hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cécile Renault
Aimée-Cécile Renault (1774 – 17. kesäkuuta 1794 Pariisi) oli ranskalainen nainen, jota syytettiin aikomuksesta murhata vallankumousjohtaja Maximilien Robespierre toukokuussa 1794. Tapaus antoi tekosyyn terrorin kiihdyttämiselle.
Renault oli pariisilaisen paperintekijän tytär. Hän saapui illalla 23. toukokuussa 1794 Robespierren kotitalolle rue Saint-Honerélle ja pyysi päästä tämän puheille, mutta Robespierre ei ollut kotona. Renault’lta löytyi ruumiintarkastuksessa kaksi kynäveistä. Hän sanoi halunneensa tavata Robespierren nähdäkseen ”miltä tyranni näyttää”. Ei ole varmaa, suunnitteliko hän todella surmaavansa Robespierren, mutta joka tapauksessa hän vihasi tasavaltaa. Hänet vietiin Conciergerien tutkintavankilaan. Mahdollisia rikostovereita ei alkuperäisessä tutkinnassa löytynyt, mutta yleisen turvallisuuden valiokunta kehitteli tapauksesta väitetyn ”ulkomaalaisten salaliiton” (tunnetaan myös ”punaisten paitojen juttuna”, "Affaire des chemises rouges"), johon yhdistettiin Jean-Marie Collot d’Herbois’n murhaa edellisenä iltana yrittänyt virkamies Henri Ladmiral, maanpaossa elänyt rojalistivakooja paroni Jean Pierre de Batz, Renault’n perheenjäseniä sekä lukuisia muita pariisilaisia, joista pääosa toisiinsa liittymättömiä ja luultavasti myös viattomia. Robespierre hyödynsi ”murhayrityksen” hänelle tuomaa sankarinmainetta, mutta ei ilmeisesti osallistunut kuvitteellisen salaliiton keksimiseen.
Renault tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin giljotiinilla 17. kesäkuuta yhdessä isänsä, veljensä ja tätinsä kanssa. Hänet haudattiin Pariisin Picpusin hautausmaalle. Ladmiralin ja Renault’n tapaukset saivat Robespierren kiihdyttämään poliittista terroria ja esittelemään kansalliskonventille kesäkuun alussa niin sanotun prairialkuun 22. päivän lain, joka poisti vallankumoustuomioistuimessa syytetyiltä kaiken oikeusturvan ja puolustautumismahdollisuudet. Vielä suoremmin ”ulkomaalaisten salaliitto” vaikutti 26. toukokuuta säädettyyn lakiin, jonka mukaan sodassa englantilaisia ja hannoverilaisia sotilaita ei enää otettaisi sotavangeiksi, vaan ammuttaisiin saman tien.
Beograd (1937)
Beograd oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston vuonna 1937 vesillelaskettu Beograd-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loiren Nantesin telakalta, missä köli laskettiin 1936. Vesillelasku tapahtui 23. joulukuuta 1937 ja alus otettiin palvelukseen 28. huhtikuuta 1939.
Pian palvelukseenoton jälkeen "Beograd" kuljetti pääosan Jugoslavian kultavarannoista Britteinsaarille säilytettäväksi. Akselivaltojen joukkojen vallatessa huhtikuussa 1941 Jugoslavian se oli sisaraluksineen Kotorinlahdella, mistä se siirrettiin sotatoimien edetessä neljän torpedoveneen ja kuuden moottoritorpedoveneen kanssa Sibenikiin, joka on noin 80 kilometria etelään Zarasta Italian Dalmatian rannikolla oleesta enklaavista. Sibenikissä osasto valmistautui hyökkäykseen, joka piti toteuttaa yhdessä Benkovacin alueelta hyökkäävän 12. jalkaväkidivisioona Jadranskan ja kahden siihen liitetyn rykmentin kanssa. Hyökkäyksen tukena piti olla myös ilmavoimien 81. pommittajaryhmä. Se käynnistyi 9. huhtikuuta, mutta laivaston hyökkäys epäonnistui "Beogradin" kärsittyä konerikon lähelle pudonneiden pommien seurauksena. Hävittäjä palasi Kotorinlahdelle korjattavaksi saattajinaan laivasto-osaston loppuosa. Italian joukot valtasivat sen 17. huhtikuuta.
Italian laivasto huolsi ja modernisoi "Beogradin" asentamalla muun muassa sille muun muassa Bredan 20 millimetrin 65 pituuskaliiperin Model 35 -ilmatorjuntatykkejä ja uuden tulenjohtolaitteen komentosillan katolle. Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen elokuussa nimellä "Sebenico".
Alus oli saattajana Italian ja Pohjois-Afrikan välillä, ja teki kaikkiaan yli sata matkaa seuraavien kahden vuoden aikana. Lampedusan edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS Ursula" upotti 18. lokakuuta 1941 höyrylaivan "Sebenicon" suojaamasta saattueesta. Alus suojasi 29. maaliskuuta 1942 kolmen torpedoveneen kanssa saattuetta Brindisin edustalla, kun sukellusvene "HMS Proteus" upotti yhden saattueen rahtialuksista.
Italian antauduttua syyskuussa 1943 liittoutuneille Saksan laivasto valtasi 9. syyskuuta Venetsian satamassa olleen "Sebenicon", joka liitettiin Saksan laivastoon nimellä "TA43". Vallattu alus oli kuitenkin joko vaurioitunut aiemmin tai myöhemmin miehistönsä tärvelemä. Saksalaiset kehittivät sen ilmatorjuntaa asentamalla seitsemän 37 millimetrin tykkiä, joista yksi kaksiputkisena ja loput yksiputkisina asennuksina. Lisäksi alukselle asennettiin kaksi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
"TA43" sijoitettiin vallatuista aluksista koottuun 9. torpedovenelaivueeseen helmikuussa 1945, jonka mukana se suojasi saattueita ja teki miinoituksia Adrianmeren pohjoisosassa. Alus upposi 30. huhtikuuta tykkitulessa Triestessä.
Jugoslavia nosti hylyn kesäkuussa 1946, mutta se upotettiin kuukautta myöhemmin uudelleen.
Alligatoroidea
Alligatoroidea on krokotiilieläinten yläheimo, johon kuuluvat nykyiset alligaattorit ja kaimaanit sekä kaikki sukupuuttoon kuolleet krokotiilieläimet (kuten yli 10 metrin pituinen "Deinosuchus"), jotka ovat läheisempää sukua niille kuin krokotiileille tai gaviaalille.
Zagreb (1938)
Zagreb oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston vuonna 1938 vesillelaskettu Beograd-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Jadranska brodogradilišta telakalta Splitistä, missä köli laskettiin 1936. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1938 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1939.
"Zagreb" oli sisaraluksineen Kotorinlahdella akselivaltojen joukkojen vallatessa Jugoslavian huhtikuussa 1941. Sodan alkaessa 6. huhtikuuta alukset joutuivat ilmahyökkäykseen, mutta "Zagreb" ei kärsinyt suoria osumia. Seuraavien päivien aikana alukset vaihtoivat toistuvasti paikkaa. "Zagrebin" miehistö sai 16. huhtikuuta tiedon tulevasta asevoimien antautumisesta ja miehistöä kiellettiin jatkamasta vastarintaa. Seuraavana päivänä Italian joukkojen lähestyessä Kotorinlahtea kaksi upseeria poistivat alukselta miehistön ja asettivat tuhopanokset paikoilleen estääkseen aluksen valtauksen. Kumpikin upseeri sai surmansa panosten räjähtäessä.
