hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Archie Comics
Archie Comics on yhdysvaltalainen sarjakuvayhtiö, jonka perustivat Maurice Coyne, Louis Silberkleit ja John L. Goldwater vuonna 1939. Yhtiön tunnetuimpiin sarjakuvahahmoihin kuuluu Justus (), josta on tehty useita sarjakuvia vuodesta 1941 lähtien. Hänen ohella tunnettavuuteen on noussut Justuksen muut vakiohahmot Santtu, Valpuri ja Helena. Hahmon loi Bob Montana, joka sittemmin piirsi sarjakuvat, Vic Bloomin käsikirjoittaessa ja John L. Goldwaterin toimiessa sarjakuvien julkaisijana, sekä toimittajana.
Muita Archie Comicsin tunnettuja sarjakuvia ovat Josie and the Pussycats ja Sabrina, teininoita. Archie julkaisi myös hetken aikaa 1980-luvun lopulta 1990-luvun puoleen väliin Turtles-sarjakuvia, jotka perustuivat sen ajan televisiosarjaan Turtles – mutanttikilpikonnat. Pisin sarjakuva oli Teenage Mutant Ninja Turtles Adventures, joka kesti 72. numeron verran. Tämän lisäksi se julkaisee sarjakuvia videopelihahmosta Sonic the Hedgehog ja MegaMan.
Säpin majakka
Säpin majakka () sijaitsee metsäisellä Säpin saarella Porin edustalla. Saari on Eurajoen kunnan Luvian alueella. Majakka valmistui 1873 ja sen on suunnitellut arkkitehti Axel Hampus Dahlström. Majakan 28 metriä korkea tiilitorni on kalkittu valkoiseksi. Vuonna 1930 tornia vahvistettiin 15 cm:n paksuisella teräsbetonikuorella. Majakka automatisoitiin vuonna 1962.
Porin porvarit pystyttivät Säpin saarelle jo 1700-luvulla merimerkiksi noin 20 metriä korkean riukukaasan, jonka vieressä poltettiin merkkitulta. Vuonna 1852 saarelle rakennettiin kuusikulmainen valoton tunnusmajakka.
Majakka ja majakkamestarin talo ovat vuodesta 2000 alkaen olleet vuokrattuina Säppi 2000 ry:lle. Yhdistyksen tarkoituksena on vaalia ja edistää majakkakulttuurin säilyttämistä Säpin majakkasaarella. Yhdistys tekee pienimuotoista kunnostus- ja hoitotöitä sekä pitää majakkaa avoinna vierailijoille.
Toisessa majakanvartijan rakennuksessa on vuodesta 1959 toiminut Porin lintutieteellisen yhdistyksen lintuasema, joka on Ahvenanmeren Signilskärin jälkeen Suomen toiseksi vanhin.
Asuinrakennusten ohella suojaisan umpipihan muodostavaan majakan rakennusryhmään kuuluu kaksikerroksinen aitta. Sivummalla on sauna ja vanhojen talousrakennusten jäännöksiä.
Majakan rakennusten ohella saaren rakennuskantaan kuuluu saaren länsirannalla Luustuvannokassa jonkin matkan päässä majakasta sijaitseva entinen luotsiasema. Saaren pohjoisrannassa on vanha kämppärakennus. Myös vanhan tunnusmajakan rauniot nykyisestä majakasta luoteeseen ovat vielä nähtävissä.
Museovirasto on määritellyt Säpin majakkayhteisön ja luotsiaseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Itse majakan ja luotsiaseman rakennusten ohella valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön rajaukseen kuuluu myös koko Säpin saari.
Majakkasaarelle on tehty myös useita radioamatöörien viestitysmatkoja eli niin sanottuja majakkapeditioita, joiden aikana radioamatööriasemilla on mahdollisuus operoida harvinaisessa paikassa sijaitsevaa vasta-asemaa.
Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun on Säpin majakalta osallistuttu:19. elokuuta - 20. elokuuta 2017 pidettävään tapahtumaan on ilmoittaunut varsinaiseksi majakka-asemaksi OH1AF.
Etuputsari
Etuputsari on rakennusalan ammattihenkilö, jonka työhön kuuluu huolehtia pintojen esikäsittelystä rakennustyömaalla. Etuputsari siis tasoittaa ja siistii pinnat seinien pystytyksen jälkeen tasoitemiestä varten.
Sälgrundin majakka
Sälgrundin majakka on Pohjanlahdella Selkämerellä Sälgrundin saarella Kaskisten edustalla sijaitseva majakka, joka valmistui 1875. Se on Suomen ensimmäinen majakka, joka jo alun pitäen valmistui petrolikäyttöiseksi. Sen on suunnitellut Axel Hampus Dahlström. Majakan valo sytytettiin 13. syyskuuta 1875. Majakka maalattiin puna-valkoraitaiseksi. Aluksi sen punaisen valon kantomatka oli 11,5 meripeninkulmaa, mutta kun siitä poistettiin 1925 punaiset varjolasit, kantomatka kasvoi 16 meripeninkulmaan. Tornin pinta rapattiin 1931. Majakka automatisoitiin 1966, kun se kytkettiin valtakunnan verkkoon.
Majakan ympärillä on pari pientä asuinrakennusta sekä suuri entinen luotsiasema. Majakkarakennuksia ylläpitää nykyisin Kaskisten kaupunki. Se on suosittu matkailukohde.
Sälgrundin saaren eteläpäässä oli jo 1700-luvun alussa merimerkkinä riukukeko, joka säilyi siellä aina 1800-luvulle saakka. Keko purettiin 1850, ja sen tilalle rakennettiin valoton tunnusmajakka.
Tainion majakka
Tainion majakka sijaitsee Enighetenin matalikolla Loviisan edustalla. Ensimmäinen kasuuniperustainen pohjamajakka paikalle valmistui vuonna 1956, mutta se katkesi keväällä 1964 majakan tornin epäonnistuneen betonivalun seurauksena. Uusi kasuunimajakka rakennettiin kokonaan telakalla ja se tuotiin paikalle upotettavaksi 1966. Majakan valon korkeus on 16,7 metriä ja tornissa on myös tutkamajakka. Majakka on saanut nimensä merenkulkuneuvos Sakari Tainion mukaan.
Entisen majakan majakkavalon korkeus vedenpinnasta oli 14,9 m, tornin läpimitta oli 4 m, vedenalaisen perustan suurin läpimitta 15 m, veden syvyys 6,4 m. Majakka oli katkennut noin 1,5 m vesirajan alapuolelta. Majakan perusta- eli kasuuniosa oli kaatumisen jälkeen alkuperäisessä paikassaan. Torniosa makasi kaatuneena merenpohjassa noin 9 metrin päässä kasuuniosasta.
Lyhtykalat
Lyhtykalat ("Phosichthyidae") on sukasuukalojen lahkoon kuuluva syvänmeren kalojen heimo, joka esiintyy Atlantissa, Tyynessämeressä ja Intian valtameressä. Sukulaisheimonsa sukasuiden tapaan lyhtykalat ovat yleensä hoikkavartaloisia. Lyhtykalojen valoelimet sijaitsevat kylkien alareunassa.
Lyhtykaloja tunnetaan 24 lajia, jotka jaetaan seitsemään sukuun. Ne ovat yleensä pienikokoisia, alle 10 senttimetrin mittaisia kaloja, mutta toisaalta ne voivat olla erittäin runsaslukuisia.
Sandro Nicević
Sandro Nicević (s. 16. kesäkuuta 1976 Pula) on kroatialainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Sutor Basket Montegranaroa.
