hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
LouLou D’vil
LouLou D’vil (oik. Inka Nevala, s. 1980) on suomalainen graafikko ja kansainvälisesti menestynein suomalainen burleskiesiintyjä.
D’vil aloitti esiintymisensä vuonna 2008. Hänet valittiin Vuoden tulokkaaksi ("Best Debut") maailman suurimmassa, vanhimmassa ja arvostetuimmassa burleskitapahtumassa ("Burlesque Hall of Fame") Yhdysvaltain Las Vegasissa vuonna 2011. Vuonna 2013 hän voitti samaiset kilpailut "Miss Exotic World" -tittelillä. Hänet valittiin myös klassisimmaksi kilpailijaksi.
Ensimmäiseksi perintöprinsessaksi hän pääsi "Queen of Burlesque" -kisassa Yhdysvaltain New Orleansissa.
Karismaattisen esiintymistyylin lisäksi D’vil on tunnettu loisteliaista asuistaan. Hänen tyylinsä burleskissa on "Bump’n’Grind".
Hän on esiintynyt "Unstoppable Gorg" -pelin välikohtauksissa.
Paul Albert Zipfel
Paul Albert Zipfel (s. 22. syyskuuta 1935 Saint Louis) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint Louisin arkkihiippakuntaan 18. maaliskuuta 1961 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Walla Wallan titulaaripiispaksi 16. toukokuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Lawrence May, jota avustivat Edward Joseph O'Donnell ja James Terry Steib.
Zipfel sai 31. joulukuuta 1996 nimityksen Bismarckin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 20. helmikuuta 1997. Hän jäi eläkkeelle 19. lokakuuta 2011.
Lee Anthony Piché
Lee Anthony Piché (s. 8. toukokuuta 1958 Minneapolis) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Saint Paul and Minneapolisin arkkihiippakuntaan 26. toukokuuta 1984 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tamatan titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Clayton Nienstedt, jota avustivat Harry Joseph Flynn ja John Marvin LeVoir.
Kenny de Schepper
Kenny de Schepper (s. 29. toukokuuta 1987) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 80 kesäkuussa 2013.
De Schepperin ensimmäinen otteluvoitto ATP-kiertueella tapahtui vuonna 2012, kun hän voitti Wimbledonin ensimmäisellä kierroksella Matthias Bachingerin. Grand Slam -turnauksessa hän on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2013.
José Elías Rauda Gutiérrez
José Elías Rauda Gutiérrez (s. 20. heinäkuuta 1962 Agua Caliente) on elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi fransiskaaneihin 28. helmikuuta 1987 ja sai pappisvihkimyksensä 1. huhtikuuta 1989. Hänet nimitettiin Santa Anan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Foratianan titulaaripiispaksi 25. tammikuuta 2008, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Pezzuto, jota avustivat Romeo Tovar Astorga ja Luis Morao Andreazza.
Rauda Gutiérrez sai 12. joulukuuta 2009 nimityksen San Vicenten piispaksi.
Hentorakkeli
Hentorakkeli ("Onychognathus tenuirostris") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Hentorakkelia tavataan laajalla alueella Afrikan itäosissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti hyvin yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luis Morao Andreazza
Luis Morao Andreazza (s. 26. kesäkuuta 1939 Treviso) on El Salvadorissa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi fransiskaaneihin 17. syyskuuta 1964 ja sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1966. Hänet nimitettiin El Salvadorin sotilasordinariaatin apostoliseksi hallitsijaksi 19. kesäkuuta 1997 ja Santa Anan vihkipiispaksi sekä Tullian titulaaripiispaksi 12. marraskuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Romeo Tovar Astorga, jota avustivat Giacinto Berloco ja Fernando Sáenz Lacalle.
Morao Andreazza sai 21. huhtikuuta 2007 nimityksen Chalatenangon piispaksi.
Metsärakkeli
Metsärakkeli ("Onychognathus fulgidus") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Metsärakkelia tavataan hyvin laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu laajalle levinneeksi ja paikallisesti yleiseksi. Sen kannaksi arvioidaan vähintään 10 000 yksilöä. Metsärakkeli on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Töpörakkeli
Töpörakkeli ("Onychognathus walleri") on kottaraisten heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Töpörakkelia tavataan Afrikan keski- ja itäosissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen levinneisyysalueensa itäosissa ja yleinen länsiosissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Somalianrakkeli
Somalianrakkeli ("Onychognathus blythii") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Somalianrakkelia tavataan Djiboutissa, Eritreassa, Etiopiassa, Somaliassa ja Jemenissä. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Darwin Rudy Andino Ramírez
Darwin Rudy Andino Ramírez (s. 6. elokuuta 1959 Tegucigalpa) on hondurasilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli Orden de los Padres Somascosin jäsen 29. huhtikuuta 1988, ja hänet vihki papiksi Héctor Enrique Santos Hernández 8. joulukuuta 1990. Hänet nimitettiin Tegucigalpan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hortan titulaaripiispaksi 1. huhtikuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Oscar Andrés Rodríguez Maradiaga, jota avustivat Juan José Pineda Fasquelle ja Elías Samuel Bolaños Avelar.
Andino Ramírez sai 7. marraskuuta 2011 nimityksen Santa Rosa de Copánin piispaksi.
Michael Jude Byrnes
Michael Jude Byrnes (s. 23. elokuuta 1958 Detroit, Michigan) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Detroitin arkkihiippakuntaan Adam Joseph Maida 25. toukokuuta 1996. Hänet nimitettiin Detroitin vihkipiispaksi sekä Egugan titulaaripiispaksi 22. maaliskuuta 2011, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Allen Henry Vigneron, jota avustivat John Clayton Nienstedt ja John Michael Quinn.
Robert Peter Deeley
Robert Peter Deeley (s. 18. kesäkuuta 1946 Cambridge) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bostonin arkkihiippakuntaan Humberto Sousa Medeiros 14. heinäkuuta 1973. Hänet nimitettiin Bostonin vihkipiispaksi sekä Kearneyn titulaaripiispaksi 9. marraskuuta 2012, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. tammikuuta 2013. Pääkonsekraattorina toimi Sean Patrick O'Malley, jota avustivat John Clayton Nienstedt ja Robert Charles Evans.
Soopeli (koiraväri)
Soopeli on koiran väritys, jossa eumelaniinia esiintyy hyvin rajoitetusti ja koira on väriltään enimmäkseen kelta- tai punaruskea. Vähimmillään eumelaniinia on aina vähintään jäykissä viiksikarvoissa, mutta sitä voi esiintyä myös rungossa ja hännässä karvojen kärjissä, mikä on helppo huomata erityisesti pitkäkarvaisilla roduilla. Maskillisesta soopelista käytetään usein nimitystä "fawn".
