurauksena henkilön jokapäiväinen toiminta ja sosiaalinen vuorovaikutus kapeutuu häntä itseään ahdistavalla tavalla. Sairaudeksi ilmiö lasketaan vasta, kun se häiritsee merkittävästi henkilön toimintakykyä. Hämähäkeissä on purevia ja myrkyllisiä lajeja, mutta Suomessa ei ole hämähäkkilajeja, jotka olisivat vaarallisia ihmiselle.
On esitetty, että araknofobia saattaisi olla geneettistä perua, mutta uusimpien tutkimusten mukaan näin ei vaikuta olevan. Sitä vastaan puhuu se seikka, että hämähäkkipelko kuuluu lähes yksinomaan länsimaiseen, eurooppalaisten ja heidän jälkeläistensä kulttuuriin. Darwin-keskuksen tutkija Jan Beccaloni on arvioinut, että araknofobia on opittua. Sitä esiintyy lähes ainoastaan länsimaissa, mutta siellä se kuitenkin on yleisimpiä kammoja. Hämähäkkipelon alkuperän oletetaan olevan peräisin keskiajan Euroopassa, jossa uskottiin erilaisten kulkutautien, ruton, lavantaudin ja muidenkin sairauksien syntyneen hämähäkkien puremasta. Sadut ja kauhuviihde ovat säilöneet pelot jälkipolville. Vuonna 2017 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin jo puolivuotiaiden lasten reagoivan voimakkaammin hämähäkkien ja käärmeiden kuviin kuin muihin kuviin. Tutkimuksen tulkittiin viittaavan siihen, että hämähäkkien ja käärmeiden pelko on synnynnäistä.
Kiinan keskiaika
Kiinan keskiaika (200-luku–600-luku, mukaillen tunnetun ranskalaisen historioitsija Jacques Gernet'n määritelmää) oli hajaannuksen aikaa Kiinassa. Kuten Euroopan keskiajalla, tänä aikana Kiinassa vallitsi feodalismin tapainen järjestelmä. Kiinan keskiaika alkaa siten Han-dynastian hajoamisesta ja päättyy Sui-dynastiaan, joka jälleen yhdisti Kiinan.
Ajanjaksolle osuvat seuraavat Kiinan dynastiat:
Kiinan renessanssi
Kiinan renessanssi (900-luku – 1200-luku, mukaillen ranskalaisen historioitsija Jacques Gernet'n määritelmää) muistutti Euroopan renessanssia: vanhoja kulttuuripiirteitä tutkittiin uudelleen ja uusia syntyi, myös merkittäviä keksintöjä tehtiin ja hallinto oli keskitettyä. Kausi alkaa Tang-dynastian hajoamisesta ja päättyy mongolien Yuan-dynastiaan.
Tällä ajalle osuvat seuraavat Kiinan dynastiat:
Japanilaiset kielet
Japanilaiset kielet on kieliensä lukumäärältä hyvin pieni kielikunta, johon japanin lisäksi kuuluvat lähinnä Ryūkyū-saarten kielet. Japanilaisia kieliä puhuu äidinkielenään yli 130 miljoonaa ihmistä. Näiden kielten kantamuotona on pidetty kantajapania ja niiden eroaminen toisistaan on ajoitettu Yamato-kaudelle. Toisaalta nämä muut kielet lasketaan joskus japanin murteiksi ja japani isolaatiksi. Japanilaisia kieliä on joskus yritetty mahduttaa myös altailaisiin kieliin tai uralilaisaltailaisiin kieliin mutta suurin osa tutkijoista on sitä mieltä että altailaiset kielet eivät ole sukua japanilaisille kielille.
Japanilaisille kielille tyypillistä on subjekti-objekti-verbi sanajärjestys, sijamuotojen ilmaiseminen postpositioin sekä verbien taivutus suffiksien avulla.
Free Software Foundation
Free Software Foundation (FSF) on yleishyödyllinen järjestö, jonka Richard Stallman perusti 1985 GNU-projektin tueksi ja valistamaan vapaan ohjelmiston eduista. FSF:n perustamisesta 1990-luvun puoliväliin asti FSF käytti suurimman osan varoistaan ohjelmistojen kehittämiseen. Nykyisin FSF keskittyy enemmän lakiasioihin.
