Mattilankosken mylly
Mattilankoski sijaitsee Kotolan kylässä Virolahden kunnan alueella Vaalimaanjoessa. Koskella on pituutta noin 180 metriä, jonka jälkeen on vielä noin 80 metriä matalaa niva-aluetta. Mattilankosken mylly sijaitsee kosken yli menevän paikallistien sillan alavirranpuolella, 100 metriä kosken niskan alapuolella. Venäjän rajalle myllyltä on jokiuomaa pitkin matkaa seitsemän kilometriä ja joen suistoon yhdeksän kilometriä. Vaalimaanjoki on mutkitteleva pienehkö joki, joka laskee Venäjän puolelle. Rapakivialueen kynnyskohdilla joki muodostaa pienä koskia, joista Mattilankoski on kauneimpia.
Viipurin lääninhallitus antoi 1.12.1884 maakauppias Martti Kyclingille luvan rakentaa kahdella kiviparilla olevan jauhomyllyn Vaalimaanjoen Mattilankoskeen. Luvassa mainitaan, että vesi myllylle tulee johtaa 200 jalan pituisella sululla ja loppuosa koskesta (57 jalkaa) on pidettävä auki vedenjuoksun ja mahdollisen uiton takia. Hirsirunkoinen myllyrakennus ja kivirakenteinen pato on rakennettu nykyiselle paikalleen luvan annon jälkeen vuoden 1885 aikana. Virolahden kuntakokous päätti 16.11.1885 pitämässään kokouksessa verottaa myllyä takseerauslautakunnan esityksestä 8/100 manttaalia eli 16 markkaa vuodessa. Myllyn rakentajana pidetään Muurikkalan Muurolasta kotoisin olevaa myllylaitteistojen rakentamiseen erikoistunutta Ville Hyyryläistä. Myllyyn liittyvä kivipato ja ehkä myös sillan kiviarkut tehtiin ainakin osittain Martti Kyclingin ostaman Kivelän talon kivinavetan lohkokivistä. Kivinavetta sijaitsi noin 220 metriä Mattilankosken eteläpuolella. Osa rakennuskivistä on luultavasti lohkottu kosken kalliopohjasta sekä läheisistä siirtolohkareista.
Ilmeisesti kyseistä sulkua/patoa on jatkettu myöhemmin virransuuntaisesti ylävirtaan päin, mutta vesiväylää ei ole kokonaan tukittu. Padon muutoksesta ei tämän hetkisen tiedon mukaan ole säilynyt asiakirjoja. Vaalimaanjoen lauttausta koskevaa päätöstä valmisteltaessa 1910-luvun loppupuolella Vaalimaanjoen vesistössä suoritettiin 18., 20. ja 21.8.1919 sekä 26.5.1920 katselmukset. Katselmuksessa todettiin, että Mattilankoskessa sijaitsi tuolloin virransuuntainen, vino suistepato, jolla vettä ohjattiin myllyyn. Vaalimaanjoen lauttauspäätöksessä 2.10.1922 Viipurin lääninkanslia velvoitti Mattilankosken vesilaitoksen omistajan avaamaan patoon vähintään kahden metrin levyisen aukon uittoa varten. Lisäksi päätökseen liittyi Vaalimaanjoen perkaus, jossa Mattilankosken osalta perkaustarpeeksi arvioitiin noin 45 m kiveä.
1950-luvulla yläpuolisen jokialueen maanomistajat valittivat padon nostavan tulvavesiä, jonka takia padon omistaja Otto Värri haki Kymen lääninhallitukselta lupaa vesilaitoksen uudelleen rakentamiseen ja oikeutta koko kosken vesivoiman käyttöön. Vesistötoimikunta antoi asiasta vuonna 1958 päätöksen, jossa velvoitettiin myllyn omistaja purkamaan virransuuntaisen padon yläosa ja sallittiin hakijan sulkea koko vesiväylä säännöstelypadolla. Vesitoimikunnan päätöksen perusteella Mattilankosken pato uusittiin vastaamaan uusia luvan ehtoja 1950-luvun lopussa. Virransuuntaisen suistepadon yläosa purettiin ja sen tilalle rakennettiin betoninen kuuden metrin levyisellä tulva-aukolla varustettu neulapato veden säätelyä varten. Pato sijaitsi kosken yli menevän paikallistien kohdalla. Padon kynnyskorkeus oli tasolla 3,44 (N60+7,62) ja sen purkukyky oli täysin avoimena 20 m/s. Suuremmilla virtaamilla vesi alkoi purkautua sillan tukipilarin ja myllyn väliin jätetyn 16 metrin pituisen kivirakenteisen suistepadon kautta. Suistepadon harja on tasossa (N60+9,19).