Soopeliväritys voi muistuttaa hyvin paljon resessiivistä keltaista, mutta resessiivisellä koiralla ei koskaan voi olla eumelaniinia karvoissaan. Joillain roduilla (belgianpaimenkoira tervueren, -malinois, -lakenois, collie, shetlanninlammaskoira) soopeliväritykseen kuuluu huomattavasti enemmän eumelaniinia ja väritys muistuttaa riistanväristä. Erotuksena on se, että riistanvärisellä koiralla musta väri esiintyy karvoissa sekä kärjessä että tyvessä, soopelilla vain kärjessä.
Pitkään uskottiin, että soopelin koiran värin sävyn määrää se, onko koira homo- vai heterotsygootti y-alleelin suhteen, mutta tutkimukset ovat osoittaneet tämän harhaluuloksi: soopelien koirien sävy vaihtelee suuresti tsygoosista riippumatta. Sävyn määrää jokin toinen geenitekijä.
Soopelin tuottaa koiran agoutigeenin "A" dominoivin alleeli A. Soopeli koira voi siis kantaa mitä tahansa muuta alleelia ja periyttää sen jälkeläisilleen. Toisaalta homotsygootti soopeli (AA) saa aina soopeleita jälkeläisiä mikäli muut geenitekijät eivät aiheuta epistaasia.
Geneettisesti soopeli koira voi olla ulkonäöltään myös täysin musta (dominanttimusta) tai täysin eumelaniiniton (resessiivinen keltainen). Kaikki täysbrindlet koirat ovat A-lokuksen suhteen soopeleita, koska brindlekuvio näkyy vain A-lokuksen määräämällä ei-eumelanistisella alueella, soopelilla siis koko vartalossa.
Termiä soopeli käytetään joillain koiraroduista yleisestä merkityksestään poikkeavasti:
Daniel Mary Gorman
Daniel Mary Gorman (12. huhtikuuta 1861 Wyoming, Iowa – 9. kesäkuuta 1927) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1893 ja nimitettiin Boise Cityn hiippakunnan johtoon 8. helmikuuta 1918. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Vincenzo Bonzano, jota avustivat Mathias Clement Lenihan ja Joseph Sarsfield Glass. Gorman asetettiin virkaansa 15. toukokuuta.
Gorman oli mukana konsekroimassa Edward Daniel Howardia. Hän kuoli 66-vuotiaana virassa, ja hänen seuraajakseen nimitettiin Edward Joseph Kelly.
Joseph Sarsfield Glass
Joseph Sarsfield Glass (13. maaliskuuta 1874 Bushnell, Illinois – 26. tammikuuta 1926) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 15. elokuuta 1897 ja nimitettiin Salt Laken hiippakunnan johtoon 1. kesäkuuta 1915. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward Joseph Hanna, jota avustivat Thomas Francis Lillis ja Thomas Grace. Glass asetettiin virkaansa 1. syyskuuta.
Glass kuoli 51-vuotiaana virassa, ja hänen seuraajakseen nimitettiin John Joseph Mitty.
Francis Gilfillan
Francis Gilfillan (16. helmikuuta 1872 Aghavas – 13. tammikuuta 1933) oli irlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1895 ja nimitettiin Saint Josephin koadjuuttoripiispaksi sekä Pegaen titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1922. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Glennon, jota avustivat Christopher Edward Byrne ja Thomas Francis Lillis.
Gilfillanista toimi 17. maaliskuuta 1923. Hän kuoli 60-vuotiaana virassa, ja hänen seuraajakseen nimitettiin Charles Hubert Le Blond.
Karl Joseph Alter
Karl Joseph Alter (18. elokuuta 1885 Toledo – 23. elokuuta 1977) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Toledon hiippakuntaan 4. kesäkuuta 1910 ja nimitettiin sen johtoon 17. huhtikuuta 1931. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Timothy McNicholas, jota avustivat Augustus John Schwertner ja Joseph Henry Albers.
Alter sai 14. kesäkuuta 1950 nimityksen Cincinnatin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 19. heinäkuuta 1969. Eläkkeellejäämispäivänään hän sai vielä nimityksen Minoran titulaariarkkipiispaksi, mutta hän erosi myös titulaariarkkihiippakunnan johdosta 31. joulukuuta 1970. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Iso-Nauvo
Iso-Nauvo () on Nauvon pääsaari Paraisten kunnassa. 73 km² kokoisella saarella on 924 vakituista asukasta, mutta kesäasukkaita on 2 296. Nauvon keskusta sijaitsee Iso-Nauvolla. Keskustassa sijaitsee keskiaikainen Nauvon kirkko ja Nauvon satama.
Saariston rengastie kulkee Iso-Nauvon halki. Saaresta on siltayhteys Pikku-Nauvosta, jossa sijaitsee Nauvon lossi. Iso-Nauvosta Korppooseen liikennöi Korppoon lossi.
Lawrence Sabatini
Lawrence Sabatini CS (s. 15. toukokuuta 1930 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on Kanadassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1957 ja nimitettiin Vancouverin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Nasain titulaaripiispaksi 15. heinäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Francis Carney, jota avustivat John Fergus O'Grady ja Remi Joseph De Roo.
Sabatini sai 30. syyskuuta 1982 nimityksen Kamloopsin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 2. syyskuuta 1999. Hänen seuraajakseen tuli David John James Monroe.
Arthur Stauffer
Arthur Alexander Stauffer (26. kesäkuuta 1894 Elimäki – 13. helmikuuta 1956 Lontoo) oli suomalainen agronomi ja pankkimies, joka teki elämäntyönsä lontoolaisessa Hambros-pankissa Englannissa.
Arthur Stauffer syntyi sveitsiläistaustaiseen sukuun. Hänen isänsä oli meijeristi ja tilanomistaja Jakob Stauffer, joka oli muuttanut Sveitsistä Suomeen 1860-luvun lopussa. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta 1913 Arthur Stauffer opiskeli maatalous- ja metsätieteitä Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui agronomiksi 1917.
Suoritettuaan jatko-opintoja Lontoossa hän siirtyi pankkialalle saadessaan 1921 paikan skandinaavis-brittiläisiä finanssisuhteita hoitavassa Hambros Bankissa. Lontoolaispankilla oli tiiviit yhteydet myös Suomeen, jonka ulkomaankauppaa se rahoitti. 1930-luvulla pankki kehitti uuden palvelumuodon, "Services for the Traveller" -yksikön, jossa Lontooseen saapuvia ulkomaisia matkailijoita ja liikemiehiä pyrittiin palvelemaan näiden omalla äidinkielellä erilaisissa pankkiasioissa. Tässä yksikössä Arthur Stauffer hoiti lukemattomien Lontooseen saapuneiden suomalaisten matkailijoiden raha-asioita ja auttoi suomalaisia yrityksiä solmimaan kontakteja brittiläiseen pankkimaailmaan.
