hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karakapuukasvit
Karakapuukasvit (Corynocarpaceae) on muutamalajinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Cucurbitales-lahkoon, johon mm. kurkkukasvit (Cucrbitaceae) kuuluvat. Heimossa on vain yksi suku, karakapuut ("Corynocarpus").
Karakapuut ovat melko huomiota herättämättömiä puita, joilla on kierteisesti järjestyneet, ehytlaitaiset, sulkasuoniset ja korvakkeelliset lehdet. Kukinto on haarova terttu, ja siinä on pieniä kukkia, joissa kehä on erilaistunut verhiöksi ja teriöksi. Heteet sijaitsevat terävastaisesti ja kiinnittyvät tyvestään terälehtiin. Lisäksi on viisi ripsuista ja terälehteä muistuttavaa joutohedettä, jotka sijaitsevat verhovastaisesti. Niiden sisäpuolella sijaitsee mesiäinen. Sikiäin on yhdislehtinen, kahden emilehden muodostama ja kehänalainen; vain toinen emilehdistä on toimiva eli fertiili. Sikiäimeen liittyy tavallisesti yksi lyhyt vartalo, jonka päässä on pallomainen luotti. Hedelmä on luumarja. Siemenessä on tärkkelyspitoinen endospermi.
Karakapuut kasvavat Tyynenmeren alueen lounaisosassa Uudesta-Guineasta ja Australian itärannikolta Uuteen-Seelantiin.
Karakapuiden läheisin sukulaisheimo Cucurbitales-lahkossa on koriariakasvit (Coriariaceae). Cronquist (1981) arveli niiden kuuluvan kelaskasvien (Celastraceae) yhteyteen, Takhtajan (1997) taas piti niitä hyvin eristyneenä ryhmänä.
Karakapuita on kuusi lajia:
Karakapuuta ("Corynocarpus laevigatus") kasvatetaan huonekasvina myrkyllisyydestään huolimatta.
Llorenç Gomez
Llorenç Gomez (eli Llorenç; s. 3. marraskuuta 1991 Sant Cugat del Vallès) on espanjalainen beachfutispelaaja, joka edustaa Espanjan beachfutismaajoukkuetta ja venäläistä BSC Kristallia. Llorenç on 180 senttimetriä pitkä.
Llorenç on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin vuosina 2013 ja 2015. Vuoden 2013 MM-kilpailuista hän saavutti MM-hopeaa tehden turnauksessa neljä maalia. Vuonna 2013 hän voitti myös Mundialiton. Vuoden 2014 Euro Beach Soccer Leaguessa eli ns. EM-kilpailuissa Llorenç oli koko turnauksen paras maalintekijä yhdessä Venäjän Anatoli Peremitinin kanssa.
Seuratasolla Llorenç pelaa venäläisessä BSC Kristallissa, jota ennen hän on edustanut kotimaansa Gimnàstic de Tarragonaa ja FC Barcelonaa sekä italialaista ASD Terracinaa.
Kurt Vilja
Kurt Artturi Vilja (1. helmikuuta 1914 Turku - 18. marraskuuta 1995 Helsinki) oli elokuvaäänityksen pioneereja Suomessa.
Vilja pääsi tekemisiin elokuva-alan kanssa 1930 turkulaisessa Lahyn-Filmissä, jossa jälkiäänitettiin Yrjö Nybergin johdolla musiikkia ja äänitehosteita Suomi-Filmin elokuvaan "Aatamin puvussa ja vähän Eevankin". Samalla valmisteltiin yhtiön omaa elokuvaa "Sano se suomeksi". Vilja toimi oli aluksi maalarina ja yleismiehenä, sitten valaisijana ja äänittäjän apulaisena. Yhtiön palveluksessa hän oli sen toiminnan loppumiseen saakka 1933. Tämän jälkeen hän tarjosi Nybergin (vuodesta 1935 Norta) kanssa elokuvantekijöille äänityspalveluja Suomessa ja Ruotsissa. Viimeksi mainitussa Vilja osallistui muun muassa elokuvien "Kärlek och landstorm" (1931) ja "Havets melodi" (1934) äänityksiin. Hän äänitti Nybergin kanssa Erkki Karun perustaman Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n ensimmäisen elokuvan "Meidän poikamme ilmassa – me maassa" (1934). Varsinaisen ensimmäisen pää-äänittäjän työn Vilja teki yhtiön elokuvaan "Syyllisiäkö?" (1938).
Norta siirtyi pois Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n palveluksesta 1942, mutta Vilja äänitti yhtiölle yli 80 elokuvaa, mukaan lukien sen tunnetuimpiin kuuluvat "Kulkurin valssi" (1941), "Valkoiset ruusut" (1943), "Tanssi yli hautojen" (1950) sekä "Tuntematon sotilas" (1955). Yhtiön palveluksessa Vilja oli sen lakkauttamiseen saakka 1965. Hän siirtyi sitten Suomi-Filmin palvelukseen, joka osti toimintansa lopettaneen Suomen Filmiteollisuus SF Oy:n äänistudiolaitteet. Vilja suunnitteli Suomi-Filmille uuden äänittämön ja toimi yhtiön ääniosaston päällikkönä aina vuoteen 1975, jolloin hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke. 1960-luvulla Vilja osallistui vielä henkilökohtaisesti joidenkin elokuvien äänitykseen ja miksaukseen, mukaan lukien Mikko Niskasen "Käpy selän alla" (1966).
Viljan puoliso vuodesta 1942 oli Rauha Maria Tuominen.
Aleksei Romašov
Aleksei Gennadjevitš Romašov (; s. 29. huhtikuuta 1992 Pietari) on venäläinen mäkihyppääjä. Romašov edustaa TsSKA-seuraa.
Romašov debytoi mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2012 Lillehammerissa ollen suurmäen kilpailussa 38. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti vajaata viikkoa myöhemmin Rukalla ollen suurmäen kilpailun 25. Romašovin paras maailmancupin osakilpailusijoituksensa on 22. sija, jonka hän saavutti Rukalta marraskuussa 2013 suurmäen kilpailusta.
Romašov kilpaili myös vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ollen joukkuekilpailun yhdeksäs, suurmäen 46. ja normaalimäen 44. Hän oli mukana myös vuoden 2013 MM-kisoissa Val di Fiemmessä, jossa hän oli niin ikään joukkuekilpailussa yhdeksäs. Suurmäessä Romašov oli 41. ja normaalimäessä 34.
Michael Gilkes
Michael Earl Gilkes (s. 20. heinäkuuta 1965 Lontoo, Englanti) on englantilais-barbadoslainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gilkes edusti miesten tasolla englantilaisia Readingia (1984–1997), Chelseaa (lainalla 1992), Southamptonia (lainalla 1992), Wolverhampton Wanderersia (1997–1999), Millwallia (1999–2001) ja Slough Townia (2001–2003). Pääsarjatasolla Englannin 1. divisioonassa hän pelasi yhteensä seitsemän ottelua, joista yhden Chelseassa ja loput Southamptonissa. Lisäksi hän pelasi kaudella 1986 Suomen Mestaruussarjan Mikkelin Palloilijoissa 17 ottelua, joissa hän teki neljä maalia.
Gilkes pelasi vuonna 2000 kuusi maaottelua Barbadoksen maajoukkueessa.
