hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Serbian cup
Jalkapallon Serbian cup (serbiaksi Куп Србије) on jalkapallon cup-kilpailu Serbiassa. Kilpailun virallinen nimi on sponsorin mukaan ollut Serbian Lav Cup (serbiaksi Лав куп Србије) vuodesta 2007. Cupin hallitseva mestari on Belgradin Punainen tähti. Cupia on pelattu vuodesta 2006, eli sen jälkeen, kun Montenegron itsenäistyminen lakkautti Serbian ja Montenegron valtioliiton. Cupin voittaja pääsee osallistumaan UEFA Europa-liigaan.
Atlantic Cityn rautatieonnettomuus 1896
Atlantic Cityn rautatieonnettomuus tapahtui 30. heinäkuuta 1896 New Jerseyssä Atlantic Citystä länteen sijaitsevassa rautatieristeyksessä. Kahden junan yhteentörmäyksessä kuoli 50 ihmistä ja 60 loukkaantui.
Seitsenvaunuinen juna lähti Atlantic Citystä West Jersey Railroadia ja oli ehtinyt Reading Railroadin risteykseen, kun siihen osui pikajuna Philadelphiasta. Readingin junan veturi tuhoutui, kuljettaja kuoli ja lämmittäjä loukkaantui kuolettavasti. Sen taaempi vaunu suistui raiteilta, jolloin useita sen matkustajia kuoli tai loukkaantui. West Jerseyn junankuljettaja näki Readingin junan lähestyvän risteystä, mutta jatkoi matkaansa, koska hänellä oli siihen lupa. Minuutteja törmäyksen jälkeen toisen junan höyrykattila räjähti, jolloin monet loukkaantuneet saivat kuumaa höyryä päälleen.
Metsämaa (Pori)
Metsämaa on Porin 38. kaupunginosa, ja se sijaitsee Meri-Porissa. Sen naapurikaupunginosia ovat lännessä Pihlava, etelässä Enäjärvi ja idän suunnalla Kyläsaari. Metsämaa kuuluu Enäjärven koulupiiriin, ja sen postinumero on 28800. Se rajoittuu etelässä Pihlavantiehen ja pohjoisessa Porinlahteen.
Blood Feast
Blood Feast on yhdysvaltalainen vuoden 1963 kauhuelokuva, jonka ohjasi Herschell Gordon Lewis.
Lewis tunnettiin lähinnä nudismielokuvistaan, ennen kuin siirtyi kauhuelokuviin. Kaikki kriitikot haukkuivat hänet ohjaamansa "Blood Feastin", ja Yhdysvalloissa monet osavaltiot kielsivät elokuvan esityksen. Silti se oli tuottoisa elokuva, sillä aina kun pienet elokuvateatterit ottivat "Blood Feastin" ohjelmistoonsa, yleisöä kävi runsaasti.
"Blood Feastia" pidetään kauhuelokuvan lajityypin splatterin edeltäjänä. Lewis teki elokuvansa menestyksen innoittamana muitakin samanlaisia elokuvia. "Blood Feast" oli Lewisin veritrilogian ensimmäinen osa. Trilogiaan kuuluivat lisäksi "Two Thousand Maniacs!" ja "Color Me Blood Red"
Yves Racine
Yves Racine (s. 7. helmikuuta 1969 Matane, Québec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi urallaan 508 NHL-ottelua Detroit Red Wingsin, Philadelphia Flyersin, Montreal Canadiensin, San Jose Sharksin, Calgary Flamesin ja Tampa Bay Lightningin riveissä. Racine teki urallaan puolustajaksi huomattavan paljon pisteitä, esimerkkinä NHL-kausi 1990–1991, jolloin hänen tehonsa Detroitin riveissä olivat 62 ottelussa 7+40=47.
Racine vieraili SM-liigan Jokereissa kaudella 1998–1999. Hän lopetti uransa Saksan DEL-liigan Adler Mannheimissa kauden 2005–2006 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Racine edusti Kanadan maajoukkuetta MM-kilpailuissa 1991 ja 1994, jolloin hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen 2010 kokoonpanot
Kenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
Maalivahdit
Kenttäpelaajat
MaalivahditKenttäpelaajat
Maalivahdit
Eclipse (soundtrack)
The Twilight Saga – Eclipse: Original Motion Picture Soundtrack on soundtrack vuoden 2010 yhdysvaltalaiseen elokuvaan "Twilight – Epäilys". Soundtrackin julkaisee Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 8. kesäkuuta 2010.
Albumia edeltää kaksi soundtrack-levyä: Twilight: Original Motion Picture Soundtrack (2008) ja The Twilight Saga – New Moon: Original Motion Picture Soundtrack (2009). Kummatkin ovat vastaavasti soundtrack-levyjä "Twilight – Epäilyksen" edeltäville elokuville "Twilight – Houkutus" (2008) ja "Twilight – Uusikuu" (2009). 
"Twilight – Houkutuksen" soundtrackin sävellyksistä vastasi Carter Burwell. Chop Shop Records julkaisi soundtrackin yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 4. marraskuuta 2008. "Twilight – Uudenkuun" soundtrackin, jonka kappaleet on valinnut musiikkisuunnittelija Alexandra Patsavas, julkaisi Chop Shop Records yhdessä Atlantic Recordsin kanssa 16. lokakuuta 2009. Molemmat soundtrack-levyt ovat parhaimmillaan sijoittunut sijalle 1 Billboard 200 - listalla.
Lokakuussa 2009 Muse kertoi MTV:n haastattelussa, että yhtye saattaisi olla valmis tekemään kappaleita myös "Twilight – Epäilys" -elokuvaa varten. Muse on luovuttanut kappaleitaan kahteen edelliseen sarjan elokuvaan. Toukokuun alussa Stephenie Meyer kertoi virallisilla kotisivuillaan, että Muse tekee elokuvan soundtrack-levylle kappaleen, josta tulee myös heidän singlensä. Kappale on nimeltään "Neutron Star Collision (Love is Forever)". Kyseinen single julkaistiin 17. toukokuuta 2010. Toukokuussa 2010 ilmoitettiin, että latinalaisamerikkalainen bändi Jesse & Joy kuullaan myös soundtrack-levyllä.
Toukokuun puolivälissä julkaistiin pätkä Musen singlestä "Neutron Star Collision (Love is Forever)". Single julkaistiin kokonaisuudessaan 17. toukokuuta 2010. Sen musiikkivideo julkaistiin 20. toukokuuta 2010 ja se sisältää kohtauksia elokuvasta. 2. kesäkuuta 2010 ilmoitettiin Twitterin kautta, että soundtrack on kuunneltavissa seuraavan 24 tunnin ajan.
Kesäkuuhun mennessä soundtrack on saanut hyvän vastaanoton: "Entertainment Weekly" antoi soundtrackille arvosanan B+. Billboard 200 -listalla soundtrack sijoittui sijalle 2. "Allmusic" antoi soundtrackille neljä tähteä viidestä. Metacriticin antoi soundtrackille painotetuksi keskiarvokseen 76, ilmaisten "yleisesti myönteisiä palautteita". Vastaanotto on suurimmaksi osakseen ollut parempi kuin "New Moonin", uutamia poikkeuksia lukuun ottamatta.
Eclipse – The Score sisältää Howard Shoren elokuvaan tekemät sävellykset. Shore korvasi säveltäjä Alexandre Desplatin, joka sävelsi musiikin elokuvasarjan toiseen osaan "Twilight – Uusikuu". Shore on säveltänyt musiikkia esimerkiksi elokuvaan "Taru sormusten herrasta". Toukokuussa 2010 score-levyn ilmoitettiin ilmestyvän 29. kesäkuuta 2010.