Stauffer opasti maanmiehiään myös maailmankaupungin elämänmenoon oli sitten kysymys teattereista, kirjallisuudesta, ostoksista tai asunnon hankkimisesta. Hän kutsui Lontoon kävijöitä vieraanvaraiseen kotiinsa, kirjoitti suosituksia ja järjesti pankkialan harjoittelupaikkoja. Arthur Stauffer menehtyi työpöytänsä ääreen Hambros-pankissa vuonna 1956.
Pikku-Nauvo
Pikku-Nauvo () on pienempi Nauvon pääsaarista. Saaren pinta-ala on 38 neliökilometriä. Vakituisia asukkaita saarella on 296 ja kesäasukkaita 1 324. Saarelle on lauttayhteys Paraisilta ja siltayhteys Iso-Nauvoon.
Agenor Gołuchowski
Agenor Maria Adam Gołuchowski (25. maaliskuuta 1849 Skała, Galitsia – 28. maaliskuuta 1921 Lwów, Puola) oli puolalaissyntyinen itävaltalainen kreivi ja valtiomies, joka toimi Itävalta-Unkarin ulkoministerinä vuosina 1895–1906. Hänen kaudellaan Itävalta-Unkarin suhteet Venäjään lientyivät.
Agenor Gołuchowskin isä Agenor Gołuchowski oli Itävallan Galitsian kuvernööri. Gołuchowski nuorempi toimi vuodesta 1872 diplomaattina kunnes hänet nimitettiin ulkoministeriksi toukokuussa 1895 Gusztáv Kálnokyn seuraajana. Hän halusi palauttaa kaksoismonarkian hyvät suhteet Venäjään ja matkusti huhtikuussa 1897 keisari Frans Joosefin kanssa Pietariin, minkä seurauksena maiden välillä allekirjoitettiin yhteistyösopimus. Sopimuksen päätarkoituksena oli pitää muut suurvallat ulkona Balkanin asioista. Makedoniassa puhjenneen kapinan seurauksena Venäjä ja Itävalta-Unkari laativat lokakuussa 1903 myös yhteisen uudistusohjelman (ns. Mürzstegin ohjelma) Ottomaanien valtakuntaa varten. Vuonna 1904 maat sopivat lisäksi puolueettomuudesta toisen joutuessa sotaa kolmatta osapuolta vastaan. Kaikesta huolimatta Gołuchowski säilytti Itävalta-Unkarin lojaaliuden sen pääliittolaista Saksaa kohtaan. Ensimmäisen Marokon kriisin aikana vuonna 1905 hän toimi Saksan ja Ranskan välisenä sovittelijana tavalla, joka miellytti Saksan johtoa.
Puolalainen Gołuchowski ei ollut suosittu Unkarissa. Hän joutui eroamaan ulkoministerin tehtävistä vuonna 1906, koska hänen väitettiin jarruttaneen unkarin hyväksymistä komentokieleksi kaksoismonarkian armeijassa.
T. A. Elo
Taavetti Artturi Elo (16. lokakuuta 1884 Valkeala – 26. elokuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti joka suunnitteli 1920-, 1930- ja 1940-luvuilla useita asuinkerrostaloja Helsingin Punavuoren, Etu-Töölön ja Taka-Töölön kaupunginosiin.
Elo valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1919. Elo käytti 1920-luvun rakennuksissaan pelkistettyä klassismia ja siirtyi sitten vähitellen 1930-luvun aikana funktionalismiin.
Vytautas Suuren yliopisto
Vytautas Suuren yliopisto () on vuonna 1989 uudelleen perustettu, Liettuan Kaunasissa sijaitseva, liberaaleja arvoja korostava humanistinen yliopisto.
Yliopisto pohjaa historiansa ja nimensä sotien välillä vuonna 1922 perustetun Liettuan yliopiston perinteisiin. Tämä yliopisto perustettiin, koska maassa ei Ensimmäisen maailmansodan ja rajamuutosten tuloksena tuolloin ollut toimivaa yliopistoa. Kaunas toimi tällöin maan pääkaupunkina. Yliopiston nimi vaihdettiin vuonna 1930 Liettuan suuruuden ajan suurherttuan ja kansallissankarin mukaan Vytautas Suuren yliopistoksi. Vilnan palauduttua osaksi Liettuaa, yliopisto oli auttamassa Vilnan yliopiston uudelleenkäynnistämistä aktiivisesti. Neuvostomiehityksen aikana 1940 kansallissankaria korostava yliopiston nimi jouduttiin muuttamaan joksikin aikaa Kaunasin yliopistoksi. Saksalaismiehityksen aikana 1943 Vytautas Suuren yliopisto suljettiin. Yliopisto jatkoi toimintaansa vuonna 1944, mutta hajotettiin vuonna 1949 Filosofisen tiedekunnan Vilnaan siirtämisen seurauksena. Jäljelle jääneet tiedekunnista muodostettiin "Kaunasin polytekninen instituutti" ja "Kaunasin lääketieteellinen instituutti", joista ovat sittemmin kehittynynyt Kaunasin teknillinen yliopisto ja Liettuan terveystieteiden yliopisto. 
Vytautas Suuren yliopisto on noussut uudelleenperustamisen jälkeen jo ainakin joissain luokitteluissa maailman 700 parhaan yliopiston rankinglistalle, vaikka on nykyään aiempaa toimintaansa kapeampialaisempi yliopisto.
Héctor Manuel Rivera Pérez
Héctor Manuel Rivera Pérez (s. 15. toukokuuta 1933 Naranjito) on puertoricolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Juan de Puerto Ricon arkkihiippakuntaan 12. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Thubunae in Numidian titulaaripiispaksi 11. kesäkuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luis Aponte Martínez, jota avustivat Rafael Grovas Felix ja Miguel Rodriguez Rodriguez.
Rivera Pérez jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 2009.
Dominick John Lagonegro
Dominick John Lagonegro (s. 6. maaliskuuta 1943 White Plains) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi New Yorkin arkkihiippakuntaan Terence James Cooke 31. toukokuuta 1969. Hänet nimitettiin New Yorkin vihkipiispaksi sekä Modrušin titulaaripiispaksi 30. lokakuuta 2001, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Edward Michael Egan, jota avustivat Henry Joseph Mansell ja Robert Anthony Brucato.
James Francis Carney
James Francis Carney (28. kesäkuuta 1915 Vancouver – 16. syyskuuta 1990) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Vancouverin arkkihiippakuntaan 21. maaliskuuta 1942. Hänet nimitettiin Vancouverin vihkipiispaksi sekä Oborin titulaaripiispaksi 7. tammikuuta 1966, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Sergio Pignedoli, jota avustivat Martin Michael Johnson ja Michael Cornelius O'Neill.
