hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Baghdadi Mahmudi
al-Baghdadi Ali al-Mahmudi oli Libyan viimeinen yleisen kansankomitean pääsihteeri, maan pääministeri, 5. maaliskuuta 2006 lähtien. Hän oli maansa varapääministerinä maaliskuusta 2004 maaliskuuhun 2006 ja sitä ennen terveysministeri.
Vuonna 2007 Baghdadi Mahmudi ilmoitti vähennyksistä julkisella sektorilla ja valtion työntekijöiden vähennyksestä yli kolmanneksella. Tämä tarkoitti noin 400 000 henkeä, jotka saivat korvauksena kolmen vuoden palkan tai lainan yrityksen perustamiseen. Tavoitteena oli julkisen sektorin keventämisen lisäksi myös vilkastuttaa yksityistä sektoria korvaamaan ulkomaisia tuontituotteita.
Elokuussa 2011 Libyan levottomuuksien aikaan kapinallisten edettyä Tripoliin Mahmudin kerrottiin paenneen Djerbaan Etelä-Tunisiaan. Heinäkuussa 2015 Mahmudi sai kuolemantuomion Libyan vuoden 2011 sodan aikaisista sotarikoksitaan.
Mahmudi on opiskellut lääketiedettä ja erikoistunut gynekologiaan.
Mubarak Abdallah al-Shamikh
Mubarak Abdallah al-Shamikh (myös Imbarek Shamekh, Embarek Shamekh, s. 15. toukokuuta 1952) on libyalainen poliitikko, maan yleisen kansankongressin pääsihteeri, valtionpäämies maaliskuusta 2009 tammikuuhun 2010. Hän oli aiemmin pääministeri 2000–2003.
Shamikh on kotoisin Bengasista. Hän opiskeli sähkötekniikkaa University of Central Floridassa. Hän työskenteli Bengasin kuljetusministerinä vuodesta 1982, keskushallinnon kuljetusministerinä 1984–1990 ja Sirten maankunnan kuvernöörinä ja asuntoministerinä. Maaliskuussa 2000 hänet valittiin hallituksenvaihdossa pääministeriksi. Pääministerikautensa jälkeen oli korkeimman suunnitteluneuvoston johdossa ja Bengasin kuvernöörinä.
By the Light of the Northern Star
By the Light of the Northern Star on färsaarelaisen Týr-nimisen viking/folk metal -yhtyeen viides täyspitkä studioalbumi. Se on konseptialbumi, jonka keskeisenä teemana on viikinkien vastarinta kristinuskon ajautuessa Skandinaviaan 900-luvulla.
Änkyrimadot
Änkyrimadot (Enchytraeidae) on heimo harvasukasmatojen alaluokassa, Haplotaxida-jaksossa. Heimossa on noin 50 lajia, joista monet elävät pelto- ja puutarhamullassa.
Änkyrimadot ovat monella tavalla ekologisesti hyödyllisiä. Yhdessä lierojen kanssa ne muuttavat kasvimateriaalia mullaksi, jolloin ravinteita vapautuu kasvien käyttöön. Maaperän rakenne ja huokoisuus paranevat, kun maaperässä kaikissa kerroksissa on mahdollisimman paljon sekä lieroja että änkyrimatoja.
Änkyrimadot vaikuttavat maaperän kalsiumin sekä typen ja fosforin vapautumiseen kasvien juuria varten. Ne käyttävät ravintonaan myös maaperän haitallisia bakteereja ja siten ehkäisevät niiden leviämistä.
Cordillera del Paine
Cordillera del Paine on Patagonian Andeilla, Chilessä sijaitseva ryhmä vuoria. Ne kuuluvat Torres del Painen kansallispuiston alueelle ja sijaitsevat 400 kilometriä Punta Arenasista pohjoiseen ja noin 2 500 kilometriä Santiagosta etelään.
Jääkenttä
Jääkenttä on vuoristojen lakiosassa oleva laaja jäätikkö, joka mukautuu alustan muotoihin ja on siten melko ohut. Se ei ole niin kupera kuin lakijäätikkö. Jääkenttä-nimitystä käyteään monesti väärin suurista mannerjäätiköistä, jotka ovat jääkenttiä paljon suurempia ja paksumpia.
Suuria jääkenttiä ovat Beringin jäätikkö Alaskassa ja Patagonian jäätikkö Etelä-Amerikan eteläosissa. Jääkentän virtauskuvio riippuu lähinnä alustan muodosta..
Megascolecidae
Megascolecidae on heimo Haplotaxida-lahkossa. Heimoon kuuluu "Megascolides australis", maailman suurin maamato.
Into the Valley of the Moonking
Into the Valley of the Moonking on hard rock -yhtye Magnumin studioalbumi. Se julkaistiin Saksassa 12. kesäkuuta 2009, muualla Euroopassa 15. kesäkuuta 2009 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin. Albumista julkaistaan kolme eri versiota: tavallinen CD, rajoitettu DVD-levyn sisältävä painos ja tuplavinyyli.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tony Clarkin.
Punainen katu
Punainen katu ("Scarlet Street") on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1945. Se perustuu Georges de la Fouchardièren romaaniin, josta Jean Renoir ohjasi aiemmin elokuvan "Yöperhonen". "Punaisen kadun" pääosissa ovat Edward G. Robinson, Joan Bennett ja Dan Duryea.
"Punainen katu" oli Langin, Bennettin ja Walter Wangerin yhteisyrityksen Diana Productionsin ensimmäinen elokuva. Lang sai elokuvan tekemiseen suhteellisen vapaat kädet, mikä oli harvinaista hänen Hollywood-urallaan. Lang ja käsikirjoittaja Dudley Nichols siirsivät elokuvan tapahtumapaikan Montmartresta Pariisista Greenwich Villageen New Yorkiin. Lang kuvasi elokuvaa 56 päivää heinäkuusta lokakuulle 1945. "Punainen katu" ylitti miljoonan dollarin budjettinsa reilulla 200 000 dollarilla.
Elokuva ajautui vaikeuksiin ennen julkistamistaan. Vaikka Hayesin koodistoa valvonut komitea hyväksyi elokuvan, niin National Legion of Decency -järjestö antoi sille arvosanan B, eli se oli järjestön mukaan osittain moraalisesti arveluttava. Tämän seurauksena New Yorkin, Atlantan ja Milwaukeen kaupungit eivät sallineet "Punaisen kadun" esittämistä teattereissaan. Tuottaja Wanger lensi tammikuussa 1946 tapaamaan sensuuriviranomaisia ja sai luvan elokuvan esittämiseen vain muutamien pienten muutosten jälkeen. New Yorkissa elokuva sai lopulta ensi-iltansa 20. helmikuuta 1946.
Hans Prinzhorn
Hans Prinzhorn (6. kesäkuuta 1886 Hemer, Westfalen – 14. kesäkuuta 1933 München, Saksa) oli saksalainen psykiatri ja taidehistorioitsija.
Prinzhorn opiskeli Wienin yliopistossa taidehistoriaa ja filosofiaa ja valmistui 1908. Hän muutti Englantiin opiskelemaan äänenkäyttöä, sillä hänellä oli aikomus ryhtyä laulajaksi. Myöhemmin hän opiskeli lääketiedettä ja psykiatriaa ja toimi ensimmäisen maailmansodan aikana armeijan lääkärinä.
Vuonna 1919 Prinzhornista tuli Karl Wilmannsin avustaja Heidelbergin yliopiston psykiatriseen sairaalaan. Hän sai tehtäväksi laajentaa Emil Kraepelinin alulle panemaa potilaiden töiden taidekokoelmaa. Kun hän lopetti työt sairaalassa 1921, kokoelmassa oli jo yli 5 000 teosta noin 450 "tapaukselta".
