hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Celebesinmesikot
Celebesinmesikot ("Myza") on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Celebesinmesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Raitamesikot
Raitamesikot ("Glycifohia") on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Raitamesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Scafati Basket
Scafati Basket on italialainen koripalloseura, jonka kotipaikka on Scafati.
Seura perustettiin vuonna 1969, jolloin se pääsi pelaamaan Serie C:hen. Nousunsa Lega Basket Serie A:han se aloitti 2000-luvun alussa ja kaudeksi 2006–2007 se nousi Serie A:han. Kahden kauden jälkeen se kuitenkin putosi LegADuehen.
Ruorasmäki
Ruorasmäki on Pertunmaan kunnassa sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee Pertunmaalta Joutsaan vievän Joutsantien (seututie 428) varressa, noin 9 kilometriä Pertunmaan keskustasta. Ruorasmäen koululla on aiemmin esitetty muun muassa näytelmiä ja se on ollut lähihistoriassa kyläläisten kokoontumispaikka. Nykyään kylän koulu on yksityisen omistuksessa.
Ruorasmäen kylällä on myös useampia maatiloja, joskin maatilojen määrä on vuodesta 2009 lähtien vähentynyt alle puoleen.
Kuros
Kuros tai kouros (, ”poika” tai ”nuorukainen”) on kreikkalaisen kuvanveiston arkaaiselle kaudelle tyypillinen alaston nuori mies, joka oli usein votiivilahja Apollonin temppeliin.
Kuros kuvattiin seisovana, vasen jalka hieman oikeaa edempänä, käsivarret suorina sivuilla tai hieman taivutettuina, ja kädet nyrkissä. Näillä nuorukaishahmoilla on atleettinen vartalo ja niiden ilme vaihtelee jäykän ilmeettömästä tuijotuksesta tyyliteltyyn, ja jopa hieman uhmakkaalta vaikuttavaan, valppauteen. Veistoksille on ominaista myös jäyhä frontaalisuus, mikä heijasteli egyptiläistä vaikutusta.
Veistosten materiaalina oli usein Kykladeilta peräisin oleva marmori. Niiden korkeus vaihtelee 150 cm:stä poikkeukselliseen 335 cm:n kokoon asti. Niitä on löytynyt kaikkialta helleenisestä maailmasta, mutta eniten kuitenkin itse Kreikasta.
Kuros-veistosten naispuolinen vastine oli "kore".
Taskumalurit
Taskumalurit ("Epthianura") on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Se luokiteltiin aiemmin omaan "Ephthianuridae"-heimoonsa. Taskumalureiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Peplos
Peplos () oli doorilainen villakankainen ja hihaton naisten vaate. Se oli perusmuodoltaan suorakaiteen mallinen ja sai lopullisen muotonsa vasta käyttäjänsä päällä. Pituus määräytyi käyttäjän pituudesta ja yläreunan poikittaisen taitteen korkeudesta.
Peplos kiedottiin ylle siten, että oikea sivu jätettiin usein avoimeksi. Pitkän sivun ylälaita käännettiin rintakehän ja selän yli, ja kiinnitettiin olkapäiltä soljilla. Vaate voitiin vyöttää lyhyen taitteen alta, pitkän taitteen päältä tai sitten jättää kokonaan vyöttämättä.
Peplos korvautui arkaaisen kauden lopulla kitonilla. Klassisella kaudella sitä käytettiin usein myös kitonin päällä. Se oli maaseudulla käytössä vielä 300-luvulle eaa. saakka.
Keijo Minerva
Keijo Veikko Juhani Minerva (s. 25. marraskuuta 1951, Paavola, Ruukin kylä) on suomalainen muusikko, laulaja ja ohjelmapalveluyrittäjä.
Minervan ura lähti alkuun vuonna 1967, kun hän voitti nuorten sarjan kansallisessa iskelmälaulukilpailussa. Tämän jälkeen hän lähti Helsinkiin ja pääsi koelaulutilaisuuden kautta muusikko-säveltäjä Toivo Kärjen kanssa yhteistyöhön.
Minervan ensimmäinen single "Vielä mä palaan / Samaa kehää käyn" julkaistiin vuonna 1971. Singlen A-puoli oli alkujaan italialainen laulu, b-puoli Paul McCartneyn tuolloisen tuoreen soolosinglen suomennos. Myöhemmillä singleillä laulaja versioi muun muassa Sweet-yhtyeen hittikappaletta "Co-Co", josta tehtiin suomennos nimeltä "Kaikki mukaan" sekä tulkitsi muun muassa Neil Diamondin, Steve Harleyn ja Stevie Wonderin kappaleita.
Vuosina 1971–1973 Minerva keikkaili pitkin maata säestäjänään oululaislähtöinen rockyhtye Takapotku. Yhtyeen toiminnan loputtua Minerva toimi jonkin aikaa kitaristina Frederikin yhtyeessä. Seuraavaksi hän toimi pari vuotta laulaja-kitaristina Gulliver-yhtyeessä.
1980-luvun alussa Minerva toimi Poppoo-nimisessä yhtyeessä, jossa toimi hänen lisäksi muusikot Sakari Kuosmanen, Andrzej Macohan, Lyly Rajala ja Lazlo Varga. Yhtye esiintyi esiintymiskiinnityksellä risteilyaluksella, joka seilasi Kanariansaarilla ja pitkin Afrikan rannikkoa.
Vuonna 1985 Minerva voitti Prahassa Inter-talent -laulukilpailun. Voitto lisäsi keikkakysyntää Suomessa mutta myös muualla. Vuosina 1986–1991 Minerva teki Yleisradiolle musiikkiaiheisia televisio-ohjelmia, kuten muun muassa "Musiikkia maailmalta", "Copacabana" ja "Girls, girls". 1990-luvun alussa laman iskettyä Suomeen, hänen show-tuotantojen kysyntä vähentyi.
2000-luvulla Minerva perusti ohjelmapalveluyrityksen, joka muun muassa vastaa jokavuotisesta Oulun Kauppatorilla järjestettävästä Suven Sävel-iskelmäfestivaalitapahtumasta.
Kitoni
Kitoni tai khiton () oli kreikkalainen, itäistä alkuperää oleva vaate. Materiaaliltaan ne olivat pellavaa ja myöhemmin myös villaa. Kitoni muodostuu kahdesta suorakulmaisesta kankaankappaleesta, ja se oli yhtä lailla naisten kuin miestenkin vaate.
Kitonin kanssa käytettiin vyötä ja usein myös viittaa. Miesten pitkä kitoni oli tyypillisesti erilaisten arvohenkilöiden, kuten uskonnollisten johtajien tai muiden oppineiden, tunnusomainen vaate. Niitä voidaan nähdä etenkin tuolta ajalta olevien veistosten yllä.
Oiva Halmetoja
Oiva Sulo Kalervo Halmetoja (31. maaliskuuta 1920 Maaninka – 21. helmikuuta 2007) oli suomalainen moukarinheittäjä. Hän oli Suomen yleisurheilumaajoukkueen pitkäaikainen kapteeni ja toimi urheilu-uransa jälkeen Suomen Urheiluliiton johtotehtävissä.
Halmetoja sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten moukarinheitossa 19:nneksi tuloksella 50,82. Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän oli 14:s.
Halmetoja edusti seuratasolla Maaningan Tarmoa, Evon Metsä-Poikia, Kuopion Urheilu-Veikkoja, Kuopion Sisu-Veikkoja, Warkauden Urheilijoita ja Varkauden Kenttä-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1955 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1951, 1956 ja 1957. Hän edusti Suomea 23 maaottelussa, joista 17:ssä hän toimi kapteenina. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä oli 57,17 m vuodelta 1955.
