hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Norman Bel Geddes
Norman Melancton Bel Geddes (27. huhtikuuta 1893 Adrian, Michigan – 8. toukokuuta 1958) oli yhdysvaltalainen art deco -aikakauden muotoilija ja lavastaja, jonka erikoisalaa oli aerodynaaminen ja futuristinen muotoilu.
Norman Melancton Geddes syntyi Michiganissa ja varttui Ohion New Philadelphiassa osakevälittäjän poikana. Avioituessaan 1916 Helen Belle Schneiderin kanssa pariskunta yhdisti sukunimensä muotoon Bel Geddes. Näyttelijä Barbara Bel Geddes oli heidän tyttärensä.
Bel Geddes teki alkuun lavastuksia Los Angelesissa toimineelle Little Theaterille ja siirtyi 1918 New Yorkin Metropolitan-oopperan lavastajaksi. Hän loi visuaalisen ilmeen myös moniin Broadway-esityksiin ja Sonja Henien jääshow’hin. Hän suunnitteli lavasteet Cecil B. DeMillen elokuvaan "Kahleiden katketessa" ("Feet of Clay", 1924).
Bel Geddes avasi oman teolliseen muotoiluun keskittyneen toimistonsa vuonna 1927 ilman mitään akateemista muotoilu- tai muuta koulutusta. Toimiston piirissä syntyi erilaisia kuluttajatuotteita cocktailravistimista radiovastaanotinten koteloihin. Hän loi myös futuristisia tuotekonsepteja joita ei koskaan toteutettu, kuten pisaranmuotoisen henkilöauton ja valtavan vesitasolentokoneen ”Airliner Number Four”, jossa olisi kansia ja erilaisia ajanviettotiloja kuin valtameriristeilijässä. Hänen lehtikirjoituksillaan ja vuonna 1932 julkaistulla kirjalla "Horizons" oli suuri merkitys aerodynamiikkaan eli ilmanvastuksen minimointiin perustuvalle ”virtaviivaiselle” muotoilutyylille. Hänen toinen kirjansa, "Magic Motorways" (1940) keskittyi liikennesuunnitteluun ja ennakoi tulevaa interstate-tieverkostoa kaupunkeja ympäröivine ohitusteineen. Bel Geddesin omaelämäkerta "Miracle in the Evening" julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen 1960.
Que me quiten lo bailao
Que me quiten lo bailao oli Espanjan edustuskappale vuoden 2011 Euroviisuissa Düsseldorfissa, Saksassa, jonka esitti Lucía Pérez. Kappaleen sanoitti ja tuotti Rafael Artesero, joka valittiin "Destino Eurovisiónissa" 68 prosentin äänimäärällä edustamaan Espanjaa.
Kappale julkaistiin digitaalisesti ladattavana 25. maaliskuuta 2011 ja se on ensimmäinen single hänen Cruzo los dedos-debyyttialbumilta.
Koska Espanja kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 25. maan joukosta sijalle 23.
Sven Felski
Sven Felski (s. 18. marraskuuta 1974 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on entinen saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa laitahyökkääjänä. Hän pelasi koko ammattilaisuransa DEL-joukkue Eisbären Berlinissä. Hänet valittiin DEL:n tähdistöotteluun vuosina 2003, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009.
Felski valittiin pelaamaan Saksan joukkueeseen vuoden 2010 talviolympialaisiin. Hän oli Saksan riveissä pelannut aiemmin vuosina 1993 ja 1994 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa sekä aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1998, 1999, 2001, 2003, 2005, 2006, 2007 ja 2009.
Ystäväkirja
Ystäväkirja tai kaverikirja on kirja, johon sen omistajan ystävät voivat kirjoittaa oman nimensä ja tietoja itsestään, kuten puhelinnumeron ja kotiosoitteen.
Michal Barinka
Michal Barinka (s. 12. kesäkuuta 1984 Vyškov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja. Hän on vuoden 2003 toisen kierroksen varaus. Hänet varasi Chicago Blackhawks toisella kierroksella .
Petr Vampola
Petr Vampola (s. 21. tammikuuta 1982 Žďár nad Sázavou, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä. Vampola oli mukana Tšekin joukkueessa voittamassa MM-kultaa 2010.
Andrei Stas
Andrei Leanidavitš Stas (, , s. 18. lokakuuta 1988 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä KHL-seura TsSKA Moskovassa.
Stas aloitti pelaamisen Junost Minskissä vuonna 2003 ja liittyi myöhemmin Valko-Venäjän päätasolla pelaavaan Keramin Minskiin. Kaudella 2008–2009 hän debytoi KHL:ssä Dinamo Minskin paidassa. Kesäkuussa 2014 hän siirtyi venäläiseen TsSKA Moskovaan kolmen vuoden mittaisella sopimuksella.
Stas on edustanut Valko-Venäjän maajoukkuetta talviolympialaisissa vuonna 2010, alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2005 ja 2006, nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja 2008 sekä aikuisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2009.
Uladzimir Dzjanisau
Uladzimir Mih’ailavitš Dzjanisau (, ; s. 29. kesäkuuta 1984 Navapolatsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa Liiga-joukkue Saimaan Pallossa. Valkovenäläinen kiekkoilija on tullut tunnetuksi autoilevana miehenä ja hän ajoikin BMW-henkilöautollaan helmikuussa 2018 Minskistä Lappeenrantaan.
Dzjanisau pelasi kaudella 2006–2007 Venäjän jääkiekon superliigassa Lada Togliattin paidassa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi tavoittelemaan NHL-paikkaa tehden sopimuksen Colorado Avalanchen farmijoukkue Lake Erie Monstersin kanssa.
Monstersissa Dzjanisau sopeutui pohjoisamerikkalaiseen pelityyliin ja vakuutti fyysisyydellään, jonka ansiosta sai sopimuksen New York Rangersiin kaudeksi 2008–2009. Hän pelasi kauden farmissa Hartford Wolf Packissa. Hän paransi maali- ja pistemääräänsä edellisestä kaudesta. Hän turhautui kauden aikana, kun ei saanut Rangersista mahdollisuutta pelata NHL:ssä ja pyysi tammikuussa, että hänet kaupattaisiin pois. Hän kuitenkin pelasi Hartfordissa loppukauden ajan.
Syyskuussa 2009 Dzjanisau kutsuttiin Washington Capitalsin harjoitusleirille. Hän ei saanut sopimusta Capitalsiin ja hylkäsi mahdollisuuden päästä try outille sen farmijoukkue Hershey Bearsiin. Hän palasi Valko-Venäjälle KHL-joukkue Dinamo Minskiin, jonka kanssa teki sopimuksen 29. syyskuuta 2009. Minskissa Dzjanisau pelasi 42 ottelua, joissa teki 14 pistettä. Joukkue jäi kauden päätteeksi pudotuspelien ulkopuolelle, eikä Dzjanisaulle tarjottu uutta sopimusta.
29. syyskuuta 2010 Dzjanisau siirtyi sveitsiläiseen NLA-liigan joukkueeseen HC Ambri-Piottaan yhden vuoden sopimuksella.
Dzjanisau palasi Dinamo Minskiin kahdeksi seuraavaksi kaudeksi ennen siirtymistään sen KHL-kilpailijaan Salavat Julajev Ufaan 22. toukokuuta 2013.
Helmikuussa 2018 Denisov ja SaiPa tekivät loppukauden mittaisen sopimuksen. Denisov pelasi seitsemän runkosarjaottelua tehoilla 0+3 ja yhdeksän playoff-ottelua tehoin 0+1. Denisov oli kuitenkin mukana ratkaisevassa osumassa Pelicanssia vastaan, kun isokokoinen valkovenäläispeluri riisti kiekon lahtelaisilta. Hän myös pelasi Valko-Venäjän maajoukkueessa Tanskan MM-turnauksessa.
