hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Älykaiutin
Älykaiutin on virtuaaliavustajan sisältävistä kaiutin, jota ohjataan puhekomennoilla. Älykaiutin paritetaan puhelimen kanssa Bluetoothin kautta. Älykaiuttimista tuli suosittuja vuonna 2017, jolloin ne olivat yksi joulumarkkinoiden hittilahjoista maailmalla.
Verkkokauppayhtiö Amazon.com julkisti Amazon Echo -älykaiuttimen, josta tuli älyttäen suosittu erityisesti Yhdysvalloissa. Tämän jälkeen muutkin suuret elektroniikkayhtiöt alkoivat suunnitella omia älykaiuttimiaan. Googlen oma älykaiutin Google Home tuli myyntiin lokakuussa 2016. Apple julkisti oman HomePod-älykaiuttimensa 6. kesäkuuta 2017 järjestemässään WWDC-konferenssissa. Microsoft antoi 14. joulukuuta 2017 Cortana-puheavustajansa muiden valmistajien käytettäväksi, ja Harman Kardon esitteli huhtikuussa 2017 oman Cortanaa käyttävän Harman Kardonin Invoke -älykaiuttimensa.
Frank Teräskari
Frank Kullervo Teräskari (17. heinäkuuta 1921 Helsinki – 26. kesäkuuta 2004 Pori) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti Porin Pyrintöä, Porin Tarmoa ja Idrottsklubben-32:ta.
Teräskari sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 67,5 kilogramman sarjassa 15:nneksi yhteistuloksella 307,5 kg sekä Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 75 kilogramman sarjassa yhdeksänneksi yhteistuloksella 352,5 kg . Vuonna 1947 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja EM-kilpailuissa neljänneksi. Vuonna 1949 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti EM-hopeaa alle 75 kilogramman sarjassa. Vuonna 1950 hän oli MM-kilpailuissa kahdeksas ja EM-kilpailuissa viides. Vuonna 1953 hän sijoittui MM-kilpailuissa 12:nneksi ja EM-kilpailuissa seitsemänneksi.
Teräskari voitti Suomen mestaruuden alle 75 kilogramman sarjassa vuosina 1947–1951, 1953 ja 1955. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1953.
Einar Sundström (painonnostaja)
Einar Alexander Sundström (9. syyskuuta 1919 Helsinki – 13. toukokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti Helsingin Paini-Miehiä sekä Heraklesta, jonka perustajajäseniin hän kuului.
Sundström sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 56 kilogramman sarjassa 14:nneksi yhteistuloksella 267,5 kg. Vuonna 1947 hän sijoittui EM-kilpailuissa seitsemänneksi alle 60 kilogramman sarjassa. Vuonna 1949 hän saavutti alle 60 kilogramman sarjassa EM-pronssia ja sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi. Vuonna 1947 hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Suomen mestaruuden Sundström voitti Antwerpenin 3-ottelussa 1945 ja 1948 sekä kahden käden nostoissa 1947–1950.
Sundströmin henkilökohtaiset ennätykset olivat punnerruksessa 90 kg, tempauksessa 105 kg, työnnössä 125 kg sekä yhteistuloksessa 310 kg.
Aarne Vehkonen
Aarne Eino Henrik Vehkonen (16. heinäkuuta 1927 Kajaani – 29. maaliskuuta 2011 Hämeenlinna) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja EM-mitalisti. Seuratasolla hän edusti huippuvuosinaan Jyväskylän Veikkoja ja Tikkakosken Tikkaa.
Vehkonen sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 56 kilogramman sarjassa 13:nneksi yhteistuloksella 267,5 kg. Vuonna 1951 hän sijoittui MM-kilpailuissa viidenneksi ja saavutti EM-hopeaa alle 56 kilogramman sarjassa. Vuonna 1954 hän oli MM-kilpailuissa kuudes ja saavutti EM-pronssia. Vuonna 1955 hän sijoittui MM-kilpailuissa 11:nneksi ja EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1956 EM-sijoitus oli kahdeksas.
Vehkonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1953, 1957–1959 ja 1963. Suomen mestaruuden hän voitti kahden käden nostoissa alle 56 kilogramman sarjassa vuosina 1951, 1953, 1954 ja 1963 sekä alle 60 kilogramman sarjassa vuosina 1956–1959. Antwerpenin 3-ottelussa hän voitti Suomen mestaruuden alle 56 kilogramman sarjassa vuonna 1950. TUL:n mestaruuden hän voitti 13 kertaa.
Pentti Kotvio
Pentti Waldemar Kotvio (28. toukokuuta 1921 Tampere – 9. joulukuuta 2001 Tornio) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja. Seuratasolla hän edusti Tornion Pyryä, Tampereen Yritystä, Tampereen Kilpa-Veljiä sekä Hyvinkään Voima-Veikkoja, jonka puheenjohtajanakin hän on toiminut.
Kotvio sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 alle 56 kilogramman sarjassa 18:nneksi yhteistuloksella 247,5 kg. Hän saavutti kaksi SM-hopeaa ja voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1947, 1948, 1950 ja 1952. Hän teki tempauksessa alle 56 kilogramman sarjan Pohjoismaiden ennätyksen 85 kg.
USS Leary (DD-879)
USS Leary (runkonumerot DD-879 ja DDR-879) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Consolidated Steel Corporationilta Orangesta Texasista, missä köli laskettiin 11. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 20. tammikuuta kumminaan vara-amiraali Theodore S. Wilkinsonin puoliso ja otettiin palvelukseen 7. toukokuuta ensimmäisenä päällikkönään Ernest G. Campbell.
Espanja vastaanotti aluksen 17. toukokuuta 1978 ja liitti sen laivastoon nimellä "Lángara". Alus poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1992.
Rudolf Ekström
Rudolf Edvard Ekström (14. huhtikuuta 1895 Helsinki – 16. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen painonnostaja. Hän oli ensimmäinen Suomea olympialaisissa edustanut painonnostaja. Seuratasolla hän edusti Helsingin Atleettiklubia.
Ekström kilpaili vuonna 1920 Antwerpenin kesäolympialaisissa alle 82,5 kg:n sarjassa vaikka olisi 76-kiloisena voinut laihduttaa itsensä helposti myös alempaan sarjaan (alle 75 kg). Vasemman käden tempauksessa hän nosti 75 kilogrammaa mutta ranskalaisen arvostelutuomarin aloitteesta kaikki hänen kolme suoritustaan hylättiin työntökäden oltua sääntöjenvastaisesti mutkalla eikä kielitaidoton ja ilman suomalaista joukkueenjohtoa paikalla ollut Ekström saanut selville, mikä hänen suorituksessaan oli vialla. Ranskan Ernest Cadine jäi tuossa osiossa 70 kilogrammaan mutta voitti lopulta kultaa.
Ekström teki vasemman käden punnerruksessa epävirallisen maailmanennätyksen 82,5 kilogrammaa. Hän voitti sarjansa balttilaisissa kisoissa Tallinnassa 1919. Hän voitti epävirallisen Suomen-mestaruuden vuonna 1918.
Anneli Haaranen
Asta Anneli Haaranen (myöh. Klemetti, s. 18. joulukuuta 1934 Helsinki) on suomalainen uinnin olympiaedustaja.
