hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gustavo Eberto
Gustavo Daniel Eberto (30. elokuuta 1983 – 3. syyskuuta 2007) oli argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi maalivahtina Club Atlético Boca Juniorsissa ja Talleres de Córdobassa. Hän kuului Argentiinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2003 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Arabiemiraateissa.
Eberto sairastui vuoden 2006 alkupuolella kivessyöpään, johon hän kuoli syyskuussa 2007 ollessaan 24-vuotias.
Charles Gordone
Charles Edward Gordone (12. lokakuuta 1925 – 16. marraskuuta 1995) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän sai vuonna 1953 Obie-palkinnon roolistaan näytelmässä "Hiiriä ja ihmisiä". Vuonna 1970 hän sai Pulitzerin kirjoittamallaan näytelmällä "No Place to be Somebody" (1969). Hänestä tuli ensimmäinen näytelmästä Pulitzerin voittanut afroamerikkalainen.
Gordonella oli roolit elokuvissa "Coonskin" (1975) ja "Noiduttu sydän" (1987).
Gordone syntyi Ohion Clevelandissa. Hänen alkuperäinen sukunimensä oli Fleming. Hän kuoli 70-vuotiaana Texasissa maksasyöpää sairastettuaan.
Sukutieto
Sukutieto oli Suomen Sukututkimusseuran julkaisema neljä kertaa vuodessa ilmestynyt yleistajuinen sukututkimusjulkaisu. Lehti alkoi ilmestyä vuonna 1984 Sukutietotekniikka ry:n jäsenlehtenä nimellä "Sukutietotekniikka". Vuonna 1990 lehden nimeksi tuli "Sukutieto" ja se alkoi ilmestyä neljästi vuodessa. Kun Suomen sukututkimusseura ja Sukutietotekniikka ry yhdistyivät vuonna 1999, Sukutiedosta tuli suomen Sukututkimusseuran toinen jäsenlehti aikakauskirja Genoksen ohella. Vuoden 2013 alusta Sukutieto yhdistettiin Genokseen.
Seattle Post-Intelligencer
Seattle Post-Intelligencer on yhdysvaltalainen verkkosanomalehti, jonka kotipaikka on Seattlessa, Washingtonin osavaltiossa. Lehti perustettiin vuonna 1863 nimellä "Seattle Gazette", ja se ilmestyi paperimuotoisena maaliskuuhun 2009 saakka. Lehden omistaa Hearst Corporation.
Kampasarviset
Kampasarviset ("Lucanidae") on kovakuoriaisiin ("Coleoptera"), turilaismaisten ("Scarabaeoidea") yläheimoon kuuluva heimo. Kampasarvisille tunnusomaista ovat polvitaitteiset tuntosarvet, joissa oleva nuija on harva ja liikkumaton, hieman kampaa muistuttava. Heimon toukat elävät lahoissa puissa, ja aikuisiakin tavataan usein tällaisten puiden rungoilta, kannoilta ja muilta vastaavilta.
Hyvin tunnusomainen kampasarvisiin kuuluva laji on tamminkainen ("Lucanus servus"), jonka koiraalla on suuret leuat. Aikuinen tamminkainen voi olla jopa 50 millimetriä pitkä ja on eräs Euroopan kookkaimmista kovakuoriaisista. Kyseistä lajia ei tunneta Suomesta, mutta esiintyy paikoittain jo Etelä-Ruotsissa, vaikkakin harvinaistuneena.
Suomesta tunnetaan neljä eri kampasarvislajia, joista yleisimmät ovat pölkkyhärkä ("Sinodendron cylindricum") ja kantohärkä ("Platycerus caprea"). Kantohärkä on sinertävän värinen; pölkkyhärkä taas musta, ja koiraalla on päässään kaareva sarvi.
("Lucanus servus") on hyvin tunnusomainen kampasarvislaji. Koiraalla (oikealla) on suuremmat leuat kuin naaraalla (vasemmalla).
Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat
Reserviupseerikoulun virolaiset upseerioppilaat olivat Viron puolustusvoimien suomalaiselle reserviupseerikurssille Haminaan lähettämiä sotilaita, jotka suorittivat tutkintonsa Suomessa osana Suomen ja Viron puolustusyhteistyötä.
Ensimmäinen reserviupseerikurssi, jolle virolaisia osallistui, oli vuonna 1997 järjestetty kurssi 210 "Vapaus", jonka 777 suorittaneesta viisi oli virolaisia. Enimmillään virolaisia oli kurssilla 212 "Arcturus", johon heitä osallistui 17. Toistaiseksi viimeinen kurssi, jolla virolaisia upseerioppilaita oli, oli vuonna 2004 järjestetty kurssi 224 "Sisu", jossa heitä oli enää kaksi. Kaikkiaan suomalaisen joukkueenjohtajan tutkinnon suoritti Suomessa 72 virolaista upseerioppilasta.Virolaisia ei opiskellut Suomessa pelkästään reserviupseerikoulussa, vaan myös muissa sotilasopetuslaitoksissa, kuten sotakorkeakoulussa, maasotakoulussa ja kadettikoulussa. Aselajisotilasopetuslaitoksista heidän opintonsa alkoi ainakin Viestikoulussa ja Tykistökoulussa.
Argilliitti
Argilliitti on hienojakoinen sedimenttikivilaji, joka koostuu pääosin kovettuneesta savesta. Argilliitit ovat käytännössä kiinteytynyttä mutaa ja liejua. Ne sisältävät vaihtelevasti silttikokoisia hiukkasia. Argilliitit halkeilevat rapautuessaan ja muuttuvat tuolloin saviliuskeeksi. Huonosti kovettunutta argilliittia kutsutaan mutakiveksi. Ne sisältävät usein runsaasti alumiinia ja piitä, sekä vaihtelevan määrän alkali- ja maa-alkalimetallikationeita. Termi "peliitti" liitetään usein näihin sedimentteihin ja sedimenttikiviin. Argilliittien metamorfoosi tuottaa liusketta, fylliittiä ja peliittistä liusketta.
Haida-intiaanien veistokset Kuningatar Charlotten saarilla Brittiläisen Kolumbian rannikolla ovat merkittäviä alkuperäiskansojen kulttuuriaarteita. Ne on luotu kovasta ja mustasta argilliitista, jota kutsutaan usein "mustaksi saviliuskeeksi". Tämän kaltaista argilliittia esiintyy vain yhdellä kivilouhoksella, joka sijaitsee lähellä Skidegaten haidayhteisöä Grahaminsaarella, Slatechuck-vuoren Slatechuck Creek -joen yläsyvängöllä.
Vielä 1900-luvun alussa mustaa saviliusketta vietiin Brittiläisen Kolumbian pääkaupunkiin Victoriaan työstettäväksi. Nykyään haidat ovat sen ainoita käyttäjiä. Liuskeesta luodut taide-esineet ovat olleet aina korkealaatuisia ja arvostettuja maailmanlaajuisesti. Haidat aloittivat esineiden veistämisen ja myymisen merimiehille 1800-luvulla. Heidän työnsä jatkuu nykypäivänäkin.
Almirante Brown -luokka (risteilijä)
Almirante Brown- tai Veinticinco de Mayo-luokka oli Argentiinan laivaston kahden Italiasta 1926 tilatun risteilijän muodostama alusluokka.
