hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Einari Karvetti
Frans Einari Karvetti (ent Karlström) (16. huhtikuuta 1897 Naantalin maalaiskunta – 20. marraskuuta 1979 Naantali) oli naantalilainen kansanedustaja ja maanviljelysneuvos.
Kansanedustajana Karvetti toimi Maalaisliitossa vuodesta 1933 vuoteen 1945.
Vuosina 1945–1962 Einari Karvetti toimi Lounais-Suomen Osuusteurastamon toimitusjohtajana, kunnes hänen poikansa Mauri Karvetti siirtyi toimitusjohtajaksi Einarin jäädessä eläkkeelle 65-vuotiaana.
Muita tehtäviä olivat muun muassa presidentin valitsijamies viitenä kertana sekä useiden valtuustojen ja neuvostojen puheenjohtajuus ja jäsenyys.
Naantalissa sijainnut Karvetin tila siirtyi 1927 Einari Karvetin omistukseen. Einari Karvetti oli koulutukseltaan agronomi ja toimi muiden tehtävien ohessa maanviljelijänä 1921–1960.
Leif Holmqvist
Leif ”Honken” Holmqvist (s. 12. marraskuuta 1942 Gävle, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jääkiekkoilija. Maalivahtina pelannut Holmqvist on yksi kolmesta pelaajasta, jotka ovat voittaneet Ruotsin vuoden jääkiekkoilijan tittelin (”kultainen kiekko”) kahdesti. Hän pelasi 202 A-maaottelua.
Hän edusti aktiiviaikoinaan AIK-joukkuetta 1965–1973 ja 1974–1975, jolloin pelasi tukholmalaisseuran riveissä kaikkiaan 269 sarjaottelua.
Holmqvist nimettiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi vuoden 1969 jääkiekon MM-kisoissa. ”Honken” valittiin IIHF Hall of Famen jäseneksi 1999.
Guldpucken
Guldpucken on ruotsalainen urheilupalkinto, jonka "Expressen" ja Ruotsin jääkiekkoliitto jakavat kunkin kauden parhaalle pelaajalle sekä Ruotsin pääsarja Elitserien että Ruotsin jääkiekkomaajoukkue huomioiden. Guldpucken on jaettu vuodesta 1956.
Lähde
Belvárosin seurakuntakirkko
Belvárosin seurakuntakirkko on Pestin vanhin rakennus Budapestissä, Unkarissa. Se sijaitsee Belvárosin kaupunginosassa Budapestin V osa-alueella, Erzsébetin sillan kupeessa.
Kirkko on rakennettu vuonna 1046. Kirkossa on vielä vanhempia osia, sillä roomalaisaikaisen Contra Aquincumin vanhan linnoituksen kiviä käytettiin sen rakentamiseen 1000-luvulla.
Mongolit tuhosivat kirkon, ja se rakennettiin uudelleen ensin romaaniseen ja 1400-luvulla goottilaiseen tyyliin. Vuonna 1241 kaupunkilaiset piileksivät kirkossa tataarien hyökkäyksen aikana, mutta joutuivat joukkomurhan uhreiksi. Turkkilaisvallan aikana kirkko muutettiin moskeijaksi, ja 1702 se siirtyi jesuiitoille, jotka palauttivat sen kristilliseksi kirkoksi. Siihen lisättiin 1700-luvulla kaksi barokkitornia ja nykyinen julkisivu. Vuonna 1808 lisättiin rokokootyylinen saarnastuoli.
Franz Liszt asui lähistöllä, ja hänen teoksensa Missa Choralis kantaesitettiin kirkossa vuonna 1872.
Kirkossa säilytetään Pyhän Gellértin ja Pyhän Lászlón jäännöksiä.
Motala &amp; Vadstena Tidning
Motala & Vadstena Tidning on Motalassa Ruotsissa pääpaikkaansa pitävä ja Motalan ja naapurikunta Vadstenan asioita käsittelevä maanantaista lauantaihin ilmestyvä tabloid-kokoinen sanomalehti. Lehti on perustettu vuonna 1868. Lehden toimitusjohtajana toimii Boine Gepertz ja päätoimittajana Stefan Pettersson. Lehden levikki oli vuonna 2009 noin 10 900 kappaletta, ja lukijoita sillä oli samaan aikaan noin 27 000.
Motala & Vadstena Tidningissä on muun muassa uutisia, kilpailuja ja mainoksia. Lehti julkaistaan myös sähköisesti.
David Mamet
David Alan Mamet [mämit] (s. 30. marraskuuta 1947 Chicago) on yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti, näytelmäkirjailija, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hänen tekstinsä tunnetaan taitavasta ja iskevästä, usein vulgääristäkin dialogista sekä miehisyyden tutkiskelusta. Suomessa, kuten muuallakin, Mamet tuli ensin tunnetuksi näytelmistään ja myöhemmin elokuvakäsikirjoituksistaan ja -ohjauksistaan.
Mametin elokuvien ja näytelmien vahvana teemana ovat usein ihmisten väliset valtasuhteet ja luottamuksen rikkoontuminen. Hän on usein tunnustanut esikuvakseen englantilaisen näytelmäkirjailijan Harold Pinterin.
Läpimurto dramaatikkona tapahtui 1975 näytelmällä "American Buffalo", rojukauppaan sijoittuvalla kolmen miehen draamalla, jossa kehitellään arvokkaan kolikon ryöstöä.
Mamet sai Pulitzer-palkinnon näytelmällä "Glengarry Glen Ross" (1984). Elokuvakirjoittajana hän on ollut Oscar-ehdokkaana elokuvista "Ratkaisun hetki" (1982) ja "Wag the Dog – häntä heiluttaa koiraa" (1997).
Yksi Mametin puhutuimpia ja provokatiivisimpia näytelmiä on seksuaalista ahdistelua yliopistomaailmassa käsittelevä "Oleanna" (1992).
David Mamet teki ohjaajandebyyttinsä elokuvalla "Pelin henki" ("House of Games") vuonna 1987. Se on kuvaus älykkäästä huijauksesta, kuten ovat kaksi muutakin hänen elokuvaansa "Espanjalainen vanki" ("The Spanish Prisoner", 1997) ja "Ryöstö" ("Heist", 2001). Useat hänen elokuva-ohjauksensa sijoittuvat väkivaltaisten rikosten maailmaan ("Things Change", 1988, "Homicide", 1991, ja "Spartan", 2004).
Mamet on myös luonut Yhdysvaltain armeijan salaisista erikoisjoukoista kertovan televisiosarjan "Kasvottomat sotilaat", jota tehtiin neljä tuotantokautta 2006–2009. Näytelmien ohella Mamet on kirjoittanut kolme romaania: "The Village" (1994), "The Old Religion" (1997) ja "Wilson: A Consideration of the Sources" (2000). Niitä ei ole suomennettu. Esseissään Mamet on kirjoittanut erityisen paljon elokuvateollisuudesta ja juutalaisuudesta. Vuonna 2013 ilmestyi kolmen lyhytromaanin kokoelma Three War Stories.
Vuonna 2008 Mamet julkaisi Village Voice -lehdessä artikkelin "Why I Am No Longer a 'Brain-Dead Liberal'", jossa hän selosti hylänneensä aiemman vapaamielisen ja poliittisesti korrektin maailmankatsomuksensa, ja omaksuneensa vanhoillisia ja edistyksenvastaisia arvoja ja näkemyksiä.
David Mametin näytelmä "Race" sai ensi-iltansa New Yorkin Broadwayllä joulukuussa 2009. Se kertoo kolmesta juristista, kahdesta mustaihoisesta ja yhdestä valkoihoisesta, joille tarjoutuu mahdollisuus puolustaa valkoista miestä, jota syytetään rikoksesta mustaa naista kohtaan.