Saaremaa Vodka
Saaremaa Vodka on virolainen votkamerkki. Se tuotiin markkinoille vuonna 1996. Saaremaa Vodkaa valmistaa Altia Eesti Ltd. Sitä on saatavilla 40 ja 80 tilavuusprosentin alkoholipitoisuudella. Vuonna 2003 se oli kalliimpien kotimaisten premium-vodkien markkinaykkönen Virossa 43 prosentin osuudellaan. Saaremaa Vodkaa myydään seuraavissa pulloissa: 50 ml, 500 ml, 700 ml ja 1 000 ml.
Conrad L. Hall
Conrad Lafcadio Hall (26. kesäkuuta 1926 Papeete, Tahiti – 4. tammikuuta 2003 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hänet palkittiin urallaan kolmesti Oscarilla.
Hallin isä oli kirjailija James Norman Hall. Hän valmistui USC School of Cinema-Televisionista vuonna 1949 ja aloitti uransa televisiossa, mutta siirtyi pian elokuvien pariin. Hall sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa elokuvasta "Morituri" vuonna 1965. Ensimmäisen Oscar-palkintonsa hän sai neljä vuotta myöhemmin elokuvasta "Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat" (1969) ja toisen elokuvasta "American Beauty" (1999). Hänen muita elokuviaan ovat esimerkiksi "Lannistumaton Luke" (1967), "Kylmäverisesti" (1967), "Musta leski" (1987), "Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus" (1988) ja "Rajaton tahto" (1998).
Hall kuoli virtsarakon syöpään 76-vuotiaana tammikuussa 2003. Maaliskuussa hänelle myönnettiin postuumisti vielä kolmas parhaan kuvauksen Oscar-palkinto elokuvasta "Matkalla Perditioniin". Palkinnon vastaanotti hänen poikansa Conrad W. Hall, joka myös on elokuvaaja. Hall sai tähden Hollywood Walk of Famelle huhtikuussa 2003.
Nikodemos
Nikodemos (, vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa "Nikodeemus") on Johanneksen evankeliumissa erinäisiä kertoja mainittu suuren neuvoston jäsen ja fariseus.
Ensimmäisen kerran Nikodemos esiintyy Johanneksen evankeliumin 3. luvussa, jossa hän keskustelee Jeesuksen kanssa Jumalan valtakunnasta. Kuultuaan Jeesuksen sanovan, että sinne pääsy edellyttää uudestisyntymistä, Nikodemos kysyi ihmetellen, mitä se saattoi tarkoittaa ("eihän ihminen voi mennä takaisin äitinsä kohtuun ja syntyä"). Tähän Jeesus vastasi pitkähköllä puheella, johon sisältyy myös evankeliumin ytimenä pidetty, pienoisevankeliumiksi sanottu lause (Joh. 3.16).
Myöhemmin Nikodemos vetosi neuvoston muihin jäseniin, jotta he eivät tuomitsisi Jeesusta kuulematta häntä. Hänen kerrotaan myös auttaneen Joosef Arimatialaista Jeesuksen hautaamisessa
Sekä katolinen että ortodoksinen kirkko kunnioittavat Nikodemosta pyhimyksenä. Hänen muistopäivänsä on 3. elokuuta. Hänen mukaansa on saanut nimensä apokryfinen Nikodeemuksen evankeliumi, jota on väitetty hänen kirjoittamakseen.
Vuoden puhuja
Vuoden puhuja on nimitys, jonka vuonna 1949 perustettu Suomen puheopettajien liitto Logonomit ry vuosittain myöntää ansioituneelle puhujalle. Ensimmäiseksi ja vuoden 1971 puhujaksi valittiin vuonna 1972 presidentti Urho Kekkonen.
Robert Key
Simon Robert Key (s. 22. huhtikuuta 1945) on brittiläinen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän on istunut parlamentin jäsenenä vuodesta 1983. Hän on myös Englannin (anglikaanisen) kirkon yleissynodin jäsen. Key opiskeli ja myöhemmin opetti taloustiedettä.
Key syntyi Plymouthissa, mutta muutti jo varhain Salisburyyn. Hän nai vuonna 1968 Sue Irvinen, jonka kanssa hän sai kolme lasta.
Danny La Rue
Danny La Rue (oik. "Daniel Patrick Carroll", 26. heinäkuuta 1927 Corkin kreivikunta, Irlanti – 31. toukokuuta 2009) oli brittiläinen viihdyttäjä, jonka tunnettuja hahmoja olivat naiseksi pukeutuneet miehet. Hänellä oli Lontoossa 1960-luvulta alkaen yökerho, jossa hän järjesti drag queen -esityksiä. Hänellä oli brittitelevisiossa useita omia tv-sarjoja ja -ohjelmia. Hän lopetti esiintymiset 2006 lievän aivohalvauksen jälkeen.
Stade du Fort Carré
Stade du Fort Carré on monikäyttöinen stadion Antibesissä, Ranskassa. Stadionilla pelattiin Ruotsin sekä Kuuban välinen ottelu vuoden 1938 jalkapallon MM-kisoissa.
Villers-Bretonneux
Villers-Bretonneux on Ranskan pohjoisosassa Sommen departementissa sijaitseva 4 348 asukkaan (2014) kunta.
Villers-Bretonneux’n alueella käytiin raskaita taisteluja ensimmäisen maailmansodan aikana. Villers-Bretonneuxin taistelun aikana käytiin myös historian ensimmäinen panssarivaunujen välinen taistelu, jossa kohtasivat kymmenen brittiläistä ja kolme saksalaista panssarivaunua.
Onni Kokko
Onni Valdemar Kokko (4. maaliskuuta 1904 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 22. huhtikuuta 1918 Vaasa, Suomi) oli suomalainen lapsisotilas, joka kaatui Suomen sisällissodassa valkoisten puolella vain 14-vuotiaana.
Sodan sytyttyä Kokko lähti Pohjanmaalle, jossa hän liittyi liminkalaisiin joukkoihin. Liminkalaisten mukana Kokko osallistui Oulun valtaukseen. Kokko jäi Oulussa punaisten vangiksi, mutta pääsi pakenemaan. Nuorukaisen osoitettua taistelussa urheutensa hänet määrättiin jääkäriluutnantti Oskar Peltokankaan adjutantiksi. Peltokankaan mukana Kokko osallistui muun muassa Tornion, Vilppulan ja Ruoveden taisteluihin.
Tampereen taistelujen aikana Kokko haavoittui kuolettavasti. Messukylän kirkonmäellä 25. maaliskuuta hän sai osuman luodista ja halvaantui. Hänet kuljetettiin sotasairaalaan Vaasaan, jossa hän kuoli saamiinsa vammoihin. Ennen kuolemaansa Kokko ehti saada kenraali Mannerheimin myöntämän IV luokan vapaudenristin. Hän oli tuolloin ja on edelleen nuorin vapaudenristin saanut henkilö. Kokko haudattiin Vaasan sankarihautaan.
Sodan jälkeen Onni Kokon tarinasta syntyi valkoisten puolella lähes legenda. Kokko tuli tunnetuksi kahdesta valokuvastaan, joista toisessa lapsenomainen Kokko seisoo ryhdikkäänä kivääreineen ja toisessa makaa kuolinvuoteella vapaudenristi vieressään. Vaasassa on Kokon mukaan nimetty katu Onni Kokon tie, joka sijaitsee Palosaaren kaupunginosassa. Suomenruotsalainen kirjailija Jarl Hemmer julkaisi Kokon tarinasta romaanin "Onni Kokko" vuonna 1920. Lauri Ikosen suomennos ilmestyi seuraavana vuonna nimellä "Onni Kalpa".