Nämä kaksi alusta olivat merkittävin hankinta, joka tilattiin 75 miljoonan kultapeson arvoisen vuoden 1926 laivasto-ohjelman toteuttamiseksi. Kahden risteilijän ja yhden hankintaoption hankintakilpailun voitti italialainen Odero Terni Orlando -yhtiö (OTO) esityksellään, joka pohjautui Italian laivastolle toimitettaviin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisiin Trento-luokan risteilijöihin. Trenton kölinlasku oli tapahtunut vasta helmikuussa 1925 eli luokka oli todella moderni aikanaan.
Alusten pääaseet 190 mm/L52 olivat poikkeuksellisia raskaiden risteilijöiden joukossa. Tykit oli sijoitettu pareittain kolmeen torniin, joista kahdella eteen asennetulla oli 46 asteen korkeuskulma mahdollista. Täten aseilla saavutettiin 27 300 metrin maksimi kantama.
Alusten apuaseina oli kuusi kaksiputkista 102 mm Odero-Terni tykkiä, jotka oli asennettu keskilaivaan ylemmälle kannelle. Näiden aseiden maksimi korotuskulma oli 80 astetta, jolloin niitä oli mahdollisuus käyttää ilmatorjunta-aseina. Tykkeihin oli aluksella 3 000 laukausta. Lisäksi aluksella oli kuusi 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alukselle oli asennettu kaksitoista torpedoputkea.
Alukselle asennettiin kiinteä Gagnotto-katapultti etukannelle kuten muihin samanajan Italiassa rakennettuihin raskaisiin sotalaivoihin. Niihin oli myös rakennettu kahden lentokoneen hangaari. Aluksi alusten koneina olivat Vought Corsair O2U- ja myöhemmin Grumman G5 -lentokoneet, jotka korvattiin myöhemmin Supermarine Walrus -lentoveneillä. Viimeisenä lentokonekalustona aluksilla olivat Grumman J2F:t.
Alusten suoja oli keskitetty keskilaivaan suojaamaan konehuoneita, ammusvarastoja ja muita aluksen toiminnalle tärkeitä alueita. Näiden alueiden suojana oli 25 millimetriä paksu kansi ja kyljissä 50 millimetrin panssarivyö, joka ulottui 0,6 metriä vesirajan alapuolelta aina alimmankannen tasolle saakka, minkä jälkeen ohentuen ylimmälle kannelle saakka.
Annikki Kuisman
Laina Annikki Kuisman (o.s. Väkeväinen, 3. tammikuuta 1921 Kitee – 17. elokuuta 2009 Helsinki) oli kauneusalan yrittäjä ja Metro-tyttöjen perustajajäsen yhdessä serkkujensa Anna-Liisa ja Hertta Väkeväisen kanssa. 
Kuismanin vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Väkeväinen ja tämän vaimo Johanna. Hänen puolisonsa vuodesta 1950 oli lääkäri Asser Kuisman. Mentyään naimisiin Kuisman erosi Metro-tytöt -yhtyeestä ja keskittyi työhönsä kauneusalan yrittäjänä. Ensimmäiset yrityksensä hän perusti Karhulaan ja kun perhe muutti Helsinkiin, hän perusti sinne Finnsalon-nimisen kauneushoitolan.
Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos
Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitos, IKATA on toisen asteen ammatillinen oppilaitos Ikaalisten Rahkolassa ja se on osa SASKY koulutuskuntayhtymää. Koulussa on mahdollista suorittaa käsi- ja taideteollisuusalan perustutkinto tai kuvallisen ilmaisun perustutkinto. Oppilaitos tarjoaa sekä nuorisoasteen koulutusta että aikuiskoulutusta. Oppilaitoksessa on noin 400 opiskelijaa. Oppilaitokseen haetaan yhteishaussa tai suorahaulla suoraan oppilaitokseen. Opinnot kestävät 2 - 3 vuotta, opintojen pituus riippuu opiskelijan aiemmasta koulutustaustasta.
Käsi- ja taideteollisuusalan perustutkintoon (tutkintonimikkeenä artesaani) valmistavat ammattialat oppilaitoksessa ovat:
Kuvallisen ilmaisun perustutkintoon valmistava ammattiala on graafinen suunnittelu, tutkintonimikkeenä kuva-artesaani.
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu
Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu ry (LiikU) on yksi Suomen viidestätoista SLU-alueesta. Se toimii liikunnan asiantuntijana Lounais-Suomessa. LiikU järjestää lapsille ja aikuisille liikuntatapahtumia ja leirejä (mm. Pitkis-Sport, Kesis, Sporttis). Sen tehtävänä on kouluttaa ja innostaa lasten kanssa työskenteleviä, seuratoimijoita ja työyhteisöjä liikuttamaan muita, sekä puhua liikunnan puolesta päättäjille. LiikUn visio on tuoda liikunta jokaisen lounaissuomalaisen elämäntavaksi.
LiikU:n toimistoissa Turussa ja Porissa työskentelee yhteensä kahdeksantoista työntekijää. Aluejohtajana toimii Jari Haapanen. LiikU edustaa alueellaan valtakunnallisia liikuntajärjestöjä (mm. Nuori Suomi, Suomen kuntoliikuntaliitto, KKI ja SLU).
Nautinta
Nautinta (, ) tarkoittaa pitkän ajan keskeytymättä jatkunutta esineen hallintaa muiden havaittavissa olevalla tavalla. Nautinta vahvistaa haltijan oikeusasemaa esineeseen, kuten esimerkiksi kiinteistöön, nähden. Kauan jatkunut nautinta saattaa perustaa omistusoikeuden, rajoitetun esineoikeuden tai jonkin käyttöoikeuden. Suomen lainsäädännössä vain kiinteistönautinta tai muu kiinteään omaisuuteen liittyvä nautinta voi olla saannon perusteena. Tällöin on kyseessä joko määräaikainen tai ylimuistoinen nautinta.
Käsitettä nautinta käytetään lähinnä kiinteistöoikeudessa. Oikeusjärjestys antaa tietyin ehdoin nautinnalle suojaa. Sen sijaan hallinta tarkoittaa asioiden tilaa, joka ei kaikissa tilanteissa nauti oikeusaseman suojaa. Esimerkiksi esineen haltija, joka on toiminut vilpillisessä mielessä, saattaa joutua luovuttamaan esineen sen oikealle omistajalle.
Kymmenen vuotta jatkunut kiinteistön hallinta aikaansaa nautintasuojan, johon kiinteistön omistaja voi vedota, kun joku vaatii kiinteistöä omakseen väittäen olevansa sen oikea omistaja. Asiaa koskeva säännös on maakaaren (540/1995) 13 luvun 10 pykälässä. Kymmenen vuoden määräaikaan vedottaessa pitää lainhuudon saajan olla toiminut vilpittömässä mielessä. Aiemmin määräaikaiseen nautintaan liittyi yhden vuoden ja kymmenen vuoden määräajat. Yhden vuoden jatkuneeseen nautintaan saattoi vedota se, joka oli hankkinut kiinteistön itselleen muotovirheen sisältävällä saantokirjalla ja kiinteistön luovuttaja vaati luovutuksen mitätöimistä virheen perusteella. Virheelliseenkin luovutukseen perustuva saanto voi laillistua, kun moiteaika on kulunut umpeen.
