hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cvetković–Maček-sopimus
Cvetković–Maček-sopimus (; ) oli Jugoslavian kuningaskunnassa 26. elokuuta 1939 solmittu poliittinen sopimus. Sen perusteella Kroatia sai sisäisen autonomian, kun autonominen Kroatian Banovina luotiin. Alue käsitti Jugoslavian kroatialaisväestön. Alue käsitti nykyisen Kroatian valtion ja kroatialaisen väestön asuinalueita Vojvodinasta ja Bosnia-Herzegovinasta. Sopimuksen tekijöinä olivat Jugoslavian pääministeri Dragiša Cvetković ja kroaattipoliitikko Vladko Maček. Sopimuksen syntymisen edellytyksenä oli prinssihallitsija Paulin suvaitsevaisempi asenne kuin edeltäjänsä, salamurhatun kuninkaan Aleksanterin. Paul pelkäsi Kroatian tilaisuuden tullen eroavan Jugoslaviasta. Järjestelyllä toteutettiin toive, joka kroaateilla oli ollut Jugoslavian kuningaskunnan syntyvaiheessa ensimmäisen maailmansodan päättyessä vuonna 1918. Kroatian Banovinan autonomian luominen aiheutti myös Jugoslavian kuningaskunnan uuden perustuslain säätämiseen.
Kroatian väestön oma itsellinen hallinnollinen yksikkö oli syntynyt ensimmäisen kerran sitten keskiaikaisen Kroatian valtakunnan. Autonomisen Kroatian Banovinan toimivallan ulkopuolelle, Jugoslavian keskushallinnon hoidettavaksi, jäivät ulkopolitiikka, armeija, poliisi ja ulkomaankauppa. Alueen johtajaksi eli baniksi nimitettiin Ivan Šubašić.
Sopimuksen mukainen Kroatian Banovina oli voimassa huhtikuuhun 1941, jolloin toisen maailmansodan jo puhjettua Saksa liittolaisineen hyökkäsi Jugoslaviaan ja Jugoslavian kuningaskunta hajosi. Tällöin syntyi vielä laajempi Bosnian alueita kattava Saksaan ja Italiaan tukeutuva Kroatian kuningaskunta. Tätä vaihetta kesti vuoteen 1945, jolloin syntyi Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta, johon Kroatian sosialistinen tasavalta kuului osatasavaltana.
Fritz Stöckli
Fritz Karl Stöckli (15. toukokuuta 1916 – 1968) oli sveitsiläinen vapaapainin olympiamitalisti ja rattikelkkailun maailmanmestari.
87 kilogramman painoluokassa kilpaillut Stöckli saavutti olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja EM-hopeaa Tukholmassa 1946. Oslon talviolympialaisissa 1952 Stöckli kilpaili rattikelkkailijana yltäen Sveitsin nelikossa neljänneksi. Vuonna 1953 Stöckli voitti Sveitsin kaksikossa maailmanmestaruuden.
Pekka Ketonen (metsänhoitaja)
Pekka Ketonen (5. tammikuuta 1928 Kotka – 26. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja pitkäaikainen Suomen Kennelliton toiminnanjohtaja. Kuvanveistoa harrastanut Ketonen on muotoillut kaikkien viiden suomalaisen koirarodun patsaat.
Ketonen osallistui jatkosotaan sotilaspoikana. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1948 ja valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta 1954. Metsäalalla hän toimi tilintarkastajana, apulaismetsänhoitajana ja piirimetsänhoitajana.
Ketonen tuli Suomen Kennelliittoon toiminnanjohtajaksi vuonna 1967, ja hän jäi eläkkeelle vuonna 1988. Yli 20 vuoden työuraan mahtuu muun muassa koiratietojen siirto paperirekisteristä tietokoneelle.
Ketonen oli taiteellinen, hän harrasti maalausta ja teki reliefejä muun muassa Kennelliiton ja koiraharrastajien tarpeisiin. Näkyvä osoitus taiteellisuudesta ovat Ketosen tekemät patsaat viidestä suomalaisesta koirarodusta. Patsaat on sijoitettu eri puolille maata.
Nordlys
Nordlys on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy Tromsøssä. Se on Pohjois-Norjan suurin lehti ja kuuluu norjalaiseen mediakonserniin A-presseniin.
Lehden perusti Tromsin läänin pohjoisosassa Karlsøyssa pappi Alfred Eriksen. Ensimmäinen numero ilmesty 10. tammikuuta 1902.
Lehti jakaa Nordlysprisen-palkintoa ja valitsee "Vuoden Tromsøläisen".Mediebedriftenes Landsforeningin ilmoittama nettolevikki:
Flamingo (albumi)
Flamingo on The Killers-yhtyeestä tunnetun laulaja Brandon Flowersin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 2010. Albumi ylsi listaykköseksi Britannian albumilistalla, ja kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200-listalla sijalle 8. "Flamingolta" julkaistiin singlenä kappaleet ”Crossfire”, ”Only the Young” ja ”Jilted Lovers & Broken Hearts”.
The Desired Effect
The Desired Effect on The Killers-yhtyeestä tunnetun laulaja Brandon Flowersin toinen sooloalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2015. Albumi ylsi listaykköseksi Britannian albumilistalla ja kotimaassaan Yhdysvaltain Billboard 200-listan sijalle 17. "The Desired Effectilta" julkaistiin singlenä neljä kappaletta.
Halifax-luokka
Halifax-luokka on Kanadan kuninkaallisen laivaston ja myöhemmin Kanadan asevoimien kahdentoista aluksen muodostama fregattiluokka. Luokan alukset otettiin palvelukseen 1992-1997.
Yhdeksän luokan aluksista valmistettiin Saint John Shipbuilding Limitedillä Saint Johnissa New Brunswickissa ja loput kolme Marine Industries Shipyardsilla Sorelissa.
Kanadan hallitus aloitti kesäkuussa 2007 projektin, jonka tavoitteena oli modernisoida luokan alukset. Modernisointi sisälsi uuden taistelunjohtojärjestelmän, Harpoon-järjestelmän päivityksen, uuden tutkajärjestelmän, omalaitetunnistimeen moodin S/5, taktisen datalinkin ja omasuojajärjestelmän. Modernisointiin liittyivät myös ESSM ja Thales Sirius IRST.
Työt ensimmäisellä aluksellä "HMCS Halifaxilla" aloitettiin lokakuussa 2010 ja viimeisen aluksen modernisointi saatiin päätökseen vuonna 2017. Ensimmäinen modernisoitu alus palasi palvelukseen vuonna 2012.
Päätös kuuden aluksen hankinnasta tehtiin 22. joulukuuta 1977. Aluksia piti alkuperäisen suunnitelman mukaan valmistaa kaksikymmentä, mutta pitkittynyt suunnittelujakso nosti kustannuksia merkittävästi. Suunnittelutyö jaettiin Saint John Shipbuidersin ja Paramax Electronicsin kesken aj Saint John Shipbuilders vastaanotti tilauksen ensimmäisen erän valmistamisesta vasta kesäkuussa 1983. Joulukuussa 1987 tilattiin toinen kuuden aluksen erä.
Tapanilan VPK
Tapanilan VPK on vuonna 1915 perustettu vapaapalokunta, joka toimii Helsingin Tapanilassa. Tapanilan VPK on yksi Helsingin 15 sopimuspalokunnasta. VPK toimii Helsingin kaupungin Pelastuslaitoksen alaisuudessa.
Tapanilan VPK:lla on kolme osastoa: hälytysosasto, nuoriso-osasto ja naisosasto. Hälytysosasto suorittaa palo-, myrsky-, eläin- ja pelastustoimen hälytystehtäviä. VPK:n palokuntatalo on osoitteessa Päivöläntie 50.
