hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jonna Pirttijoki
Jonna Pirttijoki (s. 1987 Kauhajoki) on suomalainen harmonikkataiteilija ja laulaja.
Pirttijoki aloitti harmonikansoiton opinnot kuusivuotiaana Kauhajoen kansalaisopistossa vuonna 1993. Hän opiskeli myös Panula-opistossa 1995–2003 sekä Keski-Pohjanmaan konservatoriossa. Hän jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa esittävän säveltaiteen osastolla. Pirttijoki valmistui musiikin maisteriksi keväällä 2012.
Jonna Pirttijoki voitti harmonikansoittajana Suomen pelimannimestaruuskilpailut Ikaalisissa alle 15-vuotiaiden sarjassa vuonna 2000 ja esiintyi Lasten laulukilpailu Karusellin finaaleissa. Hän sijoittui myös kahdesti toiseksi Kultainen Harmonikka -kilpailuissa vuosina 2003 ja 2006.
Pirttijoen pääasiallisina harmonikansoiton opettajina ovat toimineet Matti Rantanen, Veli Kujala, Sari Viinikainen, sekä Anne-Marie Sillanpää. Hän on osallistunut myös useille kansainvälisille mestarikursseille.
Pirttijoki on soittanut harmonikkaa ja bandoneonia tango-orkesteri Guardia Nuevassa vuodesta 2003 lähtien ja toiminut myös orkesterin laulusolistina.
Guardia Nuevan ohella Pirttijoki on luonut soolouraa ja esiintynyt erilaisissa konserteissa sekä televisiossa. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa ”Yön äänet” maaliskuussa 2008. Levynjulkistamiskonsertti pidettiin Kauhajoen Suupohja-salissa. Hän esiintyi Yleisradion Juhannusjuna-ohjelmassa 2012 sekä piti soolokonsertin Kokkolan Talviharmonikka -festivaaleilla 2013.
Jonna Pirttijoki asuu ja toimii Seinäjoella, jonne hän muutti vuonna 2012.
Sapieha
Sapieha on liettualais-puolalainen ruhtinassuku.
Suvun tunnetaan 1400-luvulta asti. Siihen kuuluvia henkilöitä ovat:
Haakon Shetelig
Haakon Shetelig (25. kesäkuuta 1877 – 22. heinäkuuta 1955) oli norjalainen arkeologi ja professori Bergenin museossa.
Hän kaivoi Oseberglaivan esiin norjalaisesta hautakummusta professori Gabriel Gustafsonin kanssa. Vuosina 1915–1942 hän toimi professorina ja tutki Norjan rautakautta ja taidehistoriaa.
Alajärven Helluntaiseurakunta
Alajärven Helluntaiseurakunta on Alajärvellä toimiva helluntaiseurakunta, johon kuuluu noin 500 jäsentä (vuonna 2012). Seurakunta on perustettu 2. tammikuuta 1938 ja rekisteröity yhdistykseksi 18. maaliskuuta 1955. Seurakunnan johtavana pastorina toimii Tommi Rimpeläinen ja lapsi- ja varhaisnuorisotyöntekijänä Niina Männistö.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat viikoittaiset kokoukset, lapsi- ja nuorisotyö sekä musiikkitoiminta. Se tekee avustus- ja lähetystyötä Baltiassa ja Intiassa. Lähetystyötä tukee kirpputori- ja kahvilatoiminta.
Alajärven Helluntaiseurakunta lähettää tilaisuuksistaan suoria lähetyksiä Internetissä ja tekee ohjelmia Järviradioon. Seurakunta julkaisee Kotikuulumisia-nimistä uutislehteä.
Helluntaiherätys saapui Alajärvelle evankelista Sanni Hautakankaan alettua pitää tilaisuuksia Saukonkylällä vuonna 1928 Josua Etelämäen talossa. Myös Luoman koulun opettaja Tyyne Bilman kutsui Hautakankaan pitämään tilaisuuksia kyläänsä. Tällöin kääntyneistä yksi oli Helge Luoma-aho, josta tuli seurakunnan keskeinen vaikuttaja 40 vuoden ajaksi. Kannattajakunnan vähitellen kasvaessa yhteisö päätti järjestäytyä paikalliseksi seurakunnaksi, mikä tapahtui 2. tammikuuta 1938 Fanny ja Toivo Ylitalon kodissa. Sotien päätyttyä valittiin seurakunnalle 1947 sen ensimmäinen vanhimmisto johtamaan seurakuntaa. 1953 seurakunta otti ensimmäisen kokoaikaisen työntekijän, Niilo Yli-Vainion. Hänen aikanaan seurakunta alkoi kasvaa ja sai ensimmäisen rukoushuoneensa 4. joulukuuta 1955. Sitä ennen seurakunta oli kokoontunut kodeissa, kouluissa ja seuraintaloilla.
Seurakunnan jäsenmäärä kasvoi voimakkaasti 1960- ja 1970-luvuilla, jolloin rukoushuone jäi liian pieneksi. Niinpä 1976 aloitettiin uuden kokoontumistilan, Siion-Temppelin, suunnittelu. Arkkitehti Veikko Gröhn laati uuden rakennuksen piirustukset ja rakentaminen aloitettiin 1978. Temppeli valmistui nopeasti, sillä runsas puoli vuotta rakennustöiden alkamisesta vietettiin loppiaisena 1979 Siion-Temppelin käyttöönvihkimisjuhlia. Kymmenisen vuotta myöhemmin todettiin, että tilat olivat jääneet pieniksi kerho- ja pyhäkoulutilojen sekä ruokasalin osalta. Niinpä Temppelille valmistui laajennusosa talkoovoimin 1988. Vuonna 2012 seurakunnalla oli noin 500 jäsentä.
Skotlantilainen keittiö
Skotlantilainen keittiö on syntynyt Skotlannin karuissa luonnonoloissa, missä luonnon antimet ovat niukat ja ne on opittu käyttämään tarkasti hyväksi. Vanhan skotlantilaisen sanonnan mukaan "Joka ruokaa halveksii, on hullu". Perinteinen skotlantilainen keittiö on ollut yksinkertainen ja perustunut kauraan, ohraan, juureksiin sekä karjankasvatukseen ja kalastukseen. Skotlannin tunnetuimpia ruokia ja juomia ovat lampaan sisälmyksistä valmistettava "haggis", skottiviski ja kaurapuuro. Skotlantilaisesta "Aberdeen Angus" -karjarodusta saatavaa naudanlihaa pidetään yhtenä maailman parhaimmista.
"Haggis" on skotlantilaisten kansallisruoka. Se on makkarankaltainen täytetty lampaan mahalaukku, johon laitetaan lampaan sisälmyksiä (kuten maksaa, sydäntä ja keuhkoja), lampaan talia, sipulia, karkeita kaurajauhoja sekä mausteita, joskus myös sian mahalaukkua ja kylkeä. Haggista syödään vuoden ympäri mutta erityisesti uudenvuodenaattona sekä seremoniallisesti "Burnsin päivällisellä" ("Burns' Night") 25. tammikuuta kansallisrunoilija Robert Burnsin syntymäpäivänä.
Viski keksittiin luultavimmin Irlannissa. Sen valmistus kuitenkin levisi pian myös Skotlantiin, missä juoman valmistusaineita oli hyvin saatavilla ja viileä ilmasto sopi sen valmistukseen. Nykyisin juuri skottiviskiä pidetään viskin perikuvana.