Ylimuistoinen nautinta () tarkoittaa, että nautinta on jatkunut niin kauan kenenkään estämättä tai häiritsemättä, ettei kukaan muista tai tiedä miten nauttijan esi-isät tai saantomiesten esi-isät ovat sen haltuunsa saaneet. Ylimuistoinen nautinta kohdistuu tavallisesti omistusoikeuteen, mutta se voi kohdistua myös tien käyttämiseen toisen maiden lävitse, talvitieoikeuteen, kalastusoikeuteen, myllynpito-oikeuteen tai laiduntamisoikeuteen. Ylimuistoisesta nautinnasta säädettiin vuoden 1734 lain maakaaren 15 luvussa.
Nykyisin ylimuistoisella nautinnalla ei ole Suomessa paljoakaan käytännön merkitystä, sillä isojako ja maanmittaustoimitukset ovat poistaneet epäselvyydet omistus- ja käyttöoikeussuhteista. Tosin käsitettä käytetään kalastuslain (286/1982) 13 pykälässä, jonka mukaan ylimuistoinen nautinta kalastuspaikkaan tai kalastukseen toisen kylän rajain sisällä on edelleen voimassa. Kalastuspaikan rajat pitää kuitenkin voida luotettavasti osoittaa. Myös laki, joka sisältää määräyksiä välirajasta vedessä ja vesialueen jaosta (31/1902) viittaa ylimuistoiseen nautintaan ja laki on edelleen voimassa. Laki maakaaren voimaanpanosta (541/1995, 18 §) säätää, että ennen uuden maakaaren (540/1995) voimaantuloa vuoden 1997 alussa saatu oikeus vedota ylimuistoiseen nautintaan pysyy voimassa uudenkin maakaaren aikana.
HMS Terrible
HMS Terrible on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Carl Georg Ekmark
Carl (Karl) Georg Ekmark (22. maaliskuuta 1780 Loviisa – 17. marraskuuta 1822 Helsinki) oli suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija.
Ekmarkin vanhemmat olivat Loviisan piirilääkäri, asessori Karl Daniel Ekmark ja Elsa Maria Gedda. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1800. Ekmark valmistui filosofian kandidaatiksi 1804 ja maisteriksi 1805. Hänet vihittiin papiksi 1817.
Ekmark toimi Loviisan triviaalikoulun konrehtorina vuodesta 1805 ja oli sitten Porvoon lukiossa apulaisena vuodesta 1812 sekä filosofian ja luonnonhistorian lehtorina vuodesta 1815. Vuodesta 1819 alkaen Ekmark oli senaatin kirkollistoimikunnan esittelijäsihteerinä.
Ekmarkin kirjallinen tuotanto koostuu Turun akatemiassa julkaistuista latinankielisistä väitöskirjoista.
Carl Ekmark oli naimisissa vuodesta 1813 Turun akatemian eksegetiikan professorin Jakob Bonsdorffin tyttären Anna Jakobina Bonsdorffin kanssa.
Fredrik Wilhelm Alcenius
Fredrik Vilhelm Alcenius (16. elokuuta 1808 Ilmajoki – 31. toukokuuta 1841 Helsinki) oli suomalainen sanomalehtimies ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.
Alceniuksen vanhemmat olivat Ilmajoen kappalainen Daniel Theofil Alcenius ja Maria Kristina Roos. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1828. Alcenius valmistui filosofian kandidaatiksi 1836 ja lakitieteen kandidaatiksi 1840.
Alcenius toimi sanomalehtimiehenä Helsingissä vuodesta 1837 ja hän oli Lääkintöylihallituksen kanslistina vuodesta 1839. Hän oli myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenenä vuodesta 1833.
Salomo Pulkkinen
Matti Salomo Pulkkinen (15. marraskuuta 1873 Ristijärvi – 2. joulukuuta 1952 Ristijärvi) oli suomalainen maanviljelijä, Maalaisliiton kansanedustaja ja kansankirjailija.
Pulkkisen vanhemmat olivat mäkitupalainen Johan Pulkkinen ja Saara Tolonen. Hän työskenteli metsätyömiehenä Ristijärvellä 1890–1901 ja oli sitten torpparina 1898–1919 ja itsenäisenä maanviljelijänä 1919–1952. Pulkkinen toimi myös Ristijärven osuuskaupan hoitajana 1904 sekä oli sanomalehden kirjeenvaihtaja ja avustaja vuonna 1899.
Pulkkinen oli Maalaisliiton kansanedustajana 1911–1917 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli myös Ristijärven kunnanvaltuuston jäsen, Maalaisliiton Kainuun piiritoimikunnan puheenjohtaja ja Kajaanin maanviljelysseuran varaesimies.
Salomo Pulkkinen oli naimisissa vuodesta 1896 Elsa Liisa Kinnusen kanssa.
Maailman vegaanipäivä
Maailman vegaanipäivä on kansainvälinen kampanjapäivä, marraskuun ensimmäisenä (1.11.), jolloin korostetaan vegaani- ja kasvisruokavalion merkitystä. Se on saanut alkunsa Isosta-Britanniasta, jossa paikallinen vegaaniyhdistys (The Vegan Society) 50-vuotisjuhlassaan 1.11.1994 ensi kerran vietti sitä.
Urheiluopistosäätiö
Urheiluopistosäätiö on verovapaa suomalainen säätiö, joka omistaa Pajulahden urheiluopiston omistavan Valtakunnallinen urheilu- ja liikuntakeskus Oy:n. Se on perustettu 1952 ja sen tarkoitus on tukea urheilu- ja liikuntakasvatusta Suomessa. Säätiö on Säätiöiden ja rahastojen neuvottelukunnan jäsen, joka noudattaa hyvää säätiötapaa. Säätiö myös toteutti Helsingin urheilutalon.
Pajulahden urheiluopiston omistamiseksi lisäksi Urheiluopistosäätö myöntää tutkimusapurahoja ja valmennusapurahoja. Säätiö on perustettu 1952. Sen päätti perustaa Työväen urheiluliiton liittoneuvosto ja sille lahjoitettiin Työväen urheiluliiton omistama Pajulahden urheiluopisto ja myöhemmin suuri osa liiton muusta kiinteästä omaisuudesta. Perustamispäätöstä tukivat myös kommunistit. Säätiön perustamisen tarkoituksena oli alusta sosialidemokraattisen pyrkimys saattaa omistus sosialidemokraattien hallintaan liiton kommunistien valtapyrkimysten ja myös valvontapyrkimysten ulottumattomiin
Urheilusäätiön toimisto Hakaniemessä toimi 1950-luvun keskivaiheessa Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen hajaannuksen aikana Väinö Leskisen koordinaatiokeskuksena skogilaisia vastaan käydyssä kamppailussa.
Säätiön asiamies on Yrjö-Olavi Aav. Säätiö on tukenut vaaleissa Paavo Lipposta, Tarja Halosta presidentinvaaleissa ja Jani Sievistä europarlamenttivaaleissa. Säätiön hallituksen puheenjohtaja on käräjätuomari ja entinen kansanedustaja Markku Pohjola.
Urheiluopistosäätiö haki 1989 Sulo Hostilalle ansiomitalia. Urheiluopiston historiankirjan "Bunkkeri. Urheiluopistosäätiö 1952-2002 on kirjoittanut Eino Ketola.