Jordan Mechner
Jordan Mechner (s. 4. kesäkuuta 1964 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen peliohjelmoija, -suunnittelija, elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja. Parhaiten hänet tunnetaan vuonna 1989 julkaistusta "Prince of Persia" -pelistä.
Maihinnousu
Maihinnousu tarkoittaa maihin siirtymistä vesikulkuneuvosta. Suomen laissa maihinnousulla tarkoitetaan yleensä veneestä nousemista rannalle, joka kuuluu jokamiehen oikeuksiin, ellei laissa ole toisin määritelty. Maihinnousu saattaa olla kielletty esimerkiksi luonnonsuojelualueilla lintujen pesimisaikana tai jos siitä aiheutuu mahdollisesti vahinkoa alueen eläimistölle tai kasvistolle. Se voi olla myös kielletty puolustusvoimille kuuluvilla tai sen käytössä olevilla alueilla, mikäli näin on merkitty.
Laivamatkailussa maihinnousulla tarkoitetaan matkustajan joko väliaikaista tai pysyvää siirtymistä maihin. Matkustajan maihinnousukortti voi toimia tällöin sekä matkalippuna että maahantulolupana.
Vesa-Matti Peltola
Vesa-Matti Olavi Peltola (s. 27. helmikuuta 1967 Orimattila) on Suomen tunnetuimpia urheilutietäjiä. Hän on hallinnut tietokilpailuja, joissa on testattu Suomen parhaiden asiantuntijoiden tietoja olympiakisoista, yleisurheilusta ja urheilusta yleensä. Peltola hallitsee kaikki urheilumuodot moottoriurheilusta pallopeleihin, ja hän on erityisen vahvoilla urheilun historiaan liittyvissä asioissa. Peltola on toimittanut Suomen urheilutietäjien yhdistyksen lehteä vuodesta 1997 ja oli vuosina 1997–2010 yhdistyksen varapuheenjohtaja sekä syksystä 2009 kevääseen 2010 va. puheenjohtaja.
Orimattilassa asuva Peltola valmistui Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1991 ekonomiksi.
Peltola hämmästytti vuonna 1992 sijoittumalla urheilutiedon SM-kilpailussa toiseksi. Hän oli tuolloin vasta 24-vuotias. Seuraavana vuonna hän kukisti kilpailua vuosikaudet hallinneen Erkki Maunun ja nousi mestariksi. Maunu otti tittelin takaisin 1994 (Peltola oli toinen), mutta vuosina 1995 ja 1996 Peltola vei Suomen mestaruuden. Vuonna 1996 hän voitti myös TV2:n järjestämän Olympianero-kilpailun, jossa testattiin olympiatietoutta.
Peltola voitti myös ensimmäiset kilpailut Suomen parhaasta yleisurheilutietäjästä vuosina 1994 ja 1995. Tämän jälkeen hän siirtyi kilpailuissa kysymysten tekijäksi ja tuomariksi. Hän palasi urheilutiedon SM-kilpailuun kilpailijaksi vuosiksi 2003 ja 2004 ja pääsi jälleen ykköseksi, mutta siirtyi sitten taas laatimaan kysymyksiä ja tuomarin rooliin. Yleisurheilutietäjien kilpailussa hän otti voiton 2002, 2003 sekä 2007 ja kärsi kilpailussa ensimmäisen tappionsa vasta vuonna 2008 Jyrki Repolalle. Peltola laati kysymykset myös Suomen ja Viron väliseen ensimmäiseen urheilutiedon maaotteluun 2007 ja on sen jälkeenkin ollut maaottelussa niin kilpailijana kuin kysyjänäkin.
Hän on myös julkaissut urheilun tietokilpailukysymyksiä sisältäviä kirjoja ja ollut yhtenä tekijänä viime sodissa menehtyneistä mestariurheilijoista kertovassa kirjassa "He antoivat kaikkensa".
Britannian amiraliteetti
Amiraliteetti oli Englannin ja sittemmin Yhdistyneen kuningaskunnan Kuninkaallisen laivaston ("Royal Navy") toimintaa ohjannut esikunta. Alun perin amiraliteetin käskyvaltaa käytti yksi amiraali, Lord High Admiral. Sen tilalle tuli 1744–1762 esikunta (), joka päätti laivaston toiminnasta.
Amiraliteetin valta siirrettiin 1. huhtikuuta 1964 uudelle toimielimelle, puolustusneuvoston amiraliteettilautakunnalle (), joka muodostettiin maa-, meri- ja ilmavoimien esikunnan edustajista sekä puolustusministeriön edustajista. Se kokoontuu ainoastaan kahdesti vuodessa päättämään budjetista sekä pitkän aikavälin suunnittelusta. Päivittäisestä toiminnasta vastaa laivastoesikunta ().
Lontoon keskustassa on useita amiraliteetille kuuluneita ja sen nimellä tunnettuja hallintorakennuksia.
Tarvasjoen vaakuna
Tarvasjoen vaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä. Tarvas on tulkittu metsäkauriiksi, ja aaltokoroa käytetään heraldiikassa yleisesti kuvaamaan vettä, tässä tapauksessa jokea.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä alainen, aaltokoroinen hopeahirsi, josta nousee kultainen kauris.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 30. marraskuuta 1951. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2015, kun Tarvasjoki liittyi Liedon kuntaan.
Heikki Pusa
Heikki Pusa (s. 30. marraskuuta 1954 Lauritsala) on urheiluvalmentaja ja entinen maajoukkuetason suunnistaja. Hän oli suunnistuksen SM-kilpailussa normaalimatkalla pronssilla 1977 ja hiihtosuunnistuksessa moninkertainen nuorten mestari sekä miesten sarjassa viestimestari (Lappeen Riento) 1983. Pusa on koulutukseltaan liikunnanohjaaja. Hän on toiminut lukuisissa valmennustehtävissä ja kuntien liikuntavirkamiehenä. Hiihtoliitossa Pusa on toiminut valmennuspäällikkönä ja naishiihtäjien päävalmentajana Lahden MM-hiihdoissa 1989, joissa Suomi sai huikean menestyksen. Hän on ollut myös useiden arvokilpailuissa kilpailleiden hiihtäjien ja suunnistajien henkilökohtainen valmentaja.
Voodoo (täsmennyssivu)
Sana "voodoo" voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Moneytalks
Moneytalks on australialaisen hardrock-yhtye AC/DC:n kappale. Se julkaistiin singlenä 25. marraskuuta 1990 B-puolenaan ”Down on the Borderline”. ”Moneytalks” on kolmas kappale albumilla "The Razor's Edge". ”Moneytalks” oli suuri radiohitti 1990-luvun alussa kuten myös ”Thunderstruck”, joka löytyy samalta albumilta.
Estádio Independência
Estádio Independência eli Estádio Raimundo Sampaio on jalkapallostadion Belo Horizonten kaupungissa, Brasiliassa. Stadion rakennettiin Brasilian MM-kisoja varten. Stadion on myös América Futebol Cluben kotistadion.
Hardturm-stadion
Hardturm on entinen jalkapallostadion Zürichissä, Sveitsissä. Stadion oli Grasshopper-Club Zürichin kotistadion. Hardturm oli yksi Sveitsin MM-kisojen pelipaikoista.
Stadion purettiin joulukuussa 2008. Sen tilalle on ollut suunnitelmissa rakentaa uusi stadion. Kesäkuussa 2018 päätös hankkeesta oli vielä kesken.
Stadion sai nimensä keskiaikaisesta Hardturm-rakennuksesta, Zürichin vanhimmasta rakennuksesta.
