hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Titus Aurelius Fulvus Antoninus
Titus Aurelius Fulvus Antoninus (31. elokuuta 161 – 165) oli Rooman keisari Marcus Aureliuksen ja hänen vaimonsa Faustina nuoremman poika. Hänen nuorempi kaksoisveljensä oli Lucius Aurelius Commodus, tuleva keisari. Poikien syntymää juhlistettiin useissa kolikoissa mutta Antoninus sairasteli jatkuvasti. Marcus Aureliuksen opettaja Fronto kertoo erässä kirjeessään Antoninuksella olleen yskää, joka oli paranemassa. Hän kuitenkin kuoli vuonna 165, jolloin Marcus Aurelius antoi julistaa hänet jumalaksi. Commoduksella oli myös nuorempi veli Annius Verus mutta hänkin kuoli vuonna 169, jättäen Commoduksen ainoaksi eloonjääneeksi pojaksi ja Marcus Aureliuksen perijäksi.
Fulvus Antoninusta ei kuitenkaan unohdettu sillä useiden piirtokirjoitusten mukaan häntä palvottiin jumalana vielä 200-luvulla. Hänellä oli jopa temppeli Thessalonikissa. Tämä on merkittävää sillä useat jumalaksi julistettujen henkilöiden kultit lakkautettiin keisari Maximinuksen aikana (235–238) ja ei tiedetä miksi juuri kuolleen Fulvus Antoninuksen kultti säilytettiin.
Ain Mallaha
Ain Mallaha (myös nimellä "Eynan") oli noin 10 000 – 8 000 eaa. rakennettu ja asuttu kylä. Paikka sijaitsi nykyisessä Pohjois-Israelissa Huleh-järven rannalla. Se liittyi metsästyksellä, kalastuksella ja villiviljan keruulla eläneeseen Natufin kulttuuriin. Tässä paikassa asuttiin kolmessa vaiheessa vuosivälillä 12 000 – 9 600 eaa. Kahteen ensimmäiseen vaiheeseen liittyi massiivisia kivirakennelmia, ja kolmanteen hieman pienempiä.
Duncan
Duncan tarkoittaa muun muassa seuraavia:Kanadassa:
Yhdysvalloissa:
Charles Mackay
Charles Mackay (1814 Perth, Skotlanti - 1889) oli brittiläinen journalisti, kirjailija ja runoilija, jonka tunnetuin teos on vuonna 1841 julkaistu "Extraordinary Popular Delusions and the Madness of Crowds".
Mackay toimi toimittajana lontoolaisissa "Morning Chronicle"- ja "Illustrated London News"-lehdissä, Glasgown "Arguksessa" ja "The Timesin" kirjeenvaihtajana raportoi Yhdysvaltain sisällissodan tapahtumista vuosina 1862-65. Kirjailijana hän nousi kuuluisuuteen vuonna 1846 julkaisemallaan runokokoelmalla "Voices from the Crowd". Hänen tunnetuinta teostaan "Extraordinary Popular Delusions and the Madness of Crowds" pidetään nykyisin markkinapsykologian merkkiteoksena.
Eekvit
Eekvit () olivat Latiumin koillisosissa asunut kansa. Eekvit sotivat usein yhdessä volskien kanssa roomalaisia vastaan. Cincinnatus ja muutamat muut sotapäälliköt pyrkivät karkottamaan eekvit strategisesti tärkeästä Algidussolasta. Roomalaiset voittivat eekvit lopullisesti vuonna 304 eaa. ja sulauttivat heidät valtakuntaansa.
Ei-keynesiläiset vaikutukset
Ei-keynesiläisillä vaikutuksilla viitataan sellaiseen tilanteeseen, jossa esimerkiksi finanssipolitiikkaa kiristävillä toimilla onkin yksityistä kulutusta elvyttävä vaikutus, ja valtion lisävelanotto puolestaan vähentää yksityistä kulutusta. Yleisesti voidaan todeta, että ei-keynesiläiset vaikutukset ovat sellaisia, jotka ovat ristiriidassa perinteisen keynesiläisen mallikehikon tulosten kanssa. Uraa uurtava artikkeli aiheesta on Giavazzin ja Paganon (1990) Can severe Fiscal Contraction Be Expansionary? Tales of Two Small European Countries. Artikkelissa G & P tutkivat Irlantia ja Tanskaa 1980-luvulla ja tulivat siihen johtopäätökseen, että ei-keynesiläisiä vaikutuksia on havaittavissa.
Pesäpallon SM-sarja 1934
Vuoden 1934 Suursarjaan joukkuemäärää päätettiin lisätä entisestä 8:sta 12:een. Lisäpaikkojen täyttämiseksi järjestettiin keväällä karsintaotteluja eri puolella Suomea. Sarja oli järjestyksessään 13. SM-sarja kausi ja Helsingin Pallonlyöjät palasi kultakantaan.
Helsingissä 26.4.
Katajanokan Haukat - Helsingin Pallo-Toverit 0-3
Tampereella 6.5.
Itäisen alueen karsinnat 9.-10.5. Kuusankoskella
Kuusankosken Veto ja Enson Kisailijat selvisivät Suursarjaan.
Läntisen alueen loppukarsinta 9.-10.5. Loimaalla
Seinäjoen Maila-Jussit ja Helsingin Pallo-Toverit Suursarjaan. Sarjassa huomio kiinnittyy vähäjuoksuisuuteen. Tähän osaltaan ovat vaikuttaneet räpylän käyttöön oton salliminen, takarajan käyttöönotto, sekä vuodelle 1934 lisätty uusi vuoronvaihtoon liittyvä ns. yhdeksän lyöjän sääntö. Vähäjuoksuisuus konkretisoitui loppuotteluissa, joissa yksi juoksu kahdessa ottelussa riitti mestaruuteen.
Hamina, Sortavala, Seinäjoki ja Toijala putosivat sarjasta. Tilalle nousivat B-sarjan mestari Keravan KooPee sekä Jyväskylän Kiri, Tampereen Pyrintö ja Viipurin Kisa-Veikot.
Mestaruusjuoksun toi Turpeinen heti ensimmäisessä vuorossa. Tämän jälkeen pelattiinkin 20 vuoroparia juoksuitta.
Naisten Suomen mestaruus ratkaistiin Viipurissa 23. syyskuuta. Viipurin Pallonlyöjät voitti mestaruuden 4-2 voitolla Tampereen Pyrinnöstä.
Kilpailuun lähti mukaan 30 seuraa. Mitään yhtenäistä sarjaa ei ollut, vaan alueet ratkoivat jatkoonpääsijän eri tavoin. Joillakin alueilla pelattiin sarja, joissakin noudatettiin pudotuspelisysteemiä joko kerrasta poikki -periaatteella tai kaksoisotteluina.
VPL:n joukkue: Liisa Tiili,
Rakel Orava,
Aira Noroma,
Ester Parviainen,
Marjatta Sarjola,
Eeva Heinonen,
Aune Karjalainen,
Kerttu Halonen,
Tyyne Järvenpää.
John Wright (muusikko)
John Wright (s. 1962) on kanadalainen muusikko ja lauluntekijä, alun perin lähtöisin Victoriasta.
Wright on parhaiten tunnettu punk rock -yhtye NoMeansNon rumpalina ja yhtenä lauluntekijänä. NoMeansNossa hän myös laulaa joitain osuuksia ja soittaa yhtyeen kosketinosuudet. Hän perusti yhtyeen isoveljensä Rob Wrightin kanssa vuonna 1979. Molemmat soittavat myös yhtyeessä The Hanson Brothers yhdessä nykyisen NoMeansNo-kitaristin Tom Hollistonin kanssa. John on The Hanson Brothersin päälaulaja. Hän on myös esiintynyt useiden tunnettujen kanadalaisten punkyhtyeiden kanssa, kuten D.O.A., The Showbusiness Giants ja Infamous Scientists.