Prinzhorn julkaisi 1922 ensimmäisen ja merkittävimmän teoksensa "Bildnerei der Geisteskranken" ('mielisairaiden taideteoksia'), jonka runsas kuvitus sisälsi esimerkkejä kokoelmasta. Hänen kollegansa suhtautuivat teokseen varauksellisesti, mutta taidealalla oltiin innostuneita. Jean Dubuffet oli erittäin innostunut teoksista, ja tuolloin syntyi käsite "L'Art brut", ITE-taide.
Kirja liikkuu pääasiassa psykiatrian ja taiteen, sairauden ja itseilmaisun rajamailla. Se edustaa ensimmäisiä yrityksiä analysoida psyykkisesti sairaiden teoksia.
Työskenneltyään lyhyitä aikoja parantoloissa Zürichissä, Dresdenissä ja Wiesbadenissa hän avasi 1925 psykoterapeuttisen vastaanoton Frankfurtiin, mutta menestys ei ollut kehuttava. Hän jatkoi kirjojen kirjoittamista, ja hänen eläessään niistä julkaistiin kuusi. Hänen toiveensa saada pysyvä työpaikka jossakin yliopistossa ei toteutunut. Ammatillisten epäonnistumisten aiheuttaman pettymyksen ja kolme epäonnistunutta avioliittoa koettuaan hän muutti asumaan tätinsä luokse Müncheniin ja vetäytyi julkisuudesta. Hän ansaitsi elantonsa luennoimalla, muun muassa Yhdysvalloissa, josta hänelle tuli uusikin kutsu, johon hän ei kuitenkaan masennuksen vuoksi vastannut, ja kirjoittamalla esseitä. Hän kuoli 1933 Münchenissä kuumetautiin.
Pian Prinzhornin kuoleman jälkeen "Prinzhornin kokoelma" varastoitiin yliopiston ullakolle. Vuonna 1938 siitä esiteltiin muutamia näytteitä natsien propagandanäyttelyssä "Rappiotaide" ("Entartete Kunst"). Vuonna 2001 kokoelma sai omat vakituiset tilat Heidelbergin yliopiston entisestä kappelista.
Elokuva kuvaa Prinzhornin kokoelman historiaa ja kertoo skitsofreniapotilaiden sisäisistä ristiriidoista heidän taiteensa kautta.
Periskooppivirtahepo
Periskooppivirtahepo ("Hippopotamus gorgops") on pleistoseenikaudella sukupuuttoon kuollut virtahepolaji. Laji kehittyi Afrikassa myöhäis-mioseenin aikaan ja levisi Eurooppaan plioseenikauden alussa. Laji hävisi ennen viimeistä jääkautta. Periskooppivirtahepo oli suurempi kuin nykyisin elävä virtahepo, se oli 4,3 metriä pitkä ja sen säkäkorkeus oli 2,1 metriä. Nimensä se on saanut silmistään jotka sijaitsevat korkealla kallossa. Tämä on oletettavasti auttanut sitä näkemään eläimen ollessa osittain sukelluksissa.
Leonard Wood
Leonard Wood (9. lokakuuta 1860 Winchester, New Hampshire – 7. elokuuta 1927) oli lääkäri ja sotilas, joka toimi Yhdysvaltain maavoimien esikuntapäällikkönä, Kuuban sotilaskuvernöörinä ja Filippiinien kenraalikuvernöörinä.
Wood opiskeli lääketiedettä Harvardissa ja valmistui lääkäriksi Bostonissa vuonna 1884. Seuraavana vuonna hän värväytyi armeijaan sotilaslääkäriksi ja ehti osallistua viimeiseen apassipäällikkö Geronimoa vastaan käytyyn sotaretkeen. Hänet palkittiin kongressin kunniamerkillä. Espanjan ja Yhdysvaltain sodassa Wood johti kuuluisaa Rough Riders -ratsuväkirykmenttiä muun muassa Las Guasimasin taistelussa. Sotilaskuvernöörinä Wood auttoi merkittävästi kehittämään Kuubaa ja sen infrastruktuuria perustaen maahan lukuisia kouluja ja sairaaloita.
Vuonna 1902 Wood siirrettiin Filippiineille, jossa hän toimi aluksi sotilaskomentajana ja vuosina 1903–1906 kenraalikuvernöörinä. Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan toisen vaiheen, Moro-kapinan aikana Wood johti tai järjesti useita suuria rangaistusoperaatioita islaminuskoisia moroja vastaan. Bud Dajon ensimmäisen taistelun aikana vuonna 1906 yhdysvaltalaisosasto surmasi kapinallisjoukon lisäksi heidän perheitään. Tapaus herätti Yhdysvalloissa arvostelua, johon osallistui muun muassa kirjailija Mark Twain. Wood siirrettiin vielä saman vuoden aikana.
Presidentti William Howard Taft nimitti Woodin armeijan esikuntapäälliköksi. Tehtävässään hän auttoi kehittämään yleisesikuntaa. Yhdysvaltain liityttyä mukaan ensimmäiseen maailmansotaan Woodia kaavailtiin maan siirtoarmeijan komentajaksi, mutta tehtävä annettiin John J. Pershingille. Woodista tuli sen sijaan kahden divisioonan koulutustarkastaja. Wood pyrki republikaanien presidenttiehdokkaaksi, mutta hävisi.
Wood kuoli 1927 aivokasvaimen poistoleikkauksesta aiheutuneisiin komplikaatioihin.
Atlaskarhu
Atlaskarhu ("Ursus arctos crowtheri") oli ruskeakarhun alalaji, jonka viimeinen tunnettu yksilö kuoli 1870 metsästäjien ampumana. Sen asuinaluetta olivat Atlasvuoret ja niitä ympäröivät alueet Marokosta Libyaan saakka. Se oli ainoa karhun alalaji, jonka luontainen levinneisyys ulottui Afrikan mantereelle. Karhuja on saattanut esiintyä laajemmallakin alueella Afrikassa, mutta Saharan levittäytyminen oli supistanut niiden elinaluetta. Atlaskarhusta saadaan edelleen näköhavaintoja, mutta todisteita sen selviytymisestä ei ole.
Papuanrastaat
Papuanrastaat ("Amalocichla") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Papuanrastaiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Glukuronihappo
Glukuronihappo (CHO) on glukoosista C6-hiilen hydroksyyliryhmän hapettuessa muodostunut uronihappo. Glukuronihappo on yhdessä sen epimeerin iduronihapon kanssa tärkeä osa glykosaminoglykaaneja. Yhdiste toimii myös C-vitamiinin esiasteena nisäkkäissä lukuun ottamatta kädellisiä ja marsuja. Aineella on myös tärkeä tehtävä muuttaa maksassa myrkylliset aineet veteen liukeneviksi.
Glukuronihappo on hyvin veteen liukenevaa. Glukuronihapolla onkin suuri merkitys esimerkiksi lääkeaineiden ja myrkyllisten yhdisteiden metaboliassa. Maksassa glukuronihapposta muodostuu UDP-glukuronihappoa. UDP-glukuronihapon glukuronyyliosa liittyy UDP-glukuronyylitransferaasientsyymien avulla substraatin karboksyyli-, hydroksyyli-, tioli- tai aminoryhmiin ja tekee yhdisteestä vesiliukoisen, jolloin se poistuu elimistöstä helposti. Reaktiossa UDP-glukuronihaposta vapautuu uridiinidifosfaattia. Esimerkissä glukuronihappo liitetään 4-aminobifenyyliin.
Itämeren alueen tietotekniikkaolympialaiset
Itämeren alueen tietotekniikkaolympialaiset (, "BOI") on vuosittainen lukiolaisten ohjelmointikilpailu. Kilpailun vakituiset osallistujamaat ovat Baltian maat (Latvia, Liettua ja Viro), Pohjoismaat (Norja, Ruotsi, Suomi ja Tanska) sekä Puola ja Saksa. Ensimmäinen BOI järjestettiin vuonna 1995, ja Suomi on osallistunut kilpailuun vuodesta 1998 alkaen.
