hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Evarist Pinto
Evarist Pinto (s. 31. joulukuuta 1933 Goa) on pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Karachin arkkihiippakuntaan 6. tammikuuta 1968 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Castra Severianan titulaaripiispaksi 17. helmikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Simeon Anthony Pereira, jota avustivat Max John Rodrigues ja Andrew Francis.
Pinto sai 20. marraskuuta 2002 nimityksen Karachin apostoliseksi hallitsijaksi ja 5. tammikuuta 2004 sen arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 25. tammikuuta 2012.
Andrej Hlinka
Andrej Hlinka (27. syyskuuta 1864 Stará Černová, Itävallan keisarikunta – 16. elokuuta 1938 Ružomberok, Tšekkoslovakia) oli slovakialainen katolinen pappi ja poliitikko, joka johti Slovakian itsenäisyysliikettä maailmansotien välisessä Tšekkoslovakiassa. Hän perusti vuonna 1913 Slovakian kansanpuolueen ja johti sitä kuolemaansa asti.
Hlinka toimi vuodesta 1905 Ružomberokin pienen teollisuuskaupungin pappina ja ryhtyi esiintymään slovakialaisen nationalismin tukijana. Marraskuussa 1906 hän joutui oikeuden eteen yllytettyään slovakkeja epälojaaliuteen Unkaria kohtaan. Hän sai kahden vuoden vankeustuomion, jota toukokuussa 1907 vielä pidennettiin puolellatoista vuodella hänen jatkettua kiihotustaan seurakunnalleen pitämässään jäähyväispuheessa. Vuonna 1913 hän osallistui Slovakian kansanpuolueen (SLS) perustamiseen ja hänet valittiin sen puheenjohtajaksi. Puolue oli kansallismielinen ja korosti kristillisyyttä. Sen nimi muutettiin 1925 muotoon Hlinkan Slovakian kansanpuolue (HSLS).
Itävalta-Unkarin valtakunnan hajotessa vuonna 1918 Hlinka asettui tukemaan tšekkien ja slovakkien yhdistämistä samaan valtioon. Hän kuitenkin pettyi pian Tšekkoslovakiaan ja laati vuonna 1919 Pariisin rauhankonferenssia varten muistion, jossa ehdotti Slovakialle kansanäänestystä itsenäisyydestä. Vuoteen 1922 mennessä hän ajoi puolueensa oppositioon Prahan hallitusta vastaan ja syytti tšekkejä autonomian riistämisestä Slovakialta. Eräiden hallinnollisten muutosten jälkeen Hlinka omaksui maltillisemman kannan ja salli 1927 puoluettaan edustaneen Jozef Tison osallistumisen Tšekkoslovakian hallitukseen. Puolue kuitenkin palasi oppositioon vuonna 1929 sen jälkeen kun sen johtomiehiin kuulunut Béla Tuka oli tuomittu maanpetoksesta Unkarin agentiksi väitettynä. 1930-luvulla Hlinkan puolue teki yhteistyötä Tšekkoslovakian muiden separatististen vähemmistökansallisuuksien, unkarilaisten ja sudeettisaksalaisten kanssa.
Hlinkan kuoltua elokuussa 1938 Josef Tiso seurasi häntä HSLS:n johdossa. Saman vuoden lokakuussa Tšekkoslovakian hallitus joutui Sudeettialueiden kriisin seurauksena myöntämään Slovakialle autonomian. Toisen maailmansodan aikana Tiso johti natsi-Saksan luomaa Slovakian nukkevaltiota, jossa Hlinkaa kunnioitettiin kansallissankarina. Sodan jälkeisenä kommunistien vallan aikana Hlinka julistettiin fasistiksi, mutta uudelleen itsenäistyneessä Slovakiassa hänestä on jälleen tehty kunnioitettu hahmo. Hänen kuvansa oli vuosina 1993–2009 Slovakiassa käytössä olleessa tuhannen korunan setelissä.
Aníta Hinriksdóttir
Aníta Hinriksdóttir (s. 13. tammikuuta 1996) on islantilainen keskimatkojen juoksija.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi välieriin 800 metrillä. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Donetskissa 2013 hän voitti kultaa 800 metrillä ajalla 2.01,13. Hinriksdóttirin kultamitali oli Islannin ensimmäinen mitali alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja Islannin ensimmäinen kultamitali maailmanlaajuisissa yleisurheilun arvokilpailuissa. Viikko Donetskin MM-kilpailuiden jälkeen hän voitti kultaa 800 metrillä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä. Hänestä tuli ensimmäinen islantilainen voittaja tämän ikäluokan EM-kilpailuissa.
Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Hinriksdóttir juoksi 800 metrin alkuerissä ajan 2.01,03, joka olisi sivunnut nuorten sisäratojen maailmanennätystä, mutta hänet hylättiin lopulta ratarikon vuoksi. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 Hinriksdóttir keskeytti 800 metrin loppukilpailussa. Zürich EM-kilpailuissa 2014 hän selviytyi 800 metrillä välieriin. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015 hän sijoittui 800 metrillä kolmanneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui alkuerissä.
Hinriksdóttir sijoittui 2016 viidenneksi Portlandin MM-hallikilpailujen 800 metrillä ajalla 2.02,58. Amsterdamin EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla kahdeksas. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä, vaikka juoksi uuden Islannin ennätyksen 2.00,14. Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 hän sai 800 metrillä pronssia ajalla 2.01,25. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 2.05,02. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Sisäratojen MM-kilpailuissa Birminghamissa 2018 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.
Hinriksdóttirilla on useita Islannin nuorten ja aikuisten ennätyksiä eri juoksumatkoilla. Aikuisten ennätykset hänellä on ulkoradoilla 800, 1 000 ja 1 500 metrin juoksuissa ja 2 000 metrin estejuoksussa sekä sisäradoilla 600, 800 ja 1 500 metrillä. 800 metrillä hän on kolmesti parantanut sisäratojen alle 20-vuotiaiden Euroopan-ennätystä; tammikuussa 2014 aikaan 2.01,81, helmikuussa 2015 aikaan 2.01,77 ja maaliskuussa 2015 aikaan 2.01,56.
Hinriksdóttirin täti Martha Ernstsdóttir on myös kilpaillut kestävyysjuoksussa.
Armando Trindade
Armando Trindade (25. lokakuuta 1927 Karachi – 31. heinäkuuta 2000) oli pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. toukokuuta 1950 ja nimitettiin Lahoren hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tubusuptun titulaaripiispaksi 5. heinäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicholas Hettinga, jota avustivat Felicissimus Alphonse Raeymaeckers ja Marcel Roger Buyse.
Trindade sai 10. heinäkuuta 1975 nimityksen Lahoren piispaksi. Lahore korotettiin 23. huhtikuuta 1994 arkkihiippakunnaksi, jolloin Trindade sai nimityksen sen arkkipiispaksi. Hän kuoli 72-vuotiaana virassa.
Joseph Coutts
Joseph Coutts (s. 21. heinäkuuta 1945 Amritsar) on pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Lahoren hiippakuntaan 9. tammikuuta 1971 ja nimitettiin Hyderabadin koadjuuttoripiispaksi 5. toukokuuta 1988. Piispaksi vihkimnen seurasi 16. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bonaventure Patrick Paul, jota avustivat Armando Trindade ja Emanuele Gerada.