CAF:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2010
CAF -maanosaliiton vuoden 2010 jalkapallon MM-kilpailujen karsinnat alkoivat lokakuussa 2007 ja päättyivät marraskuussa 2009. Karsintoihin osallistui 53 maata, joista viisi pääsi yhdessä Etelä-Afrikan kanssa lopputurnaukseen.
Ensimmäisellä kierroksella pelattiin kaksoisottelut Afrikan FIFA-rankingin heikoimpien maiden kesken. Otteluiden voittajat selviytyivät karsinnan toiselle kierrokselle. Keski-Afrikan tasavalta ja São Tomé ja Príncipe vetäytyivät karsintojen 1. kierrokselta.
Ottelua Somalia-Djibouti ei pelattu, koska Somalian ei uskottu soveltuvan järjestämään FIFAn ottelua
Toisella kierroksella joukkueet jaettiin kahteentoista neljän joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat ja kahdeksan parasta toisiksi sijoittunutta pääsivät kolmannelle kierrokselle.
Etiopia suljettiin kilpailusta ja sen pelaamat ottelut mitätöitiin.
Eritrea luopui karsintojen toiselta kierrokselta.
Kolmannella kierroksella joukkueet jaettiin viiteen lohkoon. Lohkovoittajat selviytyivät 2010 MM-lopputurnaukseen. Lohkojen kolme parasta selviytyivät 2010 Afrikan mestaruusturnaukseen.
Uusintaottelu
Pohjansorsimo
Pohjansorsimo ("Arctophila fulva") on monivuotinen heinäkasvi, jota tavataan laajalti arktisilla alueilla Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Suomessa laji on erittäin harvinainen ja luonnonsuojelulailla rauhoitettu.
Pohjansorsimo kasvaa 60–100 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on juurakollinen, korsi koheneva, tyvestä juurehtiva. Useimmista heinistä poiketen pohjansorsimon lehtien asento on kaksirivinen eli lehdet ovat vuoron perään korren eri puolilla. Heleänvihreät lehdet ovat 10–20 cm pitkiä mutta kapeita. Lehtien kielekkeet ovat 4–5 mm pitkiä. Kasvin laaja, nuokkuva röyhy on 10–15 pitkä ja jopa 10 cm leveä. Röyhyn kellertävät tähkylät ovat pitkäperäisiä ja nuokkuvia, ja sorsimoiden tapaan monikukkaisia (2–7 kukkaa). Kaleet ovat keskenään samanpituisia ja tylppiä. Pohjansorsimo kukkii heinä-elokuussa.
Pohjansorsimo on muunteleva koko esiintymisalueellaan. Suomessa tavattavaa rotua var. "pendulina" kasvaa Suomen lisäksi vain Ruotsissa, eli rotu on alueella kotoperäinen.
Pohjansorsimoa tavataan lähes kaikkialla pohjoisen pallonpuoliskon arktisilla alueilla. Euraasiassa lajia tavataan yleisesti Vienanmeren ja Kamtšatkan niemimaan välillä. Sitä tavataan yleisesti myös Alaskassa ja Kanadassa. Suomessa ja Ruotsissa kasvaa pääesiintymisalueesta erillinen rotu. Näissä maissa kasvava pohjansorsimo kuuluu muunnokseen "pendulina" eli isopohjansorsimo. Suomen esiintymät ovat Tornionjokilaaksosta ja Liminganlahdelta. Suurin osa Tornionjokilaakson esiintymistä on kuitenkin hävinnyt.
Pohjansorsimo kasvaa Suomessa suojaisissa lahdenperukoissa ja tulvaisilla jokirannoilla vesirajassa tai aivan rantavedessä. Kasvi leviää tehokkaasti juurakoiden avulla kevätjäiden vapaaksi repimille kasvupaikoille. Perämerellä maankohoaminen luo heinälle jatkuvasti uusia mahdollisia kasvupaikkoja.
Primus inter pares
Primus inter pares on latinaa ja tarkoittaa "ensimmäinen vertaistensa joukossa". Alkujaan nimitystä käytettiin ensimmäisistä Rooman keisareista, erityisesti Augustuksesta, joka halusi välttää julkista kuvaa diktaattorina.
Stari Grad (Kroatia)
Stari Grad () on kaupunki Hvarin saarella Kroatiassa. Kaupungissa on 2 814 asukasta, ja se on pinta-alaltaan 52,59 neliökilometriä.
Stari Gradin alueelta on todisteita illyyrialaisasutuksesta 500–400-luvuilta eaa. Syrakusan tyrannin Dionysios I:sen kreikkalaiset liittolaiset Paroksen saarelta asuttivat Hvarin 384 eaa. He perustivat nykyisen Stari Gradin paikalle Faroksen siirtokunnan. Kreikkalaiset rakensivat kaupunkinsa ympärille muurin. Samalla he jakoivat läheisen tasangon maanviljelystä varten suorakulmion muotoisiin maapalstoihin.
Syrakusan kaatuminen 300-luvun eaa. puolivälissä aiheutti Faroksen siirtokunnan itsenäistymisen omaksi ruhtinaskunnaksi. Roomalaiset tuhosivat kaupungin osittain 219 eaa. Se kuitenkin rakennettiin nopeasti uudelleen. Roomalaiset valtasivat kaupungin pian tämän jälkeen, ja siitä tuli merkittävä roomalainen sotilassatama, josta tehtiin mantereelle sotaretkiä illyyrialaisia ja dalmatialaisia vastaan. Roomalaisaikana kaupunki sai nimekseen Faria, ja se sai "municipiumin" aseman Augustuksen ja Tiberiuksen aikana.
Ensimmäiset merkit kristinuskosta nykyisestä Stari Gradista löytyy 400- ja 500-luvuilla. Siitä tuli hiippakunnan keskus 1100-luvulla. Venetsialaiset valloittivat kaupungin 1200-luvun puolivälissä ja hallistivat sitä käytännössä keskeytyksettä vuoteen 1797.
Dmitri Aleksandrovitš Romanov
Ruhtinas Dmitri Aleksandrovitš Romanov (15. elokuuta 1901 Hatsina – 7. heinäkuuta 1980 Lontoo) oli venäläissyntyinen aatelinen, suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan poika.
Dmitri Aleksandrovitšin isovanhempia olivat keisari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna, ja Venäjän viimeinen keisari Nikolai II oli hänen setänsä.
Dmitrin perhe vietti paljon aikaa Etelä-Ranskassa vuoden 1906 jälkeen, koska hänen isänsä suuriruhtinas Aleksandr oli riidoissa Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia.
Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Dmitrin perhe vangittiin Krimillä. Huhtikuussa 1918 he pakenivat brittiläisellä sotalaiva HMS Marlborough'lla Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin. Englannin kuningas Yrjö V oli Maria Fjodorovnan siskon puoliso.
Romanov suku -säätiön perustamisvuonna 1979 Dmitri Aleksandrovitšista tuli sen ensimmäinen puheenjohtaja. Hän toimi tässä tehtävässä kuolemaansa 1980 asti. 
Dmitri oli naimisissa kahdesti. Ensimmäisestä avioliitosta (1931–1947) venäläissyntyisen kreivittären Marina Sergejevna Golenistševa-Kutuzovan (1912–1969) kanssa syntyi yksi tytär, ruhtinatar Nadežda Romanov (1939–2002). Toinen avioliitto (1954–1969) Margaret MacKellar Chisholmin (1898–1969) kanssa oli lapseton.
Nikita Romanov
Prinssi Nikita Alexandrovitš Romanov (16. tammikuuta 1900 Pietari, Venäjä – 12. syyskuuta 1974 Cannes, Ranska) oli venäläissyntyinen aatelinen ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan ja suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin poika.