Kaura oli skottien perusruokaa ennen perunan saapumista, sillä kaura soveltuu viljoista parhaiten Skotlannin Ylämaiden olosuhteisiin. Yleisimpiä skotlantilaisia kauraruokia ovat kaurapuuro, kaurakakkuset ja murokakut. Kaurapuuro on yhä suosittu aamiainen Skotlannissa. Lammaspaimenet keittivät sitä perinteisesti viikoksi kerrallaan ja leikkasivat jähmettyneestä puurosta viipaleita, jotka he paistoivat. Puuron kanssa on syöty kylmää maitoa tai kermaa sekä suolaa ja joskus sokeria.
Stasys Eidrigevičius
Stasys Eidrigevičius (24. heinäkuuta 1949) on liettualainen taiteilija ja kuvittaja.
Eidrigevičius veistää, valokuvaa sekä tekee performansseja. Parhaiten hänet tunnetaan lastenkirjojen kuvittajana, joita hän on kuvittanut yli neljäkymmentä. Hän on menestynyt kansainvälisesti ja on saanut teoksillaan yli 40 palkintoa.
Kyläkunta
Kyläkunta () oli yhdestä tai useammasta kylästä tai kylänosasta koostunut hallinnollinen ja taloudellinen yksikkö keisarillisella Venäjällä.
Kyläkunnat muodostettiin valtion talonpoikien keskuudessa vuonna 1837 ja entisten maaorjien parissa vuonna 1861. Niiden hallinto käsitti talonisäntien kyläkokouksen (ven. "selski shod") ja kylänvanhimman ("selski starosta"). Kyläkunnalla saattoi olla myös muita toimihenkilöitä kuten veronkantajia, kirjureita, viljavaraston, koulun tai sairaalan valvojia ym. Useampi kyläkunta muodosti volostin eli kunnan.
Taloudellisessa mielessä kyläkunta oli lähellä maankäytöstä ja verotuksesta vastannutta perinteistä kyläyhteisöä ("obštšina"). Toisaalta niihin kuului myös yhteismaan käyttöön osallistumattomia henkilöitä, ja kyläkunta saattoi jakautua useisiin maayhteisöihin ("pozemelnaja obštšina") tai yksi maayhteisö saattoi muodostaa useamman kyläkunnan. Yhteismaasta perityt verot siirtyivät maayhteisöjen vastuulle vuonna 1899 ja samalla kyläkuntien itsehallintoa rajoitettiin huomattavasti.
Slavofiilinen sisäministeri Pjotr Stolypin ajoi 22. marraskuuta 1906 läpi lain, jolla yksittäinen talonpoika saattoi erota miristä ja ryhtyä yksityisviljelijäksi. Hänen tarkoituksenaan oli mir-järjestelmän lakkauttaminen. Lainsäädännöstä mir poistui vasta 1911 tsaari Nikolai II:n aikana 1911. Yhteisomistus palasi maatalouden kollektivisoinnin muodossa bolševikkien päästyä valtaan.
Ujesti
Ujesti eli kihlakunta (, suomeksi on käytetty myös nimitystä "piirikunta") oli paikallishallinnon yksikkö Venäjällä ja Neuvostoliitossa 1920-luvun lopun hallintouudistukseen saakka.
Käsite "ujezd" esiintyy ensimmäisen kerran 1100-luvun asiakirjoissa. Alkujaan se tarkoitti kaupungin ja sitä ympäröivien volostien muodostamaa aluetta, jota hallitsi ruhtinaan käskynhaltija (ven. "namestnik"). 1600-luvun alusta lähtien kihlakuntaa johti voivodi. Katariina II:n hallintouudistuksessa vuosina 1775–1780 kihlakunnasta tuli kuvernementtiin kuulunut valtionhallinnon alin yksikkö, jonka johdossa toimivat poliisipäällikkö eli ispravnikka, paikallinen aatelismarsalkka sekä 1800-luvun lopulta lähtien myös semstvon edustajainkokous ja hallinto.
Neuvostoliiton alkuvuosina kihlakuntien hallintoeliminä toimivat neuvostojen edustajainkokous ja toimeenpaneva komitea puhemiehistöineen. Kihlakunnat lakkautettiin piirijärjestelmään siirtymisen jälkeen vuonna 1929. Viron, Latvian ja Liettuan neuvostotasavalloissa niistä luovuttiin vuosina 1949–1950.
Kresttsyn kihlakunta
Kresttsyn kihlakunta eli ujesti () oli paikallishallintoalue Novgorodin läänissä Venäjällä vuosina 1776–1922.
Novgorodin läänin luoteisosassa sijainneen Kresttsyn kihlakunnan pinta-ala oli 7 992,2 neliövirstaa eli noin 8 533 neliökilometriä. Se rajoittui koillisessa Tihvinän, idässä Borovitšin, kaakossa Valdain, etelässä Demjanskin, lounaassa Staraja Russan sekä lännessä ja luoteessa Novgorodin kihlakuntiin.
Kihlakunnan itäosa kuului Valdain ylänköön ja länsi- ja pohjoisosat Ilmajärven alankoon. Huomattavin joki oli Msta. Seudulla oli laajoja suoalueita ja metsiä.
Vuonna 1909 kihlakunnassa oli 104 260 asukasta. Kahdenkymmenen viiden vuoden aikana väestö oli kasvanut 43 %. Asukkaista valtaosa oli ortodoksisia venäläisiä. Pohjois- ja kaakkoisosissa asui jonkin verran karjalaisia, ja 1800-luvun lopussa seudulle muutti paljon virolaisia ja latvialaisia.
Kihlakunnan hallinnollinen keskus oli Pietarin ja Moskovan välisen maantien varrella sijainnut Kresttsyn kaupunki, jossa vuonna 1909 oli 2 699 asukasta. Lisäksi siihen kuului Pietarin ja Moskovan välisen rautatien varrelle syntynyt Malaja Višeran kauppala (6 343 asukasta) sekä 15 volostia: Kajovo, Karpina Gora (keskuspaikka Burga), Kitovo (Lokotsko), Krasnyje Stanki, Krestsy (Jamskaja Sloboda), Lažiny, Mežnik, Paporotski Ostrov (Aleksandrovskoje), Požarje, Rahino (Staroje Rahino), Timofejevo (Borok), Ust-Volma (Ljubtsy), Zaitsevo, Zaozerje ja Zarutševje. Maaseudulla oli yhteensä 1 416 asutuskeskusta, joista suurimpia olivat maantien kyytiasemien ympärille kehittyneet Krasnyje Stankin, Zaitsevon ja Rahinon kylät.
Novgorodin käskynhaltijakuntaan kuulunut Kresttsyn kihlakunta erotettiin Novgorodin kihlakunnasta Katariina II:n hallintouudistuksen yhteydessä vuonna 1776. Se lakkautettiin Novgorodin läänin muodostamisen yhteydessä vuonna 1796, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1802. Vuonna 1824 osa kihlakunnasta liitettiin vasta perustettuun Demjanskin kihlakuntaan. Kajovon, Karpina Goran, Mežnikin, Paporotski Ostrovin, Požarjen, Zaozerjen ja Zarutševjen volosteista muodostettiin vuonna 1918 Malaja Višeran kihlakunta. Kresttsyn kihlakunta lakkautettiin vuonna 1922, jolloin sen alue jaettiin Malaja Višeran, Novgorodin ja Valdain kihlakuntien kesken. Vuonna 1927 perustettiin aluksi Leningradin alueen Novgorodin piirikuntaan kuulunut Kresttsyn piiri.
Tärkeimmät elinkeinot olivat maanviljely, karjanhoito ja liikenne. Lisäksi harjoitettiin polttopuiden valmistusta ja laivanrakennusta, kalastusta Ilmajärvellä ja Mstajoella sekä käytiin kausitöissä Pietarissa. Teollisuutta edustivat kirjoituspaperitehdas, säkkitehdas ja viisi lasitehdasta. Staroje Rahinon naiset olivat kuuluisia pitseistään.
