Wihtori Kause
Wihtori Kause, aik. "Pelander" (15. joulukuuta 1870 – 28. huhtikuuta 1961) oli suomalainen sahateollisuusmies, joka harjoitti merkittävää sahaustoimintaa 1920- ja 1930-luvulla Suojärvellä Laatokan Karjalassa.
Eurasta kotoisin olleen Kausen isä Iisakki Pelander (1842–1910) oli ollut sepänsällinä ja torpparina ennen kuin ryhtyi puutavarakauppiaaksi ja hankki vuonna 1886 Haka-Kausen tilan omistukseensa. Pelanderin pojat Wihtori ja Johan (1878–1937) ottivat tilan nimen mukaan sukunimekseen Kause.
Wihtori Kause toimi aluksi seppänä ja sitten puutavara-alan liikemiehenä. Vuonna 1924 hän osti Laatokan Karjalasta Suojärven pitäjän Kotajärveltä läheltä Neuvostoliiton rajaa maa-alueen sahaa varten sekä 150 000 tukin leimikon. Kause perusti sahaa varten "Wihtori Kause & kumppanit" -nimisen avoimen yhtiön, jonka toimitusjohtaja hän oli. Yhtiössä olivat mukana myös Kausen veljet Johan ja Isak sekä viisi muuta liikemestä. Suojärven alueen metsät olivat säilyneet koskemattomina ja niitä oli alettu hyödyntää vasta sen jälkeen, kun rautatie valmistui Suojärvelle vuonna 1923.
Kotajärven höyrysaha käynnistyi lokakuussa 1924 ja aluksi sahalla oli 17 työntekijää, mutta parissa vuodessa työntekijämäärä kaksinkertaistui. Sahatavara kuljetettiin hevosilla sahalta Paperon asemalle, jossa Kausella oli lautatarha ja puutavaravarasto. Kotajärven sahan vuosituotanto nousi 10 000 kuutiometriin sahatavaraa. Vuonna 1927 Kause rakensi Suojärven Torasjoelle toisen sahalaitoksen, Torasjoen sahan. Tämä saha sijaitsi viiden kilometrin päässä Naistenjärven asemalta ja vain noin sadan metrin päässä Neuvostoliiton rajasta. Torasjoen sahalla oli vuonna 1929 työssä 31 naista ja 103 miestä ja sahatavaran vuosituotanto oli 20 000 kuutiometriä. Kuljetusten helpottamiseksi Kause rakensi Torasjoen sahalle sivuradan omalla kustannuksellaan vuonna 1928. Torasjoen saha sai puunsa pääasiassa Suojärven pitäjän pohjoisosissa sijainneista valtionmetsistä, mutta jonkin verran puuta ostettiin myös Neuvostoliiton puolelta.
Wihtori Kause kilpaili Suojärven alueen puuvaroista erityisesti Hella Wuolijoen johtaman Aunuksen Puuliikkeen kanssa. Aunuksen Puuliike joutui kuitenkin selvitystilaan vuonna 1930 sen jälkeen kun sen puusta maksamat muita ostajia korkeammat hinnat ja epäonnistuneet yritykset koneellistaa puutavaran kuljetukset olvat saaneet yhtiön talousvaikeuksiin. Kausen sahat selvisivät myös 1930-luvun alun pulakauden yli ja suhdanteiden parannuttua sahojen tuotanto lähti jyrkkään nousuun. Kotajärven ja Torasjoen sahojen lisäksi Kause oli vuokrannut myös Litsman sahan. Kause muutti vuonna 1932 aiemmin avoimena yhtiönä toimineen yrityksensä osakeyhtiöksi, jonka nimeksi tuli "Torasjoen Saha Oy", vuodesta 1943 "Toras Oy". Uusi yhtiö alkoi hoitaa myös Koiviston maalaiskunnan Makslahdessa tapahtunutta yhtiön sahatavaran laivausta.
Vuonna 1936 Kause rakensi kolmannen sahansa Suojärvelle Piitsoin järven rantaan Piitsjoen kylän lähelle. Piitsjoen saha sai koneensa toimintansa lopettaneelta Siikaisten höyrysahalta. Uudella sahalla työskenteli vuonna 1937 22 naista ja 38 miestä sahatavaran vuosituotannon ollessa 24 000 kuutiometriä. Sahalle johti myös oma sivuraide, Piitsjoen metsärata. Kause lopetti kuitenkin Kotajärven sahan samana vuonna kun Piitsjoen saha aloitti toimintansa.
Talvisodan alkaessa Kause joutui jättämään Suojärven alueen sahansa sekä sahoja varten hankitut tukit. Hänen yhtiölleen jäi vain Jukolan saha Merikarvialla sekä Helsingissä sijainnut pääkonttori. Kause osti välirauhan aikana sahan Kouhusta Jyväskylän maalaiskunnasta. Jatkosodan aikana syksyllä 1941 Torasjoen Saha Oy aloitti sahaustoiminnan uudelleen Suojärvellä. Sekä Torasjoen että Piitsjoen sahat oli poltettu, joten Jukolan sahan koneet siirrettiin uudelleen rakennetulle Piitsjoen sahalle, jonka tuotanto meni kokonaan puolustusvoimille. Kause rakensi uudelleen myös Torasjoen sahan. Molemmat sahat menetettiin kuitenkin jatkosodan loppuvaiheissa kesällä 1944 ja Toras Oy joutui luovuttamaan myös Suomessa olleet sahojen raamikoneistot, jotka oli tarkoitus siirtää Suojärvelle, sekä maksamaan Metsähallitukselle ostamansa leimikon, joka jäi pystyyn luovutetulle alueelle.
Sodan päätyttyä Kausen Toras-yhtiöllä oli omistuksessaan Kuohun Tehtaat Jyväskylän maalaiskunnassa ja tynnyritehdas Raumalla. Toras Oy oli Kausen suvun omistuksessa vielä vuoteen 1957 saakka. Maria ja Wihtori Kausen perilliset olivat jo vuonna 1938 perustaneet "Kause Oy":n, joka omisti Virttaan sahan, Säkylän höyrysahan, Parkanon höyrysahan "Yrjö Kause & Kumppanit" ja "Porin Puuteollisuus Oy":n. Kause oy hankki sittemmin omistukseensa sahalaitoksia, puutalotehtaita ja tilitehtaita eri puolilta Suomea. Oy W. Rosenlew Ab osti Kause Oy:n vuonna 1980.