hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Durinin heimo
Durinin heimo (engl. "Durin's Folk") eli Pitkäparrat (engl. "Longbeards") oli kääpiökansa, jonka muinainen koti oli Moria. Durinin heimon kuninkaat olivat Durinin huonetta, Durin Kuolemattoman jälkeläisiä.
Durin heräsi ensimmäisenä kääpiöiden seitsemästä isästä; erään kirjoituksen mukaan tämä tapahtui Gundabadin vuorella. Herättyään hän vaelsi Azanulbizariin ja asettui asumaan Kheled-zâramin yläpuolella oleviin kaivoksiin, jotka saivat nimen Khazad-dûm, Kääpiökaivanto – haltioiden puheenparressa Moria.
Durin eli niin kauan että häntä alettiin nimittää Durin Kuolemattomaksi, mutta lopulta hänkin kuoli. Hänen jälkeläisensä asuivat Khazad-dûmissa läpi koko ensimmäisen ajan, ja kaupunki säilyi jopa Mustien vuosien yli, kunnes lopulta kääpiöt "mithriliä" kaivaessaan herättivät Morgothin balrogin, joka teki lopun Khazad-dûmin kääpiövaltakunnasta vuonna 1981 ka.
Tämän jälkeen suurin osa Durinin heimoa vaelsi pohjoiseen ja asettui Thráin I:n johdolla Ereboriin, jonne perustettiin Vuorenalainen kuningaskunta. Mutta jo Thráinin poika Thorin I muutti Ereborista Harmaavuorille. Sinne kerääntyi suurin osa Durinin heimosta, joka alkoi taas vaurastua. Tämän valtakunnan tuhosivat kuitenkin lohikäärmeet vuosina 2570-2590 ka. käydyssä sodassa, jonka päätteeksi osa Durinin heimosta palasi Ereboriin Thrórin johdolla, osa muutti Rautavuorille seuraten Thrórin veljeä Grória.
Rautavuorten kääpiövaltakunta kukoisti pitkään, mutta Erebor veti puoleensa lohikäärmeiden kullanhimon. Smaug Kultainen hävitti Vuorenalaisen kuningaskunnan vuonna 2770 ka., ja Durinin heimon jäännökset joutuivat sieltä taas pakosalle. Tällä kertaa kääpiöt suunnistivat Mustainmaahan.
Kun Thrór oli epätoivoisena koettanut palata Khazad-dûmiin yksin ja vailla aseita, kaivoksia hallussaan pitävä örkkipäällikkö Azog surmasi hänet. Thrórin sukulaiset nostattivat kaikki kääpiöt, ei vain Durinin heimoa, sotaan örkkejä vastaan. Vuonna 2793 ka. alkanut kääpiöiden ja örkkien sota päättyi Azanulbizarin taisteluun vuonna 2799 ka. Örkit tuhottiin, mutta Khazad-dûmia ei vallattu takaisin.
Thrórin poika Thráin jäi sittemmin Sauronin vangiksi, ja Thráinin poika Thorin II Tammikilpi kaatui vuonna 2941 ka. Viiden armeijan taistelussa yritettyään vallata Vuorenalaisen kuningaskunnan takaisin Smaugilta. 
Vaikka Thorin kaatui, yritys tosin onnistui, sillä Smaug surmattiin ja kääpiöt saivat Ereborin takaisin haltuunsa. Dáin II Rautajalka muutti Rautavuorilta Ereboriin ja Durinin heimo asettui taas kerran Vuorenalaiseen kuningaskuntaan.
Vielä kerran ennen kolmannen ajan loppua Durinin heimon kääpiöt koettivat palata Khazad-dûmiin, mutta Balinin johtama yritys päättyi viiden vuoden kamppailun jälkeen täydelliseen tuhoon vuonna 2994 ka.
Neljännen ajan alussa Durinin heimon kääpiöt perustivat vielä yhden uuden valtakunnan, kun Gimli Glóinin poika vei osan Ereborin kääpiöistä Ered Nimraisille Aglarondiin ja hänestä tuli Kimaltavien luolien ruhtinas.
Alejandro Lerroux
Alejandro Lerroux y García (4. maaliskuuta 1864 Córdoba – 27. kesäkuuta 1949 Madrid) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi neljä kertaa Espanjan toisen tasavallan pääministerinä vuosien 1933–1935 aikana. Hänen hallituksensa olivat keskustaoikeistolaisia koalitioita.
Lerroux oli upseerin poika. Hän oli alkuperäiseltä ammatiltaan asianajaja ja toimi myös lehtimiehenä Barcelonassa, ennen kuin lähti politiikkaan radikaalien riveissä. Hänet valittiin Espanjan parlamenttiin eli cortesiin ensi kerran vuonna 1901. Tasavaltalaisten mielipiteidensä vuoksi Lerroux joutui vuonna 1907 pakenemaan joksikin aikaa maasta, ja hän oleskeli Argentiinassa. Lerroux ei hyväksynyt tasavaltalaisjohtaja Nicolás Salmerónin päätöstä ryhtyä liittoon katalaaninationalistien kanssa, joten hän perusti vuonna 1908 uuden Radikaalin tasavaltalaispuolueen ("Partido Republicano Radical"). Vuoden 1909 Barcelonan levottomuuksien aikana hänen kannattajiensa väitettiin syyllistyneen luostareiden tuhopolttamiseen. Tämän jälkeen Lerroux lievensi radikaaleja mielipiteitään. Hän oli vuonna 1930 yksi tasavaltalaisen opposition niin sanotun San Sebastiánin sopimuksen allekirjoittajista. Vuonna 1931 hänestä tuli toisen tasavallan ensimmäinen ulkoministeri. Hän oli ensimmäisen kerran pääministerinä lyhytaikaisesti syyskuussa 1933 Manuel Azañan eron jälkeen.
Marraskuun 1933 parlamenttivaalien jälkeen valta toisessa tasavallassa siirtyi muutaman vuoden ajaksi keskustaoikeistolle. Lerroux muodosti ensin heti vaalien jälkeen keskustalaisen Radikaalipuolueen vähemmistöhallituksen, joka oli riippuvainen oikeisto-opposition tuesta. Hallitus peruutti tasavallan alkuvaiheessa luotua valtion ja kirkon eroon tähdännyttä lainsäädäntöä. Lerroux oli valmis ohjaamaan Espanjan sisäpolitiikkaa voimakkaamminkin oikealle, mikä herätti maan vasemmistossa pelkoa. Lerrouxin toinen hallitus kesti huhtikuuhun 1934 saakka. Kun hän muodosti lokakuussa 1934 uuden hallituksen ja otti siihen mukaan myös oikeistolaisen CEDA-puolueen, useissa maakunnissa ja etenkin Asturiassa puhkesi vasemmiston johtamia vallankumouksellisia levottomuuksia, jotka armeija tukahdutti väkivaltaisesti. Toukokuussa 1935 Lerroux uusi hallituksensa kokoonpanon siten, että aiemmin sen ulkopuolelle jäänyt CEDA:n johtaja José María Gil Robles tuli sotaministeriksi ja oikeiston asema hallituksessa vahvistui entisestään. Osana maan rauhoittamistoimia muun muassa ammattiliitot kiellettiin kokonaan.
Lerroux’n ja koko Radikaalipuolueen poliittinen uskottavuus romahti syksyllä 1935 niin sanotun "estraperlo"-skandaalin myötä, jossa useita hänen sukulaisiaan ja hänen puolueensa poliitikkoja syytettiin uhkapelilupien myöntämiseen liittyneestä korruptiosta. Erottuaan pääministerin paikalta Lerroux tuli aluksi ulkoministeriksi uuteen hallitukseen, mutta hänet jouduttiin erottamaan tästäkin tehtävästä hallituksen julkisuuskuvan suojelemiseksi. Hän myös putosi parlamentista helmikuun 1936 vaaleissa. Espanjan sisällissodan aikana Lerroux siirtyi Portugaliin. Hän palasi Espanjaan vasta vuonna 1947.
