hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Postitie Hämeessä
Postitie Hämeessä on Werner Holmbergin maalaus vuodelta 1860.
Ihannekuvamaisessa maalauksessa postikärryt ajavat metsän läpi mutkaisella tiellä. Teos on tehty Düsseldorfissa, jossa pohjolan kesytön luonto oli tuolloin suosittua. Tapana oli myös kuvata maisemia yksityiskohtaisesti sekä romanttiseen tapaan tunteisiin vedoten. Luonnokset tehtiin maastossa, mutta varsinainen maalaus ateljeessa. Ulkoilmamaalaukseen viittaa "Postitien" valonkäyttö.
"Postitie Hämeessä" hankittiin ensin Helsingin yliopiston piirustussaliin kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen, mutta se siirrettiin Ateneumiin vuonna 1905.
__notoc__
"Postitie Hämeessä" on ollut suosittu viittauskohde taiteessa. Muun muassa Marko Lampisuo on tehnyt maalausta kommentoivia grafiikan töitä.
Skoolaaminen
Skoolaaminen tarkoittaa juomalasien yhteen kilistelyä, usein jonkin asian juhlistamiseksi. Se suoritetaan yleensä "maljan kohottamisen" yhteydessä. Tapa tunnetaan jo viikinkien ajoilta, ja sen suomenkielinen nimitys tulee ruotsin kielen sanasta "skål", joka tarkoittaa maljaa tai pääkalloa.
Skoolaaminen suoritetaan yleensä juhlan alussa, kun lasit ovat täysinäisiä yleensä kuohuviinistä tai jostain muusta juhlavasta alkoholijuomasta. Juhlissa skoolaaminen on hillittyä, mutta epämuodollisessa tilanteessa, esimerkiksi olutravintolassa, kolpakoita voidaan kalauttaa yhteen railakkaastikin.
Skoolaamisen yhteydessä huudahdetaan usein tietty sana. Yleisimpiä huudahduksia eri maissa ovat:
Thaimaan valtaus
Thaimaan valtaus oli Japanin 8. joulukuuta 1941 suorittama sotatoimi toisessa maailmansodassa, jonka seurauksena Japani miehitti Thaimaan. Huolimatta Thaimaan eteläosissa käydyistä kiivaista taisteluista sota päättyi aselepoon jo muutamaa tuntia myöhemmin. Maata hallinnut Plaek Phibunsongkhramin johtama kansallismielinen hallitus liittoutui akselivaltojen ja Japanin kanssa avaten rajat Japanin miehitysjoukoille. Thaimaa julisti sodan Yhdysvalloille 25. tammikuuta 1942, mutta suurlähettiläs kieltäytyi toimittamasta julistusta eteenpäin. Tämän jälkeen Japani hyökkäsi Thaimaan kautta Britannian siirtomaihin Malaijaan ja Burmaan. Myöhemmin liittoutuneet onnistuivat pysäyttämään japanilaisten etenemisen ja työntämään miehitysjoukot pois vallatuilta alueilta. Liittoutuneet valloittivat Thaimaan vuonna 1945.
Vallatakseen Malesian ja Burman Japanin sotilasjohto tarvitsi Thaimaan satamia, rautateitä ja lentokenttiä. Thait eivät kuitenkaan olleet suostuvaisia japanilaisten vaatimuksille. Thaimaa oli itsenäinen valtio ja se oli juuri kukistanut Vichyn Ranskan Ranskan–Thaimaan sodassa. Thaimaan armeija oli taisteluvalmiudessa. Tappioiden välttämiseksi japanilaisille oli ensiarvoisen tärkeää, että maihinlaskua ei vastuttettaisi.
Japanin hallitus aloitti salaiset neuvottelut Thaimaan hallituksen kanssa. Tällöin vaikutti siltä, että akselivallat olisivat voittamassa sotaa Euroopassa. Lokakuussa 1940 Thaimaan diktaattori Phibunsongkhram antoi salaisen suullisen lupauksen tukea Japanin invaasiota Malesiaan. Vastineeksi tästä salaisesta liitosta Japani lupasi Burman Shan maakunnan ja Thaimaan briteille 1909 luovutetut provinssit Malesiassa.
Phibun ei kuitenkaan ollut kovinkaan lojaali lupaustaan kohtaan jos olosuhteet muuttuisivat. Vuonna 1941 hän tiedusteli briteiltä ja amerikkalaisilta mahdollisuuksia sotilaalliseen tukeen, jos invaasio Thaimaahan toteutuisi. Kumpikaan maa ei antanut takuita, vaikkakin Britannian pääministeri Winston Churchill kannatti julkisen varoituksen antamista Japanille Itä-Aasian maiden suojelusta.
Tämä häiritsi japanilaisten suunnitelmia ja he eivät saaneet aikaan sopimusta läpikulusta. Lopulta kenraali Hisaichi Terauchi teki päätöksen miehityslaivueen siirtymisestä Thaimaan alueelle heidän suostumuksellaan tai ilman sitä.
Ihanteellinen maisema
Ihanteellinen maisema on Werner Holmbergin maalaus vuodelta 1860.
Maalauksen vasemmassa laidassa olevien koivujen takaa avautuu pastoraalinäkymä, jossa istuu yksinäinen paimentyttö lehmien ympäröimänä.
Maisema on peräisin Norjasta, Holmbergin häämatkalta Ringerikessä. Aihetta kuitenkin pidetään suomalaisena, ja sen nimenä on ollut myös "Suomalainen maisema, vanhoja korkeita koivuja kasvava".
Carola Kinasha
Carola Kinasha on tansanialainen laulaja.
Carola Kinasha syntyi kahdeksanlapsiseen perheeseen Longidon kylässä, lähellä Kenian rajaa. Carolan isä soitti haitaria, hänen veljensä soittivat pianoa, urkuja sekä kitaraa ja hänen äitinsä lauloi kylän kuorossa Carolan ollessa lapsi. Kinasha on suorittanut opintonsa Dar es Salaamin yliopistossa.
1980-luvun lopulla Carola Kinasha lauloi yhtyeessä Shada. Kinasha lauloi myös vuonna 1987 usean tunnetun tansanialaisen muusikon Watafiti-nimisenä yhteistyöprojektina levytetyllä Umoja levyllä. Vuonna 2007 Kinasha julkaisi toisen levynsä nimeltä Maono, joka tarkoittaa visiota. Carola Kinasha esiintyi vuonna 2009 Mwamba Ngoma nimisessä elokuvassa, joka kertoo aidsista tansanialaisen musiikin kautta.
Carola Kinasha tunnetaan työstään muusikoiden oikeuksien eteen Tansaniassa. Hän on myös aktiivisesti kampanjoinut musiikinopetuksen palauttamisen eteen tansanialaisessa koulujärjestelmässä. Vuonna 2002 hänet palkittiin Etelä-Afrikassa MA Africa Awards-gaalassa työstään musiikinopetuksen hyväksi.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1997
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1997 pelattiin Sveitsissä 26. joulukuuta 1996 - 4. tammikuuta 1997. Maailmanmestaruuden voitti Kanada.
Pääsarjan kisat
Toccata ja fuuga d-molli
Toccata ja fuuga d-molli, BWV 565, on yksi maailman kuuluisimmista urkuteoksista, jonka on säveltänyt Johann Sebastian Bach.
Ranskalainen musiikintutkija André Pirro on esittänyt teokselle seuraavan kuvauksen: "Salama välähtää, ukkonen jyrisee, se vyöryy pelottavana murtosointuna syvän jalkioäänen yläpuolella; myrskytuulta, rakeita, olemme keskellä täyttä rajumyrskyä. Vasta fuuga herättää kirkkaan rauhan tunteen, mutta sekin on vain tyyntä uuden draamallisen myrskyn edellä, joka johtaa sävellyksen järkyttävään loppunousuun."