Heinäkuussa 2018 SaiPa julkaisi videon, missä kerrottiin valkovenäläisen jatkavan joukkueen riveissä myös seuraavan kauden.
Koidulan rautatieasema
Koidulan rautatieasema () sijaitsee Kaakkois-Virossa, Setomaan kunnan Kolodavitsan kylässä, Viron ja Venäjän rajalla. Asemalla yhdistyvät rautatiet Valgasta ja Tartosta. Koidulasta rata jatkuu rajan yli Venäjälle, Petseriin.
Rautatieasema avattiin 3. syyskuuta 2011. Aseman rakentamiseen liittyy uuden yhdysradan rakentaminen vanhalta Tartto–Petseri-radalta Valga–Petseri-radalle. Uuden rataosuuden myötä rengasradasta Tartto–Valga–Koidula tuli Viron ja EU:n sisäinen yhteys ja rajanylitysmuodollisuudet Venäjälle saadaan hoidettua asianmukaisesti.
Koidulan rautatieasemalta on kesäaikaan Elronin henkilöjunayhteys Tarttoon ja läheiseen Piusaan. Henkilöliikennettä rajan yli ei ole.
Koidula on erityisesti tavaraliikenteen raja-asema.
Jauhen Kavyršyn
Jauhen Sjarhejevitš Kavyršyn (, ; s. 25. tammikuuta 1986 Elektrostal, Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsissa.
Mikalai Stasenka
Mikalai Aljaksandravitš Stasenka (, ; s. 15. helmikuuta 1987 Roštšino, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka on puolustaja. Hän pelaa KHL-joukkue Severstal Tšerepovetsissa.
Stasenka pelasi Valko-Venäjän maajoukkueessa vuoden 2010 talviolympialaisissa. Hän osallistui samana vuonna myös maailmanmestaruuskilpailuihin.
Hans Reichel
Hans Reichel (1949–2011) oli saksalainen säveltäjä, muusikko, ja soitinrakentaja. Fair on työskennellyt muun muassa artistien John Zornin, Tom Coran, Fred Frithin, Kazuhisa Uchihashin, ja Butch Morrisin kanssa.
Achilles Christides
Achilles Kyriako Christides (, 21. marraskuuta 1863 Konstantinopoli, Osmanien valtakunta – 18. lokakuuta 1923 Helsinki, Suomi) oli kreikkalaissyntyinen liikemies, joka asettui Suomeen ja perusti tupakkatehdas Fennian. Tehdas tunnettiin pitkään valmistamastaan Työmies-savukemerkistä.
Kreikkalainen Christideksen suku tuli Konstantinopolista Suomeen 1870-luvulla ja perusti tupakkatehtaan Hämeenlinnaan. Achilles Christides työskenteli ensin Strengbergin tupakkatehtaalla Pietarsaaressa ja aloitti 1898 paperossien valmistuksen kotinsa keittiössä Helsingin Kalevankadulla. Opittuaan taitavaksi tupakan sekoittajaksi hän perusti seuraavana vuonna oman tupakkatehtaansa naapurihuoneistoon, aluksi kahden työntekijän voimin. Yrityksen nimeksi tuli vuonna 1901 Tupakkatehdas Fennia. Saatuaan lisää varoja Christides ryhtyi tuottamaan tupakan raaka-aineita Suomeen Turkista ja Kreikasta. Vuonna 1902 Fennia lanseerasi ensimmäiset puuimukkeella poltettavat savukkeensa, joiden joukossa oli ”pöllitupakka” Työmies. Fennia valmisti aluksi myös muita savukelaatuja ja piipputupakkaa, mutta Työmiehen saavutettua suuren suosion ns. kansansavukkeena yhtiö luopui muista merkeistään ja Työmies oli sen jälkeen vuosikymmenten ajan sen ainoa tuote. Fennia nousi silti yhdeksi Suomen tunnetuimmista tupakkatehtaista. Tehdas toimi aluksi Helsingin Kalliossa, mutta siirtyi 1913 Ruoholahden kaupunginosaan.
Christides meni naimisiin suomalaisen Hulda Strömbergin kanssa ja sai Suomen kansalaisuuden. Hänet tunnettiin myös hyväntekijänä. Hän tuki runoilija Eino Leinoa ja lahjoitti 1919 Suomen puolustusvoimille ensimmäiset lentokoneet, joita ei tosin koskaan saatu toimitettua perille Suomeen. Italiasta hankitut koneet nimittäin syöksyivät maahan Alppien ylilennon aikana ja suomalaiset lentäjät saivat surmansa. Lisätäkseen Työmies-tupakan suosiota sen kohderyhmän keskuudessa Christides esiintyi 1900-luvun alussa myös työväenliikkeen hyväntekijänä. Hän lupautui maksamaan tehtaansa työntekijöiden jäsenmaksut näiden ammattiosastolle ja lahjoitti vuosina 1903–1912 viisi prosenttia yhtiönsä voitoista (yhteensä 70 000 markkaa) Helsingin Työväenyhdistyksen rakennusrahastoon.
Achilles Christideksen kuoltua vuonna 1923 perheyrityksen johto siirtyi hänen vanhimmalle pojalleen Walter Christidekselle ja tämän kuoltua jo seuraavana vuonna nuoremmalle pojalle Georg A. Christidekselle. Yritys pysyi suvun omistuksessa ja jatkoi toimintaansa Köydenpunojankadun tehdaskiinteistössä vuoteen 1961, jolloin se myytiin Rettigille. Työmies-savukkeen valmistus jatkui Turussa vuoteen 1984.
Honkasuo
Honkasuo () on rakenteilla oleva asuinalue Helsingissä Malminkartanon pohjoispuolella. Honkasuo rakennetaan nykyiselle metsäalueelle Malminkartanonhuipun läheisyyteen aivan Vantaan Myyrmäen rajan kupeeseen. Honkasuolle tulee noin 1 600 asukasta.
Honkasuota on suunniteltu monia vuosia ja rakentamisen piti alkaa vuonna 2012. Alueen asemakaava hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 29. elokuuta 2012.
Honkasuon kunnalistekniikan rakentaminen aloitettiin helmikuussa 2013 alueen itäosista ja itäosan on arvioitu valmistuvan lokakuussa 2016. Honkasuolle tulee enimmäkseen pientaloja, ja alueen teema onkin matalaenergia- ja puurakentaminen. Korttelien keskelle rakennetaan puistoalue.
Alueen ensimmäisiä taloja alettiin rakentaa Naapuripellontien varteen syksyllä 2015 ja aloituskortteli käsittää neljä kaksikerroksista passiivipientaloa. Aloituskortteli valmistui kesällä 2016. Vuonna 2016 rakennettiin kahdelle tontille alueen ensimmäiset puukerrostalot. Lisäksi uusia rakennuslupia myönnettiin uusille tonteille.
Honkasuo sijaitsee lähellä Malminkartanon ja Myyrmäen asemia, joista on yhteydet Helsingin keskustaan ja Kehärataa pitkin myös Lentoasemalle sekä Tikkurilaan. Runkolinja 560 aloitti liikennöinnin vuoden 2015 lopulla Myyrmäen puolelta.
Helsingin sisäisen bussilinjan 37 (Kamppi–Malminkartano-Honkasuo) sekä yölinjan 39N (Asema-aukio - Malminkartano -Honkasuo) päätepysäkki siirrettiin elokuussa 2017 Naapuripellontieltä Honkasuon alueelle.
Kirmusjärvi
Kirmusjärvi on järvi Lohjan kaupungissa Sammatin Leikkilän kylässä. Järven koko on 3,56 neliökilometriä, ja Raatinjoen-Myllyojan valuma-alue, johon se kuuluu, on noin 16 neliökilometriä. Sen suurin syvyys on 8 metriä ja keskisyvyys 3 metriä.
