hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Randstad Holding
Randstad Holding NV on alankomaalainen henkilöstöpalvelualan konserni, jolla on toimintaa 40 maassa. Randstad Holdingin perusti Frits Goldschmeding, joka on edelleen myös suurin yksittäinen osakkeenomistaja.
Randstad Holding perustettiin vuonna 1960 nimellä Uitzendbureau Amstelveen ja nykyisen nimensä se otti käyttöön vuonna 1964. Randstad listautui Amsterdamin pörssiin vuonna 1990. Yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja Frits Goldschmeding jäi eläkkeelle vuonna 1998. Vuosituhannen vaihteeseen mennessä Randstad oli laajentunut maailmanlaajuisesti yritysostojen kautta ja vuonna 2007 sillä oli toimintaa 20 maassa.
Randstad osti vuonna 2016 yhdysvaltalaisen rekrytointipalvelu Monster Worldwiden 429 miljoonan dollarin kauppahinnalla.
Jukka Hautamäki
Jukka Hautamäki (s. 1971 Oulu) on suomalainen kuva- ja mediataiteilija. Hautamäki työskentelee Helsingissä. Hän käyttää työskentelyssään kulutustavaroita, elektroniikkaa, ääntä, valoa ja videota. Ääni ja kuva(llisuus) tukevat kokonaisuutta, joka on usein installaatiomainen. Ilmaisun painotus on usein materiaalien dekontekstualisoinnissa, teoksien keskinäisessä vuorovaikutuksessa ja kokonaistunnelmassa.
Hautamäki valmistui medianomiksi Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian Digital Arts -koulutusohjelmasta 2005, mitä ennen hän opiskeli myös taidekorkeakoulussa Saksan Bremenissä ja tietotekniikkaa Turun yliopistossa. Hän on valmistunut Kuvataiteen maisteriksi Taideyliopistosta 2014.
Hän debytoi kuvataiteilijana Nuoret 2003 -näyttelyssä Taidehallissa, Helsingissä. Hautamäen teoksia on ollut esillä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla, mm. Forum Box, Sculptor, Huuto, MUU Galleriassa Helsingissä, Skaftfellissä Islannissa, Baltic Biennaalissa Pietarissa ja Avatar Centerissä Quebecissa.
Hän on työskennellyt suomalaisen taiteen tunnettavuuden edistämiseksi perustetun Finnish Cultural Instituten residenssissä New Yorkissa. Hän oli mukana Suomen taiteilijaseuran Taiteilijat 2010 -näyttelyssä.
System of the Animal
System of the Animal on yhdysvaltalaisen death metal -yhtyeen Pyrexian toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Serious Entertainment.
Pathologically Explicit Recordings julkaisi albumin uudelleen vinyylinä vuonna 2012 bonuskappaleella varustettuna.
Lennätinsääntö Suomessa
Lennätinsääntö oli aiemmin Suomessa voimassa ollut säädös, jossa säädettiin Suomen sisäisestä lennätinliikenteestä. Se annettiin 11. maaliskuuta 1922.
Jokaisella oli oikeus säädetystä maksusta lähettää sähkösanomia yleistä lennätinliikennettä varten luovutetuilla lennätinlinjoilla ja samaa tarkoitusta varten järjestettyjen lennätinasemien välityksellä. Sähkösanomia otettiin vastaan lennätintoimistoissa joka päivä, myöskin pyhä- ja juhlapäivinä, sitä varten määrättyinä aikoina. Sähkösanoman lähettäjällä oli oikeus lähettää sähkösanomansa lennätintoimistoon myöskin postitse. Lähettäjän ja lennätintoimiston välillä tehdystä sopimuksesta voitiin lähetettävät sähkösanomat vastaanottaa lähettävältä puhelimitse tästä suoritettavaa lisämaksua vastaan.
Lennätinhallinto ei vastannut vahingosta tai haitasta, joka saattoi aiheutua sähkösanoman väärin antamisesta, katoamisesta tai myöhästymisestä.
Sähkösanomat jaettiin seuraaviin luokkiin:
Yksityinen sähkösanoma voitiin laatia joko selvällä kielellä tai salakielellä. Salakieli voi olla joko sovittua kieltä tai salamerkkikieltä. Jokaista näistä kielistä voi samassa sähkösanomassa käyttää joko yksinään tai yhdessä muitten kielten kanssa.
Sähkösanomat lähetettiin seuraavassa järjestyksessä:
Yksityisen sähkösanoman lähettäjä voi saada sähkösanoman lähetetyksi ja osoitepaikassa perille toimitetuksi etuoikeutta nauttien kirjoittamalla sähkösanoman osoitteen edelle maksunalaisen merkinnän ”Pikasanoma” tai lyhennettynä  = D =  sekä suorittamalla siitä erikseen säädetyn maksun.
Lehtisähkösanomiksi luettiin sellaiset, alennetusta maksusta lähetettävät sähkösanomat, jotka sisälsivät sanomalehdissä julkaistavaksi tarkoitettuja poliittisia, kaupallisia ja muita samankaltaisia uutisia ja tiedonantoja.
Osoitetoimiston oli toimitettava sähkösamoma siinä olevan ohjeen mukaan joko saajan asuntoon taikka jätettävä postiin sen perille toimitettavaksi taikka toimitettava se puhelimitse tai pikalähetillä saajalle. Jos sähkösanoma oli ilmoitettu noudettavaksi lennätintoimistosta, pidettiin sitä siellä saajan noudettavana. Sähkösanoma toimitettiin ilman lisämaksua saajan asuntoon, kun tämä sijaitsi kaupungin tai kauppalan alueella, tai maalla enintään yhden kilometrin päässä lennätintoimistosta.
Seth Meyers
Seth Adam Meyers (s. 28. joulukuuta 1973 Bedford, New Hampshire) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Meyers oli huippusuositun "Saturday Night Live" -viihdeohjelman vakionäyttelijöitä vuodesta 2001 vuoteen 2014, ja toimi myös sarjan käsikirjoittajana.
Meyers korvasi vuonna 2014 toisen SNL-veteraanin Jimmy Fallonin NBC-kanavan "Late Night" -talk show’n juontajana. Fallon siirtyi samalla kanavan sisällä Jay Lenon paikalle "The Tonight Show’n" juontajaksi. Meyersin isännöimän "Late Night with Seth Meyersin" ensimmäinen jakso esitettiin NBC-kanavalla 24. helmikuuta 2014.
Meyers meni kihloihin pitkäaikaisen tyttöystävänsä, ihmisoikeusasianajaja Alexi Ashen kanssa heinäkuussa 2013. Pari meni naimisiin Martha’s Vineyardilla 1. syyskuuta 2013.
Roosa Lukkarinen
Roosa Karoliina Lukkarinen (s. 29. huhtikuuta 1992) on suomalainen koripalloilija. Takamiehenä pelaava Lukkarinen on Catz Lappeenrannan kasvatti. Hän on voittanut kaksi Suomen mestaruutta ja yhden Suomen cupin.
Lukkarinen nousi Lappeenrannan Catzin edustusjoukkueeseen kaudella 2009–2010. Seuranneella kaudella hän ei pystynyt pelaamaan leikkaukseen johtaneen polvivamman ja siitä seuranneen yhdeksän kuukauden pelikiellon vuoksi. Lukkarinen voitti Catzissa Suomen mestaruuden kausilla 2009–2010 ja 2011–2012 sekä Suomen cupin vuonna 2012.