Sphincterochila insularis
Sphincterochila insularis on "Sphincterochilidae"-heimoon ja "Sphincterochila"-sukuun kuuluva kotilolaji. Laji kasvaa 10–11 × 14–16 mm:n kokoiseksi. Lajin kuori on väriltään valkoinen. "Sphincterochila insularis" on termofiilinen laji, ja se kesähorrostaa erittäin kuumilla ja auringonpaisteisilla kalkkikivialueilla.
"Sphincterochila insularis" on Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Antikytheran saaren kotoperäinen laji.
Luettelo televisiosarjan Castle jaksoista
Seuraava lista on luettelo ABC:n televisiosarjan "Castle" jaksoista. Sitä esitetään suomessa Nelosen ja Heron kanavilla.
"Castlessa" näyttelevät Nathan Fillion, joka esittää kuuluisaa rikoskirjailijaa Richard Castlea, sekä Stana Katic, joka esittää NYPD:n murhaetsivää Kate Beckettia.
Castlen ensimmäinen tuotantokausi alkoi yhdysvalloissa 9. maaliskuuta 2009.
Castlen toinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 21. syyskuuta 2009.
Castlen kolmas tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 20. syyskuuta 2010.
Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri
Varsinais-Suomen sairaanhoitopiiri (lyh. VSSHP, ) on kuntayhtymä, johon kuuluu Varsinais-Suomen maakunnan kaikki 27 kuntaa sekä lisäksi Pirkanmaalla, ennen vuotta 2005 Satakunnassa sijaitseva Punkalaidun. Sairaanhoitopiirin tehtävänä on järjestää erikoissairaanhoidon palvelut sen jäsenkuntien noin 470 000 asukkaalle. Sairaanhoitopiiri järjestää myös yliopistotasoisen erikoissairaanhoidon erityisvastuualueellaan, johon kuuluu lisäksi Satakunnan sairaanhoitopiiri.
VSSHP:llä on noin 6 300 virkaa ja tointa. Piirin sairaaloissa toteutetaan noin 690 000 avohoitokäyntiä, noin 420 000 hoitopäivää ja 42 000 leikkaustoimenpidettä vuodessa (arvio 2008).
Varsinais-Suomen keskussairaalana ja yliopistosairaalana toimii Turun yliopistollinen keskussairaala. TYKSin kantasairaala sijaitsee Turussa Kiinamyllynmäellä. TYKSiin kuuluvat lisäksi Turun kaupunginsairaalan yhteydessä Mäntymäellä toimiva TYKS Kirurginen sairaala, Paimiossa sijaitseva Paimion sairaala sekä Raisiossa sijaitseva TYKS Raision sairaala.
Sairaanhoitopiiriin kuuluvat lisäksi seuraavat aluesairaalat:Lisäksi sairaanhoitopiirillä on psykiatriset sairaalat Halikossa ja Uudessakaupungissa. VSSHP:n sairaaloissa on yhteensä noin 1 600 sairaansijaa.
VSSHP:n sairaanhoidollisista palvelutoiminnoista (laboratorio, kuvantaminen, patologia, kliininen neurofysiologia, lääkehuolto ja välinehuolto) on muodostettu liikelaitos nimeltään TYKS-SAPA, jonka toimialue kattaa koko sairaanhoitopiirin.
Lisäksi Turun yliopistolla on oikeus asettaa edustajansa kuntayhtymän päätöksentekoelimiin.
Tatra T13
Tatra T13 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kevyt kuorma-auto. Sen rakenne perustui vuonna 1923 esiteltyyn T11-henkilöautoon. T13:n valmistus alkoi 1924 ja jatkui virallisesti vuoteen 1933 asti, mutta viimeinen yksilö valmistui vuonna 1935.
Kaksiakselisen, takavetoisen T13:n omamassa oli 1 000 kg ja se kykeni versiosta riippuen kuljettamaan 800–1 200 kg hyötykuorman. Sen huippunopeus oli 45 km/h. Auton alustalle valmistettiin myös muutamia linja-autoja.
Ensimmäisissä autoissa käytettiin T11:n moottoria, mutta vuodesta 1926 autossa oli hieman tehokkaampi T12:n voimanlähde.
Moottori oli tyypiltään kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Sen takana olleessa vauhtipyörässä oli tuuletin, jonka ympärillä oli ilmavirtaa ohjaava kokoojapelti. Moottorin lohko oli valmistettu kevytmetallista. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin.
Autossa oli Boschin magneettosytytys ja sytytysennakkoa voi säätää käsin. Moottori oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen.
Myös alustan rakenne muuttui samalla hieman kun T12 korvasi T11:n.
Moottorin takana oli kuiva nelilevyinen kytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli vetopyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akseli oli jousitettu poikittain asennetun, puolielliptisen lehtijousen avulla, joka oli kiinnitetty keskeltä vetopyörästön runkoon ja päistään jarrukilpiin. Auton moottori makasi jäykällä etuakselilla olleen poikittaisen lehtijousen päällä. Näin ollen myös moottori ja vaihteisto toimivat osana kantavaa rakennetta. Rakenne oli erittäin jäykkä ja toimi erinomaisesti hankalissa maasto-olosuhteissa.
Ensimmäisissä yksilöissä oli takana mekaanisella välityksellä toimivat rumpujarrut eikä etujarruja ollut. Kummassakin jarrurummussa oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten. Kun autossa alettiin käyttää T12:n komponentteja, myös etuakselille asennettiin jarrut ja takapyörillä oli enää yhdet parit jarrukenkiä, jotka toimivat sekä käyttö- että seisontajarruina.
Tšekkoslovakian asevoimat ei ollut kiinnostunut käyttämään T13-mallia motorisoinnissaan. Huomio kiinnittyi maastokelpoisemman, kolmiakselisen ja kantavuudeltaan 1,5-tonnisen T26-mallin kehittämiseen.
Armeijalle kuitenkin toimitettiin kolme T13:aa. Ensimmäinen, kantavuudeltaan yhden tonnin kuorma-auto myytiin 1926. Vuotta myöhemmin myytiin yksi T13:n alustalle rakennettu linja-automuunnelma. Vuonna 1931 myytiin vielä vankienkuljetusautoksi rakennettu muunnelma.
Teknisiä tietoja ja kuvia
Tripolin kansainvälinen lentoasema
Tripolin kansainvälinen lentoasema () on 34 kilometrin päässä Libyan pääkaupunki Tripolin keskustasta sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Lentoasema toimii kansallisen yhtiön Libyan Airlinesin sekä Afriqiyah Airwaysin ja Buraq Airin solmukohtana. Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, yksi 3,6 kilometrin mittainen ja ILS-lähestymislaitteilla varustettu kiitotie ja yksi 2,6 kilometrin mittainen kiitotie.
Lentoaseman kautta kulki yli kolme miljoonaa matkustajaa 2008. Lentoasemalle on rakenteilla kaksi uutta terminaalia.
Mahomet Weyonomon
Mahomet Weyonomon oli mohegaani-intiaanien ylipäällikkö, joka teki vuonna 1735 matkan Isoon-Britanniaan tarkoituksenaan tavata maan kuningas Yrjö II. Hän ei ehtinyt kuitenkaan koskaan tavata kuningasta, sillä seuraavana vuonna Weyonomon seurueineen menehtyi Lontoossa riehuvaan isorokkoon. Hän oli kuollessaan 36-vuotias.