Edot
Edot eli binit ovat binin kieltä puhuva kansa Nigerian eteläosassa. He asuvat etupäässä Edon ja Deltan osavaltioissa. 2000-luvun alussa edoja oli 3,8 miljoonaa.
Edot olivat muinaisen Beninin valtakunnan perustajakansa. He ovat kulttuuriltaan lähellä joruboja.
Perinteinen elinkeino on kaskeamiseen perustuva kuokkaviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat jamssit, öljy- ja kookospalmu, maissi, banaani ja vihannekset. Myyntituotteita ovat kaakao, kautsu, palmutuotteet ja puutavara. Karjanhoidon ja kalastuksen merkitys on vähäinen. Perinteisiä käsitöitä ovat kudonta, savenvalanta, punonta sekä metalli- ja puutyöt. Edot ovat kuuluisia pronssi-, norsunluu- ja puuveistoksistaan.
Perinteiset kylät mudostuvat puusta ja savesta pystytetyistä pyöreistä majoista, jotka on katettu palmunlehvillä, paanuilla tai oljella. Nykyään rakennetaan harjakattoisia kivitaloja. Suurperheen jäsenillä on omat toistensa yhteydessä sijaitsevat asumuksensa. Perinteiset lannevaatteet on korvattu eurooppalaisella vaatetuksella tai länsiafrikkalaisella leveällä viitalla.
Yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin yhteisöihin. Sukulaisuussuhteet ovat patrilineaarisia, avioliitto virilokaalinen ja ankaran eksogaminen. Ikäryhmillä on tärkeä merkitys. Orjuus oli aikaisemmin yleistä.
Suuri osa edoista harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien, hallitsijan, luonnonvoimien, jumalolentojen ja pyhien eläinten palvontaa. Lisäksi on katolisia ja protestantteja. Edoilla on ammattimaisten kertojien esittämä rikas kansanperinne, joka sisältää historiallisia kertomuksia, eläinsatuja ja myyttejä. Perinteisiä juhlia säestävät musiikki- ja tanssiesitykset.
Jupe Keskitalo
Jupe Keskitalo on suomalaisen Aavedata-ryhmän perustaja (2011) sekä paranormaalien ilmiöiden tutkija. Keväällä 2019 alkava tv-sarja Aaveiden jäljillä vie katsojat mukaan Aavedatan tutkimuksiin kahdeksan jakson myötä.
Koirat sekä niiden koulutus olivat tärkeimmät harrastukset Keskitalon elämässä nuoruusvuosina. Tästä johtuen hän kouluttautui tottelevaisuus,- agility sekä palveluskoiraohjaajaksi. Myöhemmin jalansijaa sai ongelmakoirien kuntouttaminen, jota hän teki toiminimellä Mieronmieli kuuden vuoden ajan. Keskitalo valmistui ensi- ja tehohoidon sairaanhoitajaksi vuonna 2000. Päätyönään hän tekee edelleen ensihoitajan työtä lääkärihelikopterissa Oulussa (FH50) vuodesta 2001 alkaen.
Keskitalo perusti Aavedata-ryhmän alun perin kahden nuoruudenajan ystävänsä kanssa. He olivat sopineet keskenään, että se joka siirtyy ensimmäisenä "rajan taakse" käy näyttäytymässä välittömästi kahdelle muulle ystävälleen jos se on ylipäätäänsä mahdollista. Tämä sopimus on edelleen voimassa. Jupe ei kuitenkaan aikonut odotella näin pitkälle, joten hän perusti Aavedata- ryhmän selvittämään kyseistä mysteeriä "etuajassa". Ryhmän alkuperäiset jäsenet jättäytyivät pois vuonna 2012 ennen kuin ensimmäiset Youtube-jaksot julkaistiin. Samana vuonna Jupen isoveli Marko Keskitalo tuli mukaan Aavedatan kokoonpanoon.
Aavedata on tutkimusryhmä, joka tutkii paranormaaleja ilmiöitä teknisin apuvälinein. Mottona ryhmällä on aina ollut "me emme väitä mitään". Aavedata on sijoittanut suuret määrät aikaa ja rahaa teknisiin tutkimusvälineisiin. He ovat myös halunneet tuoda paranormaalien ilmiöiden tutkimisen lähemmäksi katsojia ilman liiallista tehostamista ja korostamista. Aavedatan yhteistyökumppanina tv-sarjan kuvauksissa on ollut Kaiho republic -tuotantoyhtiö.
Keväällä 2019 Sub-kanavalla (MTV) alkavassa tv-sarjassa nähdään historiallisia kohteita Suomessa kahdeksan jakson muodossa. Nämä kohteet omaavat hyvin merkittävät historialliset taustat ja jokaisessa kohteessa on havaittu runsaasti selittämättömiä ilmiöitä.
Aavedata on kehittynyt osakeyhtiöksi (Aavedata Media Oy). Tämän pohjalta he pystyvät myös tuottamaan omaa konseptiaan sekä kehittämään ja vahvistamaan heille ominaisinta osaamisaluettansa aavetutkimusten parissa.
Youtube
Facebook Jupe Keskitalo
Facebook fanisivu
Instagram
Twitter
Jakob Mölsä
Jakob Mölsä (30. maaliskuuta 1826 – 5. joulukuuta 1882) oli juristi, joka toimi oikeuslaitoksessa ja Savonlinnan pormestarina. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja valtiopäivämies.
Mölsä suoritti tuomarintutkinnon vuonna 1854 ja sai varatuomarin arvon 1855. Hän toimi Savonlinnan kaupungin pormestarina todennäköisesti 1855–1870. Tämän jälkeen hän toimi Viipurin hovioikeuden asessorina 1870–71 ja Kuopion tuomiokunnan tuomarina 1871 alkaen.
Mölsä toimi vuoden 1863 valtiopäiviä valmistelevassa Tammikuun valiokunnassa Kuopion, Joensuun, Mikkelin, Savonlinnan ja Heinolan kaupunkien yhteisesti valitsemana edustajana. Valtiopäivillä 1863–64 Mölsä oli Savonlinnan kaupungin edustajana. Hän oli valtiopäivillä porvarissäädyn suuren lähetystön jäsen, lakivaliokunnan jäsen, porvarissäädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen sekä valitsijamies.
Luettelo Sud Aviation Caravellen onnettomuuksista
Sud Aviation SE 210 Caravelle oli Sud Aviationin valmistama lyhyen ja keskipitkän matkan suihkumoottorikäyttöinen matkustajalentokone. Se lensi ensilentonsa 27. toukokuuta 1955 ja tuli liikennekäyttöön 6. toukokuuta 1959. Sitä valmistettiin vuosina 1955–1972 yhteensä 282 kappaletta.
Valmistetuista koneista 65 eli noin 23,0 prosenttia tuhoutui onnettomuuksissa, terroriteoissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden ja kokoluokan koneista vastaava osuus de Havilland Cometilla on 22,3 prosenttia ja Tupolev Tu-104:llä 17,9 prosenttia.
Caravellen pahin onnettomuus tapahtui 14. toukokuuta 1972 Yhdystyneiden arabiemiirikuntien Kalbassa, kun Sterling Airwaysin lennon 296 miehistö luuli vanhentuneen lentosuunnitelman vuoksi olevansa lähempänä Dubaita kuin todellisuudessa. He aloittivat lähestymisen liian aikaisin eivätkä huomanneet virhettään, koska luulivat läheisiä kaupunkeja lentokentän valoiksi. Kone päätyi vuoristoiselle alueelle ja laskeutui alemmas, kunnes törmäsi vuoreen. Kaikki 112 lennolla ollutta saivat surmansa onnettomuudessa.