Couttsista tuli 1. syyskuuta 1990 Hyderabad in Pakistanin piispa. 27. kesäkuuta 1998 hän sai nimityksen Faisalabadin piispaksi ja 25. tammikuuta 2012 Karachin arkkipiispaksi.
Lump-of-labour-virhekäsitys
Lump-of-labour-virhekäsitys on näkemys, jonka mukaan työpaikkojen määrä olisi vakio. Useimmat taloustieteilijät pitävät näkemystä harhaluulona.
Marimonin ja Zilibottin tutkimuksen mukaan työajan rajoittaminen hieman lyhyemmäksi kuin se olisi vapailla markkinoilla voi lisätä hieman työllisyyttä mutta suurempi rajoittaminen vähentää työllisyyttä. Tämä pienikin lisäys vaatisi, että pääoma ei voisi sopeutua työvoiman määrän muuttumiseen, ja silloinkin hintana voi olla tuotannon huomattava väheneminen sekä julkisen talouden tasapainon heikkeneminen (sitäkin enemmän, jos rajoituksiin yhdistetään tukia). Lisäksi tutkimus oletti muun muassa palkkojen sopeutuvan täysin kitkattomasti alentuneeseen työaikaan (laskevan nopeasti).
Kruegerin ja Pischken empiirisestä tutkimuksesta tekemän yhteenvedon mukaan työvoiman tarjonnan lisäys ei vaikuta työttömyysasteeseen, vaan työllisyys kasvaa samassa suhteessa kuin (työikäinen) väestökin. Tämä viittaa siihen, että työvoiman tarjonta luo työvoiman kysyntää.
Suomen Pankin tutkijoiden raportin mukaan työvoiman lisääntyessä kansantalous houkuttelee enemmän investointeja ja näin työllisyys lisääntyy mutta työttömyys ei. Tämä näkyy siinäkin, että tyypillisesti isommassa taloudessa, kuten Ruotsissa, työttömyys tai palkkataso ei ole huonompi kuin Suomessa, vaikka työvoimaa on enemmän.
Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen VATT:n ylijohtaja Juhana Vartiaisen mukaan työttömyysaste ei juuri muutu, vaikka työvoima kasvaisi. Työttömyysastetta ei siis voi laskea työvoimaa vähentämällä sen enempää kuin rikkaruohoja saisi pois peltoalaa vähentämällä. Hänestä ajatus, että työpaikkojen määrä olisi vakio, on virheellinen. Vuosittain syntyy ja tuhoutuu satojatuhansia työpaikkoja. Työllisyys määräytyy suunnilleen työvoiman määrän perusteella. Suomessa on arviolta seitsemän prosentin rakenteellinen työttömyys, joka johtuu kannustinongelmista, ihmisten asumisesta paikoissa, joissa heitä on vaikea työllistää, osaamisen puutteista ja muusta.
Kansainvälinen työläisurheiluliitto
Kansainvälinen työ- ja amatööriurheiluliitto (, lyh. CSIT) on vuonna 1946 Brysselissä, Belgiassa perustettu urheiluliittojen keskusliitto, jonka päämaja on Wienissä, Itävallassa. Se perustettiin jatkamaan toiseen maailmansotaan loppuneen Sosialistisen työläisurheiluinternationaalin toimintaa.
Nykyään CSIT:llä on 38 jäsenjärjestöä 30 eri maassa. Niihin kuuluu yhteensä yli 20 000 urheiluseuraa, joissa on noin 15 miljoonaa henkilöjäsentä. Suomesta CSIT:n jäsenenä on Suomen Työväen Urheiluliitto.
Liitto on vuodesta 2008 lähtien järjestänyt "CSIT maailman urheilukisoja", jotka ovat keränneet tuhansia osanottajia.
Matias Ojala (koripalloilija)
Matias Ojala (s. 20. heinäkuuta 1989 Espoo) on suomalainen koripalloilija.
Ojala on Järvenpään Koripalloseuran kasvatti ja voitti seuran paidassa A-junioreiden SM-kultaa kaudella 2007–2008. Seuraavaksi kaudeksi Ojala siirtyi pääsarjatasolle Porvoon Tarmoon, jonka lisäksi hän pelasi samanaikaisesti I-divisioonaa Järvenpään Koripalloseurassa.
Kaudella 2009–2010 hän edusti neljän ottelun ajan Team Uusimaata, mutta pelasi valtaosan kaudesta kuitenkin Joensuun Katajan joukkueessa. Ojala pelasi Katajassa myös kauden 2010–2011 ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Lappeenrannan NMKY:n joukkueeseen. Vuonna 2012 hän siirtyi Kauhajoen Karhuun.
Kauden 2014–2015 päätteeksi Namika Lahti haettiin konkurssiin, ja Ojala joutui etsimään uuden seuran. Elokuussa 2015 hänen uutisoitiin siirtyvän ruotsalaiseen Uumaja BSKT:hen. Ojala myönsi neuvottelut Uumajan ja muutaman muun seuran kanssa mutta kertoi olevansa toistaiseksi vapaa pelaaja. 16. elokuuta 2015 Bisons Loimaa julkaisi tehneensä sopimuksen Ojalan kanssa kaudelle 2015–2016.
Kesäkuussa 2016 Ojala siirtyi Salon Vilppaaseen.
Toukokuussa 2018 Ojala palasi Joensuun Katajaan kaksivuotisella sopimuksella muun muassa kansainvälisten otteluiden pelaamismahdollisuuden vuoksi.
Ojala pelasi urallaan 31 nuorten maaottelua ja miesten haastajamaajoukkueen otteluita. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018.
Ojala pelaa joko pienenä tai isona laitahyökkääjänä ja on hyvä vapaa- ja kolmen pisteen heittojen heittäjä. Hän on henkisesti vahva joukkuepelaaja, joka pystyy puolustamaan useampaa pelipaikkaa ja itseään jopa 10 senttimetriä pidempiä pelaajia.
Matias Ojala
Matias Ojala tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Mies ja nainen (albumi)
Mies ja nainen on Herra Ylppö & Ihmiset -yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin 18. tammikuuta 2012.
Albumi ylsi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 2.
Peter Harrold
Peter Jacob Harrold (s. 8. elokuuta 1983 Kirtland Hills, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue St. Louis Bluesin organisaatiossa.
Harrold pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä Los Angeles Kingsin paidassa kaudella 2006–2007. Harrold edusti Yhdysvaltoja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2009.
12. elokuuta 2011 Harrold teki yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa.
Harroldin vaimo Casey on entisen NFL-pelaaja Dwight Clarkin tytär.
Ruhtinatarkirvari
Ruhtinatarkirvari ("Sphiximorpha subsessilis") on kukkakärpästen heimoon kuuluva kärpäslaji. Lähisukulaistensa tapaan se on koko esiintymisalueellaan harvinainen. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Ruhtinatarkirvari on 10–15 mm koollaan melko kookas ja erehdyttävästi eräitä yksineläviä ampiaislajeja muistuttava kukkakärpänen. Kärpäsen ruumis on musta ja lähes karvaton, joskin naaraan takaruumiin 3. vatsapuolen jaokkeessa on pitkiä, vaaleita karvoja. Tuntosarvet ovat selvästi päätä pitemmät, niiden tyvellä oleva nystyrä on pituuttaan leveämpi ja selvästi ensimmäistä jaoketta lyhyempi. Tuntosarveen liittyvä uloke, arista, sijaitsee aivan sarven kärjessä. Takaruumis on muodoltaan nuijamainen ja sen poikki kulkee kolme kapeaa, keltaista poikkijuovaa. Keskiruumiin sivuilla on keltaisia laikkuja ja keskiruumiin takaosan mustassa scutellumissa on keltainen poikkijuova. Siipien etureuna on selvästi tummentunut.
