hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kiristys
Kiristys tarkoittaa tekoa, jossa uhkaamalla pakotetaan jokin taho luopumaan taloudellisesta edusta, johon kiristäjällä ei ole laillista oikeutta.
Kiristys määritellään Suomen rikoslaissa teoksi, jossa henkilö muulla tavoin kuin väkivallalla uhkaamalla pakottaa toisen luopumaan taloudellisesta edusta, johon rikoksentekijällä tai sillä, jonka puolesta hän toimii, ei ole laillista oikeutta. Myös kiristyksen yritys on rangaistava. Laissa on määritelty erikseen "törkeä kiristys", joka on vakavampi teko.
Nancy Merki
Nancy Merki Lees (1. kesäkuuta 1926 Portland – 7. lokakuuta 2014) oli yhdysvaltalainen uimari. Hänen seuransa oli portlandilainen Multnomah AC.
Merki kärsi lapsuudessa poliosta ja oli ollut osittain halvaantunut. Hän aloitti uinnin parantuakseen sairaudesta valmentaja Jack Codyn johdolla ja pääsi taudista yli — jo 1930-luvun lopulla hän menestyi kansallisella tasolla rikkoen ennätyksiä. Merki rikkoi vuosina 1939–1949 yhdeksäntoista maansa ennätystä kaikilla matkoilla 200 metristä 1 500 metriin saakka ja voitti viisitoista henkilökohtaista mestaruutta. Hän oli vuonna 1946 rikkomassa maailmanennätystä 4 × 400 jaardin viestissä, ja vuoden 1948 olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä finaalissa kahdeksanneksi uransa loppupuolella.
Helsingin Sanomain Säätiö
Helsingin Sanomain Säätiö on yksityinen, yleishyödyllinen säätiö. Sen tarkoituksena on edistää ja tukea korkeatasoista tutkimusta ja sananvapauden toteutumista. Erityisesti säätiö tukee viestintään liittyvää tutkimusta ja tulevaisuuden ennakointiin tähtäävää tutkimusta. Tehtäväänsä säätiö toteuttaa jakamalla apurahoja ja ylläpitämällä Päivälehden arkistoa ja Päivälehden museota. Nimensä arkisto ja museo ovat saaneet Helsingin Sanomien edeltäjästä Päivälehdestä, joka ilmestyi vuosina 1889–1904.
Toiminnallaan säätiö haluaa olla kehittämässä suomalaista viestintäteollisuutta ja olla vaikuttamassa erityisesti sanomalehden menestykseen tulevaisuudessakin. Vuosittain säätiö käyttää yleishyödylliseen toimintaansa noin viisi miljoonaa euroa. Tästä summasta apurahoina ja stipendeinä jaetaan noin kolme miljoonaa euroa. Helsingin Sanomain Säätiö perustettiin vuonna 2005, kun Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö ja Päivälehden arkistosäätiö yhdistettiin.
Helsingin Sanomain Säätiö jakaa apurahoja pääasiassa viestintään ja viestintäteollisuuteen liittyvään tutkimukseen. Se myöntää apurahoja myös viestinnän alalta väitelleille tohtoreille ulkomailla tehtävää tutkimusta varten. Lisäksi säätiö myöntää keskivälillä uraansa oleville toimittajille stipendejä jatko-opiskeluun ulkomaisissa huippuyliopistoissa Britanniassa, Kiinassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Säätiö järjestää kilpailuja, joiden tarkoituksena on synnyttää uusia innovaatioita journalismiin ja viestintäteollisuuteen sekä vahvistaa alan monipuolista kehitystä.
Säätiön yliasiamiehen Heleena Savelan seuraajaksi nimitettiin vuoden 2015 lopussa Ulla Koski. Säätiön toiminnasta teetettiin vuonna 2017 laaja vaikuttavuusarviointi.
Juha Valvio
Juha Valvio on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja. Tällä hetkellä hän juontaa Radio Cityn kanavan iltapäiväohjelmaa. Hän aloitti tehtävässä tammikuussa 2012. Juha Valvio on aikaisemmin juontanut myös The Voicen aamushow’ta, Heräämöä. Hän on ollut juontajana myös mm. Radio Aallolla ja YleX:llä.
Sonia de la Paz
Sonia de la Paz (s. 1. kesäkuuta 1949) on kuubalainen entinen koripalloilija.
De la Paz pelasi vuonna 1971 MM-kisoissa, joissa Kuuba oli seitsemäs ja voitti samana vuonna pronssia Pan-Amerikan kisoista. Hän pelasi maansa joukkueessa myös vuosien 1975 ja 1979 Pan-Amerikan kisoissa, joista maa otti pronssi- ja kultamitalit sekä Moskovan olympialaisissa 1980, joissa Kuuba sijoittui viidenneksi.
Sonian tytär Nancy Carrillo on lentopalloilija, aviomies Nancio Carrillo ja tämän veli Gilberto taas entisiä nyrkkeilijöitä.
Nancio Carrillo
Nancio Carrillo Quesada (s. 16. elokuuta 1950 Matanzas) on kuubalainen entinen nyrkkeilijä. Carrillo osallistui Méxicon olympialaisissa 1968 raskaaseen sarjaan, jossa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Nancion veli Gilberto oli nyrkkeilijä, vaimo Sonia koripalloilija ja tytär Nancy lentopalloilija.
Reko Aho
Reko Aho (s. 1984) on suomalainen rumpali, joka vaikuttaa muun muassa Pariisin kevät -yhtyeessä. Aho on soittanut Pariisin kevään lisäksi Iconcrashissa, Angelica Kultissa ja Jalankulkuämpärissä.
Fylkesvei 243 (Sogn ja Fjordane)
Fylkesvei 243 tai Fylkesveg 243 (lyhennettynä Fv243) on Sognin ja Fjordanen läänissä, Länsi-Norjassa sijaitseva seututie. Tie kulkee Aurlandin kunnan Nyheimin ja Lærdalin kunnan Erdalin välillä. Tien pituus on 48,6 kilometriä.
Fylkesvei 655
Fylkesvei 655 tai Fylkesveg 655 (lyhennettynä Fv655) on Møren ja Romsdalin läänissä Länsi-Norjassa sijaitseva seututie. Tie kulkee Ørstan ja Strandan kunnan Tryggestadin välillä. Tien pituus lauttamatkaa lukuun ottamatta on 51 kilometriä.
Adven
Adven Oy on teollisten ja kaupallisten energia- ja vesiratkaisujen sekä kaukolämmön toimittaja Suomessa, Ruotsissa sekä Virossa. Adven rakentaa, omistaa ja hallinnoi asiakkaille höyryä, lämpöä, kylmää sekä veden ja kaasun käsittelyä tuottavia tuotantolaitoksiaan itse. Lisäksi Adven toimittaa kaukolämpöä, lämmittää ja jäähdyttää tiloja geoenergialla sekä toimii maakaasun jakelun ja jälleenmyynnin parissa.
Adven-brändi syntyi vuonna 2012, kun Fortum Oyj myi tytäryhtiönsä Fortum Energiaratkaisut Oy:n ja Fortum Termest AS:n EQT Infrastructure Fundille. Huhtikuun 2012 alussa Suomen ja Viron liiketoiminnat yhdistettiin ja vuonna 2014 alkanut Ruotsin toiminta laajensi osaltaan Advenia. Loppuvuodesta 2015 lähtien Advenin omistajina ovat olleet AMP Capital ja Infracapital.