Halmetoja oli Suomen Urheiluliiton johtokunnan jäsen vuosina 1966–1975 (varapuheenjohtaja vuonna 1973) ja liittovaltuuston rivijäsen vuosina 1965 ja 1977–1978, puheenjohtaja vuosina 1979–1980 sekä varapuheenjohtaja vuosina 1981–1982. Hän toimi Suomen yleisurheilumaajoukkueen johtajana Münchenin 1972 olympialaisissa sekä neljissä EM-kilpailuissa vuosina 1966–1974. Hän oli Varkauden Kenttä-Veikkojen puheenjohtaja vuosina 1965–1980.
Halmetoja oli Kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana vuosien 1962, 1966, 1970 ja 1972 vaaleissa. Hän oli Varkauden kauppalan (myöhemmin kaupungin) valtuuston jäsen vuosina 1961–1984.
Lauluhaukat
Lauluhaukat ("Melierax") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Lauluhaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia. Monissa lähteissä sukuun sijoitetaan kuuluvaksi myös neljäntenä lajina pikkulauluhaukka ("Micronisus gabar") eli ("Melierax gabar").
Tuulet kääntyy pohjoiseen – Kaikki Fonovox-levytykset 1975–1978
Tuulet kääntyy pohjoiseen – Kaikki Fonovox-levytykset 1975–1978 on Reijo Taipaleen kahden cd:n kokoelmajulkaisu, joka ilmestyi 5. elokuuta 2009.
Grace Under Pressure
Grace Under Pressure on kanadalaisen rock-yhtye Rushin 10. studioalbumi. Albumi myi platinaa kotimaassaan Kanadassa, sekä Yhdysvalloissa. Billboardin listalla sen sijoitus oli parhaimmillaan 10.
Vuoden 1975 albumista "Fly by Night" saakka tuottanut Terry Brown vaihtui nyt uuteen tuottajaan Peter Hendersoniin, joka oli työskennellyt muun muassa Paul McCartneyn ja Supertrampin kanssa. Tuottajan vaihdoksen myötä soundi vaihtui helpommin otettavaksi kuin edeltäjäalbumi "Signalsissa" ja huomattavaa oli myös myös, että liian voimakkaasti soineet syntetisaattori ja elektroniset äänet, jotka hukuttivat Alex Lifesonin kitaran alleen olivat nyt hillitympiä.
Kappaleiden sävellys ja sanoitus oli edelleen voimakasta. "Afterimage" on omistettu Le Studioilla äänittäjänä toimineelle Robbie Wheelanille, joka oli mukana äänittämässä Rushin kolmea edellistä albumia, ja joka kuoli traagisesti auto-onnettomuudessa matkalla työpaikalleen. "Red Sector A" perustuu Geddy Leen äidiltänsä kuulemiin kuvauksiin toisesta maailmansodasta ja keskitysleireistä. Juutalaissukuisen Geddy Leen (oikealta nimeltään Gary Lee Weinrib) äiti ja isä tapasivat puolalaisella keskitysleirillä. Geddy Lee kertoi tarinoita edelleen Neil Peartille, joka noiden kertomusten perusteella kirjoitti sanoitukset kappaleeseen. "The Enemy Within" on ensimmäinen osa "Fear"-sarjaa, jonka toinen osa, "The Weapon", julkaistiin edellisellä Signals albumilla. Sarjan kolmannen osan muodostaa "Witch Hunt", joka julkaistiin sitä edellisellä Moving Pictures albumilla. Sarjan neljäs osa, "Freeze", julkaistiin vuoden 2002 albumilla Vapor Trails.
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Geddy Lee, Alex Lifeson ja Neil Peart.
Tom Ljungman
Tom Ljungman (29. toukokuuta 1991) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa ruotsalaisessa televisiosarjassa Rosan elämää (ruotsiksi "Livet engligt Rosa"). Ljungman asuu Skarpnäckin kaupunginosassa Tukholmassa.
Pohjankynsisammal
Pohjankynsisammal ("Dicranum drummondii" eli "Dicranum ontariense") on sammallaji, josta aiemmin käytettiin tieteellistä nimeä "Dicranum robustum". Se kuuluu "Dicranaceae" -heimoon ja kynsisammalten sukuun.
Pohjankynsisammalen lehdet ovat kärjestä aaltopoimuiset ja käyrät. Se on kookkaampi kuin töppökynsisammal.
Pohjankynsisammal on kotoisin Fennoskandiasta. Laji on yleinen Pohjois-Suomessa, mutta sitä esiintyy myös muuallakin Suomessa. Pohjankynsisammal on yksi 55:stä vastuulajista lehtisammalissa.
Caere
Caere (nyk. Cerveteri) oli eteläisen Etrurian tärkein kaupunki 600-luvulta 300-luvulle eaa. Se sijaitsee noin viisikymmentä kilometriä Roomasta luoteeseen.
Caere kävi vilkasta kauppaa Etelä-Italian kreikkalaisten siirtokuntien ja Korintin kanssa, sekä ajoittain myös Karthagon. 500-luvulta eaa. alkaen Caerella oli läheiset suhteet myös Roomaan, ja monet Rooman aatelisnuorukaiset saivat siellä kasvatuksensa.
Caerella oli Tyrrhenanmeren rannikolla kolme satamaa: Alsium (nyk. Palo), Pyrgi (nyk. Santa Severa) ja Punicum (nyk. Santa Marinella).
Caere oli kulttuurisesti hellenistisin etruskikaupunki ja tärkein kaupunki 600-luvulla eaa. Se on
rekonstruoitu arkeologisesti, sillä kirjallisia lähteitä ei ole säilynyt. Hallinnollisesti Caeressa oli senaatti,
mutta siihen kuului vain 9 virkamiestä. 700-luvun lopulta eaa. alkaen alueelle syntyi rikkaita hautoja, jotka 600-luvun alkupuolella
muodostuivat suoraan kallioon tehdyiksi haudoiksi, jotka peitettiin maakerroksella. Hauta-alue on tuffikukkulan rinne Tolfavuorten äärimmaisellä rinteellä, 6 km mereltä. Täsmälleen samanlaisia ei ole muualla.
Seutu kärsi saman poliittis-taloudellisen kriisin kuin muutkin
etruskikaupungit. Vuoden 540 Alalian meritaisteluissa puunilaiset ja fokaialaiset voittivat siirtokunnat. Kaupunki ei kuitenkaan kärsinyt suuria vahinkoja. Lopulta malaria karkotti asukkaat, ja uudeksi asuinpaikaksi otettiin
Caere Vetere, josta on muodostunut kaupungin nykyinen nimi Cerveteri.
Vetulonia
Vetulonia (lat.), (etr. Vetluna) oli etruskikaupunki Grossetosta viisitoista kilometriä luoteeseen. Kaupungin varhaisin asutus liittyy Villanova-kauteen 800-700 eaa. ja kukoistus aikaan 600-500 eaa., jolloin kaupunki valvoi läheisiä rautakaivoksia ja sillä oli laajat yhteydet eri puolelle Välimerta.
Jakomäen kirkko
Jakomäen kirkko on vuonna 1975 valmistunut arkkitehti Leo Tenhusen suunnittelema kirkkorakennus, joka sijaitsee Helsingissä, Jakomäen kaupunginosassa. Elementtirakenteinen kirkko on rakennettu puusta ja betonista, ja sen pohjaratkaisussa otettiin mallia Konalan kolmiosaisesta kirkosta. Kirkko peruskorjattiin syksyllä 1998 ja edelleen vuonna 2010.
Alttaritaulu on Göran Augustsonin maalaus, joka on erikoinen pop-taiteen ilmentymä. Kirkon urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1976.
Kirkkosaliin mahtuu 70 henkeä. Kun seurakuntasali yhdistetään kirkkosaliin, tilaan sopii 150 henkeä.