Kärpäsissä melko samannäköisiä lajeja ovat kukkakärpäsiin kuuluvat kuningatarkirvari ("Ceriana conopsoides"), kuningaskirvari ("Doros profuges") sekä joissakin määrin myös naamiokärpäsiin kuuluvat "Physocephala" -suvun lajit.
Lajista on havaintoja pääasiassa osasta Etelä- ja Keski-Eurooppaa sekä Balkanin alueelta. Pohjoisempana se tunnetaan vain Venäjältä, Suomesta ja Ruotsista. Laji on kaikkialla harvinainen. Ruotsissa laji on tavattu yhden kerran vuonna 1963 eikä Suomestakaan ole tavattu kuin vain muutamia yksilöitä.
Ruhtinatarkirvari elää vanhoissa lehtimetsissä, joissa on runsaasti lahopuuta. Kärpäset viihtyvät enimmäkseen korkealla oksistoissa, mutta laskeutuvat ajoittain kukille ruokailemaan. Lentoaika sijoittuu touko-kesäkuuhun, joskin ruotsalainen yksilö on tavattu syyskuussa.
Lajin toukkaa tai sen elintapoja ei tunneta. Sen otaksutaan elävän kosteissa, vanhojen lehtipuiden kaarnan alaisissa koloissa. Naaraan on myös nähty munivan useiden tuntien ajan hevoskastanjan kuorelle, mahlaa valuvan vahingoittuneen kohdan ympäristöön.
Suomessa laji on luokiteltu hävinneeksi, Ruotsin kansallisessa uhanalaisluokituksessa se on erittäin uhanalainen
Harjukarikelude
Harjukarikelude ("Drymus pilicornis") on varjoluteiden heimoon kuuluva pienehkö ludelaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Harjukarikelude on 2,3–3,8 mm pituinen, jalkoja ja tuntosarvia myöten kauttaaltaan tummanruskea ludelaji. Pää ei ole kiiltävä. Etuselän poikki kulkee uurre, jonka etupuolelta selkä on täynnä pieniä pisteitä kun uurteen takapuolella pisteet ovat huomattavasti suurempia. Keskeisenä lajituntomerkkinä raajojen säärissä on pitkiä, pystyssä sojottavia karvoja.
Lajin levinneisyys ulottuu Etelä- ja Keski-Euroopasta Pohjois-Kiinaan ja Venäjän kaukoitään. Suomessa harjukarikeluteella on ollut esiintymä Lohjalla, mutta luteita ei ole tavattu vuoden 1930 jälkeen.
Harjukarikelude on paahdeympäristöjen asukki. Ulkomailla se esiintyy pääasiassa alvareilla ja kuivilla, kallioisilla kedoilla, joiden maaperä on kalkkivaikutteista ja joilla kasvaa kangasajuruohoa ("Thymus serpyllum").
Vuoden 2000 uhanalaisluokituksessa laji katsottiin erittäin uhanalaiseksi, mutta vuoden 2010 luokituksessa luokitus on alueellisesti hävinnyt. Uhanalaisuuden perusteena lajille on avoimien alueiden umpeenkasvu sekä kuloalueiden väheneminen.
Kanikuly
"Kanikuly" on venäläinen musiikkikappale.
Sana Каникулы on venäjää ja tarkoittaa (koulujen) kesälomaa. Englanninkielisessä versiossa How Do You Do? lauletaan loman vietosta matkustaen. Kappaleesta on sittemmin tehty lukuisia eri esittäjien versioita.
Alkuperäisen version kappaleesta teki Bum!-niminen venäläinen yhtye (nimi englanniksi Boom). Katyaa oli yhtyeen laulaja ja hänen lisäkseen yhtyeessä oli kaksi miestä (dj:nä), mutta myöhemmin heidät vaihdettiin kahteen naisvokalistiin. Tätä ennen kuitenkin saksalainen popnelikko beFour teki kappaleesta ensimmäisen englanninkielisen version. Katya, Helena ja Maria muodostavat yhdessä yhtyeen Boom. Heidän esittämänsä version myötä kappale sai paljon huomiota tanssimusiikkirintamalla ja siitä tehtiin useita remix-versioita. Pirteän poptrio Djulin versiossa sanoitukset sijoittuvat nuorten vapaa-ajan viettoon ja tytöt (Romy Krommert, Yael van Rosmalen ja Kirsten van der Wilt) laulavat väliosat tanskaksi. Za-No-Zan versiossa mennään takaisin lähemmäs alkuperäistä ideaa, musiikkivideolla esityspaikkana on koulu ja lapset tanssivat taustalla. Code Red on venäläinen tanssimusiikkiyhtye, jonka laulajana toimii Maria Baimler. Aiemmin yhtyeeseen kuului myös Marc Staudinger.
Katvelude
Katvelude ("Heterogaster urticae") on varjoluteiden heimoon lukeutuva ludelaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Suhteellisen kookas lude, jonka ruumiin pituus vaihtelee 5,8–7,3 mm välillä. Ruumis on väritykseltään enimmäkseen tumman ruskea ja kauttaaltaan pienten pisteiden kuvioima. Pää on etuselkää kapeampi ja keskiselän pikkukilpi on tummanruskea ja pitempi kuin raja, jolla peitinsiipien kitinisoituneet osat (clavukset) koskettavat toisiaan. Päässä ja etuselässä on pitkiä karvoja. Takaruumiin reunus (connexivum) on kaksivärinen tummien ja vaaleiden alueiden vuorotellessa. Raajojen reidet ovat tummanruskeat, mutta sääret ovat keltaiset ja niissä on kolme tummaa poikkijuovaa.
Katveluteen levinneisyys ulottuu Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa siitä on runsaasti vanhoja havaintoja, pääasiassa Ahvenanmaalta ja Lounais-Suomesta, mutta viimeisin havainto on Korppoosta, Jurmon saarelta vuodelta 1953.
Katveluteen ravintokasveja ovat nokkonen ja rautanokkonen. Ulkomaisten havaintojen mukaan laji viihtyy maatalousympäristöissä sekä tunkioilla ja komposteissa. Laji talvehtii aikuisena ja talvehtineet yksilöt parittelevat keväällä.
Vuoden 2000 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa katvelude luokiteltiin vaarantuneeksi, mutta vuoden 2010 luokituksen mukaan se on hävinnyt Suomesta.
Karvaraitalude
Karvaraitalude ("Pilophorus confusus") on kuneluteiden suureen heimoon kuuluva, ulkonäöltään hivenen muurahaismainen ludelaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Karvaraitaluteen ruumiin pituus on noin 3,4–4,5 mm ja olemus muistuttaa lähilajien tapaan hieman muurahaista. Pää, etuselkä sekä selän keskiosan pikkukilpi ovat mustat, tuntosarvet ja raajat punaruskeat. Pään takareuna on terävä. Peitinsiivet ovat kellanruskeat ja niiden poikki kulkee kaksi suomumaisten karvojen muodostamaa hopeanvalkoista poikkiviirua. Peitinsiivet ovat tiheästi pitkien ja pystyjen karvojen peittämät.