Peliuransa jälkeen Gilkes toimi media-alalla isännöiden omaa paikallisradio-ohjelmaa Readingissa ja avustaen BSkyB-tv-yhtiötä ja Talksport-radioasemaa. Myöhemmin hän ryhtyi jalkapallovalmentajaksi. Gilkes on suorittanut UEFA:n A-lisenssin ja valmentaa Readingin junioreita sekä toimii Basingstoke Townin apuvalmentajana.
Aino Morko
Aino Morko on suomalainen laulaja. Hän voitti "The Voice Kids" -ohjelman toisen tuotantokauden 13-vuotiaana. Hän osallistui myös ensimmäiselle tuotantokaudelle, mutta ei päässyt silloin jatkoon esiintymisjännityksen takia. Ohjelmassa hän kilpaili Krista Siegfridsin joukkueessa. Viikkoa myöhemmin ilmestyi Ainon ensimmäinen single "Päästä Mut Irti".
Aino Morko kävi yläasteen Pohjankartanon yläasteella. Syksyllä 2017 hän aloitti opiskelut Madetojan musiikkilukiossa. Hän harrastaa Oulun konservatoriossa sellonsoittoa. Lisäksi hän soittaa ukulelea ja hän on aloittanut voiton jälkeen laulutunnit.
Virpi Mikkonen
Virpi Mikkonen (s. 13. heinäkuuta 1980 Oulu) on suomalainen toimittaja ja ruokakirjailija.
Virpi Mikkonen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun normaalikoulun lukiosta vuonna 2000. Hän on valmistunut vaatetusalan artesaaniksi (2004) ja suorittanut tutkinnon tiedotusopista Tampereen yliopistossa 2005–2011 sekä valmistunut health coachiksi newyorkilaisesta Institute for Integrative Nutritionista 2012.
Mikkonen aloitti toimittajanuransa freelancerina vuonna 2005. Hän on kirjoittanut pääasiassa aikakauslehtiin hyvinvoinnista, kauneudesta ja ruuasta. Mikkonen työskenteli toimittajana ja tuottajana "Trendi"-lehdessä vuosina 2009–2013. Hän piti hyvinvointiin keskittynyttä blogia nimeltä "Kiitos hyvää" vuosina 2010–2014. Vuodesta 2014 alkaen hän on ylläpitänyt ruokaan ja puhtaisiin nautintoihin keskittyvä nettisivustoa nimeltä "Vanelja". Vanelja palkittiin parhaasta ulkoasusta amerikkalaisen Saveur-lehden järjestämässä Food Blog Awardsissa kesäkuussa 2015.
Vuonna 2015 julkaistiin Mikkosen kirjoittama ja valokuvaama ruokakirja "Kiitos hyvää – herkkuja ilman sokeria ja gluteenia" (Otava).Mikkosen toinen kirja "Kiitos hyvää Pikaruokaa" ilmestyy Otavan julkaisemana 2016.
Mikkosen ensimmäinen teos "Kiitos hyvää – herkkuja ilman sokeria ja gluteenia" on ensimmäinen suomalainen ruokakirja, jonka oikeudet on myyty Yhdysvaltoihin.
Mikkonen toimii ruokakirjailijana, vapaana kirjoittajana, valokuvaa, suunnittelee reseptiikkaa yrityksille ja tekee ruokastailauksia.
American Library Association
American Library Association (ALA) on Yhdysvalloissa toimiva kirjastoja ja kirjastokoulutusta edistävä, voittoa tavoittelematon yhdistys. Yhdistys toimii kansainvälisesti ja on maailman vanhin ja suurin kirjasto-organisaatio, johon kuuluu yli 62 000 jäsentä.
Dean O’Gorman
Dean O’Gorman (s. 1. joulukuuta 1976) on uusiseelantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Fílin roolista Peter Jacksonin "Hobitti"-elokuvatrilogiassa (2012–2014).
Dean O’Gorman on kotoisin Aucklandista. Hänen isänsä Lance O’Gorman on maisemamaalari ja veljensä Brett O’Gorman koomikko ja näyttelijä. Deanin näyttelijänuransa alkoi 12-vuotiaana, kun eräs roolittaja kiinnitti huomionsa häneen kouluesityksessä. Esiinnyttyään televisiotuotannossa "Raider of the South Seas" (1990) Dean sai ensimmäisen elokuvaroolinsa vuoden 1995 romanttisesta komediasta "Bonjour Timothy".
1990-luvun jälkipuoliskolla O’Gorman esiintyi muun muassa saippuasarjassa "Shortland Street" sekä muutamissa "Xenan" ja "Herculeksen" jaksoissa. Rooli nuorena Iolauksena viimeksi mainitussa sarjassa poiki hänelle toisen pääosan spin-off-sarjassa "Young Hercules" (1998–1999). Jatkuvien näyttelijäntöiden vuoksi O’Gorman lykkäsi useasti graafisen suunnittelun opintojen aloittamista Aucklandin teknillisessä yliopistossa, kunnes luopui niistä kokonaan.
2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä O’Gorman esiintyi muun muassa elokuvissa "Snakeskin" (2001) ja "Toy Love" (2002), televisiosarjassa "McLeodin tyttäret" vuosina 2004–2005 sekä ääniroolissa animaatiosarjassa "Animalia" 2007–2008. Vuosina 2011–2013 hän esiintyi yhdessä päärooleista draamaa, komediaa ja fantasiaa yhdistelleessä televisiosarjassa "The Almighty Johnsons". Keväällä 2011 hänet valittiin myös "Hobitti"-elokuvien näyttelijäkaartiin.
"Hobitti"-trilogian jälkeen O’Gormanin seuraava elokuvarooli oli Kirk Douglasina käsikirjoittaja Dalton Trumbon elämään perustuvassa elokuvassa "Trumbo". Elokuva sai ensi-iltansa Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2015.
Raija Lindén
Raija Annikki Lindén (o.s. Polkutie) (s. 12. helmikuuta 1939 Enonkoski) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Lahdessa vuodesta 1956 asunut Lindén suoritti kauppateknikon tutkinnon ja hän oli muun muassa toimistoapulaisena, kotiäitinä ja pankkitoimihenkilönä. Lindén on kirjoittanut myös kertomuksia ja pakinoita lehtiin.
Lindén oli Salpausselän kirjailijoiden puheenjohtajana vuosina 1996–1998.
Chris Niedenthal
Christopher Jan Niedenthal (s. 21. lokakuuta 1950, Lontoo) on puolalainen valokuvaaja. Hän syntyi Lontoossa vuonna 1950 puolalaisille vanhemmille ja muutti Puolaan vuonna 1973 "Newsweekin" valokuvaajaksi. Hän raportoi muun muassa Puolan laittomien kirkkojen toiminnasta ja Solidaarisuusliikkeestä. Puolan sotatilan alkaessa joulukuussa 1981 Niedenthal otti kuuluisan valokuvan Varsovan ”Moskwa”-elokuvateatterin, joka tuolloin esitti elokuvaa "Ilmestyskirja. Nyt", edessä seisseestä OT-64 SKOT -panssariajoneuvosta.
Tuomo Laitinen
Tuomo Tapio Laitinen (s. 16. huhtikuuta 1939 Uusikirkko) on suomalainen kirjallisuustieteilijä.