FSF:n hallitukseen kuuluu 6 jäsentä.
Sendmail
Sendmail on Internetin yleisin sähköpostin välitysohjelmisto (MTA). Se on avoimen lähdekoodin projekti, jota käytetään laajasti Unix- ja Linux-ympäristöissä. Se on saatavilla niin ilmaiseksi kuin kaupallisena versiona.
Sendmailin esi-isä löytyy ARPANETissä käytössä olleesta "delivermail"-ohjelmasta. Delivermail julkaistiin osana BSD-käyttöjärjestelmää 1979. Ohjelman pääkehittäjä Eric Allman jatkoi työtään sen parissa, ja Sendmail julkaistiin 1983 BSD-käyttöjärjestelmän osana samaan aikaan, kun käyttöjärjestelmä otti mukaan myös TCP/IP-protokollapinon. Sendmail on yllättävän joustava ohjelma, sillä se tukee useita sähköpostin siirto- ja välitysmuotoja, mukaan lukien SMTPn. Pitkään Sendmailia julkaistiin Berkeley Software Distribution (BSD) -lisenssin alaisuudessa, mutta nykyään lisensointikäytäntö on muuttunut.
Sendmail on yleisin sähköpostin välitysohjelmisto. Sen suosituimmuus perustuu osittain sen asemaan Unix-järjestelmien oletusvälitysohjelmistona. Erään tutkimuksen mukaan marraskuussa 2001 keskimäärin 42 % Internetin julkisista sähköpostipalvelimista käytti Sendmailia.
Syyskuussa 2001 ohjelmaan tuotiin tuki Milter-filtterille, ulkopuolisten ohjelmien tai serverien "konsultoimiseen" SMTP-istunnon aikana.
Vaihtoehtoisia ratkaisuja Sendmailille ovat esimerkiksi Postfix, Exim ja Qmail.
Seuraavan sukupolven Sendmail on nimeltään sendmail X (aiemmin sendmail 9). Se ei ole suoraan alenevaan polveen seuraava versio Sendmail 8:sta. Vaikka sen sanotaankin olevan täysin uudenlainen tuote suunnittelultaan, itse asiassa se muistuttaa suuresti Postfix-ohjelmistoa. On spekuloitu, että niin tämä seikka, kuin se että Postfix on olemassa ja sitä käytetään tuotantoympäristössä kun taas Sendmail X:ää yhä kehitetään, on vain kiihdyttänyt Sendmailin suosion laskua.
Ensimmäinen julkaisu Sendmail X:stä (smX-0.0.0.0) tehtiin 20. lokakuuta 2005. Viimeisin julkaistu versio on X-0.1.Beta2.0 ja se julkaistiin 20. toukokuuta 2006.
"Nämä tiedot perustuvat sendmail-projektin itse julkaisemiin RELEASE_NOTES tiedostoihin."
Sendmail on sisältänyt koko historiansa aikana useita turvallisuusaukkoja. Pahin näistä lienee erään aikasemman version debugmoodi, joka antoi kenelle tahansa käyttäjälle mahdollisuuden saada root-oikeudet.
Sendmail-ohjelmiston haavoittuvuudet CERTin neuvoissa ja varoituksissa
Kiinan alueellinen hallinto
Kiinan alueellinen hallinto jakautuu noin viiteen tasoon keskushallinnon alapuolella. Nämä tasot ovat maakuntataso (省级), prefektuuritaso (地级), piirikuntataso (县级), kuntataso (乡级) ja kylätaso (村级). Alueilla on hallinnon lisäksi merkittävä kulttuurillinen rooli: ihmiset usein samastuvat kotimaakuntaansa, ja kullakin on omat stereotypiansa tai identiteettinsä.
Maakuntatason alueita on neljää eri tyyppiä:
Suurin osa näiden rajoista periytyy Ming-dynastian ajoilta, joskin Kiinan kansantasavalta on tehnyt niihin useita muutoksia. Tuoreimmat muutokset ovat Chongqingin ja Hainanin korottaminen maakunniksi ja Hongkongin ja Macaon liittäminen erityishallintoalueiksi.