Klein Bikes
Klein Bikes oli Gary Kleinin perustama polkupyörävalmistaja. Klein oli yksi ensimmäisistä, jotka käyttivät runkomateriaalina alumiinisia, normaalia paksumpia putkia. Kasvattamalla putken läpimittaa saavutettiin jäykempi, mutta samaan aikaan myös kevyempi, rakenne.
Klein valmisti ensimmäisen polkupyöränsä opiskellessaan Massachusetts Institute of Technologyssä 1970-luvulla, ja varsinainen valmistus alkoi 1980-luvulla. Vuonna 1995 Trek Bicycle Corporation osti yhtiön, ja alkuperäinen Kleinin tehdas Chehalisissa, Washingtonissa suljettiin vuonna 2002, kun tuotanto siirrettiin Trekin pääkonttorin yhteydessä olevaan tehtaaseen Waterloossa, Wisconsinissa. Merkin laajamittainen valmistus päättyi Yhdysvalloissa vuonna 2007 ja muualla maailmassa vuonna 2009.
Gary Klein (s. 9. kesäkuuta 1952) opiskeli Kalifornian yliopistossa Davisissä ja myöhemmin Massachusetts Institute of Technologyssa. Vuonna 1973 Klein yhdessä muutamien muiden kanssa valmisti professori Buckleyn johdolla alumiinirunkoisen pyörän. Tutkittuaan teräsrunkoisia pyöriä ja myös käytössä rikkoutuneita runkoja he saivat selville polkupyörän rungon rasituspisteet. Käytössä olleiden alumiiniseosten rajoitetusta valikoimasta johtuen ryhmä päätti käyttää runkomateriaalina alumiiniseosta 60061.
Valmistuttuaan MIT:stä vuonna 1974 Klein opiskeli yrittäjyyttä. Hän oli innokas maantiepyöräilijä, joten vuonna 1975 hän perusti kolmen muun henkilön kanssa yrityksen, joka valmisti alumiinirunkoisia polkupyöriä MIT:n innovaatiokeskuksessa. Hän sai MIT:ltä 20 000 dollarin apurahan, ja lisäksi kukin osakas sijoitti yhtiöön 1 000 dollaria. Vuonna 1973 valmistettuja prototyyppejä, joiden runkoputket olivat totuttua isompia mutta joiden seinämävahvuus oli totuttua ohuempi, esiteltiin New Yorkissa pidetyillä kansainvälisillä polkupyörämessuilla helmikuussa 1975.
Seuraavana vuonna yhtiö muutti Kleinin vanhempien maatilalla Kalifornian San Martinissa olleeseen käyttämättömään rakennukseen, jota oli aiemmin käytetty luumujen kuivaamiseen. Vuonna 1977 Klein patentoi keksimänsä rakenteen suuren halkaisijan käyttämisestä jäykkyyden kasvattamiseksi, ja vuonna 1980 yhtiö muutti Kaliforniasta Chehalisiin, Washingtoniin. Yhtiö valmisti 1980-luvun alusta lähtien maantiepyöriä ja 1980-luvun puolivälistä lähtien maastopyöriä.
Kleinin idea alumiinin käyttämisestä runkomateriaalina ei ollut aivan uusi, mutta hänen keksintönsä läpimitan kasvattamisesta oli. Tämän ansiosta hän pystyi rakentamaan noin 15 prosenttia vastaavaa teräsrunkoista pyörää kevyempiä malleja.
Vuonna 1995 Trek osti Kleinin, kun yhtiö ei pystynyt kilpailemaan suuren valmistajan myyntiverkostoa vastaan.
Parhaimmillaan yhtiö työllisti noin 250 henkilöä Chehalisin tehtaalla, mutta hiljalleen tuotanto siirtyi Trekin tehtaalle Wisconsiniin. Vuonna 2001 noin 70 henkilöä työllistänyt tehdas valmisti 15 000–20 000 runkoa vuodessa. Vuonna 2002 kaikki valmistus siirrettiin Trekin tehtaalle. Kleinin valmistamia pyöriä myytiin Yhdysvalloissa vuoteen 2007 ja Japanissa vuoteen 2009 saakka.
Väinö Karvinen (opettaja)
Väinö Karvinen (20. heinäkuuta 1885 Viipuri – 21. huhtikuuta 1944 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Väinö Kouta".
Karvisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aleksanteri Karvinen ja Katri Loviisa Rautiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1904 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1907. Karvinen asui vuodesta 1908 lähtien Kuopiossa ja toimi kauppaoppilaitoksen äidinkielen lehtorina ja teollisuuskoulun opettajana. Karvinen harrasti kotiseututyötä ja hän kirjoitti Kuopion kulttuurihistoriasta artikkeleita lehtiin ja vuosikirjoihin. Karvinen piti myös radioesitelmiä ja hän oli suosittu juhlapuhuja. Toukokuussa 1939 Karvinen johti sanoittamansa "Kallan ranta"-kantaatin esitystä Pohjois-Savon Maakuntaliiton maakuntajuhlassa joka pidettiin Kuopion Väinölänniemen kentällä.
Diego Martínez Barrio
Diego Martínez Barrio (25. marraskuuta 1883 – 1. tammikuuta 1962) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan toisen tasavallan pääministerinä kaksi lyhyttä kautta vuosina 1933 ja 1936.
Martínez Barrio aloitti poliittisen uransa vuonna 1903 "Unión Republicana" -nimisessä tasavaltalaisessa puolueessa, joka hajosi jo muutamaa vuotta myöhemmin. Sen jälkeen hän liittyi Alejandro Lerroux’n perustamaan Radikaalipuolueeseen. Kenraali Miguel Primo de Riveran diktatuurin aikana hän oli oppositiossa. Martínez Barrio oli elokuussa 1930 yksi tasavaltalaisten niin sanotun San Sebastiánin sopimuksen allekirjoittajista. Toisen tasavallan ensimmäisessä hallituksessa vuonna 1931 hän toimi viestintäministerinä. Manuel Azañan hallituksen kaaduttua Martínez Barrio toimi syksyllä 1933 parin kuukauden ajan pääministerinä ja hänen hallituksensa määräsi hajotusvaalit. Vaalien jälkeen hän oli hetken sisäministerinä Lerroux’n hallituksessa, mutta erosi pian ja perusti uuden "Unión Republicana" -puolueen, koska ei hyväksynyt Lerroux’n ja Radikaalipuolueen siirtymistä oikealle. Myöhemmin hän siirtyi yhteistyöhön Azañan ja kansanrintaman kanssa.
Kansanrintaman saatua enemmistön helmikuun 1936 parlamenttivaaleissa Martínez Barrio valittiin parlamentin puhemieheksi. Kun parlamentti erotti presidentti Niceto Alcalá Zamoran huhtikuussa 1936, Martínez Barrio toimi kuukauden ajan vt. presidenttinä, kunnes Azaña valittiin Alcalá Zamoran seuraajaksi. Kun joukko oikeistolaisia kenraaleja aloitti Espanjan sisällissodan lähtölaukauksena toimineen kapinan, presidentti Azaña nimitti Martínez Barrion 18. heinäkuuta 1936 pääministeriksi. Ehkäistäkseen sodan hän tarjosi puhelimitse ministerinsalkkuja kapinaa johtaneille kenraaleille kuten Emilio Molalle, mutta nämä kieltäytyivät. Martínez Barrio erosi vielä saman yön aikana José Giralin hyväksi. Martínez Barrio jatkoi tämän jälkeen puhemiehen tehtävässään. Hän joutui pakenemaan Espanjasta tasavallan kukistuttua vuonna 1939 ja asui myöhemmin maanpaossa Ranskassa ja Meksikossa. Hänet nimettiin Azañan kuoltua Espanjan tasavallan pakolaishallituksen presidentiksi. Viimeiset vuotensa hän vietti Pariisissa. Hänen jäännöksensä uudelleenhaudattiin vuonna 2000 Sevillaan Espanjaan.