Haaranen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin selkäuinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Hän saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa 100 metrin selkäuinnissa 1951 ja 1953 sekä pronssia 1955. Viestissä hän saavutti kolme PM-pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1950–1954 ja 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1955 sekä lisäksi viestimestaruuksia. Suomen-ennätyksiä hän ui selkäuintien lisäksi 200 metrin vapaauinnissa. Seuratasolla hän edusti Helsingfors Simskällskapia. Hänet tunnettiin lempinimellä "Ankka".
Urheilu-uransa jälkeen Haaranen väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi.
Raili Riuttala
Raili Anita Hillevi Riuttala (myöh. Laiho, s. 23. lokakuuta 1933 Ulvila) on suomalainen uinnin olympiaedustaja.
Riuttala kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Hän voitti TUL:n mestaruuden 100 ja 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1951–1953. Seuratasolla hän edusti Porin Pyrintöä. Hänet tunnettiin lempinimellä "Pimu".
Ritva Järvinen
Ritva Kaarina Järvinen (myöh. Ritvas, Jaakkola, s. 2. elokuuta 1932 Helsinki) on suomalainen uinnin olympiaedustaja. Hän pelasi myös koripalloa SM-sarjassa.
Järvinen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 ja 400 metrin vapaauinnin sekä 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti viestissä pronssia vuosina 1949 ja 1953 sekä sijoittui 100 metrin vapaauinnissa neljänneksi vuosina 1951 ja 1955. Hän voitti Suomen mestaruuden 100 ja 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1949–1952 sekä lisäksi viestimestaruuksia. Hän paransi useasti Suomen ennätyksiä. Seuratasolla Järvinen edusti Helsingin Uimareita. Hänet tunnettiin lempinimellä "Ritu".
Koripallon SM-sarjassa Järvinen edusti Karhun Poikia.
Ritva Järvisen isä Jalmari Järvinen ja setä Aarne Järvinen olivat vesipallon SM-mitalisteja, ja he sekä kolmas veljes Sulo Järvinen toimivat Helsingin Uimarien johtotehtävissä, Aarne ja Sulo myös Suomen Uimaliiton johtotehtävissä. Ritva Järvisen serkku SIlja Järvinen (myöh. Larkio) oli vapaauintiviestin SM-pronssimitalisti vuonna 1951.
Ritva Koivula
Ritva Anja Marika Koivula (myöh. Miinin, Ketonen, s. 18. tammikuuta 1933 Viipuri) on suomalainen uinnin olympiaedustaja.
Koivula kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. Hän kilpaili Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa vuosina 1949 ja 1951. Hän voitti nuorten Suomen-mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa ja 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1948 ja 1949.
Janne Vermasheinä
Janne Johannes Vermasheinä (s. 13. tammikuuta 1970 Kouvola) on suomalainen arvokisauimari ja moninkertainen Suomen-mestari.
Vermasheinä kilpaili Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, jossa Suomen joukkue ui maansa ennätyksen 3.25,47 mutta ei selviytynyt loppukilpailuun. Hän kilpaili vapaauintimatkoilla MM-kilpailuissa 1991 sekä EM-kilpailuissa 1989 ja 1991 mutta jäi alkuerissä sijan 20 heikommalle puolelle. Suomen-mestaruuden hän voitti vapaa- ja perhosuintimatkoilla 50 metrin radalla 15 kertaa sekä lyhyellä radalla viisi kertaa vuosina 1987–1992. Suomen-ennätyksiä hän paransi useasti. Kotimaassa Vermasheinä edusti Vantaan Uimareita, Uintiklubi ÅSK:ta, Poseidonia ja Nummelan Kisaajia.
Juha Rannikko (ampumaurheilija)
Juha Aulis Rannikko (7. kesäkuuta 1954 Muurla) on suomalainen ampuja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden villikarjuammunnassa vuonna 1978 ja joukkuemaailmanmestaruuden seuraavana vuonna. Olympialaisiin hän osallistui vuonna 1980.
Etelä-Korean Soulissa järjestetyissä vuoden 1978 MM-kilpailuissa Rannikko voitti kultaa villikarjuammunnan normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa tuloksella 572, jolla hän voitti hopeamitalistin, Ison-Britannian John Goughin kahdella pisteellä. Joukkuekilpailussa Suomi sijoittui kuudenneksi. Toisessa villikarjulajissa, 20+20 laukauksen sekajuoksuissa Rannikko oli 25:s ja Suomi sai joukkuekilpailussa pronssia. Kaikkiaan Suomi voitti kuusi kultamitalia noissa kisoissa, joita sosialistiset maat boikotoivat. Vuonna 1979 Itävallan Linzissä kilpailtiin vain villikarjuammunnan maailmanmestaruuksista. Siellä Suomen joukkue voitti 30+30 laukauksen normaalijuoksuissa kultaa maailmanennätyksellä 1534. Rannikko saavutti normaalijuoksujen henkilökohtaisessa kilpailussa pronssia tuloksella 575 ja sijoittui 20+20 laukauksen sekajuoksuissa 18:nneksi tuloksella 377. Sekajuoksujen joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs.
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Rannikko sijoittui 30+30 laukauksen villikarjuammunnassa 12:nneksi tuloksella 573. Neuvostoliiton Igor Sokolov ja Itä-Saksan Thomas Pfeffer paransivat vanhaa maailmanennätystä kahdeksalla pisteellä tuloksellaan 589.
Seuratasolla Rannikko edusti Salon Seudun Ampujia. Hänen ennätyksensä 30+30 laukauksen kilpailussa oli 580. Hän voitti Suomen-mestaruuden villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa 1977, hirviammunnan kertalaukauksissa 1975, hirviammunnan parilaukauksissa 1978–1979, hirviammunnan kerta- ja parilaukauksissa 1977 sekä olympiakiväärissä 1981–1982.
USS Noa (DD-841)
USS Noa (runkonumero DD-841) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1945 vesillelaskettu Gearing-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista Mainesta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1945. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta kumminaan kontra-amiraali James Cary Jones Jr.:n puoliso ja otettiin palvelukseen 2. marraskuuta ensimmäisenä päällikkönään R. L. Nolan Jr.
Alus poistettiin palveluksesta 31. lokakuuta 1973 ja poistettiin alusluettelosta 2. kesäkuuta 1975.
Alus liitettiin Espanjan laivastoon nimellä "Blas de Lezo". Espanja osti aluksen 17. toukokuuta 1978. Alus poistettiin palveluksesta ja romutettiin vuonna 1991.
Jorma Lievonen
Jorma Ilkka Olavi Lievonen (s. 17. huhtikuuta 1956 Joensuu) on suomalainen ampuja. Hän voitti maailmanmestaruuden villikarjuammunnan joukkuekilpailussa vuonna 1979. Olympialaisiin hän osallistui vuosina 1980 ja 1984.