Wright soittaa rumpuja niin sanotulla ”traditional grip” -otteella, joka on hyvin erikoista tämän musiikkityylin rumpalille. Hänen soittonsa yhdisteleekin jazz-, rock- ja punk rock -tyylejä. Moni tunnettu rumpali kertoo saaneensa vaikutteita Wrightilta, kuten Dave Grohl (Nirvana, Foo Fighters).
Wright on myös tunnettu innokkaana kotioluen valmistajana. Hän on tehnyt suosimistaan kotipanimotekniikoista opetusvideon, joka on julkaistu DVD:llä The Hanson Brothersin live-levyn "It’s A Living" kylkiäisenä.
John Wright on myös yksi Wrong Records -levy-yhtiön omistajista. Wrightilla on kaksi lasta.
Japaninsinisade
Japaninsinisade ("Wisteria floribunda", ) on liaanikasvi. George Rogers Hall toi sen Japanista Yhdysvaltoihin vuonna 1860. Sitä käytetään myös usein bonsaina samoin kuin kiinansinisadetta ("Wisteria sinensis").
Japaninsinisateella on sinisateista pisimmät tertut: ne voivat kasvaa jopa puolen metrin mittaisiksi. Tertut puhkeavat alku- ja keskikeväällä muhkeiksi kukkaryöpyiksi. Kukat ovat väriltään valkoisia, sinipunaisia tai sinisiä. Niissä on omintakeinen, viinirypäleitä muistuttava tuoksu. Japaninsinisateen kukinnan aikaisuus voi aiheuttaa ongelmia lauhkealla vyöhykkeellä, missä halla voi tuhota tulevan kukinnan. Kasvi myös kukkii ainoastaan täysikasvuisena, jollaiseksi kasvaminen voi viedä montakin vuotta.
Japaninsinisateen myötäpäivään kiertyvät varret voivat kasvaa monien tukien varassa ja saavuttaa jopa yli 30 metrin pituuden. Lehdet ovat kiiltävät, tummanvihreät, parilehdykkäiset ja 10-30 cm pitkät. Kussakin lehdessä on 9-13 kappaletta 2-6 cm pitkää, pitkänomaista lehdykkää. Kasvi tuottaa paljon myrkyllisiä ruskeita samettisia papumaisia palkoja, jotka ovat 5-10 cm pitkiä, kypsyvät kesällä ja pysyvät kasvissa talveen asti. Japaninsinisade menestyy parhaiten kosteassa maassa ja suorassa auringonpaisteessa. Kasvi elää usein jopa yli 50-vuotiaaksi.
Paljakkakylmänperhonen
Paljakkakylmänperhonen ("Oeneis bore") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Paljakkakylmänperhosen siipien kärkiväli on noin 37–48 mm ja naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipisuomut irtoavat helposti ja siivet muuttuvat varsin pian läpikuultaviksi. Siipien yläpinnan pääväri on tasaisen kellanharmaa. Silmätäplät puuttuvat, mutta joskus harvoin etusiiven yläpuolella, viidennessä siipisarassa erottuu pieni valkoteräinen silmätäplä. Siipien postdiskaalialassa on heikko kellertävä juova, joka erottuu naarailla selvemmin, koirailla on erityisesti etusiivissä tällä alueella vain heikkoja läiskiä. Takasiiven alapinnalla on tiheämmästä kuvioinnista muodostuva epäselvä ruskea keskijuova, jossa on ainakin ulkopuolella erottuva valkoinen reuna. Takasiiven ulkoreunassa on tumma juova, joka jakaantuu vaihtelevissa määrin täpliksi.
Paljakkakylmänperhonen esiintyy sirkumpolaarisesti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Fennoskandiassa se esiintyy 67° leveyspiirin pohjoispuolisilla vuoristo- ja tunturialueilla. Suomessa lajia tavataan lähinnä vain Tunturi-Lapissa, eteläisimmät havainnot ovat Muonion, Kittilän, Sodankylän ja Savukosken alueelta. Lentoaika on kesä–heinäkuussa riippuen esiintymisalueesta ja säistä. Suomessa paras lentoaika on yleensä kesäkuun lopulta heinäkuun puoliväliin.
Paljakkakylmänperhosen elinympäristöä ovat tundra, vuoristojen kiviset rinteet, tunturimaastossa lakiosien kuivat niittymäiset alueet ja kivikot sekä koivuvyöhykkeessä kuiva kangasmaasto. Laji talvehtii kahdesti toukkana, ensimmäinen talvehtiminen tapahtuu keskenkasvuisena ja toinen täysikasvuisena.
Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Toukan ravintokasveja ovat erilaiset heinälajit ("Poaceae"), esimerkiksi lampaannata ("Festuca ovina").
Isuzu Trooper
Isuzu Trooper on General Motorsin omistaman Isuzun vuosina 1983–2002 valmistama nelivetoinen maastoauto. Sen ensimmäistä sukupolvea tuotiin Suomeen vuosina 1983–1989. Auton toista sukupolvea myytiin Euroopassa 1990-luvulla nimellä Opel Monterey, ja sitä tuotiin Suomeenkin vuoden 1992 paikkeilla. Australiassa Trooperia markkinoitiin Holden-merkkisenä. Lisäksi mallia markkinoitiin Yhdysvalloissa ainakin Hondana ja Acurana. Kaukoidässä malli tunnettiin myös Chevrolet-merkillä.
Vuonna 1985 yhdysvaltalainen "4x4 & Offroad" -maasturilehti valitsi Trooperin nelivetoluokassa vuoden parhaaksi.
GM toi Isuzu Trooperin ensimmäistä sukupolvea Suomeen vuodesta 1983 vuoteen 1989 ja toista sukupolvea jonkin aikaa vuoden 1992 syksystä alkaen nimellä "Opel Monterey". Trooper ei yltänyt Suomessa samanlaiseen suosioon kuin kilpailijansa Toyota Land Cruiser, Nissan Patrol tai Mitsubishi Pajero.
Trooperien tuonnin alkaessa 1983 Suomessa oli juuri tullut voimaan uusi maastoautojen 30 prosentin vero, ja maasturimarkkinat olivat sen myötä hiljenemässä. Ensimmäinen malli oli pitkäkorinen farmariversio, mutta autoa valmistettiin myös 35 cm lyhyemmällä korilla. Autossa oli 61 hevosvoiman dieselmoottori, jota "Helsingin Sanomien" Matti Jansson piti koriin pienenlaisena. Hän kehui hyviä sisätiloja, jossa takapenkillekin mahtuu vaivatta kolme matkustajaa. Huonossa kelissä tehdyssä koeajossa auton keskikulutus jäi niukasti alle 10 litran sadalla kilometrillä. Muutenkin autoa pidettiin hintaluokassaan paljon etuja tarjoavana ja nähtiin sille tilaa Suomen markkinoilla uudesta verosta huolimatta.
Vuonna 1983 esitelty Trooper koki vuonna 1987 faceliftin, jossa auto sai paremman jousituksen, nelikulmaiset ajovalot, muodikkaat maasturipyörät sekä mukavamman ja paremmin varustellun sisustuksen. Auton paino kasvoi 70 kiloa 1 710 kiloon. Molemmissa Suomeen tuolloin tuoduissa malleissa (De Luxe ja Luxury Sport) oli 2,2 litran ja 75 hevosvoiman turbodieselmoottori.
Vuonna 1989 esitelty Isuzu Trooperin uusi malli tarjosi ensin 2,8-litraisen ja 100-hevosvoimaisen turbodieselin, joka pian tehostui ahtoilman jäähdytyksellä vielä 106 hevosvoimaan ja sai lisänimen Magic. 1 785 kiloa painava auto kulutti kuitenkin varsin vähän polttoainetta ja oli ensimmäinen nelivetodiesel, joka alitti Länsi-Saksan pakokaasuvaatimukset.
