hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luigi de Anna
Luigi Giuliano de Anna (s. 3. elokuuta 1946 Giovinazzo) on italialainen kulttuurihistorioitsija, joka toimii Turun yliopistossa italian kielen ja kulttuurin professorina. Hänen erityisalojaan ovat italianismit suomen kielessä ja fennismit italian kielessä, ritarikuntien historia sekä Italian ja Suomen suhteet.
De Anna on valmistunut filosofian maisteriksi Firenzen yliopistosta. Vuonna 1988 hän väitteli filosofian tohtoriksi kulttuurihistorian alalta Turun yliopistossa. De Annan väitöskirja oli alan ensimmäinen Suomessa. Hän on työskennellyt Turun yliopistossa Italian ulkoministeriön nimittämänä lehtorina 1973–1992, Italian kulttuurihistorian dosenttina 1990–1997, kulttuurihistorian yliassistenttina 1990–1995, apulaisprofessorina 1992–1997 ja italian kielen ja kulttuurin professorina vuodesta 1998 alkaen.
Theseion
Theseion eli Theseuksen pyhäkkö () oli antiikin aikainen Theseukselle omistettu pyhäkkö tai temppeli Ateenassa Kreikassa. Sen sijaintia ei tunneta. 1800-luvulla Ateenan Agoralla sijaitsevaa Hefaistoksen temppeliä luultiin Theseioniksi, joten sitä kutsutaan edelleen usein samalla nimellä.
Theseion oli Ateenan merkittävin Theseukselle omistettu heroon. Plutarkhoksen mukaan pyhäkkö rakennettiin jo myyttisellä ajalla Theseuksen vielä eläessä. Aristoteleen mukaan Theseion oli olemassa viimeistään 500-luvun eaa. puolessa välissä, jolloin Peisistratos riisui kansan aseista kutsuttuaan sen kokoontumaan Theseionin luona. Pausaniaan mukaan pyhäkkö rakennettiin kuitenkin vasta 476/475 eaa., kun Kimon tuotti Theseuksen ruumiin Ateenaan Skyrokselta. On mahdollista, että Kimon kunnosti tai laajensi tuolloin jo olemassa ollutta pyhäkköä.
Theseionissa vietettiin "Theseia"-juhlaa. Pyhäkköä käytettiin joskus oikeuteen vedottaessa. Myös turvananojat käyttivät usein pyhäkköä. Erään teorian mukaan Kimon saattoi rakennuttaa pyhäkön sen paikalle siksi, että paikka oli pyhitetty jo ennestään. On ehdotettu, että paikalla olisivat alun perin olleet Semnai Theai -jumalattarien alttarit, joita käytettiin myös turvananomiseen. Alttarit siirrettiin Areiopagille vuoden 594 eaa. jälkeen.
Myöhemmin Ateenassa oli ainakin neljä Theseukselle omistettua heroonia.
Theseion sijaitsi todennäköisesti Ateenan niin kutsutulla Arkaaisella agoralla tai sen läheisyydessä Akropoliin pohjois- tai koillispuolella. Tämä käy ilmi muun muassa Pausaniaan kuvauksesta, jossa se vaikuttaisi sijoitettavan suhteellisen lähelle Prytaneionia ja Anakeionia. Alueelta on löydetty myös Theseioniin viittaavia veistosten jäänteitä ja piirtokirjoituksia. Erään teorian mukaan Theseion olisi sijainnut nykyisen Lysíou-kadun alueella lähellä Pyhän Spyridonin ("Ágios Spyrídon") kirkon paikkaa.
Theseion saattoi koostua alun perin pelkästä temenos-alueesta ja ulkoilmapyhäköstä. Myöhemmin paikalla saattoi olla temppeli. Temenos-alue oli mahdollisesti erotettu pyhäksi paikaksi jo varhain, kun taas temppeli rakennettiin ehkä siinä vaiheessa, kun Theseuksen luut siirrettiin paikalle. Luut oli mahdollisesti sijoitettu naiskokseen eli pieneen temppelin kaltaiseen rakennukseen. Pyhäkössä oli useita alttareita. Antiikin aikaisten kuvausten perusteella ulkoilmapyhäkkö oli tarpeeksi suuri, jotta siellä voitiin järjestää kansankokouksia.
Theseion oli koristeltu maalauksin, jotka kuvasivat Theseuksen myyttisiä seikkailuita, kuten osallistumista amatsonomakhiaan ja kentauromakhiaan. Pyhäkössä oli myös Theseusta ja Minotaurosta esittänyt veistos.
Theseionin lähellä sijaitsi Horkomosion, jossa virkamiehet vannoivat valansa ja airuet ilmoittivat viestinsä.
White Sister
White Sister on yhdysvaltalainen hard rock -yhtye.
White Sisterin muodostivat laulaja-basisti Dennis Churchill-Dries, laulaja-kosketinsoittaja Gary Brandon, kitaristi Rick Chadock ja rumpali Gus Moratinos. Yhtye teki alkuaikoinaan paljon live-esiintymisiä kotiosavaltiossaan, Kaliforniassa. Vuonna 1981 Moratinos jätti yhtyeen ja hänet korvasi Richard Wright. Giuffria -yhtyeen kosketinsoittaja Gregg Giuffria auttoi White Sisteria kirjoittamaan ja tuottamaan debyyttialbumin "White Sister", joka julkaistiin vuonna 1984 EMIn kautta.
Albumin julkaisun jälkeen White Sister lähestyi levytysyhtiötä rahoittamaan tulevaa kiertuetta. Yhtye uskoi, että heidän voimakas soitto ja läsnäolo lavalla auttaisi myyntilukuja, mutta EMI ei ollut halukas rahoittamaan kiertuetta. EMI katsoi myös, että White Sisterin pitäisi muuttaa nimensä, koska toinen yhdysvaltalainen yhtye käytti sanaa "White" nimessään, nimittäin Twisted Sister. White Sister päätti, ettei se muuta nimeään.
Yhtyeen toinen studioalbumi "Fashion by Passion" julkaistiin vuonna 1986 eri levy-yhtiön kautta ja White Sister hajosi pian tuon jälkeen. Rumpali Richard Wright menehtyi vuonna 2006 terveyskomplikaatioiden takia. Kolme alkuperäistä jäsentä, Churchill-Dries, Brandon ja Chadock tekivät keikan Firefestissa, Nottinghamissa syksyllä 2008. Vuonna 2012 kitaristi Rick Chadock menehtyi syöpään.
Kruuna / Klaava
Kruuna / Klaava on suomalaisen rockyhtye Kotiteollisuuden 14. studioalbumi. Se julkaistiin 10. huhtikuuta 2015 levymerkillä Johanna Kustannus.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Shadowmaker
Shadowmaker on suomalaisen heavy metal -yhtye Apocalyptican kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 17. huhtikuuta 2015 levymerkillä Epic Records. Albumi on ensimmäinen, jolla laulaa vain yksi solisti: Franky Perez.
Reijo Ahtokari
Reijo Ahtokari (s. 26. elokuuta 1930 Lohja) on suomalainen filosofian tohtori ja historiantutkija.
Ahtokari valmistui filosofian maisteriksi 1972 Tampereen yliopistosta. Hän väitteli siellä tohtoriksi vuonna 2000, väitöskirjan nimenä oli "Salat ja valat. Vapaamuurarit suomalaisessa yhteiskunnassa ja julkisuudessa 1756-1996".
Luettelo Sportissa pelanneista jääkiekkoilijoista
Tämä on luettelo Vaasan Sportissa pelanneista jääkiekkoilijoista. Luettelossa vain SM-liigassa pelanneet pelaajat. Päivitetty kauden 2014-2015 jälkeen.