Etelä-Korean Soulissa järjestetyissä vuoden 1978 MM-kilpailuissa Lievonen saavutti pronssia villikarjuammunnan 20+20 laukauksen sekajuoksujen joukkuekilpailussa ja sijoittui henkilökohtaisissa tuloksissa parhaana suomalaisena viidenneksi tuloksella 380, jolla hän hävisi maailmanennätyksen ampuneelle Italian Giovanni Mezzanille seitsemän pistettä. Toisessa villikarjulajissa, normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa Lievonen sijoittui 29:nneksi ja Suomi joukkuekilpailussa kuudenneksi. Kaikkiaan Suomi voitti 19 mitalia noissa kisoissa, joita sosialistiset maat boikotoivat. Vuonna 1979 Itävallan Linzissä kilpailtiin vain villikarjuammunnan maailmanmestaruuksista. Siellä Suomen joukkue voitti 30+30 laukauksen normaalijuoksuissa kultaa maailmanennätyksellä 1534. Lievonen sijoittui henkilökohtaisissa tuloksissa neljänneksi samalla pistemäärällä 575 pronssia ottaneen maanmiehensä Juha Rannikon kanssa. Lievonen sijoittui 20+20 laukauksen sekajuoksuissa 33:nneksi tuloksella 366. Sekajuoksujen joukkuekilpailussa Suomi oli neljäs. Vuoden 1981 MM-kilpailuissa Dominikaanisen tasavallan Santo Domingossa Lievonen sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi.
Moskovan kesäolympialaisissa 1980 Lievonen sijoittui normaalijuoksujen 30+30 laukauksen villikarjuammunnassa kuudenneksi tuloksella 584, joka ylitti kolmella pisteellä aiemman maailmanennätyksen. Neuvostoliiton Igor Sokolov ja Itä-Saksan Thomas Pfeffer ampuivat uudeksi maailmanennätykseksi tuloksen 589. Pronssimitalitulos oli 587 ja mitalivauhdista Lievosen pudotti viimeisen kymmenen laukauksen sarjan kuudes laukaus, joka osui kuutoseen. Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 Lievonen sijoittui normaalijuoksujen 30+30 laukauksen kilpailussa seitsemänneksi tuloksella 576. Pronssimitalitulos oli viisi ja kultamitalitulos 11 pistettä parempi.
Seuratasolla Lievonen edusti Joensuun Ampujia. Hän voitti Suomen-mestaruuden villikarjuammunnan 60 laukauksen kilpailussa 1975 ja 1981, villikarjuammunnan 40 laukauksen kilpailussa 1975 ja 1979, hirviammunnan kertalaukauksissa 1982 sekä villikarjuammunnan 40 laukauksen joukkuekilpailussa 1974 ja 1979.
Villa Skeppet
Villa Skeppet on kulttuurihistoriallisesti tärkeä rakennus Tammisaaressa, Länsi-Uudellamaalla. Rakennus, joka valmistui vuonna 1970, on kansainvälisesti tunnettu suomalaisen arkkitehdin Alvar Aallon suunnittelema. Villa Skeppet on suunniteltu kirjailijalle Göran Schildtille ja hänen vaimolleen Christine Schildtille.
Villa Skeppet on tänään Christine ja Göran Schildtin säätiön omistuksessa.
Säteensuuntaus
Säteensuuntaus () on kolmiulotteisessa grafiikassa käytetty renderöintimenetelmä. Menetelmän on esitellyt Arthur Appel vuonna 1968. Termiä on ensinnä käytetty Scott Rothin paperissa vuodelta 1982.
Menetelmä eroaa säteenseurannasta (): säteenseuranta seuraa ja jäljittelee valoa valonlähteestä objekteihin; säteensuuntaus aloittaa katselukulmasta ja suuntaa säteitä katsottavaan alueeseen pikseli kerrallaan.
Kappaleen pinnan varjostus toteutetaan tavanomaisilla tietokonegrafiikan varjostusmenetelmillä.
Aatto Nuora
Aatto Johannes Nuora (23. lokakuuta 1895 Virolahti – 18. heinäkuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliammunnassa olympialaisiin vuonna 1936 sekä kaksiin MM-kilpailuihin. Seuratasolla hän edusti muun muassa Suomen Metsästysyhdistystä.
Nuora sijoittui Berliinin olympialaisissa 1936 vapaapistooliammunnassa kahdeksanneksi. Hän sijoittui vuoden 1937 MM-kilpailuissa yhdeksänneksi ja osallistui myös vuoden 1947 MM-kilpailuihin.
Lempinimellä "Naru" tunnettu Aatto Nuora voitti vapaapistoolin Suomen-mestaruuden vuosina 1936–1937. Helsingin olympialaisissa 1952 hän toimi pistoolikilpailun juryn ylituomarina.
Eino Saarnikko
Eino Antton Saarnikko (alk. Skyttä, 28. helmikuuta 1908 Viipurin maalaiskunta – 12. elokuuta 1971 Järvenpää) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja sijoittui vapaapistoolilla yhdeksänneksi. MM-kilpailuissa hän saavutti sotilaspistoolin henkilökohtaisessa kilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia vuonna 1949. Hän voitti vapaapistoolin Suomen-mestaruuden vuonna 1950. Seuratasolla hän edusti Suomen Metsästysyhdistystä.
Jaakko Rintanen
Jaakko Eliel Rintanen (12. lokakuuta 1900 Ylistaro – 14. heinäkuuta 1971 Vaasa) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliammunnassa kaksiin olympialaisiin ja voitti kaksi maailmanmestaruutta joukkuekilpailuissa. Seuratasolla hän edusti Vaasan Ampujia.
Rintanen sijoittui Berliinin olympialaisissa 1936 kuvioammunnassa 13:nneksi ja vapaapistooliammunnassa 15:nneksi. Lontoon olympialaisissa 1948 hän oli olympiapistoolikilpailussa 29:s. Vuoden 1937 MM-kilpailuissa hän voitti kultaa kaksintaisteluammunnan joukkuekilpailussa ja saavutti hopeaa vapaapistoolin joukkuekilpailussa. Vuoden 1947 MM-kilpailuissa hän voitti maailmanmestaruuden isopistoolin joukkuekilpailussa.
Rintanen toimi Suomen Ampujainliiton johtokunnan puheenjohtajana vuosina 1950–1971. Hän oli Vaasan Ampujien puheenjohtaja vuosina 1939–1970. Hän oli Vaasan Palloseuran perustajajäsen sekä vuosina 1945–1948 puheenjohtaja. Hänen poikansa Mauno Rintanen oli maajoukkuejalkapalloilija ja Suomen Squashliiton puheenjohtaja.
Leonard Ravilo
Leonard Ravilo (alk. Dufva, 25. syyskuuta 1907 Turku – 11. lokakuuta 1975 Lohja) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja saavutti useita MM-mitaleja.
Ravilo sijoittui Lontoon olympialaisissa 1948 pistoolin kuvioammunnassa viidenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Venezuela-pistoolin joukkuekilpailussa vuonna 1954 ja saavutti hopeaa kuvioammunnan joukkuekilpailussa 1947, hopeaa olympiapistoolin joukkuekilpailussa vuosina 1949 ja 1952, pronssia kuvioammunnan joukkuekilpailussa 1949, pronssia vapaapistoolin joukkuekilpailussa 1952 sekä pronssia olympiapistoolin joukkuekilpailussa 1954. Kuvioammunnan henkilökohtaisessa kilpailussa hän saavutti pronssia vuonna 1949.
"Leo" Ravilo voitti Suomen-mestaruuden olympiapistoolilla vuonna 1950 ja kuvioammunnassa vuonna 1957. Hän edusti Suomen Metsästysyhdistystä, jonka sihteerinäkin hän toimi seitsemän vuoden ajan.
Free Press Unlimited
Free Press Unlimited (suom. 'rajoittamaton vapaa lehdistö') on hollantilainen vapaaseen tiedonvälitykseen keskittyvä kansalaisjärjestö. Free Press Unlimited pyrkii varmistamaan että luotettavat uutiset ja tieto on kaikkialla maailmassa yleisön saatavilla.