BOI järjestetään yleensä huhti-toukokuussa ja kestää vajaan viikon. Jokainen osallistujamaa saa lähettää kilpailuun kuusihenkisen joukkueen. BOI:n yksi tehtävä on toimia harjoituskilpailuna IOI:ta varten, ja kansainväliset kilpailut muistuttavatkin paljon toisiaan.
BOI järjestettiin vuonna 2006 Suomessa, vuonna 2007 Saksassa, vuonna 2008 Puolassa, vuonna 2009 Ruotsissa, vuonna 2010 Virossa ja vuonna 2011 Tanskassa.
Suomalaiset ovat vuoteen 2011 mennessä saaneet BOI:sta 4 kultamitalia, 9 hopeamitalia ja 21 pronssimitalia. Seuraavassa taulukossa K tarkoittaa kultaa, H hopeaa ja P pronssia.
RUK-museo
Reserviupseerikoulun museo eli RUK-museo sijaitsee Reserviupseerikoulun välittömässä läheisyydessä Haminassa. Museolla käy vuosittain 6 000 vierasta.
Museon pääperiaatteena on kerätä ja tallentaa Reserviupseerikoulun ja sen oppilaskunnan vaiheisiin liittyvää aineistoa ja esineistöä. Museon kokoelmia voivat vierailijoiden ohella käyttää hyväkseen tutkijat. RUK-museota ylläpitää Reserviupseerikoulun oppilaskunnan kannatusyhdistys.
Museo on auki tiistaista sunnuntaihin kesäkuun alusta elokuun loppuun.
Ajatus Reserviupseerikoulun ja sen oppilaskunnan perinteitä vaalivan museon perustamisesta syntyi oppilaskunnassa 1960-luvulla. Vuonna 1973 oppilaskunta esitti, että Oppilaskunnan kannatusyhdistys ottaisi museohankkeen vastuulleen, ja lopulta 19. lokakuuta 1975 museo perustettiin Reserviupseerikoulun johdon ja kannatusyhdistyksen yhteistyönä. Museo toimi aluksi Haminan Mannerheimintien varrella vanhassa päävartiossa. Tilat kävivät kuitenkin ajan mittaan ahtaiksi, ja vuonna 1996 museo siirrettiin Kadettikoulunkadulle sotilaskodin entisiin tiloihin.
Museo esittelee reserviupseerikoulutusta, oppilaskuntaa ja reservin johtajien perinteitä aina vuodesta 1920 alkaen. Perusnäyttely kertoo ennen muuta upseerioppilaista palveluksessa ja vapaa-ajallakin vuosikymmenten varrella. Kesän 2008 erikoisnäyttelyssä esiteltiin reservin johtajuutta. Vuonna 2000 avatussa Pahkajärvi-hallissa on esillä koulutuskäytössä ollutta raskasta kalustoa.
Museon kokoelmiin kuuluu myös rynnäkkötykki "Aili", joka on sijoitettu katokseen Reserviupseerikoulun pääportin eteen.
Australianrastaat
Australianrastaat ("Drymodes") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Australianrastaiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 3 lajia.
Nal Hutta
Nal Hutta on kuvitteellinen planeetta George Lucasin Tähtien sota -universumissa. Se tunnetaan parhaiten hutt-olentojen kotimaailmana. Esimerkiksi Jabba the Hutt on alun perin kotoisin Nal Huttasta. Planeetan pinta on kosteaa suota ja iljettävää maastoa, jossa huttit viihtyvät mainiosti. Planeetalla on useita kuita, joista kuuluisin on Salakuljettajan kuu, Nar Shaddaa.
Tenuibranchiurus glypticus
Tenuibranchiurus glypticus on "Parastacidae"-heimoon kuuluva australialainen makean veden rapulaji. Se on tunnetuista rapulajeista pienin: täysikasvuisetkin yksilöt ovat alle 30 mm pitkiä. "Tenuibranchius"-suku esiintyy ainoastaan Queenslandissa.
Novum Organum
Novum Organum on Francis Baconin vuonna 1620 julkaisema filosofinen teos, joka käsittelee logiikkaa ja tieteellistä päättelyä. Latinankielisen teoksen nimi voidaan suomentaa ”(Tieteiden) uusi työkalu”, mikä viittaa toisaalta Aristoteleen teokseen "Organon" ja toisaalta Baconin itsensä kehittämään uuteen tieteelliseen menetelmään.
"Novum Organumissa" Bacon kuvaa uuden logiikan järjestelmänsä, jonka hän uskoo olevan aiempia syllogistisia järjestelmiä parempi. Baconin mukaan jonkin asian olemuksen löytämisessä on kyse pelkästään reduktiosta ja induktiivisen päättelyn käyttämisestä. Kun etsitään syytä jollekin ilmiölle, kuten kuumuudelle, tulee tehdä luettelo kaikista tilanteista, jossa kuumuutta esiintyy. Tämän jälkeen tulee tehdä toinen luettelo, joka luettelee kaikki ne tilanteet, jotka ovat samanlaisia kuin ensimmäisen luettelon tapaukset, mutta joista kuumuus puuttuu. Kolmas luettelo luettelee tilanteet, joissa kuumuus voi vaihdella. Syyn tulee olla se, joka on yhteistä kaikille ensimmäisen luettelon tilanteille, puuttuu kaikista toisen luettelon tilanteista, ja vaihtelee asteittain kolmannen luettelon tilanteissa.
Baconin teos oli merkittävä tieteellisen menetelmän kehityksen kannalta.
Teoksen ensimmäisten painosten kansikuvassa oli purjelaiva, joka purjehtii kahden suuren pylvään välistä merellä, jossa on merihirviöitä. Laiva symboloi Baconia ”löytöretkellä”. Pylväät ovat Herakleen pylväät, jotka symboloivat tunnetun maailman rajoja. Merihirviöt symboloivat kaikkea sitä, mikä maailmasta vielä oli jäljellä löydettäväksi.
Vuoden 1650 taskukokoinen painos julkaistiin nimellä "Novum Organum Scientiarum" (Tieteiden uusi työkalu).
Christian
Christian voi tarkoittaa seuraavia:Tanskan Christian-nimiset kuninkaat on lueteltu sivulla Kristian.
Jukka Ukkola
Pekka Jukka Ukkola (s. 23. heinäkuuta 1947 Utajärvi) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän toimi Kalevan toimittajana vuosina 1967–1983, josta hän siirtyi Suomen Kuvalehteen. Ukkola on julkaissut yli 30 kirjaa, ja hän on tunnettu pakinoitsija.. Jukka Ukkola on valmistunut filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta pääaineenaan kansantaloustiede.
Jukka Ukkola on ollut naimisissa kansanedustaja Tuulikki Ukkolan kanssa vuodesta 1969. Heillä on yksi tytär, toimittaja Sanna Ukkola.
Astacopsis gouldi
Astacopsis gouldi on ainoastaan Australian Tasmaniassa elävä "Parastacidae"-heimon rapulaji. Suurikokoinen rapu on suurin tunnettu makeanveden selkärangaton. Suurimmat yksilöt ovat olleet jopa 5–6 kiloisia. Ravun kannat ja levinneisyysalue ovat vähentyneet esimerkiksi ravustuksen ja elinympäristön tuhoutumisen takia. Lajin ravustus on ollut laitonta vuodesta 1998 lähtien.
"Astacopsis gouldi" on suurikokoisin tunnettu makeanveden selkärangaton. Suurimmat tunnetut yksilöt ovat olleet jopa 5-6 kiloisia ja pituudeltaan 80 senttiä. Tyypillisempi suurikokoinen rapu on kuitenkin 2-3 kiloinen. Väritykseltään rapu on sininen tai ruskea. Ravut saattavat elää jopa 60-vuotta.
"Astacopsis gouldi" on Australiaan kuuluvan Tasmanian saaren kotoperäinen laji. Sitä tavataan saaren Bassinsalmeen pohjoisessa laskevissa joissa. Aikanaan lajia tavattiin kaikissa Bassinsalmeen laskevissa joissa ja Arthurjoella, mutta sen levinneisyysalue on muuttunut sittemmin laikukkaammaksi. Lajin koko levinneisyysalueen pinta-alaksi on arvioitu 14 221 km². Alueesta noin 54 % on yksityistä maata, 24 % valtion metsää, 2 % julkista maata ja 19 % virallisesti tai epävirallisesti suojeltua maata.