SpaceX CRS-1
SpaceX CRS-1 oli SpaceX Dragonin kolmas ja Falcon 9:n neljäs lento. Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan. Lento oli ohjelman ensimmäinen varsinainen rahtilento kahden onnistuneen Commercial Orbital Transportation Services -ohjelman testilennon jälkeen ja toinen kerta kun Dragon telakoitui ISS:ään. Dragon-kapseli laukaistiin Falcon 9 v1.0 -raketilla 7. lokakuuta 2012.
Ensimmäisen vaiheen moottorivian seurauksena sekundaarinen hyötykuorma Orbcomm-OG2 joutui liian matalalle radalle ja toimi vain lyhyen aikaan ennen tuhoutumista ilmäkehässä. ISS:n turvallisuussäännöt estivät tilanteen paikkaamisyrityksen toisen vaiheen toisella poltolla.
Richard Bong
Richard Ira "Dick" Bong (24. syyskuuta, 1920 – 6. elokuuta, 1945) oli yhdysvaltalainen hävittäjälentäjä, sekä USA:n johtava hävittäjä-ässä. Hän saavutti 40 viholliskoneen pudotusta. Majuri Richard I. Bong lensi Lockheed P-38 Lightning -konetyypillä, joka on kaksimoottorinen. Majuri Bong taisteli japanilaisia vastaan Tyynenmeren rintamalla, Toisessa maailmansodassa.
Richard Bong oli ruotsalaista syntyperää etnisesti, vaikka syntyikin Wisconsinissa.
Hän menehtyi koelennolla sattuneessa turmassa, jossa testasi uutta yhdysvaltalaista suihkuhävittäjää, Lockheed P-80:a.
Markku Halme
Markku ”Matkis” Halme (12. toukokuuta 1962 Helsinki – 6. marraskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen musiikki- ja elokuvatoimittaja ja näyttelijä. Hän työskenteli rocklehti Rumbassa lehden perustamisesta lähtien lähes 20 vuoden ajan ja kirjoitti myöhemmin muun muassa Rytmi- ja Sue-lehtiin. Ylioppilasteatterissa näytellyt Halme teki 1980-luvun alussa myös muutamia elokuvarooleja, joista tunnetuin on pääosa Mika Kaurismäen vuonna 1984 ohjaamassa elokuvassa "Klaani – tarina Sammakoitten suvusta".
Halme kirjoitti kaksi Rumba-aiheista kirjaa. Vuonna 2003 julkaistussa "Rumba – 20 vuotta rockin takahuoneessa" käsitellään Rumba-lehden historiaa sen perustamisesta vuodesta 1983 lähtien. Halme toimi ennen kirjan kirjoittamista lehden uutistoimittajana, mutta erosi tehtävästä vuonna 2001. Toinen kirja vuonna 2008 ilmestynyt "Nisse M" oli kokoelma Rumban juorutoimittajan valittuja tekstejä vuosien varrelta. Halme kuoli 53-vuotiaana Helsingin Laajasalossa pitkään sairastetun diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin.
SpaceX CRS-2
SpaceX CRS-2 oli SpaceX Dragonin neljäs ja Falcon 9:n viides lento. Lento oli samalla Falcon 9:n v1.0-mallin viimeinen lento. Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Lennon alussa noin 2 minuuttia raketista irtaantumisen jälkeen Dragonin oli tarkoitus aloittaa aurinkopaneelien aukaisuvaihe. Tämä kuitenkin keskeyi alkuunsa. Syynä oli ilmeisesti ongelma propulsiojärjestelmän venttiilissä, minkä johdosta alus meni passiiviseen keskeytystilaan. Lennon alussa tehtävässä neljästä Draco Thruster Pod:ista koostuvan propulsiojärjestelmän alustusvaiheessa järjestelmä havaitsi, että kolmessa näistä hapettimen paineistus ei ollut riittävä. Keskeytystila sitten esti aurinkopaneelien aukaisemisen. Vain yksi aluksen neljästä Droco Thurster podista toimi, koska aluksen ohjausjärjestelmä esti niiden toiminnan nimellisarvojen ulkopuolella olevien painelukemien vuoksi. Aluksen aktuaattoroiden alettua jäähtyä liikaa aurinkopaneelit piti saada auki ja 16:50 UTC ne saatiinkin avatuksi manuaalisesti. ISS:n kanssa lähestyminen lykkääntyi aiotusta, koska aluksen propulsiojärjestelmä toimi edelleen puutteellisesti. Ajamalla paineistusjärjestelmää saatiin toinen Draco Thruster Pod toimintaan, jolloin aluksen asennonsäätöjärjestelmä saatiin toimintaan. Lopulta 21:10 UTC propulsionjärjestelmän kaikki neljä Draco Thruster Pod:ia saatiin toimintakuntoon ja lento pääsi jatkumaan. Aluksen kohtaaminen ISS:n kanssa siirtyi 3. maaliskuuta, jolloin alus telakoitiin onnistuneesti asemaan.
SpaceX CRS-3
SpaceX CRS-3 oli SpaceX Dragonin viides ja Falcon 9:n yhdeksäs lento. Lento oli ensimmäinen Dragon-lento päivitetyllä Falcon 9 v1.1 -raketilla. Lento kuului NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Lennolla yritettiin toisen kerran saada ensimmäinen vaihe laskeutumaan meren pintaa. Telemetriadatan mukaan laskeutuminen onnistuikin, mikä on ensimmäinen kerta historiassa, kun nestemäisen raketin ensimmäinen vaihe on onnistunut tekemään pehmeän laskeutumisen. Kova merenkäynti kuitenkin hajotti vaiheen ennen kuin laskeutumisalueelle päästiin veneillä.
Thomas McGuire
Thomas Buchanan McGuire Jr. (1. elokuuta 1920 – 7. tammikuuta 1945) oli yhdysvaltalainen hävittäjälentäjä, josta tuli hävittäjä-ässä. McGuire ehti saavuttaa 38 ilmavoittoa. Hänen mukaansa on nimetty McGuiren lentotukikohta (McGuire AFB). Sotilasarvoltaan Thomas McGuire oli majuri. Hän oli yksi kaikkein palkituimmista yhdysvaltalaisista sotilaslentäjistä; palkintoihin kuului esimerkiksi Congressional Medal of Honor. McGuire taisteli Lockheed P-38 Lightning -hävittäjäkoneellaan muun muassa japanilaisia Mitsubishi A6M Reisen -tyypin eli "Zero"-hävittäjiä vastaan. Hänen yksikkönsä oli 5th Air Forcen 475th Fighter Group.
McGuire sai surmansa ilmataistelun aikana, kun hän yritti lyödä Richard I. Bongin saavuttaman pudotusten ennätyksen. Niitä oli 40, ja Richard Bong siirtyi Lockheedille koelentäjäksi. Tämä ennätysyritys lopulta tuli maksamaan hengen Thomas McGuirelle. Hän kaatui ilmataistelussa vääpeli Akira Sugimoton ohjaamaa Nakajima Ki-43 Hayabusaa vastaan Filippiineillä. Samassa ilmataistelussa kaatui myös majuri Jack Rittmayer (4½ ilmavoittoa) ja luutnantti Douglas Throppin P-38 tuhoutui korjauskelvottomaksi sotilasmestari Mizunori Fukudan ohjaaman Nakajima Ki-84 Hayaten alasampumana.
Risto A. Ahonen
Risto Arimo Ahonen (s. 16. marraskuuta 1943 Kuopio) on suomalainen pappi, teologian tohtori ja tutkija. Hän on tutkimustyössään keskittynyt lähetysteologiaan, ekumeeniseen keskusteluun ja amerikkalaiseen uskonnollisuuteen.
Risto Ahonen syntyi Kuopiossa liikuntaneuvos Pentti ja Lahja Ahosen, s. Pöntysen perheeseen.
Ahosen puoliso on kasvatustieteiden maisteri Riikka-Maija Kaarina Ahonen, s. Virkkunen. Avioliitto solmittiin vuonna 1968. Perheeseen syntyivät lapset Minnamari, Tommi ja Miikka.