Järjestö esim. jakaa lehdistöpalkintoja sekä tukee tiedonvälitystä kehitysmaissa.
NetAidKit on Free Press Unlimitedin avoimen lähdekoodin hanke, joka pyrkii turvaamaan internetinkäyttäjän yksityisyydensuojaa.
Väinö Heusala
Väinö Jalmar Heusala (16. toukokuuta 1914 Kalajoki – 17. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja saavutti useita MM-mitaleja.
Heusala sijoittui Lontoon olympialaisissa 1948 pistoolin kuvioammunnassa kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Venezuela-pistoolin joukkuekilpailussa vuonna 1954. Hän saavutti MM-hopeaa kuvioammunnan joukkuekilpailussa 1947 ja olympiapistoolin joukkuekilpailussa 1952 sekä MM-pronssia olympiapistoolin joukkuekilpailussa 1954.
Seuratasolla "Väiski" Heusala edusti Suomen Metsästysyhdistystä sekä Iisalmen Ampujia, jonka puheenjohtajana hän toimi useiden vuosien ajan.
Heusala toimi Iisalmen kaupunginhallituksen puheenjohtajana vuosina 1979–1980. Hän oli kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen pitkäaikainen jäsen 1950-luvun lopulta alkaen. Hän oli Kokoomuksen kansanedustajaehdokkaana vuosina 1975 ja 1979.
Väinö Skarp
Väinö Villiam Skarp (10. lokakuuta 1908 Helsinki – 18. kesäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen ampuja ja jousiampuja.
Skarp osallistui pistooliampujana Lontoon olympialaisiin 1948 ja sijoittui vapaapistoolilla 20:nneksi. MM-kilpailuissa 1947 hän voitti kultaa isopistoolin joukkuekilpailussa.
Jousiammunnan MM-kilpailuissa 1961 Skarp saavutti MM-pronssia joukkuekilpailussa ja vuoden 1959 MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kisassa hän sijoittui seitsemänneksi. Hän voitti jousiammunnan kaikkien aikojen ensimmäisen henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden vuonna 1947 ja nousi mestariksi vielä vuonna 1960. Hän toimi Suomen Jousiammuntaliiton puheenjohtajana vuosina 1948–1950 sekä myös seuransa Artemiksen puheenjohtajana.
Väinö Skarpin poika Olavi Skarp oli käsipallon maajoukkuepelaaja ja Suomen-mestari.
Veijo Kaakinen
Veijo Armas Kaakinen (10. joulukuuta 1907 Oulu – 19. marraskuuta 1976 Lempäälä) oli suomalainen ampuja. Hän osallistui Lontoon olympialaisissa 1948 pienoiskivääriammunnan makuukilpailuun ja sijoittui 14:nneksi. Hän kilpaili Suomi-Viro-maaottelussa vuonna 1938 ja saavutti SM-pronssia vuonna 1939.
Radiositeetti
Radiositeetti () on kolmiulotteisen grafiikan renderöintimenetelmä, joka mallintaa diffuusia valaistusta riippumatta katselijan paikasta. Heijastusten mallintamisen jälkeen voidaan käyttää muita perinteisiä menetelmiä lopullisen kuvan tekemiseen.
Menetelmä on sovellettu lämmön siirtymisestä tietokonegrafiikkaan vuonna 1984.
Radiositeetti toimii hyvin diffuusin valaistuksen kanssa mutta huonosti peilimäisen () valaistuksen kanssa kun taas säteenseuranta on hyvä peilimäisen valaistuksen kanssa ja huono diffuusin valaistuksen kanssa. Tästä johtuen radiositeettia käytetään usein säteenseurannan kanssa kaksivaiheisessa ratkaisussa. Menetelmä tuottaa pehmeitä varjoja ilman erikoiskäsittelyitä, mutta laskenta-aika voi kasvaa eksponentiaalisesti laskettavien pintojen mukaan "O(n)".
Álvaro de Bazán (F101)
Álvaro de Bazán (runkonumero F101) on Espanjan laivaston vuonna 2000 vesillelaskettu Álvaro de Bazán -luokan fregatti.
Alus tilattiin 31. tammikuuta 1997 Izarilta Ferrolista. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 2000 kumminaan Santa Cruzin markiisitar Casilda Silva Fernández de la Henestrona ja otettiin palvelukseen 19. syyskuuta 2002.
Alus kuului loppuvuodesta 2005 Persianlahdella Yhdysvaltain laivaston lentotukialus "USS Theodore Rooseveltin" ympärille koottuun laivasto-osastoon. Operaatio oli ensimmäinen jossa Espanjan laivaston alus kuului Yhdysvaltain laivaston taisteluosastoon.
Maaliskuun alussa 2007 aluksesta tuli ensimmäinen espanjalainen sotalaiva, joka vieraili Australiassa 150 vuoteen. Vierailu sisälsi useita laivastovierailuita eri satamissa ja Navantian osaamisen esittelyä kilpailtaessa Hobart-luokan hävittäjien valmistuksesta. Purjehduksen aikana alus suoritti maapallonympäripurjehduksen ensimmäisenä espanjalaisena sotalaivana 142 vuoteen.
Almirante Juan de Borbón (F102)
Almirante Juan de Borbón (runkonumero F102) on Espanjan laivaston vuonna 2002 vesillelaskettu Álvaro de Bazán -luokan fregatti.
Alus tilattiin 31. tammikuuta 1997 Izarilta Ferrolista, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 2000 telakkanumerolla 202. Alus laskettiin vesille 28. helmikuuta 2002 kumminaan Doña Pilar de Borbón y Battemberg ja otettiin palvelukseen 3. joulukuuta 2003.
Alus lähti 8. syyskuuta 2006 Rotasta suojaten Espanjan asevoimien sotilaiden kuljetusta Libanoniin, mistä se palasi 12. marraskuuta Rotaan.
Helmikuussa 2007 alus osallistui GALIBER 2007 -harjoitukseen, mistä se palasi satamaan maaliskuussa. Alus lähti toukokuussa koeajoihin Cartagenaan ja kesäkuussa Norjaan Stavangeriin sekä Kreikkaan Haniaan ja Iraklioniin, mistä se palasi kuun lopulla kotisatamaan.
Tammikuussa 2008 alus lähti Cadiziin, mutta joutui palaamaan satamaan konevian vuoksi. Huhtikuussa alus lähti Brestiin osallistuen yhteistoimintaharjoitukseen Ranskan laivaston kanssa. Kesäkuussa alus lähti Viroon, mistä se palasi joulukuussa.
Tammikuussa 2010 alus lähti Portugaliin ja Cadiziin. Touko-kesäkuussa alus läpäisi operatiiviset testit.
Alus saapui 12. tammikuuta 2011 Norfolkin laivastotukikohtaan Virginiassa liittyäkseen Carrier Strike Group Two:hon COMPTUEX ja JTFEX harjoituksiin.
Artemis (jousiammuntaseura)
Artemis on vuonna 1946 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura. Seuran puheenjohtajana toimii Juuso Heikkilä. Seurassa on runsaat 200 jäsentä.
Artemiksen jousiampujista Kirsti Partanen voitti tauluammunnassa joukkuemaailmanmestaruuden 1950 ja 1953. Jukka Virtanen voitti maastoammunnan vaistoluokan maailmanmestaruuden 1976.
Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Uljas Kandolin 1954 sekä naisista Kirsti Partanen 1950, Aino Yrjölä 1960 ja 1964, Leena Reinikainen 1972 ja Satu Toivakka 1990. Joukkuemestaruuden Artemiksen miehet ovat voittaneet vuosina 1950–1951, 1953–1955, 1962–1963 ja 1992 sekä naiset vuosina 1951–1953, 1961, 1964–1966 ja 1990. Maasto- ja metsästysammunnassa useampia mestaruuksia ovat voittaneet muun muassa Jukka Nurmi, Veijo Sarvi, Jukka Virtanen, Jouko Väänänen, Reijo Hytönen, Pirkko Hyryläinen, Rosa Pehrsson sekä varsijousiammunnassa Veikko Valanti ja Lasse Löfhjelm.
Wilhelm Tell (jousiammuntaseura)
Wilhelm Tell on vuonna 1951 perustettu helsinkiläinen jousiammunnan erikoisseura. Seuran puheenjohtajana kaudella 2017–2018 toimii Robert Koski. Seurassa on noin 200 jäsentä.
Vuonna 1958 Wilhelm Tellin jousiampujat Tapio Rautavaara, Olavi Kallionpää ja Väinö Ansala voittivat Suomelle tähtäinjousen tauluammunnan joukkuemaailmanmestaruuden. Anna-Liisa Tuuttu voitti taljajousen Euroopan-mestaruuden Oulussa vuonna 2002.
Seuran edustajista tähtäinjousen tauluammunnan henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden ovat voittaneet miehistä Ansala 1956, Veikko Virta 1957, Kallionpää 1959, Olli Tahvonen 1975 ja Jukka Inkeri 1976 sekä naisista Paula Virta 1963, 1967 ja 1970, Satu Toivakka 1989 sekä Laura Kourula 2009. Joukkuemestaruuden Wilhelm Tellin miehet ovat voittaneet vuosina 1956–1959 ja 1975–1976 sekä naiset 1956, 1958–1960, 1962–1963, 1968, 1972 ja 1989. Maastoammunnan vaistoluokassa Pekka Mertanen on voittanut kuusi sekä Kyllikki Ansala ja Anneli Immonen viisi henkilökohtaista Suomen-mestaruutta. Paula Virta on tauluammuntamestaruuksiensa lisäksi voittanut seitsemän henkilökohtaista mestaruutta maastoammunnan merkkiluokassa.
Espanjalainen rekisterikilpi
Espanjan rekisterikilpijärjestelmä on valtakunnallinen. Se koostuu tällä hetkellä formaatista 1234 ABC.
Ensimmäinen järjestelmä oli aluekohtainen. Se koostui enintään kahdesta kirjaimesta ja enintään kuudesta numerosta. (AB-123456). Kirjaimet muodostivat aluetunnuksen. Aluetunnus muodostui yleensä alueen nimen ensimmäisestä tai ensimmäisestä ja toisesta kirjaimesta. Joskus aluetunnus muodostui alueen pääkaupungin nimen alkukirjaimista, kuten Álavan VI, joka tarkoitti Álavan pääkaupunkia Vitoriá-Gasteizia. Tämä järjestelmä loppui lokakuun alussa 1971, kun sekä Madrid (960985) että Barcelona (918387) olivat lähellä numeroa 999999.
Toinen järjestelmä oli edellisen tapaan aluekohtainen. Siinä käytettin enintään kahta kirjainta, aina neljää numeroa, ja enintään kolmea kirjainta.
(AB-1234-CDE). AB oli aluetunnus ja CDE oli aakkosittain juoksevat kirjaimet. Kaikkia muita kirjaimia käytettiin, paitsi Q:ta ja R:tä. Tämä järjestelmä loppui syyskuun puolivälissä 2000. Madridissa oli päästy silloin tunnukseen ZX ja Barcelonassa tunnukseen XG.
Kolmas ja nykyinen järjestelmä on valtakunnallinen. Sen ensimmäinen tunnus oli 0000 BBB. Se käyttää kirjaimia B, C, D, F, G, H, J, K, L, M, N, P, R, S, T, V, W, X, Y ja Z. Vuoden 2018 lopussa oli päästy aakkosissa ainakin kirjainyhdistelmään KSR.
Audaz (D31)
Audaz (runkonumero D31) oli Espanjan laivaston vuonna 1951 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 26. syyskuuta 1945. Alus laskettiin vesille 24. tammikuuta 1951 ja otettiin palvelukseen 30. kesäkuuta 1953.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1974.
Laura Halminen
Laura Halminen on suomalainen toimittaja. Hän on työskennellyt "Helsingin Sanomissa" vakituisesti vuodesta 2013 ja aiemmin myös "City"-lehdessä sekä ATV-televisiokanavalla. Halminen voitti tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon vuonna 2016 uusnatsien toimintaa käsittelevällä artikkelilla.
Halminen on kertonut olleensa toimittaja vuosituhannen alusta ja päätyneensä alalle uteliaisuudesta. Hän kertoo seuraavansa kyberturvallisuuden, tietoturvan ja informaatioturvallisuuden aihepiirejä mielenkiinnosta ja koska "saattaapi johtua siitä", että "ehkäpä" hänen perusturvallisuudentunteensa on "joskus" järkkynyt. Hän on pyytänyt viranomaisia vastaamaan kansalaisten kysymyksiin sosiaalisessa mediassa ja sanoo ymmärtävänsä turvallisuusviranomaisten tarpeen salata tietoja, mutta toisaalta myös kannustanut kansalaisia paljastamaan sosiaalisessa mediassa valtionsalaisuuksia haastaen viranomaiset heidän toimintavoissaan.
Joulukuussa 2017 poliisi teki Halmisen asuntoon kotietsinnän sen jälkeen, kun Halminen oli vasaroinut tietojen tuhoamistarkoituksessa hallussaan olleen tietokoneen kovalevyn Helsingissä sijaitsevan asuintalonsa kellarikerroksessa ja soittanut palokunnan paikalle savun takia. Halmista epäillään turvallisuussalaisuuden paljastamisesta, ja hänen kirjoittamansa lehtijutun taustalla olevaa mahdollista tietovuotoa tutkitaan virkasalaisuuden rikkomisena. Tutkintapyynnön on molemmissa tapauksissa tehnyt Suomen puolustusvoimat. Epäily liittyy "Helsingin Sanomissa" julkaistuun puolustusvoimien Viestikoekeskusta koskevaan juttuun, jonka Halminen oli kirjoittanut Tuomo Pietiläisen kanssa.
Halmisen ja Pietiläisen juttu nousi uutiseksi myös Venäjän tiedotusvälineissä, joissa vuodon taustalla katsottiin olevan Nato, tai sen katsotaan hyödyttävän Natoa, ja vuodolla yritettäisiin lyödä kiilaa Helsingin ja Moskovan väliin. Lisäksi Venäjällä uutisoitiin Halmisen yritys tuhota tietokoneensa sisältämät tiedot ja hänen kotiinsa tehty kotietsintä.
Suomen sijoitus Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapausindeksissä putosi yhden sijan poliisin tekemän toimituksellisen aineiston takavarikon vuoksi.
Helsingin käräjäoikeus hylkäsi 27. helmikuuta 2018 Halmisen hakemuksen kotietsinnän toteamiseksi laittomaksi, takavarikoiden kumoamiseksi ja takavarikoitujen esineiden palauttamiseksi.
