hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bulgarian kreikkalaiset
Bulgarian kreikkalaiset ovat Bulgariassa asuvia kreikkalaisia. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan maassa asui 3 408 kreikkalaista, mutta heidän määränsä on historiallisesti ollut paljon suurempi. Bulgariassa myös asuvat sarakatsanit ja kariotit puhuvat kreikan kieltä, mutta heitä ei lueta osaksi kreikkalaisia erilaisen taustan takia.
Kreikkalaisia on asunut Balkanilla antiikin ajoista lähtien. 500- ja 400-luvuilla eaa. kreikkalaiset perustivat useita siirtokuntia Mustanmeren rannikolle nykyisen Bulgarian alueelle. Kreikkalaissiirtokuntia olivat esimerkiksi "Bizone" (Kavarna), "Dionysoupolis" (Baltšik), "Odessos" (Varna), "Naulochos" (Obzor), "Mesambria" (Nesebûr), "Anchialos" (Pomorie) ja "Appolonia" (Sozopol). Muita kreikkalaiskeskittymiä oli esimerkiksi Plovdivin ja Asenovgradin alueilla, sekä Elhovossa, Melnikissä ja Sandanskissa lähellä nykyistä Kreikan vastaista rajaa. Varsinaiset bulgaarit saapuivat Bulgariaan vasta kreikkalaisten jälkeen. Kreikkalaisvaikutus oli voimakas etenkin ensimmäisessä Bulgarian valtakunnassa Bysantin valtakunnan läheisyyden takia.
1700- ja 1800-luvuilla bulgarialainen yläluokka kreikkalaistui kreikkalaisten kauppiaiden ja kirkkomiesten vaikutuksesta. Tuolloin kreikkalaiset tavat ja kreikan kieli olivat pikemminkin yhteiskuntaluokan erottaja, kuin ero etnisten ryhmien välillä. Bulgarialaisten kansallinen nousu 1800-luvun loppupuolella kuitenkin bulgarialaisti yläluokan uudestaan. Bulgarian itsenäistyttyä vuonna 1878 kreikkalaisista tuli vähemmistö. Vuonna 1906 heitä vastaan suunnattiin väkivaltaisuuksia, joiden taustalla olivat samanlaiset tapaukset bulgarialaisia vastaan Kreikan Makedoniassa. Väkivaltaisuuksien aikana esimerkiksi Pomorien kaupunki kärsi pahoja tuhoja. 1920-luvulta lähtien kreikkalaisia kannustettiin muuttamaan maasta, jonka takia heidän määränsä laski noin 1%:ta koko väestöstä vain 0,1%:n. Jäljelle jääneisiinkin kohdistettiin bulgarialaistamistoimia. Kreikan sisällissodan myötä Bulgariaan pakeni joitakin kommunistien puolella taistelleita, mutta suurin osa heistä palasi kreikkaan 1980-luvulla. Nykyisin kreikan kieli Bulgariassa on säilynyt lähinnä vain Asenovgardissa asuvien vanhempien kreikkalaisten keskuudessa.
Kariotit
Kariotit ovat alun perin Bulgarian kaakkoisosan Topolovgradin ja Elhovon lähistöllä asuneita kreikan kielen puhujia. Heidän alkuperänsä on epäselvä. Yhden teorian mukaan he ovat kreikkalaistuneita bulgarialaisia, mikä olisi tosin epätodennäköistä maaseutuväestölle. Toisen teorian mukaan he ovat kreikkalaistuneita traakialaisia. Karioitteja on Bulgariassa enää vähän, sillä pääosa heistä muutti Kreikkaan 1920-luvulla.
Laura Kurki
Laura Kurki (s. 21. huhtikuuta 1994) on suomalainen uimari. Hän edustaa Helsingfors Simsällskapia.
Marraskuussa 2012 Kurki oli Suomen hopeaa voittaneessa 4 × 50 metrin vapaauinnin viestijoukkueessa uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa. Samoissa kisoissa hän saavutti pronssia 4 × 50 m vapaauinnin sekaviestissä.
Friedrich Delitzsch
Friedrich Delitzsch (3. syyskuuta 1850 Erlangen – 19. joulukuuta 1922 Langenschwalbach) oli saksalainen assyriologi, tieteenalansa pioneereja. Delitzsch toimi professorina Leipzigissa Breslaussa ja Berliinissä, ja hänen lukuisien oppilaidensa joukossa oli myös Knut Tallqvist.
Delitzschin isä oli hebraisti ja teologi, Erlangenissa ja Leipzigissa professorina toiminut Franz Delitzsch. Friedrich Delitzsch opiskeli aluksi vertailevaa kielitiedettä, mutta siirtyi 1873 Eberhard Schraderin johdolla assyriologian alalle. Hän valmistui 1874 Leipzigissa ja toimi siellä ensin ylimääräisenä professorina ja vuodesta 1885 vakinaisena professorina. 1893 hän siirtyi Breslauhun ylimääräiseksi professoriksi, mikä virka vakinaistettiin vielä samana vuonna. 1899 hän aloitti opettajansa Schraderin jälkeen Berliinissä professorina. Samana vuonna hän tuli johtajaksi Kuninkaallisten museoiden ("Königliche Museen") Lähi-idän osastoon, missä virassa hän jatkoi vuoteen 1919.
Vuonna 1881 hän alkoi oppilaansa Paul Hauptin kanssa julkaista aikakauslehteä Assyriologische Bibliothek ja 1889 sarjaa Beiträge zur Assyriologie. 1902 ja 1905 Delitzsch matkusti Assyriaan ja Babyloniaan ja vieraili merkittävillä rauniopaikoilla.
Ladykillers
Ladykillers ("The Ladykillers") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Joel ja Ethan Coenin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Se on uusintaversio Alexander Mackendrickin vuonna 1955 ohjaamasta brittiläisestä Ealing-komediasta "Naisentappajat". Pääosaa esittää Tom Hanks.
Elokuvassa alkuperäinen tarina on siirretty Englannista Yhdysvaltojen Etelävaltioihin. Sivistyneen oloinen ”professori” (Hanks) vuokraa vanhalta tummaihoiselta, uskovaiselta naiselta talon kellarikerroksen muka renessanssimusiikkia soittavan kvartettinsa harjoitustilaksi. Todellisuudessa nelikko on rosvojoukko, joka alkaa kaivaa kellarista maanalaista käytävää läheisen kasinon kellarissa sijaitsevaan pankkiholviin. Kertyvä savi kuljetetaan säännöllisesti ulos talosta ja pudotetaan Mississippi-joen ylittävältä sillalta sen ali lipuvaan jäteproomuun. Mieskvartetille alkaa kuitenkin tulla mutkia matkaan, ja vanha rouva pääsee vähitellen selville heidän arveluttavista puuhistaan. Naisesta on siis päästävä eroon, mikä ei ole hentomielisille herrasmiesvarkaille aivan ongelmatonta. He riitaantuvat ja alkavat eliminoida toinen toisiaan, ja jäteproomu saa uudenlaista täytettä. Lopulta rouva löytää rahasaaliin tyhjentyneestä kellaristaan ja yrittää palauttaa sen poliisille. He eivät usko vanhan naisen tarinaa, ja tämä päättää lahjoittaa rahat uskonnolliselle Bob Jonesin yliopistolle ja jatkaa rauhallista elämäänsä.
The Skulls
Skulls ("The Skulls") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Rob Cohenin ohjaama psykologinen jännityselokuva.
Elämäni ilman minua
Elämäni ilman minua ("My Life Without Me") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut katalonialaisen Isabel Coixetin ohjaama englanninkielinen draamaelokuva.