Vanha kivipadon yläosa purettiin kesällä 1958. Myös sillan ja myllyn välillä olleen padonosan yläosaa madallettiin. Purkutyön tekivät Miehikkälästä kotoisin olevat Metsälän veljekset. Padosta puretut kivet ajettiin kivikärrillä kasoihin pääasiassa kosken pohjoisrannalle. Uuden padon valamiseen tarvittu sementtiruukki tehtiin työmaalla siirrettävällä betonimyllyllä. Eero Petäjälehto kuvasi eri työvaiheita Mattilankosken patotyömaalla ja oli kesällä 1958 työmaalla itsekin töissä. Myös Otto Värrin pojat Matti, Jaakko ja Erkki olivat patotyömaalla auttamassa. Uutta patoa ja Mattilankosken ylittävää maatiesiltaa tehtiin useassa vaiheessa ja useampana kesänä. Viimeisiä muutostöitä tehtiin vielä 1960-luvun puolella. Patomuutoksen yhteydessä myös myllyn vanha puurakenteinen vesiränni ja hirsinen turbiinisäiliö uusittiin. Uusi turbiinisäiliö tehtiin betonista, samoin osa vesirännin pohjaa. Uuden vesirännin seinät tehtiin painekyllästetystä puusta. Kyllästettävät puut olivat paikanpäällä raamisahalla sahattuja ja ponttiin höylättyjä. Puutavara kyllästettiin paikanpäälle tuodussa liikuteltavassa painekyllästämössä. Samassa yhteydessä myös 1930-luvun alkupuolelta oleva vesiturbiini kunnostettiin Jussi Seppälän pajalla.
Nykyinen edelleen toimintakunnossa oleva mylly- ja sahalaitos käsittää raamisahan, särmäyssirkkelin ja panelihöylän sekä lukuisan määrän erilaisia myllykoneita. Koneiden käyttövoimana on vesiturbiini sekä vaihtoehtoisesti sähkömoottori. Nykyinen vesiturbiini on Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n Tampereen Konepajan valmistama ja 13 C-mallinen pystyakselinen Francisturbiini. Turbiini on tilattu 6.9.1932 ja asennettu vuoden 1933 kevättalvella paikoilleen. Laitoksen koneistovirtaama on 1,01 m/s.
Mattilankosken padon rakenne muutettiin vuoden 2015 alkupuolella vastaamaan uusia lupaehtoja. Padon muutostyö valmistui 4.3.2015. Uusi patorakenne helpottaa vedensäännöstelyä ja mahdollistaa kalojen nousun Mattilankosken yläpuoliselle jokialueelle, kuitenkaan vaarantamatta vesilaitoksen käyttöä. Uusittu pato muistuttaa rakenteeltaan aikaisemmin paikalla ollutta vanhaa suistepatoa. Pato on rakennettu 1950-luvun lopulla puretun padon paikalle ja sen linjaus noudattelee hyvin pitkälti aikaisemmin paikalla olleen suistepadon linjausta. Padon rakenteessa on huomioitu uusien rakenteiden sopeuttaminen olemassa oleviin patorakenteisiin niin, että padon materiaalit, poikkileikkaus ja koskenpuoleinen sivu vastaavat vanhan suistepadon rakennetta. Padon yläpäähän on tehty kalannousun mahdollistava aukko. Mattilankosken kalataloudellinen kunnostus toteutettiin elokuun 2015 puolivälissä ja kunnostus valmistui 24.8.2015.