hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ander Herrera
Ander Herrera Agüera (s. 14. elokuuta 1989 Bilbao, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Herrera on Real Zaragozan kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa kaudella 2008–2009, kun se pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Hän pelasi kauden aikana 19 ottelua.
Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan Primera Divisiónissa 29. elokuuta 2009 Tenerifeä vastaan. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki 6. joulukuuta 2009 ottelussa Mallorcaa vastaan. Herrera kuului joukkueen luottopelaajiin läpi kauden, jonka aikana hän pelasi lopulta 30 ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 pääsarjaottelua.
7. helmikuuta 2011 Herrera teki kuusivuotisen sopimuksen Athletic Bilbaon kanssa, jonne hän siirtyi kauden 2010–2011 jälkeen. Hän pelasi tulokaskaudellaan Athleticissa 32 Primera Divisiónin ottelua. Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua mukaan lukien tappiollinen loppuottelu Atletico Madridia vastaan. Copa del Reyssa hän pelasi kaikki yhdeksän ottelua, loppuottelussa Athletic hävisi FC Barcelonalle. Hän pelasi Espanjan pääsarjassa 29 ottelua kaudella 2012–2013 ja 33 ottelua kaudella 2013–2014.
Herrera siirtyi Manchester Unitediin 26. kesäkuuta 2014 neljän vuoden sopimuksella. Hän pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa Swanseaa vastaan 16. elokuuta 2014 ja teki ensimmäisen maalinsa Queens Park Rangersia vastaan vajaa kuukausi myöhemmin. Hän pelasi valioliigassa kaudella 2014–2015 kaikkiaan 26 ottelua ja seuraavalla kaudella 27. Hän pelasi kuudessa ottelussa, ei kuitenkaan finaalissa, Unitedin voittaessa FA Cupin 2015–2016. Hän debytoi samalla kaudella myös Mestarien liigassa. Syksyllä 2016 hän oli voittamassa FA Community Shieldiä.
Herrera pelasi Espanjan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kaikkiaan 15 ottelua, joissa teki neljä maalia. Hän pelasi kaikissa viidessä ottelussa Espanjan voittaessa ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2011. Alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi viisi ottelua. Lontoon olympialaisissa 2012 hän pelasi alkulohkossa pudonneen Espanjan kaikki kolme ottelua.
Metsämiesten Säätiö
Metsämiesten Säätiö on 18. marraskuuta 1948 perustettu metsäalan yleishyödyllinen säätiö.
Säätiö tukee metsäalan kehittämistä ja alalla toimivien tai siihen liittyvien henkilöiden henkistä ja aineellista hyvinvointia. Se jakaa vuosittain noin 1,5 miljoonaa euroa apurahoja tutkimukseen, koulutukseen, hyvinvointiin, viestintään ja metsäkulttuuriin. Säätiön varallisuus tulee metsä-, kiinteistö- ja finanssisijoituksista.
Säätiön hallituksen puheenjohtajana toimii Juha Mäkinen ja toimitusjohtajana Ilari Pirttilä.
Säätiön taustalla on talvisodan ja jatkosodan ja niiden jälkeisen ajan säännöstely ja samanaikainen metsätyön teon tarve. Korttiannokset olivat riittämättömiä metsätyötä tekeville. Kansanhuoltoministerinä toiminut V. A. Kotilainen asetti metsätyömaiden elintarvikehuoltoa varten toimikunnan, jonka työ johti Metsätyömaiden Muonitustoimiston perustamiseen marraskuussa 1940. Toiminta osoittautui tarpeelliseksi, mutta olojen kohennuttua se kävi tarpeettomaksi ja elokuussa 1948 toimisto esitettiin lakkautettavaksi.
Elintarvikkeiden toimitusmaksuista karttuneen varallisuuden palautus noin puolelletoista tuhannelle asiakkaalle olisi ollut vaikeaa. Varoja oli yhteensä 42 203 395 markkaa eli nykyrahassa yli miljoonaa euroa eikä niitä haluttu siirtää myöskään valtion kassaan. Siksi päätettiin perustaa yleishyödyllinen metsäalaa palveleva säätiö. Sen ensimmäinen puheenjohtaja aina vuoteen 1958 asti oli lakkautetun muonitustoimiston puheenjohtaja metsäneuvos Eetu Anttilainen. Myös ensimmäinen asiamies oli muonitustoimiston työntekijä, metsäneuvos Toivo Koskelo.
Tauno Tönningin Säätiö
Tauno Tönningin Säätiö on rakennusneuvos Tauno Tönningin ja hänen puolisonsa Tuovin perustama säätiö.
Säätiö perustettiin 24. toukokuuta vuonna 1972. Tauno Tönningin ja hänen vaimonsa Tuovin lisäksi tuolloinen Oulun yliopiston rehtori, professori Markku Mannerkoski, maaherra Niilo Ryhtä ja Oulun Osuuspankin toimitusjohtaja Paavo Saari muodostivat säätiön ensimmäisen hallituksen. Säätiön tarkoitukseksi kirjattiin teknistieteellisen ja muun taloudelliseen kasvuun tähtäävän tieteellisen tutkimustoiminnan tukeminen. Säätiön alkupääoma oli vain 30 000 markkaa, mutta jo ensimmäisen vuoden aikana se vastaanotti yli 900 000 markan lahjoitukset. Tönningin yhtenä tavoitteena oli hankkia 1000 hehtaaria metsää, ja yksityisesti hankkimansa metsät hän lahjoitti säätiölle. Tauno Tönning menehtyi 10. lokakuuta 1985 sairauskohtaukseen Korpilahdella juuri säätiön metsäasioita käsitelleessä kokouksessa.
Vuoden 2001 päättyessä eli säätiön 30. toimintavuonna sen taseen loppusumma oli 36,7 miljoonaa markkaa eli 6,17 miljoonaa euroa. Säätiön ensimmäisten 20 vuoden aikana eli vuosina 1972-92 myönnettiin 490 apurahana yhteensä 813 300 euroa. Seuraavien kymmenen vuoden aikana apurahoja myönnettiin 417 hakijalle 1,5 miljoonaa euroa. Säätiö on myös jakanut palkintoja tunnustuksena erityisen huomattavasta työstä, jota on tehty säätiön tukemilla aloilla Pohjois-Suomen kehittämisen hyväksi, mm. professori Matti Otalalle hänen ansioistaan elektroniikka-alan alan tutkimuksen ja tuotannon käynnistämisessä ja kasvussa Pohjois-Suomessa.
Vaikka taiteen tukeminen ei varsinaisesti kuulu säätiön toimintaan, se hankki 1982 Lontoosta Stradivariuksen oppilaan Alessandro Gaglianon vuonna 1704 rakentaman antiikkiviulun. Se luovutetaan määrävuosiksi lahjakkaalle, taitonsa jo osoittaneelle pohjoissuomalaiselle viulistille. Ensimmäinen viulun haltija oli Päivyt Rajamäki.
Säätiö on lisäksi harjoittanut pienimuotoista kustannustoimintaa. Rakennusneuvos Tönning kirjoitti itse muistelmateokset "Ollutta ja mennyttä" sekä "Herrojen kanssa marjassa", samoin kuin elämäkerrallisen pakinateoksen "Hasardin päiväkirja". Säätiön 30. toimintavuonna ilmestyi Esko Vesalan kirjoittama Pyykön tilahistoria. Utajärven kunnan Niskan kylässä sijaitseva ja säätiön omistuksessa oleva Pyykkö on yksi Oulujoen yläjuoksun vanhimmista tiloista.