Risto Ahonen valmistui ylioppilaaksi Korpilahden yhteiskoulusta 1964, minkä jälkeen hän opiskeli ja valmistui Helsingin yliopistossa teologian kandidaatiksi 1969, lisensiaatiksi 1978 ja väitteli tohtoriksi 1983. Ahonen oli Luterilaisen Maailmanliiton stipendiaattina Sveitsissä ja Ranskassa 1979. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston missiologian dosentiksi 1986.
Risto Ahonen vihittiin papiksi 1970 ja suoritti ylemmän pastoraalitutkinnon, laudatur, 1978. Hän on toiminut Kajaanin tyttölyseon uskonnon opettajana 1968-1969, Jyväskylän Ylioppilaslähetyksen opiskelijapastorina 1969-1975, Jyväskylän kaupunkiseurakunnan virallisena apuaisena 1975-1976, suunnittelusihteerinä 1976-1979, Lapuan hiippakunnan pääsihteerinä 1979-1988, Kirkon tutkimuskeskuksen tutkijana 1988-1996 sekä Suomen Lähetysseuran teologisten asioiden sihteerinä 1996-2010. Eläkkeelle 2010.
Risto Ahonen on ollut Suomen evankelisluterilaisen kirkon, Suomen Vapaakirkon ja Helluntaiherätyksen neuvottelujen sihteerinä 1982-1984, 1986-1989, Luterilaisen Maailmanliiton Commitee in Mission and Evangelism -työryhmän jäsenenä 1986, diakonaattityöryhmän jäsenenä 1992, Kirkolliskokouksen jäsenenä 1992-2009, Kirkon lähetystoimikunnan keskuksen jäsenenä ja puheenjohtajana 1994-2009, Lähetys- ja uskontoteologian työryhmässä 2000-2009, Kirkkohallituksen evankelioimistoimikunnan puheenjohtajana 1996-2007, Luterilaisen Maailmanliiton missiologista asiakirjaa Mission in Context valmistelleen työryhmän teologisena sihteerinä 1999-2003, Leuenbergin kirkkoyhteisön evankelioimiskomitean jäsenenä 2003-2006 sekä Andrep - anglikaanis-luterilaisen diakonaatin tutkimustyöryhmän jäsenenä 1997-2011. Ahonen on osallistunut lisäksi kirkon edustajana lukuisiin kansainvälisiin konferensseihin.
Ahonen on tutkimustyössään osallistunut laajaan kansainväliseen yhteistyöhön monien amerikkalaisten - Yale, Chicago, Columbus (Trinity Lutheran Seminary) - ja saksalaisten - Heidelberg, Göttingen - yliopistojen kanssa, pitänyt vierailijaluentoja sekä toiminut monissa asiantuntijatehtävissä erityisesti Luterilaisen maailmanliiton (LML) ja Kirkkojen maailmanneuvoston (KMN) piirissä. LML.n tehtävistä voi mainita missiologisen asiakirjan Mission in Context-työryhmän teologinen sihteeri, LML:n valtuuskunnan jäsen neuvottelussa anglikaanikirkon kanssa diakonaatin uudistuksesta Lontoossa, Anglo-Nordic Diaconal Research Project:in jäsen.
Risto Ahonen
Risto Ahonen -nimisiä henkilöitä ovat:
Hermoprässi
Hermoprässi on valistuksellinen dokumenttielokuva koululaisten kokemasta liikarasituksesta. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Kaarlo Nuorvala. Se voitti Cannesin televisioelokuvafestivaaleilla sarjansa pääpalkinnon vuonna 1963.
Tori (lyhytelokuva)
Tori on kotiseutudokumentti vuodelta 1963 jonka ohjasi Erkko Kivikoski. Elokuvassa kuvataan elämää Helsingin kauppatorilla.
Growing Wings
Growing Wings on suomalaisen rockyhtye Havana Blackin albumi vuodelta 1993.
Guanidiinikarbonaatti
Guanidiinikarbonaatti ((CHN)CO) on guanidiinin karbonaattisuola. Yhdistettä käytetään kosmetiikassa ja orgaanisissa synteeseissä.
Guanidiinikarbonaatti on huoneenlämpötilassa valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hyvin niukasti orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai asetoniin. Sen liuokset ovat emäksisiä.
Guanidiinikarbonaattia muodostuu urean ja ammoniakin reagoidessa ja se on melamiinin valmistuksen sivutuote. Melamiiniliuoksesta se voidaan eristää konsentroinnin jälkeen liuoksesta jäähdyttämällä, jolloin se kiteytyy. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kuumentaa ammoniakin tai ammoniumsuolojen vesiliuosta 120–140 °C:n lämpötilaan ja lisätä tämän jälkeen reaktoriin syanamidia tai disyandiamidia.
Guanidiinikarbonaattia käytetään hiustuotteissa antistaattisuutta ja pehmeyttä antavana reagenssina. Guanidiinikarbonaatista muodostuu guanidiinihydroksidia, joka on varsinainen vaikuttava ainesosa. Yhdistettä käytetään myös lähtöaineena valmistettaessa melamiini-formaldehydihartseja, orgaanisissa synteeseissä guanidiinin sijasta ja valmistettaessa muita guanidiinisuoloja kuten guanidiinihydroksidia, guanidiinifosfaattia, guanidiinisilikaattia ja guanidiinin rasvahapposuoloja.
Eerolan hyppyrimäet
Eerolan hyppyrimäet on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Valkeakoskella.
Valkeakoskelle (silloiseen Sääksmäkeen) rakennettiin ensimmäinen hyppyrimäki Roukon kylän Lotilan kartanon lähistölle, mäen nimi oli Lotilan hyppyrimäki. Eerolan hyppyrimäet sijaitsevat myös Roukon kylässä. Mäet joutuvat usein ilkivallan kohteeksi ja niitä on pitänyt korjata talkoilla.
Mäkiennätyksen 20,0 metriä on hypännyt Toni Paukkunen.
Mäkiennätyksen 17,5 metriä on hypännyt Vili Laukkanen. 
Naisten mäkiennätyksen 14,0 metriä on hypännyt Saija Nygård.
Mäen K-piste on sijainnut 9- ja 8 metrissä, kunnes vuonna 2014 mäki uusittiin kokonaan ja K-piste asetettiin 6 metriin.
Mäkiennätyksen 4,5 metriä on hypännyt Samuel Salmensuu 7.3.2009 Etelä-Suomen alue-cupissa.
Direct Action: Day 21
Direct Action: Day 21 on englantilaisen punk rock -yhtye Sham 69:n albumi vuodelta 2001.
Kakki kappaleet säv. Jimmy Pursey ja Dave Parsons jollei toisin mainita.
Joroisten hyppyrimäet
Joroisten hyppyrimäet on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Joroisissa.
Joroisten hyppyrimäet valmistuivat vuonna 1988, silloin suurimman mäen K-piste sijaitsi 42 metrissä. Vuoden 1995 remontissa Joroisten hyppyrimäen K-pistettä siirrettiin 42 metristä 50 metriin.
Joroisten hyppyrimäki asetettiin käyttökieltoon syksyllä 2014 puurakenteiden lahovaurioiden takia. Tammikuussa 2015 Joroisten kunta päätti purattaa suurimman hyppyrimäen kesällä 2015 ja remontoida K25-mäen. Maaliskuussa 2015 paikalliset mäkiaktiivit päättivät perustaa Joroisten mäkimiehet -yhdistyksen, jonka omistukseen Joroisten hyppyrimäki siirtyisi. Mäen remontoinnin kustannusarvio on noin 7 000 euroa, jos remontointi tehdään talkoilla. Remontti tehtiin vuosina 2017–2018.