Elokuva kertoo nuoresta kahden lapsen äidistä, joka on kuolemansairas. Hän selvittää välinsä lähipiiriinsä, kokeilee uskottomuutta ja ryhtyy suorasanaisemmaksi kuin ennen. Hän ei kuitenkaan kerro sairaudestaan kenellekään.
Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen kritisoi elokuvaa pinnallisuudesta, mutta piti sitä kuitenkin jotenkin kiehtovana: ”Sen maailma on eheä, rytmikin omanlaisensa, ja mukana on myös reilua kokeilua, joka tosin jää vielä tyylillisen epävarmuuden alle.”
Pelastakaa Grace
Pelastakaa Grace ("Saving Grace") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Nigel Colen ohjaama komediaelokuva.
Puhallinorkesteri Louhi
Puhallinorkesteri Louhi on vantaalainen puhallinorkesteri. Sen voidaan katsoa aloittaneen toimintansa paikallisen seurakunnan piirissä vuonna 1969. Alkutaipaleella orkesteri toimi nimillä Kaivokselan seurakunnan puhallinorkesteri ja Kaivokselan soittokunta. Yhdistys rekisteröitiin vuonna 1976 nimellä Vantaankosken puhallinorkesteri. Vuodesta 1990 orkesterin nimi on ollut Puhallinorkesteri Louhi. Nimi liittyy nimistöön orkesterin kotipaikan Kaivokselan ja Louhelan alueella.
Orkesterin kapellimestarina on toiminut vuodesta 2010 Okko Kivikataja.
Petra Chocová
Petra Chocová (s. 16. elokuuta 1986 Česká Lípa) on tšekkiläinen uimari. Hän kilpaili Lontoon olympialaisissa 2012.
Chocová voitti kultaa 50 metrin rintauinnissa toukokuussa 2012 pitkän radan EM-kilpailuissa Debrecenissä ajalla 31,25. Marraskuussa 2012 hän voitti kultaa 50 metrin rintauinnissa uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa ajalla 30,02. Hän sai lisäksi hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja 4 × 50 metrin sekauintiviestissä.
Chocová saavutti nuorten EM-kilpailuissa Linzissä 2002 hopeaa 100 metrin rintauinnissa ja pronssia 50 metrin rintauinnissa.
Kalenteritytöt
Kalenteritytöt ("Calendar Girls") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Nigel Colen ohjaama brittiläinen elokuva. Tositapahtumiin perustuva tarina kertoo yorkshirelaisesta naisporukasta, jotka päättävät tehdä alastonkalenterin kerätäkseen rahaa leukemian tutkimukseen. Pääosia esittävät Helen Mirren, Julie Walters, Linda Bassett, Annette Crosbie, Celia Imrie ja Penelope Wilton.
Mora
Mora on samannimisen Moran kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Taalainmaan läänissä ja Taalainmaan historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 10 896 asukasta.
Mora oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala. Vuosina 1908–1958 kauppalan nimi oli "Morastrand".
Rakastaa...ei rakasta
Rakastaa...ei rakasta ("À la folie... pas du tout") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Laetitia Colombanin ohjaama ranskalainen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosassa nähdään Audrey Tautou.
Äijälä (täsmennyssivu)
Äijälä on kylä ja seuraavien henkilöiden sukunimi:
Rakastaa, ei rakasta
Rakastaa, ei rakasta voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Avesta (taajama)
Avesta on samannimisen Avestan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Taalainmaan läänissä ja Taalainmaan historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 14 506 asukasta.
Avesta oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Avestassa sijaitsee vanha "Koppardalen", jonne alettiin rakentaa kupariteollisuutta jo 1636. Tästä kuparitehtaasta kehittyi yksi aikansa Euroopan suurimmista kuparitehtaista. Teollistuminen jatkui rautatehtaan rakentamisella 1874. Koppardalenissa alettiin valmistaa ruostumatonta terästäkin jo 1920-luvulla lähes ensimmäisenä maailmassa. Ruostumattomasta teräksestä kehittyi myöhemmin koko Ruotsin käyntikortti maailmalle Avesta Ab:n ansiosta. Myöhemmin Avestasta muodostettiin AvestaSheffield yrityskauppojen seurauksena sekä edelleen AvestaPolarit. Myöhemmin Outokumpu Oyj osti yrityksen kokonaan. Koppardalenissa on edelleen ruostumattomia teräksiä valmistava tehdas ja Outokumpu Oyj:n toinen tutkimuskeskus.
Avestan kunta on säilyttänyt vanhan Koppardalenin osia sekä asuinrakennusmiljöötä, joka toimii turistikohteena. Nähtävyyksinä on myös muita historiallisia kohteita ja mm. rahamuseo. Avestassa on myös maailman suurin taalainmaanhevonen, joka on 13 metriä korkea ja 67 tonnin painoinen.
Nora (taajama)
Nora on samannimisen Noran kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 526 asukasta.
Nora oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Törmäysvoitto
Törmäysvoitto on eräs ilmataisteluissa käytetty taktiikka. Sitä käyttivät laajemmassa mittakaavassa ainakin neuvostoliittolaiset taistelulentäjät toisessa maailmansodassa. Näin toimittiin myöskin Suomen vastaisella rintamalla, joskaan ei kovin usein.
Törmäysvoiton venäläinen nimitys on "taran" - ven. Таран (воздушный), engl. "aerial ramming".
Törmäysvoiton velvoite perustui lentäjille osoitettuun J.V. Stalinin päiväkäskyyn, jossa pulassa oleva eli vihollisen ahdistama lentäjätoveri täytyy pelastaa tarvittaessa ahdingosta, vaikka törmäämällä päin vastustajan lentokonetta.
Pääasialliset törmäysmenetelmät olivat: joko rikkoa potkurin taikka ulkosiipien (siiven ulkopinta, taikka kärki) avulla vihollisen lentokoneen ohjainpinnat, kuten peräsimen osia. Näin menetellen saadaan tämä lentokone ohjauskyvyttömään tilaan.
Monissa maissa yksittäiset lentäjät pudottivat vihollisen lentokoneen siten, että törmäsivät näihin tarkoituksella - sekä itse menehtyen tässä tehtävässään. Tällä tavoin kävi mm. japanilaiselle hävittäjä-ässälle ylikersantti Masuaki Endolle.
Eräs merkittävä syy tarkoituksella tehtyyn ilmassa törmäämiseen on saattanut olla ammusten loppuminen ampuma-aseista.
Kinsey (elokuva)
Kinsey on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Bill Condonin ohjaama draamaelokuva yhdysvaltalaisen seksitutkijan Alfred Kinseyn elämästä. Häntä ja hänen vaimoaan esittävät Liam Neeson ja Laura Linney.
Kainuu (taajama)
Kainuu () on samannimisen Kainuun kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 299 asukasta.
Ylönen
Ylönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kiiruna (taajama)
Kiiruna () on samannimisen Kiirunan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 18 148 asukasta.
Ennen Ruotsin 1970-luvun kuntauudistusta, jossa kaupunki lakkasi olemasta kuntamuoto, koko Kiirunan kunnan alue (Kaaresuvanto oli tuolloin oma kuntansa) laskettiin kaupungiksi ja Kiiruna oli "maailman suurin kaupunki."
Rautamalmin louhinta on alueen pääteollisuutta ja kaupunki on erittäin riippuvainen kaivosyhtiö LKABista. Kiirunan nykyinen keskustaajama syntyikin 1900-luvun alussa kaivosten ympärille.
Koska Kiiruna sijaitsee 145 kilometriä pohjoiseen napapiiriltä, kaupungissa on kaamosaika 13. joulukuuta – 5. tammikuuta. Kesällä yötön yö on välillä 30. toukokuuta ja 15. heinäkuuta.