There's plenty of room at the bottom
”There’s plenty of room at the bottom” (vapaasti suomennettuna ”pohjalla on tilaa yllin kyllin”) on fyysikko Richard Feynmanin vuonna 1959 pitämä esitelmä. Feynman piti esitelmänsä American Physical Societylle 29. joulukuuta California Institute of Technologyn yksityisessä yliopistossa Pasadenassa, Kaliforniassa. Feynman piti mahdollisuutta käsitellä yksittäisiä atomeja suoraan muita käytössä olleita tapoja parempana synteettisen kemian muotona.
Yhdysvaltalaisessa matematiikkaan perustuvassa draamasarjassa "Num3rot" viitataan useasti Feynmanin pitämään esitelmään. Esimerkiksi kolmannen tuotantokauden jaksossa ”Burn Rate” teknologiakehitystä vastustava kirjepommittaja käyttää pommeissaan tunnusta "RF59", joka viittaa sanoihin "Richard Feynman 1959".
Jyrki boy
Jyrki boy on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale vuodelta 1974. Kappaleen teksti kertoo ystävyyden särkymisestä, ja se alkaa sanoilla: "Me ennen kimpassa kuljettiin, kunnes sinä pääsit parempaan kyytiin." Laulun ”Jyrki” on yhdistetty Suosikin pitkäaikaiseen päätoimittajaan Jyrki Hämäläiseen. Leskinen itse on kuitenkin korostanut, että kappaleessa on laajempi näkökulma: ”Kyllä tommoisia Jyrkejä on joka ihmisellä.”
”Jyrki boy” oli Coitus Int -yhtyeen toisen singlen A-puoli; B-puolella oli ”Napoleonin mopo”. Singlen kustansi levy-yhtiö Love Records, ja se äänitettiin Finnvoxin studiolla Helsingin Pitäjänmäessä. Tuottajia olivat Atte Blom ja Juice Leskinen. Kappaleen esittivät Juice Leskinen (laulu), Mikko Alatalo (taustalaulu), Pena Penninkilampi (urut ja taustalaulu), Eetu Tuominen (sähkökitara ja taustalaulu), Juuso Nordlund (basso) ja Juke Aronen (rummut ja lehmänkello). ”Jyrki boy” nousi Suomen singlelistan ykköseksi marraskuussa 1974 – yhtyeen edellisen singlen ”Marilynin” tilalle – ja pysyi ykkösenä helmikuuhun 1975.
Studiossa Leskinen lauloi kappaleen vain yhden kerran. Kun häneltä kysyttiin, haluaisiko hän kuunnella osuutensa ja mahdollisesti laulaa sen uudelleen, hän vastasi: ”Kuuntelen sen seuraavan kerran radiosta.”
Tatra V 799
Tatra V 799 oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama maastoauton prototyyppi vuodelta 1937. Auto suunniteltiin Tšekkoslovakian puolustusministeriön V 750 -mallista antaman palautteen pohjalta.
Autossa oli voimanlähteenä nelisylinterinen, nelitahtinen ilmajäähdytteinen rivimoottori, joka oli varustettu kannen yläpuolisella nokka-akselilla.
Voimansiirrossa oli nelivaihteinen vaihteisto ja kaksiportainen alennusvaihde, joka tuplasi vaihteiden määrän. Sekä etu- että taka-akseli olivat vetäviä. Kantavana rakenteena oli Tatralle tunnusomaisesti keskusputkirunko.
Autossa hyödynnettiin runsaasti muiden Tatra-mallien komponentteja. Moottorissa oli käytetty T92-mallin ja akselistoissa T87-mallin osia.
V 799 suunniteltiin viidelle hengelle ja avomallisessa teräskorissa oli puinen kehikko. Ovia ei ollut. Päällä oli irrotettava kangaskatto. Sivuilla oli varapyörät, jotka oli asetettu suunnilleen etu- ja taka-akselien puoliväliin. Auto oli tarkoitettu vetämään yksiakselista V 407 -mallista perävaunua, jonka kantavuus oli 140 kg. Huippunopeus perävaunun kanssa oli 82 km/h, ilman perävaunua 90 km/h.
Prototyypeistä ensimmäinen valmistettiin Tšekkoslovakian asevoimille ja se luovutettiin vuoden 1937 loppupuoliskolla. Sen tuotantomallinimeksi tuli T79. Auto kävi läpi perinpohjaiset testit, joissa tutkittiin sen maastokelpoisuutta. Lokakuussa asevoimilta tuli tilaus 50 ajoneuvosta. Seuraavana vuonna Tšekkoslovakian sudeettialueet, mukaan lukien Tatran tehtaat Kopřivnicessa, siirtyivät kansallissosialistisen Saksan haltuun, joten tilaus peruttiin. Prototyyppi kuitenkin onnistuttiin siirtämään turvaan ennen saksalaisten saapumista. Toinen prototyyppi, joka oli tehty Romanian asevoimia varten, jäi Tatran tehtaalle.
Naantalin väylä
Naantalin väylä on Korppoon Utöstä Paraisilla Naantalin satamaan johtava meriväylä. Sen kulkusyvyys on 15,3 metriä ja se on yksi Suomen merialueen syvimmistä väylistä, sekä pisin meriväylä 120 kilometrin pituudellaan. Väylä oli vuoteen 2009 saakka kulkusyvyydeltään 13-metrinen. 13 metrin väylä valmistui vuonna 1986.
Väylä alkaa Formansbådanin reunamerkin läheisyydestä Utön eteläpuolelta ja jatkuu 15,3 metrin väylänä Saaristomeren läpi Naantalin satamaan. Väylällä on linjoja yhteensä 19 kappaletta.
Väylä on pääosin luontaisesti syvä, ja sitä ei tämän vuoksi ruopattu kokonaan. 120 kilometrin matkalla ruopattiin 24 kohdetta. Väylähankkeen lupaprosessi kesti kauan ja välillä ruoppaukset jouduttiin keskeyttämäänkin. Väylän viimeiset ruoppaustyöt saatiin valmiiksi Naantalin sataman edustalla joulukuussa 2009, mutta erillisen Nesteen Naantalin jalostamon edustalla sijaitsevan Motonmatalan ruoppausta jatkettiin kevääseen 2010. Ruoppaustöitä tehtiin ympäri vuorokauden.
Uuden kulkusyvyyden käyttöönotto tarkoittaa lähinnä sitä, että Naantalin jalostamolle suuntaavat suuret öljytankkerit M/T "Mastera" ja M/T "Tempera" pystyvät hyödyntämään koko kapasiteettinsa 105 000 dwt, kun aiemmin ne joutuivat ajamaan vajaalla lastilla 80 000 dwt.
Steve McCurry
Steve McCurry (s. 24. helmikuuta 1950) on yhdysvaltalainen kuvajournalisti. McCurry on keskittynyt pitkällä urallaan Etelä- ja Kaakkois-Aasian kuvaamiseen. Hänen tunnetuin teoksensa on valokuva "Afgaanityttö" Sharbat Gulasta vuodelta 1984. Kuva julkaistiin alun perin National Geographic -aikakauslehdessä.
McCurry syntyi Philadelphiassa, Pennsylvaniassa. Hän alkoi opiskella elokuvan historiaa ja elokuvausta Pennsylvanian valtionyliopistossa vuonna 1968. McCurry teki loppututkinnon elokuvataiteista vuonna 1974. McCurry innostui valokuvaamisesta työskennellessään valokuvaajana kaksi vuotta pennsylvanialaisessa sanomalehdessä "The Daily Collegian".