Adven palvelee noin 150 teollisuuslaitosta ja hallinnoi yli 60 kaukolämpöverkkoa sekä 23 maalämpölaitosta, joiden yhteenlaskettu kokonaisteho on noin. 1 600 MW. Advenin pääkonttori on Vantaalla ja yritys toimii Suomessa, Ruotsissa, Virossa sekä Latviassa
Patrik Drake
Patrik Staffan Bernhard Drake (s. 15. heinäkuuta 1954 Hämeenlinna) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja. Elokuusta 2007 lähtien hän on toiminut Porin Teatterin johtajana.
Drake on aikaisemmin työskennellyt johtajana Teatteri Hevosenkengässä sekä Turun ruotsalaisessa teatterissa, jota hän johti vuosina 2000–2007. Hänen ohjaustöitään on nähty lisäksi muun muassa Wasa Teaterissa.
Saksan 11. panssaridivisioona
11. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin sekä itä- että länsirintamalla.
Wehrkreis IX perusti 8. joulukuuta 1939 11. rynnäkköprikaatin () Meiningenissä, Hampurissa ja Magdeburgissa. 110. ja 111. jalkaväkirykmenteistä koostunut prikaati laajennettiin 1. elokuuta 1940 panssaridivisioonaksi liittämällä siihen muun muassa 5. panssaridivisioonan 15. panssarirykmentti. Lisäksi siihen liitettiin 61. moottoripyöräpataljoona, 231. tiedustelupataljoona ja 61. panssarintorjuntapataljoona 231. divisioonasta, 341. viestipataljoona 311. divisioonasta ja 209. pioneeripataljoona 209. jalkaväkidivisioonista. Divisioonaan liitetty 119. kenttätykistörykmentti koostui eri lähteistä. Sen esikunta saatiin 746. kenttätykistörykmentistä, I patteristo oli aiemmin 4. jalkaväkidivisioonan 4. kenttätykistörykmentin I patteristo, II patteristo 677. kenttätykistörykmentin III patteristo ja III patteristo oli 643. kenttätykistörykmentin I patteristo. Miehistö koostui pääosin Sleesiasta olevista sotilaista.
Uusi divisioona perustettiin Neuhammerin harjoitusalueella, josta se lähetettiin jo joulukuussa 1940 Puolaan ja edelleen Romaniaan tammikuussa 1941. Se sai tulikasteensa Balkanilla huhtikuussa ja divisioona valtasi SS divisioona Leibstandarte Adolf Hitlerin kanssa Belgradin.
Operaatio Barbarossan alettua divisioonan joukot ylittivät heinäkuussa Neuvostoliiton rajan osana Etelän armeijaryhmää. Se taisteli Žytomyrissä, Umanissa ja Kiovassa ennen kuin divisioona siirrettiin Keskustan armeijaryhmään osaksi Moskovan taistelua. Divisioona oli Gžatskin sektorilla tammikuussa toukokuuhun 1942 liitettynä Saksan 4. panssariarmeijaan. Kesäkuussa divisioona lähetettiin etelämmäs ja se osallistui Orjolin ja Voronežin taisteluihin Donin ja Donetskin varrella. Vaikka se osallistui etenemiseen kohti Stalingradia se vältti marraskuisen Saksan 6. armeijan saarrostuksen. Se kärsi kovia tappioita Neuvostoliiton joukkojen talvihyökkäyksessä 1942–1943 saksalaisten pyrkiessä murtamaan Stalingradin saartoa ja sen jälkeisessä vetäytymisessä.
Franklyn
Franklyn on Gerald McMorrowin käsikirjoittama ja ohjaama scifi-fantasiaelokuva. Se kertoo neljästä ihmisestä Lontoossa, jotka jokainen omalla tavallaan ovat jotenkin mielisairaita. Yksi heistä elää mielikuvitusmaailmassa nimeltä "Meanwhile City", jossa uskonnot ovat keskeisessä osassa. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 2008 Lontoon elokuvajuhlilla.
Kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva funktio
Funktio on kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva, mikäli se on jatkuva, mutta ei-derivoituva jokaisessa funktion pisteessä. Tällaisia funktioita on suomen kielessä kutsuttu myös patologiksi funktioiksi.
1800-luvun loppupuolelle asti oletettiin, että jokainen jatkuva funktio on myös vähintään yhdessä sen pisteessä derivoituva. Syynä tähän oli liiallinen luottamus fysikaaliseen intuitioon ja määritelmien epätäsmällisyys; funktioiden tulkittiin olevan vain fysikaalisten ilmiöiden matemaattinen muoto.
Ensimmäisen esimerkin kaikkialla jatkuvasta ei-missään derivoituvasta funktiosta antoi tšekkiläinen matemaatikko Bernard Bolzano vuoden 1830 tienoilla. Tämä funktio oli konstruoitu geometrisesti tietyllä suljetulla välillä. Valitettavasti tämä esimerkki unohtui ja julkaistiin vasta sata vuotta myöhemmin. Vuoden 1860 tienoilla matemaatikko Charles Cellerier julkaisi esimerkkinä asiasta seuraavan funktion:
formula_1, joka on kaikkialla jatkuva ei-missään derivoituva, kun formula_2 on parillinen. Tämä tulos hautautui ja julkaistiin vasta Cellerierin kuoleman jälkeen vuonna 1890.
Ensimmäinen julkaistu esimerkki kaikkialla jatkuvasta ei-missään derivoituvasta funktiosta on Karl Weierstrassin vuonna 1872 julkaisema funktio:
formula_3, missä formula_4 pariton ja formula_5.
Puolalainen matemaatikko Stefan Banach todisti vuonna 1931 seuraavan tuloksen:
Kaikki ne välin formula_6 jatkuvat funktiot, joilla on derivaatta vähintään yhdessä kyseisen välin pisteessä, sijaitsevat välin kaikkien jatkuvien funktioiden joukossa samantyyppisesti kuin rationaaliluvut reaalilukujen joukossa. Toisin sanoen, välillä formula_6 jatkuvat ei-missään derivoituvat funktiot ovat huomattavasti yleisempiä kuin derivoivat.
Vuonna 1953 John McCarthy julkaisi seuraavan esimerkin:
Määritellään funktio formula_8 seuraavasti:
formula_9
Olkoon apufunktio formula_10 funktion formula_11 neljäperiodinen laajennus eli
formula_12 aina, kun formula_13 ja formula_14.
Tämä funktio on jatkuva kaikkialla, mutta ei-derivoituva pisteissä formula_15.
Näillä merkinnöillä ja määritelmillä voidaan kirjoittaa varsinainen McCarthyn funktio formula_16, joka on
formula_17.
Edellä esitetty McCarthyn funktio on esimerkki siitä, kuinka tämän tyyppisiä funktioita tavallisesti muodostetaan. Aluksi määritellään jaksollinen ja jatkuva "sahanteräfunktio", joka on ei-derivoiva yksittäisissä kärkipisteissä. Tämän jälkeen funktion kuvaajaa "rypytetään" siten, että lopulta funktion jokainen piste on kärkipiste ja täten derivaattaa ei ole määritelty missään funktion pisteessä.
Syklobarbitaali
Syklobarbitaali (myös syklobarbitoni tai syklobarbitoli) on barbituraattijohdannainen lääkeaine.
Sillä on muiden barbituraattien tavoin sedatiivinen vaikutus ja sitä on käytetty nukutus- ja epilepsialääkkeenä.