Vuonna 2004 tehtiin päätös, että Kiirunan nykyinen keskusta pitää siirtää kolmen kilometrin verran itään, koordinaatteihin , koska on vaara, että keskusta vajoaa rautamalmin louhimisen takia. Siirtämisen todettiin olevan edullisempaa kuin louhoksen hylkääminen. Siirtäminen tehdään vähitellen 2010-luvun aikana. Prosessi kestää vuosikymmeniä. Keskusta on syrjässä pääväylistä, ja se tullaan siirtämään niiden varrelle. Erikoista siirtämisessä on se, että suuriakin rakennuksia, esimerkiksi kaupungintalon torni ja kirkko, siirretään.
Kiiruna on yksi Pohjoismaiden merkittävimmistä avaruustutkimuksen keskuksista. Yliopistotasoista koulutusta tarjotaan Ruotsin avaruusfysiikan instituutin yhteydessä Luulajan teknillisen yliopiston avaruustieteiden kampuksella sekä vuonna 2007 alkaneessa Uumajan yliopiston avaruustekniikan koulutusohjelmassa. Lisäksi Kiirunassa toimii avaruuslukio.
Kiirunassa on Swedish Space Corporationin omistama, Pohjoismaiden aktiivisin avaruuskeskus Esrange. Esrangesta laukaistaan säähavaintopalloja ja luotaussraketteja sekä pidetään yhteyttä naparadalla oleviin satelliitteihin. Esrangen yhteydessä on myös Euroopan avaruusjärjestön maa-asema.
Kiirunassa sijaitsee myös EISCAT-yhteisön tutka-asema jota käytetään mm. ionosfäärin ja magnetosfäärin tutkimiseen samalla tavalla kuin HAARP-projektissa.
Kiirunaa on suunniteltu kaupallisia avaruuslentoja tarjoavan Virgin Galactic -yhtiön Euroopan laukaisukeskukseksi.
Boden (taajama)
Boden (joskus suom. "Puuti") on samannimisen Bodenin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 18 277 asukasta.
Boden oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Boden on merkittävä varuskuntakaupunki sekä runkoradan ja malmiradan risteysasema. Bodenin keskusrautatieasemalla risteävät rataosat , ja . Bodenin kunnan alueella on myös Svedjebergin linnoitus ja varuskuntamuseo.
Oppikirja
Oppikirja on oppilaitoksissa oppilaiden käyttämä kirja, jonka avulla opitaan tietoa. Oppikirjat ovat yksi "oppimateriaalien" tyyppi. Oppikirjoja on nykyisin saatavina myös sähkökirjoina.
Suomen lainsäädäntö ei ota kantaa oppikirjojen sisältöön tai käyttöön. Sen sijaan lainsäädännössä määrätään oppikirjojen maksuttomuudesta perusopetuksessa.
Oppikirjoja kuten muitakin kirjoja voi päällystää kontaktimuovilla, jolloin ne kestävät paremmin kosteutta ja kulutusta.
Ekeby
Ekeby voi viitata esimerkiksi seuraaviin paikkoihin:
Ruotsin taajamat:
Ruotsin pientaajamat:
Nelmin Nos
Nelmin Nos tai Nelmin-Nos () on taajama ja Malozemelskin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä.
Taajama sijaitsee Petšoran alajuoksun jokisuiston vasemmalla eli läntisessä rantapenkereellä, runsas 30 kilometriä joen laskukohdasta Barentsinmeren Petšoranlahteen. Taajaman länsipuolella aukeaa laaja tundra. Polttopuut Nelim Nosiin tuodaan etelästä Komin tasavallasta. Taajaman eteläpuolella runsaan 3 kilometrin päässä sijaitsee Nenetsian suurin järvi, noin 40 kilometrin pituinen Ozero Golodnaja Guba.
Vesiyhteys taajamasta Nenetsian pääkaupunki Narjan-Mariin on runsas 50 kilometrin mittainen. Laiva Narjan-Mariin kulkee kesällä kolmesti viikossa, talvella paikkakuntia yhdistää jäätie ja moottorikelkkareitit.
Nelmin Nos perustettiin vuonna 1937 "Nenetsian Ensimmäisen Poronhoitokolhoosin" sijaintipaikaksi; taustalla oli porotokkien yhdistäminen (kansallistaminen) ja poronhoidon mukana liikkuneiden nenetsiperheiden ohjaaminen kiinteämmin neuvostoyhteiskuntaan.
Malozemelskin kyläneuvoston maalaiskunnassa asui yhteensä 916 ihmistä (2010 väestönlaskennan mukaan). Nelmin-Nosin taajama on maalaiskunnan ainoa asutuskeskus. Väestö koostuu 95 prosenttisesti piirikunnan alkuperäisistä asukkaista eli nenetseistä; Nelmin-Nos on yhä leimallisesti nenetsien porotaloustaajama.
Nelmin Nosissa on muun muassa päiväkoti, koulu, terveysasema, porokolhoosi, leipomo, yleinen sauna (banja) ja kulttuuritalo, jossa toimii poronhoitomuseo, kirjasto ja käsityökeskus sekä laulu- ja tanssiyhtye "Maimbava" (nenetsiä: "Ilo").
Tukholma (taajama)
Tukholman taajama () on Ruotsin ja koko Pohjoismaiden suurin taajama. Se sijaitsee kokonaan Tukholman läänin alueella, mutta jakautuu kahden historiallisen maakunnan alueelle. Eteläosa taajamasta sijaitsee Södermanlandissa ja pohjoisosa Uplannissa. Ruotsin suurin kaupunki ja pääkaupunki Tukholma sisältyy käytännössä kokonaan taajaman alueeseen. Taajamaan kuuluu kokonaan tai suurelta osin myös useimpien Tukholman naapurikuntien väestö. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli yhteensä 1 372 565 asukasta ja sen maapinta-ala oli 381,63 km². Taajaman väestötiheys oli siten 3 596,6 asukasta maaneliökilometriä kohti.
Seuraavassa taulukossa on ilmoitettu ne kunnat, joiden alueelle Tukholman taajama ulottuu, kuntien kokonaisväkiluku ja Tukholman taajama-alueeseen kuuluvilla alueilla asuvien määrä. Tiedot ovat vuoden 2010 lopusta. Viimeiseen sarakkeeseen on laskettu Tukholman taajamassa asuvien osuus kunnan väestöstä. Tiedot on järjestetty Tukholman taajamassa asuvan väestömäärän mukaan laskevaan järjestykseen.
Tukholman kunnassa asui näiden tietojen perusteella 61,7 % koko Tukholman taajaman väestöstä.
Tukholman, Huddingen, Solnan, Järfällan, Täbyn, Haningen, Tyresön, Sundbybergin, Nackan ja Danderydin kuntien keskuspaikat (ruots. "centralort") eivät muodosta omia keskustaajamiaan useimpien muiden Ruotsin kuntien tapaan, vaan ne ovat kaikki osa kuntarajat ylittävää Tukholman taajamaa. Sen sijaan Botkyrkan kunnan keskustaajama Tumba ei ole osa Tukholman taajamaa, vaan muodostaa oman taajamansa.
Tukholman taajamaan on vuosien mittaan sulautunut useita lähitaajamia:
Danderyd
Danderyd on entinen kauppala ja nykyinen kunnanosa samannimisessä Danderydin kunnassa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee Tukholman läänissä ja Uplannin maakunnassa. Danderyd ei muodosta omaa taajamaa, vaan alueen asukkaat kuuluvat Tukholman taajamaan. Enebybergin alue kuuluu kuitenkin Täbyn taajamaan.