Kaudeksi 2012–2013 Lukkarinen muutti pääkaupunkiseudulle opintojen perässä ja edusti kauden verran Keravan Kori-80:aa. Hän kirjautti kauden aikana pääsarjauransa parhaat tilastolukemat, 8,9 pistettä ja 5,4 levypalloa ottelua kohden.
Syksyllä 2013 Lukkarinen siirtyi edustamaan I-divisioonassa pelannutta Tampereen Pyrintöä. Hän pelasi kauden 10,0 pisteen ja 6,6 levypallon keskiarvoilla. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi I-divisioonajoukkue Joensuun Katajaan.
Lukkarinen lähti Katajasta kauden 2015–2016 jälkeen. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 takaisin pääsarjatasolle, Espoo Basket Teamiin.
Lukkarinen on kärsinyt useista loukkaantumisista: polvivammansa lisäksi hänen kätensä on murtunut ja nilkoissa on ollut myös ongelmia. Hän on pelannut urallaan 23 A-nuorten maaottelua.
Lukkarisen perheeseen kuuluvat äiti, isä, isosisko ja pikkuveli. Hän pelasi aikaisemmin myös jalkapalloa mutta luopui lajista polvivamman jälkeen. Lukkarinen kävi Kimpisen lukion urheilupainotteista linjaa ja opiskeli myös Laurea-ammattikorkeakoulussa rikosseuraamusalaa aikeenaan pääsy Tampereen poliisiammattikorkeakouluun.
Michael Carter-Williams
Michael Carter-Williams (s. 10. lokakuuta 1991 Hamilton, Massachusetts) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä.
Ennen ammattilaisuraansa Carter-Williams pelasi yliopistokoripalloa Syracusen yliopiston joukkueessa.
Useat yliopistojoukkueet olivat Carter-Williamsin perässä tämän valmistuttua lukiosta, ja hänelle tarjottiin stipendiä yhteensä yhdeksästä yliopistosta, muun muassa Notre Damesta, Boston Collegesta ja Florida Statesta. Carter-Williams päätyi lopulta valitsemaan kuitenkin Syracusen yliopiston.
Ensimmäisellä yliopistokaudellaan Carter-Williamsilla oli suuria vaikeuksia mahtua pelaavaan kokoonpanoon, ja takamiehistä hänen edellään olivat Scoop Jardine, Brandon Triche ja Dion Waiters. Hän pelasi kauden aikana keskimäärin vain 10,3 minuuttia ottelua kohden. Carter-Williams harkitsi myös siirtymistä toiseen kouluun peliajan perässä, mutta päätti lopulta jäädä Jim Boeheimin valmentamaan joukkueeseen.
Carter-Williams panosti kauden jälkeen kesällä kovasti kesäharjoitteluun, joka tuotti tulosta kentällä hänen toisella kaudellaan. Carter-Williams pelasi keskimäärin 35,2 minuuttia ottelua kohden, ja nousi yhdeksi maan parhaimmista pelintekijöistä. Syracuse selvisi hänen johdollaan NCAA:n lopputurnauksen "Final Fouriin", jossa joukkue hävisi Michiganin yliopistolle.
Tappion jälkeen Carter-Williams ilmoitti jättävänsä väliin kaksi viimeistä yliopistokauttaan ja osallistuvansa kesän .
Philadelphia 76ers varasi Carter-Williamsin NBA:n vuoden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 11. pelaajana.
Carter-Williams nousi heti NBA-debyytissään otsikoihin, kun hän johdatti poikkeuksellisilla esityksillään 76ersin yllätysvoittoon kahden edelliskauden mestarista Miami Heatista. Carter-Williamsin tilastoiksi jäivät lopulta 22 pistettä, 12 syöttöä, seitsemän levypalloa ja yhdeksän pallonriistoa.
Joulukuun alussa ottelussa Orlando Magiciä vastaan Carter-Williams teki ammattilaisuransa ensimmäisen tripla-tuplan. Myös Magicin tulokas Victor Oladipo onnistui ottelussa tripla-tuplassa, ja kaksikko teki täten NBA-historiaa ensimmäisinä samassa ottelussa saavutukseen kyenneinä tulokkaina.
Carter-Williams valittiin tulokaskautensa jälkeen , vaikka 76ers voitti kauden aikana ainoastaan 19 ottelua; kolmanneksi vähiten seurahistoriassa.
Kauden jälkeen Carter-Williams meni olkapääleikkaukseen, jonka vuoksi hän joutui jättämään väliin toisen kautensa alun. Carter-Williams siirtyi 19. helmikuuta 2015, kauden 2014–2015 siirtotakarajapäivänä, Milwaukee Bucksiin osana kolmen seuran välistä pelaajakauppaa. Bucks sai kaupassa Carter-Williamsin lisäksi Tyler Ennisin ja Miles Plumleen Phoenix Sunsista, 76ers Sunsin Los Angeles Lakersiltä aiemmin saaman ensimmäisen kierroksen varausvuoron ja Suns Brandon Knightin Bucksista.
Kaudella 2016–2017 Carter-Williams edusti Chicago Bullsia, josta hän siirtyi kesällä 2017 Charlotte Hornetsiin. Kesällä 2018 hän siirtyi Houston Rocketsiin.
Tammikuun 2019 alussa Carter-Williams siirtyi pelaajakaupassa Chicago Bullsiin, joka luopui hänestä välittömästi.
Evan Turner
Evan Marcel Turner (s. 27. lokakuuta 1988 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän edustaa kaudella 2018–2019 NBA-liigassa pelaavaa Portland Trail Blazersia.
Ennen ammattilaisuraansa Turner pelasi yliopistokoripalloa Ohion osavaltionyliopiston joukkueessa. Turner oli NBA:n vuoden toinen valinta, ja häntä ennen varattiin ainoastaan John Wall. Turner kaupattiin yhdessä Lavoy Allenin kanssa helmikuussa 2014 ensimmäisestä ammattilaisjoukkueestaan, Philadelphia 76ersista, Indiana Pacersiin. Tämän jälkeen hän on pelannut Boston Celticsissä ja vuodesta 2016 Portland Trail Blazersissa.
Turnerilla on sponsorisopimus kiinalaisen urheiluvälinevalmistajan Li Ningin kanssa.
Pohjoismainen matkakortti
Pohjoismainen matkakortti oli aiemmin Suomessa käytössä ollut asiakirja, jolla Suomen kansalainen pääsi matkustamaan Pohjoismaihin.
Pohjoismaisesta matkakortista säädettiin asetuksella vuonna 1930. Samana päivänä annettiin asetus myös Suomen–Viron matkakortista.
Suomen kansalainen oli oikeutettu matkustamaan 1930-luvulla Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan ja Islantiin sekä ulkomaanpassilla että pohjoismaisella matkakortilla.
Pohjoismaisen matkakortin antoi Suomen kansalaiselle sen paikkakunnan poliisiviranomainen, jossa asianomainen henkilö vakinaisesti asui. Matkakortti annettiin pyynnöstä vain henkilölle, joka oli tunnettu tai joka pystyi tyydyttävästi selvittämään henkilöllisyytensä. Matkakorttia oli henkilökohtaisesti pyydettävä. Matkakorttia ei annettu henkilölle, jolle vuoden 1927 passiasetuksen mukaan ei ollut lupa antaa esteettömyystodistusta ulkomaanpassin saamista varten.