Weyonomon oli uskonnoltaan muslimi. Hän oli maineikkaan mohegaanien johtajan Uncasin pojan pojanpoika. Hänen äitinsä edusti espanjalaisten mukana Pohjois-Amerikan mantereelle saapuneita "melungeoneita" jotka olivat lähtöisin pääosin pohjoisen Afrikan barbaarirannikolta tai Turkista ja joutuneet pakenemaan alkuperäisiltä mailtaan.
Weyonomonin pitkään laivamatkaan Britteinsaarille oli aivan erityinen syy. Hänen kansansa oli joutunut luovuttamaan yhä suurempia maa-alueita Uuden-Englannin siirtolaisille nykyisen Connecticutin alueelta. Sata vuotta aikaisemmin mohegaanit päällikkönsä Uncasin johdolla olivat olleet toivottamassa brittejä tervetulleiksi uudelle mantereelle. Ystävyyssiteiden asteittainen murtuminen ja siirtolaisten loputon maannälkä olivat työntäneet mohegaanit yhä pienemmälle alueelle ja estääkseen lohduttomalta näyttävää tulevaisuutta toteutumasta oli Weyonomon päättänyt matkustaa Englantiin vedotakseen kuninkaan oikeudenmukaisuuteen ja pyytääkseen tältä parempaa kohtelua kansalleen. Weyonomonin seurueen muodostivat kapteeni John Mason ja hänen poikansa Sam sekä mohegaaninkielinen tulkki Zachery Johnson, intiaaninimeltään AughQuant.
Muutamia vuosikymmeniä aikaisemmin oli Englantiin purjehtinut Weyonomonin isoisä "Owenego" tapaamaan kuningatar Annea. Matkan syynä oli Connecticutin siirtokunnan nopea kasvu ja siitä aiheutuneet maankäyttöön liittyvät ongelmat. Kuningatar oli luvannut, että britit palauttaisivat anastamansa alueet niiden alkuperäisille asukkaille, mutta lupaus osoittautui katteettomaksi eikä kyennyt pysäyttämään siirtokunnan leviämistä.
Weyonomon haudattiin vuonna 1736 johonkin etelä-Lontoon hautausmaalle ja hänen hautapaikkansa jäi tuntemattomaksi. Vuonna 2006 Englannin kuningatar Elisabet II julkisti Weyonomonin muistomerkin Southwarkin katedraalissa mohegaanien perinteisten hautausseremonioiden saattelemana.
Bob Solinger
Robert Edward ”Solly” Solinger (23. joulukuuta 1925 Star City, Saskatchewan – 10. joulukuuta 2014) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi 99 ottelua NHL:ssä.
Hän pelasi Toronto Maple Leafs ja Detroit Red Wings -joukkueissa. Solinger oli ensimmäinen AHL:n tulokkaille jaettavan Dudley "Red" Garrett Memorial Award -palkinnon saanut pelaaja.
Tr2
Tr2 ("Truman") oli Suomessa sotien jälkeen käytössä ollut yhdysvaltalainen höyryveturityyppi. Raskaat tavaraliikenneveturit olivat samaa tyyppiä, jollaisia oli sodan aikana toimitettu Neuvostoliittoon (Lend-Lease-sopimus).
Truman Tr2 -vetureita valmisti Baldwin Locomotive Works Pennsylvanian osavaltion Philadelphiassa, ALCO valmisti sarjan viimeisimmät yksilöt. Veturiin mahtui 13 tonnia hiiltä ja 28 tonnia vettä.
Jatkosodan jälkeen suomalainen veturiteollisuus ei pystynyt raaka-ainepuutteen ja sotakorvausten takia rakentamaan vetureita, joten vetureita jouduttiin hankkimaan ulkomailta. Yhdysvalloista hankitut 20 veturia tuotiin Suomeen osina ja ne koottiin VR:n Helsingin konepajassa. Veturin lempinimi Truman viittaa Yhdysvaltain silloiseen presidenttiin Harry S. Trumaniin.
Tr2-veturit olivat VR:n raskaimmat ja vahvimmat veturit. Ne sijoitettiin Riihimäelle ja niitä oli lyhytaikaisemmin sijoitettuna Pieksämäelle ja Kouvolaan. Vetureita käytettiin myös Helsingin ja Riihimäen välisissä henkilöjunissa.
Suhteellisen lyhyen käyttöiän jälkeen Trumanit hylättiin vuosina 1964–1969. Veturit romutettiin paitsi veturi 1319, joka on Hyvinkäällä Suomen Rautatiemuseossa.
Hiippa (saari)
Hiippa on Naantalissa sijaitseva pieni 0,77 hehtaarin ulkoilusaari. Saarella ei ole rakennuksia tai rakenteita. Saaren rannat ovat ruovikoituneet kiinni viereiseen Jakoluodon saareen.
Jarkko Toivonen (kitaristi)
Jarkko Toivonen (s. 1969) on suomalainen brasilialaiseen musiikkiin erikoistunut bossa nova -kitaristi.
Toivonen aloitti kitaransoiton opinnot 9-vuotiaana kuultuaan ensimmäisen esikuvansa José Felicianon soittoa. Hänellä on takanaan noin 12 vuoden klassisen kitaransoiton opinnot mm. Sibelius-Akatemiassa. Toivonen aloitti ammattiuransa 18-vuotiaana vuonna 1987, kun hän julkaisi ensimmäisen levynsä "Sambolero".
Toivonenon konsertoinut kotimaansa lisäksi mm. Brasiliassa. Hän on esiintynyt yhdessä huilisti-laulaja Danilo Caymmin, kitaristi Sebastião Tapajósin, perkussionisti Marcelo Salazarin sekä laulajatar Ithamara Kooraxin kanssa. Toivosen kitaratyyliin ovat eniten vaikuttaneet brasilialaiset Luiz Bonfá, Paulinho Nogueira, João Gilberto, Bola Sete, argentiinalaissyntyinen Jorge Morel sekä José Feliciano.
Tulipa goulimyi
Tulipa goulimyi on Kreikassa Kytheran saarella villinä elävä tulppaanilaji. Lisäksi kasvia tavataan muun muassa Kreikan Peloponnesoksen eteläosassa, Antikytheran saarella ja Kreetan saaren Gramvoúsan niemimaalla. Se kasvaa kivikkoisilla alueilla. Kasvi kukkii helmikuun puolivälistä toukokuun alkuun. Sen kukat ovat oranssit tai tiilenpunaiset. Lajia viljellään myös puutarhoissa. Se kestää hyvin kylmää.
Arvo Räikkönen
Arvo Yrjö Rafael Räikkönen (9. heinäkuuta 1906 Lempaala, Inkeri – 23. kesäkuuta 1978 Rauma) oli suomalainen kuoronjohtaja, säveltäjä ja musiikkipedagogi.
Räikkönen valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1931 ja toimi musiikinopettajana Turun kansakouluissa vuosina 1931–1937 sekä musiikin lehtorina Rauman seminaarissa vuosina 1937–1973. Hänen ns. vanhaa musiikkia kohtaan tuntemansa kiinnostus toi uusia ideoita etenkin mieskuorolauluun. Hän oli tuottelias säveltäjä, jonka teoksia palkittiin useissa sävellyskilpailuissa. Räikkösen sävellyksiä on tallentanut muun muassa mieskuoro Laulu-Miehet. Räikkönen sai professorin arvonimen vuonna 1977.
Arvo Räikkösen isä oli Pietarin Pyhän Marian kirkon kanttori Pekka Bernhard Räikkönen. Hänen veljiään olivat oopperalaulaja Sulo Räikkönen ja äärioikeistolainen poliitikko Erkki Räikkönen.