Syklobarbitaali on nykyisin korvattu muilla turvallisemmilla ja tarkoitukseen paremmin sopivilla lääkeaineilla.
Syklobarbitaali on määritelty Ruotsissa vuonna 1971 psykotrooppisia aineita koskevassa yleissopimuksessa luokkaan IV.
Bentsobarbitaali
Bentsobarbitaali (tuotenimellä "Benzonal") on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sitä on käytetty epilepsialääkkeenä.
Bentsobarbitaalilla on samankaltaisia vaikutuksia fenobarbitaalin kanssa, ja sillä on voimakas väärinkäyttö- ja riippuvuuspotentiaali.
Bentsobarbitaalin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 336,34 g/mol ja CAS-numero 744-80-9.
Ballistinen heiluri
Ballistinen heiluri on laite, jonka avulla voidaan määrittää siihen iskeytyvän luodin nopeus v. Luoti ammutaan sitä paljon massiivisempaan pehmeästä aineesta koostuvaan leopotilassa olevaan kappaleeseen (esim. hiekkasäkki), joka on samalla heilurin punnuksena. Tällöin tapahtuu täysin kimmoton törmäys, jossa liikemäärä säilyy ja luoti muuttuu osaksi heiluria. Välittömästi törmäyksen jälkeen heilurin ja luodin yhteinen nopeus olkoon u. Systeemin törmäyksen jälkeinen kineettinen energia muuttuu sitten potentiaalienergiaksi energiaperiaatteen mukaisesti, kun heiluri heilahtaa ja sen painopiste nousee korkeudelle h lepotilaan verrattuna. Lähtönopeutta u kuvaa nyt kaava
jossa g on painovoiman aiheuttama kiihtyvyys. Soveltamalla liikemäärän säilymislakia saadaan luodin iskeymisnopeudelle lauseke
jossa m on luodin massa ja m heiluripunnuksen massa.
Patrice Loko
Patrice Loko (s. 6. helmikuuta 1970) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Ranskan A-maajoukkueessa ja teki maalin EM-kisoissa 1996 Bulgariaa vastaan.
Vidal G 1200 Tempo
Vidal G 1200 Tempo (Tempo-Vidal Geländewagen G-1200) on saksalainen 1930-1940-luvuilla valmistettu maastoauto. Otto Dausin suunnitteleman auton tekee erikoiseksi sen kaksimoottorisuus. Edessä ja takana olevia kaksitahtisia moottoreita käytetään joko erikseen tai yhdessä, mikä tekee mahdolliseksi ajamisen joko etu-, taka- tai nelivedolla. Voimansiirto tapahtuu ketjuvedolla. Autossa on myös nelipyöräohjaus. Autoa valmistettiin neli- ja kuusipaikkaisina versioina.
G-1200 ei vastannut Saksan armeijan tarpeita ja vain pieniä määriä otettiin maa- ja ilmavoimien käyttöön. Kaksimoottoriratkaisuun suhtauduttiin epäluuloisesti. Mallia valmistettiin vuosina 1936-1939 noin 1100 kappaletta enimmäkseen vientiin. Suomeen autoja tuotiin sodan päättymiseen mennessä noin 100 kpl.Harvinainen nelivetoauto oli tuolloin lähinnä komentajien käytössä. Tanskan armeija hankki ensimmäiset neljä vuonna 1938. Yhteensä niitä oli sen käytössä 20 kpl. Niitä tiedetään olleen myös Romanian ja Ruotsin käytössä.
The Fan – pelko iskee
The Fan – pelko iskee () on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva. Elokuvan on ohjannut Tony Scott ja tuottanut Wendy Finerman. Pääosassa esiintyy Wesley Snipes sekä Robert de Niro, joka esittää kiihkeää baseball-kannattajaa.
Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 18,6 miljoonaa dollaria.
Thomas Joseph Costello
Thomas Joseph Costello (s. 23. helmikuuta 1929 Camden) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Syracusen hiippakuntaan 5. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Perdiceksen titulaaripiispaksi 2. tammikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis James Harrison, jota avustivat David Frederick Cunningham ja Francis John Mugavero.
Costello jäi eläkkeelle 23. maaliskuuta 2004.
Taisto – koulujen kisa
Taisto - koulujen kisa on Yle TV2 -kanavalla ohjelma, jossa yläkoululaiset kilpailevat liikkumalla. Se liittyy Nuoren Suomen Taisto School Power -kampanjaan. Viimeisessä jaksossa selvisi, mikä on 200 koulusta paras ja sai "Taistotittelin". Sen sai Liperin koulu. Aku Hirviniemen ja Krista Kososen, Duudsonien Jarpin sekä nyrkkeilijä Eva Wahlströmin tehtävä on saada yläkoululaiset liikkeelle.
Taisto-koitos alkaa, jossa tsemppaamassa näyttelijät Aku Hirviniemi ja Krista Kosonen, Duudsonien Jarppi sekä nyrkkeilijä Eva Wahlström.
"Ensiesitys Ma 28.05.2012"
Aluekisat alkaa, jossa koulujen joukkueet tavoittelevat finaalipaikkaa. Turku on ensimmäisenä kolmesta aluekisasta. Ronja Salmi juontajana. 
"Ensiesitys Ti 29.05.2012"
Kolmesta aluekisasta toisena on Oulu. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
"Ensiesitys Ke 30.05.2012"
Kolmannessa viimeisessä aluekisassa on Tampere, jossa tsemppaamassa Duudsonien Jarppi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
"Ensiesitys To 31.05.2012"
Taiston finaali, jossa jännittämässä mukana Aku Hirviniemi ja Eva Wahlström. Juontamassa Ronja Salmi ja Pietari Vappula.
"Ensiesitys Pe 01.06.2012"
Pier Giacomo De Nicolò
Pier Giacomo De Nicolò (s. 11. maaliskuuta 1929 Cattolica) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja katolisen kirkon diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 12. huhtikuuta 1952 ja nimitettiin Martanae Tudertinorumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Costa Ricaan 14. elokuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Giovanni Locatelli.
De Nicolò sai 11. helmikuuta 1993 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Syyriaan ja 21. tammikuuta 1999 Sveitsiin ja Liechtensteiniin. Hän jäi eläkkeelle 8. syyskuuta 2004.
Vicente García Bernal
Vicente García Bernal (5. huhtikuuta 1929 – 26. marraskuuta 2017) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 4. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Ciudad Obregónin hiippakunnan johtoon 30. maaliskuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Luis Reynoso Cervantes ja Javier Lozano Barragán.
García Bernal jäi eläkkeelle 8. marraskuuta 2005.
Adhemar Esquivel Kohenque
Adhemar Esquivel Kohenque (22. huhtikuuta 1929 – 17. heinäkuuta 2013) oli bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. lokakuuta 1960 ja nimitettiin La Pazin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Caeren titulaaripiispaksi 11. marraskuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1969. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Ernesto Civardi.
Esquivel Kohenque sai 10. marraskuuta 1992 nimityksen Tarijan koadjuuttoripiispaksi, ja 20. lokakuuta 1995 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 2. kesäkuuta 2004.
François-Mathurin Gourvès
François-Mathurin Gourvès (s. 17. kesäkuuta 1929 Plougastel-Daoulas) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. huhtikuuta 1953 ja nimitettiin Vannesin koadjuuttoripiispaksi 19. joulukuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Pierre-Auguste-Marie Boussard, jota avustivat Francis Jules Joseph Marie Barbu ja Joseph Madec.