1800-luvun lopulla kihlakunnassa oli yksi kansanvalistusministeriön ylläpitämä koulu, yhdeksän kirkkokoulua, 14 lukutaitokoulua ja 40 semstvon ylläpitämää alkeiskoulua. Nuorista miehistä kaksi kolmasosaa oli lukutaidottomia. Kresttsyssä toimi semstvon sairaala ja maaseudulla neljä sairaalaa ja 15 lääkintäasemaa. Kihlakunnan luoteisosassa oli pieni Otnjan erämaaluostari.
Viirupääpenkoja
Viirupääpenkoja ("Pomatostomus halli") eli aikaisemmalta nimeltään eukalyptustimali on parvipenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Viirupääpenkojaa tavataan Australian länsiosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti melko yleinen. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta vähenemisen ei vielä uskota vaarantavan lajia, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kanteleen voima
Kanteleen Voima on lokakuussa 2006 perustettu osakeyhtiömuotoinen sähköntuottajayritys, jonka kotipaikka on Pietarsaari. Vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli 23,1 miljoonaa euroa. Yrityksen henkilökuntaan kuului tuolloin 40 ihmistä.
Kanteleen Voiman Haapaveden voimalaitos toimii tehoreservilaitoksena. Aiemmin laitoksessa tuotettiin sähköenergiaa turpeesta. Yhtiön muodostavat 26 suomalaista pientä ja keskisuurta energiayhtiötä. Yhteistyökumppaneineen yhtiö työllistää noin 300 suomalaista.
Kanteleen Voimalla on tuulivoimarakentamiseen ja energiantuotantoon keskittyvä tytäryritys Puhuri Oy.
Kanteleen Voiman Haapaveden voimalaitos toimii yhtenä Energiaviraston kilpailutuksen voittaneena Suomen tehoreservivoimalaitoksena 1.7.2015 alkaneella kaksivuotisjaksolla. Energiavirasto mainitsee voimalan käyttävän polttoaineenaan tehoreservitilanteessa raskasta polttoöljyä.
Yritys aloitti oman turvetuotannon vuonna 2012. Yhtiöllä on omistuksessaan yhteensä 12 turvetuotannossa olevaa suota. Tämän ohella yhtiö selvittelee ja etsii useita uusia tuotantoalueita.
National Climatic Data Center
National Climatic Data Center eli NCDC on Yhdysalloissa toimiva tutkimuskeskus, joka ylläpitää maailman suurinta ilmastotietojen arkistoa ja tarjoaa ilmastopalveluita. Se toimii NOAAn alaisuudessa. Keskus kerää ja ylläpitää sekä kansallisia että maailmanlaajuisia tietovarastoja. Säähavaintoasemien mittausten lisäksi tietoja keräätään radioluotauksista, mittauspoijuilta, säätutkilta ja jopa säämalleista. Vuonna 2013 keskuksen tietokantojen suuruus oli kuusi petatavua (6 x 10 tavua), ja määrän arveltiin kasvavan 15 petatavuun vuoteen 2020 mennessä. Nykyisin tiedon määrää kasvattavat etenkin säätutkat ja satelliitit.
Ilmastonmuutosta arvioivissa IPCC:n raporteissa NCDC on yksi maa-alueilla havaitun muutoksen neljästä tietolähteestä Hadley Centren, NASAn Goddard Institute for Space Studiesin ja Luginan analyysin ohella.
Keskitetyn tietovaraston kerääminen alkoi vuonna 1951, kun Yhdysvaltojen liittovaltion hallitus siirsi säähavaintoarkistonsa Ashevilleen Pohjois-Carolinaan. Sinne kerättiin laivaston, kansallisen ilmatieteen laitoksen ja ilmavoimien säähavainnot ja paikkaa alettiin kutsua kansalliseksi säätilastokeskukseksi, National Weather Records Center (NWRC). Vuonna 1970 keskus siirrettiin NOAAn alaiseksi ja muutti nimensä nykyiseksi. Vuonna 1995 keskus sai uudet tilat korttelin päässä edellisistä.
Goddard Institute for Space Studies
Goddard Institute for Space Studies on Yhdysalloissa toimiva tutkimuskeskus, joka keskittyy ilmastonmuutoksen monipuoliseen tutkimukseen. Se toimii NASAn ja Columbian yliopiston alaisuudessa, ja sillä on toimitilat Columbian yliopiston yhteydessä New Yorkissa.
Laitos perustettiin vuonna 1961 tekemään avaruustieteiden perustutkimusta, joka tukisi Goddard Space Flight Centerin (GSFC) toimintaa. Alkuvuosina se keskittyi etenkin planeettojen ilmakehien tutkimukseen, mikä johti sen kehittymiseen ilmakehämallinnuksen osaajaksi. Professori James Hansenin toimiessa GISSin johtajana 1981-2013 se keskittyi monipuoliseen ilmaston muutosten ja vaihteluiden tutkimukseen, tulivuorenpurkauksista El Nino ilmiöön. Hansen ilmoitti jäävänsä eläkkeelle huhtikuussa 2013. Hän teki lähes koko työuransa GISSissä.
Ilmastonmuutosta arvioivissa IPCC:n raporteissa GISS on yksi maa-alueilla havaitun muutoksen neljästä tietolähteestä Hadley Centren, NOAAn National Climatic Data Centerin ja Luginan analyysin ohella.
Naamiopenkoja
Naamiopenkoja ("Pomatostomus temporalis") eli aiemmalta nimeltään isoaustraliantimali on australientimaleiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Naamiopenkojaa tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Naukupenkoja
Naukupenkoja ("Pomatostomus superciliosus") eli aiemmalta nimeltään naukutimali on parvipenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Naukupenkojaa tavataan suuressa osassa Australian etelä- ja keskiosia. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Papuanpenkoja
Papuanpenkoja ("Garritornis isidorei") eli aikaisemmalta niemltään papuantimali on parvipenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Papuanpenkojaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen tai yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
M-Nitroaniliini
m-Nitroaniliini eli 3-nitroaniliini (CHNO) on aniliinin nitrattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa väriaineita ja muita orgaanisia yhdisteitä. m-Nitroaniliini on o- ja p-nitroaniliinien isomeeri.
Huoneenlämpötilassa m-nitroaniliini on keltaisenvärisiä kiteitä. Yhdiste liukenee vain hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin. m-Nitroaniliini on myrkyllistä ja sille altistuminen aiheuttaa methemoglobiinin määrän lisääntymistä veressä, ihon ja kynsien sinertymistä, päänsärkyä, huonovointisuutta ja oksentelua.
m-Nitroaniliinia syntetisoidaan m-dinitrobentseenistä. m-Dinitrobentseenin magnesiumsulfaattipitoista vesiliuosta pelkistetään käyttäen natriumsulfidia tai natriumvetysulfidia. Muodostuva liuos jäähdytetään ja jäähtyneestä liuoksesta kiteytynyt m-nitroaniliini erotetaan suodattamalla.
m-Nitroaniliinia käytetään väriaineiden valmistuksessa käytettävien yhdisteiden valmistuksessa. Esimerkiksi sen asetylointi ja pelkistys johtaa 3-aminoasetanilidiin. Lisäksi m-nitroaniliinin diatsoniumjohdannaisia käytetään atsovärien tuotannossa. Yhdisteestä valmistetaan myös orgaanisia yhdisteitä, kuten m-nitrofenolia ja tetranitroaniliinia.