Florian Grillitsch
Florian Grillitsch (s. 7. elokuuta 1995 Neunkirchen, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on keskikentän keskellä. Grillitsch edustaa Bundesliigassa pelaavaa 1899 Hoffenheimia.
Grillitsch muutti kesällä 2013 Itävallasta Saksaan ja siirtyi Werder Bremenin junioreihin. Vuosina 2015–2017 hän edusti seuraa 48:ssa Bundesliigan ottelussa tehden kolme maalia. Kesällä 2017 Grillitsch siirtyi 1899 Hoffenheimiin.
Grillitsch pelasi ensimmäisen ottelunsa Itävallan maajoukkueessa 28. maaliskuuta 2017, kun Itävalta pelasi kotonaan 1–1-tasapeliin päättyneen ystävyysottelun Suomea vastaan.
Jordan Rowley
Jordan Rowley (s. 3. huhtikuuta 1990 Edmonton) on jääkiekkoilija, joka pelaa Lahden Pelicansissa.
Birgit Heeb-Batliner
Birgit Heeb-Batliner (s. 14. lokakuuta 1972 Mauren) on liechtensteinilainen alppihiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan escheniläistä Unterländer Wintersportverein -seuraa. Hän on pituudeltaan 160 cm.
Heeb-Batliner kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran tammikuussa 1993. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan neljäs Park Cityn suurpujottelussa marraskuussa 1994. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas niin ikään Park Cityn suurpujottelussa marraskuussa 1998. Kaudella 1999–2000 hän oli toinen Cortina d'Ampezzon sekä kolmas Lienzin ja Bormion suurpujotteluissa. Ainoan maailmancupvoittonsa ja samalla viidennen ja viimeisen palkintosijansa hän saavutti Park Cityn suurpujottelussa viimeisellä kilpailukaudellaan marraskuussa 2002. Hän sijoittui suurpujottelun maailmancupin kokonaispisteissä kuudenneksi kaudella 1998–1999 ja seitsemänneksi kaudella 1999–2000.
Heeb-Batliber kilpaili neljissä olympialaisissa. Albertvillessä 1992 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 20:nneksi, supersuurpujottelussa 30:nneksi ja keskeytti suurpujottelun. Lillehammerissa 1994 hän oli suurpujottelussa yhdestoista ja keskeytti supersuurpujottelun. Naganossa 1998 hän sijoittui suurpujottelussa yhdeksänneksi, mutta tuli hylätyksi samassa lajissa Salt Lake Cityssä 2002.
Heeb-Batliner sijoittui MM-kilpailuissa Moriokassa 1993 supersuurpujottelussa 32:nneksi ja Sierra Nevadassa 1996 suurpujottelussa seitsemänneksi. Sestrieressä 1997 hän oli supersuurpujottelussa 23:s ja keskeytti suurpujottelun. Hän sijoittui MM-kilpailujen suurpujottelussa 12:nneksi Vailissa 1999, viidenneksi St. Antonissa 2001 ja kymmenenneksi Sankt Moritzissa 2003.
Spitfire Records
Spitfire Records oli Eagle Rock Entertainmentin tytäryhtiö, joka sijaitsi New York Cityssä Yhdysvalloissa.
Kaikki veturit töihin!
Kaikki veturit töihin! () on brittiläinen elokuva vuodelta 2005, joka perustuu televisiosarjaan "Tuomas Veturi". Englanninkielisenä kertojana toimi Michael Angelis, suomenkielisenä puolestaan Aku Laitinen. Elokuva oli ensimmäinen "Tuomas Veturiin" perustuva suoraan videolle julkaistu erikois-DVD, ja sen tuotti HIT Entertainment sarjan 8. ja 9. tuotantokauden välillä.
Abraham Lincoln (kapteeni)
Abraham Lincoln (13. toukokuuta 1744 Berksin piirikunta, Pennsylvania – toukokuu 1786 Jeffersonin piirikunta, Virginia ) oli yhdysvaltalainen kapteeni ja presidentti Abraham Lincolnin isoisä.
Abraham Lincoln syntyi Berksin piirikunnassa, Pennsylvaniassa 13. toukokuuta 1744. Hänen isänsä John Lincoln (1716–1788) oli kotoisin Monmouthin piirikunnasta, New Jerseystä ja hänen äitinsä Rebecca Morris (1720–1806) oli kotoisin Pennsylvaniasta. Abraham oli perheen vanhin lapsi. Hänellä oli myös kahdeksan nuorempaa sisarusta: Hannah, Lydia, Isaac, Jacob, John, Sarah, Thomas ja Rebecca. Abrahamin isä John Lincoln osti vuonna 1768 maata Virginiasta. Vuonna 1773 alue jaettiin perheen kahden vanhimman pojan, Abrahamin ja Isaacin kesken.
Abraham Lincoln toimi kapteenina Yhdysvaltain vapaussodan aikaan 1775–1783.
Hän nai Bathsheba Herringin (1742–1836), ja he saivat viisi lasta, jotka olivat Mordecai (s. 1771), Josiah (s. 1773), Mary (s. 1775), Thomas (s. 1778) ja Nancy (s. 1780). Vuonna 1781 Lincolnit muuttivat nykyiseen Kentuckyyn.
Intiaani ampui Lincolnin toukokuussa 1786 tämän oltua peltotöissä poikiensa Mordecain, Josiahin ja Thomasin kanssa. Mordecai meni hakemaan mökistä ladattua asetta, ja ampui isänsä murhannutta intiaania rintaan tappaen tämän.
Edel AG
Edel AG on saksalainen itsenäinen levy-yhtiö. Sen perusti vuonna 1986 Michael Haentjes.
Keny Arkana
Keny Arkana (s. 20. joulukuuta 1982) on argentiinalais-ranskalainen räppääjä, joka toimii myös aktivistina. Hän perusti vuonna 2004 musiikkia tuottavan kansanliikkeen La Rage du People Noaille’n kaupunginosassa Marseillessa.
Sari Pekkala Kerr
Sari Pekkala Kerr on suomalainen taloustieteilijä ja tutkija Wellesley Centers for Women (WCW) -tutkimuslaitoksessa Wellesley Collegessa. Hän toimii lisäksi vierailevana professorina Massaschusetts Institute of Technologyssa. Pekkala Kerrin tutkimus keskittyy työmarkkinoiden, koulutukseen, inhimilliseen pääomaan ja perheisiin.
Pekkala Kerr on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Jyväskylän yliopistosta vuonna 2000 otsikolla "Regional convergence and migration in Finland, 1960-95".
Pekkala Kerrin puoliso on Harvard Business Schoolin professori William Kerr.
Firma (vuoden 2012 televisiosarja)
Firma on John Grishamin samannimiseen kirjaan perustuva kanadalais-yhdysvaltalainen draamasarja.
Josh Lucas,
Molly Parker,
Callum Keith Rennie,
Juliette Lewis.
Valonsäde
Valonsäde (, myös "Raggio di sole" ”Auringonsäde”) on vuonna 1911 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Tuntemattoman ohjaajan elokuvan pääosaa esittää Fernanda Negri-Pouget.
Tripolissa asuvan Marian sulhanen kutsutaan asepalvelukseen Italiaan. Miehen poissaollessa rikas pašša yrittää vietellä Marian ja lopulta ryöstää hänet haaremiinsa. Vankeus ei kuitenkaan kestä kauan, sillä mereltä lankeaa valonsäde Tripoliin. Italialaiset valtaavat kaupungin ja vapauttavat Marian, joka tapaa jälleen sulhasensa.
Cinesin tuottama "Valonsäde" on osa Italian–Turkin sodan propagandaa, jonka tehtävänä on osoittaa turkkilaisten rikokset ja italialaisten sotilaiden sankarillisuus. Mukana on myös sodan uskonnollisiin motiiveihin viittaava islam-teema.