Gourvèsista tuli Vannesin piispa 16. marraskuuta 1991. Hän jäi eläkkeelle 28. kesäkuuta 2005.
John Aloysius Mone
John Aloysius Mone (22. kesäkuuta 1929 Glasgow – 14. lokakuuta 2016 Greenock) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Glasgow’n arkkihiippakuntaan 12. kesäkuuta 1952 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Abercornian titulaaripiispaksi 24. huhtikuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Thomas Joseph Winning, jota avustivat Joseph Devine ja Charles McDonald Renfrew.
Mone sai 8. maaliskuuta 1988 nimityksen Paisleyn piispaksi. Hän jäi virasta eläkkeelle 7. lokakuuta 2004.
Marcelo Pinto Carvalheira
Marcelo Pinto Carvalheira (1. toukokuuta 1928 Recife – 25. maaliskuuta 2017 Recife) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. helmikuuta 1953 ja nimitettiin Paraíban arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bityliuksen titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Helder Pessoa Câmara, jota avustivat José Maria Pires ja Aloísio Leo Arlindo Lorscheider.
Pinto Carvalheira sai 9. marraskuuta 1981 Guarabiran piispaksi ja 29. marraskuuta 2005 Paraíban arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 5. toukokuuta 2004.
Kaliopi
Kaliopi Bukle (Калиопи Букле, s. 28. joulukuuta 1966 Ohrid, Jugoslavia) on makedonialainen laulaja ja lauluntekijä. Kaliopi tuli tunnetuksia nimeään kantavan yhtyeen solistina 1980-luvun Jugoslaviassa. Sittemmin Kaliopista on tullut Makedoniassa ja muualla entisessä Jugoslaviassa suosittu sooloartisti. Hän on edustanut Makedoniaa Eurovision laulukilpailussa kaksi kertaa.
Kaliopi edusti Makedoniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Crno i belo" (suom. "Musta ja valkoinen") päästen finaaliin, jossa Kaliopi sai 71 pistettä, jolla sijoittui kilpailussa sijalle 12 Romanian kanssa.
Hän edusti maataan uudelleen vuoden 2016 kisoissa kappaleellaan "Dona". Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sai 88 pistettä, jäi sijalle 11 eikä päässyt finaaliin.
Tomoe Gozen
Tomoe Gozen (1157?–1247) (), kuului Taira-klaaniin ja oli Minamoto-perheen vasalli 1100-luvun lopun japanissa.
Tomoe syntyään samuraisukua ja toimi naisille poiketen sotilastehtävissä ("onna bugeisha"). Tomoe mainitaan Heiken klaanin tarinassa () tunnetun urheudestaan ja voimataan sekä erinomaisena jousiampujana ja ratsastajana. Yoshinaka käytti häntä erityistehtävissä. Hänen uskotaan selvinneen hengissä Genpei-sodasta (1180–1185) ja eläneen loppuikänsä buddhalaisena nunnana.
Ann-Marie Nummila
Ann-Marie Kristel Nummila (s. 15. heinäkuuta 1991 Salo) on suomalainen karateka. Hän edustaa karateseura Salon Ipponia, ja hänen valmentajanaan toimii Jukka Koivunen. 50 kg painoluokassa otteleva Nummila voitti nuorten EM-pronssia vuonna 2009 Pariisissa.
Nummila kilpaili ensimmäisen kerran yleisen sarjan arvokisoissa vuonna 2010, sijoittuen sarjassaan (50 kg) seitsemänneksi. Samana vuonna Nummila voitti ensimmäisen Pohjoismaiden-mestaruutensa ja myöhemmin hän on saavuttanut myös hopeaa ja pronssia. Urallaan hän on saavuttanut jo viisi yleisen sarjan Suomen-mestaruutta ja edustanut Suomen maajoukkuetta vuodesta 2007 alkaen.
Kwasniewskin ruokavalio
Kwasniewskin ruokavalio on puolalaisen lääkäri Jan Kwaśniewskin (s. 1937) suunnittelema korkearasvainen ja vähähiilihydraattinen ruokavalio. Kwaśniewski itse käyttää ruokavaliostaan nimitystä Optimaalinen ruokavalio, ja hänen mukaansa se kohentaa paitsi ruumiillista myös henkistä terveyttä. Kwasniewskin ruokavalio on tunnetumpi Puolassa kuin muualla maailmassa.
Kwasniewskin ruokavaliossa annetaan tarkat ohjeet makroravintoaineiden suhteille: 1 osa proteiinia, 2,5–3,5 osaa rasvaa ja 0,5–0,8 osaa hiilihydraattia. Jos tavoitellaan laihtumista, rasvan määrää voidaan vähentää. Proteiinin päivittäinen grammamäärä määräytyy kaavalla "pituus – 100". Täten esimerkiksi 180 sentin pituisen ihmisen tulisi syödä 80 grammaa proteiinia, 200–280 grammaa rasvaa ja 40–64 grammaa hiilihydraattia päivässä. Kaavaa voi hiukan muuttaa oman vartalotyypin mukaan.
Kwasniewski painottaa ruoka-aineiden valinnassa niiden biologista arvoa eli ravintopitoisuutta. Hän suosittelee erityisesti munankeltuaista, sisäelimiä, luuydintä, sianlihaa, rasvaisia juustoja ja kermaa. Hiilihydraateista Kwasniewski suosittelee tärkkelystä kuten perunaa, sekä kasviksia, kunhan ei liian suuria määriä. Ruokailukertoja tulisi päivässä olla kaksi tai yksi. Ketoosia Kwasniewski ei suosittele.
Jakob Snellman
Jakob Snellman (24. heinäkuuta 1784 Kokkolan maaseurakunta – 25. huhtikuuta 1832 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi uransa aikana tullilaitoksen johtajana ja Uudenmaan läänin varamaaherrana.
Jakob Snellmanin vanhemmat olivat Lohtajan kirkkoherra Johan Snellman (k. 1800) ja hänen 1. puolisonsa Katarina Sidensnöre. Snellman opiskeli Turun akatemiassa ja suoritti tuomarintutkinnon 1803.
Snellman sai laamannin arvonimen 1817. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1809 Albertina Julin (vuorineuvos John Jacob von Julinin sisar). Heidän poikansa oli Viipurin hovioikeuden presidentti, senaattori John Snellman.
Hänen virkauransa käsitti seuraavia tehtäviä:
Francisco Pardo Artigas
Francisco Pardo Artigas (s. 26. kesäkuuta 1946 Torrellas de Foix) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Barcelonan arkkihiippakuntaan 31. toukokuuta 1973 ja nimitettiin Gironan piispaksi 16. heinäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Jaume Pujol Balcells ja Josep Ángel Sáiz Meneses.
The Fan
The Fan tarkoittaa seuraavia asioita:
Jean Bolland
Jean Bolland (muita nimimuotoja "Jean de Bolland, Johannes Bollandus") (18. elokuuta 1596 Julémont (nyk. osa Herveä) – 12. syyskuuta 1665 Antwerp) oli jesuiittapappi ja Espanjan Alankomaista kotoisin ollut merkittävä hagiografi.
Bolland opiskeli Maastrichtin ja Antwerpenin jesuiittakouluissa ja opetti sen jälkeen humanistisia tieteitä Roermondissa, Den Boschissa, Brysselissä ja Antwerpenissä. 1620 hän aloitti teologian opinnot Louvainin yliopistossa. 1662 hän sai papiksivihkimyksen ja hänestä tuli Mechlinin jesuiittakoulun prefekti.
