Kaaospäivät
Kaaospäivät olivat saksalaisissa kaupungeissa järjestettyjä punkkareiden tapaamisia, joihin osallistui myös riippumattomia, vasemmistolaisia, vasemmistoradikaaleja, skinheadejä, huligaaneja, muita kiinnostuneita nuoria ja aikuisia. Ensimmäiset kaaospäivät järjestettiin vuonna 1983 Ala-Saksin osavaltion pääkaupungissa Hannoverissa. Ne suuntautuivat alun perin poliisien suunnittelemaa punkkarijahtia vastaan.
Sittemmin enemmän tai vähemmän säännöllisesti toteutuneilla kaaospäivillä – erityisesti kaaospäivillä vuonna 1995 – on ollut voimakkaita yhteenottoja ja katutaisteluja poliisin kanssa.
Nykyään termiä ”kaaospäivät” käytetään myös muissa yhteyksissä.
Hannoverin kaaospäivien edeltäjä vuonna 1982 Wuppertalissa. Syynä oli paikallisten kaupunginviranomaisten yritys kieltää siellä asuvia punkkareita kokoontumasta kaupungin keskustassa. Wuppertaliin tuli tästä huolimatta punkkareita myös muilta paikkakunnilta. Näitä tapaamisia kutsuttiin Wuppertalin punktapaamisiksi. Vuonna 1983 punkkareiden ja poliisin välillä käytiin katutaisteluja, ja vuotta myöhemmin punkkareiden ja oikeistoradikaalien välillä oli mellakoita, joissa loukkaantui useita ihmisiä.
Ensimmäiset ”viralliset” kaaospäivät olivat vuonna 1983 Hannoverissa. Syynä oli tuli tietoon suunnitelma ”punkkarikansiosta”, johon olisi rekisteröity kaikki erikoisen näköiset nuoret ihmiset, vaikkeivät he olisi tehneet mitään rangaistavaa tai aiheuttaneet järjestyshäiriötä. Suuren punkkari- ja skinitapaamisen ideana oli tuoda Hannoveriin mahdollisimman paljon ”kansioon sopivia” ihmisiä niin, että tämän kansion absurdius tulisi ilmi.
Ensimmäinen kaaospäivä Hannoverissa oli 18. joulukuuta 1982. Jello Biafra oli kaksi päivää aikaisemmin, 16. joulukuuta 1982, Dead Kennedys -yhteen keikalla kutsunut koolle kaaospäivät, jotka suuntautuivat suunniteltua punkkarikansiota vastaan.
Myös vuonna 1984 ja 1985 punkkarit ja muut vasemmistoryhmät tapasivat Hannoverissa elokuun ensimmäisenä viikonloppuna. Näiden tapaamisten tunnuslause oli alun perin ”Punkkarit ja skinit yhtykää”, mutta kun osoittautui, että skinit olivat taipuvaisia oikeistoradikalismiin,vuonna 1984 skinien ja punkkareiden välille syttyi rajuja yhteenottoja keskikaupungilla. Näiden yhteenottojen jälkeen punkkarit vetäytyivät UJZ Glocksen alueelle, mihin poliisit saartoivat heidät. Kun poliisit suihkuttivat alueen sisäpihalle kyynelkaasua, punkkarit tuhosivat tätä seuranneessa paniikissa UJZ Glocksen kahvilan.
Vuodelle 1989 suunniteltiin ”kansainvälisiä kaaospäiviä”, mutta tähän tapaamiseen tuli odotettua vähemmän punkkareita.
Vuodesta 1985 jatkuneen rauhallisemman ajanjakson jälkeen seuraavat kaaospäivät järjestettiin Hannoverissa vuonna 1994 ja 1995. 90-luvun kaaospäiviä luonnehtivat voimakkaat yhteenotot punkkareiden ja muun nuorison sekä poliisin välillä. Kaaospäivillä 4.–6. elokuuta 1995 Hannoverin pohjoisosassa oli katutaisteluja, joihin osallistui 3 000 poliisia ja rajanvartioviranomaista. Tällöin loukkaantui 179 poliisia ja kaaospäivien osanottajaa. 220 kaaospäivien osanottajaa vastaan nostettiin myöhemmin syytteitä eri perusteilla. Erityisesti Penny supermarketin ryöstö aiheutti kaaosta kaupunkiliikenteessä ja huolta kansalaisissa ja mediassa, jossa puhuttiin jo kansalaissodanomaisista olosuhteista. 5. elokuuta tapahtuma siirtyi Linden-Nordin kaupunginosaan, missä järjestettiin samanaikaisesti Hannoverin Fährmannsfest, vaihtoehtomusiikkiin keskittynyt ulkoilmafestivaali. Poliisi keskeytti festivaalit, kun alkuillasta oli vallattu oluttiski, jossa luki: ”Ilmaista olutta kaikille”.
Punkkarien mielestä lehdistö oli aiheuttanut ongelmia puhumalla ”kansalaissodan omaisista olosuhteista”, ja he ottivat motokseen ”Lehdistö johtaa harhaan, me seuraamme.” Poliisi oli valinnut strategiakseen rauhoittamisen, mikä ei kuitenkaan onnistunut, ja silloisen Ala-Saksin ministeripresidentin Gerhard Schröderin ja hänen sisäministerinsä Gerhard Glogowskin täytyi luopua strategiasta maanlaajuisen kritiikin vuoksi.
Vuoden 1996 elokuun ensimmäisenä viikonloppuna Hannoverissa oli yli 10 000 poliisia, jotka yrittivät estää kaaospäivien järjestämisen. Se onnistuikin, koska punkkareita oli paikalla alle tuhat. Tuona viikonloppuna useimmissa kaupunginosissa kirjaimellisesti jokaisella nurkalla seisoi poliisi, ja kriitikot puhuivatkin ironisesti ”järjestyspäivistä”. Poliisien läsnäolosta huolimatta oikeistoradikaalit onnistuivat pääsemään keskikaupungille ja kävivät muun muassa laudoin aseistautuneina punkkareiden kimppuun.