Sonja Hämäläinen
Sonja ”Soikku” Hämäläinen (s. 21. toukokuuta 1991) on suomalainen YouTube-videobloggaaja. Useimmat hänen videoistaan on kuvattu hänen asunnossaan. Videoissa hän kuvaa arkisia askareitaan tai esimerkiksi puhuu hänen kannaltaan ajankohtaisista asioista. Monissa videoissa esiintyy myös hänen lemmikkikaninsa sekä koira. Hämäläisen mukaan videot ovat suunnattu nuorille ja valtaosa videoblogin seuraajista on 13–17-vuotiaita tyttöjä. Tietoisena valintana Hämäläinen keskittyy videoblogissaan myönteisiin asioihin. Syyskuussa 2014 Soikun videoblogissa oli yli 200 videota.
Hämäläinen aloitti videoiden tekemisen tekemällä ystäviensä kanssa humoristisia lipsync-videoita YouTuben avauduttua vuonna 2005. Muutamaa vuotta myöhemmin hän jatkoi samankaltaisten videoiden julkaisemista omalla kanavallaan. Vuonna 2011 Hämäläinen aloitti bloginsa "i can match you" ja vuonna 2012 hän aloitti videobloggaamisen. Videoblogiin hän on tehnyt uuden merkinnän keskimäärin joka toinen päivä. Elokuussa 2013 videoblogilla oli 57 700 tilaajaa ja toukokuussa suosituimmilla videoilla oli ollut satojatuhansia näyttökertoja. Toukokuussa 2013 tehdyssä haastattelussa "Helsingin Sanomat" kuvasi Hämäläistä Suomen suosituimmaksi videobloggaajaksi.
Hämäläinen on valmistunut merkonomiksi Vuonna 2013 hän oli haastateltavana Yle TV1:n Itsenäisyyspäivän jatkoilla, jonne oli valittu vuoden kiinnostavimpia ihmisiä. Syksyllä 2014 Hämäläinen oli kilpailijana "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelman yhdeksännellä tuotantokaudella, parinaan Jurijs Trosenko. Hämälainen dubbasi Abigail Callaghanin roolin elokuvassa "Big Hero 6".
Keväällä 2016 Hämäläinen vieraili "Lakon ja Herban BOKSISSA". Tammikuussa 2018 hän alkoi juontaa uutta perjantai-iltojen radio-ohjelmaa "YleX Throwback" yhdessä Jani Kareisen kanssa. Hämäläinen jatkoi ohjelman juontajana joulukuun loppuun 2018.
Franz Pieper
Franz August Otto Pieper () oli Missouri-synodin presidentti vuosina 1899–1911.
Franz Pieper syntyi Saksassa vuonna 1852. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1870 ja valmistui Saint Louisin Concordia-pappisseminaarista vuonna 1875. Pastori A. Hoenecke vihki Pieperin papiksi 11. heinäkuuta 1875 Wisconsinin Centervillessä. Franz Pieper toimi Centervillessä pappina yhden vuoden, jonka jälkeen hän siirtyi Manitowociin. Vuonna 1877 hän meni naimisiin. Seuraavana vuonna Pieper muutti Manitowocista Saint Louisiin, jossa hänestä tuli Concordia-seminaarin professori. Vuonna 1887 hänestä tuli seminaarin rehtori. Pieper oli Missouri-synodin presidentti vuosina 1899–1911.
Harmaaotsabulbuli
Harmaaotsabulbuli ("Spizixos canifrons") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Harmaaotsabulbulia tavataan Bangladeshissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajin kannankehitys on nouseva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Alice Parisi
Alice Parisi (s. 11. joulukuuta 1990 Tione) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Parisi esiintyi ensimmäisen kerran Italian naisten maajoukkueessa heinäkuussa 2007. Hän oli voittamassa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta 2008 ja teki Norjaa vastaan loppuottelun ainoan maalin rangaistuspotkusta. Hän edusti Italiaa naisten EM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2013.
Parisi edustaa seuratasolla UPC Tavagnaccoa.
Irlantilainen keittiö
Irlantilainen keittiö on tunnettu etenkin perunan tärkeästä asemasta. Irlantilaisen perheen ruokavalio koostui 1600-luvulta lähtien etupäässä perunasta ja maidosta: 1800-luvulla Irlannissa syötiin perunaa jopa 3 kilogrammaa henkeä kohti päivässä. Ennen perunan maahantuloa vuoden 1585 tienoilla Irlannin karu maaperä tuotti ruokaa vain pienehkölle väestölle, mutta saaren maaperään sopineen vaatimattoman ja satoisan perunan ansiosta saaren väkiluku kaksinkertaistui vuosien 1780–1840 välillä. Vuoden 1845 perunaruton ja sitä seuranneen nälänhädän seurauksena maan väkiluku putosi melkein puoleen.
Peruna on säilyttänyt asemansa irlantilaisten perusruokansa nykyaikaan saakka. Irlannissa perunat on tapana keittää kuorineen, ja suosituimpia ovat punertavat, jauhoiset lajikkeet. Tunnetuimpia irlantilaisia perunaruokia on raaoista perunoista valmistettu "boxty", joka voidaan valmistaa leipänä, pannukakkuina tai vanukkaana.
Ennen perunaa oli kaura saaren ruokavalion perusta. Perunan lisäksi Irlannissa on syöty perinteisesti kinkkua, kalaa ja munia sekä ennen 1600-luvun puoliväliä myös juustoa. Juustonvalmistus on nykyisin taas elpymässä. Suurin osa irlantilaisista juustoista valmistetaan lehmänmaidosta. Sika on Irlannin vanhin kotieläin, ja maassa tunnetaan useita sianliharuokia, kuten erilaisia makkaroita sekä "Dublin Coddle", joka valmistetaan pekonista, makkaroista, keitetyistä perunoista, sipuleista ja omenista. Myös karitsanliha on maassa nykyisin suosittua, ja maan kansallisruokana pidetään lampaanlihasta tehtyä "Irish stew" -muhennosta. Myös kala ja simpukat ovat tärkeä osa irlantilaista keittiötä etenkin saaren rannikkoalueilla.
Irlantilaiset kuuluvat Euroopan suurimpiin oluenjuojiin asukasta kohti. Irlantilaisista juomista tunnetuimpia ovat musta olut Guinness ja irlantilainen viski, johon pohjautuvat muun muassa Irish coffee ja Irish cream -kermaliköörit, kuten "Bailey's Original Irish Cream Liqueur".
Tunnetuimpia irlantilaisia leivonnaisia ovat irlantilainen soodaleipä "soda bread" sekä hedelmäinen murukakku "gurr cake". Irlantilaiset ateriat päättyvät yleensä jälkiruokaan, johon käytetään usein maitoa, hunajaa, omenaa, metsämarjoja, pähkinöitä ja kermaa. Etenkin erilaiset vanukkaat ovat suosittuja jälkiruokia.
Irlantilaiseen pyhäinpäivän perinteeseen kuuluvat perunaomenakakkuset, "boxty"-pannukakut, vanukkaat, "colcannon"-sose, "barm brack" -hedelmäkakku ja mustikkapiiras. Ruokaan piilotetaan usein vihkisormus, jonka löytäjän uskotaan pääsevän seuraavana vuonna naimisiin. Lihaa ei pyhäinpäivänä nautita.
Giulia Domenichetti
Giulia Domenichetti (s. 29. huhtikuuta 1984 Ancona) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Italian naisten maajoukkueessa huhtikuussa 2005.
Domenichetti edusti Italiaa vuosien 2005, 2009 ja 2013 EM-kisoissa.
Domenichetti edustaa seuratasolla ASD Torresia.
Kauhavan vapaaseurakunta
Kauhavan vapaaseurakunta on Kauhavalla toimiva Suomen Vapaakirkon jäsenseurakunta.
Kauhavan vapaaseurakunta on perustettu vuonna 1908. Seurakuntaan kuuluu yhteensä 201 jäsentä (2014), joista varsinaisia jäseniä on 132. Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat muun muassa torstain rukousillat, sunnuntain jumalanpalvelukset, lauantain nuortenillat, partiotoiminta lippukuntana Kauhavan Erä-Versot ja ViaDia-toiminta.