Jesuiittojen Espanjan Alankomaiden maakunnan priori kutsui hänet vuonna 1630 Antwerpeniin tutkimaan vastikään kuolleen hagiografi Heribert Rosweyden jäämistöä. Bolland asetti tehtävän vastaanottamiselle kaksi ehtoa: että hän saisi vapaasti muokata Rosweyden suunnitelmaa siten kuin hän itse sen ymmärsi ja että Rosweyden aineisto pitäisi varata hänen yksinomaiseen käyttöönsä. Priori Jacques van Straten hyväksyi ehdot, ja Bolland siirtyi Mechlinin koulusta Antwerpeniin, missä hänestä tuli "Latinalaisen seurakunnan" johtaja, ja hän vastasi "Acta Sanctorumin" saattamisesta julki.
Bolland aloitti laatimalla kunnianhimoisen suunnitelman. Rosweyde oli rajoittanut hänen alkuperäisten tekstien pyyntöntsä Espanjan Alankomaiden ja lähiseutujen kirjastoihin. Bolland esitti pyynnöt yhteistyökumppaneille kaikkialla Euroopassa. Rosweyde oli ehdottanut ainoastaan alkuperäisten tekstien julkaisemista, ilman kommentaareja ja selityksiä, mutta Bolland päätti julkaista kaiken tiedon, mitä hän löytäisi jokaisesta pyhimyksestä ja tämän kultista, aloittaa kunkin tekstin selvityksellä sen kirjoittajasta ja historiallisesta arvosta ja liittää mukaan selitykset.
Bolland oli jo pian Antwerpeniin saapumisensa jälkeen onnistunut saamaan hyvään järestykseen tammikuun pyhimyksiin liittyvät asiakirjat, ja oli löytänyt niille julkaisijaksi Jan van Meursin. Hänen työskenneltyään Antwerpenissä viisi vuotta tuli ilmeiseksi, että tehtävä oli yhdelle ihmiselle liian suuri. Bolland pyysi apulaisia, ja pyyntöä tuki Liessiesin luostariin apotti Antoine de Wynghe. Godfrey Henschen määrättiin 1635 aloittamaan työ helmikuun pyhimysten parissa, ja Bolland itse keskittyi tammikuun pyhimyksiä käsittelevien teosten painotyöhön. Henschen teki työtä "Acta Sanctorumin" julkaisemisen parissa kuolemaansa saakka, vuoteen 1681.
Vuonna 1659 Bolland sai avukseen kolmannen jesuiitan, Daniel van Papenbroekin, joka loppujen lopuksi teki suurimman työn 18-osaisen "Acta Sanctorumin" hyväksi. Van Papenbroek ja Henschen kiertelivät 1660-1662 Saksassa, Ranskassa ja Italissa etsimässä asiakirjoja luostareista ja kirjastoista.
Pyhimyskultin tutkimusta harjoittavan belgialaisen Bollandistien seuran nimi juontuu Bollandista.
Motovert
Motovert on australialainen motocross-pyörien valmistaja, joka tekee kaikenlaisia crosseja esimerkiksi pitbikejä, enduroita, mopoja, kevytmoottoripyöriä ja freestyle pyöriä. Motovertillä eri malleja ovat Pro ja Expert.
Acta Sanctorum
Acta Sanctorum on ortodoksisen ja roomalaiskatolisen kirkon pyhimyksiä ja marttyyreja käsittelevä kertomuskokoelma.
Kertomuskokoelmista merkittävin on 1700-luvulla jesuiitta Heribert Rosweyden Antwerpenissa aloittama kokoelma. Ensimmäiset osat ilmestyivät 1643–1658. Sitä jatkoivat hänen kuolemansa jälkeen Jean Bolland, ja hänen kuolemansa jälkeen työtä jatkoivat hänen mukaansa nimetyt bollandistit. Belgialaiset jesuiitat ottivat myöhemmin hoitaakseen bollandistien tehtävän ja julkaisivat 60 osaa, joihin sisältyy muun muassa pyhimysten elämäkertoja.
Mungo Park
Mungo Park (11. syyskuuta 1771 – 1806) oli skotlantilainen lääkäri ja tutkimusmatkailija. Hän oli ensimmäinen eurooppalainen Nigerjoella, ja hän selvitti sen virtaussuunnan ja kartoitti siitä osan.
Park syntyi Skotlannin rajamailla ja opiskeli lääketiedettä ensin Edinburghissa ja myöhemmin Lontoossa. Hän pääsi 21-vuotiaana lääkärin apulaiseksi vuonna 1793 Sumatraan purjehtineeseen Itä-Intian kauppakomppanian laivaan. Vuonna 1795 Park sai johdettavakseen 50 miehen tutkimusretkikunnan, jonka tavoitteena oli kartoittaa siihen asti tuntematonta Nigerjokea. Park kuitenkin lähti matkaan ilman retkikuntaa ja alkoi tutkia jokea mukanaan vain paikallinen opas ja orjapoika. Maurit pidättivät Parkin neljäksi kuukaudeksi, mutta Parkin onnistui paeta ilman matkatavaroitaan. Vuoden 1796 heinäkuussa hän vihdoin löysi Nigerjoen ja totesi sen virtaavan itään. Park jatkoi matkaa jokea alaspäin orjakaravaanin mukana ja saavutti Gambian rannikon kesäkuussa 1797, mistä hän purjehti takaisin Englantiin joulukuussa. Kotimaassaan hänen matkakertomuksensa ja orjakaupan kuvauksensa tulivat seuraavina vuosina hyvin tunnetuiksi.
Vuonna 1805 Park lähti uudelleen Nigerjoelle tarkoituksenaan laajentaa Britannian kauppaa ja lisätä maantieteellistä tietämystä. Retkikunta oli hyvin varustautunut, mutta vaikeiden säiden vuoksi miehistö harveni viiteen jäseneen. Parkin ja muiden selviytyneiden vene juuttui lopulta joen kivikkoon Bussan putouksilla ja he joutuivat paikallisten hyökkäyksen kohteeksi, minkä seurauksena Park hukkui.
Lauren Davis
Lauren Davis (s. 9. lokakuuta 1993 Gates Mills, Ohio) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 44 heinäkuussa 2014. Hän on voittanut urallaan seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä.
Davis osallistui Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2011. Samana vuonna hän osallistui myös Yhdysvaltain avoimiin. Molemmissa turnauksissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella. Ranskan avoimissa 2012 Davis voitti ensimmäisellä kierroksella 30:nneksi sijoitetun Mona Barthelin, kunnes hävisi toisella kierroksella Christina McHalelle.
Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Davis saavutti Aucklandissa 7. tammikuuta 2017 voittamalla finaalissa Ana Konjuhin.
Ragvalda
Ragvalda on arabialaisen maantieteilijän al-Idrisin laatimassa keskiaikaisessa maailmankartassa esiintyvä muinainen suomalainen kaupunki tai kauppapaikka. Sen on yleisesti tulkittu sijainneen Ulvilassa Ravanin kylässä, jonka vanha ruotsinkielinen nimi on "Ragvaldsby".
Al-Idrisi laati nimellä Tabula Rogeriana tunnetun kartan ja siihen kuuluvan "Geografia"-nimisen kirjan vuosina 1138–1154 Palermossa Sisilian kuninkaan Roger II:n hovissa. Se koottiin haastattelemalla hovissa vierailleita ihmisiä, jotka olivat matkustaneet eri puolilla sen aikaista tunnettua maailmaa.
