Amerikan evankelisluterilainen kirkko
Amerikan evankelisluterilainen kirkko (ELCA) on Yhdysvaltojen suurin luterilainen kirkkokunta. Sen päämaja on Chicagossa, Illinois’ssa. ELCA muodostettiin vuonna 1988 yhdistämällä kolme aikaisempaa luterilaista kirkkoa. Sen jäsenmäärä on noin 3,56 miljoonaa, mikä tekee siitä maailman kymmenenneksi suurimman luterilaisten kirkon.
Kirkko jää jäsenmäärältään pienemmäksi kuin Ruotsin kirkko ja Etiopian evankelinen kirkko Mekane Yesus. Jäsenmäärältään Pohjois-Amerikan kolme suurinta luterilaista kirkkokuntaa ovat ELCA, Missouri-synodi ja Wisconsinin evankelisluterilainen synodi.
ELCA on yksi suurimmista kristillisistä kirkkokunnista Yhdysvalloissa. Yhdysvaltojen lisäksi ELCA toimii Karibialla, Bahamassa, Bermudassa, Puerto Ricossa, Neisytsaarilla ja sillä on yksi seurakunta Windsorissa, Kanadan Ontariossa.
ELCA on Luterilaisen maailmanliiton ja Kirkkojen maailmanneuvoston jäsen. Se on myös jäsenenä Yhdysvaltojen Kansallisessa kirkkojen neuvostossa ().
Kirkolliskokous, joka koostuu maallikko- ja pappisjäsenistä, kokoontuu joka toinen vuosi. Kirkolliskokousten välillä kirkon neuvosto johtaa kirkon toimintaa. Kirkko rakentuu kansallisesta toiminnasta (), alueellisista synodeista ja paikallisseurakunnista. Synodeja on 65, joista yksi on ei-maantieteellinen (Slovakkien synodi). Synodeja johtaa piispa ja neuvosto.
Kansallisella tasolla on muodostettu toimielimet (engl. "ministry"), jotka vastaavat lähetystyöstä, opiskelijatyöstä, yhteiskunnallisesta toiminnasta ja kasvatuksesta. ELCAn puitteissa toimii 28 college- ja yliopistotasoista oppilaitosta.
Paikallisseurakunnat ovat itsenäisiä oikeushenkilöitä, jotka vastaavat toiminnastaan ja hallitsevat kiinteistöjä. Seurakuntien hallintomallit vaihtelevat seurakunnan koon mukaan.ELCAn johdossa on johtava piispa (presiding bishop), joka valitaan kirkolliskokouksessa kuusivuotiskaudeksi. Erona Suomen evankelisluterilaiseen kirkkoon ELCA ei ole episkopaalinen eli ei noudata apostolista suksessiota. ELCAlla on ollut kolme pastoria johtavan piispan tehtävässä. He ovat Herbert W. Chilstrom, joka palveli 1988–1995. Chilstromin seuraaja oli H. George Anderson (1995–2001). Johtavaksi piispaksi valittiin Mark S. Hanson vuonna 2001. Hänen valintansa uusittiin vuonna 2007. Hanson toimii tällä hetkellä myös Luterilaisen maailmanliiton puheenjohtajana.
ELCA syntyi tammikuun 1. päivänä vuonna 1988, kun "Luterilainen kirkko Amerikassa" (Lutheran Church in America, LCA), "Amerikan luterilainen kirkko" (American Lutheran Church, ALC) ja "Yhdistyneet evankelisluterilaiset kirkot" (Association of Evangelical Lutheran Churches, AELC) yhdistyivät monien vuosien valmistelujen jälkeen. "Amerikan luterilaisen kirkon" taustalla oli 2,25 miljoonaa Yhdysvaltojen keskilännen luterilaista, joiden kansallinen tausta oli ennen muuta saksalainen, norjalainen ja tanskalainen. Luterilainen kirkko Amerikassa (LCA) toi mukaan 2,85 miljoonaa jäsentä, joiden tausta oli saksalainen, ruotsalainen, slovakialainen ja tanskalainen. Alueellisena painopisteenä oli itärannikko. LCA:n kautta ELCAan liittyi myös Amerikan Suomalainen Evankelis-Luterilainen kirkko. Yhdistyneet evankelisluterilaiset (AELC) oli joukko seurakuntia, jotka olivat jättäneet Missouri-synodin vuonna 1976 sen kääntyessä vanhoillisempaan suuntaan.
ELCAn sitoutuu tunnustuskirjojen mukaiseen luterilaiseen oppiin ja on Luterilaisen maailmanliiton jäsenenä tunnustuksellisessa yhteydessä useimpien maailman luterilaisten kirkkojen kanssa. ELCA edustaa vapaamielisempää tulkintaa luterilaisesta tunnustuksesta kuin Amerikan muut luterilaiset kirkot. Luterilaisuutta jakavat Amerikassa kysymykset Raamatun erehtymättömyydestä ja kirjaimellisesta tulkinnasta, jossa ELCAn oppilaitoksissa hyväksytään historiallis-kriittinen raamatuntutkimus. ELCAssa on luonnollisesti ryhmittymiä, jotka ovat opilliset ja yhteiskunnalliset näkemykset vaihtelevat.