Vuoden 1995 remontissa mäen K-pistettä siirrettiin 42 metristä 50 metriin. Mäki asetettiin käyttökieltoon syksyllä 2014 puurakenteiden lahovaurioiden takia.
Mäkiennätyksen 53,0 metriä on hypännyt Antti Tuomainen.
Tirronen
Tirronen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Asteroid Redirect Mission
Asteroid Redirect Mission (ARM), myös Asteroid Retrieval and Utilization (ARU) -projekti tai Asteroid Initiative on NASA:n ehdotettu avaruushanke, jossa on tarkoitus hakea pala asteroidia Kuuta kiertävälle radalle. Useita vuosia kestävä tehtävä on tarkoitus aloittaa vuonna 2020. Tätä lohkaretta käytäisiin sitten miehitetyllä lennolla tutkimassa. Hankkeessa on tarkoitus myös kehittää Mars-lennolle tarvittavaa tekniikkaa. Kohde­asteroidi on tarkoitus valita 2019.
Voi olla, että koko hanke peruutetaan, koska presidentti Trumpin budjettileikkaukset vuonna 2017 uhkaavat viedä siltä rahoituksen ja Nasa joutuu lopettamaan joitakin aiemmin suunniteltuja projekteja.
Kyle Lafferty
Kyle Lafferty (s. 16. syyskuuta 1987 Enniskillen) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2018–2019 skotlantilaisseura Rangersia, jossa hän pelasi myös vuosina 2008–2011. Brittiseurojen lisäksi hän on edustanut sveitsiläistä Sionia, italialaista Palermoa sekä lainasopimuksella turkkilaista Çaykur Rizesporia.
Debyyttinsä Pohjois-Irlannin A-maajoukkueessa Lafferty teki vuonna 2006, ja on siitä lähtien kuulunut jokseenkin joukkueen vakiokalustoon. Hän on pelannut 67 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia.
Rangers
 Palermo
SASKY koulutuskuntayhtymän aikuiskoulutusosasto ja oppisopimustoimisto
SASKY koulutuskuntayhtymän aikuiskoulutusosasto ja oppisopimustoimisto on vuonna 1990 Vammalan aikuiskoulutusosaston nimellä aloittanut
aikuiskoulutusosasto ja oppisopimustoimisto joka on osa SASKY koulutuskuntayhtymää. 
Aikuiskoulutusosasto ja oppisopimustoimisto on vuodesta 2009 toiminut Voimarinteellä entisen Hoikan opiston tiloissa Sastamalan Karkussa. Aikuiskoulusosasto kehittää ja toteuttaa ammattillista koulutusta ja siihen liittyviä työnantajapalveluita pääasiassa elinkeino- ja yritystoiminnan tarpeisiin. 
Aikuiskoulusosasto järjestää tutkintotavoitteista koulutusta yli kolmellakymmenellä alalla. 
Aikuiskoulutusosasto ja oppisopimustoimistolla on toimipisteitä myös seuraavilla paikkakunnilla:
Yhtiön toimialana on tarjota ja järjestää työvoima-, aikuis-, lyhytkurssi-, kansainvälistä sekä muuta maksullista koulutusta. Yhtiö voi myös tarjota muuta edellä mainittuja tukevaa koulutusta, valmennusta ja konsultointia. Lisäksi yhtiö voi harjoittaa aikuiskoulutus-, oppisopimus-, ja työelämäpalveluiden kehittämistoimintaa.
Yhtiö voi toimintaansa varten omistaa ja hallita osakkeita, osuuksia ja kiinteistöjä sekä käydä niillä kauppaa ja vuokrata niitä.
SASKY koulutuskuntayhtymän omistaa koko yhtiön osakekannan.
Träskö (Kemiö)
Träskö on 138 hehtaarin kokoinen saari Kemiönsaaren kunnassa. Se sijaitsee Kemiön ja Särkisalon välissä ja muodostaa lähisaarien kanssa Träskön maarekisterikylän. Nykyisin saarella asuu yksi kalastajaperhe ja muutoin saari on kesäasutuskäytössä.
Träskö oli Kemiön kunnan ainoa pääsaaren lisäksi ympärivuotisesti asuttu saari. Saaren keskellä on nyttemmin kosteikoksi kuivunut entinen lampi Träsket eli Träskökärret. Kosteikon pohjoispuolella sijaitsee kylän kantatila. Sähkö- ja puhelinkaapelit on vedetty saarelle Västanfjärdistä.
Erik Säfström
Erik Säfström (s. 8. toukokuuta 1988 Örebro) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIK:ta.
Säfström on pelannut ennen vuoden 2015 MM-kisoja kaikkiaan 34 maaottelua ja kolmet MM-kisat ja saavuttanut niissä yhden maailmanmestaruuden vuonna 2012. MM-otteluita hän on pelannut kaikkiaan 20 ja tehnyt niissä 6 maalia.
Säfström aloitti uransa Örebrossa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Örebrosta Sandviken AIK:hon, jossa hän voitti Ruotsin jääpallomestaruuden heti ensimmäisellä Sandviken-kaudellaan 2010–2011. Mestaruuksia on sen jälkeen tullut Sandvikenin paidassa kaikkiaan kolme.
Erik Säfström valittiin ensimmäisen Sandviken-kauden 2010-2011 jälkeen vuoden tulokkaaksi jääpallossa.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Träskö
Träskö tai Träskön on viiden Suomen saaren nimi:
Djupön-Träskön
Djupön-Träskön on 285 hehtaarin kokoinen saari Kemiönsaaren kunnan Dragsfjärdissä. Se sijaitsee Biskopsön eteläpuolella ja kuuluu sen maarekisterikylään. Saarella asuu vakituisesti yksi pariskunta joka viljelee puutarhakasveja.
Djupön-Träskön on kaksoissaari. Långpäran-niminen lahti miltei jakaa saaren kahtia, ja sen osat ovat kiinni toisissaan kapealla kannaksella. Saari on lähinnä metsää ja sen sisäosissa on useita laajoja kosteikkoja. Saaren rakennuskanta, joka on lähinnä kesäastusta, sijoittuu hajanaisesti saaren rannoille. Djupön-Träskön on miltei kasvanut kiinni naapurisaareen Träskholmeniin.
Hans Luther (kasvitieteilijä)
Hans Luther (1915 – 9. kesäkuuta 1982) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvitieteen professori 1961–1978. Hänen tutkimusalaansa oli Suomen murtovesirannikoiden kasvien ekologia.
Lutherin isä oli eläintieteilijä Alexander Luther.
Agrippan odeion
Agrippan odeion () oli odeion eli laulu- ja musiikkiteatteri, joka rakennettiin roomalaisella ajalla Ateenan antiikin aikaisen Agoran keskelle.
Odeion rakennettiin ensimmäisen vuosisadan lopulla eaa., suurin piirtein vuoden 15 eaa. tienoilla, toisin sanoen roomalaisvallan alkuaikoina. Tuolloin kaupunkiin rakennettiin uusi agora, Roomalainen agora, jolle vanhan agoran kaupalliset toiminnot pitkälti siirtyivät. Samaan aikaan vanhan agoran keskelle rakennettiin kaksi uutta rakennusta, joista toinen oli odeion ja toinen Areen temppeli. Odeionin lahjoitti Marcus Vipsanius Agrippa, jonka mukaan se on nimetty.
Odeionissa pidettiin erilaisia laulu- ja musiikkiesityksiä. Rakennuksen katto romahti noin vuonna 150. Tämän jälkeen se muutettiin luentosaliksi. Samalla rakennuksen pohjoispuolelle rakennettiin uusi julkisivu. Odeionin menetys vaikutti mahdollisesti siihen, että Herodes Atticus rakennutti kaupunkiin pian tämän jälkeen uuden niin kutsutun Herodes Atticuksen odeionin.