Pohjoismainen matkakortti oli voimassa kuusi kuukautta kortin antamispäivästä lukien, eikä sen voimassaoloaikaa saanut pidentää. Jos pohjoismaisen matkakortin haltijan vaimo ja viittätoista vuotta nuoremmat lapset halusivat matkustaa matkakortin haltijan mukana, heidän nimensä oli merkittävä matkakorttiin.
Ruotsin, Norjan, Tanskan ja Islannin kansalaiset olivat oikeutettuja saapumaan Suomeen pohjoismaisella matkakortilla ulkomaanpassin lisäksi. Tällainen matkakortti oikeutti enintään kolmen kuukauden yhtämittaiseen oleskeluun Suomessa. Jos matkakortin haltija halusi oleskella maassa pidemmän ajan, hänen oli hankittava itselleen oleskelukirja.
Suomen–Viron matkakortti
Suomen–Viron matkakortti oli Suomessa 1929–1940 käytössä ollut asiakirja, jolla Suomen kansalainen pääsi matkustamaan Viroon.
Suomen–Viron matkakortista säädettiin asetuksella vuonna 1930. Samana päivänä annettiin asetus myös pohjoismaisesta matkakortista.
Suomen kansalainen oli oikeutettu matkustamaan 1930-luvulla Viroon sekä ulkomaanpassilla että Suomen–Viron matkakortilla.
Matkakortin antoi Suomen kansalaiselle sen paikkakunnan poliisiviranomainen, jossa asianomainen henkilö vakinaisesti asui. Matkakortti annettiin pyynnöstä vain henkilölle, joka oli tunnettu tai joka pystyi tyydyttävästi selvittämään henkilöllisyytensä. Matkakorttia oli henkilökohtaisesti pyydettävä. Matkakorttia ei annettu henkilölle, jolle vuoden 1927 passiasetuksen mukaan ei ollut lupa antaa esteettömyystodistusta ulkomaanpassin saamista varten.
Suomen—Viron matkakortti oli voimassa kuusi kuukautta kortin antamispäivästä lukien, eikä sen voimassaoloaikaa saanut pidentää. Jos Suomen—Viron matkakortin haltijan vaimo ja viittätoista vuotta nuoremmat lapset halusivat matkustaa matkakortin haltijan mukana, heidän nimensä oli merkittävä matkakorttiin.
Viron kansalaiset olivat oikeutettuja saapumaan Suomeen Suomen—Viron matkakortilla ulkomaanpassin sijasta.
Meluaminen
Meluaminen oli aiemmin Suomessa vuoden 1889 rikoslain mukaan rikos.
Vuoden 1889 rikoslaissa säädettiin, että jos joku meluamalla tahallansa häiritsee jonkin Suomessa tunnustetun, luvallisen tai suvaitun uskontokunnan jumalanpalvelusta, kirkollista toimitusta tahi uskonnonharjoitusta, on rangaistus vankeutta korkeintaan kuusi kuukautta tai sakkoa.
Vuoden 1889 rikoslaissa säädettiin myös, että jos joku yleisellä tiellä, kadulla, kulkuväylällä tai muussa julkisessa paikassa, taikka julkisessa toimituksessa tahi yleisessä kokouksessa meluamalla tai kiroilemalla häiritsee rauhaa, häntä on rangaistava sakolla taikka vankeudella korkeintaan kolmeksi kuukaudeksi. Tämä pykälä kumottiin vuonna 1998.
Raittiuslautakunta
Raittiuslautakunta () on 1910-luvulta alkaen ollut Suomessa kunnallinen lautakunta, jonka tehtävänä on edistää raittiutta kunnassa. Lautakuntien perustaminen liittyi alun perin Suomen kieltolakiin.
Vuonna 1919 säädettiin, että raittiuslautakunta muodostui kunnallisista raittiudenvalvojista silloin kun heitä oli asetettu kuntaan vähintään kolme. Kunnanvaltuusto määräsi heidän joukostaan puheenjohtajan.
Vuosien 1922, 1928 ja 1932 raittiusasetusten mukaisesti kuntaan voitiin asettaa raittiuslautakunta. Kunnanvaltuusto valitsi lautakuntaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan vähintään kolme jäsentä ja tarpeellisen määrän varajäseniä. Jäsenistä puolet olivat velvollisia eroamaan vuosittain.
Raittiuslautakunnan jäsenten tuli olla hyvämaineisia, elämässään nuhteettomiksi ja raittiiksi tunnettuja henkilöitä sekä vaalikelpoisia kunnan jäseniä. Raittiuslautakunnan jäseneksi ei voitu valita ketään ilman hänen suostumustaan. Lautakunta valitsi keskuudestaan vuosittain puheenjohtajan ja varapuheenjohtajan. Puheenjohtajaksi valitun nimi, ammatti ja osoite oli viipymättä ilmoitettava sosiaaliministeriön raittiusosastolle ja paikkakunnan poliisiviranomaiselle.
Raittiuslautakunnan tehtävänä oli:
Raittiuslautakunnan jäsenillä oli valtuutenaan ote heidän valitsemisekseen tehdystä valtuuston päätöksestä, ja nämä valtuudet oli tarvittaessa esitettävä. Erityisestä virkamerkistä säädettiin erikseen.
Raittiuslautakunnan puheenjohtaja ja jäsenet saivat toimestaan palkkiota valtuuston päätöksen mukaan. Valtuustolla oli myös valta harkita, maksettiinko jäsenille korvauksia matkakustannuksta.
Valtuusto oli raittiuslautakuntaa kuultuaan oikeutettu kesken toimikautta erottamaan lautakunnan jäsenen, jos oli käynyt ilmi, että hän ei enää täyttänyt säädettyjä pätevyysehtoja tai jos hän muuten oli osoittautunut toimeen sopimattomaksi. Jos erotettu toimi raittiuspoliisina, päätöksestä oli viipymättä ilmoitettava maaherralle.
Raittiustyöasetuksen mukaan raittiuslautakunnan tehtävät voidaan kunnassa antaa myös muun lautakunnan tai kunnanhallituksen hoidettavaksi.
Raittiuslautakunnan tehtävät ovat seuraavat:
Raittiuspoliisi
Raittiuspoliisit () olivat 1920–1930-luvulla Suomen kunnissa toimihenkilöitä, jotka valvoivat väkijuomalain noudattamista.
Raittiuspoliisin tehtävänä oli vuoden 1928 päätöksen ja 1932 asetuksen mukaisesti raittiuslautakunnan antamien ohjeiden mukaan, yhteistoiminnassa paikkakunnan poliisiviranomaisten kanssa, valvoa väkijuomista annetun lain ja sen nojalla annettujen säännösten noudattamista sekä tarpeen vaatiessa toimittaa etsintöjä.
Raittiuspoliisien tuli olla hyvämaineisia, elämässään nuhteettomiksi ja raittiiksi tunnettuja henkilöitä.
Raittiuspoliisin oikeuden toimittaa väkijuomalaissa mainittuja etsintöjä myönsi maaherra määräajaksi, enintään kahdeksi vuodeksi kerrallaan. Tällaista oikeutta ei voitu kenellekään myöntää ilman hänen omaa suostumustaan.