Kozloduin ydinvoimalaitos
Kozloduin ydinvoimalaitos on Bulgariassa, Kozloduin kaupungissa sijaitseva ydinvoimalaitos, joka aloitti sähköntuotannon 4. syyskuuta 1974. Voimalassa on käytössä kaksi 1 000 megawatin VVER-1000-tyyppistä reaktoria, joista laitosyksikkö 5 käynnistettiin vuonna 1987 ja laitosyksikkö 6 vuonna 1991. Yksiköt 1 ja 2 suljettiin joulukuussa 2002 ja yksiköt 3 ja 4 joulukuussa 2006, osana Euroopan unionin Bulgarialle asettamia jäsenyysehtoja.
Voimalaitoksen sähköntuotto oli suurimmillaan vuonna 2002, jolloin se tuotti kuudella reaktorilla yhteensä 20 221 719 megawattituntia, joka muodosti 47,3 % Bulgarian koko sähköntuotannosta. Kozloduin ydinvoimalaitos on ainoa käytössä oleva ydinvoimalaitos Bulgariassa, mutta Belenen ydinvoimalaitoksen keskeytyksissä olleita rakennustöitä on tarkoitus jatkaa, ja sen olisi tarkoitus aloittaa kaupallinen sähköntuotanto vuonna 2014.
Sven Johan Backman
Sven Johan Backman (30. lokakuuta 1801 Porvoo – 18. kesäkuuta 1844 Tukholman saaristo) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjailija.
Backmanin vanhemmat olivat kauppias Johan Backman ja Magdalena Charlotta Nymalm. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa vuonna 1819. Backman valmistui filosofian kandidaatiksi 1826 ja maisteriksi 1827.
Backman toimi Aleksanterin yliopiston kirjaston amanuenssina 1829–1840 sekä yliopiston apulaisena ja varakirjastonhoitajana 1840–1842. Hän oli myös Helsingin yksityislyseon opettajana 1836–1842. Backman oli Suomen opetuslaitosta järjestämistä pohtivan komission sihteerinä 1835 ja sensuurikomitean jäsenenä 1836.
Backman teki ulkomaanmatkan 1843–1844. Ollessaan palaamassa Suomeen hän kuoli höyrylaivalla Tukholman saaristossa Vaxholmin lähellä.
Raine
Raine on suomalainen miehen etunimi, germaanisperäisen Rainer- tai Ragnar-nimen muunnelma. Nimi on käytössä myös Virossa. Varsinkin aikaisemmin se on ollut käytössä myös naisen nimenä. Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2015 loppuun mennessä Suomessa on 1 798 miestä ja noin 20–30 naista saanut nimekseen Raine.
Liseyn tarina
Liseyn tarina ("Lisey's Story") on Stephen Kingin vuonna 2006 julkaisema kauhuromaani. Kirja perehtyy kauhun lisäksi käsittelemään kuoleman jälkeistä rakkautta.
Kirjassa on kolme osaa, joista ensimmäinen sijoittuu kahden vuoden päähän Liseyn puolison Scottin kuolemasta. Liseyllä on hallussaan miehensä julkaisemattomat käsikirjoitukset, joita monet muut havittelevat keinoja kaihtamatta. Näihin lukeutuu muun muassa eräs psykopaatti, joka pelottelee Liseytä uhkauksillaan ja mielenvikaisuudellaan. Jotta Lisey voisi mitenkään selviytyä hengissä, on hänen sukellettava syvään menneisyyteen. Liseyn alkaessa siivota miehensä työhuonetta, hän alkaa kuulla miehensä äänen päässään. Scottin ääni pyytää Liseytä etsimään lapun ja hopeisen lapion. Lisey löytääkin etsimänsä ja häntä jää vaivaamaan lapun lumpi-sana. Liseyn selvittäessä lumpi-sanaa hän päätyy Lumokuuhun, maailmaan, joka on päivisin paratiisi ja öisin painajainen. Kirjan viimeisessä osassa Lisey päättää siivota miehensä työhuoneen lopullisesti. Huonetta siivotessaan hän saa soiton paikallisilta poliisivoimilta, jotka kertovat saanneensa Liseyn vaanijan kiinni ja Liseylle selviää kaikki mitä Scott on halunnut kertoa veri-lummesta ja Lumokuusta.
Raino
Raino on suomalainen miehen etunimi, germaanisperäisen Rainer- tai Ragnar-nimen muunnelma. Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä Suomessa on 879 miestä saanut nimekseen Raino.
Kiipulan ammattiopisto
Kiipulan ammattiopisto on osa Kiipulasäätiön ylläpitämää Kiipulan koulutus- ja kuntoutuskeskusta. Kiipulan ammattiopisto järjestää valmentavaa koulutusta ja ammatillista perustutkintokoulutusta erityisopetuksena.
Aikuisten koulutuksia toteutetaan näyttötutkintoina tai lisäkoulutuksina eri aloille. Oppilaitos on ammatillinen erityisoppilaitos ja ammatillisen erityisopetuksen kehittämiskeskus. Kiipulan ammattiopiston erityisopetuksessa on noin 600 opiskelijaa, aikuiskoulutuksessa noin 300. Ammattiopiston päätoimipiste on Janakkalan Turengissa. Sivutoimipisteitä on kymmenellä paikkakunnalla Etelä-Suomessa, joista koulutusta annetaan Espoossa, Forssassa, Hämeenlinnassa, Kouvolassa, Lahdessa, Riihimäellä, Tampereella ja Vantaalla.
Toiminta laajeni merkittävästi vuoden 2009 alussa Perttulan erityisammattikoulun yhdistyttyä Kiipulan ammattiopistoon.
Ammatillista perustutkintokoulutusta (180 osaamispistettä, kesto kolmisen vuotta) järjestetään usealla eri alalla
(autoala, kiinteistöpalvelu, logistiikka, tieto- ja tietoliikennetekniikka, hotelli-, ravintola- ja cateringala, kotityö- ja puhdistuspalvelu, puutarhatalous, metsäala, sosiaali- ja terveysala, liiketalous, liiketalous (Terra-koulutus), tieto- ja viestintätekniikka). Alasta riippuen tutkintonimikkeenä on merkonomi, datanomi, puutarhuri, kiinteistönhoitaja, varastonhoitaja, ICT-asentaja, kokki, toimitilahuoltaja, metsuri-metsäpalvelujen tuottaja, lähihoitaja tai ajoneuvoasentaja.
Tämän lisäksi järjestetään valmentavaa koulutusta.
Vyksa
Vyksa () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Meštšoran alangolla 186 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Kaupunki on Vyksan piirin keskus. Sen kautta kulkee Muromin ja Arzamasin väliseltä rautatieltä Navašinossa haarautuva sivurata. Asukkaita on 58 600 henkeä (vuonna 2008).
Vyksa on saanut alkunsa vuonna 1765 perustetusta metallitehtaasta. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1934. Tärkein tuotantolaitos on rautatievaunujen pyöriä ja metalliputkia valmistava tehdas. Nähtävyyksiä ovat 1760–1770-luvuilla rakennettu klassistinen Batašovin tehdasomistajasuvun kartano, barokin ja klassismin välimuotoa edustava Kristuksen syntymän kirkko vuodelta 1773 sekä keskustan vanhat hallintorakennukset ja asuintalot. Tehdasalueella on ainutlaatuisia teräsrakentamisen muistomerkkejä.
.yu
.yu on entisen Jugoslavian Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Tunnus tuli käyttöön vuonna 1989 ja se poistettiin käytöstä 30. syyskuuta 2009.
Kaikki .yu-tunnuksen alla toimivat tunnukset on varattu ainoastaan laillisille yhteisöille.