Olavi Pesonen
Olavi Samuel Pesonen () oli suomalainen säveltäjä, urkutaiteilija, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi.
Pesosen vanhemmat olivat kouluneuvos Matti Pesonen ja Ellen (Ella) Irene Malmberg ja puoliso vuodesta 1933 Sirkku Aune Margareta Lyytikäinen. Hän tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1932. Helsingin Kirkkomusiikkiopistosta Pesonen valmistui 1934 ja Sibelius-Akatemian urkudiplomin hän suoritti 1939. Pesonen toimi kansakoulun laulunopettajana Helsingissä vuodesta 1933, sävellyskonsertin hän piti 1936 ja urkukonsertin 1939. Hän toimi myös orkesterin- ja kuoronjohtajana ja musiikkikriitikkona, samoin kuin luottamustehtävissä Suomen musiikkielämässä.
Pesosen ensimmäiset teokset edustivat kansallisromantiikkaa, mutta myöhemmin hänen sävelkielensä kehittyi kromaattisemmaksi ja etääntyi paikoitellen tonaalisuudesta. Pesonen käyttää runsaasti kontrapunktia. 1950–1960-luvulla Pesonen sävelsi lukuisten muiden tehtävien vuoksi melko vähän, mutta 1970-luvulla siirryttyään eläkkeelle hän saattoi jälleen paneutua enemmän säveltämiseen. Pesosen tuotannossa on runsaasti kuoro- ja yksinlauluja, joista merkittävimpiä ovat sekakuorosävellys "Ajat eellehen menevät" (1935) ja yksinlaulusarja "Gott! Wirf mich nicht zu Deinen Steinen" (1953). Hänen säveltäjäkuvaansa liitettiin lyyrisyys, uskonnollisuus ja vankat tekniset taidot. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, muita soitinteoksia sekä lukuisia vokaaliteoksia. Pesosen merkittävin sävellyksenopettaja oli Leevi Madetoja.
Pesonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1961.
Pesosen sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
Pesosen julkaisemia lauluteoksia ovat:
Vitrina cerigottana
Vitrina cerigottana on "Vitrinidae"-heimoon ja "Vitrina"-sukuun kuuluva kotilolaji.
"Vitrina cerigottana" on Välimeressä sijaitsevan ja Kreikalle kuuluvan Antikytheran saaren kotoperäinen laji.
Airismaa
Airismaa on Naantalin Rymättylässä sijaitseva saari. Vuonna 2000 saarella asui vakituisesti 70 ihmistä ja vapaa-ajan asuntoja saarella on satoja. Saarelle on kiinteä tieyhteys Otavasta Kirveenrauman sillan kautta yhdystiellä 1890. Tie jatkuu Airismaasta edelleen Hämmärönsalmen lossilla Aaslan saareen. Saaren läpi kulkee matkailutie Pikku rengastie. Airismaa kuuluu Airisto - Seilin valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen. Saari on pääosin melko kallioista ja metsäistä, mutta kallioiden välisissä painanteissa harjoitetaan maataloutta. Etenkin saaren pohjoisosassa joka on alavampaa maata. Saaren etelärannalla toimi vuosina 1993–2015 Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen kalan­tutkimus­asema.
Saaren pohjoisosassa sijaitsee Uutiskuvanvuori, joka on 56,4 metriä korkea kallio ja lehtojen suojeluohjelmaan kuuluva neljän hehtaarin luonnonsuojelu- ja natura 2000 -alue. Uutiskuvanvuori on inventoitu luonnonarvoiltaan erittäin arvokkaksi kallioalueeksi. Alueella on merkitystä näköala- ja retkeilykohteena, ja 56,4 metriä korkealta kallion huipulta avautuu komeat näkymät ympäristöön. Kalliolle järjestetään opastettuja retkiä.
FC Luzern
FC Luzern () on sveitsiläinen vuonna 1901 perustettu jalkapalloseura Luzernista. Seura pelasi vuodesta 1935 vuoteen 2009 kotiottelunsa Stadion Allmendille, jonka kapasiteetti on 20 500, mutta sitä on turvallisuussyistä laskettu 13 000. Seuran uusi kotistadion Swissporarena on rakenteilla ja joukkue pelaa toistaiseksi kotiottelunsa Emmenbrückessä Gersag Stadionilla.
FC Luzern on historiansa aikana voittanut Sveitsin mestaruuden kerran, kaudella 1988/89. Sveitsin cupin voitto Luzern on juhlinut kahdesti ja ollut finaalissa häviävänä osapuolena kolme kertaa. 2000-luvulla seura pelasi Challenge Leaguessa 2003-2006. Eurokentillä Luzern on yltänyt parhaimmillaan Cup-voittajien Cupin puolivälieriin kaudella 1960/61.
Sinirasti
Sinirasti eli italianrasti, rohtorasti tai häränkieli ("Anchusa azurea") on ruohovartinen, sinikukkainen kasvi. Se elää luonnonvaraisena Euroopassa ja Aasian länsiosissa.
Sinirasti kasvaa 100–140 cm korkeaksi. Se kukkii kesäkuusta syyskuuhun ja viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla niukkaravinteisessa maassa.
Bitexco Financial Tower
Bitexco Financial Tower on pilvenpiirtäjä Hồ Chí Minhin kaupungissa Vietnamissa. Rakentaminen alkoi vuonna 2007 ja päättyi vuonna 2010. Rakennus on yksi kaupungin korkeimmista, 265,5 metriä. Sen kokonaispinta-ala on 100 000 neliömetriä ja siinä on 71 kerrosta, joista kolme maan alla.
Susanna Reinboth
Susanna Helena Reinboth (s. 1963) on suomalainen oikeustoimittaja. Hän työskentelee Helsingin Sanomissa ja oli aiemmin Nelosen uutisten oikeustoimittaja.
Reinboth suoritti journalismiopintoja Tampereen yliopistossa 1985–1987. Hän työskenteli STT:llä kesätoimittajana ja määräaikaisuuksissa 1986–1987 ja oikeustoimittajana 1988–1990. Vuosina 1990–2004 Reinboth oli Helsingin Sanomien oikeustoimittaja ja vuodesta 2004 Nelosen uutisten oikeustoimittaja. Vuonna 2007 Reinboth vaati suojelupoliisilta kopiota niin sanotusta Tiitisen listasta ja menestyikin Helsingin hallinto-oikeudessa, jonne hän valitti suojelupoliisin kielteisestä päätöksestä. Suojelupoliisin valitettua korkeimpaan hallinto-oikeuteen lista jäi kuitenkin salaiseksi. Vuonna 2008 Reinboth palkittiin Vuoden journalisti 2007 -palkinnolla.
Reinboth on Oikeustoimittajat ry:n perustajajäsen ja hallituksen jäsen ja on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hän on ollut myös Julkisen sanan neuvoston jäsen ja toinen varapuheenjohtaja. Vuonna 2009 Reinboth osallistui päätökseen niin kutsutussa lautakasa-asiassa, joka koski Ylen uutisointia pääministeri Matti Vanhasen talonrakennukseen kohdistuvissa korruptioepäilyissä. Reinboth äänesti vapauttavan päätöksen puolesta.
Tammikuussa 2011 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi, että Reinbothin ja Helsingin Sanomien päätoimittaja Janne Virkkusen sananvapautta loukattiin kun heille tuomittiin sakkoja ja korvausvelvollisuus presidenttiehdokas Esko Ahon kampanjapäällikön yksityiselämän käsittelemisestä.