Kiinan kansantasavallassa on 22 maakuntaa (teoriassa Taiwan on 23. maakunta), neljä itsehallinnollista kuntaa, viisi autonomista aluetta ja kaksi erityishallintoaluetta. Vaikka nämä 33 (ynnä Taiwan) ovat keskushallinnon alaisuudessa, käytännössä maakunnilla on laajat valtuudet määrätä itse esimerkiksi talouteensa liittyvistä asioista.
Kiinan tasavalta (Taiwan) hallitsee kokonaisuudessaan yhtä maakuntaa ja osia toisesta, minkä lisäksi sillä on kaksi itsehallinnollista kuntaa. Virallisesti tasavalta hallitsee kaikkia Kiinan maakuntia ja autonomisia alueita, mukaan lukien jopa Kansantasavallan itseensä liittämää Tiibetin autonomista aluetta.
Maakunnat:
Itsehallinnolliset kunnat:
Kiinan kansantasavallassa on yhteensä 333 prefektuuritason aluetta (vuoden 2013 lopussa; Hongkong, Macao tai Taiwan eivät ole mukana jaottelussa):
Kiinan tasavallalla (Taiwan) ei ole prefektuuritason kaupunkeja, aliprefektuuritason kaupunkeja eikä autonomisia prefektuureja.
Piirikuntatason alueita Kiinan kansantasavallassa on yhteensä 2853 (vuoden 2013 lopussa; Hongkong, Macao tai Taiwan eivät ole mukana jaottelussa):
Kiinan tasavallassa piirikuntatason kaupunkien tilalla on maakunnan hallinnoimia kaupunkeja.
Piirikuntatasoa alempia määritettyjä hallintoalueita on Kiinan kansantasavallassa yhteensä 40 497 (vuoden 2013 lopussa; Hongkong, Macao tai Taiwan eivät ole mukana jaottelussa).
Kuntatason yksiköitä ovat:
Lisäksi piirikuntatason ja kuntatason välissä on "seutukunta" (县辖区). Niiden määrä on vähennetty koko ajan, ja vuoden 2013 lopussa on enää 2 seutukuntaa jäljellä. Tilastossa ne lasketaan kuntatason yksiköihin.
Kuntatason yksikkö jakautuu edelleen kylätason yksikköihin. Kylätason yksiköillä ei ole niin paljon poliittisia merkityksiä. Kylätason yksiköitä ovat:
Kylätason yksiköt voivat edelleen jakautua alimpiin yksikköihin.
Kyläläisryhmä koostuu muutamasta perheesta tai kymmennistä perheistä.
Luonnollinen kylä, joka esiintyy satunnaisesti ja luonnollisesti maaseudulla, ei ole varsinainen yksikkö hallinnollisessa jaossa. Se voisi olla hallinnollinen kylä tai kyläläisryhmä. Isossa luonnollisessa kylässä voisi olla muutama kyläläisryhmä taikka muutama hallinnollinen kylä.
Audio Video Interleave
Audio Video Interleave (lyh. AVI) on tiedostomuoto, joka voi sisältää kuvaa ja ääntä.
Video for Windows oli ensimmäinen merkittävä Windowsin videomuoto. Microsoft kehitti sen 1990-luvun alussa käytettäväksi Windows 3.1 -käyttöjärjestelmässä. Mac-puolella taas Apple kehitti omaa formaattiaan QuickTimea, joka oli melko samantyylinen kuin AVI-muotokin eli pelkkä ”kirjekuori”, johon voidaan tallentaa erilaisia videomuotoja. AVI yleistyi joitakin vuosia sitten erityisesti vertaisverkoissa yhdistettynä DivX- tai XviD-pakkaukseen ja MP3-ääneen.
Teknisiltä ominaisuuksiltaan AVI on varsin vanhentunut ja sitä tuetaan aina Windows 95:stä lähtien.