McCurryn kuvajournalistin ura alkoi 1970-luvun lopulla alkaneen Afganistanin sodan reportaasista. Hän kuvasi mujahideen-sissien joukoissa neuvostoliittolaisten tunkeutumista maahan. Hän voitti reportaasista kultamitalin sotavalokuvaaja Robert Capan nimeä kantavassa valokuvauskilpailussa sarjassa "Best Photographic Reporting from Abroad".
Afganistanin sodan jälkeen McCurry jatkoi konfliktien kuvaamista. Hän kuvasi muun muassa Irakin–Iranin sotaa, Libanonin sisällissotaa, Kambodžan sisällissotaa, Persianlahden sotaa ja nykyistä Afganistanin sotaa. McCurryn töitä on julkaistu lehdissä maailmanlaajuisesti ja hän toimittaa säännöllisesti kuvia "National Geographic" -aikakauslehdelle. McCurry on ollut Magnum Photos -kuvatoimiston jäsen vuodesta 1986 lähtien. McCurry on voittanut useita merkittäviä palkintoja, muun muassa neljä ensimmäistä palkintoa World Press Photo -kilpailussa.
McCurry sai käyttöönsä viimeisen Kodakin valmistaman Kodachrome 64 filmirullan. Hän teki kesällä 2010 kuusiviikkoisen matkan, jolla hän otti kuvia, joissa tiivistyy hänen uransa. Rullan 36 kuvasta pari valottui. National Geographic -televisiokanava on tehnyt matkasta vuonna 2011 valmistuneen dokumentin.
McCurryn valokuvista koottu laaja näyttely oli esillä Helsingin Taidehallissa kesällä 2013.
Ruskomäntypistiäinen
Ruskomäntypistiäinen ("Neodiprion sertifer") on keskikokoinen, ruskea pistiäislaji ja huomattava metsätalouden tuholainen. Mäntypistiäistoukat aiheuttivat huomattavia vahinkoja kesällä 2009 ja vahinkojen odotetaan jatkuvan vuonna 2010.
Ruskomäntypistiäisen sukupuolet ovat huomattavan erinäköisiä. Naaras on kellanruskea, 7–10 mm pitkä pistiäinen jolla on mustat tuntosarvet. Koirasyksilöt ovat mustankiiltäviä ja niiden raajat sekä takaruumiin vatsapuoli ovat ruskeat. Koiraiden tuntosarvet ovat näyttävän sulkamaiset.
Täysikasvuiset toukat ovat noin 25 mm pitkiä, harmaanvihreitä ja niissä on pitkittäisjuovia. Pää on musta. Elävät männyissä suurina ryhminä.
Euraasialainen laji, joka on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Aikuiset pistiäiset lentävät elokuusta lokakuuhun.
Laji viihtyy kaikenikäisissä mäntymetsissä. Pistiäisnaaras munii männynneulasten sisälle ja munintakohdassa neulasen pinnalla näkyy kellertävä laikku. Toukat kuoriutuvat touko-kesäkuun vaihteessa ja syövät männyt suurelta osin neulasettomiksi kesä-heinäkuun aikana. Mäntypistiäistoukat eivät yleensä kajoa saman kesän aikana kehittyneisiin neulasiin, minkä seurauksena toukkien valtaaman puun oksien kärkiin jää neulasia. Kuivina ja lämpiminä kesinä muodostuu massaesiintymiä ja noin 20–30 vuoden välein laji aiheuttaa erityisen suuria tuhoja. On arvioitu, että mäntypistiäinen aiheuttaa kymmenen vuoden aikana puuston kasvussa noin 40% menetykset. Noin 4% puista kuolee toukkien aiheuttaman puun kunnon heikkenemisen ja sitä seuraavien ytimennävertäjien sekä pikikärsäkkäiden hyökkäyksen seurauksena. Kotelot ovat maassa.
Talvehtii pääasiassa munana, mutta osa yksilöistä viettää talven kotelossa lähtien lentoon vasta seuraavana kesänä.
Ruskomäntypistiäisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: rahkakurekiitäjäinen ("Agonum ericeti"), Aranea ventricosa, metsämyyrä ("Clethrionomys glareolus"), samettimuurahainen ("Formica cinerea"), Formica exsectoides, kaljukekomuurahainen ("Formica polyctena"), Misumenops tricuspidatus, ilveshämähäkki ("Oxyopes ramosus"), Pardosa hyperborea, Pardosa sphagnicola, talitiainen ("Parus major"), hiirakkoseppä ("Prosternon tessellatum"), kosteikkosysikiitäjäinen ("Pterostichus nigrita"), idänpäästäinen ("Sorex caecutiens") ja Xysticus audax.
Luettelo Navarran kuninkaista
Tämä on luettelo Navarran kuningaskunnan hallitsijoista. Navarra tunnettiin ennen nimellä Pamplona. Pamplona oli kuningaskunnan alkuperäinen nimi, kunnes se liittoutui Aragonian kuningaskunnan kanssa (1076–1134). Alueellinen nimitys Navarra tuli käyttöön vaihtoehtoisena nimenä 900-luvun lopulla, ja nimi Pamplona säilyi hyvin 1100-luvulle saakka.
Íñiguezin hallitsijasuku perusti Pamplonan kuningaskunnan vuonna 824, kun he kapinoivat frankkien (karolingien) valtaa vastaan.
Vuonna 905 naapurivaltioiden liitto pakotti Fortún Garcésin jäämään eläkkeelle ja muuttamaan luostariin. He asettivat valtaan uuden hallitsijasuvun edustajan. Tämän suvun aikana nimi Navarra alkoi syrjäyttää nimen Pamplona.
Sancho IV:n salamurhan jälkeen hänen serkkunsa Kastilian Alfonso VI ja Aragonian Sancho Ramírez hyökkäsivät Navarraan, ja jälkimmäisestä tuli Navarran kuningas, aloittaen puolivuosisataa kestäneen Aragonian vallan.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1904
Jalkapallon olympiaturnaus pelattiin toista kertaa vuoden 1904 St. Louisin olympialaisissa. Jalkapallo oli mukana alun perin näytöslajina eikä mitaleita jaettu, mutta Kansainvälinen olympiakomitea muutti tapahtuman myöhemmin viralliseksi. FIFA ei laske turnausta viralliseksi, sillä turnaukseen osallistuivat seurajoukkueet.
Turnaukseen osallistui kolme joukkuetta, joista yksi tuli Kanadasta ja kaksi Yhdysvalloista. Yhdysvaltain joukkueet olivat molemmat olympiakaupunki St. Louisin joukkueita. Turnauksen voitti kanadalaisjoukkue Galt FC.
Galt FC Kanadasta voitti turnauksen. Yhdysvaltalaisjoukkueet jäivät taistelemaan turnauksen kakkossijasta. Turnauksen kakkossijan ratkaisemiseksi tarvittiin kaksi uusintaottelua.
Aavikon kukka
Aavikon kukka on Sherry Hormanin vuonna 2009 ohjaama elämäkertaelokuva, joka pohjautuu Waris Dirien omaelämäkerralliseen teokseen "Aavikon kukka". Elokuva kertoo Dirien tiestä köyhästä somalialaistytöstä kansainväliseksi huippumalliksi.
