hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kristjan Raud
Kristjan Raud (1865–1943) oli virolainen taidemaalari. Raud oli realisti ja symbolisti.
Raud opiskeli taidetta vuosisadan vaihteen tienoilla taideakatemioissa Pietarissa, Düsseldorfissa ja Münchenissä. Sittemmin hän työskenteli opettajana Tartossa ja sitten Tallinnassa. Tämän jälkeen Raud oli kansanvalistusministeriössä aluksi ensin taide- sitten muinaismuistomuseon johtaja. Hänen 1910-luvun lopussa muiden taiteenharrastajien kanssa perustamastaan Tallinnan museosta tuli Viron taidemuseo. Hän on tunnetuin Kalevipoegin kuvittajista. Tässä työssä häneen vaikuttivat kansanomaiset puuveistokset.
Komilainen mytologia
Komilainen mytologia on Pohjois-Venäjällä asuvien komien mytologia.Ankan munasta syntyivät En ja Omöl, hyvän ja pahan henget vastaavasti. En otti joutsenen hahmon, Omöl uikun. Ne nousivat alkumeren pohjasta luomaan maailman.
Komilaisissa uskomuksissa ajateltiin ihmisen sielulla (лов, "lov") olevan kaksoiskappale (орт, "ort", tai орд, "ord"). Ort syntyy jokaisen ihmisen mukana ja antaa ennakkoaavistuksen kuolemasta joko kuolevalle henkilölle tai hänen perheenjäsenelleen.
Kuolleiden maan ajateltiin olevan pohjoisessa, vuorten, jokien ja metsien takana. Komilainen vastine tuonpuoleisen joelle (vrt. Tuonelan virta tai Styks) oli "Syr Yu" (Сыр Ю). Kuolleiden sieluille annettiin useita tapoja ylittää joki heidän syntiensä mukaan: rautasilta, hutera palkki, ohut tanko tai hämähäkin verkko. Tämän jälkeen kuolleiden piti kiivetä suuren, liukkaan vuoren huipulle. Tämä onnistui vain, jos ihminen oli elänyt hyvän elämän ja hänellä oli vahvat kynnet. Komit perinteisesti säilyttivät leikatut kyntensä, jotta heidät haudattaisiin niiden kanssa tuonpuoleista varten.
Komeilla oli šamaaneja ja he uskoivat taikojiin ja noitiin. Tunnetuin noita komilaisessa kansanperinteessä on Yoma (tai Yoma-Baba).
Ylva Ekblad
Ylva Ekblad (s. 2. helmikuuta 1961 Mustasaari) on suomalainen näyttelijä, joka on työskennellyt muun muassa Åbo Svenska Teater -teatterissa (1985–1989), Svenska Teaternissa (1989–1990) ja Wasa Teaterissa (1990–2005) sekä monissa elokuva- ja tv-rooleissa.
Hän on Stina Ekbladin sisar.
Berta Cáceres
Berta Isabel Cáceres Flores (4. maaliskuuta 1973 La Esperanza – 3. maaliskuuta 2016 La Esperanza) oli hondurasilainen kansalaisaktivisti, joka ajoi kotimaansa alkuperäiskansojen oikeuksia sekä ympäristöasioita. Lisäksi hänet tunnettiin muun muassa naisten oikeuksien puolustajana. Cáceres kuului itse lencojen alkuperäiskansaan. Vuonna 2015 Cáceres sai toiminnastaan kansainvälisen Goldman Environmental Prize -palkinnon.
Cáceres perusti opiskeluaikoinaan vuonna 1993 Consejo Cívico de Organizaciones Populares e Indígenas de Honduras (COPINH) -nimisen järjestön, jonka tehtävänä on puolustaa Hondurasin alkuperäiskansojen oikeuksia. Järjestö on vastustanut muun muassa alkuperäiskansojen asuinalueilla tehtyjä laittomia metsänhakkuita sekä paikallisten suurmaanomistajien mielivaltaa. Viime vuosina COPINH on protestoinut erityisesti Gualcarque-jokeen Länsi-Hondurasiin rakenteilla olevaa Agua Zarca -vesivoimahanketta, jonka tukijoihin kuuluu myös Suomen valtion kehitysrahoitusyhtiö Finnfund. Maailmanpankki ja kiinalainen Sinohydro ovat vetäytyneet hankkeesta, ja COPINH on pyytänyt myös Finnfundia lopettamaan sen rahoittamisen.
Cáceres oli toimintansa johdosta saanut jo vuosien ajan erilaisia uhkauksia. Hänet ammuttiin kotonaan Intibucán provinssissa sijaitsevassa La Esperanzan kaupungissa aamuyöllä 3. maaliskuuta 2016. Hyökkäyksessä loukkaantui myös meksikolainen ympäristöaktivisti Gustavo Castro Soto. Hän oli ainoa todistaja. Viranomaiset alkoivat häiritä Castroa pian murhan jälkeen ja hänen maasta poistumisensa estettiin, kunnes hän pääsi kotimaahansa Amnestyn kampanjoitua sen puolesta.
Hondurasin viranomaisten mukaan murha ei liity Cáceresin toimintaan aktivistina. Muun muassa Cáceresin äiti on kuitenkin toista mieltä. Perhe vaati Cáceresin murhan selvittämiseksi kansainvälistä riippumatonta tutkintaryhmää. Suomessa vierailleen tyttären Bertha Zúñiga Cáceresin mukaan tutkinnassa on ollut paljon epäselvyyksiä, sillä rikospaikkaa on muuteltu ja murhaa tutkitaan järjestön sisäisenä intohimorikoksena.
Cáceresin murha herätti suurta huomiota eri puolilla maailmaa. Sen tuomitsivat esimerkiksi Amerikan valtioiden järjestö OAS, Yhdysvaltain Hondurasin suurlähettiläs sekä Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuskomissio. Tapaukseen ottivat kantaa myös muun muassa näyttelijä Leonardo DiCaprio sekä kanadalainen kansalaisaktivisti Naomi Klein.
2. toukokuuta poliisi pidätti neljä ihmistä epäiltynä murhasta. Joukossa on sotilas ja entinen sotilas. Yksi pidätetyistä, Sergio Rodríguez Orellana, on Suomen rahoittaman vesivoimayhtiön työntekijä, joka vastasi sosiaalisista ja ympäristöasioista.
Hollantilainen 15 miljoonaa dollaria hankkeeseen sijoittanut päärahoittaja FMO ilmoitti lopettavansa kaiken toimintansa Hondurasissa välittömästi "jatkuvien väkivaltaisuuksien" vuoksi. 5 miljoonaa sijoittanut Finnfund jäädytti rahoituksensa Agua Zarca -patohankkeelle 15. maaliskuuta 2016. Finnfundin toimitusjohtaja Jaakko Kangasniemi kommentoi, ettei usko murhan ja patohankkeen välillä olevan yhteyttä ja yhtiön uskovan, että paikalliset haluavat hankkeen toteutuvan, mutta että tilannetta on tarkasteltava uudelleen.
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 15
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 15 (LC-15) oli rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveral Air Force Stationissa Floridassa. Kompleksia käytettiin vuosina 1959–1964 Titan I- ja Titan II -rakettien laukaisuihin.