Halkietelä
Halkietelä ja halkipohjoinen ovat savolaisten kansanperinteisiä ilmansuuntia, jotka oli sidottu paikallisiin maastonmuotoihin varsinaisten ilmansuuntien sijasta. Nämä ilmansuunnat määräytyivät suuria osia Savon maastosta hallitsevien, jotakuinkin luode-kaakko-suuntaisten moreeniharjanteiden ja pitkittäisharjujen, ja niiden välisten järvien ja soiden mukaan siten, että halkietelä eli maaetelä oli paikallisten harjujen ja harjanteiden pitkittäissuunnassa jotakuinkin kaakossa päin, ja halkipohjoinen tai maapohjoinen taas oli vastakkaisessa suunnassa jotakuinkin luoteeseen. Nämä ilmansuunnat vaihtelivat hieman maastonmuotojen paikallisen suunnan mukaan. Erotuksena maahan sidotuista halkietelästä ja halkipohjoisesta varsinaista etelää sanottiin "ilmaneteläksi" ja varsinaista pohjoista "ilmanpohjoiseksi".
Poikittain harjujen ja järvien pitkittäissuuntaa vastaan, eli jotakuinkin koilliseen tai lounaaseen suuntautuvan asian, kuten talon edustan, polun, katseen tai liikkeen sanottiin suuntautuvan poikkimaan, kun taas pitkittäin harjujen ja järvien mukaan suuntautunut kohdistui halkimaan. Halkimaan oli usein helpompi kulkea pitkiä matkoja kuin poikkimaan. Talojen ja rakennusten etuseinä ja ovi suunnattiin yleensä joko halkimaan eli jotakuinkin kaakkoon, taikka poikkimaan eli jotakuinkin lounaaseen - molemmat suunnat hakivat muun muassa päivän lämpöä. Talot suunnattiin halkimaan useimmiten järvien luoteisissa pohjukoissa, ja poikkimaan järvien pitkillä koillisrannoilla. Talon etuosa siis suunnattiin yleensä järvelle, ja talon taakse jäi usein harju. Lounais-, etelä-ja kaakkoisrannoilla ei mielellään asuttu.
https://www.kotus.fi/nyt/kolumnit/kieli-ikkuna_(1996_2010)/halkipohjoisesta_maaetelaan
1 of 1
1 of 1 on eteläkorealaisen poikabändi SHINeen viides albumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2016.
Harrow School
Harrow School on Lontoon luoteisosassa, Harrowin kaupunginosassa sijaitseva yksityiskoulu (public school). Se on Yhdistyneen kuningaskunnan arvostetuimpia kouluja. Harrow Schoolin perusti John Lyon vuonna 1572. Toimiluvan koululle myönsi kuningatar Elisabet I. Koulu ottaa oppilaikseen vain poikia, ja siellä on noin 800 oppilasta, iältään 13–18 vuotta. Ollessaan ulkosalla Harrowin oppilaat käyttävät perinteisiä olkihattuja.
Harrow School on yksi alkuperäisistä ns. suurista yksityiskoulusta, ja yksi niistä seitsemästä yksityiskoulusta, jotka mainitaan vuoden 1868 Public Schools Actissa. Muut perinteiset suuret yksityiskoulut ovat Charterhouse School, Eton College, Merchant Taylors' School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School, Westminster School ja Winchester College.
Harrow Schoolin edelleen käytössä olevat vanhat päärakennukset on rakennettu 1800-luvulla, lukuun ottamatta Fourth Form Roomia, joka on peräisin 1600-luvulta. Fourth Form Roomin tammipaneeleihin on kaiverrettu koulun maineikkaimpien alumnien nimet.
Harrowin entisiä oppilaita kutsutaan nimellä Old Harrovians (OHs). Heihin kuuluvat muun muassa lordi Byron, Sir Robert Peel ja Winston Churchill sekä Spencer Perceval, Jawaharlal Nehru, John Profumo, Jordanian kuningas Hussein, Benedict Cumberbatch ja James Blunt .
Michaela Söderholm
Michaela Söderholm (s. 18. tammikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen kauneuskilpailija ja malli. Hän voitti Miss Suomi -kilpailun vuonna 2017.
Söderlund opiskelee toimittajaksi Laajasalon opistossa Helsingissä.
Luettelo Ilomantsin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Ilomantsin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Ilomantsin kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Helsingin Nyrkkeilyseura
Helsingin Nyrkkeilyseura on helsinkiläinen, Suomen vanhin nyrkkeilyn erikoisseura. Se perustettiin alun perin vuonna 1912 ja sen puheenjohtajana toimi Mauritz Mexmontan. Seura painui välillä unohduksiin mutta syksyllä 1920 se perustettiin Viktor Smedsin aloitteesta uudelleen. Seuraa on edustanut muun muassa olympiamitalisti Ilkka Koski.
Helsingin Nyrkkeilyseura järjesti Suomen ensimmäiset julkiset nyrkkeilykilpailut 1. lokakuuta 1921 Hippodromin sirkuksessa. Se oli Turun Nyrkkeilyseuran, Åbo Boxningsklubbin ja Viipurin Voimailijoiden kanssa perustamassa Suomen Nyrkkeilyliittoa 23. syyskuuta 1923, ja HNS:n puheenjohtaja Viktor Smeds valittiin liiton puheenjohtajaksi. Helsingin Nyrkkeilyseura järjesti ensimmäiset nyrkkeilyn Suomen-mestaruuskilpailut Suomalaisessa Oopperassa 3. joulukuuta 1923, ja isäntäseura voitti seitsemän mestaruutta kahdeksasta jaossa olleesta.
Khandoba
Khandoba on hindulaisuuden jumaluus, jota palvotaan Shivan avatarina eli ruumillistumana. Khandoba on merkittävin paikallinen jumala Deccanin ylängön länsiosassa Karnatakassa. Khandoba yhdistää alueen yhteisöjä, ja sitä palvotaan sekä hindulaisten että muslimien parissa.
Tunnetuin Khandoba-temppeli on Jejurissa, 45 kilometrin päässä Punesta.
Kotirappu
Kotirappu on suomalainen televisiosarja vuodelta 1987. Sen tuotti Yle TV2. Arkirealistisen aikalaisdraaman lajityyppiin kuuluvaa sarjaa valmistettiin kahdeksan jaksoa. Sarjan käsikirjoitti Jussi Niilekselä.
"Kotirappu" sijoittuu tamperelaiseen kerrostalolähiöön, fiktiiviseen asunto-osakeyhtiö Metsäkeitaaseen. Se perustuu käsikirjoittajansa omiin kokemuksiin 1980-luvun lähiöelämästä ja aiheesta tehtyihin sosiologisiin tutkimuksiin.
Isännöitsijä Eero Anttila pyrkii tulemaan toimeen kaikkien kanssa. Eskolan perhe on perin juurin kyllästynyt kerrostaloelämään ja havittelee omakotitaloa, Jaakkolan perheessä puolestaan eletään avioerotunnelmissa. Taloyhtiön uusia tulokkaita on nuoripari Nina ja Kalle ja kuvioissa on aktiivisesti mukana myös Kallen äiti, mistä aiheutuu anoppi–miniä-kitkaa. Talon vanhin asukas Tyyne puolestaan ottaa ja kuolee ja hänen perinnönjaostaan tulee riitaisa. Henkilögalleriaan kuuluu myös vanhapoika Eelis, joka on ottanut tehtäväkseen taloyhtiön huonotapaisen nuorison ojentamisen.
