hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Henk Kronenberg
Henk Kronenberg (s. 29. syyskuuta 1934 Enschede) on alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa, joka toimi Papua-Uudessa-Guineassa. Hänet vihittiin maristi-isien papiksi 18. lokakuuta 1961 ja nimitettiin Bougainvillen hiippakunnan johtoon 19. huhtikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Karl Hesse, jota avustivat Adrian Thomas Smith ja Ambrose Kiapseni.
Kronenberg jäi eläkkeelle 15. joulukuuta 2009.
Südalinn
Südalinn on asuinalue () Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 25 hehtaaria ja väkiluku 183 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 51 prosenttia oli virolaisia.
Bernard Unabali
Bernard Unabali (s. 5. toukokuuta 1957) on papuauusiguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bougainvillen hiippakuntaan Gregory Singkai 14. joulukuuta 1985, ja hänet nimitettiin Bougainvillen vihkipiispaksi sekä Cuiculin titulaaripiispaksi 1. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henk Kronenberg, jota avustivat Alphonse Liguori Chaupa ja John Ribat.
15. joulukuuta 2009 Unabali sai nimityksen Bougainvillen piispaksi.
Michael Meier
Michael Meier (s. 19. lokakuuta 1928 Wolfshausen) on saksalainen, Papua-Uudessa-Guineassa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 30. toukokuuta 1957 ja nimitettiin Mount Hagenin koadjuuttoriarkkipiispaksi 2. heinäkuuta 1984. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. elokuuta George Elmer Bernarding, jota avustivat Francesco De Nittis ja Gregory Singkai.
7. maaliskuuta 1987 Meieristä tuli Mount Hagenin arkkipiispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 17. heinäkuuta 2006.
Francesco De Nittis
Francesco De Nittis (3. heinäkuuta 1933 Vieste – 10. maaliskuuta 2014) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka toimi kirkkonsa diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1956. Hänet nimitettiin Tuneksen titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Papua-Uusi-Guineaan ja apostoliseksi delegaatiksi Salomonsaarille 7. maaliskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Casaroli, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Valentino Vailati.
24. tammikuuta 1985 De Nittis sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi El Salvadoriin ja 10. huhtikuuta 1986 lisäksi Hondurasiin. 25. kesäkuuta 1990 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Uruguayyn, ja hän toimi tässä tehtävässä, kunnes erosi 11. marraskuuta 1999.
Martino Canessa
Martino Canessa (s. 22. heinäkuuta 1938 Voltri) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin Genova-Bobbion arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tigisi in Mauretanian titulaaripiispaksi 20. kesäkuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Canestri, jota avustivat Alessandro Piazza ja Giacomo Barabino.
Canessa sai 2. helmikuuta 1996 nimityksen Tortonan piispaksi.
Simone Pietro Grassi
Simone Pietro Grassi (8. toukokuuta 1856 Schilpario – 1. marraskuuta 1934) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi joulukuussa 1878 ja nimitettiin Tortonan hiippakunnan johtoon 22. joulukuuta 1914. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta 1915. Pääkonsekraattorina toimi Andrea Carlo Ferrari. Grassi asetettiin virkaansa 27. kesäkuuta 1915, ja hän toimi siinä, kunnes kuoli 78 vuoden iässä.
Alessandro Piazza
Alessandro Piazza (20. heinäkuuta 1915 Genova – 10. syyskuuta 1995) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. kesäkuuta 1938 ja nimitettiin Albengan hiippakunnan johtoon 18. toukokuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Siri, jota avustivat Pietro Zuccarino ja Franco Costa.
Piazza osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hänen kaudellaan hänen johtamansa hiippakunnan nimeksi vaihdettiin Albenga-Imperia, ja hän toimi sen piispana, kunnes jäi eläkkeelle 6. lokakuuta 1990.
Alberto Tanasini
Alberto Tanasini (s. 6. elokuuta 1945 Ravenna) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Genovan arkkihiippakuntaan Giuseppe Siri 1. maaliskuuta 1969, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi ja Suellin titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 14. syyskuuta Dionigi Tettamanzi, jota avustivat Giacomo Barabino ja Martino Canessa.
Tanasini sai 20. maaliskuuta 2004 nimityksen Chiavarin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. toukokuuta.
Emilio Patriarca
Emilio Patriarca (s. 10. heinäkuuta 1937 Varese) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Milanon arkkihiippakuntaan tuleva paavi Paavali VI 28. kesäkuuta 1962. Hänet nimitettiin Monzen hiippakunnan piispaksi Sambiaan 22. kesäkuuta 1999, ja hänet konsekroi 19. syyskuuta Carlo Maria Martini, jota avustivat Medardo Joseph Mazombwe ja Raymond Mpezele.
Gastone Simoni
Gastone Simoni (s. 9. huhtikuuta 1937 Castelfranco di Sopra) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. tammikuuta 1960 ja nimitettiin Praton hiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac. Simoni asetettiin virkaansa 23. helmikuuta 1992.
Salvatore Di Cristina
Salvatore Di Cristina (s. 16. maaliskuuta 1937 Palermo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Palermon arkkihiippakuntaan 2. heinäkuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Biltan titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Salvatore De Giorgi, jota avustivat Salvatore Pappalardo ja Vincenzo Cirrincione.
Di Cristina sai 2. joulukuuta 2006 nimityksen Monrealen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 23. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 8. helmikuuta 2013.
Carlo Ellena
Carlo Ellena (s. 28. maaliskuuta 1938 Valperga) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Torinon arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1962 ja nimitettiin brasilialaisen Zé-Docan hiippakunnan johtoon 18. helmikuuta 2004. Piispaksi konsekroinnin suoritti 12. kesäkuuta Severino Poletto, jota avustivat Paulo Eduardo Andrade Ponte, Affonso Felippe Gregory, Walmir Alberto Valle ja Luís d'Andrea.
Raymond Mpezele
Raymond Mpezele (s. 7. toukokuuta 1939) on sambialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. syyskuuta 1969 ja nimitettiin Livingstonen hiippakunnan johtoon 3. toukokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Corboy, jota avustivat Adrian Mung'andu ja Elias White Mutale.
Hojas Blues Band
Hojas Blues Band on suomalainen bluesyhtye joka joka aloitti toimintansa nimellä "Hojas"
Bob Welch
Bob Welch, oikealta nimeltään Robert Lawrence Welch Jr, (31. elokuuta 1945 Los Angeles, Kalifornia – 7. kesäkuuta 2012 Nashville, Tennessee), oli yhdysvaltalainen muusikko. Vuosina 1971–1974 hän toimi kitaristina ja laulajana Fleetwood Mac -yhtyeessä, tämän jälkeen Paris-yhtyeessä Glenn Cornickin kanssa. Tätä seurasi sooloura, joka tuotti 1970-luvulla hittisinglet ”Hot Love, Cold World”, ”Ebony Eyes”, ”Precious Love” ja ”Sentimental Lady”. Hän osasi soittaa puupuhaltimia, mutta erityisesti kitaraa. Kuolemaa pidetään itsemurhana.
Harry Ekman
Harry Ekman (s. Chicago 1923, k. 1999 ) oli yhdysvaltalainen kuvittaja, mainospiirtäjä ja pin-up-taiteilija. Hän aloitti uransa Gil Elvgrenin oppipoikana ja työtoverina, ja ryhtyi myöhemmin itsenäiseksi kalenteritaiteilijaksi. Ekman käytti samaa työskentelytapaa kuin Elvgrenkin: hän valokuvasi mallinsa ja maalasi öljyvärein 76 × 61 senttimetrin kokoiselle kankaalle valokuvan pohjalta.
Kuonoankeriaat
Kuonoankeriaat (Serrivomeridae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta.