Lajia tavataan kaiken kokoisissa joissa. Sille tyypillisiä olinpaikkoja ovat esimerkiksi lahoavien puunrunkojen suojapaikat aj syöpyneet rantatörmät. Laji suosii hitaampien virtauksien korkealaatuisia ja happipitoisia vesiä, joilla on rantakasvillisuutta. Se välttelee korkeiden sedimenttipitoisuuksien vesiä. Yksilöt viihtyvät hyvin varjoisissa paikoissa ja viileässä vedessä. Ravut pysyttelevät yleensä yhden tietyn paikan lähistöllä ja kotiympäristöstään siirretyt ravut saattavat palata kotipaikalleen.
Ravut käyttävät ravinnokseen tyypillisesti lahoavaa puuta, mätänevää lihaa ja pieniä kaloja.
Ravut lisääntyvät ja kutevat yleensä syksyisin. Naaraat lisääntyvät kahden vuoden välein ja ne saavuttavat sukukypsyyden 14-vuoden iässä. Uroksista tulee sukukypsiä 9-vuoden ikäisinä. Naaras tuottaa koostaan riippuen 224–1 300 munaa. Ravunpoikaisista vain pieni osa selviytyy täysikasvuiseksi saakka.
Lajin suurimpia nykyisiä uhkia ovat sen elinympäristön häviäminen ja laiton ravustus. Lajin pyynti on ollut laitonta 1. tammikuuta 1998 lähtien. Laitonta ravustusta harjoitetaan edelleen jonkin verran ja lajin suuri koko tekee niistä kömpelöitä ja helposti pyydettäviä. Lajin elinympäristöön kohdistuvia uhkia ovat esimerkiksi metsähakkuut ja maatalous. Joidenkin arvioiden mukaan lajin levinneisyysalue on pienentynyt 70 % ja lajin kannat 80 % viimeisten 50 vuoden aikana. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut lajin erittäin uhanalaiseksi.
Mario &amp; Yoshi
Mario & Yoshi (Pohjois-Amerikassa nimellä Yoshi) on vuonna 1992 Nintendon valmistama peli Nintendo Entertainment System ja Game Boy -konsoleille.
Peli on Tetris-peliä muistuttava pulmapeli, jossa Mario pitelee kahta lautasta ilmassa, joihin on tarkoituksena pudottaa Yoshi-dinosauruksen munanpuolikkaat, jolloin ne yhdistyvät ja munasta kuoriutuu uusi Yoshi.
Munanpuolikkaiden väliin voi pisteiden keräämiseksi asettaa muita putoavia asioita. Jos näitä asetetaan kaksi samanlaista päällekkäin, ne poksahtavat pois.
Muut putoavat asiat ovat esimerkiksi vanhemmista Mario-peleitä tutut viholliset Goomba, piraijakasvi ja pyöreä kummitus.
Pelissä on kaksi eri tyyppiä pelata sekä kaksinpeli (jolloin toisella pelikentällä on Luigi)
Peliä pelataan niin kauan (pisteitä keräten) kunnen peli päättyy kentän täyttyessä. Peli vaikenee eteenpäin mentäessä.
Pelissä on tarkoitettuna saada kenttä tyhjäksi mahdollisimman nopeasti.
Kaksinpelissä pelataan vain tyyppiä B.
Pelin ohjattavuus on hyvin yksinkertainen. Pelissä liikutellaan Marioa (ja Luigia) neljän lautasen alla edestakaisin ja käännellään sitä, jotta lautaset päällysteineen vaihtaisivat paikkoja.
Oliivisiepot
Oliivisiepot ("Eopsaltria") on pensassieppojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Oliivisieppojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia. Joissain lähteissä sukuun on esitetty kuuluvan 5 lajia.
Leccinum
Leccinum on tattien suku, johon kuuluvat lehmäntatit, punikkitatit ja muutamia muita lajeja. Monet lajit ovat melko arvostettuja ruokasieniä.
Muiden tattien tavoin ne kasvavat symbioosissa puiden kanssa muodostaen mykoritsoja eli sienijuuria. Niillä on lakin alapinnalla pillit, ei helttoja, ja jalan pinnassa tupsuja tai nyppylöitä, joiden avulla ne voi erottaa esimerkiksi kivitattien suvun lajeista.
Sukuun kuuluu yhteensä noin 160 lajia.
Pyynikin uimahalli
Pyynikin uimahalli on Tampereella, nimestään huolimatta ei Pyynikin vaan Amurin kaupunginosassa sijaitseva uimahalli. Se on Suomen ensimmäisiä uimahalleja ja museoviraston suojelema. Uimahalli valmistui vuonna 1956 ja sen yhteyteen rakennettiin retkeilymaja.
Uimahallissa on kuusiratainen 25 metrin uima-allas ja monitoimiallas, jonka pohjan korkeutta voidaan säätää. Lisäksi hallissa on lasten kahluuallas, kylmävesiallas ja poreallas. Hyppytelineet ovat kolmen ja viiden metrin korkeudessa aikuisten altaan vedenpinnasta.
Uima-allashuoneen läntiseen päätyyn tuli silloisen Tampereen suurin ikkuna, joka oli 156 m kokoinen.
Tampereen kaupunginhallitus päätti hankkia hallille piirustukset kutsukilpailun avulla. Mukaan kutsuttiin kolme arkkitehtia, Jorma Järvinen, Harry W. Schreck ja Einari Teräsvirta, joista valittiin Schreckin suunnitelma. Hänen avustajinaan toimivat Taito Uusitalo ja Olavi Suvitie. Hallin rakentaminen aloitettiin 1. huhtikuuta 1954 ja pääurakoitsijana toimi Arvonen Oy.
Uimahalli oli suljettuna vuosina 2007-2012. Tänä aikana se peruskorjattiin täydellisesti ja uudet avajaiset pidettiin 26. elokuuta 2012. Peruskorjauksen yhteydessä lastenallas muutettiin monitoimialtaaksi, yksityistettiin kuntosalitoiminnot, uusittiin talotekniikka ja saneerattiin pinnat.
Mariankadun viereen ja uimahallin läheisyyteen tehtiin seitsenkerroksinen retkeilymajarakennus, joka sai nimekseen "Uimahallin Maja". Paikan viidessä kerroksessa oli tilaa kaikkiaan 180 yöpyjälle, mutta lisämajoitustilaa saatiin aikaiseksi tarvittaessa 50 hengelle. Huoneet olivat kahden tai kuuden hengen huoneita. Toiseen kerrokseen tuli ravintola, jossa oli tilaa 120 asiakkaalle. Näyttelijä Masa Niemi teki retkeilymajassa itsemurhan unilääkeyliannostuksella vuonna 1960 ja kuoli muutamaa päivää myöhemmin sairaalassa.
Puutarhakadun puoleiselle osalle sijoitettiin kaksikerroksinen keskuspesulaosa. Pesulan ja saunaosaston välillä oli ajan tapaan kuusi huoneistoa käsittävä asunto-osuus laitoksen henkilökunnalle. Pesulan koneiksi hankittiin aikansa edistyneimpiä laitteita.
Retkeilymajan rakennus purettiin keväällä 2013 ja YIT rakensi sen tilalle yhdeksänkerroksisen Tampere Suites -huoneistohotellin, joka avattiin syksyllä 2014.
Allashuoneen itäpäädyssä ja hyppytornien takana oli baari, josta näki altaille. Sisäänkäynnit kulkivat sinne kadulta sekä uimahallin tiloista. Uimahallin kellarikerrokseen oli varattu huoltotilojen lisäksi soutu- ja melonta-altaat sekä pukeutumis-, pesu- ja muut tilat. Pirkankadun puolelle uimahallin yhteyteen tuli kuusi myymälähuoneistoa ja Kortelahdenkadun puolelle kolme liikehuoneistoa.