Odeion tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267. Se rakennettiin uudestaan myöhäisroomalaisella ajalla 400-luvulla. Tuolloin se tuli osaksi suurta rakennuskompleksia, mahdollisesti jonkinlaista palatsia, jossa oli lukuisia huoneita ja pylväspihoja sekä kylpylä.
Odeion oli kaksikerroksinen suurikokoinen rakennus, joka hallitsi agoraa valmistumisensa jälkeen. Se pituus oli 51,4 metriä ja leveys 43,2 metriä. Odeion oli tehty marmorista ja kalkkikivestä ja rakennettu pohjois-eteläsuunnassa. Rakennuksen ympärillä oli kolmella sivulla "cryptoporticus" oli puoliksi maanalainen pylväikköhalli, jonka yläpuolella oli stoat. Rakennuksessa oli kaksi sisäänkäyntiä. Toinen oli alemmalla tasolla pohjoispäädyssä ja toinen ylempänä eteläpäädyssä lähellä Keskistoaa.
Rakennuksen julkisivussa oli korinttilaiset pylväät. Myöhemmän vaiheen uutta pohjoisen puoleista julkisivua koristivat suuret gigantteja ja tritoneita esittäneet patsaat.
Odeionin auditorio oli 25 metriä leveä. Tämä oli poikkeuksellisen suuri leveys keskeltä tukemattomalle katolle, mikä lienee vaikuttanut sen romahtamiseen. Auditoriossa oli 19 penkkiriviä ja alun perin tilaa noin tuhannelle katsojalle. Luentosaliksi muuttamisen yhteydessä rakennuksen keskelle rakennettiin uusi kattoa tukeva seinä. Tämän jälkeen siinä oli tilaa noin 500 kuulijalle. Odeionin "orkhestra" oli päällystetty marmorilla.
Odeionista on säilynyt sen perustukset sekä osa ylemmistä rakenteista, kuten gigantti- ja triton-patsaat. Alueelta on löydetty myös filosofien patsaita, jotka ovat ajalta, jolloin se toimi luentosalina.
Luts
Luts on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eumeneen stoa
Eumeneen stoa () oli stoa eli pylväshalli, joka sijaitsi Ateenan Akropoliin eteläpuolella. Sen arkeologisen kohteen länsipuolella sijaitsee Herodes Atticuksen odeion ja itäpuolella Dionysoksen teatteri.
Stoan lahjoitti Ateenalle Pergamonin kuningas Eumenes II, ja se rakennettiin hänen aikanaan vuosien 197 eaa. ja 159 eaa. välillä. Rakennusta ei ollut tarkoitettu monen muun stoan tavoin liiketilaksi vaan lähinnä kävelytilaksi niille, jotka vierailivat esimerkiksi alueen temppeleissä ja teatterissa.
Stoa rakennettiin Akropoliin etelärinnettä vasten. Sen pituus oli 163 metriä ja leveys 17,65 metriä. Siinä oli kaksi kerrosta. Alakerroksen julkisivun puolella oli 64 doorilaista pylvästä ja sisäpuolella 32 joonialaista pylvästä. Yläkerroksessa oli vastaavasti samat määrät joonialaisia ja pergamonlaisia pylväitä.
Bysanttilaisena aikana vuonna 1060 stoan jäännökset muutettiin osaksi kaupunginmuuria, joka koostui myös muun muassa Herodes Atticuksen odeionin julkisivusta. Merkittävin säilynyt osa stoasta on tämän seurauksena sen pohjoisseinä.
Luukanen
Luukanen on seuraavien henkilöiden sukunimi.
Hadrianuksen kaari
Hadrianuksen kaari () eli Hadrianuksen portti (Πύλη του Αδριανού, "Pýli tou Adrianoú") on keisari Hadrianuksen kunniaksi rakennutettu kaari Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee nykyisin Vasilíssis Amalías -kadun varrella Olympoksen Zeuksen temppelin arkeologisen alueen luoteiskulmassa.
Kaari on rakennettu todennäköisesti hieman ennen vuotta 131 tai 132, jolloin Hadrianus vieraili Ateenassa. Sillä haluttiin kunnioittaa keisaria, joka oli monella tavalla kaupungin hyväntekijä. Kaari rakennettiin kadulle, joka kulki Akropoliin ja Agoran alueelta läheiselle Olympoksen Zeuksen temppelille ja kaupungin eteläosiin. Se ei ole kuitenkaan ollut tuolloin portti missään muurissa. 1700-luvulla kaaresta tuli yksi osmanien rakennuttaman kaupunginmuurin porteista.
Kaari on 18 metriä korkea, 12,5 metriä leveä ja 2,3 metriä paksu. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Kaaren pylväät edustavat korinttilaista tyyliä.
Kaaressa on kaksi piirtokirjoitusta. Sen länsipuolella eli Akropoliin puolella lukee ”Tämä on Ateena, Theseuksen vanha kaupunki” ja itäpuolella ”Tämä on Hadrianuksen, ei Theseuksen kaupunki”. Tämä tarkoittaa mahdollisesti sitä, että kaari seisoi vanhan Ateenan ja uuden kaupunginosan eli niin kutsutun Hadrianoupoliksen rajalla. Toisen tulkinnan mukaan teksti haluaa antaa Hadrianukselle kunnian kokonaisen ”uuden Ateenan” perustamisesta.
Kaari juhlavalaistiin sini-valkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017.
Teekanne
Teekanne, täydellisemmin "Teekanne GmbH & Co. KG" on vuonna 1882 perustettu, aiemmin nimellä R. Seeling & Hills tunnettu, erityisesti teehen ja siihen liittyviin tuotteisiin keskittyvä saksalainen, vuodesta 1898 lähtien Anders- ja Nisslé-sukujen hallinnassa ollut perheyritys. Yrityksen kotipaikka on Düsseldorf.
Teekanne on yksi Euroopan suurimpia teetaloja. Teekanne-konsernilla on noin 1 500 työntekijää, joista 800 työskentelee Düsseldorfissa. Konsernin liikevaihto on 420 miljoonaa euroa (2013/214), ja se on esimerkiksi Itävallan suurin teemyyjä (2012/2013). Saksan teemarkkinoilla yritys on joidenkin arvioiden mukaan suurin tai alan toiseksi suurin, kilpaillen kärkipaikasta "Ostfriesische Tee Gesellschaftin (OTG)" kanssa.
Teekanne kehitti 1. maailmansodan aikana saksalaissotilaille puuvillakankaasta teepommeiksi-kutsutut teepussit. Yleisölle teepussit tuotiin vuonna 1929. Teekannen edeltäjän tytäryrityksessä työskennellyt insinööri "Adolf Rambold" (1900-1996) kehitti vuonna 1948 sittemmin yleistyneen kaksikammioisen, suodatinpaperisen teepussimallin. Nykyisin Teekanne valmistaa hedelmä- ja yrttiteetä, pussiteetä, terveysteetä, vihreää teetä ja erilaisia jälkiruokasekoituksia. Aiempi tennistähti Steffi Graf on esiintynyt yhtiön markkinoinnissa. Teekannen tuotteita myydään myös joissain suomalaisissa vähittäismyymälöissä.
Ainakin osassa ympäristövastuullisuuden arvioinnesta yritys on pärjännyt huonosti. Esimerkiksi Goodguide-sivuston arvioinnissa vuonna 2012 Teekanne luokiteltiin heikoimpaan 15 prosenttiin kuuluvaksi.
Luukko
Luukko on seuraavien henkilöiden sukunimi.
Hadrianuksen kirjasto
Hadrianuksen kirjasto () oli keisari Hadrianuksen rakennuttama kirjasto ja julkinen rakennus Ateenassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Roomalaisen agoran pohjoispuolella lähellä Monastiráki-aukiota.
Keisari Hadrianus oli kreikkalaisen kulttuurin ystävä ja vieraili usein Ateenassa. Hän halusi tehdä Ateenasta Rooman valtakunnan kulttuurisen keskuksen ja rakennutti kaupunkiin useita julkisia rakennuksia.