Tabula Rogerianassa mainitaan nimeltä kolme suomalaista kaupunkia, joista yksi on "Ragvalda". Al-Idrisi kertoo tekstissään Ragwaldan etäisyydet Ruotsissa sijaitsevaan Sigtunan kaupunkiin sekä Viron länsirannikolla olevaan Hanilaan. Lisäksi hän ilmoittaa matkan Ragvaldasta Mälarenin suulle.
Tarkemmassa kuvauksessaan al-Idrisi kertoo Ragvaldan olevan meren rannalla sijaitsevan suuren ja kukoistavan kaupungin, joka kuuluu "Tavastin" maahan. Aihetta 1930-luvulla tutkineen O. J. Tuulion mukaan Ragvaldan merkittävyyttä kansainvälisenä kauppapaikkana korosti se seikka, että etäisyydet on ilmoitettu ulkomaisiin paikkoihin suomalaisten sijaan.
Nykyisestä Ravanista pari kilometriä Ulvilan Vanhakylään päin sijaitsee Liikistön muinaismuistoalue. Paikka on ympäristöstään selvästi erottuva metsäinen kumpare, joka on muinoin ollut saari. Sitä ympäröivät jo varhain keskiajalla maankohoamisen johdosta kuivuneet Kokemäenjoen uomat. Liikistössä on sijainnut yksi Suomen vanhimmista kristillistä hautausmaista sekä todennäköisesti myös Ulvilan pitäjän ensimmäinen kirkko. Liikistö on aikaisemmin kuulunut Ravanin kylään ja Ragvaldan on arveltu sijainneen juuri siellä. Maininta Ragvaldasta on kaiverrettu muun muassa paikalle 1980-luvun alussa pystytettyyn muistokiveen.
Mitään pitäviä todisteita Ragvaldan sijainnista Liikistössä ei kuitenkaan ole. Osa vanhoista suomalaistutkijoista, kuten O.J. Tuulio piti Ulvilaa Ragvaldan paikkana. Jalmari Jaakkola puolestaan tyrmäsi ajatuksen kokonaan. Alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1930-luvulla sekä vuonna 2002. Hautojen lisäksi paikalta on löydetty muun muassa 1200-luvulta peräisin olevia rahoja.
Siltahämähäkki
Siltahämähäkki ("Larinioides sclopetarius") on suhteellisen kookas hämähäkkilaji, jota tapaa pohjoisella pallonpuoliskolla silloissa ja muissa teräsrakennelmissa. Tyypillinen alue, jossa hämähäkkiä tapaa, on veden päällä oleva aurinkoinen paikka. Suomessa siltahämähäkkejä löytää helposti lossirantojen läheisyydessä olevilta teräslaitureilta.
Naaraat kasvavat noin 10 millimetrin kokoiseksi, kun taas koiraat näitä hieman pienemmiksi. Verkon halkaisija voi olla jopa 70 cm. Siltahämähäkit tulevat valtaamistaan koloista ulos ilta-auringon aikaan ja siirtyvät tällöin keskelle kutomaansa verkkoa odottamaan siihen takertuvia hyönteisiä.
Sloane Stephens
Sloane Stephens (s. 20. maaliskuuta 1993 Plantation, Florida) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listalla kolmas heinäkuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kuusi WTA-turnausta kaksinpelissä, joista merkittävimpänä Yhdysvaltain avoimet 2017.
Junioriurallaan Stephens voitti nelinpelimestaruuden kolmessa eri Grand Slam -turnauksessa vuonna 2010. Hän voitti Tímea Babosin kanssa Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin voittaen turnauksen loppuottelussa Lara Arruabarrena-Vecinon ja María-Teresa Torró-Florin. Babos ja Stephens voittivat myös Wimbledonin ja Yhdysvaltain avoimet. Jälkimmäisessä he saivat luovutusvoiton.
Stephens osallistui Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2011. Samana vuonna hän osallistui myös Yhdysvaltain avoimiin. Yhdysvaltain avoimissa Stephens pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan toisella kierroksella Shahar Pe'erin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Ana Ivanovićille.
Australian avoimissa 2012 Stephens hävisi toisella kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. Ranskan avoimissa 2012 hän pääsi neljännelle kierrokselle voitettuaan Jekaterina Makarovan, Bethanie Mattek-Sandsin ja Mathilde Johanssonin. Neljännellä kierroksella hän hävisi Samantha Stosurille. Wimbledonissa hän voitti toisella kierroksella Petra Cetkovskán, mutta hävisi kolmannella kierroksella Sabine Lisickille kolmessa erässä. Yhdysvaltain avoimissa Stephens hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille.
Australian avoimissa 2013 Stephens pääsi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen puolivälieriin, jossa hän voitti turnauksen suosikkeihin lukeutuneen Serena Williamsin luvuin 3–6, 7–5, 6–4. Välierissä hän hävisi turnauksen puolustavalle mestarille, Viktoryja Azarenkalle. Ranskan avoimissa Stephens hävisi neljännellä kierroksella Marija Šarapovalle. Wimbledonissa hän eteni puolivälieriin asti, jossa hävisi Marion Bartolille. Yhdysvaltain avoimissa Stephens hävisi neljännellä kierroksella Serena Williamsille.
Vuonna 2014 Stephens pääsi sekä Australian avoimissa että Ranskan avoimissa neljännelle kierrokselle. Yhdysvaltain avoimissa hän eteni toiselle kierrokselle ja Wimbledonissa hän jäi ensimmäiselle kierrokselle. Hän kärsi kauden aikana loukkaantumisesta. Kaudella 2015 Stephens voitti yhden WTA-turnauksen Washingtonissa. Ranskan avoimissa hän pääsi neljännelle kierrokselle, Wimbledonissa kolmannelle kierrokselle ja muissa Grand Slameissa hän hävisi avauskierroksen ottelunsa.
Kauden 2016 aikana Stephens voitti kolme WTA-turnausta. Ranskan avoimissa ja Wimbledonissa hän pääsi kolmannelle kierrokselle ja Australian avoimissa ja olympialaisissa hän hävisi toisella kierroksella. Hän vetäytyi loukkaantumisen takia Yhdysvaltain avoimista.
Vuonna 2017 Stephens voitti Yhdysvaltain avointen kaksinpeliturnauksen päihittämällä loppuottelussa Madison Keysin. Stephens oli viides nainen, joka voittaa turnauksen sijoittamattomana pelaajana. Hän päätti kauden maailmanlistan sijalla 13.
Vuonna 2018 Stephens ylsi Ranskan avointen kaksinpelissä loppuotteluun.
Clímaco Jacinto Zarauz Carrillo
Clímaco Jacinto Zarauz Carrillo (24. helmikuuta 1926 – 21. heinäkuuta 2017) oli ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Azoguesin hiippakunnan johtoon 2. maaliskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luis Alberto Luna Tobar, jota avustivat Juan Ignacio Larrea Holguín ja Bernardino Carlos Guillermo Honorato Echeverría Ruiz.
Zarauz Carrillo jäi eläkkeelle 14. helmikuuta 2004.
Maxwell Valentine Noronha
Maxwell Valentine Noronha (14. helmikuuta 1926 – 28. tammikuuta 2018) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 24. elokuuta 1952, ja hänet nimitettiin Calicutin hiippakunnan johtoon 7. kesäkuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aldo Maria Patroni, jota avustivat Joseph Kelanthara ja Joseph Gabriel Fernandez.