Alla olevaan taulukkoon on listattu kaikki onnettomuudet ja muut tapahtumat, jotka ovat johtaneet koneen tuhoutumiseen tai hylkäämiseen.
Kiti Andrejew
Kiti Andrejew on suomalainen toimittaja, joka teki pitkän uran A-lehtien palveluksessa. Hän toimi 2000-luvulla "Viherpiha"-lehden päätoimittajana, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 2011. Hän sai vuonna 2008 Aikakauslehtien Päätoimittajat ry:n Julius-palkinnon.
Andrejew tuli A-lehtien palvelukseen 1971 ja toimi muun muassa "Avussa, Makasiinissa, Voi Hyvin" -lehdessä ja "Meidän Mökissä" ennen kuin hänet nimitettiin "Viherpihan" päätoimittajaksi.
Malin presidentti
Malin presidentti on Malin valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla, tarvittaessa järjestetään toinen kierros. Presidentin kausi on viisi vuotta, sama henkilö voi toimia presidenttinä korkeintaan kaksi kautta.
Nicaraguan presidentti
Nicaraguan presidentti on Nicaraguan valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiselle toimikaudelle, saman henkilön presidenttikausien määrää ei ole rajoitettu. Presidenttiä ja varapresidenttiä äänestetään samassa vaalissa.
Houston Chronicle
Houston Chronicle on päivittäinen broadsheet-sanomalehti, joka ilmestyy Texasin Houstonissa. Marcellus E. Foster perusti sanomalehden vuonna 1901. Tällä hetkellä sen omistajana toimii mediayhtiö Hearst Communications. Lehden päätoimittajana toimii Nancy Barnes.
Alli Grönroos
Alli Grönroos (s. 18. lokakuuta 1930 Nokia) on ruotsinsuomalainen runoilija. Hän on asunut Ruotsissa vuodesta 1956 lähtien ja asuu nykyisin Malmössä. Grönroos on ollut tehdas- ja konttorityössä. Hän on käynyt kansakoulun ja opiskellut kieliä kirjeopistossa. Grönroos on julkaissut neljä runokokoelmaa ja lisäksi hänen runojaan on julkaistu antologioissa ja Liekki-lehdessä.
Keijo Seppänen
Keijo Martin Seppänen (12. joulukuuta 1912 Kotka – 1977) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki näyttämöuransa lähinnä kaakkoisen Suomen lavoilla, kuten Viipurin Kaupunginteatterissa, 1930- ja 1940-luvuilla.
Keijo Seppäsen vanhemmat olivat sähköasentaja Aleksander Seppänen ja Hildur Lindgren. Hän opiskeli näyttämötaiteita muun muassa Kuusankosken Työväenopistossa. Seppäsen ensimmäinen näyttelijänkiinnitys oli Kotkan Maakuntateatteriin 1933–1937. Vuosina 1938–1939 ja edelleen 1940–1942 hän työskenteli näyttelijä-järjestäjänä Lahden Teatterissa. Jatkosodan aikana tie jatkui Viipurin Kaupunginteatteriin 1942–1943 ja Kannaksen Teatteriin 1943–1944. Sodan jälkeen Seppänen näytteli Tampereen Ympäristöteatterissa 1946–1947 ja 1950. Vuosina 1948–1950 hän näytteli Kuusankosken Teatterissa.
Seppäsen roolitehtäviä olivat muun muassa "Kamelianaisen" Armand ja herra Avovirta Mika Waltarin komediassa "Huhtikuu tulee", joka oli 1950-luvun taitteessa varsin suosittu näytöskappale kautta Suomen. Seppäsen ohjaustehtäviä olivat muun muassa "Seitsemän veljestä", "Neljä naista", "Syntynyt terve tyttö" ja "Paljon melua tyhjästä".
Suomalainen elokuvateollisuus pyöri täysillä Seppäsen aktiiviuran aikana, mutta Seppänen oli mukana vain yhdessä elokuvassa. Hänellä oli kreditoimaton tehtävä Ville Salmisen melodraamassa "Haaviston Leeni" vuonna 1948.
Seppäsen ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä ja laulaja Olivia Gebhard (1897–1976). Liitto alkoi 1937 ja päättyi eroon 1946. Pariskunnan Seppänen-Gebhard liitto oli värikäs ja vaiheikas, ja siihen toi oman lisänsä viidentoista vuoden ikäero. Vuonna 1946 Seppänen avioitui pankkivirkailija Eeva Airi Järveläisen kanssa.
Aku Aittokallio
Aku Aittokallio (s. 1955 Karvia) on suomalainen runoilija.
Pelon kulttuuri
Amerikkalaisen sosiologi Barry Glassnerin popularisoima pelon kulttuuri (tai pelon ilmapiiri) on käsite, jonka mukaan ihmiset voivat lietsoa pelkoa yleisöön saavuttaakseen poliittisia tai työpaikan tavoitteita käyttäen emotionaalista vinoumaa.
Riitta Kähkölä
Riitta Kähkölä (s. 16. lokakuuta 1945) on suomalainen kirjailija. Hän on Pirkkalaiskirjailijat ry:n jäsen.
Tansanian presidentti
Tansanian presidentti on Tansanian valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiselle toimikaudelle, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle. Presidenttiä ja varapresidenttiä äänestetään samassa vaalissa.
Vuodesta 1995 alkaen presidentinvaalit ovat olleet suhteellisen rauhallisia monipuoluevaaleja. Kaikki vaalit ovat päättyneet hallitsevan Chama Cha Mapinduzi-puolueen voittoon.
Arto Kotilainen
Arto Kotilainen (s. 1964 Espoo) on suomalainen kirjailija. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylässä 1983 ja opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa ja vuodesta 1986 kauppatieteitä Tampereen yliopistossa.
Jouni Numminen
Jouni Numminen (s. 1955) on suomalainen runoilija. Hän opiskeli 1980-luvulla Tampereen yliopistossa ja toimi lisäksi kenkätehtaan työläisenä, siivoojana Ruotsissa, varastomiehenä ja iltavalvojana. Hän kuului myös nuorison taidetapahtuman voittajiin.
Black Mirror: Bandersnatch
Black Mirror: Bandersnatch on vuonna 2018 julkaistu interaktiivinen elokuva, joka on osa "Black Mirror" -televisiosarjaa. Elokuva julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä 28. joulukuuta 2018.
Bandersnatch kertoo Stefan-nimisestä teinipojasta, joka alkaa vuonna 1984 kehittämään videopeliä, jossa pelaaja voi omilla valinnoillaan ohjata pelin juonta. Pelin luomisen yhteydessä Stefan alkaa kuitenkin kyseenalaistamaan todellisuutta. Elokuvan katsoja voi tehdä elokuvan aikana valintoja, jotka vaikuttavat siihen, miten elokuva jatkuu.
Bandersnatchin vastaanotto oli pääasiassa positiivinen. Kriitikoiden arvosanoja yhteen keräävällä Metacritic-sivustolla elokuvan keskimääräinen arvio oli julkaisupäivänä 64/100.
K. V. Niemi
Kustaa Viljo Niemi, sukunimi 1950-luvulta alkaen Niemi-Junkola (1898 – 1966) oli suomalainen historian lehtori ja oppikirjojen tekijä. Hän kirjoitti myös teollisuusneuvos Kustaa Hiekan elämäkerran.
Men's physique
Men’s physique on miesten fitness-urheilun kilpailulaji, jossa ihanteena on lihaksikas, mutta silti urheilullinen ja esteettinen keho. Kilpailuasuna Men’s physiquessa käytetään leveälahkeisia shortseja, minkä vuoksi kilpailusta käytetään myös nimitystä ”shortsisarja”. Suomessa Men’s physique kilpailuja järjestää Suomen Fitnessurheilu ry. ja se on Classic Bodybuildingin tavoin SUEK:n suorittaman antidopingtestauksen piirissä. Kansainvälisistä kilpailuista tunnetuin on Mr. Olympian Men’s physique -sarja.