Greta Blomqvist
Greta Alice Blomqvist (s. 20. huhtikuuta 1939 Purmo) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Blomqvist lähti kotoaan 16-vuotiaana ja opiskeli meijeristiksi. Hän työskenteli Ähtävän meijerissä vuoteen 1964 saakka. Blomqvist julkaisi ensimmäisen kirjansa, runokokoelman "Folket från norr" vuonna 1985.
Koriariakasvit
Koriariakasvit (Coriariaceae) on muutamalajinen kasviheimo koppisiemenisten Cucurbitales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on kurkkukasvit (Cucurbitaceae). Koriariakasveissa on vain yksi suku, koriariat ("Coriaria").
Koriariat ovat tavallisesti pensaita, joiden juurinystyröissä on typpeä sitovia "Frankia"-suvun sädesieniä. Silmut ovat tavallisesti suomuisia. Lehdet sijaitsevat vastakkaisina pareina ja ovat pienikorvakkeisia, ruodittomia ja yksinkertaisia, mutta oksa saattaa näyttää päällisin puolin tarkasteltuna parilehdykkäiseltä lehdeltä ehkäistyneen kasvunsa takia. Kukat ovat yksi- tai kaksineuvoisia; edellisessä tapauksessa kasvit ovat sekasopuisia eli polygaamisia (samassa kasvissa sekä yksi- että kaksineuvoisia kukkia). Kukinto on terttu, ja sen kukat ovat esilehdettömiä. Kehä on kaksikiehkurainen ja heikosti erilaistunut verhiöksi ja teriöksi. Terälehdet ovat möyheitä, usein kölimäisiä. Heteitä on kymmenen, ponnen lokeroside on ohut. Vain tyveltään yhdislehtinen sikiäin koostuu viidestä emilehdestä, joiden vartalot ovat ohuita ja kauttaaltaan luottipintaisia. Hedelmä on kerrannainen, hedelmykset ovat pähkylöitä, joita turvonneet terälehdet ympäröivät ja joiden tyveen vartalot vielä kiinnittyvät.
Koriarioiden levinneisyys on hyvin hajanainen. Niitä on eteläisen Tyynenmeren saarilla ja sitä ympäröivillä alueilla pohjoisimpana Japanissa. Sen lisäksi niitä kasvaa Himalajalta Etelä-Kiinaan ulottuvalla alueella ja Välimerenmaiden länsiosissa.
Aikaisemmin koriariakasvien systemaattinen asema on ollut epävarma. Cronquist (1981) vei heimon Ranunculales-lahkoon eli leinikkikasvien (Ranunculaceae) yhteyteen. Takhtajan (1997) piti sitä omana lahkonaan Rosidae-alaluokassa pääasiassa erillisten emilehtien takia.
Koriarioiden suvussa on viisi lajia.
Lohikosken kirkko (Jyväskylä)
Lohikosken kirkko (tai "Lohikosken seurakuntakeskus") on Jyväskylän Lohikosken kaupunginosassa sijaitseva evankelis-luterilainen kirkko, jonka suunnitteli kaupunginarkkitehti Erkki Kantonen. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1966, ja se kuuluu Jyväskylän seurakunnalle.
Kirkkosalissa on 250 istumapaikkaa ja sitä hallitsee suuri ikkuna, jonka läpi näkyy luontoa. Lohikosken kirkossa on mekaaniset, 17-äänikertaiset urut, jotka saatiin kirkkoon vuonna 1967. Urut on suunnitellut Matti Vainio, ja niiden rakentamisesta vastasi Kangasalan urkutehdas.
Rakennukseen kuuluu myös kaksi keittiötä, kerho- ja takkahuone, väestösuoja ja viisi asuinhuoneistoa.
Sisääntuloaulan puupaneelikatto on poikkeuksellisen matalalla, mikä symboloi sitä, että kirkkokävijät ovat usein kirkkoon saapuessaan murheiden painamia. Vastakohtaisesti kirkkosali taas on korkea ja valoisa, minkä lisäksi se on vertauskuvallisesti suunniteltu muistuttamaan laivan kokan muotoa. Saliin tulee luonnonvaloa katon ikkunoista ja oikealla seinustalla olevasta suuresta ikkunasta.Sivuikkunan läpi avautuu myös luontonäkymä, jonka on sanottu kuvastavan elämän katoavuutta.
Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta)
Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta) on vuonna 1981 julkaistu livealbumi, jolla esiintyvät Eppu Normaali, Hassisen Kone ja Juice Leskinen Slam. Se äänitettiin touko-kesäkuussa 1981 järjestetyn Tuuliajolla-kiertueen konserteissa, joita pidettiin kuudella Saimaan rannalla sijaitsevalla paikkakunnalla. Levyn kappaleita on myös mukana samana vuonna ensi-iltaan tulleessa Aki ja Mika Kaurismäen ohjaamassa elokuvassa "Saimaa-ilmiö".
Albumi julkaistiin CD-muodossa ensimmäisen kerran 1993. Vuonna 2007 se ilmestyi Poko Rekordsin "Kultaiset Rock-klassikot" -sarjassa, sisältäen myös kaksi bonuskappaletta. Levyn on äänittänyt Mika Sundqvist ja miksannut Pantse Syrjä. Kannen valokuvat on ottanut Kari Riipinen.
CyanogenMod
CyanogenMod oli puhelimiin ja taulutietokoneisiin tarkoitettu avoimen lähdekoodin Android-versio, jossa käyttäjällä oli enemmän oikeuksia kuin vakioversiossa. Eroja käyttöoikeuksissa ovat muun muassa mahdollisuus ajaa ohjelmia pääkäyttäjän oikeuksilla ja hienovaraisemmat tavat rajoittaa ohjelmien käyttöoikeuksia. Cyanogenmodin asentamisen jälkeen voi valita haluaako laitteelleen joitain Googlen ohjelmia vai jättääkö ne pois.
CyanogenModia voi käyttää lukitsemattomissa puhelimissa, joihin voi vapaasti asentaa oman Android-käyttöjärjestelmänsä. Käytännössä se tarkoittaa joko Googlen Nexus-laitteita, eräiden lukitsemattomien puhelinten valmistajien, kuten GeekPhone-laitteita, tai tietoturvalukitukseltaan purettuja eli ns. "rootattuja" laitteita. Vuonna 2014 myyntiin tullut Oppo N1 -puhelin oli ensimmäinen puhelin, johon valmistaja oli esiasentanut CyanogenMod-käyttöjärjestelmän.
Cyanogen Inc (Cyngn) ilmoitti 23. joulukuuta 2016 sulkevansa Cyanogenmod-sivuston ja lopettavansa tukensa projektille. Ainakin osa projektin kehittäjistä jatkaa toimintaa LineageOS-nimen alla.
Tyrisevä (Sastamala)
Tyrisevä on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Luojoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 44,9 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 550 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla Kotolahdessa, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä Tyrisevänoja, joka yhtyy 9,3 kilometriä pitkään Luojokeen. Luojoki laskee Kokemäenjokeen Äetsän yläpuolella.
Järven rantaviiva on 4,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on loma-asuntoja ja yksi tila, joille johtaa tiet Vehkakorven kylästä ja Kiimajärven Haapaniemeltä.
Daniel Ekmanin kartassa 1700-luvun alusta järven nimi kirjoitettiin "Sÿsijerfwi".
