hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mälitynjärvi
Mälitynjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Mälitynjärvi on osa Karhejärven aluetta.
Järvi on 850 metriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala 25 hehtaaria. Siihen laskee lyhyt metsäoja Hirsikorvesta ja kaksi ojaa pohjoispuolelta järveä. Ainoa järvi, joka laskee Mälitynjärveen, on Koikeroinen. Sen laskuoja on 250 metriä pitkä. Veden laskennallinen viipymä on 80 vuorokautta. Rantojen yhteispituus on 3,7 kilometriä. Ne ovat enimmäkseen karua metsämaata, mutta järven pohjoispää rajautuu peltomaihin. Järvi on L-kirjaimen muotoinen ja eteläosassa järvi työntyy 550 metriä pitkänä lahtena kohti Karhejärven Pahaniemenselkää kohti. Lahden pohjukassa on myös Mälitynjärven 60 metriä pitkä laskuoja.
Mälitynjärven rannoilla sijaitsee 14 vapaa-ajan asuntoa. Niille pääsee yhdystieltä 13286 tai 2771.
Järven vedenlaatua on tutkittu kesällä vuonna 2004. Sen vesi on ruskeaa ja sisältää paljon humusta. Veden happamuustaso oli kesällä 2004 normaali, vaikka humus yleensä happamoittaa vettä. Talvella sen taso alenee hieman. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on tyydyttävä eikä riski happamoitumiseen ole vielä korkea. Kesällä 2004 pintaveden fosforipitoisuus oli 26 µg/l ja typpipitoisuus 580 µg/l. Typpipitoisuus oli normaalilla tasolla, mutta fosforipitoisuus oli lievästi rehevien järvien tasolla ja oli lähellä rehevien järvien tasoa. Järven happitilanne oli kokonaisuutena tyydyttävä, mutta suunta oli kohti huonompaa. Lämpökerroksien alimmat kerrokset muuttuvat pian hapettomiksi. Pohjaveden hapettomuus näyttäisi liuottavan typpeä esiin pohjasedimenteistä. Mälitynjärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Sankilan kartano
Sankilan kartano on Pirkkalan kunnassa, Tampereen läntisen ohikulkutien ja Pyhäjärven tuntumassa sijaitseva kartano. Tilan ensimmäinen tunnettu isäntä on ollut vuoteen 1568 isännöinut Yrjö Turri, mutta alueen asutushistoria ulottuu paljon kauemmaksi. Säterikartanoksi tila muotoutui 1651, kun kapteeni Frans Pfaler muodosti Sankilan alueella olleista, hänelle läänitetyistä kahdesta tilasta itselleen asuinkartanon. 1600-luvun lopulla kartanon omisti Frans Pfalerin poika, luutnantti Karl Pfaler, joka sai pitää tilan huolimatta 1680 aloitetusta läänitysten peruutuksesta.
1690-luvulla ruotujakolaitoksen järjestelyjen yhteydessä Sankila muuttui ratsutilaksi, eli rustholliksi. Suvun omistuksessa olivat 1700-luvun alkupuolella myös Partolan-, Haikan- ja Valkilan säätyläisrusthollit nykyisen Pirkkalan alueella. Majuriksi edenneen Karl Pfalerin kuoltua 1722 Sankila ja Valkila päätyi hänen pojalleen, luutnantti Simon Johan Pfalerille jonka hallinnassa tila oli aina vuoteen 1783. Tämänkin jälkeen tila oli Pfalerin suvun omistuksessa.
1815 kartanon hankki kirkkoherra Samuel Bohm. Bohmin aikana, 1820 rakennettiin kartanon nykyinen päärakennus. On esitetty, että rakennus olisi Carl Ludvig Engelin toimiston käsialaa. Bohmin kuoltua Sankila oli hänen leskensä, Agatha Bohmin omistuksessa aina vuoteen 1880.
Viimeinen pitkäaikainen omistaja oli Martti Sasi. Sasin aikana Pirkkalan kunta kehittyi voimakkaasti, ja huomattava osa tilan maa-alueista erotettiin vähitellen kasvavan kunnan tarpeisiin. Pirkkalan kunta osti loput tilan rakennukset ja 195 hehtaarin maa-alueet vuosina 2008-2010 Hilkka Sasin perikunnalta etuosto-oikeuden turvin. Sasin perikunnan yksi jäsen on entinen ministeri ja kansanedustaja Kimmo Sasi.
Hippodrom (Töölö)
Hippodrom oli Helsingissä nykyisen Töölön kisahallin pohjoisosan paikalla sijainnut ratsastusmaneesi, joka rakennettiin vuonna 1910. Rakennuksen suunnittelija oli K. A. Andersson. Maneesirakennuksen korkeamman keskiosan molemmin puolin oli matalammat sivurakennukset ja päädyn kaarioven yläpuolella oli teksti "Hippodrom". Maneesin katsomossa oli tilaa 1 000 henkilölle, ja tallitilaa oli 40 hevoselle. Ratsastuksenopetusta ja vierailevia sirkusesityksiä johti vuosina 1910–1926 Carl Ducander.
Hippodromin vieressä olleiden puutalojen paikalle Mannerheimintie 17:ään valmistui vuonna 1935 Messuhalli jonka suunnittelivat arkkitehdit Aarne Hytönen ja Risto-Veikko Luukkonen. Hippodrom purettiin 1940-luvun lopulla ja sen paikalle valmistui vuonna 1950 B-Messuhalliksi tai Pikku-Messuhalliksi kutsuttu Messuhallin lisärakennus.
Sarah Cohen (toimittaja)
Sarah Cohen on yhdysvaltalainen toimittaja ja professori Columbian yliopistossa.
Hän sai vuonna 2009 Goldsmith Prize for Investigative Reporting -palkinnon ja vuonna 2002 Pulitzer Prize for Investigative Reporting -palkinnon.
Cohen valmistui Pohjois-Carolinan yliopistosta Chapel Hillistä, minkä jälkeen hän työskenteli Yhdysvaltain työvoimatilastovirastossa (Bureau of Labor Statistics). Hän valmistui Marylandin yliopistosta Philip Merrill College of Journalismista vuonna 1992 journalismin maisteriksi.
Cohen oli koulutusohjaaja Investigative Reporters and Editors -yrityksessä. Hän oli "The Washington Postin" tietokantamuokkaaja. Hän kuuluu Investigative Reporting -organisaation neuvottelukuntaan.
Daniel Wilson (poliitikko)
Daniel Wilson (6. maaliskuuta 1840 Pariisi – 13. helmikuuta 1919 Loches) oli ranskalainen poliitikko, jonka aiheuttama skandaali pakotti vuonna 1887 hänen appensa Jules Grévyn eroamaan Ranskan presidentin virasta.
Wilsonin isä oli Englannista Ranskaan muuttanut ja Ranskan kansalaisuuden saanut tehtailija, jolta hän peri suuren omaisuuden. Wilson valittiin vuonna 1869 Ranskan lainsäätäjäkuntaan ja 1871 kolmannen tasavallan kansalliskokoukseen. Hän kuului tasavaltalaiseen vasemmistoon, oli vuodesta 1876 edustajainkamarin jäsenenä ja toimi 1879–1880 valtiovarainministeriön alivaltiosihteerinä. Hän oli presidentiksi 1879 valitun Grévyn ystävä ja meni 1881 naimisiin tämän tyttären Alicen kanssa.
