Coitus reservatus
Coitus reservatus on latinaa ja tarkoittaa pidättäytyvää yhdyntää. Sen ymmärretään yleensä merkitsevän, että mies ei ejakuloi yhdynnässä tai sen jälkeen.
Vaikka termin "coitus reservatus" merkitys on nykyään melko vakiintunut, sen käyttö on ollut aiemmin varsin vapaata. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa termillä voitiin tarkoittaa keskeytettyä yhdyntää (lat. oik. "coitus interruptus") tai kondomin käyttöä yhtä hyvin kuin täydellistä ejakulaatiosta pidättäytymistä.
"Coitus reservatuksesta" saatetaan puhua myös viitattaessa tantriseen tai taolaiseen rakasteluun, vaikka niiden yhteydessä tuodaan usein esille idea orgasmista ilman ejakulaatiota. Katolilaisessa viitekehyksessä "coitus" tai oikeammin "amplexus reservatus" ("pidättäytyvä syleily") tarkoittaa nimenomaan sellaista yhdyntää, jossa kumpikaan osapuoli ei saa orgasmia.
Eräs "coitus reservatuksen" vaihtoehtoinen nimitys on seksuaalinen kontinenssi.
Kontinenssi tulee latinan sanasta "continentia", joka tarkoittaa seksuaalisuuteen liittyessään itsehillintää ja pidättyvyyttä. Kirkkoisä Augustinus käytti ilmaisua tunnetussa rukouksessaan:
”Anna minulle puhdas ja siveä sydän, mutta älä aivan vielä" (Da mihi castitatem et continentiam, sed noli modo). 1800-luvulla elänyt Amerikkalainen utopistikristitty John Humphrey Noyes laajensi kontinenssin käsitteen koskemaan myös aktiivista seksuaalielämää, jossa mies ei purkaudu. Noyesin mukaan hänen johtamassaan Oneida-yhteisössä käytäntö koettiin elämänlaatua kohentavana ja hengellisyyttä edistävänä.
Chicagolainen lääkäri Alice Bunker Stockham sai vaikutteita Noyesin seksuaalifilosofiasta. Hän toi omat näkemyksensä julki vuonna 1896 julkaistussa kirjassaan antaen ajattelumallilleen nimen ”Karezza”. Noyesin opetuksista poiketen Karezzassa myöskään naiselle ei suositeltu orgasmia.
New Jerseyssä syntynyt lääkäri John William Lloyd inspiroitui Stockhamin aatteesta. Hän julkaisi vuonna 1931 kirjan ”The Karezza Method”, jossa hän kuvailee purkautumattomuuden terveydellisiä hyötyjä ja sielullisen yhteyden voimistumista parisuhteessa.
Itävaltalaissyntyinen lääkäri Rudolf Von Urban oli sitä mieltä, että Karezzan harjoittamiseen vaadittiin pariskunnalta syvällistä rakkautta, yhteensopivuutta monella eri tasolla sekä rehellistä luonteenlaatua ja vahvaa tahdonvoimaa. Hänen mukaansa nämä vaatimukset täytti vain harva pari. Von Urban tuli seksuaalisuutta tutkiessaan siihen tulokseen, että partnereiden kehojen välillä tapahtui rakastelussa jonkinlaista biologisen sähkövirran vaihtoa, joka oli välttämätöntä parisuhteen terveyden ylläpitämiseksi ja suosittelikin purkautumisen viivyttämistä. Huolimatta pessimistisestä arviostaan keskivertoihmisen mahdollisuuksista Karezzan menestyksekkääseen harjoittamiseen, hän piti menetelmää suuressa arvossa. Kirjoittamassaan kirjassa hän mainitsee yhdeksi onnistuneimmista hoitosuhteistaan erään parin, joka sovelsi Karezzaa ilman hänen suositustaan.
Hindulaisessa tantrassa sovelletaan joogista itsehillinnän ihannetta brahmacharyaa seksuaalisella tasolla rakastelemalla tietoisesti ilman siemensyöksyä tai, naisen tapauksessa, minkäänlaista energian hukkaamista ulospäin suuntautuvassa orgasmissa.
Tiibetin Vajrayana-buddhalaisuudessa on tantrisia tekniikoita, joihin lukeutuu myös seksuaalijoogaa. Joukossa esoteerisia buddhalaisia tekstejä, joita kutsutaan ”Korkeimman ykseyden tantraksi”, neuvotaan, miten aistillinen mielihyvä voidaan muuntaa nopeaksi tieksi valaistumiseen. Tähän liittyy olennaisena osana ejakulaatiosta luopuminen ja seksuaalisen toiminnan aikaansaaman energian ohjaaminen selkärangan keskuskanavaan.
Taolaisuudessa tunnetaan lukuisia terveyttä ylläpitäviä harjoitusmenetelmiä, joihin lukeutuu myös aktiivinen seksuaalienergian kanssa toimiminen. Taolaisten seksuaaliharjoituksia on popularisoinut länsimaissa muun muassa Mantak Chia. Tyypillinen harjoitus saattaa sisältää keskittymistä, jonka avulla siemennesteen sisältämä energia ohjataan ylös pitkin selkärankaa pään alueelle.