hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
John Knittel
John Knittel (alun perin Hermann Emanuel Knittel, 24. maaliskuuta 1891 Dharwar, Intia – 26. huhtikuuta 1970 Maienfeld, Graubünden) oli sveitsiläinen kirjailija.
Intiassa lähetyssaarnaajaperheeseen syntynyt Knittel vietti lapsuutensa Baselissa, mutta matkusteli elämänsä aikana paljon. Ensimmäisen romaaninsa "The Travels of Aaron West" hän julkaisi Englannissa vuonna 1919. Hän liittyi myös Pen-klubin jäseneksi. Vuonna 1921 Knittel muutti perheineen Sveitsiin lähelle Genevenjärveä, mutta teki matkoja Egyptiin, Algeriaan ja Tunisiaan. Vuonna 1938 perhe muutti Maienfeldiin. Ennen sotaa kirjoitettuja Knittelin teoksia ovat muun muassa "Kuin myrskyssä puu" (1927, engl. "Into the abyss", saks. "Thérèse Etienne") ja "Synnin tie" (1934, "Via Mala"). Jälkimmäsen jatko-osa "Power for sale" ilmestyi 1939. Vuonna 1943 hänen tyttärensä tuomittiin kuolemaan Valkoisen Ruusun jäsenyyden vuoksi. Knitteliä itseään pidettiin kolleegoiden silmissä natsimielisenä ja hänet erotettiin Sveitsin kirjailijaliitosta. Sodan jälkeen Knittel kirjoitti vielä kolme romaania: "Terra Magna" (1948), "Jean-Michel" (1953) ja "Arietta" (1959). Hän kirjoitti urallaan myös useita näytelmiä. Knittel kirjoitti kaikki teoksensa englanniksi.
Kirsten De Graaf
Kirsten De Graaf on hollantilainen Aku Ankka -käsikirjoittaja. Hän on yksi harvoista naisista, jotka tekevät Aku Ankkaa. Hänet on tunnettu vitsisarjoistaan, jotka hän kirjoittaa pääasiassa Mau Heymansin kanssa.
Alberto Valerio
Alberto Valerio (s. 6. syyskuuta 1985 Ipatinga) on brasilialainen autourheilija.
Valerio on aiemmin kilpaillut Formula Renault ja Formula 3 -sarjoissa voittaen Formula 3 Sudamericana -sarjan mestaruuden vuonna 2005. GP2-sarjassa hän kilpaili Durango-, Piguet GP- ja Scuderia Coloni -talleissa vuosina 2008-2010. Valerio ajoi GP2-uransa ensimmäisen voiton 20. kesäkuuta 2009 Britanniassa.
Puolan naisten koripallomaajoukkue
Puolan naisten koripallomaajoukkue edustaa Puolaa koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Puolan koripalloliitto.
Puola sai pronssia naisten ensimmäisissä EM-kilpailuissa Italiassa 1938. Se voitti viiden joukkueen sarjassa kolme ottelua ja hävisi yhden samoin kuin kulta- ja hopeajoukkueet Italia ja Liettua. Puola saavutti pronssia Italiassa pidetyissä EM-kilpailuissa myös 1968. Se voitti seitsemän joukkueen loppusarjassa neljä ottelua ja hävisi kaksi. Jugoslavian EM-kisoissa 1980 Puola kukisti emäntäjoukkueen välierässä 79–72, mutta hävisi loppuottelussa Neuvostoliitolle 49–95 saaden hopeaa. Italian EM-kilpailuissa 1981 Puola sai niin ikään hopeaa. Se kukisti välierässä Tšekkoslovakian 72–60, mutta hävisi loppuottelussa Neuvostoliitolle 42–85.
Puola saavutti ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa kotikisoissaan 1999. Se kärsi alkulohkon peleissä kaksi tappiota sijoittuen lohkossaan Liettuan jälkeen toiseksi. Puolivälieräottelussa se voitti Kroatian 72–51 ja välierässä Venäjän 66–61. Katowicessa pelatussa loppuottelussa Puola kukisti Ranskan 59–56.
Andrea Ferraris
Andrea Ferraris (s. 3. syyskuuta 1966 Genova) on italialainen Aku Ankka -piirtäjä ja käsikirjoittaja. 1980-luvulla hän opiskeli genovalaisessa taidekoulussa. Opiskelunsa aikana hän piirsi myös sarjakuvia Treviso-kustantamolle. 1990-luvulla hän rupesi varsinaisesti piirtämään Aku Ankkaa. 10 vuoden jälkeen hän alkoi tehdä myös käsikirjoituksia. Ferrariksen ensimmäinen julkaistu sarjakuva on Mikki & Hessu: Neljäs Beatle.
Knivskjellodden
Knivskjellodden (Knivskjelodden) on Norjassa Magerøyan saarella Nordkappin kunnassa sijaitseva paikka, joka on Jäämeren ulkosaaria lukuun ottamatta Norjan ja Euroopan pohjoisin kohta. Suositumpi Nordkapp sijaitsee 1 500 metriä etelämpänä ja on maanteitse saavutettavissa toisin kuin Knivskjellodden. Paikan leveysastekoordinaatit ovat 71°11′08″ N, 47″ Nordkappia pohjoisempana.
Euroopan mantereen pohjoisin kohta (ei saarella kuten Knivskjellodden) on Kinnarodden Gamvikin ja Lebesbyn kuntien rajalla (71° 08′ 02″ pohjoista leveyttä).
Jack Sutter
Jack Sutter (s. 1938) on englantilainen sarjakuvakäsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut noin 250 Disney -sarjakuvaa, jotka on useimmiten piirtänyt Paul Halas tai Vicar. Sutter on myös käsikirjoittanut muun muassa James Bond- ja Star Trek -sarjakuvia.
Bruno Sarda
Bruno Sarda (s. 29. syyskuuta 1954 Torino) on italialainen Aku Ankka -käsikirjoittaja.
Sardan ura alkoi vuonna 1985, ja hänen ensimmäinen sarjansa julkaistiin jo heti seuraavana vuonna. Sardaa pidetään yhtenä monipuolisimmista käsikirjoittajista. Hän on myös kasvattanut Ankkalinnan hahmogalleriaa, luomalla Indiana Hopon.
Rasmus Elm
Rasmus Christoffer Elm (s. 17. maaliskuuta 1988 Kalmar) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hänen veljensä David ja Viktor ovat myös jalkapalloilijoita.
Elm aloitti uransa Johansfors IF:n ja Emmaboda IS:n juniorijoukkueissa, kunnes liittyi vuonna 2005 Kalmar FF:n vahvuuteen. Hän edusti seuraa kaikkiaan neljä ja puoli vuotta ollen mukana voittamassa Ruotsin mestaruutta kaudella 2008. Mestaruuskausi ja hyvät esitykset Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa poikivat Elmille sopimuksen Eredivisien mestariseura AZ Alkmaarin kanssa elokuussa 2009.
Heinäkuussa 2012 Elm siirtyi Venäjän valioliigassa pelaavaan TsSKA Moskovaan yhdessä Alkmaarin toisen ruotsalaisen keskikenttäpelaajan Pontus Wernbloomin kanssa.
Elm on kärsinyt vuonna 2014 kroonisesta vatsasairaudesta, jonka vuoksi hänen uransa jatkuminen on ollut kysymysmerkki. Aiemmin urallaan Elm on joutunut olemaan kahteen kertaan sivussa pelikentiltä pohkeeseen tulleen veritulpan vuoksi.
Elm on edustanut Ruotsin maajoukkuetta 39 kertaa ja tehnyt neljä maalia. Hän oli joukkueen kokoonpanossa vuoden 2012 EM-kilpailuissa.