Kivijärvi (Kiikka)
Kivijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Luojoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 28,1 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee vain kolme tulo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla Joensuunlahdessa, josta saa alkuunsa 3,6 kilometriä pitkä Kivijärvenoja, joka jatkaa Tyrisevänojan kautta 9,3 kilometriä pitkään Luojokeen. Luojoki laskee Kokemäenjokeen Äetsän yläpuolella.
Järven rantaviiva on 3,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on loma-asuntoja ja yksi entinen maatila, jonne johtaa tie Vehkakorven kylältä.
Kortejärvi (Kiikka)
Kortejärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Kiikassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kikkelänjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 20,7 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 200 metriä. Järveen ei ole tulo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 300 metriä pitkä Kravioja, joka laskee Syväjärveen. Vedet päätyvät lopulta Kiimajärveen, josta ne laskevat Kikkelänjoen kautta Kokemäenjokeen Kiikassa.
Järven rantaviiva on 3,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Avoveden määrä on vähäinen, sillä järvi on ruohottunut lähes umpeen. Saaria on neljä, mutta ne ovat pieniä luotoja. Rannalla sijaitsee yksi tila, jonne pääsee Syväjärven ja Kortejärven välistä kulkevalta tieltä.
Järven laskemisesta jätettiin hakemus vuonna 1836. Sen toteuttamistavasta ja -ajasta ei ole tietoa. Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven laskuoja on piirretty lähtemään pohjoisesta ja sieltä kiertäen laskemaan Syväjärveen sen pohjoispäähän. Nykyinen laskuoja lähtee itärannalta. Se on kaivettu, kun Kortejärven vedenpintaa on laskettu.
Syväjärvi (Kiikka)
Syväjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Kiikassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kikkelänjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 35,3 hehtaaria ja sen pituus on 1,0 kilometriä ja leveys 350 metriä. Tulo-ojat tulevat Kortejärvenmaan pelloilta ja Kraviojaa myöten Kortejärvestä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 1,7 kilometriä pitkä Jyränoja, joka laskee Kaitajärveen. Vedet päätyvät lopulta Kiimajärveen, josta ne laskevat Kikkelänjoen kautta Kokemäenjokeen Kiikassa.
Järven rantaviiva on 2,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on loma-asuntoja maatiloja, joille johtaa tiet Kiimajärveltä.
Daniel Ekmanin kartassa 1700-luvun alusta järven nimi kirjoitettiin "Sÿwajerfwi".
Järven pintaa on aikoinaan laskettu alemmaksi. Tämän voi myös todeta vertaamalla vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa olevaa järveä sen nykyiseen karttaan.
Kaitajärvi (Kiikka)
Kaitajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Kiikassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kikkelänjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 11,8 hehtaaria ja sen pituus on 850 metriä ja leveys 200 metriä. Järvellä on kaksi tulo-ojaa, joista tärkein on Jyränoja, joka on Syväjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 1,8 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Lammiojaan. Se laskee Kiimajärveen, josta ne juoksevat Kikkelänjoen kautta Kokemäenjokeen Kiikassa.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on loma-asuntoja, joille johtaa tiet Kiimajärveltä.
Lamminjärvi (Vehkakorpi)
Lamminjärvi , tai myös Lammijärvi , on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kikkelänjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 300 metriä pitkä laskuoja Kiimajärveen, joka laskee Kikkelänjoen kautta Kokemäenjokeen Kiikassa.
Järven rantaviiva on 1,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa sekä peltoa. Itärannoille on rakennettu loma-asuntoja ja koillisrannalla on maatila, jonne johtaa tie kantatieltä 44.
Daniel Ekmanin kartassa 1700-luvun alusta järven nimi kirjoitettiin "Satimusjerfwi".
Kiimajärvi (Kiikka)
Kiimajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Kiikassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kikkelänjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 146 hehtaaria ja sen pituus on 4,0 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee muutama tulo-oja lähipelloilta. Erityisesti Lamminoja, joka laskee järven pohjoisosaan, on Kaitajärven, Syväjärven ja Kortejärven yhteinen laskuoja. Lamminjärvi laskee Haapaniemenlahteen, joka on Kiimajärven eteläosassa. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 7 kilometriä pitkä Kikkelänjoki, joka laskee Kokemäenjokeen Kiikassa. Kikkelänjoki alkaa Luhdanojan nimisenä.
Järven rantaviiva on 12,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat monin paikoin heinittyneet ja kummassakin päässä on suota. Järvessä on kolme saarta, joista suurimmat ovat Rukosaari ja Tiinansaari. Rukosaari on 400 metriä pitkä ja siihen on raivattu peltoakin. Järven rannoilla on runsaasti loma-asutusta sekä muutama maatila. Kiimajärven taajama sijaitsee järven kaakkoispuolella. Järvelle on hyvä yhteys kantatieltä 44, joka kulkee järven sivuitse.
Järvi on keskimääräistä järveä monipuolisempi lintujärvi.
Kiimajärven vedenpinnan korkeutta haluttiin alentaa ja vuonna 1853 asiasta jätettiin hakemus. Hakemus hyväksyttiin ja vedenpintaa laskettiin hieman. Tämän voi itse todeta vertaamalla vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa olevaa järven rentaviivaa nykyisiin karttoihin.
Otto Vilmi
Otto Vilmi (6. heinäkuuta 1881 Oulu – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi, Neuvostoliitto) oli Suomen Kommunistisen Puolueen toimitsija ja toimittaja.
Vilmin isä oli merimies Henrik Vilmi. Hän kävi kuusi luokkaa kansakoulua Oulussa ja työskenteli sitten latojana. Työn ohella Vilmi opiskeli SDP:n kursseilla ja myöhemmin työväenopistossa Helsingissä ja Kotkassa. Toimittajana Vilmi aloitti julkaisemalla pilalehtiä markkinoilla myytäväksi 1898, sittemmin hän työskenteli helsinkiläisessä "Työmies"-, kotkalaisessa "Eteenpäin"- ja kirjaltajien "Gutenberg"-lehdessä. Hän vaikutti aktiivisesti SDP:ssä vuodesta 1898 alkaen, johtaen puolueen toimeksiannosta 1900–1902 salaista etappia Oulussa ja 1905–1906 maanalaista vallankumouskomiteaa Helsingissä. Hän otti myös osaa Viaporin kapinaan. Suomen sisällissodan aikana Vilmi toimi "Eteenpäin"-lehden toimittajana Kotkassa, mistä hän pakeni huhtikuussa 1918 Pietariin. Siellä hän liittyi NKP:hen ja oli perustamassa Suomen Kommunistista Puoluetta (SKP). Hän työskenteli Neuvostoliiton ensimmäisen suomenkielisen "Vapaus"-lehden kirjapainossa, samoin kuin opettajana, mutta osallistui myös SKP:n Kominternin salaiseen toimintaan Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa 1919–1925.