Dirie pakeni kotoaan teini-ikäisenä välttääkseen pakkoavioliiton vanhan miehen kanssa. Hän asui ensin sukulaistensa luona Mogadishussa, mistä hän muutti Lontooseen äitinsä sukulaisten kotiapulaiseksi. Tämän suurlähettiläsperheen palattua takaisin Somaliaan Dirie jäi yksin Lontooseen vailla mitään omaisuutta tai edes voimassa olevaa passia. Elokuvassa kerrotaan myös siitä, kuinka Dirien sukupuolielimet silvottiin perinnäistapojen mukaan hänen ollessaan vasta lapsi, ja miten hän myöhemmin toi asian julkisuuteen. Dirie kutsuttiin YK:n hyväntahdonlähettilääksi ja hän on toiminut aktiivisesti sukupuolielinten silpomista vastaan.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1908
Vuoden 1908 kesäolympialaisissa pelattiin ensimmäistä kertaa jalkapallon olympiaturnaus maajoukkueiden kesken, kun vuosien 1900 ja 1904 olympialaisissa esiintyivät seurajoukkueet. Jalkapallo oli alun perin vuosien 1900 ja 1904 olympialaisissa näytöslajina, ja vuonna 1908 oli alun perin ensimmäinen virallinen jalkapallon olympiaturnaus. Kansainvälinen olympiakomitea muutti kuitenkin myöhemmin myös aiempien turnausten tulokset virallisiksi. FIFA luokittelee Lontoon vuoden 1908 olympiaturnauksen ensimmäiseksi viralliseksi turnaukseksi.
Turnaukseen ilmoittautui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi lopulta osallistui. Unkari ja Böömi vetäytyivät turnauksesta. Virallinen kisaraportti ilmoitti maiden poisjäännin syyksi Balkanin alueen poliittiset ongelmat. Ranska osallistui turnaukseen kahdella joukkueella.
Turnauksen loppuottelussa kohtasivat Tanska ja Iso-Britannia, jotka etenivät loppuotteluun voittamalla alkuerien vastustajansa selvin numeroin. Suurinumeroisin voitto nähtiin välieräottelussa, jossa Tanska voitti Ranskan maalein 17–1. Tanskan Sophus Nielsen viimeisteli ottelussa 10 maalia, mikä on edelleen olympiaennätys. Tappion masentamat ranskalaiset eivät lähteneet enää pronssiotteluun, vaan paikan siinä sai puolivälierissä pudonnut Ruotsi.
Loppuottelun voitti Iso-Britannia maalein 2–0. Alankomaat saavutti pronssia.
Isabella de Urgel
Isabella de Urgel oli Urgelin kreivin Ermengol III:n ainoa tytär. Hänen äitinsä oli Ermengol III:n ensimmäinen vaimo Adelaide. Isabella meni naimisiin vuonna 1065 Aragonian ja Navarran kuninkaan Sancho I:nin kanssa. Tämän avioliiton seurauksena Isabellasta tuli Aragonian kuningatar (kuningatarpuoliso). Pari sai yhden pojan:
Pari erosi vuonna 1071, ja Sancho meni uudelleen naimisiin, Felicia de Roucyn kanssa, vuonna 1076. Tästä avioliitosta syntyi kaksi poikaa, jotka olivat Pietari I:n seuraajia: Alfonso I ja Ramiro II.
Timo Luukkanen
Timo Luukkanen on suomalainen muusikko, joka on toiminut Betoniporsas-yhtyeessä.
Luukkanen on toiminut muun muassa Warner-Chappellin palveluksessa A&R:nä. Nykyisin hän opettaa musiikkibisnestä Tampereen ammattikorkeakoulussa Virroilla. Hän on kotoisin Heinolasta.
Rahalla saa (elokuva)
Rahalla saa on Jens Lapiduksen samannimiseen bestseller-dekkariin pohjautuva elokuva ja niin sanotun Tukholma noir -trilogian ensimmäinen osa. Elokuvan jatko-osat ovat "Rahalla saa 2" (2012) ja "Rahalla saa - Luksuselämää" (2013).
Viimeinen asema
Viimeinen asema ("The Last Station") on Michael Hoffmanin ohjaama saksalainen elämäkertaelokuva vuodelta 2009. Se kertoo Leo Tolstoista ja perustuu vuonna 1990 ilmestyneeseen Jay Parinin elämäkerralliseen romaaniin.
Pääosissa Christopher Plummer esittää Leo Tolstoita ja Helen Mirren hänen vaimoaan Sofja Tolstajaa.
Tv-Nytissä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,0.
David Clapham
David Clapham (18. toukokuuta 1931 Rawmarsh, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. lokakuuta 2005) oli eteläafrikkalainen Formula 1 -kuljettaja ja moottoriurheilutoimittaja. Hän osallistui vuoden 1965 Etelä-Afrikan GP:hen, mutta vetäytyi kilpailusta eikä osallistunut lainkaan kisaviikonloppuun. Hän kilpaili myös MM-sarjaan kuulumattomassa Randin GP:ssä vuosina 1963–1964, joissa keskeytti. Clapham kilpaili myös Formula Vee, Formula Ford, Etelä-Afrikan F1- ja Saloon Cars sarjoissa.
Clapman kirjoitti myös kolumneja ja artikkeleita Etelä-Afrikan moottoriurheilulehteen. Hän kuoli vuonna 2005 pitkällisen sairauden uuvuttamana.
UCI World Ranking 2010
UCI World Ranking 2010 oli toinen kausi, jolloin Kansainvälisen pyöräilyliiton kehittämä maantiepyöräilyn UCI World Ranking -pisteytys oli käytössä. Rankingpisteet määräytyivät UCI ProTour -sarjan kilpailujen sekä sarjasta pois jääneiden merkittävimpien etappi- ja yhden päivän kilpailujen tulosten perusteella. Kausi alkoi Tour Down Under -etappikilpailulla tammikuussa ja päättyi Lombardian ympäriajoon lokakuussa.
Lähde: UCI
Lähde: UCI
"Lopullinen pistetilanne"
Lähde: UCI
Rob Slotemaker
Rob ”Sloot” Slotemaker (13. kesäkuuta 1929 Batavia, Alankomaiden Itä-Intia (nyk. Jakarta, Indonesia) – 16. syyskuuta 1979 Zandvoort, Alankomaat) oli hollantilainen F1-kuljettaja, joka osallistui vuoden 1962 Hollannin GP:hen, mutta hänen autonsa ei ollut valmis kilpailuun mennessä, ja hänen paikkansa annettiin Wolfgang Seidelille. Slotemaker kuoli vuonna 1979 Circuit Park Zandvoortin radalla jouduttuaan onnettomuuteen, jossa hän mursi niskansa. Hän kuoli sairaalassa samana päivänä.
Xavier Tondó
Xavier Tondó Volpini (5. marraskuuta 1978 Valls, Tarragona – 23. toukokuuta 2011) oli espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Cervélo TestTeamia 2010, ja Team Movistar -tallia vuonna 2011.
Tondó edusti vuonna 2003 alkaneen ammattilaisuransa aikana useita alemman tason ammattilaistalleja. Hän voitti vuonna 2007 Portugalin ympäriajon kokonaiskilpailun 56 sekunnin erolla Candido Barbosaan. Vuonna 2010 hän voitti Pariisi–Nizza-ajon kuudennen etapin. Saman vuoden Katalonian ympäriajossa hän voitti kolmannen osuuden ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi kymmenen sekuntia Joaquim Rodríguezille hävinneenä.
Hän kuoli 23. toukokuuta 2011 kotonaan Granadassa autotallin oven kaaduttua hänen päälleen.
Lähde: Cycling Archives
Laakirchen
Laakirchen on Gmundenin piirissä Ylä-Itävallassa sijaitseva 9 781 asukkaan kaupunki. Se kuuluu myös Salzkammergutin matkailualueeseen.
Itävallan paperinvalmistusmuseo on ainutlaatuinen vanhaan paperitehtaaseen rakennettu museo. Yksi sen päänähtävyyksistä on toiminnassa oleva kopio maailman ensimmäisestä paperikoneesta. Museon kokonaispinta-ala on yli 3 000m².