Primitive
Primitive on Suburban Triben esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1994.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28, ja se pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Janne Joutsenniemi sekä sovittanut Suburban Tribe, ellei toisin mainittu.
Viipurin Nyrkkeilijät
Viipurin Nyrkkeilijät on Viipurissa vuonna 1929 perustettu nyrkkeilyn erikoisseura, joka toisen maailmansodan jälkeen siirtyi Helsinkiin. Seuran perustajiin kuului maineikas nyrkkeilymies Valle Resko. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Suomen ensimmäinen olympiavoittaja Sten Suvio uransa alkuaikoina, olympiamitalisti Pertti Purhonen, MM-mitalisti Joni Turunen sekä ammattilaisinakin otelleet isä ja poika Yrjö ja Harri Piitulainen. Vuodesta 1974 seura on järjestänyt kuukausittaisen harjoituskauden ottelutapahtuman, Ruskiksen Skabat.
Zen Garden Records
Zen Garden Records oli suomalainen levy-yhtiö, jonka Kari Hynninen perusti vuonna 1993. Yhtiön toimipiste sijaitsi Helsingin Sörnäisissä.
Yhtiö lakkautettiin vuonna 2002, jolloin se myi liiketoimintansa BMG Finlandille.
Mikko Hokka
Mikko Nestori Hokka (5. helmikuuta 1932 Savonlinna – 18. elokuuta 1973 Lappeenranta) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja Suomen-mestari. Seuratasolla hän edusti Savonlinnan Voimailijoita ja helsinkiläistä Heraklesta.
Hokka sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 60 kilogramman sarjassa 15:nneksi yhteistuloksella 295,0 kg. Hän sijoittui MM-kilpailuissa vuosina 1951 ja 1953 seitsemänneksi sekä vuonna 1954 kahdeksanneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden 60 kilogramman sarjassa vuosina 1952 ja 1954 sekä sekä 67,5 kilogramman sarjassa vuosina 1955 ja 1957.
Erkki Kauppinen
Erkki Tapio Kauppinen (28. lokakuuta 1948 Laukaa – 12. joulukuuta 2017 Laukaa) oli suomalainen näyttelijä. Kauppinen muistetaan roolistaan Asseri Kantosena televisiosarjasta "Pirunpelto". Kauppinen oli myös matkailu- sekä maansiirtoalan yrittäjä. Kauppinen menehtyi vaikean sairauden murtamana. Hän oli kuollessaan 69-vuotias.
Kurzin hallitus
Kurzin hallitus () on Itävallan 30. hallitus, joka aloitti toimintansa 18. joulukuuta 2017. Hallitus valittiin vuoden 2017 vaaleissa.
Kampanja neljää tuholaista vastaan
Kampanja neljää tuholaista vastaan (, "varpustentappokampanja") oli tuhoeläimien hävittämiseen tähdännyt kampanja, jonka Kiinan kommunistinen puolue käynnisti vuonna 1958. Se oli yksi suuren harppauksen ensimmäisistä toimenpiteistä.
Kampanjan kohteena olivat hyttyset, rotat, kärpäset ja varpuset. Varpuset olivat mukana vuoteen 1960, jolloin niiden hävittämisen aiheuttamat ongelmat huomattiin ja ne korvattiin kampanjassa lutikoilla. Alun perin oli laskettu, että jokainen varpunen söi 4,5 kiloa viljaa vuodessa, ja niinpä miljoona varpusta tappamalla saataisiin ruokaa 60 000 ihmiselle. Erityisesti varpusten suhteen kampanja oli menestys, ja ne kuolivatkin lähes sukupuuttoon koko Kiinan alueella. Varpusten laajamittainen hävittäminen johti kuitenkin vakavaan ekologiseen epätasapainoon, tuhohyönteisten määrän lisääntymiseen ja sitä kautta satomäärien pienenemiseen. Se oli osasyynä Kiinan suureen nälänhätään, jossa kuoli arviolta 30 miljoonaa ihmistä. Kiinan oli lopulta pakko tuoda varpusia maahan Neuvostoliitosta, jotta luonnon tasapaino saatiin palautettua.
Tauno Suoniemi
Tauno Johannes Suoniemi (4. joulukuuta 1927 Nokia – 22. heinäkuuta 1985 Tampere) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja Suomen-mestari. Seuratasolla hän edusti Tampereen Kisaveikkoja ja Siuron Tuiskua.
Suoniemi sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 67,5 kilogramman sarjassa 15:nneksi yhteistuloksella 310,0 kg. Hän voitti Suomen-mestaruuden Antwerpenin 3-ottelussa vuosina 1949 ja 1950 sekä kahden käden nostoissa vuonna 1952.
Jorma Mukala
Jorma Mukala (s. 1954 Kotka) on valmistunut arkkitehdiksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1986. Hän on ollut vuodesta 2009 Arkkitehti -lehden päätoimittajan tehtävissä, mutta kertoi Ylen radion Ajantasa -ohjelmassa 7.12.2017 ettei enää jatka päätoimittajan tehtävässä. Sitä ennen hän on ollut arkkitehtinä Tampereella ja ollut mukana Lapinniemen tehtaan saneerauksen suunnittelussa. Hän perusti vuonna 1990 arkkitehtitoimiston joka on toiminnassa vieläkin. Vuonna 1998 hänet nimitettiin Tampereen teknillisen korkeakoulun suunnitteluperusteiden assistenttintiksi, minkä lisäksi hän on ollut muun muassa opettajana Tampereen ammattikorkeakoulussa. Hän on kirjoittanut suuren määrän artikkeleja lehtiin ja muihin julkaisuihin, sekä antanut kohahduttavia lausuntoja Suomalaisen arkkitehtuurin tilasta.
Jorma Mukala sai vuonna 1992 Rakennustietosäätiön Pietilä-palkinnon, ja vuonna 1996 Viron kulttuurisäätiön kuvataiteen vuosipalkinnon. Jorma Mukala voitti yhdessä kuvanveistäjä Villu Jaanisoon kanssa vuonna 1995 M/S Estonia -laivan uhrien muistomerkkikilpailun teoksella Katkennut linja joka paljastettiin 28. syyskuuta 1996, päivä on sama minä Estonia upposi vuonna 1994. He voittivat yhdessä myös vuonna 1997 Tampereen työväenopiston ja Kansalais- ja työväenopistoliikkeen 100-vuotismonumenttikilpailun, ensimmäisen palkinnon teoksellaan Valolähde. Kilpailu oli kutsukilpailu. Monumetti on teos jossa vesi ja valo nousevat keskeiseksi, se on koottu valmiista teollisuuden rakenneosista.
Luettelo kirjoista joita Jorma Mukala on kirjoittanut, tai ollut mukana:
Kai Outa
Kai Uula Outa (22. syyskuuta 1930 Helsinki – 5. maaliskuuta 2002 Vihti) oli suomalainen painonnoston olympiaedustaja ja Suomen-mestari. Seuratasolla hän edusti Oulun Pyrintöä, Idrottsklubben-32:ta ja Helsingin Atleettiklubia.