Baarinpuoleisen tiiliseinän koristelua varten järjestettiin valtakunnallinen mosaiikkitaidekilpailu, jonka voitti Olavi Valavuori. Hän suunnitteli seinälle työn, joka nimettiin "Versioksi". Se valmistui vuonna 1958. Teoksessa tiilipinnalle on hahmoteltu sinivihreästä italialaisesta mosaiikista kolme neljämetristä alastonta ihmisfiguuria.
Myöhemmin 1960-luvun alussa Uimahallin Majan edustalla olevan suihkukaivon ja vesialtaan ylle asennettiin Eila Hiltusen kupariveistos "Veden alla".
Esa Läärä
Esa Läärä on Oulun yliopiston biometrian professori. Suomen epidemiologian seura valitsi hänet vuoden 2009 epidemiologiksi. Esa Läärä on työskennellyt tilastotieteen, biostatistiikan, biometrian ja epidemiologian alan eri opetusviroissa Kuopion, Tampereen ja Oulun yliopistoissa yhteensä 20 vuoden ajan. Hän on pitänyt kymmeniä kursseja Suomessa ja ulkomailla sekä kirjoittanut oppikirjoja. Professoriksi Oulun yliopistoon hänet on nimitetty vuonna 2000.
Iwanuma
Iwanuma () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. marraskuuta 1971. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 44 108 ja asukastiheys 730 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 60,45 neliökilometriä.
Abukuma-joki virtaa kaupungin läpi lännestä itään. Kaupungissa sijaitsee Takekoma Inari-jinjan pyhäkkö, joka väittää olevansa Japanin toiseksi vanhin Inari-kamille rakennettu pyhäkkö.
Tatinriesa
Tatinriesa ("Hypomyces chrysospermus" vanh. "Apiocrea chrysosperma") on valkoinen kotelosieni, joka kasvaa toisten sienten itiöemien päällä. Sen yleisimpiä isäntiä ovat herkkutatti ja samettitatti.
Tatinriesan leviäminen alkaa tatin pillistön pinnalta, mistä se etenee valkoisena homeen kaltaisena massana peittämään koko isäntäsienen.
Tatinriesa sisältää skyriini-nimistä kaksoisantrakinonia, joka on muun muassa sienivärjäykseen soveltuva aromaattinen väriaine. Sillä saadaan lankoihin keltaisen sävyjä puretuksesta riippuen. Rautavihtrilli antaa punaruskean sävyn.
Viitta ja tikari (vuoden 1946 elokuva)
"
Viitta ja tikari ("Cloak and Dagger") on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen jännityselokuva vuodelta 1946. Pääosissa näyttelevät Gary Cooper ja Lilli Palmer. Elokuva perustuu Corey Fordin ja Alastain MacBain kirjaan, joka käsittelee Yhdysvaltojen sotilastiedusteluorganisaatiota Office of Strategic Servicesia.
Elokuva kuuluu viitta ja tikari -perinteestä ammentavaan lajityyppiin. Elokuvan tekijöistä käsikirjoittajat Ring Lardner Jr. ja Albert Maltz joutuivat Joseph McCarthyn kommunistivainojen uhriksi ja kuuluivat Hollywoodin kymmenikköön.
Matti Rämö sanoo arviossaan, että elokuva on ”kuin tulevien kylmän sodan agenttitarinoiden esinäytös”. Hän pitää elokuvan rasitteena sitä, että ydinfysiikan tutkija solahtaa agentin rooliin turhan helposti. Lilli Palmer saa roolissaan kiitosta taisteluväsymystä ja itseinhoa huokuvana vastarintaliikkeen soturina.
Kakuda
Kakuda () on kaupunki Miyagin prefektuurissa Japanissa. Kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1958. Vuonna 2015 kaupungin väkiluku oli 30 554 ja asukastiheys 207 ihmistä neliökilometriä kohden. Kaupungin pinta-ala on 147,53 neliökilometriä.
Abukuma-joki virtaa kaupungin lävitse.
Ystävyyskaupunkitoiminta kaupunkien välillä alkoi vuonna 1990. Molemmat kaupungit lähettävät vuosittain lukioikäisiä oppilaitaan tutustumaan ystävyyskaupunkiinsa.
Stefan Håkans
Stefan Håkans (s. 25. heinäkuuta 1941 Koivulahti) on suomalainen diplomiekonomi (Hanken) ja Alfons Håkans -laivaliikenneyhtiön puheenjohtaja ja FC Inter Turku -jalkapalloseuran perustaja ja omistaja. FC Inter Turku Oy kuuluu Alfons Håkans -konserniin.
Koivulahdella syntynyt Håkans muutti vuoden ikäisenä Vaasaan. Hän valmistui diplomiekonomiksi ja vuonna 1968 kauppatieteen maisteriksi Helsingin ruotsalaisesta kauppakorkeakoulusta. Alfons Håkans Oy Ab:n toimitusjohtajana hän toimi vuodesta 1975. Jalkapalloliigan varapuheenjohtajana hän on toiminut vuodesta 2001.
Vuonna 2016 Suomen Palloliitto ja Veikkausliiga palkitsivat Håkansin Captain’s Ball -palkinnolla erityisen positiivisesta ja merkittävästä työstä suomalaisen jalkapalloilun hyväksi.
Nizzassa asuvan Håkansin puoliso on Anneli Håkans. Heillä on kaksi poikaa, joista toinen on Håkans-konsernin toimitusjohtaja Joakim Toinen on Patrik.
Håkans sai tammikuussa 2019 syytteen törkeästä avustuspetoksesta, joka tapahtui kymmenen vuotta aikaisemmin. Kysymys on Kupittaan Stadionin elektronisten kulkuporttien hankinnasta, johon opetus- ja kulttuuriministeriö antoi avustusta väärien tietojen perusteella. Håkans toimi Kiinteistöyhtiö Kupittaan Stadionin hallituksen puheenjohtajana antaessaan tiedot ministeriölle. Anomuksen mukaan porttien ilmoitettiin maksavan 300 000 euroa, jolla perusteella myönnettiin 150 000 euroa. Portit kuitenkin maksoivat 120 000 euroa. Syyttäjä vaatii ehdollista rangaistusta. Sopimuksia porteista oli Buy Smart Finland Ab:n kanssa tehty useita, ja ministeriöön lähetettiin korkeamman summan sisältävä sopimus.
Turun Yrittäjät palkitsivat vuoden 2008 Yrittäjätekona Håkansin työn jalkapalloseura FC Interin hyväksi.
Håkans sai vuonna 2016 Captain's Ball -palkinnon panoksestaan jalkapallon hyväksi.
Edith Head
Edith Head (28. lokakuuta 1897 – 24. lokakuuta 1981) oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija ja elokuvapuvustaja. Hän sai urallaan peräti kahdeksan Oscar-palkintoa eli enemmän kuin kukaan toinen nainen palkinnon historiassa. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi kaikkiaan 35 kertaa. Viisi vuosikymmentä kestäneellä urallaan hän toimi puvustajana yli 400 elokuvassa.
Edith Head oli uransa aikana lukuisten kuuluisien naisnäyttelijöiden puvustajana, muun muassa Grace Kellyn Alfred Hitchcockin ohjaamiin elokuviin "Takaikkuna" ja "Varkaitten paratiisi", Audrey Hepburnin puvustajana elokuvassa "Loma Roomassa" ja Elizabeth Taylorin puvustajana elokuvassa "Paikka auringossa". Edith Head on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Steve Martin ja Carl Reiner omistivat elokuvansa "Kuollut mies ei palttoota kaipaa" (1982) juuri ennen elokuvan valmistumista kuolleen Edith Headin muistolle.