Carney sai 8. tammikuuta 1969 nimityksen Vancouverin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 11. helmikuuta. Hän kuoli 75-vuotiaana virassa.
Resessiivinen keltainen (koiraväri)
Resessiivinen keltainen (myös ee-keltainen) koira on kellan- tai punaruskea koira. Resessiivikeltaisella koiralla eumelaniinin tuotanto on estynyt eikä siinä siis voi olla lainkaan mustaa, maksaa, sinistä tai liilaa väriä.
Koiran E-lokus (MC1R, melanokortiinireseptori 1, aiemmin MSHr) sijaitsee kromosomissa numero 5 ja siitä tunnetaan viisi alleelia: eumelaniinin tuotannon mahdollistava ja eumelaniinimaskin tuottava E, eumelaniinin tuotannon mahdollistava ja harsomaisen grizzle-kuvion tuottava E, cockerspanielilla esiintyvä E joka tuottaa grizzle-kuviota muistuttavan mutta eri tavoin muiden geenien suhteen toimivan kuvion; eumelaniinin tuotannon mahdollistava E sekä eumelaniinin tuotannon estävä E.
ee-genotyyppi estää eumelaniinin tuotannon ja on siksi epistaattinen eumelaniinin esiintymistä säätelevien A- ja K-lokusten suhteen. Resessiivisen keltaisen koiran ulkonäöstä ei voikaan päätellä paljonkaan sen värigenotyypistä, mutta pohjaväriltään maksanruskean resessiivikeltaisen silmät ovat vaaleanruskeat, keltaiset tai vihertävät ja iho nahanruskea, sinisen iho teräksenharmaa ja liilan silmät kuin maksanruskealla mutta iho vaaleanruskea tai vaaleanpunainen.
E-lokuksen e-alleeli on todettu useista spanieli- ja metsästyskoiraroduista sekä esimerkiksi ranskanbulldoggista, villakoirasta, pomeranianista, unkarinviszlasta, welsh corgi cardiganista ja japanese chinistä.
Karl Grahn
Karl Väinö Grahn (8. lokakuuta 1891 Pohja – 23. joulukuuta 1963 Kuusankoski) oli suomalainen puunjalostusalalla toiminut teollisuusmies joka perusti Etelä-Savossa toimineen Grahn-konsernin. Grahn-konserniin kuuluivat "Oy Grahn Ltd", "Kalso Oy", "Oy Siikakoski Ab", "Lastubetoni Oy" ja "Mikkeli Oy" sekä loppuvuosina huonekaluvalmistajat "Jouko Mäkinen Oy" ja "Lepokalusto Oy".
Grahn asui nuoruusvuosinaan ensin Yhdysvalloissa ja sitten jonkin aikaa Venäjällä. Palattuaan Suomeen hän perusti vuonna 1917 yhdessä konsuli Alexander Gabriel Zachariassenin (1870–1937) kanssa Tampereen Epilänharjun kaupunginosaan heloitustarvikkeita valmistaneen "Oy Excelsior Ab":n. Vuonna 1924 Grahn oli Zachariassenien kanssa perustamassa "Laatokan Puu Oy":tä ja Heinolan Faneritehdasta. Hän oli myös molempien yhtiöiden toimitusjohtajana. Laatokan Puu Oy:llä oli vaneritehdas Lahdenpohjan kauppalassa Laatokan rannalla.
Vuonna 1935 Grahn hankki omistukseensa "Oy Siikakoski Ab":n ja rakennutti 1934 "Kalso Oy":n nimellä toimineen sahan ja vaneritehtaan Valkealan Vuohijärvelle. Vuonna 1938 Grahn osti "Mikkelin Puutavara Oy":n (sittemmin "Mikkeli Oy") jolla oli sahalaitos Mikkelin Tuppuralassa. Hän perusti 1938 "Grahn & Kumppanit" yhtiön (myöhemmin "Oy Grahn Ltd") ja "Lastubetoni Oy":n joka toimi Järvenpäässä. Grahn Ltd-yhtiölle siirtyi Mikkelin Tuppuralassa sijainnut entinen Mikkeli Oy:n saha ja tämän sahan yhteyteen rakennettiin myös vaneritehdas ja puutalotehdas sekä myöhemmin autokoritehdas. Grahn Ltd-yhtiöllä oli myös yhteinen metsäosasto Kalso Oy:n kanssa. Tuppuralan tehtaiden toiminta oli laajimmillaan 1960-luvun alussa jolloin työntekijöitä oli 550 ja sahatavaran vuosituotanto oli 23 360 m3 sekä vanerin ja rimalevyjen vuosituotanto 25 000 m3.
Karl Grahnin jälkeen Grahn Ltd-yhtiön toimitusjohtajana oli Helmer Grahn. Hänet erotettiin 1965 luvattomien tappiollisten osakekauppojen vuoksi ja hän myi 1966 osuutensa Grahn-yhtiöstä. Grahnin suvun omistus jatkui yhtiössä aina vuoteen 1971 saakka jolloin Boris Grahn myi omat ja sukunsa osakkeet yhtiössä. Grahn Ltd-yhtiön toimitusjohtajana oli 1965–1986 Heikki Kivijärvi. Grahn Ltd-yhtiöön sulautettiin 1966 Lastubetoni Oy ja 1977 Oy Siikakoski Ab.
Vuonna 1977 Grahn-yhtymä osti jurvalaisen huonekalutehdas Jouko Mäkinen Oy:n. Samana vuonna Jouko Mäkinen Oy:öön fuusioitiin Grahn-yhtymään kuulunut Kyyvesi Oy ja vuonna 1978 osia Lepokalusto Oy:n konkurssipesästä.
Grahn Ltd teki konkurssin keväällä 1986. Samalla päättyi myös Grahn-konsernin toiminta.
Vuohijärvellä toiminut entinen Kalso Oy:n vaneritehdas on ollut vuodesta 1996 UPM-Kymmenen omistuksessa ja toimii nykyisin nimellä UPM Kalson viilutehdas valmistaen sorvattua kuusiviilua lähinnä parkettiteollisuudelle parketin taustaviiluksi.
Jouko Mäkinen Oy:n kirjahyllytuotantoa jatkoi MackFinn Teollisuus Oy vuoteen 2013 asti, jolloin se meni konkurssiin.
Sikasota (Serbia)
”Sikasota” oli Itävalta-Unkarin ja Serbian välillä maaliskuusta 1906 heinäkuuhun 1909 jatkunut kiista, jossa Itävalta-Unkari yritti karjaeläimiä koskeneen tuontikiellon avulla painostaa Serbiaa luopumaan aluelaajennuksiin tähdänneestä politiikastaan. Konflikti sai nimensä siitä, että sen aikana myös sikojen tuonti Serbiasta Itävalta-Unkarin alueelle kiellettiin kokonaan.