Danderydin maalaiskunnasta erotettiin vuonna 1901 osa Djursholmin kauppalaksi (vuodesta 1914 kaupunki) ja vuonna 1910 osa Stocksundin kauppalaksi. Kunnan jäljellä ollut länsi- ja pohjoisosa muutettiin Danderydin kauppalaksi vuonna 1946. Tähän kauppalaan kuului myös Enebyberg, joka nykyään muodostaa oman kunnanosansa ja oli ollut taajaväkinen yhdyskunta jo vuodesta 1914.
Stocksund yhdistettiin ensin Djursholmin kaupunkiin, joka vuonna 1971 yhdistettiin Danderydin kauppalan kanssa nykyiseksi Danderydin kunnaksi. Danderyd antoi nimensä uudelle kunnalle, koska uusi kunta oli alueeltaan sama kuin jakamattomana pysynyt Danderydin seurakunta ja aiempi Danderydin pitäjä. Uuden kunnan vaakunaksi otettiin Djursholmin vaakuna, mutta myös Danderydin kauppalalla oli oma vaakuna.
Huddinge
Huddinge on samannimisen Huddingen kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Tukholman läänissä ja Södermanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Huddingen kunnan taajama-asutus ei tarkkaan ottaen muodosta omaa taajamaansa, vaan se lasketaan osaksi kuntarajat ylittävää Tukholman taajamaa.
Huddingen maalaiskunnassa oli aikaisemmin viisi taajaväkistä yhdyskuntaa:
Fullersta, Huddinge, Hörningsnäs villastad, Snättringe ja Stuvsta yhdistettiin vuonna 1947 Huddinge-nimiseksi taajaväkiseksi yhdyskunnaksi, joka lakkautettiin vuoden 1952 lopussa. Huddinge oli niin sanottu hallinnollinen taajama (ruots. "administrativ tätort"). Kun nykyaikainen taajamakäsite määriteltiin vuonna 1950, niin Huddinge oli jo tuolloin kasvanut yhteen Tukholman taajaman kanssa.
Elina Lappalainen
Elina Lappalainen (s. 1984) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän työskentelee Talouselämä-lehdessä ja seuraa erityisesti kasvuyrityksiä, peliteollisuutta ja teknologia-aiheita. Aikaisemmin Lappalainen on työskennellyt muun muassa Suomen Lehdistössä, Savon Sanomissa, Keskisuomalaisessa sekä Helsingin Sanomien taloustoimittajana.
Lappalainen opiskeli journalistiikkaa Jyväskylän yliopistossa. Hänen vuonna 2010 valmistunut pro gradu -tutkielmansa ”Naisia toimituksen äijäkerrokseen – sukupuolidiskurssin rakentuminen naispäälliköiden käsityksissä sanomalehtien naispäätoimittajien puuttumisesta” pureutuu siihen, miksi sanomalehtien päätoimittajuus on ollut miesten linnake.
Vuonna 2012 ilmestyi Lappalaisen esikoisteos "Syötäväksi kasvatetut", jolle myönnettiin Kanava-palkinto ja Tieto-Finlandia. Tieto-Finlandia-voittajan valitsi Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Janne Virkkunen. Lappalainen sai myös Helsingin eläinsuojeluyhdistyksen jakaman Eläinsuojelun Topelius-palkinnon.
Vuonna 2015 Lappalaiselta ilmestyi kaksi uutta tietokirjaa. "Pelien valtakunta" kertoo suomalaisen peliteollisuuden noususta ja lastenkirja "Nakki lautasella – Mistä ruoka tulee?" modernista suomalaisesta eläintuotannosta. "Nakki lautasella" oli vuoden 2015 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana.
Hi-Fi (yhtye)
Hi-Fi on vuonna 1998 aloittanut venäläinen popyhtye, joka soittaa tanssimusiikkia ja viihdemusiikkia. Yhtyeen yksi tunnetuimmista solisteista oli Mitja Fomin, joka tekee nyt soolouraa. Yhtyeen kokoonpano on osittain vaihdellut, mutta muutamat jäseneet on pysynyt siinä alusta lähtien. Yhye julkaisi vuosina 2009-2012 yksittäisiä kappalejulkaisuja Mitja Fominin lähdettyä vuonna 2009. Suurimpia hittejä ovat: "Не дано", "А мы любили" ja "Седьмой лепесток". Kappaleesta "Call me, Miša" yhtye teki esikoisalbumille oman tulkinnan. Alkuperäisen version soitti Pavel Esenin, joten Hi-Fi-yhtyeessä soitetun kyseisen kappaleen sävellys ja sanat olivat Eseninin tekemiä. Esenin oli mukana Hi-Fi-yhtyeen levy-yhtiössä.
Toivelauluja
Toivelauluja viittaa muun muassa seuraaviin:
Toivelauluja (elokuva)
Toivelauluja on Ville Salmisen ohjaama musiikkielokuva vuodelta 1961.
Elokuvan juonen ytimessä on Toivelauluja-vihkonen, jonka lauluja kuvitetaan eri tilanteissa kuljettamassa juonta eteenpäin. Juoni – jonka punainen lanka on Martti Savon (Modest Savtschenko) mukaan "kiitettävän ohut" – kertoo Pirkosta ja hänen sulhasestaan Pekasta, jotka tanssien päätyttyä eroavat. Eri vaiheiden jälkeen he saavat lopussa toisensa uudestaan.
Nes (Nenetsia)
Nes () on kylä ja Kaninin niemimaan lounaisosassa sijaitsevan Kaninin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Pohjois-Venäjällä.
Kylä sijaitsee Nesjoen alajuoksulla, kymmenkunta kilometriä ylävirtaan joen laskukohdasta Vienanmeren Mezeninlahteen. Nenetsian autonomisen piirikunnan länsilaidalla sijaitsevaan Nesin kylään ei ole ympärivuotisia tieyhteyksiä. Erityisesti linnuntietä noin 380 kilometrin päässä idässä sijaitseva Nenetsian pääkaupunki Narjan-Mariin on pitkän taipaleen päässä. Lähin kaupunki on Arkangelin alueen pieni Mezen noin 85 kilometriä etelälounaaseen.
Nesin perustivat venäläiset uudisasukkaat 1700-luvun jälkipuoliskolla; tätä ennen alueella asui nenetsejä. Venäläiset käyttivät nenetsejä poropaimeninaan. 1830-luvulla kylässä oli 7 pihakuntaa. Kylään rakennettiin kirkko 1831, erityisesti alkuperäisasukkaiden käännyttämiseksi kristinuskoon. Rakennustyötä johtossa paikallinen venäläinen kauppiasperhe. Nesin ensimmäinen kirkko kuitenkin paloi 1857, mutta tilalle rakennettiin pian uusi.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Kaninin kyläneuvoston maalaiskunnassa asui yhteensä 1 487 henkeä. Nesin kylä on maalaiskunnan suurin asutuskeskus ja kylän väestöstä noin puolet on piirikunnan alkuperäisväestöä. Maalaiskunnan muita kyliä ovat pohjoisempi Tšiža sekä Nesistä lounaaseen sijaitseva Verhnjaja Mgla.
Kaninin niemimaan pohjoisimmat kylät Šoina ja Kija muodostavat erillisen Šoinan kyläneuvoston maalaiskunnan (363 asukasta). Nesin itäpuolella sijaitseva Vižas on puolestaan osa Oman kyläneuvoston maalaiskuntaa (937 as.).