Men’s physiquen arvostelukriteereihin kuuluvat lihaksikkuus ja kehon kunto sekä lavaesiintyminen ja persoonallisuus. Kehon ulkomuodossa olennaista on kehon yleisnäkymä, jossa tavoitellaan miehekästä ja terveellisen näköistä ulkomuotoa, jossa keskeistä on lihaksikkuus, lihaserottuvuus ja symmetrisyys. Tuomareilla on mahdollista sakottaa liiasta lihasmassasta. Lavaesiintymisessä ja persoonallisuudessa huomiota kiinnitetään ryhdikkääseen olemukseen, karismaan sekä yleisön haltuunottoon.
Kansainvälisesti menestyinen Men's physique -kilpailija on Jeremy Buendia, joka on voittanut Mr. Olympian Men's physique -sarjan neljä kertaa. 
Tunnetuimpia suomalaisia Men’s physique -kilpailijoita ovat mm. Sherko Eliassi, Momar Bah ja Alexandros Staboulis.
Kristjan Kombe
Kristjan Kombe (s. 28. maaliskuuta 2000 Kuressaare, Viro) on virolainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Kombe osaa pelata myös laidassa.
Kombe muutti jo 5-vuotiaana Virosta Suomeen ja siirtyi ensin Kangasalan Kisan, sitten Tampereen Ilveksen ja myöhemmin Hämeenlinnan Pallokerhon junioreihin. Hän oli kaudella 2015–2016 joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 6+13=19 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 11+19=30.
Kaudella 2018–2019 Kombe debytoi HPK:n SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 28. joulukuuta 2018 Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin HPK:n kakkosketjun vasempaan laitaan Otto Paajasen ja Eetu Tuulolan viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.39 minuuttia. Kombe keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta.
Kombe valittiin Viron joukkueeseen alle 20-vuotiaiden IIA-divisioonan vuoden 2019 MM-kilpailuihin.
François Athanase de Charette de la Contrie
François Athanase de Charette de La Contrie (21. huhtikuuta 1763 Couffé – 29. maaliskuuta 1796 Nantes) oli ranskalainen sotilas, joka toimi yhtenä vastavallankumouksellisen ja rojalistisen Vendéen kapinan komentajista.
Charette oli alkujaan aatelinen maanomistaja Nantesin seudulta. Hän palveli vuosina 1779–1790 upseerina Ranskan laivastossa ja sai 1788 luutnantin arvon. Hän lähti vallankumouksen vuoksi maanpakoon Koblenziin, mutta joutui palaamaan pelivelkojen vuoksi Ranskaan ja sai nimityksen Bretagnen alueen kansalliskaartin komentajaksi. Charette liittyi Vendéen maaseudulla maaliskuussa 1793 puhjenneeseen tasavallan hallitusta vastustaneeseen kapinaan, ja ryhtyi Poitoun seudun kapinallisten komentajaksi. Hän kärsi aluksi sotilaallisia vastoinkäymisiä, mutta sai vähitellen jalansijan ala-Vendéessä ja pääsi yhdistämään voimansa Jacques Cathelineaun ja Maurice d’Elbéen komentaman katolisen ja kuninkaallisen armeijan kanssa. Charette osallistui Nantesin piiritykseen kesä–heinäkuussa 1793 ja Torfoun taisteluun 19. syyskuuta, mutta riitautui sen jälkeen muiden kapinajohtajien kanssa eikä osallistunut Cholet’n taisteluun lokakuussa. Sen sijaan hän irtautui kapinallisten pääarmeijasta ja veti joukkonsa Poitevinin suoalueelle.
Charette kävi pitkään menestyksekästä sissisotaa ja saavutti maineen pitämällä omaa ”hovia”. Hänen joukkonsa hallitsivat myös Noirmoutier’n saarta muutamia kuukausia. Hän yhdisti joksikin aikaa voimansa Jean-Nicolas Stofflet’n komentaman pääarmeijan kanssa, mutta yhteistyö ei sujunut. Charette solmi helmikuussa 1795 Ranskan hallituksen kanssa antautumissopimuksen, joka takasi hänelle armahduksen ja Vendéen kapinallisille varsin edulliset ehdot. Emigranttirojalistien tehdessä kesäkuun 1795 lopussa maihinnousuyrityksen Quiberoninlahdelle Charette kuitenkin liittyi heihin. Hän julisti tukevansa maanpaossa kuninkaaksi julistautunutta Provencen kreiviä, joka nimitti hänet ”kuninkaallisen armeijansa” kenraaliluutnantiksi. Maihinnousun epäonnistuttua Charetten joukot jäivät yksin. Kenraali Lazare Hochen komentama armeija nujersi vähitellen vastarinnan ja saartoi kapinalliset Chabotièressa Angersin lähellä, jossa haavoittunut Charette jäi viimein vangiksi. Hänet teloitettiin ampumalla Nantesissa maaliskuussa 1796.
Charetten veljenpoika Athanase de Charette oli myös rojalistinen sotapäällikkö.
Toivo Pennanen
Toivo Pennanen (s. 28. heinäkuuta 1997 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia. Hän on pelannut kaudesta 2018–2019 myös valtaosan lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Sami Kapanen kuvaili Pennasta Kalevan Pallon A-nuoria valmentaessaan hyvin liikkuvaksi, fyysiseksi ja kovaa taklaavaksi, monipuoliseksi jääkiekkoilijaksi.
Pennanen on Jokipoikien kasvatti. Hän oli kaudella 2012–2013 joukkueensa tehokkain puolustaja sekä C-nuorten SM-karsinnoissa tehoilla 5+8=13 että C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 10+17=27, joilla Pennanen sijoittui koko sarjan puolustajien pistepörssissä seitsemänneksi. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Kalevan Pallon junioreihin. Kauden 2015–2016 päätteeksi Pennanen voitti A-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2017–2018 hän oli KalPan A-nuorten eniten maaleja tehnyt puolustaja seitsemällä osumallaan. Pennanen voitti myös koko A-nuorten SM-liigan jäähypörssin 108 minuutillaan. Hän voitti myös sarjan pudotuspelien tehotilaston lukemalla +13 sekä puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 4+8=12. Pennanen voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Toukokuussa 2018 Pennanen teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Vaasan Sportin kanssa. Kauden 2018–2019 kynnyksellä, syyskuussa seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Joulukuussa Sport kuitenkin kutsui Pennasen SM-liigavahvuuteensa, kun Colby Robak oli pelikiellossa ja Jyri Niemi loukkaantuneena, minkä lisäksi myös Mikko Vainosen sopimus purettiin. Hän teki liigadebyyttinsä 28. joulukuuta 2018 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Pennanen merkittiin Sportin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.21 minuuttia ja keräsi teholukeman -1.
Pennanen on pelannut yhden poikien maaottelun.
Porin Musa
Porin Musa on Porissa vuonna 2016 perustettu elävän musiikin yhdistys. Yhdistyksen ovat perustaneet Jarmo Ylinen sekä Alex Jalonen. Mukaan on tullut myös porilaisessa Blowtorch -yhtyeessä vaikuttava Niko Laaksonen.
Yhdistyksen tarkoituksena on livemusiikkikulttuurin ylläpitäminen, keikkojen järjestäminen sekä porilaisbändien tukeminen.
Porin Musaa ei pidä sekoittaa urheiluseura Musan Salamaan.