Trooperin tuonti Suomeen loppui 1989. Vuosina 1991–2002 Japanissa valmistettiin Trooperin toista sukupolvea, jota tuotiin jonkin aikaa Suomeen syksystä 1992 alkaen nimellä Opel Monterey. Ylempään maasturiluokkaan suunnatussa autossa korimalleja oli kaksi, 3-ovinen RS (pituus 4,11 m) ja 5-ovinen LTD (4,54 m). Tavaratilaa mallit tarjosivat 1,3 ja 1,5 kuutiometriä, takaselkänojat taitettuina 2 ja 2,5 kuutiometriä. LTD-mallia oli saatavana 3,2-litraisen V6-moottorin (177 hv) lisäksi 3,1-litraisella turbodieselmoottorilla (114 hv).
Yanina Wickmayer
Yanina Wickmayer (s. 20. lokakuuta 1989 Lier) on belgialainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2004. Hänen parhaat sijoituksensa WTA:n maailmanlistalla ovat toistaiseksi olleet kaksinpelissä 12:s huhtikuussa 2010 ja nelinpelissä 71:s helmikuussa 2010.
Wickmayer on voittanut urallaan kolme kaksinpelin WTA-turnausta. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Estorilissa toukokuussa 2009, kun hän voitti loppuottelussa Jekaterina Makarovan lukemin 7–5, 6–2. Lokakuussa 2009 hän voitti Linzin turnauksen loppuottelussa Petra Kvitován luvuin 6–3, 6–4. Kolmannen turnausvoittonsa hän saavutti Aucklandin turnauksessa tammikuussa 2010 voitettuaan loppuottelussa Flavia Pennettan luvuin 6–3, 6–2.
Suurimmat menestyshetkensä Wickmayer on kokenut Yhdysvaltain avoimissa 2009, joissa hän selviytyi välieriin. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella 16:nneksi sijoitetun Virginie Razzanon lukemin 6–4, 6–3, toisella kierroksella Peng Shuain 2–6, 6–1, 6–4, kolmannella kierroksella Sara Erranin 6–3, 6–4, neljännellä kierroksella Petra Kvitován 4–6, 6–4, 7–5 sekä puolivälierissä Kateryna Bondarenkon luvuin 7–5, 6–4. Välierissä hän hävisi yhdeksänneksi sijoitetulle Caroline Wozniackille lukemin 3–6, 3–6.
Vuonna 2010 Wickmayer sai villin kortin kauden ensimmäiseen turnaukseen Aucklandiin. Hän voitti finaalissa Flavia Pennettan, ja voitti koko turnauksen häviämättä erääkään. Tämä oli hänen kolmas WTA-turnausvoitto. Australian avoimissa Wickmayer voitti ensimmäisellä kierroksella Alexandra Dulgherun, toisella kierroksella Flavia Pennettan ja kolmannella kierroksella Sara Erranin. Neljännellä kierroksella Wickmayer kohtasi entinen maailmanlistan ykkösen, maannaisensa Justine Heninin. Kolmieräisen ottelun voitti Henin. Wimbledonissa Wickmayer pääsi kolmannelle kierrokselle asti ensimmäistä kertaa Wimbledonissa. Kolmannella kierroksella hän hävisi Vera Zvonarjovalle.
It’s That Man Again
It's That Man Again, usein lyhennettynä ITMA, oli BBC:n radiokomediasarja, jota esitettiin 1939–1949. Sarjan nimi viittaa Adolf Hitleriin, johon sanomalehdistö usein viittasi uutisoinnissaan sanonnalla "taas sama mies".
Sarjasta lähetettiin ensin neljä pilottijaksoa, alkaen 12. heinäkuuta 1939. Sarjan tapahtumat sijoittuivat kaupalliselle piraattiradioasemalle. Pääosaa esitti liverpoolilainen koomikko Tommy Handley, ja lisäksi sarjassa esiintyivät Cecilia Eddy ja Eric Egan. ITMAn vastaanotto yleisön keskuudessa ei ollut hyvä, ja sarja aiottiin lopettaa, mutta toisen maailmansodan syttyminen muutti tilanteen. Piraattiradioasemaa ei enää kuitenkaan pidetty sopivana tapahtumaympäristönä, ja sarjan tapahtumat siirrettiin kuvitteelliseen "Office of Twerps" -ministeriöön, ja sivuosanäyttelijät vaihdettiin. Tommy Handley esitti ministeriä, Vera Lennox hänen sihteeriään, Maurice Denham esitti venäläistä keksijää Vodkinia ja Jack Trainin roolihahmon nimi oli Funf.
Vuonna 1941 sarja sai uudeksi nimekseen "It's That Sand Again", ja tapahtumapaikaksi tuli merenrannalla sijaitseva lomakaupunki Foaming at the Mouth, ja Handley esitti kaupungin pormestaria. Huhtikuussa 1942 näyttelijät esiintyivät Windsorin linnassa tulevan kuningatar Elisabet II:n 16-vuotissyntymäpäivillä. Vuonna 1945 sarja palasi vanhalle nimelleen aluksi vaihtelevin tapahtumapaikoin, kunnes Tommy Handleyn rooliksi tuli olla vakioasukas Henry Hall -matkustajakodissa. Sarjan viimeinen jakso lähetettiin 6. tammikuuta 1949. Tommy Handley kuoli aivoverenvuotoon kolme vuorokautta myöhemmin. Radio Timesin ohjelmatietojen mukaan sarjan oli ollut tarkoitus jatkua 13. päivä, mutta sen sijaan lähetettiin muisto-ohjelma.
BBC Audiobooks on julkaissut sarjan jaksoja CD:llä.
Justus-Liebig-Universität Gießen
Justus-Liebig-Universität on yliopisto Gießenissä, Saksassa. Se perustettiin vuonna 1607.
Kuolematon rakkaus
Kuolematon rakkaus on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1946. Se kertoo naisesta, joka rakastuu ilmavoimien lentäjään ja saa tälle lapsen, mutta pitää asian salassa. Olivia de Havilland sai naispääosasta Oscarin, ja myös käsikirjoitus oli Oscar-ehdokkaana.
Yöllä on 1000 silmää
Yöllä on 1000 silmää on yhdysvaltalainen "film noir" -elokuva vuodelta 1947. Se perustuu Cornell Woolrichin romaaniin. Elokuvan keskeinen henkilö on entinen ammattimainen ajatusten lukija, joka huomaa kykyjensä olevan aidot. Hän pelastaa toverinsa tyttären oman henkensä kaupalla.
Naamiohohtokaija
Naamiohohtokaija ("Prosopeia personata") on kotoperäinen fidžiläinen kaija.
Linnun pituus on noin 47 cm ja paino noin 322 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, otsa ja naama ovat mustat, rinta on keskeltä keltainen ja alaosasta oranssi, käsisulien reunat sinikiiltoiset ja pyrstö päältä vihreä, sinihohtoinen. Nokka on tummanharmaa, koivet tummanharmaat ja iiris oranssi. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kuten aikuinen, iiris on kuitenkin ruskea ja nokka vaaleampi.
Naamiohohtokaijat elävät Fidžillä Viti Levun saarella ja mahdollisesti läheisellä Ovalaun saarella. Populaation koko on noin 88 000 yksilöä. Lajin kanta on taantunut ja suurimpana uhkana ovat metsien hakkuut ja järeiden pesäpuiden kaataminen.
Laji elää sekä vanhoissa, luonnontilaisissa metsissä, että nuoremmissa kasvatusmetsissä ja myös mangrovemetsiköissä ja puutarhoissa. Pesintä tapahtuu ehkä vain vanhoissa metsissä.
Pesä on korkealla puunkolossa tai -onkalossa, joskus korkean kannon päässä.
Ruokavalio koostuu pääosin hedelmistä mutta myös marjoista, siemenistä, kukinnoista ja hyönteisistä.