Kuonoankeriaiden heimoon kuuluu 2 sukua ja 10 lajia. Lajeja ovat muun muassa kuonoankerias ("Serrivomer sector") ja mustakuonoankerias ("S. brevidentatus"). Kooltaan heimon kalat kasvavat suurimmillaan noin 60–76 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja tunnusomainen piirre on litteä pää ja pitkä kuono ja leuat. Leuoissa on pieniä hampaita sahamaisina rivistöinä. Aikuisilla koirailla leuat ovat surkastuneet. Selkäevä- ja peräevä ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevän kanssa. Selkäevä on hieman peräevää lyhyempi. Kuonoankeriaiden silmät ovat kookkaat. Heimon lajit ovat suomuttomia ja kylkiviiva on epätäydellinen. Väriltään kuonoasnkerialajit ovat tummanruskeita tai mustia ja suomuissa on hopeanhohtoinen kiilto.
Kuonoankeriaita tavataan lämpimistä ja lauhkeista vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät yleensä 500–1 000 metrin syvyydessä merenpinnasta.
Koski (Hattula)
Koski on kylä Hattulan kunnassa Kanta-Hämeessä. Nimensä se on saanut kylän lävitse virtaavasta joesta ja koskista. Kosken kylässä sijaitsee vuoteen 2011 asti toiminut Mauri Sariolan koulu (entinen Kosken koulu).
Amerikan pastillit
Amerikan pastillit ovat Fazerin valmistamia suklaamakeisia. Pastillit valmistetaan Lappeenrannassa Saimaan rannalla sijaitsevassa tehtaassa.
Pastillit ovat kiekonmallisia raemakeisia, joiden sisällä on maitosuklaata. Niitä on kolmea eri väriä: oranssia, vihreää ja liilaa. Pastilleja on saatavana 150 gramman pussissa sekä 50 gramman rasiassa. Lisäksi niitä myydään 2,4 kilogramman laatikossa.
Suklaayhdistyksen sivuilla Amerikan pastillien makuarvioiden keskiarvo on vierailijoilla 3,66/5,0 ja 3,27/5,0 sivuston jäsenillä.
Sininen Snellman
Sininen Snellman oli Oskar Nylanderin vuonna 1849 maalama J. V. Snellmanin muotokuva, joka tuhoutui Ostrobotnian tulipalossa vuonna 2008.
Oululainen Nylander matkusti Kuopioon keväällä 1849 maalatakseen muotokuvia Kellgrenin ja Frosteruksen perheiden jäsenistä. Kauppias August Kellgrenin ensimmäinen vaimo oli ollut Nylanderin täti. Kuopion yläalkeiskoulun rehtorina toiminut J. V. Snellman oli Kellgrenien hyvä ystävä ja näin Nylander lienee saanut mahdollisuuden myös Snellmanin muotokuvan maalaamiseen. Snellmanin itsensä mukaan maalaus tehtiin nimenomaan Nylanderin pyynnöstä, koska tämä oli työn puutteessa.
Biedermeier-tyylin maalaus esittää 42-vuotiasta Snellmania kirjoittamassa sulkakynällä sinisessä työtakissa. Hänen edessään on lakikirja. Snellmanin olemuksesta heijastuu hänen elämäntilanteestaan johtuva huoli. Mallina oleminen ei myöskään miellyttänyt Snellmania, niinpä Nylander säästi Snellmanin aikaa käyttämällä Ch. E. Frosteruksen kättä Snellmanin käden mallina.
Pohjalainen Osakunta maksoi maalauksesta Nylanderille 25 ruplaa Tornion piirilääkärin C. R. Ehrströmin kuvataiteiden tukemiseen lahjoittamista varoista. Ostrobotnian toisen kerroksen Snellman-kabinetissa syttyi 29. marraskuuta 2008 tulipalo, joka tuhosi kabinetin täysin ja sen mukana Sinisen Snellmanin sekä myös Fredric Westinin maalaaman Frans Mikael Franzénin muotokuvan.
70-vuotismuhennos
70-vuotismuhennos (engl. "Septuagenarian Stew: Stories & Poems") on Charles Bukowskin vuonna 1990 julkaistu novelli- ja runokokoelma. Kirjan julkaisi suomennettuna Sammakko vuonna 2012 ilman runoja. Teoksen runoja on julkaistu aiemmissa Sammakon Bukowski runokokoelmissa Eläkeläinen Kaliforniasta ja 234 runoa.
Puukaasuliesi
Puukaasuliesi (englanniksi wood gas stove) on pyrolyysissa muodostuvan puukaasun polttamiseen perustuva keitin. Kaasuttamalla polttoaineena käytettävä biomassa, kuten puu, saavutetaan kaasulla keittämisen etuja ja voidaan hyödyntää monenlaisia polttoaineita. Kaasuttaminen tehostaa polttoaineen käyttöä verrattuna avotulella tai perinteisessä tulisijassa tapahtuvaan polttamiseen.
Reedin ja Larsonin kehittämä puukaasuliesi perustuu "käännettyyn alavetokaasuttimeen" (inverted downdraft gasifier). Erityisesti kehittyviin maihin tarkoitetun lieden käyttämä puukaasutin eroaa toimintaperiaatteeltaan sekä runsaasti tervaa muodostavista ylävetokaasuttimista että perinteisistä esimerkiksi häkäpönttöautoissa käytetyistä alavetokaasuttimista. Lieden toiminta perustuu ilman vapaaseen virtaukseen, toisin kuin useimmat muut puukaasuttimet, joissa käytetään imua tai puhallusta.
Liesi koostuu esimerkiksi kahdesta sisäkkäisestä "astiasta", joista sisempää nimitetään kaasusydämeksi (gas wick). Kiinteä polttoaine palaa ulommassa astiassa epätäydellisesti eli tapahtuu pyrolyysi. Siinä muodostuva hiilidioksidi pelkistyy hiilikerroksessa hiilimonoksidiksi, joka virtaa astioiden välisessä tilassa ylöspäin ja lisäilmaa saatuaan palaa lieden yläosassa. Reedin ja Larsonin lieden yksinkertaista mallia ei uudelleentäytetä tai kohenneta käyttökerran aikana. Lieden pohjalla oleva arina turvaa pyrolyysissa tarvittavan ilman saannin pohjassa olevista ilmarei'istä, jotka voivat olla säädettäviä.
Fetarbitaali
Fetarbitaali eli fenetarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sillä on kouristuksia ehkäisevä vaikutus ja se on sedatiiviselta vaikutukseltaan muita barbituraatteja miedompi. Sillä mielletään olevan muita samankaltaisia aineita pienempi väärinkäyttöpotentiaali.
Fetarbitaalin kemiallinen kaava on CHNO, CAS-numero 357-67-5 ja moolimassa 260,288 g/mol.
Lounaalla
Lounaalla (engl. "The Captain is Out to Lunch and the Sailors Have Taken Over the Ship") on Charles Bukowskin vuonna 1998 postuumisti julkaistu päiväkirjamerkintöjä sisältävä teos.
Päiväkirja kattaa ajanjakson 28. elokuuta 1991 – 27. helmikuuta 1993 ja sen on kuvittanut sarjakuvataiteilija Robert Crumb.
Suomeksi kirjan julkaisi Sammakko Seppo Lahtisen suomentamana vuonna 1999. Kirja sisältää myös toukokuussa 1990 kirjoitetun tekstin "Hulluuteni" ("My Madness") teoksesta "Betting on the Muse". Pokkaripainos julkaistiin vuonna 2011.
Metarbitaali
Metarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sen patentoi Emil Fischer vuonna 1905 työskennellessään Merckille. Metarbitaalilla on kouristuksia ehkäisevä vaikutus ja sitä on käytetty epilepsian hoidossa. Sillä on samankaltainen vaikutus fenobarbitaalin kanssa.