ASF
Advanced Systems Format on Microsoftin kehittämä videontallennusmuoto, joka on kehitetty pääasiassa verkosta streamattavaan videoon. Ainoastaan ensimmäisen version määritelmä on saatavissa eikä Microsoft halua sitäkään käytettävän ilman lupaa. Uudemmissa versioissa tunnistetietoja on muutettu, jotta tietoja ei voi lukea vanhan version perusteella, vaikka perusmuoto onkin sama. ASF on verrannollinen esimerkiksi AVI-formaattiin siinä, että se ei määrittele itse äänen eikä kuvan pakkaustapaa, vaan ainoastaan säiliömuodon, jonka sisään tieto talletetaan.
ASF-tiedostoilla on tiedostopääte .wma tai .wmv, jos niissä on Windows Media -koodattua audiota tai videota. Mikäli koodaus on jokin toinen, loppuliitteenä tulisi olla .asf.
RNA
RNA eli ribonukleiinihappo on nukleotideistä koostuva polymeeri. Se eroaa DNA:sta sokeriosalta, deoksiriboosin tilalla on riboosi, ja yhden emäksen osalta, tymiinin tilalla on urasiili. Ribonukleiinihapoilla on monia eri tehtäviä soluissa. RNA-viruksissa geneettisenä materiaalina on yksi- tai kaksisäikeinen RNA, esimerkiksi kaksijuosteiset RNA-virukset.
Kolme tunnetuinta RNA-tyyppiä ovat lähetti-RNA, siirtäjä-RNA ja ribosomaalinen RNA. Lähetti-RNA (mRNA) kuljettaa DNA:sta kopioidun geenin tiedot tumasta solulimaan, jossa sen perusteella tuotetaan proteiineja ribosomeissa. Siirtäjä-RNA (tRNA) siirtää aminohapot proteiinia valmistavalle ribosomille lähetti-RNA:n perusteella. Ribosomaalista RNA:ta (rRNA) on 80 % kaikesta solun sisältämästä RNA:sta ja se on osa ribosomin rakennetta.
Muita RNA-tyyppejä ovat muun muassa pieni tumassa esiintyvä RNA (engl. small nuclear RNA, snRNA), joka osallistuu RNA-eksonien silmukointiin esi-RNA:sta, pieni tumajyväsen RNA (small nucleolar RNA), pieni tuman RNA (snoRNA), mikroRNA (miRNA) ja pieni häiritsevä RNA (siRNA, engl. small interfering RNA), heterogeeninen tuman RNA (hnRNA) ja pieni soluliman RNA (scRNA).
Kruununhaka
Kruununhaka () on kaupunginosa Helsingin keskustassa ja samalla Vironniemen peruspiirin osa-alue. Asukkaita siellä on noin 7 200 (1.1.2014) ja työpaikkoja 7 100 (31.12.2012). Sen rajana on lännessä Unioninkatu ja etelässä Kauppatorin reunaa pitkin kulkeva Pohjoisesplanadin osa, muilla suunnilla sitä rajoittavat vesialueet.
Kruununhaan nimi tulee nykyisen Rauhankadun seutuvilla aikoinaan sijainneesta kruunun tykistön hevosten laidunmaasta. Se oli vielä 1700-luvun alussa hieman varsinaisen kaupunkialueen ulkopuolella, mutta nykyisin Kruununhakaan luetaan kuuluvaksi myös melkein koko Helsingin senaikainen kaupunkialue.
Keskeinen osa Kruununhaassa on empiretyylillä rakennettu Senaatintorin ympäristö sekä Pohjois-Esplanadin ja Aleksanterinkadun välinen alue. Kruununhaka (lempinimeltään Krunikka tai Kruna) on arvokkaiden instituutioiden kaupunginosa; siellä sijaitsevat muun muassa tuomiokirkko, Presidentinlinna, Valtioneuvoston linna, raatihuone, kaupungintalo, Suomen Pankki, Säätytalo, Ritarihuone, useat maineikkaat asianajotoimistot ja useat Helsingin yliopiston laitokset. Suomen tunnetuimpiin lukioihin kuuluva Sibelius-lukio sijaitsee Liisankadulla. Itärannalla on Pohjoissatama. Pohjoissatamassa sijaitsee pieni puistosaari nimeltä Tervasaari.