Ehrenfestin teoreema
Ehrenfestin teoreema on Paul Ehrenfestin kehittelemä menetelmä, jolla lasketaan hiukkasen observaabeleiden odotusarvojen riippuvuutta ajasta.
Ehrenfestin mukaisesti observaabelin formula_1 odotusarvon formula_2 riippuvuutta ajasta kuvaa yhtälö
missä formula_4 on imaginaariosa, formula_5 Planckin vakion muunnos ja merkintä formula_6 tarkoittaa Hamiltonin operaattorin formula_7 ja operaattorin formula_8 kommutaattoria. Hamiltonin operaattori taas kirjoitetaan muodossa formula_9, missä siis formula_10 on liikemäärä, formula_11 massa ja formula_12 potentiaali.
Ehrenfestin teoreeman mukaan paikan formula_13 odotusarvo ajan derivaattana on
ja liikemäärän formula_15 odostusarvo ajan derivaattana
Distinguished Service Cross
Distinguished Service Cross (D.S.C.) on sotilaallinen kunniamerkki, joka myönnetään rohkeudesta. Mitalista on erilaisia versioita eri maissa:
Distinguished Service Cross (Yhdysvallat)
Distinguished Service Cross (lyh. DSC) on Yhdysvaltain maavoimien toiseksi korkein sotilansiomitali. Se vastaa arvoltaan laivaston Navy Cross ja ilmavoimien Air Force Cross -mitalia.
Yhdysvaltain asevoimia koskevan lain mukaan eläkkeeseen myönnetään 10 prosentin korotus, mikäli eläkkeensaaja on palvellut armeijassa vähintään 20 vuotta ja ansainnut sinä aikana DCS:n.
Yhdysvaltain Ranskan joukkojen komentaja kenraali John J. Pershing ehdotti Medal of Honorin lisäksi perustettavaksi toista mitalia kunniakkaasta palveluksesta. Presidentti Woodrow Wilson sai ehdotuksen kirjeessä, joka oli päivätty 28. joulukuuta 1917. Distinguished Service Cross perustettiin 2. tammikuuta 1918 ja se korvasi Certificate of Merit -mitalin.
Mitalin suunnitteli pioneerijoukkojen kapteeni Aymar E. Embury II.
Distinguished Service Cross myönnetään henkilölle, joka palvellessaan Yhdysvaltain armeijassa osoittaa poikkeuksellista sankaruutta, jota ei voida palkita Medal of Honorilla. Mitali voidaan myöntää teosta taistelussa Yhdysvaltain vihollista vastaan, teosta sotilasoperaatiossa konfliktissa, teosta aseellisessa konfliktissa palveltaessa ystävällismielisissä joukoissa tai teosta aseellisessa konfliktissa palveltaessa vieraissa joukoissa, joissa Yhdysvallat eivät ole sotaa käyvä osapuoli. Teon (tai tekojen) on oltava niin merkittävä ja hengenvaarallinen, että se erottaa henkilön palvelustovereistaan.
Krag-Jørgensen
Krag-Jørgensen on pulttilukkokivääri, joka kehitettiin 1800-luvun lopulla Norjassa. Norjan, Tanskan ja Yhdysvaltojen asevoimat käyttivät sitä aikanaan peruspalvelusaseena. Kivääristä valmistettiin useita versioita eri aselajeille. Aseen suunnittelivat norjalaiset Ole Herman Johannes Krag and Erik Jørgensen.
Toisen maailmansodan aikana Norjan miehittänyt natsi-Saksa asetti suuren tilauksen Krag-kivääreistä Norjan valtion Kongsberg Våpenfabrikk-asetehtaalle. Miehitystä vastustaneet työntekijät hidastivat ja sabotoivat valmistusta eikä Wehrmacht ehtinyt saada kuin noin 3500 kivääriä sodan aikana.
Nykyään ase on suosittu keräilijöiden keskuudessa. Ampujat arvostavat sitä sen luotettavan toiminnan vuoksi.
Sutton (kilpa-autovalmistaja)
Sutton oli yhdysvaltalainen kilpa-autojen valmistaja, joka osallistui Formula 1:n Indianapolis 500 -osakilpailuun kaudella 1959. Tallin kuljettaja Mike Magill keskeytti kilpailussa kierroksella 45 sattuneen onnettomuuden seurauksena.
Moro-kapina
Moro-kapina oli Filippiinien muslimivähemmistön kapina yhdysvaltalaisia miehittäjiä vastaan. Sitä pidetään usein jatkona Filippiinien ja Yhdysvaltain sodalle, jonka seurauksena Filippiinit joutuivat Yhdysvaltain haltuun. Kapinan katsotaan kestäneen Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan lopusta vuoteen 1913, jolloin käytiin Bud Bagsakin taistelu.
Vuoden 1898 Pariisin rauha päätti Espanjan ja Yhdysvaltain sodan. Yhdysvallat sai haltuunsa Puerto Ricon Karibianmerellä sekä Guamin Tyynellämerellä. Sopimus takasi myös itsenäisyyden Kuuballe sekä Yhdysvallat saattoi ottaa Filippiinit haltuunsa 20 miljoonan dollarin korvauksella. Aluelisäykset eivät saaneet täyttä kannatusta Yhdysvaltain senaatissa, mutta laajentuminen hyväksyttiin yhden äänen enemmistöllä. Yhdysvalloista tuli siirtomaavalta.
Tällä välin Filippiinit olivat ehtineet julistautua itsenäiseksi. Valtiota ei kuitenkaan tunnustettu ja poliittiset levottomuudet alkoivat itsenäisyyttä kannattavan alkuperäisväestön ja sitä vastustavien länsimaisten kolonialistien kesken. Filippiinien kongressin puhemies julisti sodan Yhdysvalloille 2. kesäkuuta 1899 aloittaen Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan.
Yhdysvallat laivasi saarelle yli 100 000 miehen vahvuisen nykyaikaisesti aseistautuneen armeijan. Sodassa käytiin useita taisteluja, mutta vanhanaikaisesti aseistautuneet filippiiniläiset jäivät jatkuvasti alakynteen. Lisäksi kolera ja nälänhätä verottivat filippiiniläisiä. Yhdysvallat menettivät noin 5 000 miestä ja Filippiinit 12 000–20 000 miestä. Lisäksi tauteihin, nälänhätään ja väkivaltaisuuksiin kuoli arvioista riippuen 200 000–1 500 000 siviiliä. Filippiiniläiset antautuivat ja rauhansopimus kirjoitettiin Yhdysvaltain itsenäisyyspäivänä 4. heinäkuuta 1902.
Filippiinien muslimivähemmistö, lähinnä Mindanaon ja Jolon alueilla asuneet morot olivat kannattaneet itsenäisyyttä ja käyneet sissisotaa miehittäjiä vastaan jo Espanjan siirtomaavallan aikana. Morot jatkoivat nyt taistelua uusia miehittäjiä vastaan. Vielä Filippiinien ja Yhdysvaltain sodan lopulla he väijyttivät yhdysvaltalaisten partioita ja osastoja, sekä tekivät ryöstöretkiä vastustajan varastoihin. Amerikkalaiset vaativat paikallisia johtajia "datu"ja luovuttamaan soturit, jotka olivat osallistuneet hyökkäyksiin ja palauttamaan Yhdysvalloille kuuluvan omaisuuden. Datut eivät puolustaneet pelkästään itsenäisyyttään, vaan myös ikivanhoja säätyihin perustuneita yhteiskuntaluokkia sekä oikeutta pitää orjia ja maaorjia.
Eversti Frank Baldwinin johtama rangaistusretkikunta hyökkäsi moroja vastaan Bandapatanin taistelussa 2. toukokuuta 1902. Bandapatanin "cotta", morojen linnake, tarjosi yllättävän suuren vastuksen ja kun yhdysvaltalaisjoukot saivat tehtyä murron puolustukseen he surmasivat armotta kaikki puolustajat. Bandapatanin taistelu toimi esikuvana ja vastaavanlaisia verilöylyihin päättyneitä taisteluja käytiin koko kapinan ajan.