Maiden välit olivat huonontuneet Serbiassa vuonna 1903 tapahtuneen vallanvaihdoksen jälkeen, minkä seurauksena neuvottelut keskinäisen kauppasopimuksen uusimisesta eivät tahtoneet edetä. Serbia halusi vähentää taloudellista riippuvuuttaan Itävalta-Unkarista, jonne suuntautui yli 80 prosenttia Serbian viennistä ja josta saatiin myös yli 50 prosenttia tuonnista. Neuvottelut kariutuivat lopullisesti Serbian solmittua tulliliiton Bulgarian kanssa elokuussa 1905. ”Sikasota” alkoi, kun Itävalta-Unkari sulki Serbian vastaisen rajansa kaupankäynniltä 1. maaliskuuta 1906 alkaen. Serbia onnistui kuitenkin löytämään vienti- ja luottomarkkinoita muualta, ja sen ulkomaankauppa itse asiassa lisääntyi kauppasulun aikana. Tuonti järjestyi Saksasta. ”Sikasota” onnistui ainoastaan lisäämään Serbian vihamielisyyttä Itävalta-Unkaria kohtaan. Se lisäsi myös Serbian halua saada yhteys Adrianmeren rannikkoon ja siten vahvisti ekspansiohakuista politiikkaa Serbiassa.
Raymond Emil Goedert
Raymond Emil Goedert (s. 15. lokakuuta 1927 Oak Park) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsus Stritch 1. toukokuuta 1952. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi sekä Tamazenin titulaaripiispaksi 8. heinäkuuta 1991, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja John Robert Gorman.
Goedert jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 2003.
Rosario Saro Vella
Rosario Saro Vella (s. 8. toukokuuta 1952 Canicattì) on Madagaskarilla toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu salesiaaneihin. Hänet vihittiin papiksi 27. toukokuuta 1979 ja nimitettiin Ambanjan hiippakunnan johtoon 7. marraskuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Odon Marie Arsène Razanakolona, jota avustivat Calogero La Piana ja Augustine Kasujja.
Kosmiset surffitytöt
Kosmiset surffitytöt ("Lightning Point") on australialainen nykyaikaan sijoittuva fantasiaelementtejä sisältävä teinidraamasarja. Jonathan M. Shiff tuotti sen Australian Network Ten -televisiokanavalle yhdessä Australian Nickelodeonin ja Saksan yleisradioyhtiön ZDF:n kanssa. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa ja Britanniassa nimellä "Alien Surf Girls".
Sarjaa esittämine alkoi Yhdysvalloissa TeenNick-kanavalla 29. toukokuuta 2012, Britanniassa Nickelodeon-kanavalla 23. heinäkuuta 2012, Australiassa Network Ten -kanavalla 22. kesäkuuta 2012 ja Suomessa Kakkosella Summeri-nuortenohjelman sisällä 3. kesäkuuta 2013.
Näyttelijä Jessica Green vahvisti tammikuussa 2013 Twitterin kautta ettei sarjaan tehdä toista tuotantokautta.
Sarjan tuottaja Schiff on tuottanut myös Yle TV2:lla esitetyt nuortensarjat "Elefanttiprinsessa" ja "H2O".
Avaruustytöt Kiki ja Zoey saapuvat toiselta planeetalta pieneen Lightning Pointin kylään surffaamaan. Matka ei suju suunnitelmien mukaan, kun avaruusaluksen kanssa tulee ongelmia estäen kotiin matkustamisen. Tämä takia tytöt jäävät asumaan uuden ystävän, Amberin, luokse. Kun kylän puheenaiheeksi nousee UFO-havainnot, tytöt ymmärtävät pian, että he eivät ole ainoat Maassa vierailleet avaruusolennot. Kylä muuttuu seikkailujen ja romanssien näyttämöksi. Kun tulee lähdön aika, voivatko he heittää hyvästit maapallolle vai lähteä kotiplaneetalleen Luminalle?
Sarjaa kuvattiin Australian Gold Coastilla vuonna 2011.
Christian Conrad Blouin
Christian Conrad Blouin CMM (1. marraskuuta 1941 – 12. tammikuuta 2019) oli Papua-Uudessa-Guineassa toiminut kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Louis Joseph Jean Marie Fortier 3. toukokuuta 1969. Hänet nimitettiin Laen hiippakunnan johtoon 15. tammikuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henry Anthony A. van Lieshout, jota avustivat Francisco Montecillo Padilla ja William Joseph Kurtz.
Francis Joseph Kane
Francis Joseph Kane (s. 30. lokakuuta 1942 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan John Patrick Cody 14. toukokuuta 1969. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi sekä Sault Sainte Marie in Michiganin titulaaripiispaksi 24. tammikuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Eugene George, jota avustivat Raymond Emil Goedert ja Ricardo Watty Urquidi.
Helmut Dieser
Helmut Dieser (s. 15. toukokuuta 1962 Neuwied) on saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Trierin hiippakuntaan Hermann Josef Spital 8. heinäkuuta 1989. Hänet nimitettiin Trierin vihkipiispaksi sekä Naronan titulaaripiispaksi 24. helmikuuta 2011, ja piispaksi vihkiminen seurasi 5. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stephan Ackermann, jota avustivat Robert Brahm ja Jörg Michael Peters.
Gratian Mundadan
Gratian Mundadan CMI (s. 15. toukokuuta 1933 Alengad) on intialainen syyrialais-malabarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. toukokuuta 1964 ja nimitettiin Bijnorin apostoliseksi eksarkiksi vuonna 1972. Bijnorista tehtiin hiippakunta 26. helmikuuta 1977, ja Mundadan jatkoi sen johtamista piispana. Hänet konsekroi 6. marraskuuta 1977 Joseph Parecattil, jota avustivat Cecil DeSa ja Januarius Paul Palathuruthy.
Mundadan jäi eläkkeelle 14. elokuuta 2009.
José Luís Mumbiela Sierra
José Luís Mumbiela Sierra (s. 27. toukokuuta 1969 Monzón) on Kazakstanissa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lleidan hiippakuntaan 25. kesäkuuta 1995 ja nimitettiin Santissima Trinità in Almatyn hiippakunnan johtoon 5. maaliskuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Miguel Maury Buendía, jota avustivat Tomash Peta ja Carlos Manuel Escribano Subías.
Henryk Tomasik
Henryk Marian Tomasik (s. 4. tammikuuta 1946 Luków) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Siedlcen hiippakuntaan Jan Mazur 31. toukokuuta 1969. Hänet nimitettin Siedlcen vihkipiispaksi sekä Furnos Minorin titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1992, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Tomasik sai 16. lokakuuta 2009 nimityksen Radomin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. marraskuuta.