Raittiuslautakunnan, joka teki esityksen etsintäoikeuden myöntämisestä, tuli hankkia ja esitykseen liittää raittiuspoliisiksi ehdotetun henkilön papintodistus tai muu henkilötodistus sekä selvitys siitä, että hän täyttää vaaditut kelpoisuusehdot ja on muutenkin tehtävään sopiva. Kun maaherra oli myöntänyt etsintäoikeuden, hänen oli annettava siitä todistus raittiuspoliisille sekä tieto asianomaiselle raittiuslautakunnalle ja poliisiviranomaisille. Valtuutenaan raittiuspoliisilla oli maaherran antama todistus, joka oli tarvittaessa esitettävä.
Raittiuspoliisit saivat toimestaan palkkiota valtuuston päätöksen mukaan. Valtuustolla oli myös valta harkita, maksettiinko raittiuspoliiseille korvauksia matkakustannuksta.
Jos raittiuspoliisi käytti väärin etsintäoikeuttaan tai osoittautui sopimattomaksi toimeensa, maaherran oli peruutettava hänelle myönnetty etsintäoikeus. Tästä maaherran päätöksestä oli ilmoitettava viipymättä raittiuslautakunnalle ja poliisiviranomaisille. Päätös pantiin täytäntöön muutoksenhaun estämättä, ellei maaherra ollut toisin määrännyt.
Sukuunostettu maa
Sukuunostettu maa oli aiemmin Suomessa sellaista perimysmaata, jonka välittömästi olivat ostaneet joko vanhemmat lapsiltaan tai lapset vanhemmiltaan, taikka sellainen maa, joka oli tullut sukuunlunastetuksi sen jälkeen kun vanhemmat taikka lapset olivat maan myyneet. Tällainen maa oli sukuunlunastuksen alainen.
Sukuunlunastus
Sukuunlunastus tarkoitti aiemmin Suomessa kiinteän omaisuuden myyjän sukulaisten oikeutta lunastaa itselleen kiinteistö, jonka omistaja tahtoi luovuttaa vieraalle.
Valtiollinen vaikutusvalta ja valtiollisten oikeuksien saavuttaminen oli Ruotsissa ja Suomessa aiemmin ollut riippuvainen kiinteän omaisuuden omistamisesta. Jokaiselle suvulle oli tärkeää, että maaomaisuus säilyi suvussa.
Koska näkemys sukuunlunastamisen oikeudesta oli yhteiskunnassa vakiintunut, tämä heijastui myös lainsäädäntöön. Vuoden 1734 lain maakaaressa säädettiin sen mukaisesti, että lunastusoikeus kuului kaikille myyjän sukulaisille takenevassa ja etenevässä polvessa sekä sivusukulaisille aina neljänteen polveen.
Sukuunlunastus tuotti kuitenkin ongelmia, koska se aiheutti huomattavaa epävakautta kiinteän omaisuuden omistusoikeussuhteissa ja selvää vahinkoa niille, joilta kiinteistöt tämän oikeuden nojalla lunastettiin. Lainsäätäjä puuttui tähän asiaan säätämällä vuonna 1878 asetuksen, joka rajoitti sukuunlunastusoikeuden perimysmaahan antaen oikeuden ainoastaan myyjän lapsille ja vanhemmille. Samalla säilytettiin voimassa aiempi säännös siitä, ettei myyjän isä saanut lunastaa myyjän äidinpuoleista maata, eikä äiti isänpuoleista. Kuitenkin, jos isä peri lastensa äidinpuoleisen maan taikka äiti heidän isänpuoleisen maansa, ja tämä maa sitten myytiin, oli myyjän lähimmällä perillisellä oikeus lunastaa se sukuun.
1900-luvulle tultaessa sukuunlunastusoikeus oli menettänyt kaikki edellytyksensä, ja se oli lakannut olemasta oikeutena.
Käräjähuone
Käräjähuone oli aiemmin Suomessa valtion kihlakunnanoikeuksien istuntoja varten varaama toimitila.
Kihlakunnanoikeuksien käräjähuoneista vuonna 1925 annetulla lailla lakkautettiin tammikuun 1. päivästä 1926 alkaen manttaaliin pannun maan omistajien velvollisuus käräjäkartanon rakentamiseen ja kunnossapitoon. Vuodesta 1926 alkaen käräjähuoneet hankittiin ja niitä pidettiin kunnossa valtion toimesta ja kustannuksella.
Käräjähuoneista annetussa asetuksessa säädettiin käräjähuoneistoista seuraavaa::
Jokaisessa käräjäkunnassa, missä valtio ei hankkinut pysyvää käräjähuoneistoa, oli huoneiston toimittaminen käräjien pitämistä varten tarjottava urakalle kruununvoudin toimesta enintään kolmeksi kalenterivuodeksi kerrallaan.
Käräjähuoneistossa tuli olla riittävän avara istuntohuone, odotushuone käräjäyleisölle, oma huone oikeuden puheenjohtajalle sekä huone viralliselle syyttäjälle ja asianosaisten asiamiehille, paitsi jos maaherra oli harkinnut, että paikallisiin asunto-olosuhteisiin nähden pienempi käräjähuoneisto oli tyydyttävä. Se, joka otti pitääkseen käräjähuoneiston, oli velvollinen toimittamaan siihen tarpeellisen sisustuksen, lämmön ja valaistuksen sekä huolehtimaan sen siivouksesta.
Kruununvoudin tuli julkisella kuulutuksella jokaisessa käräjäkuntaan kuuluvassa kunnassa kehottaa niitä, jotka halusivat ottaa käräjähuoneiston pitämisen urakalle, 30 päivän kuluessa lähettämään kruununvoudille kirjalliset tarjouksensa. Kruununvouti lähetti tehdyt tarjoukset sekä muut asiassa kertyneet asiakirjat kihlakunnantuomarille lausunnon saamista varten. Sitten kun kihlakunnantuomari oli lähettänyt lausuntonsa, tuli kruununvoudin toimittaa asiakirjat oman lausuntonsa ohella maaherralle, joka ratkaisi asian ja määräsi kruununvoudin tekemään kirjallisen sopimuksen sen kanssa, jonka tarjous oli hyväksytty. Ellei hyväksyttävää tarjousta ollut tehty, oli maaherran harkinnan mukaan joko käräjähuoneiston pitäminen tarjottava uudelleen urakalle tai hankittava huoneisto muulla tavalla.
Kalastustorppa
Kalastustorppa oli aiemmin Suomessa maatilan alue, joka oli kalastuksen varassa elävän henkilön asuttavana.
Kalastustorppien lunastamisesta vuonna 1924 annettu laki sääti kalastustorpista seuraavaa:
Kalastustorpaksi katsottiin sellainen maatilan alue, joka kalastusoikeuksineen tilan yksityisellä tai siihen ja muihin tiloihin kuuluvalla vesialueella on pääasiallisesti kalastuksen varassa elävän henkilön vuokralla hallittavana ja asuttavana tai asuttavaksi aiottu.
Tällaisen kalastustorpan haltija oli oikeutettu lunastamaan sen itsenäiseksi. Sen tilan omistajalla, johon torppa kuului, oli myöskin valta vaatia, että torpan haltijan oli lunastettava torppa. Tarpeelliseksi katsotun vuokra-alueiden järjestelyn yhteydessä voitiin torppa määrätä lunastettavaksi asianosaisten tahdosta riippumatta. Lunastusvaatimus oli tehtävä ennen vuokrasuhteen päättymistä.