Moro-kapinan aikana Yhdysvallat kierrätti Moro-provinssissa kolme sotilaskuvernööriä:
Anna-Maria Helsing
Anna-Maria Helsing (s. 17. lokakuuta 1971 Södertälje, Ruotsi) on suomalainen kapellimestari. Hän on kotoisin Uudenkaarlepyyn Munsalasta. Helsing toimi Oulu Sinfonian taiteellisena johtajana 2010–2013. Hän on johtanut lähes kaikkia suuria suomalaisia orkestereita. Helsing on ensimmäinen suuren ammattisinfoniaorkesterin johdettavakseen saanut nainen Suomessa.
Helsing aloitti musiikkiopinnot Pietarsaaren konservatoriossa ja suoritti siellä 1992 viulunsoitonopettajan tutkinnon ja 1996 täydennystutkinnon. Hän suoritti diplomitutkinnon Puolassa Bydgoszczin musiikkiakatemiassa keväällä 2000 kunniamaininnalla. Syksystä 2004 hän opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalla ja suoritti syyskuussa 2007 Oulu Sinfonian vierailevana kapellimestarina orkesterijohdon A-tutkinnon erinomaisin arvosanoin. Hän on osallistunut kansainvälisiin viulukilpailuihin, ja 1999 hän voitti ensimmäisen palkinnon 1900-luvun musiikin kilpailussa nuorille muusikoille Varsovassa. Hän toimii viulunsoitonopettajana Svenska Yrkeshögskolassa.
Taipaleen taistelu
Taipaleenjoella Karjalankannaksella Viipurin läänin Metsäpirtin pitäjässä käytiin talvisodan (30.11.1939–13.3.1940) ratkaisevia taisteluita joulukuusta 1939 helmikuuhun 1940 ja myös jatkosodan (25.6.1941–19.9.1944) taisteluita kesällä 1944.
Talvisodassa suojajoukkotaisteluiden tuloksena Suomen pääpuolustusasema Kannaksella muodostui 6. joulukuuta 1939 mennessä Taipaleenjoelle. Rintamavastuu alueella kuului kolmannen armeijakunnan 10. divisioonalle. Suomen joukot kykenivät pitämään rintaman Taipaleenjoessa koko talvisodan loppuun asti.
Taipaleella sijaitsi osa Mannerheim-linjaa ja myös osa Viipurin–Kuparsaaren–Taipaleen eli VKT-linjaa. Linja seurasi Vuoksen lasku-uoman muodostavaa Suvannonjärveä ja siitä Laatokkaan laskevaa Taipaleenjokea. Suvanto ja juoksullaan mutkan tekevä Taipaleenjoki muodostavat väliinsä etelään työntyvän Koukkuniemen. Niemi oli alueen puolustuksen kannalta ongelmallinen, koska sen alue oli tasaista ja suojatonta. Toisaalta, jos puolustus olisi järjestetty niemen juureen, olisi venäläisille jouduttu antamaan monta kilometriä maata ilmaiseksi.
Merkittävimmät taistelupaikat olivat Taipaleenjoen pohjoisrannalla olevat Terenttilä ja Kirvesmäki.
Ars Nova
Ars Nova on Savonlinnassa 1967 perustettu taideyhdistys.
Ars Novassa on 67 harrastajataiteilijaa tai ammattilaista. Jäsenet ovat nykyisiä tai entisiä savonlinnalaisia. Yhdistys järjestää vuosinäyttelyitä ja kursseja jäsenistölle. Puheenjohtajana toimii Taru Innanen.
Mikrobivaurio
Mikrobivauriolla tarkoitetaan rakennuksen sisäpinnan aluetta tai rakenteen osaa, jossa voidaan havaita tavanomaisesta poikkeavaa mikrobikasvustoa. Mikrobivaurion esiintyminen todennetaan aistihavainnoinnin tai mikrobiologisten analyysien avulla. Mikrobivaurio voi sisältää home-, hiiva- ja lahosieniä sekä leviä, bakteereita ja ameeboja. Mikrobikasvuston saattaa havaita toisinaan värimuutoksina materiaalin pinnalla, mutta osa kasvustosta on näkymätöntä ihmissilmälle.
Mikrobivaurioita arvioidaan olevan noin joka neljännessä pientalossa.
Mikrobivaurio voidaan tunnistaa useilla menetelmillä. Eräs nopeimmista menetelmistä on aistinvarainen havainnointi, mutta se ei paljasta kaikkia mikrobivaurioita. Aistinvaraisesti voidaan havaita esimerkiksi silminnähtävä mikrobikasvusto ja huonolaatuinen sisäilma. Kasvuston seurauksena pintamateriaalin väri saattaa muuttua tai pinnalle voi kasvaa puuterimaista, pölymäistä tai pistemäistä kasvustoa. Varma merkki pitkälle edenneestä kosteusvauriosta on tunkkainen, maakellarin hajua muistuttava haju. Haju johtuu mikrobien kasvusta ja aineenvaihdunnasta, jota esimerkiksi sisätilojen kosteusolosuhteet säätelevät. On tavallista, että hajua aistitaan rakennuksessa vain ajoittain, koska haisevia aineenvaihduntatuotteita ei välttämättä muodostu jatkuvasti. Lisäksi rakennuksen ilmanvaihdon toiminnasta aiheutuvat paineenvaihtelut ja ulkoiset tekijät, kuten säätila, voivat vaikuttaa hajun esiintymiseen.
Pitkälle edenneen mikrobivaurion tunnistaa usein sen aiheuttamista terveysongelmista, jotka aiheutuvat hengitysilmassa leijuvista mikrobien aineenvaihduntatuotteista ja itiöistä.
Mikrobivaurioituneessa rakennuksessa oleskelevilla henkilöillä esiintyy usein silmien, ihon ja hengitysteiden limakalvojen ärsytysoireita. Rakennuksen käyttäjillä voi esiintyä myös yleisoireita, kuten kuumeilua, väsymystä ja pahoinvointia. Mikrobivaurioille altistuminen voi aiheuttaa myös hengitystie- ja allergiasairauksia sekä keskittymiskyvyn ja muistin heikentymistä. Osan kosteusvauriomikrobeista on todettu olevan myrkyntuottokykyisiä eli toksisia. Ihmisten
vastustuskyvyssä mikrobien aiheuttamia terveyshaittoja vastaan vaikuttaa kuitenkin olevan paljon
eroja.
Radeon HD 5000 -sarja
Radeon HD 5000 -sarja on AMD:n grafiikkasuoritin sarja. Sarjan suorittimet käyttävät TeraScale 2 mikroarkkitehtuuria ja "Evergreen" koodinimellä valmistettuja suorittimia.
Sarjassa on ensimmäisen sukupolven DX11 yhteensopivat näytönohjaimet. Mallisarjan huippunäytönohjaimista käytetään koodinimeä Cypress. R800-näytönohjain on edellisen sukupolven huippunäytönohjaimen tapaan kaksiytimellinen näytönohjain, joka on asennettu yhdelle piirille. Yksipiirinen näytönohjain on RV870. R800 perustuu arkkitehtuurisesti R600 piiriin, sisältäen pienimuotoisia parannuksia edellisestä sukupolvesta. 5000 sarjan näytönohjaimet valmistetaan 40 nanometrin valmistusprosessilla. HD5870 näytönohjaimessa on 1600 Stream suoritinta jotka on jaettu 32 ROPSiksi. Tekstuuriyksiköitä näytönohjaimessa on 80. Halvemmassa HD5850 näytönohjaimessa Stream prosessoreita on 1440 jotka on jaettu 32 ROPSiksi tekstuuriyksiköiden määrän ollessa 72. Molemmissa näytönohjaimissa on 256-bittinen muistiväylä. R800 on DirectX 11 -yhteensopiva. Radeon 5000 -sarjan ensimmäiset näytönohjaimet HD5850 ja HD5870 näytönohjaimet julkaistiin 23.9.2009 Näytönohjaimessa on 1024 MB GDDR5-muistia.