Viking Tamm
Viking Sebastian Henricsson Tamm (21. heinäkuuta 1896 – 1975) oli ruotsalainen sotilas.
Tamm oli pankinjohtajan poika Tukholmasta. Hän oli kapteeni Svean henkivartiostossa, kun hän sai tehtäväkseen johtaa ruotsalaisten upseerien ryhmää, joka lähti Etiopiaan perustamaan kadettikoulua. Ryhmää kutsuttiin Grupp Tammiksi. 
Viking Tamm oli myös ryhmänjohtajana Svenska Frivilligkårenissa talvisodan aikana. Sodan jälkeen hänestä tuli sotakorkeakoulun johtaja.
Huey
Lawrence Franks, Jr. (s. 1. tammikuuta 1989 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Huey, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän levyttää Jive Recordsille. Toistaiseksi Huey on julkaissut vain yhden "Notebook Paper" -nimisen studioalbumin.
Punahohtokaija
Punahohtokaija ("Prosopeia splendens") on kotoperäinen fidžiläinen kaija.
Linnun pituus on noin 45 cm ja paino noin 280 g. Punahohtokaijaa pidettiin aikaisemmin hohtokaijan alalajina, jota se muistuttaa. Sen pää ja alapuoli ovat karmosiininpunaiset ja niskassa on säihkyvän sininen laikku. Nokka on tummanharmaa, koivet tummanharmaat ja iiris keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on kuten aikuinen, iiris on kuitenkin ruskea ja nokka vaaleampi.
Punahohtokaijat elävät Fidžillä Kadavun ja Onon saarilla, mahdollisesti myös muilla lähisaarilla, joiden kanta saattaa olla peräisin karanneista häkkilinnuista. Laji oli ennen runsas mutta sen kanta on voimakkaasti taantunut etupäässä metsien hakkuiden takia. Populaation koko on noin 6 000 yksilöä ja elinympäristön ala 460 neliökilometriä.
Laji elää metsissä, viljelysmailla ja ihmisasutuksen tuntumassa sekä alavilla mailla että vuoristossa. Pesintä tapahtuu ehkä vain vanhoissa metsissä.
Pesä on korkealla puunkolossa tai -onkalossa.
Ruokavalio koostuu pääosin hedelmistä, kuten mangosta, banaanista, guavasta ja "Asimina"-suvun hedelmistä. Kaijat syövät myös hyönteistoukkia ja viljaa.
Tom Danielson
Thomas "Tom" Danielson (s. 13. maaliskuuta 1978 East Lyme, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä. Hän on parhaimmillaan etappikilpailuissa.
Danielson aloitti ammattilaisuransa yhdysvaltalaisessa Mercury-tallissa 2002 ja edusti seuraavan vuoden toista amerikkalaisjoukkuetta, Saturnia. Kaudella 2004 hän ajoi italialaisessa Fassa Bortolo -tallissa ja vuodet 2005–2007 yhdysvaltalaisessa Discovery Channel -joukkueessa. Vuosina 2008–2014 hän edusti Garmin-tallia ja 2015 Cannondale-Garminia.
Danielson sai syyskuussa 2012 puolen vuoden kilpailukiellon osallisuudestaan Lance Armstrongin ja Discovery Channel -tallin dopingskandaaliin. Hän myös menetti saavutuksensa 1. maaliskuuta 2005 – 23. syyskuuta 2006 väliseltä ajalta.
Hän oli voittanut Georgian ympäriajon 2005 neljä sekuntia ennen Levi Leipheimeria. Espanjan ympäriajossa hän oli sijoittunut samana vuonna seitsemänneksi. Vuoden 2006 Espanjan ympäriajossa hän oli voittanut kilpailun 17. etapin kukistettuaan loppukirissä irtiottokumppaninsa Aleksandr Vinokurovin. Kokonaiskilpailussa hän oli sijoittunut kuudenneksi.
Kilpailukiellon jälkeen Danielson palasi Garmin-talliin. Hän ilmoitti elokuussa 2015, että Yhdysvaltojen antidopingtoimikunta USADA oli kertonut hänen jääneen 9. heinäkuuta antamassaan kilpailun ulkopuolisessa dopingtestissä kiinni synteettisen testosteronin käytöstä.
Lähde: Cycling Archives
Keyshia Cole
Keyshia Miesha Cole (s. 15. lokakuuta 1981) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Räppäri Kanye West on kutsunut Colea ”hip hop soulin kuningattareksi”.
Colen debyyttialbumi "The Way It Is" julkaistiin vuonna 2005. Se myi platinaa. Syyskuussa 2007 julkaistiin Colen toinen studioalbumi "Just Like You", joka myös myi platinaa. 16. joulukuuta 2008 julkaistiin Colen kolmas studioalbumi "A Different Me".
Keysha on äänityypiltään sopraano.
Siipyyn vaakuna
Siipyyn vaakuna oli Siipyyn kunnan tunnus, jonka havukoro symboloi kunnan metsätaloutta ja hopeinen kilpi pitäjän sijaintia saarineen Pohjanlahden ääressä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 14. marraskuuta 1969. Vaakunan selitys on ”kilpi havukoroisesti hopea-vihreähalkoinen”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Siipyyn kunta liittyi osaksi Kristiinankaupunkia yhdessä Lapväärtin ja Tiukan kanssa.
Paljasjalkakreivitär
Paljasjalkakreivitär on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1954. Edmond O’Brien sai siitä miessivuosan Oscarin.
Elokuvan kertoja on kyyninen elokuvaohjaaja (Humphrey Bogart), joka alkaa naistähtensä hautajaisissa muistella, miten tuottajansa (O’Brien) kanssa löysi eläväisen tanssijatytön (Ava Gardner) Madridin kaduilla ja teki tästä Hollywood-tähden. Ohjaaja myös ihastuu tyttöön, mutta ei saa vastarakkautta."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano antaa "Paljasjalkakreivittärelle" täydet viisi tähteä. Hän kutsuu elokuvaa satumaiseksi sukellukseksi Hollywoodin kulissien takaiseen ihanteettomaan maailmaan.
Kuollut saapuessaan
Kuollut saapuessaan ("D.O.A.") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1950. Sen on ohjannut Rudolph Maté. Elokuva on film noir -klassikko. Tarinassa myrkytetty mies yrittää selvittää, kuka hänet myrkytti.
Elokuvan tekijänoikeuksia ei uusittu, kuten Yhdysvaltojen laki olisi edellyttänyt, joten se on nyt vapaasti levitettävissä ja nähtävissä esimerkiksi Internet Archivessa ja siitä on saatavana VHS- ja DVD-versioita.
Elokuva on kuvaajana mainetta keränneen Rudolph Matén ensimmäinen ohjaus ja hänen ohjauksistaan kestävin.
Elokuva etenee takaumina. Alkurepliikissä päähenkilö soittaa poliisille murhailmoituksen. Frank Bigelow on saanut tappavaa myrkkyä iridiumia, ja lääkäri kertoo ettei hänellä ole enää pitkään elinaikaa. Bigelow yrittää muistella edellisen vuorokauden tapahtumia selvittääkseen, kuka hänet myrkytti. Tilanteesta tietämättömän sihteerinsä Paula Gibsonin avulla hän jäljittää myrkyn rikollisjoukkioon, joka käyttää sitä rikollisiin toimiin. Syytä miksi Bigelow on saanut myrkkyä, ei kerrota vaan piinaava jännitys säilyy loppua kohden, jolloin vie hänet ajelulle psykopaatti, jolla on mieltymys hakata uhrejaan vatsaan.
Elokuvan musiikin on säveltänyt Dimitri Tiomkin:Samasta tarinasta on Rocky Morton ohjannut vuonna 1988 elokuvan "K.J.S. – Kuollut jo saapuessaan".