Osmo Hänninen
Osmo Otto Päiviö Hänninen (s. 30. huhtikuuta 1939 Lahdessa) on suomalainen tiedemies, tietokirjailija, vaikuttaja, kansanlääkinnän tukija, kulttuurimies ja humanisti. Hän toimi Kuopion yliopiston rehtorina 1981-1984, vararehtorina 1973-78, ja ensimmäisenä vakinaiseen virkaan nimitettynä professorina fysiologian laitoksen esimiehenä 1972-2004. Hänninen on toiminut myös Turun yliopiston ja Joensuun yliopiston fysiologian dosenttina (1967-2004 ja 1981-2004) ja Suomen Akatemian tutkimusprofessorina 1980-81. Vuonna 1976 Hänninen perusti Länkiritarit Kuopion yliopiston fysiologian laitokselta väitelleiden kunniayhteisöksi
Hänninen on julkaisut yli 400 tieteellistä artikkelia fysiologiasta, toksikologiasta, biokemiasta, ympäristötieteistä ja farmakologiasta, sekä lukuisia oppikirjoja, tieteen kansantajuistamiseen liittyviä teoksia jotka osin myös ottavat voimakkaasti kantaa ympäristön ja sen turvallisuuden puolesta sekä kulttuurihistoriallisia teoksia. Vuonna 2009 Hänninen sai Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon.
Hännisen teoksista mainittakoon erityisesti Ihmisen fysiologia ja anatomia. Teos on käännetty ruotsiksi ja viroksi ja se on Suomessa vanhin yhtäjaksoisesti käytössä ollut lääketieteen oppikirja. Kirjaa ovat lukeneet 1970 alun jälkeen liki kaikki terveystieteiden opiskelijat ja kirja on ollut myös lääketieteen oppilasvalintojen oppikirjana. Hännisen kirjalliseen tuotantoon kuuluvat mm. seuraavat teokset.
Šahunja
Šahunja () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Zavetlužjeksi kutsutulla alueella 240 kilometriä Nižni Novgorodista koilliseen. Kaupunki on Šahunjan piirin keskus. Sen kautta kulkee Nižni Novgorodin ja Kirovin välinen rautatie. Asukkaita on 22 400 henkeä (vuonna 2005).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvun alussa syntyneestä asemataajamasta, joka nimettiin lähellä sijainneen Šahunjan kylän mukaan. Vuonna 1943 taajamasta tuli Šahunjan kaupunki. Nykyään siellä on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä sekä puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Martin Štěpánek (jääkiekkoilija)
Martin Štěpánek (s. 2. huhtikuuta 1971 Ústí nad Labem, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja ja maailmanmestari. Štěpánek pelaa tällä hetkellä Italian Serie A:n Hockey Club Alleghessa.
Štěpánek aloitti jääkiekon kotikaupungissaan Ustí nad Labemissa. Hän siirtyi Extraligaan kaudeksi 1994–1995 ja aloitti HC Kladnossa. Kaudeksi 1999–2000 Stepanek siirtyi HC Litvínovista Suomen SM-liigassa pelanneeseen Rauman Lukkoon. Hän pelasi MM-kilpailuissa Pietarissa keväällä 2000 ja voitti kultaa.
Kauden 2000–2001 Štěpánek pelasi HIFK:ssa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta Sveitsissä ja palasi kaudeksi 2003–2004 SM-liigaan ja siirtyi Oulun Kärppiin. Štěpánek voitti Kärpissä Suomen-mestaruuden. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Kärppien valmentajan Kari Heikkilän perässä Venäjälle, HK Lokomotiv Jaroslavliin, mutta palasi sieltä loppukaudeksi takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa HC Slovan Ústí nad Labemiin.
Štěpánek pelasi kaudella 2005–2006 HC Plzenissä, mutta hän siirtyi loppukaudeksi Ruotsiin ja oli nostamassa Malmö Redhawksia takaisin Elitserieniin. Vuodet 2006–2008 Štěpánek pelasi taas Extraligassa, HC Kladnossa ja kauden 2008–2009 hän aloitti Italian SG Pontebbassa, mutta pelasi loppukauden 1. ligan HC Havířov Panthersissa.
Lokakuussa 2009 Štěpánek siirtyi italialaiseen HC Allegheen.
HMAS Sydney (1934)
HMAS Sydney (viirinumero I48) oli Australian laivaston Perth-luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin 10. helmikuuta 1933 Swan Hunter and Wigham Richardsonilta Newcastle-upon-Tynestä osana vuoden 1932 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 8. heinäkuuta, ja alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1934 nimellä "HMS Phaeton". Aluksen nimi vaihdettiin vuonna 1935, kun tehtiin päätös sen liittämisestä Australian laivastoon. Alus valmistui 24. syyskuuta 1935, ja se liitettiin Australian laivastoon samana päivänä.
"Sydney" purjehti 29. lokakuuta 1935 Portsmouthista kohti Australiaa. Alus purjehti Gibraltarilta Lissaboniin ja Cádiziin palaten Gibraltarille 3. tammikuuta 1936. Se suoritti toisen vierailupurjehduksen Casablancaan palaten jälleen 4. helmikuuta Gibraltarille, josta se jatkoi 26. helmikuuta Maltalle. Maltalta alus jatkoi matkaansa kohti Aleksandriaa, jonne se saapui 2. toukokuuta. Alus osallistui Välimerellä purjehtiessaan Kansainliiton suosittamien pakotteiden, jotka oli määrätty 19.lokakuuta Italian hyökättyä Etiopiaan 3. lokakuuta 1935, valvontaan.
Aleksandriasta alus purjehti 25. toukokuuta Kyprokselle, jonka rannikkoa alus valvoi 16. kesäkuuta saakka, jolloin se purjehti Maltalle. Alus lähti Maltalta 24. kesäkuuta Kyprokselle ja edelleen Port Saidiin, jonne se saapui 15. heinäkuuta. Alus purjehti Suezin kanavan läpi Adeniin, jonne se saapui 19. heinäkuuta. Adenista alus jatkoi matkaansa Australiaan. "Sydney" saapui perille Fremantleen 2. elokuuta 1936.
Toisen maailmansodan puhjettua alus jatkoi Intian valtameren saattueiden suojaamista, kunnes Italian liityttyä sotaan se liitettiin 26. toukokuuta 1940 Välimeren laivaston 7. risteilijäviirikköön. Alus upotti Italian laivaston hävittäjä "Esperon".
"Sydney" osallistui 19. heinäkuuta Cape Spadan taisteluun, jonka aikana se tuhosi Italian laivaston kevyen risteilijä "Bartolomeo Colleonin". Suojatessaan Dardanelleille matkaavaa saattuetta alus upotti 27. heinäkuuta italialaisille joukoille polttoainetta kuljettaneen kreikkalaisen tankkeri "Ermionin". Seuraavien parin kuukauden aikana alus osallistui muun muassa Bardian ja Scarpanton pommituksiin.
"Sydney" ja "HMS Orion" tulittivat lokakuussa Astipalean satamaa Dodekaanien saaristossa. Alus kuljetti marraskuussa joukkoja ja varusteita Kreetalle. Operaation MB8 aikana alus osallistui marraskuussa Otrantonsalmen taisteluun, jossa upotettiin italialainen neljän rahtialuksen saattue.
"Sydney" oli telakalla Maltalla, minkä jälkeen alus lähti kohti Australiaa 12. tammikuuta 1941. Alus saapui 5. helmikuuta Fremantleen, ja se siirrettiin huollettavaksi Sydneyn telakalle.