Helanen
Helanen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lehtopalmikkosammal
Lehtopalmikkosammal ("Breidleria pratensis") on lehtisammallaji palmikkosammalten heimossa ("Hypnaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla mantereisilla alueilla.
Suomessa lehtopalmikkosammalta esiintyy koko maan alueella paikoittain, rehevillä seuduilla. Se kasvaa kosteissa lehtometsissä, lehtokorvissa, lettosoiden laidoilla ja tunturisoilla keskipaljakan korkeudelle. Laji vaatii ravinteisen kasvupaikan ja suosii lähteisiä elinympäristöjä.
Autot 2 (videopeli)
Autot 2 on Avalanche Softwaren kehittämä samannimiseen elokuvaan perustuva ajopeli. Se on jatko-osa vuonna 2006 julkaistulle Autot-elokuvalle. Peli julkistettiin ensimmäisen kerran E3 2011-messuilla, ja sen julkaisi Disney Interactive kaikille seitsemännen sukupolven pelialustoille Pohjois-Amerikassa 21. kesäkuuta ja Australiassa 23. kesäkuuta 2011. Euroopassa peli julkaistiin 22. heinäkuuta 2011. Pelin PlayStation 3-version tiedotettiin sisältävän stereoskooppisen 3D-pelimuodon. Pelin Nintendo 3DS-versio julkaistiin Pohjois-Amerikassa 1. marraskuuta 2011 (samana päivänä, jolloin Autot 2 julkaistiin DVD:lle ja Blu-raylle). Pelin PlayStation Portable-versio julkaistiin Pohjois-Amerikassa 8. marraskuuta 2011. Euroopassa se kuitenkin julkaistiin 4. marraskuuta 2011.
Kun peli paljastettiin American International Toy Fair-tapahtumassa New York Cityssä, Autot 2 antoi pelaajien hypätä mukaan "Autot" universumiin upouudella kansainvälisellä vakoojateemalla. Peli sisältää valikoiman "Autot"-hahmoja, joilla kilpaillaan vauhdikkaissa vakoojaseikkailuissa sekä maailmanluokan kilpailuissa. Peli sai pääosin positiivisen vastaanoton, sillä Metacriticin keskiarvoksi muodostui pelin Xbox 360-versiolle 72/100, PlayStation 3-versiolle 74/100, Wii-versiolle 69/100, PC-versiolle 65/100 ja Nintendo DS sekä 3DS-versiolle 58/100.
Asiakkaat, jotka ostivat pelin Targetin sivuston kautta 28. kesäkuuta - 2. heinäkuuta välisenä aikana, saivat 10 dollarin arvoisen lahjakortin ilmaiseksi.
NBA-kausi 2012–2013
NBA-kausi 2012–2013 oli NBA-koripalloliigan 67. kausi. Kauden päätteeksi mestariksi kruunattiin edelliskauden tapaan Miami Heat, joka voitti seitsemään otteluun venyneessä loppuottelusarjassa San Antonio Spursin.
V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Kurkinen
Kurkinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Pampulasammal
Pampulasammal ("Acaulon muticum") on lehtisammallaji toukosammalten heimossa ("Pottiaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon lauhkea vyöhyke.
Suomen alueella pampulasammal on eteläinen ja harvinainen. Sitä on kasvanut Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa, mutta esiintymät ovat hävinneet, joten laji on luokiteltu hävinneeksi (RE). Pampulasammal vaatii kasvupaikaksi paljasta kalkkipitoista maata.
Pampulasammal on yksivuotinen ja pienikokoinen, noin kaksi millimetriä korkea. Se on kasvutavaltaan akrokarppinen (pesäkekärkinen) ja silmumainen. Itiöpesäkkeitä kasvaa usein. Ne ovat täysin pyöreitä, avautumattomia ja kasvavat perättömänä lehtien keskellä. Lehdet ovat koveria ja selvästi hampaallisia kärjestä.
Nallikkasammal
Nallikkasammal ("Gyroweisia tenuis") on lehtisammallaji toukosammalten heimossa ("Pottiaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon lauhkea vyöhyke.
Suomen alueella nallikkasammal on levinneisyydeltään lounainen ja harvinainen. Sillä on yksi tunnettu löytöpaikka Varsinais-Suomessa Kaarinassa Kuusiston Piispanlinnan raunioissa. Se elää rapautuvalla kalkkikivellä. Nallikkasammalen esiintymän on epäilty tuhoutuneen linnan restauroinnissa, joten laji on Suomen uhanalaisluokituksessa luokiteltu hävinneeksi lajiksi (RE).
Kuronen
Kuronen on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Piennarsammal
Piennarsammal ("Entosthodon fascicularis") on lehtisammallaji nuotiosammalten heimossa ("Funariaceae"). Sitä esiintyy Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa.
Piennarsammal on pieni ja kasvutavaltaan akrokarppinen (pesäkekärkinen), itiöpesäkkeineen noin yhden senttimetrin korkea. Lehdet ovat leveän soikeita ja keskisuonellisia. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti ja itiöt ovat melko pieniä. Itiöpesäkkeiden kansi on sileä ja kupera. Niiden yläosassa on huppumainen huntu, joka on epäsymmetrinen, hunnun kärki on taipunut toiselle puolelle. Piennarsammalta muistuttaa hyvin paljon samantyyppisillä paikoilla elävä päärynäsuppusammal ("Physcomitrium pyriforme"), jonka itiöpesäkkeiden kärki ja huntu ovat vähän erilaisia.
Suomen alueella piennarsammal on levinneisyydeltään lounainen ja harvinainen. Sitä on kasvanut Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa, mutta esiintymät ovat hävinneet, joten se on Suomen uhanalaisluokituksessa hävinnyt laji (RE). Piennarsammal on kasvanut maapaljastumilla kalkkipitoisella ja kostealla savimaalla. Iso-Britanniassa se elää kalkittomalla maalla.
Tiopuriinimetyylitransferaasi
Tiopuriinimetyylitransferaasi on entsyymi, joka osallistuu tiopuriiniyhdisteiden aineenvaihduntaan nisäkkäillä. Tiopuriinimetyylitransferaasin EC-numero on EC 2.1.1.67.
Tiopuriinimetyylitransferaasi kuuluu transferaasientsyymeihin ja siirtää metyyliryhmän S-adenosyylimetioniinilta tiopuriinille. Tuotteena muodostuu tiopuriinin S-metyylieetterijohdannainen ja S-adenosyylihomokysteiiniä. Yhdiste hyväksyy substraateikseen useita tiopuriineja, muun muassa lääkeaineina käytettävät atsatiopriinin, merkaptopuriinin ja tioguaniinin. Näistä muodostuva metyylijohdannainen on lääkeaineena tehoton ja myrkytön. Entsyymin inhibiittoreita ovat muun muassa bentsoehappo ja eräät sen johdannaiset ja eräät lääkeaineet, kuten parasetamoli.
Tiopuriinimetyylitransferaasi löydettiin ensimmäisen kerran rottien ja hiirien maksasta ja munuaisista. Näiden elinten lisäksi se on aktiivinen monissa muissakin kudoksissa, esimerkiksi veren puna- ja valkosoluissa sekä suolistossa. Koska luuytimen hematopoieettisissa (verisoluja tuottavissa) kudoksissa ei esiinny toista tiopuriineja inaktivoivaa entsyymiä ksantiinioksidaasia, vastaa tiopuriinimetyylitransferaasi siellä yksin tiopuriinien inaktivoivasta metaboliasta. Luuytimen soluissa on useita muita entsyymejä, jotka johtavat aktiivisiin tiopuriinien metaboliitteihin.