Outa sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 alle 90 kilogramman sarjassa kymmenenneksi yhteistuloksella 365,0 kg. Vuoden 1954 MM-kilpailuissa hänen suorituksensa jäi kesken loukkaantumisen vuoksi.
Outa voitti Suomen-mestaruuden raskaassa sarjassa (yli 82,5 kg) vuonna 1951 sekä alle 90 kilogramman sarjassa vuonna 1954.
Anal Thunder Syndrome
Anal Thunder Syndrome on Anal Thunderin 20-vuotisen uran kunniaksi julkaistu kappale ja punkooppera vuodelta 2017. Kappaleen ensiesitys oli Helsingin Kuudes linja -teatterissa 18. marraskuuta 2017, jonka yhteydessä yhtye esitti kappaleen myös livenä. Kappale kestää 20 minuuttia, mikä kuvastaa yhtyeen 20-vuotista taivalta.
Kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 7. joulukuuta 2017. Albumista julkaistiin myös rajoitettu 300 kopiota käsittävä vinyylipainos maaliskuussa 2018. Levy on yksipuolinen, ja sen toisella puolella on kaiverrus.
Kaarina Autio
Eila Kaarina Autio (myöh. Helle, 28. heinäkuuta 1941 Vampula – 4. helmikuuta 2013 Turku) oli suomalainen telinevoimistelija.
Kaarina Autio sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja 8-ottelussa 92:nneksi. Yksittäisistä telineistä hän oli permannolla 84:s, puomilla 88:s, nojapuilla 94:s ja hypyssä 99:s. Hän osallistui kolme kertaa voimistelun Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuihin.
Seuratasolla Autio edusti Turun Urheiluliittoa. Hän saavutti SM-pronssia moniottelussa vuonna 1959.
Lexus RX
Lexus RX on keskikoinen luksus-crossover-tyyppinen automalli, jota valmistaa Toyotan tytäryhtiö Lexus. Alun perin RX julkaistiin Japanissa nimellä Toyota Harrier vuonna 1997 ja muualla maailmassa vuonna 1998.
Toisen sukupolven RX esiteltiin mallivuodeksi 2003.
Kolmannen sukupolven RX esiteltiin mallivuodeksi 2008.
Neljännen sukupolven RX esiteltiin keväällä 2015 New Yorkin autonäyttelyssä.
Tuovi Sappinen
Tuovi Inkeri Sappinen (myöh. Cochrane, s. 8. huhtikuuta 1941 Turku) on suomalainen telinevoimistelun olympiaedustaja.
Sappinen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja oli 8-ottelussa 74:s, suomalaisista toiseksi paras Pirkko Niemisen jälkeen. Yksittäisistä telineistä hän sijoittui nojapuilla 55:nneksi, permannolla 73:nneksi, puomilla 81:nneksi ja hypyssä 85:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1958 ja 1962 sekä EM-kilpailuihin vuosina 1961 ja 1963. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa moniottelussa vuonna 1959.
Seuratasolla Sappinen edusti Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden moniottelussa vuosina 1957–1959 ja 1962–1963, permannolla ja hypyssä vuosina 1958–1959 sekä nojapuilla vuonna 1959.
Tuovi Sappisen valmentajana toimi muun muassa hänen isänsä Simo Sappinen. Tuovin veli Heikki Sappinen kilpaili olympialaisten voimistelussa Méxicossa 1968. Vuodesta 1963 Tuovi Sappinen on asunut Yhdysvalloissa.
Pirkko Nieminen
Pirkko Tellervo Nieminen (myöh. Metsämäki, s. 23. maaliskuuta 1939 Tampere) on suomalainen telinevoimistelun olympiaedustaja.
Nieminen sijoittui Rooman 1960 kesäolympialaisten telinevoimistelun joukkuekilpailussa 13:nneksi ja 8-ottelussa parhaana suomalaisena 63:nneksi. Yksittäisistä telineistä hän sijoittui nojapuilla 31:nneksi, puomilla ja permannolla 61:nneksi sekä hypyssä 74:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin vuosina 1958 ja 1962 sekä EM-kilpailuihin vuonna 1961. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa vuonna 1961.
Seuratasolla "Pike" Nieminen edusti Tampereen Kilpa-Veljiä ja helsinkiläistä Ylioppilasvoimistelijoita. Hän voitti Suomen-mestaruuden moniottelussa vuonna 1960 ja nojapuilla vuonna 1957.
Calestous Juma
Calestous Juma (9. kesäkuuta 1953 – 15. joulukuuta 2017) oli kenialainen tutkija ja professor of practice Harvardin yliopiston Kennedy Schoolissa. Juma oli muun muassa Royal Societyn, Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemian ja Afrikan tiedeakatemian jäsen.
Nuoruustango (elokuva)
Nuoruustango on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2017. Elokuva kertoo joukosta entisiä kommunisteja, jotka ovat 1970-luvulla tutustuneet toisiinsa kesälukiossa, ja tapaavat toisensa nyt venäläisen ruoan kurssilla 40 vuotta myöhemmin. Elokuvassa pohditaan Neuvostoliiton hajoamisen merkitystä, pääpainon ollen kuitenkin hahmojen henkilökohtaisissa asioissa.
Elokuva pohjautuu Heidi Köngäksen ja Taina Westin vuonna 1993 esitettyyn televisioelokuvaan "Kalliolle kukkulalle". Elokuvasta nähdään "Nuoruustangossa" myös otteita.
Elokuva kuvattiin Villa Frosteruksessa Espoossa touko-kesäkuussa 2017.
Slim Mill
Slim Mill on suomalainen hip hop -artisti, joka tunnetaan parhaiten humoristisista hip hop -kappaleistaan. Hänen suosituin kappaleensa ”Kebab” on kerännyt yli kolme miljoonaa näyttökertaa YouTubessa. Slim Millin YouTube-kanavalla on yli 62 tuhatta tilaajaa.
Slim Mill julkaisee musiikkia omakustanteena. Mikael Gabriel tarjosi hänelle levytyssopimusta, mutta Slim Mill kieltäytyi.
Päävärit (kirja)
Päävärit ("Primary Colors") on yhdysvaltalainen, tammikuussa 1996 julkaistu poliittinen avainromaani. Romaani kertoo nuoren ja kunnianhimoisen kuvernööri Jack Stantonin presidentinvaalikampanjasta, jolla on ilmeisiä yhtäläisyyksiä Bill Clintonin vuoden 1992 presidentinvaalikampanjan kanssa. Jack Stantonin ohella kirjan keskeisimpiä henkilöhahmoja ovat tämän vaimo Susan Stanton (Hillary Clinton) ja kirjan kertojana toimiva kampanjapäällikkö Henry Burton (George Stephanopoulos). Päävärit oli yhdeksän viikon ajan The New York Timesin bestseller-listan ensimmäisellä sijalla.
Teos julkaistiin alun perin anonyymina, minkä vuoksi teoksen kirjoittajaa arvuuteltiin pitkään yhdysvaltalaisessa mediassa. Kesäkuussa 1996 The Washington Post -lehti analysoi teoksen varhaisen käsikirjoituksen käsialaa ja uutisoi analyysin perusteella uskovansa, että teoksen kirjoittaja on yhdysvaltalainen toimittaja Joe Klein. Pian tämän jälkeen Klein tunnusti olevansa kirjan todellinen kirjoittaja.
Kirjan pohjalta tehtiin myöhemmin samanniminen elokuva, jonka pääosaa esitti John Travolta.