"Sydney" kohtasi 19. marraskuuta 1941 Saksan laivaston kaapparilaiva "Kormoranin", jonka kanssa käydyn taistelun seurauksena kumpikin alus upposi.
Teuvo Pulkkinen
Teuvo Pulkkinen (19. toukokuuta 1920 Juva – 19. kesäkuuta 1968 Kuopio) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Pulkkisen vanhemmat olivat piirityönjohtaja Juho Pulkkinen ja Iida Laamanen. Hän kävi keskikoulun ja konttoriopiston.
Pulkkinen asui Kuopiossa vuodesta 1944 alkaen.
Zavolžje
Zavolžje () on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Gorodetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla Gorodetsiä vastapäätä 55 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupungissa on Balahnasta haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 000 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on syntynyt Gorkin vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä 1950-luvulla. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1964. Nykyään Zavolžjessa on mm. autonmoottoreita sekä erikoisajoneuvoja valmistavat tehtaat.
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat
Etelä-Pohjanmaan mieslaulajat on Etelä-Pohjanmaalla toimiva mieskuoro, joka tunnetaan paremmin nimillä Jussit ja Jussikuoro. Kuoro on perustettu vuonna 1951, ja nykyisin siinä on noin 60 laulajaa ympäri maakuntaa. Kuoron taiteellisena johtajana on vuoden 2017 alusta alkaen toiminut KM Juha Holma (s. 1960) Tampereelta. Kuoron varajohtajina toimivat Lasse Kataja Alavudelta ja Maunu Malkamäki Seinäjoelta. Kuoron puheenjohtajana on vuodesta 2005 lähtien toiminut Hannu Malkamäki Seinäjoelta.
Jussikuoro laulaa tyypillistä neliäänistä ( I ja II tenori sekä I ja II basso) mieskuoromusiikkia ja myös erityisesti Jusseille sovitettua, sopivasti "pohojalaasta uhoa" sisältävää musiikkia. Musiikkia on myös levytetty vuosien saatossa niin kasetille, vinyylille kuin CD-levyllekin. Uusin, kansallisromanttista musiikkia sisältävä levy, Kultakehto, on vuodelta 2012. 2004 Jussit tekivät yhteistyössä Seinäjoen Tangomarkkinoiden kanssa Miehen tie -nimisen esityksen, josta on tehty myös DVD levy.
Jussit tunnetaan ja tunnistetaan niin Suomessa kuin ulkomaillakin erityisesti eteläpohjalaisen miehen kansallispuvun, eli "jussipuvun" käyttämisestä esiintymisasuna. On leikkimielisesti sanottu, että "Jussi-puvulla saa aina sen ensimmäisen kappaleen anteeksi".
Konsertteja ja muita esiintymisiä Jusseilla on vuosittain eri puolilla Suomea noin 10kpl joiden lisäksi kuoro tekee lähes vuosittain esiintymismatkan ulkomaille. Varsinaisia kiertueita Jussit eivät kuitenkaan tee, sillä kaikki laulajat ovat mukana harrastuspohjalta. Kuoro esiintyy kuitenkin myös tilauksesta esim. yritysten juhlissa. Konserttipaikkoina toimivat esim. kirkot, juhlasalit ja konserttisalit. Kuoro tekee yhteistyötä ja -konsertteja myös muiden kuorojen ja esiintyjien kanssa. Kuoron pienryhmänä toimii lauluryhmä Heikoollenkki, joka esiintyy kvartettina tai vahvistettuna kvartettina erilaisissa tilaisuuksissa.
Jussit aloittaa konsertin usein Toivo Kuulan Nuijamiesten marssilla ja päättää sen Jean Sibeliuksen Finlandiaan. Näiden väliin otetaan mukaan kulloiseenkin aikaan ja teemaan soveltuvaa suomalaisten ja ulkomaisten säveltäjien tekemää uutta ja vanhaa musiikkia. Tyypillinen konsertti kestää noin yhden tunnin.
Etelä-Pohjanmaan Mieslaulajat on rekisteröity yhdistys (rek.nro 61.493), jossa jäseninä ovat laulajat sekä kannatusjäsenet ja joka kuuluu jäsenenä sekä Suomen Mieskuoroliittoon että Suomen Laulajain ja Soittajain Liittoon (Sulasol). Yhdistyksen kotipaikka on Seinäjoki.
Elis Mårtenson
Elis Hjalmar Mårtenson (8. kesäkuuta 1890 Inkoo – 4. kesäkuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen urkutaiteilija.
Mårtenson opiskeli urkujensoittoa Helsingin musiikkiopistossa Oskar Merikannon johdolla vuosina 1911−1915 ja teki tämän jälkeen opintomatkoja Ruotsiin ja Keski-Eurooppaan. Hän toimi Helsingin musiikkopiston urkujensoiton opettajana vuosina 1921−1939 ja Sibelius-Akatemian urkujensoiton professorina vuosina 1939–1957. Hänen oppilainaan olivat monet myöhemmin tunnetuiksi tulleet urkurit, mm. Enzio Forsblom, Taneli Kuusisto, Antti Koskinen, Tapani Valsta ja Tauno Äikää sekä säveltäjä Uuno Klami. Opetustyönsä ohella Mårtenson työskenteli Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan (aluksi Johanneksenkirkon, sittemmin Mikael Agricolan kirkon) urkurina vuodesta 1922.
Mårtenson julkaisi kaksiosaisen urkukoulun (1949–1951) ja toimitti kaksi kokoelmaa Johann Sebastian Bachin urkusävellyksiä.
Mårtensonin puoliso vuodesta 1927 oli laulaja Eini Maria Mårtenson o.s. Stenfeldt (1897−1948). Heidän poikansa oli laulaja-säveltäjä Lasse Mårtenson.
Westinghouse Studio One
Westinghouse Studio One oli yhdysvaltalainen draama-antologiasarja. Sarja alkoi radiossa 1940-luvun puolessavälissä, josta se siirtyi televisioon marraskuussa 1948. Viimeinen jakso esitettiin syyskuussa 1958.
"Studio Onen" alkuaikoina esitysten pääpaino oli näyttämöteosten sovituksissa, josta se siirtyi 1950-luvun puoliväliin tultaessa nimenomaan televisiota varten kirjoitettuihin näytelmiin.
Knjaginino
Knjaginino () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Imzan varrella 107 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Knjagininon piirin keskus. Asukkaita on 6 700 henkeä (vuonna 2005).
Paikalla sijainnut kylä mainitaan 1500-luvulla. Vuonna 1779 siitä tuli Knjagininin kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se alennettiin Knjagininon kyläksi, joka vuonna 1968 sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Uudelleen Knjagininosta tuli kaupunki vuonna 1998. Nykyään siellä toimii meijeri, ompelimo ja turkistehdas.
Jaakko Länkelä
Jaakko Länkelä, myös Jaako Länkelä, (12. toukokuuta 1833 Revonlahti – 21. helmikuuta 1916 Jyväskylä) oli suomalainen Jyväskylässä asunut seminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä, sanomalehtimies ja "Puuha-Jaakon" nimellä tunnettu liikemies.
Länkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Länkelä ja Liisa Kujala. Hän kävi Oulun yläalkeiskoulua ja Kuopion lukion ja pääsi ylioppilaaksi 1855. Hän suoritti koulunopettajatutkinnon 1858 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Länkelä teki ylioppilaana runonkeruumatkan Inkeriin 1858.