Alustan rakennussopimus solmittiin tammikuussa 1957. Rakennustyöt valmistuivat heinäkuussa 1958 ja niihin kului 4,9 miljoonaa dollaria. Alustalle rakennettiin muiden lähialueen laukaisukompleksien tapaan betoninen suojabunkkeri, mutta muiden alustojen bunkkereista poiketen LC-15:n bunkkeri oli kaksikerroksinen. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi kompleksin käyttöön helmikuussa 1959, ja ensimmäinen laukaisu tapahtui 6. helmikuuta 1959, kun kompleksilta laukaistiin Titan I -raketti. Rakettityyppiä laukaistiin LC-15:stä kaikkiaan kymmenen viimeisen laukaisun tapahtuessa 29. syyskuuta 1960. Titan I -rakettia varten alusta ja sen apulaitteet oli suunniteltu RP-1 – nestehappi -polttoaineyhdistelmälle, kun taas Titan II käytti polttoaineenaan Aerozine 50 tunnettua hydratsiinin ja typpitetraoksidin yhdistelmää, minkä seurauksena kompleksin polttoaineinfrastruktuuriin jouduttiin tekemään muutoksia Titan II -rakettiin siirtymisen yhteydessä. Ensimmäinen Titan II -laukaisu tapahtui 7. kesäkuuta 1962. Alustalta tehtiin kaikkiaan 16 Titan II -laukaisua viimeisen tapahtuessa 9. huhtikuuta 1964. Kompleksi deaktivoitiin noin kolme vuotta myöhemmin maaliskuussa 1967, minkä jälkeen sen alustarakenteet myytiin romuksi saman vuoden kesäkuussa. Alustan betonibunkkeri purettiin marraskuun 2012 ja helmikuun 2013 välisenä aikana.
Vladimir Kramarenko
Vladimir Konstantinovitš Kramarenko (1860 Jekaterinoslavin kuvernementti – 21. heinäkuuta 1905 Viipuri) oli venäläinen santarmieverstiluutnantti, jonka työläisaktivisti Kalle Procopé murhasi Viipurissa vuonna 1905.
Nykyisen Ukrainan alueella sijaitsevassa Jekaterinoslavin kuvernementissä aatelisperheeseen syntynyt Kramarenko kävi koulunsa Chișinăussa ja jatkoi sen jälkeen sotilasoppiin Kiovan jalkaväkikouluun, josta hän astui vakinaiseen palvelukseen vuonna 1881. Kramarenko palveli aluksi Tiraspolissa 131. jalkaväkirykmentissä, josta hänet lähetettiin vielä samana vuonna Kiovaan kadettikouluun. Valmistuttuaan vuonna 1884 Kramarenko ylennettiin 1885 luutnantiksi ja 1889 yliluutnantiksi. Santarmijoukkoihin hän siirtyi 1894, jolloin Kramarenkosta tehtiin Jekaterinoslavin kuvernöörin adjutantti. Vuonna 1896 Kramarenko siirrettiin esikuntakapteeniksi ylennettynä Viipuriin sijoitettujen santarmijoukkojen komentajaksi. Pyhän Annan ja Pyhän Stanislauksen ritarikuntien kunniamerkit hänelle myönnettiin helmikuussa 1905.
Vladimir Kramarenko murhattiin Viipurissa lähellä Torkkelin- ja Maununkatujen kulmauksesta 21. heinäkuuta 1905 noin kolmen aikaan iltapäivällä. Sortokausien aktivistiliikkeeseen kuulunut viipurilainen maalari Kalle Procopé ampui häntä kohti useita laukauksia Browning-merkkisellä pistoolilla ja pakeni sen jälkeen kohti Punaisenlähteentoria. Vaikeasti haavoittunut Kramarenko onnistui palaamaan asuntoonsa, josta hänet pian kiidätettiin lääninsairaalaan. Kramarenko kuitenkin kuoli vammoihinsa vielä saman päivän aikana.
Kuulusteluissa Procopé ilmoitti toimineensa yksin ja hetken mielijohteesta, mutta myöhemmin on arveltu, että murha olisi ollut etukäteen suunniteltu ja tehty paikallisen työläisaktivistien ryhmän toimeksiannosta. Murhaajan pidätys aiheutti Viipurissa laajoja mellakoita, joita rauhoittamaan tarvittiin poliisivoimien lisäksi myös sotilaita. Procopé tuomittiin hirtettäväksi, mutta keisari Nikolai II armahti hänet ja muutti tuomion elinkautiseksi pakkotyörangaistukseksi. Procopé kuoli muutamaa vuotta myöhemmin Siperiaan karkotettuna.
Terassitalo (Helsinki)
Terassitalo on asuinkerrostalo Pikku Huopalahden asuinalueella Ruskeasuon kaupunginosassa Helsingissä. Arkkitehti Reijo Jallinojan suunnittelema rakennus valmistui vuonna 1994.
Terassitalon rakennutti Asokodit. Siinä on 15 kerrosta ja yhteensä 94 asumisoikeusasuntoa. Rakennuksen pyramidimaisen muodon takia lähes kaikissa asunnoissa on terassit.
Terassitalo on korkeana rakennuksena Pikku Huopalahden maamerkki. Huomiota herättävän talon arkkitehtuuri poikkeaa tavanomaisesta kerrostalorakentamisesta myös sisätiloissa.
Zaman
Zaman on turkkilainen sanomalehti. Sen levikki on 650 000, ja se on Turkin laajalevikkisin lehti.
Turkin viranomaiset ottivat lehden maaliskuussa 2016 haltuunsa oikeuden päätöksellä. Lehden englanninkielisen sisarjulkaisun Today's Zaman päätoimittaja Sevgi Akarçeşme sanoi, että se "tarkoittaa käytännössä lehdistönvapauden loppua Turkissa". Haltuunoton syynä on yleisesti pidetty sitä, että maan johto pelkää lehden tukevan muslimisaarnaaja Fethullah Gülenia, joka Turkin presidentin Recep Tayyip Erdoğanin mukaan suunnittelee vallan kaappaamista Turkissa.
Lehti on arvostellut hallitusta, ja haltuunoton jälkeen toimituksen eteen kerääntyi ihmisiä osoittamaan mieltään.
Kaksi päivää haltuunoton jälkeen lehteä alkoivat tehdä uudet tekijät. Lehden uutta linjaa luonnehdittiin hallitusta tukevaksi. Osa vanhoista tekijöistä julkaisi samana päivänä uuden lehden nimeltään Yarina Bakis. Zamanin Saksan-painos aikoo jatkaa hallituksen arvostelua emolehdestä riippumattomana.
Alun perin lehti tuki islamistista Oikeus ja kehitys -puoluetta, mutta sen kriittisyys puoluetta ja sen johtajaa Erdoğania kohtaan alkoi lisääntyä, kun nämä nousivat valtaan ja muuttuivat yhä autoritatiivisemmiksi.
Felix Passlack
Felix Passlack (s. 29. toukokuuta 1998 Bottrop) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjan Norwich Cityä lainasopimuksella Borussia Dortmundsta. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Passlack on oikea laitahyökkääjä.
Passlack siirtyi Borussia Dortmundin juniorijoukkueeseen Rot-Weiß Oberhausenista vuonna 2012. Vuonna 2015 hän voitti Saksan lupaavimman alle 17-vuotiaan pelaajan Fritz Walter -mitalin. Dortmundin edustusjoukkueessa Bundesliigassa Passlack teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 Darmstadtia vastaan.
Passlack edusti Saksan alle 17-vuotiaita vuoden 2015 ikäluokan MM-kilpailuissa, joissa hän teki kaksi maalia ja toimi myös kapteenina. Samana vuonna hän oli myös voittamassa alle 17-vuotiaiden EM-hopeaa, tehden turnauksessa kolme maalia.