Wilson menetti omaisuutensa harjoitettuaan spekulaatiota. Rikastuakseen uudelleen hän alkoi hyödyntää asemaansa presidentin vävynä ja alkoi muun muassa kaupitella virkoja ja ritarikuntien jäsenyyksiä omaan laskuunsa. Hänen toimintansa tuli ilmi vuonna 1887 ja nostatti laajaa paheksuntaa Ranskan lehdistössä. Wilsonin sanottiin myyneen muun muassa Kunnialegioonan ansiomerkkejä, armahduksia, valtion toimeksiantoja ja velkojen lyhennyksiä. Kun Grévy yritti suojella Wilsonia oikeudenkäynniltä, hän joutui itse voimakkaan arvostelun kohteeksi ja joutui eroamaan. Oikeus tuomitsi Wilsonin vuonna 1888 kahden vuoden vankeuteen ja sakkoihin Kunnialegioonan ritarimerkkien myymisestä, mutta valitusoikeus lievensi tuomion. Hänen poliittinen uransa ei kuitenkaan päättynyt tähän, ja hän oli vielä uudelleen edustajainkamarin jäsenenä vuosina 1893–1902.
Nathan Lieuwen
Nathan Lieuwen (s. 8. elokuuta 1991 Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Buffalo Sabres varasi hänet vuoden 2011 167. pelaajana.
Lieuwen oli 16. varaus 2005 WHL Bantam varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella Kootenay Iceen, Mestaruuskauden jälkeen Abbotsford Hawks Bantam AAA team-seuran kanssa. Lieuwen johti Hawksit Länsi-Kanadan mestaruuteen ja ansaitsi parhaan maalivahdin palkinnon.
Hänet lähetettiin kotiin toipumaan, kun Calgaryn pelaaja taklasi hänet ja hän löi päänsä maalitolppaan. Hän palasi pian sen jälkeen ja asiat olivat kääntymässä. Ice eivät päässeet kovin pitkälle pudotuspeleissä ja Lieuwen teki koko kesän paljon töitä päästäkseen takaisin siihen kuntoon, missä oli ollut 3 vuotta ennen. Palatessaan 19-vuotiaana, Lieuwen todisti olevansa joukkueensa paras maalivahti. Mutta hänen mahdollisuuksiaan tulla tähdeksi epäiltiin vielä. Hän myöhemmin todisti, että hän pystyi viemään joukkueensa pitkälle pudotuspeleissä, kolmella nollapelillä ja 11 voiton putkella ja lopulta saavuttamalla WHL:n mestaruuden.
4. toukokuuta 2012 Lieuwen teki sopimuksen Buffalo Sabresien kanssa. 16. maaliskuuta 2014 hänet kutsuttiin AHL:n's Rochester Americanseihin korvaamaan loukkaantunut Michal Neuvirth ja hän teki samana iltana NHL-debyyttinsä, kun hän korvasi loukkaantuneen Jhonas Enrothin pelissä Montreal Canadiensia vastaan.
Lieuwen teki ensimmäisen NHL-starttinsa Calgary Flamesia vastaan 18. maaliskuuta 2014. Hän voitti ensimmäisen NHL-ottelunsa kotijäällä 1.4.2014 New Jersey Devils-seuraa vastaan. Lieuwen koki toisen aivotärähdyksen kilpailuissa 6. huhtikuuta 2014, mikä lopetti hänen kautensa.
Olavi Haarala
Vilho Olavi (Olli) Haarala (1925 Porvoo – 25. kesäkuuta 1978) oli suomalainen taidemaalari, joka kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään.
Haarala opiskeli Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholmassa 1948–1949 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1950–1954. Hän kävi myös Aukusti Tuhkan taidegrafiikan kurssin 1954–1955. Haarala osallistui Nuorten näyttelyyn 1955 ja Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1956. Hän osallistui 1950-luvun lopulla myös useisiin kansainvälisiin näyttelyihin Pohjoismaissa, Englannissa, Länsi-Saksassa ja Yhdysvalloissa. Olavi Haaralan 25-vuotistaiteilijanäyttely oli Lahden taidemuseossa vuonna 1977.
Mouth &amp; MacNeal
Mouth & MacNeal oli vuosina 1971–1974 toiminut alankomaalainen pop-duo. Sen jäsenet olivat Big Mouth (oik. Willem Duyn) ja Maggie MacNeal (oik. Sjoukje van’t Spijker). Duon kuuluisin kappale oli Euroopassa ja Yhdysvalloissa vuonna 1972 menestystä saavuttanut ”How Do You Do?”. Lisäksi vuonna 1974 Mouth & MacNeal edusti Alankomaita vuoden 1974 Eurovision laulukilpailussa sijoittuen kolmanneksi kappaleella ”I See a Star”, joka singlenä ilmestyessään ylsi Britannian top 10:een. Kotimaassaan duo saavutti kaikkiaan yhdeksäntoista top 20 -hittiä.
Duo hajosi vuonna 1974, kun Big Mouth ryhtyi työskentelemään vaimonsa, Ingrid Kupin, kanssa. Tuloksena oli uusi duo, Big Mouth & Little Eve. Maggie MacNeal puolestaan saavutti jonkinasteista menestystä sooloartistina, kunnes siirtyi televisiotyöhön.
Willem Duyn menehtyi sydänkohtaukseen 67-vuotiaana joulukuussa 2004.
Maggie MacNeal
Maggie MacNeal (oik. Sjoukje van’t Spijker, s. 5. toukokuuta 1950 Tilburg, Alankomaat) on alankomaalainen laulaja. Hän edusti kotimaataan vuoden 1980 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Amsterdam”, joka sijoittui viidenneksi. Sitä ennen hän oli ollut jäsen Mouth & MacNeal -nimisessä duossa, joka osallistui Euroviisuihin vuonna 1974. Sen esittämä kappale ”I See a Star” ylsi kolmanneksi. Mouth & MacNeal saavutti joitakin hittejä erityisesti Euroopassa, kuten ”How Do You Do?” ja ”Hello-A”, kunnes hajosi 1974.
Soolourallaan MacNeal saavutti kaikkiaan kuusi top 50 -hittiä Alankomaissa.
Wiking Forsström
Wiking Kaj Forsström (17. huhtikuuta 1931 Porvoo – 15. huhtikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari joka kuului Brondan vintin taiteilijaryhmään. Hänen vanhempansa olivat insinööri Karl Harald Forsström (1892–1957) ja Elna Alina Sihvola (1901–1994).
Forsström teki taiteilijan debyyttinsä Helsingissä vuonna 1957. Hän teki aluksi myös abstraktia taidetta ja veistoksia. Myöhemmät työnsä joihin kuului muun muassa merimaisemia ja alastontutkielmia Forrström maalasi pääasiassa Kemiön saarella. Forsström osallistui Nuorten näyttelyihin 1957, 1960 ja 1961, Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1962, 1966 ja 1970 sekä Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyyn 1971. Hän osallistui 1950-, 1960- ja 1980-luvuilla myös useisiin kansainvälisiin näyttelyihin Pohjoismaissa, Englannissa, Länsi- ja Itä-Saksassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Forsstöm toimi myös öljymaalauksen opettajana Svenska arbetarinstitutetissa vuodesta 1983 alkaen. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1991.
Wiking Forsström esiintyi pääosassa Eino Ruutsalon vuonna 1965 ohjaamassa kokeellisessa lyhytelokuvassa Romutaiteilija. Hän esiintyi myös Ruutsalon vuonna 1958 ohjaamassa taidedokumenttielokuvassa Ullakko elää joka kertoi Brondan vintin taiteilijoista sekä Ruutsalon vuonna 1963 ohjaamassa matkailudokumentissa Sinisilmäinen Helsinki joka kertoi laivaretkestä Helsingin saaristoon.
Naurusarvinokka
Naurusarvinokka ("Rhinoplax vigil") on sarvinokkien heimon "Rhinoplax"-sukuun kuuluva hyvin isokokoinen lintu ja suvun ainoa lintu, jonka elinaluetta ovat Brunei, Indonesia, Malesia, Myanmar ja Thaimaa.