Metarbitaalia myytiin nimellä "Gemonil" vuosina 1952-1990.
Metarbitaalin kemiallinen kaava on CHNO, CAS-numero 50-11-3 ja moolimassa 198,219 g/mol.
Metoheksitaali
Metoheksitaali (metoheksitoni) on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Se on luokiteltu lyhyt- ja nopeavaikutteiseksi ja samankaltaiseksi tiopentaalinatriumin kanssa. Sen eliminaation puoliintumisaika on 5,6 ± 2,7 minuuttia. Metoheksitaalia myytiin nukutuslääkkeenä nimellä "Brevital".
Sitä on käytetty anestesia-aineena ja rauhoitusaineena esimerkiksi hammaslääkärissä.
Kuningatar Elisabetin timanttijuhlan konsertti
Kuningatar Elisabet II:n konsertti pidettiin 4. kesäkuuta 2012 Buckinghamin palatsia vastapäätä The Mall -kadulla kuningatar Elisabetin kunniaksi. Konserttialueella oli noin 10 000 katsojaa, jotka olivat valikoituneet sinne arvonnan kautta. Lisäksi alueen ympärille oli asetettu suuria näyttöjä, joiden välityksellä tuhannet muut saattoivat seurata konserttia St Jamesin puistossa ja Green Parkissa. Konsertin kokoamisesta vastasi Gary Barlow. Konsertissa oli paikalla itse kuningatar Elisabet II sekä muita kuninkaallisen perheen jäseniä. Suomessa Yle lähetti koko konsertin suorana televisiosta.Konsertin valoshow oli huomattava. Valoshowssa käytettiin muun muassa isoja kuvaruutuja (joissa näytettiin otoksia esiintyjien taustalla), lasershowta, tuli- ja valoefektejä sekä ilotulitusta. Yksi konsertin kohokohtia valoshowneen oli Sir Paul McCartneyn esittämä Bond-elokuvan tunnussävelmä ”Live and let die”, sekä Madness-yhtyeen ”Our house” aikana tapahtunut valoshow, jossa Buckinghamin palatsia käytettiin valoshown taustana, ja valoshowlla näytettiin poistettavan sen julkisivun seinä näyttäen mitä sisällä huoneissa oli. Konsertti päättyi ilotulitukseen ja valospektaakkeliin, jossa Kuningatar sytytti laser-sädettä kohdistavalla lasitimantilla ison soihtutulen. Sen jälkeen palatsi valaistiin väreiltään puna-valko-siniseksi ja palatsin yllä oli samanaikaisesti suuri ilotulitus, joka päättyi suureen valoräjähdykseen, joka sisälsi koko palatsin, jonka jälkeen taivaalle palatsin ylle heijastettiin pyörivä tähtiympyräkuvio.
Suomen joukkue lentopallon Maailmanliigassa 2012
Suomen lentopallomaajoukkue oli mukana vuoden 2012 Lentopallon maailmanliigassa. Suomi jäi lohkossaan viimeiseksi eli neljänneksi voitettuaan kolme ja hävittyään yhdeksän peliä. Suomi säilytti kuitenkin paikkansa Maailmanliigassa myös kesälle 2013.
Suomi oli mukana nyt seitsemättä vuotta perättäin ja kaikkiaan kahdeksatta kertaa. Maailmanliigaa pelattiin aiemmista vuosista poiketen turnausmuotoisesti. Suomen lohkossa olivat mukana Brasilia, Puola ja Kanada. Turnaukset pelattiin touko-kesäkuussa Kanadan Torontossa, Puolan Katowicessa, Brasilian Sao Bernardo do Camposissa sekä Tampereella.Suomi pelasi ensimmäisen turnauksen Kanadan Torontossa voittaen Puolan ja häviten Brasilialle sekä Kanadalle.
Puolan Katowicen turnauksessa Suomi voitti Kanadan, mutta hävisi Brasilialle sekä Puolalle.
Brasilian Sao Bernardo do Campossa Suomi voitti Kanadan, mutta hävisi Brasilialle sekä Puolalle.
Tampereen päätösturnauksessa Suomi jäi voitoitta ja samalla lohkossa neljänneksi eli viimeiseksi.
Suomen joukkueessa nähtiin kaksi maajoukkuedebytanttia, kun keskitorjuja Tommi Siirilä ja yleispelaaja Jouni Palokangas tulivat mukaan. Siirilä debytoi Kanadan Toronton turnauksessa ja Palokangas Puolan Katowicen turnauksessa. Myös libero Jesse Mäntylä nähtiin ensimmäistä kertaa tositoimissa liberon paikalla Katowicen turnauksessa. Vasta 17-vuotias Elviss Krastins ei vielä saanut maajoukkue- tai maailmanliigakastetta, vaikka oli mukana Tampereen viikonlopun 14 pelaajan ryhmässä.
Lee Chun-Pyo
Lee Chun-Pyo (; s. 9. kesäkuuta 1951) on eteläkorealainen entinen lentopalloilija. Hän osallistui Montréalin olympialaisiin 1976, joissa Etelä-Korea sijoittui kuudenneksi. Lee toimii nykyään maajoukkueen managerina.
Rauno Tirri
Rauno Tirri on naantalilainen Turun yliopistosta eläkkeelle jäänyt eläinfysiologian professori ja kirjailija. Vuonna 1994 hän sai Suomen leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkin sekä vuonna 2002 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon teoksesta "Biologian sanakirja" yhdessä muiden tekijöiden kanssa.
Rauno Tirri syntyi Karjalassa ja muutti perheineen Naantaliin vuonna 1941. Naantalin yhteiskoulusta hän valmistui vuonna 1954 ylioppilaana ja opiskeli sen jälkeen biologiaa Turun yliopistossa valmistuen filosofian maisteriksi vuonna 1960. Tohtoriksi Tirri väitteli vuonna 1966 ja jatkoi tutkimusta sekä opetusta Turun yliopistossa eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1997 saakka. Tirri asui myös Raisiossa sekä Turussa ja vuoden Englannissa. Rauno Tirri oli naimisissa Seija Tirrin kanssa joka oli teollisuuslaitosten ulkomaankirjeenvaihtaja ja kääntäjä. Seija Tirri menehtyi sairauteen vuonna 2016.
Eugene Botes
Eugene Botes (s. 9. kesäkuuta 1980 Vanderbijlpark) on eteläafrikkalainen uimari.
Botes asui Etelä-Afrikassa kunnes muutti 13-vuotiaana Yhdysvaltoihin Pennsylvaniaan, ja hänellä on myös Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän ui seuratasolla Pennsylvanian osavaltionyliopiston joukkue Nittany Lionsissa. Botes kilpaili seuransa ensimmäisenä uimarina MM-kisoissa ja universiadeissa vuonna 2003, ja osallistui myös vuoden 2004 olympialaisiin. Hän oli Ateenassa pidetyissä olympiakisoissa 100 metrin perhosuinnissa 30. ja kisasi maansa 4 × 100 metrin sekaviestijoukkueessa, joka sijoittui kolmanneksitoista.
Rachel Schill
Rachel Schill (s. 9. kesäkuuta 1982 Kitchener) on kanadalainen softballpelaaja. Hän pelasi maansa joukkueessa Ateenan olympialaisissa 2004, joissa Kanada sijoittui viidenneksi.
Gisle Fenne
Gisle Oddvar Fenne (s. 9. kesäkuuta 1963 Voss) on norjalainen entinen ampumahiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Voss Skiskyttarlagia.