Kruununhakaa palvelevat bussilinjat, joka päivä kulkeva 16 (Rautatientori-Kulosaari-Mustikkamaa) ja arkisin kulkeva linja 17 (Hakaniemi-Eteläsatama-Viiskulma-Salmisaari) jolla alueen asukkaat pääsevät esimerkiksi Viiskulman terveysasemalle. Kruununhaan läntisintä ja eteläisintä osaa palvelee myös yksi raitiolinja. Liisankatua ja Snellmaninkatua pitkin kulkeva raitiolinja 7 sekä Senaatintorilta myös 2, 4 ja 5.
Suomenlinnan rakennustöiden alettua otettiin vuonna 1748 kruunun haltuun silloisen Vironniemen koillisosa. Tämä alue, joka rajoittui etelässä nykyisen Vironkadun tienoille ja idässä nykyisiin Snellmanin- ja Unioninkatuihin, käsitti laidunmaan ja kahdeksan peltotilkkua ja sitä kutsuttiin nimellä Brobergshagen (Siltavuorenhaka). Jo 1750-luvulta lähtien Kronohagen-nimi syrjäytti vähitellen Brobergshagen-nimen, ja seuraavan vuosisadan puolivälissä koko Aleksanterinkadun pohjoispuolella ja Snellmaninkadun itäpuolella olevaa kaupunginosaa alettiin kutsua nimellä Kronohagen. Vuoden 1866 kartassa nimen suomenkielisenä vastineena on Kruununhaka. Asiakirjoissa esiintyy myös nimi Gamla Stads Kronohagen (kaupungin vanha kruununhaka) 1770-luvulla ja Kronbergshagen vuonna 1805. Kruununhaka–Kronohagen virallistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1959.
Kruununhaan nykyinen katuverkosto syntyi Johan Albrecht Ehrenströmin asemakaavassa vuonna 1812; ainoastaan eräät kaupunginosan eteläisimmät kadut olivat olemassa jo Ruotsin vallan aikana. Myös kadunnimet on annettu 1820–1830-luvuilla, ja vain muutamat kadut ovat saaneet uusia nimiä tämän jälkeen. Suuri osa kaduista on nimetty Romanovin keisarisuvun jäsenten mukaan, ja nimistö heijastelee muutenkin Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisten vuosikymmenien poliittista ilmapiiriä. Vanhimmat yhä käytössä olevat kadunnimet ovat Unioninkatu ja Liisankatu, jotka keisari Aleksanteri I vahvisti vierallessaan Helsingissä vuonna 1819.
Eternal Tears of Sorrow
Eternal Tears of Sorrow on suomalainen Pudasjärveltä kotoisin oleva yhtye, joka soittaa melodista death metallia.
Eternal Tears of Sorrow perustettiin Pudasjärvellä vuonna 1994. Yhtyeen kolme jäsentä (Jarmo Puolakanaho, Altti Veteläinen, Olli-Pekka Törrö) olivat soittaneet yhdessä jo vuosia eri projekteissa, mutta nyt jäsenet alkoivat ottaa musiikinteon vakavasti.
Kahden promonauhan jälkeen yhtye sai levytyssopimuksen ruotsalaisen X-Treme Recordsin kautta, ja niin debyyttialbumi "Sinner's Serenade" näki päivänvalon vuonna 1997, joka oli enimmäkseen thrash metallia. Albumin julkaisun jälkeen yhtye sai sopimuksen Spinefarm Records -levy-yhtiön kautta, jolle yhtye on levyttänyt loput tähän mennessä ilmestyneistä levyistä. Ensimmäisen levyn jälkeen EToS on vaihtanut tyylisuuntaa huomattavasti melodisempaan ja sinfonisempaan metalliin.
Toisen albumin julkaisun jälkeen jäsenistö muuttui Olli-Pekan lähdön myötä viisimiehiseksi, ja kolmannen levyn suosion myötä bändi pääsi kiertämään Eurooppaa Nightwishin ja Sinergyn kanssa. Kiertueen jälkeen jäsenistö vaihtui vielä kerran, ja tällä viimeisellä kokoonpanolla yhtyeeltä julkaistiin yksi single ja yksi albumi, jotka kumpikin kapusivat Suomen viralliselle listalle. Tämän jälkeen yhtye päätti pitää taukoa, ja lopulta hajosi vuoden 2003 alussa.