Naurusarvinokan uhkana on salametsästys sillä sen nokasta maksetaan enemmän kuin norsunluusta. Metsästyksen aiheuttaman uhan vuoksi laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi.
Axel Juselius
Axel Werner Juselius (13. lokakuuta 1868 Helsinki – 23. kesäkuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, professori ja kansanedustaja 1909–1910.
Axel Juseliuksen vanhemmat olivat hovineuvos Viktor Emil Juselius ja Wilhelmina Almqvist. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi, filosofian maisteriksi ja diplomi-insinööriksi 1890. Juselius työskenteli tie- ja vesirakennushallituksessa 1890–1908, Teknillisen korkeakoulun vesirakennuksen ja pohjarakennuksen professorina 1908–1935 ja korkeakoulun vararehtorina 1916–1919. Vuonna 1908 hän perusti oman yrityksen, Oy Axel Juseliuksen vesirakennuksen. Juselius oli myös Suomen teknillisen yhdistyksen puheenjohtaja ja sihteeri.
Axel Juselius valittiin eduskuntaan ruotsalaisen kansanpuolueen edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuoden 1909 vaaleissa. Hän toimi eduskunnan rautatievaliokunnan puheenjohtajana.
Virossa oleva suurin Linnamäen voimalaitos mainitaan hänen suunnittelemaksi.
400 metrin aitajuoksu olympialaisissa
400 metrin aitajuoksu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuoden 1900 olympialaisista lähtien. Naisten 400 metrin aitajuoksu tuli mukaan vuonna 1984. Menestynein maa olympialaisten 400 m aitajuoksussa on ollut Yhdysvallat.
Jalmari Peltonen
Kustaa Jalmari Peltonen (17. elokuuta 1893 Pyhäjärvi Ul – 16. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Maanviljeljäperheeseen syntynyt Peltonen opiskeli 1915–1922 arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja teki opiskeluaikanaan stipendimatkan Italiaan. Peltonen toimi aluksi suunnittelijana Jussi Paatelan arkkitehtitoimistossa mutta ryhtyi sitten itsenäiseksi arkkitehdiksi vuodesta 1925 alkaen. Peltonen toimi vuodesta 1930 alkaen Maataloushallituksessa arkkitehtina ja myöhemmin yliarkkitehtinä.
Peltonen suunnitteli 1920-luvulla ja 1930-luvulla runsaasti liike- ja asuinrakennuksia Helsinkiin. Peltosen suunnittelemia rakennuksia on erityisesti Töölön kaupunginosassa. Näissä art deco-tyylisissä rakennuksissa Peltonen yhdisti klassistisia koristeaiheita ns. töölöläisfunkkikseen ja talojen porrashuoneiden sisustukseen kiinnitettiin erityistä huomiota.
Aleksanteri Mero
Aleksander (Aleksanteri) Mero (27. toukokuuta 1884 Muolaa – 24. toukokuuta 1939 Viipuri) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1920–1922.
Meron vanhemmat olivat talollinen Antti Mero ja Hetti Hyytiäinen. Hän työskenteli maanviljelijänä Muolaassa, Muolaan kunnan lastenvalvojana, raittiuspoliisina ja Perkjärven–Perojoen perkaushankkeen toimitsijamiehenä.
Mero nousi eduskuntaan varasijalta maalaisliiton edustajaksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 26. lokakuuta 1920 Lauri Kristian Relanderin siirryttyä Viipurin läänin maaherraksi. Hän toimi myös Muolaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana, kunnallislautakunnan jäsenenä ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 vaalissa.
Sonja Roman
Sonja Roman (s. 11. maaliskuuta 1979 Hodoš) on slovenialainen keskimatkojen juoksija.
Roman karsiutui 1 500 metrin alkuerissä sisäratojen MM-kilpailuissa 2003, 2004 ja 2006. Hän sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi EM-hallikilpailuissa 2007. Hän karsiutui 1 500 metrin välierissä Osakan MM-kilpailuissa 2007, keskeytti loppukilpailun sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 ja karsiutui alkuerissä Pekingin olympialaisissa
Roman sijoittui Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 1 500 metrillä alun perin kolmanneksi ajalla 4.11,42, mutta nousi hopealle kilpailun voittaneen Anna Alminovan jäätyä kiinni dopingista. Hän karsiutui saman matkan välierissä Berliinin MM-kilpailuissa 2009 ja oli kahdeksas .
Roman karsiutui 1 500 metrin välierissä Helsingin EM-kilpailuissa 2012, alkuerissä Lontoon olympialaisissa, välierissä Moskovan MM-kilpailuissa 2013 ja alkuerissä Zürichin EM-kilpailuissa 2014. Hän sijoittui 1 500 metrillä kymmenenneksi Prahan EM-hallikilpailuissa 2015.
Felix Gustavsson
Felix Gustavsson (s. 22. elokuuta 1994 Haaparanta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa JJK Jyväskylää. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Gustavssonin kasvattajaseura on Haparanda FF, jossa hän pelasi vuoteen 2012 asti. Keväällä 2013 Gustavsson siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsiin. Keväällä 2016 Kolmen PS Kemi-kauden jälkeen Gustavsson siirtyi Kokkolaan Ykkösessä pelanneen KPV:n riveihin. Yhden KPV-kauden jälkeen syksyllä 2016 Gustavsson siirtyi Veikkausliigaan nousseen JJK Jyväskylän riveihin. Gustavsson avasi Veikkausliiga-uransa 8. huhtikuuta 2017 Maarianhaminassa ottelussa IFK Maarianhamina-JJK.
Juhani Pennanen
Juhani Pennanen (s. 19. helmikuuta 1993, Oulunsalo) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa maalivahtina Ykkösen AC Oulussa. Pennanen on pelannut Veikkausliigassa PS Kemin riveissä yhteensä 22 ottelua.
Pennasen pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän nousi Ykkösessä pelanneen AC Oulun kokoonpanoon. Pennanen pelasi kaudella 2011 AC Oulun kakkosmaalivahtina yhdessä Ykkösen ottelussa. Kauden 2012 Pennanen pelasi lainalla Kakkosen HauPa:ssa. Kaudella 2013 Pennanen kuului AC Oulun maalivahtikolmikkoon, mutta otteluita kertyi vain lainalla Kolmosessa OLS:n riveissä.
Pennanen siirtyi kaudeksi 2014 Kakkosessa pelanneen PS Kemin riveihin. Pennanen pelasi kaudella 2014 PS Kemin ykkösmaalivahtina 17 Kakkosen ottelua. PS Kemi voitti Kakkosen Pohjoislohkon ja nousi Ykköseen. Kaudella 2015 Pennanen jakoi torjuntavastuun Daniel Kollarin kanssa ja Ykkösen otteluita kertyi 11. PS Kemi voitti Ykkösen kaudella 2015 ja nousi Veikkausliigaan. Pennanen debytoi Veikkausliigassa 25. huhtikuuta 2016 ottelussa HIFK–PS Kemi. Pennanen pelasi kaudella 2016 PS Kemin ykkösmaalivahtina yhteensä 22 liigaottelua. PS Kemi oli kauden päätteeksi liigassa yhdeksäs. Pennanen pelasi kausina 2014–2016 yhteensä 50 sarjaottelua PS Kemin riveissä.
Pennanen siirtyi kaudeksi 2017 Ykkösessä pelanneen OPS:n riveihin. Hän pelasi kaudella 2017 yhteensä 22 Ykkösen ottelua. OPS oli Ykkösessä kahdeksas, mutta seura menetti sarjapaikkansa kun se ei saanut Ykkösen lisenssiä kaudelle 2018. Pennanen siirtyi kaudeksi 2018 Ykkösen AC Ouluun.