John Robert Gorman
John Robert Gorman (s. 11. joulukuuta 1925 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan Samuel Alphonsus Stritch 1. toukokuuta 1956. Hänet nimitettiin Chicagon vihkipiispaksi sekä Catulan titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Louis Bernardin, jota avustivat Alfred Leo Abramowicz ja Nevin William Hayes.
Gorman jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 2003.
Australian Associated Press
Australian Associated Press (AAP) on Australiassa toimiva kansallinen uutistoimisto. Sen perustivat vuonna 1935 kustantamot Fairfax ja The Herald and Weekly Times (HWT).
AAP työllistää yli 175 toimittajaa, jotka työskentelevät kaikissa Australian osavaltioissa ja territorioissa. Sillä on kirjeenvaihtajat Port Moresbyssä, Lontoossa, Aucklandissa, Jakartassa ja Los Angelesissa. Lisäksi AAP:llä on avustajia Yhdysvalloissa, Euroopassa, Aasiassa ja Afrikassa. AAP: n kotimaista uutisointia täydentävät suuret kansainväliset uutistoimistot.
AAP:n omistaa neljä Australialaista uutistoimistoa - News Limited (45%), Fairfax (45%), The West Australian -lehden julkaisija West Australian Newspapers (8%) sekä Rural Press Limited (2%). Yhdessä nämä yritykset julkaisevat valtaosan Australiassa ilmestyvistä sanomalehdistä.
AAP: n pääpaino on päivittäisten uutisten toimittaminen, mutta se toimittaa myös viihdeuutisia, reportaaseja, mielipidekirjoituksia, täytetarinoita sekä valokuvia. sen päätoimittajana työskentelee Tony Gillies.
Vuonna 1990 AAP:n Telekommunikaatio-liiketoiminta yhtiöitettiin AAPT:hen, jonka nykyään omistaa Telecom New Zealand.
Gregory Karotemprel
Gregory Karotemprel CMI (s. 6. toukokuuta 1933 Chemmalamattam) on intialainen syyrialais-malabarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. toukokuuta 1963 ja nimitettiin Rajkotin hiippakunnan johtoon 22. tammikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antony Padiyara, jota avustivat Charles Gomes ja Gratian Mundadan.
Karotemprel jäi eläkkeelle 16. heinäkuuta 2010.
Kurt H. Debus
Kurt Heinrich Debus (29. marraskuuta 1908 – 10. lokakuuta 1983) oli saksalainen rakettitiedemies, joka osallistui V-2 raketin kehittelyyn toisen maailmansodan aikana. Hän kuului SS:ään ja antoi erään kollegansa ilmi Gestapolle. Hänet siirrettiin sodan jälkeen operaatio Paperiliittimessä Yhdysvaltoihin, jossa hänestä tuli Kennedyn avaruuskeskuksen ensimmäinen johtaja (1962–1974). Hän johti Saturn-rakettienlaukaisuaseman rakentamista Cape Canaveralissa. Debus työskenteli Wernher von Braunin työtoverina NASAlle. Hän kuoli vuonna 1983.
Carlos Manuel Escribano Subías
Carlos Manuel Escribano Subías (s. 15. elokuuta 1964 Carballo) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Zaragozan arkkihiippakuntaan Elías Yanes Alvarez 14. heinäkuuta 1996. Hänet nimitettiin Teruel y Albarracínin hiippakunnan johtoon 20. heinäkuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio María Rouco Varela, jota avustivat Renzo Fratini ja Elías Yanes Alvarez.
Arthur Rudolph
Arthur Louis Hugo Rudolph (9. marraskuuta 1906 – 1. tammikuuta 1996 Hampuri, Saksa) oli saksalainen rakettitiedemies, joka osallistui V-2 rakettien kehittelyyn. Hän toimi 2. maailmansodan aikana johtotehtävissä Mittelwerkin orjatyövoimaa käyttäneessä ohjustehtaassa. Sodan jälkeen hänet siirrettiin Yhdysvaltoihin Operaatio Paperclipissä. Hän työskenteli NASAlle ja USA:n armeijalle ja kehitti mm. Pershing-ohjuksia ja Saturn V-rakettia. Vuonna 1984 hän lähti Yhdysvalloista mahdollisten sotarikossyytteiden takia. Häntä kuulusteltiin mahdollisesta osallistumisestaan Mittelwerkissä käytetyn työvoiman väärinkohteluun. Hän oli myös ollut natsipuolueen jäsen. Häntä vastaan ei nostettu syytettä, eikä hän joutunut oikeuteen missään vaiheessa sotarikoksista. Rudolph kuoli vuonna 1996 Saksassa.
Julián García Centeno
Julián García Centeno (s. 22. lokakuuta 1933 Sitrama de Tera) on Perussa toiminut espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin augustinolaiseksi papiksi 13. heinäkuuta 1958 ja nimitettiin Iquitosin vihkipiispaksi sekä Giruksen titulaaripiispaksi 19. kesäkuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Tagliaferri, jota avustivat José Delicado Baeza ja Gabino Peral de la Torre.
García Centeno sai 5. tammikuuta 1991 nimityksen Iquitosin apostoliseksi vikaariksi, jonka virkaan hänet asetettiin 10. maaliskuuta. Hän jäi eläkkeelle 2. helmikuuta 2011.
Rafael González Moralejo
Rafael González Moralejo (19. toukokuuta 1918 Valencia – 29. toukokuuta 2004) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1945 ja nimitettiin Valencian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Dardanuksen titulaaripiispaksi 25. helmikuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat Marcelino Olaechea Loizaga ja Casimiro Morcillo González.
González Moralejo sai 28. marraskuuta 1969 nimityksen Huelvan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 27. lokakuuta 1993. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Francisco Cerro Chaves
Francisco Cerro Chaves (s. 18. lokakuuta 1957 Malpartida de Cáceres) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Toledon arkkihiippakuntaan 12. heinäkuuta 1981 ja inkardinoitiin Valladolidin arkkihiippakuntaan vuonna 1992. Hän sai 21. kesäkuuta 2007 nimityksen Coria-Cáceresin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Santiago García Aracil ja Braulio Rodríguez Plaza.
Braulio Rodríguez Plaza
Braulio Rodríguez Plaza (s. 27. tammikuuta 1944 Aldea del Fresno) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Madridin arkkihiippakuntaan Vicente Enrique y Tarancón 3. huhtikuuta 1972. Hänet nimitettiin Osma-Sorian hiippakunnan johtoon 6. marraskuuta 1987, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Tagliaferri, jota avustivat Angel Suquía Goicoechea ja Teodoro Cardenal Fernández.
Rodríguez Plaza sai 12. toukokuuta 1995 nimityksen Salamancan piispaksi. 28. elokuuta 2002 hänet nimitettiin Valladolidin ja 16. huhtikuuta 2009 Toledon arkkipiispaksi.