Lajia tavataan laajalti Euroopassa ja Aasiassa. Suomessa sen levinneisyys on ollut itä- ja eteläpainotteinen, mutta havaintoja on laajalta alueelta Viimeisimmät havainnot karvaraitaluteista on tehty Kirkkonummella vuonna 1972 sekä Vantaalla vuonna 1973.
Karvaraitaluteen elinympäristöä ovat lehtipuita kasvavat puoliavoimet paikat, Keski-Euroopassa erityisesti rannat ja kosteikot. Tyypillisesti lajia löytyy pajuilta, lepiltä sekä haavoilta. Luteet käyttävät ravinnokseen sekä kasvinesteitä että saalistavat kirvoja. Yksilöitä on tavattu heinä-elokuussa.
Vielä vuoden 2000 uhanalaisluokituksessa laji luokiteltiin silmälläpidettäväksi, mutta vuoden 2010 uhanalaisuusluokka on alueellisesti hävinnyt. Uhanalaisuusarvion perusteena on toiminut metsien puulajisuhteiden muutokset ja luokituksen muuttumisperusteena vuosien 2000 ja 2010 arviointien erilaiset kriteerit.
Jaakko Tapaninen
Jaakko Tapaninen on suomalainen journalisti, konsultti ja yritysjohtaja. Hän on perustamansa viestintäyrityksen Great Point Oy:n toimitusjohtaja. Tapaninen tunnetaan myös tehtävistään Image-lehden päätoimittajana, Kustannusosakeyhtiö Tammen kustannusjohtajana, Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaan toimitusjohtajana, yhtenä uuden Nuorsuomalaisen puolueen perustajista sekä useiden tietokirjojen kirjoittajana.
Jaakko Tapanisen ura journalistina alkoi vasta perustetusta City-lehdestä, jossa hän työskenteli reportterina ja City in English -lehden päätoimittajana vuosina 1987–1991. Tämän jälkeen hän siirtyi Image-lehden päätoimittajaksi vuosiksi 1991-1997. Vuosina 1995–1997 hän oli myös lehteä julkaisseen Image-Kustannuksen toimitusjohtaja. Vuonna 1997 hänet kutsuttiin Bonnier-konsernin omistukseen siirtyneen Kustannusosakeyhtiö Tammen yleisestä kirjallisuudesta vastaavaksi kustannusjohtajaksi. Vuonna 1997 Tapaninen hankki yhdessä kustannuspäällikkö Terttu Toiviaisen kanssa Tammelle Harry Potter -kirjojen kustannusoikeudet, mistä seurasi myös Suomessa historiallinen lastenkirjailmiö ja -menestys. Syyskauden 1997 Tapaninen juonsi myös TV2:ssa viikoittaista ajankohtaisohjelmaa Varjohallitus.
Vuonna 2006 Tapaninen perusti Great Point Oy -nimisen viestinnän konsultointi- ja suunnitteluyrityksen ja työskenteli sen palveluksessa vuoden 2010 alkuun, jolloin hänet valittiin Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaan toimitusjohtajaksi. Kesäkuussa 2014 Tapaninen ilmoitti jättävänsä Kotimaan toimitusjohtajan tehtävät ja keskittyvänsä taas Great Pointin kehittämiseen.
Tapaninen kirjoitti ylioppilaaksi Tapiolan lukiosta ja on valmistunut valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Vuodesta 1992 hän on ollut naimisissa Birgit Tapanisen kanssa. Parilla on yksi lapsi.
Vuonna 1994 Tapaninen julkaisi yhdessä ystäviensä Risto E. J. Penttilän ja Janne Jutilan kanssa pamfletin "Ultimatum Isänmaalle – Nuorsuomalainen näkemys Suomen mahdollisuuksista". Keskellä syvää lamaa julkaistu optimistinen teos herätti laajaa kiinnostusta ja johti uuden Nuorsuomalaisen puolueen syntyyn ja osallistumiseen eduskuntavaaleihin vuonna 1995. Tapaninen oli puolueen ehdokkaana Uudellamaalla, mutta jäätyään valitsematta jättäytyi syrjään puolueen toiminnasta.
Vuonna 2007 Tapaninen valittiin silloisessa Pohjan kunnassa sijainneet Pohjan Ruukkiteollisuus Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Hänellä oli keskeinen rooli, kun suurin osa kunnan kiinteistöyhtiön omistamista Billnäsin ruukin teollisista rakennuksista myytiin yrittäjä Olli Muuraiselle vuonna 2008.
Tapaninen on KSF Median hallituksen jäsen ja Suomen Kulttuurirahaston johtokunnan jäsen.
Camilla Wirén
Camilla Anna Maria Wirén (s. 15. syyskuuta 1978 Närpiö) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti urallaan IK Falkenia ja hänen valmentajanaan toimi Mikael Bäck. Kalevan kisoista Wirén voitti hopeaa sekä 100 metrin juoksussa että 200 metrin juoksussa. Ulkoradoilta hän voitti lisäksi kaksi pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuista Wirén saavutti pronssia 200 metrin juoksussa sekä hopeaa 4 × 300 metrin viestijuoksussa. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2005 jälkeen.
Freestylehiihto nuorten talviolympialaisissa 2012
Freestylehiihdossa kilpailtiin Innsbruckin 2012 nuorten talviolympialaisissa 17. tammikuuta – 22. tammikuuta Innsbruckissa. Tapahtumia oli yhteensä neljä, jotka olivat poikien skicross, poikien lumikouru, tyttöjen skicross ja tyttöjen lumikouru.
Tea Finni
Tea Elina Finni (o.s. Hytönen, s. 15. heinäkuuta 1980 Vaasa) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan toimi Ari Nummela. Kalevan kisoista Finni voitti kolme hopeaa ja kaksi pronssia 400 metrin aitajuoksussa. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2005 jälkeen.
Mathias Björkqvist
Mathias Alexander Björkqvist (s. 21. helmikuuta 1980 Kokkola) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Kyrkslätt Idrottsföreningiä ja hänen valmentajanaan toimi Tom Andtbacka. Kalevan kisoista Björkqvist voitti hopeaa ja kaksi pronssia 800 metrin juoksusta. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa 800 metrin juoksussa. Virallisissa kilpailuissa Björkqvist ei ole esiintynyt vuoden 2007 jälkeen.
Pikkubulbuli
Pikkubulbuli ("Eurillas virens") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Pikkubulbulia tavataan laajalla alueella Afrikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Senegalista Nigerian kautta Keniaan. Etelässä sitä tavataan Mosambikin, Sambiaan ja Angolaan asti. Pikkubulbulin on kuvattu olevan hyvin yleinen. Esimerkiksi pelkästään Liberiassa arvioidaan elävän 4 miljoonaa yksilöä. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Raitaposkibulbuli
Raitaposkibulbuli ("Arizelocichla milanjensis") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Raitaposkibulbulia tavataan Keniassa, Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Lajin on kuvattu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tulvaniittyhelosurri
Tulvaniittyhelosurri ("Helophilus bottnicus") on erittäin harvinainen kukkakärpäslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
Tulvaniityhelosurri on 10–12 mm pituudellaan keskikokoinen, joskin suvulleen tyypillisesti rotevahko kukkakärpänen. Ruumiin yleisväri on musta. Keskiruumiin selkäpuolen ja scutellumin karvoitus on yksivärisen kellertävää. Takaruumiin toisen jaokkeen sivuilla on kellertävät täplät, minkä lisäksi koiraalla takaruumiin jaokkeiden 2–4 ja naaraalla jaokkeiden 2–5 poikki kulkee kapeat, keskeltä katkeavat harmaat poikkijuovat.