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtainen
Kaarlo Saarialho
Kaarlo Matias Saarialho, sukunimi aik. Sikiö (25. marraskuuta 1886 Impilahti – 7. toukokuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kouluneuvos, opettajaseminaarin johtaja, oppikirjojen laatija ja suomentaja.
Saarialhon vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Sikiö ja tämän ensimmäinen puoliso Olivia Sofia Tallberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914. Saarialho toimi Haminan suomalaisen yhteiskoulun opettajana 1913–1917, Sortavalan seminaarin lehtorina 1917–1920, Jyväskylän seminaarin lehtorina 1920–1928 ja Sortavalan seminaarin johtajana 1928–1934. Vuodesta 1934 lähtien Saarialho oli kouluneuvoksena kouluhallituksen kansanopetusosastolla. Hän jäi eläkkeelle 1951 ja toimi vielä tämän jälkeen opetusharjoittelun opettajana Helsingin opettajakorkeakoulussa. Saarialho oli lisäksi Karjalan sotilaspiirissä tietotoimiston päällikkönä ja esikuntapäällikkönä 1918.
Saarialho oli Jyväskylän yliopistoyhdistyksen valtuuskunnan jäsenenä ja sihteerinä 1920–1928, Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1926–1928 sekä valtuuston varapuheenjohtajana 1926–1927 ja puheenjohtajana 1928. Hän oli Karjalan Kansanopistoyhdistyksen johtokunnan puheenjohtaja sekä Raja-Karjalan säätiön, Rajaseutu-yhdistyksen ja Karjalan Sivistysseuran johtokunnan jäsen.
Saarialhon puoliso oli Aino Kirsti Maria Wartiainen. Heidän pojastaan Matti Pellervo Saarialhosta (s. 1930) tuli lääkäri.
Kerola
Kerola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antti Hämäläinen (kansanperinteen kerääjä)
Andrus (Antti) Hämäläinen (14. heinäkuuta 1897 Skuoritsa, Inkerinmaa – 24. huhtikuuta 1976 Lieto) oli suomalainen kansakouluntarkastaja, valokuvaaja ja inkeriläisen ja Lapin kansanperinteen kerääjä.
Hämäläinen valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1920 Kolppanan opettajaseminaarin kurssilta Helsingissä ja Sortavalan opettajaseminaarista. Hän opiskeli tämän jälkeen vielä Helsingin yliopistossa eri aineita.
Hämäläinen oli aluksi Itä-Hämeen kansanopiston johtajana Hartolassa ja sitten hän toimi kansakouluntarkastajana Lapin ja Turun piireissä. Hän osallistui jatkosodan aikana inkeriläisten siirtämiseen saksalaisten valtaamilta alueilta Suomeen ja tässä yhteydessä hän kuvasi noin 4 000 valokuvaa Inkerinmaalta. Kuvat oli tarkoitus julkaista teoksena "Kadonnutta Inkeriä", mutta kirja joutui julkaisuvaiheessa syksyllä 1944 valvontakomission määräyksestä kiellettyjen kirjojen listaan ja kirjan painos tuhottiin niin että siitä säilyi vain muutamia tekijänkappaleita.
Hämäläinen keräsi inkeriläistä kansanperinnettä myös äänittämiensä noin 200 haastattelun avulla. Lapissa ollessaan hän julkaisi kuvateoksen Tenojoesta, kirjan "Koltta-Lappia sanoin ja kuvin" sekä yhdessä kenraali K. M. Walleniuksen kanssa kuvateoksen Lapin talvisodasta nimellä "Lapin sota 1939–40". Hän lahjoitti Kansallismuseolle keräämänsä noin 200 lappalaisen luuesineen kokoelman.
Asciano
Asciano on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Sienan maakunnassa. Se sijaitsee Crete Senesin alueella noin 30 kilometriä Sienasta kaakkoon. Kunnan nimi juontuu legendan mukaan Rooman kaupungin perustajiin Romulusiin ja Remusiin. Remusin pojat Senio ja Aschio pakenivat setäänsä Romulusta etruskien asuinalueelle pohjoiseen. Siellä Achio perusti Ascianon Ombronejoen varrelle. Senio taas perusti Sienan.
Ascianon tärkeimpiä nähtävyyksiä on benediktiiniläisluostari Abbazia di Monte Oliveto Maggiore.
Ā
Ā eli ā on latinalainen kirjoitusmerkki A, jonka päällä on pituusmerkki.
Jossain kielissä Ā merkitsee pitkää A:ta, kuten esimerksiksi balttilaisissa ja polynesialaisissa kielissä, joissain japanin romanisaatioissa (rōmaji), persiassa, paštussa ja arabiassa, sekä joissain latinankielisissä teksteissä (etenkin aloittelijoille). Romanisoidussa mandariinikiinassa (pinyin) sitä käytetään merkitsemään A:ta, joka lausutaan korkeana toonina. Sitä käytetään myös joissain englannin oikeinkirjoitukseen pohjautuvissa kirjoituksissa diftongina /eɪ/.
International Alphabet of Sanskrit Transliterationissa Ā tarkoittaa laveaa väljää takavokaalia आ.
Muissa kielissä kuin sanskritissa Ā luokitellaan muiden A:iden kanssa, eikä sitä pidetä itsenäisenä kirjaimena. Pituusmerkki huomioidaan vain, kun aakkostettavat sanat ovat muuten identtisiä. Esimerkiksi maorissa tāu (sinun) tulee sanan tau (vuosi) jälkeen, mutta ennen sanaa taumata (mäki).
Kyläkirjaston Kuvalehti
Kyläkirjaston Kuvalehti oli K. J. Gummeruksen Jyväskylässa vuonna 1877 perustama kuvitettu aikakauslehti.
K. J. Gummerus perusti "Kyläkirjaston Kuvalehden" vuodesta 1873 lähtien julkaisemansa "Kyläkirjasto"-lehden rinnalle. Lehdestä tuli suuri menestys, ja vuonna 1888 sen rinnalle perustettiin toinenkin kuvalehti. Siitä lähtien vanhempaa lehteä kutsuttiin A-sarjaksi ja uudempaa B-sarjaksi. Vuodesta 1880 lehden liitteenä ilmestyi myös "Lasten Kuvalehti". Gummerus luovutti vuonna 1896 B-sarjan toimittamisen Helsinkiin Hannes Gebhardille ja Väinö Wallinille. K. J. Gummeruksen kuoltua vuonna 1898 lehtien toimittamisesta vastasi Jaakko Gummerus. A- ja B-sarjat yhdistettiin vuonna 1916, minkä jälkeen yhdistetty lehti ja "Lasten Kuvalehti" ilmestyivät tammikuuhun 1918 saakka.
"Kyläkirjaston Kuvalehdestä" ja sittemmin sen tärkeämmästä A-sarjasta noin kolmas- tai neljäsosa oli kaunokirjallisuutta. Tietopuoliset artikkelit käsittelivät historiaa, maantiedettä, luonnontieteitä, yhteiskuntaa ja uskontoa. Lähdemateriaalina käytettiin alkuvuosina ruotsalaisia "Arbetarens vän" ja "Läsning för folket" -lehtiä. Kotimaisista avustajista tärkeimpiä olivat historian professori E. G. Palmén ja jyväskyläläinen lehtori Juuso Hedberg. Viimeisten vuosikertojen kirjoittajia olivat muun muassa Juhani Siljo, Uuno Kailas, Iivo Härkönen, Samuli Paulaharju, Kyösti Vilkuna ja Lauri Pihkala. 12- ja myöhemmin pienikokoisempana 24-sivuisessa lehdessä oli myös jonkin verran ilmoituksia. Kuvalaattoja saatiin alkuvuosina puupiirroksina Ruotsista ja vuoden 1882 jälkeen niitä ryhdyttiin teettämään myös Suomessa. Valokuvat yleistyivät lehdissä 1890-luvulta lähtien. Fraktuurasta alettiin siirtyä antiikvaan 1890-luvun puolivälissä.