Näytelmä "The Anarchist" sai ensi-iltansa Broadwayllä syksyllä 2012. Näytelmässä on kaksi henkilöä, vanginvartija ja aktivistitaustainen vanki. Mametin uusin, niin ikään kahden roolihahmon näytelmä "China Doll" saa ensi-iltansa Broadwaylla joulukuussa 2015. Näytelmässä äveriäs liikemies on ostanut juuri lentokoneen naisystävälleen ja käy asioita läpi assistenttinsa ja yhteistyökumppaniensa kanssa. Pääosassa on Al Pacino, joka esitti nimiosaa Mametin viimeisimmässä elokuvassa Phil Spector (2013).
Suomeksi on Mametin näytelmistä esitetty seuraavia:
Revolutionary Road
Revolutionary Road on vuonna 2008 valmistunut brittiläis-amerikkalainen elokuva. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 30. tammikuuta 2009. Elokuva perustuu Richard Yatesin samannimiseen romaaniin.
April Wheeler (Kate Winslet) ja Frank Wheeler (Leonardo DiCaprio) ovat tavanneet pian sodan jälkeen. Vaimo on haaveillut näyttelijän ammatista, mutta joutuu kotirouvaksi päästyään tyytymään esiintymisiin harrastajanäyttämöllä. Mies kokee olevansa osa toimistomuurahaisten sielutonta massaa.
Kaksi lasta hankkinut pariskunta yrittää löytää elämälleen uutta sisältöä 1950-luvun Yhdysvalloissa Connecticutissa. Tuntien olevansa ansassa sovinnaisessa yhteiskunnassa, vaimo saa syötetyksi miehelleen ajatuksen Pariisiin muuttamisesta. Miehen yllättävä pääsy uraputkeen ja vaimon raskaus kuitenkin alkavat syödä ympäristön jo entuudestaan epärealistiseksi arvioimaa unelmaa.Nyt-liitteen kriitikot valitsivat elokuvan vuoden 2009 kymmenen parhaan filmin joukkoon.
Taksony
Taksony oli Unkarin ruhtinas () suunnilleen vuosina 950–970. Hän oli Árpádin neljännen pojan Zoltanin poika. Hän hyökkäsi vuonna 947 Italiaan ja eteni siellä Apuliaan asti. Italian kuninkaan piti maksaa hänelle suuret lunnaat vetäytymisen ehtona.
Taksony oli periaatteessa tunnustettu kaikkien madjaarien päämies, mutta hänen aikanaan heimojen itsenäisyys ja heimopäällikköjen valta kasvoivat.
Taksonyn valtakaudella yhteyden Bysanttiin heikkenivät ja Roomaan vahvistuivat, mahdollisesti Saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto I Suuren rohkaisemina. Paavi lähetti piispoja käännyttämään unkarilaisia kristinuskoon. Taksonyn poika Géza oli valtaan noustessaan vielä pakana, mutta otti kasteen vastaan 985.
Viron kommunistinen puolue
Viron Kommunistinen Puolue () oli Virossa vuosina 1920–1990 toiminut kommunistinen puolue. Se perustettiin, kun Venäjän kommunistisen puolueen (bolševikit) Viron osasto järjestettiin uudelleen Kominternin itsenäiseksi jaostoksi vuonna 1920. Puolueen toiminta kiellettiin Virossa vuonna 1924 vallankaappausyrityksen jälkeen.
Uusi vaihe Viron kommunisteilla alkoi kesällä 1940. Neuvostoliitto miehitti kesäkuun puolivälissä 1940 Baltian maat. Miehityksen seurauksena porvarillisen Viron aika päättyi. 
Tällöin Viron kommunistinen puolue nousi maan alta 4. heinäkuuta 1940 johtajinaan Karl Säre ja Johannes Lauristin. Puolueen johtoon valittiin virallisesti 27. elokuuta ensimmäiseksi sihteeriksi Karl Säre ja toiseksi sihteeriksi Nikolai Karotamm. Siinä vaiheessa muut poliittiset puolueet Virossa oli kielletty.
Neuvostovalta palasi Viroon syksyllä 1944, kun Neuvostoliiton joukot tunkeutuivat Viroon saksalaisten perääntyessä Virosta. Sen jälkeen Viron kommunistinen puolue Nikolai Karotammin johdolla nousi valtaan. Viron neuvostolaistaminen sai nyt jatkoa. Vuonna 1946 puolueessa oli noin 7 000 jäsentä, joista venäläisiä 52%, venäjänvirolaisia 21% ja Viron virolaisia 27%.
Keväällä 1949 alkoi Neuvosto-Viron lehdistössä myös ankara hyökkäys ”porvarillis-estetisoivaa, epäisänmaallista” kulttuuria ja monia sen edustajia vastaan. Lopputuloksena oli se, että puolueen ensimmäinen sihteeri Nikolai Karotamm erotettiin puolueen johdosta 8. keskuskomitean täysistunnossa maaliskuussa 1950. Erottamisten takana oli Neuvostoliiton keskusjohto ja Karotammin tilalle valittiin Ivan Käbin, puolueen silloinen ideologiasihteeri, joka oli uutterasti paljastanut ”porvarillisia nationalisteja”. Epäilemättä Karotammin syrjäyttämisen päätekijöitä oli ollut tyytymättömyys maatalouspolitiikkaan eli Karotammin alkuperäisten suunnitelmien mukaisen kollektivisoinnin hitaus.
EKP oli ainoa sallittu puolue Viron sosialistisessa neuvostotasavallassa. Se oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen NKP:n jäsenjärjestö. Puolueella oli enimmillään 120 000 jäsentä, melkein 10 prosenttia Viron asukkaista.
Vuonna 1990 puolue hajosi kahtia: enemmistö muodosti "Viron vasemmistopuolueen" ("Eesti Vasakpartei", lyh. EVP), joka erosi NKP:sta, ja vähemmistö jatkoi toimintaa kommunistisen puolueen nimellä, joka kiellettiin Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen jälkeen.
Marco Sneck
Marco Sneck (s. 19. lokakuuta 1978 Lapinlahti) on suomalainen muusikko, joka soittaa koskettimia yhtyeissä Stargazery, Nothnegal ja Poisonblack.
Marco Sneck aloitti koskettimien soiton 1993 ollessaan 14-vuotias. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Ferocia. Vuonna 1999 hän liittyi progressiivista metallia soittavaan "Mental voiceen" ja vähän ajan kuluttua Afterworld -yhtyeeseen. Mental voice julkaisi syksyllä 2001 ja 2002 ensimmäisen ja toisen demonsa.
Sneck vieraili Sentencedin vuonna 2002 julkaistulla The Cold White Light -albumilla soittamassa koskettimia kappaleessa "Guilt and regret".
Vuonna 2003 hänestä tuli yhtyeiden "Slippery when wet" ja Poisonblack kosketinsoittaja. Vuonna 2009 hänestä tuli myös malediivilaisen Nothnegalin jäsen. Hänen ja Kalmahin tiet erkanivat vuonna 2011. Sneck on soittanut yhteensä seitsemän eri yhtyeen albumijulkaisuilla.
Lohjan vaakuna
Lohjan vaakuna on Lohjan kaupungin tunnus, ja sen on suunnitellut Olof Eriksson. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen halstari paaluittain; sen varren kummallakin puolella saatteena kultainen pähkinäterttu”, ja se on alun perin vahvistettu Lohjan maalaiskunnan kunnanvaakunaksi 31. joulukuuta 1951. Vaakunan halstari on Pyhän Laurentiuksen tunnus, joka on pitäjän keskiaikaisen harmaakivikirkon suojeluspyhimys – kirkon seinämaalauksissa Pyhä Lauri esitetään halstarin kanssa. Pähkinätertut symboloivat seudun runsasta kasvillisuutta. Lohjan kaupunki otti vaakunan käyttöönsä Lohjan kunnan kanssa tehdyn kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1997.