Noronha jäi eläkkeelle 19. huhtikuuta 2002.
Elisabet II:n timanttiriemujuhla
Elisabet II:n timanttiriemujuhla ("Diamond Jubilee") on tilaisuuksien sarja, jolla juhlistettiin vuonna 2012 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Elisabet II:n 60 vuotta kestänyttä hallintokautta. Elisabet II nousi valtaan 6. helmikuuta 1952. Timanttivuotta juhlittiin pitkin kevättä ja kesää. Pääjuhlat olivat 2.–5. kesäkuuta, jolloin britit saivat kaksi vapaata arkipäivää.
Thamesjoella purjehti 3. kesäkuuta sunnuntaina iltapäivällä noin tuhannen veneen laivue, jota 60 vuotta vallassa ollut kuningatar itse johti. Tapahtumaan osallistui koko kuninkaallinen perhe. Ympäri maata järjestettiin kuningattaren kunniaksi myös perinteisiä katujuhlia ja kylätapahtumia.
Tapahtuman yhteydessä järjestettiin myös konsertti, joka televisioitiin suorana useaan maahan. Konserttialueella oli noin 10 000 katsojaa, jotka olivat valikoituneet arvonnan kautta.
Kauniaisten jäähalli
Kauniaisten jäähalli on Kauniaisissa oleva jäähalli, jota GrIFK Hockey ja Kauniaisten taitoluisteluklubi käyttää kotihallina. Hallin sallittu yleisömäärä on noin 700 henkilöä.Hallin vieressä sijaitsee tekonurmi.
Britannian Grand Prix 2012
Britannian Grand Prix 2012 (virallisesti 2012 Formula 1 Santander British Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2012 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 8. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla, Englannissa.
Kilpailun voitti Red Bullin Mark Webber, joka ohitti Fernando Alonson kilpailun viimeisillä kierroksilla. Voitto jäi Webberin uran viimeiseksi.
Red Bullin voittaessa valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan Peter Prodromou. Kuljettajien haastattelut palkintokorokkeella suoritti entinen Formula 1 -kuljettaja Jackie Stewart. Kyseessä oli ensimmäinen kerta kun kuljettajien haastattelut suoritettiin palkintokorokkeella.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Kymmenenen kärki osakilpailun jälkeen.
Saksan Grand Prix 2012
Saksan Grand Prix 2012 (virallisesti Formula 1 Grosser Preis Santander von Deutschland 2012) oli Formula 1 -kauden 2012 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 22. heinäkuuta Hockenheimringin moottoriradalla Hockenheimissa, Saksassa.
Williamsin testikuljettajana toiminut Valtteri Bottas pääsi ajamaan perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Harjoitusten lopussa Bottas ajoi ulos stadionalueella. Force Indian Jules Bianchi ajoi Paul di Restan tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Perjantain toisissa vapaissa harjoituksissa märällä radalla Michael Schumacher ajoi myös ulos stadionalueella romuttaen autonsa.Paalupaikalta kilpailuun lähti Ferrarin Fernando Alonso, joka ajoi myös voittoon 6,9 sekunnin erolla toiseksi tulleeseen McLarenin Jenson Buttoniin. Red Bullin Sebastian Vettel oli toinen, mutta tuomaristo tuomitsi kisan jälkeen hänelle 20 sekunnin aikarangaistuksen, koska Vettelin katsottiin hyötyneen ohitettuaan Buttonin radan ulkopuolelta pari kierrosta ennen maalia. Rangaistuksen myötä Kimi Räikkönen nousi kolmanneksi ja Kamui Kobayashi neljänneksi, Vettel tippui rangaistuksensa myötä viidenneksi.
Kymmenen kärki Saksan osakilpailun jälkeen.
Unkarin Grand Prix 2012
Unkarin Grand Prix 2012 (virallisesti Formula 1 Eni Magyar Nagydij 2012) oli Formula 1 -kauden 2012 yhdestoista osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa, Unkarissa.
Paalupaikalta lähtenyt McLarenin Lewis Hamilton voitti kilpailun yhden sekunnin erolla toiseksi tulleeseen Lotuksen Kimi Räikköseen, joka ei päässyt ohi ohittamisen haasteellisuuden vuoksi. Kolmanneksi sijoittui Räikkösen tallikaveri Romain Grosjean.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Force Indian Jules Bianchi ajoi Nico Hülkenbergin tilalla ja HRT:n Dani Clos ajoi Narain Karthikeyanin tilalla.
Kymmenen kärki Unkarin osakilpailun jälkeen.
Avitsafoni
Avitsafoni on vesiliukoinen diatsepaamin aihiolääke, jota voidaan annostella intramuskulaarisesti.
Veren entsyymit hajottavat avitsafonin diatsepaamiksi, ja sitä käytetään pääasiallisesti vastalääkkeenä organofosfaattimyrkytykseen.
Mikko Nissinen
Mikko Nissinen (s. 4. maaliskuuta 1962) on suomalainen balettitanssija ja Bostonin baletin taiteellinen johtaja. Nissinen on johtanut Bostonin balettia vuodesta 2001. Hän on työskennellyt lisäksi San Franciscon baletissa ja Hollannin kansallisbaletissa, johtanut Marinin balettikoulua San Rafaelissa Kaliforniassa vuosina 1996–1998 ja Albertan balettikoulua Calgaryssa Kanadassa vuodet 1998–2001.
Nissinen on kouluttautunut mm. Aku Ahjolinnan ja Juhani Teräsvuoren ohjauksessa Suomen kansallisoopperan balettikoulussa ja hänen uransa alkoi 15-vuotiaana Suomen Kansallisbaletissa. Hän jatkoi opintojaan Kirovin baletissa vuosina 1979–1980.
Wilson Kiprop
Wilson Kiprop (s. 14. huhtikuuta 1987) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Kiprop voitti Afrikan-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa Nairobissa 2010 ajalla 27.32,91. Myöhemmin samana vuonna hän voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden Nanningissa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa ajalla 60.07 että joukkuekilpailussa. Hän voitti 2010 myös Kenian-mestaruuden 10 000 metrin juoksussa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän keskeytti 10 000 metrin juoksun. Vuoden 2014 puolimaratonin MM-kilpailuissa Kiprop sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi ja sai joukkuekilpailussa hopeaa.
Boogie Woogie (elokuva)
Boogie Woogie on brittiläinen komediaelokuva vuodelta 2009, jonka on ohjannut Duncan Ward. Elokuvan pääosissa näyttelevät Gillian Anderson, Alan Cumming, Heather Graham, Danny Huston ja Christopher Lee.
"Boogie Woogie" sijoittuu taidemaailmaan nykyaikaisessa Lontoossa. Elokuvan käsikirjoittajana toimi Danny Moynihan, joka oli myös kirjoittanut alkuperäisen samannimisen romaanin, joka julkaistiin vuonna 2000.
Elokuva sai ensimmäisen ensi-iltansa kotimaassaan Isossa-Britanniassa 26. kesäkuuta 2009 Edinburghin kansainvälisillä elokuvajuhlilla Skotlannissa, jonka jälkeen "Boogie Woogie" pääsi rajoitettuun levitykseen Britanniassa 16. huhtikuuta 2010. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin ensimmäisen kerran American Film Marketilla 6. marraskuuta 2009; rajoitettuun teatterilevitykseen elokuva pääsi 21. huhtikuuta 2010.