Huhtikuussa 2014 Tutkivan journalismin yhdistys myönsi Lumilapio-palkinnon Reinbothille ja Minna Passille huumepoliisia käsitelleestä, Helsingin Sanomissa julkaistusta juttusarjasta. Vuonna 2018 Reinboth ja Passi saivat Lauri Jäntin säätiön palkinnon aihetta käsittelevästä teoksesta "Keisari Aarnio. Huumepoliisi Jari Aarnion uskomaton tarina".
Tähtipukinparta
Tähtipukinparta ("Tragopogon hybridus") on ruohovartinen kukkiva kasvi. Sen kukka on vaaleanpunainen, kahdeksan kapeaa terälehteä luovat tähtimäisen vaikutelman, jota korostavat teräväkärkiset verholehdet, jotka ovat terälehtiä pidemmät. Kukan keskusta on hiukan terälehtiä tummempi.
Kasvi on kotoisin Etelä-Euroopasta, mutta levinnyt harvinaisena tulokaslajina linnunsiementen mukana esimerkiksi Englantiin.
Juha Niemi
Juha Niemi (s. 6. elokuuta 1988 Ylistaro) on suomalainen pesäpalloilija, joka on pelannut Joensuun Mailassa kaudesta 2013 alkaen. Hänen aikaisempia seurojaan ovat Seinäjoen Maila-Jussit (2005–2008), Nurmon Jymy (2009–2010) ja Koskenkorvan Urheilijat (2011–2012). Niemi on saavuttanut Joensuun Mailan joukkueessa Superpesiksessä mestaruuden vuonna 2018 sekä pronssimitalin vuosina 2013–2017.
Lyöjäjokerina pelaava Niemi on valittu kahdesti Itä–Länsi-otteluun, vuonna 2010 Helsingissä pelattuun otteluun sekä 2011 Kouvolassa pelattuun otteluun. Hän on tunnettu kovista ja tarkoista lyönneistään.
Niemi on ammatiltaan LVI-asentaja. Hän on kotoisin Ylistaron (nyk. Seinäjoki) Kitinojalta.
Rimfaxe
Rimfaxe on kansanmusiikkiyhtye Gjallarhornin viides albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Se on nimetty skandinaavisessa mytologiassa esiintyneen kahdeksanjalkaisen rimfaxe -hevosen mukaan.
Honolulun kansainvälinen lentoasema
Honolulun kansainvälinen lentoasema (; ) on Honolulun ja Havaijin tärkein lentoasema. Lentoasemalla on neljä terminaalia.
Ranarop
Ranarop on kansanmusiikkiyhtye Gjallarhornin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Se on saanut nimensä skandinaavisessa mytologiassa esiintyneen Rán merenjumalattaren mukaan. Sanamukaisesti sana ranarop merkitsee Ránin huutoa.
Klaukkalan ortodoksinen kirkko
Klaukkalan ortodoksinen kirkko, viralliselta nimeltään Pyhän Nektarios Eginalaisen kirkko on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva, vuonna 1997 käyttöön otettu ortodoksinen kirkko. 
Rakennus toimii eräänä ortodoksisen kirkon Helsingin hiippakunnan, Helsingin ortodoksisen seurakunnan Keski- ja Itä-Uudenmaan alueen pyhäkkönä. Kirkon pappina toimii isä Jyrki Penttonen ja kanttorina Minna Bovellan-Järvinen.
Klaukkalan ortodoksinen, itseään Nektarios-ryhmäksi kutsunut ystäväpiiri keräsi vuodesta 1986 lähtien rahaa omaa kirkkoa varten. Vuonna 1993 hankittiin Klaukkalan Kuonomäentien varrelta kirkkotontti. Tontille rakennettiin paljolti keräysvaroin ja talkootyöllä arkkitehti Ritva Westermarkin suunnittelema hirsinen tsasouna. Matkamiehen ristin, tsasounan kupolit, kellotornin ja kuistin pilarit valmisti puuseppä Johannes Andrejev. Ikonostaasin ikonit ja alttari-ikonin maalasi Aleksander Wikström.
Helsingin metropoliitta Tiihon vihki rakennuksen käyttöön 3.9.1995 ja rukoushuone pyhitettiin piispa Nektarios Eginalaisen (1846-1920) muistolle. Runsas kaksi vuotta myöhemmin Helsingin hiippakunnan piispa Leo vihki rakennuksen kirkoksi (9.11.1997). Kirkossa säilytetään vuonna 1961 kanonisoidun Nektarioksen pyhäinjäännöstä. Kirkko siirtyi Helsingin ortodoksiselle seurakunnalle.
Vuoden 2011 miehittämättömät avaruuslennot
Vuoden 2011 miehittämättömät avaruuslennot: Laukaistujen miehittämättömien avaruusalusten määrä on 96 eli suuruusluokaltaan kuten edeltävinä vuosina. Vuoden aikana tehtiin 71 laukaisua. Näiden lisäksi kuusi laukaisua epäonnistui osin tai kokonaan tuhoten noin kaksitoista satelliittia ja avaruusluotainta: neljä näistä epäonnistumisista oli venäläisten aikaansaamia, yksi kiinanlainen ja yksi yhdysvaltalainen. Venäläisten epäonnistumiset nostivat Venäjällä esiin keskustelun siitä, että sen avaruustoiminta on edelleen ollut vanhojen neuvostokonkareiden johdossa ja heidän poistumisensa on jättämässä osaamisvajeen. Länsimaisia laukaisuja oli kaikista vajaa neljännes ja valtaosa laukaisuista oli venäläisiä tai aasialaisia, joka ilmentää rakettitekniikan paluuta sen keksimisaluilleen, Kiinaan, Intiaan ja Venäjälle.
Taulukon lihavoidut tekstit tarkoittavat sitä, että kyseiset laukaisut liittyvät Suomen avaruustoimintaan: näitä ovat NASAn sukkulalaukaisu STS-134, joka vei toukokuussa AMS-mittalaitteen ISS-avaruusasemalle, Venäjän avaruusjärjestön Spectrum Radioastron laukaistiin heinäkuussa, EU:n Galileo IOV-1 ja IOV-2 paikannuussatelliitit, jotka laukaistiin lokakuussa ja NASAn Mars Science Laboratory Mars-laskeutuja laukaistiin marraskuussa.
Vuosi on miehitettyjen avaruuslentojen juhlavuosi, sillä 12. huhtikuuta Juri Gagarinin lennosta Vostok 1 on kulunut 50 vuotta. Vuonna 2011 on kulunut 25 vuotta NASAn "Challenger"-avaruussukkulan tuhosta. Vuonna 2011 NASAn jäljellä olevat sukkulat siirtyivät museoihin tehden kaksi tai kolme viimeistä lentoaan. Vuonna 2011 kolme tai neljä yhdysvaltalaista pienempää rakettitehdasta pyrkii laukaisemaan uusia kantorakettejaan.
Vuonna 1961 Neuvostoliitto aloitti planeettalennot Venera 1VA-avaruusluotaimellaan. Vuonna 1961 laukaistiin Yhdysvalloista ensimmäinen amatöörisatelliitti Oscar 1, joka painoi 5 kg. Se on 2000-luvun CubeSat-nanosatelliittien edelläkävijä.Alla on ilmoitettu aiotut mutta aiemmin vuonna 2011 toteutumattomat laukaisuhetket. Muiden kuin länsimaiden kohdalla laukaisuhetki on usein länsimaisissa lähteissä ilmoitettu väärin.
Khaled Lemmouchia
Khaled Lemmouchia (, s. 8. joulukuuta 1981 Givors, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Club Africainia.