Juhani Pennanen debytoi ikäluokkansa (1993) maajoukkueessa 17-vuotiaana 3. tammikuuta 2011 Pietarissa pelatussa ottelussa Venäjä–Suomi. Hän pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kahdeksan ottelua.
Lauri Reitz
Lauri Kullervo Andervaldt Reitz (7. maaliskuuta 1893 Valkeala – 8. syyskuuta 1959) oli suomalainen rakennusmestari, rakennuttajagrynderi sekä taide- ja antiikkiesineiden keräilijä.
Reitzin suku oli alun perin kotoisin Ruotsista josta hänen esi-isänsä oli muuttanut 1770-luvulla Suomeen lasinpuhaltajaksi Grönvikin lasitehtaaseen. Reitzin kaksikielisen perheen isä Ernst
Andervaldt Reitz oli rautatienkirjuri ja äiti Emma Paulina Malm ompelija. Reitz kävi kansakoulun Kuopiossa ja perheen muutettua Helsinkiin hän kävi viisi luokkaa Helsingin normaalilyseossa. Reitz valmistui sitten vuonna 1914 rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulusta. Hän oli Helsingin kaupungin rakennuskonttorin rakennusmestarina 1914–1917 ja Kulosaaren huvilayhdyskunnan rakennusmestairna 1917–1921.
Reitz ryhtyi rakennusurakoitsijaksi vuonna 1921 ja hän perusti Rakennustoimisto Lauri Reitz Oy:n vuonna 1928. Reitzin rakennustoimisto rakennutti vuosina 1927–1952 parikymmentä asuinkerrostaloa sekä lisäksi elokuvateattereita, kahviloita ja huviloita pääkaupunkiseudulle. Reitz rakennutti kerrostaloja erityisesti Töölön kaupunginosaan ja näiden töölöläisfunkkista edustaneiden talojen suunnittelijana toimi useimmiten arkkitehti Jalmari Peltonen. Reitz ei itse omistanut tontteja eikä urakoivia yrityksiä vaan toimi rakennuttajakonsulttina eri osapuolten välillä. Reitz kuului Helsingin Rakennusmestariyhdistyksen, Rakennusmestarien Säätiön, Työnantajarakennusmestariyhdistyksen ja Suomen Rakennusteollisuusliiton johtokuntiin.
Rakennuttajana ja grynderinä 1930-luvulla menestynyt Reitz aloitti myös taide- ja antiikkiesineiden keräämisen. Hän keräsi maalauksia, antiikkihopeaa, posliiniesineitä, vanhoja aseita, soittimia, kelloja, kirjoja ja antiikkihuonekaluja. Reitz harjoitti myös maanviljelyä, hänellä oli aluksi Solvikin tila Porkkalassa ja sitten Tasbyn tila Sipoossa.
Reitz rakennutti vuonna 1938 Eteläinen Hesperiankatu 22:teen Jalmari Peltosen suunnitteleman funkisasuinkerrostalon jonka hän sitten itse omisti. Reitz asui perheineen talossa vuodesta 1941 alkaen ja hänen taidekokoelmansa sijoitettiin myös taloon. Talossa avattiin elokuvateatteri Kino Ritz, joka sai nimensä Reitzin mukaan ja talon pohjakerroksessa sijaitsi myös taiteilijaravintola Elite.
Lauri Reitz oli naimisissa vuodesta 1922 Maria Lindholmin (1891–1971) kanssa. Heidän poikansa oli Lasse Reitz (1924–1966). Lauri Reitzin leski Maria Reitz perusti vuonna 1971 testamentillaan Lauri ja Lasse Reitzin säätiön, joka ylläpitää vuonna 1972 avattua taidemuseota Reitzin perheen entisessä kodissa Apollonkadulla sekä kartuttaa Reitzin kokoelmia säätiön tuotoilla. Museo on avoinna ilman pääsymaksua.
Brigita Langerholc
Brigita Langerholc (s. 23. heinäkuuta 1976 Kranj) on slovenialainen keskimatkojen juoksija.
Langerholc sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi 800 metrin juoksussa ajalla 1.58,51, ja kuului alkuerissä karsiutuneeseen Slovenian 4 × 400 metrin viestijoukkueeseen. Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui 800 metrin välierissä.
Langerholc sijoittui 800 metrillä MM-kilpailuissa viidenneksi Osakassa 2007 ajalla 1.58,52. Hän karsiutui saman matkan MM-välierissä Sevillassa 1999 ja Pariisissa 2003 sekä alkuerissä Edmontonissa 2001 ja Helsingissä 2005. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän karsiutui 800 metrin välierissä Birminghamissa 2003.
Hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja kuudenneksi Birminghamin EM-hallikilpailuissa 2007.
Langerholc saavutti universiadeissa 800 metrillä kultaa 2001 ja hopeaa 1999. Välimeren kilpailuissa hän sai samalla matkalla hopeaa 2001. Hän oli viides 800 metrillä.
Albin Asikainen
Albinus (Albin) Asikainen (24. maaliskuuta 1873 Mikkelin maalaiskunta – 15. marraskuuta 1948 Mikkeli) oli suomalainen maanviljelijä, kansanedustaja ja kunnallisneuvos.
Albin Asikaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Asikainen ja Hedda Otranen. Hän työskenteli maanviljelijänä Mikkelin maalaiskunnassa ja Mikkelin maalaiskunnan rahastonhoitajana 1925–1926. Asikainen hoiti myös perunkirjoitus-, pesänselvitys-, lainhuudatus- ja kiinnitysasioita.
Asikainen toimi maalaisliiton kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä 1929–1948. Presidentin valitsijamiehenä hän oli kolmesti. Asikainen oli myös Mikkelin maalaiskunnan kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan puheenjohtaja. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi 1943.
Sven Kuhlefelt
Sven Kuhlefelt (24. marraskuuta 1892 Helsinki – 18. lokakuuta 1980) oli suomalainen arkkitehti.
Kuhlefeltin vanhemmat olivat aluelääkäri Elis Kuhlefelt (1865–1935) ja Katarina Estlander (1867–1935). Juristi ja tuomari Åke Kuhlefelt (1908-1991) oli hänen veljensä. Kuhlefelt opiskeli vuodesta 1910 alkaen Teknillisessä korkeakoulussa. valmistuen diplomiarkkitehdiksi 1915. Hän osti 1800-luvun lopulla rakennetun kalastajamökin Vuosaaren Kallahdenniemeltä kesäasunnokseen ja laajensi sitä 1920-luvulla. Talo tunnetaan nykyisin nimellä "Villa Kuhlefelt".
Fluoroformi
Fluoroformi eli trifluorimetaani eli HFC-23 (CHF) on fluorihiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kylmäaineena ja ylikriittisenä liuottimena orgaanisen kemian reaktioissa. Fluoroformi on yksi voimakkaimmista tunnetuista kasvihuonekaasuista.
Fluoroformi on huoneenlämpötilassa väritöntä ja hajutonta kaasua tai nesteytettynä väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin. Ihmisille yhdiste ei ole myrkyllistä, mutta voi hengitettynä aiheuttaa uneliaisuutta. Fluorofromi on hyvin voimakas kasvihuonekaasu ja sen GFP-arvo (Global warming potential) on lähteestä riippuen 11 700–14 800 eli se on sadan vuoden aikana näin monta kertaa potentimpi kasvihuonekaasu kuin hiilidioksidi. Yhdiste säilyy ilmakehässä hajoamattomana noin 260 vuoden ajan. Vuonna 2000 fluoroformin päästöt ilmakehään olivat 7 000 tonnia.
Fluoroformia muodostuu sivutuotteena valmistettaessa klooridifluorimetaania. Yhdistettä voidaan myös valmistaa kloroformista ja vetyfluoridista.