Vuonna 1927 Vilmi komennettiin Neuvosto-Karjalaan perustamaan SKP:n tukiryhmiä, virallisesti Petroskoin kirjapainon johtajana, "Punainen Karjala" -lehden vastaavana toimittajana sekä puoluekoulun johtajana ja opettajana. Vuodesta 1932 Vilmi paneutui yksinomaan puolueorganisaation rakentamiseen. Suomalaisia tukiryhmiä ja -osastoja perustettiin hänen johdollaan Petroskoin lisäksi muun muassa Kontupohjaan, Aunukseen, Uhtualle, Tunkualle ja Lohijärvelle. NKP:n Karjalan aluekomiteassa Vilmi toimitti "Suomen tapahtumat" -nimistä lehteä, kirjoitti muihinkin lehtiin ja julkaisi kustannusliike Kirjan kautta 1931 teoksen "Fasismi Suomessa". Kun Edvard Gylling ja Kustaa Rovio oli erotettu Neuvosto-Karjalan johdosta, SKP:n keskuskomitea päätti 1935 aluekomiteoiden ja -osastojen lakkauttamisesta. Vilmi oli erotettu NKP:n aluekomiteasta jo loppuvuonna 1934 ja syksyllä 1935 hänet vangittiin. Hän sai seitsemän vuoden vankeustuomion "Neuvostoliiton kansallispolitiikan törkeästä vääristämisestä". Tammikuussa 1938 hän sai kuolemantuomion ja hänet teloitettiin. Vilmin maine palautettiin 1956.
Vilmin puolison nimi oli Maria, perheeseen syntyi kaksi lasta, Keijo (1907–1938) ja Elina.
Give Me Everything
Give Me Everything on yhdysvaltalaisräppäri Pitbullin kappale joka julkaistiin hänen kuudennen, Planet Pit-studioalbumin toisena singlenä 22. maaliskuuta 2011. Kappaleella vierailevat yhdysvaltalainen R&B-laulaja Ne-Yo, alankomaalainen DJ Afrojack sekä yhdysvaltalaislaulaja Nayer joka myös tuotti kappaleen sekä sanoitti sen Matt Howardin, Pitbullin ja Ne-Yon kanssa. "Rolling Stone" kuvaili kappaletta "club-pop leikkaukseksi Ne-Yon haikealla kertosäkeellä".
Yhdysvalloissa "Give Me Everything" muodostui Pitbullin ensimmäiseksi singleksi, joka saavutti Billboard Hot 100-listan ensimmäisen sijan. Siitä tuli myös Pitbullin ensimmäinen listan kärjen saavuttanut single pääartistina Isossa-Britanniassa. Myöhemmin se on saavuttanut listan kärjen myös Belgiassa, Kanadassa, Irlannissa ja Alankomaissa sekä päässyt viiden parhaan joukkoon kahdessatoista muussa valtiossa. Se oli vuoden 2011 seitsemänneksi myydyin single 8,2 miljoonan kopion myynnillä, muodostuen yhdeksi kaikkien aikojen myydyimmistä digitaalisista singleistä.
Lammijärvi (Keikyä)
Lammijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Keikyässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Keikyän alueeseen.
Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 550 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 150 metriä pitkä laskuoja, joka päättyy metsään Kanalanojaan viettävään rinteeseen. Kanalanoja laskee Kokemäenjokeen Äetsän taajamaan.
Järven rantaviiva on 0,51 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja metsäistä suota. Rannalla on vain yksi loma-asunto. Sinne johtaa metsätie Keikyästä.
Lammijärven vedenpintaa laskettiin alemmaksi vuonna 1899.
Let’s Get It Started (The Black Eyed Peasin kappale)
Let's Get It Started on yhdysvaltalaisen hip hop -yhtye The Black Eyed Peasin kappale, joka julkaistiin singlenä vuonna 2004. Kappale oli neljäs single, joka julkaistiin yhtyeen vuonna 2003 julkaistulta Elephunk-studioalbumilta, ja se oli alun perin sisällytetty albumille nimellä "Let's Get Retarded". Tämä versio sisältyi bonusraitana vuoden 2004 uusintapainokselle.
Albumiversio oli alun perin vain uudelleentyöstetty mainostamaan huhtikuussa 2004 ABC:llä näytettyjä vuoden 2004 NBA-pelejä, mutta uusi versio sai niin hyvän vastaanoton, että se sai virallisen singlejulkaisun kaksi kuukautta myöhemmin. Myöhemmin kappale sisällytettiin vuonna 2006 julkaistun elokuvan It's a Boy Girl Thing soundtrackille, vuoden 2004 komediaelokuvan Harold & Kumar - täydellisen hampurilaisen metsästys sekä vuoden 2010 komediaelokuvan Hot Tub Time Machine soundtracklevyille. Kappaletta käytettiin myös vuoden 2004 elokuvan lopputeksteissä, mutta ei kuitenkaan sisällytetty elokuvan soundtrackille. Se oli mukana myös elokuvassa White Chicks. Sitä käytettiin myös Britanniassa  -pelin mainoksissa. Kappale remiksattiin The Black Eyed Peasin viidennelle, The E.N.D. -studioalbumille nimellä "Let's Get Re-Started", ja se sisällytettiin myös heidän remix-albumilleen "". Kappaleen kertosäe on alun perin "Weird Al" Yankovicin esittämästä polkkakappaleesta "Polkarama", joka on puolestaan julkaistu tämän vuoden 2006 albumilta "Straight Outta Lynwood".
"Let's Get It Started" voitti vuoden 2005 Grammy-palkintogaalassa kategoriassa "Paras duon tai ryhmän rap-esitys" sekä oli ehdolla kategorioissa "Vuoden levytys" ja "Paras rap-kappale".
Tyhjät sukat
Tyhjät sukat on Disneyn lyhytelokuva vuodelta 1927, jota pidettiin kadonneena vuoteen 2014 asti. Elokuva kestää viisi ja puoli minuuttia. Siinä seikkailee Osku Kani.
Vuonna 2014 Norjan kansalliskirjaston arkistoista löydettiin lähes kokonainen versio elokuvasta, josta puuttuu noin minuutti elokuvan keskivaiheilta. Aikaisemmin elokuvasta on ollut tallessa vain 25 sekunnin katkelma nykytaiteen museo MoMan kokoelmissa New Yorkissa.
Kento Sakuyama
Kento Sakuyama (s. 3. heinäkuuta 1990 Iiyama) on japanilainen mäkihyppääjä.
Sakuyama kilpaili mäkihypyn maailmancupissa ensimmäisen kerran Oberstdorfissa helmikuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sapporossa tammikuussa 2010 oltuaan 21:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 18:nneksi Kuopiossa maaliskuussa 2015.
Sudbury &amp; Harrow Roadin rautatieasema
Sudbury & Harrow Roadin rautatieasema on Chiltern Railwaysin ylläpitämä rautatieasema Brentin alueella Lounais-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Sudburyn kaupunginosassa Oyster-matkakortin maksualueella 4.
Asemalla pysähtyy joitakin ruuhka-ajan junavuoroja Marylebonen rautatieasemalle Lontoon keskustaan ja vastakkaiseen suuntaan High Wycombeen ja Birminghamiin. Piccadilly Linen varrella olevalle Sudbury Townin metroasemalle on asemalta noin 400 metrin kävelymatka.
Kadotaan kaupunkiin
Kadotaan kaupunkiin on suomalaisartisti Auroran 23. tammikuuta 2015 julkaistu esikoisalbumi. Albumin on tuottanut Sakke Aalto. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kuudenneksi.