Järvi on melko rehevöitynyt, sillä sen ympäristössä on asutusta ja viljelyä. Suurimmat järven saaret ovat Isosaari, Vohlasaari, Selkäsaari, Härkäsaari, Ketosaari ja Lehtisaari. Järveen laskee Kolmpersjärvestä Kolmpersinoja ja Silmeestä Kirmustenpuro, Kulteenoja ja Silmeenoja.
Kauhajoen Karhu kaudella 2011–2012
Kauhajoen Karhu pelasi kaudella 2011–2012 neljättä kauttaan Suomen koripallon pääsarjassa eli Korisliigassa. Joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle neljä ja eteni siten pudotuspeleihin kotiedun turvin. Puolivälieräsarjan Torpan Pojat voitti 3–1, joten kauden lopullinen sijoitus liigassa oli viides.
Pikkufilippiinienkiipijä
Pikkufilippiinienkiipijä ("Rhabdornis mystacalis") on kottaraisiin kuuluva, Filippiineillä tavattava varpuslintu. Lajin on kuvattu olevan yleinen, mutta sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan sitä.
Filippiinienkiipijä
Filippiinienkiipijä ("Rhabdornis inornatus") on kottaraisiin kuuluva, Filippiineillä tavattava varpuslintu. Sen on kuvattu olevan harvinainen, ja sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska lajin ei uskota olevan vaarallisen harvinainen eikä vähenemisen vielä uskota vaarantavan sitä.
Rhabdornis grandis
Rhabdornis grandis on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus filippiinienkiipijän alalajina.
"Rhabdornis grandis"ta tavataan Filippiineillä. Sen on kuvattu olevan harvinainen, ja sen kannankehitys on laskeva. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarallisen harvinainen eikä vähenemisen vielä vaarantavan sitä.
Aleksei Nikolajevitš Tolstoi
Aleksei Nikolajevitš Tolstoi (, 10. tammikuuta 1883 Nikolajevsk – 23. helmikuuta 1945 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Aleksei Tolstoi syntyi kreivi Nikolai Aleksandrovitš Tolstoin ja lastenkirjailija Aleksandra Bostromin (o.s. Turgeneva) perheeseen, vietti lapsuuteensa isäpuolensa Aleksei Bostromin maatilalla ja opiskeli Pietarin teknologisessa instituutissa suorittamatta loppututkintoa. Vuodesta 1905 lähtien Tolstoi julkaisi symbolistisia runoja ja vuodesta 1908 kertomuksia ja näytelmiä, jotka tekivät hänestä tunnetun kirjailijan. Venäjän kansalaissodan aikana Tolstoi teki valkoisen armeijan propagandatyötä. Vuonna 1918 hän siirtyi Ranskaan ja vuonna 1921 Berliiniin. Vuosina 1920–1922 kirjailija laati parhaisiin teoksiinsa kuuluvan omaelämäkerrallisen pienoisromaanin "Nikitan lapsuus" ("Detstvo Nikity") ja aloitti Venäjän sivistyneistöä kansalaissodan aikana kuvaavan romaanitrilogian "Kärsimysten tie" ("Hoždenije po mukam", 1920–1941), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1943.
Lännessä Tolstoi liittyi kansallisbolševistiseen Smena veh -ryhmään ja vuonna 1923 hän palasi Neuvostoliittoon. 1920-luvun kirjailijaryhmien ulkopuolella pysyteltyään hän nousi 1930-luvulla huomattavaan asemaan toimien Neuvostoliiton kirjailijaliiton puheenjohtajana, tiedeakatemian jäsenenä sekä korkeimman neuvoston kansanedustajana. Tolstoin tyyliltään realistisista teoksista merkittävimpiä on historiallinen romaani "Tsaari Pietari I" ("Pjotr Pervyi", 1929–1945), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1941. Kirjailijan kuoleman jälkeen Stalin-palkinnon sai myös historiaa vääristelevä kaksiosainen näytelmä "Ivan Groznyi" (”Iivana Julma”, 1942–1943). Romaanillaan "Hleb" (”Leipä”, 1937) Tolstoi osallistui Stalinin henkilökultin pystyttämiseen. Hän on kirjoittanut myös lastenkirjoja sekä tieteisfantasioita kuten "Aelita" (1922–1923) ja "Kuoleman säteen salaisuus" ("Giperboloid inženera Garina", 1925–1927).
Kirjailija Tatjana Tolstaja on Aleksei Tolstoin pojantytär.
Nephila komaci
Nephila komaci on suurikokoisin tunnettu hämähäkkilaji, joka kutoo verkkoja. Naaraan pituus jalkojen kanssa voi olla 12 cm ja ruumiin pituus 4 cm. Koiraat ovat pienempiä; niiden pituus jalkojen kanssa on 2,5 cm.
Lajia "Nephila komaci" elää ainakin Etelä-Afrikassa ja Mosambikissa. Siitä on myös vahvistamattomia havaintoja Madagaskarilta ja Sansibarilta. Sitä on tavattu viidestä eristyneestä metsästä, mutta kannan kokon arviointiin käytettyjen työkalujen perusteella sen esiintymisalue saattaa olla laaja. Siitä syystä laji luokitellaan elinvoimaiseksi.
Johan Gyllenstierna
Johan Gyllenstierna (1635–1680) oli ruotsalainen valtiomies. Hän oli valtaneuvos ja reduktion käynnistäjä Kaarle XI:n aikaan.
Hän sai hovikanslerin nimityksen 1666 ja valtaneuvoksen 1668. Tanskaa vastaan käydyn sodan aikana hän sai Kaarlen luottamuksen, ja kuningas omaksyi hänen ajatuksensa reduktiosta ja ylhäisaatelin vallan vähentämisestä. Ulkopoliittisissa ajatuksissaan Gyllenstierna piti tavoiteltavana yhtenäisen ja vahvan Pohjolan luomista.
Pentti Laaksonen
Pentti Arvi Laaksonen (13. tammikuuta 1929 Helsinki – 29. huhtikuuta 2005 Montebello, Espanja) oli suomalainen koripalloilija.
Laaksonen kuului Suomen maajoukkueen kokoonpanoon Helsingin kesäolympialaisissa 1952 sekä vuosien 1951 ja 1953 EM-kilpailuissa. Helsingissä Suomi sijoittui 13:nneksi, ja Laaksonen pelasi otteluissa Meksikoa ja Bulgariaa vastaan. Laaksonen pelasi Suomen miesten maajoukkueessa yhteensä 23 ottelua ja teki niissä 28 pistettä.
Seuratasolla Laaksonen edusti vuosina 1952–1958 kasvattajaseuraansa Karhun Poikia, minkä lisäksi hän pelasi vuonna 1960 yhdessä ottelussa Panttereiden joukkueessa.
Laaksonen asui viimeiset vuotensa Montebellossa, Espanjassa, jossa hän kuoli 76-vuotiaana 29. huhtikuuta 2005.
Rudolf Bahro
Rudolf Bahro (1935-1997) oli itäsaksalainen kirjailija, filosofi ja toisinajattelija. Hänen tunnetuin teoksensa "Die Alternative" (Vaihtoehto) sisälsi voimakasta kritiikkiä sosialismia kohtaan, vaikka siinä ei kapitalismiakaan nähty ratkaisuna yhteiskunnan ongelmiin. Bahron teoksen arvostus on noussut 2000-luvulla, kun siitä on löydetty kestävän kehityksen perusajatuksia.