Nikitan isovanhemmat olivat tsaari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna. Venäjän viimeinen tsaari Nikolai II oli hänen enonsa. Hän kuului Romanovien hallitsijasukuun myös isänsä puolelta. Nikita vietti vanhempiensa kanssa paljon aikaa Etelä-Ranskassa vuoden 1906 jälkeen, koska hänen isänsä Aleksandr oli riidoissa tsaari Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia.
Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Nikita vangittiin vanhempiensa ja isoäitinsä ja joidenkin muiden hallitsijasuvun jäsenten kanssa Krimillä. Nikita pakeni perheineen 11. huhtikuuta 1918 Venäjältä Ison-Britannian kuningas Yrjö V:n, joka oli Maria Fjodorovnan siskon puoliso, lähettämällä brittiläisellä sotalaivalla HMS Marlborough'lla Mustanmeren yli Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin. Ensimmäiset vuodet maanpaossa Nikita asui Pariisissa siskonsa Irina Jusupovan talossa. 
Prinssi Nikita meni 9. helmikuuta 1922 naimisiin venäläissyntyisen kreivittären Maria Vorontsova-Daškovan (13. helmikuuta 1903, Tsarskoje Selo, Venäjä – 16. kesäkuuta 1997 Cannes, Ranska) kanssa Pariisissa.
Maria Vorontsova-Daškova oli tunnettu valkoisten venäläisten keskuudessa aatelistaustansa vuoksi.
Maria ja Nikita saivat kaksi poikaa:
Nikita Romanov kuoli vuonna 1974 Cannesissa.
ASCII Media Works
ASCII Media Works kabushikigaisha () on japanilainen julkaisija, jonka tuotteisiin kuuluu lehtiä, kirjoja ja videopelejä.
ASCII Media Works syntyi huhtikuussa 2008, kun ASCII ja Media Works fuusioituivat. Muodostuneen yhtiön pääjohtajaksi valittiin ASCIIta johtanut Kiyoshi Takano. Yhtiö tunnetaan "Dengeki"-tuotemerkistään (), jonka nimellä on julkaistu lähinnä peli- ja sarjakuva-aiheisia lehtiä, kuten "Dengeki G's Magazine" ja "Dengeki Daiō". Suurin osa ASCII Media Worksin julkaisemista peleistä on visual noveleita, poikkeuksena konsoliroolipeli "".
Aktiivisia lehtiä:
Origin
Origin voi tarkoittaa:
Paul Schrier
Paul Schrier (oik. Paul L. Schrier II, s. 1. kesäkuuta 1970 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja 3D taiteilija, joka tunnetaan parhaiten Bulkin roolista televisiosarjassa "Mighty Morphin Power Rangers".
Schrierin näyttelijäura sai alkunsa vuonna 1993 televisiosarjan "Mighty Morphin Power Rangersin" myötä. Hän näytteli sarjassa yhdessä Jason Narvyn kanssa kaksikkoa Bulk ja Skull, jotka olivat sarjan kevennyshahmot. Hän jatkoi Power Rangersin parissa vuoteen 1999 asti, jonka myötä Schrieristä tuli pisimpään sarjassa mukana olleena alkuperäisistä näyttelijöistä. Tämän lisäksi hän esiintyi myös molemmissa elokuvissa Power Rangers ja Power Rangers turbovaihteella.
Schrier kuitenkin palasi vielä "Power Rangers Lost Galaxyn" jälkeen Power Rangersin pariin vuosina 2000–2002 vieraillessaan "Power Rangers Lightspeed Rescuen" jaksossa "The Mighty Mega Battles" pelkkänä äänenä. Myös "Power Rangers Time Forcen" jaksossa " Dawn of Destiny" Schrier oli mukana pelkästään äänenä. Hän palasi kuitenkin kameran eteen "Power Rangers Wild Forcessa" Bulkin rooliin, vierailtuaan jaksossa "Forever Red".
Schrier esiintyi Power Rangersin lopulla myös muissa televisiosarjoissa "Silkkiä ja luoteja", sekä "Masked Rider" ja elokuvassa "Le zombi de Cap-Rouge". Hän on myös tehnyt pieniä elokuvarooleja muun muassa "Wicked Gamessa", sekä dubbauksia animeen.
Schrier uusi roolinsa Bulkina sarjassa Power Rangers Samurai vuosina 2011-2012. Hän esiintyi sarjassa jälleen kevennyshahmona, tällä kertaa Skullin pojan Spiken kanssa, jota esitti Felix Ryan.
Matts Forss
Mattias ”Matts” Forss () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Forss valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1945 ja 1948, ja hän toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, huhtikuusta 1945 heinäkuuhun 1951. Hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti lakivaliokunnassa, maatalousvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Vöyrin kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä, jälkimmäisen puheenjohtajana sekä Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyn keskushallituksen jäsenenä.
Forss syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli maata kotikunnassaan Vöyrillä vuodesta 1909. Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Forss toimi myös lautamiehenä ja sai herastuomarin arvon.
Hänen puolisonsa oli Edla Maria Seppä, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1909. Forss kuoli heinäkuussa 1967, 81-vuotiaana.
Johannes Bengs
Johannes Bengs () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Bengs valittiin eduskuntaan vaaleissa 1922 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924 ja oli jäsenenä eduskunnan laki- ja talousvaliokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Mustasaaren kunnallislautakunnan ja kunnanvaltuuston jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana.
Bengs syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli Mustasaaressa vuodesta 1898. Hän toimi myös lautamiehenä ja sai herastuomarin arvonimen. Koulutukseltaan hän oli ylioppilas, joksi hän valmistui vuonna 1896.
Bengs oli naimisissa Edla Maran kanssa. He avioituivat vuonna 1900. Bengs kuoli lokakuussa 1936, 59 vuoden iässä.
Immanuel Bäck
Jacob Immanuel Bäck () oli suomalainen pappi ja poliitikko. Hänen puolueensa oli Ruotsalainen kansanpuolue.
Bäck valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1922, 1927 ja 1929. Hän toimi kansanedustajana syyskuusta 1922 huhtikuuhun 1924, jolloin hän edusti Vaasan läänin eteläistä vaalipiiriä, ja syyskuusta 1927 lokakuuhun 1930, jolloin hän edusti Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän vaikutti varsinaisena jäsenenä eduskunnan kulkulaitosvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Bäck toimi poliittisella urallaan myös presidentin valitsijamiehenä, presidentinvaalissa 1925.
Bäck oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1894, minkä jälkeen hän suoritti teologian erotutkinnon vuonna 1901, jona vuonna hänet myös vihittiin papiksi, ja pastoraalitutkinnon vuonna 1903. Hän työskenteli Korsnäsin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1908–1925 ja Vöyrin seurakunnan kirkkoherrana vuosina 1925–1939. Hän oli myös Mustasaaren rovastikunnan lääninrovasti 1932–1939 ja virkaa tekevä lääninrovasti 1929–1932. Ennen kirkkoherruuttaan Bäck työskenteli kirkkoherran apulaisena Munsalassa 1901–1902 ja Tyrvään kirkkoherranviran armovuoden saarnaajana 1902–1904 sekä Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen palveluksessa, sihteerinä 1904–1906 ja yliasiamiehenä 1906–1908.
Myös Bäckin vanhempi veli Johannes Bäck toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, vuosina 1907–1914 ja 1917–1919. Heidän vanhempansa olivat Johannes Bäck, evankelisen herätysliikkeen johtaja ja Tyrvään kirkkoherra, ja Hilda Charlotta Bäckström. Immanuel Bäckin puoliso oli Ilma Ellen Ottilia von Essen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1901. Heidän poikansa Helge Bäck toimi vuosina 1962–1973 Espoon ruotsinkielisen seurakunnan kirkkoherrana.