Hemtex
Hemtex on ruotsalainen kauppaketju, joka on perustettu vuonna 1973. Hemtex myy kotikäyttöön käytettäviä tekstiilejä. Vuoden 2017 alussa ketjuun kuului 158 myymälää, joista 136 sijaitsi Ruotsissa, 17 Suomessa ja viisi Virossa. Näistä myymälöistä 142 oli Hemtex-konsernin omistuksessa ja 16 toimi franchising-periaatteella.
Hemtex-ketjun perusti 14 itsenäistä kodintekstiilikauppiasta vuonna 1973. Yhtenäisen myymäläkonseptin ketju otti käyttöön vuonna 1982, ja vuoteen 1990 mennessä Hemtex oli kasvanut 60 myymälän ketjuksi. Yhtiön franchising-toiminta käynnistyi 2000, ja seuraavana vuonna Hemtex-ketju rantautui Suomeen. Skandiasta tuli Hemtexin suuromistaja vuonna 2004, ja yhtiö listautui Tukholman pörssiin 6. lokakuuta 2005. Kansainvälinen laajentuminen jatkui vuonna 2007, kun Hemtexin ensimmäiset myymälät Virossa avautuivat.
Hemtex ajautui talousvaikeuksiin 2000-vuosikymmenen loppupuolella, ja vuoden 2010 lopulla yhtiö kertoi karsivansa tuolloin yli 200 myymälänsä verkostoa Pohjoismaissa selvästi. Suomen myymälöitä yhtiö vähensi lähes puolella. Vuoden 2010 aikana Hemtex myös lopetti toimintansa Norjassa ja Tanskassa.
Vuonna 2009 Hemtexistä tuli Hakon Investin (nykyään ICA Gruppen) tytäryhtiö, ja 23. lokakuuta 2015 lähtien se on ollut ICA Gruppenin kokonaan omistama tytäryhtiö.
Verkkotallennustila
Verkkotallennustila on tavallisesti Internetissä tarjottu tietokonepalvelintila, jonne voi tallentaa tiedostoja. Tällä tavalla voidaan varmistaa tiedostojen säilyminen. Joitain verkkotallennustiloja tarjotaan pienehköllä tallennustilalla maksutta, kun taas suurehkoista tiloista tulee maksaa erikseen lisäpalveluna.
Suosituilla sähköpostipalveluilla, kuten Hotmaililla voi saada verkkotallennustilan, kuten Windows Live SkyDriven tai Googlella Google Driven.
Verkkotallennustiloja voidaan käyttää myös keskenään käytettävien laitteiden tiedostojen ajantasaistamiseen laitteiden kesken. Synkronointipalveluja tarjoavat mm. tietokoneen ja matkapuhelimen kesken Nokia Ovi Suite. Käyttöjärjestelmissä Ubuntulla on verkkotallennustilanaan Ubuntu One.
Monialustainen verkkotallennuspalvelu on Dropbox, jonka käyttöohjelmia on saatavissa Androidille, BlackBerrylle, iPhonelle, iPadille, Linuxille ja Mac OS X:lle.
Verkkotallennustiloja toteutetaan nykyään pilvipalveluna, jolloin verkkotallennustilan tiedot voivat olla useammalla kuin yhdellä palvelimella. Maksuttomien verkkotallennustilojen koko voi vaihdella Dropboxin 5 Gb:stä Windows Live SkyDriven 25 Gb:iin.
Verkkotallennustila voidaan toteuttaa myös Internetin ulkopuolella omassa intranetissä.
Twin City Festivals
Twin City Festivals eli Twinkkarit on vuosittain heinäkuussa Torniossa järjestettävä kaupunkifestivaali. Kaupunkifestivaalin tuottajana on toiminut ravintolayrittäjä Reijo Angeria. Vuonna 2014 festivaalin järjestää ensimmäistä kertaa MagnumLive ja tuottajana toimii Kari Hoikka. Kesän 2014 esiintyjäkiinnityksiä ovat muun muassa Cheek, Jenni Vartiainen, Anna Abreu, Suvi Teräsniska, Jari Sillanpää, Egotrippi ja JVG.
Hiitti
Hiitti on rap-yhtye Kuningas Pähkinän ja Setä Tamun 25. huhtikuuta 2012 julkaisema EP. Se julkaistiin vain internetissä Palmupuistikko.fi -sivustolla ladattavana mp3-tiedostona. Kappaleesta "In the Heat of the Night" on julkaistu musiikkivideo.In the Heat of The Night -musiikkivideo
Hiitti -EP:n lataussivu
Bangarang
Bangarang on yhdysvaltalaisen elekronista musiikkia tekevän Skrillexin neljäs EP, joka julkaistiin loppuvuonna 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 12.
Islands Bryggen metroasema
Islands Brygge on Kööpenhaminan metron linjan M1 asema Islands Bryggen kaupunginosassa Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema on maanalainen ja sijaitsee Amagerin saarella joukkoliikenteen maksualueella 1.
Islands Bryggen asema on avattu vuonna 2002. Aseman vieressä on Kööpenhaminan yliopiston humanististen tieteiden tiedekunnan kampusalue. Metrojunia liikennöi Kööpenhaminan keskustan kautta Vanløseen ja vastakkaiseen suuntaan Vestamageriin.
Kestävyyssukkulajuoksu
Kestävyyssukkulajuoksu tai kestävyyssukkulajuoksutesti tai piip-testi (, ) on juoksukuntotesti, jolla mitataan maksimaalista kestävyyttä. Se on yleensä sisätiloissa (liikuntasalissa) suoritettava aerobisen ja anaerobisen kestävyyden mittari. Siinä juostaan 20 metrin matkaa edestakaisin yhä nopeammin aina uupumukseen saakka. Testiä tahdittaa äänite, jonka äänimerkit antavat luvan lähteä aina seuraavalle sukkulalle. Juoksuvauhdin nopeutuessa alkavat huonokuntoisimmat karsiutua, koska eivät ehdi ajoissa seuraavaan käännökseen.
Kestävyyssukkulajuoksu on nykyisin koululaisten aerobisen peruskestävyyden ensisijainen mittausmenetelmä ja myös yksi Eurofit–testipatterin testeistä.
Sukkulajuoksun aloitusvauhti on 8 km/h. Äänimerkkien ilmaisema vauhti nopeutuu minuutin välein 0,5 km/h kerrallaan. Kääntymisviivalla käännyttäessä toisen jalan on kosketettava kääntymisviivaa. Jos juoksija ehtii kääntymisviivalle ennen äänitteeltä tulevaa seuraavan sukkulan aloitusmerkkiä, hänen täytyy odottaa tätä merkkiä ennen uuden sukkulan aloittamista.
Testin suorittamista varten tarvitaan tasainen ja pitäväpintainen vähintään 22 metriä pitkä alue. Yhdensuuntaiset kääntymisviivat piirretään tai merkitään teipillä 20 metrin etäisyydelle toisistaan. Lisäksi merkitään kontrolliviivat 3 m ennen kumpaakin kääntymisviivaa. Jokaiselle juoksijalle merkitään kääntymisviivoille keiloin tai muuten vähintään metrin levyinen juoksurata.
Mikäli äänimerkki kuuluu ennen kuin juoksija on ehtinyt kääntymisviivalle, tulee hänen käydä viivalla kääntymässä ja pyrittävä sitten ehtimään seuraavalle kääntöpaikalle hyväksyttävästi. Kun juoksija myöhästyy kahden perättäisen sukkulan ajalta kääntöpaikalta niin, ettei hän ehdi äänimerkin kuuluessa kontrolliviivalle saakka, suoritus keskeytetään. Tulokseksi tulee juostujen sukkuloiden lukumäärä, johon ei sisällytetä keskeytykseen johtanutta sukkulaa eli toista perättäistä virheellistä suoritusta.