Kuvalehden levikki oli 1880- ja 1890-luvuilla Suomen oloissa poikkeuksellisen suuri. Se saavutti huippunsa, 14 200 tilaajaa vuonna 1886, mutta laski sen jälkeen parilla tuhannella. A-sarjan tilaajamäärä pysyi 11 000:n tienoilla ja nousi uuteen huippulukuun, 16 600 tilaajaan vuonna 1905. "Kyläkirjasto" kuvalehtineen ja varsinkin sen A-sarja oli Gummeruksen kustantamon tuottavin myyntiartikkeli. Kansanomaisilla, hengeltään uskonnollisilla ja suomalaiskansallisilla lehdillä oli suuri merkitys lukutaidon ja valistuksen levittäjänä. 1900-luvun alussa niiden tyyli ja sisältö alkoi vaikuttaa vanhanaikaiselta, mikä johti levikin laskuun ja kannattavuuden heikkenemiseen.
Jenny Lehtinen
Jenny Lehtinen (s. 28. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen radiotoimittaja ja mediapersoona. Lehtinen juonsi YleX-radiokanavan iltapäivälähetyksiä vuosina 2004–2012. Hän aloitti työt YleX:llä vuonna 2004, jolloin hän teki Kromosomi X -ohjelmaa yhdessä Marja Hintikan kanssa. Myöhemmin Lehtinen siirtyi YleX Iltapäivä -ohjelmaan, jota hän juonsi yhdessä Aino Töllisen ja Juuso ”Mäkkäri” Mäkilähteen kanssa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi ohjelman tuottajaksi. Kesällä 2013 Lehtisellä oli nimeään kantava iltapäiväohjelma Yle Puheella, jossa käsiteltiin perinteisten kuolemansyntien roolia nyky-yhteiskunnassa.
Syksystä 2015 lähtien hän on esiintynyt Marja Hintikka Live -ohjelman vakiokommentaattorina. Vuonna 2016 hän alkoi pitää elämäntapamuutokseen pyrkivää Jenny ja läskimyytinmurtajat -nettiprojektia, jota esitettiin myös radiossa. Vuoden 2017 alussa Lehtinen aloitti Ylellä vuoden mittaisen verkkokonaisuuden: armolliseen ja pysyvään elämänmuutokseen tähtäävän Vaakakapina -projektin. Vielä samana vuonna aihe laajeni omaksi tv-ohjelmakseen. Omalla nimellään kulkevaa Jenny+-ohjelmaa Lehtinen juontaa yhdessä ystävänsä Saara Sarvaksen kanssa. Viikoittaisen hyvinvointiin keskittyvän ohjelman ohjelman kolmas kausi alkaa syksyllä 2018 Yle Areenassa ja TV2:lla.
Jalkapallon Suomen Cup 1966
Jalkapallon Suomen Cup 1966 oli cupin 12. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 230 joukkuetta joista 1 luovutti, joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 10, Suomen-sarja 33, Maakuntasarja 66, Alue-sarja 70 ja muut 51. Ensimmäisen ja toisen sarjatason joukkueet pääsivät suoraan varsinaiselle kierrokselle.
Loppuotteluun selvisivät Helsingin Jalkapalloklubi ja Kotkan Työväen Palloilijat, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 7069 maksanutta katsojaa ja sen voitti HJK 6-1.
Mestarit: Paavo Heinonen, Reijo Jalava, Pentti Kokko, Raimo Kauppinen, Nils Laine, Markku Peltoniemi, Kaj Österberg, Kari Lehtolainen, Pekka Talaslahti, Kai Pahlman, Raimo Pajo
Nyrkkitervehdys
Nyrkkitervehdys () on kättelyn kaltainen tapa tervehtiä. "Merriam-Webster"-sanakirja määrittelee nyrkkitervehdyksen tapahtumana, jossa kaksi ihmistä iskee nyrkkinsä yhteen juhlinnan tai tervehtimisen vuoksi.
Nyrkkitervehdys tunnetaan etenkin suosiostaan urheilijoiden, rap-muusikoiden ja jengiläisten keskuudessa.
"American Journal of Infection Control" -lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan nyrkkitervehdyksessä leviää merkittävästi vähemmän bakteereja verrattuna kättelyyn. Tutkimusryhmä suositteli nyrkkitervehdystä mahdollisena hygieenisempänä vaihtoehtona kättelylle. Nyrkkitervehdyksen hygieenisyyttä selittää se, että siinä kontakti on lyhyempää ja kosketus vähäisempää.
Nüwa
Nüwa (/nỳwá/ kiina: 女媧) tai Nügua on jumalatar kiinalaisessa mytologiassa, joka tunnetaan parhaiten ihmiskunnan luojana ja taivaan pilarin korjaajana. Yleensä hänet kuvataan kehon yläosasta ihmisnaiseksi ja alaosasta lohikäärmeeksi. Häntä on eri tarinoissa kutsuttu sekä Fuxin siskoksi että vaimoksi.
Nüwa loi ihmisiä savesta, mutta kyllästyi pian pitkäveteiseen työhön. Siksi hän otti köyden, kastoi sen saveen ja pyöritti sitä niin, että savea lensi kaikkialle maailmaan. Nüwan käsin tehdyistä ihmisistä tuli rikkaita ja aatelisia, savipisaroista syntyneistä köyhiä. Nüwa antoi ihmisille myös kyvyn saada lapsia. Demonien taistellessa ja tuhotessa taivaan pilarin, Nüwa korjasi sen suuren kilpikonnan jaloilla ja kiinnitti taivaan seitsemällä erivärisellä kivellä. Taivas jäi kuitenkin hieman vinoon, mikä selittää esimerkiksi taivaankappaleiden liikkeitä.
Mattias Gregersson (Lillie)
Mattias Gregersson (kuoli 1520) oli ruotsalainen katolisen kirkon pappi, virkamies ja Strängnäsin hiippakunnan piispa vuosina 1501–1520. Mattias mestattiin Tukholman verilöylyssä vuonna 1520.
Mattias Gregerssonin isä oli Gregers Matsson (Lillie). Mattias oli valtaneuvos ja Västmanlannin ja Dalarnan laamanni vuosina 1478–1488. Hänet nimettiin Strängnäsin piispaksi vuonna 1501. Hän työskenteli myös valtionhoitaja Sten Sture nuoremman kanslerina vuodesta 1513 kuolemaansa 1520 asti.
Piispa Mattias Gregersson osallistui Uppsalan arkkipiisa Jakob Ulfssonin kanssa piispa Hemmingin autuaaksijulistamisjuhlaan Turussa vuonna 1514. Hän oli myös mukana, kun Hemmingin käsivarren reliikki sijoitettiin Tukholman kaupunginkirkkoon 12. heinäkuuta samana vuonna. Piispa Mattias oli yksi Almarestäketin piispanlinnan purkamismääräyksen allekirjoittajista 23. marraskuuta 1517. Hän oli myös ensimmäinen, joka mestattiin Tukholman verilöylyssä vuonna 1520.