Tales of a Librarian
Tales of a Librarian (A Tori Amos Collection) on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kokoelmalevy vuodelta 2003. Kokoelma sisältää kappaleita Amosin albumeilta Little Earthquakes, Under the Pink, Boys for Pele, From the Choirgirl Hotel ja To Venus and Back. Lisäksi albumi sisältää kaksi ennen julkaisematonta kappaletta (Angels ja Snow Cherries From France) sekä uudet versiot alun perin singlejen b-puolina ilmestyneistä kappaleista Sweet Dreams ja Mary. Albumista on olemassa kaksi versiota, tavallinen sekä DVD:n sisältävä erikoisversio.
More of Bobby’s Greatest Hits
More of Bobby's Greatest Hits on 10 raitainen kokoelma joka sisältää 9 Bobby Vintonin hittiä vuosilta 1964 - 1966 ja yksi albumiraita ("Careless"). 
Singles - Billboard (North America)
Naisten Nelonen
Pelataan yhteissarjana Uudenmaan kanssa neljässä lohkossa. Syyskierrokselle muodostetaan 10 joukkueen nousulohko ja loput joukkueet syyskierrokselle kolmeen tasolohkoon.
Emmanouíl Tzánes
Emmanouíl Tzánes Bounialís () (1610/1637 Réthymno, Kreikka – 1690/1694) oli kreikkalainen renessanssiajan taidemaalari.
Tzánes syntyi Réthymnossa Kreetan saarella, ja hänestä tuli sittemmin pappi. Vuosiksi 1648–1654 hän muutti Korfun saarelle, josta jatkoi edelleen Venetsiaan. Tzánes maalasi suuren määrän ikoneja.
Tzánes kuului kreetalaiseen koulukuntaan. Samoihin aikoihin Venetsiassa vaikutti myös toinen kreetalainen taidemaalari, Theódoros Poulákis.
Steve Largent
Steven Michael "Steve" Largent (s. 28. syyskuuta 1954 Tulsa, Oklahoma) on entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, josta sittemmin tuli republikaanisen puolueen poliitikko.
Largent pelasi Tulsan yliopistossa ja sai NFL-varauksensa vuonna 1976. Hän pelasi koko ammattilaisuransa (1976–1989) Seattle Seahawks -seurassa. Hän oli seitsenkertainen Pro Bowl -pelaaja ja sai vuonna 1988 Walter Payton Man of the Year Awardin. Hänet valittiin 1980-luvun vuosikymmenjoukkueeseen, ja hänen Seahawks-pelipaitansa numero (80) on jäädytetty.
Largent kelpuutettiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 1995. Hän suoritti aikoinaan yliopistotutkinnon aineenaan biologia.
Largent istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen republikaanisena jäsenenä vuosina 1994–2002. Vuonna 2002 hän oli ehdolla Oklahoman kuvernööriksi, mutta hävisi demokraattipuolueen Brad Henrylle. Largentilla on vaimonsa Terryn kanssa neljä lasta: Casie, Kyle, Kelly ja Kramer.
Vatsa
Vatsa on yksi eläinten ruumiinosista. Se sijaitsee pääpuolen suunnasta katsottuna keskiruumiin eli thoraxin (nisäkkäillä rintakehän) jälkeen. Muun muassa hyönteisillä vatsa on selvästi muista ruumiinosista erottuvassa takaruumiissa. Sen sijaan esimerkiksi nisäkkäillä vatsaa on usein vaikea kehon ulkopuolelta selvästi erottaa siihen läheisesti liittyvistä anatomisista alueista, rintakehästä ja lantiosta.
Kehon vatsaosan sisällä on monia tärkeitä sisäelimiä. Nisäkkäiden vatsan sisällä olevaa onteloa kutsutaan vatsaonteloksi, joka rajautuu palleaan ja lantion etuaukeamaan. Vatsaontelossa ovat keskeiset osat ruoansulatuskanavasta, kuten mahalaukku ja suurin osa paksu- ja ohutsuolesta. Lisäksi vatsaontelossa sijaitsevat nisäkkäiden maksa, haima, sappirakko, virtsarakko sekä perna. Munuaiset puolestaan sijaitsevat heti vatsaontelon takana.
Naaraspuolisilla nisäkkäillä vatsassa sijaitsee myös kohtu, joka tiineinä olevilla naarailla kasvaa voimakkaasti ja saa vatsan laajenemaan. Vatsan raskausaikainen kasvu ilmenee muun muassa ihmisillä varsin näkyvänä. Vatsan koko palautuu kuitenkin yleensä raskauden päättymisen jälkeen vähitellen aiempiin mittoihinsa.
Ihmisillä ylensyönti ja siihen liittyvät suuret painonvaihtelut tai raskaus ja synnytys voivat venyttää vatsan lihaskalvoa. Pitkäaikainen venytys voi heikentää vatsanpeitteiden joustavuutta ja johtaa veltostuneeseen vatsaan, joka saattaa roikkua kuin tyhjä pussi. Löystynyt ja veltostunut vatsan iho ja lihaskalvo on ulkonäköhaitta, joka voidaan kuitenkin korjata muotoiluleikkauksella. Mikäli vatsan lihaksisto on kunnossa, vatsan muotoa voidaan korjata myös pelkästään ihonalaista rasvakerrosta ohentamalla esimerkiksi rasvaimun keinoin.
Matkustaja (albumi)
Matkustaja on popyhtye Egotripin vuonna 2003 julkaisema albumi. Yhtyeen basisti Mikko Mäkelä oli jättänyt yhtyeen, joten levy tehtiin neljän miehen voimin. Siitä huolimatta levy toi Egotripille menestystä ’’"Älä koskaan ikinä"’’ –kappaleen ansiosta. Matkustaja nousi Suomen virallisen listan sijalle 9 ja sai kultalevyn ylitettyään siihen oikeuttavan 15 000 myydyn albumin rajan vuonna 2004.
DK King of Swing
DK King of Swing on vuonna 2005 julkaistu Donkey Kong -peli Game Boy Advance-käsikonsolille. Pelin kehitti japanilainen pelitalo Paon ja julkaisi Nintendo. Pelin tarkoitus on pelata Donkey Kong -hahmoilla erilaisissa kentissä, jotka vaikeentuvat taso tasolta. Peli sisältää seikkailu-, Jungle Jam yksin- ja moninpelitilat sekä extrat. Pelin jatko-osa on DK Jungle Climber, joka julkaistiin Nintendo DS:lle vuonna 2007.
Pelimaailmassa järjestetään suurta Jungle Jam -turnausta, josta voittajasta tulee viidakkosankari. Kesken kaiken Kuningas K. Rool, Donkey Kongin arkkivihollinen ilmestyy paikalle ja varastaa kaikki DK-mitalit, jotka ovat turnauksen palkinnot ja pakenee. Donkey Kong ja hänen ystävänsä lähtevät takaa-ajoon.