Udo Lindenberg
Udo Gerhard Lindenberg (17. toukokuuta 1946 Gronau (Westf.)) on saksalainen rockmuusikko, kirjailija ja taidemaalari. Lindenberg on valtavirtaistanut saksankielistä rock-musiikkia ja ansioitunut saksalaisen rock-lyriikan kehittäjänä. Hänen sanoituksensa käsittelevät sekä yhteiskunnallisia kysymyksiä että ihmissuhteita. Kylmän sodan vuosina hän otti laaja-alaisesti kantaa Saksojen välisiin suhteisiin. Lindenbergin taustayhtye tunnetaan nimellä Panikorchester.
Udo Lindenbergin vanhemmat olivat Hermine ja Gustav Lindenberg. Hänen veljensä Erich Lindenberg (1938–2006) tunnettiin taidemaalarina. Lisäksi hänellä on kaksi nuorempaa siskoa, Erika ja Inge.
Vuonna 1969 Lindenberg perusti Peter Herbolzheimerin kanssa yhtyeen Free Orbit, ja ensimmäinen pitkäsoitto ilmestyi lokakuussa 1970. Läpimurtonsa hän teki 1973 albumilla "Andrea Doria" ja hittikappaleilla "Alles klar auf der Andrea Doria" ja "Cello". Lindenbergistä tuli yksi 1970-luvun suosituimmista saksankielisistä muusikoista. Erityisen tuottoisa oli vuosi 1976, jolloin ilmestyivät albumit "Galaxo Gang", "Sister King Kong" ja "Panik Udo". 1970-luvun lopulla Lindenberg teki suurisuuntaisen kiertueen nimeltään "Dröhnland-Symphonie-Tour", jonka tiimoilta julkaistiin hänen ensimmäinen livealbuminsa "Livehaftig". Samoihin aikoihin hän levytti saksankielisiä versioita muun muassa Little Richardin, The Beatlesin ja Rolling Stonesin kansainvälisistä menestyssävellyksistä.
1980-luvulla Lindenberg otti tavan takaa kantaa Saksojen välisiin suhteisiin. Vuonna 1983 julkaistiin käännösversio Harry Warrenin sävellyksestä "Chattanooga Choo Choo" nimellä "Sonderzug nach Pankow". Kappaleesta tuli Lindenbergin toistaiseksi suurin kaupallinen menestys. "Sonderzug nach Pankow" oli vastaus Itä-Saksan viranomaisten kielteiseen kantaan Lindenbergin kaavaillun DDR:n kiertueen suhteen.
Muurinmurtumisen jälkeen Lindenberg orkestereineen pääsi vihdoin DDR:n kiertueelle. 1990-luvulla hän keskittyi yhä enemmän taidemaalarin uraansa ja järjesti useita näyttelyitä. Lindenbergin töitä on nykyisin esillä Saksan liittokanslerin kansliassa. 2000-luvulla Lindenberg on julkaissut uutta musiikkia harvakseltaan. Maaliskuussa 2008 julkaistu "Stark wie zwei" nousi Media-Control-Charts -listan ensimmäiselle sijalle.
Vuonna 2010 Lindenberg suunnitteli kaksi postimerkkiä Deutsche Postille, merkit perustuvat hänen esittämiinsä kappaleisiin "Andrea Doria" ja "Sonderzug nach Pankow". Vuonna 2014 Lindenberg antoi menestyksekkäät stadionkonsertit Düsseldorfissa ja Leipzigissa.
Lindenberg on saanut useita palkintoja musiikillisista ansioistaan. Näihin lukeutuvat muun muassa 1992 myönnetty Echo-musiikkipalkinto elämäntyöstä sekä Goldene Stimmgabel -palkinto vuosina 1993 ja 1997. Vuonna 2010 Lindenberg sai Nordrhein-Westfalenin osavaltion myöntämän ansiomerkin, Verdienstorden des Landes Nordrhein-Westfalen.
Palokin voimalaitos
Palokin voimalaitos on Outokumpu Oy.n rakennuttama vesivoimala Heinävedellä Juojärven ja Varisveden välissä olevassa Palokinkoskessa. Voimala valmistui 1961. Sen putous on 19,4 metriä ja teho 6,4 MW. Myöhemmin omistajana oli Imatran Voima Oy, (Fortum). Nykyisin laitoksen omistaa Pohjois-Karjalan sähkö Oy.
Juho Konttinen
Juho (Johannes) Konttinen (31. toukokuuta 1878 Leppävirta – 8. joulukuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen liikemies, huonekalutehtailija ja kirjailija.
Konttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Elias Konttinen ja Hilda Maria Arpiainen. Hän oli naimisissa Maria Josefiina Miettisen kanssa. Konttinen asui Kuopiossa vuosina 1898–1922. Hänellä oli huonekaluliike ja "Huonekalutehdas Juho Konttinen Osakeyhtiö" niminen huonekalutehdas Kuopiossa. Säveltäjä Otto Kotilainen sävelsi Konttisen runon "Savolaisten esi-isät" ja tämä laulu esitettiin Pohjois-Savon maakuntaliiton vuonna 1953 tuottamassa dokumenttielokuvassa "Tämä on Pohjois-Savo".
Veikko Palosuo
Veikko Juhana Palosuo, vuoteen 1933 "Brander" (29. marraskuuta 1911 Helsinki – 9. joulukuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen metsäalan toimija, Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja ja metsäneuvos.
Palosuon vanhemmat olivat ylijohtaja, ministeri Uuno Brander sekä Helena Sofia Karttunen ja puoliso vuodesta 1937 Meeri Mirjam Harto (Häggström). Hän tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1930 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1933. Palosuo työskenteli 1930-luvulla ja 1940-luvun alussa useissa metsätalouden ja sahausliiketoiminnan tehtävissä, mutta myös asutustoiminnan parissa. Sota-aikana hän toimi sekä joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä, viestikouluttajana että sotilashallinnon metsätoimistossa. Palosuo oli Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja 1963–1976.
José Giral
José Giral y Pereira (22. lokakuuta 1879 Santiago de Cuba, Kuuba – 23. joulukuuta 1962 México, Meksiko) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan toisen tasavallan pääministerinä Espanjan sisällissodan alkuvaiheessa vuonna 1936.
Giral oli ennen politiikkaan siirtymistään kemian professori, vuodesta 1905 Salamancan ja vuodesta 1928 Madridin yliopistossa. Hänet vangittiin useasti kuningaskunnan aikana tasavaltalaisten mielipiteidensä vuoksi. Toisen tasavallan perustamisen jälkeen vuonna 1931 hänestä tuli Madridin yliopiston rehtori. Hän toimi myös laivastoministerinä vasemmistolaisissa hallituksissa vuosina 1931–1933 ja keväällä 1936. Kun oikeistolaiset kenraalit aloittivat kapinansa heinäkuussa 1936, suurin osa Espanjan laivastosta jäi tasavallalle uskollisten joukkojen käsiin. Diego Martínez Barrion epäonnistuttua hallituksen muodostamisessa presidentti Manuel Azaña nimitti Giralin pääministeriksi 19. heinäkuuta, päivää kapinan alkamisen jälkeen. Vaikka Giral antoikin määräyksen ryhtyä aseistamaan kansanrintamahallitusta tukeneita vasemmistolaisia järjestöjä, sosialistit pitivät häntä liian maltillisena. Hän joutui väistymään jo 4. syyskuuta, jolloin uudeksi pääministeriksi tuli Francisco Largo Caballero. Giral oli Largo Caballeron hallituksessa salkuttomana ministerinä ja vuosina 1937–1938 Juan Negrínin hallituksessa ulkoministerinä. Hän joutui lopulta pakenemaan Espanjasta tasavallan kukistuttua maaliskuussa 1939. Hän asui loppuelämänsä ajan Meksikossa. Hän oli vuosina 1945–1947 Espanjan tasavallan pakolaishallituksen pääministerinä.