Valtion elokuvatarkastamo langetti elokuvalle ikärajan KK (Kokonaan kielletty) 4.12.1950. Silloiset sensorit harvinaislaatuisesti kommentoivat elokuvaa sensuuripäätöksessään: ""Filmi on hengeltään sairas. Se kehittelee jännityksen miltei yhtämittaisella pistoolilla uhkaamisella (myös turvattomia naisia uhataan). jolloin käyttäytyminen on erityisen karkeaa (esim. uhattavia lyödään useissa kohdin aivan aiheetta). Pari gangsteria tehostaa pitkissä kohtauksissa julmuuttaan karkean sadistisesti. Leikkauksista ei asia parane."" Elokuva sai kuitenkin ensi-iltansa 1956 merkittävien leikkausten jälkeen, joista leikkauksista tarkastamon mukaan kertyi noin 200 metriä filmiä.
Plymouth (Massachusetts)
Plymouth on kaupunki Massachusettsin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on kasvanut ensimmäisestä siirtokunnasta, jonka Mayflower-laivalla tulleet puritaanit perustivat vuonna 1620. He antoivat siirtokunnalle nimen lähtöpaikkansa, Englannin Plymouthin mukaan.
Vuonna 2009 kaupungissa arvioitiin olevan 58 681 asukasta. 
Kaupungin eteläpuolella on Plimoth Plantationin ulkomuseo, jonne on rekonstruoitu ensimmäisen siirtokunnan elämää: ei vain rakennuksia, vaan myös viljelyskasveja ja kotieläimiä. Museoalueella työskentelee näyttelijä-oppaita, jotka esittävät vuoden 1627 kylän asukkaiden elämää.
Kohti uutta
Kohti uutta on Sam Mendesin 2009 ohjaama komediallinen draamaelokuva pariskunnasta, joka odottaa ensimmäistä lastaan.
Kun Burt (John Krasinski) ja Verona (Maya Rudolph) saavat tietää, että heille on tulossa lapsi, he hätääntyvät. Pariskunta vihaa pikkukaupunkia, jossa he asuvat. Lisäksi Burtin vanhemmat suunnittelevat muuttavansa sieltä pois, eivätkä tarjoa enää tukeaan nuorelle parille. Burt ja Verona lähtevät tien päälle ja alkavat etsiä täydellistä paikkaa, jonne asettua elämään ja kasvattamaan lapsia.
Burt ja Verona käyvät ystäviensä ja perheenjäsentensä luona eri kaupungeissa niin Yhdysvalloissa kuin Kanadassakin etsien sopivaa uutta asuinpaikkaa. Näiden kodeissa he näkevät useita elämänratkaisuja ja ihmiskohtaloita, joista mikään ei lähemmin tarkasteltuna kuitenkaan tunnu heille omalta tai tavoiteltavalta.Helsingin Sanomien Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan filmin joukkoon.
Roope Gröndahl
Roope Kalevi Gröndahl (s. 20. lokakuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pianisti.
Roope Gröndahl on opiskellut pianonsoittoa Helsingin konservatoriossa M. Oksalan johdolla 2003–2005, Sibelius-Akatemiassa Matti Raekallion ja Liisa Pohjolan johdolla 2005– sekä Lontoossa Royal Academy of Musicissa C. Eltonin johdolla 2010–. Hän on osallistunut muun muassa Andras Schiffin ja Paul Badura-Skodan mestarikursseille. Lisäksi hän on opiskellut kamarimusiikkia Ralf Gothónin ja Emanuel Axin johdolla.
Gröndahl palkittiin toisella sijalla Jyväskylän pianokilpailussa 2007 ja kansainvälisessä Maj Lind -pianokilpailussa 2007. Niin ikään toiseksi hän tuli Eurovision nuorten solistien kilpailussa Wienissä 2008.
Gröndahl on esiintynyt kotimaisten orkesterien, muun muassa Radion sinfoniaorkesterin, Turun filharmonisen orkesterin ja Tapiola Sinfoniettan solistina. Ulkomailla hän on konsertoinut Saksassa, Ranskassa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa.
Naamiohuvit (kirja)
Naamiohuvit () on kahdeksastoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa.
Tapahtumien keskipisteenä on Ankh-Morporkin oopperatalo, jossa nuori sopraano Perdita valmistautuu ensi-iltaan. Oopperatalossa tapahtuu salaperäisiä kuolemantapauksia, joista syytetään kummitusta. Tämän lisäksi Perditaa hermostuttavat Lancren noidat, jotka haluaisivat hänestä työnsä jatkajan.
Chéri (elokuva)
Chéri on 2009 valmistunut ranskalais-brittiläis-saksalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Stephen Frears. Michelle Pfeifferin ja Rupert Friendin tähdittämä työ perustuu ranskalaisen kirjailijan Coletten romaaneihin "Chéri" ja "Chérin loppu". Elokuva oli ensi-illassa 59. Berliinin elokuvajuhlilla helmikuussa 2009.
Uuden Suomen Mikko Pielan mielestä yleensä luotettavan Stephen Frearsin ohjaama "Chéri" on oudon kankea työ. Michelle Pfeifferin nyanssoitu, haikea roolityö taloudellisesti menestyneenä prostituoituna Lea de Lonvalina kannattelee hänestä tätä elokuvaa. Rupert Friend sopii hyvin Pfeifferin vastanäyttelijäksi. Kathy Bates taas on hämillään olevan tuntuinen. Darius Khondiji on kuvannut elokuvan varmakätisesti ja nätisti, mutta elokuvan ongelma piilee Pielan mukaan dialogissa ja rytmissä.
Nyt-liitteessä elokuva sai neljältä kriitikolta keskiarvoksi 2,5.
Savijaloilla
Savijaloilla () on yhdeksästoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Se on kolmas kirja, joka kertoo kaupunginvartiostosta.
Ankh-Morporkissa liikkuu salamurhaaja, jonka pääkohteena näyttäisi olevan lordi Vetinari. Murhayritysten lisäksi Vetinarin huolena ovat aateliset, jotka haluaisivat syöstä hänet vallasta ja muuttaa Ankh-Morporkin kuningaskunnaksi. Hallitsijan paikalle ollaan nostamassa kapteeni Porkkanaa, jota tällaiset ylenemismahdollisuudet eivät kiinnosta lainkaan.
Valkoparta Karjupukki
Valkoparta Karjupukki () on kahdeskymmenes romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa.
Karjupukki on Joulupukin vastine Kiekkomaailmassa. Tässä romaanissa Karjupukki on kadonnut, vaikka lahjojen jakamisen aika lähestyy. Karjupukin tehtäviä ryhtyy hoitamaan Kuolema.
Kirjan pohjalta on tehty kaksiosainen minisarja Britanniassa vuonna 2006. Sen ohjasi Vadim Dean. Päärooleissa ovat David Jason, Michelle Dockery, Marc Warren, Ian Richardson ja Joss Ackland. Terry Pratchett näkyy sarjassa cameoroolissa. Sarja esitettiin Suomessa Yle TV2:ssa joulukuussa 2009.
Kansakunnan olohuone
Kansakunnan olohuone on Jukka Kärkkäisen dokumenttielokuva (2009), joka nimensä mukaisesti kertoo kansalaisten "kaikkeinpyhimmästä". Filmi oli DocPoint-festivaalin yleisösuosikkeja ja pääsi syksyllä 2009 myös teatterilevitykseen, mutta ei saavuttanut teatterilevityksessä suosiota. Elokuva voitti vuoden 2009 Parhaan dokumentin Jussin.
NBA-kausi 1981–1982
NBA-kausi 1981–1982 oli NBA-liigan 36. kausi.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
NBA-kausi 1980–1981
NBA-kausi 1980–1981 oli NBA-liigan 35. kausi.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Ranbir Kapoor
Ranbir Kapoor (s. 28. syyskuuta 1982 Mumbai, Maharashtra) on intialainen näyttelijä. Hän työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa ja on voittanut useita palkintoja, mukaan lukien viisi Filmfare Awards -palkintoa.