Albumin ensimmäinen single ”Eilisen aurinko” julkaistiin lähes vuosi ennen albumin julkaisua, helmikuussa 2014. Kappale nousi yhdeksi viikoksi singlelistan 19:nneksi sekä 12 viikoksi suomalaisten radiokanavien sadan soitetuimman kappaleen joukkoon. Toinen single ”Se soi” nousi kesällä 2014 latauslistalle seitsemäksi viikoksi. Radiolistalla ”Se soi” nousi listalle pian julkaisunsa jälkeen ja putosi sieltä alkusyksystä, mutta palasi jälleen 30 soitetuimman kappaleen joukkoon loppuvuodesta 2014. Syyskuussa 2014 albumilta julkaistiin single ”Kulkijan laulu”, jolla on mukana rap-artisti Juju.
Espen Lysdahl
Espen Lysdahl (s. 19. huhtikuuta 1990) on norjalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Asker Skiklubbia.
Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2010 Lysdahl saavutti hopeaa supersuurpujottelussa ja pronssia suurpujottelussa. Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli pujottelussa kuudestoista.
Alppihiihdon maailmancupissa Lysdahl kilpaili ensimmäisen kerran Val Gardenan supersuurpujottelussa joulukuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Åren pujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan yhdeksäs.
Charlotte Dundas
Charlotte Dundas oli ensimmäinen käyttökelpoisena pidetty höyrylaiva, jonka varhaisinta versiota koekäytettiin vuonna 1801. Aluksen suunnitteli skotlantilainen insinööri William Symington. Charlotte Dundas oli suunniteltu hinaamaan muita aluksia  Forth–Clyde-kanavassa Skotlannissa. Se osoitti kykynsä maaliskuussa 1802 tehdyssä kokeessa ja veti kahta painavaa proomua yli 30 kilometriä kuudessa tunnissa.
Carlotte Dundasin pituus oli 17 metriä ja sen voimanlähteenä toimi pystysylinterinen höyrykone, joka pyöritti siipiratasta. Aluksen nimi oli sen päärahoittajan Lordi Dundasin tyttären nimi. Charlotte Dundasia ei kuitenkaan otettu käyttöön, koska sen pelättiin tuottavan liian suuria aaltoja, jotka voivat tuhota kanavan rantapenkereet.
Symington suunnitteli toisen version, johon asennettiin tehokkaampi vaakasylinterinen kone. Siipiratas oli aluksen keskellä aaltojen vähentämiseksi. Tätä alusta koekäytettiin 1803. Puurunkoisen aluksen pituus oli 17,1 metriä, leveys 5,5 metriä ja syväys 2,4 metriä. Tämän aluksen rakensi John Allen ja höyrykoneen Carron Company. Ensimmäinen koepurjehdus tehtiin Forth-Clyde-kanavalla Skotlannissa 4. tammikuuta vuonna 1803. Muutamien parannusten jälkeen alus otettiin käyttöön kanavahinaajana. Tämäkin alus jäi pian pois käytöstä, koska pelättiin aaltoja.
Nykyään "Charlotte Dundasin ystävät" (Friends of Charlotte Dundas) -niminen ryhmä kampanjoi innokkaasti Symingtonin varhaisten saavutusten tunnetuksi tekemisen puolesta.
Arsenalin metroasema
Arsenalin metroasema on Lontoon metron Piccadilly linen asema Islingtonin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Highburyn kaupunginosassa Oyster-matkakortin maksualueella 2.
Asema on avattu vuonna 1906 nimellä Gillespie Road, mutta nimetty sittemmin jalkapalloseura Arsenalin mukaan. Arsenalin nykyinen kotistadion Emirates Stadium ja aiempi pelipaikka Arsenal Stadium sijaitsevat kumpikin aseman lähistöllä.
Pitkä vaihto
Pitkä vaihto on vuonna 2014 valmistunut suomalainen dokumenttielokuva alasarjajääkiekon pelaajista. Dokumentissa seurataan paimiolaisen Haka Hockey -joukkueen pelaajia ja kautta 2013–2014 jääkiekon II-divisioonassa. Elokuva käsittelee pelaajien unelmia jääkiekkoammattilaisuudesta ja syitä, miksi unelmat eivät toteutuneet. Elokuvan on ohjannut Otto Heikola.
Elokuvan oli alun perin tarkoitus olla 40–50 minuutin pituinen lyhytdokumentti, mutta lopullisen version kestoksi muodostui 73 minuuttia. Dokumentin ensi-ilta oli 5. joulukuuta 2014 Bio-Salossa, ja se oli 10. joulukuuta avatun paimiolaisen elokuvateatterin Bio Staran avajaiselokuva.
Salon Seudun Sanomien kriitikko Tommi Aitio toteaa, että "Pitkä vaihto" "suhtautuu ihmisiinsä suurella lämmöllä ja vastarakkauden osoituksena elokuvantekijöille annetaan alkuvoimainen ja vilpitön todiste pelaamisen ilosta ja tuskasta." Aitio myös huomauttaa, että "mentaalinen ero esimerkiksi "Selänne"-dokumentin (2013) sileäksi puunattuun pintaan on suuri ja pelkästään "Pitkän vaihdon" eduksi."
Jatkoajan toimittaja Juha Oinosen mielestä dokumentin koskettavinta sisältöä ovat pelaajien tarinat: "Ajoittain sekä haastateltava että katsoja liikuttuu, kun puheenaihe kääntyy unelmiin ja siihen, mitä urallaan olisi halunnut ja suotuisammissa olosuhteissa kenties voinut saavuttaa."
Jääkiekkoselostaja Markku Silvennoinen toteaa "Pitkän vaihdon" olevan paitsi "erittäin onnistunut jääkiekkoaiheinen elokuva" myös kulttuuriteko. Silvennoisen mukaan elokuva tarjoaa katsojalle luonnollisen ja Suomessa ennennäkemättömän ”kärpäsenä katossa” -hetken, koska se päästää katsojan jääkiekkojoukkueen pyhiin paikkoihin, kuten pukukoppiin ja bussiin. Silvennoisen mielestä elokuvan ansioita on myös se, etteivät sen tarinat toteutumattomista unelmista ole katkeria. Silvennoinen kuitenkin pohtii, epäonnistuuko dokumentti luomaan tarpeeksi syvää suhdetta katsojan ja päähenkilöiden välille, koska päähenkilöitä on niin monta.
Kunnallislehden Perttu Hemmingin mukaan "Pitkän vaihdon" kerronta on aitoa ja rehellistä, ja elokuva koskettaa ja naurattaa "usein jopa saman minuutin sisällä".
Sindbad contro i sette saraceni
Sindbad contro i sette saraceni (”Sindbad vastaan seitsemän saraseeniä”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tuhannen ja yhden yön satuaiheeseen perustuvan elokuvan on ohjannut Emimmo Salvi. Sen pääosia esittävät Dan Harrison, Gordon Mitchell, Bella Cortez ja Carla Calò.
Julma tyranni Omar hallitsee Kufran kaupunkia. Saadakseen koko maan valtaistuimen hänen on voitettava seitsemän heimon edustajat suurissa turnajaisissa. Omaria vastaan taistelevat jeritit valitsevat edustajakseen Sindbadin, joka rakastuu prinsessa Fatmaan. Turnajaisten aikana kansa nousee kapinaan, jeritit tunkeutuvat Kufraan ja lopulta rakastavaiset saavat toisensa.
"Sindbad contro i sette saraceni" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Eräissä maissa sen sankari nimettiin kohtalaisesti menestyneen "Le sette fatiche di Alì Babàn" (1962) vanavedessä Ali Babaksi.