Fenne osallistui Calgaryn olympialaisiin 1988, joissa hän kilpaili maansa kuudenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa ja oli 20 kilometrin matkalla 30. ammuttuaan viisi laukausta ohi. Hän sai seuraavana vuonna MM-kisoissa normaalimatkalta hopeaa ja viestistä pronssia. Fenne oli viestissä MM-pronssilla jälleen Lahdessa 1991 ja sai seuraavana vuonna joukkuekilpailusta hopeaa MM-kilpailuissa Novosibirskissä. Hän sijoittui 20 kilometrillä yhdeksänneksi ja oli mukana Norjan 4 × 7,5 kilometrin viestijoukkueessa, joka oli kisan viides.
János Juszkó
János Juszkó (9. kesäkuuta 1939 Szeged – 2. toukokuuta 2018) oli unkarilainen maantiepyöräilijä. Hänen seuransa oli budapestilainen BVSC. Juszkó osallistui Tokion olympialaisiin 1964, joissa hän oli maantieajon 24. ja ajoi 100 kilometrin joukkueaika-ajossa, jossa Unkari sijoittui kahdenneksitoista.
Anna Snellman-Kaila
Anna Lovisa Snellman-Kaila (o.s. Snellman; 18. toukokuuta 1884 Viipuri – 5. huhtikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Snellman-Kailan vanhemmat olivat J. V. Snellmanin poika, senaattori Anders Henrik Snellman, sekä Anna Maria Alfthan. Snellman-Kaila oli avioliitossa Eino Kailan kanssa, ja tästä liitosta heille syntyi vain yksi poika, suurlähettiläs ja pankinjohtaja Olli Kaila.
Manuel Barroso
Manuel José Lopes Pinto Barroso (s. 9. kesäkuuta 1964 Lissabon) on portugalilainen entinen nykyaikainen viisiottelija.
Barroso osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Los Angelesissa 1984, jossa hän oli henkilökohtaisen kilpailun 49. ja kilpaili myös joukkuekilpailussa, jossa Portugali oli 16:s. Hän sijoittui henkilökohtaisessa kisassa 34:nneksi Soulin kisoissa 1988, 53:nneksi Barcelonassa 1992 ja 19:nneksi Atlantassa 1996. Barroso on toiminut oman uransa jälkeen Portugalin nykyaikaisen viisiottelun liiton presidenttinä.
Tilemsin laakso
Tilemsin laakso () on tasankomainen kuivunut jokilaakso Malin Kidalin ja Gaon alueilla. Se ulottuu pohjois-eteläsuunnassa Adrar des Ifoghas -vuoriston länsipuolelta Nigerjoelle. Pohjoisosa kuuluu Saharaan ja eteläosa Sahelin vyöhykkeeseen. Seudulla on runsaat pohjavesivarat, mutta pintavedet käsittävät vain sateiden jälkeen nopeasti kuivuvia vadeja ja lampia. Kasvillisuus koostuu etupäässä pensaista ja heinäkasveista. Bouremin piirin Tarkintin kunnassa sijaitsee suuri fosfaattiesiintymä.
Laakson kautta kulkee Gaosta Kidaliin sekä Tessalitin kautta Algeriaan johtava tie. Seudulla asuvat tuaregit harjoittavat etupäässä paimentolaisuuteen perustuvaa karjanhoitoa. Karkarichinkatissa noin 45 kilometriä Gaosta pohjoiseen on arkeologinen löytöpaikka, joka on ajoitettu neljännelle vuosituhannelle ennen ajanlaskun alkua. Sen muinaiset asukkaat harjoittivat metsästystä, kalastusta ja karjanhoitoa, valmistivat keramiikkaa ja pieniä eläinhahmoja.
Tähtiympyrä
Tähtiympyrä on merkki, jossa tähdet muodostavat ympyräkuvion. Sitä on käytetty vertauskuvana yhtenäisyydelle, tasapainolle ja yhteisöllisyydelle. Se on myös usein osana ikoneissa. Raamatussa kerrotaan naisesta, jolla oli "pään päällä seppeleenä kaksitoista tähteä". Muun muassa Euroopan lipussa on tähtiympyräkuvio.
Kawasaki Ki-100
Kawasaki Ki-100 "Goshikisen" oli japanilainen toisen maailmansodan aikainen yksimoottorinen hävittäjälentokone.
Tyyppi kehiteltiin Kawasaki Ki-61:sta. Kummankin mallin runko oli lähes sama, mutta Ki-100:n moottori oli tähtimoottori, kun K1-61:m voimanlähde oli rivimoottori. Ki-100:n suunniteltiin asennettavaksi Kawasakin oma Ha-140-moottori, mutta liittoutuneiden ilmapommitukset tuhosivat Akashin lentokonemoottoritehtaan. Lisäksi Ha-140 oli toimintavarmuudeltaan epäluotettava ja alitehoinen korkeatorjuntaan. Uudeksi moottorityypiksi valittu Mitsubishi Ha-112-II -tähtimoottori, jonka teho oli 1 500 hevosvoimaa asennettiin 275:een lentokonerunkoon. Ki-100:n nousukyky 10 000 metriin oli 20 minuuttia.
Jonkin verran B-29:aa nopeammin lentänyt (590 km/h, joidenkin viitteiden mukaan sitä enemmänkin) ja yhtä korkealla torjuntatoimintaan pystyvä (lakikorkeus 10 670 metriä) Ki-100 ei ehtinyt muodostaa vakavaa uhkaa Yhdysvaltain ilmavoimille. Koneen ensilento koitti vasta tammikuussa 1945, jolloin vakava materiaalipula sekä Japaniin kohdistuvat pommitukset vaikeuttivat lentokonetuotantoa.
Konetyypin aseistuksena oli kaksi 12,7 mm Ho-103 -runkokonekivääriä ja kaksi 20 mm Ho-5 -siipitykkiä. Siipien alle sijoitettuna oli joko kaksi lisäpolttoainesäiliötä tai kaksi 250 kilon pommia.
Koneen nimitys oli "Goshikisen" (tyypin 5 hävittäjä). Sille ei ehditty antaa Liittoutuneiden koodinimeä.
Feliciano Perducca
Feliciano Ángel Perducca (9. kesäkuuta 1901 Buenos Aires – 22. elokuuta 1976) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Perducca pelasi vuosina 1923–1928 Club Atlético Temperleyssä, kunnes hän siirtyi Racing Club de Avellanedaan vuosiksi 1928–1932. Hän pelasi Argentiinan maajoukkueessa Copa Américassa 1926, jossa maa sai hopeaa. Vuonna 1928 Perducca osallistui olympialaisiin, joissa Argentiina sijoittui jälleen toiseksi.
Park Young-dae
Park Young-dae (; s. 9. kesäkuuta 1964) on eteläkorealainen entinen käsipalloilija ja olympiamitalisti.
Park osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Los Angelesissa 1984, jossa hän pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin Etelä-Korean sijoittuessa turnauksessa yhdenneksitoista. Hän oli mukana maansa joukkueessa jälleen Soulin kisoissa 1988, joissa maa voitti hopeaa ja Park oli kentällä kuudessa pelissä.
Arsène Heitz
Arsene Heitz (1908–1989) oli strasbourgilainen henkilö, joka työskenteli Euroopan neuvostossa. Hänet tunnettiin muun muassa Euroopan lipun suunnittelijuudestaan. Hän ehdotti 12 keltaisen tähden ympyrää sinisellä taustalla, inspiraationa Neitsyn Marian sädekehä. Hänen jäsenyytensä Miraculous Medal -järjestöön on saattanut vaikuttaa hänen 12-tähden vertauskuvallisuuteensa.
Asekarbromaali
Asekarbromaali (tunnetaan myös nimillä asetyladaliini ja asetyylikarbromaali) on Bayerin vuonna 1917 kehittämä uni- ja rauhoittava lääke. Sitä myytiin tuotenimillä "Abasin", "Carbased", "Paxarel", "Sedacetyl" ja "Sedanyl".