Pelin pelattavuus on melko yksinkertaista, sillä pelihahmoa ohjataan yksinomaan olkapäänäppäimillä L ja R. Kun painaa L-näppäintä, pelihahmo liikkuu vasemmalle ja R-näppäintä painamalla oikealle. Kun näitä näppäimiä painaa yhtaikaa, niin pelihahmo hyppää. Pelissä on 5 maailmaa: viidakko, autiomaa, meri, jäämaa ja ilma-alus, joista jokainen sisältää neljä kenttää ja pomovastustason. Jokaisessa kentässä esiintyy tappeja, joko yksittäisissä tai seassa, joihin tartutaan samoilla näppäimillä, millä liikkuminen tapahtuu. Jos pelaaja tarttuu tappiin oikealla kädellä, hän pyörii oikealle ja niin edespäin. Jos tappeihin tarttuu molemilla käsillä, niin voi tehdä eräänlaisen hyökkäyksen, millä tuhota viholliset tieltä. Pelaajan tarkoitus on hypätä tapilta tapille, jotta pääsisi tasoissa eteenpäin. Jokaiseen kenttään on piilotettu DK-mitali, jonka saamalla pelaaja läpäisee tason. Kentissä on myös kristalleja, joiden saamista vaaditaan myös tason läpipääsemiseksi. Tasoissa on myös Bonus-kenttiä, josta pelaaja voi voittaa palkintoja. Jokaisessa kentissä on banaaneja, jotka antavat lisäelämiä. Osa pelin hahmoista on tuttuja aiemmista Donkey Kong-peleistä, samoin kuin esineet, mikä saa pelin hyvin paljon muituttamaan vanhoja Donkey Kong Country-pelejä.
Vain Donkey Kong on pelattavana seikkailutilassa. Diddy Kongin saa pelattavaksi hahmoksi seikkailutilaan kun pelaaja on kerännyt 24 DK-mitalia. Muut hahmot ovat pelattavia Jungle Jam-tilassa:
A Piano: The Collection
A Piano: The Collection on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kokoelmaboksi, joka julkaistiin vuonna 2006. Viiden CD:n boksi sisältää kappaleita Amosin albumeilta Little Earthquakes, Under the Pink, Boys for Pele, From the Choirgirl Hotel, To Venus and Back, Scarlet's Walk ja The Beekeeper sekä aikaisemmalta kokoelmalevyltä Tales of a Librarian. Lisäksi kokoelmassa on mukana alun perin singlejen B-puolina julkaistuja kappaleita, demoja ja muita harvinaisuuksia.
Little Earthquakes extended
Pink & Pele
Pele, Venus & Tales
Choirgirl, Scarlet, Beekeeper
Bonus B-sides
Bobby Vinton’s Greatest Hits of Love
Bobby Vinton's Greatest Hits of Love on kokoelma Bobby Vintonin singleistä vuosilta 1967 - 1969. 
Albumi sisältää myös kaksi raitaa albumilta ja 2 ennen julkaisematonta laulua.
Albumilista - Billboard (North America)
Tuomas Rannankari
Tuomas Rannankari (s. 21. toukokuuta 1991 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Ilvestä. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja tai laitalinkki.
Rannankari löi läpi pääsarjatasolla kaudella 2009, jolloin hän pelasi kaikissa KuPSin 11. ensimmäisessä ottelussa. 22. kesäkuuta 2009 Rannankarin kerrottiin siirtyvän Petteri Pennasen kanssa FC Twenteen. Pennanen oli viettänyt jo alkukauden vuokralla seurassa. Rannankari solmi hollantilaisseuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Siirtoonsa mennessä hän oli pelannut 26 nuorisomaaottelua ja 12 ottelua KuPSin paidassa.
Tuomas Rannankarin isä Ilpo Rannankari on Kuopion tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra ja hiippakunnan tuomiokapitulin tuomiorovasti.
Mímis Androulákis
Dimítris ”Mímis” Androulákis (, s. 24. marraskuuta 1951 Ágios Nikólaos, Kreeta) on kreikkalainen kirjailija ja poliitikko. Hän on kreikkalaisen sosialidemokraattisen puolueen PASOKin kansanedustaja.
Opiskeluaikoinaan Ateenassa Androulákis toimi aktiivisesti Kreikan sotilasjuntan vastaisessa taistelussa, osallistuen mm. opiskelijoiden kapinaan. Androulákis oli kommunistipuolueen jäsen vuoteen 1991, jolloin hän erosi ja liittyi radikaalivasemmistolaiseen Synaspismós-puolueeseen. Kaksi vuotta myöhemmin hän kuitenkin jäi sivuun aktiivisesta poliittisesta toiminnasta. Vasta vuonna 2004 hän hyväksyi Geórgios Papandréoun kutsun PASOKin ehdokkaaksi.
Androulákis on kirjoittanut 11 romaania sekä useita poliittisia kirjoja. Hänen kirjansa "Mν" (joka kreikaksi lausuttaessa muistuttaa ”pimppiä” tarkoittavaa sanaa "mouní") kuvaa Jeesuksen naistenmiehenä, joka tuntee vastustamatonta vetoa Maria Magdaleenaan. Kirja herätti voimakkaan vastareaktion kreikkalaisortodoksien keskuudessa ja kiihkomielisimmät arvostelijat polttivat kirjan kopioita Thessalonikissa.
Tanja Komulainen
Tanja Virva Tuulia Komulainen (o.s. Mäkinen, s. 2. maaliskuuta 1980 Pälkäne) on suomalainen kiekonheittäjä ja maaotteluedustaja, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Komulaista ovat valmentaneet Erkki Mäkinen, Tapio Tuohino ja Jorma Haaranen. Kiekonheiton ohella Komulainen työntää sivulajinaan kuulaa.
Komulainen on voittanut Kalevan kisoista kiekonheitossa SM-kultaa vuosina 2009, 2010 ja 2012, SM-hopeaa neljästi vuosina 2006, 2007, 2008 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2004, 2011 ja 2014. Lisäksi hänellä on kuulantyönnön pronssimitali vuodelta 2003. Sisäratojen SM-kilpailuissa Komulainen on saavuttanut kuulantyönnössä hopeaa vuosina 2006 ja 2010. Kiekonheiton talvimestaruuskilpailuissa hän on voittanut Suomen mestaruuden vuosina 2007, 2009, 2010, 2011 ja 2012 sekä SM-hopeaa vuosina 2004, 2005, 2006, 2008, 2015 ja 2016. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui loppukilpailusta.
Kiekonheitossa Komulaisen ulkoratojen ennätys on Tampereella kesäkuussa 2011 heitetty 57,10 metriä. Hallissa hänen ennätyksensä, 56,51 metriä, on maaliskuulta 2010. Kuulantyönnössä Komulaisen ennätys ulkoradoilla on 14,90 metriä ja hallissa 14,66 metriä.
Komulainen on kilpaillut myös painonnostossa ja sijoittunut siinä SM-mitaleille.
Hän on ammatiltaan lääkäri.
"Päivitetty 10.3.2016"
Kiekonheitto
Kuulantyöntö
"Päivitetty 10.3.2016"
Kiekonheitto
Kuulantyöntö 
(i)= heitetty/työnnetty hallissa
Ruotsin historialliset pääalueet
Ruotsin historialliset pääalueet (, vanhemmassa kielenkäytössä "Sveriges hufvuddelar") ovat Ruotsin maakunnista muodostuvia maantieteellisiä kokonaisuuksia. Pääalueilla ei sellaisinaan ole enää vuosisatoihin ollut hallinnollista merkitystä, mutta niihin viitataan usein arkipuheessa, historiasta tai paikallisidentiteetistä keskusteltaessa ja käytännön yhteyksissä kuten säätiedotuksissa.
Ruotsi jaetaan nykyään kolmeen pääalueeseen, jotka ovat Götanmaa (ruotsiksi "Götaland"), Sveanmaa ("Svealand") ja Norlanti ("Norrland"). Aiemmin Ruotsiin kuului myös neljäs pääalue, joka sijaitsi Itämeren itäpuolella. Keskiajalta noin 1400-luvulle sitä kutsuttiin nimellä Itämaa ("Österland" tai "Österlanden") ja sittemmin nimellä Suomi ("Finland").