Tammikuussa 2005 yhtye ilmoitti koonneensa rivinsä kahden uuden jäsenen kera: Risto Ruuth ja Janne Tolsa bändistä Tarot. Bändin viides albumi "Before the Bleeding Sun" ilmestyi huhtikuussa 2006 ja nousi Suomen viralliselle listalle sijalle 26. Bändin viiden ja puolen vuoden keikkatauko loppui uudenvuoden aattona 2006.
Tehdessään kuudetta levyään EToSin kokoonpano vaihtui. Vuonna 2008 rumpali Petri Sankala vaihtui Juho Raappanaan  ja laulaja Jarmo Kylmänen liittyi bändiin viralliseksi jäseneksi . Vuonna 2009 kitaristi Risto Ruuth lähti bändistä  ja korvaajaksi löytyi Mika Lammassaari . Albumi "Children of the Dark Waters" ilmestyi Suomessa Suomen Musiikki-yhtiön, muualla Euroopassa Massacre Recordsin ja Aasiassa Marquee/Avalon-yhtiön kautta. Uusi levy julkaistiin toukokuussa 2009. .
Studioalbumit
Split-albumit
Singlet
Demot
Positroni
Positroni on elektronin antihiukkanen eli antimateriaa. Positronin massa ja spin ovat yhtä suuret kuin elektronilla, mutta sen sähkövaraus päinvastainen, +1 "e".
Positroni voi syntyä parinmuodostumiseksi kutsutussa prosessissa, jossa fotonien osuessa aineeseen yli 1,022 MeV:n energialla muodostuu positroni ja elektroni. Käänteisessä prosessissa, parintuhossa, positroni kohtaa elektronin jolloin molemmat häviävät ja vapautuu 1,022 MeV energiaa gammasäteilynä. Tapahtuu siis annihilaatio.
Positroneja syntyy myös positroniemissiossa, joka on eräs beetasäteilyn muoto. Siinä protoni muuttuu heikon vuorovaikutuksen vaikutuksesta neutroniksi, positroniksi ja elektronin neutriinoksi.
Positronin olemassaoloa esitti Paul Dirac vuonna 1928. Hän johti Wolfgang Paulin työn pohjalta elektronia kuvaavan Diracin yhtälön. Tämä sai hänet ennustamaan elektronin antihiukkasen olemassaolon, jonka hän selitti tyhjiön täyttävän negatiivisen energian merellä (niin sanottu Diracin meri).
Neljä vuotta myöhemmin Carl David Anderson havaitsi näitä antimateriahiukkasia ensimmäisen kerran avaruudesta maahan säteileviä hiukkasia tutkiessaan ja antoi niille nimen "positron". Hän käytti hiukkasten havaitsemiseen sumukammiota, joka oli täytetty superjäähdytetyllä höyryllä. Kun varattu hiukkanen lävistää tällaisen kammion, syntyy hiukkasen kulkureitille silminhavaittavia nestetippoja.
Hiukkasfysiikan tutkimuksessa positroneita on käytetty tietynlaisissa hiukkaskiihdyttimissä, joissa ne törmäytetään elektroneihin relativistisilla nopeuksilla. Tällaisessa hiukkas-antihiukkas-törmäyksessä hiukkanen ja sen antihiukkanen annihiloituvat ja niiden energia muuttuu toisiksi hiukkasiksi. Tähän perustui muun muassa vuosina 1989–2001 toimineen LEP-törmäyttimen toiminta.
Lääketieteessä positroneja käytetään positroniemissiotomografiassa (PET), jolla voidaan kuvantaa kehon eri elimiä. Menetelmässä potilaalle annetaan radioaktiivista ainetta, joka hakeutuu elimistössä tiettyihin kohtiin, esimerkiksi syöpäpesäkkeisiin. Radionuklidit hajoavat tietyllä nopeudella elimistössä emittoiden positroneja, jotka annihiloituvat elimistön elektronien kanssa. Vapautunut gammasäteily havaitaan kehon ulkopuolelle asetetulla ilmaisimella.
Positroneita käytetään myös materiaalitutkimuksessa positroniannihilaatiospektroskopiassa (PAS). Positroniannihilaatiospektroskopialla voidaan tutkia aineen paikallista atomirakennetta, erityisesti kiteiden hilavirheitä.