Raido Ränkel
Raido Ränkel (s. 13. tammikuuta 1990 Rakvere) on virolainen maastohiihtäjä. 186 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Ränkel edustaa Võru Suusaklubia.
Ränkel kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa, joissa hän oli parhaimmillaan sprintin 51:s ja viestin kymmenes. MM-kilpailuihin Ränkel on osallistunut kahdesti, vuosina 2013 ja 2015.
Maailmancupissa Ränkel debytoi tammikuussa 2009 Otepään perinteisen sprintissä ollen 66:s. Ensimmäistä kertaa Ränkel sijoittui 30 parhaan joukkoon maaliskuussa 2016 Ski Tour Canadaan kuuluvassa Quebec Cityn vapaan sprintissä ollen 25:s.
Salomon van Ruysdael
Salomon van Ruysdael (n. 1602–1670) oli alankomaalainen taidemaalari. Ruysdael oli hollantilaisen maisemamaalauksen perustajia Jan van Goyenin ohella ja maansa johtavia realistisia maisemamaalareita. Hän edustaa Hollannin maalaustaiteen kulta-aikaa. Hän maalasi läpikuultavin, vaaleahkoin, monesti harmaasävyisin värein kotitienoonsa kanavia, tasankoja, kanavissa kulkevia lauttoja, veden yläpuolelle kurkottavia puita ja suurten puiden ympäröimiä kyliä. Hänen töissään esiintyy täytehenkilöitä. Myöhemmin hänen tyylinsä muuttui aikaisempaa voimakkaammaksi ja värikkäämmäksi.
Sukuun kuuluu useita taidemaalareita. Salomonin veli Isaac van Ruisdael oli myös tunnettu maisemamaalari. Salomon oli Jacob van Ruisdaelin setä ja eroaa tästä tarkkuutensa ja pidättyvyytensä suhteen. Salomon sai joukon jäljittelijöitä, joista tunnetuin on hänen poikansa Jacob van Ruysdael.
Salomon van Ruysdael syntyi Naardenissa lähellä Amsterdamia. Hänen isänsä oli Jacob van Gooyer, joka oli ammatiltaan huonekalupuuseppä. Salomon ja Isaac muuttivat myöhemmin sukunimensä lähistöllä sijainneen linnan mukaan. Erottuakseen toisistaan Salomon ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruysdael, kun taas Isaac ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruisdael. Salomon eli suurimman osan elämäänsä Haarlemissa, mutta maalasi myös muita hollantilaisia maisemia. Hän kuoli Haarlemissa.
Bentsaalikloridi
Bentsaalikloridi (CHCl) on halogenoituihin aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita kemikaaleja.
Bentsaalikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee helposti useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Happamissa tai emäksisissä vesiliuoksissa se hydrolysoituu bentsaldehydiksi ja katalyytteinä voidaan käyttää esimerkiksi rauta(III)kloridia tai sinkkifosfaattia. Amiinien toimiessa katalyytteinä yhdiste reagoi kaliumasetaatin kanssa kuumennettaessa kanelihapoksi. Lewis-hapot katalysoivat bentsaalikloridin polymeroitumista. Metallisen natriumin vaikutuksesta bentsaalikloridista muodostuu stilbeeniä.
Bentsaalikloridi ärsyttää limakalvoja, ihoa ja silmiä aiheuttaen muun muassa yskää, kurkkukipua, vaikeutunutta hengitystä sekä ihon ja silmien kipua ja punoitusta. Aine on todennäköisesti karsinogeeninen ja luokitellaan Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.
Bentsaalikloridia valmistetaan pääasiassa klooraamalla tolueenia radikaali-initiaattoreiden läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu seos, joka sisältää bentsaalikloridin lisäksi myös bentsyylikloridia ja bentsotrikloridia. Ainetta muodostuu silloin kun kloorin ja tolueenin ainemäärien suhde on 2–2,2. Tuote puhdistetaan tislaamalla. Puhdasta bentsaalikloridia voidaan valmistaa klooraamalla bentsaldehydiä tionyylikloridilla tai klooraamalla tolueenia sulfuryylikloridilla bentsoehappoanhydridin toimiessa katalyyttinä.
Suurin osa tuotetusta bentsaalikloridista käytetään bentsaldehydin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös eräitä muita yhdisteitä kuten kanelihappoa.
Muinaisruotsi
Muinaisruotsi (nykyruots. "fornsvenska") on nimi kahdelle ruotsin kielen muodolle, joita puhuttiin keskiajalla: varhainen muinaisruotsi ("klassisk fornsvenska"), jota puhuttiin vuosina 1225–1375, ja myöhäinen muinaisruotsi ("yngre fornsvenska"), jota puhuttiin 1375–1526.
Muinaisruotsi kehittyi itämuinaisnorjasta. Ruotsin ja tanskan kielten aikasimmat muodot, joita puhuttiin vuosina 800–1100, olivat muinaisnorjan murteita, joita kutsuttiin "riimuruotsiksi" ja "riimutanskaksi", koska niitä kirjoitettiin silloin vain riimuilla. Murteiden väliset erot olivat kuitenkin pieniä, ja ne alkoivat kunnolla erkaantua 1100-luvulla. Muinaisruotsi ja muinaistanska syntyivät 1200-luvulla. Ei ole varmuutta siitä, milloin muinaisgutniska ja älvdalska alkoivat erkaantua ruotsista, mutta muinaisgutniska erkaantui kauan ennen muinaistanskaa.
Varhainen muinaisruotsi oli merkittävästi erilainen nykyruotsiin verrattuna siten, että siinä oli monimutkaisempi sijamuotorakenne eikä se ollut vielä kokenut sukurakenteen supistumista, joten siinä oli kolme sukua. Substantiiveja, adjektiiveja, pronomineja ja joitain numeraaleja taivutettiin neljässä sijassa: nominatiivi, genetiivi, datiivi ja akkusatiivi.
Per Erik Rundquist
Per Erik Gunnar Rundquist (23. maaliskuuta 1912, Tukholma – 1986) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti psykologisesti ja tyylillisesti onnistuneina pidettäviä nuoruusikää kuvaavia teoksia, rakkaus- ja avioliittoromaaneja sekä novelleja ja runoutta. Rundquistin teoksista on suomennettu "Kalla mig Ismael" (suom. "Lola"). Romaaneissaan Rundquist kuvaa myös Välimeren seudun ympäristöä.
Vilho Myrsky
Vilho Myrsky (16. lokakuuta 1899 Halikko – 1971 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, oppikirjojen tekijä ja kansanperinteen kerääjä.
Myrskyn vanhemmat olivat kioskinpitäjä Herman Myrsky ent. Bange (1868–1933) ja Katarina Vilhelmina (Miina) Nylund. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1920-luvun alussa Jyväskylän opettajaseminaarista. Myrsky toimi opettajana Perniön Tuohitussa ja sen jälkeen 1950- ja 1960-luvuilla Helsingissä Lapinlahden ja Käpylän kansakouluissa. Myrsky oli Helsingissä myös opettajakandidaattien ohjaajana Lapinlahden kansakoulussa.
Myrsky kirjoitti useita kansakoulun maantiedon, laskennon, åidinkielen ja uskonnon oppikirjoja yhdessä Arvi Ulvisen ja vaimonsa Helvi Myrskyn kanssa. Hän keräsi vuosina 1914–1915 Perniön seudulta loruja sekä leikki- ja tuutulauluja. Myrsky sävelsi ja sanoitti myös itse lauluja mieskuoroille.