Kauhavan vapaaseurakunnan vanhimmiston puheenjohtajana toimii Markku Pelkkikangas, taloudenhoitajana Yrjö Alestalo ja partiolippukunnanjohtajana Salme Annala. Seurakunnan pastori on Kai Almgren ja nuorisotyöntekijä Sanna-Kaisa Niemelä.
Alexisonfire
Alexisonfire oli kanadalainen post-hardcore-yhtye, joka perustettiin St. Catharinesissa, Ontariossa vuonna 2001.
Yhtye on julkaissut kolme menestynyttä studioalbumia: "Watch Out" vuonna 2004, "Crisis" vuonna 2006, ja "Old Crows/Young Cardinals" vuonna 2009, jotka ovat kaikki myyneet platinaa heidän kotimaassaan.
Vuonna 2011 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa. Vuonna 2012 yhtye teki kuitenkin jäähyväiskiertueen.
Unkarin Grand Prix 2013
Unkarin Grand Prix 2013 (virallisesti Formula 1 Magyar Nagydíj 2013) oli Formula 1 -kauden 2013 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 28. heinäkuuta Hungaroringin moottoriradalla Mogyoródissa, Unkarissa.
Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt Mercedeksen Lewis Hamilton, jolle voitto oli kauden ensimmäinen ja ainoa. Mercedeksen voittaneen valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan tallipäällikkö Ross Brawn. Romain Grosjean sai kilpailun jälkeen 20 sekunnin aikarangaistuksen kolarin aiheuttamisesta. Tämä oli kauden viimeinen kilpailu, jota ei voittanut Sebastian Vettel.
Marussian kolmoskuljettaja Rodolfo González ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Max Chiltonin tilalla.
Hunajabulbuli
Hunajabulbuli ("Baeopogon indicator") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Hunajabulbulia tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on raportoitu olevan melko yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kameruninhunajabulbuli
Kameruninhunajabulbuli ("Baeopogon clamans") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kameruninhunajabulbulia tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tanskalainen keittiö
Tanskalainen keittiö on Tanskan pienuudesta johtuen varsin yhtenäinen, eikä paikallisia erikoisuuksia juurikaan ole. Tanskalaiset tunnetaan erityisesti mieltymyksestään sianlihaan, mutta myös meren antimet ovat maassa suosittuja. Tanskan suosituin ruokalaji on kuitenkin tanskalainen voileipä eli smørrebrød.
Bornholmin saarella tuotetaan toukokuun ja lokakuun välillä tanskalaista savusilliä ("røget sild"). Savusilli syödään usein fileoituna sipulin, ruohosipulin, pienten retiisien ja raa'an munankeltuaisen kera. Ankerias oli ennen vanhaan tanskalaisten arkiruokaa, mutta nykyisin se on harvinainen ja kallis herkku. Tanskan kalansaaliit ovat hyvin runsaat, mutta suurin osa kalasta menee vientiin, vaikka kalaruoat ovatkin viime vuosina kasvattaneet Tanskassa suosiotaan.
Tanskalaiset kuuluvat Euroopan innokkaimpiin sianlihansyöjiin, ja karjankasvatus onkin Tanskan tärkeimpiä elinkeinoja. Tanskalaiset päällystävät maailmankuulut voileipänsä usein paksulti makkaralla, kalalla tai juustolla, mutta päällysteinä voidaan käyttää mitä tahansa muutakin ruoka-ainetta. Leipä on yleensä ruisleipää, ja se sivellään voilla tai laardilla.
Tanskalaiset juovat paljon olutta, vaikka maassa on korkea olutvero. Tanskalainen olut valmistetaan ohramaltaasta, riisi- tai maissitärkkelyksestä sekä humalasta, ja se on vaaleaa ja melko mietoa. Tanskan tunnetuin ja sikäläisiä markkinoita lähes täysin hallitseva olutmerkki on Carlsberg.
Tanskassa kertoman mukaan vuoden 1860 paikkeilla keksitty viineri on kansainvälisesti tunnettu tanskalainen herkku. Viineritaikinasta leivotaan pienten leivonnaisten lisäksi myös voikakkua ("smørkage"), joka täytetään voikreemillä ja mantelimassalla ja koristellaan rusinoilla, sukaatilla ja sokerikuorrutteella. Tanskalaiset nauttivat usein myös rinkeleitä ("kringle"), pormestarinpitkoja ("borgmesterstang") ja rengaskakkuja ("kransekage").
Norjalainen keittiö
Norjalainen keittiö hyödyntää pohjoismaisen keittiön tapaan paikallista riistaa, sekä Atlantin ja Norjan vuoristopurojen monipuolista kalatarjontaa. Norjalaiset syövät erityisesti turskaa, lohta, silliä ja makrillia, piimää, hirven- ja lampaanlihaa sekä metsämarjoja ja sieniä. Norjan kansallisruoka on lammaskaali ("får i kål"). Suosittu norjalainen aamiaisruoka on hapankermasta ja lämpimästä maidosta tehty kaurapuuro ("rømmegrøt").
Turska on Norjan suosituimpia ruokakaloja. Turskankalastuksen keskus on Lofoottien saariryhmä Pohjois-Norjassa. Norjalaiset syövät turskaa paitsi tuoreena, myös kuivattuna. Tällaisesta kapakalasta valmistetaan Norjassa myös lipeäkalaa ("lutefisk").
Norjalainen kaupassa myytävä lohi on nykyisin enimmäkseen kasvatettua. Norjalaisissa lohenkasvatuslaitoksissa viljellään lohen lisäksi taimenta ja kirjolohta. Norjalaiset nauttivat paistetun lohensa usein voisulan, sitruunan, piparjuuren ja perinteisen kurkkusalaatin kera. Myös savustus on Norjassa suosittu lohen valmistustapa. Suolaamalla ja hapattamalla säilötty lohi on nimeltään "rakørret".
Pohjois-Norjassa harjoitetaan poronhoitoa, ja poronlihaa myydään nykyisin myös maan eteläosiin.
Norjalainen aamiaispöytä on runsas. Sen tärkein osa on juusto, mutta siihen kuuluu myös silliä ja muita kaloja, erilaisia leipiä, puuroa, aamiaismuroja, kananmunia, perunoita, pekonia, hedelmiä ja erilaisia juomia. Maitotuotteilla on tärkeä osansa Norjan ruokapöydässä, sillä Norjan pinnanmuodostuksen vuoksi karjanhoito on helpompaa kuin maanviljely. Yksi Norjan tunnetuimmista juustoista on kova "Jarlsberg".
Luigi Datome
Luigi Datome (s. 27. marraskuuta 1987, Montebelluna) on italialainen koripalloilija, pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän edustaa tällä hetkellä NBA-liigassa pelaavaa Detroit Pistonsia.
Datome valittiin Serie A:n arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 2012–2013. Erinomaiset esitykset huomattiin myös Pohjois-Amerikassa, ja Detroit Pistons teki kesällä hänen kanssaan kaksivuotisen sopimuksen.
Hamza
Hamza on maanalainen "joki" (akviferi), joka kulkee noin neljän kilometrin syvyydessä Amazonjoen alla. Joki saa alkunsa Amazonin tapaan Perun Andeilta ja laskee Atlanttiin. Joen virtaama on arviolta 3 000 kuutiometriä sekunnissa. Joen vesi on pohjavettä, joka on ja virtaa erillään Amazonjoesta.
Hamza löydettiin tutkittaessa öljynporauksen yhteydessä 1900-luvun lopulla tehtyjä reikiä. Akviferi on nimetty tutkimusryhmän johtajan Valiya Hamzan mukaan.