Tiopuriinin tuotantoa ohjaa ihmisellä TPMT-geeni, joka sijaitsee kromosomissa 6. Tämä geeni koostuu 10 eksonista ja on geneettisesti polymorfinen. Tiopuriinimetyylitransferaasin toimintaa heikentäviä mutaatioita tunnetaan ainakin 23 alleelissa ja tyypillisimmät niistä ovat guaniinin vaihtuminen adeniiniksi tai sytosiiniksi tai adeniinin vaihtuminen guaniiniksi. Arviolta maailman väestöstä noin 10% on yksi mutatoitunut alleeli, jonka seurauksena tiopuriinimetyylitransferaasin aktiivisuus on noin puolet normaalista. Noin 0,5% ihmisistä mutatoituneita alleeleja on useampi, jolloin puhutaan tiopuriinimetyylitransferaasin puutoksesta.
Vähentynyt entsyymin aktiivisuus johtaa luusoluille myrkyllisten muiden entsyymien muodostamien tiopuriinien aineenvaihduntatuotteiden, muun muassa tioguaniininukleotidien, kertymiseen. Tämä voi johtaa erittäin vaaralliseen luuydinlamaan normaaleilla atsatiopriinin, merkaptopuriinin tai tioguaniinin annostuksilla. Tämän vuoksi entsyymin aktiivisuuden määritystä voidaan käyttää selvitettäessä sopivaa tiopuriinilääkkeiden annostusta.
Harjaginski
Harjaginski tai Harjaga () on öljyntuotannon vuoksi perustettu tuotantotaajama Horei-Verin maalaiskunnassa Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnan eteläosissa Pohjois-Venäjällä.
Taajama sijaitsee Petšoran sivujoen Usan oikeanpuoleisen eli pohjoisen sivuhaaran Kolvajoen yläjuoksulla. Taajamaan johtaa maantie etelästä Komin tasavallan Usinskista, jossa on rautatieasema ja lentokenttä.
Lotta Svärd (runo)
Lotta Svärd on Johan Ludvig Runebergin kirjoittama ruotsinkielinen runo, joka sisältyy hänen teokseensa "Vänrikki Stoolin tarinat". Se on teoksen vuonna 1860 ilmestyneen toisen osan neljäs runo. Runo kertoo samannimisestä Suomen sodan aikana Ruotsin joukkojen mukana kulkeneesta naisesta, joka huolsi sotilaita ja myi näille viinaa. "Svärd" tarkoittaa suomeksi miekkaa.
Runeberg kirjoitti runon jo syksyllä 1853. Lotta Svärd on runossa kuvattu isänmaallisena ja äidillisenä hahmona sotilaille. Runosta tuli nopeasti hyvin suosittu ja sitä on myöhemmin hyödynnetty maanpuolustushenkisissä tarkoituksissa. Runon mukaan nimettiin Suomen itsenäistymisen jälkeen perustettu naisten vapaaehtoinen maanpuolustusjärjestö, Lotta Svärd. Myöhemmin saman runon mukaan nimetyt järjestöt perustettiin myös Ruotsiin, Tanskaan ja Norjaan. "Lotta Svärdin" asettaminen nimenomaan valkoisen Suomen ideologiseen palvelukseen vaikutti paljon siihen, miten runoon ja koko "Vänrikki Stoolin tarinoihin" on Suomessa myöhemmin suhtauduttu.
Monien muiden "Vänrikki Stoolin tarinoiden" fiktiivisten hahmojen tavoin myös Lotta Svärdille on yritetty innokkaasti löytää todellista esikuvaa. Vaikka Ruotsin armeijalla ei Suomen sodan aikana virallisesti ollut kenttäkaupustelijoita, todellisuudessa kaikenlaista armeijaan kuulumatonta väkeä – kuten sotilaiden vaimoja – tosiaan kulki joukkojen mukana. He saattoivat myös hoitaa haavoittuneita. Ainakin kolmea eri naista on ehdotettu Lotta Svärdin mahdollisiksi esikuviksi. Todellisuudessa Runeberg ei kuitenkaan liene perustanut hahmoa kehenkään yksittäiseen henkilöön. Vastaavantyyppisiä hahmoja esiintyi paljon myös aikakauden kirjallisuudessa ja muussa runoudessa.
"Lotta Svärdin" on väitetty innoittaneen Bertolt Brechtiä tämän kirjoittaessa näytelmäänsä "Äiti Peloton ja hänen lapsensa". Brecht asui toisen maailmansodan aikana vuoden ajan pakolaisena Suomessa.
Autuas eversti
Autuas eversti on William Markuksen ohjaama elokuva vuodelta 1958. Se perustuu näytelmäkirjailija Walentin Chorellin aiheeseen, josta Markus ja kuvaaja Pentti Unho laativat käsikirjoituksen.
Markus ja Chorell tekivät yhteistyötä useassa elokuvassa, ja niistä tämä oli huono-onnisin. Alun perin lykkäyksistä kärsinyt ensi-ilta joutui vielä tarkastamon kiellon ja saksimisten vuoksi siirtymään syksylle 1958. Se meni elokuvatarkastamoon vasta kaksi vuotta valmistumisensa jälkeen ja kiellettiin ensin kokonaan perusteella, että ”ruumisarkun kanssa pelehtiminen menee mauttomuudessaan sietämättömiin!” Seitsemän minuutin pätkän leikkaamisen ansiosta se hyväksyttiin täysin sallituksi. Juoneen tuli kuitenkin katkeama everstin henkiinheräämisjakson yhteydessä. Elokuvan menestys oli vuoden huonoin.
Ensimmäinen televisioesitys oli vasta 1993, sillä vuodeksi 1987 suunniteltu jouduttiin perumaan, kun havaittiin, että toinen naispääosan esittäjä, Anneli Sauli, oli Devan ehdokkaana Pohjois-Karjalassa.
Elokuvan kuvausten aikaan 27 vuotta täyttäneen Pentti Siimeksen roolityö iäkkäänä everstinä saa aikalaisarvioissa kiitosta, mutta muuten itse elokuvan ei useimmissa arvioissa katsottu onnistuneen toteuttamaan englantilaistyylistä epäsovinnaisten elämänilon ja kalmantunnelmien rinnakkaisasettelua. Inkeri Lius ("Suomen Sosialidemokraatti") kuitenkin suhtautui ymmärtävästi, sillä tuolloin Suomesta puuttui perinne ”joka auttaisi – – äärimmilleen viedyn viisastelevan komedian syntymistä”.
Thomas Baines
John Thomas Baines (27. marraskuuta 1820 King’s Lynn, Englanti – 8. toukokuuta 1875 Durban, Natalin siirtokunta) oli englantilainen taiteilija ja tutkimusmatkailija, joka tutki eteläistä Afrikkaa ja Australiaa.
Thomas Baines syntyi 1820 King’s Lynnissä. Hänen isänsä John Baines oli laivaston merikapteeni, ja hänen isoisänsä oli ollut valaanpyyntialuksen kapteeni. Thomasin äiti oli paikallinen taidemaalari ja sisustaja, joka opetti poikaansa kaivertamaan ja piirtämään. Koulutuksensa Thomas Baines sai Horatio Nelson’s Classical and Commercial Academyssä. Hän aloitti 1836 vaununtekijän oppipoikana mutta hylkäsi pian ammatin alkaakseen taidemaalariksi.
Baines päätti seurata 1842 tätiänsä Etelä-Afrikan Durbaniin ja elätti itseänsä muotokuvamaalarina. Hän kuitenkin jätti pian kaupunkistudion ja maalasi 1864 muun muassa kohtauksia afrikkalaisheimojen välisistä taisteluista. Ensimmäiselle tutkimusmatkalleen Baines lähti 1846, ja Ngamijärven ympäristöä kartoittamaan lähteneeseen retkikuntaan hän liittyi 1850. Bainesista tuli Etelä-Afrikan ensimmäinen sotataiteilija, ja hän maalasi kuvia kahdeksannesta rajasodasta 1850–1853.