Hieman samannäköinen laji on kulohelosurri ("Helophilus groenlandicus").
Koko maailmassa laji tunnetaan ainoastaan Ruotsista, Suomesta sekä Venäjällä Siperiasta. Ainoa Suomesta löydetty yksilö on tavattu Suomussalmen Ruhtinansalmesta 1930-luvulla.
Tulvaniittyhelosurrin elintavoista tiedetään hyvin vähän. Ruotsissa ainoat havainnot lajista on tehty kesäkuussa vuonna 1843 ja niiden mukaan kärpäset hakeutuivat punaherukoiden ja tunturipajujen kukille. Kärpäsiä on tavattu jokien rantaniityiltä ja on oletettu, että toukat ovat riippuvaisia tulvaniityistä. Mikäli näin on, vesistöjen sääntely vaarantaa lajin säilymisen.
Kansallisissa uhanalaisarvioinneissa tulvaniittyhelosurri on määritelty alueellisesti hävinneeksi sekä Suomesta että Ruotsista
Saksan Formula 3
Saksan Formula 3 oli kansainvälinen moottoriurheilusarja, jossa kaikki kilpailut ajettiin pääasiassa Saksassa. Joitakin kilpailuja ajettiin muun muassa Itävallassa, ja Alankomaissa. Moni Saksan F3 mestareista ovat ajaneet Formula 1:ssä, joista tunnetuimpia kuljettajia ovat Karl Wendlinger, Michael Schumacher, Pedro Lamy, Jos Verstappen, Norberto Fontana, Jarno Trulli, Nick Heidfeld, Christijan Albers ja Giorgio Pantano. Muita tunnettuja Saksan F3:ssa ajaneita kuljettajia ovat muun muassa Mika Häkkinen, Heinz-Harald Frentzen, Tom Kristensen, Sakon Yamamoto, Alexander Wurz, Ralf Schumacher, Bernd Schneider ja Gary Paffett.
Sarjan ensimmäinen kausi alkoi jo vuonna 1950, jonka sarjan ensimmäisen mestaruuden voitti Toni Kreuzer. Sarjassa ajettiin Dallaran valmistamilla autoilla. Autot käyttivät Mercedes-Benzin, Volkswagenin ja Mugen-Hondan moottoreita. Autoissa käytettiin Cooper Tiren renkaita. Pisteitä jaettiin ensimmäisessä ja kolmannessa kilpailussa kymmennelle parhaalle järjestyksessä 25, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 2, 1. Toisessa kilpailussa jaetaan myös kymmenelle parhaalle järjestyksessä 10, 8, 6, 5, 4, 3, 2, 1. Kilpailun nopeimmasta kierroksesta saa 2 pistettä. Paalupaikasta saa 3 pistettä.
Vuosi 2014 jäi sarjan viimeiseksi vuodeksi.
Infestissumam
Infestissumam () on ruotsalaisen metalliyhtye Ghostin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2013. Albumin tuottajana toimi Nick Raskulinecz ja se äänitettiin Nashvillessä, Tennesseessä. Loma Vista Recordings julkaisi sen Pohjois-Amerikassa 16. huhtikuuta yhteistyössä Republic Recordsin kanssa, joka on osa Universal Music Groupia Albumin teema jatkuu siitä mihin edellisen albumin ("Opus Eponymous") teema loppui eli Antikristuksen syntymästä.
Albumi on myynyt Ruotsissa kultaa.
Viirusiplari
Viirusiplari ("Eumerus ruficornis") on pieni kukkakärpäslaji. Se on Euroopassa laajalti taantunut ja Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).
"Eumerus"-suvun lajit ovat yleensä varsin vaikeita erottaa toisistaan. Viirusiplari on suvulle tyypilliseen tapaan pieni, vain noin 6–7 mm:n pituinen tumma, hieman pitkänomainen kärpänen, jolla on pitkäkarvainen naama sekä selvästi paksuuntunut takimmaisen raajaparin sääri. Keskiruumiin selkäpuolella erottuu heikosti harmaita pitkittäisviiruja ja takaruumin toisen ja kolmannen jaokkeen sivuilla on harmaat, kaarevat täplät. Lajityypillisinä tuntomerkkeinä tuntosarvien reunat ovat tummanpunaiset, koiraan takaruumiin neljännen jaokkeen takareunassa on keltainen poikkijuova ja naaraan päälaella etummaisen ja takimmaisen pistesilmän välimatka on pitempi kuin matka takimmaisesta pistesilmästä verkkosilmien takareunoja yhdistävälle linjalle.
Viirusiplarin keskeistä elinaluetta ovat Pohjois-Afrikka sekä Euroopan eteläosat. Aikaisemmin se on esiintynyt laajasti Länsi- ja Pohjois-Euroopassa aina Etelä-Ruotsiin saakka, mutta vaikuttaa sieltä nykyisin enimmäkseen hävinneen. Suomesta laji on tavattu vain yhden kerran Turusta vuonna 1849.
Viirusiplari elää kosteilla niityillä purojen, jokien ja järvien rantamilla. Aikuiset kärpäset viihtyvät puolivarjoisissa ympäristöissä kasvillisuuden ja pensaiden siimeksessä ja käyvät ainakin leinikkien kukilla. Ne ovat lennossa kesäkuusta elokuulle. Toukkaa tai sen elintapoja ei tunneta.
Laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi sekä Suomesta että Ruotsista.
Neuvostoliiton alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Neuvostoliiton alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa jääkiekon alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Joukkue jäi vain kerran ilman EM-mitalia ja tämä tapahtui vuonna 1986.
Norjan 1. divisioona (amerikkalainen jalkapallo)
Norjan 1. divisioona () on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Norjassa.
Rubinho
Rubens Fernando Moedim (s. 4. elokuuta 1982), tunnetaan paremmin nimellä Rubinho, on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä Italian Serie A:n Juventuksessa.
Rubinho valittiin vuoden 2001 nuorten MM-kilpailuihin (FIFA World Youth Championship) Brasilian maalivahdiksi.
Myös Rubinhon isoveli, Zé Elias, oli tunnettu jalkapalloilija. Hän pelasi melkein 15 vuoden ajan ammattilaisena 16 eri seurassa vuosina 1993–2009.
Martina Strutz
Martina Strutz (s. 4. marraskuuta 1981 Schwerin) on saksalainen seiväshyppääjä.
Strutz saavutti hopeaa Daegun MM-kisoissa 2011 silloisella Saksan ennätyksellä 480 cm. Helsingin EM-kisoissa 2012 hän voitti hopeaa tuloksella 460 cm. Lontoon olympiakisoissa 2012 Strutz sijoittui viidenneksi.
Luettelo Suomen jätinkirkoista
Tämä on luettelo Suomen jätinkirkoista, joka perustuu jätinkirkkojen varsin epämääräiseen määritelmään. Niiden rakentamisen tarkoituksesta ei olla vielä päästy yksimielisyyteen. Siksi voi olla, ettei kaikkia jätinkirkkoja ole tunnistettu tai luokiteltu oikein, ja ne puuttuvat siksi alla olevasta luettelosta. Osa jätinkirkoiksi tulkituista rakennelmista on luokiteltu jätinkirkoiksi pienin varauksin, mutta sisältyvät silti tähän luetteloon.