Elokuva on vaatimattomasti toteutettu laimeahko toimintaseikkailu, jossa ei ole lainkaan Emimmo Salvin muille töille ominaista eksentristä viehätystä (esim. "Vulcano, figlio di Giove", 1962). Siitä on liikkeellä heikkotasoinen amerikkalainen versio, jonka filmikelat ovat kaiken lisäksi väärässä järjestyksessä. Espanjalaisen Impulson DVD:llä julkaisema laajakangasversio sisältää espanjan- ja italiankielisen ääniraidan.
Aune Vähäkangas
Aune Maria Vähäkangas (2. kesäkuuta 1939 Muonio – 29. kesäkuuta 2013 Janakkala) oli suomalainen kirjailija.
Arena am Rennsteig
Arena am Rennsteig (sponsorinimeltään "Lotto Thüringen Arena am Rennsteig") on Oberhofissa Thüringenin osavaltiossa Saksassa sijaitseva ampuma- ja maastohiihtostadion.
Stadionilla kilpaillaan vuosittain tammikuussa ampumahiihdon maailmancupin osakilpailuja. Vuosien 2009 ja 2014 välillä Oberhofissa kilpailtiin maastohiihdon maailmancupin Tour de Skin osakilpailuja. Lisäksi stadionilla on järjestetty kerran ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut; vuonna 2004.
Stadion on saanut nykyisen nimensä tammikuussa 2019. Edellinen nimi, "DKB-Ski-Arena" oli käytössä vuosina 2008–2018. Tuolloin se sai nimensä areenaa sponsoroineen Deutsche Kreditbankin (DKB) mukaan. Aiemmin se on tunnettu myös nimillä "Biathlonstadion am Rennsteig" (vuoteen 2003 asti) ja vuosina 2003–2007 "Rennsteig-Arena Oberhof". Stadion tunnetaan arvaamattomista tuulistaan, vaikeista lumioloistaan ja sumustaan. Kylmän sodan aikana se oli Itä-Saksan merkittävin ampumahiihtokeskus. 2000-luvulla stadionia ja sen latuja on uudistettu merkittävästi. Nykyisin suurin osa keskuksen laduista on asfaltoitu rullahiihtämistä varten. Stadionin vieressä sijaitsee hiihtoputki, josta tarvittaessa on siirretty talvisin lunta latujen aikaansaamiseksi maailmancupin kilpailuja varten. Stadion on yhdessä Ruhpoldingin Chiemgau Arenan kanssa Saksan suurimpia ampumahiihtokeskuksia.
North River Steamboat
North River Steamboat, usein virheellisesti myös Clermont, oli vuonna 1807 rakennettu höyrylaiva, jota pidetään höyrylaivakauden ensimmäisenä kaupallisesti menestyneenä aluksena. Siitä alkoi höyrylaivojen rakentamisinnostus.
Hudsonjoen liikennöintiin New Yorkin ja Albanyn kaupungin välillä käytetyn aluksen rakensivat sijoittaja ja poliitikko Robert R. Livingston (1746-1813) ja keksijä Robert Fulton (1765–1815). Alus oli 43 metriä pitkä ja 4,3 metriä leveä. Sen syväys oli 4,8 metriä. Tässä siipirataslaivassa käytettiin Boultonin ja Wattin tehtaan höyrykonetta. Aluksen nopeus oli 4,7 solmua. Laiva poistettiin käytöstä vuonna 1814.
"Clermont" on Livingstonien Hudsonjoen rannalla olevan kotitilan nimi, joka on jo varhaisessa vaiheessa on erehdyksessä sekoitettu laivan nimeen.
Road (kappale)
”Road” on suomalaisyhtye Don Johnson Big Bandin kappale heidän kolmannelta, yhtyeen omaa nimeä kantavalta studioalbumilta. Universal Music julkaisi kappaleen albumin ensimmäisenä singlenä 5. huhtikuuta 2006. Kappaleen sävelen ja sanat on yhtye tehnyt itse. Kappaleella vierailee myös laulaja Emma Salokoski.
Vuonna 2012 Nuorgam-verkkomedia listasi ”Roadin” heidän "2000-luvun kotimaiset pophelmet" -listan 90. sijalle.
Single nousi huhtikuussa 2006 viikoksi Suomen virallisen singlelistan ensimmäiseksi. Radiolistalla ”Road” oli parhaimmillaan ensimmäisenä, eli Suomen soitetuin radiokappale. Se oli myös vuoden 2006 15:nneksi soitetuin kappale suomalaisissa kaupallisissa radioissa.
Kappaleesta on julkaistu Akseli Tuomivaaran ohjaama musiikkivideo, joka sai Oulun musiikkivideofestivaaleilla kunniamaininnan samana vuonna.
Kalle Virtanen (professori)
Kaarlo (Kalle) Ilmari Virtanen (30. kesäkuuta 1921 Tukholma – 21. kesäkuuta 2006 Sipoo) oli Helsingin yliopiston matematiikan professori, joka uudisti funktioteorian tutkimusta.
Virtasen isä oli Nobel-palkittu kemisti, professori A. I. Virtanen ja äiti Lilja Matilda Moisio (aiemmin Lindh). Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1938 ja aloitti matematiikan opinnot Helsingin yliopistossa, jotka sota kuitenkin keskeytti. Sodissa Virtanen osallistui taisteluihin Aunuksessa, Suursaaren valtauksessa ja Karjalankannaksella.
Tohtoriksi Virtanen väitteli vuonna 1950 P.J. Myrbergin ohjauksessa, työskennellessään Helsingin yliopiston matematiikan laitoksen assistenttina. Matematiikan dosentiksi Helsingin yliopistoon hänet nimitettiin 1950. Hänen dosenttina pitämänsä luentosarja 1957–1958 oli avaus niin sanottuihin kvasikonformikuvauksiin perustuvaan funktioteorian tutkimuksen uudistamiseen Suomessa. Virtanen ja tuolloinen apulaisprofessori, myöhempi akateemikko Olli Lehto pitivät seminaarisarjan kvasikonformikuvauksista 1958–1959 ja julkaisivat niitä koskevan monografian saksaksi 1965. Englanniksi se ilmestyi 1973 ja on ollut alan perusteos vuosikymmeniä. Virtasella oli huomattava vaikutus useisiin jatko-opiskelijoihin ja sitä kautta laajasti matematiikan tutkimukseen Suomessa. Funktioteorian ohella hän luennoi muun muassa topologiasta ja algebrallisesta geometriasta. Opettajana Virtanen jakoi kernaasti ajatuksia opiskelijoiden ja kollegoiden kanssa, mutta tutkijana hän ei julkaissut pelkästään omissa nimissään enää mitään vuoden 1958 jälkeen eikä hakenut avoinna olleita virkoja. Kaikkiaankin Virtasen julkaisuluettelossa on vain 12 nimikettä. Helsingin yliopiston henkilökohtaisen ylimääräisen professorin virkaan (jollaista ei täytetä hakemuksen perusteella) hänet nimitettiin 1966. Virtasella oli toistakymmentä väitellyttä tohtoriopiskelijaa. Eläkkeelle jäätyään 1984 Virtanen vetäytyi kotiinsa Sipooseen ja omistautui matematiikasta kokonaan erillään oleville harrastuksille.
Kalle Virtanen oli luonteeltaan ja esiintymiseltään vaatimaton. Olli Lehto kertoo, ettei ole koskaan tuntenut toista henkilöä, jolta niin täydellisesti puuttui henkilökohtaisen pätemisen tarve.