Testin kehitti Luc Léger Montréalin yliopistossa 1980-luvulla. Suomeen ja erityisesti lasten ja nuorten kuntotestaukseen sitä ovat soveltaneet Tero Viljanen, Simo Taimela ja Urho Kujala tutkimuksessaan "Koululaisten fyysinen aktiivisuus, kestävyyskunto ja ponnistuskorkeus".
Corey Quirk
Corey Quirk (s. 3. heinäkuuta 1986 Brockton, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tanskan Metal Ligaenin SønderjyskE Ishockeyssa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Quirkin vahvuuksiin kuuluu luistelu, pelinlukutaito ja työmoraali. Hänen heikkouksiinsa kuuluu pieni koko ja kaksinkamppailut.
Quirk pelasi kauden 2004–2005 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksissa, jonka paras syöttäjä hän oli 26 syötöllään. Vuodet 2005–2009 Quirk kävi Massachusetts-Amherstin yliopistoa. Hänet valittiin ensimmäisen kautensa 2005–2006 päätteeksi Hockey Eastin akateemiseen tähdistökentälliseen. Quirk ylsi joukkueensa sisäisen maalipörssin kärkeen kausina 2006–2007 ja 2007–2008, joista jälkimmäisellä kaudella hän nousi UMass-Amherstin varakapteeniksi. Viimeisellä kaudellaan 2008–2009 Quirkista tuli joukkueen kapteeni. Saman kauden lopulla hän pelasi 11 AHL-ottelua Albany River Ratsissa.
Kaudeksi 2009–2010 Quirk siirtyi San Jose Sharksin organisaatioon. Hän pelasi koko kauden kuitenkin sen farmijoukkue Worcester Sharksissa. Heinäkuussa 2010 Quirk teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kahden Worcesterissa vietetyn kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2011–2012 Eurooppaan ja Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa pelaavaan Starbulls Rosenheimiin. Quirk oli tehoilla 18+42=60 joukkueen paras pistemies ja syöttäjä. Hän sijoittui koko sarjan pistepörssissä neljänneksi ja syöttöpörssissä toiseksi. Quirk oli Rosenheimin paras pistemies ja syöttäjä myös kevään 2012 pudotuspeleissä tehoilla 10+14=24 ja hän jakoi myös joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Patrick Asselinin kanssa. Rosenheim eteni 2. Bundesligan finaaleihin saakka, mutta hävisi Landshut Cannibalsille.
Huhtikuussa 2012 Quirk teki kaksivuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue JYPin kanssa. Hän jäi kuitenkin vähälle peliajalle osaksi NHL:n työsulun takia ja teki 25 ottelussa tehot 1+6=7. Quirk haki pelituntumaa myös yhdeksän Mestis-ottelun verran JYP-Akatemiasta. Tammikuussa 2013 hän purki yhteisymmärryksessä sopimuksensa JYPin kanssa ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella Saksan DEL-liigassa pelaavaan Hannover Scorpionsiin.
Quirk jatkoi kaudella 2013–2014 pelejään vuoden mittaisella sopimuksella Tanskan AL-Bank Ligaenin SønderjyskE Ishockeyssa. Hän jakoi tehoilla 25+31=56 koko liigan pistepörssin toisen sijan joukkuetoverinsa Brent Waltonin kanssa. Quirk sijoittui myös kevään 2014 pudotuspelien pistepörssissä toiseksi tehoilla 10+8=18. Hän voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden ja valittiin Metal Ligaenin tähdistökentälliseen. Toukokuussa 2014 Quirk teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SønderjyskE:n kanssa. Kaudella 2014–2015 hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli tehoilla 27+31=58 SønderjyskE:n paras pistemies ja maalintekijä. Quirk sijoittui koko Metal Ligaenin maalipörssissä neljänneksi ja pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti myös kevään 2015 pudotuspelien tehotilaston lukemalla +20. Quirk voitti kauden päätteeksi taas Tanskan-mestaruuden ja valittiin tähdistökentälliseen.
Quirkin pikkuveli Ryan on pelannut myös jääkiekkoa.
Muravlenko
Muravlenko () on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa sijaitseva öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri. Muravlenko sijaitsee linnuntietä 80 kilometriä Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluvasta Nojabrskista luoteeseen ja 480 kilometriä pääkaupunki Salehardista kaakkoon. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Muravlenkon asukasluku oli 33 391.
Taajama perustettiin Neuvostoliiton öljyministeriön päätöksellä soiselle, mutta öljyrikkaalle Länsi-Siperian alueelle 10. huhtikuuta 1982. Tavoitteena oli pumpata esiin Sutorminskojen ja Muravlenkon hiilivetyesiintymiä. Vuoden 1984 alussa alueella asui jo 1 600 henkeä. Täsä vaiheessa taajamassa oli asuntojen ohella työmaaruokala, kauppa, terveysasema, puhelinkeskus ja tv-kameraryhmä. Taajamalle valittiin oma neuvosto, mikä paikallisesti tulkitaan myös kaupungin perustamiseksi. Varsinaisen aluehallinnon alaisen kaupungin aseman se sai 1990. Sittemmin kaupungin palvelutarjonta on täydentynyt muun muassa ekologisella museolla, lasten taidekoululla, alkuperäisväestölle tarkoitetulla koululla (sisäoppilaitos), ammattikoululla, koreografiakoululla, kolmen ylemmän oppilaitoksen sivutoimipisteellä, ortodoksisella kirkolla ja moskeijalla.
Muravlenkosta on maantieyhteys muun muassa etelään Hanti-Mansian Surgutiin, kaakkoon Nojabrskiin ja pohjoiseen Novyi Urengoihin. Kaupunkiin ei johda rautatietä.
Wallander – Veriside
Veriside () on Wallander-elokuvasarjan yhdestoista elokuva. Ystadin venesatamasta löytyy vene, jonka hytissä on paljon verta. Poliisit epäilevät, että veneessä on murhattu nainen, jonka ruumis on sitten viety muualle. Tutkimukset johtavat poliisit maatilalle, jossa nainen on säilyttänyt hevostaan. Yksi tilan asukkaista on Linda Wallanderin tuttava vuosien takaa.
Erast Parmasto
Erast Parmasto (28. lokakuuta 1928 Nõmme, Viro – 24. huhtikuuta 2012) oli virolainen sienitieteilijä, biotieteilijä ja kasvitieteilijä ja oli Viron eläin- ja kasvitieteen tutkimuslaitoksen (Zooloogia ja Botaanika Instituut, ZBI) johtaja.
Parmasto tuli ZBI:n palvelukseen 1950 ja toimi sen johtajana 1985–1990. Hän perusti vuonna 1950 sienikokoelman, johon on vuosien myötä kertynyt 160 000 näytettä, joista 37 000 on hänen itsensä keräämiä.
Parmasto julkaisi akateemisen uransa aikana yli 150 tutkielmaa ja 200 artikkelia, ja hänen julkaisujaan hyödynnetään Virossa tieteen populaarijulkaisuissa samoin kuin akateemisissa aikakauskirjoissa. Mykologian asiantuntemuksensa vuoksi hän sai lempinimen "Seenevana" eli "Sieniukko". Hänet tunnetaan sienitieteen alalla Virossa erityisesti sienilajien tietokannan perustajana ja laajentajana. Hän oli ensimmäisen vironkielisen biosystematiikan oppikirjan tekijä.
Parmasto oli Viron luonnontieteellisen seuran puheenjohtaja 1973–1976 ja vuodesta 1988 sen kunniajäsen. Vuosina 1973–1981 hän oli Viron tiedeakatemian kemian, geologian ja biologian osaston tieteellinen sihteeri. 1987–1995 hän oli Tarton yliopiston kasvitieteen ja ympäristötieteen professori.
Parmasto oli Viron biotieteiden yliopiston maatalous- ja ympäristötieteiden laitoksen mykologian osaston vanhempi tutkija. Parmaston on saanut elämäntyöstään runsaasti julkisia tunnustuksia.
Suomen 1. divisioona (1918–1939)
1. divisioona oli Suomen puolustusvoimien yhtymä, joka perustettiin sisällissodan päätyttyä ja se lakkautettiin talvisodan alettua, jolloin divisioona muodosti suojajoukkojen 1. prikaatin.
Divisioonan perustamisesta annettiin määräys 8. kesäkuuta 1918, jolloin sen muodostajaksi määrättiin eversti Birger Åkerman. Sen tehtäväksi määrättiin Helsingin, Suomenlinnan ja Santahaminan vartiointi.
Divisioonan vahvuudeksi määritettiin kolme jalkaväkirykmenttiä: Suomen valkoinen kaarti, Karjalan kaartin rykmentti ja Helsingin jalkaväkirykmentti. Kussakin rykmentissä piti olla neljä pataljoonaa (perustettaessa vain kolme), tiedonanto- ja miinanheittäjäkomppania. Divisioonaan kuuluisi lisäksi pionieripataljoona n:o 1, Uudenmaan rakuunarykmentti n:o 1 ja tykistörykmentti n:o 1.
Åkermanin käytössä olivat jo perustettujen rykmenttien lisäksi sodan aikaiset ja edelleen kotiuttamatta olevat Loviisan, Varsinais-Suomen ja Pohjois-Pohjanmaan rykmentit, joilla piti täydentää jo olemassa olevia rykmenttejä.
Helsingin vartiopataljoonasta muodostettiin 21. syyskuuta 1918 Helsingin etappipataljoona, joka liitettiin divisioonaan. 23. elokuuta divisioonan rykmentit nimettiin uudelleen Valkoisen kaartin rykmentiksi, Itämeren jalkaväkirykmentti 1:ksi. Elokuun lopulla siirrettiin Karjalan kaartin rykmentti 2. divisioonaan, josta siirrettiin rykmentin tilalle Porin jalkaväkirykmentti 2 (entinen jääkärirykmentti 2).
Uuden asevelvollisuuslain myötä miesvahvuus kasvoi ja perustettiin uusi Keski-Suomen rykmentti, joka liitettiin divisioonaan. Perustetun rykmentin kantajoukkona oli Savon jääkärirykmentin I pataljoona, joka siirrettiin Hämeenlinnaan. Sen tuli irtautua rykmentistään 25. maaliskuuta 1919 mennessä ja uuden rykmentin oltava luotuna toukokuun loppuun mennessä.
Porin jalkaväkirykmentti 2 siirrettiin 3. divisioonaan. Muiden divisioonien välisten siirtojen jälkeen oli kussakin divisioonassa alun perin suunnitellut kolme rykmenttiä. Samalla päätettiin antaa joukko-osastoille täydennysmaakuntansa mukaiset nimet.
Kykeon
Kykeon (kreik. κυκεών, ”sekoitettu”) oli juoma, jota antiikin kreikkalaiset nauttivat kohokohtana Eleusiin mysteeriseremonioissaan. Siihen on viitattu useaan otteeseen antiikin kirjallisuudessa.
Kykeonin oletetaan koostuneen vedestä ja torajyvätartunnan saaneesta ohrasta. Juoman päihdyttävän vaikutuksen on arveltu perustuvan torajyväsienen psykoaktiivisuuteen tai valmistuksessa tapahtuneeseen käymiseen.
Kykeoniin tiedetään viitattavan Homeroksen, Aristofaneen ja Plutarkhoksen teksteissä sekä homeerisessa Demeterille osoitetussa hymnissä. Homeros kuvailee juomaa elvyttäväksi ja huumaavaksi runoelmissaan "Ilias" ja "Odysseia", kun taas Aristofaneen näytelmissä "Lysistrate" ja "Rauha" sen kerrotaan toimivan lääkkeenä nymfomaniaan. Plutarkhoksen teoskokoelma "Moralian" kertomuksissa siihen viitataan poliittisessa yhteydessä. Hymnissä kykeonia kuvataan muun muassa kuolemattomuuden juomaksi.
Tessy Thomas
Tessy Thomas(ടെസ്സി തോമസ്) (s. 1964) on Intian Defence Research and Development Organisation -organisaation insinööri, joka johti 2000-luvulla mannertenvälisen ballistisen Agni-V-ohjuksen suunnittelun, joka lienee ensimmäinen moinen saavutus naiselle missään päin maailmaa.
Tessy on kotoisin Alappuzhasta Keralasta. Hän syntyi liikemiehen lapseksi. Hän opiskeli insinööriksi Government Engineering College -yliopistossa Thrissurissa. Hän tutustui raketteihin jo lapsena, koska hänen kotinsa oli suhteellisen lähellä rakettien laukaisukeskusta. Hänellä on tekninen jatkotutkinto Institute of Armament Technology-koulusta Punessa (nykyinen Defence Institute of Advanced Technology). Hän on kristitty ja sai nimensä Äiti Teresan mukaan. Hän toiminut nykyisessä laboratoriossaan vuodesta 1988 alkaen.
Tessy oli projektin apulaisjohtaja, kun Intia kehitti 3 000 kilometriä kantavan Agni-III-ohjuksen. Hän toimi projektipäällikkönä, kun Intia kehitti Agni IV-ohjuksen, jota testattiin vuonna 2011. Tessy toimi sen jälkeen ja aikana projektipäällikkönä ja johti 5 000 km kantavan Agni-V-ohjuksen kehitystötä vuodesta 2009 lähtien. Ohjusta kokeiltiin onnistuneesti 19. huhtikuuta 2012. Tammikuussa 2012 Intian pääministeri nosti Thomasin Intian tiedekongressissa esimerkiksi, miten naiset voivat edetä Intiassa. 
Vuonna 2011 hän oli kolmesta Shanti Swarup Bhatnagar -palkinnon saajista, joka on Intian johtava tiedepalkinto.
Hän on naimisissa Saroj Kumarin kanssa, joka on kommodorin arvoinen meriupseeri. Perheessä on yksi poika, Tejas. Poika opiskelee insinööriksi.
Remi Joseph De Roo
Remi Joseph De Roo (s. 24. helmikuuta 1924) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint-Bonifacen arkkihiippakuntaan 8. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Victorian hiippakunnan johtoon 29. lokakuuta 1962. Piispaksi konsekroinnin suoritti 14. joulukuuta Maurice Baudoux, jota avustivat Georges Cabana ja Martin Michael Johnson.
De Roo osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 18. maaliskuuta 1999.
De Roo oli kapitalismin arvostelija ja puolusti vapautuksen teologiaa. Hän joutui kuitenkin omilla sijoituksillaan keskelle talousskandaalia, joka jätti hänen hiippakuntansa miljoonien velkoihin.
Charles-Omer Valois
Charles-Omer Valois (24. huhtikuuta 1924 Montreal – 4. elokuuta 2013) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Montréalin arkkihiippakuntaan 3. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Saint-Jérômen hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 1977. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. kesäkuuta Angelo Palmas, jota avustivat Bernard Hubert ja Robert Lebel.
Valois erosi tehtävistään 22. tammikuuta 1997.