Pääalueitten nimien taustalla ovat muinaisskandinaavisten heimojen svealaisten ja gööttien asuinalueet sekä näistä heimoista muodostuneen Ruotsin valtakunnan laajentuminen toisaalta pohjoiseen ja toisaalta itään. Koska Norlanti on ulkoapäin määritelty kokonaisuus ja eroaa siten Svean- ja Götanmaasta, on norlantilaisten puheenparteen vastapainoksi syntynyt svean- ja götanmaalaisia tarkoittava halventava yhteisnimitys "sörlänning" eli "etelämaalainen".
Pääalueitten rajat ovat historian kuluessa vaihdelleet jonkin verran. Esimerkkejä:
Seuraavassa taulukossa on esitetty koko Ruotsin ja sen historiallisten pääalueiden väkiluvut, maapinta-alat ja väentiheydet:
Götanmaa on asukasluvultaan selvästi suurin ja siellä asuu lähes puolet Ruotsin väestöstä. Sveanmaalla on vähemmän asukkaita (siitä huolimatta siellä on maan pääkaupunki Tukholma), mutta pinta-alaltaan Sveanmaa ja Götanmaa ovat melko samansuuruiset. Myös keskimääräisessä väentiheydessä ei ole suurta eroa. Norlannissa asuu vain 12 % Ruotsin väestöstä, mutta se kattaa 59 % Ruotsin pinta-alasta, joten väentiheys jää paljon alhaisemmaksi kuin eteläisemmissä Götanmaalla ja Sveanmaalla.
Cary-Hiroyuki Tagawa
Cary-Hiroyuki Tagawa (; s. 27. syyskuuta 1950) on japanilais-amerikkalainen näyttelijä. Hänen äitinsä on japanilainen näyttelijä ja isä japanilais-amerikkalainen, joka palveli Yhdysvaltain armeijassa. Tagawalla on kaksi lasta.
Erick Avari
Nari Erick Avari (s. 13. huhtikuuta 1952) on intialainen näyttelijä.
20 All-Time Greatest Hits
20 All-Time Greatest Hits on 20 hittisinglekokoelma Bobby Vintonin levyttämistä kappaleista Epic Records -levymerkille.
Jakob Knudsen
Jakob Christian Lindberg Knudsen (14. syyskuuta 1858 Rødding – 21. tammikuuta 1917 Birkerød) oli tanskalainen pappi ja kirjailija. Hän kirjoitti romaaneja uskosta ja ihmisen vastuusta.
Pini Gershon
Pinhas ”Pini” Gershon (, s. 13. marraskuuta 1951) on israelilainen koripallovalmentaja, joka toimii tällä hetkellä Maccabi Tel Avivin valmentajana.
Loukkaantumisen seurauksena Gershon aloitti valmentamisen hyvin nuorena. Hän on valmentanut uransa aikana monia seuroja, joista suurimmat ovat Maccabi Tel Aviv BC, Olympiakos BC ja Hapoel Jerusalem BC. Gershon on voittanut Euroopan seurajoukkueiden mestaruuden kolme kertaa.
Andrei Moisejev
Andrei Sergejevitš Moisejev (, s. 3. kesäkuuta 1979 Donin Rostov) on venäläinen nykyaikainen viisiottelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Moisejev voitti miesten henkilökohtaisen kilpailun sekä Ateenan kesäolympialaisista 2004 että Pekingistä olympiadi myöhemmin.
Maailmanmestaruuskilpailuista Moisejev on voittanut neljä kulta- ja kaksi hopeamitalia.
The Original Bootlegs
The Original Bootlegs on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kokoelmaboksi, joka julkaistiin vuonna 2005. Boksi sisältää live-materiaalia kuudesta Amosin konsertista vuodelta 2005. Jokainen konsertti julkaistiin myös erikseen kahden CD:n pakkauksina.
(15. huhtikuuta 2005)
CD 1
CD 2
CD 1
CD 2
CD1
CD2
CD1
CD2
CD 1
CD 2
CD1 
CD2
Knäred
Knäred on taajama ja entinen kunta Laholmin kunnassa Hallandin läänissä noin 20 kilometriä itään Laholmista. Knäredin kirkko on rakennettu vuonna 1854. Tammikuussa 1613 Ruotsin ja Tanskan välinen Kalmarin sota päättyi paikkakunnalla solmittuun Knäredin rauhaan. Taajaman asukasluku vuonna 2010 oli 1 088.
Knäredin kunta liitettiin Laholmin kuntaan vuonna 1974.
Koarvikodds
Koarvikodds (myös nimellä Kuarvikozza) on Muotkatunturin erämaa-alueen korkein tunturi. Koarvikoddsin korkeus on 590 metriä merenpinnasta. Koarvikodds sijaitsee Inarissa Suomen Lapissa.
Dave Edler
David Delmar ”Dave” Edler (s. 5. elokuuta 1956 Sioux City, Iowa) on yhdysvaltalainen pappi ja republikaanipuolueen poliitikko sekä entinen baseballpelaaja. Hän oli enimmäkseen kolmantena pesämiehenä Seattle Mariners -seurassa vuosina 1980–1983. Seura varasi hänet vuonna 1978. Lisäksi Edler pelasi yliopistotasolla Washington State Cougarsissa. Peliuransa aikana hän kärsi alkoholi- ja huumeongelmista.
Ongelmista toipumista edesauttoi Edlerin kokema uskonnollinen herätys. Hän on toiminut valmennustehtävissä sekä toimintansa nuoriin kohdistavassa kristillisessä Young Life -järjestössä ja on nykyisin pastorina Yakima Foursquare Churchissa. Tammikuussa 2006 hänestä tuli washingtonilaisen Yakiman kaupungin pormestari kahden valtuustossa vietetyn vuoden jälkeen.
Give ’Em Enough Rope
Give 'Em Enough Rope on brittiläisen The Clashin marraskuussa 1978 julkaisema albumi. Levyn tuottajana toimi Sandy Pearlman ja se oli The Clashin ensimmäinen albumi, jossa rumpalina toimi Topper Headon. Levyltä julkaistiin singlet kappaleista "Tommy Gun" ja "English Civil War".
Kriitikot ja yhtyeen fanit ottivat levyn hyvin vastaan. Esimerkiksi TIME ja Rolling Stone -lehdet nimesivät levyn ilmestyessään vuoden albumiksi.
Kaikki kappaleet ovat Joe Strummerin ja Mick Jonesin sanoittamia ja säveltämiä jos muuta ei mainita. Kaikki sovitukset ovat The Clashin yhteisiä.
Nykyaikainen viisiottelu olympialaisissa
Nykyaikainen viisiottelu on ollut mukana kesäolympialaisten ohjelmassa Tukholman vuoden 1912 olympialaisista lähtien. Laji luotiin nimenomaan kesäolympialaisia varten, kun nykyaikaisen olympialiikkeen alullepanija, paroni Pierre de Coubertin, innostui antiikin Kreikan olympialaisten viisiottelusta, jossa oli mitelty sen ajan sotilaallisissa taidoissa. Antiikin viisiotteluun kuuluivat kiekonheitto, keihäänheitto, pituushyppy, stadionjuoksu ja paini. Coubertin kehitti nykyaikaisen viisiottelun, jonka oli tarkoitus mitata ratsuväkisotilaalle hyödyllisiä taitoja. Lajeiksi valikoituivat ratsastus, miekkailu, pistooliammunta, uinti ja maastojuoksu.