Tai Orathai
Tai Orathai, thaiksi: ต่าย อรทัย (s. 27. maaliskuuta 1980) on luk thung -laulaja Ubon Ratchathanista, Thaimaasta. Hän on yksi tämän hetken suosituimpia luk thung -artisteja. Orathai on tyylilajinsa ensimmäinen, jonka levyjä on myyty miljoona kappaletta.
Käärmeenlaukka
Käärmeenlaukka ("Allium scorodoprasum") on laukkojen ("Allium") sukuun kuuluva sipulikasvi. Sitä esiintyy melko suuressa osassa Eurooppaa.
Käärmeenlaukalla on munanmuotoinen sipuli, josta kasvaa enintään 90 senttimetriä korkea liereä varsi. Varren tyvellä on litteitä ja tasasoukkia, kuudesta kahdeksaantoista millimetriä leveitä lehtiä (vrt. hietalaukka "Allium vineale"). Käärmeenlaukan pallomainen latvasarja on vähäkukkainen ja kukat tumman violetteja, itusilmuja on runsaasti. Lajin kodat ovat harvoin siemenellisiä.
Kasvi tunnetaan ainakin ranskalaisen kulttuuripiirin kulinaristien parissa paremmin rokambolina, ja sitä käytetään pitkälti valkosipulin tapaan.
Tappolistalla
Tappolistalla () on brittiläis-yhdysvaltalainen trillerielokuva vuodelta 2010, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Marcus Warren. Pääosissa ovat Gary Stretch, Vinnie Jones, Christopher Lee, Shannyn Sossamon ja Sadie Frost.
"Tappolistalla" sai ensimmäisen ensi-iltansa Yhdysvalloissa jo 7. marraskuuta vuonna 2008 American Film Market -tapahtumassa, jonka jälkeen "Tappolistalla" sai oikean oman ensi-illan Isossa-Britanniassa 15.-16. huhtikuuta vuonna 2010. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin suoraan videolle 21. joulukuuta vuonna 2010. DVD-julkaisunsa Isossa-Britanniassa elokuva sai 4. lokakuuta 2010.
"Tappolistalla" kertoo kilpailusta ja petoksesta kahden veljeksen välillä. Toinen veljeksistä on pääministeriehdokas ja toinen liikemiehen kätyri. Kun on mahdollisuus kostaa muille, on tultava toimeen totuuden kanssa ja kohdattava maailma, jossa luottamusta ei ole olemassakaan ja uskollisuus harvinaista.
Toyota 4Runner
Toyota 4Runner-mallin valmistus alkoi vuonna 1984 ja jatkuu edelleen, vuonna 2009 esiteltiin viidennen sukupolven mallisto. Autoa on myyty ympäri maailman eri vaihteisto- ja moottorivaihtoehdoilla. Mallinimenä on joillain markkina-alueilla myös Toyota Hilux Surf.¨
Teknisesti ensimmäisen sukupolven 4Runner perustui lavamalli Toyota Hiluxiin. Moottorit ja vaihteisto olivat samat, samoin runko ja akselit. Koripellit olivat ohjaamon, ovien ja keulan osalta yhteiset. Myös kylkipellit ja takaluukku ovat suoraa lainaa Hiluxista. Kori poikkesi ulkonäöltään lavamallista vain lasikuituisen takaosan katteen osalta. Takaistuin oli helposti irrotettavissa.
4Runnerin päämarkkina-alueet olivat vaativien tieolosuhteiden Aasia, Australia ja Etelä-Amerikka. Toinen tärkeä kohderyhmä oli nuoriso ja nuoret aikuiset USA:ssa, jossa tämäntyyppisten ajoneuvojen markkinat olivat kasvussa. Näyttävät teippaukset ja vanteet olivat uusi trendi 80-luvun automarkkinoilla, ja silloin luotiin markkinat myös nuorekkaalle, reipasta ja urheilullista elämäntapaa kuvastaville autoille. Sport Utility Vehicle eli SUV oli syntynyt ja tähän segmenttiin Toyota 4Runner myös tähtäsi.
Ensimmäisen sukupolven 4Runnereita tuotiin Euroopassa Sveitsiin, Itävaltaan, Benelux-maihin ja pohjoismaihin, maakohtaisia tuontitilastoja ei ole saatavilla. Samoin Suomen osalta tuontitiedot ovat puutteelliset. Euroopan versiot varustettiin pääsääntöisesti diesel-moottoreilla.
Mallivuodelle 1990 4Runnerissa esiteltiin huomattavat muutokset, verrattuna ensimmäisen sukupolven malliin. Lavamallista kehitetyn auton sijaan nyt oli tarjolla oikea SUV. Uudelleensuunniteltu, yhtenäinen 4-ovinen teräskori, takapenkin ympäristön uudelleen suunnittelu ja tavaratilan verhoilu nostivat 4Runnerin käyttömukavuutta huomattavasti. Sukulaisuus Hiluxin kanssa oli vielä nähtävissä, mutta ei niin korostetusti kuin aiemmin. Tämä irtiotto on selvimmin nähtävissä verrattaessa saman aikakauden Hiluxia ja 4Runneria keskenään: siinä missä 1984 4Runner näyttää lavakatteella varustetulta Toyota Hiluxilta, niin 1990 4Runner vain jakaa hienovaraisia suunnittelun yksityiskohtia lavamallin kanssa.
Lähes kaikki toisen sukupolven 4Runnerit olivat korimalliltaan neliovisia, mutta välillä 1989–1993 valmistettiin myös kaksiovista versiota. Nämä mallit olivat korirakenteeltaan samanlaisia isomman neliovisen version kanssa, ts. teräskorissa oli yhtenäinen katto, toisin kuten edellisessä mallissa, jossa katto oli lasikuitua.
Tekniikkapuolella ei muutoksia ollut tapahtunut. Moottorit ja vaihteistot olivat yhteiset Hiluxin kanssa. Samoja moottoreita käytettiin sekä takavetoisten että nelivetoisten versioiden voimanlähteenä. Uudessa 4Runnerissa oli jäykän etuakselin sijaan erillisjousitettu eturipustus. Tämä rakenne oli esitelty nimellä Hi-Trac jo edellisen mallin aikana, mallivuonna 1986. Vanha, hammaspyöräkäyttöinen jakovaihteisto vaihtui ketjukäyttöiseen. Tällä rakenteella saatiin aikaan kevyempi, hiljaisempi ja vähemmän tilaa vievä jakovaihteisto.
Rekisteröintitilastojen mukaan Suomeen on toisen sukupolven Toyota 4Runneria tuotu 2,4 TD moottorilla 204 kpl ja 3,0 V6 moottorilla 339 kpl.
Varvara Lepchenko
Varvara Lepchenko (s. 21. toukokuuta 1986 Taškent, Uzbekistan) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 19 lokakuussa 2012.
Lepchenko edusti Uzbekistania syyskuuhun 2007 saakka, josta lähtien hän on edustanut Yhdysvaltoja. Hän on asunut Yhdysvalloissa vuodesta 2001 lähtien, ja hän sai maan kansalaisuuden syyskuussa 2011.
Lepchenkon paras saavutus Grand Slam -turnauksessa on neljännelle kierrokselle pääseminen Ranskan avoimissa 2012, jossa hän voitti toisella kierroksella Jelena Jankovićin ja kolmannella kierroksella Francesca Schiavonen. Neljännellä kierroksella hän hävisi Petra Kvitoválle. Myös Yhdysvaltain avoimissa 2015 hän pääsi neljännelle kierrokselle.