Aikalaiskritiikki kiitti elokuvaa sen isänmaallisuudesta ja itämaisesta lavastuksesta. Suomessa sitä esitettiin useilla eri nimillä alkuvuodesta 1912. Lehtimainoksissa korostettiin haaremiteemaa, mutta elokuvan propagandistisuuskaan ei jäänyt huomaamatta.
Elokuva on säilynyt Italian kansallisen elokuva-arkiston kokoelmissa. Se on nähtävissä Friulin elokuva-arkiston YouTube-kanavalla
Meloe
Meloe on toukohärkien heimoon kuuluva kovakuoriaissuku.
Suvun lajit ovat kooltaan keskisuuria tai suuria, pituudeltaan 12–30 mm. Niillä ei ole siipiä ja peitinsiivet ovat lyhentyneet. Näiden kovakuoriaisten naaraat ovat suurempia kuin koiraat, joilla on epätavalliset tuntosarvet.
Toukat syövät mehiläisten munia ja muuta ravintoa, jota ne löytävät mehiläispesistä.
Esa Jokivuolle
Esa Jokivuolle on suomalainen taloustieteilijä ja Suomen Pankin tutkimuspäällikkö. Jokivuolle on työskennellyt Suomen Pankissa eri tehtävissä vuodesta 1999 alkaen ja toiminut vierailevana professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Jokivuolle on koulutukseltaan rahoituksen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1996 University of Illinois at Urbana-Champaign -yliopistosta.
Mamma Mia: Here We Go Again!
Mamma Mia: Here We Go Again! on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Ol Parker. Elokuva on sekä esiosa että jatko-osa vuoden 2008 menestyselokuvalle "Mamma Mia!", joka taas perustuu samannimiseen musikaaliin vuodelta 1999. Elokuvan pääosissa ovat Lily James, Amanda Seyfried, Christine Baranski, Julie Walters, Pierce Brosnan, Dominic Cooper, Andy García, Colin Firth, Stellan Skarsgård, Cher ja Meryl Streep. Elokuva jatkaa siitä mihin ensimmäinen elokuva jäi ja mukana on myös takaumia Donna Sheridanin nuoruuteen vuoteen 1979. Takaumissa kerrotaan miten Donna saapui Kalokairin saarelle ja ensitapaamisistaan hänen tyttären Sophien kolmen mahdollisen isän kanssa.
Elokuva sai ensi-iltansa 20. heinäkuuta 2018, kymmenen vuotta ja kymmenen päivää ensimmäisen elokuvan jälkeen.
Elokuva oli Suomessa vuoden 2018 katsotuin elokuva yli 370 tuhannella katsojalla.
Seuraavat ABBAn kappaleet esitettiin elokuvassa ja löytyvät myös elokuvan soundtrackilta.
Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuussa 2017 ja päättyivät saman vuoden joulukuussa.
"Mamma Mia: Here We Go Again!" keräsi ensimmäisten kolmen päivänä aikana Suomessa yli 50 000 katsojaa, joka on yli kaksinkertaisesti kuin ensimmäinen elokuva sai vuonna 2008. Toisella viikollaan Suomen elokuvateatteriessa elokuva ylitti 100 000 katsojan rajan.
"Mamma Mia" ohitti "" -elokuvan Suomen vuoden 2018 katsotuimpana elokuvana elokuun puolivälissä yli 236 000 katsojalla.
Elokuva on saanut kriitikoilta myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 170 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 79 prosenttia oli positiivisia. "Helsingin Sanomien" Leena Virtanen antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä.
Heli Koski
Heli Koski on suomalainen taloustieteilijä ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen tutkimuspäällikkö.
Koski on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1998 Oulun yliopistosta otsikolla "Economic Analysis of the Adoption of the Technologies with Network Externalities".
GNU Mach
GNU Mach on GNU Hurd -käyttöjärjestelmän pohjana toimiva käyttöjärjestelmäydin, joka perustuu Carnegie Mellon -yliopiston Mach-ytimeen.
Suurin osa laiteajureista on peräisin Linux-ytimen versiosta 2.0. Ydin toimii x86-alustalla.
Karl Lemström
Karl Lemström (s. 18. maaliskuuta 1966 Hyvinkää) on suomalainen kirurgi ja sydän- ja thoraxkirurgian professori (Helsingin yliopisto). Hän on tehnyt Suomessa uraauurtavaa operatiivista- ja tutkimustyötä sydänsiirtokirurgian parissa.
Lemström valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta 1992. Tohtoriksi hän väitteli niin ikään Helsingin yliopistosta 1995. 1997 hänet nimettiin elinsiirtoimmunologian dosentiksi (Helsingin yliopisto). Kirurgiksi hän erikoistui vuonna 2000. Sydän- ja thoraxkirurgian dosentuuriin hänet nimitettiin 2010 (Helsingin yliopisto). Vuosina 2012‒2016 Karl Lemström toimi elinsiirtokirurgian ja immunologian professorina Helsingin yliopistossa. Vuodesta 2016 hän toiminut Helsingin yliopistossa  sydän- ja thoraxkirurgian professorina.
Mittavan tutkimusuran lisäksi Lemström on toiminut konsultoivana sydän- ja thoraxkirurgina Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa (2004–2011), sekä tällä hetkellä (2017) sydänkirurgian osastonylilääkärinä HYKS:ssä. Lemström työryhmineen on suorittanut suurimman osan Suomessa tehdyistä sydänsiirroista 2000-luvulla.
Ultimate SoundTracker
Ultimate SoundTracker on Karsten Obarskin kehittämä tracker-ohjelma, joka on kehitetty vuonna 1987 Amiga 500:lle. Obarski kehitti ohjelman auttaakseen musiikin teossa Rainbow Arts:lla.
Ohjelma on inspiroinut useiden vastaavien ohjelmien kehitykseen kuten Noisetracker ja ProTracker.
EAS yritti myydä ohjelmaa kaupallisena työkaluna, mutta päätyi julkaisemaan sen lähdekoodit.
Oulunkylän VPK
Oulunkylän VPK on vuonna 1900 perustettu vapaapalokunta, joka toimii Helsingin Oulunkylässä. Oulunkylän VPK on yksi Helsingin 15 sopimuspalokunnasta. VPK toimii Helsingin kaupungin Pelastuslaitoksen alaisuudessa. VPK:n autotalli on Otto Brandtintiellä.
Oulunkylän VPK:lla on kolme osastoa: hälytysosasto, nuoriso-osasto ja naisosasto.
Arado Ar 68
Arado Ar 68 on saksalainen Arado Flugzeugwerke valmistama hävittäjälentokone. Se oli viimeinen saksalaisvalmisteinen kaksitasohävittäjä. Konetyyppi oli Luftwaffen käytössä ensilinjan hävittäjänä vuosina 1936–1938. Palveluskäyttö jatkui Chris Chantin mukaan vuoden 1940 kevääseen, jolloin Ar 68 -konetyyppiä käytettiin lentäjien koulutuksessa sekä taitolentokoneena. Tyyppiä käytettiin myös yöhävittäjänä vuoden 1939 paikkeilla. Koneen voimanlähteenä oli 690–750 hevosvoiman (515–559 kW) V12-moottori, jonka valmistaja oli joko BMW tai Junkers.
Oz (Isère)
Oz on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Kunta sijaitsee Lac du Verneyn tekojärven itäpuolella. Järvi syntyi kun Eau d'Ollen vesivoimayhtiö patosi Eau d'Olle -joen vuonna 1909. Kunnan alueella on Oz-en-Oisansin hiihtokeskus.
Åsa Hellman
Åsa Katarina Hellman (s. 23. syyskuuta 1947 Porvoo) on suomalainen (suomenruotsalainen) keramiikkataiteilija, taidemaalarien Åke Hellmanin ja Karin Hellmanin tytär.
Åsa Hellman valmistui keraamikoksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1973 ja jatkoi opintojaan Belgradissa ja Lontoossa. Hän työskenteli vapaana taiteilijana ja osallistui Suomenlinnassa toimivaan Pot Viaporiin.
Hellman on suunnitellut keramiikkateoksia julkisiin tiloihin. Hän sai taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1982.
Vuosina 1983–1985 Hellman työskenteli tuntiopettajana Taideteollisessa korkeakoulussa, ja hän on toiminut myös vapaana kirjoittajana ja avustanut "Hufvudstadsbladetia". Hänen toimittamansa kirja "Taidekeramiikka Suomessa" vuodelta 2004 sai vuoden taidekirjapalkinnon, ja teos on ilmestynyt myös ruotsin- ja englanninkielisenä laitoksena.
Karin Hellman
Karin Hilda Sofia Hellman (o.s. Wisuri; 8. heinäkuuta 1915 Pietarsaari – 25. helmikuuta 2004 Porvoo) oli suomalainen taidemaalari. Hellman opiskeli Taideteollisuuden keskuskoulussa vuosina 1934–1938 ja osallistui ensimmäiseen näyttelyynsä vuonna 1939, nuorten näyttelyyn Taidehallissa.
Hellman tunnetaan erityisesti mielikuvituksekkaista öljymaalauksista, sekatekniikkakollaaseista sekä kokeellisista tekstiiliaplikaatioista, joihin hän keskittyi varsinkin 1960- ja 1970-luvulla. Häntä pidetään uranuurtajana tekstiilin käytössä kuvataiteessa. Hän työskenteli piirustuksenopettajana Tammisaaressa ja Porvoossa 1934–1938.
Karin Hellmanin puoliso oli taidemaalari Åke Hellman. Keraamikko Åsa Hellman on heidän tyttärensä.
Fontcouverte-la-Toussuire
Fontcouverte-la-Toussuire on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella.
Kunnan alueella sijaitsee La Toussuiren hiihtokeskus, joka on osa laajempaa Les Sybellesin hiihtokeskusaluetta.
Kroatian Banovina
Kroatian Banovina (), oli Jugoslavian kuningaskunnan autonominen alue vuosina 1939–1941. Alue syntyi 26. elokuuta 1939 tehdyllä Cvetković–Maček-sopimuksella. Tavoitteena oli vähentää Jugoslavian kuningaskunnassa sen syntymisestä 1918 lähtien vallinnutta jännitettä pääkansallisuuksien eli valtaapitävien serbien ja itsensä syrjityksi tunteneiden kroaattien välillä., ,
Kroatian väestön oma itsellinen hallinnollinen yksikkö oli syntynyt ensimmäisen kerran sitten keskiaikaisen Kroatian valtakunnan. Autonomisen Kroatian Banovinan toimivallan ulkopuolelle, Jugoslavian keskushallinnon hoidettavaksi, jäivät ulkopolitiikka, armeija, poliisi ja ulkomaankauppa. Alueen johtajaksi eli baniksi nimitettiin Ivan Šubašić.
Kroaattijohtaja Vladko Maček ja useat muut kroaatit näkivät autonomian ensimmäisenä askeleena kohti täydellistä itsenäisyyttä. Maček oli jo aiemmin käynyt salaisia keskusteluja italialaisten kanssa, mutta lopettanut ne ja siirtynyt yhteistyökeskusteluihin Jugoslavian johdon eli prinssihallitsija Paulin ja pääministeri Dragiša Cvetkovićin kanssa. Sopimuksen synnyttyä Mačekista tuli uudistetun Cvetkovićin hallituksen varapääministeri.
Autonomisen Kroatian Banovinan syntyvaiheessa elokuussa 1939 uskonnoltaan n. 75% oli roomalaiskatolisia, 20% ortodokseja ja 5% muslimeja. Uskonnolliset luvut ovat suuntaa antavia, kuinka paljon siis oli kroaatteja, serbejä ja bosnialaisia.
Autonomisen alueen historia jäi lyhyeksi, sillä osana Toista maailmansotaa Saksa liittolaisineen hyökkäsi huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan valloittaen maan. Kroatia irrottautui tässä yhteydessä Jugoslaviasta ja perusti oman valtionsa 10. huhtikuuta 1941 akselivaltojen Saksan ja Italian tuella johtajanaan Ustaša-liikkeen johtaja Ante Pavelic. Kroatian Banovina oli keskeinen osa uutta Kroatian kuningaskuntaa valtion alueen laajentuessa Bosnia-Herzegovinan alueelle. Toisaalta Italia sai tässä yhteydessä merkittäviä alueita Dalmatian rannikolla muodostaen italialaisen Dalmatian kuvernoraatin.
Valloire
Valloire on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Col du Télégraphen ja Col du Galibierin solien välissä. Kunnassa on hiihtokeskus.
Juhana II (Liechtenstein)
Juhana II (koko nimi "Johann Maria Franz Placidus", 5. lokakuuta 1840 – 11. helmikuuta 1929) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1858 kuolemaansa asti 1929 eli yli seitsemänkymmenen vuoden ajan.
Juhana II uudisti Liechtensteinin perustuslain vuonna 1921, jolloin ruhtinaskunnasta tuli demokraattinen ja parlamentaarinen. Hän edisti tieteitä ja panosti sosiaaliseen ja humanitaariseen työhän. Hän lahjoitti myös varoja hyväntekeväisyyteen, ja sai lisänimen "Juhana Hyvä".
Juhana II kuoli naimattomana ja lapsettomana. Hänen seuraajakseen nousi hänen veljensä Frans I.
Aasian Eurovision laulukilpailu 2019
Aasian Eurovision laulukilpailu 2019 on ensimmäinen Aasian Eurovision laulukilpailu. Se järjestetään Gold Coastissa, Australiassa 7. joulukuuta 2019. Sen on tarkoitus olla Aasian ja Tyynenmeren alueen vastine Eurovision laulukilpailulle. mennessä 16 maata on ilmoittanut halustaan osallistua kilpailuun.
Maaliskuussa 2016 Eurovision laulukilpailun oikeuksia hallinnoiva Euroopan yleisradiounioni (EBU) ilmoitti tehneensä australialaisen Special Broadcasting Servicesin kanssa sopimuksen, joka antoi SBS:lle oikeuden järjestää Eurovision-formaattiin pohjautuvan kilpailun Aasian maille. SBS alkoi suunnitella yhteistyökumppaninsa Blink TV:n kanssa kilpailun tarkempaa formaattia ja sääntöjä. Ensimmäinen kilpailu oli tarkoitus järjestää Australiassa vuonna 2017.
Kilpailusta julkistettiin lisätietoja toukokuussa 2016. Silloin kerrottiin, että ensimmäiseen kilpailuun odotettiin 12 osallistujamaata, ja lopulta kilpailuun osallistuvien maiden määrä voisi kasvaa jopa 68:aan. Heinäkuussa kerrottiin, että neljä maata oli ilmoittanut kiinnostuksestaan osallistua Aasian Eurovision laulukilpailuksi ("Eurovision Asia Song Contest") nimettyyn kilpailuun: isäntämaaksi aiottu Australia, Kiina, Japani ja Etelä-Korea. Vuoden 2017 alkupuolelle aiottua kilpailua jouduttiin lopulta siirtämään vuodelle 2018. Australian lisäksi Hongkong ja Singapore ovat ilmoittaneet haluavansa järjestää ensimmäisen kilpailun. EBU vahvisti elokuussa 2017, että kilpailu toteutuu.
Seuraavat maat ovat ilmoittaneet kiinnostuksestaan osallistua kilpailuun:
Toisin kuin alun perin oletettiin, Aasian Eurovision laulukilpailuun osallistuminen ei vaadi Aasian ja Tyynenmeren yleisradiounioni ABU:n täysjäsenyyttä. Kilpailun järjestävä televisioyhtiö Blink TV ilmoitti elokuussa 2017, että kilpailuun ovat tervetulleita kaikki Aasian ja Tyynenmeren alueen maat riippumatta siitä, onko niillä yleisradioyhtiötä, joka kuuluu ABU:un.
William Kerr
William Kerr on yhdysvaltalainen taloustieteilijä ja professori (Dimitri V. D'Arbeloff - MBA Class of 1955 Professor of Business Administration) Harvard Business Schoolissa.
Hän on tutkinut muun muassa maahanmuuttajien yrittäjyyttä ja innovaatioita. Kerr sai vuonna 2013 Ewing Marion Kauffman -palkinnon yrittäjyyttä käsittelevistä tutkimuksistaan.
Kerrin puoliso on Sari Pekkala Kerr.
Tappakaa Charley Varrick!
Tappakaa Charley Varrick! ("Charley Varrick") on Don Siegelin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva vuodelta 1973. John H. Reesen romaaniin "The Looters" perustuvan elokuvan ovat käsikirjoittaneet Dean Riesner ja Howard Rodman. Nimiosaa, pankkiryöstökoplan johtajaa Charley Varrickia näyttelee Walter Matthau ja muita pääosia Joe Don Baker, Felicia Farr, Sheree North ja John Vernon.
Pankkiryöstäjät saavat tappajat kintereilleen ryöstettyään pikkupankin tietämättä, että se on mafian omistama.
Elokuvan alkuosan uneliaan ja rauhaisan kaupungin kuvaus syntyi puolivahingossa, kun kuvaaja Michael C.Butler harjoitteli kamerakaluston käyttöä ennen varsinaisten kuvausten käynnistymistä ja ehdotti ohjaajalle, että materiaalia voisi ehkä hyödyntääkin. Butler kuvasi ilman suunnitelmaa ja materiaali nimettiin yksinkertaisesti "testiksi". Myöhemmin leikkausvaiheessa elokuvan leikkaaja Frank Morriss löysi materiaalin ja rakensi näistä testiotoksista elokuvan idyllisen alkuosion. Butler kuvasi mm. Walter Matthaun poikaa Charles Matthauta ja Don Siegelin lapsia Jack Siegeliä, Kit Siegeliä, Anne Siegeliä ja Nowell Siegeliä touhuamassa kuvauspaikan lavasteissa.
Ohjaaja Don Siegel halusi aluksi elokuvan nimeksi "Last of the Independents", joka termi näkyy mm. joissakin varhaisissa elokuvajulisteissa sekä elokuvan esittelyfilmissä.
Charley Varrickin roolia tarjottiin ensin mm. Clint Eastwoodille, mutta Eastwood kieltäytyi roolista mainiten, että ei löytänyt roolihahmosta yhtäkään hyvää luonteenpiirrettä.
Tuotanto kohtasi teknisiä ongelmia jo kuvausten ensimmäisinä päivinä, kun suunnitellut erikoisefektit eivät toimineet ollenkaan odotetusti ja tekijät joutuivat miettimään kohtausten rakenteita uudelleen. Ongelmat efektien toteuttamisen kanssa jatkuivat ja Don Siegel hankitutti avuksi paikalle vanhan ystävänsä ja kuvaaja Michael Butlerin isän Lawrence Butlerin, joka oli erittäin kokenut erikoistehosteiden kanssa, kehittänyt elokuvissa käytetyn sinisen taustakankaan tekniikan ja voittanut mm. Oscar-palkinnon erikoistehosteillaan. Lawrencen avun ansiosta elokuvan loput kohtauksista ja mm. sen vaikuttava loppukohtaus saatiin kuvattua onnistuneesti. Jopa erityisen vaikeasti innostuvana tunnettu Walter Matthau oli Don Siegelin mukaan hyvin vaikuttunut elokuvan loppukohtauksesta.
Walter Matthau voitti roolistaan brittiläisen Bafta-palkinnon. Elokuva tuotti Bafta-ehdokkuuden myös leikkaajalleen Frank Morrissille.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Charley Varrickin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vuoden 2013 Baltasar Kormákurin ohjaama elokuva "2 Guns" on hyvin samankaltainen "Tappakaa Charley Varrick!":in kanssa, vaikka ei olekaan suoranainen uusintafilmatisointi. Molemmissa elokuvissa ryöstetään pankki uneliaassa Tres Crucesin kaupungissa Uudessa Meksikossa ja molemmissa rahasaalis on huimasti odotettua suurempi.
Markus Gier
Markus Gier (s. 1. tammikuuta 1970 Sankt Gallen) on sveitsiläinen kilpauransa päättänyt soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Gier kilpaili kevyissä pariairokaksikoissa veljensä Michael Gierin kanssa voittaen olympiakultaa Atlantassa 1996, maailmanmestaruuden Tampereella 1995 ja neljä muuta MM-mitalia. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 he sijoittuivat viidensiksi. Bledissä 1989 hän saavutti MM-hopeaa kevyissä pariaironelikoissa.
Michael Gier
Michael Gier (s. 19. heinäkuuta 1967 Goldach) on sveitsiläinen kilpauransa päättänyt soutaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Gier kilpaili kevyissä pariairokaksikoissa veljensä Markus Gierin kanssa voittaen olympiakultaa Atlantassa 1996, maailmanmestaruuden Tampereella 1995 ja neljä muuta MM-mitalia. Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 he sijoittuivat viidensiksi.
Clint Capela
Clint N’Dumba-Capela (s. 18. toukokuuta 1994 Geneve) on sveitsiläinen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Capela aloitti miesten pääsarjauransa Ranskan Élan Chalonissa. Houston Rockets varasi hänet NBA:han 25. vuorolla , ja hän on edustanut Rocketsia syksystä 2014 lähtien pelaten välillä myös D-liigassa. Capela on edustanut myös Sveitsin miesten maajoukkuetta.
Adolf Müller
Adolf Müller (11. huhtikuuta 1914 – ?) oli sveitsiläinen vapaapainija ja olympiamitalisti.
62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Müller voitti olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän kilpaili samoissa kisoissa myös kreikkalais-roomalaisessa painissa.
Hermann Baumann (painija)
Hermann Baumann (s. 23. tammikuuta 1921) on sveitsiläinen kilpauransa päättänyt vapaapainija ja olympiamitalisti.
67 kilogramman painoluokassa kilpaillut Baumann voitti olympiapronssia Lontoossa 1948.
Kenji Yanagiya
Kenji Yanagiya (jap. 柳谷 謙治, marraskuussa 1919 Hokkaido – 29. helmikuuta, 2008 Tokio) oli japanilainen toisen maailmansodan taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä. Yanagiya valmistui pilotiksi keväällä 1942 Ōita:n tukikohdasta. Hänen toimintansa sotahistoriaan nähden, korostuu siinä että tämä oli yksi kuudesta Zero-saattopilotista, sota-amiraali Isoroku Yamamoton lennolla Rabaulista Buiniin. Tuo ilmataistelu käytiin Kahilin lähellä Bougainvillessä. Yanagiya selvisi myös Tyynenmeren sodasta hengissä, näistä kaikista saattolentäjistä ainoana. Shoichi Sugita kaatui sodassa myöhemmin. Kenji Yanagiyan mainitaan pudottaneen yhden hyökänneen Lockheed P-38 Lightning-koneen Sugitan kanssa yhdessä, jota ohjasi Raymond K. Hine. Luutnantti Hinen kone jäi lennolta palaamatta.
Kenji Yanagiya oli tehnyt yhden pudotusilmoituksen vuonna 1943, joka oli ollut käytännössä mahdoton: Grumman-lentokonetehtaan Experimental-tyyppisen koekone F5F-1 Skyrocketin pudotuksesta (XF5F-1).
Yanagiya haavoittui vakavasti Guadalcanalin taistelussa 8. kesäkuuta 1943 ilmataistelua käydessään, jonka jälkeen hänen oikea kätensä amputoitiin. Hän ehti ennen haavoittumistaan saada 8 ilmavoittoa. Kenji Yanagiya otti häntä hoitaneen sairaanhoitajan aviopuolisokseen. Vuonna 1988 Yanagiya tapasi Operaatio Kostoon osallistuneita amerikkalais-pilotteja, kuten Rex T. Barberin - sekä paiskasi sovinnon kättä yhdessä heidän kanssaan. Barberia on ehkä yleisimmin pidetty Yamamoton pudottajana. Yanagiyan lopullinen sotilasarvo oli sotilasmestari eli Suomen vastaava sotilasilmailun arvo olisi ollut lentomestari.
Tuomas Kosonen
Tuomas Kosonen on suomalainen taloustieteilijä ja tutkimusjohtaja Palkansaajien tutkimuslaitoksella. Aiemmin hän on työskennellyt erikoistutkijana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja tutkijatohtorina Massaschusetts Institute of Technologyssa. Kosonen on keskittynyt tutkimuksissaan muun muassa julkisen talouden että työmarkkinoiden kysymyksiin.
Kosonen on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2011 otsikolla "Encouragement and discouragement - Essays on taxation and government expenditure".
Magna Carta Cartel
Magna Carta Cartel tai lyhyemmin MCC on ruotsalainen, Linköpingistä kotoisin oleva, alternative rockia ja poppia soittava yhtye. MCC on perustettu vuonna 2006. Perustajajäseniin kuuluva Martin Persner paljasti maaliskuussa 2017, että hän oli ollut seitsemän vuotta Ghostin jäsen eli "Nameless Ghoul"; kitaristi, joka tunnetaan nimellä Omega (tai Ether).
Viisi kaverusta pani pystyyn Magna Carta Cartelin vuonna 2006. MCC:n perustajiin kuuluvat Martin Persner ja Simon Söderberg soittivat yhtyeessä kitaraa ja lauloivat. He molemmat soittivat kitaraa myöhemmin myös Ghostissa. Yhtyeessä jäsenenä on esiintynyt myös Tobias Forge, joka on tunnettu Ghostin laulajana nimellä Papa Emeritus. MCC:n jäseniä ovat myös Arvid Persner ja Pär Glendor. Ensimmäinen levytys, EP "Valiant Visions Dawn", ilmestyi 2008 ja sisälsi kolme kappaletta. EP:n julkaisi Sounds Of Zilence digitaalisena, ja sen saattoi ladata ilmaiseksi. Ensimmäinen LP "Goodmorning Restrained" julkaistiin 2009, jälleen Sounds Of Zilencen toimesta. Levyllä on yksitoista kappaletta, ja esimerkiksi Discogsen arvoisteluissa levy saa pistemäärän 4,78/5.
Yhtye pistettiin kuitenkin tauolle ensimmäisen levyn ilmestymisen jälkeen. MCC:lle ei jäänyt aikaa eikä energiaa, sillä Persnerin, Söderbergin ja Forgen toinen bändi Ghost vaati heiltä täyden huomion. Tilanne muuttui vuonna 2016. Ghostin jäsenet olivat pysyneet nimettöminä. Mutta maaliskuussa 2017 Martin Persner julkaisi YouTubessa tiedotteen, jossa hän kertoi olleensa seitsemän vuotta, aina heinäkuuhun 2016 asti Ghostin rytmikitaristi Omega (tai Quintessence). Persner ei tarkemmin selittänyt mikä oli johtanut siihen, että hän ei enää ollut Ghostin jäsen. Tiedotteessaan hän kiitti tuesta, jota faneilta oli tullut yhtyeelle ja hänelle itselleen, sekä kertoi, että MCC eli Magna Carta Cartel on pystyssä jälleen.
Uutta materiaalia MCC:ltä ilmestyi 2017, levy-yhtiönä nyt Lövely Records. Päivänvalon näkivät single "Sway" sekä EP "The Demon King". EP:llä on "Swayn" lisäksi neljä muuta, ennen julkaisematonta laulua. Lövely julkaisi samalla myös MCC:n aiemmin ilmestyneen EP:n sekä LP:n "Goodmorning Restrained".
Osa MCC:n kappaleista on rauhallisia ja tunnelmallisia instrumentaaleja, osa tarttuvia popmelodioita, joko instrumentaaleina tai sisältäen lyriikkaa. Jälkimmäisistä käy esimerkiksi vaikkapa "The Demon King" -EP:n kappale "Turn" tai "Goodmorning Restrained" -levyn instrumentaali "So long". Bändin Facebook-sivuilla heidän tyylilajeikseen mainitaan "rock, pop, dream ja nightmare". Yhtye kuvailee myös soittavansa radio-editoitua elokuvamusiikkia tai taianomaista rockia, ""magical rock music"". Bändi maalaa musiikistaan kuvan, jossa esiintyvät nimet Vangelis, Tom Petty, U2, Joy Division, ABBA, Brian Eno, Jean Michel Jarre, Metallica, Mike Oldfield, Koto, The Beatles, Morricone ja Moroder (jne.).
Velitško Tšolakov
Velitško Tšolakov (, 12. tammikuuta 1982 Smoljan – 20. elokuuta 2017 Smoljan) oli bulgarialainen painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Tšolakov voitti yli 105-kiloisten painoluokassa muun muassa olympiapronssia Ateenassa 2004, MM-hopeaa Vancouverissa 2003 ja Euroopan mestaruuden vuonna 2004. Hän ja kymmenen muuta bulgarialaista painonnostajaa eivät läpäisseet dopingvalvontaa vuonna 2008, mikä johti maan koko painonnostojoukkueen vetäytymiseen Pekingin kesäolympialaisista. Tšolakov kuoli vain 35-vuotiaana 20. elokuuta 2017.
Akiyoshi Matsui
Akiyoshi Matsui (, s. 15. tammikuuta 1963 Bunkyō) on japanilainen karateka, joka on International Karate Organizationin johtaja. Hänestä tuli järjestön perustajan Masutatsu Ōyaman seuraaja 1994. Matsui tunnetaan virkansa myötä paremmin nimellä Shokei Matsui. Hän voitti aktiiviurallaan Kyokushinin maailmanmestaruuden 1987. Matsui tunnetaan myös korealaisesta nimestään Moon Jang Gyu.
Matsui syntyi Bunkyōssa japanin korealaiseen sukuun. Hän aloitti Kyokushin karaten harjoittelun 13-vuotiaana. Matsui liittyi tuolloin Chiban prefektuurissa Kita Nagare-Yama dojolle, jossa hän saavutti 1. danin mustan vyön hieman yli vuoden sisällä.
Matsui osallistui 1980 Japanin mestaruuskilpailuihin ollessaan 17-vuotias. Hän sijoittui turnauksessa neljänneksi. Pian hänet nimittettiin pääohjaajaksi Kyokushinin päädojolle Tokioon. Matsui sijoittui kolmanneksi seuraavissa kahdessa Japanin mestaruuskilpailuissa vuosina 1981 ja 1982. Matsui kuitenkin menestyi heikommin vuoden 1983 kilpailuissa sijoituttuaan kahdeksanneksi. Matsui otteli seuraavana vuonna Kyokushinin historian kolmansissa maailmanmestaruuskisoissa. Hän sijoittui 192 ottelijan turnauksessa kolmanneksi voittaen pronssiottelussa Ademir Da Costan. Matsui jatkoi menestystään 1985 Japanin mestaruuskilpailuissa voitettuaan loppuottelussa hallitsevan Japanin mestarin Hiroki Kurosawan. Matsui onnistui puolustamaan mestaruuttaan seuraavissa Japanin mestaruuskilpailuissa. Tällä kertaa hän voitti loppuottelussa viime vuoden pronssimitalistin Akira Masudan. Matsui suoritti turnauksen jälkeen Kyokushinin sadan miehen kumiten onnistuneesti.
Matsui otteli 1987 toisen kerran maailmanmestaruuskisoissa, jossa oli tällä kertaa 207 ottelijaa. Matsui eteni aina turnauksen kolmanteen ja viimeiseen päivään, jossa oli jälellä 32 parasta ottelijaa. Matsui voitti ensimmäisellä kierroksella Peter Goodluckin ja toisella kierroksella maamiehensä Shinichi Sotodaten. Puolivälierissä hän voitti brittiläisen Nick da Costan ja välierissä toisen brittiläisen Michael Thompsonin. Loppuottelussa Matsui kohtasi Andy Hugin, jonka hän voitti jatkoerän jälkeen tuomariäänin. Voiton myötä Matsuista tuli historian nuorin Kyokushin maailmanmestari.
Toukokuussa 1992 Matsui perusti oman dojonsa Asakusaan, Tokioon ja Kyokushinin perustaja Oyama nimitti hänet alueen johtajaksi. 26. huhtikuuta 1994 Oyama menehtyi ja jätti tehtävänsä Matsuille IKO järjestön johtajana. Nimitys aiheutti erimielisyyksiä ja pikku hiljaa muut oman alueensa johtajat päättivät perustaa oman Kyokushin järjestön. Matsui alkoi laajentamaan IKO:n toimintaa ja järjesti muun muassa ensimmäiset painoluokalliset maailmanmestaruuskilpailut 1997 ja naisten MM-kilpailut 2011. Lisäksi Matsui järjesti MM-kilpailut myös ikämiehille ja nuorille.
Jari Haapamäki
Jari Haapamäki (s. 22. helmikuuta 1968 Hämeenlinna) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi suurimman osan urastaan SM-liigaa Hämeenlinnan Pallokerhossa, jossa Haapamäki pelasi yhteensä 222 runkosarjaottelua tehopistein 14+38=52 ja keräten 379 jäähyminuuttia sekä 20 playoff-ottelua tehden kolme syöttöpistettä ja keräten 20 jäähyminuuttia. Hän voitti siellä SM-hopeaa vuonna 1993 ja SM-pronssia vuonna 1991. Haapamäki pelasi urallaan myös Itävallassa, Sveitsissä ja Ranskassa. Hänet tunnettiin melko kovaotteisena puolustaja, mistä kertoo mm. Ranskan pääsarjatason kaikkien aikojen yhden kauden jäähyennätys (231) kaudela 1998–1999.
Haapamäki on Hyvinkään Ahmojen kasvatti. Hän siirtyi juniorina myöhemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon, jonka miesten I-divisioonajoukkueessa Haapamäki debytoi kaudella 1986–1987. Hänen tulokaskautensa toi 30 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. Seuraavan kauden 1987–1988 päätteeksi Haapamäki oli nostamassa HPK:ta SM-liigaan. Kaudeksi 1988–1989 hän siirtyi kuitenkin jatkamaan I-divisioonauraansa Joensuun Kiekko-Poikiin, joissa kausi päättyi myös sarjanousuun SM-liigaan.
Kaudeksi 1989–1990 Haapamäki palasi HPK:hon pelaamaan SM-liigaa, jossa hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8. Kaudella 1990–1991 Haapamäki teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 1+10=11. Hän oli kauden päätteeksi voittamassa HPK:n historian ensimmäistä SM-mitalia, pronssia. Kaudella 1992–1993 Haapamäki sivusi SM-liigan yhden kauden piste-ennätystään tehoilla 2+9=11. Hän voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kaudella 1994–1995 Haapamäki toimi HPK:n varakapteenina.
Haapamäki siirtyi kaudeksi 1996–1997 Itävallan pääsarjajoukkue Wiener EV:hen. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+14=19. 
Haapamäki edusti Wieneriä kauden aikana myös EHL:ssä. Joukkueen kauden päätyttyä hän siirtyi vahvistamaan Sveitsin Nationalliga A:n Zürcher SC:tä, jossa Haapamäki pelasi yhden playoff-ottelun. Kaudeksi 1997–1998 hän palasi Itävaltaan ja siirtyi EC Grazin riveihin. Kaudeksi 1998–1999 Haapamäki siirtyi Ranskan Élite Liguessa pelanneen Reims Champagne Hockeyn riveihin. Hän oli tehoilla 6+13=19 joukkueen tehokkain puolustaja maanmiehensä Jari Grönstrandin kanssa. Haapamäki voitti koko liigan jäähypörssin ja teki Ranskan pääsarjatason kaikkien aikojen yhden kauden jäähyennätyksen 231 minuutillaan.
Kaudeksi 1999–2000 Haapamäki palasi Suomeen ja siirtyi kasvattajaseuransa Hyvinkään Ahmojen I-divisioonajoukkueeseen. Hän pelasi siellä vain kahdeksan ottelua, kunnes Haapamäen sopimus purettiin joukkueen seurajohdon oltua tyytymättömiä hänen otteisiinsa. Haapamäki pohti vielä pelaajauransa jatkamista, mutta hän päätti kuitenkin keskittyä valmentamiseen. Haapamäki toimi kaudella 2000–2001 Mestis-joukkue Forssan Palloseuran apuvalmentajana Pasi Arvosen johtamassa valmennustiimissä.
Demetrio Ribes
Demetrio Ribes Marco (1875–1921) oli espanjalainen arkkitehti. Ribes oli kotoisin Valenciasta. Hänestä tuli sukupolvensa huomattavimpia arkkitehteja Francisco Moran ja Sancho Fusterin ohessa. Ribesin työt edustavat jugendia, mutta myöhemmin hän toi töihinsä rationalismin.
Demetrio Ribesin tärkeimpinä töinä pidetään Valencian päärautatieasemaa ("Estación del Norte de Valencia") ja Kolumbuksen kauppahallia ("Mercado de Colón"). Muita tunnettuja töitä ovat muun muassa Barcelonan pohjoinen rautatieasema ("Estació del Nord"), Xátivan härkätaisteluareena, Castellón de la Planan postitoimisto ("Edificio de Correos de Castellón"), "Asilo de la Marquesa de San Joaquín" sekä "Casa Ribes" Valenciassa ja "Casa Lázaro" Biarissa.
Mauricie
Mauricie on hallinnollinen alue Quebecin provinssissa, Kanadassa. Mauricien alueen hallintokeskus on Trois-Rivièresin kaupunki (134 413 as, 2016). Alueen pinta-ala on 35 860 neliökilometriä ja väkiluku 266 112 (2016).
Marko Allen
Marko Allen (s. 5. huhtikuuta 1967 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan Tampereen Ilveksen ja Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueessa yhteensä 382 runkosarjaottelua tehopistein 28+63=91 ja keräten 160 jäähyminuuttia sekä 23 playoff-ottelua tehden yhden maalin ja keräten kuusi jäähyminuuttia. Allen oli myös voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta vuonna 1987. Hänet tunnettiin pelityyliltään peruspuolustajana.
Allen on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti seurassa C-nuorten SM-pronssia vuonna 1983 ja A-nuorten SM-hopeaa vuonna 1986. Kaudella 1985–1986 Allen debytoi Ilveksen SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi yhden runkosarjaottelun. Varsinaisella tulokaskaudellaan 1986–1987 Allen teki 25 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Ensimmäisellä kokonaisella SM-liigakaudellaan 1986–1987 hän teki 42 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 6+6=12.
Kaudeksi 1988–1989 Allen siirtyi SM-liigan nousijajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+9=16. Kauden 1990–1991 päätteeksi Allen oli voittamassa HPK:n kaikkien aikojen ensimmäistä SM-mitalia, pronssia. Kauden 1992–1993 päätteeksi hän voitti SM-hopeaa. Allen lopetti pelaajauransa kevääseen 1995.
Kaudella 2008–2009 Allen toimi HPK:n C-nuorten kakkosjoukkueen päävalmentajana C-nuorten II-divisioonassa. Kaudella 2011–2012 hän toimi Italian Serie A:n HC Pustertal-Val Pusterian apuvalmentajana maanmiehensä Teppo Kivelän johtamassa valmennustiimissä. Allen eteni joukkueen kanssa aina liigan finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin HC Bolzano otteluvoitoin 4–0.
Allen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1987, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Allen valittiin ikäluokastaan Pohjola-leirin parhaaksi pelaajaksi vuonna 1982.
Allenin poika Henri pelaa puolustajana Suomi-sarjajoukkue JHT Kalajoessa.
Nuoret ja lupaavat
Nuoret ja lupaavat () on norjalainen televisiosarja. Sarja kertoo kolmesta nuoresta naisesta (Elise, Alex ja Nenne), jotka tavoittelevat unelmiaan aikuisuuden kynnyksellä. Sarjan on ohjannut Eirik Svensson.
CU Amiga
CU Amiga oli brittiläinen tietokonelehti 1980- ja 1990-luvuilla, joka keskittyi Amiga-tietokoneisiin ja sen peleihin sekä ohjelmistoihin. Lehteä julkaisi EMAP.
Lehti oli aiemmin nimellä "Commodore User", sitten "CU Amiga-64" ja lopulta "CU Amiga" jättäen Commodore 64:n taakseen.
Lehden viimeinen numero julkaistiin lokakuussa 1998.
Saman julkaisijan toinen lehti The One yhdistettiin lehteen.
Moss FK
Moss Fotballklubb on jalkapalloseura Mossin kunnasta. Seura pelaa Norjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 3. Divisjonissa. Moss on voittanut kertaalleen Norjan mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1987. Norjan Cupin seura on voittanut vuonna 1983.
IF Fram Larvik
Idrettsforeningen Fram on urheiluseura Larvikin kaupungista. Seuralla on toimintaa käsipallossa ja jalkapallossa. Sen jalkapallojaosto pelaa Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Divisjonissa. Seuar on voittanut kertaalleen Norjan mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1950.
SK Freidig
Sportsklubben Freidig on urheiluseura Trondheimin kaupungista. Seuralla on toimintaa muun muassa jalkapallossa, salibandyssa, käsipallossa ja suunnistuksessa. Seuran on voittanut Norjan jalkapallomestaruuden kertaalleen. Tämä tapahtui vuonna 1948.
Larvik Turn &amp; IF
Larvik Turn & Idrettsforening on urheiluseura Larvikin kaupungista. Seuralla on toimintaa muun muassa jalkapallossa, käsipallossa ja yleisurheilussa. Seuran jalkapallojaosto pelaa Norjan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla 3. Divisjonissa. Seura on voittanut kertaalleen Norjan mestaruuden jalkapallossa. Tämä tapahtui vuonna 1956.
Skeid Fotball
Skeid Fotball on jalkapalloseura Oslon kaupungista. Seura pelaa Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Divisjonissa. Seuralla on yksi Norjan mestaruus, jonka se voitti vuonna 1966. Norjan Cupin Skeid on voittanut vuosina 1947, 1954, 1955, 1956, 1958, 1963, 1965 ja 1974.
Talvivaara
Talvivaara tarkoittaa seuraavia asioita:
Näihin liittyy myös:
07 Vestur
07 Vestur on jalkapalloseura Vágarin saarelta Sørvágurin ja Sandavágurin kylistä. Seura pelaa Färsaarten korkeimmalla sarjatasolla Effodeildinissa.
SÍ Sørvagur
Sørvágs Ítóttarfelag (yleensä vain SÍ) on jalkapalloseura Sørvágurin kylästä. Seura on voittanut kertaalleen Färsaarten mestaruuden. Tämä tapahtui vuonna 1947.
Vaimonsa mies
Vaimonsa mies on suomalainen 16-osainen draama-komediasarja, joka esitettiin Yle TV2 -kanavalla syksyllä 2001. Sarjan pääosissa näyttelivät Pertti Roisko, Eila Roine, Miia Nuutila sekä Jarkko Pajunen.
Asunnottomiksi tahoillaan joutuneet Tuuli (Miia Nuutila) ja Juho (Jarkko Pajunen) löytävät kaupan ilmoitustaululta ilmoituksen vapaasta asunnosta vanhan pariskunnan (Pertti Roisko & Eila Roine) omakotitalon yläkerrassa. Tosin vuokrasopimuksen ehtona on avioliitto, jonka myötä Tuuli ja Juho päätyvät esittämään avioparia.
Hiroyuki Sanada
Hiroyuki Sanada (s. 12. lokakuuta 1960 Tokio, Japani) on japanilainen näyttelijä.
Hiroyuki Sanada esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan jo viisivuotiaana yhdessä Sonny Chiban kanssa elokuvassa "Rokyoku komori-uta" vuonna 1965. Hän aloitti taistelulajien harrastamisen 11-vuotiaana, jolloin hän haaveili urasta toimintaelokuvissa. Sanadasta tuli Chiban suojatti, kun hän liittyi tämän johtamaan taistelulajikouluun. He näyttelivät yhdessä useasti, esimerkiksi vuonna 1978 avaruusoopperaelokuvassa "Uchū kara no Messēji" (tunnettu myös nimellä "Message from Space") ja taisteluelokuvassa "Yagyū Ichizoku no Inbō" (tunnettu myös nimellä "Shogun's Samurai") .
Sanada esiintyi vuosina 1999-2000 Royal Shakespeare Companyn "Kuningas Lear"-tuotannossa, ja hän sai sen johdosta vuonna 2002 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunniapalkinnon työstään brittiläisen kulttuurin edistämisessä Japanissa.
Sanada näytteli japanilaista astronauttia Kanedaa Danny Boylen tieteiselokuvassa "Sunshine" vuonna 2007. Samana vuonna hän näytteli yhdessä ystävänsä Jackie Chanin kanssa elokuvassa "Rush Hour 3".
Vuonna 2010 Sanada esitti Dogenia televisiosarjan "Lost" viimeisellä eli kuudennella tuotantokaudella. Seuraavana vuonna hän näytteli televisiosarjassa "Kosto". Vuonna 2013 Sanada esiintyi Keanu Reevesin rinnalla elokuvassa "47 Ronin", joka on ensimmäinen englanninkielinen sovitus japanilaisesta 47 rōninin legendasta.
Viime vuosina hän on esiintynyt tieteissarjoissa "Extant", "Helix" ja "The Last Ship".
Pascual Duarten perhe
Pascual Duarten perhe ("La familia de Pascual Duarte") on Camilo José Celan romaani. Kirjan on julkaissut Otava vuonna 1973 Pirkko-Merja Lounavaaran suomentamana ja vuonna 1990 Erkki Karjalaisen suomentamana.
Teos on Celan esikoisteos. Ristiriitaisen sisällön vuoksi kirja kiellettiin Espanjassa, ja se ilmestyi Argentiinassa. Se sai vuonna 1946 vihdoin julkaisuluvan Espanjassa, kustantajana Zodíaco.