(E)-stilbeeni
(E)-stilbeeni eli "trans"-stilbeeni (CH) on aromaattinen hiilivety. (E)-stilbeeniä käytetään muun muassa keltaisten ja punaisten väriaineiden valmistuksessa. . Lisäksi yhdistettä käytetään värillisissä lasereissa.
(E)-stilbeenillä on stereoisomeeri (Z)-stilbeeni eli "cis"-stilbeeni. Näistä kahdesta (E)-stilbeeni on pysyvämpi, koska (Z)-stilbeenin pysyvyyttä heikentää steerinen este, jonka vuoksi yhdisteen rakenteen kaksi bentseenirengasta eivät ole täysin tasomaisia, eikä rakenne siksi ole yhtä pysyvä kuin se on (E)-stilbeenissä. . (E)-stilbeeni muuttuu fotonin vaikutuksestaan isomeerkseen (Z)-stilbeeniksi. (Z)-stilbeeni muuntuu valon vaikutuksesta edelleen dihydrofenantreeniksi, joka voidaan hapettaa fenantreeniksi. Erilaisista disubstitiuoituja (E)-stilbeenejä voidaankin käyttää erilaisten fenantreenijohdoksien synteesissä.
(E)-stilbeeniä voidaan valmistaa synteettisesti Wittigin reaktiolla. Synteesin ensimmäisessä vaiheessa bentsyylitrifenyylifosfoniumbromidisuolasta tehdään ylidi trifenyylifosfiinioksidin avulla. Stilbeeniä muodostuu, kun ylidisuola reagoi bentsaldehydin kanssa.
Suomalaisen metsäkuusen kuoren painosta stilbeenejä on jopa 1-10%. Puut, kuten kuusi, käyttävät näitä antioksidantteja tuholaishyönteisiä ja lahottajasieniä vastaan puolustautumiseen. Stilbeenit ovatkin tehokkaita suoja-aineita, ja ne hidastavat kuorikarikkeen lahoa ja kompostoitumista. Suomen ilmasto-olosuhteet, pitkä kesä ja talvi vielä rikastavat stilbeenejä puiden kuoreen keski-eurooppaa huomattavasti korkeampiin pitoisuuksiin. Yliopisto, Puusta pitkälle, sivut 34-35
Goodies
Goodies on R&B-artisti Ciaran ensimmäinen studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 28. syyskuuta 2004.
"Goodiesin" ilmestyttyä se sijoittui Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle ja R&B/Hip-Hop Albums -listan ykköspaikalle. Albumia myytiin ensimmäisen viikon aikana 125 000 kappaletta. 25. lokakuuta 2006 albumin myynti ylitti platinarajan. Albumi menestyi hyvin Yhdysvaltojen lisäksi myös Taiwanissa, Uudessa-Seelannissa ja Irlannissa.
Giovanni de Riu
Giovanni de Riu (10. maaliskuuta 1925 Macomer – 11. joulukuuta 2008) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1954, Italian GP:hen, mutta karsiutui eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän ajoi yksityisellä Maseratilla.
Max de Terra
Max de Terra (6. lokakuuta 1918 Zürich Zürich, Sveitsi – 29. joulukuuta 1982 Zürich, Zürich, Sveitsi) oli sveitsiläinen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1952–1953. Pisteitä Terra ei saavuttanut. Hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas Sveitsin GP:ssä 1953. Toisen kilpailun Terra keskeytti. Hän oli Ecurie Espadonin jäsen.
Mehdi Karroubi
Mehdi Karroubi (; s. 26. syyskuuta 1937) on iranilainen reformistinen poliitikko ja uskonoppinut. Hän toimi maansa parlamentin Majlisin puhemiehenä vuosina 1989–1992 ja 2000–2004. Hän oli ehdolla vuosien 2005 ja 2009 presidentinvaaleissa.
Karroubi vastustaa Iranissa yleisiä lasten teloituksia.
Dario Minieri
Dario Minieri (s. 1985) on italialainen pokeriammattilainen. Hän on voittanut urallaan yhden World Series of Poker -turnauksen ja edustaa PokerStars-nettipokerihuonetta.
Kuten useat muutkin nykyisistä pokeriammattilaisista (muun muassa David Williams ja Noah Boeken) Minieri aloitti korttipeliuransa menestyneenä -pelaajana. Pelaaminen vei niin paljon aikaa, että Minieri keskeytti psykologian opintonsa yliopistossa. Hän alkoi myös pelata pokeria internetissä.
Minieri oli vuoden 2005 Italian pokerimestaruuskilpailuissa neljäs 500 euron pot limit holdem ja 1000 euron no limit holdem -turnauksissa. Hän alkoi menestyä erityisesti internetissä ja saavutti vuonna 2006 ensimmäisenä pelaajana PokerStarsilla niin paljon pelaajapisteitä, että niillä oli mahdollistaa ostaa Porsche. Vuonna 2006 hän teki myös läpimurtonsa liveturnauksissa oltuaan rahoilla WSOP:n pääturnauksessa ja sijoituttuaan kolmanneksi Badenin EPT-osakilpailussa.
Vuoden 2007 WSOP:ssa Minieri saavutti kaksi rahasijaa. WSOP:n pääturnauksessa hän oli johdossa kolmannen päivän jälkeen, mutta putosi lopulta sijalla 96. Seuraavana vuonna Minieri oli kahdesti EPT:ssä kolmas: San Remossa hän ansaitsi sijoituksestaan 287 600 euroa ja Varsovassa 123 162 euroa. Minieri voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa 2 500 dollarin no limit holdem -turnauksesta vuoden 2008 WSOP:ssa. Voitto 1 012 pelaajan joukossa toi 528 418 dollarin ykköspalkinnon.
Kesäkuussa 2009 Minierin pokeriuran turnausvoitot ylittivät 1,5 miljoonaa dollaria. Hän oli mukana "High Stakes Poker" -pokeriohjelman viidennellä tuotantokaudella.
Theofano (täsmennyssivu)
Theofano tai Teofano () voi tarkoittaa:
Origin Systems
Origin Systems oli yhdysvaltalainen tietokonepelejä kehittänyt pelitalo, joka oli toiminnassa vuosina 1983–2004. Se on kehittänyt muun muassa menestyksekkäät "Ultima"-, "Wing Commander"- ja "Crusader"-pelisarjat.
Origin Systemsin perustivat 1983 veljekset Robert ja Richard Garriott sekä heidän isänsä Owen Garriott ja Chuck Bueche. Richard oli jo aiemmin julkaissut kolme kohtalaisen menestynyttä peliä – "", "Ultima I":n ja "Ultima II":n. Yhtiön ensimmäinen oma julkaisu oli "Ultima III". Origin ryhtyi pian perustamisensa jälkeen julkaisemaan pelinsä Electronic Artsin kautta. Vuonna 1992 Electronic Arts osti pelitalon. Originin menestynein julkaisu on 1997 ilmestynyt "Ultima Online", joka oli yksi ensimmäisistä MMORPG-peleistä ja on edelleen toiminnassa. Origin toimi Electronic Artsin alaisuudessa vuoteen 2004 asti, jolloin pelitalo lakkautettiin.
Richard Garriott lähti Originilta 2000 ja perusti Destination Gamesin.
Ilppo Simo Louhivaara
Ilppo Simo Louhivaara CBE () oli suomalainen matemaatikko.
Louhivaara aloitti matematiikan opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1945. Hänen Rolf Nevanlinnan ohjauksessa tehty elliptisiä differentiaaliyhtälöitä koskeva väitöskirjansa valmistui tammikuussa 1955. Sen nimi oli "Ûber das erste Randwertproblem für die Differentialgleichung formula_1".