Länkelä toimi Jyväskylän seminaarin ensimmäisenä suomen kielen lehtorina 1863–1894 ja seminaarin varajohtajana 1875–1894. Hän toimitti kasvatusopillista "Koti ja Koulu" -lehteä 1864–1866 ja sanomalehti "Suomalaista" 1889–1907.
Länkelä omisti Väinölän tilan Jyväskylän lähellä 1892-1916. Hän harjoitti laivaliikennettä Päijänteellä vuodesta 1878 alkaen ja perusti Väinölään rullatelakan 1894 sekä lähinnä laivakorjauksia tehneen konepajan 1897. Länkelä omisti lisäksi kirjapainon Jyväskylässä 1877–1907 ja hän toimi kirjankustantajana. Länkelä kirjoitti myös itse oppikirjoja, muun muassa lukukirjan ja aapisen kansakouluja varten sekä suomen kielen kieliopin.
Länkelä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä 1875–1894 ja hän toimi valtuuston puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana.
Jaakko Länkelä oli naimisissa vuodesta 1862 Amanda Alexandra Erikssonin kanssa.
Martin Štěpánek
Martin Štěpánek on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Perevoz
Perevoz () on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Suran sivujoen Pjanan varrella 118 kilometriä Nižni Novgorodista kaakkoon. Kaupunki on Perevozin piirin keskus. Sen kautta kulkee Moskovan ja Kazanin välinen rautatie (Perevozskajan asema). Asukkaita on 9 200 henkeä (vuonna 2005).
Perevoz tunnetaan 1500-luvulta lähtien Pjana-joen ylityspaikkana. Vuonna 1779 siitä tuli kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Sittemmin se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1962 Perevoz sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja vuonna 2000 siitä tuli jälleen kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Georgian kansanäänestys itsenäisyydestä 1991
Kansanäänestys Georgian itsenäistymisestä Neuvostoliitosta pidettiin Georgian tasavallassa 31. maaliskuuta 1991.
Kansanäänestyksen järjestämisestä päätti Georgian korkein neuvosto, joka oli valittu ensimmäisissä neuvosto-Georgiassa pidetyissä vapaissa vaaleissa lokakuussa 1990. Sitä hallitsi itsenäisyyttä kannattanut ryhmittymä Pyöreä pöytä – Vapaa Georgia, jota johti neuvostokauden toisinajattelija Zviad Gamsakhurdia. Georgia oli pääosin boikotoinut koko Neuvostoliiton laajuista, valtion säilyttämistä koskenutta kansanäänestystä ja neuvotteluja uudesta liittosopimuksesta 17. maaliskuuta. Georgiasta tuli neljäs neuvostotasavalta kolmen Baltian maan jälkeen (Liettua 9. helmikuuta 1991, Latvia ja Viro 3. maaliskuuta 1991), joka järjesti kansanäänestyksen itsenäistymisestä.
Ainoa äänestyksessä kysytty kysymys oli: "Kannatatko Georgian itsenäisyyden palauttamista 26. maaliskuuta 1918 annetun Georgian itsenäistyysjulistuksen mukaisesti?" Virallisten tulosten mukaan lähes 99 prosenttia äänestäneistä kannatti ehdotusta, ja äänestysprosentti oli 90,5. Etnisten riitojen vuoksi ei-georgialainen väestö Abhasiassa ja Etelä-Ossetiassa boikotoi suureksi osaksi äänestystä.
Neljä päivää lopullisten tulosten julkistamisen jälkeen Georgian korkein neuvosto julisti yksimielisesti maan itsenäiseksi 9. huhtikuuta 1991. Samana päivänä oli kulunut kaksi vuotta siitä, kun neuvostoarmeija hyökkäsi rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan Tbilisissä.
Yhdysvaltojen entinen presidentti Richard Nixon oli yksityisellä vierailulla maassa kansanäänestyksen aikaan, ja hän kävi muutamalla äänestyspaikalla Georgian pääkaupungissa Tbilisissä ennen lähtöään Moskovaan myöhemmin samana päivänä.
Šarja
Šarja () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vetlugajoen rannalla 328 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Šarjan kaupunkipiirikunnan keskus, mutta myös laajemman maaseutuasukkaista muodostuvan Šarjan piirin (10 390 as.) keskus. Sen kautta kulkee Galitšin ja Kotelnitšin välinen rautatie.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 23 681 henkeä. Koko kaupunkipiirissä asukkaita oli 36 659, mihin sisältyi Šarjan kaupungin ohella Vetlužskin kaupunkityyppinen taajama (, 12 224 as.) ja 754 maaseutukylien asukasta.
Šarja on saanut alkunsa vuonna 1906 valmistuneen rautatien asemataajamasta. Vuonna 1938 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä toimii lähinnä puunjalostusteollisuutta ja rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä. Kaupungissa on kotiseutumuseo.
Gabe Saporta
Gabriel Eduardo "Gabe" Saporta (s. 11. lokakuuta 1979) on yhdysvaltalaisen Cobra Starship -yhtyeen laulaja. Ennen nykyistä yhtyettään hän toimi Midtownin laulajana, basistina ja sanoittajana.
Saportan nykyinen yhtye Cobra Starship levyttää Pete Wentzin perustamalle Decaydance levy-yhtiölle. Yhtyeen uusin levy Night Shades julkaistiin 29. elokuuta 2011 Yhdysvalloissa.
Saporta on yhdessä amerikkalaisen suunnittelijan Erin Fetherstonin kanssa.
European Coordination for Accelerator Research and Development
European Coordination for Accelerator Research and Development ("EuCARD") on 37 eurooppalaisen tutkimuskeskuksen, tutkimuslaitoksen, yliopistojen ja teollisuuspartnereiden yhteinen hanke hiukkaskiihdyttimiin ja niihin liittyvien teknologioiden kehittämiseen. Tätä Euroopan komission seitsemännen puiteohjelman yhteisrahoitteista projektia koordinoi CERN. Projektin kesto on neljä vuotta, alkaen 1. huhtikuuta 2009.
Paul Bartel
Paul Bartel (6. elokuuta 1938 – 13. toukokuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Bartel oli ehkä parhaiten tunnettu vuoden 1982 elokuvastaan "Paistinpannumurhaajat", jonka hän sekä kirjoitti, ohjasi että näytteli siinä itse.
Bartel syntyi Brooklynissa New Yorkissa. Hänen vanhempansa olivat Jesse ja William Bartel, joka oli mainontajohtaja. Bartel oli avoimesti homoseksuaali; tämä häiritsi hänen uravalintojaan, kunnes hän ymmärsi, mitä elokuvateollisuudella oli hänelle tarjottavanaan Hollywoodissa.
Bartel ohjasi yksitoista matalan budjetin elokuvaa, joihin kuuluivat vaatimattomat kuuluisuudet "Paistinpannumurhaajat" (1982) ja "Kohtauksia luokkataistelusta Beverly Hillsissä", ja molempia tähditti Bartelin lisäksi Mary Woronov. Ehkä kaikkein jännittävin esitys Bartelin omalaatuisesta nerokkuudesta oli lyhytelokuva "The Secret of Cinema", joka oli vainoharhainen fantasiamestariteos. Bartel ja Woronov olivat yhdessä seitsemässätoista eri elokuvassa, joihin lukeutuivat vuoden 1975 kulttielokuva "Kalmanralli 2000", jonka hän myös ohjasi; vuoden 1979 kulttiklassikko "Rock 'n' Roll High School" ja Joe Danten vuoden 1976 "Hollywood Boulevard". Vuoden 1986 kauhuelokuvassa "Chopping Mall" Bartel ja Woronov esiintyivät uudestaan "Paistinpannumurhaajien" hahmoinaan.