Villanova-kulttuuri
Villanova-kulttuuri oli rautakautinen kulttuuri nykyisen Keski- ja Pohjois-Italian alueella 900-700 eaa. Heidät tunnettiin taitavasta metallien käsittelytaidostaan. Väestö asui suurissa kylissä puusta ja savitiivisteestä valmistetuissa pyöreäpohjaisissa majoissa.
Villanova-kulttuurilla oli erittäin suuri merkitys etruskikulttuurin syntymiselle. Polttohautaus oli heidän keskuudessaan yleistä ja erilaiset hautauurnat ovat yksi keskeinen löydöslaji, joiden perusteella tästä kulttuurikaudesta saadaan lisää tietoa. Polttohautaus uurniin viittaa kulttuurin saaneen voimakkaita vaikutteita muun muassa Keski-Euroopan uurnakenttäkulttuurista.
Kulttuuria edelsi pronssikautinen Terramaren kulttuuri 1700-1150 eaa. Villanovan kulttuurin varhaisvaihe alkoi jo 1100 eaa., mutta kansaa johtanut eliitti syntyi noin 900 eaa. jolloin varsinainen Villanovan kulttuuri syntyi. Villanovan kulttuuri sai polttohautauksen ja raudan Keski-Euroopan uurnakenttäkulttuurista ja Hallstattin kulttuurista. Villanovan uurnat muistuttivat heidän käyttämiään taloja. Myös kauppayhteydet kreikkalaisten kanssa muokkasivat kulttuuria. Kauppaa käytiin myös Pohjois-Saksan ja Puolan alueen kanssa meripihkatietä pitkin. Kreikkalaisten vaikutus lisääntyi ajan mukana.
Maanviljely lienee saapunut tulevalle etruskien alueelle jo varhain, ehkä noin 5400 eaa. sydänsimpukkakeramiikkaa tehneen laivoilla purjehtivan kansan mukana. Tältä ajalta on tehty löytöjä Pienzasta. Eräs varhainen kiveen hakattu hauta oli Ponte San Pietron hauta, ja varhainen hautausmaa Rinalonen hautausmaa. Kulttuurin nousu täällä pohjautui metalliin. Jo ennen etruskeja Rooman pohjoispuolinen Länsi-Italia oli metallintuotannon keskusaluetta.
Etruriasta löytyy vuorilta ja kukkuloilta muun muassa kuparia, tinaa, hopeaa ja rautaa. Kuparin käsittelytaito levisi vuoden 4000 eaa. jälkeen tänne ehkä Pohjois-Balkanilta, toinen vaihtoehto on että meritse kulkevat pelasgit toivat sen. Viimeistään kuparia käytettiin 2500–2000 radiohiilivuotta eaa.. Kuparikauden lopulla vallitsi pienellä rannikkokaistaleella Roomasta pohjoiseen (mm. Fosso Coniccinossa) kellopikarikulttuuri. Varhaisia asutuskeskuksia oli Luni. Tämä viittaa siihen, että tämä metallirikkaan vuoriston alue kiinnosti vieraita kansoja jo varhain. Pronssikauden lopulle tultessa asutusten koko kasvoi ja pieniä asutuskeskuksia hävisi. Yksi pronssikauden keskuksista oli Narce. Pronssikaudella alueella kukoisti Terramaren kulttuuri. Noin 1100 eaa. alkaen lähes koko Italiassa vallitsi
proto-Villanovan kulttuuri noin 1100–950 eaa. Proto-Villanovan kulttuuri muistutti Tonavan ja Baijarin-Ylä-Itävallan uurnakenttiä ja vastaavia. Luultavammin kulttuuri kuitenkin juontui aiemmasta Terramaren perinteestä. Proto-Villanovan asutukset olivat yleensä pieniä, linoitettuja ja korkealla paikalla.
Viminalis
Viminalis (lat. vimen = paju) eli Pajukukkula on kukkula Roomassa Quirinaliksen ja Esquilinuksen välissä. Alueelta on löydetty ylellisiä yksityistaloja ja -kylpylöitä myöhäiseltä tasavallan ajalta sekä keisariajalta. Viminalis on yksi Rooman seitsemästä kukkulasta.
Esquilinus
Esquilinus (lat. ex = ulkopuolella, colere = asua, viljellä) oli Roomasta Aniojoen laaksoon ulottuva ylätasanko. Nimi osoittaa selvästi, että Esquilinus oli varhaisimman kaupunkialueen ulkopuolella. Esquilinus oli yksi Rooman seitsemästä kukkulasta.
Alue toimi hautausmaana, etenkin sen jälkeen kun Forumin vanhempi rautakautinen hautausmaa oli jäänyt pois käytöstä 700-luvulla eaa. Siellä asui pääasiassa käsityöläisiä ja köyhälistöä. Alueella sijaitsi myös muutamia temppeleitä.
FK Vėtra
FK Vėtra on jalkapalloseura Liettuan pääkaupungista Vilnasta. Se pelaa maansa pääsarjassa A Lygassa. Seura perustettiin 1996 Rūdiškėsissa, mutta se siirtyi vuonna 2003 uuden stadionin oston yhteydessä Vilnaan. Joukkue pelaa kotiottelunsa 5900-paikkaisella Vėtra Stadiumilla.
Popmuseo
Popmuseo on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen vuonna 2000 julkaistu kokoelmalevy. Albumi meni suoraan Suomen virallisen albumilistan ykköseksi ja myi kolmessa kuukaudessa 62 656 kappaletta ylittäen kulta- ja platinalevyrajan. "Popmuseo" oli vuoden 2000 neljänneksi myydyin levy Suomessa, ja kaiken kaikkiaan kokoelmaa on myyty 77 880 kappaletta.
Amets Txurruka
Amets Txurruka Ansola (s. 10. marraskuuta 1982 Etxebarria, Vizcaya, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2006 Barloworld-tallissa. Vuosina 2007–2012 hän edusti Euskaltel-Euskadi-joukkuetta, vuosina 2013–2015 Caja Ruralia ja vuodesta 2016 Orica-GreenEDGE-tallia.
Txurruka nimettiin Ranskan ympäriajon 2007 yritteliäimmäksi ajajaksi. Lisäksi hän sijoittui nuorten ajajien kilpailussa kolmanneksi. Ranskan ympäriajossa 2009 hän sijoittui mäkisessä maastossa ajetulla 13. etapilla toiseksi yli neljä minuuttia etappivoittaja Heinrich Hausslerille hävinneenä. Baskimaan ympäriajossa 2013 hän voitti sprintti- ja mäkikirikilpailun. Hän voitti samana vuonna Vuelta a Asturias -ajon kokonaiskilpailun ja ensimmäisen etapin. Vuelta a Burgosissa hän voitti mäkikirikilpailun. Vuonna 2014 hän voitti Tour du Gévaudan -kilpailun. Vuonna 2015 hän voitti Norjan ympäriajon neljännen ja Tour de Beaucen toisen etapin.
Enfield
Enfield voi tarkoittaa seuraavia:Lähes kaikki Lontoon Enfieldissa sijainneen Royal Small Arms Factory -kivääritehtaan suunnittelemat tai valmistamat aseet tunnettiin Enfield-nimellä:
Eurymedonin taistelu
Eurymedonin taistelu (myös Siden taistelu) käytiin heinä- tai elokuussa 190 eaa. Rooman valtakunnan kanssa liittoutuneen Rhodoksen ja seleukidien välillä. Taistelu päättyi Rhodoksen voittoon.
Antiokhos III Suuri oli kärsinyt vuonna 191 eaa. tappion Korykoksessa, jonka vuoksi hän järjesti sotapäällikkö Hannibalin toisen laivaston Foinikiaan ja vahvisti omaa laivastoaan Vähässä-Aasiassa. Rhodos puolestaan oli liittoutunut Rooman valtakunnan ja Pergamonin kanssa. Rhodos lähetti erään Eudamoksen Megisten saarelle (nykyinen Kastelórizo) komentamaan 36 laivaa, joiden tarkoitus oli estää Hannibalin johtaman seleukidien laivaston pääsy Aigeianmerelle.