Kapoor on tunnetusta näyttelijäsuvusta; hänen vanhempansa ovat Rishi Kapoor ja Neetu Singh, ja Raj Kapoor oli hänen isoisänsä. Kapoor teki näyttelijändebyyttinsä romanttisessa elokuvassa "Saawariya" (2007), joka oli floppi, mutta Kapoor voitti parhaan miestulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän sai parhaan miespääosan Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon rooleistaan kolmessa elokuvassa vuonna 2009 – draamakomediassa "Wake Up Sid", komediassa "Ajab Prem Ki Ghazab Kahani" ja draamassa "". Kapoor voitti kaksi peräkkäistä parhaan miespääosan Filmfare Awards -palkintoa rooleistaan ongelmaisena muusikkona draamassa "Rockstar" (2011) ja kuuromykkänä miehenä draamakomediassa "Barfi!" (2012). Romanttinen komedia "Yeh Jawaani Hai Deewani" (2013) oli suuri kaupallinen menestys.
Ranbir Kapoor seurusteli näyttelijä Deepika Padukonen kanssa vuosina 2008–2009. Kapoor rakastui vastanäyttelijäänsä Katrina Kaifiin heidän kuvatessaan elokuvaa "Ajab Prem Ki Ghazab Kahani" vuonna 2009. He erosivat alkuvuodesta 2016.
Pramia
Pramia Oy on vuonna 1990 perustettu jalasjärveläinen yksityinen perheyritys. Se on alkoholijuomien valmistaja ja tukkumyyjä, joka tunnetaan muun muassa lonkeroistaan ja likööreistään. Useat Pramian juomat ovat päässeet Alkon vakiovalikoimiin. Ilvesjoen kylässä toimivan yrityksen alkuperäinen nimi oli Sahti-Mafia. Sen ensimmäiset tuotteet olivat sahtivierre ja kotikalja. Pramian toimitusjohtaja on Marko Mäkinen. Vuonna 2016 sen liikevaihto oli 960 000 euroa.
Vuonna 2012 Pramia hankki käytettyjä muovipulloja kierrättävän tehtaan.
Yhtiöllä on tytäryritykset Ruotsissa ja Norjassa. Vuonna 2009 se hakeutui Keski-Euroopan markkinoille. Vienti on edennyt myös Pohjois-Amerikkaan, ja vuonna 2016 liikevaihdosta 70 % tuli viennistä.
Kaikki liköörit on pakattu 0,35-litraiseen muovipulloon.
Lisäksi Pramialla on väkeviä juomia (yli 22 %).
Marlous Fluitsma
Maria Louise Clara Albertine "Marlous" Fluitsma (s. 12. joulukuuta 1946 Zutphen, Gelderland) on alankomaalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi elokuvista, televisiosta ja teatterista. Roolien joukossa on ollut Helen Helminkin osa sarjassa "Goede tijden, slechte tijden", jossa hän esiintyi vuosina 1990–1991.
Fluitsma juonsi Haagissa pidettyä Eurovision laulukilpailua 1980.
Ray Barrett
Raymond Charles "Ray" Barrett (2. toukokuuta 1927 Brisbane – 8. syyskuuta 2009 Gold Coast) oli australialainen näyttelijä. Hänet muistetaan muun muassa Peter Thorntonin roolista vuosina 1965–1972 esitetyssä televisiosarjassa "The Troubleshooters". Hänellä oli myös useita muita huomattavia rooleja niin televisiossa kuin elokuvissakin. Nuorena hän oli työskennellyt radiossa.
Barrett kuoli 82-vuotiaana sairaalassa Queenslandissa aivoverenvuotoon.
Barrettille myönnettiin neljä Australian elokuvainstituutin palkintoa ().
Melody Klaver
Melody Zoë Klaver (s. 9. syyskuuta 1990 Amsterdam) on hollantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Erica van Beusekomin roolissa Martin Koolhovenin elokuvassa "Oorlogswinter – Sotatalvi" (2008). Kyseinen rooli toi hänelle vuonna 2009 parhaan alankomaalaisen naisnäyttelijän Rembrandt-palkinnon.
Klaverin poikaystävä kuoli vuonna 2007 itsemurhaiskussa ollessaan sotilaana Afganistanissa.
Jalkaväkirykmentti 54 (jatkosota)
Jalkaväkirykmentti 54 oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan 6. divisioonaan kuulunut Peräpohjolan sotilasläänin perustama jalkaväkirykmentti, jonka Länsipohjan suojeluskuntapiiri perusti Torniossa, Ylitorniolla ja Kemissä.
Rykmentti alistettiin 13. kesäkuuta alkaen Saksan Pohjois-Suomeen sijoitetuille Saksan Norjan armeijan joukoille von Falkenhorstin alaisuuteen.
Rykmentti keskitettiin komentajansa everstiluutnantti Armas Pihlajamaan johdolla Kemijärven Hanhikoskelle, josta se marssi Sallaan. Se kävi verisimmät taistelunsa Kelsinkäisessä.
JR 54:n mainitaan myös toimineen osallistuneen myös Kajaanin viinakaupan ryöstöön, mistä kenraalimajuri Einar Vihma jakoi kuritushuonerangaistuksia, joita myöhemmin lievennettiin.
Moose Jaw
Moose Jaw (aikavyöhyke CST) on kaupunki Kanadassa, Saskatchewanin provinssissa. Kaupunki sijaitsee noin 71 kilometriä länteen Reginan kaupungista. Trans-Canada Highway kulkee kaupungin pohjoispuolitse. Kaupungin väkiluku on 32 132 (2006).
Kaupungin lähistöllä sijaitsevassa Sukanen Ship Pioneer Village and Museum -museossa on nähtävillä muun muassa suomalaissyntyisen Tom Sukasen rakentama Sontiainen-laiva.
Tiettävästi ensimmäinen asutus paikalla oli intiaanien turkiskauppasema. Alueen läpi virtaavan joen kapea ylityspaikka ja veden sekä riistan helppo saanti suosivat kauppapaikan syntymistä. Creet ja assiniboinet perustivat alueelle talvileirinsä ja tämän vuoksi alueen läheisyydessä on heidän hautausmaitaan. Kaupungin nimi johtaa juurensa cree-intiaanien sanasta "Moosegaw".
Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset James Hamilton Ross, Hector Sutherland ja kolme muuta saapuivat alueelle 2. tammikuuta 1882. Neljä päivää myöhemmin Ross aloitti tilansa rakentamisen, ja hän olikin alueen ensimmäinen asukas. Vuoden 1882 kesäkuussa Canadian Pacific Railway rakensi ratalinjan Manitoban rajalta Moose Jawiin, minkä jälkeen kaupungin väkiluku alkoi kasvaa voimakkaasti. Vuotta myöhemmin kaupungin väkiluku oli noin 2 000–3 000. Vuonna 1891 tulipalot tuhosivat kaupungin pääkadun ensimmäisen korttelin, mutta tästä huolimatta kaupunki jatkoi kasvamista. Vuonna 1903 Moose Jaw täytti kaikki kaupunki kriteerit ja virallisesti se sai kaupunkioikeudet 20. marraskuuta 1903.
Kaupungin alla on laaja tunneliverkosto, jota Yhdysvaltain kieltolain aikana käytettiin salakuljettamaan alkoholijuomia ja joidenkin tietojen mukaan gangsterijohtaja Al Capone olisi vieraillut kaupungin ravintoloissa.
Jens Albinus
Jens Albinus (s. 3. tammikuuta 1965 Bogense) on tanskalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Hallgrim Ørn Hallgrimssonin roolissa televisiosarjassa "". Vuonna 2003 Albinus sai vuoden miespääosan Robert- ja parhaan miespääosan Bodil-palkinnon roolistaan elokuvassa "Totuuden jäljillä" ("At kende sandheden", 2002). Vuonna 2007 hän oli jälleen ehdolla Robert-palkinnon saajaksi. Ehdokkuus tuli vuoden miespääosasta elokuvassa "Koko homman pomo" (2006). Lars von Trierin elokuvista Albinus on esiintynyt myös "Idiooteissa" (1998), "Dancer in the Darkissa" (2000) ja "Nymphomaniacissa" (2013).