Falafel
Falafel (arabiaksi: فلافل, "falāfil"; hepreaksi: 
פלאפל, falafel) on Lähi-idästä kotoisin oleva härkäpavuista tai kikherneistä valmistettu friteerattu pyörykkä. Ruokalaji on lähtöisin Egyptistä mutta suosittu myös monissa muissa Lähi-idän maissa, kuten Israelissa, Libanonissa ja Palestiinassa, missä se on likimain kansallisruokaa, sekä näiden lisäksi se on virallisesti Syyrian kansallisruoka. Falafel on pikaruokana merkittävä kasvisruoka, myös Suomessa.
Falafelin valmistuksessa käytetään tyypillisesti papujen ja kikherneiden lisäksi sipulia, persiljaa, mausteita ja suolaa. Joskus pyöryköiden pinnalle lisätään seesaminsiemeniä. Variaatioita on runsaasti. Ainekset jauhetaan hienoksi tahnaksi ja tahnasta tehdään pyöryköitä, jotka uppopaistetaan rasvassa.
Falafel tarjotaan tyypillisesti pitaleipään käärittynä ja erilaisten lisukkeiden, kuten salaatin, tahini-kastikkeen ja tulisen kastikkeen, kera. Falafel-pyöryköitä voidaan tarjota myös riisin tai ranskalaisten perunoiden kera.
Suomessa "falafel" kuuluu usein kebab-ravintolan valikoimaan ja on erityisesti kasvissyöjien suosiossa. Se maistuu voimakkaasti roomankuminalta ja korianterilta mutta ei ole niin tulinen kuin monet muut kebab-ravintoloiden ruokalajit.
Amerikanravuri
Amerikanravuri (myös amerikkalainen lämminverinen ravihevonen) on raviurheilussa käytetty lämminverinen hevosrotu, joka lukeutuu lämminveriravureihin. Rotu on kotoisin Yhdysvalloista ja Kanadasta, missä se kehitettiin 1700-luvun lopulla ravikilpailuja varten.
Amerikanravuri on voimakasrakenteinen ja usein takakorkea. Selkä on pitkä ja rintakehä tilava. Säkäkorkeus on keskimäärin 160 cm ja väritys yleensä ruunikko, joskus musta, mustanruunikko tai rautias.
Amerikanravuri on jalostettu ensisijaisesti nopeaksi juoksijaksi, nimenomaan ravuriksi ja peitsariksi. Peitsarien kilometriajat ovat keskimäärin joitakin sekunteja nopeampia kuin ravureiden.
Amerikanravurin tärkein kantaisä on vuonna 1780 Isossa-Britanniassa syntynyt englannintäysiveriori "Messenger". Laukkakilpailuissa menestynyt Messenger tuotiin Yhdysvaltoihin vuonna 1788. 20 vuoden ajan sillä astutettiin runsaasti narragansettin-, kanadanpeitsari- ja morganinhevostammoja. Tärkein jälkeläinen, "Hambletonian 10" (iii. Messenger), syntyi vuonna 1849. Hambletonian periytti loistavaa ravurityyppiä, ja se jättikin yli 1300 jälkeläistä vaikkei itse koskaan kilpaillut.
Vuonna 1879 rodulle laadittiin juoksuaikastandardit kantakirjaan tarjottaville eläimille: ravureiden oli juostava maili kahdessa ja puolessa minuutissa (kilometriaika 1.33) ja peitsareiden kahdessa minuutissa ja 25 sekunnissa (1.30). Tästä standardista rotu sai englanninkielisen nimensä "Standardbred".
Amerikanravuri on kehitetty ensisijaisesti kilpa-ajohevoseksi, ja tämä onkin säilynyt rodun tärkeimpänä käyttötarkoituksena. Rotu on maailman nopein sekä ravurina että peitsarina: suurin osa molempien lajien nopeusennätyksistä on amerikanravureiden nimissä. Yhdysvalloissa suurin osa amerikanravureista on nimenomaan hieman nopeampia peitsareita, kun taas muualla maailmassa peitsareilla ei ajeta juuri lainkaan. Peitsaustaipumuksen periytymisen vuoksi rodusta onkin eriytynyt käytännössä kaksi jalostuskantaa.