Luterilaisen opin mukaisesti sakramentteja ELCAssa ovat ehtoollinen ja kaste lapsikastetta noudattaen. Ehtoolliskäsitys on luterilaisuuden mukainen. Pohjois-Amerikassa luterilaisia jakaa kysymys ehtoollispöydän avoimuudesta. Muista Yhdysvaltojen luterilaisista kirkoista poiketen ELCA noudattaa avoimen ehtoollispöydän käytäntöä (open communion), jossa kaikki kolmiyhteisen Jumalan nimeen kastetut kristityt ovat tervetulleita ehtoollispöytään. ELCA korostaa myös konfirmaation, pappisvihkimyksen, ripin, avioliiton ja viimeisen voitelun merkitystä pyhinä toimituksina.
ELCA on allekirjoittanut vuonna 2000 asiakirjan 'Common Mission', jolla luotiin täydellinen sakramentaalinen yhteys Yhdysvaltojen episkopaalisen kirkon kanssa. Tämä vastannee jossain määrin 12 eurooppalaisen luterilaisen ja Englannin ja Irlannin anglikaanisen kirkon luomaa Porvoon kirkkoyhteisöä. Vuonna 2009 ELCA sopi täydestä kirkollisesta yhteydestä USA:n yhdistyneen metodistikirkon (UMC) kanssa. Naisia alettiin vihkiä papiksi ELCAn edeltäjäkirkossa (Lutheran Church in America) vuonna 1970.
Pappiskoulutus on järjestetty kahdeksassa pappisseminaarissa. Pastorit suorittavat siellä kandidaatin (bachelor) tai maisterin (master's) tutkinnon, johon sisältyy heprean ja kreikan opintoja. Piispa vihkii pastorin virkaan.ELCAn piirissä on monia erilaisia jumalanpalvelustraditioita. Historiallinen liturginen jumalanpalvelus pohjautuu luterilaiseen perinteeseen. Vaikutteita on saatu paljon myös muilta Amerikan protestanttisilta kirkoilta ja anglikaaneilta. Jumalanpalvelus voi olla myös hyvin epämuodollinen tai seurakunnissa voidaan järjestää vaihtoehtoisia jumalanpalveluksia.
Luterilainen koraali on ELCAn musiikin perusta, mutta kirkkomusiikissa ammennetaan myös laajasti rikkaasta amerikkalaisesta hengellisen musiikin perinnöstä ja siirtolaisten omasta kulttuuritaustasta. Uudessa jumalanpalvelusjärjestyksessä on mukaan otettu muun muassa latinalaisvaikutteinen messusävelmistö.
Naisilla on tasavertainen asema kaikissa kirkon viroissa. Naisia alettiin vihkiä papeiksi vuonna 1970 ennen kirkon muodostamista kaikissa edeltäjäkirkoissa. Piispoista naisten osuus on 10 prosenttia.
Neuvosto on ottanut kantaa seksuaalisuuden toteuttamiseen toteamalla vuonna 1996, että avioliitto on oikea paikka seksuaalisuuden toteuttamiselle. Kaikki ovat tervetulleita seurakuntiin seksuaalisesta suuntautumisesta riippumatta. Pappien edellytetään pidättäytyvän homoseksuaalisista suhteista, mutta monet papit protestoivat tätä määräystä rikkomalla sitä. Kirkko on pidättäytynyt kurinpidollisista toimenpiteistä. Vuonna 2009 kirkko päätti kirkolliskokouksessaan avata pappisviran samaa sukupuolta olevien rekisteröidyssä parisuhteessa eläville. Päätös syntyi äänestystuloksena 55 prosentin äänten kannatuksella. Vastustajien mielestä päätös merkitsee jäsenkadon kiihtymistä.
Vuonna 1991 linjattiin, että ELCA haluaa puolustaa ihmiselämää ja suosittelee harkitsemaan abortin vaihtoehtoja. Kirkon näkemyksen mukaan voi olla olosuhteita, joissa raskauden keskeyttäminen on moraalisesti hyväksyttävä toimenpide, kuten naisen joutuminen hengenvaaraan tai naisen oman tahdon vastainen raskaus, sikiön epämuodostuma ja sairaus. ELCA vastustaa toimenpiteitä ja lainsäädäntöä, jolla pyritään vaikeuttamaan ja estämään aborttipalvelujen saatavuutta tai yksilön vapautta päättää abortista.
Yhdysvalloissa kristillinen sionismi on vahva aatesuunta protestanttisissa ja vapaakirkoissa. ELCA on ottanut kriittisen kannan kristillisen sionismin aatemaailmaan. Amerikan kirkkojen neuvoston jäsenenä ELCA on ollut muotoilemassa lausumaan, jonka mukaan kristillisen sionismin teologia haittaa Lähi-Idän rauhanponnistuksia, yhteenkuuluvuutta Lähi-Idän kristittyjen kanssa, rakentavan ja tasapuolisen vuorovaikutuksen rakentamista juutalaisten kanssa, suhteita alueen muslimeihin, joiden ihmisoikeudet kristillinen sionismi sivuuttaa, ja uskontojen välistä vuoropuhelua ja keskinäisen yhteisymmärryksen saavuttamista.
Käytännössä tämä on näkynyt ELCAn Peace not Walls -kampanjan käynnistämisenä. Kampanjan tavoitteena on tukea yhtenäisen, elinkelpoisen Palestiinan valtion perustamista, Israelin turvallisuuden takaamista oikeudenmukaisen rauhan avulla, rauhanomaisen rinnakkaiselon edistämistä juutalaisten ja arabien kesken ja Jerusalemin säilyttäminen kaupunkina, jonne juutalaisilla, muslimeilla ja kristityillä on yhtäläinen vapaa pääsy.