Albinuksella ja näyttelijäkollega Marina Bouraksella on vuonna 2007 syntynyt tytär.
Sami Pennanen
Sami Pennanen (s. 1973 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Hänen teoksensa voivat olla maalauksia, valokuvia, piirroksia, esinekoosteita tai videoita. Näistä teknisesti moninaisista ja usein pienikokoisista yksittäisteoksista Pennanen kokoaa näyttelyihinsä suurempia klustereita. Vuonna 2010 Pennanen palkittiin Suomen Taiteilijaseuran Palokärkipalkinnolla.
Bunsenlamppu
Bunsenlamppu on hyvin yleinen laboratorioväline, jolla lämmitetään esimerkiksi koeputkessa olevaa liuosta tai sterilisoidaan instrumentteja. Siinä yhdistetään palavaan kaasuun tai nesteeseen rajoitettu määrä ilmaa; syntyvä liekki on kuumempi kuin poltettaessa samaa ainetta rajoittamattomalla ilmansyötöllä.
Bunsenlamppu ei siis ole varsinainen lamppu, vaan poltin. Bunsenpoltin toimii yleensä nestekaasulla, kuten esimerkiksi metaanilla, tai butanolilla. Kotikemistisarjan bunsenlamppu toimii yleensä alkoholilla, kuten propanolilla. Bunsenlampun käytössä tulee olla varovainen, sillä liekin kuumin osa voi lähennellä 1500 celsiusastetta. Tuli myös tarttuu helposti liekistä esimerkiksi etanoliin, jota käytetään useimmiten steriloimaan työtasoja tai välineitä.
Bunsenlamppu on nimetty sitä kehittäneen kemisti Robert Bunsenin mukaan. Se ei kuitenkaan ole hänen keksintönsä, vaan hän vain esitteli polttimen 1855. Sen kuitenkin kehitti luultavasti hänen apulaisensa Peter Desdegan vielä varhaisemman mallin pohjalta, jota myös Michael Faraday oli suunnitellut.
Radio Times
Radio Times on BBC:n julkaisema lehti, joka sisältää kuluvan viikon radio- ja televisio-ohjelmatiedot. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1923 alkaen, ja se perustettiin Newspaper Publishers' Associationin vaadittua korvauksia radio-ohjelmatietojen julkaisemisesta jäsenlehdissään.
Aluksi lehti tehtiin BBC:n ja kustantamo George Newnes Ltd:n yhteistyönä, mutta vuonna 1935 koko vastuu lehdestä siirtyi BBC:lle. Televisio-ohjelmat lehteen lisättiin marraskuussa 1936. ITV:n aloittaessa 1955, se alkoi julkaista omia alueellisia ohjelmalehtiään, kuten "TV Times", "The Viewer" ja "Look Westward", ja lukijat joutuivat ostamaan sekä ITV:n että BBC:n lehdet, saadakseen täydellisen luettelon lähetettävistä ohjelmista. BBC Twon aloittaessa värilähetykset heinäkuussa 1967, myös "Radio Timesin" kansikuva painettiin useammin väreissä. Aikaisemmin värikansia oli ollut pääasiassa lehden joulunumeroissa.
Lehden levikkiennätys on vuoden 1988 joulunumerolla, jota myytiin 11 220 666 kappaletta. Se on samalla eniten myynyt brittiläinen aikauslehti kautta aikain. Vuoden 1990 Broadcasting Actin voimaantuloon saakka, sanomalehdet saivat julkaista ainoastaan ilmestymispäivänsä radio- ja televisio-ohjelmat. Viikoittaisten ohjelmalistausten julkaisuun oli yksinoikeus televisio- ja radioyhtiöillä. Vuoden 1990 lain jälkeen "Radio Times" on julkaissut kaikkien kanavien ohjelmatiedot. Nykyään lehden levikki on noin miljoona kappaletta.
Pesäpallon SM-sarja 1935
Pesäpallon SM-sarja 1935 oli SM-sarjan 14. kausi. Tasaisten kamppailuiden päätteeksi Kuusankosken Veto voitti ensimmäisen mestaruutensa.
Sääntöjen mukaan tasapisteissä ratkaisivat keskinäiset ottelut. Näin ollen HPL jäi loppuottelujen ulkopuolelle hurjasta juoksusuhteestaan huolimatta.
Kiri, Enso, Kerava ja Salo-Uskela putosivat Suursarjasta. Tilalle nousivat Hämeenlinnan Pallokerho (B-mestari), Kotkan Into, Seinäjoen Maila-Jussit ja Siilinjärven Ponnistus.
Mestarit: Irma Jokinen, Valma Hakala, Marjatta Lietsamo, Helvi Kaipola, Tarja Wahlman, Majlis Arasalo (Ahlfors),
Hopeajoukkueessa pelasi mm. Kaisa Parviainen
Mikrovillus
Mikronukkalisäke eli mikrovillus on soluelin, jonka tarkoitus on lisätä epiteelisolujen solukalvojen pinta-alaa. Tämä mahdollistaa solun aktiivisten pumppujen määrän kasvamisen moninkertaiseksi, jonka seurauksena aineiden imeytymispinta-ala moninkertaistuu.
Mikrovillukset voivat toimia myös liitoksina eri solujen välillä. Joissain tapauksissa mikrovillukset muuttavat soluun kohdistuvan fysikaalisen ärsykkeen kemialliseksi; tätä tapahtuu mm. korvassa.
Mikrovilluksia esiintyy mm. ohutsuolessa sekä munuaistiehyeissä.
Solunetti
Maksusuoja
Maksusuoja on velallista suojaava oikeudellinen säännös, jonka perusteella vilpittömässä mielessä toiminut velallinen vapautuu velkakirjaan perustuvasta velastaan maksaessaan velan sille, jolla olettaa olevan velkojan oikeus.
Tällainen velkojan oikeus oletetaan olevan sillä, joka pitää haltijavelkakirjaa hallussaan (velkakirjalaki, 622/1947, 13 §) tai määrännäisvelkakirjan haltijalla, joka voi esittää katkeamattoman, itseensä ulottuvan kirjallisten luovutusten sarjan. Velallinen vapautuu sitoumuksestaan, vaikka jälkeenpäin osoittautuisi, ettei velkakirjan haltija ollutkaan oikeutettu saamaan suoritusta. Maksua pidetään pätevänä paitsi milloin velallinen tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää maksun saajan olevan väärä henkilö (velkakirjalaki, 19 §).
Kaarina Perola
Kaarina Tellervo Perola (omaa sukuaan Hänninen; s. 24. helmikuuta 1944 Vaajakoski, Jyväskylän mlk) on suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä. Hän on työskennellyt dramaturgi-ohjaajana useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Hänen lukuisiin ohjaustöihinsä kuuluvat muun muassa Orvokki Aution romaanitrilogiaan perustuva näytelmä "Pesärikko" sekä Hella Wuolijoen Niskavuori-näytelmät.
Kaarina Perola syntyi sahaaja Toivo Johannes Hännisen ja liikkeenharjoittaja Esteri Eriikka Hännisen (omaa sukuaan Särkkä) perheeseen. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1964 ja suoritti teatteriohjaajan tutkinnon 1968. Hän jatkoi opintojaan Tampereen yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi 1972. Perolalla on ollut kiinnityksiä useisiin teattereihin: Kuopion Yhteisteatteri 1973–1975, Oulun kaupunginteatteri 1975–1977, Joensuun kaupunginteatteri 1978–1979, Jyväskylän kaupunginteatteri 1979–1985 ja Lappeenrannan kaupunginteatteri 1985–1987, josta hän siirtyi Teatteri 2000:n taiteelliseksi johtajaksi 1987–1990. Hän jatkoi ohjaajantyössä Seinäjoen kaupunginteatterissa 1990–1992, jonka jälkeen hän toimi vapaana taiteilijana vuodet 1993–1998. Vuonna 1998 Perola kiinnitettiin Mikkelin teatteriin.