Jätinkirkot ovat joissakin tapauksissa olleet kivikautisen kylän keskuksia ja niiden ympärillä on löydetty monipuolisia rakenteita.
Taulukoissa on ilmoitettu kohteen karttanimi tai todennäköinen kutsumanimi. Jätinkirkon ajoitus saattaa puuttua tutkimuksien keskeneräisyyden vuoksi. Kuntaan on lisätty sulkuihin myös entisen kunnan nimi. Osa kohteista sisältää useita jätinkirkkoja ja ne kuvaillaan samassa artikkelissa. Kohteet on lueteltu maakunnittain: ensimmäisenä on Pohjois-Karjalan ainoa kohde ja sen jälkeen etelästä pohjoiseen Pohjanmaan maakuntien ja Lapin jätinkirkot.
Seuraavissa lähteissä on luetteloita jätinkirkoista, jotka on lueteltu tässä artikkelissa.
Ristivedon tuulipuisto
Ristivedon tuulipuisto on kuuden tuulivoimalan tuulipuisto Merijärven Pyhänkoskella Ristivuoren ulkoilualueen lähistöllä. Puisto valmistui vuonna 2013. Puiston investoi Perhonjoki Oy. Puisto oli valmistuessaan ensimmäinen sisämaan tuulipuisto Suomessa.
Lawrence John Saldanha
Lawrence John Saldanha (s. 12. kesäkuuta 1936 Mangalore) on pakistanilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Lahoren hiippakuntaan 16. tammikuuta 1960. Lahoresta tehtiin vuonna 1994 arkkihiippakunta, ja Saldanha sai nimityksen sen johtoon 24. huhtikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Simeon Anthony Pereira, jota avustivat Anthony Theodore Lobo ja Andrew Francis.
Saldanha jäi eläkkeelle 7. huhtikuuta 2011.
Suresh Babu
Suresh Babu (10. helmikuuta 1953 Kollam, Kerala – 19. helmikuuta 2011 Ranchi, Jharkhand) oli intialainen yleisurheilija, päälajeinaan pituus- ja korkeushyppy sekä kymmenottelu. Hän syntyi Keralassa.
Babu kuoli 19. helmikuuta 2011.
Babu syntyi 10. helmikuuta 1953 Keralassa, Intiassa. Hänen ensimmäinen esiintymisensä kansallisella tasolla oli Jalandharissa 1969. Kolme vuotta myöhemmin hän voitti korkeushypyssä Intian mestaruuden. Babu oli korkeushyppääjä kuuden vuoden ajan, kunnes siirtyi pituushyppääjäksi. Hän voitti korkeushypyn Intian mestaruuden kuusi kertaa, pituushypyn Intian mestaruuden kolme kertaa vuosina 1974, 1977 ja 1979, kolmiloikan Intian mestaruuden kolmesti 1974, 1976 ja 1978 ja myös kymmenottelun Intian mestaruuden kolme kertaa.
Ensimmäisen kerran Babu kilpaili kansainvälisellä tasolla kesäolympialaisissa 1972, jossa karsiutui korkeushypyn loppukilpailusta. Ensimmäisen mitalinsa hän ansaitsi vuoden 1974 Aasian kisoissa, pronssia kymmenottelusta. Hän voitti kymmenottelun Aasian-mestaruuden 1975. Vuonna 1978 hän saavutti pituushypyssä kultaa Aasian kisoissa ja pronssia Kansainyhteisön kisoissa. Hän sai pituushypyssä hopeaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 1979. Tämän jälkeen hän lopetti aktiiviuransa ja jatkoi yleisurheilun valmennus- ja hallintotehtävissä.
Lähde: Sports Reference
Jesús Antonio Lerma Nolasco
Jesús Antonio Lerma Nolasco (s. 4. heinäkuuta 1945 Xalisco) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Tepicin hiippakuntaan 24. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Méxicon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Aulonin titulaaripiispaksi 7. toukokuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Norberto Rivera Carrera, jota avustivat Christophe Pierre ja Carlos Aguiar Retes.
Deccan 360
Deccan 360 oli rahtilentoyhtiö, jonka kotipaikka oli Bangalore Intiassa.
Deccan 360 aloitti lennot marraskuussa 2009. Sen perusti kapteeni G. R. Gopinath, joka omisti aiemmin Air Deccanin, jonka hän myi Kingfisher Airlinesille. Yhtiö aloitti operoinnin kolmella Airbus A310 -koneella ja viidellä ATR -koneella. Airbuseilla oli kuitenkin huolto-ongelmia ja ne olivat usein poissa käytöstä. Deccan 360 palautti vuokratut Airbusit toukokuussa 2011 ja lopetti toimintansa myöhemmin samassa kuussa.
Deccan 360 lensi seuraaviin kohteisiin:Deccan 360:n laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet joulukuussa 2012:
Laivastoon kuuluivat aiemmin myös seuraavat lentokoneet:
Trogen (Sveitsi)
Trogen on kunta Koillis-Sveitsissä, Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Kunnassa on noin 1 700 asukasta.
Trogen sijaitsee kumpuilevalla ylänköalueella, noin 10 kilometriä Sankt Gallenista kaakkoon.
Trogen on tunnettu Pestalozzi-kylästä.
Kaupunkiin on Appenzeller Bahnen -yhtiön (aikaisemmin "Trogenerbahn") rautatieyhteys Speicherista ja Sankt Gallenista.
Pagani (täsmennyssivu)
Pagani voi tarkoittaa seuraavia:
Speicher (Sveitsi)
Speicher on kunta Koillis-Sveitsissä, Appenzell Ausserrhodenin kantonissa. Kunnassa on noin 4 000 asukasta.
Speicher sijaitsee kumpuilevalla ylänköalueella, noin 5 kilometriä Sankt Gallenista kaakkoon.
Kuntaan on Appenzeller Bahnen -yhtiön (aikaisemmin "Trogenerbahn") rautatieyhteys Sankt Gallenista ja Trogenista.
M/S Bergensfjord
M/S Bergensfjord voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tereftaloyylikloridi
Tereftaloyylikloridi (CHClO) on tereftaalihaposta johdettu happokloridi. Yhdistettä käytetään valmistettaessa muun muassa kestäviä tekokuituja.
Huoneenlämpötilassa tereftaloyylikloridi on valkoisia, neulamaisia kiteitä. Se reagoi veden ja alkoholien kanssa, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten dietyylieetteriin. Tereftaloyylikloridia valmistetaan tereftaalihapon ja tionyylikloridin välisellä reaktiolla.
Tereftaloyylikloridia käytetään eräiden lääkkeiden ja väriaineiden valmistuksessa. Tärkein käyttökohde on kuitenkin erilaisten tereftaalihappojohdannaisten, kuten polyesterien ja polyamidikuitujen valmistus. P-Fenyleenidiamiini reagoi tereftaloyylihapon kanssa muodostaen aramidikuituihin kuuluvaa erittäin kestävää Kevlaria. Para-asemassa toisiinsa nähden sijaitsevat aromaattiset ryhmät antavat kuidulle sen lujuuden. Reaktiossa liuottimena käytetään heksametyylifosforiamidia ja N-metyylipyrrolidonia.
Lee Daniels
Lee Louis Daniels (s. 24. joulukuuta 1959, Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten ohjaamastaan elokuvasta "Precious", joka sai kuusi Oscar-ehdokkuutta.
M/S Bergensfjord (1993)
M/S Bergensfjord (tulevalta nimeltään M/S Oslofjord) on Fjord Linen omistama vuonna 1993 valmistunut matkustaja-autolautta. Se liikennöi aiemmin Norjan ja Tanskan välisellä reitillä Hirtshals-Stavanger-Bergen. Kevään 2014 alus oli uudelleenrakennettavana STX Finlandin Rauman telakalla.
M/S Bergen laskettiin vesille Bruce Yardin telakalla Landskronassa 29. tammikuuta 1993. 19. kesäkuuta 1993 laiva luovutettiin Rutelaget Asköy-Bergen A/S-yhtiölle (nyk. Fjord Line). 27. kesäkuuta 1993 laiva asetettiin reittiliikenteeseen reitille Bergen-Stavanger-Egersund-Hanstholm, myöhemmin reitiksi vakiintui Bergen-Egersund-Hanstholm. Kesäkuukausina liikennöitiin vain osuutta Egersund-Hanstholm.
Vuonna 1997 "Bergen" rekisteröitiin Bergen Nordhordland Rutelag ASA:n omistukseen. Samana vuonna laivaan rakennettiin suurempi verovapaa myymälä. Huhtikuussa 1997 "M/S Bergen" ajoi karille. Vahinkojen korvaus kesti 3 viikkoa.
Vuonna 2003 Bergen Nordhordland Rutelag ASA päätti vuokrata "M/S Bergenin" tanskalaiselle DFDS:älle. Laiva jatkoi liikenteessä 7. huhtikuuta 2003 asti.
10. huhtikuuta 2003 M/S Bergen vuokrattiin DFDS-yhtiölle Tanskaan. Laiva sai uuden nimen M/S Duchess of Scandinavia. DFDS siirsi aluksen reitille Cuxhaven-Harwich. 25. marraskuuta 2004 laiva myytiin norjalaiselle Bergensfjord KS-yhtiölle. Laiva jatkoi silti DFDS:n liikenteessä.
12. lokakuuta 2005 laiva sai uuden nimen M/S Atlantic Traveller. Laiva jatkoi reitillä Cuxhaven-Harwich 6. marraskuuta 2005 asti. Sen jälkeen laiva lähti Fredericiaan telakoitavaksi, ja 17. marraskuuta 2005 laiva aloitti liikenteen välillä Bergen-Haugesund-Egersund-Hanstholm.
Tammikuussa 2008 laiva sai telakoinnin yhteydessä uuden nimen M/S Bergensfjord. Saman vuoden maaliskuussa laivan omistajaksi rekisteröitiin Fjord Line Skibsholding A/S ja lokakuussa laiva aloitti liikenteen uudella reitillä Bergen-Stavanger-Hirtshals.
5. kesäkuuta 2013 Fjord Line ilmoitti solmineensa telakkayhtiö STX Finlandin Rauman telakan kanssa sopimuksen "M/S Bergensfjordin" uudelleenrakentamisesta lyhyelle Sandefjord-Strömstad-linjalle sopivaksi . Laivan nimi vaihtuu uudelleenrakentamisen yhteydessä, koska Fjord Linen uuden aluksen nimeksi tulee myös Bergensfjord. Uusi nimi on Oslofjord .
Mont Ventoux
Mont Ventoux on vuori Ranskan Provencessa olevassa Vauclusen departementissa. Tämä yksittäinen korkea vuori näkyy pitkälle ympäristöönsä ja sitä kutsutaankin "Provencen jättiläiseksi". Vuori luetaan kuuluvaksi Alppeihin, vaikka se sijaitsee niistä vähän erillään.
Mont Ventoux on ollut useasti Tour de Francen etapin maalina. Vuoren huipulle nousu on klassikko. Siinä viimeisen 20 kilometrin matkalla noustaan 1 582 metriä. Lisäksi vuorella tuulee paljon, mistä se on myös saanut useita lempinimiä. Vuoden 1967 Tourilla brittipyöräilijä Tom Simpson lyyhistyi kesken nousun ja menehtyi.
Ensimmäisenä vuorelle noususta kirjoitti italialainen runoilija Petrarca, joka nousi vuorelle 1300-luvulla. Nousu kesti kaksi päivää ja sen huipulta näkyi koko Comtat Venaissin, paaville kuulunut alue.
Ranskalainen filosofi Roland Barthes on kuvannut vuorta seuraavasti. Mont Ventoux on Moolok, pyöräilijöiden despootti, joka ei anna koskaan anteeksi heikoille, vaan vaatii kohtuuttomasti kärsimystä.
Kapp
Kapp voi tarkoittaa sukunimeä:Paikannimeä:Tapahtumaa:
Kauhajoen Koulukeskuksen liikuntahalli
Kauhajoen koulukeskuksen liikuntahalli (Kauhajoen liikuntahalli) on Kauhajoen Aninkujalla sijaitseva urheiluhalli. Hallissa pelaa koripallon kotiottelunsa Kauhajoen Karhu. Liikuntahallin voi jakaa kolmeen osaan. Hallissa on putkikäytävä, jossa on juoksurata sekä hyppy- ja heittopaikka. Putkikäytävän kautta on myös kulkuyhteys Kauhajoen Yhteiskoulun liikuntasaliin. Katsomossa ja salitilassa on 1 500–2 000 istumapaikkaa. Hallin pinta-ala 1 049 m², korkeus 10,25 m. Kauhajoen Koulukeskuksen liikuntahallissa pelataan Kauhajoen Karhun koripallojoukkueen kotiottelut. Karhun koripalloilijat ovatkin suurin yksittäinen Koulukeskuksen liikuntahallia hyödyntävä taho, mutta myös muut lajijaostot ja läheiset koulut käyttävät salia omiin tarpeisiinsa. Tästä hyvänä esimerkkinä ovat Kauhajoen lukion vanhaintanssit, jotka nykyisin järjestetään nimenomaan Koulukeskuksen liikuntahallissa.
Mansikka-ahon urheiluhalli
Mansikka-ahon urheiluhalli (Mansikka-ahon liikuntahalli) on vuonna 1977 rakennettu urheiluhalli Kouvolassa. Kouvolan Kouvot ja Sudet Salibandy pelaavat kotiottelunsa hallissa. Mansikka-ahon urheiluhallin nimi vaihtui vuonna 2017 Jatke areenaksi kun Kouvot ja Jatke oy solmivat yhteistyösopimuksen.
Loimaan liikuntahalli
Loimaan liikuntahalli (Puistokadun liikuntahalli) on urheiluhalli Loimaalla. Nilan Bisons pelaa kotiottelunsa hallissa. Hallissa on tiloja seuraaville lajeille: koripallo, lentopallo, sulkapallo, salibandy, futsal, voimistelu ja jumpat, lyhyen matkan juoksu, pituushyppy ja yleisurheilun heittolajit.
Nokian palloiluhalli
Nokian palloiluhalli on vuonna 1980 valmistunut Nokialla sijaitseva urheiluhalli. BC Nokia pelaa kotiottelunsa hallissa. Katsomotiloja on 750 henkilölle.
Nunnavuoren palloiluhalli
Nunnavuoren palloiluhalli on vuonna 1977 valmistunut urheiluhalli Turussa, Runosmäen kaupunginosassa. Halli on pinta-alaltaan 720 m² ja Turun neljänneksi suurin sisäliikuntahalli. Turun NMKY pelaa kotiottelunsa hallissa.