Hampurin-Amerikan linja
Hampurin-Amerikan linja ("Hamburg-Amerika-linie", perustamisvaiheessa "Hamburg-Amerika-nische Paketfahrt-Aktien-Gesellschaft" eli Hapag) oli vuonna 1847 perustettu laivanvarustamo. Se oli Saksan vanhin ja suurimpia laivayhtiöitä, jolla ensimmäisen maailmansodan alkaessa oli 175 merialusta. Yhtiö oli kasvanut Albert Ballinin johdolla suuryhtiöksi. Toisen maailmansodan syttyessä Hapagilla oli 111 merialusta. Se kuitenkin menetti 170 alusta ensimmäisen maailmansodan päättäneessä Versaillesin rauhassa ja toisen maailmansodan kuluessa sille jäi jäljelle vain yksi alus.
Vuonna 1960 sen laivasto oli jälleen kasvanut 50 alukseen, joiden yhteiskantavuus oli 320 000 btn. Yhtiö liikennöi pääasiassa Amerikkaan, Australiaan ja Aasiaan. Henkiökuntaa sillä oli 4 967 ja osakepääoma oli 52,3 milj. Saksan markkaa.
Hapag fuusioitiin vuonna 1970 kilpailijansa Norddeutscher Lloydin kanssa, jolloin syntyi nykyinen Hapag-Lloyd.
Uhtuan sissit
Syksyllä 1943 luutnantti Reino Ritolan sissikomppania iskee vihollisen tukikohtaan kaukana Vienassa.
Opastejärjestelmä
Opastejärjestelmä on kylttien, näyttölaitteiden, tienviittojen, merkkivalojen, merkkiäänien, karttojen yms. muodostama kokonaisuus, jonka tarkoitus on neuvoa tietä tai antaa muita ohjeita rakennuksessa, laitoksessa tai alueella vierailijalle. Loogisiksi ja yhtenäisiksi suunniteltuja opastejärjestelmiä tarvitaan laajoissa kohteissa kuten lentoasemilla, suurissa sairaaloissa tai metroverkostoissa. Opastejärjestelmiä ovat myös muun muassa tienkäyttäjille tarkoitetut liikennemerkit, kaupunkien katukyltit ja kauppojen valomainokset, käytäväopasteet ja hyllyjen tuote- ja hintamerkinnät.
Opastejärjestelmän voidaan ajatella olevan eräänlainen ulko- tai sisätilan käyttöliittymä, jonka avulla tilan käyttäjä osaa liikkua alueella ja löytää etsimänsä. Opastejärjestelmä voi käyttää viestintämuotoinaan muun muassa tekstejä ja muita typografisia keinoja, piktogrammeja tai muita kuvia, värikoodeja, nuolia, eri tavoin vilkkuvia valoja, karttoja ja rakennusten pohjapiirroksia. Näkövammaisten opastamiseksi voidaan visuaalisten opasteiden lisäksi käyttää äänimerkkejä tai sokeainkirjoitusta.
Opastejärjestelmät voivat olla myös tilapäisiä, kuten rakennustyömailla tai yleisötapahtumissa.
Järjestelmään kuuluvat yksittäiset opasteet voidaan jakaa esimerkiksi
Yksi tapa jakaa opasteet ryhmiin on niiden antaman informaation pohjalta esimerkiksi seuraavasti:
Opasteiden suunnittelu on yksi informaatiomuotoilun alalaji, johon liittyy sekä arkkitehtuurin että graafisen suunnittelun piirteitä. Opastejärjestelmien suunnittelu tapahtuu usein samassa arkkitehtitoimistossa, joka suunnittelee itse rakennuksen tai alueen johon järjestelmää tarvitaan. Eräät arkkitehdit ja graafiset suunnittelijat ovat kuitenkin erikoistuneet nimenomaan opastejärjestelmien suunnitteluun, jolloin he toimivat arkkitehtien tai rakennuttajien alihankkijoina.
Opastejärjestelmien suunnittelussa tärkeitä asioita ovat muun muassa
Kylttien ja muiden opastejärjestelmän osien valmistajat vaihtelevat eri tekniikkaa käyttävistä kilpiverstaista valomainos- ja audiovisuaalisen tekniikan yrityksiin. Kilvet voidaan valmistaa esimerkiksi kaivertamalla, tarramuoveista tai erilaisista materiaalilevyistä leikkaamalla, maalaamalla tai erilaisin tulostus- ja painotekniikoin, kuten silkkipainon avulla. Saatavilla on myös valmiita kilpijärjestelmiä materiaaleineen, kiinnitystarvikkeineen ja työvälineineen. Kilpien valmistus on nykyisin pitkälle automatisoitua niin, että tietokoneet ohjaavat esimerkiksi kirjainmuotoja ja kuvioita leikkaavia laitteita vektorigrafiikkamuodossa laaditun tiedoston pohjalta.
Lontoon metron opastejärjestelmä mainitaan usein esimerkkinä yhdestä ensimmäisistä laajoista opastesuunnitteluhankkeista. Sen keskeisiä osia ovat Harry Beckin 1930-luvulla suunnittelema Lontoon metrokartta ja opastekylttejä varten muotoiltu "Johnston"-kirjaintyyppi, josta Eric Gill kehitti suosituimpiin groteskifontteihin kuuluvan "Gill Sansin".
Münchenin vuoden 1972 kesäolympialaisiin eri urheilulajeja kuvaavan piktogrammijärjestelmän suunnitteli saksalainen graafinen suunnittelija Otl Aicher.
Strangers in the Night
”Strangers in the Night” (suom. "Muukalaiset yössä") on Bert Kaempfertin säveltämä musiikkikappale vuoden 1966 elokuvasta "Salainen tehtävä Lissabonissa". Laulun teki tunnetuksi Frank Sinatra samana vuonna. Sinatran nauhoitus palkittiin viidellä Grammy-palkinnolla. ”Strangers in the Night” jäi Sinatran ainoaksi rock and roll -aikakauden listaykköseksi.
Suomeksi kappaleen on nauhoittanut Marton Garam vuonna 1966 Tuula Valkaman sanoittamana. Tapani Kansa nauhoitti oman suomennoksensa kappaleesta vuonna 1993.
Ranskalainen säveltäjä Philippe Gérard nosti vuonna 1968 plagiarismikanteen Kaempfertia vastaan sanoen, että kappale perustuu hänen säveltämäänsä "Tango magique'iin", jonka Chappells julkaisi New Yorkissa vuonna 1953 nimellä ”Magic Tango”. Pariisilainen tuomioistuin kuitenkin hylkäsi syytteet kaksi vuotta kestäneen tutkimuksen jälkeen.
Mika Ketola
Mika Antero Ketola (s. 1. toukokuuta 1984 Forssa) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Altti Eskola. Kalevan kisoista Ketola on voittanut pronssia 200 metrin juoksussa vuonna 2008. Tämän lisäksi hän on saavuttanut viestijuoksun SM-kisoista kaksi hopeaa ja kaksi pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa sekä hopeaa 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuista Ketola on voittanut 200 metrin juoksun pronssia vuonna 2011.