Valkonaamasirkku
Valkonaamasirkku ("Melozone biarcuata") on Keski-Amerikassa tavattava sirkkuleihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan valkonaamasirkku on 14–15 cm. Lintujen ulkonäkö vaihtelee alalajeittain. "M. b. cabanisi" -alalajin päälaki on musta, niska ja pään sivut ovat ruosteenruskeat. Silmien ympärillä on valkoinen alue ja nokasta alaspäin lähtee musta viiksijuova. Selkä on vaalean oliivinruskea. Vatsa on väriltään valkoinen ja rinnassa on musta laikku. "M. b. biarcuata" -nimialalajilla pään valkoinen alue on laajempi ja viiksijuovat sekä rintalaikku puuttuvat.
Valkonaamasirkkua tavataan alueelta, joka ulottuu Meksikosta Costa Ricaan. Lajin elinympäristöä ovat metsien pensaikkoinen aluskasvillisuus ja kahviplantaasit. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä 600–2 000 metrin korkeudella meren pinnasta.
Valkonaamasirkut liikkuvat yleensä yksin tai pareittain. Ravintonaan linnut käyttävät hyönteisiä, joita ne etsivät maasta lehtiaineksen joukosta.
Could I Have This Kiss Forever
Could I Have This Kiss Forever on Enrique Iglesiaksen ja Whitney Houstonin laulama duetto vuodelta 2000. Laulu julkaistiin ensimmäistä kertaa Iglesiaksen "Enrique" albumilla ja se menestyi hyvin monessa maassa. Se oli esimerkiksi sijalla yksi sekä Eurochart Hot 100 että Espanjan singlelistalla, ja sitä myytiin pelkästään Saksassa 150 000 kappaletta.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1912
Vuoden 1912 Tukholman olympialaisten jalkapalloturnaus oli toinen jalkapallon olympiaturnaus jossa olivat mukana maajoukkueet.
Turnauksessa pelattiin cup-muotoinen kilpailu olympiakullasta. Ensimmäisellä ja toisella kierroksella pudonneet joukkueet koottiin lohdutussarjaan pelaamaan sijoista 5-8. Pelipaikkoina olivat Tukholman Olympiastadion, Råsunda Idrottsplats ja Tranebergs Idrottsplats. Loppuottelu pelattiin olympiastadionilla.
Turnaukseen osallistui 11 maata, ja kaikki tulivat Euroopasta. Ensikertalaisia olympiaturnauksessa olivat Norja, Itävalta, Suomi, Italia ja Venäjä. Suomen suuriruhtinaskunta oli Tukholman olympialaisten aikaan osa Venäjän keisarikuntaa, ja se oli turnauksen ainoa ei-itsenäinen maa. Maalla ei ollut omaa lippua ja suomalaisurheilijoiden voitettua salkoon nostettiin Venäjän lippu. Suomen joukkue pelasi turnauksessa HIFK:n punaisissa pelipaidoissa, joiden valkoinen tähti oli peitetty leijonavaakunalla. Kun Suomi voitti turnauksen puolivälieräottelussa Venäjän, salkoon nostettiin Venäjän lippu ja erotukseksi Venäjän joukkueeseen lipun alla heilutettiin lappua jossa luki "Finland vunnit".
Mitalikolmikko oli sama kuin edellisissä olympialaisissa neljä vuotta aiemmin. Olympiakultaa voitti Iso-Britannia joka voitti loppuottelussa Tanskan. Pronssia voitti Alankomaat nujerrettuaan pronssiottelussa Suomen 9-0.
Lohdutussarja
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6. 
7. 
7. 
9. 
9. 
9.
Pohjaslahden vaakuna
Pohjaslahden vaakuna oli Pohjaslahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa Salussärkän luonnonnähtävyyteen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä vastapalkki, jonka kummastakin sivusta kasvaa kolme havunoksaa; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pohjaslahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 3. marraskuuta 1960. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 20. huhtikuuta 1961.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Pohjaslahti jaettiin Vilppulan ja Virtain kuntien kesken.
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1972
Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1972. On huomioitava, että ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
Tämä luettelo perustuu Mitä Suomi soittaa -albumilistaan, jota kokosi samaisen vuoden heinäkuun tilastoihin asti Suosikki Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n valtuuttamana. Lista ilmestyi kuukausittain. Elokuusta 1972 alkaen Suomen Musiikkikauppiasliitto alkoi koota Mitä Suomi soittaa -listaa itse.
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1973
Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuodelta 1973, joka sisältää Suomen Musiikkikauppiasliiton kerran kuussa kokoaman Mitä Suomi soittaa -listan ensimmäiselle sijalle yltäneet levyt.
Vuoden 1972 elokuusta vuoteen 1994 Suomen Musiikkikauppiasliitto kokosi Mitä Suomi soittaa -listan itse, koska ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
Alfasekretaasi
Alfasekretaasi on nimitys kalvoproteiiniryhmälle, joka yhdessä beeta- ja gammasekretaasien kanssa pilkkoo amyloidiprekursoriproteiinejä (APP). Alfasekretaasit ADAM9, ADAM10, ADAM17 ja ADAM19 kuuluvat solujen pinnalle kiinnittyviin ADAM proteiineihin.
Amyloidiprekursorin kulkeutuessa solupinnan läpi sekretaasit leikkaavat sen kolmeen osaan; solun ulkopuoliseen osaan (sAPP tai APPs-alfa), beeta-amyloidiksi (Aβ) ja solun sisäpuoliseen osaan. Alfa- ja beetasekretaasit leikkaavat ensin amyloidiprekursorin kahtia. Gammasekretaasi puolestaan erottaa amyloid-prekursorin solun sisäpuolisesta osasta irti Aβ:n, ylimääräisen, joka päätyy solun ulkopuolelle.
Beeta-amyloidien muodostama amyloidiplakki liittyy Alzheimerin taudin kuvaan ja oireisiin.
Sahalahden vaakuna
Sahalahden vaakuna oli Sahalahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa kunnan nimeen, joskin vaakunassa on käytetty sudenhammaskoroa sahakoron sijaan selvyyden vuoksi.
Vaakunan selitys on ”kilpi sudenhammaskoron vastalohkoisesti jakama punaiseen ja hopeaan.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Sahalahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 8. joulukuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. huhtikuuta 1962.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Sahalahti liittyi Kangasalan kuntaan.
Katerina Graham
Katerina Alexandre Hartford ”Kat” Graham (s. 5. syyskuuta 1989 Geneve, Sveitsi) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja, tanssija ja malli. Graham on esiintynyt lukuisissa televisiosarjoissa, elokuvissa ja musiikkivideoissa. Vuonna 2009 Graham sai Bonnie Bennettin roolin "Vampyyripäiväkirjat"-televisiosarjasta.
Graham syntyi Genevessä, Sveitsissä ja varttui Los Angelesissa, Kaliforniassa. Hänen isänsä Joseph on liberialainen, ja äitinsä Natasha juutalainen, jolla on venäläistä ja puolalaista syntyperää. Isä toimi Genevessä YK:n journalistina Grahamin syntyessä. Grahamin isä oli musiikkituottaja ja hänen isoisänsä puolestaan YK:n rauhanlähettiläs, joka palveli yhteensä 40 vuotta Hollannissa, Ruotsissa, Romaniassa ja Keniassa.
Grahamin vanhemmat erosivat hänen ollessaan viisivuotias. Hänellä on yksi velipuoli Yakov. Graham kävi hepreankielistä koulua ja osaa englantia, espanjaa ja ranskaa sekä hieman portugalia ja hepreaa. Hänet kasvatettiin juutalaiseksi.