22. elokuuta 2012 Lemmouchia allekirjoitti vuoden sopimuksen tunisialaisen Club Africainin kanssa.
Lemmouchia päätti edustaa Ranskan sijasta Algeriaa, vaikka sai kutsun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Lemmouchia edusti Algeriaa alle 20-vuotiaiden Afrikan kisojen karsinnoissa. Sittemmin hän sai kutsun aikuisten maajoukkueeseen tammikuussa 2008 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Senegalia vastaan 31. toukokuuta 2008. Lemmouchia edusti myös maataan vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta jätti kisat kesken ajauduttuaan erimielisyyksiin valmentajan kanssa.
Lemmouchia palasi takaisin maajoukkueeseen lyhyen tauon jälkeen, kun Abdelhak Ben Chikha nimesi hänet Togoa vastaan 10. lokakuuta 2010 pelattuun vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaotteluun. Lemmouchia tuli ottelussa vaihdosta kentälle toisella puoliajalla Hassan Yebdan tilalle.
Artjom Anisimov
Artjom Aleksejevitš Anisimov (; s. 24. toukokuuta 1988 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL:ää Chicago Blackhawksin joukkueessa.
Anisimov on Lokomotiv Jaroslavlin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Venäjän superliigassa kaudella 2005–2006 ja pelasi siellä myös kaudella 2006–2007. NHL-seura New York Rangers varasi hänet toisella kierroksella. Vuonna 2007 Anisimov allekirjoitti ensimmäisen sopimuksensa Rangersin kanssa, ja pelasi AHL:ssä Hartford Wolf Packin joukkueessa kausina 2007–2008 ja 2008–2009.
Helmikuussa 2009 Anisimov nostettiin Rangersiin hänen tehtyään 21 maalia ja 29 maalin johtanutta syöttöä Wolf Packissa. Hän debytoi NHL:ssä 3. helmikuuta ottelussa Atlanta Thrashersia vastaan. Anisimov teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 11. lokakuuta 2009 ottelussa Anaheim Ducksia vastaan, minkä Rangers voitti 3–0.
Heinäkuussa 2012 Anisimov siirtyi Columbus Blue Jacketsiin pelaajakaupassa, jossa Blue Jackets sai hänen lisäkseen hyökkääjä Brandon Dubinskyn, puolustaja Tim Erixonin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron, ja jossa Rangersiin siirtyivät hyökkääjä Rick Nash, puolustaja Steve Delisle ja ehdollinen kolmannen kierroksen varausvuoro.
26. kesäkuuta 2013 Anisimov allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen Blue Jacketsissa.
Aleksei Jemelin
Aleksei Vjatšeslavovitš Jemelin (, s. 25. huhtikuuta 1986 Toljatti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Montreal Canadiens varasi Jemelinin NHL:n varaustilaisuudessa 2004, varausvuorolla 84. Hän on Lada Toljattin kasvatti ja pelasi seurassa kauteen 2006–2007 asti, ennen siirtymistään Ak Bars Kazaniin. Kausilla 2008–2009 ja 2009–2010 hän voitti Kazanissa KHL:n Gagarin Cupin mestaruuden. Kaudesta 2011–2012 lähtien Jemelin on kuulunut NHL:ssä Canadiensin vakiokokoonpanoon. Jemelin on pelannut Venäjän maajoukkueessa yhdet olympialaiset ja viidet MM-kilpailut, joissa hän on ollut voittamassa maailmanmestaruuden 2012, MM-hopeaa 2010, sekä MM-pronssia 2007 ja 2016. Juniorimaajoukkueista hänellä on alle 18-vuotiaista kultaa 2004, sekä alle 20-vuotiaista hopeaa 2005 ja 2006
Aleksei Tereštšenko
Aleksei Vladimirovitš Tereštšenko (, s. 16. joulukuuta 1980 Možaisk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2016–2017 Dinamo Moskovan joukkueessa.
Vuodesta 1998 vuoteen 2004 Tereštšenko pelasi Venäjän jääkiekon superliigaa Dynamo Moskovan joukkueessa. Sitten hän vaihtoi Ak Bars Kazaniin ja oli siellä kolme vuotta kunnes vuonna 2007 vaihtoi Salavat Julajev Ufan joukkueeseen. Hänen joukkueensa voitti Venäjän mestaruuden vuonna 2008 ja hän oli myös mukana voittamassa MM-kultaa.
Cistus incanus
Cistus incanus on vaaleanpunakukkainen pieni pensas, joka kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat noin 7,5 cm pitkät ja kukkien halkaisija on 6–7 cm.
Kasvin tahmeista lehdistä ja varsista tehdään aromaattista ainetta nimeltä "laudanum".
5 Astraea
5 Astraea (symboli: tai ) on päävyöhykkeen asteroidi, eli Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta. Sen löysi K. L. Hencke 8. joulukuuta vuonna 1845. Kooltaan Astraea on melko suuri, sillä se on yli sadan kilometrin läpimittainen. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Astraia-jumalattaren latinankielisen mukaan.
Astraea oli ensimmäinen löydetty asteroidi moneen vuosikymmeneen, sillä viimeisin sitä ennen löydetty pikkuplaneetta (Vesta) oli löydetty noin 39 vuotta aikaisemmin. Astraea ei jäänyt kuitenkaan Hencken ainoaksi löydöksi, sillä hän löysi myös Heben vuonna 1847. Astraean löytymisen jälkeen uusia asteroideja rupesi löytymään nopeaan tahtiin, mikä lopulta johti niiden planeetta-aseman menetykseen.
Astraean läpimitta on noin 119 km, ja sen pyörähdysaika, eli vuorokauden pituus pinnalla, on suurin piirtein 16,80 tuntia. Astraea on silikaattipitoinen S-tyypin asteroidi.
Luis Suárez (täsmennyssivu)
Luis Suárez on seuraavien henkilöiden nimi:
7 Iris
7 Iris (symboli: ) on Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. R. Hind vuonna 1847. Iris ei ollut ainoa kyseisenä vuonna löytynyt pikkuplaneetta, sillä Hind löysi myös Floran 18. lokakuuta samana vuonna. Lisäksi K. L. Hencke oli löytänyt Heben 1. heinäkuuta. Vuonna 1847 löytyi yhteensä kolme uutta asteroidia. Tämän jälkeen niitä rupesi löytymään nopeasti lisää. Asteroideja oli aluksi pidetty planeettoina siinä missä suurempiakin Auringon kiertolaisia, mutta kun tunnettujen asteroidien määrä nousi runsaasti muutamassa vuodessa, ne menettivät asemansa. Asteroidi Iris on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian Iris-jumalattaren mukaan.
Iriksen keskimääräinen läpimitta on noin 199,83 kilometriä ja se käsittää noin 0,4 % asteroidivyöhykkeen kokonaismassasta. Iriksen pinnan mineralogiset ominaisuudet ovat mitä todennäköisimmin samanlaiset pikkuplaneetan eri puolilla, mutta sen pohjoisilla leveyksillä saattaa olla enemmän auringonvaloa heijastava alue. Iris on S-tyyppinen asteroidi. Iriksen spektri muistuttaa Heben S(IV)-tyyppistä spektriä. Tämä viittaa siihen, että Iris voi olla yksi tavallisten kondriitti-meteoriittien lähteistä. Pikkuplaneetan pintaan törmänneet pienemmät kappaleet ovat saattaneet lennättää pinnan paloja pois sen gravitaation vaikutuksesta kaoottisille radolle Auringon ympäri, mistä ne ovat ehkä päätyneet meteoriiteiksi.