Jöri Kindschi
Jöri Kindschi (s. 8. lokakuuta 1986 Davos) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Kindschi kilpaili ensimmäisen kerran Kuusamossa marraskuussa 2006 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 66:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2011 oltuaan vapaan hiihtotavan sprintissä yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kuudenneksi Quebecin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Kindschi sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 38:nneksi ja parisprintissä 16:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Kindschi sijoittui parisprintissä 15:nneksi Eligius Tamborninon kanssa.
Miika Takala
Miika Juhana Takala (s. 4. heinäkuuta 1978 Vähäkyrö) on suomalainen kestävyysjuoksija, joka edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Hänen valmentajanaan toimii Antero Liukkonen. Kalevan kisoissa Takala on voittanut 10 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2008. Lisäksi hän on saavuttanut puolimaratonin SM-hopeaa vuosina 2012 ja 2015 sekä maratonilla SM-kultaa 2013, SM-hopeaa 2009 ja SM-pronssia 2017. Viestijuoksun SM-kisoissa Takala on ollut voittamassa kolmea pronssia 4 × 1 500 metrin viestijuoksussa, minkä lisäksi hänellä on maastojuoksun joukkuekilpailun kultaa vuodelta 2012 ja hopeaa vuodelta vuosilta 2011 ja 2013 ja pronssia vuodelta 2016.
Didrik Tønseth
Didrik Tønseth (s. 10. toukokuuta 1991) on norjalainen maastohiihtäjä.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2009 Tønseth saavutti hopeaa 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja pronssia 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Nuorten MM-kilpailuissa Hinterzartenissa 2010 Tønseth voitti kultaa Norjan viestijoukkueen mukana. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Norjan viestijoukkueessa sekä sijoittui 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljänneksi ja 50 kilometrin perinteisen kilpailussa kahdeksanneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa viides ja yhdistelmäkilpailussa kuudes. Lisäksi hän oli mukana voittamassa Norjalle viestikultaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa viestijoukkueesa.
Maastohiihdon maailmancupissa Tønseth kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2012 sijoittuen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 17:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran La Clusaz'n 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa tammikuussa 2013 oltuaan neljäs. Samassa paikassa hän kuului viestin voittaneeseen Norjan joukkueeseen. Kolmen parhaan joukkoon Tønseth sijoittui ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2013 oltuaan 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa kolmas. Joulukuussa 2014 Tønseth oli nopein Lillehammerin 3 päivän kiertueeseen kuuluneessa 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajossa ja voitti Davosin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun. Kaudella 2015–2016 hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi.
Tønseth kuului kaudella 2016–2017 Norjan voittoisaan viestijoukkueeseen La Clusaz'ssa. Kaudella 2018–2019 hän voitti Lillehammerin Nordic opening -tapahtuman ja oli kolmas Otepään 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä Ulricehamnin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.Tønseth seurustelee hiihtäjä Anne Kjersti Kalvån kanssa.
Sanni Klemelä
Sanni Klemelä (s. 7. maaliskuuta 1990) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Forssan Salamaa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2007 lähtien toiminut Pekka Lehtinen. Kalevan kisoista Klemelä on voittanut 5 000 metrin juoksussa pronssia vuonna 2008. Lisäksi hän on saavuttanut maastojuoksun joukkuekilpailun hopeaa vuonna 2013 ja sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia 3 000 metrin juoksussa vuonna 2009.
Arnold Wolfendale
Sir Arnold Whittaker Wolfendale (s. 25. syyskuuta 1927 Rugby, Warwickshire) on brittiläinen tähti­tieteilijä ja Royal Societyn jäsen. Hän toimi Kuninkaallisena tähti­tieteilijänä (Astronomer Royal) vuosina 1991–1995 ja European Physical Societyn puheen­johtajana 1999–2001.
Wolfendalen perhe muutti Flixtoniin lähelle Manchesteria hänen ollessaan 18 kuukauden ikäinen. Hän kävi koulua Stretford Grammar Schoolissa Manchesterissa ja opiskeli myöhemmin Manchesterin yliopistossa. Siellä hän suoritti seuraavat tutkinnot: Bachelor of Science 1948, Doctor of Philosophy 1953 ja Doctor of Science 1970.
Wolfendale toimi opetusvirassa Manchesterin yliopistossa 1951–1956 ja Durhamin yliopiston fysiikan professorina 1956–1992. Hän on toiminut myös Ceylonin ja Hongkongin yliopistoissa. Durhamissa hän oli laitoksen esimies ja jatkaa siellä yhä emeritusprofessorina.
Wolfendale on tutkinut erityisesti kosmista säteilyä.
Vuonna 1951 Wolfendale meni naimisiin Aydrey Darbyn kanssa, ja heille syntyi kaksos­pojat. Audrey Darby kuoli vuonna 2007.
Wolfendale valittiin Royal Astronomical Societyn jäseneksi 1973 ja Royal Societyn jäseneksi 1977. Hän toimi Astronomer Royalina 1991–1995.
Wolfendale lyötiin ritariksi vuonna 1995. Vuonna 1996 hänestä tuli kokeellisen fysiikan professori Royal Institution of Great Britainissa. Hänen mukaansa on nimetty luentosali Durhamin yli­opiston uudessa Calman Learning Centressa. Hän on Bukarestin yliopiston kunniatohtori ja Bulgarian tiedeakatemian ulko­maalainen jäsen.
Marika Partinen
Marika Hennariikka Partinen (s. 20. tammikuuta 1990 Rautjärvi) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan toimii Marjut Rita. Kalevan kisoista Partinen on voittanut pituushypyn pronssia vuonna 2008. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia kolmiloikassa vuonna 2014 ja pituushypyssä vuonna 2018.
Seksuaalinen hyväksikäyttö
Seksuaalinen hyväksikäyttö on toimintaa, jossa suorittaja asemaansa hyväksikäyttäen taivuttaa uhrinsa sukupuoliyhteyteen tai ryhtymään muuhun seksuaalista itsemääräämisoikeutta olennaisesti loukkaavaan seksuaaliseen tekoon tai alistumaan sellaisen teon kohteeksi. Seksuaalista hyväksikäyttöä kutsutaan myös ahdisteluksi. Lyhytaikainen väkivaltaista seksuaalista hyväksikäyttöä kutsutaan raiskaukseksi.
Seksuaalinen hyväksikäyttö on rikos. Suomen rikoslain 20:5§ mukaan:
Alle kuusitoistavuotiaista laki sanoo 6§:
Tästä laki sanoo 7§:
Puolison seksuaalinen hyväksikäyttö on perheväkivallan muoto.
Lasse Luotonen
Lasse Kalervo Luotonen (s. 16. kesäkuuta 1983 Pori) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Porin Yleisurheilua ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2002 lähtien toiminut Harri Huhtala. Kalevan kisoista Luotonen on voittanut moukarinheiton pronssia vuonna 2007.
Johanna Kykyri
Johanna Elisabet Kykyri (os. Kanala, s. 10. heinäkuuta 1980 Halsua) on suomalainen kestävyysjuoksija. Seuratasolla hän edustaa Kälviän Tarmoa. Kalevan kisoista Kykyri on voittanut 10 000 metrin juoksussa pronssia vuonna 2007. Lisäksi hän on saavuttanut kaksi SM-hopeaa puolimaratonilla sekä SM-kultaa maratonilla.