Hadrianuksen kirjaston rakentaminen alkoi vuonna 125 ja se valmistui vuonna 132. Vaikka rakennusta kutsutaan kirjastoksi, se oli itse asiassa yleiskäyttöisempi julkinen tila, aukio ja kulttuurikeskus. Sellaisena se muistutti Rooman keisarillisten forumien rakennuksia. Rakennus on lähes saman kokoinen kuin koko Roomalainen agora.
Rakennus vaurioitui pahasti herulien hyökkäyksessä vuonna 267. 400-luvulla paikalle rakennettiin uusi rakennus ja 1000-luvulla kirkko. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvulla ja niiden yhteydessä alueen uudemmat rakennukset purettiin vaiheittain. Kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura.
Kirjastorakennus oli lähes suorakulmainen ja sen pituus oli 120 metriä ja leveys 78 metriä. Rakennuksen sisäänkäynti oli länsipäässä. Sen länsiseinä oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja muut seinät kalkkikivestä. Länsiseinällä sisäänkäynnin kummallakin puolella oli rivi marmorisia korinttilaisia pylväitä.
Rakennuksen keskellä oli piha, jossa oli puutarha ja vesiallas. Piha oli marmoristen pylväiden ympäröimä ja siellä oli lukuisia patsaita, muun muassa Athenen sekä Hadrianuksen itsensä patsaat. Rakennuksen itäpäässä oli huoneita, joissa oli varsinainen kirjastotila kirjojen säilytyspaikkoineen ("Bibliostasio") sekä luku- ja luentosaleineen. Kirjastoon mahtui 16 800 kirjakääröä. Rakennuksen lattiat oli koristeltu mosaiikein.
Olympoksen Zeuksen temppeli
Olympoksen Zeuksen temppeli eli Olympieion () on Zeukselle omistettu antiikin aikainen temppeli Ateenassa Kreikassa. Temppeli oli yksi antiikin suurimmista, mutta se on nykyisin raunioina. Sen arkeologinen alue sijaitsee Ateenan keskustassa Akropoliin kaakkoispuolella.
Temppelin rakentaminen alkoi alun perin vuonna 515 eaa. tyranni Peisistratoksen käskystä. Rakennuspaikka oli Ilissos-joen rannalla. Rakentaminen kuitenkin keskeytyi vuonna 510 eaa., kun Peisistratoksen poika Hippias syöstiin vallasta. Demokratian aikana ateenalaiset mahdollisesti pitivät niin suurikokoista rakennushanketta epädemokraattisena. Muun muassa Aristoteles mainitsee temppelin eräänä esimerkkinä siitä, kuinka tyrannit käyttävät suuria rakennushankkeita kansan työllistämiseen, niin etteivät nämä ehdi kapinoimaan.
Temppelin rakentamista jatkettiin 200-luvulla Antiokhos IV:n rahoituksella. Tämä antoi roomalaisen arkkitehti Cossutiuksen tehtäväksi suunnitella koko maailman suurimman temppelin. Työ kuitenkin keskeytyi jälleen vuonna 164 eaa. Antiokhoksen kuoltua.
Vuonna 86 eaa. Ateenan jäätyä Rooman vallan alle kaupungin vallannut kenraali Sulla vei temppelistä kaksi pylvästä Roomaan osaksi Juppiterin temppeliä. Keisari Augustus suunnitteli temppelin rakentamista loppuun, mutta hanke ei edennyt. Temppelin rakentamista jatkettiin uudestaan 100-luvulla keisari Hadrianuksen aikana ja se valmistui lopulta noin vuonna 129–131. Temppeli oli osa Ateenan uutta kaupunginosaa Hadrianupolista (Hadrianoupolista), jonka rakennuksiin kuului myös Hadrianuksen kaari. Roomalaiset kutsuivat temppeliä Juppiter Olympiuksen temppeliksi.
Temppeli paloi vuonna 267 herulien hyökkäyksessä. Se vaurioitui myös maanjäristyksessä keskiajalla. Sen kiviä käytettiin muiden rakennusten osina. 1400-luvulla temppelin pylväistä oli pystyssä 21 kappaletta ja 1700-luvulle tultaessa 17 kappaletta. Vuonna 1759 yksi jäljellä olevista pylväistä kaadettiin ja käytettiin kalkkina Tzistarákiksen moskeijan rakentamiseen. Yksi pylväistä kaatui myrskyssä vuonna 1852 ja makaa edelleen siinä mihin jäi.
Kun Ateenan antiikin muinaisjäänteitä alettiin tutkia, temppelin jäänteitä kutsuttiin aluksi Hadrianuksen pylväiksi, sillä tutkijat eivät tienneet, mistä rakennuksesta oli kyse. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1880-luvulla. Samalla temppeli tunnistettiin suureksi Zeuksen temppeliksi.
Temppeli edustaa korinttilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren marmorista. Temppeli on ollut 96 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Temppelissä oli 104 korinttilaista pylvästä, joista kukin oli 17 metriä korkea. Pylväistä 56 oli uloimmassa rivissä ja 48 sisäosassa temppelin pedimenttien alla. Leveyssuunnassa pylväitä oli 10 ja pituussuunnassa 20. Temppelin pylväistä on nykyisin pystyssä 15. Niistä 13 muodostaa arkkitraavin tukeman ryhmän ja kaksi seisoo erillään.
Temppelin "cellassa" on ollut suurikokoinen kullasta ja norsunluusta valmistettu Zeuksen patsas sekä samankokoinen keisari Hadrianuksen patsas.
Alkuperäinen Peisistratoksen aikana aloitettu temppeli edusti doorilaista tyyliä.
Pitkät muurit
Pitkät muurit () olivat antiikin aikana Ateenan kaupungista Pireukseen ulottuneet muurit. Muurien tarkoitus oli suojata kaupungille elintärkeää yhteyttä merelle. Näin pyrittiin estämään se, että kaupunki voitaisiin saartaa pelkästään maitse.
Muurien rakentamista ehdotti alun perin Themistokles. Niiden rakentaminen alkoi vuonna 461 eaa. sen jälkeen, kun Ateenan ja Spartan välille oli syttynyt niin kutsuttu ensimmäinen peloponnesolaissota. Tuolloin vanhan suunnitelman muurien rakentamisesta otti esille Kimon. Muurit valmistuivat vuonna 457 eaa.
Varsinaisia pitkiä muureja oli kaksi, pohjoinen ja eteläinen pitkä muuri. Ne kulkivat koillis-lounaissuunnassa ja muodostivat yhdessä läntisen muurin, jonka pituus oli noin kuusi kilometriä (40 stadionia). Muurien välinen etäisyys oli noin 200 metriä. Niiden väliin jäi Ateenasta Pireukseen kulkenut Pireuksen tie. Nykyisin muurien paikalla kulkevat suurin piirtein Peiraiós-katu sekä Pireukseen kulkeva Ateenan metron Linja 1. Muurit yhdistyivät koillispäässä Ateenan kaupunginmuuriin eli Themistokleen muuriin ja lounaispäässä Pireusta ympäröineeseen muuriin.
Muureihin luetaan joskus myös kolmas Faleronin muuri eli itäinen muuri, joka kulki Ateenasta Faleronin satamaan. Sen pituus oli noin 5,5 kilometriä (35 stadionia). Muurit oli rakennettu pääosin kalkkikivestä ja niissä oli torneja määrävälein. Läntisen ja itäisen muurin väliin jäi suuri kolmionmuotoinen alue, jota voitiin käyttää maanviljelykseen.