Bahron kouluvuosina 1950-luvun alkupuolella DDR:n Fürstenbergissä oli jokaisen nuoren kuuluttava kommunistiseen Freie Deutsche Jugend -järjestöön. Niinpä Bahrokin liittyi siihen. Myöhemmin hän itse piti tätä ainoana kertana, kun hän teki jotain vasten tahtoaan. Vuonna 1952 hän anoi jäsenyyttä Saksan Sosialistisessa yhtenäisyyspuolueessa SED:ssä, josta hän myöhemmin sai myös työpaikan.
Bahron pääteos "Die Alternative" valmistui 1977. Elokuussa 1977 länsisaksalainen lehti Der Spiegel julkaisi siitä katkelmia Bahron haastattelun yhteydessä. Teoksen ja haastattelun sisältämä DDR-kritiikki aiheutti Bahron vangitsemisen ja kahdeksan vuoden vankeustuomion. Tällöin Bahron maine lännessä toisinajattelijana ja mielipidevankina alkoi levitä. Hänet vapautettiin 11. lokakuuta 1979 ja päästettiin länteen viikkoa myöhemmin.
Bahron pääteos sisälsi talouden kasvuajattelun kritiikkiä ja ympäristönsuojelun kehittämisvaatimuksia. Teos korostaa solidaarisuutta ja yksilönvapautta. Niinpä Bahro alkoikin lännessä toimia vihreän puolueen riveissä. Tällöin Bahro hylkäsi aatemaailmastaan marxilaisuuden, ja katsoi, että se on aatteena vanhentunut.
Heikki Haahti
Heikki Otto Wilhelm Haahti (s. 1929) on ollut suomalainen matemaatikko. Hän on Oulun yliopiston matematiikan professori 1966 ja Helsingin yliopiston matematiikan dosentti 1966–1995 Hän tutkii differentiaaligeometriaa. .
Haahti nimitettiin Oulun yliopiston toiseen matematiikan professorin virkaan 1966 mutta hän oli hoitanut virkaa jo vuodesta 1964 edeltäjänsä Klaus Valan jälkeen.
Vesa Kivinen
Vesa Kivinen (s. 1978) on suomalainen kuvataiteilija.
Kivinen opiskeli elokuva-alaa Northumbrian yliopistossa ja valmistui mediatuotannon kanditaatiksi 2003. Hänen debyyttinäyttelynsä 
Helsingissä Galleria Luovassa pidettiin 7. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2009.
Kivinen on tunnettu kehittelemästään "Artevo" ("Art evolving") -tekniikasta, jossa hän maalaa ensin teoksensa mallin, yleensä naisen, iholle. Tämän jälkeen malli valokuvataan ja kuvankäsittelyn jälkeen teokset tulostetaan korkealaatuisella painoteknologialla. Artevo-teosten tuotanto- ja hinnoittelufilosofia on myös sikäli erikoinen, että kunkin teoksen vedosmäärät ovat avoimia, mutta jokainen uusi vedos alkuperäisteoksesta on hinnoiteltu kaksi kertaa kalliimmaksi kuin edellinen vedos. Kivisen Artevo-yhteistyö tunnetun Bollywood-näyttelijä Veena Malikin kanssa saavutti kansainvälistä huomiota elokuussa 2013.
Artevo-projektinsa ohella Kivinen on tehnyt yhteistyötä Leif Segerstamin kanssa tämän "Völvan"-sinfoniaa varten.
Vesa Kivisen Artevo-sivusto
Integral Instituutin kuratoima online näyttely
Pertti Mutru
Pertti Sakari Mutru (18. syyskuuta 1930 Viipuri – 30. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija ja käsipalloilija.
Mutru kuului Suomen maajoukkueen kokoonpanoon Helsingin kesäolympialaisissa 1952 sekä vuosien 1951, 1953, 1955 ja 1957 EM-kilpailuissa. Helsingissä Suomi sijoittui 13:nneksi, ja Mutru pelasi otteluissa Meksikoa, Neuvostoliittoa ja Bulgariaa vastaan tehden yhteensä kymmenen pistettä. Mutru pelasi Suomen miesten maajoukkueessa yhteensä 57 ottelua ja teki niissä 360 pistettä.
Seuratasolla Mutru edusti vuosina 1952–1964 kasvattajaseuraansa Kiri-Veikkoja/Panttereita. Hän voitti seurassa kymmenen Suomen mestaruutta.
Mutru pelasi myös käsipalloa maajoukkuetasolla. Hän kuoli auto-onnettomuudessa törmättyään lyhtypylvääseen Tuusulantiellä 30. lokakuuta 1964. 34-vuotias Mutru todettiin kuolleeksi Töölön sairaalassa.
Esko Haapa
Esko Johannes Haapa (21. lokakuuta 1914 Tampere – 26. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen teologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston Raamatun alkukielten apulaisprofessori 1950–1981.
Esko Haavan vanhemmat olivat toimittaja Lauri Johannes Haapa ja Aura Emilia Nyholm ja puoliso vuodesta 1944 Hanni Tuulikki Kivikuru (Koskinen). Ylioppilaaksi Haapa tuli 1934 ja hänet vihittiin papiksi 1940. Teologian kandidaatin tutkinnon hän suoritti 1944 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1947. Hän toimi ylimääräisenä pappina Tampereen hiippakunnassa 1940–1947 ja Helsingin yliopistossa vt. apulaisprofessorina vuodesta 1948.
Haapa osallistui kahden raamatunkäännöskomitean työhön edustaen Suomen Kirkon Sisälähetysseuraa.
Anna Haapakoski
Anna Haapakoski (myös Lagerblad, 1741–1811) oli Siikaisista kotoisin ollut suomalainen uskonnollinen näkijä, joka saarnasi 1770-luvulta lähtien Porissa yhdessä Juliana Söderborgin kanssa. Heidän vaikutuksestaan syntyi kaupungissa uskonnollinen herätysliike, joka muodosti pohjan Länsi-Suomen rukoilevaisuudelle.
Paavo Haapala
Paavo Samuli Haapala (19. elokuuta 1906 – 6. marraskuuta 2002) oli suomalainen geologi. Hän sai professorin arvonimen 1960. Hän oli naimisissa vuodesta 1936 lähtien filosofian lisensiaatti ja kasvifysiologian tutkija Eva Barbara Wilhelmina Fabritiuksen (1909—1978) kanssa.
Haapala väitteli tohtoriksi 1962 ja toimi Petsamon Nikkeli Oy:n päägeologina ja kaivoksen johtajana 1937–1944, Cerro de Pasco Corporationin päägeologina Perussa 1946–1953 ja Outokumpu Oy:n päägeologina ja johtokunnan jäsenenä 1954–1973.
Pronssijuhlat
Pronssijuhlat on kirjailija Markku Ropposen esikoisromaani. Kirja alkaa olympiavuonna 1952. Kaksi rakennustyömiestä raiskaavat ja sen jälkeen tappavat vahingossa rakennustyömaalle vierailulle tulleen nuoren naisen. He kätkevät ruumiin talon seinän sisälle luottaen, ettei sitä löydetä sieltä. Kolmekymmentä vuotta myöhemmin talo aiotaan purkaa, ja siinä sijaitsevan ravintolan omistaja Tuomainen joutuu mukaan outoihin tapahtumiin.
Ilmari Haapala
Ilmari Johannes Haapala (s. 1939) on suomalainen geologi ja professori. Hän on ollut Helsingin yliopiston geologian ja mineralogian dosentti 1971–1982 ja professori vuodesta 1982. Hän tutkii Suomen rapakivigraniittien petrologiaa, geokemiaa ja metallogeniaa.
Haapala valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1985.
Ole Humlum
Ole Humlum (s. 21. heinäkuuta 1949) on tanskalaissyntyinen fyysisen maantieteen professori Oslon yliopistossa. Hänet tunnetaan teoriasta, jonka mukaan ilmaston lämpeneminen johtuu ilmakehän hiilidioksidimäärien lisääntymisen sijasta pääosin maapallon lämpötilojen luonnollisesta vaihtelusta.
Humlum syntyi Tanskassa ja vietti nuoruutensa Länsi-Jyllannissa. Hän kiinnostui jäätiköiden ja vuorten tutkimisesta matkustettuaan Alpeille setänsä kutsumana 14-15-vuotiaana. Innostus johti Humlumin opiskelemaan geologiaa Kööpenhaminan yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi jäätiköiden geomorfologiasta Kööpenhaminan yliopistossa vuonna 1980.
Humlum työskenteli väitöskirjansa jälkeen post-docina Kööpenhaminan yliopistossa 1980 – 1983. Vuodet 1983 – 1986 hän työskenteli Qeqertarsuaqin arktisen tutkimusaseman tieteellisenä johtajana Grönlannissa ja hänet nimitettiin Kööpenhaminan yliopiston arktisen geomorfologian professoriksi elokuussa 1986. Hän työskenteli myös konsulttina Tanskan arktisen tutkimuskeskuksen GeoBasis-ohjelmassa (1996), vierailevana lehtorina Skotlannissa, University of St. Andrews:ssa (1997) ja vierailevana apulaisprofessorina Färsaarten Natural Museum:issa (1998). Vuonna 1999 hänet nimitettiin professoriksi Huippuvuorten yliopistokeskukseen (The University Centre in Svalbard) ja edelleen keskuksen maantieteellisen osaston johtajaksi syyskuussa 2003. Tammikuussa 2003 Humlum nimitettiin Oslon yliopiston fyysisen maantieteen professoriksi Norjaan.
Humlumin edustama näkökanta ilmaston lämpenemiseen on vähemmistössä ilmastotutkijoiden keskuudessa. Hän on ilmaissut huolestuneisuutensa siitä, että poliitikot seuraavat pääosin vain yhtä tieteellistä koulukuntaa ilmastonmuutokseen reagoidessaan ja korostaa, että useiden koulukuntien esillä pitäminen olisi tieteelliselle keskustelulle tärkeää. Humlumin näkökantaa on kritisoitu muun muassa siitä, että hän olisi valinnut dataa omiin malleihinsa selektiivisesti, jättäen malleihin sopimatonta dataa analyysin ulkopuolelle. Humlum puolestaan on torjunut kyseisen kritiikin harhaanjohtavana ja virheellisenä.
Ole Humlum Oslon yliopiston sivustolla
Kuolemanuni
Kuolemanuni on Markku Ropposen toinen romaani. Kirjan alussa taloudellisiin vaikeuksiin joutunut yrittäjä Ape Halme aikoo tehdä itsemurhan kesämökillään, mutta epäonnistuu. Aamulla herätessään pilleri- ja alkoholihumalasta hän löytää veljensä kirveellä surmattuna. Poliisi epäilee häntä syylliseksi. Todistaakseen syyttömyytensä hän ryhtyy itse etsimään tekijää.
Kauhajoen Karhu kaudella 2013–2014
Kauhajoen Karhu pelasi kaudella 2013–2014 kuudetta kauttaan Suomen koripallon pääsarjassa eli Korisliigassa. Joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle viisi ja sai vastaansa pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella kotkalaisen KTP-Basketin. Puolivälieräsarjan KTP voitti 3–1, joten Karhun osalta myös kauden lopullinen sarjasijoitus oli viides.
Kauhajoen Karhu solmi päävalmentajansa Ari Tammivaaran kanssa vuoden jatkosopimuksen kaudeksi 2013–2014 jo helmikuun 2013 alussa. Karhu neuvotteli myös omien pelaajiensa kanssa jatkomahdollisuuksista kauden 2012–2013 ollessa vielä käynnissä. Ennen kauden päättymistä julkistettinkin Niko Mattilan, Matias Ojalan ja Henri Hirvikosken jatkosopimukset. Lisäksi Jussi Eskolan keväällä 2012 solmitusta kaksivuotisesta sopimuksesta oli jälkimmäinen kausi jäljellä.
Ensimmäinenä uutena pelaajana Karhu kiinnitti Forssan Koripojista siirtyneen 202-senttisen Markus Moleniuksen. 21-vuotias Molenius pelasi juniorivuosinaan yhteensä 112 nuorten maaottelua. Yksi kesän kovimpia siirtouutisia oli KTP-Basketin edelliskaudella loppuotteluihin johdattaneen bosnialaispelintekijän Bojan Sarcevicin siirtyminen Karhuun. Bosnia ja Hertsegovinan kansalaisuudestaan huolimatta Sarcevic lasketaan Korisliigassa herrasmiessopimuksen sääntöjen mukaan kotimaiseksi pelaajaksi, sillä hän on pelannut Suomessa myös juniorisarjoja. Karhun kotimainen osasto täydentyi vielä kesäkuun aikana, kun kolmen Karhussa pelatun kauden jälkeen Lapualle siirtynyt Aleksi Huuskonen teki paluun Kauhajoelle ja solmi kauden mittaisen sopimuksen Karhun kanssa.
Ensimmäiseksi amerikkalaisvahvistukseksi Karhu kiinnitti jo neljättä kauttaan Korisliigassa aloittavan Antwine Williamsin. 38-vuotias Williams on iäkkäin joukkueessa pelannut koripalloilija kaikki Karhun I-divisioona- ja Korisliiga-kaudet huomioiden. Hetimmiten Williamsin sopimuksen julkistamisen jälkeen Karhu tiedotti myös Ranskan kolmostasolta siirtyneen 203-senttisen yhdysvaltaispelaajan Quincy Hankins-Colen sekä Belgian pääsarjasta siirtyneen 202-senttisen niin ikään yhdysvaltalaisen Andre Williamsonin kanssa solmitut pelaajasopimukset. Joukkueeseen palkattiin myös neljäs amerikkalaispelaaja, kun Karhu solmi kuukauden koeajalla sopimuksen ammattilaisuraansa aloittelevan 201-senttisen Akeem Johnsonin kanssa.
Koripallon I-divisioona B:hen noussut Vaasan Salama ja Karhu solmivat kesän aikana kattavan yhteistyösopimuksen, jonka seurauksena joukkueiden kesken voi kauden aikana muun muassa tapahtua pelaajasiirtoja nuorten pelaajien osalta. Lisäksi seurojen A-pojat pelaavat yhteisjoukkueella tulevissa SM-karsinnoissa. Ennen kauden alkua Salamasta Karhun miehistöön nostettiinkin 1995-syntyneet Adem Osmanovic ja Daniel Lindqvist
"Lyhenteet: O = Ottelut, 2% = Kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3% = Kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1% = Vapaaheittojen onnistumisprosentti, L = Levypallokeskiarvo, S = Koriin johtaneiden syöttöjen keskiarvo, M = Menetyksien keskiarvo, R = Pallonriistojen keskiarvo, T = Koriin heiton torjuntojen keskiarvo, P = Pistekeskiarvo"
Pimento
Pimento on Markku Ropposen vuonna 2012 ilmestynyt romaani. Kirjan päähenkilö on yksityisetsivä Marlon Turmanen, joka on juuri avannut toimiston Jyväskylässä. Hän joutuu ensimmäisenä toimenantonaan selvittämään lounaissuomalaisessa "Pimento"-nimisessä kylässä sattunutta ampumistapausta. Pimento on työttömyyden vaivaama paikkakunta, jossa Turmanen lemmikkiporsaansa kanssa tutustuu sekä kylähulluihin että vauraaseen kartanon väkeen.
Arvostelijan mielestä kirjassa yhdistyvät Ropposen perinteiset tyylikeinot: "toisaalta sarkastis-joviaali humoristisuus, toisaalta konkreettisen ympäristökuvauksen merkityksellisyys". Pimennossa "väkivallan maneerit ovat jos mahdollista vielä pitemmälle ironisoituja kuin Kuhala-kirjoissa". Kuitenkin toisto on jo tulossa kirjailijalle ongelmaksi.
Syrakusan piiritys 261 eaa.
Syrakusan piiritys 261 eaa. oli ensimmäisen puunilaissodan taistelu Rooman ja Syrakusan kreikkalaisen siirtokunnan välillä.
Karthago oli satojen vuosien ajan läntisen Välimeren mahtivaltio, jonka siirtokuntia ja kauppa-asemia oli Välimeren saarilla Gibraltariin saakka. Rooma oli tällöin pääasiassa mannervaltio, eikä sillä ollut ongelmia Karthagon kanssa. Maiden välistä luottamusta vahvistettiin monilla sopimuksilla. Ajan mittaan Rooman oli kuitenkin vaikea sietää sitä, että suuri osa Sisiliasta oli Karthagon hallussa, koska Rooma hankki sieltä suuren osan viljastaan.
Puunilaissotien syttyminen Karthagon ja Rooman välille johtui siitä, että Karthagon palkkasoturit valtasivat itselleen Messinan. Syrakusa piti sitä uhkana itselleen ja pyysi Roomaa apuun. Sata uudenlaista maihinnousulaivaa auttoivat Rooman vuonna 260 eaa. voittoon Mylain taistelussa Karthagoa vastaan Mylain eli nykyisen Milazzon niemen alueella. Sen jälkeen käytiin Sisilian eteläpuolella meritaistelu, jossa kummallakin osapuolella oli yli 300 laivaa. Tämäkin päättyi Rooman voittoon, mutta sen jälkeen sotaonni kääntyi. Lopulta Aegetes-saarten voitto käänsi sodan Rooman hyväksi, ja vuonna 241 eaa. solmitun rauhan perusteella Karthagon oli vetäydyttävä Sisiliasta.
Sodan alkupuolella 261 eaa. Rooma piiritti Syrakusan, vaikka tämä oli alun perin pyytänyt Roomaa apuun karhagolaisia vastaan. Syrakusa oli nimittäin myöhemmin asettunut sodassa Karhagon puolelle. Piiritys päättyi Rooman nopeaan voittoon. Syrakusa pakotettiin rauhansopimukseen, jossa se lupasi pysyä sodissa Rooman liittolaisena. Lisäksi se joutui maksamaan rahakorvauksen Roomalle.
Johannes Haataja
Johannes Haataja (13. kesäkuuta 1928 Helsinki – 26. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston lasten hammashoito-opin ja hampaiston oikomisopin professori 1965–1987. Hän oli ylimääräinen professori vuoteen 1977, jolloin virka muutettiin varsinaiseksi professoriksi. Hänen professorikaudellaan aloitettiin lasten hammashoidon opetus ja erikoishammaslääkärien koulutus ja oikomisoppi eriytettiin omaksi oppiaineekseen. Haataja oli mukana Ruskeasuolle rakennetun Helsingin yliopiston uuden hammasklinikan suunnittelutyössä ja toimi sen esimiehenä 1979–1984. Hän oli myös Suomen Punaisen Ristin Huuli- ja suulakihalkiokeskuksen hammashoito-osaston perustaja ja esimies vuosina 1967–1981. Lisäksi hän oli 1965–1966 Suomen Hammaslääkäriseuran ja 1967–1972 Nordisk förening för pedodonti i Finlandin puheenjohtaja.
Johannes Haatajan isä oli professori, pääjohtaja ja kansanedustaja Kyösti Haataja.
Haba Haba
Haba Haba on norjalais-kenialaisen laulaja-lauluntekijä Stella Mwangin kappale. Se valittiin edustamaan Norjaa vuoden 2011 Euroviisuihin ja se löytyy myös hänen toiselta studioalbumiltaan, Kinandalta. Kappale tuli saataville digitaalisesti ladattavana päivää ennen Melodi Grand Prixin kolmatta semifinaalia. "Haba Haba" debytoi ensimmäisellä viikollaan Norjan singlelistan yhdeksännellä sijalla, ennen pääsyään listan kärkeen neljäksi peräkkäiseksi viikoksi.
Digital Download
Vapaan Suomen radio
Vapaan Suomen radio oli natsi-Saksan toisen maailmansodan aikana syyskuusta 1944 huhtikuuhun 1945 ylläpitämä propagandaradioasema, jonka lähetykset oli suunnattu suomalaisille sen jälkeen kun Suomi oli katkaissut suhteensa Saksaan ja tehnyt rauhan Neuvostoliiton kanssa.
Vapaan Suomen radion tarkoituksena oli muokata suomalaisten mielialoja saksalaismyönteiseen ja neuvostovastaiseen suuntaan. Lähetyksissä arvosteltiin voimakkaasti Suomen hallitusta sen sovinnollisesta politiikasta Neuvostoliiton suuntaan, levitettiin kauhutarinoita Neuvostoliiton toimista Suomessa ja kehotettiin suomalaisia jatkamaan vastarintaa sissisodan keinoin. Aseman toimitus lienee perustettu Berliinissä syyskuun puolivälissä 1944 ja ensimmäinen muistiinmerkitty lähetys esitettiin 26. syyskuuta. Sen jälkeen ohjelmaa tuli joka ilta 15 minuutin ajan. Vapaan Suomen radion ohjelma oli suomenkielistä ja työntekijät enimmäkseen suomalaisia, mutta se toimi SS:n, Saksan propagandaministeriön ja Saksan yleisradion tarkan ohjauksen alaisena. Johtajana ja ensimmäisenä kuuluttajana toimi suomalaiseen Waffen-SS-pataljoonaan kuulunut untersturmbannführer Claes Purjo. Kuuluttajiksi tulivat pian perustamisen jälkeen johtaja Aarne Runolinna ja Suomen Berliinin-lähetystön vahtimestari Oiva Koski. Myös Yrjö von Grönhagen työskenteli toimituksessa jonkin aikaa alkuvuodesta 1945.
Vapaan Suomen radio toimi yhdessä muihin maihin suunnattujen vastaavien propagandaradioasemien kanssa Berliinin stadionilla, mutta lähetyksissä toimipaikkaa ei koskaan mainittu ja aseman annettiin ymmärtää toimivan Suomessa tai Ruotsissa. Erään tiedon mukaan lähetykset olisivat lakanneet kuulumasta Suomessa jo tammikuun 1945 alussa, toisen mukaan ne jatkuivat maaliskuulle. Asema evakuoitiin maaliskuun alkupuoliskolla Helmstedtiin Magdeburgin lähistölle, mutta se lähetti enää vain muutamia uusintoja vanhoista ohjelmistaan. Huhtikuun alkuun mennessä henkilökunta siirtyi turvaan Norjaan.
Julius Fredrik Hackman
Julius Fredrik Hackman (23. elokuuta 1832 – 24. syyskuuta 1933) oli suomalainen sotilas. Hän sai kenraaliluutnantin arvon 1899. Hän oli vuodesta 1866 Konstantinovin sotakoulun päällikkö. Erottuaan armeijasta 1900 hän siirtyi Ranskaan.
Hänen isänsä oli kauppaneuvos Johan Friedrich Hackman.
Harmaapääharlekiini
Harmaapääharlekiini ("Smithornis sharpei") on leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Harmaapääharlekiinia tavataan Afrikan keskiosissa. Laji on huonosti tunnettu, mutta sen on kuvattu olevan yleinen sen levinneisyysalueen niissä osissa, jotka ovat hyvin tutkittuja. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Juha Kettunen
Juha Kettunen on suomalainen tutkija, joka on toiminut kansantaloustieteen, erityisesti työn taloustieteen, dosenttina Jyväskylän yliopistossa. Kettunen on työskennellyt valtiovarainministeriössä, Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksessa (ETLA), Jyväskylän ja Helsingin yliopistoissa sekä Turun ammattikorkeakoulussa.