Asekarbromaalia on myyty Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Sitä on myös käytetty yhdistelmälääkkeenä erektiovaikeuksiin, tämä yhdistelmälääke sisälsi myös "Aspidosperma quebracho-blancoa" ja E-vitamiinia.
Probarbitaali
Probarbitaali on barbituraattijohdannainen lääkeaine joka kehitettiin 1920-luvulla. Sillä on sedatiivinen, hypnoottinen ja lihaksia rentouttava vaikutus.
Probarbitaalia myytiin unilääkkeenä valmistenimillä "Ipral" ja "Vasalgin".
Butabarbitaali
Butabarbitaali (joskus myös "sekbutabarbitaali") on barbituraattijohdannainen lääkeaine. Sitä käytetään unilääkkeenä.
Butabarbitaalin vaikutus alkaa nopeasti, mutta kestää vain lyhyen aikaa verrattuna muihin barbituraatteihin, vaikka sen eliminaation puoliintumisaika on 100 tuntia, mikä tekee siitä hyvän unilääkkeen sellaisille joilla muut unilääkkeet eivät tehoa. Sitä annetaan myös leikkauksen esilääkityksen.
Butabarbitaali voi aiheuttaa vaarallisen myrkytyksen jos sitä otetaan sekaisin alkoholin kanssa. Sitä määrätään edelleen joissakin Etelä-Euroopan ja Etelä-Afrikan maissa, ja sillä on hieman pienempi väärinkäyttöpotentiaali kuin esimerkiksi sekobarbitaalilla.
Butabarbitaalia käytetään myös valmisteissa joissa on belladonna-alkaloideja (tropaanialkaloidit), tätä valmistetta myydään nimellä "Butibel". Butibelissa butabarbitaalia on vain vähän, ja sitä käytetään lihasrelaksanttina ja lievittämään vatsan ja suoliston kramppeja. Sitä käytetään myös vähentämään vatsahapon määrää.
Toinen vastaavanlainen valmiste on "Donnatal", joka sisältää belladonnaa ja butabarbitaalin sijaan fenobarbitaalia. Tätä valmistetta myydään myös Suomessa nimellä "Bellergal".
Butabarbitaalin kemiallinen kaava on CHNO, CAS-numero 125-40-6 ja moolimassa 212,246 g/mol.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1906
Jalkapallo oli Ateenan väliolympialaisissa 1906 kolmatta kertaa olympiakisoissa. Olympiakultaa voitti Tanska.
Tanska: Viggo Andersen, Peter Petersen, Charles Buchwald, Parmo Ferslev, Stefan Rasmussen, Aage Andersen, Oskar Nørland, Holger Frederiksen, August Lindgren, Henry Rambusch, Hjalmar Heerup
Ateena: Panayotis Vrionis, Nikolaos Dekavalas, Giorgios Gerondakis, Giorgios Pandos, Alexandros Kalafatis, Konstantinos Botasis, Giorgios Merkouris, Panayotis Botasis, Giorgios Vrionis, Konstantinos Siriotis, Omiros Iosiphoglou
Smyrna: Edwin Charnaud, Zaren Kouyoumtzian, Edouard Girard, Jacques Girard, Henry Joly, Percy de la Fontaine, Donald Whittal, Albert Whittal, Godfrey Whittal, Herbert Whittal, Edward Whittal
Thessaloniki: George Vaporis, Nikolaos Pindos, Andonios Tegos, Nikolaos Pentzikis, Ioannis Kirou, Giorgios Sotiriadis, Vasilios Zarkadis, Dimitrios Michitsopoulos, Andonios Karagkonidis, Ioannis Saridakis, John Abbot
Fugitive Slave Act (1850)
Fugitive Slave Act oli Yhdysvaltain kongressin hyväksymä laki, joka määräsi että pohjoisen vapaisiin osavaltioihin karanneet orjat oli palautettava takaisin omistajilleen. Lakiehdotus hyväksyttiin kongressissa 18. syyskuuta 1850. Lakiehdotus oli osa vuoden 1850 kompromissia, joka ratkaisi hetkellisesti Yhdysvaltoja repineen orjuuskiistan.
Vuoden 1850 kompromissista ja Fugitive Slave Actista sovittiin Yhdysvaltain kongressissa kevään ja kesän 1850 aikana. Etelävaltiolaiset perustelivat Fugitive Slave Actin tärkeyttä vedoten Yhdysvaltain perustuslain 4. artiklan 2. kohdan 3. pykälään, jonka mukaan toiseen osavaltioon karanneet lailliset työntekijät on palautettava takaisin. Lisäksi etelävaltiolaiset sanoivat orjien karkaamisen aiheuttavan suuria taloudellisia tappioita osavaltioille: "Louisville Journal" -lehden mukaan Kentuckysta karkasi vuosittain orjia 30 000 dollarin edestä, senaattori James Murray Masonin mukaan Virginiasta 100 000 dollarin edestä, senaattori Thomas George Prattin mukaan Marylandista 80 000 dollarin edestä ja senaattori Andrew Pickens Butlerin mukaan kaikista etelävaltioista yhteensä 200 000 dollarin edestä. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan etelävaltioista karkasi vuonna 1850 1 011 orjaa, mikä tarkoitti käytännössä yhtä karkuria jokaista 3 165 orjaa kohden.
Fugitive Slave Act määräsi jokaisen liittovaltion sheriffin pidättämään karkuriksi epäilemänsä mustan 1 000 dollarin sakon uhalla. Jokaisesta napatusta karkurista sheriffille annettiin kuitenkin rahallinen korvaus tai ylennys. Todisteeksi orjan karkuruudesta riitti orjan omistajan antama kirjallinen vakuutus. Syytetyllä mustalla ei ollut oikeutta oikeudenkäyntiin tai itsensä puolustamiseen. Tämän takia myös useita vapaita mustia "palautettiin" orjiksi valkoisille maanomistajille.
Karanneelle orjalle ruokaa tai majapaikan antaneelle henkilölle voitiin lain nojalla määrätä puoli vuotta vankeutta sekä 1 000 dollarin sakko.
Fugitive Slave Act oli yksi aikansa kiistellyimmistä laeista. Orjuutta vastustaneet abolitionistit antoivat lakiehdotukselle lempinimen "Bloodhound Law", verikoiralaki, johtuen karanneiden orjien jäljittämiseen käytetyistä verikoirista. Myös kirjailija Harriet Beecher Stowe otti lakiin vahvasti kantaa romaanissaan "Setä Tuomon tupa".
Wisconsinin korkein oikeus tuomitsi Fugitive Slave Actin perustuslain vastaisena vuonna 1852. Yhdysvaltain korkein oikeus kuitenkin esti osavaltioiden oikeuslaitoksia puuttumasta liittovaltion lakien toimintaan viisi vuotta myöhemmin ja kumosi näin Wisconsinin oikeuden päätöksen.
Maakri
Maakri on asuinalue () Kesklinnan kaupunginosassa Tallinnassa. Sen pinta-ala on 13 hehtaaria ja väkiluku 1 100 henkeä (1.1.2018). Vuoden 2014 alussa asuinalueen väestöstä 54 prosenttia oli virolaisia.
Ahokylmänkukka
Ahokylmänkukka eli etelänkylmänkukka ("Pulsatilla pratensis", aikaisemmin "Anemone pratensis") on kylmänkukkien sukuun kuuluva monivuotinen kasvi.