Piikkiönjoki
Piikkiönjoki (yläjuoksulla Hepojoki ja Makarlanjoki) on pieni joki Piikkiössä Kaarinassa Varsinais-Suomessa. Joki laskee Piikkiönlahteen. Sitä ennen se virtaa Piikkiön keskustan läpi muutaman kilometrin matkan Hepojoen ja Makarlanjoen yhtymäköhdasta. Suultaan joki on vielä varsin leveä, mutta kapenee nopeasti tultaessa Piikkiön keskustaan, ja Hepo- ja Makarlajokien leveys on vain muutamia metrejä. Joen latvaosat, jotka ulottuvat Liedon ja Paimion kuntien alueelle, saavat alkunsa monista pienemmistä ojista, jotka ovat yhteydessä muun muassa Aurajoen sivuhaaraan Savijokeen.
Piikkiönjoki kuuluu Ympäristöhallinnon kehittämisohjelmissa Aurajoen-Paimionjoen vesistöaluekokonaisuuteen. Suomen vesistöaluejaossa sen vesistöalueen nimenä on Hepojoen-Makarlanjoen vesistöalue. Vesistöalueen suuruus on 53,39 km², valuma-alueen järvisyys 0,11 % ja vesistöalueen tunnus 82.040.
Hepojoessa on toiminut ennen vedenottamo.
Helleaalto (sarjakuvahahmo)
Helleaalto (), oikealta nimeltään Mick Rory on DC Comics -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. John Broomen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1963 "Flash" -sarjakuvalehden numerossa 140. Hahmo tunnetaan Salaman vihollisena.
Mich Rory oli kiinnostunut tulesta jo lapsena asuessaan maatilalla Central Cityn ulkopuolella. Hän usein tuijotti liekkejä ja yritti jopa pitää niitä kädessään, vaikka ne polttivat hänen kätensä. Roryn pakkomielle meni lopulta yli, kun hän sytytti perheensä talon tuleen ja jäi tuijottamaan liekkejä, eikä mennyt pyytämään naapurilta apua.
Roryn setä kasvatti pojan tulipalon jälkeen, mutta se ei estänyt hänen pakkomielteisyyttään tulta kohtaan. Erään kouluretken aikana, Roryn luokkalainen lukitsi hänet vitsinä teurastamon pakkashuoneeseen. Rory onnistui pääsemään ulos ja kosti tempauksen lukitsemalla ystävänsä kotiin ja sytytti sen tuleen. Sittemmin Rory tunnisti olevansa pyromani, jolle jäi pakkashuoneesta kylmyyden pelko. Rory lopulta karkasi kotoa ja liittyi sirkukseen tulennielijäksi. Rory ei kuitenkaan pystynyt hillitsemään pyromaanisuuttaan ja poltti myös sirkuksen.
Rory yritti taistella pakkomiellettä vastaan, mutta saikin innostusta Central Cityn uutisarkiston kautta, jossa oli aiheita paikallisista rikollisista. Rory keksi käsiaseen kokoisen liekinheittimen ja puki ylleen asbestiasun, jonka myötä Rory aloitti rikollistoimintansa Helleaaltona. Hänestä tuli pian Salaman yleisimpiä vihollisia ja yksi Kapteeni Pakkasen kilpailijoista, joka myös esitteli Helleaallon muille paikallisille konnille.
Helleaalto esiintyi Justice League Unlimitedissa vierailevana hahmona, jossa hahmon äänenä toimi Lex Lang. Helleaalto oli Gorilla Groddin Legioonan jäsen ja auttoi muun muassa Devil Rayta, Gigantaa ja Killer Frostia hakemaan viikinki laivan sisällä olleen viikinkiprinssin ruumiin. Hänen tehtävänään oli sulattaa laiva jäästä.
Helleaalto esiintyi vuonna 2010 Batman – pelottomat sarjan jaksossa "Requiem for a Scarlet Speedster", jossa hahmon äänenä oli Steve Blum. Se oli ryöstänyt pankin kunnes Batman saapui paikalle estämään hänen pakonsa. Pian hänen apuunsa saapuivat Kapteeni Pakkanen ja Säävelho, jonka myötä kolmikko onnistui kukistamaan Batmanin sulattamalla lopuksi pronssia Batmanin päälle. Pian paikalle saapui Jay Garrick ja Poika Salama, jotka kukistivat rikolliskolmikon.
Welsh Open
Welsh Open on vuodesta 1992 asti järjestetty snookerin ammattilaisturnaus, joka alun perin vuodesta 1980 asti järjestettiin amatööriturnauksena ainoastaan walesiläisille pelaajille.
Turnaus on ollut UK Championship- ja World Open -turnauksien jälkeen seuraavaksi perinteikkäin ranking-turnaus lajin pääkiertueella "Main Tourilla". Turnauksen voittaja kuittaa 35 000 Englannin puntaa . Turnauksen pitkäaikaisimpana sponsorina toimi aina vuoteen 2003 asti tupakkavalmistaja Regal. Voittopalkinto oli suurimmillaan jopa 82 500 puntaa .
Turnauksen historiassa on tehty neljä 147 pisteen maksimibreikkiä. Ensimmäisenä tähän pystyi vuonna 1999 Ronnie O’Sullivan, ja Barry Pinches myöhemmin samana vuonna järjestetyissä vuoden 2000 turnauksen karsinnoissa. Viimeisin maksimi tuli vuonna 2007, jolloin sijoittamattomana pelaajana karsinnoista tullut Andrew Higginson pelasi uransa parhaan turnauksen. Ottelussa Ali Carteria vastaan Higginson teki täydellisen lyöntisarjan ja lopulta eteni aina finaaliin, jossa kuitenkin australialainen Neil Robertson nosti voittopokaalin niukasti erin 9–8. Turnauksen neljännen maksimibreikin suoritti seitsenkertainen maailmanmestari Stephen Hendry.
Welsh Openin menestynein pelaaja on skotlantilainen John Higgins viidellä mestaruudellaan. Muita menestyjiä ovat Stephen Hendry, Steve Davis, Ken Doherty , Ronnie O’Sullivan, Mark Williams sekä edesmennyt Paul Hunter. Turnauksessa on pelattu jopa seitsemän kertaa finaali, jossa voittaja on ratkaistu katkaisufreimissä. Turnauksessa vain kolme pelaajaa ovat pystyneet uusimaan voittonsa heti seuraavana vuonna. Nämä ovat Steve Davis (1994 ja 1995), Ronnie O’Sullivan (2004 ja 2005) sekä John Higgins (2010 ja 2011). .
Fulvio Collovati
Fulvio Collovati (s. 9. toukokuuta 1957) on italialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Collovati kuului maailmanmestaruuden 1982 saavuttaneeseen Italian maajoukkueeseen.
Hän toimii nyttemmin italialaisen televisioyhtiön RAI:n kommentaattorina.
Kansainvälisellä tasolla Collovati pelasi 50 maaottelua ja teki näissä kohtaamisissa kolme maalia: hän debytoi 24. helmikuuta 1979 Italia–Alankomaat-pelissä (3–0). Ensi maalinsa hän teki" Azzurrin" riveissä 16. helmikuuta 1980 Romaniaa vastaan (2–1). Collovati oli mukana MM-kisoissa 1982 Espanjassa, jossa Italia saavutti maailmanmestaruuden kolmannen kerran.
We Rule the Night
We Rule the Night on ruotsalaisen Sonic Syndicaten neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 30. heinäkuuta 2010. Ennen albumin lopullista julkaisua siltä julkaistiin kolme singleä: "Turn it Up", "Revolution, Baby" ja "My Own Life". Fanit sanoivat, että bändi ei ole enää Sonic Syndicate, koska uusi laulaja Nathan laulaa pehmeämmin ja keveämmin kuin vanhempi laulaja Roland, mutta toiset taas pitivät uutta tyyliä vanhaa tyyliä parempana.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.