Pauliina Tuomaala
Pauliina Irmeli Tuomaala (s. 15. toukokuuta 1987 Juupajoki) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimii Jari Tuomaala. Kalevan kisoista Tuomaala on voittanut pituushypyn hopeaa vuonna 2007. Lisäksi hän on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa ja kaksi pronssia pituushypyssä.
Minnamari Kuossari
Minnamari Kuossari (s. 6. marraskuuta 1988 Janakkala) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Janakkalan Janaa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2006 lähtien toiminut Matti Yrjölä. Kalevan kisoista Kuossari on voittanut kuulantyönnön pronssia vuonna 2007.
Janakkalan Jana
Janakkalan Jana on Janakkalan kunnassa toimiva, vuonna 1929 perustettu urheilun yleisseura. Janassa on nykyisin kuusi lajijaostoa, jotka ovat alppihiihto, kuntoliikunta, maastohiihto, mäkihyppy, pesäpallo ja yleisurheilu. Jäseniä seuralla on nykyisin yli 700.
Hämeenlinnan Paukun naisten ja tyttöjen pesäpallojoukkueet siirtyivät Janakkalan Janan alaisuuteen syksyllä 2017. Muutoksen myötä Jana sai paikat naisten Ykköspesikseen ja B-tyttöjen Superpesikseen.
Töyhtöhelmikana
Töyhtöhelmikana ("Guttera pucherani") on helmikanoihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan laajalta alueelta Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta.
Kooltaan töyhtöhelmikana voi kasvaa 50–54 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään se on rinnastaan, vatsastaan, selästään ja siivistään musta tihein valkoisin pistein. Päälaella on mustista höyhenistä muodostunut töyhtö, muuten pää on höyhenistä paljas. "G. p. pucherani" -nimialalajin pään nahka on täysin punainen, muilla alalajeilla punaista väriä on päässä vähemmän ja pää on pääasiassa sinertävän harmaa. Alalajeilla "G. p. barbata" ja "G. p. verreauxi" on niskassa mustia höyheniä. Töyhtöhelmikana koiraat ja -naaraat eivät eroa toisistaan ulkonäkönsä perusteella. Nuoret töyhtöhelmikanat ovat väritykseltään ruskeampia ruskein raidon ja pilkuin.
Töyhtöhelmikanoja tavataan laajalta alueelta Saharan eteläpuoleisesta Afrikasta. Sen elinympäristöä ovat metsien reunat, ainavihannat metsät ja jokivarsien tiheiköt. Töyhtöhelmikanaa tavataan aina 3 000 metrin korkeuteen saakka. Usein töyhtöhelmikanat liikkuvat pareittain tai pieninä tai suurina ryhminä. Lajin pesimäkausi kestää lokakuulta helmikuulle.
Kemianteollisuus (järjestö)
Kemianteollisuus ry (, ) on kemianteollisuuden ja sen lähialojen elinkeino- ja työmarkkinapoliittinen toimialajärjestö, jonka tehtävänä on edistää sen jäsenten kilpailukykyä ja toimintaedellytyksiä ja jäsenten ja sidosryhmien välistä yhteistyötä. Kemianteollisuus ry kattaa kemian perusteollisuuden ja kemian tuoteteollisuuden eri toimialat, ja se on Elinkeinoelämän keskusliiton jäsenjärjestö. Kemianteollisuus ry:n toimisto sijaitsee Helsingissä osoitteessa Eteläranta 10.
Kemianteollisuus ry:n tehtävänä on edistää sen jäsenten kilpailukykyä ja toimintaedellytyksiä ja jäsenten ja sidosryhmien välistä yhteistyötä.
Kemianteollisuus ry:n toimitusjohtaja on ollut vuodesta 2009 Timo Leppä ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2017 Jari Rosendal, Kemira Oyj:n toimitusjohtaja.
Kemianteollisuus on yksi merkittävimmistä teollisuuden toimialoista Suomessa. Sen osuus Suomen teollisuustuotannosta ja teollisuuden tavaraviennistä on lähes viidennes. Kemianteollisuus työllistää Suomessa suoraan noin 34 000 henkilöä.
Kemianteollisuus ry on perustettu vuonna 1992, kun Kemian Keskusliitto ja Kemianteollisuuden työnantajaliitto yhdistyivät. Kemian Keskusliitto perustettiin vuonna 1943.
Lähde
Eva Vrabcová-Nývltová
Eva Vrabcová-Nývltová (s. 6. helmikuuta 1986 Trutnov) on tšekkiläinen kestävyysjuoksija ja uransa lopettanut maastohiihtäjä.
Hiihdon nuorten MM-kilpailuissa Strynissä vuonna 2004 Vrabcová-Nývltová oli mukana Tšekin hopeaa saavuttaneessa viestijoukkueessa. Kranjissa vuonna 2006 Vrabcová-Nývltová saavutti hopeaa 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja pronssia 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Vrabcová-Nývltová on osallistunut kuusiin aikuisten MM-kilpailuihin. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005, Sapporon MM-kilpailuissa 2007 sekä Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän ei sijoittunut 30 parhaan joukkoon. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 29:s ja parisprintissä 12:s Ivana Janečkován kanssa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 26:s, parisprintissä 14:s Petra Novákován kanssa ja Tšekin viestijoukkueen mukana 12:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 30 kilometrin perinteisen kilpailussa yhdeksäs, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kymmenes ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 23:s.
Vrabcová-Nývltová on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin. Torinossa 2006 hän ei sijoittunut 40 parhaan joukkoon käymissään kilpailuissa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli Tšekin viestijoukkueen mukana 12:s ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 33:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa viidenneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi, 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 21:nneksi ja viestissä kymmenenneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Vrabcová-Nývltová kilpaili ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2005 sijoittuen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 54:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 sijoituttuaan Tour de Skin kokonaiskilpailussa sijalle 22. Seuraavana vuonna hän sijoittui Tour de Skissä 19:nneksi, ja vuonna 2012 18:nneksi. Hän oli Tour de Skillä 2014 kahdeksas ja 2015 kuudes, mikä on hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa. Yksittäisessä Tour de Skihin kuuluneessa kilpailussa hän on ollut niin ikään parhaimmillaan kuudes. Erillisissä maailmancupin kilpailuissa hän on ollut parhaimmillaan seitsemäs Oslon 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2014. Vrabcová-Nývltová lopetti uransa maastohiihtohiihtäjänä vuonna 2015, mutta kilpaili vielä yhdessä Alpen Cupin osakilpailussa helmikuussa 2017.
Nykyään Vrabcová-Nývltová kilpailee kestävyysjuoksussa. Hänen ennätyksensä puolimaratonilla on 1.11.06 ja maratonilla 2.29.41. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 hän sijoittui puolimaratonilla kahdeksanneksi ja Rion olympialaisissa maratonilla 26:nneksi. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2016 hän oli viidestoista. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui maratonilla 14:nneksi. Berliinin EM-kisoissa 2018 hän saavutti maratonilla pronssia.
Tatjana Stiffler
Tatjana Stiffler (s. 10. marraskuuta 1988) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Stiffler kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2012 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 22:nneksi Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Britt Ingunn Nydal
Britt Ingunn Nydal (s. 10. marraskuuta 1989) on norjalainen maastohiihtäjä ja suunnistaja.
Nydal saavutti hopeaa suunnistuksen nuorten MM-kilpailujen keskimatkalla vuonna 2009. Norjan viestijoukkueen mukana hän saavutti myös hopeaa.