Ahokylmänkukka on monivuotinen, heikosti mätästävä ruoho. Sen varsi on haaraton, karvainen ja 5–25 cm korkea. Kukan alapuolella on pieni lehtikiehkura, mutta muuten varsi on lehdetön. Itse kukka on kapean kellomainen, punertavan violetti ja alaspäin nuokkuva.
Ahokylmänkukka risteytyy helposti hämeenkylmänkukan ("P. patens") ja kangasvuokon ("P. vernalis") kanssa lajien yhteisillä kasvupaikoilla.
Viime vuosiin asti ahokylmänkukkaa on tavattu vain verraten lähellä Suomen rajojen ulkopuolella Karjalankannaksella ja Virossa. Laji on saattanut levitä Suomeen osittain myös innokkaiden puutarhureiden siirtämänä .
Kasvupaikkoja ovat hiekkaiset ja soraiset kedot sekä tienvarret .
Bromisovaali
Bromisovaali, tunnettu tavallisemmin nimellä "bromivalenyyliurea" on uni- ja rauhoittavana lääkkeenä käytetty bromipohjainen vanha unilääke. Sen on kehittänyt Knoll vuonna 1907, ja se on patentoitu vuonna 1909.
Sitä myydään Aasiassa käsikauppalääkkeenä useilla valmistenimillä, kuten "Brovarin", ja siihen on yleensä yhdistetty tulehduskipulääke.
Bromisovaali aiheuttaa väärinkäytettynä voimakkaita psyykkisiä ja neurologisia haittavaikutuksia.
Passendale (juusto)
Passendale on belgialainen lehmänmaidosta valmistettava puolipehmeä juusto. Passendale-juusto on saanut nimensä samannimisestä kylästä, ja sen kotiseutua on läntinen Flanderi.
Passendale muistuttaa ulkomuodoltaan maalaisleipää, ja se painaa noin 3 kilogrammaa. Sen tummankeltaista kuorta peittää ohut valkoinen homekasvusto ja juustomassassa on yleensä pieniä reikiä. Juustoa kypsytetään vähintään 45 vuorokautta.
Passendalen rasvapitoisuus kuiva-aineesta on 50 %. Sen maku vaihelee miedosta pikanttiin. Passendalea käytetään leivän päällä tai vihannesgratiinissa.
Tango 12
Tango 12 on Adidaksen valmistama jalkapallo sekä samalla vuoden 2012 Euroopan-mestaruuskilpailujen virallinen pelipallo. Tässä pallossa on käytetty uutta muotoilua ja Bayer MaterialSciencen materiaaleja. Alkuperäinen Tango esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1978 jalkapallon maailmanmestaruuskisoissa Argentiinassa.
Tango 12 -palloa käytetään myös Saksan Bundesliigassa, UEFA Champions Leaguessa, Yhdysvaltojen mestaruussarjassa sekä Argentiinan korkeimmalla sarjatasolla 1. divisioonassa.
Plopp
Plopp on ruotsalaisen Cloetan valmistama suklaamakeinen, jonka valmistus aloitettiin vuonna 1949. Plopp-suklaapatukoissa on sisällä toffeeta, ja ulkokuori on puolestaan maitosuklaata. Uusin Plopp-suklaapatukka on Plopp Kärlek, jossa on puolestaan sisäpuolella toffeen sijasta vadelmapaloja valkoisella tryffelillä.
Tilastojen mukaan yli 95 prosenttia Plopp-suklaapatukoista on myyty Ruotsissa. Suklaayhdistyksen sivuilla Plopp-suklaa on saanut sivuston jäsenien arvioiden keskiarvoksi 3,00/5,0.
Kimmo (televisiosarja)
Kimmo on Teppo Airaksisen ohjaama komediasarja, jota on esitetty kolme tuotantokautta vuosina 2012–2017. Sarjan pääosissa näyttelevät Jussi Vatanen, Malla Malmivaara, Kari Hietalahti, Tommi Liski ja Mikko Leppilampi.
Sarja on palkittu kahdella Kultaisella Venlalla vuonna 2013, kun TV-maailma valitsi sen TV-vuoden 2012 valopilkuksi ja sarjan käsikirjoittajat Tommi Liski ja Petja Peltomaa palkittiin vuoden parhaasta käsikirjoituksesta. Sarja oli ehdolla myös kategorioissa paras miesnäyttelijä (Kimmoa näytellyt Jussi Vatanen), paras ohjaus (Teppo Airaksinen) ja paras komedia- ja sketsiohjelma. Se oli ehdolla myös yleisöäänestyksessä vuoden parhaaksi TV-ohjelmaksi. Toisen tuotantokauden myötä Jussi Vatanen valittiin vuoden 2014 parhaaksi miesnäyttelijäksi.
Sarja kertoo työtä vieroksuvasta Kimmo Hietalasta (Jussi Vatanen), joka ensimmäisellä kaudella joutuu työvoimatoimiston pakottamana ottamaan vastaan työn "Julkkis"-lehden puhelinmyyjänä. Samaan aikaan työssä aloittaa myös ylemmästä keskiluokasta tuleva perheenäiti Ulla (Pamela Tola), joka on tullut hakemaan työstä vaihtelua tylsään avioelämäänsä. Kimmo tutustuu uudessa työssään myös työkaveri Steffeen (Tommi Liski) sekä pomo Nissiseen (Kari Hietalahti).
Sarjassa nähdään myös Kimmon paras kaveri Rönni (Mikko Leppilampi) sekä aviopari Maiju ja Kaitsu (Niina Lahtinen ja Timo Lavikainen), jotka tekevät työkseen pornoa.
Toinen kausi alkaa kaksi vuotta ensimmäisen kauden tapahtumien jälkeen. Kauden alussa Kimmo työskentelee automyyjänä, mutta vaihtaa työnsä pian Nissisen perustamaan uuteen Green Dream -yritykseen feissariksi.
Kolmannen kauden alussa Nissinen ja Stenfors ovat saaneet juonnettavakseen oman talk show’n televisioon, mutta ohjelman teko vaihtuu kauden edetessä Nissisen presidentinvaalikampanjaan.Sarjan 16-osainen ensimmäinen tuotantokausi esitettin Yle TV2:lla torstaisin 6. syyskuuta – 20. joulukuuta 2012.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin DVD:llä 19. kesäkuuta 2013. DVD sisältää kaikkien 16 jakson lisäksi sarjan trailerin sekä näyttelijöiden ja tekijöiden haastatteluja.
Kauden jaksot julkaistiin Yle Areenassa ennakkoon kaksi päivää ennen niiden esittämistä televisiossa. 13-osaisen toisen kauden esittäminen alkoi 6. marraskuuta 2014.
Kausi julkaistiin DVD:llä 11. marraskuuta 2015.
Kolmas tuotantokausi alkoi Yle TV2:lla marraskuussa 2016. Kaikki pääosanäyttelijät jatkoivat kolmannella tuotantokaudella. Uusia henkilöhahmoja näyttelevät Anna-Elisa Hannula ja Miika Laakso.
Chomutov
Chomutov () on kaupunki Ústín läänissä, Tšekissä. Kaupungin asukasluku on 48 666 (1.1.2018).
Forevermore
Forevermore on brittiläisen hard rock -yhtye Whitesnaken yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 11.
Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: David Coverdale ja Doug Aldrich
Triffidien kapina (vuoden 1981 televisiosarja)
Triffidien kapina () on vuonna 1981 tehty brittiläinen televisiosarja, joka perustuu John Wyndhamin samannimiseen tieteisromaaniin. Sarja esitettiin myös Suomen televisiossa.
Televisiosarja käsitti kuusi 26 minuutin jaksoa. Sarjan tuottaja oli David Maloney, ohjaaja Ken Hannam ja käsikirjoittaja Douglas Livingstone. Alkuperäismusiikista vastasi Christopher Gunning. Sarjan ensiesitys oli samaan aikaan Britannian BBC One -kanavalla ja Australian ABC-televisioverkossa. Ensiesitys oli 10. syyskuuta 1981, ja viimeinen jakso lähetettiin 15. lokakuuta 1981.