Gronau (Leine)
Gronau (Leine) on kaupunki Saksassa Ala-Saksin osavaltion kaakkoisosassa.
Gronau sijaitsee Hildesheimin lounaispuolella Leineberglandin ja Innersteberglandin välissä. Leine-joki kulkee kaupungin halki.
Gronau perustettiin Hochstift Hildesheimin lounaiseksi linnoitukseksi Leine-joen saarelle vuonna 1298. Alun perin nimi oli Gronowe, ja se viittaa kaupungin maantieteelliseen sijaintiin Leine-joen tasankojen ympäröimänä (Grüne Aue, vihreä tulvatasanko). Vuonna 1427 Gronausta tuli Hansa-kaupunki.
1900-luvun alussa Gronau kasvoi teollistumisen ja Elze–Bodenburg-rautatieyhteyden avaamisen myötä. 1980- ja 1990-luvuilla Gronau koki rakennemuutoksen, jonka myötä katosi metalli- ja kemianteollisuuden työpaikkoja.
Naapurikunnat Banteln, Betheln, Brüggen (Leine), Despetal ja Rheden yhdistyvät Gronauhun marraskuussa 2016.
Gronaun kaupunkikuvaa hallitsevat niin kutsutut ristikkotalot. Vanhaa kantakaupunkia ympäröineiden muurien paikalle on sittemmin rakennettu jalankulku- ja polkupyöräväyliä. Osia vanhasta kaupunginmuurista on säilynyt jälkipolville. Vanhankaupungin maamerkki on St.-Matthäin kirkko 65-metrisine torneineen. Varhaisin asiakirjamaininta kirkosta on vuodelta 1309. Nykyisen kirkon rakentaminen aloitettiin 1457. Lukuisista tulipaloista vuosisatojen saatossa kärsinyt kirkko päätettiin 1800-luvun puolivälissä peruskorjata.
Jiamusi
Jiamusi (, pinyin: Jiāmùsī Shì; mantšuksi: "Giyamusi") on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan koillisosassa. Se on Kiinan itäisin prefektuuritason kaupunki. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 310 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itäkoilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 32 703 neliökilometriä ja väkiluku 2,55 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja idässä Venäjälle, etelässä Shuangyashanin, Qitaihen ja Harbinin, lännessä Yinchunin sekä luoteessa Hegangin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 10 osaan seuraavasti:
Carlos Arias Navarro
Carlos Arias Navarro (11. joulukuuta 1908 Madrid – 27. marraskuuta 1989 Madrid) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi korkeissa asemissa Francisco Francon diktatuurin aikana. Hän oli Espanjan pääministerinä diktatuurin loppuvaiheessa 1973–1976.
Arias Navarro oli koulutukseltaan lakitieteen tohtori ja työskenteli virkamiehenä Espanjan oikeusministeriössä vuodesta 1929 alkaen. Espanjan sisällissodan aikana tasavallan edustajat vangitsivat hänet, koska hän tuki Francon joukkoja. Sisällissodan päätyttyä Francon voittoon Arias Navarro vapautui ja hänet nimitettiin sotilassyyttäjäksi. Hän osallistui Francon diktatuurin vastustajien vainoihin.
Arias Navarro toimi Leónin maakunnan kuvernöörinä 1944–1949, Navarran kuvernöörinä 1949, Espanjan turvallisuusjohtajana 1957–1965, Madridin pormestarina 1965–1973 ja sisäministerinä 1973. Hänet nimitettiin pääministeriksi Luis Carrero Blancon kuoltua terrori-iskussa vuonna 1973. Arias Navarro oli ainoa siviili Espanjan pääministerinä Francon valtakaudella. Francon kuoltua vuonna 1975 uudeksi valtionpäämieheksi tuli kuningas Juan Carlos I, joka antoi aluksi Arias Navarron jatkaa pääministerinä. Kun hän osoittautui haluttomaksi Francon ajan poliittisen järjestelmän uudistamiseen, kuningas erotti hänet vuonna 1976 ja nimitti uudeksi pääministeriksi Adolfo Suárezin. Arias Navarro palkittiin myöhemmin markiisin aatelisarvolla eikä hänen rikoksiaan tutkittu edes Espanjan siirryttyä demokratiaan.
Franz von Lenbach
Franz von Lenbach (1836–1904) oli saksalainen taidemaalari, jolla oli Münchenin taide-elämässä huomattava asema. Hänen laaja tuotantonsa käsittää enimmäkseen saksalaisten suurmiesten muotokuvia. Hän erikoistui Vilhelm I:n, Otto von Bismarckin ja hovin johtohenkilöiden kuvaamiseen. Näitä von Lenbach maalasi värikkäästi mutta väitteiden mukaan suhteellisen hengettömästi. Bismarckista hän maalasi peräti 80 muotokuvaa. Vilhelm I:n ja Bismarckin muotokuvien ohella hänen tekemistään muotokuvista tunnettuja ovat ainakin Helmuth von Moltken, Leo XIII:n ja Hans von Bülowin muotokuvat. Von Lenbachin teoksissa yhtyvät venetsialainen maalaustapa ja valokuvamainen tarkkuus. Hänen naiskuvissaan on vaikutteita myös englantilaiselta Reynoldsilta. Usein von Lenbach maalasi pään tummaa taustaa vasten.
José María Gil-Robles y Quiñones
José María Gil-Robles y Quiñones (27. marraskuuta 1898 Salamanca – 14. syyskuuta 1980 Madrid) oli espanjalainen poliitikko, joka johti Espanjan toisen tasavallan aikana oikeistolaista ja katolista CEDA-puolueliittoumaa.
Gil-Robles oli koulutukseltaan lakimies. Valmistumisensa jälkeen hän toimi "El Debate" -nimisen katolisen sanomalehden toimittajana ja kuului Partido Social Popular -nimiseen oikeistopuolueeseen. Hän kannatti 1920-luvulla Miguel Primo de Riveran diktatorista hallintoa. Kun toinen tasavalta perustettiin vuonna 1931, hän liittyi Acción Nacional (myöhemmin Acción Popular) -nimiseen uuteen katoliseen puolueeseen ja tuli valituksi sen edustajana Espanjan parlamenttiin eli cortesiin. Tasavallan alkuvuosien vasemmistolaiset hallitukset ja etenkin niiden katolisen kirkon vastainen politiikka ärsyttivät monia oikeistolaisia. Gil-Robles oli mukana, kun joukko pieniä oikeistopuolueita perusti helmikuussa 1933 vaaliliitoksi tarkoitetun "Confederación Española de Derechas Autónomas" (CEDA) -puolueen. Se sai marraskuun 1933 vaaleissa enemmistön parlamenttiin. Presidentti Niceto Alcalá Zamora kuitenkin kieltäytyi nimittämästä Gil-Roblesia pääministeriksi, koska tämän sanottiin toivovan monarkian palauttamista tai korporatistiseen valtiomuotoon siirtymistä. Espanjan vasemmisto piti CEDA:a lähestulkoon fasistisena puolueena, ja Gil-Roblesin tiedettiin vierailleen Saksassa Adolf Hitlerin luona.