Kasperi Kotkaniemi
Kasperi Kotkaniemi (s. 2. maaliskuuta 1999 Pori) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Porin Ässiä. Hän pelannee lähinnä seuran A-nuorissa.
Kotkaniemi on Porin Ässien oma kasvatti. Hän kantoi juniorina pääosin vuoden "alaikäisenä" joukkueidensa pääasiallisen torjuntavastuun, kuten C-nuorissa kaudella 2013–2014 ja B-nuorissa kaudella 2014–2015. Kaudella 2016–2017 Kotkaniemi toimi pääasiassa Ässien A-nuorten kakkosmaalivahtina Kalle Kiviluomalle ja pelasi osan kaudestaan myös seuran B-nuorissa. Hänellä oli koko A-nuorten SM-liigan paras torjuntaprosentti (92,7%). Kotkaniemi voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Kolmannella A-juniorikaudellaan 2018–2019 Kotkaniemi debytoi myös Ässien SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 28. joulukuuta 2018 paikallisvastustaja Rauman Lukkoa vastaan. Kotkaniemelle avautui paikka Ässien aloittavana maalivahtina, kun sekä Andreas Bernard että Henri Kiviaho olivat sivussa. Kiviahon loukkaantumisen myötä joukkueen kakkosmaalivahdiksi otteluun nostettiin Ässien yhteistyöseura, Suomi-sarjajoukkueen Niklas Lehti, joka ei myöskään ole tehnyt liigadebyyttiään. Kotkaniemi torjui Ässien 0–1-tappioon päättyneessä ottelussa 32 kertaa. Johannes Karttunen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi.
Kotkaniemen pikkuveli Jesperi pelaa hyökkääjänä NHL-joukkue Montréal Canadiensin organisaatiossa ja hän on seuran ensimmäisen kierroksen kolmas varaus kesältä . Veljesten isä Mikael Kotkaniemi pelasi omalla urallaan hyökkääjänä yli 200 SM-liigaottelua ja hän on myöhemmin toiminut kolmella kaudella Ässien SM-liigajoukkueen päävalmentajana. Veljesten isoisä on televisio- ja teatteriohjaaja Pentti Kotkaniemi ja isoäiti näyttelijä Kirsti Wallasvaara. Pentin tytär, Mikaelin sisarpuoli ja veljesten täti on näyttelijä Saara Kotkaniemi, joka on puolestaan naimisissa muusikko, laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä Olavi Uusivirran kanssa.
Erastus B. Tyler
Erastus Barnard Tyler (24. huhtikuuta 1822 – 9. tammikuuta 1891) oli yhdysvaltalainen sotilas ja turkisteollisuudessa vaikuttanut liikemies. Hän ei koskaan saanut muodollista sotilaskoulutusta, mutta hän palveli tästä huolimatta Unionin kenraalina Yhdysvaltain sisällissodassa.
Sisällissodan syttyessä Tyler oli mukana luomassa Ohion 7. vapaaehtoisrykmenttiä. Tyler valittiin yksikkönsä komentajaksi, minkä myötä hänestä tehtiin eversti. Keväällä 1862 Tylerin komentoon annettiin James Shieldsin divisioonaan kuulunut prikaati. Toukokuussa 1862 hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi. Tyler palveli loppusodan erilaisissa komentotehtävissä toimien muun muassa hetken aikaa 8. armeijakunnan komentajana. Sodan lopulla hänelle myönnettiin brevet-ylennys kenraalimajuriksi.
Charles de Bonchamps
Charles Artus de Bonchamps (1760 Juvardeil – 18. lokakuuta 1793 Meilleraye) oli ranskalainen markiisi ja sotilas, joka toimi yhtenä rojalistisen Vendéen kapinan komentajista.
Bonchamps osallistui vapaaehtoisena Amerikan vapaussotaan. Vallankumouksen puhjetessa vuonna 1789 hän oli krenatöörijoukkojen kapteeni. Hän erosi palveluksesta vallankumouksen vuoksi ja vetäytyi kartanoonsa Saint-Florent-le-Vieiliin. Keväällä 1793 hänet valittiin yhdeksi Vendéen maaseudulla puhjenneen vastavallankumouksellisen kapinaliikkeen johtajista. Bonchamps osallistui muun muassa Bressuiren, Thouarsin ja Fontenay-le-Comten valtauksiin. Hän haavoittui kuolettavasti lokakuussa 1793 käydyssä Cholet’n taistelussa ja kuoli seuraavana päivänä. Kapinalliset lupasivat kostaa Bonchampsin kuoleman surmaamalla Saint-Florentissa pidetyt 4 000 tasavaltalaista vankia, mutta kertoman mukaan Bonchamps määräsi viimeisenä käskynään vapauttamaan vangit, mikä myös tehtiin.
Bonchamps haudattiin alkuaan Varadesin hautausmaalle, mutta restauraation aikana hauta siirrettiin Saint-Florent-le-Vieilin kirkkoon. Haudalla paljastettiin vuonna 1825 David d’Angersin veistämä Bonchampsin muistopatsas. D’Angersin isä oli ollut yksi Bonchampsin armahduksen pelastamista vangeista.
Steve Harvey
Broderick Stephen "Steve" Harvey (s. 17. tammikuuta 1957) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Antti Tani (opettaja)
Antti Tani (1. marraskuuta 1855 Sippola – 25. toukokuuta 1944 Iisalmi) oli opettaja, päätoimittaja ja kunnallis- sekä musiikkimies.
Antti Tanin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Tani ja Anna Maria Ahola ja puoliso vuodesta 1880 Maria Kristiina Lyytikäinen. Tani valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1877 ja toimi opettajana ja kunnankirjurina Hartolassa 1877–1878, opettajana ja laulun- ja torvisoiton johtajana Sorsakoskella 1878–1883 ja opettajana Iisalmessa 1883–1920. "Salmettaren" perustaja ja päätoimittaja hän oli 1897–1910. Tani oli myös Iisalmen kuntakokouksen esimies 1885–1893 sekä 1900–1902 ja kunnanvaltuuston jäsen 1912–1925. Hän edusti Kansallista Edistyspuoluetta.
Norsunluurannikon presidentti
Norsunluurannikon presidentti on Norsunluurannikon valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiselle toimikaudelle, ellei kukaan saa absoluuttista enemmistä järjestetään toinen kierros. Uuden perustuslain mukaan vuoden 2020 vaaleista alkaen sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle kaudelle.
Gustav Tegengren
Ernst Gustav (Gustaf) Tegengren (16. kesäkuuta 1871 Vaasa – 18. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen opettaja, rehtori ja virka- sekä kunnallismies, joka julkaisi oppikirjoja.
Gustav Tegengrenin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Ernst Wilhelm Tegengren ja Aline Irene Boy ja puoliso vuodesta 1901 Elin Olga Sofia Österberg. Kirjailijat Jacob Tegengren ja K. V. Tegengren olivat hänen veljiään. Gustav Tegengren tuli ylioppilaaksi 1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1894, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1907. Hän toimi matemaattisten aineiden ja saksan kielen opettajana Helsingissä 1896–1909, lehtorina Tammisaaren seminaarissa 1909–1916 ja lehtorina ja rehtorina Porvoon lyseossa 1916–1926. Kouluhallituksen ruotsinkielisen osaston kouluneuvos hän oli 1926–1939 ja osastopäällikkö 1935–1939. Tegengren julkaisi useita matematiikan oppikirjoja. Hän oli myös sekä Tammisaaren että Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen.
Senegalin presidentti
Senegalin presidentti on Senegalin valtionpäämies. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla seitsemänvuotiselle toimikaudelle, ellei kukaan saa absoluuttista enemmistöä järjestetään toinen kierros. Sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle perättäiselle kaudelle.
Trinidad ja Tobagon presidentti
Trinidad ja Tobagon presidentti on Trinidad ja Tobagon valtionpäämies. Presidentti valitaan epäsuoralla vaalilla, valitsijamiehet valitaan senaatin ja alahuoneen jäsenistä. Presidenttikauden pituus on viisi vuotta, sama henkilö voidaan valita korkeintaan kahdelle perättäiselle kaudelle.
Trinidad ja Tobago on parlamentaarinen tasavalta, ja presidentin virka on lähinnä seremoniallinen. Presidentti on Trinidad ja Tobagon asevoimien ylipäällikkö ja hyväksyy lakiehdotukset ennen kuin ne vahvistetaan laeiksi. Hän nimittää kansakunnan senaattorit: 16 pääministerin ehdotuksen perusteella, kuusi opposition ehdotuksen perusteella ja yhdeksän oman harkintansa mukaan.
Anne Packalén
Anne Packalén (s. 1959) on suomalainen runoilija.
Packalénin runoja on julkaistu antologiassa "Ryhmä 78" (Tammi, 1978)
Jarmo Ojanen
Jarmo Ojanen (s. 1961) on suomalainen kirjailija.
Carola Sandbacka
Carola Sandbacka-Mounce (s. 26. lokakuuta 1951 Tampere) on suomenruotsalainen Walesissa asuva filosofian tohtori ja kirjailija.
Sandbackan esikoisromaani "Satu Sarastron tiestä" ilmestyi ruotsiksi 1978 ja suomen kielellä 1981. Hänen romaaninsa "Ellen Llewellyn" joka kuvasi tamperelaista porvaristoa 1900-luvun alussa ilmestyi ruotsiksi 1995 ja suomeksi 1996. Romaani oli myös Finlandia-palkintoehdokkaana. Sandbacka asuu Swanseassa Walesissa.
Seppo Parkkonen
Seppo Parkkonen (s. 23. marraskuuta 1948 Tampere) on suomalainen Tampereella asuva kirjailija, sellisti ja sellonsoitonopettaja.
Parkkonen opiskeli Sibelius-Akatemiassa pääaineena sellonsoitto 1967–1971 ja hän kävi Viita-akatemian kolmivuotisen kirjoittajakoulutuksen 1999–2001. Hän toimi lähes 30 vuotta sinfoniaorkesterimuusikkona ja sellonsoitonopettajana ennen vapaaksi kirjailijaksi ryhtymistään. Parkkonen on kirjoittanut neljä jännitysromaania ja osallistunut antologioihin.
Läpinäkyvyys
Läpinäkyvyys on aineen ominaisuus, joka kuvaa valon etenemistä aineen läpi ilman merkittävää sirontaa, niin että takana olevat esineet näkyvät selvästi.
Läpinäkyvän aineen rajapinnalla osa valosta heijastuu, osa valosta menee läpi. Läpimenevä valo muuttaa kulkusuuntaansa noudattaen Snellin lakia.
Abba: The Movie
Abba: The Movie on dokumenttielokuva, joka kertoo ruotsalaisesta pop-yhtye Abbasta. Elokuvan ensi-ilta oli 15. joulukuuta 1977. Elokuvan ohjasi Lasse Hallström, ja se kuvattiin Abban Australian-kiertueella 1977.
Radiodiffusion Télévision du Burkina
Radiodiffusion Télévision du Burkina on Burkina Fason kansallinen yleisradioyhtiö.
Yleisradiotoiminta silloisessa Ylä-Voltassa alkoi lokakuussa 1959, puoli vuotta ennen maan itsenäistymistä. Valtion valvoma ja rahoittama radioasema toimi maassa usein vaihtuneiden hallitusten politiikan välikappaleena. Ensimmäinen alueellinen radioasema perustettiin maan toiseksi suurimpaan kaupunkiin Bobo Dioulassoon vuonna 1962 ja ensimmäinen maaseuturadio vuonna 1969. Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1963.
RTB:llä on nykyään maan pääkaupungista Ouagadougousta käsin toimiva radio- ja televisiokanava sekä alueellinen radio- ja televisiokanava RTB2. Yhtiö vastaa myös pienten paikallisten maaseuturadioiden toiminnasta. Nuorisoa tavoittelee vuonna 1991 aloittanut Canal Arc-en-Ciel. Radiolähetykset tapahtuvat nykyään kokonaan ULA-alueella. Analogiset tv-lähetykset lopetettiin vuonna 2015.
Burkina Fason ensimmäinen kaupallinen radioasema Horizon FM aloitti toimintansa Ouagadougoussa vuonna 1987. Vuonna 1991 aloitetun demokratisomisprosessin jälkeen maahan on perustettu lukuisia kaupallisia, uskonnollisia ja kansalaisjärjestöjen radio- ja televisioasemia. Lisäksi toimii ulkomaisten yleisradioyhtiöiden ohjelmia välittäviä asemia. Yleisradiotoimintaa valvoo muodollisesti itsenäinen Conseil supérieur de la communication. Median toimintaympäristö on vapautunut huomattavasti presidentti Blaise Compaorén syrjäyttämisen jälkeen vuonna 2015.
Holyoke
Holyoke on kaupunki Yhdysvalloissa, Massachusettsin osavaltiossa. Holyoke on 13 kilometrin päässä Springfieldistä. Holyoken väkiluku oli vuonna 2010 arviolta 39 880.
Lindon
Lindon on yksi J. R. R. Tolkienin Keski-Maahan sijoittuvien fantasiakertomusten tapahtumapaikoista. Lindon oli Gil-Galadin, Noldorin korkean kuninkaan johtama haltiavaltakunta toisella ajalla. Gil-Galad ja Noldor osallistuivat Arnorin (Númenorin ihmisten pohjoisvaltakunta), Elendilin, Anárionin ja Gondorin (Númenorin ihmisten etelävaltakunta) Isildurin kanssa sotaan Sauronia vastaan.
Raili Manninen
Raili Manninen (s. 5. marraskuuta 1940 Tampere) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja tiedottaja.
Manninen opiskeli Helsingin yliopistossa estetiikkaa ja kansainvälistä kirjallisuutta valmistuen filosofian maisteriksi. Hän asui 14 vuotta Belgiassa ja asuu nykyisin Italiassa Rooman lähellä. Hän on toiminut freelancejournalistina sekä tiedottajana työmarkkinajärjestöissä, valtionhallinnossa ja yrityksissä.
Luettelo New Yorkin kaupungeista
New Yorkin osa-valtiossa asuu kaikkiaan 19,38 miljoonaa asukasta kaikkiaan 8,1 miljoonassa taloudessa. Ylivoimaisesti isoin kaupunki ja osavaltion ainoa miljoonakaupunki on New York City.
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1701 virsikirjan virsistä
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 1701 virsikirjan virsistä lueteloitu sen virsikirjan virret ja sen osiot. 
Vuoden 1701 virsikirja oli alkuperäiseltä nimeltään Uusi Suomenkielinen Wirsikirja.
Valion baarit
Valion baarit oli Valion jäätelöbaariketju, joka toimi Helsingissä ja muissa Suomen kaupungeissa vuosina 1936–1972.
Koko Suomen ensimmäisen jäätelöbaarin Valio avasi Helsingin Lasipalatsin pohjoispään käytävässä toukokuussa 1936. Vähitellen Valion baareista muodostui kokonainen ketju, jolla oli Helsingissä 1970-luvun alussa 34 baaria ja muualla maassa 25.