Kulttuuritalo Virta
Kulttuuritalo Virta (aik. Imatran kulttuurikeskus) sijaitsee Imatran kaupungin hallintokeskuksessa Vuoksen länsirannalla Mansikkalassa. Arto Sipisen suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1986. Rakennukseen suunniteltu laajennus, johon kaupunginteatteri olisi muuttanut, jäi sittemmin toteutumatta.
Kulttuuritalo Virta on kaksiosainen rakennus. Ensimmäisessä osassa on Imatran kaupunginkirjaston pääkirjasto, Ticketmasterin myyntipiste, Imatran taidemuseo ja kaupungin historiaa esittelevä kaupunginmuseo. Sisäänpääsy museoihin on ilmainen.
Toisessa osassa sijaitsee Imatran Musiikkiopisto, kaksi konsertti- ja kongressikäyttöön sopivaa salia, Karelia-sali ja Kaleva-sali sekä kahvila Virta.
Talon kahta eri osaa yhdistää Käytävägalleria, jonka kuntalaiset taiteilijat ja yhteisöt voivat varata omia näyttelyitään varten ilmaiseksi.
Kulttuuritalo Virta oli Suomen ensimmäisiä monia eri kulttuurilaitoksia yhdistäviä monitoimitaloja tai kulttuurikeskuksia, joita rakennettiin 1980-luvulla erityisesti Itä-Suomen kaupunkeihin. Muita olivat Mikkelin Mikaeli, nykyisen Kouvolan Kuusankoskitalo sekä Pieksämäen Kulttuurikeskus Poleeni.
Kulttuuritalo Virta sai uuden nimen 25-vuotisjuhlassaan marraskuussa 2011. Aiemmin koko rakennusta kutsuttiin Imatran kulttuurikeskukseksi.
Karelia-saliin mahtuu kerrallaan noin 520 ihmistä istumapaikoille, joista permannolla on noin 400 ja lehterillä noin 120. Kaleva-salin istumapaikkamäärä on noin 100 henkilöä. Rakennuksen Vuoksen puoleisella sivulla sijaitsee myös 300-paikkainen ulkoauditorio Vuoksi, joka on käytössä vain kesäaikaan. Talossa on useita vuokrattavia neuvottelu- ja kokoontumistiloja.
Viereisen kaupungintalon tiloja ja palveluita voidaan myös käyttää tapahtumien yhteydessä.
Kenneth Faried
Kenneth Bernard Faried Lewis (s. 19. marraskuuta 1989 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2018–2019 NBA-liigassa pelaavaa Brooklyn Netsiä, jonne hän siirtyi kesällä 2018 edustettuaan Denver Nuggetsia seitsemän kautta.
Aggressiivisesta pelityylistään tunnettu Faried oli ensimmäisen kierroksen varaus NBA:n vuoden .
Faried kuului Yhdysvaltain kultajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuissa.
Trietyleenimelamiini
Trietyleenimelamiini, "TEM", "tretamiini" on syöpäsairauksien hoidossa käytetty solunsalpaajalääke eli sytostaatti. Aine oli käytössä Suomessa vielä 1970-luvulla.
Trietyleenimelamiini aiheutti kuitenkin vakavia, mahdollisesti hoitoa haittaavia sivuvaikutuksia, joista merkittävimpinä luuytimen toiminnan lamautumisen (luuydinsupressio) ohella oksentelu ja pahoinvointi. Näitä haittoja kuitenkin kyettiin lääkitsemään, niin kutsutuilla "antiemeetikoilla" eli pahoinvointilääkkeillä. Vakavista haittavaikutuksista johtuen aine on vedetty pois käytöstä ja korvattu muilla valmisteilla. Ilmari Vartiainen kuvasi aineen vaikutuksia myrkyllisiksi. Lääkettä annettiin suun kautta.
Trietyleenimelamiinin ensisijainen hoitoaihe oli krooninen lymfaattinen leukemia (KLL). Toissijaisia hoitoaiheita olivat krooninen myelooinen leukemia (KML) sekä polysytemia vera ja maligni lymfogranulomatoosi eli Hodgkinin tauti. TEM:ia on kokeiltu myös munasarjasyövän hoidossa.
Vartiaisen kirjan lääkeohjeen mukaan sai TEM:ia antaa seuraavasti: normaali päiväannos 2,5–5 mg, kuitenkin aloitusviikon aikana enintään yhteensä 10 mg. Yhden kuukauden aikana, eli 30 päivässä sai TEM:ia antaa enintään 20–40 mg.
Trietyleenimelamiini kuului syövän hoitoon käytetyissä lääkkeissä sarjaan "alkyloivat aineet". TEM:in jälkeen kehitettiin esimerkiksi trietyleenitiofosfamidi (TSPA).
Dietyleenitriamiinipentaetikkahappo
Dietyleenitriamiinipentaetikkahappo, "DTPA" on kemiallinen aine eli yhdiste, joka yhdistettynä kalsiumiin poistaa elimistöön joutuneita myrkyllisiä raskasmetalleja. Nämä voivat olla radioaktiivisia, kuten esimerkiksi amerikium on. Tämä perustuu siihen, että dietyleenitriamiinipentaetikkahappo muodostaa kelaatteja useiden metalli-ionien kanssa. Lääkehoitona aine liuottaa elimistöstä pois myös sinkkiä. Lisäämällä sinkin antoa joko DTPA:han, taikka antamalla sitä muuten, voidaan tämä häviö korvata.
Tätä hoitomuotoa kokeiltiin Harold McCluskey:hin, joka työskenteli Hanford Siten tuotantolaitoksilla, joutuessaan säteilyonnettomuuteen 29. elokuuta 1976. "Mac" McCluskey loukkaantui pahoin kemiallisen reaktion seurauksena sattuneen räjähdyksen sirpaleista. Hän sai myös paljon säteilyä elimistöönsä, mutta toipui artikkelin tietojen pohjalta kuitenkin varsin hyvin hyvän ja huolellisen hoidon ansiosta.
Chris Bart-Williams
Christopher Gerald Bart-Williams (s. 16. kesäkuuta 1974 Freetown, Sierra Leone) on Sierra Leonesta adoptoitu englantilainen jalkapalloilija.
Vaikka Bart-Williams on syntynyt Sierra Leonessa, hän varttui Pohjois-Lontoossa ja opiskeli englantilaisessa koulussa. Hän edusti Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuodet 1992-1996 ja teki 16 ottelussaan 2 maalia.
16-vuotiaana Chris aloitti uransa Leyton Orientissa. Chris pelasi 36 ottelua joukkueessa ja teki kaksi maalia.
Sheffield Wednesday kiinnostui Bart-Williamsin pelinäytöistä ja osti hänet 275 000 punnalla vuonna 1991. Bart-Williamsin nuoresta iästä huolimatta hän pääsi välittömästi pelaavaan kokoonpanoon. Hän aloitti uransa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana.
Neljän vuoden kuluttua Bart-Williams siirtyi Nottingham Forestiin 2,5 miljoonalla punnalla. Pelatessaan puolustavana keskikenttäpelaajana hän onnistui maalinteossa useasti pelitilanteissa, vapaapotkuissa ja rangaistuspotkuissa. 2001 Bart-Williams valittiin vuoden Nottingham Forestin vuoden pelaajaksi. Vuonna 2001 Forest joutui talousvaikeuksiin ja joutui myymään parhaita pelaajiaan. Bart-Williams pelasi joulukuusta 2001 lainalla Charlton Athleticissa.
Lopulta toukokuussa 2002 Bart-Williams siirtyi kahden vuoden sopimuksella Charlton Athleticiin.
Kahden vuoden Charltonissa pelaamisen jälkeen Bart-Williams siirtyi Ipswich Towniin. Ennen virallista siirtymistä Ipswichiin Bart-Williams pelasi lainalla Charltonista.