Bartel esiintyi Tim Burtonin lyhytelokuvassa "Frankenweenie" Victorin biologian opettajana. Bartel ohjasi kymmenen elokuvaa, joista suurin osa oli matalan budjetin komedioita, jotka hänet oli palkattu ohjaamaan "Paistinpannumurhaajien" suosion jälkeen. Joskus hän sai myös myötävaikuttaa näiden elokuvien kirjoittamisessa. Hän vieraili myös monissa TV-ohjelmissa.
Bartel kuoli maaliskuun 13. päivänä 2000 sydänkohtaukseen kaksi viikkoa maksasyöpäleikkauksen jälkeen. Hän oli 61 vuotta vanha.
Neja
Neja () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Unžan sivujoen Nejan varrella 237 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Nejan piirin keskus. Sen kautta kulkee Galitšin ja Kotelnitšin välinen rautatie. Asukkaita on 9 800 henkeä (vuonna 2010).
Neja on saanut alkunsa vuonna 1906 valmistuneen rautatien asemataajamasta. Vuonna 1958 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä puunjalostusteollisuutta.
Manturovo
Manturovo () on kaupunki Kostroman alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Unžan varrella 261 kilometriä Kostromasta koilliseen. Kaupunki on Manturovon piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Manturovon kautta kulkee Galitšin ja Kotelnitšin välinen rautatie. Asukkaita on 17 800 henkeä (vuonna 2010).
Manturovo on saanut alkunsa vuonna 1906 valmistuneen rautatien asemataajamasta. Vuonna 1958 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä puunjalostusteollisuutta.
Langaton Tampere
Langaton Tampere on Tampereen sekä ympäristökuntien langaton laajakaistayhteisö. WLAN-verkko on ilmaiseksi käytettävissä Funet-verkkovierailuun kuuluvien organisaatioiden, kuten Tampereen korkeakoulujen, opiskelijoille ja henkilökunnalle, sekä kaupungin ja ympäristökuntien työntekijöille. Verkon käyttö onnistuu myös tilaamalla tunnuksen tekstiviestillä, liittämällä oman tukiaseman verkkoon tai jäsenyrityksiltä saatavilla vierastunnuksilla.
Tukiasemia löytyy erityisesti Tampereen julkisista tiloista eli virastoista, kirjastoista, korkeakouluista ja rautatieasemalta. Keskustan kahviloissa ja ravintoloissa sekä joissakin yrityksissä löytyy tukiasemia. Myös kotikäyttäjien tukiasemat ovat kaikkien käytettävissä. Funet wlan-roaming mukaan lukien Langaton Tampere-tunnuksilla pääsee nettiin noin 2000:n tukiaseman alueelta.
Verkon tunnus eli SSID on "LANGATON-WPA" (WPA-suojattuna) tai "WirelessTampere" (www-pohjainen tunnistus, heikompi suojaus). Yhteisöön liittymiseksi ei tarvita tiettyä tukiasemamallia kuten esimerkiksi FONilla ja Wippiesillä, vaan mikä tahansa RADIUS-tunnistautumista tukeva tukiasema voidaan liittää yhteisöön asetuksia muuttamalla.
Simone Griffeth
Simone Griffeth McDonald (s. 14. huhtikuuta 1950 Savannah, Georgia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Pitkä, vaalea Griffeth tähditti monia elokuvia 70-luvulla, ja jatkoi sitten lukuisissa pysyvissä rooleissa läpi 90-luvun alun, mukaan luettuna hänen roolinsa vakavamielisenä toimittaja Gretcheninä Ladies Man -sarjassa. Hän jatkaa valmentamalla näyttelijöitä Hilton Headissa.
Tällä hetkellä hän toimii kiinteistönvälittäjänä miehensä Wayne McDonaldin kanssa.
Sara Melleri
Sara Melleri (s. 14. helmikuuta 1986 Turku) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Melleri on käynyt Kallion ilmaisutaidon lukiota ja opiskellut vuodesta 2005 näyttelemistä Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2011.
Teatterissa hän on näytellyt muun muassa Lady Macduffia Q-teatterin "Macbeth"-näytelmässä (2008–2009) ja Wendla Bergmania, yhtä päähenkilöä, Helsingin Kaupunginteatterin "Spring Awakening" -musikaalissa (2009). Marraskuussa 2013 hänen esikoisohjauksensa "Pop Slut" sai kantaesityksensä Koko-teatterissa.
Melleri on näytellyt viidessä pitkässä elokuvassa, pieniä rooleja elokuvissa "Hymypoika" (2003), "Matti" (2005), "Ganes" (2007) ja "Vuonna 85" (2013) sekä toista pääroolia, Siiriä, elokuvassa "Sisko tahtoisin jäädä" vuodelta 2010. Hän sai roolista parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon. Melleri on näytellyt myös televisiossa, muun muassa pääroolia Yle TV2 -kanavan 12-osaisessa sarjassa "Rakastuin mä luuseriin" (2005).
Melleri toimi vuosina 2005–2008 Gris-yhtyeen laulajana ja vuosina 2001–2003 Yle TV1:n nuorten makasiiniohjelma "Iineksen" juontajana. Grisiltä julkaistiin vuonna 2006 albumi "Isn’t It Better This Way".
Sara Mellerin isä oli kirjailija Arto Melleri, äiti on näyttelijä Kaija Kangas ja setä Ylen entinen uutispäällikkö Jorma Melleri. Melleri sai esikoislapsensa keväällä 2011.
Suomen Osto- ja Logistiikkayhdistys LOGY
Suomen Osto- ja Logistiikkayhdistys LOGY ry on noin 4300 henkilöjäsenen ja 315 yritys- ja yhteisöjäsenen asiantuntijaverkosto. Se tarjoaa jäsenilleen innovatiivisen foorumin ammattitaidon ja osaamisen jatkuvaan kehittämiseen kilpailukyvyn luomiseksi ja alan arvostuksen lisäämiseksi.
Concrete (Washington)
Concrete on kaupunki Washingtonin osavaltiossa, Skagitin piirikunnassa. Kaupungin asukasluvun arvioitiin vuonna 2009 olevan 835. Pinta-alaltaan kaupunki on noin 3,2 neliökilometriä. Kaupunki on saanut nimensä merkittävän betoniteollisuutensa mukaan.
Just Want You to Know
"Just Want You to Know" on yhdysvaltalaisen poikabändin Backstreet Boys pop-kappale. Kappale julkaistiin bändin toisena singlenä heidän vuonn 2005 julkaistulta albumiltaan "Never Gone".
Kappaleen "Just Want You To Know" musiikkivideo on parodia 1980-luvun stereotyypillisestä hard rock, heavy metal ja glam metal bändistä Sphynkter. "The Never Gone Videos" -videolla näytetään alkuperäinen video, sekä video jossa bändi esiintyy Sphynkterinä ja laulaa kappaleen "Just Want You To Know". Videon ohjasi Marc Klasfield.
Vakio/Britannian osa 2
Britannian osa 1
Japani
Remix-versiot