Jäätelö Lasipalatsin jäätelöbaaria varten valmistettiin aluksi Kalevankadun loppupäässä sijainneen Valion meijerin ullakkokerroksessa tanskalaisen jäätelömestari Sörensenin ohjeiden mukaan. Sörensen neuvoi myös jäätelöbaarin perustamisessa ja opetti henkilökuntaa tekemään voileipiä. Henkilökunnalla oli valkoiset suikkalakit, ja naisillekin määrättiin työasuksi pitkät housut. Paikan ottivat omakseen Helsingin koululaiset.
Valion baarien suosio oli huipussaan 1950-luvulla mutta alkoi hiipua 1960-luvulla, kun Valio ja muut jäätelövalmistajat toivat ruokakauppoihin ja kioskeihin monenlaisia jäätelöiden annospakkauksia, kuten jäätelötikut ja jäätelötötteröitä muistuttavat tuutit. Vuonna 1972 ketju ajautui Elannolle suuressa toimialarationalisoinnissa, jossa Elanto ja muut OTK:laiset osuusliikkeet puolestaan myivät kaiken meijeritoimintansa Valiolle. 1980-luvulle tultaessa Lasipalatsin jäätelöbaari oli muuttunut Elannon HM-kahvilaksi. Viime vuosikymmeninään se tunnettiin varttuneemman väen bussinodotuspaikkana ja bussinkuljettajien taukopaikkana. Lasipalatsin jäätelöbaari-kahvila lopetti toimintansa vuoden 1995 lopussa Elannon jouduttua yrityssaneeraukseen.
2000-luvun keskivaiheilla Valio yritti mainostoimisto SEKin ja Paola Suhosen avulla lanseerata uudelleen Valion baarit perustamalla sennimisen kahvilan 2005 uuteen Kampin keskukseen ja toisen Linnanmäelle 2007. Jäätelöbaareista ei enää ollut kyse, sillä Valio oli myynyt jäätelöliiketoimintansa vähän aiemmin Nestlélle. Kampin keskuksen baari suljettiin 2010, jolloin jäljelle jäi Restelin hoitama Valion baari Hartwall Areenalla.
Panaman presidentti
Panaman presidentti on Panaman valtionpäämies. Presidentti ja varapresidentti valitaan samalla suoralla kansanvaalilla, jossa riittää yksinkertainen enemmistö. Presidenttikauden pituus on viisi vuotta, samaa henkilöä ei voida valita kahdelle perättäiselle kaudelle.
Luettelo itsenäisten valtioiden toisilleen myymistä alueista
Tämä on luettelo alueista, jotka itsenäinen valtio on ostanut toiselta itsenäiseltä valtiolta.
Ferganan laakso
Ferganan laakso on laakso Keski-Aasiassa. Se rajoittuu kolmen valtion (Uzbekistan, Kirgisia, Tadžikistan) alueelle.
Ferganan laakso on Keski-Aasian tiheimmin asuttu alue. Se on etnisesti monimuotoinen, minkä johdosta siellä esiintyy rajakiistoja valtioiden välillä. Alueella asuu 14 miljoonaa ihmistä ja sen pinta-ala on noin 22 000 km². Alue on niin Keski-Aasian väestöllinen kuin maataloudellinenkin keskus.
Kenilworth
Kenilworth on noin asukkaan kaupunki Warwickshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa. Se tunnetaan etenkin keskiaikaisesta rauniolinnastaan.
Kenilworthin paikalla oli asutusta jo roomalaisaikana, ja kylä mainitaan Englannin vanhimmassa maakirjassa 1086. Vuonna 1120 Henrik I luovutti kylän maat kamariherralleen ja aarrekammion hoitajalleen Geoffrey de Clintonille, joka rakensi niille linnan ja augustinolaisluostarin. Suurimman osan toiminta-ajastaan linna kuului Englannin kuningassuvuille mutta siirtyi välillä myös muiden aatelissukujen hallintaan. Vuosien saatossa linnaa laajennettiin ja sen puolustuksia vahvistettiin. Elisabet I lahjoitti linnan vuonna 1563 Robert Dudleylle, Leicesterin jaarlille, joka muokkasi siitä ylellisen Elisabetin aikakauden palatsin ilmeisesti tehdäkseen vaikutuksen kuningattareen.
Linnan strateginen merkitys pieneni Englannin sisällissodan jälkeen 1600-luvulla, ja sen rakennusten annettiin vähitellen ränsistyä. Maalaukselliset linnanrauniot kiinnostivat matkailijoita, ja kaupungista tuli kuuluisa Walter Scottin julkaistua romaaninsa "Kenilworth" (1821), jossa romantisoitiin Elisabetin ja Dudleyn välinen suhde. Kenilworth kasvoi tasaista tahtia 1800-luvulla. Rautatie saapui kaupunkiin 1840-luvulla, ja siitä tuli Birminghamin ja Coventryn äveriäiden teollisuusjohtajien suosima asuinpaikka. Kaupungin tehtaat valmistivat muun muassa sarvikampoja, parkittua nahkaa ja tiiliä ja sen kauppapuutarhat tuottivat tomaatteja ja mansikoita.
Vuonna 1937 autotehtailija John Siddeley osti Kenilworthin linnan kunnostaakseen siitä matkailunähtävyyden, ja vuonna 1957 hänen poikansa lahjoitti linnan Kenilworthin kaupunginvaltuustolle. Tämän jälkeen linnaa on korjattu useaan otteeseen ja sen alueelle on rakennettu uudelleen Elisabetin aikainen maisemapuutarha. Nykyisin linnan hoidosta vastaa English Heritage -järjestö.
Bulimulus
Bulimulus on kotilosuku. Niitä tavataan Karibian alueella, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Galápagossaarilla elää yli 70 kotoperäistä "Bulimulus"-lajia, ja ne ovat hyvä esimerkki saarilla tapahtuneesta sopeutumislevittäytymisestä.
Conthey
Conthey on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on vajaat 9 000 vakinaista asukasta. Conthey on Contheyn hallinnollisen alueen () keskuspaikka.
Conthey sijaitsee Valais’n ranskankielisessä osassa Sionin länsipuolella. Lännessä kunta rajoittuu Vétroziin. Etelässä kunnan rajana on Rhônejoki. Contheyn pohjoisimmat osat ovat Les Diablerets -vuorella yli 3 kilometrin korkeudessa.
Conthey on viininviljelyaluetta: Rhônen laakson pohjoisrinteellä on viinitarhoja 3,8 neliökilometriä joelta (470 m mpy.) aina 940 metrin korkeudelle asti.
Lac de Derborence -järven alue on luonnonsuojelu- ja retkeilyaluetta sekä tunnettu 1700-luvun vuorensortumistaan.
Les Diableretsin matkailualue ulottuu Contheyn alueelle, mutta kulku alueelle on pohjoisen puolelta Ormont-Dessusista ja Gsteigista.
Rhônen laaksossa kulkeva SBB:n rautatie ja moottoritie A9 Lausannesta Brigiin kulkevat Contheyn kautta. Contheyn ja Sionin rajalla on Châteauneuf-Contheyn rautatieseisake, jossa RegionAlpsin Saint-Gingolph–Martigny–Brig-paikallisjunat pysähtyvät 1–2 kertaa tunnissa. Sionista Martignyyn ja Aveniin liikennöivät postiautot kulkevat Contheyn kautta. Kesäaikaan Contheystä on matkailua palvelevat yhteydet Col du Sanetsch -solalle ja Pas de Cheville -solan itäpuolelle Lac de Derborence -järvelle.
Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin
Office de Radiodiffusion et Télévision du Bénin (ORTB) on Beninin kansallinen yleisradioyhtiö.