Oli huhuiltu, että Bart-Williams palaisi Ipswich Townista Nottingham Forestiin, mutta joukkue ei häntä takaisin ottanut. Bart-Williams pelasi yhden kauden APOELissa.
Bart-Williamsin jalkapalloura pelaajana päättyi Marsaxlokkin paidassa kauteen 2005-2006.
Kurt Löwenstein
Kurt Löwenstein (18. toukokuuta 1885, Bleckede – 8. toukokuuta 1939, Pariisi) oli saksalainen poliitikko, kasvatustieteilijä ja yksi sosialistisen nuorisojärjestö Die Falkenin perustajista.
Juutalaisen vaatekauppiaan perheeseen syntynyt Löwenstein opiskeli nuoruudessaan teologiaa ja filosofiaa Halberstadtissa, ja hänet hyväksyttiin berliiniläiseen rabbiinikouluun, mutta hän hylkäsi haaveet rabbin urasta ja luopui uskonnollisesta vakaumuksestaan.
Ensimmäisessä maailmansodassa Löwenstein ei pasifistina osallistunut sotatoimiin, mutta ilmoittautui Punaisen Ristin tehtäviin itärintamalle. Vuonna 1920 hänet valittiin Saksan valtiopäiville ensin vasemmistososialistina ja vuodesta 1923 sosiaalidemokraattien edustajana. Valtiopäivillä ja Berliinin kaupunginvaltuustossa Löwenstein keskittyi erityisesti koulutuspoliittisiin kysymyksiin.
Helmikuussa 1933 SA-joukot hyökkäsivät Löwensteinin kotiin ja vandalisoivat irtaimistoa. Löwenstein piti tekoa murhayrityksenä, koska asunnossa myös ammuttiin. Pian tämän jälkeen hän pakeni Saksasta, ensin Prahaan ja sitten Pariisiin, jossa hän kuoli sydänkohtaukseen toukokuussa 1939. Hänet on haudattu Père-Lachaisen hautausmaalle.
Berliinin pohjoispuolella Werneuchenissa on nykyään Kurt Löwensteinin mukaan nimetty koulutuskeskus.
Joe Garland
Joseph Copeland ”Joe” Garland (15. elokuuta 1903 Norfolk, Virginia – 21. huhtikuuta 1977 Teaneck, New Jersey) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja. Hänet tunnetaan parhaiten ”In the Mood” -kappaleen kirjoittajana. Muita hänen kirjoittamia tunnettuja teoksia ovat Artie Shaw’n levyttämä ”Senerade to a Savage” ja Les Brownin ”Leap Frog”.
Garland aloitti soittamisen asuessaan Pohjois-Carolinassa. Hän opiskeli musiikkia Aeolian Conservatoryssa Baltimoressa sekä Shaw Universityssa.
Tallahassee Lassie
”Tallahassee Lassie” on alun perin Freddy Cannonin vuonna 1959 julkaisema kappale. Suomalainen Hurriganes-yhtye julkaisi kappaleesta cover-version "Roadrunner"-albumillaan vuonna 1974, ja seuraavana vuonna singlenä.
”Tallahassee Lassie” ei noussut Suomen varsinaiselle myyntilistalle, mutta Jukebox-listalla se saavutti kahdeksannen sijan.
Singlen B-puoli oli "Roadrunnerin" avausraita ”It Ain’t What You Do”.
Yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2013
Vuoden 2013 yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut käytiin 10.–14. heinäkuuta Donetskissa Ukrainassa.
Käytetyt lyhenteet:
Mr. Bucket
Mr. Bucket on Milton Bradleyn vuonna 1992 julkaisema lastenpeli. Pelin mukana tulee sanko, palloja, lapioita ja ohjekirja.
Pelin ideana on heittää lapioilla erivärisiä palloja Mr. Buckettiin ennen kuin hän sylkäisee ne pois hänen suustaan. Pelin voittaja on se joka saa kolme samanväristä palloa samanaikaisesti Mr. Buckettiin.
Kulkureitten kuningas
Kulkureitten kuningas, Kulkurien kuningas ja Kuningas kulkureitten viittaavat seuraaviin:
Lauttaraha
Lauttaraha eli lossiraha on aiemmin Suomessa käytössä ollut maksu maantiehen liittyvän lautan käytöstä vesistön ylittämiseen.
Vuonna 1883 annettu asetus teitten ja siltain tekemisestä ja kunnossapitämisestä maalla määräsi, että jokainen käräjäkunta toimi tientekolahkona, jolla tarvittaessa oli oikeus päättää lauttarahan suuruudesta. Päätös oli kuitenkin jätettävä kuvernöörin (maaherran) tutkittavaksi ja hän antoi taksan, joka pantiin esille lauttapaikalle.
Laki teiden tekemisestä ja kunnossapidosta maalla astui voimaan vuoden 1921 alussa. Sen mukaan maaherralla oli oikeus määrätä kohtuullinen maksu paikallistiellä olevan sillan, lossin tai lautan käyttämisestä tieosakkaiden tekemän ehdotuksen perusteella. Vuoden 1927 tielaki sääti, että maaherralla oli valta määrätä kohtuullinen maksu kunnantiellä tai kylätiellä olevan lossin tai lautan käyttämisestä. Ehdotuksen maksusta teki kunnanvaltuusto tai tieosakkaat. Maksu meni joko kunnalle tai tierahastoon ja maaherran vahvistama taksa oli pantava näkyville tien tai ylikulkupaikan viereen.
Vuonna 1954 säädetty laki yleisistä teistä sisälsi ohjeen, että oli määrättävä asetuksella saadaanko ja millä ehdoilla kantaa maksua paikallistiehen kuuluvan lautan käyttämisestä. Maksu ei saanut olla suurempi kuin lautan kunnossapitokustannukset edellyttivät.
Juhana Pettersson
Juhana Pettersson on suomalainen kirjailija, pelisuunnittelija ja toimittaja. Pettersson on kirjoittanut roolipeleistä ja videopeleistä, toimittanut Roolipelaaja-lehteä sekä tuottanut Neloselle videopelejä käsittelevää Tilt-ohjelmaa.
Pettersson kirjoitti tietokirjan "Roolipelimanifesti" (Like, 2005). Teoksessa hän käy läpi roolipelaamisen eri muotoja, historiaa ja keinoja, sekä esittelee "Joutomaa"-nimisen ”turborealistisen” roolipelin.
Petterssonin esikoisromaani "Sokerisamurai" (Into, 2013) kertoo tyttöduosta ja on kustantajan mukaan ”takaperin etenevä rakkaustarina”. Teos käsittelee rakkautta, seksiä, musiikkimaailmaa ja BDSM-suhteita.
Petterssonin puoliso on toimittaja Maria Pettersson.
Mureenaturskat
Mureenaturskat (Muraenolepididae) on turskakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan eteläisen pallonpuoliskon kylmistä meristä.
Mureenaturskien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 1 tai 2 sukua ja 4–9 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkän omaisia ja kasvavat suurimmillaan noin 40 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat 2 selkäevää, joista etumainen koostuu ainoastaan yhdestä ruodosta. Taaempi selkäevä on pitkä ja matala sekä yhtynyt pyrstöevän sekä pitkän peräevän kanssa. Leuan alla on viiksisäie ja vatsaevissä on 10–13 ruotoa (tyypillisesti turskakaloilla vain 4).
Mureenaturskia tavataan kylmistä eteläisistä valtameristä, runsaimpana Eteläisestä jäämerestä. Ne elävät lähellä pohjaa mannerjalustoilla tyypillisesti noin 10–1 600 metri nsyvyydessä.