Espanjan pääministeriksi nimitettiin keskustalainen Alejandro Lerroux, joka oli riippuvainen CEDA:n tuesta. Lokakuussa 1934 hän joutui ottamaan CEDA:n hallituspuolueeksi, mutta Gil-Robles jätettiin hallituksen ulkopuolelle. Toukokuussa 1935 CEDA:n edustusta Lerroux’n hallituksessa lisättiin ja Gil-Robles nimitettiin sotaministeriksi. Hän nimitti oikeistolaisina tunnettuja kenraaleja tärkeisiin asemiin ja muun muassa siirsi Francisco Francon Marokosta Madridiin armeijan esikuntapäälliköksi. Hän ja muut CEDA:n ministerit erosivat Joaquín Chapaprietan hallituksesta joulukuussa 1935. CEDA menetti helmikuun 1936 parlamenttivaaleissa enemmistönsä vasemmistopuolueiden kansanrintamalle, vaikka säilyikin suurimpana yksittäisenä puolueena. Gil-Roblesin asema oikeisto-opposition johtajana alkoi pian järkkyä, sillä monet hänen kannattajansa menettivät uskonsa hänen liian rauhanomaisena pidettyyn politiikkaansa ja siirtyivät kannattamaan äärioikeistolaista Falangi-puoluetta. Kun Gil-Roblesin kilpailija, johtava monarkistipoliitikko José Calvo Sotelo joutui heinäkuun 1936 alussa tasavaltalaisten salamurhaamaksi, oman henkensä puolesta pelännyt Gil-Robles pakeni Ranskan Biarritziin. Hän ei siten ollut Espanjassa sisällissodan puhjetessa muutamaa päivää myöhemmin.
Sisällissodan aikana Gil-Robles tuki kansallismielisiä ja pyrki hankkimaan heille aseita Portugalista. Huhtikuussa 1937 hän ilmoitti CEDA:n lopettaneen toimintansa. Gil-Robles asui vapaaehtoisessa maanpaossa vuosina 1936–1953 sekä 1962–1964. Diktaattori Francisco Francon kuoltua vuonna 1975 hän palasi hetkeksi politiikkaan ja yritti perustaa Espanjaan kristillisdemokraattisen puolueen.
José María Gil-Robles
José María Gil-Robles voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Arctic Airlink
Arctic Airlink on Oulun, Luulajan ja Tromssan välinen lentoreitti. Oulun kaupunki, Norrbottenin maakäräjät ja Tromssan aluehallinto ovat sitoutuneet rahoittamaan lentoreittiä ainakin viideksi vuodeksi. Lentoyhteyttä operoi NextJet 33-paikkaisella lentokoneella viisi kertaa viikossa.
Lentoyhteyttä varten perustettiin yhteisyritys Arctic Link AB. Jokainen kaupunki omistaa yrityksestä 16% ja loput 52% Norrbottenin kauppakamari. Kaupungit ovat sitoutuneet sijoittamaan vuosittain korkeintaan 5 miljoonaa Ruotsin kruunua lentoyhteyden ylläpitämiseen. Reitin tarkoituksena on edistää maiden yhteistyötä elinkeinoelämässä sekä korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten välillä.
Protacanthopterygii
Protacanthopterygii on viuhkaeväisten kalojen ylälahko.
Protacanthopterygii jaetaan kolmeen lahkoon:
HMS Hannibal (1854)
HMS Hannibal oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Albion-luokan 90-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 12. maaliskuuta 1840 Woolwichin telakalta. Tilaus uudistettiin 19. kesäkuuta 1847 John Edyen suunnitelmien mukaiseksi. Sen köli laskettiin joulukuussa 1848. Aluksen tilaus uudistettiin 23. syyskuuta 1852 potkurikäyttöisenä taistelulaivana, jonka muutostyöt aloitettiin vielä samana päivänä. Alus laskettiin vesille 31. tammikuuta 1854, ja se valmistui 22. kesäkuuta.
Alus otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1854 laivasto-osaston kommodorin aluksena ensimmäisenä päällikkönään Frederick William Grey. Osaston tehtävänä oli kuljettaa 10 000 ranskalaista sotilasta Ahvenanmaalle. Myöhemmin alus siirrettiin Mustallemerelle. John Charles Dalrymple Hay vastaanotti aluksen päällikkyyden 25. tammikuuta 1855, jolloin se oli kontra-amiraali Houston Stewartin lippulaivana Mustallamerellä ja myöhemmin Välimerellä. Alus poistettiin palveluksesta 20. marraskuuta 1856 Portsmouthissa.
Alus palautettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1858 Portsmouthin vartioaluksena päällikkönään George Fowler Hastings. Se kuljetti Garibaldin sotilaita Italiassa ja saapui Napoliin heinäkuussa 1860. Alus muutettiin proomuksi vuonna 1874, ja se myytiin romutettavaksi 12. huhtikuuta 1904.
HMS Algiers (1854)
HMS Algiers oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1854 valmistunut Albion-luokan 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 3. lokakuuta 1833 Pembroken telakalta Queen-luokan 110-tykkisenä ensimmäisen luokan linjalaivana. Alus päätettiin 11. joulukuuta 1834 muuttaa 74-tykkiseksi kaksikantiseksi alukseksi, mutta Symondsin suunnittelema runkorakenne ja 110-tykkisen aluksen mittasuhteet päätettiin kuitenkin säilyttää. Suunnitelman mukaan alukselle asennettaisiin alemmalle tykkikannelle 28 kappaletta 8 tuuman ja 68 naulan 65 cwt:n tykkiä ja ylemmälle kannelle saman verran 32 naulan 56 cwt:n tykkejä. Lisäksi alusten puolikannelle ja etukannelle oli tarkoitus asentaa 16 kappaletta 32 naulan 48 cwt:n ja kaksi kappaletta 32 naulan 56 cwt:n tykkiä. Amiraliteetti päätti kuitenkin 5. helmikuuta 1839 palauttaa "Algiersin" 110-tykkiseksi alukseksi.
Aluksen tilaus uudistettiin 26. joulukuuta 1840 Plymouthin telakalta osana Albion-luokkaa. Sen köli laskettiin 90-tykkisenä toisen luokan linjalaivana 10. heinäkuuta 1840. Read, Chatfield ja Creuze tekivät uudet suunnitelmat, ja alus tilattiin 25. huhtikuuta 1847 uudelleen Devonportin telakalta pidennettynä noin kahdella metrillä Queen-luokan suunnitelmasta. Alus tilattiin uudelleen 3. elokuuta 1852 potkurialuksena. Muutostyöt aloitettiin 27. syyskuuta 1852, ja alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1854. Se valmistui 30. kesäkuuta, jolloin se sijoitettiin reserviin. Alukselle asennettiin ensin HMS "Megaeralla" ollut höyrykone, joka osoittautui heikoksi. Höyrykone korvattiin uudella neljä sylinterisellä höyrykoneella, joka tuotti 450 nhp:tä yhteen akseliin. Alus saavutti koeajoissa 9 solmua 1 117 ihp:llä.
Alus otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1854 Itämerelle joukkojenkuljetusaluksena ensimmäisenä päällikkönään Charles Talbot. Se kuljetti myöhemmin joukkoja Mustallemerelle. Toukokuussa 1855 alus osallistui Krimin sodassa Kerchin ja Jenikalen valtaukseen. Sodan jälkeen alus oli Maltalla ja tykkivenelaivueen emälaivana. Alus osallistui vuoden 1856 laivastokatselmukseen Spitheadissä. Alus poistettiin 12. joulukuuta 1862 palveluksesta Portsmouthissa, ja se myytiin 26. helmikuuta 1870 Mr. D. Cooper Scottille romutettavaksi.
Mikael Granvik
Mikael Granvik (s. 1977) on suomalainen tähtitieteen tutkija Helsingin yliopistossa ja Luulajan teknillisessä yliopistossa. Hän on ollut tutkijana myös Paikkatietokeskuksessa, jonka vastuulla on Suomeen putoavan avaruusromun seuranta. Hän on kehittänyt tilastollisia menetelmiä asteroidien tunnistamiseksi. Hänen mukaansa on asteroidi 14328 saanut nimen Granvik.
Daxing’anlingin prefektuuri
Daxing'anlingin prefektuuri (, pinyin: Dàxīng'ānlǐng Dìqū) on prefektuuri Kiinan Heilongjiangin maakunnan luoteisosassa. Se on Kiinan pohjoisin prefektuuri. Prefektuurin pinta-ala on 82 929 neliömetriä, joista 18 160 neliömetriä kuuluu virallisesti Sisä-Mongoliaan. Asukasmäärä oli 511 560 vuonna 2010. Prefektuurin hallintokeskus sijaitsee Jiagedaqin piirissä, joka on noin 550 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista luoteeseen.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 4 hallintopiiriin ja 3 piirikuntaan seuraavasti:
Daxing'anlingin prefektuuri on erikoinen hallintoyksikkö Kiinassa. Prefektuuri kuuluu Heilongjiangin maakuntaan, mutta osat alueistaan (Jiagedaqi ja Songling) kuuluvat Sisä-Mongoliaan. Toiseksi, Kiinan virallinen hallintajako ei tunnista Huzhongin ja Xinlinin piirejä; ne kuuluvat virallisesti Human piirikuntaan. Kolmanneksi, Kiinassa jos prefektuuri ei saanut kaupungin asemaa, sen hallintokeskus sijaitsee yleensä jossain piirikunnassa tai piirikuntatason kaupungissa, mutta Daxing'anlingin hallintokeskus on Jiagedaqin piirissä.
2-piperidoni
2-Piperidoni eli 2-piperidinoni tai δ-valerolaktaami (CHNO) on laktaameihin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden esimerkiksi polymeerien valmistamiseen.
Huoneenlämpötilassa 2-piperidoni on väritöntä hygroskooppista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja etanoliin sekä dietyylieetteriin. Myös hapot liuottavat sitä.
2-Piperidonia voidaan valmistaa Beckmann-toisiintumisella syklopentanonioksiimista. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on vetysyanidin reaktio gammabutyrolaktonin kanssa ja muodostuva 4-syanovoihappo kondensoituu 2-piperidoniksi vedytyksen seurauksena.
2-Piperidonia käytetään orgaanisissa synteeseissä. se on esimerkiksi polyamideihin kuuluvan Nylon 5:n valmistuksen monomeeri ja Nylon %:tä valmistetaan siitä renkaanavautumispolymeroinnilla. 2-Piperidonin kuusiatominen rengasrakenne on suhteellisen pysyvä, minkä vuoksi polymeroituminen on hidasta ja vaatii initiaattoreiksi kvaternäärisiä ammoniumsuoloja.
Vierumäki Floorball Cup
Vierumäki Floorball Cup (VFC) on helsinkiläisen salibandyseuran Tapanilan Erän järjestämä salibandyturnaus tytöille. Turnausta järjestämässä ovat myös yhteistyökumppanit Vierumäki sekä opiskelijat Haaga-Helian ammattikorkeakoulun liikunnan ja vapaa-ajan koulutusohjelmasta. Opiskelijat ovat mukana vahvasti projektin suunnittelussa ja toteutuksessa.
Turnaus pelataan Suomen Urheiluopistolla Vierumäellä, jossa puitteet tapahtumalle on mitä parhaimmat. Pelikentät, majoitukset, ruokailut ja kaikki muu oheistoiminta on lähellä. Majoitusta löytyy myös kannustusjoukoille. Turnauksen järjestämisen taustalla oli ajatus Suomen ensimmäisestä vain tytöille suunnatusta kaudenpäätöstapahtumasta. Erilaiseksi turnauksen tekee myös monipuolinen oheistoiminta ja Suomen Urheiluopisto, jossa kaikki palvelut ovat käden ulottuvilla.
Ensimmäinen tytöille suunnattu Vierumäki Floorball Cup järjestettiin Suomen Urheiluopistolla 15.-17.5.2015. Tällöin mukana oli 20 F-, E- ja D-ikäistä tyttöjoukkuetta ympäri Suomen. D-tyttöjen sarjan voittajaksi selviytyi Lohjan salibandy (LoSB) ja toisen sijan jakoivat Mynämäen SBS Wirmo ja Steelers Hämeenlinnasta. E-tyttöjen sarjan voittaja oli SBS Wirmo, toiseksi ylsi Pornaisten Light Iron ja kolmanneksi sijoittui LoSB. Turnaukseen osallistui myös kolme F-tyttöjoukkuetta. He saivat turnauksesta arvokasta pelikokemusta ja heidät kaikki palkittiin. Turnauksen ohella järjestettiin muuta oheistoimintaa, joista suosituimpia olivat vesidisko, melonta sekä kaupunkisota.
Positiivista palautetta kerännyt turnaus saa jatkoa. Vuonna 2016 Vierumäki Floorball Cup on enemmän kuin turnaus. Kevään tapahtuma-ajankohta on 6.-8.5.2015 eli äitienpäiväviikonloppu. Tapahtumajärjestelyissä ja oheistoiminnoissa on huomioitu pelaajien lisäksi äidit, kannustusjoukot sekä muut perheenjäsenet.
Läkeenlahti
Läkeenlahti on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Läkeenlahti on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Järvi on 700 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 8,3 hehtaaria. Yli puolet ympäröivistä rannoista rajautuvat peltomaahan. Itärannalla on metsäistä mäkimaata. Järveen laskee muutama pelto-oja ja sen eteläpäästä lähtee järven 150 metriä pitkä laskuoja, joka laskee vedet Kyrösjärven Sikurinlahden kupeeseen. Laskuojan yli kulkee kylätie. Soistuneeseen rantaan ei ole rakennettu montaakaan vapaa-ajan asuntoa. Järvelle johtaa teitä vain talojen pihoilta. Niille pääsee valtatieltä 3, joka ohittaa järven kilometrin etäisyydeltä.
Läkeenlahti on yksi Kyrösjärven lähiympäristön järvistä, jotka syntyivät Kyrösjärven pinnanlaskujen vuoksi 1800-luvulla. Vesi laski niin paljon, että lahdensuun rannat kuroutuivat yhteen ja sen tilalle jäi ainoastaan järven nykyinen laskuoja.
Zaōn hyppyrimäki
Zaōn hyppyrimäki () on hyppyrimäki Yamagatassa Japanissa.
Zaōn hyppyrimäessä on järjestetty vuosittain kansallisia kilpailuja sen valmistumisesta asti. Vuodesta 2000 alkaen on järjestetty myös Continental Cupin kilpailuja. Vuodesta 2012 alkaen siinä on järjestetty naisten maailmancupin osakilpailuja.
Keväällä 2013 vanha vauhtimäki purettiin ja sen jälkeen alettiin rakentaa kokonaan uutta vauhtimäkeä samalle paikalle. Uuteen vauhtimäkeen asennettiin Ski-Line-latu-ura. Remontin yhteydessä myös alastulorinne muotoiltiin uudelleen, rakennettiin uusi hiihtohissi ja tuomaritorni sekä uusittiin hyppyrimäen valaistus. Tammikuussa 2014 järjestettiin ensimmäiset kilpailut uudessa hyppyrimäessä. Joulukuussa 2015 alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja hyppyrimäki FIS-sertifioitiin uudelleen. Sertifioinnissa K-piste siirtyi 90 metristä 95 metriin ja HS-piste siirtyi 100 metristä 106 metriin, samalla hyppyrimäki nimettiin Kuraray Zao Schanzeksi. Vuonna 2016 HS-piste siirrettiin 103 metriin ja kesällä 2017 HS-piste siirrettiin 102 metriin.
Mäkiennätyksen 103,5 metriä on hypännyt Robert Johansson.
Naisten mäkiennätyksen 106,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
Antonio Cesaro
Claudio Castagnoli(s. 27. joulukuuta 1980) on sveitsiläinen showpainija, joka tunnetaan paremmin kehänimellään Cesaro (aikaisemmin Antonio Cesaro). Ennen WWE läpimurtoaan hän on esiintynyt muun muassa amerikkalaisissa Ring of Honor ja Combat Zone Wrestling promootioissa. Lokakuuhun 2015 mennessä Cesaro on voittanut WWE tag team-mestaruuden kerran ja WWE United States-mestaruuden kerran.
Cesaro voitti kautta aikain ensimmäisen Andre the Giant memorial battle royalin Wrestlemania XXX tapahtumassa.
Kaarlo Aleksanteri Suvanto
Kaarlo Aleksanteri Suvanto (alkuperäiseltä sukunimeltään "Horneman", 16. maaliskuuta 1887 Oulu – 16. maaliskuuta 1972) oli amerikansuomalainen pilapiirtäjä.
K. A. Suvanto syntyi työnjohtajan perheeseen. Hän kävi Oulun lyseota, mutta lähti kuudennelta luokalta Helsinkiin opiskelemaan taideaineita. Opinnot Ateneumissa jäivät kuitenkin kesken. Suvanto työskenteli kuvittajana ja lehtimiehenä Pietarissa ja myöhemmin hänestä tuli sosiaalidemokraattisen "Kurikka"-pilalehden toimittaja.
Vuonna 1911 Suvanto muutti Yhdysvaltoihin, joissa hänet palkattiin "Työmiehen" julkaiseman "Lapatossu"-pilalehden toimittajaksi ja piirtäjäksi. Vuonna 1912 Suvanto siirtyi kanadansuomalaisen "Väkäleuan" toimittajaksi, mutta palasi takaisin "Lapatossuun" viimeistään keväällä 1914. 1920-luvun alussa lehden nimi muutettiin "Punikiksi" ja se omaksui päälehtensä mukana kommunistisen ideologian. Toveri Tossu -nimeä käyttänyt Suvanto jatkoi lehden aputoimittajana ja piirtäjänä. Kuvan ja sanan voimin hän herjasi amerikkalaista kapitalismia, porvarillisia amerikansuomalaisia sekä maltillisempaa "Raivaaja"-lehteä. Suvanto suhtautui hyvin myönteisesti Neuvostoliittoon, mutta arvosteli ankarasti valkoista Suomea.
"Punikki" sai vuonna 1936 neutraalimman nimen "Kansan Huumori", mutta sen räväkkä linja jatkui entisellään. Suvanto erosi lehden palveluksesta vuoden 1937 lopussa ilmeisen pettyneenä kommunistiseen ideologiaan. Päätökseen lienee vaikuttanut hänen Neuvostoliittoon muuttaneen poikansa kohtalo. "Pravdassa" ja muissa neuvostolehdissä työskennellyt Matti Into Suvanto oli kadonnut Stalinin puhdistuksissa ja Moskovassa käynyt äiti Evi Suvanto yritti häntä turhaan etsiä. Vuonna 1940 Kaarlo Suvanto siirtyi entisen ideologisen vihollisensa "Raivaajan" pilapiirtäjäksi herjaten ankarasti Stalinia ja Hitleriä. Hän piirsi ja kirjoitti lehteen vuoden 1941 loppuun asti ja avusti myöhemmin myös "New Yorkin Uutisia".
Joensuun Tiedepuisto
Joensuun Tiedepuisto on perustettu vuonna 1990. Se toimii Joensuun keskustan tuntumassa Länsikadulla. Pääomistaja on Joensuun kaupunki, joka omistaa Joensuun Tiedepuisto Oy:stä 86 prosenttia. 
Yhtiöllä on 24 työntekijää. Se vuokraa työ- ja kokoustiloja yritykselle ja tarjoaa asiantuntijapalveluita. Yrityshautomo-ohjelmassa on vuosittain 20–30 yritystä.
Joensuun Tiedepuisto Oy toimintamalli on nettisivujensa mukaan "vahvistaa Joensuun seudun ja maakunnan elinkeinoelämää tarjoamalla innovatiivisia toimintaympäristöjä liiketoiminnan kasvulle".
Tiedepuistossa oli vuonna 2015 noin 120 yritystä, suurin osa tietotekniikan ja ohjelmistoalan yrityksiä. Työntekijöitä on noin 1000. Toimitilaa on 40 000 neliötä. Tiedepuisto aloitti Louhelan koulun siipirakennuksessa vuonna 1990. Sen jälkeen samalla tontilla on tehty laajennuksia neljässä eri vaiheessa. Tiedepuistossa on tiloja myös Itä-Suomen yliopistolla, Karelia-ammattikorkeakoululla, Itä-Suomen liikuntaopistolla ja Puolustusvoimien palvelukeskuksella.
Underworld: Next Generation
Underworld: Next Generation (myös nimellä Underworld 5) on Anna Foersterin vuonna 2016 julkaistava toimintatrilleri. Se on viides "Underworld"–elokuvasarjan osa.
"Underworld: Next Generationin" julkaisupäiväksi on ilmoitettu 21. lokakuuta 2016.
S3RL
Jole Hughes, tunnetaan paremmin hänen taiteilijanimeltään S3RL (lausutaan SERL), on australialainen DJ, tuottaja ja muusikko, joka on kotoisin Brisbanesta, Queenslandista.
Brix Smith Start
Brix Smith Start (s. 12. marraskuuta 1962) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän toimii Ultimate Shopper -ohjelman päätuomarina. Hän on muoti-ikoni.
Hän omistaa miehensä Philip Startin kanssa muotiliikkeitä.
Dylan DeMelo
Dylan DeMelo (s. 1. toukokuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura San Jose Sharksin organisaatiossa. Hän on San Josen kuudennen kierroksen varaus .
DeMelo pelasi neljän kauden ajan vuosina 2009–2013 juniorikiekkoa Ontario Hockey Leaguessa, jossa teki 25 maalia ja 100 syöttöpistettä eli yhteensä 125 tehopistettä 218 ottelussa. Hän sai myös 220 rangaistusminuuttia.
20. huhtikuuta 2012 DeMelo solmi San Jose Sharksin kanssa tulokassopimuksen. Hän debytoi NHL:ssä 17. lokakuuta 2015 ottelussa New York Islandersia vastaan.
Antti Palva
Lauri Antti Juhani Palva (s. 28. marraskuuta 1933 Porvoo) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus.
Palvan vanhemmat olivat lääninrovasti Lauri Ilmari Plava ja Aili Elisabeth Tyni. Hänen puolisonsa vuodesta 1957 on kotitalousopettaja Ritva Impi Rinne. Ylioppilaaksi Palva tuli Riihimäen lyseosta 1952 ja lääketieteen lisensiaatiksi hän valmistui 1959.
Palva toimi Oulun yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professorina vuodesta 1975 vuoteen 1994. Hänen tutkimusalojaan ovat olleet kuulontutkimus, välikorvan patologia ja sisäkorvan biokemia. Hän on kehittänyt korvaleikkausmenetelmiä.
Palvan veli on professori Heikki Palva.
Ben Hutton
Ben Hutton (s. 20. huhtikuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Vancouver Canucksissa. Hän on Canucksin viidennen kierroksen varaus .
Yliopistouransa jälkeen Hutton siirtyi 16. maaliskuuta 2015 kaksivuotisella tulokassopimuksella Vancouver Canucksiin. Hän pelasi kauden 2014–2015 lopun Canucksin AHL-farmiseura Utica Cometsissa.