5870 näytönohjain sisältää 200 itsenäistä suoritinta (SIMD-prosessoria) jotka vaativat rakenteensa vuoksi rinnakkaisuutta ajettavalta ohjelmakoodilta. R800 piirisarjan näytönohjaimet käyttävät SIMD:n ALU:ja laskentaansa. 5870 näytönohjaimessa lasketaan rinnakkain 3200 pikseliä (johtuen siitä että pikseliä kohden tarvitaan huomattavasti rinnakkaislaskentaa). Itse stream suorittimet eivät ole täydellsiiä laskentayksiköitä, vain SIMD prosessorien laskentayksiköitä.
Juniper on Radeon 5770 ja 5750 näytönohjainten koodinimi. Näytönohjaimet julkaistiin 13. lokakuuta 2009. 5770 Näytönohjaimessa on 800 Stream prosessoria. Tekstuuriyksikköjä näytönohjaimessa on 40 ja SIMD yksikköjä näytönohjaimessa on 10. Muistiväylä on 128-bittinen. Grafiikkapiirissä on 1,04 miljardia transistoria.
5750 näytönohjaimessa Stream prosessoreita on 720. Tekstuuriyksiköitä on 36 kpl.
Redwood on Radeon 5670 näytönohjaimen koodinimi. Näytönohjain julkaistiin 14. tammikuuta 2010. Näytönohjaimet valmistetaan 40 nm prosessilla. Grafiikkapiirissä on 627 milj. transistoria. Stream prosessoreita näytönohjaimessa on 400 ja tekstuuriyksiköitä 20. Rasterointioperaatioita näytönohjain kykenee suorittamaan kahdeksan kappaletta yhden kellojakson aikana. SIMD yksiköitä 5670 näytönohjaimessa on 5 kpl ja näytönohjaimen muistiohjain on 128-bittinen.
Tatjana Rjabkina
Tatjana Rjabkina (; o.s. Pereljaeva ; s. 3. toukokuuta 1980) on venäläinen suunnistaja ja MM-mitalisti. Hän edustaa ruotsalaista SoIK Hellasia.
Nuorten MM-kilpailuissa vuosina 1996–2000 Rjabkina voitti kaiken kaikkiaan kahdeksan mitalia, joista neljä oli kultaista. Aikuisten MM-kilpailuissa Rjabkina voitti Västeråsissa 2004 hopeaa keskimatkalta. Kaksi vuotta myöhemmin Århusissa hän voitti pronssia keskimatkalta. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Galina Vinogradova ja Julija Novikova. Neljännen aikuisten MM-mitalinsa hän saavutti Lausannessa 2012 sijoittumalla keskimatkalla pronssille. EM-kilpailuista Rjabkina on voittanut yhden kullan, kolme hopeaa ja neljä pronssia.
Suunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailussa Rjabkina sijoittui toiseksi vuonna 2004 ja kolmanneksi vuonna 2012. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua, O-Ringenillä 2007 ja Suomessa 2013, molemmat keskimatkalta. Hän voitti Tiomilan vuonna 2007 SoIK Hellasin joukkueessa. Venlojen viestissä hän voitti hopeaa vuonna 2004.
Ilitoni
Ilitoni () on yksivärinen, silkkinen, pellavainen tai puuvillainen liina, jota käytetään ortodoksisessa kirkkorakennuksessa. Ilitoni kääritään kolmeen osaan taitellun antiminssin ympärille, silloin kun antiminssia ei käytetä, ja tämä käärö jätetään alttaripöydälle odottamaan seuraavaa käyttökertaa. Symbolisesti ilitonin sanotaan kuvaavan liinaa, jolla Jeesuksen pää peitettiin häntä haudattaessa. Toisaalta sen sanotaan kuvaavan Jeeuksen kapaloita tai käärinliinoja eli syntymää ja kuolemaa.
Georgios
Georgios tai Geórgios () on kreikkalaisperäinen miehen etunimi, joka kreikan kielessä tarkoittaa maanviljelijää. Nimen alkuosana on sama kreikan "maata" tarkoittava sana "ge" (γη), joka esiintyy myös esimerkiksi sanoissa geologia ja geometria; loppuosa taas on "työtä" tarkoittava sana "ergon" (εργον).
Kuuluisa varhaiskristillinen pyhimys Georgios Voittaja, josta Suomessa tunnetaan yleisesti nimellä Pyhä Yrjö tai Pyhä Yrjänä, on tehnyt nimen laajalti suosituksi. Siitä esiintyy eri maissa ja kielissä useita muunnoksia. Monet niistä ovat ainakin kirjoitusasultaan lähellä nimen latinalaistettua muotoa "Georgius", mutta saattavat poiketa siitä ääntämykseltään paljonkin. Sellaisia ovat esimerkiksi englannin "George" (lausutaan /džoodž/, ranskan "Georges" (lausutaan /žorž/, italian "Giorgio" (lausutaan /džoodžo/ sekä saksan ja ruotsin "Georg", joka saksaksi lausutaan melkein kirjoitusasun mukaisesti mutta ruotsiksi /jori/. Näiden ohella esiintyy saksassa myös muunnelma Jürgen ja ruotsissa Göran.
Suomessa nimen vanhastaan tunnetuimmat muunnelmat ovat Yrjö ja Jyrki. Näistä Yrjö on länsi-, Jyrki itäsuomalaista alkuperää. Itä-Suomessa nimeä Jyrki ovat käyttäneet varsinkin ortodoksit. Nimeä Yrjö käytetään suomen kielessä vakiintuneesti myös englannin George- ja kreikan Georgios -nimisistä hallitsijoista. Muita nimen suomalaisia muunnelmia ovat Yrjänä, Jyri ja Jori. Kaikkien näiden nimipäivät ovat Pyhän Yrjön muistopäivänä 23. huhtikuuta.
Kosteusvaurioindikaattorit
Kosteusvaurioindikaattori viittaa mikrobikasvustoihin, joita tavataan yleisesti rakennusten kosteus- ja homevaurioiden yhteydessä. Kosteusvaurioihin on liitetty muun muassa seuraavia mikrobisukuja:
Actinobacteria; Acremonium; Aspergillus; Chaetomium; Fusarium; Stachybotrys; Trichoderma. Kaikissa näissä mikrobisuvuissa tiedetään myös esiintyvän myrkyntuottokykyisiä kantoja. Kantojen myrkyllisyyttä tutkitaan esimerkiksi sian siittiötestien avulla.
"Streptomyces griseus" on yleinen kosteusvaurioiden yhteydessä tavattu aktinobakteeri, joka kykenee tuottamaan valinomysiiniä. Kosteusvauriorakennuksista eristetty ja laboratorio-oloissa kasvatettu kanta on osoittautunut erittäin solumyrkylliseksi. Valinomysiinin solumyrkyllisyys perustuu solujen mitokondrioiden tuhoamiseen.
"Bacillus cereus" tuottaa kereulidia, joka muistuttaa rakenteeltaan ja vaikutuksiltaan valinomysiiniä. Tämän bakteerin tuottama myrkkyaine tunnetaan myös ruokamyrkytysten yhteydestä ympäri maailman.
"Stachybotrys chartarum" on maailman tutkituimpia sisätilahomeita. Se tuottaa useita toksiineja.
Bacillus amyloliquefaciens tuottaa amylosiinia, erittäin toksista solumyrkkyä.
"Trichoderma longibrachiatum" on yleinen kosteusvaurioihin liitetty homesieni. Se tuottaa pieniä peptidejä, jotka imeytyvät elimistön kudoksiin ja soluihin, tuottaen kaliumia ja natriumia läpäiseviä nanokanavia. Nanokanava voi oikosulkea eliöiden omia elintärkeitä natriumia tai kaliumia kuljettavia ionikanavia, jotka säätelevät esimerkiksi sydän-, hengityselin- ja hermosolujen toimintaa ohjaavia viestintäjärjestelmiä.