Tarinassa ilmeisesti viljelykokeiden aikaansaamia noin parimetrisiä lihansyöjäkasveja, triffidejä, tarhataan valvotusti, sillä kasvit kykenevät liikkumaan kolmen juurensa (tästä nimi triffidi) varassa. Sekasorto pääsee valloilleen, kun eräänä iltana valtaosa ihmisistä sokeutuu katseltuaan maailmanlaajuista meteorikuuroa, ”vihreitä välähdyksiä”. Tappavien kasvien valvonta pettää, ja ne hyökkäävät puolustuskyvyttömien ihmisten kimppuun. Kaiken lisäksi hirviökasvit ovat jossakin määrin kykeneviä kommunikoimaan keskenään. Sarjan päähenkilö on kasvitieteilijä ja triffidi-asiantuntija Bill Masen, joka makaa ”vihreiden välähdysten” aikana sairaalassa pää paketissa ja säilyttää näin näkökykynsä. Hän joutuu yhdessä pienen perheensä kanssa pakenemaan yrittäen vältellä niin kammottavia kasveja kuin näkeviä orjuuttavia sokeitakin. Turvapaikaksi löytyy Englannin etelärannikolla sijaitseva Wightsaari, jossa ryhmä ihmisiä muodostaa uudenlaisen yhteisön.
Nikolai Ivanov (soutaja)
Nikolai Petrovitš Ivanov (, 20. elokuuta 1949 Leningrad, Venäjän SFNT – 8. kesäkuuta 2012 Pietari) oli Neuvostoliittoa aktiiviurallaan edustanut soutaja ja olympiavoittaja.
Ivanov kuului Neuvostoliiton olympiakultaa Montréalissa 1976 voittaneeseen perämiehelliseen nelikkoon. Münchenissä 1972 hän sijoittui perämiehellisissä kaksikoissa viidenneksi.
Ivanov kuoli 62-vuotiaana 8. kesäkuuta 2012.
Nikolai Ivanov
Nikolai Ivanov –nimisiä henkilöitä ovat:
Finnish Hockey Mafia
Finnish Hockey Mafia on suomalainen elektronisen musiikin yhtye. Suomen Leijonien MM-kultavoiton myötä suosioon noussut ”Taivas varjele!” -hitti toi Finnish Hockey Mafian suuren yleisön tietoisuuteen muutamassa päivässä. Kappale on kerännyt YouTube-palvelussa jo yli kaksi miljoonaa katsojaa ollen ensimmäisellä viikollaan yksi YouTuben katsotuimpia videoita koko maailmassa.
Alkuperäisen ”Taivas Varjele!” -kappaleen taustalla on konemusiikkituottaja Joonas Hahmo. Hänet tunnetaan paremmin housemusiikin piireissä, mutta hän on tehnyt musiikkia myös kotimaisille pop-artisteille, kuten muun muassa Antti Tuiskulle. Hän pyörittää myös kotimaista levy-yhtiötä nimeltä Hahmo Recordings.
Heti ”Taivas Varjele!” -kappaleen julkaisun jälkeen, remmiin liittyi myös toinen kova kotimainen tuottaja Mikael Forsby. Kaksikko julkaisi Sony Musicin kautta uuden versioinnin. Kaksikko on julkaissut myös kappaleen “Sinivalkost”, jossa ovat mukana Uniikki ja Oku Luukkainen.
Naisia
Naisia () on Charles Bukowskin vuonna 1978 julkaistu kolmas romaani. Kirjassa seikkailee Bukowskin alter ego Henry Chinaski, mutta toisin kuin Bukowskin muissa omaelämäkerrallisissa teoksissa, "Naisissa" keskitytään 50-vuotiaaksi ehtineen päähenkilön myöhempiin elämänvaiheisiin tunnettuna kirjailijana ja runoilijana.
Kirjan on julkaissut suomeksi vuonna 1981 Weilin + Göös, ja uudelleen se ilmestyi vuonna 1999 Sammakon kustantamana. Sammakko julkaisi kirjasta myös pokkaripainoksen vuonna 2005. Kirjan on suomentanut Rauno Ekholm.
Eddy Wata
Eddy Wata on nigerialainen artisti, joka aloitti laulajan uransa Italiassa. Hän löysi heti menestyksen ja teki kansainvälisiä hittejä kuten "La Bomba" ja "Jam".
Kesällä 2008 Eddy teki uuden kappaleen "I Love My People", joka on julkaistu 16 maassa ja siitä tuli hitti Ranskassa, Espanjassa, Kanadassa, Brasiliassa, Puolassa, Romaniassa, Venäjällä Bulgariassa, Turkkissa, Kreikassa, Suomessa ja Israelissa.
Soanlahden ortodoksinen kirkko
Soanlahden Pyhän Nikolaoksen kirkko oli Suistamon ortodoksiselle seurakunnalle kuulunut kirkko Soanlahden kirkonkylässä Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman Karjalan pohjoisosassa. Vuonna 1903 valmistunut puurakenteinen torniton pitkäkirkko paloi jatkosodassa vuonna 1941. Kirkko rakennettiin alun perin koulukirkoksi, jossa jumalanpalveluksien lisäksi pidettiin kirkollista pienten lasten koulua. Kirkko tunnettiin tämän vuoksi myös nimellä "Soanlahden koulukirkko." Aluksi kirkkoa kutsuttiin myös rukoushuoneeksi.
Soanlahden vanhalla hautausmaalla oli aiemmin ollut "Jumalanäidin syntymän muistolle" pyhitetty ortodoksinen rukoushuone, mutta se oli huonokuntoisuuden vuoksi hävitetty polttamalla 1800-luvulla. Ortodoksisen kirkon rakentamista Soanlahdelle alettiin suunnitella 1800-luvun lopulla. Suistamon seurakunta sai 1890-luvulla talollisen Ivan Tšokkisen lahjoittaman tontin Soanlahden kirkonkylästä jonkin matkaa Soanlahden luterilaisen kirkon pohjoispuolelta. Hengellinen hallitus suositteli kirkollista pienten lasten koulutaloa paikkakunnalle. Kirkon suunnitteli sortavalalainen O. Leander vuonna 1898 ja Zaharij Prokujevin ja rakennusmestari J. Mäkisen suorittivat rakennustyöt vuosina 1900-03. Kirkon rakennuttajana oli silloinen Suomen suuriruhtinaskunnan kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov ja kirkko rakennettiin valtion varoilla. Suomen ortodoksisen hiippakunnan arkkipiispa Nikolai vihki kirkon 1. joulukuuta 1903.
Soanlahden kirkko oli malliltaan torniton pitkäkirkko. Sen hirsirunko oli lautavuorattu ja katto oli peltiä. Rakennus oli 30 metriä pitkä, 12 metriä leveä ja sen keskiosan muodostanut kirkkosali oli kuusi metriä korkea, jonka lisäksi sen molemmissa päissä oli neljä metriä korkeat tilat. Kirkko ei muistuttanut tornittomuutensa vuoksi perinteistä käsitystä kirkosta, vaan sen ulkomuoto muistutti ennemminkin maaseutukoulujen ja asemarakennusten tyyliä. Kirkon pääoven yläpuolella ollessa katoksessa oli yksi kello.