Graham aloitti uransa viihdealalla kuusivuotiaana ja esiintyi seuraavien kahdeksan vuoden aikana lukuisten yhtiöiden mainoksissa, muun muassa Barbie, Kmart, Pop-Tarts ja Edison. 17-vuotiaana Graham osallistui Fantan kansainväliseen mainoskampanjaan.
Koreografi Fatima Robinson huomasi Grahamin tämän ollessa 15-vuotias ja pyysi tätä esiintymään BET Awards -gaalassa lil' Bow Wown taustatanssijana. Seuraavaksi Graham työskenteli muun muassa Missy Elliottin, Pharrellin ja Jamie Foxxin taustatanssijana sekä eri koreografien kanssa. Graham on esiintynyt useissa musiikkivideoissa, mukaan lukien Akonin "Lonely", Justin Bieberin ja Usherin "Somebody to Love", 112:n "What if", John Legendin "Used to Love", B2K:n "Why I Love You", Musiq Soulchildin "B.U.D.D.Y" ja Nellyn "Just A Dream".
Graham debytoi televisiossa vuonna 2002 Disney Channelin nuortensarjassa "Lizzie McGuire". Sen jälkeen hän on esiintynyt sarjoissa kuten "C.S.I.", "O.C.", "Veljemme on nero", "Kovaa lääkettä" ja "Like Family". Graham esitti myös Jacksonin tyttöystävää Allisonia "Hannah Montanassa". Hänen läpimurtonsa oli Bonnie Bennettin rooli CW:n televisiosarjassa "Vampyyripäiväkirjat".
Graham on esiintynyt muun muassa elokuvissa "17 Again", "Our First Christmas", "Dance Fu", "Honey 2" ja "The Roommate".
Graham näytteli Jada Pinkettiä vuonna 2017 ilmestyneessä Tupac Shakurista kertovassa elämäkertaelokuvassa "All Eyez On Me".
Näyttelijän ja tanssijan uransa ohella Graham alkoi panostaa uraansa laulajana. Yksi Grahamin ensimmäisistä kappaleista, "Derailed", sisältyi Jean-Claude Van Dammen elokuvan soundtrackiin.
Vuonna 2010 Graham julkaisi singlen "Sassy". Vuonna 2012 hän julkaisi kappaleet "Put Your Graffiti On Me" ja "Wanna Say", sekä uusimman singlensä "1991" vuonna 2015.
Antonio Álvarez
Antonio Álvarez tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Cryptosporidium
Cryptosporidium on itiöeläimiin kuuluva alkueläinsuku. Niitä esiintyy kaikkialla maailmassa, ja ne kestävät hyvin erilaisia olosuhteita. Ne kestävät elossa kuukausia kosteassa maaperässä tai vedessä. Tavallinen kloorikäsittely ei niitä tuhoa, mutta ne tuhoutuvat vettä keittämällä. Ne aiheuttavat infektion isäntäeläimen ruoansulatuskanavaan, lähinnä mahalaukuun tai suolistoon. Sairaus on nimeltään kryptosporidioosi. Tartunta voi olla oireeton, tai se voi aiheuttaa lievää ripulia, joka voi kehittyä vakavaksikin. Immuunipuolustukseltaan heikoilla isäntäeläimillä "Cryptosporidium" voi levitä ruoansulatuskanavasta muualle elimistöön, jolloin tartunnasta tulee hyvin hengenvaarallinen.
Sairaus on hyvin tarttuva. "Cryptosporidium" leviää tartunnan saaneen isäntäeläimen ulosteen välityksellä joko suoraan tai välillisesti ulosteiden saastuttaessa juomavettä, uimavettä tai elintarvikkeita. Se voi myös tarttua suoraan ihmisestä toiseen tai eläimestä ihmiseen. Alkueläin leviää siis aina ihmisen tai eläimen, lemmikkieläimet ja tuotantoeläimet mukaan lukien, ulosteista, joissa on ookystia, paksukuorisia kestomuotoja, jotka kestävät ympäristöä hyvin myös isäntäeläimen ulkopuolella. Leviäminen tapahtuu helposti, jos eläimet pääsevät viljelyksille tai marja- ja hedelmätarhoja kastellaan saastuneella vedellä.
Marraskuussa 2008 todettiin ensimmäinen "Cryptosporidium"-alkueläimen aiheuttama epidemia Suomessa. Tampereella ja Kirkkonummella sairastui yhteensä noin 90 ihmistä loka-marraskuussa 2012.
Kryptosporidioosin oireita ovat raju vesiripuli, johon voi liittyä kuumetta, päänsärkyä, lihaskipuja, vatsakramppeja ja pahoinvointia. Tauti voi olla myös oireeton. Oireet alkavat yleensä 3–14 vuorokauden kuluttua tartunnasta ja kestävät yleensä 2–4 vuorokautta. Taudin kantajuus kestää ripulin loppumisen jälkeen 1–2 viikkoa, joskus jopa kaksi kuukautta.
Oireet häviävät yleensä itsestään, ja hoitona onkin oireiden mukainen hoito. Vesiripulin nestehukka korvataan nestehoidolla. Vakavissa infektioissa käytetään erityisluvalla määrättävää nitatsoksanidi-lääkettä.
Pastörointi, kuumentaminen 60–70 celsiusasteeseen, kuivaaminen sekä pakastaminen tuhoavat ookystat. Hygieeniset työskentelytavat ja hyvä käsihygienia ehkäisevät ristisaastumista (käsittelyn aikana käsittelijästä tai toisesta elintarvikkeesta saastuminen). Eläinten pääsy viljelyalueille tulee estää. Vihannesten ja marjojen kasteluun sekä tuotteiden puhdistamiseen ja käsittelyyn käytettävän veden tulee olla puhdasta.
Be with You
"Be with You" on Enrique Iglesiaksen "Enrique"-albumilta toisena julkaistu single. Laulun ovat kirjoittaneet Iglesias itse, Mark Taylor ja Brian Rawling. Single menestyi hyvin, erityisesti Yhdysvalloissa.
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2013
Vuoden 2013 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Italian Val di Fiemmessä 20. helmikuuta – 3. maaliskuuta. Aikaisemmin Val di Fiemmessä on pidetty MM-kilpailut vuosina 1991 ja 2003.
Kansainvälinen hiihtoliitto valitsi Val di Fiemmen kilpailupaikaksi Kapkaupungissa 29. toukokuuta 2008. Muut ehdokkaat olivat Falun, Lahti, Oberstdorf ja Zakopane.
Suomen joukkue saavutti kisoista vain yhden mitalin, kun Riikka Sarasoja-Lilja ja Krista Lähteenmäki voittivat naisten parisprintissä pronssia. Menestys oli suomalaisittain kaikkien aikojen huonoin hiihtolajien maailmanmestaruuskilpailuissa (ellei oteta huomioon vuoden 1928 olympialaisia, sillä hiihdon olympiavoitoilla oli tuolloin myös MM-arvo).
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta 
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 3. maaliskuuta
Päivämäärä: 1. maaliskuuta
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta 
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Päivämäärä: 2. maaliskuuta
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Vaihtelevissa tuuliolosuhteissa hypätyn mäkiosuuden jälkeen Japani johti kilpailua 22 sekunnin erolla toisena olleeseen Ranskaan ja 25 sekunnin erolla kolmantena olleeseen Itävaltaan. Ensimmäisellä hiihto-osuudella Itävallan Wilhelm Denifl nousi kärkeen Norjan vaihtaessa toisena ja Ranskan kolmantena. Itävalta säilytti johtonsa myös toisella osuudella, kun Bernhard Gruber tuli vaihtoon yli 20 sekuntia ennen Norjan, Yhdysvaltojen, Japanin ja Ranskan muodostamaa ryhmää. Kolmannella osuudella Itävalta hiihdettiin kiinni, ja Japani, Norja ja Ranska saapuivat ensimmäisinä viimeiseen vaihtoon. Yhdysvallat ja Itävalta ottivat kärkikolmikon kuitenkin kiinni jo ankkuriosuuden alussa. Kilpailun viimeisessä nousussa Norjan Magnus Moan lähti irtiottoon, mutta Ranskan Jason Lamy Chappuis saavutti ja ohitti hänet viimeisten kymmenen metrin matkalla.