Francisco Planas Muntaner
Francisco Planas Muntaner (26. kesäkuuta 1904 Palma de Mallorca – 15. kesäkuuta 1985) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1927 ja nimitettiin Ibizan hiippakunnan johtoon 28. maaliskuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat Jesús Enciso Viana ja Rafael González Moralejo.
Planas Muntaner osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 10. syyskuuta 1976.
José Rico Pavés
José Rico Pavés (s. 9. lokakuuta 1966 Granada) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Marcelo González Martín 11. lokakuuta 1992. Hänet nimitettiin Getafen hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Mentesan titulaaripiispaksi 6. heinäkuuta 2012, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquin Maria López de Andújar y Cánovas del Castillo, jota avustivat Antonio María Rouco Varela ja Braulio Rodríguez Plaza.
Agustín Cortés Soriano
Agustín Cortés Soriano (s. 23. lokakuuta 1947 Valencia) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Ibizan hiippakunnan johtoon 20. helmikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lajos Kada, jota avustivat Ricardo María Carles Gordó ja Agustín García-Gasco y Vicente.
Cortés Soriano sai 15. kesäkuuta 2004 nimityksen Sant Feliu de Llobregatin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. syyskuuta.
Vicente Juan Segura
Vicente Juan Segura (s. 22. toukokuuta 1955 Tabernes de Valldigna) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Valencian arkkihiippakuntaan 24. lokakuuta 1981 ja nimitettiin Ibizan hiippakunnan johtoon 22. tammikuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Leonardo Sandri, jota avustivat Ricardo María Carles Gordó ja Agustín García-Gasco y Vicente.
Ricardo Blázquez Pérez
Ricardo Blázquez Pérez (s. 13. huhtikuuta 1942 Villanueva del Campillo) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. helmikuuta 1967 ja nimitettiin Santiago de Compostelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Germa in Galatian titulaaripiispaksi 8. huhtikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio María Rouco Varela, jota avustivat Angel Suquía Goicoechea ja Mario Tagliaferri.
Blázquez Pérez sai 26. toukokuuta 1992 nimityksen Palencian ja 8. syyskuuta 1995 Bilbaon piispaksi. 13. maaliskuuta 2010 hänet nimitettiin Valladolidin arkkipiispaksi.
Teodoro Úbeda Gramage
Teodoro Úbeda Gramage (30. lokakuuta 1931 Ontinyent – 18. toukokuuta 2003) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. kesäkuuta 1955 ja nimitettiin Ibizan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thunusudan titulaaripiispaksi 1. syyskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dadaglio, jota avustivat José María García Lahiguera ja Francisco Planas Muntaner.
Úbeda Gramage sai 13. huhtikuuta 1973 nimityksen Mallorcan piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 71-vuotiaana virassa.
Barnabas Halem ’Imana
Barnabas R. Halem ’Imana (1929 Rulangara – 3. tammikuuta 2016) oli ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mbararan hiippakuntaan 7. joulukuuta 1958 ja nimitettiin Kabalen hiippakunnan johtoon 29. toukokuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Emmanuel Kiwanuka Nsubuga.
Halem ’Imana erosi tehtävistään piispana 15. heinäkuuta 1994.
Robert Marie Gay
Robert Marie Gay (22. tammikuuta 1927 Ottawa – 29. kesäkuuta 2016) oli Ugandassa toiminut kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Afrikan lähetyssaarnaajien (Valkoisten isien) papiksi 30. tammikuuta 1954 ja nimitettiin Kabalen hiippakunnan johtoon 11. tammikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Wamala, jota avustivat Barnabas Halem ’Imana ja Paul K. Bakyenga.
Gay jäi eläkkeelle 15. maaliskuuta 2003.
Paul K. Bakyenga
Paul K. Bakyenga (s. 30. kesäkuuta 1944) on ugandalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Mbararan hiippakuntaan 11. heinäkuuta 1971 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 6. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Baptist Kakubi, jota avustivat Adrian Kivumbi Ddungu ja Serapio Bwemi Magambo.
Bakyengasta tuli 23. marraskuuta 1991 Mbararan piispa. 2. tammikuuta 1999 Mbararasta tehtiin arkkihiippakunta ja Bakyengasta tuli sen arkkipiispa.
John ’Oke Afareha
John ’Oke Afareha (s. 10. maaliskuuta 1947) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Warrin hiippakuntaan 30. joulukuuta 1973 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Minan titulaaripiispaksi 3. maaliskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Albert Kanene Obiefuna ja Patrick Ebosele Ekpu.
Afareha sai 29. maaliskuuta 2010 nimityksen Warrin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. maaliskuuta.
José Eduardo Velásquez Tarazona
José Eduardo Velásquez Tarazona (s. 2. syyskuuta 1947 Caraz) on perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Huarazin hiippakuntaan 1. heinäkuuta 1973 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Obban titulaaripiispaksi 15. maaliskuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Ramón Gurruchaga Ezama, jota avustivat Sebastián Ramis Torrens ja Dante Frasnelli Tarter.
1. heinäkuuta 2000 Velásquez Tarazona sai nimityksen Tacna y Moqueguan koadjuuttoripiispaksi. 4. helmikuuta 2004 hänet nimitettiin Huarazin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 27. huhtikuuta.
Burgosinseisoja
Burgosinseisoja ("Perdiguero de Burgos") on espanjalainen koirarotu.
Burgosinseisoja on melko kookas, lyhytkarvainen kanakoira. Vaikka se ei olekaan yhtä virtaviivaisen ja elegantin näköinen kuin muut seisojat (kuten esimerkiksi pointteri), se on neliömäisen runkonsa ansiosta rakenteeltaan luja ja kestävä. Sen erityispiirteisiin kuuluvat pitkät, riippuvat korvat ja kaksi roikkuvaa kaulapoimua, jotka muodostavat "kaksoisleuan". Kirsu on tummanruskea ja purenta leikkaava. Huulet ovat riippuvat ja ylähuulet peittävät selvästi alahuulet, saamatta kuitenkaan olla veltot. Silmät ovat mantelinmuotoiset, keskikokoiset ja tumman pähkinänruskeat. Normaalisti pehmeä ja jalo katse vaikuttaa toisinaan hieman surulliselta samaan tapaan kuin esimerkiksi cockerspanielilla. Alkuperämaassa hännästä typistettiin perinteisesti kolmasosa, mutta Suomessa ja monessa muussa Euroopan maassa typistys on nykyisin kielletty.