Yleisradiotoiminta alkoi Cotonoussa silloisessa Ranskan Dahomeyssa vuonna 1953. Radio Cotonou lähetti 75 minuutin pituisia päivittäisiä lähetyksiä yhden kilowatin keskiaalto- ja 250 watin lyhytaaltolähettimellä. Uusi neljän kilowatin lyhytaaltolähetin saatiin vuonna 1957. Samana vuonna asema siirtyi Akpakpan posti- ja lennätinlaitokselta omaan taloonsa.
Asema sai nimen Radio Dahomey vuonna 1958, La voix du progrès vuonna 1970, La voix de la révolution vuonna 1972 ja Radio Bénin vuonna 1990. Abomey-Calavin lähetyskeskukseen hankittiin Länsi-Saksan tuella 50 kilowatin keskiaaltolähetin vuonna 1972 ja 50 kilowatin lyhytaaltolähetin vuonna 1976. Länsi-Saksan rahoittama uusi radiotalo otettiin käyttöön vuonna 1976. Televisiotoiminta alkoi pitkäksi venyneen valmistelun jälkeen Ranskan tuella vuonna 1978. Radio ja televisio yhdistettiin vuonna 1975 Office de Radiodiffusion et Télévision du Dahomey -nimiseksi julkisen palvelun laitokseksi, joka sai nykyisen nimensä vuonna 1979.
Maan pohjoisosassa sijaitsevaan Parakouun perustettiin alueellinen radioasema vuonna 1983. Nuorisolle suunnattu Radio Atlantique FM aloitti toimintansa Cotonoussa vuonna 1994. Sen ohjelmia voi nykyään kuunnella maan eteläosassa. Toinen televisiokanava Bénin Business 24 (BB24) aloitti toimintansa vuonna 2013. Samaan aikaan ryhdyttiin kehittämään La chaîne de développement -nimistä toista valtakunnallista radio-ohjelmaa, jonka tarkoituksena on välittää ohjelmaa 18 paikallisella kielellä. Lyhytaaltolähetykset Cotonousta päättyivät vuonna 2006 ja Parakousta vuonna 2009. Nykyään kaikki radiolähetykset tapahtuvat ULA-alueella. Ulkomaille välitetään radio- ja televisio-ohjelmia satelliittien avulla. ORTB vastaa myös maaseudun lähiradioiden toiminnasta.
Vuoden 1990 perustuslain ja vuonna 1997 hyväksytyn uuden medialain jälkeen Beniniin on perustettu lukuisia kaupallisia, uskonnollisia sekä eri yhteisöjen omistamia radio- ja televisioasemia. Lisäksi välitetään ulkomaisten yleisradioyhtiöiden ohjelmia.
Tuomas Flinck
Tuomas Flinck (s. 2. heinäkuuta 1999) on suomalainen koripalloilija. Pelipaikoilla 1–3 pelaava Flinck on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän on pelannut kasvattajaseurassaan M1DA:ta ja Korisliigaa.
Flinck on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän aloitti koripallon harrastamisen seitsemänvuotiaana. Flinck pelasi seuran juniorijoukkueissa B-poikien SM-sarjaa kaudella 2014–2015 ja A-poikien SM-sarjaa vuosina 2015–2017. Syksyllä 2017 hänet nostettiin Pyrinnön miesten M1DA:ssa pelanneeseen reservijoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen divisioonakautensa aikana noin 16 minuuttia ottelua kohden ja heitti sarjan piste-ennätyksekseen 12 ONMKY:tä vastaan marraskuussa 2017.
Kaudella 2018–2019 Flinck jatkoi Pyrinnön reservijoukkueessa suorittaen samanaikaisesti varusmiespalveluksensa. Marraskuusta lähtien hän pelasi otteluita myös useista loukkaantumisista kärsineessä Pyrinnön edustusjoukkueessa: Korisliiga-debyyttinsä hän teki 22. marraskuuta Kobria vastaan, ja seuraavassa liigaottelussaan 7. joulukuuta hän teki Katajaa vastaan neljä pistettä.
Flinckin on kirjoitettu pelaavan pelipaikoilla 1–3. Hän itse pitää vahvuutenaan puolustuspelaamistaan.
Grapsus grapsus
Grapsus grapsus on värikäs, usein punertava taskurapulaji, jota tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikan subtrooppisilla ja trooppisilla rannikoilla
"G. grapsus" on värikäs taskurapulaji. Aikuiset yksilöt ovat useimmiten kirkkaankeltaisia ja punaisia, mutta vatsapuoli on yleensä valkoinen. Selkäkilven reunat ovat mustat, ja silmien ympärillä on mustia tai vihreitä pisteitä. Jokaisen raajan kärki on lisäksi oranssi tai keltainen ja sakset kirkkaanpunaiset.
Selkäkilven leveys on 5–8 senttimetriä, ja koiraat ovat yleensä hieman naaraita pienempiä. Toukka on noin 0,5 millimetriä pitkä.
"G. grapsus" -lajia tavataan Pohjois- ja Etelä-Amerikan subtrooppisilla ja trooppisilla rannikoilla. Lisäksi se elää sekä Atlantin että Tyynenmeren saarilla. Aikuiset yksilöt elävät erityisesti kivikkoisilla rannoilla. Toukat puolestaan elävät matalissa vesissä rannan läheisyydessä.
Ganvie
Ganvie on Nokoué-järvessä sijaitseva veden päälle rakennettu kylä Beninissä, Afrikassa, lähellä Cotonouta. Kylän väkiluku on noin 20 000 henkilöä. Ganvie on luultavasti suurin järveen rakennettu kylä Afrikassa ja se on hyvin suosittu turistikohde.
Kylän perusti 1500-1600-luvuilla Tofinu -kansa, joka pakeni järveen välttääkseen Fon -sotureita, jotka ottivat orjia myytäväksi eurooppalaisille kauppiaille. Ganvien kyläläisiä, jotka käyttävät matalaa Nokoué -järveä turvapaikkanaan, kutsutaan usein "vesi-ihmisiksi."
Alun perin maanviljelyyn perustuvan kylän pääelinkeinot ovat matkailun ohella kalastus ja kalanviljely.
Kylä lisättiin UNESCON maailmanperintöluetteloon alustavaan luetteloon 31. lokakuuta 1996 Kulttuuri-luokkaan.
Iida-Maria Heinonen
Iida-Maria Heinonen (s. 29. toukokuuta 1987 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut teatteritaiteen maisteriksi teatterikorkeakoulusta vuonna 2013. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa naispääroolistaan elokuvassa "Juice" sekä televisiosarjoista "Downshiftaajat" ja "Presidentti".
Lemmikki Kekomäki
Kaino Tuovi Lemmikki Kekomäki (o.s. Yrjö-Koskinen; 17. syyskuuta 1902 Loppi – 8. huhtikuuta 1996
Helsinki) oli suomalainen juristi, joka valittiin ensimmäisenä naisena korkeimman hallinto-oikeuden
jäseneksi vuonna 1956. Vuonna 1918 perustetussa tuomioistuimessa oli aiemmin työskennellyt useita naisia, ja Kekomäki itse oli ollut sen palveluksessa monissa eri tehtävissä vuodesta 1928 lähtien ennen nimitystä hallintoneuvoksen virkaan. Nimityksen myötä Kekomäestä tuli Pohjoismaiden ensimmäinen nainen ylimmän oikeusasteen tuomarina.
Vuonna 1960 Kekomäki vastaanotti ensimmäisenä naisena Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkin. Vuonna 1971 hän sai Suomen Leijonan suurristin, joka on ritarikunnan korkein kunniamerkki.