Ravureiden virallisen maailmanennätysajan, 1.08,5 kilometrillä, on juossut neljä eri hevosta: "Giant Diablo", "Donato Hanover", "Lucky Jim" ja "Muscle Hill". Raviurheilu ja amerikanravureiden kasvatus on hyvin kansainvälistä: maailman parhaaksi kutsuttu ravuri "Varenne" on italialainen, suuria kilpailuita (muun muassa Elitloppet) voittanut "Abano As" on Saksasta, ruotsalaisomistuksessa kilpaileva "Scarlet Knight" on Yhdysvalloissa kasvatettu, ja ruotsalainen "Hilda Zonett" on Euroopan nopein tamma. Suomalaisia huippuja ovat olleet Laukon kartanon kasvatti "Houston Laukko", "Isla J Brave" sekä huipputamma "Passionate Kemp". Tunnettuja olivat myös 1970-luvulla vaikuttanut "Charme Asserdal" sekä nykyisin siitoskäytössä oleva "BWT Magic".
Kilpa-ajon lisäksi amerikanravuria käytetään myös muuhun ajoon ja harvemmin myös ratsuna.
Elitloppet
Elitloppet on Tukholmassa Solvallan raviradalla järjestettävä ravikilpailu. Se on Prix d'Ameriquen ja The Hambletonianin ohella yksi maailman tunnetuimmista ja arvostetuimmista ravikilpailuista. Ykköspalkinto kisassa on 3 miljoonaa Ruotsin kruunua eli noin 330 000 euroa.
Kilpailu järjestetään vuosittain toukokuun viimeisenä sunnuntaina. Elitloppet-viikonloppu on yksi Ruotsin suurimmista vuosittaisista urheilutapahtumista, joka kerää kahden päivän aikana Solvallaan yli 50 000 katsojaa. Tapahtumaan saapuu myös tuhansia ulkomaisia vieraita. Pääkilpailun lisäksi viikonloppuna järjestetään useita muita suurkilpailuja. Niistä merkittävimmät ovat lauantaiset Sweden Cup ja 3 100 metrin matkalla juostava Harper Hanovers Lopp sekä sunnuntaina kilpailtava pohjoismaisille kylmäverisille tarkoitettu Elitkampen.
Elitloppet on kansainvälinen kutsukilpailu, jossa ennen finaalia ajetaan kaksi kahdeksan hevosen karsintalähtöä. Kummastakin neljä parasta pääsee samana päivänä ajettavaan loppukilpailuun. Kilpailumatkana on 1 609 metriä autolähetyksellä.
Elitloppetiin on vuosien saatossa osallistunut kaikkiaan nelisenkymmentä Suomessa syntynyttä tai suomalaisomistuksessa kilpaillutta hevosta. Niistä loppukilpailuun on selvinnyt 17, joista Suomessa syntyneitä ovat olleet Lucky Number (1987), Houston Laukko (1994), Baron Pepper (1999, 2000), Indian Silver (2000), BWT Magic (2001) ja Brad De Veluwe (2013).
Ensimmäinen suomalaisosallistuja oli Martti Keskisen ohjastama tanskalaissyntyinen R.A.C., joka oli mukana vuonna 1976. Myös Meadow Trishin piti startata samana vuonna, mutta hevonen joutui jäämään kilpailusta pois. Kuuluisa hevonen Charme Asserdal oli ensimmäinen finaaliin selviytynyt suomalainen vuonna 1978. Tamma joutui kuitenkin jättämään loppukilpailun väliin loukkaantumisen vuoksi, mutta osallistui finaaliin kahtena seuraavana vuonna.
Menestynein suomalaishevonen Elitloppetissa on ollut Veijo Heiskasen ohjastama amerikkalaissyntyinen Rosalind's Guy, joka oli toinen vuonna 1985. Oman karsintalähtönsä on onnistunut voittamaan vain Charme Asserdal vuosina 1979 ja 1980.
Elitloppetin Suomessa syntyneet tai suomalaisomistuksessa kilpailleet finalistit. Ulkomailla syntyneiden hevosten nimen perään on merkitty syntymämaa.