Pyhän Ristin hautausmaa
Pyhän Ristin hautausmaa on Karjalohjalla sijaitseva vanha hautausmaa, jossa on jäljellä kymmenen hautaa tai niihin liittyvä kiveä.
1647 ja 1745 rakennetut kirkot olivat hautausmaan alueella. Niiden paikalla on muistomerkki.
Lattahihna
Lattahihna tai moniurahihna on tehonsiirtoon käytetty hihna. Lattahihnoja käytetään esimerkiksi teollisuuden hihnakuljettimissa, koneiden voimansiirrossa ja auton moottorin lisälaitteiden käytössä.
Lattahihna on yksinkertaisimmillaan vain vetävästä materiaalista rakennettu hihna. Nykyisin valmistetaan pääosin kerrosrakenteisia lattahihnoja, jotka koostuvat kitkakerroksesta, vetävästä kerroksesta ja pintakerroksesta. Lattahihnan kitkapinta on tavallisesti tasainen tai uritettu ja valmistettu kumista tai krominahasta. Urittamatonta lattahihnaa käyttävän hihnapyörän pinta voi olla hieman kupera, ettei hihna vaeltaisi pois hihnapyörältä, kuten kävisi täysin sylinterimäisellä hihnapyörällä. Kuperan hihnapyörän pinta poistaa hihnan ohjausrullien tarpeen. Lattahihna sallii kiinteät akselivälit, ja hihna voidaan liimata yhteen asennuspaikalla. Hihnan venymä on vähäistä, joten alkuperäinen kireys säilyy vuosia.
Kiilahihnaan verrattuna lattahihna vaatii vähemmän huoltoa, mutta on herkempi epäpuhtauksille ja kosteudelle. Lattahihnakäytössä pyritään suuriin kehänopeuksiin eli suuriin hihnapyöriin. Lattahihna ei pysty akselien tahdistukseen, vaan siihen tarkoitukseen käytetään hammashihnaa.
Lattahihna kiristetään hihnapyörille, ja vetovoima syntyy kitkapinnan puristusvoimasta. Samalla syntyy akseleille taivutuskuormitus. Hihnan kireys tarkistetaan painamalla hihnapyörien väliseltä alueelta hihnaa annetulla voimalla alaspäin ja mittaamalla painuman suuruus. Liian kireä hihna aiheuttaa ylimääräistä kuormitusta akselin laakeroinnille, liian löysä voi luistaa. Kitkapinnalle pääsevä vesi tai lika huonontavat herkästi lattahihnan kitkaominaisuuksia, ja hihna alkaa luistaa. Löysä hihna voi pudota pois hihnapyöriltä tai palaa.
Paavin tiara
Paavin tiara, joskus myös 'kolmitiara' (), on yksi paavillisista tunnusmerkeistä.
Tiaran historia on osittain tuntematon, mutta paavi Gregorius I:n (virassa 590-604) tiedetään käyttäneen muodoltaan nykyistä tiaraa muistuttavaa päähinettä. Tämä malli oli vielä yksinkertainen tiara. Toinen tiara lisättiin päähineeseen paavi Bonifatius VIII:n virkakauden (1294 - 1303) aikana.
Kirkollisista maalauksista tiedetään paavi Klemens V:n (virassa 1305-1314) käyttäneen nykyisen mallista kolmikerrallista tiaraa.
Paavi Paavali VI (1963 - 1978) oli viimeinen kolminkertaisella tiaralla kruunattu paavi. Kruunajaisten jälkeen hän määräsi tiaran myytäväksi ja saadut rahat jaettiin köyhille.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1920
Jalkapallo oli vuoden 1920 Antwerpenin olympialaisten ohjelmassa yhden olympiadin tauon jälkeen, sillä vuoden 1916 olympialaisia ei järjestetty ensimmäisen maailmansodan takia.
Olympiaturnaukseen osallistui 14 maata. Turnaukseen ilmoittautunut Sveitsi vetäytyi turnauksesta ennen otteluiden alkua. Ensimmäisenä ei-eurooppalaisena maana jalkapallon olympiaturnauksessa esiintyi Egypti. Turnaus pelattiin Bergvallin karsintajärjestelmän mukaan, jolloin ottelun hävinneet joukkueet pelasivat vielä turnauksen kakkossijasta.
Jo avauskierroksella koettiin yllätyksiä, kun Norja päihitti Iso-Britannian ja parhaita pelaajiaan säästellyt Tanska kompastui Espanjaan. Isäntäjoukkue Belgia selvisi loppuotteluun kukistamalla sekä Espanjan että Alankomaat luvuin 3–1. Tšekkoslovakia teki selvää jälkeä Jugoslaviasta, Norjasta ja Ranskasta.
Loppuottelussa kohtasivat Belgia ja Tšekkoslovakia 35 000-päisen yleisön edessä. Turnaus päättyi skandaaliin, kun Tšekkoslovakian joukkue marssi ulos kentältä kesken loppuottelun ja tuli diskatuksi. Peli karkasi täysin brittiläisen erotuomarin John Lewisin käsistä. Ottelua luonnehdittiin kovaksi, jossa pelattiin enemmän miestä kuin palloa. Belgialaishyökkääjä runnoi Tšekkoslovakian maalivahdin Klapkan tajuttomaksi, mutta tuomari ei katkaissut peliä ennen kuin tšekkoslovakialaispuolustaja tarttui käsin palloon, jolloin tuomiona oli rangaistuspotku ja 1–0-johtomaali Belgialle. Belgian toinen maali puolestaan syntyi paitsiotilanteesta, ja kun erotuomari vielä ajoi kentältä tästä huomauttaneen tšekkipelaajan, kuohahtivat tunteet kunnolla ja joukkue lähti pois kentältä. Belgian lippu nostettiin voittosalkoon ja raakalaismaisesti käyttäytynyt yleisö repi Tšekkoslovakian lipun palasiksi. Tšekkoslovakia teki ottelusta protestin, mutta se hylättiin ja maa tuli diskatuksi turnauksesta kentältä poistumisen vuoksi. Hopealle sijoittui Espanja.
Egyptin turnaus päättyi voittoon, koska se oli aiemmin hävinnyt Italialle. Diskatulle Tšekkoslovakialle hävinnyt Ranska olisi ollut oikeutettu pelaamaan hopeamitaleista, mutta joukkue oli jo matkustanut pois kisapaikalta.
Pihkakääriäinen
Pihkakääriäinen ("Retinia resinella") on männyissä elävä pieni perhonen.
Pihkakääriäinen on pienikokoinen, yleisväritykseltään huomattavan tumma perhonen, jonka lähes mustissa etusiivissä on nähtävissä harmaankiiltävää kuviointia. Takasiivet ovat tummanruskeat. Siipiväli 16–22 mm.
Aikuista perhosta huomattavasti useammin näkee toukan männynversoihin aiheuttamia äkämiä. Pihkakääriäisen aiheuttama äkämä on noin sormenpään kokoinen, muodostuu kasvin omasta pihkasta sekä toukan eritteistä ja se muistuttaa ulkoisesti oksaan kiinnittynyttä, pihkasta muodostunutta palleroa. Punertava toukka elää äkämän sisällä ja saattaa aiheuttaa äkämän yläpuolisen verson osan kuoleman.