Kaarina Perolan ohjaustöihin lukeutuvat muun muassa näytelmät "Niskavuoren nuori emäntä", "Niskavuoren Heta", "Miehen kylkiluu" ja "Tulitikkuja lainaamassa" sekä "Rigoletto", "Amadeus" ja "Rouva Dulskan moraali". Uudemmasta tuotannosta hän on ohjannut muun muassa näytelmät "Pesärikko" ja "Liian paksu perhoseksi".
Perolan näyttämötaiteellisia tulkintoja ovat muun muassa Siipirikko (kappaleessa "Niskavuoren Heta"), Katri ("Työmiehen vaimo") ja Anja ("Kirsikkapuisto"). Vuonna 1974 Perolalla oli rooli Ilmari Kiannon vaimona Elsa Mariana Mikko Niskasen televisioelokuvassa "Kianto – omat koirat purivat". Vuonna 1983 hänellä oli naissivuosa suotyömaan keittäjättärenä Veikko Kerttulan elokuvassa "Iso vaalee".
Teatterityön ohella Perola työskenteli vuosina 1975–1997 tuntiopettajana Oulun, Jyväskylän ja Tampereen yliopistoissa. 1980-luvun alkupuolella hän toimi Keskisuomalaisen kirjallisuusarvostelijana. Perola on suomentanut kymmenkunta näytelmää, kuten "West Side Story" ja "Punahilkka".
Perolalle myönnettiin taiteilijaeläke 2015.
Kaarina Perola on ollut naimisissa varatuomari Paavo Perolan kanssa. Hänellä on vuonna 1967 syntynyt poika, Tuomas.
David Renwick
David Renwick (s. 4. syyskuuta 1951 Luton) on brittiläinen radio- ja televisiokäsikirjoittaja. Hänen tunnetaan parhaiten televisiosarjoista "Toinen jalka haudassa" ja "Jonathan Creek – illuusioiden mestari".
Ennen käsikirjoittajan uraa Renwick työskenteli "Luton Newsin" toimittajana. Yhteistyössä Andrew Marshallin kanssa hän kirjoitti radiokomedian "The Burkiss Way" ja televisiosarjat "Whoops Apocalypse" sekä "Alexei Sayle's Stuff". Renwick on myös tehnyt käsikirjoituksia Hercule Poirot -televisiosarjaan.
Anthony Claggett
Anthony Paul Claggett (s. 15. heinäkuuta 1984) on yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä. Hän aloitti Major League -uransa vuonna 2009 New York Yankees -seurassa. Detroit Tigers oli kuitenkin varannut hänet jo vuonna 2005. Hän on kotoisin Kaliforniasta.
Andrzej Śliwiński
Andrzej Józef Śliwiński (6. tammikuuta 1939 – 9. syyskuuta 2009) oli katolisen kirkon puolalainen pappi, joka toimi vuosina 1992–2003 Elblągin hiippakunnan piispana. Hänet vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1961 ja piispaksi 15. kesäkuuta 1986. Vuosina 1986–1992 hän oli Chełmnon apulaispiispana ja Arindelan titulaaripiispana.
Väinö Piirainen
Väinö Olavi Piirainen (29. heinäkuuta 1907 Kajaani – 17. joulukuuta 1961 Porvoo) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Väinö Kainuu".
Piirainen toimi jatkosodan aikana varusaliupseerina neuvostoliittolaisille siviilivangeille tarkoitetulla Miehikkälän keskitysleirillä. Sodan jälkeen hän julkaisi leiristä kertoneen romaanin jossa leirin henkilökuntaan kuulunut 30-vuotias kersantti rakastui leirillä vankina olleeseen inkeriläistyttöön.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Väinö Kainuu":
Ale (nimi)
Ale on suomalainen miehen etunimi, Aleksanteri-nimen lyhentymä. Alen nimipäivä on 11. syyskuuta.
Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan nimi Ale on 1900-luvun alusta vuoden 2015 loppuun mennessä annettu noin 180 miehelle ja alle 20 naiselle.
Polyteekkarifilmi
Polyteekkarifilmi ("Polytekarfilmen") on suomalainen mykkä dokumenttielokuva vuodelta 1924. Sen tekivät Helsingin polyteekkarit Suomi-Filmi Oy:n avustamina. Dokumentin alaotsikko on "Tarina urheilusta, polyteekkareista ja Olympian jumalista, kahden "tupsuniekan" kertomana". Elokuvan oli määrä kerätä matkavaroja Pariisin olympialaisiin lähteville suomalaisurheilijoille.
Suomi-Filmi valmisti vuonna 1958 fiktioelokuvan, jonka nimi on niin ikään "Polyteekkarifilmi". Polyteekkarimuseon tilaaman 26-minuuttisen mustavalkoisen mykkäelokuvan ohjasivat Ragnar Dunckers ja Rafael Roos.
Prologina ja erikoisuutena "Polyteekkarifilmissä" on urheilumontaasi. Elokuvaan on sijoitettu myös runsaasti "estotonta Suomi-mainontaa". Lisäksi siinä on näkymiä muun muassa teekkarihallituksen istunnosta ja teekkarien yleiskokouksesta. "Polyteekkarifilmin" näytelmäelokuvamuotoinen tarina on jaettu kuuteen osaan:Uusi Suomi arvioi "Polyteekkarifilmiä": "Emme erehtyne väittäessämme, että polyteekkarien kelpo filmi muodostuu menetykseltään yhdeksi tämän näytäntökauden suurimmista." Kovin menestyksellinen elokuva ei kuitenkaan ollut: se aiheutti ylioppilaskunnalle 125 000 markan tappion (noin 35 000 euroa vuoden 2006 rahassa). Seuraavan kerran teekkarit tekivät kokoillan elokuvan vasta 1960-luvun alussa. Se oli Risto Jarvan ja Jaakko Pakkasvirran "Yö vai päivä" (1962).
Elokuva kuvattiin talvella 1924 ympäri Helsinkiä, kuten Korkeavuorenkadun paloaseman tornissa. Unioninkadulla suurkirkon tienoilla kuvattiin puolestaan teekkarien reklaamikulkuetta.
Enemmistö "Polyteekkarifilmin" esiintyjistä oli teekkareita ja heidän tyttöystäviään. Ammattilaisurheilijoita elokuvassa edustivat tuolloin 27-vuotias juoksijalegenda Paavo Nurmi sekä pikaluistelija Clas Thunberg, ensimmäinen yleisurheilun suomalainen olympiavoittaja Verner Järvinen ja taitoluistelijapariskunta Ludovika ja Walter Jakobsson.
Käsikirjoittaja Viljo Castrénista tuli sittemmin Teknillisen korkeakoulun vesirakennuksen professori. Toinen käsikirjoittaja Rafael Roos taasen työskenteli kuvaajana omassa lyhytelokuvavalmistamossaan ja valokuvaamossaan Foto-Roosissa. "Polyteekkarifilmin" televisioesitysoikeus on Yleisradiolla.
Ilmari Peitsalo
Oiva Ilmari Peitsalo (20. joulukuuta 1901 Rauma – 29. kesäkuuta 1961 Luonnonmaa) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Ilmari Peitsalo oli naimisissa näyttelijä Ragnhild Leinon kanssa, joka oli näyttelijöiden Regina ja Rakel Linnanheimon sekä Elli Ylimaan sisar. Peitsalo esiintyi muun muassa Ilmari Unhon vuonna 1951 ohjaamassa elokuvassa Sadan miekan mies. Hänen tyttärensä oli näyttelijä Eila Peitsalo.