Alkuperäinen Lohjan kauppalalle 12. joulukuuta 1951 vahvistettu vaakuna oli Ahti Hammarin suunnittelema. Sen vaakunaselitys on ”sinisessä kentässä kolme hopeista, hopeapunaliekkistä masuunia vieretysten, tyvessä hopeinen punavaruksinen lohi”. Vaakunan masuunit viittaavat seudun vanhaan rautateollisuuteen – kunnassa sijaitsee Suomen vanhin rautakaivos, ja sen yhteyteen perustettiin myöhemmin masuuni. Lohi viittaa puolestaan paikkakunnan nimeen, jonka uskotaan juontavan juurensa sanasta ”lohijoki”.
Päivi Tommola
Päivi Tommola (s. 21. marraskuuta 1971) on suomalainen pyöräsuunnistaja ja moninkertainen maailmanmestari. Hän edustaa Lahden Suunnistajat –37.
Tommola on voittanut kaksi henkilökohtaista MM-kultaa pitkältä matkalta ja kolme viestikultaa. Kaiken kaikkiaan hän on voittanut kahdeksan MM-mitalia ja kolme EM-mitalia.
Pyöräsuunnistuksen lisäksi Tommola on menestynyt pyöräilyssä. Vuonna 2002 hän voitti cyclocrossin Suomen mestaruuden.
Bejeweled
Bejeweled on PopCap Gamesin kehittämä pulmapeli, joka julkaistiin selainpelinä vuonna 2001. Sittemmin peli on käännetty useille muille alustoille. Pelin jakelussa on käytetty PopCapin muiden pelien tapaan "kokeile ennen käyttöä" -periaatetta. Pelin rajoitetun version saa siis ladattua ilmaiseksi, mutta täydet ominaisuudet saa käyttöön vasta, kun pelistä on maksanut. Peliä on ladattu yli 150 miljoonaa kertaa. Maksullista versiota puolestaan on myyty yli 25 miljoonaa kappaletta.
Pelille on julkaistu kaksi jatko-osaa, "Bejeweled 2" vuonna 2004 ja "Bejeweled Twist" vuonna 2008. Lisäksi pelin suosio on poikinut useita samantyyppisiä pelejä, joista tunnetuimpia ovat muun muassa "Jewel Quest", roolipelielementtejä sisältävä "" sekä eläinteemainen "Zoo Keeper".
Pelaajan on tarkoitus siirrellä pelilaudalla olevia jalokiviä siten, että ne muodostavat kolmen tai useamman samanvärisen kiven sarjoja. Yhdistetyt jalokivet katoavat ja pelilaudan yläosasta tulee tilalle uusia. Peli jatkuu niin kauan, kunnes uusia siirtoja ei voi enää tehdä.
Keskusputkirunko
Keskusputkirunko on kuorma- ja henkilöautoissa käytetty runkorakenne.
Keskusputkirungon kehitti Tatran suunnittelija, autotekniikan pioneeri Hans Ledwinka. Ensimmäinen auto jossa rakennetta käytettiin oli 1923 esitelty Tatra T11. Rakenne perustuu nimensä mukaisesti keskellä olevaan putkeen johon on yhdistetty voimansiirron komponentteja. Ratkaisu on perinteiseen tikapuurunkoon verrattuna erittäin kevyt ja vääntöjäykkä. Lisäksi siihen saadaan helposti yhdistetyksi taka-akselin erillisjousitus joka yleensä on vinoheilurityyppinen.
Henkilöautoissa keskusputkirunkoa käytettiin Tatran lisäksi Škodassa. Ensimmäinen keskusputkirungolla varustettu Škoda oli malli 420, viimeinen oli vuonna 1959 esitelty Octavia. Keskusputkirunko jäi pois käytöstä 1964 kun esiteltiin uusi takamoottorinen Škoda 1000MB jossa oli itsekantava korirakenne.
Keskusputkirunko on edelleen nykyäänkin käytössä Tatran kuorma-automalleissa.
Becky Quick
Rebecca "Becky" Quick (s. 18. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen toimittaja.
Quick on työskennellyt vuodesta 2001 television uutiskanavan CNBC:n palveluksessa ja on ollut joulukuusta 2005 alkaen yksi arkiaamuisin esitettävän, talouteen keskittyneen uutis- ja ajankohtaisohjelman "Squawk Boxin" juontajista. Ennen siirtymistään CNBC:lle hän työskenteli seitsemän vuotta taloussanomalehti Wall Street Journalissa.
Quick opiskeli Rutgersin yliopistossa New Jerseyssä, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1993, pääaineenaan politiikan tutkimus. Hän toimi myös yliopiston opiskelijalehden The Daily Targumin päätoimittajana.
Quick asui lapsena Indianassa, Texasissa ja Oklahomassa ennen kuin hänen perheensä, johon kuuluivat äiti, geologina työskennellyt isä ja kolme nuorempaa veljeä, asettui New Jerseyyn. Vuonna 2008 hän meni naimisiin Matthew Quaylen, "Squawk Boxin" tuottajan, kanssa. Aikaisemmin Quick oli naimisissa ohjelmoijana työskennelleen miehen kanssa.
Perunpallokala
Perunpallokala ("Sphoeroides annulatus") on amerikkalainen meressä ja murtovedessä elävä pallokalalaji.
Perunpallokala voi kasvaa 45 cm pitkäksi. Sen selässä on maalitaulua muistuttava valkoinen kuvio, jonka tummemmat kohdat ovat ruskeapohjaisia, tummapilkkuisia.
Perunpallokalaa tavataan Tyynenmeren itärannikolla Kaliforniasta Perun rannikolle asti sekä Galapagossaarilla. Se pysyttelee alueilla, joilla pohja on pehmeä. Nuoret yksilöt elävät jokisuiden murtovedessä.
Perunpallokala kykenee tuottamaan kuuluvia ääniä.
Stephen Marglin
Stephen Alan Marglin on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän on Harvardin yliopiston taloustieteen osaston Walter S. Barker -professuurin haltija. Marglinista tuli vakinainen professori Harvardiin vuonna 1968, ja hän oli yliopiston nuorimpia. Oppituolin haltijana hänen tärkeimpiä pyrkimyksiään oli yhdistää marxilaista lähestymistapaa keynesiläiseen kysynnän teoriaan. Marglinin puoliso on kulttuuriantropologi, professori Frédérique Apffel-Marglin, ja heillä on neljä lasta.
Marglin kirjoittaa sosialistisesta ja kollektiivisesta näkökulmasta. Hän pyrkii murentamaan uusklassisen talousteorian perusoletuksia, kuten taloudellisen kasvun rationaalisia odotuksia ja evolutionaarista etenemistä.
Marglin on kirjoittanut usein siteeratun artikkelin "What do bosses do?" (1974, II osa 1975), jossa hän arvostelee uusklassista taloustiedettä. Hän kirjoitti artikkelin, kun hänen väittelynsä Harvardin taloustieteilijän David Landesin kanssa oli kiihkeimmillään. Landes kirjoitti myöhemmin vastaukseksi artikkelin "What do bosses really do?" Nämä kaksi artikkelia selvittävät sosialistisen ja uusklassisen analyysin toisistaan eriäviä näkemyksiä.
Hän keskittyy nykyisin tutkimustyössään taloustieteen perusoletuksiin ja erityisesti siihen, edustavatko ne yleisinhimillisiä arvoja vai kuvastavatko ne vain länsimaista kulttuuria ja historiaa. Marglin on pyrkinyt osoittamaan, että teollisen vallankumouksen aikana työnjako ei tapahtunut parantamaan tuotannon tehokkuutta vaan pikemminkin rajoittamaan työntekijän työn monipuolisuutta, jotta johtajien valta ja välttämättömyys lisääntyisivät.
Marglinilta on äskettäin ilmestynyt uusi taloustiedettä käsittelevä kirja "The Dismal Science" (2008). Kirjassa hän "erittelee niitä tapoja, joilla taloustieteen perusoletukset perustelevat sen maailman, jossa yksilöt on eristetty toisistaan ja sosiaaliset yhteydet ovat köyhtyneet, kun ihmiset määrittelevät itsensä sen mukaan, miten paljon heillä on varaa kuluttaa". Marglin pitää kirjaa elämäntyönään ja kiteytyksenä niistä ajatuksista joita hän on kehitystaloustieteen alalla pohtinut 1960-luvulta alkaen.
Marglin on vieraillut usein Suomessa, sillä hän oli keskeisiä henkilöitä perustettaessa Suomeen Wider-instituuttia.
Gogi Koguašvili
Gogi Murmanovitš Koguašvili (s. 26. huhtikuuta 1969) on venäläinen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Juniorina MM- ja EM-kultaa voittanun gruusialaissyntyinen Koguašvili siirtyi vuonna 1990 armeijan leipiin keskusurheiluseuraan Viktor Mamiašvilin valmennukseen. Hänen ensimmäiset aikuisten arvokilpailunsa olivat 1992 Barcelonan olympialaiset, missä hän IVY:n joukkueessa saavutti pronssimitalin 90 kilogramman painoluokassa. MM-kisoista Koguašvili voitti uransa aikana viisi kultamitalia. 90-kiloisissa hän voitti maailmanmestaruuden 1993 ja 1994, ja 97-kiloisissa 1997, 1998 ja 1999. Lisäksi hän saavutti vuonna 1995 MM-pronssia. EM-kisoissta Koguašvili voitti kultaa 90-kiloisissa vuosina 1995 ja 1996, ja 2002 96-kiloisissa. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa vuonna 2000. Muita saavutuksia: maailmancupin voitto 1991 ja 1992, Itämeren maiden mestaruus 1993, sotilaiden maailmanmestaruus 2001.
Olympialaisissa Koguašvili kilpaili Barcelonan jälkeen kolmesti, mutta jäi mitalisijojen ulkopuolelle. Hänen viimeisiksi kansainvälisiksi arvokilpailuikseen jäivät 2004 Ateenan kisat, joissa sijoitus oli kuudes. Hänen uransa pahimpia kilpakumppaneita kansainvälisellä tasolla olivat muun muassa Maik Bullmann, Mikael Ljungberg ja Hakkı Başar.
Nykyisin Koguašvili toimii Venäjän maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin päävalmentajana.
GRACE
Gravity Recovery And Climate Experiment (GRACE) oli Saksan DLR:n ja NASAn Jet Propulsion Laboratoryn yhteinen miehittämätön avaruuslento, joka tutki maan painovoimakenttää.
Kaksi GRACE-satelliittia mittasi viiden vuoden ajan painovoimaa ja sen muutoksia. Satelliitit laukaistiin avaruuteen Plesetskistä Rockot-raketilla 17. maaliskuuta 2002. Satelliitit toteutti saksalainen Astrium. Vuonna 2006 ryhmä tiedemiehiä löysi GRACEn mittaustietojen perusteella jäänalaisen Wilkesinmaan kraatterin Etelämantereelta. GRACEn toiminta päättyi 27. lokakuuta 2017.
Staog
Staog oli ensimmäinen tietokonevirus, joka oli kirjoitettu saastuttamaan Linux-käyttöjärjestelmää. Se löydettiin ensimmäisen kerran syksyllä 1996, ja sen hyväksikäyttämät haavoittuvuudet korjattiin pian. Staog-virusta ei ole havaittu vapaasti leviävänä alkuperäisten havaintojen jälkeen.
Staog kykeni saastuttamaan ja toimimaan huolimatta Linuxin käyttäjäpohjaisesta suoritusmetodiikasta, joka vaatii käyttäjiltä järjestelmänvalvojan eli rootin käyttäjäoikeudet suurten muutosten ja potentiaalisten vaarallisten komentojen suorittamiseen. Se toimi hyväksikäyttäen Linuxin silloisen kernelin haavoittuvuuksia pysyäkseen käynnissä ja toimivana, ja saastutti muita suoritettavia ohjelmistoja.
Koska Staogin toiminnallisuus perustui ohjelmointi- ja ohjelmistovirheisiin, kyseisten ohjelmistojen päivittäminen teki järjestelmistä immuuneja Staogille. Tämä yhdistettynä sen sattumanvaraiseen tapaan levittää itseään varmisti viruksen katoamisen ja kuolemisen melko nopeasti.
Staog oli VLAD-kräkkeriryhmän Assembly-kielellä kirjoittama ohjelma.
Otrantonsalmen taistelu
Otrantonsalmen taistelu oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan ja Italian laivaston saattueen välinen taistelu Adrianmerellä Italian ja Albanian välisessä Otrantonsalmessa 12. marraskuuta 1940.
Vara-amiraali Henry Pridham-Whippelin laivasto-osasto (Force X), jossa olivat kevyet risteilijät "HMS Orion", HMAS "Sydney" ja "HMS Ajax" sekä hävittäjät "HMS Nubian" ja "HMS Mohawk", lähetettiin Adrianmerelle häiritsemään Italian laivaston toimintaa alueella sekä harhauttamaan akselivaltojen tiedustelu, jotta he eivät havaitsisi suunniteltua hyökkäystä Taranton laivastoasemalle.
Italian laivaston saattue, jonka muodostivat kauppalaivat "SS Antonio Locatelli", "SS Premuda", "SS Capo Vado" ja "SS Catalani" saattajinaan torpedovene "Nicola Fabrizi" (T V c Giovanni Barbini) ja apuristeilijä "Ramb III" (C F Francesco De Angelis), lähti merelle Brindisistä Italiasta Valonaan Albaniaan.
Vara-amiraali Pridham-Whippelin osasto purjehti 12. marraskuuta vastaisena yönä pohjoiseen saapuen valvonta-alueensa pohjoisrajalle Barin ja Durazzon välille 12. marraskuuta kello 01.00. Alukset kääntyivät etelään ja 20 minuuttia myöhemmin ne havaitsivat kuusi pimennettyä alusta. Aluksia luultiin tunnistettaessa kahdeksi hävittäjäksi ja neljäksi kauppalaivaksi. "HMS Mohawk" avasi tulen kello 01.27 ja taisteluun liittyivät nopeasti kaikki alukset.
Alle puolessa tunnissa kaikki kauppalaivat olivat joko uponneet tai tulessa. Torpedovene "Nicola Fabrizzi" oli pahoin vaurioitunut ja pakenemassa kohti Valonaa kannellaan 11 kaatunutta ja 17 haavoittunutta miehistönjäsentä. "Ramb III" oli irtaantunut taistelusta vaurioitta.
Seuraavana päivänä Italian laivaston torpedoveneet "Curtatone" ja "Solferino" pelastivat taistelupaikalta 140 merimiestä.
Anne Parnila
Anne Parnila (s. 24. heinäkuuta 1967) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelanneen Parnilan ura SM-sarjassa alkoi Puotinkylän Valtista 1984. Hän pelasi seurassa kolme kautta, jonka jälkeen hän siirtyi Herttoniemen Tovereihin. Parnila voitti HerTossa vuosina 1987–1989 pelatessaan Suomen cupin kolmesti. Kaudeksi 1990 Parnila siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän pelasi HJK:ssa neljä kautta ja voitti Suomen-mestaruuden 1991 ja 1992 sekä cupin kolmesti vuosina 1991–1993. HJK:sta Parnila lähti Malmin Palloseuraan, jossa hän voitti mestaruuden 1994. Kolmen MPS-kauden jälkeen Parnila pelasi SM-sarjassa vielä Tikkurilan Palloseurassa, Sibbo-Vargarnassa ja Puistolan Urheilijoissa. Hän kävi myös Yhdysvalloissa Franklin Pierce Collegen joukkueessa pelaamassa yliopistosarjaa 1996 ja 1997.
Maajoukkueessa Anne Parnila pelasi vuosina 1988–1998 yhteensä 39 maaottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Pelaajauran jälkeen Parnila ryhtyi valmentajaksi. Hän aloitti SM-sarjan AC Vantaan apuvalmentajana kaudella 2000. Sen jälkeen hän on valmentanut muun muassa Puistolan Urheilijoita, Malmin Palloseuraa, FC Honkaa ja Helsingin Jalkapalloklubia. Parnila voitti valmentajana sekä mestaruuden että cupin Malmin Palloseurassa kaudella 2003. Parnila on seurajoukkueiden ohella toiminut myös tyttöjen maajoukkueiden valmennusryhmissä. Kauden 2008 jälkeen hän on keskittynyt pelkästään maajoukkuevalmennukseen, missä hänen vastuullaan ovat alle 19-, 18- ja 17-vuotiaiden maajoukkueet.
Joulukuussa 2009 Parnila allekirjoitti vuoden sopimuksen Yhdysvaltain Women’s Professional Soccerin mestarijoukkueen Sky Bluen kanssa. Hän liittyi Pauliina Miettisen johtamaan valmennusryhmään vuoden alusta. Heinäkuussa 2010 Parnila ja Miettinen vapautettiin tehtävistään.
Marraskuusta 2011 lähtien Anne Parnila on toiminut Helsinkiläisen FC Viikinkien tyttöjen 98- ja 99- ikäluokkien vastuuvalmentajana Hän toimii edelleen joukkueen valmentajana myös kaudella 2014. Kaudella 2015 hän valmentaa HJK TBSM joukkuetta. HJK TBSM joukkueen johtohahmona toimii Nelli Pentti.
Agilulf
Agilulf (k. 616) oli langobardien kuningas vuosina 590–616. Hän oli edeltäjänsä Autharin serkku. Noustuaan valtaistuimelle hän meni naimisiin Autharin lesken Theodelindan kanssa.
Agilulf keskitti hallituskaudellaan lähes kaiken vallan kuninkaalle. Vuonna 605 hän solmi rauhan Bysantin kanssa, ja langobardien ja Bysantin rajat Italiassa vakiintuivat pitkäksi ajaksi.
Agilulfin vaimo Theodelinda oli katolinen, ja Agilulf salli katolisen lähetystyön langobardien parissa, joista useimmat olivat areiolaisia. Hän rakensi vaimonsa kanssa Monzan katedraalin, jossa yhä säilytetään Lombardian rautakruunua. Hänellä oli tytär nimeltä Gundeberga, joka nai Arioaldin josta myöhemmin tuli kuningas, sekä poika Adaloald, joka seurasi isäänsä valtaistuimelle.
Franz Reitmeier
Franz Reitmeier (17. helmikuuta 1892 – 17. helmikuuta 1957) oli saksalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, jonka ura ajoittui ensimmäisen maailmansotaa edeltäneille ja seuranneille vuosille.
SC Nürnberg 04 -seuraa edustanut Reitmeier voitti maailmanmestaruuden 60 kilogramman painoluokassa vuonna 1920 Wienissä käydyissä kisoissa ennen itävaltalaisia ja unkarilaisia. Edeltävänä vuonna hän oli voittanut 70-kiloisten epävirallisen maailmanmestaruuden Stuttgartissa saksalaisten keskinäisessä kilpailussa.
Angelniemen Ankkuri
Angelniemen Ankkuri (AngA) on salolainen suunnistusseura. Seura perustettiin vuonna 1946. Seuran alkuperäinen kotikunta Angelniemi liittyi osaksi Halikon kuntaa vuonna 1967 ja se puolestaan Salon kaupunkiin vuonna 2009.
Angelniemen Ankkuri on voittanut kertaalleen Jukolan viestin, Venlojen viestin ja Tiomilan. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Johanna Asklöf, Kirsi Boström, Ari Kattainen, Mika Kuisma, Marika Mikkola, Matti Mäkinen, Dmitri Tsvetkov ja Seppo Väli-Klemelä.
Angelniemen Ankkuri järjestää vuosittain osanottajamäärältään Suomen toiseksi suurimman viestisuunnistustapahtuman Halikko-viestin. Lisäksi seura järjestää keväisin Ankkurirastit. Vuonna 2006 seura järjesti Jukolan viestin yhdessä Salon Viestin ja Salon Vilppaan kanssa. 6.–10. kesäkuuta 2009 Angelniemen Ankkuri järjesti suunnistuksen maailmancupin kaksi osakilpailua ja avoimet Pohjoismaiden mestaruuskilpailut.
Kävelemisen taito
Kävelemisen taito (eng. "Walking") on Henry David Thoreaun kirjoittama essee kävelemisestä ja luonnosta. Se ilmestyi ensimmäisen kerran "The American Monthlyn" kesäkuun numerossa 1862. Esseessä ylistetään villiä ja vapaata luontoa. Aloituskappaleessa kirjoitetaan:
Thoreau kirjoittaa luonnossa kävelemisen nautinnosta ja kertoo välttävänsä teitä ja kaupunkeja. Villin luonnon lisäksi kirjoittaja myös ylistää luonnonmukaista ihmistä. Thoreau esittää, että ihmisellä on aina ollut historiansa aikana halu vaeltaa nimenomaan idästä länteen.
Valentin Oleinik
Valentin Oleinik oli neuvostoliittolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, jonka menestysvuodet ajoittuivat 1960-luvulle.
87 kilogramman painoluokassa kilpaillu Oleinik voitti maailmanmestaruuden 1966 Toledon kisoissa. Vuotta myöhemmin Bukarestin MM-kisoissa hän sijoittui hopealle kuten myös 1968 Mexico Cityn olympialaisissa. Neljä vuotta aikaisemmin Tokion olympialaisissa hänen sijoitukensa oli ollut neljäs.
Seuratasolla Oleinik edusti Spartakia.
Pisteporstua
Pisteporstua oli irrallisista ranteen paksuisista riu'uista tai halkaistuista aidaksista tehty oveneteisrakennelma, jossa puut asetettiin toinen pää maata vasten, toinen pää vinosti pystyyn nojalleen seinää tai räystästä vasten. Se toimi ulko-oven edessä tuulen- ja sateensuojana sekä joskus myös keittokatoksena, jossa oli avoliesi patoineen. Pisteporstua juontui keilamaisesta kodasta. Sen käyttö loppui ensiksi asuinrakennuksen oven edestä ja myöhemmin saunan edestä peseytymispaikkana ja navetan edestä hauderehun teossa tarvittavan kuuman veden lämmityspaikkana.
Riu'ut ladottiin vierekkäin joko seinän suuntaisesti tai puolikaaren muotoon siten, että keskellä oli pidempiä riukuja. Muuten puut katkottiin vain summittaisesti saman mittaisiksi, joten puolen metrinkin pituuserot olivat tavallisia. Jos riukuseinä tehtiin halkaistuista kuusipuista eli haljispuolikkaista, aseteltiin ne sileä puoli ulospäin. Seinästä saatettiin tehdä myös kaksinkertainen, jolloin alemman kerroksen raot peitettiin päällimmäisen kerroksen haljispuolikkailla.
Pisteporstua oli joko päädyn levyinen tai se ulottui vain toisesta nurkasta hiukan oven toiselle puolelle. Rakennuksen ovi oli tavallisesti keskellä ja pisteporstuan kulkuaukko joko keskellä tai toisessa sivussa. Lattian leveys oli noin puolitoista metriä. Pisteporstuan rakennetta oli helppo muunnella, sillä riukujen asentoa ja paikkaa muuttamalla eteisrakennelman kokoa ja umpinaisuutta saatiin säädeltyä tilantarpeen ja sään mukaan.
Vanhin kirjallinen maininta suomalaisesta pisteporstuasta on vuodelta 1656 Huittisista. Länsi-Suomen viimeiset pisteporstuat toimivat pelkkinä oveneteissuojina. Keski- ja Itä-Suomessa niitä käytettiin myös keittopaikkoina. Kansatieteilijä Niilo Valonen on arvellut pisteporstuan syntyneen myöhäisrautakauden salvotun pirtin ja vanhan kartiomaisen erillisen keittokodan yhdistelmänä. Syyksi hän arvelee sitä, ettei pirtin kiukaassa ollut kunnon liettä eikä paistouunia, vaan keittäminen tapahtui keittokodassa ja paistaminen ulos rakennetussa uunissa. Pisteporstuassa nämä tulisijat olivat lähellä ja suojassa. Varhaiskeskiajalla Suomeen levisi lännestä savutupa, jossa oli sekä keittämiseen että paistamiseen soveltuva tulisija, ja pisteporstuan tehtäväksi jäi vain suojan antaminen. Toisen teorian mukaan pisteporstua syntyi vain pirtin oven sääsuojaksi, ainakin talviaikaiseksi suojaksi tuiskuja vastaan.
Petria Thomas
Petria Ann Thomas () on entinen australialainen uimari ja olympiavoittaja. Thomas voitti Ateenan kesäolympialaisista 2004 kolme kultaa; 100 metrin perhosuinnista ja 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteistä. Samoissa kilpailuissa hän voitti vielä hopeaa 200 metrin perhosuinnissa. Aiemmalla urallaan Thomas oli jo voittanut kolme hopeaa ja pronssin olympialaisista, Atlantassa 1996 hopeaa 200 metrin perhosuinnissa ja Sydneyssä 2000 hopeat 4 × 100 metrin sekauintiviestistä ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestistä sekä pronssia 200 metrin perhosuinnista.
Uransa aikana Thomas voitti kolme MM-kultaa pitkiltä radoilta ja yhden lyhyeltä radalta. Lisäksi hän saavutti MM-kilpailuista yhteensä kahdeksan hopeaa ja neljä prossia. Lisäksi hän voitti Kansainyhteisön kisoista yhteensä yhdeksän kultaa, kaksi hopeaa ja pronssin. Thomas lopetti uintiuransa vuonna 2004. Uintiurallaan hän edusti seuratasolla canberralaista "Ginninderra Swim Clubia".
Thomas asuu nykyisin Belconnenin kaupungissa Australiassa miehensä Julian Jonesin ja heidän poikansa kanssa. Vuonna 2005 hän julkaisi "Swimming Against The Tide" -nimeä kantaneen elämäkertansa.
Thomas on 173 senttimetriä pitkä ja painoi uintiurallaan 64 kilogrammaa.
Keke Rosberg formula rock
Keke Rosberg formula rock on Matti Pellonpään ja ystävien esittämä musiikkikappale, joka julkaistiin Pellonpään julkaisemalla lastenmusiikkia sisältävällä albumilla "Jurzantaa!" vuonna 1985. Kappaleen sävellyksen ja sanoituksen on tehnyt Juice Leskinen.
Kappaleesta tehtiin musiikkivideo, joka on esitetty Yleisradion "Hittimittari"-ohjelmassa. Poko Rekordsin vuonna 2005 julkaistulla "Lastenkamari rokkaa!" -kokoelmalevylle kappaleesta tehtiin uusi versio, jonka nimi on ”Nico Rosberg formula rock”.
Kappale kertoo perheen isästä, joka ostaa perheeseen auton. Isä saa vaikutteita Rosbergin ajotyylistä, ja hän itse perhettä kuskaten kaahailee liikenteessä. Isän kaahailu päättyy, kun hän ajaa metsään, jonka seurauksena joutuu pyörätuoliin. Poika saa myöhemmin oman mopon, ja ajelee samalla tyylillä kuin isänsä.
Asklepiades Fleiuslainen
Asklepiades Fleiuslainen () (200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen elisläiseen eli eretrialaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Fleiuksesta.
Asklepiades oli Menedemos Eretrialaisen ystävä. He muuttivat yhdessä Megaraan ja opiskelivat Stilponin oppilaana. Sittemmin he siirtyivät Elikseen ja liittyivät Faidonin elisläiseen koulukuntaan. Asklepiadeen ja Menedemoksen vahvaa ystävyyttä verrattiin Pyladeen ja Oresteen suhteeseen.
Koska Asklepiades ja Menedemos olivat köyhiä, heidät haastettiin lopulta areiopagin neuvoston eteen selittämään, kuinka he voivat viettää kaiket päivät filosofien seurassa ilman, että heillä näyttää olevan minkäänlaista työtä. He kutsuivat todistajakseen myllärin selittämään, että he puivat viljaa öisin kahden drakhman palkalla. Areiopagin jäsenet olivat tästä niin hämmästyneitä, että he palkitsivat miehet 200 drakhmalla.
Lopulta miehet asettuivat Eretriaan ja siirsivät Faidonin koulun sinne, niin että siitä tuli eretrialainen koulukunta. Kummankin kerrotaan olleen naimisissa, Asklepiadeen äidin ja Menedemoksen tyttären kanssa. Kun Asklepiadeen vaimo kuoli, hän otti Menedemoksen vaimon, ja Menedemos puolestaan nai erään rikkaan naisen. He elivät kaikki yhdessä talossa, ja Menedemos antoi sen hallinnan entiselle vaimolleen. Asklepiades kuoli Eretriassa ennen Menedemosta vanhalla iällä.
Qian Hong
Qian Hong (, "Qián Hóng", ) on entinen kiinalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 100 metrin perhosuinnissa Barcelonan kesäolympialaisissa 1992. Qian oli jo neljä vuotta aikaisemmin Soulissa voittanut pronssia samalta matkalta. Perthin MM-kilpailuissa 1991 hänet kruunattiin myös matkan maailmanmestariksi. Hän lopetti uransa vuonna 1992.
Qian on 167 senttimetriä pitkä ja painoi aktiiviurallaan 62 kilogrammaa.
Aravat Sabejev
Aravat Sabejev (s. 24. syyskuuta 1968) on neuvostoliittolaissyntyinen saksalainen entinen vapaapainija, maailman- ja euroopanmestari.
Pohjois-Ossetiassa syntynyt ja kasvanut Sabejev harjoitteli isänsä Sergein valmennuksessa ja voitti vuosina 1987 ja 1988 juniorien maailman- ja euroopanmestaruuden. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan sadan kilogramman painoluokassa kilpaillut 190 senttimetrin mittainen osseetti voitti Neuvostoliiton edustajana EM-kultaa vuosina 1989 ja 1990.
1990-luvun alussa Sabejev muutti Saksan liittotasavaltaan ja sai maan kansalaisuuden. Vuonna 1993 hän voitti uransa kolmannen Euroopan mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti maailmanmestaruuden Istanbulin MM-kisoissa ja sijoittui 1995 Atlantan MM-kisoissa hopealle. Vuonna 1996 Atlantassa järjestetyissä olympialaisissa hän saavutti pronssia. EM-kisoista Sabejev saavutti vielä 97 kilogramman painoluokassa hopeaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 2000. Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000 hänen sijoituksensa oli kuudes.
Sotilaiden MM-kisoissa Sabejev saavutti urallaan hopeaa vuosina 1999 ja 2000, jälkimmäisen 130-kiloisissa. Vuonna 1997 hän voitti Itämeren maiden mestaruuden. Seuratasolla hän edusti Saksan aikoinaan VFK Schifferstadt -seuraa Willi Heckmannin valmennuksessa.
Asklepiades
Asklepiades () on antiikin kreikkalainen nimi, joka voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Staritsan piiri
Staritsan piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen eteläosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 3 005 neliökilometriä. Asukkaita on 25 300 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Staritsan kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 12 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Rževin ja Toržokin välinen rautatie sekä Tverin ja Rževin välinen maantie. Suurin joki on Volga. Seudulla on tekstiili-, metalli-, sähköteknistä ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä pellavan viljelyyn.
Presumtio
Presumtio eli oikeusedellyttämys eli oikeusolettama on oikeudellisessa arvioinnissa, erityisesti todisteluun liittyvissä kysymyksissä, tietty päätelmä, jonka mukaan jonkin seikan olemassaolosta seuraa toisen seikan todennäköinen olemassaolo. Tämä toinen seikka on oikeudenkäynnin kannalta merkityksellinen tosiseikka eli todistustosiasia. Esimerkiksi irtaimen esineen hallinnasta voidaan päätellä esineen todennäköinen omistusoikeus. Toisaalta haasteen tiedoksiannon voidaan katsoa haastemiehen todistukseen perustuen tapahtuneen laillisesti. Presumtio voidaan kumota riittävällä vastatodistuksella, vaikka kumoamiselle asetetaankin melko korkea näyttökynnys.
Vastatodistuksella kumottavissa olevat presumtiot ovat joko lain säännöksiin perustuvia eli legaalisia presumtioita eli laillisia olettamia () tai kokemukseen perustuvia ("praesumtiones facti vel hominis"). Ehdottomat eli kumoamattomat presumtiot ("praesumtiones juris et de jure") eivät ole edellisten kanssa samankaltaisia, vaan ne ovat oikeussäännöksiä, joiden mukaan tosiseikan olemassaolo määrää tietyn oikeusseuraamuksen.
Elbrus Tedejev
Elbrus Tedejev (s. 5. joulukuuta 1974 Nogir, Pohjois-Ossetia) on ukrainalainen entinen vapaapainija, olympiavoittaja ja maailman- sekä euroopanmestari. Kansallisuudeltaan hän on osseetti.
Pohjois-Ossetiassa syntynyt ja kasvanut Tedejev aloitti painiuransa Vladikavkazissa. Vuonna 1993 hän muutti Kiovaan Boris Savlohovin valmennukseen ja siirtyi edustamaan kansainvälisellä tasolla Ukrainaa. Boris Savlohovin kuoltua äkillisesti tämän veli Ruslan jatkoi Tedejevin valmentamista. 1994 Tedejev voitti juniorien EM-kultaa 62 kilogramman painoluokassa.
Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan 1994 MM-kisoissa Tedejev oli seitsemäs. Seuraavana vuonna jäätyään kevään EM-kisoissa kuudenneksi hän voitti kultamitalin Atlantan MM-kisoissa. Seuraavana vuonna Atlantan olympialaisissa hän sijoittui pronssille oltuaan keväällä EM-nelonen. 1997 hän saavutti EM-hopeaa ja 1998 -pronssia kunnes vuonna 1999 voitti kultamitalin sekä Minskin EM-kisoista että Ankaran MM-kisoista.
Vuonna 2000 Tedejev jätti EM-kisat väliin ja keskittyi Sydneyn olympialaisiin, missä hänen taipaleensa katkesi kuitenkin murskatappioon lopulta olympiavoittoon yltänyttä Venäjän Murad Umahanovia vastaan. Huono menestys jatkui seuraavana keväänä EM-kisoissa kun Tedejev hävisi jälleen heti toisessa ottelussaan. Samana syksynä hän kuitenkin ylsi MM-pronssille seuraavana vuonna voitti uransa kolmannen maailmanmestaruuden uudessa 66 kilogramman painoluokassa Teheranin MM-kisoissa. EM-kilpailuista hän saavutti hopeaa sekä vuosina 2003 että 2004.
2004 Ateenan olympialaisissa Tedejevin ura sai kirkkaimman kruunun kun hän 30 vuoden iässä lopulta ylsi olympiakultaan saavutettuaan ratkaisevissa otteluissa voitot Kazakstanin Leonid Spiridonovista ja USA:n Jamill Kellystä. Ateenan kisat jäivät hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen.
Rovastin häämatkat
Rovastin häämatkat on vuonna 1931 valmistunut mustavalkoinen suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Jaakko Korhonen. Elokuvan ensi-ilta oli 14. syyskuuta 1931 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä. Elokuvan käsikirjoitus perustuu Agapetuksen (Yrjö Soini) samannimiseen romaaniin vuodelta 1929. Elokuvaa kuvattiin Espoossa, kuvauspaikkoina olivat muun muassa Muuralan sairaala, Espoon kirkko ja Espoon kartano.
Kriitikko pitää elokuvaa monessa suhteessa kunnianhimoisena ja onnistuneena komediana.
Asklepiades Kyynikko
Asklepiades () (300-luku) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Keisari Julianus Apostata mainitsee hänen vierailleen luonaan Antiokiassa vuonna 362.
Ammianus Marcellinus kuvaa, kuinka Asklepiades tuhosi vahingossa Apollonin temppelin Dafnessa Antiokiassa, kun hänen sytyttämistään kynttilöistä levisi hänen lähdettyään pois tuli temppelin vanhoihin ja kuiviin puurakenteisiin, mikä poltti koko temppelin.
Marcellinuksen mukaan Asklepiades kantoi aina mukanaan "Dea Caelestis" ("Taivaallinen jumalatar") -figuriinia. "Dea Caelestis" oli roomalainen nimi Tanitille, joka oli Karthagon suojelijajumalatar. Asklepiades oli ilmeisesti elossa vielä vuonna 390, kun Quintus Aurelius Symmachus suositteli erästä tämän naispuolista sukulaista eräälle Magnillukselle.
Tertullianus mainitsee toisen Asklepiades-nimisen kyynikon, jonka on täytynyt elää ainakin kaksisataa vuosisataa aiemmin. Tertullianus kertoo tämän ratsastaneen lehmällä ja juoneen välillä maitoa suoraan sen utareesta.
Sojuz T-12
Sojuz T-12 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Alus laukaistiin Baikonurista 17. heinäkuuta 1984 ja palasi maahan 29. heinäkuuta 1984.
VL-Media
VL-Media Oy (vuoteen 2013 "VL-Musiikki Oy") on vuonna 1993 perustettu suomalainen audiovisuaalisen alan tuotanto-, levitys- ja jakeluyhtiö. Se perustettiin alun perin levy-yhtiöksi jatkamaan 1990-luvun alussa konkurssiin ajautuneen Musiikki-Laihon toimintaa. Vihdin Nummelassa toimiva VL-Media työllisti vuonna 2012 noin 13 henkilöä ja sen liikevaihto oli 3,5 miljoonaa euroa. Musiikin lisäksi yhtiö tuottaa erilaisia audiovisuaalisia ohjelmia, kuten televisio-ohjelmia. Se on julkaissut paljon lastenmusiikkia ja muun muassa rentoutuslevyjä, jotka sisältävät esimerkiksi valaiden ja susien ääntelyä sekä valtameren, sademetsien ja aavikoiden ääniä.
Musiikkituottajien tilastojen mukaan yhtiön julkaisuista eniten on myynyt vuonna 1986 julkaistu "Raikkaimmat joululaulut", jota on myyty yli 150 000 kappaletta. Sadan tuhannen kappaleen myynnin ovat ylittäneet myös "Rölli-seikkailee 1" (1991) ja "Albioni - Adagio".
Keväällä 2009 Yle ja VL-Musiikki Oy sopivat Yleisradion omatuotantoisten tallenteiden ja oheistuotteiden markkinoinnista. Siitä lähtien tallenteiden hankinnan ja jakelun kirjastoille, laitoksille ja vähittäiskauppaan on hoitanut VL-Media.
Antraniilihappo
Antraniilihappo (CHNO) on aromaattinen aminohappo. Huoneenlämmössä antraniilihappo on ulkomuodoltaan valkoisia ja keltaisia kiteitä. Aine on heikko happo. Yhdisteestä käytetään myös nimiä "2-aminobentsoehappo", "karboksianiliini" ja "1-amino-2-karboksibentseeni".
Antraniilihappo on välituote mikro-organismien syntetisoidessa aminohappo tryptofaania. Organismit syntetisoivat ainetta sikimihaposta. Vastaavasti alaniinin metaboliassa kynureninaasientsyymi hajottaa kynureniinin antraniilihapoksi ja alaniiniksi.
Antraniilihappoa käytetään väriaineiden, lääkkeiden ja esterien ja sakariinin valmistuksessa. Lisäksi aine kykenee absorboimaan UV-säteilyä ja estämään korroosiota.
Kimryn piiri
Kimryn piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 514 neliökilometriä. Asukkaita on 14 100 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Kimryn kaupunki, joka ei kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kimryn piiriin kuuluu Belyi Gorodokin taajama ja 13 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie. Suurin joki on Volga. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä vihannesten, viljan ja rehun viljelyyn.
Catherine Fox (uimari)
Catherine Mai-Lan Fox () on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteistä Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Fox tosin ui sekauintiviestissä vain alkuerissä, mutta sai silti kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue voitti matkan loppukilpailun. Uransa aikana Fox voitti myös kullan ja kaksi pronssia Tyynenmeren mestaruuskilpailuista sekä yhden kullan Pan-Amerikan kisoista.
Fox on 162 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 54 kilogrammaa.
Catherine Fox
Catherine Fox on seuraavien henkilöiden nimi:
Lohjan Jääankat
Lohjan Jääankat, lyhyemmin Ankat on vuonna 1992 perustettu lohjalainen jääkiekkojoukkue. Jää-ankat pelasi kauden 2008–2009 II divisioonan etelälohkossa, ja nousi kauden päätteeksi Suomi-sarjaan. Nousu varmistui 11. maaliskuuta, kun Kirkkonummen Salamat hävisi Porvoon Huntersille Suomi-sarjan karsintaottelussa.
Lohjan Jääankat perustettiin alkuvuodesta 1992. Seuran nimellä ei ole tekemistä vuotta myöhemmin perustetun NHL-joukkue Anaheim Ducksin kanssa.
Seura aloitti jääkiekon pelaamisen neljännessä divisioonassa, ja ensimmäinen virallinen sarjaottelu pelattiin 5. joulukuuta 1992. Kauden 1992–1993 saldona oli yhden tasapelin lisäksi pelkkiä otteluvoittoja, ja Ankat nousikin seuraavalle kaudelle III-divisioonaan.
Pelattuaan III-divisioonaa 12 kautta Jääankat nousi keväällä 2005 II-divisioonaan. Neljä vuotta myöhemmin, kevätkaudella 2009 Ankat voitti lohkonsa runkosarjan hävittyään vain kaksi ottelua koko sarjan aikana ja nousi karsintasarjan kautta Suomi-sarjaan.
Overpowered
Overpowered on irlantilaisen laulajan Róisín Murphyn toinen sooloalbumi ja se julkaistiin vuonna 2007.
Albumi nousi korkeimmillaan suomen virallisella albumilistalla sijalle 28. Levyltä julkaistut singlet "Overpowered" ja "Let Me Know" nousivat singlelistan sijoille 10 ja 11.
Lisa Jacob
Lisa Rae Jacob () on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4x100 ja 4x200 metrin vapaauintiviesteistä Atlantan kesäolympialaisissa 1996. Jacob tosin ui kummassakin viestissä vain alkuerissä, mutta sai silti kaksi kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue voitti matkojen loppukilpailut.
Jacob on 167 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 57 kilogrammaa. Hän edusti uintiurallaan seuratasolla "Mission Viejo Nadadoresia".
Erin Phenix
Erin Ashley Phenix () on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauintiviestistä Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Phenix tosin ui vain matkan alkuerissä, mutta sai silti kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue voitti matkan loppukilpailun.
Phenix on 178 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 63 kilogrammaa.
Laveata tietä
Laveata tietä on vuonna 1931 valmistunut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Valentin Vaala. Elokuvan ensi-ilta oli 12. huhtikuuta 1931 Kino Palatsi-teatterissa Helsingissä.
Elokuvaa alettiin tehdä mykkäelokuvana, mutta koska äänielokuva teki 1931 läpimurtoa Suomessa, elokuvaan lisättiin musiikkitausta sekä muutamia ääniefektejä (majatalon oven koputukset, konserttiyleisön suosionosoitukset Theodor Tugain esittämälle viulisti Anton Lardozolle). Lisäksi mukana on Kirstiä esittäneen Eeva Virtasen kaksi lauluesitystä. Elokuvassa ei ole puhuttuja repliikkejä ja äänityksen laatu on heikko.
Theodot Tugain esittämä mestariviulisti Anton Lardozo kiertää esiintymässä ympäri Eurooppaa ja viettää samalla vapaa-aikaansa ravintoloissa. Käydessään Suomessa hän lähtee ystävänsä Eeron (Kaarlo Penttilä) kanssa maalle ja majoittuu Harakkalan majataloon. Majatalossa Anton ihastuu tapaamaansa maalaistyttöön Kirstiin. Majataloon saapuu pian myös Antonin ystävätär Tanita Pariisista.
Sani Ylitalo
Sani Ylitalo (s. 15. heinäkuuta 1975) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Pääasiassa laitapuolustajana pelanneen Ylitalon ura SM-sarjassa alkoi Kontulan Urheilijoista. Hän voitti Kontussa Suomen cupin 1995. Ylitalo siirtyi kaudeksi 1996 Puistolan Urheilijoihin, jossa hän pelasi neljä seuraavaa kautta ja voitti cupin 1996. Kaudeksi 2000 Ylitalo siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. Hän voitti HJK:ssa kaksi mestaruutta 2001 ja 2002 sekä cupin 2000 ja 2002. Hänet valittiin myös ensimmäisellä HJK-kaudellaan vuonna 2000 vuoden parhaaksi naispelaajaksi. Ylitalo pelasi HJK:ssa kauteen 2004 asti, minkä jälkeen hän on pelannut SM-sarjassa vielä FC Espoon riveissä.
Maajoukkueessa Ylitalo pelasi vuosina 1996–2002 yhteensä 45 maaottelua.