Eurooppalainen laji, joka on esiintymisalueellaan varsin yleinen. Suomessa kääriäistä tavataan koko maassa. Aikuisia perhosia tavataan toukokuulta heinäkuulle.
Pihkakääriäinen viihtyy erityisesti taimikoissa. Aikuinen perhonen munii männynversojen kärkiin, missä toukat kuoriutuvat, kaivautuvat oksan sisään ja aiheuttavat lajille tyypillisen pihkakasvaimen syntymisen. Äkämän yläpuolella sijaitseva verson osa voi kuolla tai vioittua, mikä saattaa aiheuttaa laadullista haittaa kasvista saatavalle puutavaralle. Laji talvehtii toukkana kaksi kertaa ja koteloituu äkämän sisälle.
Aikuiset yksilöt ovat yöaktiivisia ja lentävät valolle
Toukan ravintokasvi on metsämänty ("Pinus sylvestris").
Vitaly Shumbarets
Vitaliy Shumbarets (s. 14. heinäkuuta 1983, Kremenets, Ukraina) on ukrainalainen mäkihyppääjä. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on 25:s sija Planicasta lentomäestä vuodelta 2009. Shumbarets oli myös mukana Vancouverin olympialaisissa sijoittuen normaalimäessä sijalle 45.
Queluzin palatsi
Queluzin palatsi () on portugalilainen 1700-luvulta peräisin oleva palatsi, joka sijaitsee Queluzin kaupungissa, Sintrassa. Palatsi, yksi Euroopan viimeisistä rokokoo-rakennuksista, suunniteltiin Portugalin kuninkaalle Pietari III:lle kesänviettopaikaksi. Pietarin kuoleman jälkeen palatsi oli kuningatar Maria I:n vankipaikkana, kun hän sairastui äkillisesti mielisairauteen. Myöhemmin, kun Ajudan kansallispalatsi tuhoutui tulipalossa vuonna 1794, Queluzin palatsista tuli Juhana VI:n ja tämän perheen virallinen asuinpaikka. He asuivat siellä vuoteen 1807 saakka, jolloin Juhana VI pakeni muun kuningasperheen kanssa Brasiliaan Ranskan miehitettyä Portugalin.
Arkkitehti Mateus Vicente de Oliveira aloitti palatsin suunnittelun vuonna 1747. Rakennusta verrataan usein Versaillesin palatsiin, vaikka se onkin selvästi pienempi.
Vuonna 1826 palatsin suosio Portugalin hallitsijoiden keskuudessa laski, ja vuonna 1908 siitä tuli valtion omaisuutta. Vuonna 1934, vakavan tulipalon seurauksena, palatsin sisustus tuhoutui. Se kuitenkin entisöitiin ja nykyään palatsi on avoinna turisteille ja onkin yksin alueen päänähtävyyksistä.
Yksi palatsin siivistä, rakennettu vuosina 1785–1792, on nykyään muiden maiden valtionpäämiehien majoituspaikkana.
Queluzin arkkitehtuuri edustaa Portugalin kulttuurin ylellisyyden aikakauden loppupuolta. 1700-luvun alusta Portugalissa työskenteli monia ulkomaalaisia taiteilijoita ja arkkitehteja, jotka toivat mukanaan klassisia arkkitehtuurisia ideoita, jotka polveutuivat renessanssista. Queluz kapinoi tyylillään aiempaa, raskaampaa, italialaisvaikutteista barokkia, joka edelsi rokokoota.
Queluzin palatsia verrataan usein Versaillesin palatsiin, mikä ei ole perusteltua. Versaillesin on sanottu säteilevän majesteettisuutta, kun taas Queluzin on sanottu olevan "ennemminkin hieno kuin upea" ja näyttävän "erittäin kalliilta syntymäpäiväkakulta". Queluzin tyyli heijastaa Portugalin senaikaisen kuningasperheen elämäntyyliä.
Pirttikylän vaakuna
Pirttikylän vaakuna oli Pirttikylän kunnan tunnus. Vaakunan aiheen viisikulmiot lipukkeineen, jotka esitetään vuorovärisinä, antavat kuvan pirtin päädystä, jonka kuvajainen heijastuu veden pinnasta. Tämä puolestaan voidaan yhdistää suoraan kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”sini-hopeakatkoisessa kentässä kaksi tasakylkistä viisikulmiota, joista kumpikin yhdellä sivullaan koskettaa pitkin toista erottavaa koroa; kuviossa lipuke; kaikki vuorovärisiä.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Pirttikylän kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 6. elokuuta 1963. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 26. marraskuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Pirttikylä liitettiin Närpiön kuntaan.
Leino Hassinen
Leino Pekka Päiviö Hassinen (30. kesäkuuta 1924 Sortavala – 16. marraskuuta 2015 Tuusula) oli pappi, joka teki pitkän uran Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa. Eläkkeelle jäätyään hän toimi Inkerin evankelis-luterilaisessa kirkossa eri tehtävissä, viimeiseksi kirkon piispana (1993–1996).
Hassinen vihittiin papiksi 9. tammikuuta 1949 Tampereella. Ensimmäinen papinpaikka oli Vihdin seurakunnan nuorisopastorina 1949–1951. Teologian lisensiaatin tutkinnon Hassinen suoritti Ruotsissa Lundin yliopistossa 1951–1954. Jurvassa hän oli virallisen apulaisen tehtävissä 1954–1956. Kirkkoherrana Hassinen toimi Värtsilässä 1956–1959, Karkkilassa 1966–1968 ja Vihdissä 1977–1987. Hassinen oli uutena virkana perustetun Teknillisen Korkeakoulun ja Helsingin Kauppakorkeakoulun korkeakoulupastorina 1959–1966. Asemapaikkana oli Espoon Otaniemi. Hassinen toimi kirkon johtavan sanomalehden Kotimaan päätoimittajana 1969–1977.
Eläkkeellä oleva Hassinen kutsuttiin juuri uudelleen itsenäistyneen Inkerin luterilaisen kirkon palvelukseen 1989. Hassinen koulutti uusia pappeja inkeriläisseurakuntiin. Hallinnollisesti Viron evankelis-luterilaiseen kirkkoon kuuluneen Inkerin rovastikunnan lääninrovastina hän toimi 1990–1992. Inkerin kirkon piispana Hassinen palveli 1993–1996. Hassinen jäi pois piispan tehtävästä Aarre Kuukaupin aloittaessa tehtävässä.
Talvisodan aikana Hassinen asui Sortavalassa. Kun Neuvostoliitto 2.2.1940 pommitti kaupunkia, Hassinen katseli kotitalonsa ikkunasta, kun palopommit iskivät läpi Sortavalan maaseurakunnan kirkon peltikaton ja kirkko paloi. Viisikymmentä vuotta myöhemmin hän pääsi vihkimään Sortavalan uutta kirkkoa.
Ed Roberts
Henry Edward ”Ed” Roberts (13. syyskuuta 1941 − 1. huhtikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen tietokoneinsinööri. Hänet tunnetaan Altair 8800 kotitietokoneen kehittäjänä.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 1924
Pariisin olympialaisten 1924 jalkapalloturnaukseen osallistui 22 maata, mikä oli uusi osanottajaennätys. Ensimmäisenä eteläamerikkalaisena maana olympiaturnaukseen osallistui Uruguay, joka voitti lopulta koko turnauksen.
Dramatiikkaa koettiin ensimmäisestä kierroksesta lähtien. