Zr. Ms. Koning der Nederlanden
Zr. Ms. Koning der Nederlanden oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston parkkitakiloitu puskukeulalla varustettu ironclad-tykkialus.
B. J. Tidemanin suunnittelema alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin 31. joulukuuta 1871 nimellä "Matador". Alus laskettiin vesille 28. lokakuuta 1874 ja se otettiin palvelukseen 16. helmikuuta 1877. Alus sai lopullisen nimensä "Koning der Nederlanden" rakennustöiden aikana.
Alus oli suurin 1800-luvulla Alankomaiden kuninkaalliselle laivastolle valmistettu sotalaiva. Se varustettiin puskurilla, joka työntyi 1,22 metriä ulospäin keulasta. Keulasta peräsinakseliin mitattuna aluksen pituus oli 81,8 metri. Sen leveys oli 15,2 ja syväys 5,87 metriä. Aluksen uppouma oli 5 400 tonnia ja sillä oli 256 hengen miehistö.
Aluksen propulsiojärjestelmän runkona oli kaksi Penn & Sonsin valmistamaa compound-höyrykonetta, joista kumpikin pyöritti omaa 4,876 metrin halkaisijan omaavaa potkuria. Höyrykoneiden tarvitsema höyry tuotettiin seitsemällä kattilalla ja niiden savukaasut poistettiin kolmen hormin kautta. Koneisto tuotti yhteensä 4 360 ihp:tä, mikä mahdollisti 26. heinäkuuta 1877 alkaneissa koeajoissa 11,95 solmun maksiminopeuden. Aluksen varastoissa oli hiiltä 630 tonnia. Alus oli lisäksi varustettu kolmella parkkitakiloidulla mastolla, joiden yhteenlaskettu purjepinta-ala oli 847 m².
Tykkitornit olivat ainoastaan 3,3 metriä vesirajan ylipuolella, mutta laitaa voitiin nostaa siirrettävillä seinillä. Torneja voitiin kääntää hydraulisesti. Torneissa oli Armstrongin valmistamat 279 millimetrin (11") rihlatut suustaladatut tykit. Kukin tykki painoi 25,8 tonnia. Apuaseina oli yläkannelle asennetut neljä 120 millimetrin Kruppin takaaladattavaa tykkiä ja kuusi 37 millimetrin Hotckissin viisiputkista pikatykkiä, jotka oli myös asennettu kansirakenteisiin. Aluksi aluksella oli myös tankotorpedo, mutta ne poistettiin pian palvelukseenoton jälkeen.
Aluksen suojana oli koko aluksen pituudelta oleva valurautainen panssarivyö, joka oli keskeltä 200 millimetriä paksu kaveten päitä kohden 150 millimetriin. Kummankin tykkitornin ja niiden pohjan suojana oli 230 millimetrin panssarilevyt ja tykkitornien kokonaissuoja oli 305 millimetriä. Kansi oli panssaroimaton.
Syyskuussa 1877 alus oli merikokeissa Pohjanmerellä ja Itämerellä. Alus lähti 3. maaliskuuta 1878 Hollannin Itä-Intiaan, ja se saapui Acehiin 6. toukokuuta. Alus jatkoi matkaansa Bataviaan, jonne se saapui kesäkuussa. Alus oli kunnostettavana Surabayassa elokuusta marraskuuhun. Vuoden lopun alus oli Bataviassa liitettynä apulaivueeseen.
Touko-kesäkuussa 1880 alus kävi Timorin saaristossa ja maaliskuusta elokuuhun 1881 se oli Cirebonissa.
Aluksen 37 millimetrin tykit vaihdettiin 1890 kahteen 75 millimetrin ja neljään 37 millimetrin tykkiin. Alus poistettiin palveluksesta 1. huhtikuuta 1895 ja sen muutostyöt majoitus- ja vartioalukseksi aloitettiin Surabayan telakalla elokuussa 1896. Aluksen neljä 120 millimetrin ja kaksi 37 millimetrin tykkiä säilytettiin ja se palautettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1899.
Vuodesta 1920 aina vuoteen 1922 alus oli sukellusvenemiehistöjen vastaanotto- ja majoitusaluksena. Alus sytytettiin tuleen Surabayassa, minkä jälkeen se upotettiin 2. maaliskuuta 1942 pyrittäessä estämään sen joutuminen japanilaisten käsiin.