Mohamed Ousserir
Mohamed Nassim Ousserir (s. 5. helmikuuta 1978 Boufarik) on algerialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa CR Belouizdadia.
Ousserir pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa Madagaskaria vastaan 24. huhtikuuta 2003. Hän oli mukana ensimmäisissä arvokisoissaan tultuaan vuoden 2010 Afrikan-kisoihin Lounès Gaouaoui tilalle, joka joutui sairaalaan juuri ennen kisoja.
Ruostekurkkutangara
Ruostekurkkutangara ("Hemithraupis ruficapilla") on Etelä-Amerikassa Brasiliassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan ruostekurkkutangara on noin 13 cm. Koiras on päätään suklaanruskea ja rinnastaan ruosteenoranssi. Selästään ja siivistään laji on oliivinvihreä ja perä on ruosteenvärinen. Ruostekurkkutangarakoiraan vatsa on valkoinen. Naarasruostekurkkutangara muistuttaa erittäin paljon mustakurkkutangaranaarasta ("Hemithraupis guirae") ja on selästään vihreä ja vatsastaan kellertävä.
Ruostekurkkutangaraa tavataan Brasilian eteläosista Bahian, Minas Geraisin ja Santa Catarinan osavaltioista. Ruostekurkkutangaran elinympäristöä ovat valoisat kosteat metsät ja metsien reunat. Laji elää kosteammissa ja metsäisimmissä ympäristössä kuin sukulaisensa mustakurkkutangara. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 500 metrin korkeudella merenpinnasta.
Welland
Welland on 50 331 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin eteläosassa, Kanadassa. Kaupunki sijaitsee niin sanotun Kultaisen hevosenkengän alueella, joka on tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta.
Kaupungin läpi johtaa Welland Canal -kanava, joka yhdistää Ontariojärven ja Eriejärven. Kanava kulkee Niagaran harjanteen yli ja mahdollistaa laivaliikenteen järvien välillä.
Kaupungin lempini "The Rose City" tulee kaupungissa kesäkuussa vuosittain järjestettävästä "Rose Festival" -tapahtumasta.
Ennen eurooppalaisten saapumista alueella asui irokeeseja, jotka olivat syrjäyttäneet aikaisemmin alueella asuneet huronit.
Tiettävästi ensimmäiset alueelle asettuneet eurooppalaiset siirtolaiset olivat 1788 Pennsylvaniasta muuttaneet ja Yhdysvaltain vapaussodassa taistelleet brittiläiset lojalistit, Cooksin veljekset, jotka perustivat alueelle valssimyllyn. 18–20 lokakuuta 1814, Wellandin itäpuolella sijaitsevassa Cooks Millsissä käytiin vuoden 1812 sodan viimeinen taistelu.
Suurilla järvillä liikennöivien kauppa-alusten käyttämä Wellandin kanavan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1799, mutta rakennustyöt aloitettiin vasta heinäkuussa 1825. Ensimmäinen kanava avattiin liikenteelle 30. marraskuuta 1829. Sittemmin kanavaa on laajennettu, syvennetty, uudistettu ja linjausta korjattu useaan otteeseen. Nykyinen kanava on järjestysnumeroltaan neljäs, myös viidettä entistä syvempää ja suuremmille laivoille soveltuvaa kanavaa on suunniteltu, mutta ainakaan toistaiseksi sitä ei ole toteutettu.
Kaupungin nimi on vaihtunut useaan oteeseen vuosien saatossa. Alkuaikoina sitä kutsuttiin nimellä "Aqueduct", ja Wellandin kanavan valmistuttua nimi muutettiin Merrittsvilleksi, kanavan suunnittelijan William Hamilton Merrittin kunniaksi. Nykyinen nimi otettiin käyttöön Wellandin saatua virallisen kylän statuksen 25. heinäkuuta 1858. Kaupunkioikeudet Welland sai 1. heinäkuuta 1917.
Anchoragen kansainvälinen lentoasema
Anchoragen kansainvälinen lentoasema (; ) on Alaskan suurin lentoasema, joka sijaitsee 7 kilometriä Anchoragen keskustasta lounaaseen.
Lentoasema on nimetty entisen Yhdysvaltain senaattorin Ted Stevensin mukaan.
Lentoasema lukeutuu rahtimäärältään maailman kymmenen suurimman lentoaseman joukkoon. Vuonna 2013 lentoaseman kautta kulki yhteensä 2 421 miljoonaa kilogrammaa lentorahtia, jolla lentoaseman sijoittui kansainvälisessä lentoasemavertailussa maailman 6. vilkkaimmaksi rahtilentoasemaksi.
Hicham Mezair
Mohamed Hicham Mezair (s. 16. lokakuuta 1976 Tlemcen, Algeria) on algerialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hänet valittiin urallaan kahdesti Algerian parhaaksi maalivahdiksi vuosina 2003 ja 2005.
Mazair edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1998–2006, jonka aikana hän pelasi 30 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa Mazair pelasi Libyaa vastaan 14. elokuuta 1998. Hän oli mukana yksissä arvokisoissa, vuoden 2004 Afrikan-kisoissa.Henkilökohtaiset
Tapio Tarjanne
Johannes Tapio Tarjanne (sukunimi vuoteen 1906 "Törnqvist"; 13. maaliskuuta 1901 Hämeenlinna – 27. elokuuta 1941 Kuukauppi, Antrea) oli suomalainen juristi ja Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professori.
Tarjanteen vanhemmat olivat kanslianeuvos Artturi Johannes Tarjanne (ent. Törnqvist) ja Hellin Lovisa Makkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1919. Tarjanne suoritti yleisen oikeustutkinnon 1923 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1923 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1929. Hän sai varatuomarin arvon 1926.
Tarjanne oli vt. kouluneuvos 1926–1929, Kansalaiskorkeakoulun opettaja 1928–1930, nuorempi oikeuskanslerin sihteeri 1930–1933 sekä Helsingin yliopiston prosessioikeuden dosentti 1930–1935 ja hallinto-oikeuden professori vuodesta 1935. Hän toimi muun muassa lakitieteen tohtoriksi väitelleen Urho Kekkosen vastaväittelijänä. Tarjanne toimi myös puheenjohtajana ja sihteerinä useissa komiteoissa.
Talvi- ja jatkosodan aikana Tarjanne toimi päämajan hallinto-osaston osastopäällikkönä ja hänet ylennettiin majuriksi 1940. Tarjanne kaatui jatkosodan aikana elokuun lopulla 1941 Antrean Kuukaupin sillalla miinaräjähdyksessä. Vetäytyvät venäläiset joukot olivat sijoittaneet sillan maatukiin miinoja jotka räjäytettiin radion avulla juuri kun Tarjanne ja joukko muita suomalaisia upseereita oli ylittämässä siltaa.
Tapio Tarjanne oli naimisissa vuodesta 1936 Maija Hellevi Karsikon kanssa ja heillä oli kaksi lasta.
Halkokarin koulu
Halkokarin koulu on Kokkolassa Halkokarilla sijaitseva alakoulu. Halkokarin koulussa on luokat 1–6 ja starttiluokka. Halkokarilla on noin 400 oppilasta. Halkokarin koulussa on myös matematiikkaluokat (3–6). Halkokarin koulussa on neljä rakennusta. Päärakennus, käsityörakennus, ruokalarakennus ja tilaelementti.