5. lokakuuta 2015 Hutton valittiin kautensa NHL:n puolella aloittavien pelaajien joukkoon, vaikka hänen olikin tarkoitus aloittaa kautensa AHL:ssä Utica Cometsissa. Hutton teki debyyttinsä 7. lokakuuta 5–1 -voitossa Calgary Flamesia vastaan ja sai ottelussa myös uransa ensimmäisen tehopisteen syötettyään Jannik Hansenin tekemän ottelun avausmaalin.
China Mobile
China Mobile on kiinalainen valtio-omisteinen pörssiyhtiö ja maailman suurin matkapuhelinoperaattori. Yrityksellä on yli 800 miljoonaa asiakasta ja sen markkinaosuus on 60 prosenttia kotimaan markkinoilla.
Anthony Bitetto
Anthony "Tony" Bitetto (s. 15. heinäkuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsin organisaatiossa. Predators varasi hänet numerolla 168 .
29. maaliskuuta 2012 Bitetto ja Nashville Predators solmivat kahden vuoden tulokassopimuksen. Bitetto aloitti ammattilaisuransa vuonna 2012 pudotuspeleissä Milwaukee Admiralsin riveissä.
Kolmannella täydellä ammattilaiskaudellaan 2014–2015 Bitetto oli Milwaukeen puolustajista paras pisteentekijä. 17. tammikuuta 2015 Bitetto kutsuttiin NHL:n puolelle tekemään NHL-debyyttiä Detroit Red Wingsiä vastaan ottelussa, jonka Detroit voitti lukemin 5–2.
Oksskolten
Oksskolten on Nordlandin läänin korkein vuori, Hemnesin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 916 metriä. Se on osa Skandeihin kuuluvaa Okstindanin vuoristoa.
Suliskongen
Suliskongen (myös Sulitjelmakongen) on Nordlandin läänin toiseksi korkein vuori, Fausken kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 908 metriä. Se on osa Skandien vuoristoa ja sijaitsee lähellä Ruotsin rajaa.
Pankajärvi (järvi)
Pankajärvi on Lieksan reitin järvi Lieksassa. Se on 12 km pitkä ja laskee Lieksanjokea Pieliseen.
Bangkok Airways
Bangkok Airways ("Bangkok Airways Public Company Limited") on alueellinen lentoyhtiö, joka lentää lentoja Thaimaasta eri puolille Aasiaa: Bangladeshiin, Kambodžaan, Kiinaan, Hong Kongiin, Laosiin, Malediiveille, Burmaan, Intiaan ja Singaporeen. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1968 nimellä Sahakol Air, mutta on toiminut vuodesta 1989 nimellä Bangkok Airways. Yhtiön pääkenttänä toimii Suvarnabhumin kansainvälinen lentoasema.
Heinäkuussa 2016:
Martti Pellinen
Martti Mikael Pellinen (28. elokuuta 1919 Lapinlahti – 8. toukokuuta 2002 Kuopio) oli suomalainen kirjailija.
Pellinen asui vuodesta 1955 Kuopiossa.
Nicolas Sinebrychoff
Nicolas Sinebrychoff (17. heinäkuuta 1856 Helsinki – 21. heinäkuuta 1896 Espoo) oli venäläistä sukua ollut suomalainen liikemies ja kauppaneuvos, joka toimi sukunsa omistaman Sinebrychoffin panimon toimitusjohtajana vuosina 1878–1886.
Nicolas Sinebrychoff oli vanhemmalla iällä naimisiin menneen upporikkaan kauppaneuvos Pavel Sinebrychoffin vanhempi poika. Häntä valmennettiin perheyrityksen johtoon lähettämällä hänet nuorena opintomatkoille eri Euroopan maihin ja lyypekkiläisen kauppahuoneen palvelukseen. Hän tuli Sinebrychoffin panimon palvelukseen vuonna 1875. Jo kolme vuotta myöhemmin 79-vuotias Pavel Sinebrychoff luovutti toimitusjohtajan tehtävät 22-vuotiaalle pojalleen Nicolakselle. Panimo menestyi hänen johdossaan hyvin ja uusi viinanpolttimo valmistui vuonna 1880. Nicolas Sinebrychoff joutui luopumaan toimitusjohtajan tehtävästä vuonna 1886 sairastuttuaan tuberkuloosiin. Perheyritys muutettiin vuonna 1888 osakeyhtiöksi, jonka johtoon tuli hänen nuorempi veljensä Paul Sinebrychoff. Nicolas oli vielä lyhyen aikaa yhtiön hallituksen jäsenenä ja viimeeksi sen tilintarkastajana. Hän sai 1891 kauppaneuvoksen arvonimen. Kuollessaan tuberkuloosiin vuonna 1896 hän oli pahasti velkaantunut. Hän oli joutunut jo vuonna 1888 panttaamaan omistamansa Sinebrychoff Ab:n osakkeet äidilleen Anna Sinebrychoffille lainaa vastaan.
Nicolas Sinebrychoff harrasti purjehdusta ja kuului pursiseura Nyländska Jaktklubbeniin (NJK). Seuran ensimmäinen paviljonki rakennettiin vuonna 1881 Mössenholmenin saarelle, Sinebrychoffin perheen Espoossa omistaman Hagalundin kartanon maille. Nicolas Sinebrychoff maksoi vuonna 1885 paviljongin siirron Helsingin edustalle Valkosaareen, jossa seura edelleen toimii. Tästä hyvästä hänet valittiin vain 28-vuotiaana NJK:n historian nuorimmaksi kommodoriksi. Hän toimi seuran kommodorina vuosina 1885–1889 ja 1892–1893. Vuonna 1886 Sinebrychoff lahjoitti seuralle kiertopalkinnoksi Pietarissa teettämänsä maljan, niin sanotun Sinebrychoffin pokaalin, joka on edelleen käytössä. Se on nykyään Kruunuvuorenselällä käytävän Nicolas Sinebrychoff Challenge -nimisen purjehduskilpailun palkintona.
Nicolas Sinebrychoffin puoliso oli vapaaherratar Anna Nordenstam, vaikutusvaltaisen senaattori Johan Mauritz Nordenstamin tytär. Heillä ei ollut lapsia ja Anna Sinebrychoff oli kuollessaan vuonna 1944 Suomen viimeinen Sinebrychoff.
Nicolas Sinebrychoff omisti vuodesta 1890 eteläisessä Espoossa Björnholmin eli Karhusaaren tilan, joka lohkaistiin hänen veljensä perimän Hagalundin kartanon maista. Hän rakennutti sinne arkkitehti K. A. Wreden suunnitteleman huvilan (ns. Sinebrychoffin huvila), joka on nykyään Espoon kaupungin omistama Karhusaaren taidekeskus.
Anna Puranen
Anna Elina Puranen (28. elokuuta 1885 Rautalampi – 13. huhtikuuta 1964 Tervo) oli suomalainen filosofian maisteri, lyseon lehtori, rehtori ja runoilija.
Purasen vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Puranen ja Amalia Korhonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta vuonna 1905 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1910 ja maisteriksi 1920. Hän toimi Porin tyttölyseossa suomen kielen, historian ja uskonnon opettajana 1914–1921, suomen kielen vanhempana lehtorina 1921–1952 ja oli rehtorina 1937–1939.
Jari Vikiö
Jari Vikiö on suomalainen asianajaja ja Borenius Asianajotoimisto Oy:n senior partner. Hän on osallistunut lukuisiin kotimaisiin ja rajat ylittäviin yrityskauppoihin sekä toimii neuvonantajana pääomasijoitukseen ja yrityskauppoihin liittyvissä kysymyksissä. Lisäksi hänellä on lukuisia hallitusjäsenyyksiä erilaisissa portfolioyhtiöissä.