Vuosina 1955–1965 Louhivaara omistautui matematiikan tutkimukselle ja häneltä ilmestyi kymmenen saksankielistä julkaisua. Vuosina 1955–1960 hän toimi suomalaisen "matematiikkakonetyöryhmän" tehtävissä. Työryhmällä oli suuri merkitys Suomen tietotekniikkaosaamisen kannalta, vaikka itse kone, työnimeltään ESKO, ei koskaan käyttöön päässytkään. Vuosina 1958–1978 Louhivaara oli Helsingin yliopiston dosentti.
Louhivaaran erikoisala oli matemaattinen analyysi ja hän tutki muun muassa eräitä differentiaalioperaattorityyppejä ja niihin liittyvien reuna-arvotehtävien yleistettyjen ratkaisujen olemassaolo- ja säännöllisyysehtoja. Louhivaaran tärkeät yhteistyökumppanit olivat lähinnä Saksassa. Tiiviit yhteydet hänellä oli Saksassa muun muassa Christian G Simaderin kanssa.
Louhivaara oli kansainvälisesti suuntautunut ja merkittävässä asemassa muun muassa kansainvälisten matemaattisten kongressien järjestämisessä Suomessa. Vuonna 1962 hän järjesti Tukholman mantemaatikkokongressin jälkeen kollokvion Otaniemessä ja vuoden 1966 Moskovan kongressin yhteydessä Jyväskylässä. Louhivaara järjesti kollokvion myös vuonna 1970 vaikka varsinainen kongressi järjestettiin Nizzassa. Neljännen ja viimeisen kollokvionsa Louhivaara järjesti Jyväskylässä vuonna 1973 edeltäen seuraavan vuoden kongressia Vancouverissa.
Kun Jyväskylän kasvatusopilliseen korkeakouluun (JKK) perustettiin matemaattis-luonnontieteellinen osasto (myöh. matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta) 1965, Louhivaara hoiti sinne perustettua matematiikan professuuria ja oli tiiviisti mukana uuden osaston suunnittelussa ja johtamisessa. Hän toimi matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ensimmäisenä dekaanina vuosina 1965–1967. Vuonna 1966 JKK muuttui Jyväskylän yliopistoksi ja Louhivaarasta tuli vakituinen matematiikan professori. Vuonna 1967 Louhivaara valittiin Jyväskylän yliopiston rehtoriksi. Hän jatkoi tehtävässä vuoteen 1977 hoitaen samanaikaisesti myös matematiikan professuuria iltaisin ja viikonloppuisin. Louhivaaran rehtorikausi oli voimakkaan laajenemisen ja kehittymisen aikaa Jyväskylän yliopistossa ja häntä arvostettiin yli tiedekuntarajojen tasapuolisena ja tarmokkaasti asioihin tarttuvana henkilönä. Toisaalta Louhivaara koki hallinnollisten tehtävien vievän liikaa aikaa tutkimukselta, joka oli kuitenkin hänelle toinen kutsumus. Vuonna 1970 Louhivaara valittiin Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan professoriksi, muttei ehtinyt astua virkaan palattuaan Jyväskylän yliopiston rehtoriksi.
Vuonna 1977 Louhivaara siirtyi Berliiniin Freie Universitätin matematiikan professoriksi. Hän työskenteli Saksassa elämänsä loppuun saakka. Louhivaara oli testamentannut koko omaisuutensa Suomalaisen Tiedeakatemian Matematiikan rahastolle.
Forza Motorsport 3
Forza Motorsport 3 on Turn 10 Studiosin kehittämä ajopeli, jonka Microsoft Game Studios julkaisi Xbox 360 -konsolille lokakuussa 2009. Peli on seuraaja "Forza Motorsport 2:lle".
Forza Motorsport 3:ssa on yli 470 tarkoin mallinnettua autoa yli 50 valmistajalta. Kaikki autot on mallinnettu sisältä ja ulkoa vastamaan täysin esikuviaan. Pelissä on myös yli 100 erilaista rataa. Ajostaan voi tehdä videon ja lähettää sen forzamotorsport.net -sivustolle muiden nähtäville. Pelissä on edeltäjäänsä enemmän tuunaus- ja viritysmahdollisuuksia. Ajaessa on myös mahdollisuus vaihtaa sisäkuvakulmaan ajaessa. Pelin seuraaja Forza Motorsport 4 julkaistiin Xbox 360 -konsolille 14. lokakuuta 2011.
Cowboys Stadium
Cowboys Stadium on kupolimallinen, siirrettävällä katolla varustettu urheilustadion Arlingtonissa, Texasin osavaltiossa. Rakennus valmistui 29. toukokuuta 2009 ja korvasi vuonna 1971 rakennetun Texas Stadiumin amerikkalaisen jalkapallojoukkueen Dallas Cowboysin kotiareenana.
Stadionin katon keskeltä riippuu 49 m x 22 m kokoinen videonäyttö joka kykenee näyttämään teräväpiirtokuvaa. Tämä teki siitä valmistuessaan maailman suurimman teräväpiirtonäytön.
Stadionilla järjestettiin amerikkalaisen jalkapalloliigan NFL:n kauden 2010-2011 loppuottelu Super Bowl XLV.
Stari Grad
Stari Grad voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Džurtšenin kieli
Džurtšenin kieli (muita nimityksiä "dzürtšenin" ja "džurtšin kieli") on nykyisen Koillis-Kiinan ja Venäjän Primorjen alueella asuneiden džurtšenien puhuma tunguusilainen kieli, josta on säilynyt kirjallisia muistomerkkejä.
Varhaisimmat maininnat džurtšeneista ovat 500–600-lukujen vaihteesta. 1100-luvun alussa kehitettiin kitaanin ja kiinan malleihin perustunut oma kirjoitusjärjestelmä. Džurtšenia käytettiin Mantšuriaa ja Pohjois-Kiinaa vuosina 1115–1234 hallinneen Jin-dynastian virallisena kielenä. Sillä luotiin laaja tieteellinen ja kaunokirjallisuus, joka ei ole säilynyt. 1200-luvun alussa puhujia on arveltu olleen noin viisi miljoonaa.
Tiedot kielen rakenteesta perustuvat 1300-luvun lopulla laadittuun käsikirjoitukseen, joka sisältää noin 900 džurtšenilaisella kirjoituksella kirjoitettua sanaa kiinalaisine vastineineen ja ääntämisohjeineen, sekä 20 lyhyeen anomuskirjeeseen. Osaa kielenmuistomerkeistä ei ole pystytty lukemaan. Noin 700 merkistä 25 on ideografisia ja loput etupäässä tavumerkkejä. Džurtšenia on pidetty mantšun kielen edeltäjänä, mutta toisaalta on arveltu, että teksteissä esiintyvät piirteet johtuvat myöhäisemmästä mantšuvaikutuksesta.
Längdenin majakka
Längdenin majakka sijaitsee Längdenin kallioluodolla Suomenlahdella Tammisaaren ulkosaaristossa Lappohjaan ja Koverhariin johtavan väylän varrella, 15 kilometriä Hangosta kaakkoon. Majakka on rakennettu 1965 ja automatisoitu 1966. Majakan valon korkeus on 17 metriä.
Porkkalan majakka
Porkkalan majakka eli Kallbådan majakka on entinen merimajakka, joka sijaitsee Suomenlahdella Kallbådanin matalalla kallioluodolla noin yhdeksän kilometriä Porkkalanniemen kärjestä etelään. Majakka valmistui vuonna 1920 ja sen valon korkeus oli 21,4 metriä. Se on Suomen viimeinen miehitetyksi tehty merimajakka.