Hannibalin laivasto oli suunniteltu silmällä pitäen roomalaisia. Menestys taistelussa riippuikin alusten kapteenien ja miehistöjen taidoista. Eudamos laivastoineen voitti Hannibalin, joka laivastoineen suljettiin Pamfyliaan.
Ei tiedetä kuinka paljon seleukidien laivoja katosi. Roomalaisen historioitsija Liviuksen mukaan kaksi seleudikien alusta oli kateissa ja 20 alusta säilyi tuholta. Osa Rhodoksen laivastosta sekä Eudamos olivat puolestaan Eurymedonin taistelun jälkeen vapaita liittymään Rooman päälaivastoon, joka osallistuisi sodan ratkaisevaan meritaisteluun, Myonessoksen taisteluun.
Godsend
Godsend on vuonna 2004 valmistunut yhdysvaltalainen, kauhuelementtejä sisältävä jännityselokuva, jonka on ohjannut Nick Hamm.
Paulin (Kinnear) ja Jessien (Romijn-Stamos) kahdeksanvuotis poika kuolee onnettomuudessa. Geenitekniikan huippututkija (De Niro) tarjoaa heille mahdollisuutta saada samanlainen poika laittoman kloonausoperaation avulla. Surun murtama pariskunta päättää suostua salamyhkäiseen kokeeseen.
Purppuralohikäärmeet
Purppuralohikäärmeet () on Mirage Studiosin kustantama kuvitteellinen katujengi, joka teki ensi esiintymisensä "Teenage Mutant Ninja Turtles" -lehden numerossa 1, vuonna 1984. Jengi oli ensimmäinen Turtlesien kohtaama vastus sarjakuvissa, jotka vaikuttavat New Yorkin itäpuoliskolla. Jäsenet tunnistaa parhaiten purppuralohikäärme tatuoinneista.
Purppuralohikäärmeiden jengi esiintyi sarjakuvissa ensimmäisenä Turtlesien vastuksena. Jengi haukkui Turtleseja ja yrittivät tappaa heidät, mutta huomasivat pian etteivät pärjänneet käsiaseilla ja pesäpallomailoilla. Turtlesit lopulta tappoivat koko päälle käyneen jengin ennen kuin poliisit ilmestyivät paikalle. Vuosia myöhemmin Hunter Mason paljastui olevan jengin johtaja, joka oli hakannut teini-ikäisen Casey Jonesin ja joutui myös teostaan vankilaan.
Vuonna 1987 Turtles – mutanttikilpikonnat sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella esiintynyt jengi muistutti suuresti Purppuralohikäärmeiden jengiä, jonka kaksi jäsentä Bebop ja Rocksteady muutettiin myöhemmin mutanteiksi. Jengin nimeä ei koskaan mainittu ja se työskenteli Silppurin alaisuudessa.
Vuoden 2003 Turtles-sarjassa Purppuralohikäärmeiden jengi on yksi pelätyimmistä ryhmistä New Yorkissa yhdessä Jalkaklaanin ja mafian kanssa. Jokainen ryhmä oli kuitenkin Silppurin hallinnassa ja erityisesti Jalkaklaanin lisäksi hänen oikeankäden miehen Hunnin johtama Purppuralohikäärmeet. Jengin niin sanottuna varajohtajana toimi Tulikasvo (), joka toimi hetkellisesti jengin johtajana kaikkien oletettua Hunnin olleen kuollut.
Myöhemmin Silppurin kadottua pois kuvioista syntyi sota kolmen ryhmän kesken, jonka aikana Hunni johti Purppuralohikäärmeitä. Sodan jälkeen hän kohensi ryhmänsä imagoa tavallisesta katujengistä organisoiduksi rikollisjärjestöksi, jotka varastivat muun muassa huipputeknisiä aseita hallituksen varastoista.
Vuoden 2012 sarjassa Purppuralohikäärmeisiin kuului kahdella ensimmäisellä kaudella ainoastaan kolme katujengiläistä, Fong, Sid ja Tsoi, jotka uhkailivat useita ihmisiä kuten sokeaa nuudeliravintolan omistajaa, herra Murakamia. Kolmannella kaudella he saivat uuden johtajan nimeltä Hunni. Purppuralohikäärmeet toimivat Jalkaklaanin liittolaisina.
Kuollut mies vihastuu
Kuollut mies vihastuu on Ilmari Unhon vuonna 1944 ohjaama jännityskomedia, jossa eversti Rainer Sarmo eli ”kuollut mies” etsii alamaailman johtajaa. Elokuva on yksi kolmesta Simo Penttilän omien tarinoidensa pohjalta käsikirjoittamasta Kuollut mies -sarjan elokuvasta.
Eversti Sarmo (Joel Rinne) kohtaa kauniin pianistin Maria Lichterin (Regina Linnanheimo) ja johtaja Josef Hakimina esiintyvän rahanväärentäjän (Ville Salminen).
Elokuvan tapahtumien ajankohta on jatkosota, jolloin pimennysverhot ja vakoilijavaara ovat arkipäivää. Myös itse elokuvan tekoon sota vaikutti, sillä lopputöitä jouduttiin Helsingin pommitusten vuoksi lykkäämään, ja ensi-iltakin siirtyi usealla kuukaudella. Sarmo oli edellisessä kuollut mies -elokuvassa kihlautunut, mutta tässä ei morsianta näy ja Sarmo on poikamies. Elokuvaan tehtiin myöhemmin muutoksia, joiden taustalla oli ilmeisesti Suomen ja Neuvostoliiton solmima rauha. Suomi-filmin myöhemmässä videoversiossa vuodelta 1990 on mukana myös poistettuja jaksoja.
Elokuva viehätti monia kriitikoita: ”kotimaisen elokuvatuotannon paras tähänastinen saavutus”, ”Erikoisen herkulliseksi sen tekee aktuelli huumori”, joku kuitenkin huomautti juonen kulun onnahtelusta. Näyttelijöitä kiitettiin, ja erityisesti Joel Rinteen loistavaan roolisuoritukseen kiinnitettiin huomiota.
Erään myöhemmän kriitikon mukaan sekavan elokuvan kestävintä antia ovat Kalle Peronkosken kuvaus, Ville Salmisen lavastukset ja George de Godzinskyn musiikki.
Enfield (Nova Scotia)
Enfield on exurb-asuinalue Nova Scotiassa, Kanadassa. Alue sijaitsee Shubenacadie Valleyssä, Hants Countyn ja Halifax Countyn rajalla. Alueen läpi virtaa Shubenacadiejoki, länsirannan puoleiset osat kuuluvat Hants Countyyn ja itäiset Halifax Countyyn. Vuoden 2001 väestönlaskennassa alueella asui 3 245 asukasta.
Enfieldin nimesi 1800-luvun loppupuolella alueelle muuttanut Thomas Donaldson joka oli kotoisin Connecticutissa sijaitsevasta Enfieldistä. Nykyisin aluee toimii exurb-alueena Halifaxille ja läheiselle Halifax Stanfieldin kansainväliselle lentoasemalle.
Halifax Stanfieldin kansainvälinen lentoasema on alueen suurin työllistäjä. Paikallisen Air Nova lentoyhtiön pääkonttori sijaitsi Enfieldissä, vuonna 2001 yhtiö sulautettiin Air Canadan omistamaan Air Canada Jazz yhtiöön. Air Canada Jazzin ja CanJet lentoyhtiöiden pääkonttorit sijaitsevat nykyisin Enfieldissä.
Matthias Raab
Matthias Raab (15. kesäkuuta 1885 Laas, Kärnten, Itävalta – kadonnut 1943 Venäjällä) oli itävaltalaissyntyinen upseeri ja natsi-Saksan armeijan kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Raab syntyi 1885 Laasissa, Itävallassa. Hän palveli Itävallan armeijassa vuoteen 1938, jolloin Adolf Hitlerin johtama natsi-Saksa liitti maan alueisiinsa. Tämän jälkeen hän siirtyi Saksan armeijaan ja palveli muun muassa Keskustan armeijaryhmään kuuluneessa 3. panssariarmeijan tykistöesikunta 125:n (Arko 125) päällikkönä itärintamalla 17. joulukuuta 1941 – 25. syyskuuta 1943. Ylennyksen kenraalimajuriksi hän sai 1. huhtikuuta 1942. Raab katosi Venäjällä vuonna 1943.
Salli
Salli on naisen etunimi. Se on lähinnä suomalainen muoto Saara-nimen englantilaisesta mukaelmasta Sally, mutta esiintyy tässäkin muodossa myös englanninkielisissä maissa. Sallin nimipäivä on 19. heinäkuuta.
Vuoden 2009 loppuun mennessä Salli-nimen on Väestörekisterikeskuksen mukaan saanut 5 006 naista ja ainakin kaksi miestä. Sally-nimisiä on ollut Suomessa vuoden 2009 loppuun mennessä 1 246.
Haisuapina
Haisuapina () on orankia muistuttava ihmisapina-kryptidi, jollaisia väitetään asuvan Yhdysvaltojen kaakkoisosissa Oklahomassa, Pohjois-Carolinassa ja Arkansasissa, mutta erityisen usein esiintyy mainintoja Floridan Evergladesin kansallispuistosta. Olio on nimetty ulkonäkönsä ja siitä leviävän vastenmielisen hajun mukaan. Hajua on verrattu pilaantuneeseen kaaliin, vuohenlantaan ja mädänneeseen lihaan. Erään todistajan mieleen tuli koira, jota ei ole pesty vuoteen ja joka joutuu äkisti sateeseen. Yhdysvaltojen Kansallispuistopalvelun mukaan haisuapina kuuluu vain paikalliseen tarinaperinteeseen. Erityisen runsaasti havaintoja on 1960- ja 1970-luvulta Floridan suoalueelta.
Vuonna 2000 tuntematon henkilö lähetti kaksi valokuvaa haisuapinaksi väitetystä oliosta floridalaisen Sarasotan poliisiasemalle (joidenkin lähteiden mukaan sheriffintoimistoon). Niiden liitteenä oli kirje naiselta, joka sanoi ottaneensa kuvat takapihaltaan. Kirjeen kirjoittajan mukaan olento oli iltaisin tullut syömään omenia hänen puutarhaansa. Hän epäili, että kyse oli karkuteille lähteneestä orangista. Poliisi kävi talolla useita kertoja, mutta aina olio oli ehtinyt kadota. Yhdysvaltalaisten isojalka-harrastajien mukaan kyse on haisuapinaa esittävistä kuvista.
Loren Coleman on tutkinut Myakka-kuvia jäljitettyään niiden alkulähteen Sarasotan piirikuntaan "Fruitvillen ja Tuttlen tienristeyksessä olevaan Eckerd-kuvalaboratorioon".
Viola Reggio Calabria
Viola Reggio Calabria on italialainen koripalloseura Reggio di Calabriasta.
Seura perustettiin vuonna 1966 nimellä Cestistica Piero Viola. Joukkue pelasi pitkään Serie C:ssä, kunnes se onnistui nousemaan Serie B:hen kaudeksi 1974–1975. Kahdeksan kauden jälkeen se nousi Serie A2-sarjaan. Ensimmäisen visiittinsä Serie A:ssa se teki kaudella 1985–1986. Joukkue meni tiuhaan tahtiin eri sarjaportaiden välillä vuosien aikana kunnes se meni kauden 2006–2007 jälkeen konkurssiin.
Heinäkuussa 2009 seura päätti aloittaa toimintansa uudelleen. Se yhdistyi Gragnano Basketin kanssa ja meni pelaamaan Serie B:hen.
Bob Veith
Robert 'Bob' Veith (1. marraskuuta 1926 Tulare, Kalifornia – 29. maaliskuuta 2006 Santa Rosa, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 11 kertaa kausina 1956–1960, 1962-1965 sekä 1967–1968, joista 1950-1960 kuuluivat Formula 1 -sarjaan. Hän oli seitsemäs debyyttikilpailussaan saavuttaen vuoden tulokas -palkinnon. Hän starttasi neljännestä ruudusta vuoden 1958 kilpailuun, mutta keskeytti avauskierroksella sattuneen Ed Elisianin ja Dick Rathmannin aiheuttaman lähtökolarin seurauksena, jossa Pat O'Connor menehtyi. Veith kilpaili myös AAA- ja USAC-sarjoissa ollen kahdesti toinen vuonna 1958. Vuonna 1959 hän joutui vakavaan kolariin Daytona International Speedwayllä, kun autoon jäänyt starttikampi sai hänet menettämään autonsa hallinnan, mutta hän selvisi kuitenkin siitä turvakaaren ansiosta.
Kilpa-ajamisen jälkeen Veith harrasti golfia ja vapaapalokuntatoimintaa sekä oli mukana Champion Spark Plug Companyn Highway Safety -maantieturvallisuusohjelmassa, jonka tarkoituksena oli turvallisten ajotapojen välittäminen high school -opiskelijoille Indianapolis 500 -kuljettajien kouluvierailujen avulla.
Jim Rigsby
Jim Rigsby (6. kesäkuuta 1923 – 31. elokuuta 1952) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1952 Indianapolis 500 -kilpailuun. Hän pääsi kilpailussa 12. sijalle.
Rigsby menehtyi Sprint car -kilpailussa Daytonissa, Ohiossa sattuneessa kolarissa.
Leopold Steinbatz
Leopold Steinbatz (25. lokakuuta 1918 Wien, Itävalta - 15. kesäkuuta 1942 Vovtsansk, Neuvostoliitto) oli itävaltalaissyntyinen Saksan armeijan hävittäjä-ässä, joka saavutti ennen kuolemaansa yhteensä 99 ilmavoittoa toisen maailmansodan itärintamalla.
Steinbatz värväytyi Itävallan armeijaan 1937, mutta siirtyikin seuraavana vuonna natsi-Saksan armeijaan Anschlussin seurauksena. 1939 hänet siirrettiin Luftwaffeen, jossa hän pääsi lentäjäkoulutukseen. Steinbatz ei kerennyt sodan ensimmäisiin operaatioihin, mutta keväällä 1941 hän oli mukana Saksan sotakoneen vyöryessä Balkanille ja Kreetalle. Tuolloin hän lensi maatukikoneita. Ensimmäisen ilmavoittonsa hän sai vasta operaatio Barbarossan alkuvaiheissa kesällä 1941, kun Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Hän sai ensimmäisen pudotuksensa 1. elokuuta 1941. Helmikuussa 1942 hän sai ritariristinsä. Hänellä oli tuolloin 42 ilmavoittoa tilillään. 5. toukokuuta hän ampui alas jo 50. vastustajansa.
Kesäkuun 15. päivään mennessä hän oli pudottanut yhteensä 99 konetta 300 taistelulennon aikana. Tuona päivänä hän oli palaamassa lennolta, kun puna-armeijan ilmatorjuntatykki osui hänen Messerschmitt Bf 109 F -koneeseensa. Steinbatz yritti päästä ulos, mutta ei onnistunut ja hänen koneensa putosi metsään. Kuollessaan hän oli alle 24-vuotias. Hänen ritariristiinsä myönnettiin miekat, jolloin hänestä tuli Saksan asevoimien ainoa aliupseeri, joka ne sai – tosin vasta kuolemansa jälkeen. Hänet ylennettiin postyymisti myös luutnantiksi.
Evil (kappale)
"Evil" on New Yorkilaisen Indie Rock -yhtye Interpolin kappale, joka julkaistiin alun perin albumilla Antics vuonna 2004. Kappale julkaistiin singlenä alkuvuonna 2005. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
7-tuumainen vinyylilevyCD-versioMaxi-CD
Dania Ramirez
Dania Ramirez (s. 8. marraskuuta 1979 Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) on dominikaanilainen näyttelijä, joka tunnetaan lähinnä sivuroolistaan "Sopranosissa" sekä Maya Herrerana "Heroesissa". Hän on myös esiintynyt Callistona elokuvassa "".
Dmitri Jakovenko
Dmitri Jakovenko (, s. 28. kesäkuuta 1983 Omsk, Venäjä) on shakin suurmestari. Korkeimmillaan hän on ollut FIDE:n maailmanlistalla viides vahvuusluvulla 2 760. Samalla hän oli korkeimmaksi rankattu venäläinen.
Jakovenko oppi shakkisiirrot kolmevuotiaana, ja häntä valmensi myöhemmin entinen Kasparovin valmentaja Aleksandr Nikitin.
Bart (karhu)
Bart (10. tammikuuta 1977 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 10. toukokuuta 2000 Park City, Utah, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kodiakinkarhu. Bart nähtiin lukuisissa elokuvissa esittämässä villikarhua, minkä vuoksi sitä voidaan pitää kaikkien aikojen kuuluisimpana karhuna.
Eläinkouluttaja Doug Seus ja hänen vaimonsa Lynne Seus adoptoivat Bartin Rocky Mountainin kansallispuistosta 1980-luvun alussa, jolloin siitä myös alettiin kouluttaa "näyttelijää". Bart oli täysikasvuisena 290 cm:n pituinen ja painoltaan 816 kg. Bartin elokuvien myötä saavuttama kuuluisuus ja sen tekemä vaikutus suureen yleisöön johtivat lopulta siihen, että karhu vieraili vuoden 1998 Oscar-gaalassa.
Bart kuoli syöpään kotonaan Utahissa perheensä ja ihmisystäviensä läsnä ollessa vuonna 2000. Siltä jäi vuonna 1995 syntynyt veli Tank. Pian Bartin kuoleman jälkeen Doug ja Lynne adoptoivat kaksi uutta orpoa karhunpentua, joita he hoitavat edelleen. Honey Bump ja Little Bart -nimiset karhut ovat jo esiintyneet esimerkiksi elokuvassa Eläintohtori 2, jossa nähtiin myös Tank.
Bartin kuoleman jälkeen eläinsuojelujärjestö Vital Ground alkoi keskittää toimintaansa harmaakarhujen suojelemiseen ja niiden hyvinvoinnin edesauttamiseen.
Venice (New York)
Venice on New Yorkin osavaltiossa sijaitseva kunta. Siellä oli vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 1 286 asukasta. Kunta on erotettu viereisestä Scipion kunnasta vuonna 1823. Se sijaitsee Cayugan piirikunnassa osavaltion keskiosassa Auburnista etelään Owasco-nimisen järven rannalla.
John Powell (kiekonheittäjä)
John Gates Powell (s. 25. kesäkuuta 1947 San Francisco) on entinen yhdysvaltalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti.
Powell sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa kiekonheitossa neljänneksi tuloksella 62,82 m, jonka hän heitti toisella heittokierroksella. Long Beachissä 4. toukokuuta 1975 hän heitti maailmanennätyksen 69,08 m. Ennätys säilyi hänen nimissään vajaan vuoden. Pan-Amerikan kisoissa 1975 Powell voitti kultaa tuloksella 62,36 m. 
Montréalin 1976 olympialaisissa hän heitti loppukilpailun kolmannella kierroksella tuloksen 65,70 m, mikä riitti pronssimitaliin.
Helsingin MM-kilpailuissa 1983 Powell karsiutui loppukilpailusta tuloksella 58,96 m. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän heitti viimeisellä kierroksella tuloksen 65,46 m ja nousi norjalaisen Knut Hjeltnesin ohi pronssille. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti 40-vuotiaana hopeaa heitettyään avausheitollaan tuloksen 66,22 m.
Turfan
Turfan (uiguuriksi تۇرپان‎, "Turpan", kiinaksi 吐魯番, "Tǔlǔfān") on keidaskaupunki prefektuuritasolla Kiinan Xinjiangissa. Se sijaitsee Turfanin hautavajoaman pohjoisreunalla linnuntietä noin 160 kilometriä Ürümqistä kaakkoon. Prefektuuritason kaupungin pinta-ala on 69 620 neliökilometriä ja väkiluku 622 903 (vuonna 2010).
Turfan on muinainen silkkitien kauppapaikka ja maanviljelyalueen keskus. Vuosina 745–1207 se toimi uiguurivaltakunnan pääkaupunkina. Sen ympäristössä on useita rauniokaupunkeja, joista on löydetty 700–800-lukujen hellenistisvaikutteisen buddhalaisen ja manikealaisen kulttuurin muistomerkkejä sekä kiinalaisia ja muinaisuiguurilaisia käsikirjoituksia.
Aiemmin Turfan oli piirikuntatason kaupunki Turfanin prefektuurissa. Prefektuuri tuli 12. huhtikuuta 2015 prefektuuritason kaupungiksi, ja piirikuntatason kaupunki tuli Gaochangin kaupunkipiiriksi. Muutoksen jälkeen prefektuuritason kaupunki jaetaan yhteen kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntaan: Gaochang, Shanshan (Piqan) ja Toksun.
Vuonna 2000 väestölaskennassa Turfanin kaupungissa (piirikuntatasolla ) asukasmäärä oli 251 652, josta 70% on uiguureja, 22% han-kiinalaisia ja 7% hui-kiinalaisia. Vuoden 2014 lopussa koko prefektuuritason kaupungissa asukasmäärä oli noin 653 000, josta 72,6% on uiguureja, 21,2% han-kiinalaisia ja 5,9% hui-kiinalaisia.
Kaupungissa on öljynjalostus-, elintarvike-, rakennustarvike- ja metalliteollisuutta. Sen ympäristössä kasvatetaan mm. puuvillaa, viinirypäleitä ja meloneja.
James Butts
James Aaron Butts (s. 9. toukokuuta 1950 Los Angeles) on entinen yhdysvaltalainen kolmiloikkaaja ja olympiamitalisti.
Butts saavutti Montréalin 1976 olympialaisten kolmiloikassa hopeaa tuloksella 17,18 m, jonka hän hyppäsi neljännellä kierroksella. Hän hävisi neuvostoliittolaiselle Viktor Sanejeville 11 senttimetrillä. Buttsin toiseksi pisin hyppy, jonka hän hyppäsi toisella kierroksella, oli pituudeltaan 16,76 m. Vuosina 1972 ja 1980 Butts sijoittui Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa neljänneksi eikä päässyt olympialaisiin. Vuonna 1979 hän sijoittui Pan-Amerikan kisoissa kolmanneksi.
Abhasian kuningaskunta
Abhasian kuningaskunta oli Kaukasiassa 700–900-luvuilla sijainnut feodaalivaltio. Sen pääkaupunki oli aluksi Anakopia ja myöhemmin Kutaisi.
Abhasian ruhtinas Leon II saavutti 780-luvulla täyden riippumattomuuden Bysantista. Hänen valtakuntaansa kuului Abhaasian lisäksi Georgian koko länsiosa. Maan asukkaat olivat etupäässä abhaaseja, mingrelejä ja svaneja. Kuningaskunta kävi kauppaa muiden georgialaisvaltioiden, Lähi-idän ja Välimerenmaiden kanssa. 800-luvun alussa Abhaasian kuningaskunta kamppaili Tao-Klardžetin ja Kahetin kanssa johtoasemasta Georgiassa. Vuonna 975 se liitettiin yhdistettyyn Georgiaan.
Naskalivyömesikko
Naskalivyömesikko ("Acanthorhynchus tenuirostris") on Australian itäosissa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan naskalivyömesikko on 15–16 cm. Lajin pää on musta. Silmä on väriltään punainen ja nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva. Rinta ja kurkku ovat linnulla väriltään valkoiset ja kurkussa on punaruskea läikkä. Vatsa ja selkä ovat naskalivyömesikolla vaalean punaruskeat. Naaras muistuttaa ulkonäöltään koirasta, mutta rinnan kuviointi on epäselvempi.
Naskalivyömesikkoa tavataan Australian itärannikolla. Lajia tavataan alueelta, joka ulottuu Queenslandista rannikkoa pitkin Etelä-Australian itäosiin. Lisäksi lajia tavataan Tasmaniassa ja Kangaroo Islandilla . Linnun elinympäristöä ovat metsät, metsiköt ja nummet. Naskalivyömesikkoa voidaan tavata myös puistoissa ja puutarhoissa.
Naskalivyömesikon ravinto koostuu pääasiassa kukkien medestä ja hyönteisistä. Muiden mesikoiden tavoin kielessä on harjamainen pää, joka sopii hyvin medellä ruokailuun. Puutarhoissa laji imee muun muassa kamelioiden ja verenpisarojen mettä. Mettä imiessään naskalivyömesikot voivat lentää paikallaan kolibrien tapaan.
Naskalivyömesikkojen pesimäkausi kestää elokuusta tammikuulle. Pesä on pieni ja kuppimainen ja rakennetaan tikuista, ruohosta ja puunkuoresta. Pesä sidotaan yhteen hämähäkinseitin ja eläinten karvojen avulla. Naaras munii kahdesta kolmeen vaaleanpunertavaa munaa, joissa on punaisia tai kastanjanruskeita pilkkuja. Naaras hautoo yksin, mutta koiras auttaa ruokkimaan poikasia hyönteisravinnolla.
Alejandro Casañas
Alejandro Francisco Casañas Ramírez (s. 29. tammikuuta 1954 Guanabacoa, Havanna) on entinen kuubalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti. Hän saavutti 110 metrin aitajuoksussa kaksi olympiahopeaa ja maailmanennätyksen.
Casañas kilpaili 18-vuotiaana Münchenin 1972 olympialaisissa mutta keskeytti 110 metrin aitajuoksun alkuerässään. Vuonna 1975 hän voitti lajinsa Pan-Amerikan kisoissa ajalla 13,44 s. Montréalin 1976 olympialaisissa hän saavutti hopeaa ajalla 13,33 s. Hän hävisi kisan voittaneelle Guy Drut'lle 0,03 sekunnilla. Välierässään Casañas oli juossut ajan 13,34 s ja jättänyt selvästi taakseen Drut'n ja vuoden 1968 olympiavoittaja Willie Davenportin, joka loppukilpailussa sijoittui kolmanneksi. Casañas juoksi 4 × 100 metrin viestijuoksussa toisen osuuden Kuuban joukkueessa, joka sijoittui viidenneksi ajalla 39,01 s.
Casañas voitti Sofian universiadeissa 21. elokuuta 1977 aitajuoksun mestaruuden sähköajanoton maailmanennätysajalla 13,21 s. Ennätys säilyi hänen nimissään huhtikuuhun 1979 saakka. Moskovan 1980 olympialaisissa uusi maailmanennätysmies Renaldo Nehemiah ei ollut mukana. Casañas oli alku- ja välierien nopein ajoilla 13,46 ja 13,44 s. Loppukilpailuissa hän saavutti hopeaa ajalla 13,40 s; hän hävisi Thomas Munkeltille 0,01 sekunnilla. Viestijuoksun alkuerässä Kuuban joukkue keskeytti. Casañas oli mukana vielä Helsingin MM-kilpailuissa 1983 ja selviytyi alkueristä jatkoon mutta ei juossut enää välierissä.
Casañas voitti 110 metrin aitajuoksun Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa vuosina 1974 (13,80 s myötätuulessa), 1978 (13,67 s) ja 1982 (13,38 s) sekä Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa vuosina 1977 (13,55 s), 1981 (13,85 s), 1983 (13,61 s) ja 1985 (13,68 s).
Greg Joy
Gregory Andrew (Greg) Joy (s. 23. huhtikuuta 1956 Portland, Oregon, Yhdysvallat) on entinen kanadalainen korkeushyppääjä ja olympiamitalisti.
Joy saavutti Montréalin 1976 olympialaisten korkeushypyssä hopeaa tuloksella 223 cm, jonka hän ylitti kolmannella yrityksellään parantaen kauden siihen mennessä parasta tulostaan kahdella senttimetrillä. Isäntämaa Kanada jäi kisoissa ilman kultamitalia ja Joy oli maan ainoa yleisurheilumitalisti.
Joy syntyi Portlandissa, Yhdysvalloissa ja oli myös Yhdysvaltain kansalainen. Hänen puolisonsa Sue Holloway on ratamelonnan olympiamitalisti vuodelta 1984.
Night of Champions (2009)
Night of Champions (ennen nimeltään Vengeance) on World Wrestling Entertainmentin järjestämä jokavuotien tapahtuma. Erityistä tapahtumassa on, että jokainen mestaruus on pelissä.
Night of Champions järjestetään 26. päivä heinäkuuta.
WWE Women's Championship
WWE Women's Championship on naisille tarkoitettu entinen vyö World Wrestling Entertainment:ssä. Ensimmäinen mestari oli "The Fabulous Moolah" vuonna 1956. Vyön entisiä nimiä ovat olleet "NWA World Women's Championship" ja "WWF Women's Championship". Viimeinen mestari oli Layla, joka voitti sen 11. toukokuuta 2010. Vyö yhdistettiin WWE Divas Championshipin kanssa 19. syyskuuta 2010.
WWE Divas Championship
WWE Divas Championship oli showpainipromootio WWE:n naisten mestaruusvyö.
WWE Divas Championship otettiin virallisesti käyttöön heinäkuussa 2008, kun Michelle McCool ja Natalya ottelivat kyseisestä vyöstä. Michelle McCool voitti, ja näin hänestä tuli ensimmäinen WWE Divas -mestari.
Mestaruus deaktivoitiin 3. huhtikuuta, 2016, kun Lita ilmoitti että kolminottelu Charlotten, Sasha Banksin ja Becky Lynchin välillä oteltaisiin uudesta vyöstä, WWE Naisten Mestaruudesta (WWE Women's Championship). Charlotte kruunattiin uudeksi Naisten Mestariksi.
Aleksandr Baryšnikov
Aleksandr Georgijevitš Baryšnikov (, s. 11. marraskuuta 1948) on entinen neuvostoliittolainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti. Hän työnsi ensimmäisenä virallisesti kuulaa tasan 22 metriä ja oli ensimmäisiä pyörähdystyylin menestyksekkäitä käyttäjiä.