Kettunen valmistui kauppatieteen maisteriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 1983. Hän opiskeli ekonomistityön ohella ekonometriaa professoreiden Charles Manski ja Daniel McFadden ohjaamana ja valmistui valtiotieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1998 sekä väitteli kauppatieteiden tohtoriksi kansantaloustieteestä Jyväskylän yliopistossa vuonna 1993. Hän jatkoi tutkimustyötä Englannissa Bristolin yliopistossa, jossa hän suoritti Doctor of Philosophy -tutkinnon vuonna 1996 ekonometrian professori Andrew Chesherin ohjauksessa. Siirryttyään Jyväskylän yliopiston johtamiskoulutusyksikön johtajaksi hän suoritti yhteiskuntatieteiden lisensiaatin tutkinnon pääaineena yrittäjyys ja johtaminen Kuopion yliopistossa vuonna 1997 ja jatkoi opintoja Oulun yliopistossa, jossa hän väitteli tekniikan tohtoriksi tuotantotaloudessa vuonna 2009. Pedagogisiin opintoihin liittyen hän on kehittänyt innovaatiopedagogiikkaa.
Juha Kettunen työskenteli valtiovarainministeriön suunnittelusihteeristössä työryhmän sihteerinä vuonna 1983 ja Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksessa (ETLA) ekonomisti- ja tutkimustehtävissä vuoteen 1995 saakka. Sen jälkeen hän työskenteli Jyväskylän yliopiston Täydennyskoulutuskeskuksen tutkimusjohtajana sekä johtamiskoulutusyksikön johtajana vuoteen 1998 saakka ja Helsingin yliopiston Vantaan täydennyskoulutuslaitoksen johtajana vuoteen 2000 saakka, mistä alkaen hän toimi Turun ammattikorkeakoulun rehtorina ja vuodesta 2014 alkaen johtajana, rajattuna vastuualueenaan tutkimus- ja kehitystoiminnan kansainvälistyminen sekä julkaisutoiminta .
Kettunen on toiminut asiantuntijana työministeriön, opetusministeriön, valtioneuvoston kanslian, eduskunnan sekä tasavallan presidentin kutsusta sekä arvioinut Brysselissä sosiaalirahaston ohjelmia Suomen liittyessä Euroopan unioniin. Hän on toiminut projektin johtajana Pohjoismaiden ministerineuvoston rahoittamassa aktiivista työvoimapolitiikkaa käsittävässä tutkimusprojektissa, ollut perustamassa eurooppalaista strategista kumppanuusverkostoa Consortium on Applied Research and Professional Education (CARPE) sekä toiminut Euroopan kulttuurikaupungin valtuuskunnan jäsenenä Turun ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki. Lisäksi hän on toiminut EAIR:n hallituksessa, Arene ry:n eri tehtävissä, strategiakonsulttina, laadunarvioinnin tehtävissä, Turun kauppakamarin teollisuusvaliokunnassa, Varsinais-Suomen maakunnan yhteistyöryhmässä sekä Varsinais-Suomen ELY-keskuksen neuvottelukunnassa sekä Turun kaupungin eri työryhmissä. Kettunen on toiminut kirjoitustyön ohella aktiivisesti monien eri aikakauskirjojen arvioitsijana ja toimituskunnan jäsenenä.
Hurrikaani Isidore
Hurrikaani Isidore oli vuoden 2002 Atlantin hurrikaanikauden toinen hurrikaani ja yhdeksäs nimetty myrsky. Ylittäessään Kuuban se luokiteltiin Saffirin-Simpsonin asteikolla heikoimpaan eli 1. luokkaan, mutta saapuessaan Jukatanille se oli voimistunut 3. luokan hurrikaaniksi. Se heikkeni trooppiseksi myrskyksi ennen rantautumistaan Louisianaan.
Hurrikaani Keith
Hurrikaani Keith oli vuoden 2000 Atlantin hurrikaanikauden toinen hurrikaani ja yhdeksäs nimetty myrsky. Se luokiteltiin Saffirin-Simpsonin asteikolla toiseksi ylimpään eli 4. luokkaan, kun se pysähtyi Belizen edustalle. Belizen saarille iskiessään se oli enää 3. luokan hurrikaani, ja se heikkeni tavalliseksi trooppiseksi myrskyksi ennen rantautumistaan Belizen manneralueelle. Se voimistui uudelleen Meksikonlahdella ja rantautui Meksikon koillisosaan 1. luokan hurrikaanina.
Immortal (täsmennyssivu)
Immortal voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jestem
Jestem on puolalaislaulaja Magdalena Tulin sanoittama ja tuottama kappale, joka edusti Puolaa vuoden 2011 Euroviisuissa Düsseldorfissa, Saksassa. Kappaleen englanninkielisen version, ""First Class Ticket to Heavenin"" ilmoitettiin alun perin esitettävän Euroviisuissa, mutta päätös kumottiin ja sen sijasta esitettiin kappaleen puolankielinen versio. Kappaleesta julkaistiin myöhemmin myös toinen englanninkielinen versio nimeltään ""Present"".
Euroviisuissa "Jestem" sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa viimeiselle sijalle, jonka myötä se oli jo kolmas peräkkäinen vuosi kun Puola ei päässyt finaaliin.
Viidakkoharlekiini
Viidakkoharlekiini ("Smithornis rufolateralis") on leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Viidakkoharlekiinia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lännessä sen levinneisyysalue ulottuu Sierra Leoneen, idässä Ugandaan ja etelässä Angolan pohjoisosiin. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Smaragdiharlekiini
Smaragdiharlekiini ("Calyptomena whiteheadi") on leveänokkaharlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Smaragdiharlekiinia tavataan Indonesiassa ja Malesiassa. Sen on raportoitu olevan suhteellisen yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Live It Up (Yüksek Sadakatin kappale)
Live It Up on Yüksek Sadakatin kappale. Se oli Turkin edustaja vuoden 2011 Euroviisuissa ja se esitettiin Englanniksi. Kappale epäonnistui pääsemään finaaliin 10. toukokuuta 2011 järjestetyn ensimmäisen semifinaalin jälkeen, joka oli Turkin historian ensimmäinen kerta kun se jäi finaalin ulkopuolelle.
Kuningasharlekiini
Kuningasharlekiini ("Calyptomena hosii") on harlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kuningasharlekiinia tavataan Bruneissa, Indonesiassa ja Malesiassa, ja sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Umrao Jaan (vuoden 1981 elokuva)
Umrao Jaan on vuonna 1981 ilmestynyt intialainen draamaelokuva, jonka ohjasi Muzaffar Ali. Se perustuu Mirza Hadi Ruswan urdunkieliseen romaaniin "Umrao Jaan Ada", joka kertoo kuuluisasta lucknowilaisesta kurtisaanista. Rekha voitti pääroolistaan arvostetun parhaan naispääosan National Film Awards -palkinnon.
Vuonna 1840 Amiran-niminen tyttö (Umme Farwa) kidnapataan perheensä luota Faizabadista. Hänet myydään Khanum Jaanille (Shaukat Kaifi), joka omistaa bordellin Lucknowissa ja kouluttaa kurtisaaneja. Amiran, joka saa nimen Umrao Jaan, oppii lukemaan, kirjoittamaan, tanssimaan, laulamaan ja hurmaamaan miehiä. Hän on sivistynyt nainen, joka on opetettu valloittamaan varakkaita miehiä.
Aikuinen Umrao Jaan (Rekha) hurmaa Nawab Sultanin (Farooq Sheikh), ja he rakastuvat toisiinsa. Nawabin on kuitenkin mentävä perheensä vaatimuksesta naimisiin ja Umraon sydän särkyy.
Umrao tapaa hurmaavan rosvopäällikön Faiz Alin (Raj Babbar), jonka kanssa hän päättää karata. Hän toivoo heidän menevän naimisiin, jolloin hän voisi jättää elämänsä kurtisaanina taakseen. Pakomatkalla paikallinen poliisi tappaa rosvopäällikön ja Umraon on pakko palata entiseen elämäänsä.
Pian britit hyökkäävät Lucknowiin ja asukkaiden on pakko paeta. Umraon pakolaisjoukko pysähtyy pieneen kaupunkiin Lucknowin lähellä. Paikalliset asukkaat pyytävät halveksimaansa kurtisaania laulamaan ja tanssimaan. Umrao käsittää olevansa kotikaupungissaan Faizabadissa, mistä hänet aikanaan vietiin perheeltään. Hän tapaa äitinsä ja veljensä, jotka luulivat hänen kuolleen. Hänen äitinsä haluaisi hänet takaisin perheeseen, mutta hänen veljensä kieltää häntä palaamasta ja häpäisemästä perhettä ammatillaan.
Lopulta Umrao palaa yksin ammattinsa ja runojensa kanssa ryöstettyyn ja hylättyyn bordelliinsa Lucknowissa.
J. P. Duttan ohjaama "Umrao Jaan" ilmestyi 3. marraskuuta 2006. Aishwarya Rai näytteli Umrao Jaania, Abhishek Bachchan Nawab Sultania, Sunil Shetty Faiz Alia ja Puru Raaj Kumar Gohar Mirzaa. Musiikin sävelsi Anu Malik.
Kongonharlekiini
Kongonharlekiini ("Pseudocalyptomena graueri") on harlekiinien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kongonharlekiinia tavataan Kongon demokraattisen tasavallan itäosissa ja Ugandan lounaisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella, ja koska sen populaatio on pieni ja vähenemässä.
Kongonharlekiini elää luonnontilaisissa sademetsissä ja metsänreunoilla. Se käyttää ravinnokseen siemeniä, kukkia, silmuja, hedelmiä, kovakuoriaisia, toukkia ja etanoita.
Kármánin pyörrerata
Virtausdynamiikassa Kármánin pyörrerata (tai von Kármánin pyörrerata) on toisiaan seuraavien pyörteiden aiheuttama kuvio, jonka aiheuttaa fluidin epävakaa virtaus kiinteän kohteen ympäri. Ilmiö on nimetty unkarilais-amerikkalaisen Theodore von Kármánin mukaan. Ilmiö aiheuttaa jokapäiväisessä elämässä esiintyviä ilmiöitä, kuten sähkölinjojen soimisen tuulella tai autonanteenin värisemisen joillain nopeuksila. Tietyillä taajuuksilla pyörteet voivat synnyttää resonanssia rakennelmissa, minkä vuoksi niiden estäminen on tärkeää korkeissa ja hoikissa rakennelmissa. Pyörteet irtoavat kappaleen sivuilta vuorotellen kummaltakin puolelta aiheuttaen virtauksen suuntaan nähden poikittaisen harmonisen voiman. Vaaralliseksi se voi tulla silloin, kun syntyy resonanssitilanne, jossa pyörteiden irtoamistaajuus tulee samaksi kuin rakenteen ominaistaajuus. Tähän tarkoitukseen käytetään esimerkiksi piippujen ympärillä spiraaleja, jotka sekoittavat ilmavirtauksia ja estävät pyörrevirtauksia. Hyvin korkeissa piipuissa spiraaleja ei voi käyttää niiden tuulikuorman takia, vaan vaimennus on suoritettava massa- tai impulssivaimentimilla.
Hurrikaani Marilyn
Hurrikaani Marilyn oli vuoden 1995 Atlantin hurrikaanikauden 15. trooppinen matalapaine. Suurimmat vahingot se aiheutti Yhdysvaltain Neitsytsaarilla.
Fred Hackman
Johan Fredrik (Fred) Alexis Hackman (5. syyskuuta 1874 Viipuri – 30. elokuuta 1925 Lausanne, Sveitsi) oli suomalainen kauppaneuvos ja toimi viipurilaisen kauppahuone Hackman & Co:n johdossa.
Hackman astui opintojensa päätyttyä sukuyhtiö Hackmanin palvelukseen. Hänet valittiin vuonna 1901, jolloin hän oli 26-vuotias, yhtiön johtoon yhdessä isänsä ja kahden muun kanssa. Yhtiön johto jäi vähitellen hänen käsiinsä, ja hän oli myös aktiivinen Viipurin asioiden ajamisessa, muun muassa kaupunginvaltuutettuna, kunnes hänen terveytensä alkoi 1920-luvulla heiketä. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1921.
Hackmanin isä oli Hackman & Co:n pääjohtaja Wilhelm Hackman. Isä ja poika kuolivat samana vuonna.
Oulun Kärppien SM-liigakausi 1977–1978
Oulun Kärppien SM-liigakausi 1977–1978 oli Oulun Kärppien ensimmäinen kausi SM-liigassa. Kausi oli jääkiekon SM-liigan kolmas kausi.
Kärpät jäi runkosarjassa sijalle seitsemän, eikä näin ollen selvinnyt pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti Porin Ässät.
Kärpät oli edellisellä kaudella voittanut I-divisioonan mestaruuden ennen Vaasan Sportia. Kärpät hävisi ainoastaan neljä ottelua. Kärppien parhaimmat pistemiehet olivat Markku Perkkiö (44+26), Hannu Aravirta (34+30) sekä Reijo Ruotsalainen (23+35). Kärppien katsojakeskiarvo oli melkein 3700 katsojaa per ottelu.
SM-liigakarsinnoissa Kärpät kohtasi liigaseurat Rauman Lukon sekä Forssan Palloseuran ja I-divisioonan toisen, Vaasan Sportin. Lukko voitti karsintasarjan voittamalla kaikki kotiottelunsa sekä FoPSin kerran vieraissa. Sport jäi lohkon viimeiseksi, mutta Kärpät ja FoPS joutuivat ratkaisemaan toisen liigapaikan ylimääräisessä ottelussa. Oulussa pelatun ottelun Kärpät voitti 9–3 ja varmisti näin paikan SM-liigassa. Kärppien tehokkain pelaaja karsinnassa oli Reijo Ruotsalainen tehoin 2+5. Kärppien karsintapelejä seurasi Oulussa keskimäärin yli 5 500 katsojaa.
Jaakko Jouppila
Pentti Jaakko Jouppila (16. syyskuuta 1923 Seinäjoki – 15. joulukuuta 1950 Seinäjoki) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Seuratasolla hän edusti Seinäjoen Urheilijoita.
”Jaska” Jouppila edusti Suomea Lontoon kesäolympialaisissa 1948, missä hän sijoittui loppukilpailussa seitsemänneksi tuloksella 14,59 metriä. Karsinnassa hän oli työntänyt 14,72 metriä ollen kuudes. Jouppila edusti Suomea viidessä maaottelussa vuosina 1947–1949. Hän voitti Suomen mestaruuden Kymissä 1949 ja SM-pronssia Tampereella 1947. Ennätyksensä 15,93 metriä Jouppila pukkasi 10. elokuuta 1949 Seinäjoella.
Jouppilan veljistä Kauko oli kiekonheiton SM-mitalisti ja menestyksekäs veteraaniurheilija, ja Matti ja Eero olivat maajoukkuetason kuulantyöntäjiä. Kauko Jouppilan Antti-poika saavutti isänsä tavoin SM-mitalin kiekonheitossa. Kauko Jouppilan Jussi-poika taasen saavutti kaksi SM-mitalia kuulantyönnössä.