Karvapeite on lyhyt, sileä ja tiheä. Se muodostuu maksanruskeista ja valkoisista karvoista, jotka muodostavat yhdessä ruskeatäplikkään, harmahtaan maksanruskein laikuin tai maksanruskea-valkoisen kokonaisuuden riippuen siitä, kumpi väreistä on dominoiva. Valkoinen otsalaikku on tunnusomainen piirre monilla koirilla, mutta rotumääritelmä ei kuitenkaan edellytä sitä. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 62–67 cm välillä ja narttujen 59–64 cm. Keskimääräinen paino on 25–30 kg. Sukupuolileiman tulee olla selvä, ja nartut ovat yleensä uroksia virtaviivaisempia.
Burgosinseisoja on älykäs, rauhallinen, hillitty, kestävä ja tasapainoinen. Sillä on hyvä hajuaisti, ja sitä arvostetaan monipuolisten metsästysominaisuuksiensa vuoksi: se on paitsi erinomainen riistan jäljittämisessä, myös sen osoittamisessa ja noutamisessa. Säyseänä, tottelevaisena, hiljaisena ja lempeänä koirana se on helppo kouluttaa ja sopii myös lapsiperheeseen. Se ei kuitenkaan rauhallisuudestaan huolimatta sovellu kaupunkiympäristöön.
Tämä ikivanha rotu on kotoisin nykyisen Burgosin maakunnan alueelta muinaisesta Kastilian kuningaskunnasta. Se saattaa polveutua navarranseisojan ja sabueso españolin välisestä risteytyksestä, ja sen uskotaan mitä todennäköisimmin vaikuttaneen muiden seisojarotujen jalostamiseen. Sitä käytetään erityisesti pienriistan - kuten jänisten ja kaniinien - ja lintujen metsästykseen, mutta rohkeutensa ansiosta se sopii myös suurriistan metsästykseen. Sisukkaana, nopeana ja kestävänä koirana se kykenee työskentelemään kovassakin maastossa.
Luonteenomaisessa ympäristössä, maaseudun metsästyskoirana, pidettynä burgosinseisoja ei yleensä vaadi ylimääräisiä hoitotoimenpiteitä. Kuten muutkin metsästyskoirat, se kuitenkin vaatii päivittäistä liikuntaa ja mahdollisuuden juosta myös vapaana laajalla aukealla alueella.
Vuonna 2012 Suomeen tuotiin Espanjasta ensimmäiset rodunedustajat De Pedralvez -kennelistä, joista narttu Kinkku De Pedralvez on ehtinyt saavuttaa joitain tuloksia, joita ei ole vielä KoiraNetissä. Nämä koirat eivät kuitenkaan ole vielä ehtineet Suomen Kennelliiton viralliseen rekisteriin eivätkä sen vuoksi näy KoiraNetissä.
Marco Antonio Cortez Lara
Marco Antonio Cortez Lara (s. 10. joulukuuta 1957 Chiclayo) on perulainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Chiclayon hiippakuntaan paavi Johannes Paavali II 3. helmikuuta 1985. Hänet nimitettiin Tacna y Moqueguan koadjuuttoripiispaksi 18. maaliskuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Hugo Garaycoa Hawkins, jota avustivat Rino Passigato ja Jesús Moliné Labarte.
Cortez Larasta tuli 1. syyskuuta 2006 Tacna y Moqueguan piispa.
Sebastián Ramis Torrens
Sebastián Ramis Torrens TOR (s. 10. kesäkuuta 1943 Llubí) on Perussa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1969 ja nimitettiin Huamachucon alueprelatuurin johtoon 13. marraskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Manuel Prado Perez-Rosas ja Damián Nicolau Roig.
Lambert Bainomugisha
Lambert Bainomugisha (s. 12. heinäkuuta 1961 Kashumba) on ugandalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 13. heinäkuuta 1991 papiksi Mbararan hiippakuntaan (vuodesta 1999 arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin Mbararan vihkipiispaksi sekä Tacia Montanan titulaaripiispaksi 2. heinäkuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 1. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul K. Bakyenga, jota avustivat John Baptist Kakubi ja Callistus Rubaramira.
Omar de Jesús Mejía Giraldo
Omar de Jesús Mejía Giraldo (s. 21. tammikuuta 1966 El Santuario) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sonsón-Rionegron hiippakuntaan 16. marraskuuta 1991 ja nimitettiin Florencian hiippakunnan johtoon 27. huhtikuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fidel León Cadavid Marin, jota avustivat Ricardo Antonio Tobón Restrepo ja Flavio Calle Zapata.
Elsa, kohtalon lapsi
”Elsa, kohtalon lapsi” on Martti ”Huuhaa” Innasen vuonna 1967 julkaistu kappale ja esikoissingle. Se julkaistiin Safir-levymerkillä toisena puolenaan ”Aavehiihtäjä”. Kappaleen sävelsi salanimellä P. Naseva Erik Lindström ja sanoitus oli Innasen (salanimellä T. Kutvonen). Tangoparodia ”Elsa, kohtalon lapsi” oli Suomen myyntilistalla seitsemän kuukautta, joista neljän kuukauden ajan kärjessä.
Kappale on mukana Innasen esikoisalbumilla "Rakkauden ja onnensatumaan täysivaltainen suurlähettiläs".
Niin kauan kuin Suomessa on levytetty tangoja, niistä on tehty myös parodioita. Niitä levyttäneet esimerkiksi Veikko Lavi, Irwin Goodman, Jussi Raittinen, sekä Kari Kuuva, joka vuonna 1964 ylsi listaykköseksi kappaleellaan ”Tango Pelargonia”.
Aiemmin rivimuusikkona työskennellyt Martti Innanen esitteli oman ideansa tangoparodiasta säveltäjä Erik Lindströmille, joka innostui siitä. Kappaleen ”Elsa, kohtalon lapsi” sävelsi ja sovitti Lindström salanimellä P. Naseva ja sanoitti Innanen pseudonyymillä T. Kutvonen.
Singlen julkaisi Lindströmin vuonna 1963 perustaman Oy Finndisc Ab:n Safir-merkki. ”Elsa, kohtalon lapsi” meni piikittelyssä vieläkin pidemmälle kuin esimerkiksi ”Tango Pelargonia”. Huumori ei kuitenkaan avautunut kaikille, sillä osa yleisöstä näytti ottavan kappaleen tosissaan. Single nousi suoraan Suomen myyntilistan ykköseksi maaliskuussa 1967, ja pysyi kärjessä kaikkiaan neljä kuukautta.
Kirjais
Kirjais (joskus myös "Kirjainen") on saari ja kylä Nauvon pääsaarten eteläpuolella Paraisilla. Saaresta on siltayhteys Sommarön kautta Pikku-Nauvoon. Kirjais on 10 neliökilometrin kokoinen. Vakituisia asukkaita saarella on 31, ja kesäasukkaita Kirjaisissa on noin 250. Kirjaisissa on vierasvenesatama sekä ravintola ja kyläkauppa.