Baryšnikov alkoi harjoitella pyörähdystyyliä alkuvuonna 1972 valmentaja Viktor Aleksejevin johdolla. Münchenin 1972 olympialaisissa hän työnsi karsinnassa tuloksen 18,65 m eikä selviytynyt loppukilpailuun. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,13 m
Colombesissa 10. heinäkuuta 1976 Baryšnikov teki maailmanennätyksen 22,00 m. Ennätys pysyi hänen nimissään lähes kaksi vuotta. Montréalin 1976 olympialaisissa hän työnsi loppukilpailun kolmannella kierroksella tuloksen 21,00 m ja neljännellä lähes yhtä pitkälle, 20,96 m. Hän sijoittui pronssille vain 3 cm hopeamitalisti Jevgeni Mironoville ja 5 cm kultamitalisti Udo Beyerille hävinneenä.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Baryšnikov saavutti hopeaa tuloksella 20,68 m; alun perin hopealle sijoittunut Jevgeni Mironov hylättiin dopingtestin perusteella. Moskovan 1980 olympialaisissa Baryšnikov teki toisella työntökierroksella tuloksen 21,08 m ja saavutti hopeaa.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Baryšnikov saavutti pronssia Münchenissä 1976 tuloksella 20,02 m sekä hopeaa Budapestissa 1983 tuloksella 20,44 m. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi Katowicessa 1975 tuloksella 18,80 m ja neljänneksi Milanossa 1978 tuloksella 19,95 m.
Baryšnikov on pituudeltaan 202-senttinen. Hän avioitui Montréalin olympialaisten jälkeen kuulantyönnön olympiavoittaja Nadežda Tšižovan kanssa.
Jevgeni Mironov
Jevgeni Vasiljevitš Mironov (, s. 1. marraskuuta 1949) on entinen neuvostoliittolainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti.
Mironov saavutti Montréalin 1976 olympialaisissa hopeaa tuloksella 21,03 m, jonka hän teki viidennellä työntökierroksella. Hän hävisi kultamitalisti Udo Beyerille kahdella senttimetrillä. Hänen toiseksi paras, toisen kierroksen työntönsä kantoi vain 20,38 m.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Mironov sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 20,87 m. Hän menetti hopeamitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä.
Aaron Paul
Aaron Michael Paul (syntymänimeltään Aaron Paul Sturtevant, 27. elokuuta 1979 Emmett, Idaho, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Paul tunnetaan muun muassa televisiosarjoista "Big Love" ja "Breaking Bad" sekä kauhuelokuvasta "Viimeinen talo vasemmalla". Paul voitti kolme Emmyä, ollessaan ehdolla 2009,2010,2012,2013 ja 2014, joista voitti vuosina 2010,2012 ja 2014 Primetime Emmy -palkinnon parhaasta miessivuosasta sarjassa "Breaking Bad", mikä oli enemmän kuin kukaan muu tässä kategoriassa ennen häntä. Hän voitti myös Critics' Choice Television Award palkinnon 2014 ja Satellite Award palkinnon vuonna 2013. "Breaking Bad" sivuosamiesnäyttelijän voittokulku ei loppunut siihen sillä hän voitti kolmesti(09,11 ja 13)Saturn Award palkinnon mikä on enemmän kuin yksikään näyttelijä on kyseisessä kategoriassa tuota palkintoa voittanut. Lisäksi hän sai sai yhden Golden Globe ehdokkuuden vuonna 2014. Hän on tehnyt yhden jakson vierailuja lukuisissa sarjoissa, kuten "Criminal Minds – FBI-tutkijat", "C.S.I. Miami" , "Bones" ja "Black Mirror"
Toukokuussa 2013 Paul meni naimisiin Lauren Parsekianin kanssa.
Ed Elisian
Ed Elisian (oik. Edward Gulbeng Eliseian; 9. joulukuuta 1926 Oakland, Kalifornia – 30. elokuuta 1959 Milwaukee, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja.
Hän osallistui viiteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1954–1958 eikä koskaan päässyt maaliin asti kilpailuissaan. Hän oli parhaimmillaan 18. vuoden 1954 kilpailussa. Elisian pysäytti autonsa vuoden 1955 kilpailussa yrittäen auttaa onnettomuuteen joutunutta Bill Vukovichia ja sai mitalin teostaan. Hän on Gary Bettenhausenin ohella ainoa Indy 500 -kuljettaja, joka on pysäyttänyt ei-vahingoittuneen autonsa kilpailussa auttaakseen toista kuljettajaa. Elisian starttasi toisesta ruudusta vuoden 1958 kilpailussa, mutta keskeytti avauskierroksella pyörähdettyään kolmosmutkassa aiheuttaen lähtökolarin, jossa 15 autoa romuttui ja Pat O'Connor menehtyi.
Elisian oli mukana kolarissa Sprint car -kilpailussa New Bremen Speedwayllä Ohiossa vuonna 1958, jossa Jim Davis menehtyi. Elisian kuoli vuoden 1959 Milwaukee Mile -kilpailussa pyörähdettyään kierroksella 29 osuttuaan A. J. Foytin autoon ja seinään. Hänen autonsa bensatankki repesi ja auto syttyi tuleen palaen 9 minuuttia surmaten Elisianin.
Dexter vailla varjoaan
Dexter vailla varjoaan ("Dexter in the Dark") seuraa "Dexterin kolkko kutsumus" -osaa ja on Dexter-kirjasarjan kolmas osa. Se ilmestyi 18. syyskuuta 2007 Yhdysvalloissa ja 3. lokakuuta 2007 Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kirjan on kirjoittanut Jeff Lindsay, ja sen kustantaja on Random House.
Don Edmunds
Don Edmunds (s. 23. syyskuuta 1930 Santa Ana, Kalifornia) on entinen yhdysvaltalainen moottoriurheilija.
Edmunds osallistui vuoden 1957 Indianapolis 500 -kilpailuun. Hän oli kilpailussa 19. saavuttaen vuoden tulokas -palkinnon. Hänen uransa päättyi onnettomuudessa harjoituksissa vuonna 1958.
Edmunds ryhtyi suunnittelemaan Sprint car ja Midget car -autoja Anaheimissä. Hänen autoillaan voitettiin useita National Midget -mestaruuksia 1960- ja 1970-luvulla. Hän ryhtyi keräilijäksi ja kunnostamaan vanhoja kilpa-autoja. Hän on rakentanut muun muassa Evel Knievelin Snake River Canyon Sky -pyörän.
Edmunds valittiin vuoden 1991 National Sprint Car Hall of Fameen ja vuoden 1994 National Midget Auto Racing Hall of Fameen.
Kyllä elämä on ihanaa
Kyllä elämä on ihanaa on suomalainen, Lapinlahden Linnut-yhtyeen jäsenien tekemä ensimmäinen viihdeohjelma. Viihdeohjelma valmistui ja esitettiin vuonna 1987. Ohjelma on julkaistu Lapinlahden Lintujen "Ehkä kaikki" -DVD-boksissa.
Ohjelmassa Lapinlahden Linnut esittävät musiikkiesityksiä livekeikalla. Musiikkiesityksien välissä on erilaisia sketsejä.
Kursivoidut nimet ovat musiikkiesityksiä.
Musiikkiohjelmointi
Musiikkiohjelmointi on musiikin tuottamisen ja esittämisen muoto, jossa musiikin soittamiseen tai käsittelyyn käytetään elektronisia laitteita, kuten sekvenssereitä, syntetisaattoreita tai tietokoneohjelmia. Ohjelmointia käytetään paljolti kaikissa musiikin tyylilajeissa taidemusiikkia lukuun ottamatta, varsinkin elektronisessa musiikissa.
Ed Bishop
George Victor ”Ed” Bishop (11. kesäkuuta 1932 New York, New York, Yhdysvallat – 8. kesäkuuta 2005 Kingston upon Thames, Lontoo, Iso-Britannia) oli yhdysvaltalaissyntyinen näyttelijä, joka esiintyi urallaan pääasiassa Englannissa. Parhaiten hänet muistetaan komentaja Ed Strakerin roolista televisiosarjassa "UFO" (1970–1971). Hän esiintyi myös muun muassa James Bond -elokuvassa "Elät vain kahdesti" ja Stanley Kubrickin elokuvassa "".
Radiossa Bishop esiintyi muun muassa Philip Marlowen roolissa kuudessa BBC:n kuunnelmasarjassa.