Dennis Edwards (koripalloilija)
Dennis Edwards (s. 24. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Edwards pelasi yliopistotasolla Fort Hays Statessa, minkä jälkeen hän pelasi muun muassa Suomen pääsarjassa Pyrbasketissa syksyn 2001, jolloin hän kirjautti 12 runkosarjaottelussa keskimäärin 20,6 pistettä, 7,5 levypalloa ja 5,3 koriinjohtanutta syöttöä per ottelu.
Antti Hämäläinen
Antti Hämäläinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Arvi Ulvinen
Eero Arvi Ulvinen (2. lokakuuta 1897 Alavus – 7. joulukuuta 1992) oli suomalainen filosofian tohtori, luonnonhistorian lehtori, kasvitieteilijä ja oppikirjojen tekijä.
Ulvisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Eero Ulvinen ja Maria Elisabeth Soini. Hän pääsi ylioppilaaksi 1916 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1922, lisensiaatiksi 1938 ja tohtoriksi 1941.
Ulvinen toimi Kouvolan suomalaisen yhteiskoulun luonnonhistorian ja maantiedon opettajana 1922–1929, Kouvolan yhteislyseon vanhempana lehtorina 1929–1945 sekä Helsingin 2. suomalaisen lyseon lehtorina vuodesta 1945 ja Helsingin väliaikaisessa opettajakorkeakoulussa luonnonhistorian ja maantiedon opettajana vuodesta 1947 lähtien.
Johan Rohde
Johan Gudman Rohde (1856–1935) oli tanskalainen taidemaalari, graafikko, muotoilija, hopeaseppä ja kivipiirtäjä. Osa hänen tuotannostaan on symbolistista ja syntetististä. Rohde maalasi intiimejä näkymiä pienistä kaupungeista. Uutta hänen tuotannossaan on hopeaesineiden ja huonekalujen yksinkertaisuus ja koruttomuus. Rohde teki myös muotokuvia.
Ana Sofía Sánchez
Ana Sofía Sánchez (s. 13. huhtikuuta 1994 San Luis Potosí) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 280 lokakuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä ja viisi nelinpelissä.
Sánchez edusti Meksikoa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2012.
Jorma Soveri
Jorma Eelis Soveri (1. toukokuuta 1909 Lammi – 9. toukokuuta 1967) oli suomalainen filosofian tohtori, luonnonhistorian opettaja ja oppikirjojen tekijä.
Soverin vanhemmat olivat maanviljelijä Eelis Selim Soveri ja Hilma Lydia Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1935, lisensiaatiksi 1940 ja tohtoriksi 1941. Soveri teki opintomatkat Länsi-Eurooppaan 1948 sekä Espanjaan ja
Marokkoon 1951.
Soveri toimi luonnonhistorian ja maantiedon opettajana Lohjan yhteiskoulussa 1939–1941 ja Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa vuodesta 1941 alkaen sekä Kustannus oy Otavan virkailijana vuodesta 1945. Hän oli Helsingin suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1954–1964, Korkeasaaren eläintarhan va. valvojana 1944–1946 ja Helsingin yliopiston Lammin biologisen aseman esimiehenä vuodesta 1953 alkaen.
Victoria Rodríguez
Victoria Rodríguez (s. 22. huhtikuuta 1995 Durango) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 216 marraskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan viisiITF-turnausta kaksinpelissä ja yhdeksän nelinpelissä.
Rodríguez edusti Meksikoa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Antoine Gérard
Antoine Gérard (s. 15. kesäkuuta 1995 Remiremont) on ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Gérard edustaa Ventron-seuraa.
Gérard debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Ramsaun normaalimäen kilpailussa. Kilpailu päättyi hänen osaltaan hylkäykseen. Ensimmäiset pisteensä Gérard saavutti helmikuussa 2016 Lahden suurmäen kilpailussa ollen 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Chaux-Neuvessa tammikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on ollut kaksi kertaa viides Rukan suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailuissa marraskuussa 2017.
Gérard kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa ollen suurmäen kilpailun 35:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäen kilpailussa 18:nneksi, normaalimäessä 26:nneksi sekä joukkuekilpailussa seitsemänneksi.
Pistepörssi
Pistepörssi on palloilussa ja erityisesti joukkueurheilussa käytetty tilastointimenetelmä, jolla osoitetaan, kuinka monta tehopistettä jokin pelaaja on tehnyt. Tehopisteiksi lasketaan, esimerkiksi jääkiekossa, maali tai maaliin johtanut syöttö.
Tyypillisesti pistepörssi on luettelo, jossa näytetään eniten tehopisteitä tehneet pelaajat yksittäisellä kaudella. Pistepörssin voittajaksi ilmoitetaan kauden tai turnauksen päätteeksi eniten tehopisteitä tehnyt pelaaja. Jääkiekossa on tapana palkita pistepörssin voittaneita pelaajia: esimerkiksi jääkiekon SM-liiga myöntää vuosittain Veli-Pekka Ketola -palkinnon ja NHL-liiga on jakanut yli 50 vuoden ajan Art Ross Trophyn runkosarjan pistepörssin voittaneelle pelaajalle.
Raitalaiskurit
Raitalaiskurit ("Nystalus") on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Raitalaiskurien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia.
Tehopiste
Tehopiste on palloilussa ja erityisesti joukkueurheilussa käytetty abstrakti termi. Tehopisteiksi osoitetaan, esimerkiksi jääkiekossa, maali tai maaliin johtanut syöttö.
Kansainvälisesti tehopisteet ilmoitetaan niin, että ensimmäisenä näytetään maalit, ja vasta sen jälkeen maalisyötöt. Jos yksilö on tehnyt esimerkiksi viisi maalia, ja antanut 16 maaliin johtanutta syöttöä, pistepörssissä lukee 5+16=21 (tyypillisesti tehopisteet summataan yhteen). Tehopisteet ovat keskeisessä roolissa pistepörssissä, sillä pistepörssissä lasketaan yksittäisten pelaajien/kilpaurheilijoiden tehopisteitä.
San Miguel de Escalada
San Miguel de Escalada on esiromaaninen kirkko Leónin maakunnassa, Espanjassa. Kirkko on ajoitettu vuoden 913 paikkeille ja se toimi keskiajalla luostarina Córdobasta muuttaneelle mozarabeille.
Jalkapallon Suomen Cup 1967
Jalkapallon Suomen Cup 1967 oli cupin 13. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 244 joukkuetta, joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 12, Suomen-sarja 34, Maakuntasarja 68, Alue-sarja 79 ja muut 51. Ensimmäisen ja toisen sarjatason joukkueet pääsivät suoraan varsinaiselle kierrokselle.
Loppuotteluun selvisivät Lahden Reipas ja Kotkan Työväen Palloilijat, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 5243 maksanutta katsojaa ja sen voitti KTP 2-0.Mestarit: Veli-Pekka Kylliäinen, Einari Arpula, Juhani Haavisto, Kalervo Paananen, Pentti Puranen, Risto Haltsonen, Sauli Pietiläinen, Makku Eronen, Arto Tolsa, Pekka Heikkilä, Esko Järvinen
Toivo Vähäkallio
Toivo Reijo Vähäkallio (vuoteen 1906 Vilander; 28. heinäkuuta 1888 Helsinki – 6. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun professori.
Vähäkallion vanhemmat olivat Hietalahden puusepäntehtaan työnjohtaja Niilo Vilander ja Anna Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1913. Vähäkallio oli rautatiehallituksen palveluksessa vuosina 1914–1925 toimien valtionrautateiden ratakonttorin teknillisen toimiston ylimääräisenä insinöörinä 1914–1919, siltaosaston johtajana 1919–1923 sekä rautatiehallituksen apulaisjohtajana ja siltarakennustoimiston esimiehenä 1923–1925. Hän oli sitten Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja insinööritieteiden lehtorina vuodesta 1925 ja huoneenrakennustekniikan professorina vuodesta 1945 vuoteen 1954. Hän toimi myös rakennusalan konsulttina ja laati konstruktiosuunnitelmia siltoihin sekä tuotanto- ja asuinrakennuksiin. Vähäkallio johti vuodesta 1934 alkaen valtion lentokone- ja tykkitehtaan tehdasalueiden suunnittelua Jyväskylän Rautpohjaan. Hän oli perushankintaohjelman rakennustöiden suunnittelun ja rakentamisen johtavana insinöörinä 1938–1942.
Toivo Vähäkallion vanhempi veli oli arkkitehti Väinö Vähäkallio. Toinen hänen veljistään oli Reino Vähäkallio joka oli yksi Akateemisen Karjala-Seuran kolmesta perustajajäsenestä. Toivo Vähäkallion poika Pentti Vähäkallio (1920–2000) oli Teknillisen Korkeakoulun rakennetekniikan professorina.
Pokémon BW: Seikkailut Unovassa
Pokémon BW: Seikkailut Unovassa (ja kauempana) () on televisiosarja Pokémonin kuudennentoista tuotantokauden nimi. Tähän kauteen päättyy 142 jaksoa käsittänyt Best Wishes -sarja, seuraava kausi aloittaa XY-sarjan.
Kausi alkoi Suomessa 16. helmikuuta 2014 jaksolla "Kaunottaret taistelemassa maineesta ja kunniasta" ja päättyi 11. lokakuuta 2014 jaksoon "Unelma jatkuu". Jakson "Hyvästi Unova! Laivalla kohti uusia seikkailuja!" kohdalla kauden nimeen lisättiin sana "ja kauempana", koska sen jakson kohdalla Ash, Iris ja Cilan jättivät Unova-alueen ja alkoivat matkata Decolore-saariston halki kohti Kantoa.
Kausi alkoi Cartoon Networkilla Yhdysvalloissa 2. helmikuuta 2013 jaksolla "Beauties Battling for Pride and Prestige!". Kuudestoista tuotantokausi käsitti 45 jaksoa, joka päättyi jaksoon "The Dream Continues!" 7. joulukuuta 2013. Tavallisten jaksojen lisäksi sarjan ohjelmapaikalla esitettiin ainoastaan Japanissa kaksi erikoisjaksoa "Cilan and Brock! Gyarados's Outrage!" (ennen XY-sarjan alkua) ja "Iris vs. Clair! The Road to Become a Dragon Master!" (XY-sarjan 21. jakson ohessa).
Tunnuslaulun esittävät Iriksen ja Cilanin ääninäyttelijät Saara Aalto ja Petrus Kähkönen.
Ruskolaiskurit
Ruskolaiskurit ("Malacoptila") on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Ruskolaiskurien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan seitsemän lajia.
Pikkununnat
Pikkununnat ("Nonnula") on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Pikkununnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kuusi lajia.
Cudillero
Cudillero (asturiaksi "Cuideiru"), jota kutsutaan joskus nimellä "Villa Pixueta", on kunta Asturian maakunnassa Pohjois-Espanjassa. Cudilleron asukasluku on noin 5200 (2015).
Slagelse
Slagelse on Slagelsen kunnan keskustaajama Tanskassa. Vuoden 2018 alussa siellä oli vajaat 34 000 asukasta.
Slagelse on yksi Tanskan vanhimmista kaupungeista, ja keskiajalla se oli vauras kauppapaikka. Vanhimmat osat ovat kuitenkin tuhoituneet lukuisissa tulipaloissa.
Nunnat (eläinsuku)
Nunnat ("Monasa") on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Nunnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia.
Sigüenza
Sigüenza on kunta Espanjassa Guadalajaran maakunnassa. Sen asukasluku on noin 4700.
Lääkärikeskus Minerva
Lääkärikeskus Minerva on yksityinen suomalainen vuodesta 1988 Raumalla toiminut lääkärikeskus. Myöhemmin yritys avasi toimipisteen myös Euraan. Yrityksen toimitusjohtajana on Heimo Ylitalo, vastaavana lääkärinä Tapani Järvinen ja potilasasiamiehenä toimii Sari Salminen. Lääkärikeskus Minervassa on yli 50 vastaanottavaa lääkäriä.
Karvasputket
Karvasputket ("Laserpitium") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu The Plant Listin mukaan 14 lajia.
Suomessa esiintyy luonnonvaraisena lehtokarvasputkea Ahvenanmaan ja lounaisen saariston lehtometsissä. Laji on Ahvenanmaalla yleinen.
Pukinjuuret
Pukinjuuret ("Pimpinella") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 106 lajia.
Pukinjuurilajeista anisruoho on tunnettu maustekasvi. Suomessa luonnonvaraisena kasvavia pukinjuuria ovat yleinen ahopukinjuuri sekä harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu isopukinjuuri.
Punakatkot
Punakatkot ("Torilis") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu kahdeksan lajia.
Suvun lajeista Suomessa esiintyy luonnonvaraisena vain punakatko ("Torilis japonica"). Se on uhanalainen ja rauhoitettu Ahvenanmaan maakunnassa.
Haavayrtit
Haavayrtit ("Sanicula") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 44 lajia. Haavayrtit kuuluvat sarjakukkaiskasvien "Saniculoideae"-alaheimoon. Se poikkeaa sarjakukkaisten pääryhmästä siten, että yksittäiset kukat ovat perättömiä, jolloin kukinnon pikkusarjoista muodostuu mykerömäisen tiheitä.
Suomessa esiintyy luonnonvaraisena yksi laji haavayrtti ("Sanicula europaea"). Se on yleinen Ahvenanmaalla lehtometsissä. Haavayrtillä on muualla Suomessa vain yksi tunnettu kasvupaikka Houtskarissa. Haavayrttiä käytetään perennana ja lääkekasvina.
Sarjaputket
Sarjaputket ("Scandix") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu neljä lajia.Pohjoismaissa esiintyy luonnonvaraisena kampasarjaputkea ja kaukasiansarjaputkea. Ne ovat matalia yksivuotisia ruohoja, joiden erikoispiirre on lohkohedelmien hyvin pitkä nokka. Suomessa nämä lajit ovat satunnaisia tulokkaita.
Sorsanputket
Sorsanputket ("Sium") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu yhdeksän lajia.
Suvun lajeista erittäin myrkyllinen sorsanputki kasvaa Pohjoismaiden eteläosassa. Suomessa sorsanputki on hyvin harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu joenrantakasvi. Sokerijuurta viljellään ravintokasvina.
Särmäputket
Särmäputket ("Selinum") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu kahdeksan lajia.
Särmäputket ovat kaksi- tai monivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat sileitä tai harjanteisia sekä kasvutavaltaan pystyjä. Lehtituppien pituus vaihtelee, mutta lehdet ovat useaan kertaan parilehdykkäiset ja lehdyköiden kärjet ovat valkoiset. Kukat ovat valkoisia tai punertavia, ja ne sijaitsevat sarjakukinnoissa. Hedelmä on muodoltaan pyöreä tai soikea lohkohedelmä, jonka hedelmyksissä on viisi harjannetta.