Kalle Virtasen puoliso vuodesta 1946 oli kansleri P. J. Myrbergin tytär Kirsti. Pariskunnalla oli viisi lasta.
Jorma Kuusinen (professori)
Jorma Kuusinen (s. 1940) on Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen emeritusprofessori. Aiemmin hän toimi pitkään muun muassa kasvatustieteen apulaisprofessorina. Hänet nimitettiin kasvatustieteen professoriksi vuonna 1991 Veikko Heinosen jälkeen. Hän piti jäähyväisluentonsa 7. joulukuuta 2005.
Paavo Päivänsalo
Paavo Päivänsalo (3. heinäkuuta 1918, Helsinki–22. syyskuuta 2004, Helsinki) oli Jyväskylän yliopiston kasvatustieteen professori. Hän sai vuonna 1972 professorin arvonimen.
Päivänsalo nimitettiin kasvatustieteen professoriksi Jyväskylän yliopistoon vuonna 1979, ja hän jäi eläkkeelle vuonna 1985. Hänen erityisalanaan olivat kasvatuksen teoreettiset ongelmat. Suomen Kristillinen Liitto (nyk. Suomen Kristillisdemokraatit) perustettiin hänen kodissaan vuonna 1958. Päivänsalo tutki kasvatuspsykologiaa ja -sosiologiaa sekä kasvatuksen historiaa. Hänen mielestään kasvatustieteellisessä tutkimuksessa tarvittiin hyvin erilaisia lähestymistapoja, ja hän arvosteli sitä, miten kasvatustiede hänen mielestään tuohon aikaan oli "positiivis-empiristisen koulukunnan rautakahleissa." Häntä seurasi virassa Sirkka Hirsjärvi.
Marcus Mariota
Marcus Ardel Taulauniu Mariota (s. 30. lokakuuta 1993 Honolulu, Havaiji) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Tennessee Titansia.
Samoalaiset ja saksalaiset sukujuuret omaava Mariota on vuoden 2014 Heisman Trophy -voittaja. Hän pelasi yliopistourallaan Oregonin yliopiston joukkueessa.
Mariota varattiin vuoden 2015 ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden toisena pelaajana.
Toinen kylmä sota
Toinen kylmä sota tai "Kylmä sota 2.0" on tiedotusvälineissä toisinaan käytetty nimitys länsimaiden ja Venäjän välisestä kiistelystä. Myös Kiinan, Japanin ja muiden maiden kilpailua Itä-Aasiassa on kutsuttu toiseksi kylmäksi sodaksi. Uusina blokkeina toisessa kylmässä sodassa voidaan pitää Yhdysvaltojen johtamaa Nato-liittoumaa, sekä Kiinan ja Venäjän johtamaa Shanghain yhteistyöjärjestöä.
Kylmä sota päättyi Neuvostoliiton etupiirin ja vallan romahtaessa 1989–1991. 1990- ja 2000-luvulla monet entiset Neuvostoliiton suorassa tai välillisessä valvonnassa olleet maat liittyivät Euroopan unioniin ja/tai Natoon. Monien kansallismielisten venäläisten mielestä tämä oli "geopoliittinen katastrofi". Vuonna 2004 Ukrainassa tapahtui niin kutsuttu Oranssi vallankumous, jossa länsimieliset puolueet voittivat vaalit. Venäjän johdon mielestä tämä uhkasi toistua Venäjällä ja kaataa sen hallinnon.
Nato julkisti 2000-luvulla ohjuskilpihankkeensa, joka oli tarkoitettu lähinnä Irania ja Pohjois-Koreaa vastaan. Venäläisten poliitikkojen mielestä se uhkasi kauhun tasapainoa ja Venäjän turvallisuutta. Venäjän mielestä Ukrainan vallankumous 2014 oli länsimaiden aiheuttama ja tukema. Länsi puolestaan piti Krimin liittämistä Venäjään laittomana. Länsi syytti Venäjää peitetystä sodasta Itä-Ukrainassa ja lähetti sotilaskouluttajia tukemaan Ukrainaa. Ukrainan kriisi johti muun muassa idän ja lännen väliseen tiedotussotaan, kauppasotaan ja asevoimien aktiivisempaan toimintaan kuten ydinaseita kuljettavien koneiden ja sukellusveneiden lisääntyneeseen partiointiin. Venäjä piti lännen jyrkkää reagointia sen toimiin russofobiana. Venäjän vuoden 2016 alussa julkistaman turvallisuusarvion mukaan Yhdysvallat ja sen liittolaiset pyrkivät säilyttämään kansainvälisen valta-asemansa, mikä johtaa Venäjän taloudelliseen, viestinnälliseen ja sotilaalliseen painostukseen.
Kommentaattorit ovat pelänneet uuden kylmän sodan olevan aiempaa vaarallisempi. Toisaalta toiset asiantuntijat eivät pidä nykyistä tilannetta vielä kylmänä sotana, vaikkakin pitävät tilannetta vaikeana. Nato-kenraali Frederick Hodgesin mukaan Venäjän ja lännen riita ei vastannut kylmää sotaa. Syksyllä 2016 Yhdysvaltain ja Venäjän välit kiristyivät muun muassa Syyrian kriisin takia. Yhdysvallat sanoi Venäjän tukevan Assadia, joka murhaa siviilejä. Venäjä sanoi Yhdysvaltain estävän ja häiritsevän terrorisminvastaista sotaa. Suurvallat eivät luottaneet toisiinsa, kun Yhdysvallat ampui risteilyohjuksia huhtikuussa 2017 Syyrian lentotukikohtaan.
Yhdysvaltojen informaatiosodankäynti Kiinaa kohtaan on muuttunut olennaisesti. Perinteisesti Yhdysvaltain kritiikki on kohdistunut Kiinan puutteisiin sananvapaudessa, demokratiassa ja ihmisoikeuksissa. Vuodesta 2011 eteenpäin sen narratiivi on keskittynyt Kiinan pehmeän vallan heikentämiseen kiistämällä Kiinan taloudellisen nousun olevan seurausta Kiinan sisäisistä reformeista. Sen sijaan Yhdysvaltojen narratiivissa Kiinan menestys johtuu laajamittaisesta vakoilusta ja varastamisesta.
Gleb Retivyh
Gleb Sergejevitš Retivyh (; s. 30. joulukuuta 1991) on venäläinen maastohiihtäjä. Hän on erikoistunut sprintteihin.
Retivyh debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2011 Rybinskissä ollen vapaan sprintin 14. ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Ensimmäistä kertaa Retivyh selviytyi maailmancupissa kymmenen parhaan joukkoon maaliskuussa 2011 Lahden sprintissä sijoituttuaan yhdeksänneksi. Retivyh on voittanut yhden maailmancupin henkilökohtaisen osakilpailun: perinteisen hiihtotavan sprintin Pyeongchangissa helmikuussa 2017. Hän voitti samana viikonloppuna myös parisprintin. Hän sijoittui toiseksi vapaan hiihtotavan sprintissä Lahdessa 2018.
Retivyh on voittanut kolme nuorten MM-mitalia. Kaksi hopeista on tullut viesteistä vuosilta 2010 ja 2011 ja yksi pronssinen perinteisen sprintistä vuodelta 2011. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 15:nneksi.