Littoisten monitoimitalo
Liittoisten monitoimitalo on vuonna 1985 rakennettu urheiluhalli Kaarinassa. Ura-Basket pelaa kotiottelunsa hallissa. Hallissa pelataan futsalia, lentopalloa, koripalloa ja sulkapalloa.
Vesioikeus
Vesioikeus oli Suomessa aiemmin toiminut erityistuomioistuin, joka käsitteli sellaiset hakemukset ja valitukset sekä riita-, rikos- ja virka-apuasiat, joiden ratkaiseminen tapahtui vesilain nojalla.
Vesioikeuksia oli kolme: Länsi-Suomen vesioikeus Helsingissä, Itä-Suomen vesioikeus Kuopiossa ja Pohjois-Suomen vesioikeus Oulussa.
Vesioikeuden muodostivat puheenjohtajana vesioikeustuomari sekä muina jäseninä kaksi vesioikeusinsinööriä. Vesioikeuden ratkaisuista voitiin valittaa eräissä tapauksissa suoraan korkeimpaan hallinto-oikeuteen ja toisissa tapauksissa vesiylioikeuteen.
Vesioikeudet lakkautettiin vuonna 2000, ja niiden tilalle tulivat ympäristölupavirastot.
Love Recordsin vuonna 1970 julkaisemalla luonnonsuojeluaiheisella kokoelmalevyllä "Suojele luontoa ihmisiäkin" on M.A. Nummisen säveltämä kappale "Vesioikeusrock", jonka esittää Rauli Badding Somerjoki. Kappaleen sanat ovat katkelma vesioikeuslaista.
Kasumi
Kasumi tarkoittaa seuraavia asioita:
Marek Mendyk
Marek Mendyk (s. 18. maaliskuuta 1961 Głuszyca) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wrocławin arkkihiippakuntaan Henryk Roman Gulbinowicz 23. toukokuuta 1987, ja hänet inkardinoitiin Legnican hiippakuntaan 25. maaliskuuta 1992.
Mendyk sai 24. joulukuuta 2008 nimityksen Legnican vihkipiispaksi ja Rusuccurun titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. tammikuuta 2009. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Cichy, jota avustivat Marian Gołębiewski ja Stefan Regmunt.
Kamikaze (1905)
Kamikaze () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 valmistunut Kamikaze-luokan torpedovenehävittäjä. Alus myytiin romutettavaksi 1. huhtikuuta 1928.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta osana vuoden 1904 hankintoja. Sen köli laskettiin 20. elokuuta 1904, ja alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1905 nimellä "hävittäjä No. 3". Alus valmistui reilua kuukautta myöhemmin 16. elokuuta.
"Kamikaze" luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi, ja se poistettiin ensilinjan tehtävistä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palautettiin palvelukseen. Se muutettiin miinanraivaajaksi 1. joulukuuta 1924. Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1928.
Johan Alho
Johan ”Jonne” Aksel Alho (9. helmikuuta 1907 Helsinki – 14. syyskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapalloerotuomari. Varsinaisen työuransa hän teki työnjohtajana VR:n palveluksessa.
Alho edusti aluksi Työväen Urheiluliittoon kuuluvaa helsinkiläistä Töölön Vesaa, jonka joukkueessa hän voitti vuonna 1930. Vuotta myöhemmin Alho valittiin Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueeseen Wienin työläisolympialaisiin. Kisojen jälkeen hän loikkasi porvarilliseen Helsingin Jalkapalloklubiin yhdessä Valdemar Virtasen ja Kurt Weckströmin kanssa.
Alho pelasi Töölön Vesassa myös jääpalloa, jossa hän voitti vuonna 1929.
Pelaajauransa jälkeen Alho toimi FIFA-erotuomarina vuosina 1941–1956 ja 1958–1961. Hän tuomitsi yhteensä 11 A-maaottelua, joihin kuului muun muassa Tampereella pelattu Helsingin kesäolympialaisten ensimmäisen kierroksen ottelu Ruotsi–Norja. Alho oli päätuomarina myös vuonna 1959 Suomen Cupin finaalissa.
Alho oli kansainvälinen erotuomari myös jääpallossa ja käsipallossa. Hän oli erotuomarina Oslossa järjestetyissä vuoden 1952 talviolympialaisissa, joissa jääpallo oli näytöslajina.
Marian Gołębiewski
Marian Gołębiewski (s. 22. syyskuuta 1937 Trzebuchów) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Włocławekin hiippakuntaan Antoni Pawlowski 24. kesäkuuta 1962. Hänet nimitettiin Koszalin-Kołobrzegin hiippakunnan johtoon 20. heinäkuuta 1996, ja piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Kowalczyk, jota avustivat Henryk Józef Muszyński ja Marian Przykucki.
Gołębiewski sai 3. huhtikuuta 2004 nimityksen Wrocławin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. huhtikuuta. Hän jäi eläkkeelle 18. toukokuuta 2013.
Lääninoikeus
Lääninoikeus on aiemmin Suomessa toiminut hallinnollinen tuomioistuin. Myös Ruotsissa oli läänien hallintoon kuulunut toimielin, jonka nimenä oli lääninoikeus ().
Lääninoikeus (lyhenne LO ) oli Suomessa vuosina 1955–1999 lääninhallitukseen kuulunut hallinnollinen tuomioistuin, joka käsitteli lääninhallitukselle kuuluneet hallinto-oikeudelliset valitusasiat ja muut hallinto-oikeudelliset lainkäyttöasiat. Lääninoikeuksia oli yksi tai useampia jokaisessa lääninhallituksessa. Lääninoikeuden päätöksistä voitiin valittaa korkeimpaan hallinto-oikeuteen.
Lääninoikeuden puheenjohtajana toimi maaherra tai lääninneuvos tai lääninkamreeri. Jäseninä olivat lääninasessori sekä esittelijäjäsenenä se lääninhallituksen virkamies, jolle kyseisen asian esittely kuului lääninhallituksessa.
Koska lääninoikeuden jäsenet olivat tavallisia lääninhallituksen virkamiehiä, he eivät olleet samassa erityisasemassa kuin yleisten tuomioistuinten jäsenet, ja kun lääninoikeus kuului kiinteästi lääninhallituksen eli hallintoviranomaisen organisaatioon, oikeuskirjallisuudessa lääninoikeuksia ei aina pidetty tuomioistuimina vaan osana hallintoa.
Lääninoikeudet olivat lääninhallituksen osastoja vuoteen 1989 saakka, jolloin niistä muodostettiin riippumattomia hallintotuomioistuimia samalla nimellä. Vuoden 1997 lääniuudistuksen yhteydessä päätettiin lääninoikeuksien lakkauttamisesta. Se tapahtui lopulta kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1999 ja 1. marraskuuta 1999 perustettiin hallinto-oikeudet yleisiksi hallintotuomioistuimiksi käsittelemään muutoksenhakuasioita ensimmäisenä oikeusasteena.
Ennen lääninoikeuksien perustamista hallinnollisia valitusasioita käsittelivät (läänien osalta) alempina oikeusasteina lääninhallitukset. Myös keskusvirastot ja erinäiset muut virastot käsittelivät hallinnollisia valitusasioita. Lääninhallituksen päätöksiin sai hakea muutosta korkeimmalta hallinto-oikeudelta.
Suomessa olleet lääninoikeudet:
Myös Ruotsissa toimi vuosina 1979–2010 lääninoikeuksia (), jotka olivat osa läänien hallintoa. Ne muutettiin hallinto-oikeuksiksi vuonna 2010.