Baines palasi 1853 Englantiin, missä hänen sotamaalauksensa julkaistiin. Julkaisun jälkeen Royal Geographical Society (RGS) päätti ottaa Bainesin Augustus Gregory retkikuntaan, joka tutki pohjoista Australiaa. Hän lähti Australiaan maaliskuussa 1855, ja hänet valittiin 1858 RGS:n jäseneksi, jolloin hän sai myös RGS:n kultamitalin.
Etelä-Afrikkaan Baines palasi 1858, jolloin hän oli David Livingstonen Sambesijoelle lähteneen tutkimusmatkan taiteilija. Hän maalasi erään portugalilaisupseerin matkan varastoista ottamalleen kankaan palaselle. Livingstonen veli syytti Bainesia varkaudesta, ja Baines erotettiin retkikunnasta. Hän matkasi 1862 Lounais-Afrikkaan nykyisen Namibian alueelle ja sieltä Victorian putouksille, jonne saapui 23. heinäkuuta. Bainesin tarkoituksena oli tavata Livingstone Victorian putouksilla, mutta tämä oli jo ehtinyt lähteä alueelta. Tämän matkan aikana Baines maalasi useimmat tunnetuimmista maisemistaan, jotka julkaistiin Englannissa 1865.
Kuume pakotti Bainesin palaamaan Kapkaupunkiin, ja hän matkusti 1864 Englantiin. Etelä-Afrikkaan Baines palasi 1868 ja johti South African Goldfields Exploration Companyn valtuuttamaa retkikuntaa Ndebele-kuningaskunnan johtajan Mzilikazin luokse. Mzilikazi oli jo kuitenkin kuollut, kun Bainesin retkikunta saapui. Hän menetti 1870 taloudellisen tukensa ja joutui palaamaan Durbanin, missä jatkoi maalarin uraansa. Baines suunnitteli 1875 uutta matkaa kulta-alueelle, mutta hän sairastui punatautiin ja kuoli toukokuussa.
Stefan Groothuis
Stefan Groothuis (s. 23. marraskuuta 1981 Empe, Alankomaat) on hollantilainen pikaluistelija. Hän voitti vuonna 2012 sprinttereiden maailmanmestaruuden sekä matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 1 000 metrin maailmanmestaruuden. Vuonna 2011 hän saavutti 1 000 metrillä MM-pronssia. Vuoden 2010 olympialaisissa hän sijoittui 1 000 metrillä neljänneksi. Vuoden 2014 olympialaisissa hän voitti 1 000 metrillä kultaa ajalla 1.08,39.
Patrick Chan
Patrick Chan (s. 31. joulukuuta 1990 Ottawa) on kanadalainen taitoluistelija. Hän voitti miesten maailmanmestaruuden vuosina 2011, 2012 ja 2013 sekä saavutti MM-hopeaa vuosina 2009 ja 2010. Sotšin 2014 olympialaisissa hän saavutti hopeaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Vancouverin 2010 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi. Pyeongchangissa 2018 hän voitti olympiakultaa joukkuekilpailussa. Hän on voittanut neljän maanosan mestaruuden kaksi kertaa vuosina 2009 ja 2012. GP-finaalin hän voittanut kahdesti sekä sijoittunut kerran toiseksi ja kerran kolmanneksi. Oman maansa mestaruuden, Kanadan-mestaruuden, hän on saavuttanut seitsemän peräkkäistä kertaa vuosina 2008–2013.
Chanilla on hallussaan yhteispisteiden ja vapaaohjelman pisteiden maailmanennätykset Kansainvälisen luisteluliiton pistesysteemin mukaan. Yhteispisteiden ja vapaaohjelman pisteiden ennätykset hän luisteli Trophée Eric Bompard -kilpailussa vuonna 2013. Chan on myös kausien 2008–2009, 2010–2011 ja 2013–2014 parhaat yhteispisteet saanut miesyksinluistelija.
Levänen (täsmennyssivu)
Levänen tarkoittaa seuraavia:
Luostarinen
Luostarinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Luotonen
Luotonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Dievturība
Dievturība on latvialainen uuspakanallinen uskonto, joka pohjautuu osittain latvialaisten alkuperäisiin kristinuskoa edeltäneisiin uskoihin. Uskon nimi on johdettu jumalaa tarkoittavasta sanasta "Dievs".
Dievturība luotiin vuosina 1923–1924. Se levisi lähinnä älymystön keskuudessa ja sen tarkoituksena oli uudistaa perinteistä uskoa kristinuskoa edeltäneeltä ajalta. Uskonnollisina teksteinä käytettiin lähinnä kansanperinteestä kertoneita dainoja, joihin liitettiin myös kristinuskoon kuuluvia tapoja. Uskonnon luominen liittyi mielipiteisiin siitä, että Latvian valtauskonto eli luterilaisuus oli perustavanlaatuisesti ulkomainen ja siten vieras latvialaisille. Maailmansotia edeltäneenä aikana liikkeen johtohahmoja olivat Ernests Brastiņš ja Arvēds Brastiņš. Koska uskonnon seuraajat olivat lähinnä älymystöä, sen ympärille muodostui myös paljon kansanperinnettä selittävää kirjallisuutta. Toisen maailmansodan aikana Neuvostoliitto karkotti Siperiaan suurimman osan liikkeen johtohahmoista. Se säilyi neuvostoajan yli länteen paenneiden keskuudessa ja se herätettiin uudelleen henkiin Latvian itsenäistyttyä vuonna 1991.
Dievturīballa oli vuoden 2006 tietojen mukaan yhteensä 649 virallista jäsentä.
Luettelo Tokyo Mew Mewin hahmoista
Tämä on luettelo Mia Ikumin piirtämän shōjo-manga "Tokyo Mew Mewin" hahmoista.
Mário de Noronha
Mário de Lopez da Vasa César Alves de Noronha (15. tammikuuta 1885 Lapa – 9. heinäkuuta 1973 São Sebastião da Pedreira) oli portugalilainen miekkailija ja olympiamitalisti.
De Noronha kilpaili olympialaisissa kahdesti, vuosina 1924 ja 1928. Hän pääsi Pariisissa 1924 kalvan henkilökohtaisessa kisassa välieriin saakka ja miekkaili myös maansa neljänneksi sijoittuneessa joukkueessa samalla aseella. De Noronha oli 43-vuotiaana Amsterdamin kisoissa 1928 mukana maansa kalpajoukkueessa, joka sai pronssimitalin.
Annoboninrilli
Annoboninrilli ("Zosterops griseovirescens", vanh. nimi "annobonsaarenrilli") on vaarantunut varpuslintulaji. Laji on Afrikan länsirannikon edustalla päiväntasaajan eteläpuolella sijaitsevan Annobónin saaren kotoperäinen laji.
Annoboninrilli on pieni kerttuja muistuttava lintu, joka kasvaa 12 cm pitkäksi. Väriltään sen selkäpuoli on oliivinvihreä, pyrstö ja siivet ovat selkäpuolta tummemmat. Silmien ympärillä on kapea valkoinen rengas. Sen vatsapuoli on haaleanruskeankeltainen ja kyljet puolestaan tummanoliivinvihreät.