Robert Lebel
Robert Lebel (8. marraskuuta 1924 Trois-Pistoles – 25. toukokuuta 2015) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Saint-Jean-de-Québecin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Alindan titulaaripiispaksi 11. maaliskuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gérard-Marie Coderre, jota avustivat Paul Grégoire ja Louis Lévesque.
Lebel sai 26. maaliskuuta 1976 nimityksen Valleyfieldin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. toukokuuta. Hän jäi eläkkeelle 30. kesäkuuta 2000.
Thaddeus Joseph Jakubowski
Thaddeus Joseph Jakubowski (5. huhtikuuta 1924 Chicago – 14. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsius Stritch 3. toukokuuta 1950. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi ja Plestian titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja Nevin William Hayes.
Jakubowski jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 2003.
Omar Félix Colomé
Omar Félix Colomé (11. joulukuuta 1932 Arroyito – 12. heinäkuuta 2015) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. syyskuuta 1962 ja nimitettiin Cruz del Ejen hiippakunnan johtoon 27. syyskuuta 1984. Piispaksi konsekroinnin suoritti 28. lokakuuta Raúl Francisco Primatesta, jota avustivat Alfredo Guillermo Disandro ja Lucas Luis Dónnelly.
Colomé jäi eläkkeelle 24. kesäkuuta 2008.
Atsaspirasidit
Atsaspirasidit (AZA) on ryhmä simpukoissa esiintyviä erittäin myrkyllisiä toksiineja. Ne kuuluvat rakenteeltaan polysyklisiin eettereihin. Ensimmäinen atsaspirasidien aiheuttama myrkytystapaus havaittiin Alankomaissa vuonna 1995. Atsaspirasidi-1:n rakenne (AZA1) raportoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1998, kun se onnistuttiin eristämisen sinisimpukasta ("Mytilus edulis"). Atsaspirasideihin kuuluvia rakenteita on tunnistettu jo yli 30:ssä yhdisteessä.
Atsaspiratsidien tiedetään aiheuttaneen myrkytyksiä eri puolilla maailmaa, ja muun muassa Kauko-Idässä simpukoita tarjotaan ensin kotieläimille, jotta saadaan selville niiden mahdollinen myrkyllisyys.
Ruuvipuristin
Ruuvipuristin, myös ruuvipenkki, on yksinkertainen työkalu, jonka avulla muilla työkaluilla käsiteltävän esineen saa pysymään paikallaan halutussa asennossa. Tavallisesti ruuvipuristin kiinnitetään pulteilla esimerkiksi työpöytään, jotta sen käyttö olisi vakaata.
Ruuvipuristimet valmistetaan metallista, ja sen toiminta perustuu kahteen leukaan: kiinteään leukaan ja liikkuvaan leukaan joka liikkuu käsin pyöritettävän kierreruuvin avulla. Kiertämällä kampea ruuvipuristimella voidaan puristaa työstettävä kappale tukevasti paikoilleen.
Ruuvipuristimiin on myös saatavilla erilaisia leukasuojuksia jotka voivat olla esimerkiksi alumiinia joka kiinnittyy leukoihin magneeteilla, tai kumia joka on muotoiltu niin että se voidaan helposti puristaa paikoilleen.
Vetolujuus
Vetolujuudella on kappaleen lujuusominaisuus, jolla tarkoitetaan kappaleen kykyä vastustaa vastakkaisiin suuntiin vetävää voimaa. Kappaleen vetoluujuudella on erilaisia raja-arvoja. Voiman ylittäessä kappaleen murtoluujuuden kappale murtuu ja hajoaa kappaleiksi. Myötölujuuden ylittyessä kappale myötää muttei vielä murru. Alle myötölujuuden rasituksessa kappaleessa tapahtuu vain elastisia muutoksia. Myötörajan ylityttyä tapahtuu plastisia muutoksia.
Arkikielessä vetolujuutta saatetaan käyttää murtolujuuden synonyyminä. Suurin sallittu vetolujuus on yleensä puolet todellisesta vetolujuuden kestävyydestä, mutta esimerkiksi köydet vanhetessaan haurastuvat eivätkä kestä enää kaksinkertaista voimaa.
Vetolujuus on kullekin materiaalille ominainen suure ja sen suuruuteen vaikuttaa esimerkiksi aineen kiderakenne. Vetosuunta vaikuttaa tietyillä aineilla vetolujuuteen.
Vetolujuutta mitataan erityisesti tätä varten suunnitelluilla laitteilla ja eri materiaaleille, kuten esimerkiksi köysille ja vaijereille on omanlaisensa mittalaitteet. Vetämällä kappaletta päistään vastakkaisiin suuntiin kunnes kappale katkeaa saadaan selville sen murtolujuus. Mittaamalla vedon aikaista voimaa ja kappaleen venymää saadaan vetolujuus-kuvio.
Harmiini
Harmiini (tunnetaan myös nimellä telepatiini) on beta-karboliineihin kuuluva harmala-alkaloidi. Sitä esiintyy useissa eri kasveissa, näistä tunnetuimpina Peganum harmala ja Banisteriopsis caapi. Harmiini on fluoresoiva yhdiste. Farmakologisesti harmiini on RIMA eli se toimii kehossa palautuvana ja selektiivisenä MAO-A inhibiittorina. Lisäksi se vapauttaa monoamiineja. Harmiinin on todettu lisäävän EAAT2 glutamaatti pumpun ilmentymistä keskushermostossa, vähentäen glutamaatin hermo- ja gliasolujen kuolemaa aiheuttavaa neurotoksista luonnetta.
Harmiinin käyttöä masennuslääkkeenä on tutkittu, mutta koska se luokitellaan huumeeksi useissa maissa, sitä ei ole otettu käyttöön. Lisäksi teollisesti valmistetuilla MAO-estäjillä on vähemmän sivuvaikutuksia.
Harmiinia voidaan käyttää pH-indikaattorina sen fluoresoivan vaikutuksen vuoksi. Jos mitattavassa liuoksessa on harmiinia, ja sen pH nousee, harmiini fluoresoi vähemmän. Sitä voidaan myös käyttää hyönteismyrkkynä.
Harmiinia voidaan myös käyttää syövän hoitoon, koska sillä on sytostaateille tyypillisiä vaikutuksia HL60 ja K562 solulinjoihin.
Harmiinia tai muita harmala-alkaloideja ei kuitenkaan pidetä turvallisena tapana hoitaa masennusta, vaikka niillä on antidepressiivisiä vaikutuksia.
Nadym
Nadym () on Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa sijaitseva maakaasun tuotannon kasvattama teollisuuskaupunki, joka on kuntaliitossa ympäröivän Nadymin piirin kanssa. Kaupungin tärkein teollinen yritys on Gaspromin tytäryhtiö Nadymgazprom, joka vastaa jopa 40 prosentista Venäjän maakaasun tuotannosta.
Nadym sijaitsee linnuntietä 200 kilometriä Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluvasta Novyi Urengoista länsilounaaseen ja 290 kilometriä pääkaupunki Salehardista kaakkoon. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nadymin asukasluku oli 46 611; koko kuntaliitossa Nadymin piirin kanssa asui 66 530 henkeä.
Nadymin keskeisin maantie- ja rautatieyhteys kulkee ensin itään Novyi Urengoihin ja sitten 80 kilometriä eteenpäin itään Pyr-joen lähistölle. Täältä maantie- ja junanrata jatkaa etelään Gubkinskiin, Nojabrskiin ja muun muassa Hanti-Mansian Surgutiin. Kaupungista ei ole toimivaa rautatie- tai maantieyhteyttä piirikunnan pääkaupunkiin Salehardiin. Nadymissä on myös lentokenttä.
Markus Juhola
Markus Orvo Juhola (s. 2. helmikuuta 1971 Halikko) on entinen suomalainen jalkapalloilija, joka toimii nykyään Jalkapallon Pelaajayhdistyksen toiminnanjohtajana.
Maalivahtina pelannut Juhola edusti Veikkausliigassa FC Jazzia, Ponnistusta, Valkeakosken Hakaa ja Vaasan Palloseuraa. Pelattuja otteluita hänelle kertyi viiden kauden aikana yhteensä 10. Vuonna 1993 Juhola oli voittamassa Suomen mestaruutta FC Jazzin kakkosmaalivahtina. Lisäksi hän sai SM-hopeaa Vaasan Palloseurassa kaudella 1998. Alemmilla sarjatasoilla Juhola edusti kasvattajaseuransa Salon Palloilijoiden lisäksi Pallo-Iiroja, Kraftia sekä FC Mikkeliä, jossa hän päätti uransa loukattuaan polvensa talvikaudella 2001.
Jalkapallon pelaajayhdistyksen hallitukseen Juhola valittiin 1994. Vuosina 2001-2002 hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Vuodesta 2003 lähtien Juhola on ollut pelaajayhdistyksen päätoiminen toiminnanjohtaja. Hän asuu Salossa ja on koulutukseltaan luokanopettaja.
Afrikanvarpushaukka
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppisetalavat metsät ja nousuveden yläpuoliset mangrovemetsät, savannit, pensastot, kosteikot ja viljelmät. Sen koko on keskimäärin 88,35 grammaa. Sen pituus on 20–25 cm, mistä noin puolet on pyrstöä. Siipien kärkiväli on 39–52. Se on maailman pienin lintuhaukkojen sukuun kuuluva lintu ja ehkä pienin koko haukkojen heimossa.
Se jakautuu kahteen alalajiin
Steve Ludzik
Stephen ”Steve” Paul Ludzik (s. 3. huhtikuuta 1961 Etobicoke, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi hyökkääjänä 424 NHL:n runkosarjaottelua pääasiassa Chicago Blackhawksissa vuosina 1981–1990 ja teki niissä yhteensä 46 maalia ja 93 syöttöpistettä. Ludzik työskenteli NHL-joukkue Tampa Bay Lightningin päävalmentajana 2000-luvun taitteessa. Lisäksi hän on toiminut kommentaattorina televisiossa ja kirjoittanut kirjan "Been There, Done That".
Ennen NHL-uraansa Ludzik oli erittäin tehokas juniorikiekkoilija. hänet varattiin koko tilaisuuden 28. pelaajana. Kaudella 1980–81 Ludzik teki Ontario Hockey Leaguen Niagara Falls Flyers -joukkueessa yhteensä 142 tehopistettä 58 ottelussa. Pisteet koostuivat 50 maalista ja 92 syötöstä. Vuonna 2009 Flyersin kannattajat valitsivat hänet yhdessä Derek Sandersonin kanssa kaikkien aikojen Flyers-pelaajaksi. Tehokkaasta junioriurasta huolimatta Ludzik pantiin NHL:ssä taklaavaan rooliin. Kaudesta 1981–1982 hän vietti valtaosan AHL-joukkue New Brunswick Hawksissa, joka voitti tuolla kaudella Calder Cupin.
Vuonna 2012 Ludzik kertoi julkisuudessa sairastavansa Parkinsonin tautia, jonka syynä hän pitää jääkiekkouralla jatkuvasti saamiaan päähän kohdistuneita iskuja. Julkisuuteen tulon taustalla oli se, että taudista aiheutuneiden käden vapinan ja ajoittaisten puhevaikeuksien takia liikkeelle oli lähtenyt perättömiä huhupuheita, joiden mukaan Ludzikin ongelmat johtuivat alkoholismista.
Ludzik on naimisissa Mary Annin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa.
Suomen 1. divisioona (1944–1966)
1. divisioona oli Suomen puolustusvoimien yhtymä, joka perustettiin jatkosodan päätyttyä, joukkojen siirtyessä rauhan ajan kokoonpanoon 5. joulukuuta 1944. Se lakkautettiin puolustusvoimien alueorganisaatiota uudistettaessa ja sen tilalle muodostettiin 1. heinäkuuta 1966 Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunta.
Lapin sotatoimia johtanut III armeijakunnan esikunta muutettiin divisioonan esikunnaksi 5. joulukuuta 1944. Divisioonan esikunnan toimiminen Lapin sodan johtoesikuntana hidasti sen rauhan ajan kokoonpanoon siirtymistä ja samalla divisioonan alueella eli linjan Vaasa-Jyväskylä-Joensuu pohjoispuolella olleiden joukkojen sijoittamista. Lopulta rauhan ajan toimintaan siirtyminen veikin lähes kaksi vuotta. Vuonna toimintaa hidasti sotilaiden käyttäminen tukkitöissä.
1950-luvulla esikunta sai luotua Ristilammen ja Sarriojärven ampuma-alueet, mitkä mahdollistivat tehokkaan koulutuksen. Aluejärjestö alistettiin 1. maaliskuuta 1955 divisioonan komentajalle, jolloin esikunta sai myös valmistelutehtäviä ja sen toteuttamiseksi alueen eli Pohjois-Suomen ja Pohjanmaan sotilasläänit. Esikuntaan perustettiin järjestelytoimiston lisäksi operatiivinen osasto. Huolto järjestettiin myös uudelleen perustamalla huolto-osasto, joka sisälsi kaikki huoltoalat lukuun ottamatta taisteluvälinehuoltoa.
Sotilasläänien esikunnat lakkautettiin 1. kesäkuuta 1966 ja divisioonan esikunnasta muodostettiin uusi Pohjois-Suomen sotilasläänin esikunta ja sotilaspiirit siirrettiin sen alaisuuteen.
Mona ja palavan rakkauden aika
Mona ja palavan rakkauden aika on Mikko Niskasen ohjaama elokuva vuodelta 1983.
Elokuvan aiheena on nuoren ihmisen uskonnollinen kokemus kavereiden kännisekoilujen keskellä. Aiheen taustalla on Niskasen oma uskonnollinen vaihe 1980-luvun alussa. Pääosaan monien ehdokkaiden joukosta löydetty harrastajanäyttelijä Anna-Leena Härkönen kirjoitti samaan aikaan esikoisteostaan "Häräntappoasetta". Härkönen osallistui jonkin verran käsikirjoituksen tekoon mutta ei laajasti, kuten joskus on esitetty. Henkkaa esittävä Markku Halme näytteli Ylioppilasteatterissa. Näyttelijöistä Sari Mällisen, Tero Jartin ja Jouko Klemettilän Niskanen löysi Jouko Turkan johtamasta Teatterikorkeakoulusta, mutta pääosa nuorista näyttelijöistä oli lahtelaisia harrastajanäyttelijöitä.
Aikalaisarviot jakautuvat kahtia. Oli pettyneitä, jota odottivat "Ajolähdön" kaltaista nuorisokuvausta. Esimerkiksi Pertti Lumirae (Suomen Sosialidemokraatti) piti elokuvaa sekavana, päämäärättömänä, pinnallisena ja rakenteellisesti käsiin hajoavana". Samalla linjalla oli Heikki Eteläpää (Uusi Suomi), joka tosin näkee elokuvan viime hetket saavuttavat kauniin tehon, kun siinä nostetaan esille kysymyksiä kokijoittensa pohdittaviksi Sakari Toiviainen (Ilta-Sanomat) piti elokuvaa vuoden parhaana kotimaisena.
Aikalaiskriitikoilta elokuva sai voimakkaan uskonnollisen paatoksen vuoksi nuivat arvostelut, ja Niskanen kommentoi päiväkirjassaan kriitikoiden suhtautumista sensuroitavin termein. Katsojia elokuva sai niin paljon (102 781), ettei se jäänyt taloudellisesti tappiolle. Myöhemmin Niskasen vilpittömyydelle annettiin arvo. Härkönen itse oli suoritukseensa tyytyväinen ja on muistellut kokemusta intensiivisenä työnä, jossa hän oli täysillä mukana.
Merikissat
Merikissat (Anarhichadidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosista.
Merikissojen heimoon kuuluu kaksi sukua ja viisi lajia. Lajit ovat sinimerikissa ("Anarhichas denticulatus"), merikissa ("A. lupus"), täplämerikissa ("A. minor"), idänmerikissa ("A. orientalis") ja rengasmerikissa ("Anarrhichthys ocellatus"). Heimon suurimmat lajit voivat saavuttaa 2,5 metrin pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat vankkoja, ja erityisesti rengasmerikissan ruumis on pitkä. Pää on suurikokoinen ja leuat ja hampaat ovat kookkaat. Selkäevä on pitkä ja myös peräevä on pitkähkö. Pyrstöevä on kooltaan pieni. Merikissalajien rintaevät ovat suuret ja viuhkamaiset ja vatsaevät puuttuvat. Merikissoilla ei ole uimarakkoa. Lajien suomut ovat pienikokoiset tai puuttuvat täysin.
Merikissalajeja tavataan kylmistä vesistä Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisosista. Ne elävät tyypillisesti rannikon läheisyydessä lähellä pohjaa. Kalojen ravintoa ovat kovakuoriset selkärangattomat eläimet, kuten merisiilit, simpukat ja meritähdet. Naarasmerikissojen mäti on suurikokoista ja lajeilla on mahdollisesti sisäinen hedelmöitys.
Tiivi
Tiivi, aiemmin Tiivituote Oy on Haapajärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla vuonna 1977 toimintansa aloittanut ikkunatehdas ja tänä päivänä osa pohjoismaista Inwidoa. Tiivi valmistaa puualumiini-ikkunoita, ulko-ja parvekeovia sekä ulkoliukuovia.
Tiivillä on maankattava myyjä- ja asennusverkosto. Haapajärven tehtaalla suurin osa tuotannosta tehdään mittatilauksena asiakkaan mittojen mukaan. Tiivi käyttää ikkunoiden asennuksessa omia asentajia. Asennusprosessi on ISO 9001-sertifioitu ja sille myönnetään Suomen pisin, 10 vuoden takuu.
Vuonna 2011 Tiivituote Oy:n liikevaihto oli 47 miljoonaa.
Elokuussa 2015 Tiivi esitteli uudenlaisen Kristalli-ikkunamalliston. Tavanomaisten ikkunan pinnassa näkyvien tappisaranoiden sijaan ikkunoissa käytetään piilosaranoita ja ikkunan lukitusmekanismi toimii yhdestä kahvasta lukiten ikkunan yhtä aika useammilla lukituskielillä puitteen ulkoreunan lisäksi ylä- ja alareunasta. Ikkunan puite on liimattu kahdesta puusta kestävyyden lisäämiseksi. Rakenne mahdollistaa entistä suurempien ikkunoiden valmistuksen sekä ikkunoiden helpomman käytön.
Tiivin mukaan suurten, yli kuuden neliön kokoisten ikkunoiden valmistusmäärät ovat 2010-luvun puolivälissä kaksinkertaistuneet parin vuoden aikana. Tiivin ikkunan leveys voi olla lähes 7 metriä ja liukuovilla toteutetun lasiseinän maksimileveys lähes 6 metriä ja korkeus 2,6 metriä.
Tiivi valmistaa ikkunoita 1+2 -lasisena versiona, jonka U-arvo on 0,8–1,0 sekä 1+3-lasisena versiona, jonka U-arvo n ikkunatyypistä riippuen 0,64–0,79. 1+2 -lasisessa ikkunassa on yksi tasolasi sekä kaksilasinen erityslasielementti, 1+3 -lasisessa ikkunassa kolmilasinen eristyslasielementti.
Tiivin ovivalikoimaan kuuluvat ulko-ovet, parvekeovet, palo-ovet, varastonovet ja liukuovet.
Tiivin historia alkaa Eero Niskasen vuonna 1977 Haapajävelle perustamasta Haapajärven Lasi Ky:stä. Yritys oli alun perin lasitusliike, mutta ikkunoiden valmistus kuului toimintaan jo alkuvaiheessa. Vuonna 1982 Haapajärven Lasi osti Puurinki Oy:n ja yhtiön nimeksi vaihdettiin Tiivituote Ky. Yhtiömuoto vaihtui osakeyhtiöksi vuonna 1988.
Tiivi perusti 1990-luvulla tytäryhtiöt Ruotsiin ja Venäjälle, mutta myöhemmin tuotanto päädyttiin keskittämään Suomeen ja Haapajärven tehdasta laajennettiin ja automatisoitiin.
Tiivi toimi perheyrityksenä vuoteen 2007 saakka, jolloin Inwido Finland Oy osti yrityksen. Vuoden 2015 alussa Inwido sulautti Tiivituote Oy:n emoyhtiöön, mutta tuotanto ja tuotteiden suunnittelu jatkui ikkuna- ja ovitehtaalla Haapajärvellä.
Petteri Silenius
Petteri Silenius (s. 18. toukokuuta 1964 Hollola) on suomalainen ammattimainen budo-opettaja. Petteri Silenius on aloittanut aikidon harjoittelun Turussa Budokwain aikidojaoksessa peruskurssilla 1978. Turku Aikikaita Silenius perusti muiden mukana 1990-luvun alussa, kun Budokwain aikidojaos irtautui emoseurastaan omaksi aikidoseurakseen.
Vuonna 2008 Silenius myi Littoisten Shoryukan dojon ystävälleen Kari Tammiselle ja muutti Kreikkaan. Silenius muutti takaisin Suomeen syksyllä 2011. Hän jatkaa edelleen opettamista Shaolin-dojolla Turku Aikikaissa sekä Raision Ryhdin aikidojaoksessa viikoittain. Hän käy opettamassa viikonloppuseminaareilla muilla paikkakunnilla sekä vierailee Ateenassa ja Thessalonikissa, jossa hänellä on oppilaita. Hänen vyöarvonsa Aikikai-aikidossa on 6. dan. Aikikai Hombu-dojo myönsi Sileniukselle 1.4.2013 Shihan-arvon. Petteri Sileniuksella on Katori Shinto ryussa opettaja-arvo, Kyoshi menkyo (Sugawara Sogo Budo Kenkyosho). Hänen opettajansa on Tetsutaka Sugawara Kyoshi menkyo.
Shoryukan dojo on Petteri Sileniuksen Littoisiin vuonna 23. marraskuuta 2002 avaama aikido-dojo. Avajaisissa harjoituksen veti Igarashi-sensei 7.dan shihan. Shoryukan dojon rakentaminen aloitettiin kesällä 2001. Dojo rakennettiin talousrakennukseen, jossa oli aiemmin ollut kanala ja sittemmin autokorjaamo. Shoryukan dojo lopetti toimintansa 2008 maaliskuussa, jolloin Silenius muutti Kreikkaan. Uutena omistajana aloitti Kari Tamminen 6.dan Aikikai ja dojon nimeksi tuli Hokuto-dojo.
Jalkapallon Suomen Cup 1963
Jalkapallon Suomen Cup 1963 oli cupin yhdeksäs järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 162 joukkuetta jakautuen sarjoittain seuraavasti: mestaruussarja 8, Suomen-sarja 26, maakuntasarja 54, aluesarja 55 ja muut 19. Mestaruus- ja Suomen-sarjan joukkueet pääsivät ilman karsintaa 64 joukkueen varsinaiseen kilpailuun, muiden kesken pelattiin 93 karsintaottelua.
Loppuotteluun selvisivät Valkeakosken Haka ja Lahden Reipas, ja se pelattiin Olympiastadionilla. Ottelun voitti Haka 1-0. Ottelua seurasi 14 052 maksanutta katselijaa, joka oli uusi kansallisten ottelujen yleisöennätys.
Varsinaisen kilpailun 1. ja 2.kierros
2.kierroksen uusinta: Ådalens Idrottsförening - Lahden Palloseura 2-3
Neljännesvälierän uusinta: Valkeakosken Koskenpojat-Äänekosken Huima 1-2
Cup-mestarit: Martti Halme, Olli Mäkinen, Matti Nieminen, Pentti Niittymäki, Veijo Valtonen, Markku Lahti, Markku Kumpulampi, Esko Malm, Asko Mäkilä, Juhani Peltonen, Mauri Paavilainen.
Martti Rauhala
Martti Rauhala (28. syyskuuta 1928 Nivala – 18. huhtikuuta 2012 Kokkola) oli suomalainen opettaja ja virolaisen kirjallisuuden suomentaja.
Rauhala teki ensimmäisen suomennoksensa sattumalta, kun Karisto otti häneen yhteyttä. Innostus syttyi kun hän osallistui Tukholmassa 1963 järjestettyyn pakolaiskirjailijoiden Viron itsenäisyysjuhlaan. Hän käänsi proosaa ja runoa yhteensä kaksitoista kirjaa. Runosuomennoksista merkittävimmät kuuluvat Ivar Ivaskin ja Kalju Lepikin tuotantoon. Hän kirjoitti myös artikkeleita Viron kirjallisuudesta sekä aihetta koskevan tietosanakirja-artikkelin Spectrumiin.
Viron valtio on myöntänyt Rauhalalle Viron valkoisen tähden kunniamerkin.
Ykkösen kausi 2012
Ykkösen kausi 2012 oli vuonna 1973 perustetun Ykkösen 40. kausi. Ykkönen on Suomen jalkapallon toiseksi korkein sarjataso. Kaudella 2012 Ykköseen osallistui 10 joukkuetta ja joukkueet pelasivat 27 ottelua.
Ykkösen voitti RoPS, joka nousi Veikkausliigaan. RoPS varmisti nousun jo kuusi kierrosta ennen sarjan loppua, kun se voitti 25. elokuuta vierasottelussa PK-35:n Faith Friday Obilorin maalilla 1–0. RoPS pelasi tappiotta 22 ottelua peräkkäin, ja näistä otteluista se voitti peräti 18. Viimeisiksi jääneet FC Hämeenlinna ja HIFK putosivat Kakkoseen.
Ykkösen maalikuningas kaudella 2012 oli 15 maalillaan RoPS:in Aleksandr Kokko. Ykkösen kauden suurin yleisömäärä nähtiin 4. heinäkuuta ottelussa OPS–AC Oulu, kun Oulun paikallisottelua Raatin stadionilla seurasi 4 007 katsojaa.
Kaudeksi 2012 Veikkausliigasta Ykköseen putosi RoPS, ja Kakkosesta Ykköseen nousi SJK.
Muotokieli
Muotokieli ilmaisee materiaalisen esineen visuaalisen hahmon ja muodon. Visuaalinen muotokieli on symbolista kommunikaatiota yhteisöissä. Muotokieltä opitaan lukemaan kulttuurin sisällä itsestään selvänä käytäntönä, koska se on yksi muoto yhteisöllisestä merkitysjärjestelmästä, diskurssista, ja se on osana visuaalista järjestystä.
Muotoilu on visuaalista ajattelua ja toimintaa. Muotoilijan tehtävänä muotoilutiimissä on havainnollistaa visuaalisin keinoin tuotteen tuotekehityksessä sovittuja periaatteita. Muotokielen ja konseptin määrittely tehdään sen vuoksi, että koko tuotekehitystiimi saa yksimielisen käsityksen ja havainnollistuksen muotoilukonseptin tavoitteista ja visuaalisista keinoista, joilla tavoite saavutetaan.
Muotokielen määrittelyä voidaan Ilkka Kettusen mukaan tehdä kolmessa eri vaiheessa visuaalisilla tauluilla:
Vuokko Takala-Schreib on määritellyt muotokieltä kahteen erilaiseen luokkaan: symbolinen muotokieli ja poeettinen muotokieli. Käsitteet pohjautuvat sekä Michel Foucault’n diskurssin käsitteeseen että Julia Kristevan poeettisen kielen käsitteeseen. Symbolinen muotokieli on se jolla yhteisössä kommunikoidaan. Poeettinen muotokieli on se, jolla luova yksilö hakee ilmaisua omille ajatuksilleen eli on luovassa prosessissa ja hänen ilmaisuaan ei välttämättä heti ymmärretä yhteisön piirissä.
Länkipohja
Länkipohja on taajama Jämsässä Längelmäveden vesistön koillispäässä. Vuoden 2007 kuntaliitokseen asti se oli Längelmäen keskustaajama. Länkipohjan pohjoispuolitse kulkee Tampereen ja Jyväskylän välinen valtatie 9. Valtatietä pitkin on matkaa Tampereelle 65 kilometriä, Jyväskylään 85 kilometriä sekä Jämsään ja Orivedelle kumpaankin 25 kilometriä. Länkipohjasta lähtevät lisäksi seututiet Kuhmoisiin (30 km), Eräjärvelle (entinen kunta, nykyisin Orivettä, 30 km) ja Kuhmalahdelle (entinen kunta, nykyisin Kangasalaa, 35 km). Längelmäen kirkonkylään Hakosalmelle on matkaa 10 kilometriä.
Länkipohja mainittiin jo vuoden 1540 maakirjassa viiden talon kylänä. Länkipohjassa sijaitsivat Längelmäen kunnanvirasto sekä Längelmäen säästöpankin ja osuuspankin pääkonttorit. Suomen sisällissodassa käytiin Länkipohjan taistelu 16. maaliskuuta 1918.
Valtatie 9, joka oli alkujaan osa ns. Vanhaa Laukaantietä, kulki aiemmin Länkipohjan kylän halki, kunnes valtatien uusi linjaus, joka ohittaa Länkipohjan sen pohjoispuolelta, valmistui vuonna 1962. Länkipohjassa aloitti vuonna 1967 toimintansa Längelmäen kunnan ensimmäinen varsinainen teollisuusyritys, kuorma-autojen perävaunuja ja kuormakoreja valmistava Jyki-Group Oy.
Länkipohjan kautta kulkee myös Tampereen ja Jyväskylän välinen rautatie. Länkipohjan rautatieasema (lyhenne Läp) avattiin rautatien valmistuttua Orivedeltä Länkipohjaan saakka vuonna 1948. Rautatien ansiosta ja toisaalta kirkonkylän liikenteellisesti hankalan sijainnin vuoksi Länkipohjasta muodostui Längelmäen kunnan keskustaajama. Rautatien merkitys väheni kuitenkin maantieyhteyksien parantuessa. Länkipohjan asema muutettiin seisakkeeksi vuonna 1968 ja henkilöliikenne Oriveden ja radan silloisen päätepisteen Jämsänkosken välillä lopetettiin seuraavana vuonna. Vaikka rautatietä jatkettiin Jämsästä Jyväskylään 1970-luvun lopulla, henkilöliikennettä Länkipohjan asemalla ei aloitettu uudelleen; päin vastoin Länkipohjan liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1987. Länkipohja-niminen junakohtauspaikka otettiin käyttöön puoli kilometriä vanhalta asemalta Jämsän suuntaan vuonna 2004.