Peloponnesolaissodan aikana muurit mahdollistivat sen, että ateenalaiset saattoivat vetäytyä Attikan maaseudulta ja antaa spartalaisten vallata sen, sillä he pystyivät elämään kaupungissa meriyhteyden taatessa ruokahuollon. Kun Ateenan laivasto hävisi Aigospotamoin taistelun, Ateena joutui kuitenkin antautumaan Spartalle. Muurit purettiin spartalaisten käskystä vuonna 403 eaa.
Korintin sodan alettua Spartaa vastaan vuonna 395 eaa. ateenalaiset rakennuttivat muurit uudelleen Kononin johdolla. Vuonna 86 eaa. roomalainen kenraali Sulla piiritti Ateenaa osana ensimmäistä Mithridateen sotaa. Roomalaiset tuhosivat muurit ja tämän jälkeen sekä Ateenan että Pireuksen oli antauduttava.
Roomalainen agora
Roomalainen agora () oli antiikin aikaisen Ateenan toinen agora (tai forum), joka rakennettiin roomalaisena aikana alkuperäisen klassisen ja hellenistisen ajan Agoran itäpuolelle ja Akropoliin pohjoispuolelle. Sen arkeologinen alue sijaitsee Akropoliin pohjoispuolella nykyisessä Aérideen kaupunginosassa, joka on osa Plákan vanhaa kaupunkia.
Roomalaiselle ajalle tultaessa Ateenan klassisen ajan Agora oli muuttunut epäkäytännölliseksi alkuperäistä tarkoitustaan eli kaupankäyntiä varten osin siksi, että se oli paljolti rakennettu umpeen. Siksi kaupunkiin päätettiin rakentaa uusi agora. Niin kutsuttu Roomalainen agora rakennettiin vanhan itäpuolelle vuosina 19–11 eaa. Julius Caesarin ja keisari Augustuksen tekemien lahjoitusten avulla. Sitä paranneltiin edelleen keisari Hadrianuksen aikana 100-luvulla jaa. samalla kun sen pohjoispuolelle rakennettiin Hadrianuksen kirjasto.
Herulien hyökkäyksen vuonna 267 jälkeen koko kaupungin hallinto siirrettiin vanhalta Agoralta Roomalaiselle agoralle ja se toimi näin kaupungin keskuksena. Hyökkäyksen jälkeen rakennettiin myös uusi kaupunginmuuri, joka sulki sisäänsä Akropoliin ympäristön ja Roomalaisen agoran, kun taas vanhempi Agora jäi muurin ulkopuolelle.
Bysanttilaisena ja osmanivallan aikana Roomalaisen agoran alue oli kaupungin asuinkorttelien peittämänä. Alueella oli lukuisia kirkkoja. Osmaniajalla 1600-luvulla agoralle rakennettiin Fetihién moskeija, joka on edelleen jäljellä. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1837, ja ne ovat jatkuneet 1990-luvulle saakka. Kaivausten yhteydessä alueen uudemmat rakennukset on purettu vaiheittain. Kaivauksia ovat suorittaneet kreikkalaiset (Ateenan arkeologinen seura) ja italialaiset arkeologit.
Roomalaisen agoran pituus on noin 112 metriä ja leveys noin 98 metriä. Se oli jokaiselta neljältä sivultaan pylväikköjen ympäröimä. Pylväät edustivat joonialaista tyyliä. Alueen sekä länsi- että itäpäässä oli propylon eli portti. Itäpään portti edusti joonialaista ja länsipään Athene Arkhegetiin porttina tunnettu portti doorilaista tyyliä.
Alueen merkittävimmät kohteet ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan):
Themistokleen muuri
Themistokleen muuri oli Ateenan antiikin aikainen kaupunginmuuri, joka kiersi koko kaupungin. Se rakennettiin alun perin vuonna 479 eaa. ja uudelleen vuonna 394 eaa.
Muuri rakennettiin Ateenan suojaksi Themistokleen johdolla vuonna 479 eaa. välittömästi persialaissotien jälkeen. Sodassa persialaiset olivat tuhonneet koko kaupungin. Muuri rakennettiin kiireellä ja sen rakentamiseen käytettiin jopa Kerameikoksen hautausmaan hautakiviä sekä keskeneräisen Olympieionin temppelin osia. Myöhemmin muurin yhteyteen rakennettiin niin kutsutut Pitkät muurit, jotka johtivat Pireuksen ja Faleronin satamiin ja suojasivat kaupungille elintärkeää yhteyttä merelle.
Ateenalaiset joutuivat purkamaan muurin hävittyään peloponnesolaissodan spartalaisia vastaan vuonna 403 eaa. Muurit rakennettiin kuitenkin uudelleen Kononin johdolla vuonna 394 eaa. Vuonna 338 eaa. ateenalaiset rakensivat makedonialaisten hyökkäyksen pelossa muurin eteen noin 10 metrin päähän pienemmän suojamuurin ("proteikhisma") kaikkialle sinne, missä maa oli tasainen. Demetrios I Poliorketes rakensi Muusien kukkulalle muurin ja Pitkien muurien risteyskohtaan linnoituksen vuonna 295 eaa.
Vuonna 86 eaa. Sullan johdolla hyökänneet roomalaiset mursivat muurin Kerameikoksen kohdalla ja valtasivat Ateenan. Myöhemmin muurit joutuivat rappiolle. Ne eivät estäneet esimerkiksi heruleita hävittämästä kaupunkia vuonna 267. Hyökkäyksen jälkeen kaupungin ydinalueen ympärille rakennettiin uusi, pienempi muuri.
Themistokleen muurista on säilynyt osia pääasiassa Kerameikoksen alueella. Siellä sijainneen Dipylonin portin lähellä oli hautausmaa, johon haudattiin ansioituneita kaupunkilaisia. Alueelta on löytynyt suuria geometriseen tyyliin koristeltuja saviruukkuja, joita nimitetään Dipylon-ruukuiksi. Lisäksi on löydetty muun muassa Akharnikai-portin jäänteitä.
Muurien pituus oli noin 6,5 kilometriä, halkaisija noin 1,5 kilometriä, korkeus 8 metriä ja paksuus 3 metriä. Muuri yhtyi Pitkiin muureihin kaupungin lounaisosassa.
Ateenan kaupunginmuurissa oli 15 porttia. Ne olivat:
Lateralus (kappale)
Lateralus on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Toolin kappale ja albumin "Lateraluksen" nimikkokappale.
Kappale on 9 minuuttia ja 24 sekuntia pitkä ja koostuu monista eri osista. Yksi keskeinen asia Lateraluksessa on lyriikoiden rytmitys Fibonaccin lukujonon mukaan. Alkupuolen säkeistöissä tavujen määrä kasvaa summaten kaksi edellistä määrää tavuja, ja palaa takaisin alkuun.Kappaleen keskeisenä teemana on eri olotilojen ja satunnaisuuden hyväksyminen avoin mielin. Tämä kuvataan kappaleessa spiraalina, joka jatkuu loputtomasti ulospäin murtaen liiallisen ylianalysoinnin asettamia rajoja.
"We'll ride the spiral to the end
and may just go where no one's been"
Suom: "Kuljemme spiraalin loppuun saakka, ja saatamme päätyä johonkin missä kukaan ei ole ollut".
Polkupyöräpallo
Polkupyöräpallo (tai pyöräpallo) on pallopeli, jossa yritetään saada polkupyörän satulassa istuen palloa maaliin. Peli on hieman samanlaista kuin futsal, sillä sitä pelataan sisällä.
Polkupyöräpallo on suosittua muun muassa Itävallassa, Belgiassa, Tšekissä, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Japanissa, Venäjällä ja Sveitsissä.
Polkupyöräpallojoukkueisiin kuuluu kaksi pelaajaa, jotka yrittävät saada 600-grammaisen pallon vastustajan maaliin käyttäen polkupyörän renkaita tai omaa päätä. Toinen pelaajista on maalivahti, toinen kenttäpelaaja. Puolustaessa maalivahti saa käyttää käsiä. Ottelu koostuu kahdesta seitsemän minuutin erästä. Pelaajien jalat eivät saa koskettaa missään vaiheessa maata. Jos näin käy, vastustaja saa vapaapotkun. Pelikentän pituus on kymmenestä 14 metriin.
Polkupyöräpallon kehitti vuonna 1893 amerikkalais-saksalainen Nicholas Edward Kaufmann. Pelistä tuli hiljalleen suosittu Euroopassa ja lajin ensimmäiset MM-kilpailut käytiin vuonna 1929. Polkupyöräpalloa on vuotuisten MM-kilpailuiden lisäksi käyty mm. työläisolympialaisissa Asian Indoor Gamesissa.
Polkupyöräpallon pyörä on hyvin erilainen kuin normaali polkupyörä. Se on paljon painavampi kuin peruspolkupyörä. Lisäksi siinä on vain yksi vaihde ja ei ollenkaan jarruja. Sen satula on sijoitettu takapyörän keskiötä taaemmas, ja pyörällä on helppo mennä taaksepäin. Pyörä maksaa suurin piirtein kaksituhatta euroa.
Sulevi Lyly
Veli Sulevi Johannes Lyly (s. 16. heinäkuuta 1933 Forssa) on suomalainen tekniikan tohtori, tekniikantutkija ja emeritusprofessori. Hän oli Tampereen teknillisen korkeakoulun maa- ja tienrakennuksen professori vuodesta 1971. Hän tutki liikennepalvelujen käyttöä ja tavoitettavuutta, työmatkojen ominaisuuksia ja myös yritysten varasto- ja kuljetustoimintojen järkeistämistä Vuosina 1974–1996 hän oli Teknillisen korkeakoulun liikennetekniikan professori.
Patrick Schnetzer
Patrick Schnetzer (s. 15. marraskuuta 1993 Hohenems) on itävaltalainen polkupyöräpalloilija. Hän edustaa RC Höchst -seuraa. Schnetzer on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa. Pelipaikaltaan Schnetzer on maalivahti.
Schnetzer on voittanut kolme MM-kultaa, vuosina 2011, 2013 ja 2014. Hänellä on myös yksi MM-hopea vuodelta 2012 ja yksi MM-pronssi vuodelta 2010. Mitaleista yksi kulta sekä hopea ja pronssi ovat tulleet Dietmar Schneiderin kanssa, loput Markus Bröllin kanssa. Maailmancupin kokonaiskilpailun Schnetzer on voittanut vuosina 2012, Schneiderin kanssa, ja 2014, Bröllin kanssa.
Schnetzer pitää esikuvinaan polkupyöräpallon 20-kertaisia maailmanmestareita, Pospíšilin veljeksiä.
Lekeitio
Lekeitio () on kunta Baskimaassa Bizkaian maakunnassa. Vuonna 2016 Lekeition väkiluku oli 7182. Enemmistö kunnan asukkaista on baskinkielisiä.
Azkoitia
Azkoitia () on kunta Gipuzkoan maakunnassa Baskimaan itsehallintoalueella Espanjassa. Vuonna 2015 Azkoitian väkiluku oli 11 566. Enemmistö kaupungin asukkaista on baskinkielisiä.
Olli Lyytikäinen (lehdenkustantaja)
Olli Antero Lyytikäinen (8. helmikuuta 1932 Tampere – 29. marraskuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) oli suomalainen lehdenkustantaja. Hän oli johtokunnan puheenjohtaja Apu-yhtiöt Oy:ssä 1976–1978, Kustannusosakeyhtiö Apulehdessä 1967–1976, Ropakonnokka Oy:ssä 1969–1978 ja Oy Schröder Ab:ssä 1977–1978.
Lyytikäinen toimi perheyhtiössä levikkipäällikkönä 1950-luvun puolivälissä ja hoiti muutenkin yrityksen markkinointia ja taloutta. Hän nousi isänsä Yrjö Lyytikäisen kuoleman 1956 jälkeen Kustannusyhtiö Apulehden toimitusjohtajaksi. Vuosina 1965–1967 Olli Lyytikäinen toimi Apu-lehden päätoimittajana.
Amakihi
Amakihi ("Chlorodrepanis virens") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Amakihia tavataan Havaijisaariin kuuluvilla Havaijin, Molokain ja Mauin saarilla. Lanain saarelta se on hävinnyt. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Heterostraci
Heterostraci on hävinnyt lahko, joka kuului Pteraspidomorphi-luokkaan. Siihen kuuluvat leuattomat kalat olivat varhaisimpia selkärankaisia ja ne elivät siluurikauden alusta devonikauden lopulle noin 440–359 miljoonaa vuotta sitten. Lahkoon kuului ainakin noin 300 lajia. Ne olivat yleensä vain 5-30 cm pitkiä, mutta ryhmään Psammosteidae kuuluvat lajit olivat noin 1,5 metriä pitkiä. Niiden pään ympärillä oleva panssari oli usein reunoilta suipentuva ja niiden pyrstö oli yleensä viuhkamainen. Pään ympärillä oleva panssari oli jakautunut useaan osaan, joiden välissä oli aukko. Joillakin ryhmillä panssarin etuosa oli jakautunut moneen osaan. Lahkon lajit elivät meren lahtien hiekkaisilla matalikoilla ja niitä esiintyi Pohjois-amerikassa, Euroopassa ja Siperiassa. Lahkon Heterostraci luokituksesta on käyty keskustelua, mutta yleisesti se jaetaan kahteen ryhmään, jotka ovat Cyathaspidiformes ja Pteraspidiformes. Nämä jaetaan edelleen ryhmiin Psammosteidae, Protaspididae, Pteraspididae, Protopteraspididae, Anchipteraspididae, Cyathaspidida, Amphiaspidida, Tolypelepidida, Traquiraspidiformes ja "Lepidaspis".
Yane Marques
Yane Marques (s. 7. tammikuuta 1984 Afogados da Ingazeira) on brasilialainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. 166 senttimetriä pitkä ja 51 kiloa painava Marques edustaa FUNTEC-seuraa.
Marques saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, jossa hän oli 18:s. MM-kilpailuista Marquesilla on yksi hopea vuodelta 2013 ja Pan-Amerikan kisoista yksi kulta vuodelta 2007 ja yksi hopea vuodelta 2011.
Långö (Kokkola)
Långö on Kokkolan kylä ja entinen saari Perämerellä. Långö, Kåtö ja Eugmo ovat kasvaneet yhteen maankohoamisen myötä ja ne muodostavat nykyään Öjan saaren.
Kauainamakihi
Kauainamakihi ("Chlorodrepanis stejnegeri") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kauainamakihia tavataan Havaijisaariin kuuluvalla Kauain saarella. Lajin populaatioksi on arvioitu 50 000–999 999 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni. Vaikka sen alkuperäisiä elinympäristöjä on tuhoutunut, on laji ilmeisesti hyötynyt saarelle tuodusta "Passiflora tarminiana" -passiolajista, ja se pystyy elämään monenlaisissa ympäristöissä.
Kauainamakihi elää yli 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Se käyttää ravinnokseen hyönteisiä, joita se kerää puiden rungoilta ja kukista. Se syö myös kukkien mettä, ja hakkaa puiden kuorta etsiäkseen kuoren alla eläviä niveljalkaisia.
Erkki Lähde
Erkki Kaarlo Lähde (s. 1. tammikuuta 1938 Loppi) on suomalainen metsätieteilijä. Hän toimi Metsäntutkimuslaitoksen metsänhoidon tutkimusosaston professorina vuodesta 1980 ja jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hän tutki vaihtoehtoisia metsänuudistamismenetelmiä sekä metsämaan ominaisuuksia ja metsäbiologian ja metsäekologian kysymyksiä. Hän on puhunut metsän jatkuvan kasvatuksen puolesta.