Annoboninrilli on kotoperäinen laji Atlantin valtameressä sijaitsevalla pienellä Päiväntasaajan Guinealle kuuluvalla Annobónin saarella. Annoboninrilli on luokiteltu vaarantuneeksi siksi, että sitä tavataan niin pienellä alueella. Pienen levinneisyysalueensa vuoksi lajin populaatio voi pienentyä tai kuolla sukupuuttoon satunnaisistakin tapahtumista. Annobónilla, etenkin saaren pohjoisosassa, tapahtuu jonkin verran ympäristön raivaamista ja muuttamista esimerkiksi öljypalmun, sokeriruo'on ja hedelmien tuotantoa varten. Toisaalta useita viljelyksiä on myös hylätty. Populaatiota on arvioitu vakaaksi ja sen kokoa 1 000–2 500 yksilöä käsittäväksi, joista aikuisia yksilöitä on 600–1 700.
Annoboninrillin elinympäristöä ovat puuta ja pensasta kasvavat alueet, kuten viljelyskäytössä olevat maat, aarniometsät ja ”uudistuneet metsät” (). Laji etsii ravintoa 2–10 yksilön ryhmissä. Ravintona ovat kasvillisuuden pinnalta kerättävät selkärangattomat eläimet.
Postmoderni kirjallisuus
Postmoderni kirjallisuus on käsite, jota alettiin käyttää 1960-luvulla yhdysvaltalaisessa kirjallisuuden tutkimuksessa. Postmoderni kirjallisuus on korostanut kirjallisen todellisuuden keinotekoisuutta muun muassa itsensä tiedostavan sepitteellisyyden eli metafiktion kautta. Kirjallisuudessa postmodernismia edustavat esimerkiksi Kurt Vonnegut, John Barth ja Donald Barthelme. Erilaiset poliittiset ja historialliset muutokset vaikuttivat vahvasti tyylikauden muutoksiin. Se liitetään myös jälkiteolliseen yhteiskuntaan ja elämäntapaan, jonka arvoja joukkotiedotusvälineet ja kulutus säätelevät. Kirjallisuudessa postmodernismi on hyvin vaikeasti määriteltävä, sillä se perustuu ajatteluun siitä että minkäänlaista järjestystä ei ole vaan kirjailija tulee antautua erilaisten tulkintojen vietäväksi. Postmodernismi on myös selvästi kirjallisuutta laajempi kulttuuri-ilmiö. Siihen kuuluu ironinen ja irrallinen tyyli, sillä kirjailijat yrittivät kuvata kaoottista maailmaa valtavalla määrällä eri tapoja. Näistä esimerkkeinä ovat toisiinsa täysin riippumattomien henkilöiden, juonenkäänteiden tai toimijoiden vastakkainasettelu joilla kertomus katkaistaan tai joilla siihen luodaan epäjärjestystä. Muita keinoja ovat tarinan kertojien ja näkökulmien vaihtelu sekä tekstin keinotekoisuuden korostaminen ja näiden kaikkien tarkoituksena on tekstin lineaarisuuden rikkominen. Postmodernismi vastusti modernismin tarkkarajaisuutta, tiukkaa muodollisuutta ja yhdisteli eri aikakausien tyylejä estottomasti. Tyypillistä postmodernismin ajan kirjallisuudelle on intertekstuaalisuuden käyttäminen, eli viittaukset toisiin teoksiin. Todellisuuden ja fiktion, korkean ja matalan kulttuurin sekoittuminen sai alkunsa, sekä erilaisia tyylejä ja tekstilajeja sekoitettiin vapaammin. Tekstit ja merkit tulivat lajien ja muodollisten erojen tilalle. Muita yleisiä piirteitä postmodernismin ajan kirjallisuudelle ovat parodia, pastissi, leikillisyys ja sirpaleisuus. Ajan näkyvimpiä lajeja ovat jännitys- ja muu aiemmin marginaalinen kirjallisuus.
Focke-Wulf Fw 189
Focke-Wulf Fw 189 "Eule" tai "Uhu" () on Saksassa suunniteltu ja valmistettu kolmipaikkainen tiedustelu- ja yhteyslentokone. Konetyyppin suunnittelija oli Kurt Tank. Konetta valmistettiin myös raskaammin aseistettuna ja panssaroituna lähitukikoneena. Osaa Fw 189 -koneista käytettiin myös yöhävittäjätehtävissa, ja joihinkin asennettiin Schräge Musik -asejärjestelmä. Konetyyppiä käytettiin enimmäkseen itärintamalla toisessa maailmansodassa.
Kone oli varsin erikoisen näköinen, sillä siinä oli pitkä perään päin suippeneva lasitettu ohjaamokehto kahden runkopuomin välissä. Sen 465 hevosvoiman Argus As 410 -rivimoottorit eivät olleet erityisen tehokkaat, eikä konetyyppi ollut myöskään erityisen nopea. Venäläiset kutsuivat tyypin koneita nimellä "Rama", joka tarkoittaa ikkunankarmia.
Koneen aseistuksena oli kaksi 7,92 mm konekivääriä siiventyvissä ja kaksi 7,92 mm kaksoiskonekivääriä peräkartiossa ja yläampumossa. Pommeja Fw 189 saattoi kuljettaa 200 kg ulkoisissa ripustimissa. Yöhävittäjämuunnoksissa, joita oletettavasti valmistettiin ainakin 30 kappaletta, oli aseistuksena yläampumon paikalla 15 mm tai 20 mm etuyläviistoon ampuva Schräge Musik -tykki, sekä tutka ohjaamokehdon etuosassa.
Suur-Göteborg
Suur-Göteborg () tarkoittaa Göteborgin ympärillä Länsi-Ruotsissa sijaitsevaa suurkaupunkialuetta (). Muita suurkaupunkialueita Ruotsissa ovat Suur-Malmö ja Suur-Tukholma. Vuoden 2011 lopussa Suur-Göteborgissa oli 938 580 asukasta.
Suur-Göteborg on Statistiska centralbyrånin määrittelemä tilastollinen käsite, joka on peräisin 1960-luvulta. Aluejako uusittiin 1970-luvulla kuntauudistuksen vuoksi. Vuoden 2005 alusta Suur-Göteborgiin ovat kuuluneet myös Alingsåsin ja Lilla Edetin kunnat. Suurkaupunkialueeseen kuuluu siten 13 kuntaa.
Suur-Göteborgiin kuuluvat kunnat ovat:
Näistä Kungsbackan kunta kuuluu Hallandin lääniin ja kaikki muut kunnat kuuluvat Länsi-Götanmaan lääniin.
Luttinen
Luttinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Luukkainen
Luukkainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Kees Bakels
Kees Bakels (s. 14. tammikuuta 1945 Amsterdam) on alankomaalainen kapellimestari. Hän aloitti uransa viulistina. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Amsterdamin konservatoriossa ja Chigiana-musiikkiakatemiassa. Hän on toiminut muun muassa Malesian filharmonisen orkesterin ensimmäisenä musiikillisena johtajana (1997–2005), Bournemouthin sinfoniaorkesterin päävierailijakapellimestarina (1989–1999) ja Alankomaiden radion sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina. Bakels on johtanut kaikkia suuria hollantilaisorkestereita.
Bakels on keskittynyt urallaan sekä oopperaan että sinfoniseen ohjelmistoon. Hän on johtanut muun muassa Aidan, Fidelion, La bohèmen ja Carmenin esityksiä sekä Leoncavallon ja Mascagnin huonommin tunnettuja teoksia. Hänen levytystensä joukossa ovat kaikki Vaughan Williamsin sinfoniat, kaikki Nielsenin konsertot, Saint-Saënsin 3. viulukonsertto (Jean-Jacques Kantorow'n ja Tapiola Sinfoniettan kanssa) ja Rimski-Korsakovin teoksia.