Nykyaikaisen viisiottelun kilpailutapa on muuttunut useasti olympiahistorian aikana. Suurin muutos tapahtui Atlantassa 1996, kun kilpailu typistettiin yhden päivän mittaiseksi. Vuonna 2009 nykyaikainen viisiottelu muutettui käytännössä neliotteluksi, kun ammunta ja maastojuoksu yhdistettiin ampumajuoksuksi. Tässä muodossa nykyaikainen viisiottelu esiintyi olympialaisissa ensi kerran Lontoossa 2012.
Nykyisin olympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa kilpaillaan vain yksilökilpailussa, joka on ohjelmassa sekä miehillä että naisilla. Miesten yksilökilpailu on ollut mukana aina, mutta naiset pääsivät kilpailemaan ensimmäisen kerran vasta Sydneyssä vuonna 2000. Lisäksi vuosina 1952–1992 kilpailtiin miesten joukkuekilpailussa. 1950-luvulle asti nykaikaisen viisiottelun olympiaurheilijat olivat sotilaita, mutta sittemmin laji avautui kaikkien harjoitettavaksi.
Perinteisesti vahvimpia maita olympialaisisten nykyaikaisessa viisiottelussa ovat olleet Unkari, Ruotsi ja Neuvostoliitto.
Ononjoen taistelu
Ononjoen taistelu käytiin keisari Yonglen johtamien kiinalaisten ja prinssi Bunyashirin johtamien mongolien välillä Ononjoen varrella 15. kesäkuuta 1410.
Nelivuotisen sisällissodan jälkeen prinssi Zhu Distä tuli Ming-dynastian kolmas keisari. Hän otti hallitsijanimekseen ikuista onnea tarkoittavan sanan Yongle. Mongolien ja kiinalaisten välit kiristyivät, sillä ennen keisariuttaan Yongle oli käynyt sotia mongoleita vastaan. Vuonna 1409 Yongle yritti hieroa rauhaa mongoleiden kanssa ja laittoi lähettiläs Kuo Tsin matkaan neuvottelemaan sopimuksesta kansojen välille. Sen sijaan Bunyashiri ja hänen neuvonantajansa mongolipäällikkö Arutai haastoivat Kiinan jatkamaan taistelua tappamalla lähettilään. Yongle lähetti kenraali Chiu Fun johtaman suuren rangaistusretkikunnan matkaan. Aiemmissa sodissa kokemusta kerännyt keisari varoitti Chiu Futa suhtautumasta ylimielisesti viholliseen, mutta turhaan. Mongolit ottivat selvän voiton kiinalaisista Kerulenjoen taistelussa 23. syyskuuta 1409. Vaikka tappioita ei kertynyt paljoa joukkojen määrään nähden Chiu Fu surmattiin.
Tämän jälkeen Yongle näki viisaaksi johtaa seuraava taistelu itse. Talvella 1409 hän alkoi muodostaa uutta armeijaa, ja maaliskuussa 1410 siihen kuului jo yli 100 000 miestä. Joissakin lähteissä vahvuudeksi on mainittu jopa 300 000 miestä. Tarvikkeita ja ruokaa kuljetti 30 000 vankkurin kuormasto. Yongle marssitti armeijansa Kerulenin pohjoisille rannoille. Lähestyessään vihollista hän huomasi mongolien joukkojen olevan järjestäytymättömiä. Prinssi Bunyashiri yritti järjestää yhteistä operaatiota kiinalaisia vastaan, mutta kun Arutai sai tietää Yonglen armeijan suuresta koosta hän pakeni joukkoineen itään. Yonglen ja Bunyashirin joukot kohtasivat Ononjoen varrella 15. kesäkuuta 1410. Taistelussa keisari Yongle tuhosi mongolien pääjoukon ja Bunyashiri onnistui pakenemaan länteen pienen osaston kanssa.
Bunyashiristä ei ollut enää sotilaallista uhkaa ja hänet surmasi kilpaileva mongolisotaherra Mahmūd kaksi vuotta myöhemmin. Yonglen armeija jatkoi marssimista Arutain perässä. Yongle lähetti neuvottelijoita tiedustelemaan mahdollista antautumista. Kiinalaisten kirjoitusten mukaan Arutai olisi ollut halukas luovuttamaan, mutta hänen soturinsa kieltäytyivät. Toinen mongolijohtajista kohtasi oman tappionsa Jing Luzhenin taistelussa heinäkuussa 1410. Yongle onnistui rauhoittamaan maansa pohjoisrajan, mutta vain hetkeksi, sillä toinen mongoliheimo, Oiratit muodostivat nyt uuden uhan.
Nicolas Kiefer
Nicolas Kiefer (s. 5. heinäkuuta 1977 Holzminden) on saksalainen entinen ammattilaistennispelaaja. Hän oli parhaimmillaan ATP-maailmanlistalla neljäs. Hän voitti kuusi ATP-kaksinpeliturnausta ja kolme ATP-nelinpeliturnausta.
Kiefer kertoi uran päättymisestä joulukuussa 2010.
Wimbledonin tennisturnauksessa 1997 Kiefer selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen puolivälieriin. Neljännellä kierroksella hän voitti silloisen maailmanlistan kuutosen Jevgeni Kafelnikovin, mutta hävisi puolivälierissä Todd Woodbridgelle erin 6–7(7), 6–2, 0–6, 4–6. Vuonna 2000 Yhdysvaltain avoimissa Kiefer selviytyi myös puolivälieriin. Turnauksen neljännellä kierroksella hän voitti silloisen maailmanlistan kolmosen Magnus Normanin lukemin 6–2, 6–7(3), 6–1, 6–3. Puolivälierissä hän hävisi Marat Safinille lukemin 5–7, 6–4, 6–7(5), 3–6.
Ateenan olympialaisissa 2004 Kiefer voitti olympiahopeaa nelinpelissä yhdessä parinsa Rainer Schüttlerin kanssa. Välierissä he voittivat Mahesh Bhupathin ja Leander Paesin erälukemin 6–2, 6–3. Loppuottelussa he hävisivät Fernando Gonzálezille ja Nicolás Massúlle lukemin 2–6, 6–4, 6–3, 7–6(7), 6–4. Australian avoimissa 2006 Kiefer selviytyi välieriin saakka. Puolivälierissä hän voitti Sébastien Grosjeanin, mutta välierissä hän hävisi Roger Federerille lukemin 3–6, 7–5, 0–6, 2–6.
Jarkko Laiho
Jarkko Laiho (s. 30. tammikuuta 1964 Pudasjärvellä) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.
Laiho pelasi urallaan 254 ottelua SM-liigassa vuosina 1985–92, kaikki HIFK:n paidassa. Viimeisellä liigakaudellaan HIFK vuokrasi niukasti peliaikaa saaneen Laihon Ranskan pääsarjan Rouenille, joka etsi vahvistusta joukkueeseensa Euroopan Cupin karsintaturnausta varten. Rouenin paidassa Laiho pelasi kaksi sarjapeliä ja kolme Euroopan Cupin peliä ennen paluutaan HIFK:hon.
Liigauransa jälkeen Laiho edusti Joensuun Kiekko-Poikia I-divisioonassa sekä Ours de Villard-de-Lansia että Epinalia Ranskan kakkossarjatasolla ennen paluutaan Suomeen. Laihon ura päättyi Pitäjänmäen Tarmon riveissä vuonna 1998. Pelaajauransa jälkeen Laiho on toiminut HIFK:n juniorivalmennuksessa.
Rukoileva kirkko
Rukoileva kirkko. Rukoushetket kirkon perinteen mukaisesti on suomalainen luterilainen hetkirukouskirja, josta on kaksi eri laitosta, 1978 ja 1996.
"Rukoileva kirkko" ilmestyi ensimmäisen kerran 1978 kirkkoherra Matti Aaltosen toimittamana professori Martti Parvion aloitteesta ja hänen opastamanaan. Se pohjautuu ruotsalaiseen epäviralliseen hetkirukouskirjaan "Den svenska tidegärden". Aiemmin samalla nimellä oli ilmestynyt vuonna 1950 Lauri Apajalahden toimittamana yksinkertaisempi rukouskirja, joka sisälsi kirkkovuotta seuraten yhden liturgisen rukoushetken joka päivälle.
Aaltosen toimittama "Rukoilevan kirkon" ensimmäinen laitos sisältää yhden viikon kierrossa arkipäiville neljä rukoushetkeä ("laudes", "ad sextam", "vesper" ja "completorium") ja sunnuntaille kahdeksan ("ad matutinam", "laudes", "ad primam", "ad tertiam", "ad sextam", "ad nonam", "vesper" ja "completorium"). Lisäksi se sisältää aineiston kirkkovuoden juhlille, sekä apostolien ja evankelistojen muistopäivät, pyhän Ansgarin, pyhän Henrikin, pyhän Birgitan, Martti Lutherin ja Mikael Agricolan muistopäivät, kirkon vihkimisen muistopäivän, vainajien muiston, sekä valmistautumisen messuun ja yksityisen ripin kaavan.
"Rukoilevasta kirkosta" julkaistiin vuonna 1996 toinen, uudistettu laitos, jossa huomioitiin virsikirjan ja raamatunkäännöksen vaihtuminen sekä tuolloin käynnissä ollut jumalanpalvelusuudistus. Uudempaan laitokseen on lisätty vielä toisen viikon kierto ja sävelmät. Sen toimitti edelleen Matti Aaltonen, Osmo Vatasen ja Seppo Suokunnaksen avustuksella. Päivittäisten rukoushetkien määrä on supistettu neljään, matutina on säilytetty jouluyönä ja pääsiäisyönä. Myös muistopäiviin on tehty lisäyksiä ja muutoksia.
Matti Aaltonen on toimittanut myös SLEY:n 1992 julkaiseman yksinkertaisemman rukouskirjan "Rukoileva koti".
Reformoitu puolue (Alankomaat)
Reformoitu puolue (, SGP) on hollantilainen puolue, joka edustaa kalvinisteja. Se on perustettu 1918 ja on siten maan vanhin puolue. Reformoitu puolue pyrkii luomaan Raamattuun perustuvan valtion. Se ei ole ikinä osallistunut hallitukseen.
Reformoitu puolue (SGP) perustettiin 24. huhtikuuta 1918. Perustajat erosivat Anti-Revolutionaire Partijsta (ARP), koska eivät hyväksyneet ARP:n tukemaa naisten äänioikeutta ja vastustivat liittoa katolilaisten Algemeene Bondin kanssa. Perustamisaikana johtavana hahmona oli pastori Gerrit Hendrik Kersten.
Puolue osallistui jo 1918 vaaleihin, mutta sai ensimmäisen paikkansa vasta 1922. SGP:n kannatus on pysynyt tämän jälkeen hyvin tasaisena noin kahdessa prosentissa. Vuonna 1956 se sai parlamentin laajennuksen jälkeen paikan ylähuoneessa, jonka menetti 1960 ja sai takaisin 1971.
Vuonna 1984 SGP liittoutui Reformatorische Politieke Federatien ja Gereformeerd Politiek Verbondin kanssa europarlamenttivaaleihin. Myöhemmin puolue on muodostanut yhteislistan ChristenUnien kanssa ja pitänyt paikkansa. Sen europarlamenttiedustajan oli tarkoitus liittyä 2009 uuteen konservatiivien ja reformistien ryhmään, joka kuitenkin erotti sen jäsenyydestään naisten syrjinnän vuoksi.
Puolueen kannatus on ollut vahvinta Zeelandissa, jossa se on saanut yli 10 % äänistä.
Vuonna 2005 haagilainen oikeusistuin tuomitsi puolueen menettämään puoluetukensa, koska se ei sallinut naisia jäsenikseen. Tämän katsottiin olevan YK:n naisten syrjinnän poistamista koskevan yleissopimuksen vastaista. Alankomaiden valtioneuvosto päätti kuitenkin kumota päätöksen. Vuonna 2006 SGP salli naisten jäsenyyden.
Televisiosota
Televisiosota on nykyajan termi, jota käytetään sodasta, joka uutisoidaan laajasti television välityksellä. Termi liitetään vahvasti Vietnamin sotaan, jota pidetään toistaiseksi puhtaimpana televisiosotana.
Televisio tuli Yhdysvalloissa koteihin 1950-luvulla. Tuolloin Yhdysvallat kävi Korean sotaa, mutta siitä uutisoitiin pääosin perinteisesti esimerkiksi elokuvanäytösten uutiskatsauksissa. 1960-luvun puoliväliin mennessä, kun Yhdysvallat alkoi lähettää entistä enemmän joukkoja Vietnamiin, televisio oli levinnyt laajalti varsinkin länsimaihin. Televisioidut uutiset tavoittivat yhä suurempia yleisöjä. Uudet pienentyneet ja kestävät kamerat sallivat kuvaajien mennä lähemmäksi varsinaisia tapahtumia ja uusi informaatioteknologia mahdollisti entistä nopeamman tiedonvälityksen.
Nykyisin sodissa pyritään valvomaan ja sensuroimaan uutisia. Reporttereita otetaan myös vangeiksi. Samalla kuitenkin sosiaalinen media on tehnyt sodan vaikeammin sensuroitavaksi.
Kun laajamittainen sota alkoi, olivat sekä välineet että yleisö valmiina. Ensimmäiset televisiokuvat tuhansien kilometrien päässä käytävästä sodasta saavuttivat laajat katsojaluvut Yhdysvalloissa. Samalla alkoi televisioyhtiöiden ja kanavien keskinäinen taistelu katsojista. Kaikki kykenevät lähettivät omat kuvausryhmänsä Vietnamiin. Yhdysvaltain armeija ei ollut osannut varautua tiedottamisen nopeaan ja valtavaan kasvuun, eikä sillä ollut kokemusta television sensuroinnista. Armeija huolehti vain sotasalaisuuksien säilymisestä. Niinpä lähinnä nuoret sotakuvaajat ja sotakirjeenvaihtajat saivat vapaat kädet. Tutkivan journalismin hengessä he eivät epäilleet osoittaa myös sodan julmia kasvoja sekä Yhdysvaltojen joukkojen raakuuksia. Tammikuussa 1968 alkanutta Tet-hyökkäystä pidetään sodan käännekohtana. Vaikka Etelä-Vietnamin kansallisen vapautusrintaman "Viet Kongin" ja Pohjois-Vietnamin armeijan operaatio kävi kalliiksi aloittajilleen ja päätyi Yhdysvaltojen johtaman liittouman sotilaalliseen voittoon, näki kymmenien miljoonien kokoinen yhdysvaltalaisyleisö sodan läheltä, kun kommunistisissit hyökkäsivät Yhdysvaltain lähetystöön Saigonissa. Sodan vastaiset protestit alkoivat. Ne merkitsivät lopulta sodan päättymistä Yhdysvaltojen ja Etelä-Vietnamin hallituksen tappioon.
Yhdysvaltain asevoimat ottivat opikseen Vietnamista. Nykyisissä sodissa uutiskuvaajia valvotaan ja uutisointia seurataan ja sensuroidaan. Asevoimat valitsevat journalisteista ne, jotka pääsevät rintamalle. Heitä ei kutsuta enää sotakirjeenvaihtajiksi, vaan tiedottajiksi.
Francis Matthews
Francis Matthews (2. syyskuuta 1927 York – 14. kesäkuuta 2014) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Hammer-elokuvissa "Frankensteinin kosto" (1958), "Dracula – pimeyden ruhtinas" (1966) ja "Rasputin – riivattu munkki" (1966). Nimiroolissa hän esiintyi 1969–1971 tehdyssä Paul Temple -televisiosarjassa. 2000-luvulla hän näytteli muun muassa sarjoissa "Sydämen asialla" (2002–2003) ja "Kyläsairaala" (2003).
Prinssi Patrickin saari
Prinssi Patrickin saari () on saari pohjoisessa Kanadassa, Luoteisterritoriossa. Se on Kuningatar Elisabetin saariryhmän läntisin saari. Saaren pinta-ala on noin 15 848 km², se on 55. suurin saari maailmassa ja 14. suurin Kanadassa. Saari on jään saartama ympäri vuoden, tehden siitä yhden luoksepääsemättömmimmistä paikoista Kanadassa.
Saaren korkein huippu on nimeämätön huippu saaren eteläosassa, joka kohoaa 279 m merenpinnasta.
Saari sijaitsee Luoteisväylän käyttämän McClurensalmen pohjoispuolella. Yhdysvaltain ja Kanadan yhteistyönä perustettu arktinen sääasema (HAWS, ) rakennettiin saarelle saaden nimen "Mould Bay". Säähavannointi aloitettiin 14. toukokuuta 1948. Asemalla oli 10–40 hengen vaihtuva miehitys. Vuonna 1997 miehitetty asema korvattiin automatisoidulla sääasemalla, viimeiset laitteet ja henkilökunta miehitetyltä asemalta poistuivat 31. maaliskuuta 1997. Rakennukset ovat edelleen paikalla mutta vuoden 2007 tietojen mukaan ovat kärsineet pahoja vaurioita, eivätkä ole enää korjattavissa. Asema oli ainoa vakituinen ihmisasutus saarella.
Prinssi Patrickin saari löydettiin vuonna 1853 ja nimettiin paljon myöhemmin Kanadan kenraalikuvernöörin (1911–1916), prinssi Arthurin mukaan. Hänen kolmas etunimensä oli Patrick.
The Love Album
The Love Album on kahden LP-levyn kokoelma ennen julkaisemattomia lauluja Bobby Vintonilta joka julkaistiin 1971. 
Levyn kaikki laulut kertovat rakkaudesta.
Alhendín
Alhendín on kunta Espanjassa Granadan maakunnassa. Vuoden 2015 väestölaskennan mukaan Alhendínissa asui 8503 asukasta. Alhendin sijaitsee noin 10 kilometriä Granadan kaupungista etelään.
Alhendínista on löydetty esihistorialliselta ajalta asutuksen jälkiä, muun muassa saviastioita. Myös Rooman vallan ajalta on löydetty jäännöksiä, esimerkiksi amforoita ja mitaleita.
Karmiinimedestäjä
Karmiinimedestäjä ("Aethopyga siparaja") on Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa elävä medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan karmiinimedestäjä on noin 10–15 cm. Koiraan kurkku, kaula, rinta ja ylä selkä on väriltään kirkkaan karmiininpunaiset. Päälaki ja pitkä pyrstö ovat alalajista riippuen kiiltävän violetti tai vihreä. Vatsa on vihertävän keltainen ja alaperäkeltainen. Naaras on väritykseltään pääosin oliivinvihertävä. Vatsa on keltainen.
Karmiinimedestäjää tavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta, Kiinaa ja Filippiineille. Lajin elinympäristöä ovat metsät, pensaikot ja puutarhat.
Giorgio Scarlatti
Giorgio Scarlatti (2. lokakuuta 1921 Rooma, Italia – 26. heinäkuuta 1990 Rooma, Italia) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui 15 F1-osakilpailuun kausilla 1956–1961. Hän saavutti yhden MM-pisteen ajamalla viidenneksi Italian GP:ssä 1957. Hän jakoi sijoituksensa Harry Schellin kanssa.
Ian Scheckter
Ian Scheckter (s. 22. elokuuta 1947 East London, Etelä-Afrikka) on entinen eteläafrikkalainen F1-kuljettaja. Hän on Jody Scheckterin isoveli ja Tomas Scheckterin eno. Hän osallistui 20 F1-osakilpailuun kausilla 1974–1977. Hän oli parhaimmillaan kymmenes Hollannin GP:ssä 1977. Hänen uransa päättyi, kun häntä ei päästetty ajamaan Japanin GP:hen 1977, koska hänet karkotettiin Japanista johtuen maassaan vallitsevasta apartheid-politiikasta.
Neokesarean kirkolliskokous
Neokesarean kirkolliskokous pidettiin vuosina 314–325. Kokouksessa oli läsnä 24 piispaa.
Kirkolliskokous päätti muun muassa että suuressakaan kaupungissa ei saa olla kuin enintään seitsemän diakonia. Päätöstä jouduttiin kuitenkin tulkitsemaan uudestaan 5.–6. kirkolliskokouksessa Konstantinopolissa (691–692), koska diakoneita oli jo 150.
Kokouksen tärkein tehtävä oli viidentoista kirkkokuria käsittelevän säännöksen soveltaminen. Ne hyväksyttiin sen jälkeen ekumeenisiksi Kalkedonin kirkolliskokouksessa 451.
Thure Georg Sahama
Thure Georg Sahama (vuoteen 1936 Sahlstein, 14. lokakuuta 1910 Viipuri – 8. maaliskuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen akateemikko ja Helsingin yliopiston geokemian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1945–1977. Hänen erikoisalaansa oli mineralogia, geokemia ja vulkanologia.
Jo lukiovuosinaan Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa Sahama tutustui Helsingin yliopiston geologian laitoksella kiviin ja mineraaleihin. Ylioppilaaksi hän kirjoitti 1929, valmistui filosofian kandidaatiksi 1934 ja väitteli tohtoriksi 1938 Lapin granuliittien rakenneanalyysistä. Sahaman ensimmäinen yhdessä professori Pentti Eskolan kanssa kirjoitettu tutkimus julkaistiin jo 1930. Vuosina 1931 ja 1935 hän teki opintomatkan Innsbruckiin, jossa opettajana toimi professori Bruno Sander.
Vuonna 1933 Sahama osallistui tanskalaisen geologin Lauge Kochin retkelle Grönlantiin ja julkaisi tulokset 1935. Helsingin yliopiston petrologian ja geokemian dosentiksi Sahama nimitettiin 1938. Hän haki oppia Göttingenistä, Tukholmasta, Uppsalasta ja Oslosta ja rakensi Helsingin yliopiston geokemian laitokselle huipputarkan analyysilaboratorion. Sodan jälkeen Sahama työskenteli Yhdysvalloissa Berkeleyssä ja Washingtonissa.
Sahama innostui 1950-luvulla Itä-Afrikan hautavajoamavyöhykkeen tulivuorista ja laavakivistä. Nyiragongon tulivuoren laavakivet osoittautuivat alkalilaavoiksi ja Sahama teki niistä tunnettuja julkaisemalla 1952–1975 yhteensä 30 kirjoitusta kansainvälisissä sarjoissa. Hän teki myös tutkimusretkiä muualle Afrikkaan, Sri Lankaan ja Oseaniaan. Sahaman tutkimuksille oli tyypillistä, että niihin liittyi aina mittauksia, sillä hän viihtyi hyvin laitteiden parissa.
Oman nimikkomineraalin, sahamaliitin, Sahama sai 1953. Nimeämisen suorittivat yhdysvaltalaiset Howard Tasker Evans, Howard William Jaffe ja Robert Meyrowitz. Uusi ceriumkarbonaatti-mineraali löytyi Mountain Passista Kaliforniasta.
Ryan Callahan
Ryan Callahan (s. 21. maaliskuuta 1985 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän pelaa oikean laitahyökkääjän paikkaa. Callahan pelaa NHL-seura Tampa Bay Lightningissä.
Callahan aloitti junioriuransa Rochester Junior Americans -seuran riveissä vuonna 1999. Vuodeksi 2006–2007 Callahan pääsi pelaaman New York Rangersin AHL-seura Hartford Wolf Packin riveihin, jossa hän pelasi suurimman osan kautta. Callahan pääsi 1. joulukuuta 2007 pelaamaan ensimmäistä kertaa NHL:ään Rangersin riveihin, mutta hän joutui heti sen jälkeen menemään takaisin AHL:ään. Callahan nousi vielä kuitenkin takaisin NHL:ään.
Callahan sai 17. maaliskuuta 2007 ensimmäiset kaksi maalia Joey MacDonaldin taakse Boston Bruinssia vastaan. AHL:ssä edellisenä vuonna hyvin pelannut Callahan aloitti seuraavan kauden NHL:ssä. Kauden alussa Callahanin polvi revähti, mikä pilasi suunnitelmat. Hänet passitettiin takaisin AHL:ään. Hän pääsi kuitenkin vielä paikkaamaan loukkaantunutta Brendan Shanahania ja Rangers voitti Victoria Cupin vuonna 2008. Kausi oli Callahanin läpimurtokausi.
Callahan iski tehot 22+18 ja sai kauden päätteeksi Steven McDonald -palkinnon.
2014 Callahan siirtyi pelaajavaihdossa Tampa Bay Lightningiin, ja teki myös 2014 kesäkuussa Lightningin kanssa pitkän, kuusivuotisen sopimuksen.
Ben Couch
Manuera Benjamin Riwai Couch (27. kesäkuuta 1925 – 3. kesäkuuta 1996) oli uusiseelantilainen rugby union -pelaaja ja kansallispuolueen poliitikko. Hän syntyi Rapakissa, Eteläsaarella, mutta muutti perheineen Pohjoissaaren Wairarapaan. Hän liittyi asevoimiin toisen maailmansodan loppuvaiheissa, mutta ei taistellut.
Sodan jälkeen Couch pelasi Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa All Blacksissa. Hän oli myös Uuden-Seelannin maorijoukkueessa. Hän opiskeli Christchurch Technical Collegessa. Hän meni naimisiin mormonin kanssa ja päätti lopulta itsekin kääntyä. Hänestä tuli Myöhempien Aikojen Pyhien kirkon aktiivinen jäsen. 1970-luvulla hänet valittiin parlamentin jäseneksi Wairarapasta. Hän eteni nopeasti hallitukseen. Hänestä tuli aluksi maoriasiain ministeri ja "Postmaster-General". Jätettyään jälkimmäisen tehtävän hän toimi edelleen maoriasiain ministerinä ja lisäksi poliisiministerinä.
Couch oli parlamentin jäsenenä vuoteen 1984. Hän kuoli Mastertonissa 70-vuotiaana. Hän oli istunut pyörätuolissa aivoverenkiertohäiriön seurauksena, ja diabeteksen takia hänen jalkansa oli amputoitu.
Skinnarvikin lasitehdas
Skinnarvikin lasitehdas toimi Dragsfjärdissä 1875–1934 "Skinnarviks Glasbruk Ab":n omistuksessa. Tehtaan perusti läheisen Skinnarvikin maatilan entinen omistaja Klaes Robert Stenroth.
Tehtaassa valmistettiin aluksi vain pulloja mutta 1876 aloitettiin lisäksi ikkunalasin valmistus. Ikkunalasia valmistettiin puhaltamalla ensin lasimassasta suuri lieriö joka sitten aukaistiin ja oikaistiin ikkunaruuduksi erityisessä oikaisu-uunissa. Skinnarvikin valmistamaa ikkunalasia pidettiin hyvälaatuisena ja sitä vietiin paljon muun muassa Venäjälle. Tehdas sijaitsi meren rannalla ja tehtaalla oli myös oma jahti "Svahn" jolla lasia kuljetettiin avoveden aikana rannikon satamiin. Vuonna 1885 tehtaalla oli kaksi uunia, työntekijöitä oli 63 ja tuotannon arvo oli 268 200 markkaa. 1890-luvulla Skinnarvik oli mukana ikkunalasikartellissa johon kuuluivat lisäksi Grönvikin lasitehdas ja Nuutajärven lasitehdas.
Lasitehdas paloi 1899 ja samaan aikaan myös ikkunalasin viennissä ilmeni ongelmia ja se oli tappiollista. Uudeksi toimitusjohtajaksi tullut B. S. Wadstein sai viennin taas kannattamaan. Lasiuunien polttoaineena käytetty kallis koksi korvattiin polttoturpeella. Sen valmistamiseksi perustettiin polttoturvetehdas, jonka raaka-aine tuli läheiseltä "Bruksmossenin" suolta.
Vuonna 1919 perustettiin ikkunalasin valmistajien kartelliksi "Suomen Akkunalasikonttori". Kartelliin liittyneet tehtaat sitoutuivat tiettyihin hintoihin ja kullakin tehtaalla oli oma myyntikiintiö. Skinnarvikin tehtaan kiintiöksi tuli 8 500 laatikkoa ikkunalasia. Skinnarvikin tehtaan tuotanto oli 1920-luvulla jonkin aikaa keskeytyksissä ja tehdas kävi muutenkin vajaakapasiteetilla. Vuonna 1928 Skinnarvikissa aloitettiin ultraviolettisäteilyä läpäisevän ns. U-lasin valmistus. Tätä lasia käytettiin muun muassa kanaloissa ja kasvihuoneissa. Skinnarvik oli ainoa U-lasin valmistaja Suomessa.
1920-luvulla alkoi koneellisesti valmistettu belgialainen ikkunalasi syrjäyttää kotimaista suupuhallettua ikkunalasia markkinoilta. Fourcault-menetelmällä valmistettu konelasi oli sekä halvempaa että parempilaatuista. Suomessa ikkunalasin koneellinen valmistus alkoi toukokuussa 1927 uudella Lahden lasitehtaalla jonne koneet ja uuni oli tilattu Belgiasta. Suupuhallettua ikkunalasia valmistaneet lasitehtaat lopettivat sitten kilpailun paineessa toimintansa yksi toisensa jälkeen. Viimeisenä näistä lopetti Skinnarvikin lasitehdas vuonna 1934.
Entisen lasitehtaan alue on nykyisin Suomen puolustusvoimien hallussa ja siellä toimii Merivoimien varikko, joka huoltaa ja varastoi merivoimien kalustoa ja materiaalia.
Elisabeth Kübler-Ross
Elisabeth Kübler-Ross (8. heinäkuuta 1926 – 24. elokuuta 2004) oli sveitsiläissyntyinen psykiatri. Hän julkaisi kirjan "On Death and Dying" (1969), jossa hän esitteli kuoleman kohtaamisen tuottaman suruprosessin viisi vaihetta: kieltämisen, vihan, "kaupankäynnin", masennuksen ja hyväksymisen. Hänet on kelpuutettu National Women's Hall of Fameen.
Kübler-Ross valmistui Zürichin yliopistosta ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin 1950-luvun lopulla. Hänestä tuli useiden yliopistojen kunniatohtori. Hän tutki myös kuolemanrajakokemuksia ja kirjoitti niistä sekä kuolemanjälkeisestä elämästä. Hän kuoli 78-vuotiaana Arizonassa.