Pohjoismaissa esiintyy kaksi eteläosaan jäävää lajia: harjasärmäputki ("Selinum carvifolia") ja silosärmäputki ("Selinum dubium"). Suomessa luhtasuoputkea ("Peucedanum palustre") muistuttavaa harjasärmäputkea kasvaa maan eteläosassa merenrannoilla ja niityillä.
Naisten Liiga -kausi 2016
Naisten Liiga -kausi 2016 oli vuonna 2006 perustetun Naisten Liigan kymmenes kausi ja kaikkiaan 46 kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Kauteen lähdettäessä hallitseva mestari oli PK-35 Vantaa ja sarjanousijoita ONS sekä TiPS.
Vuonna 2016 Suomen mestaruuden voitti jälleen PK-35, jolle mestaruus oli kolmas peräkkäinen. Naisten Ykköseen putosivat NiceFutis ja TiPS, liigaan nousivat GBK ja JyPK.
Naisten Liigan kausi 2016 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet laskettiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2017 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.
Jyväskylän Pallokerho nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2017 yhteismaalein 4–2.
Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys.
Naisten Liigan vuoden pelaajaksi valittiin PK-35 Vantaan Sanni Franssi, vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi HJK:n Kaisa Collin, vuoden tyttöpelaajaksi Ilveksen Emmaliina Tulkki ja vuoden valmentajaksi PK-35:n Jari Väisänen.
Kauden jokaisessa ottelussa jaettuja Veikkauspörssi-pisteitä keräsivät eniten HJK:n Tia Hälinen (28), Åland Unitedin Raissa Feudjio (25) ja PK-35 Vantaan Sanni Franssi (21).
Ödkarby
Ödkarby on taajama, kylä ja postinumeroalue Ahvenanmaalla. Vuoden 2014 lopussa taajamassa oli 369 asukasta, joista 365 asui Saltvikin ja 4 Finströmin kunnan puolella. Ödkarbyn kylä kuuluu Saltvikiin ja siellä oli 350 asukasta vuonna 2014. Ödkarbyn postinumero on 22320. Postinumeroalueella oli 818 asukasta vuonna 2014.
Ödkarbyn länsipuolitse kulkee Ahvenanmaan valtatie 4.
Maileena Byström
Maileena Byström (ent. Kurkinen, s. 1958 Oulu) on suomalainen Helsingissä asuva graafinen suunnittelija, kuvittaja ja lastenkirjailija.
Byström valmistui graafikoksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1983. Hän on kuvittanut muun muassa seuraavat lastenkirjat:
Byström on itse julkaissut seuraavat teokset:
Byström on kuvittanut seuraavat piirrosanimaatiosarjat:
Byström on myös kuvittanut ja taittanut teoksen "Kulkunen. Lasten ja vanhempien oma liikennekirja" (2006), jonka on julkaissut Liikenneturva. Lisäksi hän on kuvittanut oppikirjoja ja muita julkaisuja sekä esitteitä ja julisteita. Byström on suunnitellut seinälautassarjan 'Aa tuuti lasta' sekä lastenastiastosarjan 'Parhaat kaverukset' yhteistyössä Arabian kanssa.
Urponen
Urponen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Raffaele Buzzi
Raffaele Buzzi (s. 17. heinäkuuta 1995 Tolmezzo) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä. Buzzi edustaa CS Forestale Dello Statoa.
Buzzi debytoi maailmancupissa helmikuussa 2016 Lahden suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 41. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti seuraavassa kuussa Schonachin normaalimäen kilpailusta ollen 28:s. Parhaimmillaan hän on ollut 25:s Kuusamon suurmäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa.
Pedralbesin luostari
Pedralbesin luostari on nunnaluostari Barcelonan luoteisosassa. Sen perustivat Aragonian kuningas Jaakko II ja hänen puolisonsa Elisenda de Montcada vuonna 1326. Luostarin arkkitehtuuri edustaa puhdasta goottilaista tyyliä.
Luostariin kuuluvassa Pyhän Mikaelin kappelissa on Ferrer Bassan freskot vuodelta 1346.
Taking One for the Team
Taking One for the Team on Simple Planin viides studioalbumi, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2016. Myös tällä albumilla esiintyy vierailevia laulajia, kuten amerikkalainen räppäri Nelly, joka vierailee kappaleessa "I Don't Wanna Go to the Bed". Kyseinen kappale oli albumin ensimmäinen single, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2015. Albumin toinen single oli kappale "Opinion Overload", joka julkaistiin 5. helmikuuta 2016.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 94.
Tuomas Korpela
Tuomas Korpela (s. 29. syyskuuta 1978 Lappeenranta) on suomalainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Hän pelasi vuosina 1994–2013 yli 260 Ykkösen ottelua, joista valtaosan Jippossa, sekä kauden 2000 Veikkausliigaa Tampere Unitedissa.
Korpela on ammatiltaan lastensuojeluohjaaja.
Keskuspuolustajana pelannut Korpela aloitti jalkapalloilun kymmenvuotiaana Lappeenrannan Pallossa. Hän edusti juniorina myös Joutsenon Kullervoa, jonka B-nuorten kanssa hän pelasi SM-sarjaa kaudella 1995. Hän osallistui myös piirijoukkueiden Pohjola Cupiin.
Ykkösessä pelanneessa Kultsun edustusjoukkueessa Korpela pääsi vaihdosta kentälle yhdessä ottelussa jo 15-vuotiaana kaudella 1994. Kaudella 1995 otteluita kertyi vaihtopelaajana kahdeksan. Hän teki myös yhden maalin, 2–1-voittomaalin vierasottelussa Kokkolassa. Hän oli 16-vuotiaana Kultsun nuorin maalintekijä Ykkösessä. Kaudella 1996 Korpela nousi Kultsun avauskokoonpanoon. Kausi päättyi putoamiseen, mutta Korpelan pelit Ykkösessä jatkuivat kaudella 1997 Mikkelin Palloilijoiden riveissä. Kaudella 1999 hän edusti fuusioseura FC Mikkeliä.
Kaudeksi 2000 Korpela siirtyi Veikkausliigan nousijajoukkueeseen Tampere Unitediin. Liigadebyyttinsä hän teki 3–2-tappioon päättyneessä vierasottelussa Turun Palloseuraa vastaan 21. toukokuuta 2000. Kaikkiaan hän pelasi kymmenessä liigaottelussa, joista yhdeksässä hän oli avauskokoonpanossa. Yhden liigakauden jälkeen Korpela palasi Ykkösen FC Mikkeliin, jonka pudottua hän pelasi kauden 2002 samaa sarjaa synnyinkaupunkinsa Lappeenrannan Rakuunoissa. Kaudet 2004–2006 hän pelasi Kakkosta Äänekosken Huimassa ja FC Vaajakoskessa.
Kesken kauden 2006 Korpela siirtyi ensimmäistä kauttaan Ykkösessä pelanneeseen joensuulaiseen Jippoon, johon hän sittemmin asettui. Hän pelasi kahdeksan kauden aikana 153 Ykkösen ottelua ja teki 11 maalia. Hän on Petteri Rönkön jälkeen toiseksi eniten Jippossa Ykkösen otteluita pelannut pelaaja. Korpela toimi myös joukkueen kapteenina. Ykkösen otteluita Korpela pelasi urallaan yhteensä 265, joissa hän teki 18 maalia. Hänen viimeinen kautensa Jippossa oli 2013.