Maastohiihdossa Nydal saavutti Otepäässä järjestetyissä alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 hopeaa sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä että 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Maastohiihdon maailmancupissa Nydal kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2008 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 54:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2011 oltuaan Drammenin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 29:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 25:nneksi La Clusaz'n perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2013.
Tapani Hyvönen
Tapani Hyvönen (s. 6. kesäkuuta 1947 Sotkamo) on suomalainen muotoilija ja turkulaisen ED-Design-muotoilutoimiston toimitusjohtaja.
Tapani Hyvönen opiskeli teollista muotoilua Teknillisessä korkeakoulussa, josta valmistui 1974. Kahta vuotta myöhemmin hän perusti oman Destem-muotoilutoimistonsa, joka 1990 fuusioitui Ergonomia Designin kanssa ja syntyi ED-Design, nykyisin yksi suurimmista muotoilutoimistoista Pohjoismaissa.
Hyvönen on toteuttanut muotoiluprojekteja etenkin suomalaiselle elektroniikkateollisuudelle. Hänet palkittiin valtion taideteollisuuspalkinnolla 1984 ja valittiin vuoden teolliseksi muotoilijaksi 1991. Pro Finnish Design -palkinnon hän sai 1992.
Tapani Hyvönen toimi kansainvälisen muotoilujärjestön ICSIDin hallituksessa 1999–2003 ja uudelleen vuodesta 2009. Ornamon puheenjohtaja hän oli 2010–2012. Suomalaisten muotoilukilpailujen ja -palkintojen lisäksi Hyvönen on toiminut tuomariston jäsenenä muotoilukilpailuissa Itävallassa, Saksassa, Intiassa, Japanissa, Singaporessa ja Hongkongissa.
Aviva
Aviva on brittiläinen monikansallinen vakuutusyhtiö, joka perustettiin kahden yhtiön fuusiossa vuonna 2000. Nykyisen nimensä yhtiö sai kaksi vuotta myöhemmin.
Avivan päämaja sijaitsee Lontoossa, Englannissa. Yhtiö on maailman kuudenneksi suurin vakuutusyhtiö, ja sillä on noin 43 miljoonaa asiakasta 21 eri maassa. Vuoden 2011 lopussa Aviva työllisti maailmanlaajuisesti yhteensä 40 800 ihmistä.
Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto
Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto on vuonna 1965 perustettu luovan ja esittävän säveltaiteen palkinto, jonka myöntää Pohjoismaiden neuvosto vuosittaisessa istunnossaan.
Alun perin palkinto jaettiin joka kolmas vuosi pohjoismaiselle säveltäjälle. Vuodesta 1990 se on jaettu vuosittain, joka toinen vuosi jollekin elossa olevan säveltäjän teokselle (luova säveltaide) ja joka toinen vuosi esiintyjälle tai esiintyjäryhmälle (esittävä säveltaide). Ahvenanmaa, Färsaaret ja Grönlanti ovat voineet asettaa omia ehdokkaitaan vuodesta 1997.
Palkintosumma on 350 000 Tanskan kruunua (noin 47 000 euroa).
Lähde
Peter Pocklington
Peter Hugh Pocklington (s. 18. marraskuuta 1941 Regina, Saskatchewan) on kanadalainen liikemies.
Pocklington muistetaan parhaiten NHL-jääkiekkojoukkue Edmonton Oilersin omistajana vuosina 1975–1998. Hänen aikakaudellaan seura voitti Stanley Cupin viidesti, ja joukkueessa pelasi Wayne Gretzkyn, Jari Kurrin ja Mark Messierin kaltaisia supertähtiä. Yksi Pocklingtonin kiistellyimmistä päätöksistä oli myydä lajin kirkkain tähti Gretzky Los Angeles Kingsiin elokuussa 1988.
The Marshall Mathers LP 2
The Marshall Mathers LP 2 on amerikkalaisen rap-artistin Eminemin kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2013. Albumi on jatkoa vuonna 2000 julkaistulle "The Marshall Mathers LP:lle". Eminem toi albumillaan uudelleen esiin alter egoaan Slim Shadya, joka oli vahvasti näkyvillä hänen ensimmäisillä albumeillaan. Levyn tärkeimmät tuottajat ovat jo aiemmin Eminemin levyjä tuottaneet Rick Rubin, Dr. Dre, No I.D. ja S1. "The Marshall Mathers LP 2" oli vuoden 2013 toiseksi eniten myydyin albumi ja tähän mennessä albumia on myyty yli 4,200,000 kappaletta.
Levyltä on julkaistu neljä singleä. Ensimmäiseksi julkaistiin elokuussa 2013 "Berzerk". Berzerk on ollut singleistä menestynein. Se nousi kolmannelle sijalle yhdysvaltalaisella Billboard Hot 100 listalla. Suomessa se oli parhaimmillaan latauslistan kahdestoista. Berzerkin musiikkivideolla esiintyvät cameorooleissa Kendrick Lamar, Kid Rock, Slaughterhouse, Mr. Porter, Yelawolf, Rick Rubin ja Paul Rosenberg.
Levyn toinen single on "Survival" (mukana Liz Rodrigues). Se soi "" -esittelyvideolla elokuussa ja julkaistiin singlenä 8. lokakuuta 2013. Kolmas single "Rap God" julkaistiin 14. lokakuuta 2013.
Levyn neljäs single on 28. lokakuuta julkaistu "The Monster", jossa on mukana myös pop-laulaja Rihanna. "The Monster" oli Suomessa latauslistan sijalla 15.
Elisa Kirvesniemi
Elisa Aino Johanna Kirvesniemi (s. 18. joulukuuta 1985 Rautjärvi) on suomalainen seitsenottelija. Hän on edustanut vuoteen 2012 asti Simpeleen Urheilijoita, vuosina 2013–2015 Helsingin Kisa-Veikkoja ja sen jälkeen Jyväskylän Kenttäurheilijoita. Kirvesniemi on saavuttanut Kalevan kisoissa seitsenottelun hopeaa vuonna 2006. Lisäksi hän on voittanut sisäradoilla viisiottelussa SM-hopeaa 2016 ja SM-pronssia vuonna 2008.
Talvella 2008 Kirvesniemi sairastui vakavasti bakteerin aiheuttamaan verisairauteen. Hän joutui olemaan pois kilparadoilta yli kaksi vuotta ja teki paluun jälleen toukokuussa 2011. Kirvesniemi joutui jättämään kilparadat uudelleen kesällä 2012. Hän ei kilpaillut yli kolmeen vuoteen, kunnes teki paluun sijoittumalla hopealle moniotteluiden SM-hallikisoissa maaliskuussa 2016.
Elisa Kirvesniemen vanhemmat ovat entiset huippuhiihtäjät Harri ja Marja-Liisa Kirvesniemi. Hänen sisarensa on hiihtäjä Anita Kirvesniemi.
Pauliina Aalto (kiekonheittäjä)
Pauliina Tuulikki Aalto (s. 22. lokakuuta 1980 Uusikaupunki) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Raision Kuulaa ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Mäkinen ja Janne Alin. Kalevan kisoista Aalto on voittanut kiekonheiton hopeaa vuonna 2005. Ennätyksekseen hän on heittänyt ulkona 52,86 metriä vuonna 2011 ja hallissa 48,04 metriä vuonna 2004.