Fluoroformia voidaan käyttää viilennysaineena muun muassa kylmälaitteissa ja infrapunadetektoreissa. Sillä on osittain korvattu klooridifluorimetaanin käyttö. Ylikriittistä fluoroformia voidaan käyttää liuottimena orgaanisen kemian synteeseissä, mutta ylikriittisen yhdisteen hieman happaman protonin vuoksi se ei sovellu käytettäväksi, mikäli reaktiossa käytetään reagenssina tai katalyyttinä hyvin vahvoja emäksiä. Sitä on käytetty niin entsyymien katalysoimien reaktioiden liuottimena kuin liuottimena valmistettaessa syklopropaanijohdannaisia diatsokarbonyyliyhdisteistä ja alkeeneista. Fluoroformia voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä trifluorimetyyliryhmän lähteenä trifluorimetyylitrimetyylisilaanin sijasta. Reaktio vaatii voimakkaan emäksen katalyytiksi. Yhdistettä voidaan käyttää myös trifluorimetyylitrimetyylisilaanin valmistukseen.
Ari Tenhula
Ari Tenhula (s. 22. maaliskuuta 1964, Oulu) on suomalainen koreografi. Hänen työnsä on painottunut nykytanssiin, mutta hän on toiminut koreografina myös oopperassa, näytelmissä ja musiikkiteatterissa.
Ari Tenhula valmistui tanssitaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1998. Hän on suorittanut tanssiopintoja myös Ranskassa, Yhdysvalloissa, Intiassa, Indonesiassa ja Japanissa. Vuonna 1998 Tenhulalle myönnettiin valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha vuonna 1998, jonka hän keskeytti otettuaan vastaan Helsingin kaupunginteatterin tanssiryhmän (Helsinki Dance Company) taiteellisen johtajan tehtävän. Tässä tehtävässä hän toimi vuosina 2000–2002. Vuonna 2003 Ari Tenhulalle myönnettiin tanssitaiteen Suomi-palkinto.
Ari Tenhula on ollut Liikkeellä marraskuussa -festivaalin taiteellisen toimikunnan jäsenenä 1996–2005 ja festivaalin taiteellisena johtajana vuodesta 2006 lähtien. Vuonna 2010 hänen työparikseen festivaalin taiteelliseen johtoon tuli Mikael Aaltonen. Tenhula toimi lukuvuoden 2007–2008 Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen, opetusalana erityisesti nykytanssin tanssijantyö, avoimen professorin viran hoitajana. Vuonna 2008 hänet nimitettiin tanssitaiteen professorin virkaan.
Ari Tenhula toimii Teatterikorkeakoulun opetuksesta vastaavana varadekaanina kaudella 1.4.2014–31.12.2015.
Liikkeellä marraskuussa -festivaali
Liikkeellä marraskuussa -festivaali on vuonna 1986 perustettu nykytanssifestivaali. Festivaali tuo vuosittain Suomeen ajankohtaisia tekijöitä ja ilmiöitä sekä herättää keskustelua nykytaiteen ja esittävän taiteen kentällä kantaa ottavalla ohjelmistollaan. Festivaali järjestetään joka syksy eri esitystaloissa Helsingissä ja Espoossa. Tapahtumapaikkoja ovat mm. Kulttuurikeskus Stoa, Kiasma-teatteri, Espoon kulttuurikeskus, Mediakeskus Lume ja Zodiak – Uuden tanssin keskus.
"Liikkeellä marraskuussa" -festivaalin tarkoituksena on lisätä tanssitaiteen tunnettuutta, monipuolistaa esittävän taiteen tarjontaa tarjoamalla yleisölle alan huippuosaamista edustavia esityksiä, vaikuttaa taidekeskusteluun sekä vahvistaa tanssitaiteen merkitystä yhteiskunnassamme.
"Liikkeellä marraskuussa" -festivaalilla on ollut tärkeä tehtävä pääkaupunkiseudun tanssin esitystoiminnan katalysaattorina. Syntyvaiheessaan 1980-luvun puolivälissä se loi tuolloin lähes olemattomissa tuotannollisissa olosuhteissa toimiville kotimaisille esityksille katselmuksen. Festivaali aloitti aikana, jolloin kansainvälisiä nykytanssiesityksiä nähtiin pääkaupunkiseudulla erittäin harvoin. Kansainvälisen ohjelmiston osuus festivaaliohjelmassa kasvoi vuosi vuodelta ja festivaalista muodostui tärkeä ikkuna maailmalle, missä nykytanssi oli vakiintunut ja arvostettu taidemuoto. Kotimaisen tanssitaiteen hakiessa toiminnalleen arvostusta ja vakaampia oloja festivaali näytti osaltaan, että tanssitaide on kiinnostava, ajankohtainen ja idearikas taidemuoto, johon on syytä panostaa ja jota kannattaa seurata.
Liikkeellä marraskuussa on vakiintunut nyt neljännesvuosisadan aikana Helsingin ja pääkaupunkiseudun tärkeimmäksi nykytanssitapahtumaksi, joka yhä uudelleen haastaa meitä näkemään kehollisuutemme taiteellisen potentiaalin. Liikkeellä marraskuussa julkaisi 25-vuotishistoriikin vuonna 2011. Historiikin kautta piirtyi kuva edelläkävijästä: festivaali on vuosien saatossa tuonut Suomeen liudan keskeistekijöitä eurooppalaiselta nykytanssikentällä. Sen kansainväliset otokset eivät ole olleet muiden festivaalien kopioita, vaan ajassa ja läpimurrossa olevia ryhmiä ja teoksia, jotka ovat tarttuneet suomalaiskatsojien mieliin ja vieneet kotimaista taidekeskustelua harppauksin eteenpäin. Festivaali on ollut monessa suhteessa uuden suunnan näyttäjä suomalaisen ja kansainvälisen tanssin suhteen. Se on avannut ja laajentanut sekä tanssikäsitystä että tanssin yleisöpohjaa.
"Liikkeellä marraskuussa" -festivaalin taustaorganisaatio on Tanssiareena ry. Festivaalin taiteellisina johtajina toimivat Ari Tenhula ja Mikael Aaltonen. Isabel González toimii festivaalin vastaavana tuottajana.
Vuosille 2015–2016 ja 2017–2018 "Liikkeellä marraskuussa" -festivaalille on myönnetty eurooppalainen EFFE Europe for Festivals, Festivals for Europe -sertifikaatti. Tunnustus myönnetään festivaaleille, joiden katsotaan olevan taiteellisesti korkeatasoisia ja joilla on vaikutusta niin paikallisella, kansallisella kuin kansainväliselläkin tasolla. Sertifikaatit myöntää Euroopan festivaaliyhdistys EFA (European Festivals Association).
Massena (kylä)
Massena on kylä St. Lawrencen piirikunnassa, New Yorkin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 10 936 vuonna 2010. Kylä nimettiin André Massénan mukaan, joka oli yksi Napoleonin kenraaleista. Kylä sijaitsee aivan Kanadan rajan tuntumassa St. Lawrencejoen etelärannalla.
Massena on Massenan kaupungin keskusta, mutta osa kylästä sijaitsee Louisvillen kaupungin puolella.
Landon Ferraro
Landon Ferraro (s. 8. elokuuta 1991 Trail, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa marraskuusta 2015 alkaen NHL-joukkue Boston Bruinsia ja on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Ferraro on Detroit Red Wingsin varaus vuoden 2009 varaustilaisuudessa. Ferraro varattiin 2. kierroksella 32. pelaajana. Lokakuuhun 2015 mennessä Ferraro pelasi Red Wingsin NHL-joukkueessa 11 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Ferraron pituus 182 senttimetriä ja paino 81 kiloa. Hänen isänsä Ray Ferraro on menestyksekäs jääkiekkoilija.
Spirit FM
Spirit FM oli Helsingissä ja Turussa kuuluva englanninkielinen paikallisradio, jonka omistaa Radio Satellite Finland Oy, joka omistaa myös venäjänkielisen Radio Sputnikin.
Kanavan kohdeyleisöön kuuluvat syntyperäisten suomalaisten lisäksi maahanmuuttajat sekä maassa vierailevat turistit.
Kanava aloitti toimintansa huhtikuussa 2015, kun Radio Sputnik vaihtoi nimeään. Radio Sputnik jatkoi toimintaansa vielä samana vuonna, mutta molemmat kanavat hiljenivät toukokuussa 2018. Kesäkuussa 2018 ilmoitettiin, että Radio Sputnikin ja Spirit FM:n taajuudet siirtyvät Basso Median käyttöön. Basso Media käynnistää kaksi uutta radiokanavaa, jotka eivät jatka lopettaneiden radiokanavien brändeillä.
Nykyään Spirit FM:n taajuuksia käyttää Box.
KSIOlajidebt
Olajide ”JJ” Olatunji (s. 19. kesäkuuta 1993 Watford, Iso-Britannia, YouTube-käyttäjänimi Ksiolajidebt, joskus myös KSIOlajideBT) tai vain KSI, on englantilainen videopelikommentaattori, koomikko, rap-artisti ja amatöörinyrkkeilijä. Hänellä on YouTube-kanava, jolla on yli 19 miljoonaa tilaajaa. Hänen sukunimensä Olatunji tarkoittaa ”Vauraus herää uudestaan” jorubaksi.
Nimimerkki ”KSIOlajidebt” muodostuu entisestä peliyhteisöstä, missä hän oli mukana (KSI), hänen oikeasta nimestään (Olajide) ja British Telecomista (BT). Hänen videonsa ovat suurimmaksi osaksi "FIFA"-pelin pelaamista ja selostusta, mutta hän myös pelaa muitakin pelejä ja tekee vlogeja.
Ennen nykyistä kanavaansa Olajidella oli toinen YouTube-kanava (joka on vieläkin olemassa) nimeltään JideJunior. Olajide avasi nykyisen YouTube-käyttäjätilin 24. heinäkuuta 2009, FIFA-videolla. "JJ":n nettisivun mukaan toiset YouTube-käyttäjät kuten Weepeler ja Hjerpseth inspiroivat häntä aloittamaan oman YouTube-kanavansa. Hänen pääkanava keskittyy päämääräisesti FIFA videoihin. Toisella kanavallaan KSI pelaa muita pelejä kuten "Grand Theft Auto V" ja muita PC-pelejä. Olajiden perhe nähdään joskus hänen videoissaan, etenkin hänen pikkuveli Deji ja hänen isänsä.
Hänen toinen kanavansa (KSIOlajidebtHD) sisältää enemmän rentoja arcade-pelivideoita. Olajide myös pelaa joskus hänen veljensä Deji Olatunjin kanssa, joka tekee myös videoita kanavallaan ComedyShortsGamer.
Helmikuussa 2013, KSIOlajidebt esiintyi GWRomg:in "KSI VS FIFA // The Record Slam"-videossa, jossa hän rikkoi "eniten maaleja tietokonetta vastaan (110 maalia)"-ennätyksen, tekemällä 190 maalia. Sen ansiosta hänen nimensä julkaistiin vuoden 2013 "Guinness World Records Gamer's Edition-kirjassa".
Olajide tekee pääasiassa rap-musiikkia. KSI aloitti musiikkiuransa hänen YouTube-ystävänsä Randolphin kanssa, kun he julkaisivat rap-kappaleen englantilaisesta jalkapalloilijasta Emile Heskeystä nimeltään "Heskey Time" 2011 iTunesissa. "Heskey Timen" menestyttyä hän aloitti sarjan YouTube-kanavallaan nimeltä "Football Rap Battles", jossa JJ ja Randolph esittävät tiettyjä jalkapalloilijoita ja managereita kuten Mario Balotelli ja Sir Alex Ferguson ja räppäävät. Olajide esiintyi myös Droidekan musiikkivideossa kappaleelle ”Get Hyper” vuonna 2013. KSI julkaisi ensimmäisen sinkkunsa "Lamborghini" 23. maaliskuuta 2015, jossa oli mukana myös räppäri P Money. Marraskuussa 2015 KSI julkaisi kappaleen "Keep up" ft. JME. Kesäkuussa 2017 hän julkaisi kappaleen "CREATURE".
Siikonen
Siikonen on suomalainen sukunimi. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi on vuoteen 2016 mennessä ollut 142 henkilöllä.
Musta Haukka
Musta Haukka (1767 – 3. lokakuuta 1838), omakieliseltä nimeltään Ma-ka-tai-me-she-kia-kiak, oli Sauk- ja Fox-intiaanien johtaja Mustan Haukan sodassa vuonna 1832. Hän kärsi tappion Yhdysvaltoja vastaan Bad Axen taistelussa (tai verilöylyssä) Wisconsinissa. Taistelun jälkeen saukit ja foxit pakotettiin luopumaan maistaan Illinois’n ja Iowan alueella, ja winnebagot Wisconsinin alueella.
Musta Haukka ei ollut syntyperäiseltä asemaltaan päällikkö, vaan hän ansaitsi asemansa toiminnallaan taistelukentällä ja vastarintaan valmiiden sotureiden johtajana ennen sotaan ryhtymistä. Hän taisteli brittien puolella vuoden 1812 sodassa suojatakseen saukien maita valkoisten uudisasutukselta. Mustan Haukan haastatteluihin perustuva omaelämäkerta julkaistiin vuonna 1833. Teoksesta tuli hyvin suosittu, ja siitä on otettu uusia painoksia vielä 2000-luvullakin.
Ninite
Ninite (koodinimeltään Volery) on Microsoft Windows ympäristöön rakennettu palvelu, jonka avulla hallinnoidaan kolmannen osapuolen ohjelmistojen asentamista ja päivittämistä. Ninitestä on kolme erilaista versiota, ilmainen versio yksityiskäyttöön, maksullinen Pro versio yritysympäristöihin ja halvempi Updater muiden tarpeisiin.
Ninite on saanut hyviä arvosteluja esimerkiksi "HowtoGeekin" ja "PCworldin" testeissä.
Ninite toimii Windows XP:ssä ja sitä tuoreimmissa Windows käyttöjärjestelmissä. Aluksi käyttäjä valitsee haluamansa ohjelmat, jonka pohjalta luodaan oma asennustiedosto. Sen avulla Ninite lataa ja asentaa valittujen ohjelmien viimeisimmät versiot käyttäjän koneelle. Mukana ei asenneta normaalisti ohjelmien asennuspaketeissa mukana olevia mainosohjelmia tai selainliitännäisiä. Ninite asentaa ohjelmista joko x64– tai x86–version laitteen mukaan.
Sauninjärvi
Sauninjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Sauninjärvi on osa Karhejärven aluetta.
Järvi on 1,4 kilometriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 26 hehtaaria. Pitkän muotoisen järven noin 50 metriä leveä kapein kohta sijaitsee keskellä järveä. Näin Sauninjärveen muodostuu kaksi leveämpää vesiallasta. Järven ympäristö on karua metsämaata lukuun ottamatta pohjoisrantoja, joihin päättyy peltomaan reuna. Järveen laskee lyhyitä metsäojia ja jokunen pelto-ojakin, mutta suurin yhteisoja tuo vettä Sauninlähteeltä, Liivalamminkulmalta ja Suurlammista. Järven oma laskuoja on 550 metriä pitkä ja se laskee Karhejärven Pahaniemenselkään noin 150 metriä Unisillasta itään. Veden laskennallinen viipymä järvessä on 85 vuorokautta.
Rantaan on rakennettu yli 20 vapaa-ajan asuntoa ja sen lähellä sijaitsee kuusi maatilaa. Niille pääsee yhdystieltä 13286. Hämeenkyrön ja Ylöjärven väälinen raja työntyy piikkinä Sauninlähteelle asti.
Saunijärven, Pirttijärven ja Majajärven välinen maasto on vahva pohjamoreenin aluetta. Alueen jääkaudenjälkeinen maankohoaminen on nostanut seudun merestä ja sen aikaisia rantakerrostumia voi löytyä 125−127 metrin ja 145 metrin korkeudelta. Sauninjärven kaakkoispuolelle on muodostunut rantakerrostuma, jossa aallokko huuhtoi moreenirantoja. Moreenista irronnut savi laskeutui alville maaston kohdille nykyisiin lahtiin ja järvenpohjiin. Järviä nykyisin ympäröivät savikot ovat jäänteitä tästä toiminnasta. Nämä savikot ovat kerrallisia lähes pinnasta alkaen. Samalla alueella esiintyy myös paljon hietaa.
Järven vedenlaatua on tutkittu talvella 1989, 1990, 2004 ja 2015. Vesi vaihtuu järvessä melko nopeasti ja sen vuoksi vedenlaatu vaihtelee säiden vaihteluiden mukaisesti. Vesi vaihtuu järvessä laskennallisesti 85 vuorokauden välein. Vesi on väriltään ruskeaa ja siinä on runsaasti humusta, minkä vuoksi veden happamuustaso on matala. Talvella veden pH-taso on lähellä 6,0, jota alhaisempia arvoja eivät esimerkiksi ravut siedä. Talvella 2015 oli veden pH-taso korkeammalla ja tämä taso vaikuttaisi olevan järvelle normaalia. Kesätasot ovat olleet korkeammalla ja lähellä neutraalia. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan on välttävä. Valuma-alueelta tulee ravinnekuormitusta, mikä näkyy järvessä kohonneinna pitoisuuksina. Fosforipitoisuudet vaihtelevat eri vuosina erittäin rehevien ja lievästi rehevien järvien tasojen väliä. Korkeat ravinnepitoisuudet ruokkivat leväkasvustoa, joka äityi esimerkiksi vuonna 2004 runsaaksi. Leviä esiintyy erittäin reheville järville ominaisia määriä. Järvessä veden happitilanne on tavella tyydyttävällä tasolla. Jopa pintavesissä hapen kuluminen on voimakasta. Järven mataluudesta johtuen siihen ei synny lämpötilakerrostumista eikä happikatoa pääse syntymään. Sauninjärvi soveltuu virkistyskäyttöön tyydyttävästi.
Vuonna 1992 järvelle asetettiin veneiden kulkunopeudelle katto, joka on 10 kilometriä tunnissa.
Vuonna 1928 annettiin talollisen Lauri Ihantolan ja kumppanien tekemään hakemukseen laskea Sauninjärvi päätös. Järvenlaskun vaiheista ei voi tämän lähteen valossa sanoa mitään.
Miloš Pantović
Miloš Pantović (, s. 7. heinäkuuta 1996 München, Saksa) on saksalaissyntyinen serbialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Pantović on oikea laitahyökkääjä.
Pantović on Bayern Münchenin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Bundesliigassa lokakuussa 2015 tultuaan vaihdosta kentälle Arturo Vidalin tilalle.
Juha Inovaara
Juha Inovaara on suomalainen Lahdessa asuva kirjailija, joka julkaisi esikoisteoksensa huhtikuussa 2015.
Inovaara, joka työskentee nykyään tietoturva-alan yrityksen myynnissä partnerina, on koulutukseltaan metsätalousinsinööri ja toimi aiemmin metsäalalla. Hän vietti lapsuutensa Rengossa ja nuoruutensa Hämeenlinnassa. Myllylahden kustantama Inovaaran esikoisteos "Männyn takaa" kuvaa fiktiivisen tarinan avulla nuoren miehen polkua metsäalalle ja puunhankintatehtäviin.
Inovaaran toinen kirja, Honkametsän huminaa, julkaistiin vuonna 2017. Kirja on suora jatko-osa ensimmäiselle romaanille. Se kuvaa metsätoimihenkilön työtä ja puunhankinnassa tapahtunutta suurta kehitystä 1990-luvun alkuvuosina.
Trilogian kolmas osa julkaistaan vuoden 2019 loppupuolella.
Amy Robbins
Amy Robbins (s. 18. helmikuuta 1971) on brittiläinen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa on tohtori Jill Weatherillia sarjassa "Kyläsairaala (The Royal)". Robbins on naimisissa näyttelijä Robert Dawsin kanssa.
Stelton
Stelton A/S on tanskalainen yritys, joka valmistaa tunnettujen muotoilijoiden suunnittelemia pelkistettyjä taloustavaroita etupäässä metallista ja muovista.
Stelton perustettiin 1960 valmistamaan ja markkinoimaan ruostumattomasta teräksestä valmistettuja keittoastioita. Vuonna 1964 yritys tilasi arkkitehti Arne Jacobsenilta sarjan metalliastioita. Näin syntyi "Cylinder Line", jota valmistetaan yhä korkeakiiltoisesta ruostumattomasta teräksestä. Vaikka Steltonin oli niiden valmistamiseksi uudistettava tuotantolaitteitaan, sarjasta tuli heti markkinoille tultuaan 1967 suuri muotoilu- ja myyntimenestys. Yhdysvaltalainen American Institute of Interior Designers palkitsi sen "International Design Awardillaan". Sarjaan kuului alun perin 18 osaa, mutta Jacobsen kehitti siihen uusia esineitä aina kuolemaansa 1971 asti, ja nykyisin "Cylinder Lineen" kuuluu 34 eri tuotetta.
Vuodesta 1976 Steltonin esineitä on muotoillut Erik Magnussen, joka alkoi yhdistää muovia ja ruostumatonta terästä. Hänen tunnetuimpia Stelton-tuotteita ovat laajan värivalikoiman tarjoava termoskannu sekä teräksinen öljylamppu "Skeppslampa". Nykyisin Steltonin tuotteita muotoilevat monet muutkin.
Yrityksen toimitusjohtaja ja omistaja on 1970-luvun lopulta asti ollut Peter Holmblad, joka jo 1964 toimi Steltonin myyjänä ja ehdotti silloin Arne Jacobsenin ottamista yrityksen muotoilijaksi.
Steltonin tuotteet ovat saaneet Red Dot- ja muita kansainvälisiä muotoilupalkintoja, ja niitä on otettu monien muotoilumuseoiden kokoelmiin.
Simo Oja
Simo Sakari Oja (s. 1939 Kärkölä) on suomalainen lääkäri ja emeritusprofessori, filosofian tohtori, lääketieteen tohtori ja oikeustieteen tohtori. Hän oli Tampereen yliopiston fysiologian professori vuodesta 1973. Hän tutki hermoston toimintaa biokemian menetelmin. Oja on väitellyt lisäksi vuonna 2011 aiheesta "Onko eläimillä oikeuksia? Eläinkoelainsäädännön kehitys ja nykytila".