Suistamon seurakunta ei pitänyt kirkosta hyvää huolta, eivätkä myöskään soanlahtelaiset ortodoksit kyenneet sitä yksin hoitamaan. Kirkon kunnostaminen aloitettiin 1930-luvun lopulla. Korjaussuunnitelman laati arkkitehti Juhani Viiste vuonna 1938. Suunnitelman mukaan kirkon päähän olisi lisätty torni, mutta rakennustöitä ei ehditty aloittaa ennen talvisotaa ja alueluovutusta. Kirkon ikonostaasi kuitenkin ehdittiin korjata ja laajentaa.
Talvisodassa Soanlahti pysyi Suomen hallussa sodan loppuun asti vuonna 1940 ja oli luovutettava vasta rauhansopimuksen perusteella Neuvostoliitolle. Kaikki kirkon kirkkotekstiilit ja ikonit jäivät evakuoimatta. Kirkko tuhoutui Jatkosodan hyökkäysvaiheessa kesällä 1941, kun perääntyvät neuvostojoukot sytyttivät Soanlahden kirkonkylän rakennukset tuleen. Entiset soanlahtelaiset pystyttivät kirkon raunioille muistomerkiksi puisen matkamiehen ristin kesällä 1996 vieraillessaan entisellä kotiseudullaan.
Nikon D3200
Nikon D3200 on japanilaisen kameravalmistaja Nikonin 19. huhtikuuta 2012 julkaisema digitaalinen järjestelmäkamera. Kamerassa on 24,2 megapikselin DX-kokoinen kenno, joka vastaa APS-C:ä.
D3200 korvasi Nikon D3100:n.
Triffidien kapina
Triffidien kapina ("The Day of the Triffids") on John Wyndhamin vuonna 1951 julkaistu tieteisromaani. Se ilmestyi suomeksi Risto Kalliomaan käännöksenä vuonna 1954.
Tarinassa ilmeisesti viljelykokeiden aikaansaamia noin parimetrisiä lihansyöjäkasveja, triffidejä, tarhataan valvotusti, sillä kasvit kykenevät liikkumaan kolmen juurensa (tästä nimi triffidi) varassa. Sekasorto pääsee valloilleen, kun eräänä iltana valtaosa ihmisistä sokeutuu katseltuaan maailmanlaajuista meteorikuuroa, ”vihreitä välähdyksiä”. Tappavien kasvien valvonta pettää, ja ne hyökkäävät puolustuskyvyttömien ihmisten kimppuun. Kaiken lisäksi hirviökasvit pystyvät jossakin määrin kommunikoimaan keskenään. Kirjan päähenkilö on kasvitieteilijä ja triffidi-asiantuntija Bill Masen, joka makaa ”vihreiden välähdysten” aikana sairaalassa pää paketissa ja säilyttää näin näkökykynsä. Hän joutuu yhdessä pienen perheensä kanssa pakenemaan yrittäen vältellä niin kammottavia kasveja kuin näkeviä orjuuttavia sokeitakin. Turvapaikaksi löytyy Englannin etelärannikolla sijaitseva Wightsaari, jossa ryhmä ihmisiä muodostaa uudenlaisen yhteisön.
Kirja heijastelee sen kirjoittamisen ajan vallitsevia pelkoja: kylmää sotaa, biologisten kokeiden riistäytymistä hallitsemattomiksi ja ihmisen aiheuttamaa maailmanloppua.
Kirjan julkaisemisen jälkeen sanasta "triffidi" on tullut lähes kaikenlaisia mielikuvituksellisia, vihamielisiä ja vaarallisia kasveja tarkoittava sana.
MTV Fakta XL
MTV Fakta XL (aiemmin "MTV3 Fakta XL") oli MTV Oy:n maksullinen dokumenttiohjelmiin keskittynyt televisiokanava, joka aloitti toimintansa 13. elokuuta 2012. MTV Fakta XL korvasi MTV3 Kanavapakettiin sisältyneen MTV3 Scifi-kanavan.
Kanava tarjosi entistä laajemman kattauksen ajankohtaisia dokumentteja ja dokumenttisarjoja.
Kanavan lähetykset päättyivät 31. maaliskuuta 2014 vähäisen katsojaluvun vuoksi.
Myöhästynyt hääyö
Myöhästynyt hääyö on Edvin Laineen ohjaama elokuva vuodelta 1960. Juha Nevalaisen käsikirjoitus perustuuMika Waltarin näytelmään "Myöhästynyt hääyö" (1948). Näytelmä oli Laineen tilaustyö kiertuenäytelmäksi.
Juha Nevalainen muokkasi näytelmän elokuvakäsikirjoitukseksi, johon tuli alkuperäisten neljän rinnalle lisää henkilöhahmoja. Keskeisiä ovat kuitenkin alkuperäiset neljä. Annie mestariampuja ja My Fair Lady ansiosta Liisa Tuomi oli suosittu näyttelijä, ja hänen vuokseen elokuvassa painotettiin musiikkiosuuksia. Toivottu "Rakkaan lurjuksen" yleisömenestyksen toistaminen ei kuitenkaan onnistunut, vaan katsojia oli alle vuoden keskiarvon.
Juhlitun yön jälkeen mies herää aamuun ja muistaa menneensä illalla naimisiin tyttöystävänsä kanssa. Naisvihaaja amerikaneno tulee käymään ja asiat menevät sotkuun. Tarinassa hääyön tielle tulee hullunkurisia esteitä.
Elokuvan kestävintä antia on erään kriitikon mukaan Marius Raichin kuvaus. Erään toisen kriitikon mukaan kyseessä on keskentekoinen teatraalinen farssi, jossa on turhia musiikkinumeroita.
Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinto
Tampereen kaupungnhallituksen asettama toimikunta on jakanut vuodesta 1987 lähtien
Tampereen kaupungin kääntäjäpalkintoa noudattaen soveltuvin osin Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon myöntämisessä noudatettavaa säännöstöä.
Fokas (täsmennyssivu)
Fokas tarkoittaa seuraavia asioita:
Rise to It
Rise to It on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin kappale. Se on avausraita yhtyeen vuoden 1989 studioalbumilla "Hot in the Shade". Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulajakitaristi Paul Stanley yhdessä laulaja-lauluntekijä Bob Halligan, Jr.:n kanssa. Kappale julkaistiin singlenä CD-levy-formaatissa 30. lokakuuta 1989 ja 7-tuumaisena vinyylisinglenä 1. huhtikuuta 1990. Vinyylipainoksessa singlen b-puolena ja CD-painoksessa toisena raitana on Stanleyn ja Vini Poncian kirjoittama kappale ”Silver Spoon”. Stanley laulaa myös singlen molempien kappaleiden päälauluosuudet.
”Rise to It” -kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Mark Rezyka. Videossa yhtyeen laulajakitaristi Paul Stanley sekä laulajabassokitaristi Gene Simmons nähdään valmistautumassa konserttiin takahuoneessa vuonna 1975 ikonisissa puvuissaan ja maskeissaan. Stanley yrittää vakuuttaa Simmonsille, että yhtye voisi luopua maskeistaan ja asusteistaan, ja silti jatkaa samana yhtyeenä. Gene vastaa Stanleyn olevan kahjo, mutta tämä vakuuttaa ettei ole mitään, mitä Kiss ei voi tehdä. Tämän jälkeen itse kappale pyörähtää käyntiin yhtyeen esittäessä sitä konsertissa lavalla. Lavaosuudet kuvattiin Hollywoodissa.
Katuesiintyjä
Katuesiintyjiä ovat kaupunkien kaduilla esiintyvät katusoittajat, jonglöörit, muotokuvapiirtäjät, tanssijat, elävät patsaat ja muunlaiset esiintyjät, jotka keräävät ohikulkijoilta vapaaehtoisia rahalahjoituksia. Katuesityksiin vaaditaan yleensä kaupungin lupa, mutta joissakin kaupungeissa katuesiintyminen on vapaata tietyillä alueilla ja tiettyinä aikoina.