Irene Ekelund
Irene Ekelund (s. 8. maaliskuuta 1997) on ruotsalainen pikajuoksija.
Ekelund voitti vuonna 2013 sisäratojen Ruotsin mestaruuden 60 metrin ja 200 metrin juoksussa. 200 metrillä hän juoksi uuden sisäratojen Ruotsin ennätyksen 23,15 ja paransi lähes 19 vuotta vanhaa Maria Staafgårdin nimissä ollutta ennätystä 0,32 sekunnilla. Lisäksi hän juoksi vuoden 2013 aikana kuudesti alle 20-vuotiaiden Ruotsin ennätyksen: sisäradoilla 60 metrin juoksussa ja kolmesti 200 metrin juoksussa sekä ulkoradoilla 100 ja 200 metrin juoksussa. 60 metrin halliennätyksen 7,32 s juostessaan hän rikkoi Linda Haglundin lähes 39 vuotta vanhan ennätyksen ja 100 metrin ennätyksen 11,35 s juostessaan hän sivusi Haglundin 37 vuotta vanhaa ennätystä.
Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Donetskissa 2013 Ekelund sijoittui 100 metrillä viidenneksi ja voitti 200 metrillä kultaa ajalla 22,92 s. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 hän sijoittui 100 metrillä kuudenneksi ja saavutti 200 metrillä hopeaa.
Järvenpään moskeija
Järvenpään moskeija on Järvenpäässä Kinnarin kaupunginosassa sijaitseva moskeija. Sen omistaa Suomen Islam-seurakunta, jonka jäseniä ovat Suomen tataarit. Järvenpään moskeija on Suomen ainoa varta vasten moskeijaksi valmistunut rakennus.
Moskeija rakennettiin talkoovoimin 1940-luvun alussa ja se otettiin käyttöön vuonna 1942. Moskeijaan kuuluu pieni minareetti, joka on myös ainoa Suomessa. Siitä ei kuitenkaan ole kuulutettu rukouskutsuja. Järvenpään moskeijaa peruskorjattiin ja laajennettiin vuonna 2009.
Kaprion kihlakunta
Kaprion kihlakunta eli ujesti () oli hallintoalue Novgorodin Vatjan viidenneksessä. Sen keskuksena toimi Kaprion linna.
Vuoden 1500 verokirjan mukaan Kaprion kihlakuntaan kuului 15 pogostaa:
Ruotsalaiset valtasivat alueen 1500-luvun lopussa ja uudelleen 1600-luvun alussa, jolloin sitä ryhdyttiin kutsumaan Kaprion lääniksi. Venäjän vallattua Inkerin vuosina 1702–1703 muodostettiin Inkerinmaan (vuodesta 1710 Pietarin) kuvernementti ja vuonna 1719 kuvernementin osana Pietarin provinssi, johon myös Kaprion kihlakunta (myöhemmin piirikunta, ven. "distrikt") kuului. Kihlakunta lakkautettiin 1770-luvulla.
Luskalan kartano
Luskalan kartano on Sammatissa Lohjalla sijaitseva kartano ja ainoa kartano Sammatissa. Se syntyi vuonna 1648, kun everstiluutnantti Joakim Schmidt sai kuninkaalta kuusi taloa Karjalohjan (Sammatin) Luskalan kylästä. Seuraavana vuonna hän sai kaksi taloa lisää ja myös säterioikeuden.
Schmidt aateloitiin 1649 nimellä Schmiedefelt. Hän hallitsi kartanoa parikymmentä vuotta kuolemaansa saakka, jolloin kartano siirtyi hänen pojalleen Detlof Schmiedefeltille. Detlof Schmiedefeltin ja hänen vaimonsa Beatan poika Kristian Joakim Schmiedefelt oli kartanon seuraava omistaja ja ensimmäinen, joka asui kartanossa pitempiä aikoja. Mielenterveysongelmista kärsinyt Kristian kuoli 1721 vammoihin, joita hän oli saanut yrittäessään itsemurhaa. Hänen tyttärensä Beata avioitui 1723 Berndt Johan Brunowin kanssa, ja kartano jäi kahtia heidän kahdelle pojalleen Berndt Johanille ja Carl Fredrikille. Kumpikin puolikas vaihtoi omistajaa, ja omistajiksi tulivat aatelittomat talonpojat, vuonna 1775 Joseph Heerman ja 1777 Johan Dahlman. Isojako kartanossa tehtiin 1776.
Kartanolla oli oikeus perustaa torppia, ja sen maille perustettiin 1750-luvun lopussa Sammatin ensimmäinen torppa, jonka nimeksi vakiintui Pokka.
Sakari Ainali
Sakari Ainali () oli suomalainen poliitikko ja lestadiolainen maallikkosaarnaaja. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus. Ainali valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1930.
Sakari Ainali varttui Sillantakasen maatilalla Himangan Ainalin kylässä perheen vanhimpana lapsena. Perheen äiti kuoli lasten ollessa vielä alaikäisiä. Sakari-poika kävi vain pari viikkoa kiertokoulua ja rippikoulun. Vuonna 1893 19-vuotias nuorukainen lähti siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli Etelä-Dakotan länsiosassa Leadin kultakaivoksessa ja eteni työnjohtajaksi. Hän avioitui Isostakyröstä tulleen Maria Leppilaakson kanssa ja muutti vuonna 1902 perheineen takaisin Suomeen ja kotikylään Ainaliin. Kaikki perheen kolme lasta kuolivat pian tulirokkoepidemiaan, ja vanhemmat muuttivat Himangan kirkonkylältä ostamalleen pienelle maatilalle. Siellä Sakari Ainali sai uskonnollisen herätyksen ja ryhtyi kiertäväksi lestadiolaissaarnaajaksi. Vuosina 1934–1935 hän oli saarnamatkalla Yhdysvalloissa.
Sakari Ainali toimi Himangan kuntakokouksen puheenjohtajana 1910–1919 sekä kunnanvaltuustossa 1920–1926 ja 1936–1938. Hän oli mukana perustamassa Himangan saha- ja myllyosuuskuntaa vuonna 1911 sekä osuuskauppaa ja säästöpankkia vuonna 1914 ja toimi näiden hallintoelimissä.
Sakari Ainali valittiin kansanedustajaksi Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuonna 1924 ja uudelleen 1927 ja 1930. Kansanedustajana hän suhtautui kielteisesti korkeakulttuurin kuten oopperan määrärahoihin sekä naisten asemaan seurakunnissa. Kirkolliskokouksen jäseneksi Ainali valittiin 1928 ja hän kuului muun muassa virsikirjavaliokuntaan.
Vuosina 1932–1935 Sakari Ainalin vaimo ja kolme lasta kuolivat, ja hänen oma terveytensäkin alkoi heiketä. Perheeseen syntyi kaikkiaan 13 lasta, joista kahdeksan kuoli ennen Sakari Ainalin omaa kuolemaa vuonna 1938.
Savannibulbuli
Savannibulbuli ("Arizelocichla masukuensis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Savannibulbulia tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Malawissa, Ruandassa, Tansaniassa ja Ugandassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen ja paikallisesti runsaslukuinenkin, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Turo Inkiläinen
Turo Johannes Inkiläinen (s. 21. syyskuuta 1980 Kuhmoinen) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Kuhmoisten Kumua, ja hänen valmentajanaan toimi Lasse Mikkelsson. Kalevan kisoissa Inkiläinen voitti kolme pronssia 5 000 metrin juoksussa sekä pronssia 10 000 metrin juoksussa. Lisäksi hän saavutti pronssia 12 kilometrin maastojuoksussa sekä edusti kertaalleen Suomea maastojuoksun EM-kilpailuissa. Virallisissa kilpailuissa Inkiläinen ei ole esiintynyt vuoden 2011 jälkeen.