39 askelta
39 askelta () on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1935. Sitä pidetään yhtenä Hitchcockin parhaimmista elokuvista, jonka ansiosta hänet huomattiin toden teolla myös Britannian ulkopuolella – ja varsinkin Yhdysvalloissa. "39 askelta" oli yksi Hitchcockin omia suosikkielokuvia, sillä hänen mielestään sen tempo oli täydellinen eikä siinä ollut kuolleita hetkiä.
"39 askeleessa" kiteytyvät ensimmäistä kertaa monet teemat, joita Hitchcock käytti usein myöhemmin: pakomatkalla olevan miehen on todistettava syyttömyytensä, miespääosassa on komea ja neuvokas mies ja naispääosassa viileä ja älykäs vaaleaverikkö, englantilainen (musta) huumori ja Hitchcockin kuuluisa ”MacGuffin”, asia tai esine jota kaikki elokuvan henkilöt etsivät, mutta josta katsojat eivät juurikaan ole kiinnostuneita.
Richard Hannay antaa illalla yösijan salaperäiselle naiselle, joka löytyy aamulla murhattuna. Tappajat ja poliisi ovat nyt Hannayn jäljillä. Hän lähtee Skotlantiin tapaamaan professori Jordania, joka itse asiassa on vakoilurenkaan johtaja. Hän melkein jää kiikkiin, mutta onnistuu pakenemaan Pamelan kanssa, jonka hän oli tavannut junassa ja jonka poliisiksi naamioitunut vakoilija on kahlehtinut käsiraudoilla Hannayhin. He päätyvät lopulta teatteriin, jossa esiintyy Mr. Memory – muistinero, jolle vakoilijat ovat antaneet tehtäväksi opetella ulkoa salaisia asiakirjoja. Kun Memory vastaa Hannayn kysymykseen ”Mikä on 39 askelta?”, Memory ammutaan ja vakoilijoiden suunnitelmat epäonnistuvat. Hannayn maine puhdistetaan ja hänestä Pamelasta tulee pari.
Alfred Hitchcockin cameorooli on noin kuusi minuuttia elokuvan alusta. Hänet nähdään ohikulkijana bussipysäkin edessä heittämässä roskaa kadulle, kun Robert Donat ja Lucie Mannheim pakenevat teatterista.
Myös elokuvan käsikirjoittajalla Charles Bennettillä on lyhyt cameorooli elokuvassa.
"39 askelta" perustuu John Buchanin "samannimiseen romaaniin" (1915). Buchan oli Hitchcockin lempikirjailijoita, ja tämä oli jo aiemmin ajatellut filmata Buchanin romaanin "Greenmantle". Kun "Miehen joka tiesi liikaa" kuvaukset olivat päättyneet, Hitchcock ja Charles Bennett ryhtyivät kirjoittamaan uuden elokuvan käsikirjoitusta. Romaani koki perusteellisen muokkauksen ennen kuin käsikirjoitus oli valmis. Bennett ja Hitchcock jättivät paljon pois ja lisäsivät lukuisia uusia kohtauksia (muun muassa torpparikohtaus).
Buchan itse ei aluksi ollut lainkaan mielissään siitä, miten Hitchcock kohteli hänen romaaniaan, mutta nähtyään valmiin elokuvan hän myönsi, että se oli itse asiassa parempi kuin hänen oma romaaninsa.
Tuottaja Michael Balcon oli lähtenyt hakemaan "39 askeleen" pääosaan Madeleine Carrollia Hollywoodista, jonne Balcon itse oli Carrollin lähettänyt pari vuotta aiemmin. Miespääosaan Hitchcock valitsi Robert Donatin, joka siihen mennessä oli tunnettu lähinnä vain teatterinäyttelijänä. "39 askeleen" myötä hänestä tuli brittielokuvan tähtinäyttelijä. Lontoon teatterimaailmasta Hitchcock myös löysi 27-vuotiaan Peggy Ashcroftin näyttelemään torpparin vaimoa.
Hitchcock nautti elokuvan kuvauksista. Tuolloin huhuttiin, että pääosan esittäjillä Robert Donatilla ja Madeleine Carrollilla olisi ollut suhde. Hitchcock päästikin hänelle tyypillisen koulupoikahuumorinsa valloilleen heti, kun hän havaitsi pienimmänkin uupumuksen merkin Donatissa tai Carrollissa.
Kun elokuvan kuvaukset olivat päättyneet, kaikki olivat tyytyväisiä tulokseen. Viime hetkellä Hitchcock kuitenkin leikkasi pois viimeisen kuvatun kohtauksen, jossa Donat selittää Carrollille, että he ovat itse asiassa naimisissa, sillä skotlantilaisen oikeuden mukaan pelkkä ilmoitus todistajien läsnä ollessa olisi riittävä ja sen he olivat majatalossa tehneet. Hitchcockin mielestä kohtaus sotki elokuvan lopun suuret linjat ja siksi se oli poistettava.
"39 askelta" oli suuri yleisö- ja arvostelumenestys Britanniassa ja Yhdysvalloissa. "Sunday Timesin" kriitikko Dydney Carroll kutsui Hitchcockia arvostelussaan neroksi ja sanoi Hitchcockin olevan elokuvan todellinen tähti. "Daily Telegraphin" Campbell Dixon, jonka näytelmään Hitchcockin seuraava elokuva "Salainen asiamies" perustui, piti sitä ”erittäin elokuvallisena”. British Film Instituten tavallisesti hyvin konservatiivinen "Monthly Film Bulletin" piti sitä ”ensiluokkaisena viihteenä”.
Elokuvan menestyksen ansiosta Hitchcock alkoi saada työtarjouksia Hollywoodista. Suurta osaa niistä Hitchcock ei koskaan nähnyt, sillä Gaumont British vaikeni niistä tai antoi heti kieltävän vastauksen kysymättä lainkaan Hitchcockin mielipidettä. Tosin Hitchcock ei vielä tässä vaiheessa olisi vakavasti harkinnut lähtöä Yhdysvaltoihin, sillä hänen asemansa Britannian huippuohjaajana oli kiistaton. Lisäksi hän oli koonnut ympärilleen joukon luottotyöntekijöitä, joiden kanssa hän teki elokuvia.
"39 askelta" on tavallaan synteesi Hitchcockin aikaisemmista elokuvista. Allmovien Bruce Eder toteaa, että "39 askelta" kokoaa kaikki Hitchcockin aikaisempien elokuvien parhaimmat oivallukset ja yhdistää ne nerokkaasti yhdeksi ainoaksi elokuvaksi. Monet näistä teemoista – kuten väärä mies, viileä blondi ja englantilainen huumori – tulisivat toistumaan lukuisissa muissa Hitchcockin elokuvissa.
"39 askeleelle" ovat tyypillisiä nopeat ja yllättävät siirtymät kohtauksesta toiseen. Ne antavat katsojalle mielikuvan erittäin nopeasta temposta. Peter Bogdanovichille Hitchcock sanoikin, että hän piti elokuvassa ennen kaikkia äkkinäisistä ja yllättävistä siirtymistä kohtauksesta toiseen kuten kohdassa, jossa Robert Donat hyppää ulos poliisiaseman ikkunasta, liittyy sitten Pelastusarmeijan kulkueeseen, pakenee sieltä kujalle ja päätyy puheen pitäjäksi kokouksessa.
Tässä suhteessa "39 askelta" muistuttaa hyvin paljon Hitchcockin yhdysvaltalaista "Vaarallista romanssia" (1959). Monet kriitikot, joiden mielestä "39 askelta" on Hitchcockin paras brittielokuva, pitävätkin "Vaarallista romanssia" hänen parhaana yhdysvaltalaisena elokuvanaan.
"39 askelelta" oli ensimmäinen elokuva, jossa Hitchcock käytti MacGuffinia. MacGuffinin ”keksiminen” oli tavallaan elokuvan perusedellytys, sillä sen nopeatempoisuus ei jättänyt sijaa pitkille selityksille siitä, miksi tämä kaikki nyt oikeastaan tapahtuu tai miten.
Elokuvan MacGuffinina on vakoilurenkaan paljastaminen. Katsojalle ei tosin koskaan selviä, keitä he oikein ovat tai mitä he oikeastaan tahtovat. Ensimmäisessä käsikirjoitusversiossa oli mukana kohtaus maanalaisessa lentokonehallissa, mutta Hitchcock poisti sen, koska se ei millään tavalla palvellut elokuvaa. Kuten "Vaarallisessa romanssissa", tässäkin elokuvassa itse takaa-ajo on elokuvan tosiasiallinen tarkoitus.
Hitchcock oli aina ollut innostunut varieteesta (). "39 askeleen" kehystarinassa ja Mr. Memoryssa varieteeta kuvataankin hyvin aidosti. Mr. Memoryn esikuvana oli varieteetaiteilija Datas, joka pystyi vastaamaan lähes jokaiseen kysymykseen, jos se käsitteli tosiasioita tai lukuja. Hitchcock oli nähnyt hänen esiintyvä lukuisia kertoja. Elokuvan Mr. Memory sai lisäksi vielä tiukan ammattietiikan: jos hän tietää vastauksen kysymykseen, hänen on vastattava siihen, vaikka sillä olisikin kohtalokkaita seurauksia.
Elokuvasta on tehty kaksi samannimistä uudelleenfilmatisointia Britanniassa 1959 ja 1978, jotka eivät menestyneet. 2008 siitä tehtiin televisioelokuva "The 39 Steps".
Patrick Barlow kirjoitti 2005 jännityskomedianäytelmän "39 askelta" ("The 39 Steps"), joka perustuu Nobby Simonin ja Simon Corblen alkuperäisideaan. Näytelmä perustuu sekä Hitchcockin elokuvaan että Buchanin romaaniin. Näytelmän kantaesitys Suomessa oli Åbo Svenska Teaterissa helmikuussa 2008. Suomenkielinen kantaesitys oli Tampereen Komediateatterissa syyskuussa 2008. Helsingin Kaupunginteatterissa näytelmä esitettiin Mikko Kivisen ohjaamana komediana 19.2.2014 alkaen Studio Pasilan näyttämöllä.