Aste-konsortio
ASTE-konsortio eli "Avoin sosiaali- ja terveydenhuolto" on suomalaisten ohjelmistoalan yritysten muodostama yhteenliittymä eli konsortio. Sen tavoitteena on edistää sosiaali- ja terveydenhuollossa käytetyn tietotekniikan markkinoiden avoimuutta. Konsortion tavoitteena on luoda avoin vaihtoehto sosiaali- ja terveydenhuollon asiakas- ja potilastietojärjestelmäksi. Perustajajäseninä konsortiossa ovat Open Knowledge Finland, NurseBuddy, Reaktor, Codecontrol, Solita, Vincit ja Gofore. Jäsenet ovat merkittäviä suomalaisia toimijoita ohjelmistopalvelujen kehittämisessä. Konsortio hyödyntää kokemuksia niin terveydenhuollosta kuin laajasti eri toimialoilta. ASTE-konsortio on muodostettu vastaamaan julkisella sektorilla tunnistettuihin vakaviin ohjelmistokehityksen haasteisiin. Konsortio on ottanut tehtäväkseen tarjota käyttäjälähtöisen, ketteriin menetelmiin perustuvan, hukkaa ja hallinnollista taakkaa vähentävän sovelluksen. Avoimuutta korostava tietojärjestelmäratkaisu sallii asiakkaan valita omiin tilanteisiinsa sopivimmat ratkaisut ja toimittajat.
Marjatta Okko
Liisa Marjatta Okko (o.s. Syvänen; 20. joulukuuta 1925 Helsinki – 15. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen geologi ja informaatikko. Hän tutki kvartäärigeologiaa, tieteellisen tiedon välitystä ja kirjastojen tehtäviä.
Okko syntyi tykistöupseeri Olavi Syväsen ja Elisabeth (Liisa) Sténin perheeseen Helsingissä. Perhe muutti Jyväskylään 1930-luvulla ja Okko tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1943. Lääketiedettä alkujaan opiskelemaan pyrkinyt Okko luki geologiaa ja minerologiaa, filosofian kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1953. Okko toimi jo opiskeluaikanaan yliopiston geologian laitoksen kirjastonhoitajana, vuodesta 1953 hän oli Geologisen tutkimuslaitoksen kirjastonhoitaja. "Geologi"-lehden päätoimittaja Okko oli 1954–1955. Vuonna 1955 ja 1956 hän oli ASLA-Fulbright-stipendiaatti Coloradon yliopistossa Denverissä ja suoritti siellä Master of Arts -tutkinnon. Filosofian lisensiaatti Okosta tuli 1959, tohtoriksi hän väitteli 1962.
Geologisen tutkimuslaitoksen kirjasto- ja informaatiopalvelutoimiston päällikön tehtävästä Okko siirtyi Tampereen yliopiston kirjastotieteen ja informatiikan professoriksi 1977, tehtävä oli tuolloin Pohjoismaiden ainoa. Okko jäi eläkkeelle vuonna 1988. Hän kuoli syöpään 72-vuotiaana.
Marjatta Okon puoliso vuodesta 1958 oli professori Veikko Okko.
Eres tú
Eres tú on espanjalaisen Mocedades-yhtyeen esittämä kappale, joka sijoittui toiseksi vuoden 1973 Eurovision laulukilpailussa saatuaan 125 pistettä. Kappaleen sävelsi Juan Carlos Calderón. Singlenä ilmestyessään ”Eres tú” nousi joidenkin Euroopan maiden listoille. Lisäksi se ylsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla yhdeksänneksi seuraavana vuonna 1974.
Kappaleesta on tehty lukuisia cover-versioita. Katri Helena levytti kappaleesta vuonna 1973 suomenkielisen version ”Runoni kaunein olla voit”, jonka oli sanoittanut Saukki.
Thure Öberg
Thure Fritiof Öberg (21. maaliskuuta 1872 Tukholma – 12. syyskuuta 1935 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen koristemaalari, joka nimitettiin Helsingin Arabian tehtaiden ensimmäiseksi taiteilijaksi vuoden 1895 paikkeilla. Hän toimi yrityksen palveluksessa kuolemaansa 1935 saakka.
Thure Öberg aloitti uransa Ruotsissa Rörstrandin posliinitehtaalla, joka omisti myös vuonna 1873 perustetun Arabian tehtaat. Alkuvuosina Arabiassa tehtiin Rörstrandilta saatuja astiamalleja ja niiden koristeluja, mutta Öbergin palkkauksen myötä haluttiin kehittää suomalaistehtaalle myös omia astiamalleja.
Öberg taisi monia keramiikan koristelutekniikoita, mutta hänen suosikkinsa oli tanskalaisen Arnold Krogin menetelmä piirtää kuvioita väriliiduilla lasitteen alle. Öbergin lempiaiheiksi muodostuivat suomalaiset maisemat.
Öberg suunnitteli Arabian esiintymisen Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900. Sinne valmistui muun muassa uusi koristelautassarja, jonka koristekuvioina oli koboltinsinisiä, kuparipainomenetelmällä jäljennettyjä Öbergin piirroksia suomalaisista linnoista ja kuuluisista maisemista. Astiasto voitti muotoilustaan ensimmäisenä suomalaistuotteena kansainvälisen kultamitalin.
Thure Öbergin pojanpoika oli ruotsalainen kuvataiteilija ja keraamikko Eje Öberg (1929–2000).
Lieksa Areena
Lieksa Areena on Lieksan Urheilupuistossa sijaitseva monipuolinen areena. Lieksa Areena toimii kotiareenana Lieksan Hurtille. Vuonna 2012 peruskorjattuun areenaan mahtuu noin 700 henkilöä. Areenan kaikki paikat olivat täynnä avajaisottelussa 9. elokuuta 2012, jolloin harjoitusottelussa toisensa kohtasivat jääkiekon SM-liiga-seurat JYP ja Lappeenrannan Saipa.
Dingo ja Yö
Dingo ja Yö on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 14. heinäkuuta 2010 toisena singlenä hänen kuudennelta studioalbumiltaan "Kunnes joet muuttaa suuntaa".
Nimensä mukaisesti kappaleen teksteissä mainitaan Dingo- ja Yö-yhtyeet. Vilkkumaan mukaan rock oli nuorisomusiikkia vielä ainakin 1980-luvulla. ”Dingo ja Yö” on myös yksi niistä kappaleista, jotka käsittelevät keski-ikäistymistä.
Kolmosen kausi 2015
Kolmosen kausi 2015 oli Suomen jalkapallon neljänneksi korkeimman sarjatason kausi, joka pelattiin yhdeksässä alueellisessa lohkossa. Lohkovoittajat nousivat Kakkoseen kaudeksi 2016, lukuun ottamatta Pohjois-Suomen voittajaa Rollon Poikia, joka oli jo ennen kauden alkua ilmoittanut, ettei seura tavoittele nousua.
FC Kiisto A-team luopui sarjasta 23. kesäkuuta ja joukkueen pelaamat ottelut mitätöitiin.
HauPa luopui sarjasta ennen kauden alkua ja RoPo ilmoitti, ettei seura tavoittele nousua.
Transistorien peruskytkennät
Transistorien peruskytkennät ovat yhteisemitteri-, yhteiskollektori- ja yhteiskantakytkennät.
Yhteisemitterikytkennassa transistorin emitteri on kytketty maahan. Kytkenta on invertoiva.
Yhteiskollektorikytkennassa transistorin kollektori on kytketty käyttöjännitteeseen. Tunnetaan myos nimella emitteriseuraaja. Ei invertoiva. Jannitevahvistus noin yksi.
Yhteiskantakytkennassa transistorin kanta on kytketty maahan.
Casanova (Anita Skorganin kappale)
Casanova on Anita Skorganin esittämä kappale, joka edusti Norjaa vuoden 1977 Eurovision laulukilpailussa sijoittuen 18 pisteellä 14:nneksi. Kappaleen sävelsi Svein Strugstad ja sanoitti Dag Nordtømme. ”Casanova” nousi singlenä Norjan VG-listan sijalle neljä.