Majakkarakennus on noin 19,5 metriä korkea ja se käsittää majakkatornin sekä siihen kiinteästi liittyvän asuinsiiven. Samankaltaista perusratkaisua on käytetty muun muassa Bengtskärin majakassa ja Ahvenanmaan Märketin majakassa. Itse majakkatorni on Kallbådanissa vain hieman muuta rakennusta korkeampi, ja se on sijoitettu rakennuksen eteläkulmaan. Koko rakennus on perustettu massiiviselle betonisokkelille, jonka sisällä on varastotiloja. Sokkelin päälle rakennetun yläosan sisärunko on muurattu tiilestä ja ulkorunko on valettu rautabetonista.
Majakan yhteydessä oli asuintilat majakkamestarille ja majakanvartijalle, konehuone, sauna, keittiö ja makean veden säiliö. Majakkaan kuului alun perin myös sumumerkinantoasema.
Kallbådanin majakka rakennettiin korvaamaan Rönnskärin majakka joka sijaitsi liikaa sisäsaaristossa. Muutama vuosi Kallbådan majakan valmistumisen jälkeen Rönnskärin majakan valo sammutettiinkin tarpeettomana vuonna 1928. Kallbådanilla oli 1920-1939 majakkamestari ja kaksi majakanvartijaa. Enimmillään Kallbådanilla oli kaksikymmentä ihmistä, myös majakkamestarin ja majakanvartijoiden omaisia. Talvisodan aikana majakan yli lensi kaksi Helsinkiin matkalla olevaa neuvostoliittolaista pommituslentokonetta ja Kallbådan evakuoitiin.
Majakka kuului vuosina 1944–1955 Porkkalan vuokra-alueeseen ja se oli alueen palauttamisen jälkeen niin huonossa kunnossa ettei sinne enää asetettu miehitystä vaan majakanvartijat toimivat Rönnskäriltä käsin. Myöhemmin majakka oli automatisoitu ja sen kauko-ohjaus tapahtui Harmajan majakalta käsin.
Majakka sammutettiin vuonna 2015 ja sen viereen perustettiin uusi sektoriloisto. Majakan yhteydessä on laskeutumisalusta helikopterille.
Kallbådanin luoto kuuluu hylkeidensuojelualueeseen ja sille rantautuminen ilman lupaa on kielletty.
Vuorikiipeilijä Veikka Gustafsson ylläpitää matkailuyritystä Kallbådanilla.
Džurtšenit
Džurtšenit ovat nykyisen Koillis-Kiinan ja Venäjän Primorjen alueella asunut, tunguusilaista džurtšenin kieltä puhunut muinainen kansa.
Džurtšenit olivat 900-luvulle saakka riippumattomia, mutta joutuivat sitten kitaanien alaisiksi. Vuonna 1114 he nousivat kapinaan Agudan johdolla ja perustivat Pohjois-Kiinaa vuosina 1115–1234 hallineen Jin-dynastian valtakunnan, jonka mongolivalloittajat sittemmin hävittivät. Myöhemmin džurtšenit jakautuivat eri heimoiksi, jotka Nurhatši vuosina 1583–1625 yhdisti mantšujen valtakunnaksi.
Flötjan
Flötjanin majakka sijaitsee Flötjanin pienellä kallioluodolla Ahvenanmerellä lähellä Lågskärin majakkaa Maarianhaminaan johtavalla väylällä. Betoninen majakkatorni rakennettiin vuonna 1953, ja sen valo on 26,0 metrin korkeudessa.
Luodolla oli vuodesta 1901 ensimmäinen pysyvämpi merimerkki. Vuonna 1907 kummelia täydennettiin rakentamalla sen päälle matala loistokoju ja sähkökäyttöinen vilkkulyhty. Heikkotehoinen laitteisto korvattiin jo vuonna 1908 aurinkoventtiilillä varustetulla asetyleenilaitteistolla. Tämä loisto vaurioitui pahoin ensimmäisen maailmansodan aikana miinaräjähdyksissä ja luodon yli vyöryneiden jäiden puserruksessa. Loistoa korotettiin vuonna 1918, mutta se oli edelleen altis jäävaurioille ja niinpä loisto korvattiin majakalla.
Andrei Aleksandrovitš Romanov
Ruhtinas Andrei Aleksandrovitš Romanov (; 24. tammikuuta Pietari 1897 – 8. toukokuuta 1981 Faversham, Iso-Britannia) oli venäläissyntyinen aatelismies, suuriruhtinas Aleksandr Mihailovitš Romanovin ja suuriruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan poika.
Hänen isovanhempiaan olivat keisari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna. Andrein setä oli Venäjän viimeinen keisari Nikolai II. Vallankumouksen jälkeen Andrei asui Englannissa.
Andrei Aleksandrovitš syntyi Talvipalatsissa vuonna 1897 vanhempiensa toisena lapsena ja ensimmäisenä poikana.
Perhe vietti paljon aikaa Etelä-Ranskassa vuoden 1906 jälkeen, kun isä Aleksandr oli riidoissa Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia. 
Andrei liittyi Venäjän keisarilliseen laivastoon isänsä Aleksandr Mihailovitšin alaisuudessa. Myöhemmin hänestä tuli Chevalier-kaartin luutnantti. 
Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Andrein perhe vangittiin Krimillä. He pakenivat vuonna 1918 Britannian kuninkaan Yrjö V:n, joka oli Maria Fjodorovnan sisaren puoliso, lähettämällä brittiläisellä sotalaivalla HMS Marlborough’lla Mustanmeren poikki Maltalle ja sieltä edelleen Pariisin kautta Englantiin.
Vuonna 1949 Andrei Aleksandrovitš muutti Kentin Favershamiin vanhaan kartanoon, jonka omisti hänen toisen vaimonsa perhe. Andrei sai myöhemmin Johanniittain ritarikunnan kunniamerkin.
Andrei Aleksandrovitš nai italialaissyntyisen donna Elisabetha Ruffon (1886–1940) vuonna 1918 Jaltassa. He saivat kolme lasta: Ksenia (1919–2000), Michael (1920–2008) ja Andrew (s. 1923). Elisabethin kuoltua toisessa maailmansodassa Andrei nai vuonna 1942 englantilaisen Nadine McDougallsin (1908–2000). He saivat yhden tyttären, Olgan (s. 1950).
Rostislav Aleksandrovitš Romanov
Ruhtinas Rostislav Aleksandrovitš Romanov (2. marraskuuta 1902 – 31. heinäkuuta, 1978) oli venäläissyntyinen aatelinen ja suurruhtinatar Ksenia Aleksandrovna Romanovan ja suurruhtinas Aleksander Mihailovitš Romanovin poika.
Rostislavin isovanhemmat olivat Venäjän keisari Aleksanteri III ja keisarinna Maria Fjodorovna. Hänen setänsä oli Venäjän viimeinen keisari Nikolai II.
Perhe vietti paljon aikaa Etelä-Ranskassa vuoden 1906, koska Rostislavin isä Aleksander Mihailovitš oli riidoissa Nikolai II:n kanssa tämän poliittisten päätösten takia.
Venäjän vallankumouksen aikana vuonna 1917 Rostislav vangittiin vanhempiensa ja isoäitinsä ja eräiden muiden Romanov-suvun jäsenten kanssa Krimillä. He pakenivat 11.4.1918 Venäjältä Ison-Britannian kuningas Yrjö V:n lähettämällä brittiläisen sotalaivalla HMS Marlboroughilla Mustanmeren kautta Maltalle ja sieltä edelleen Englantiin ennen kuin asettuivat asumaan Cannesin.
Rostislav avioitui kolmesti: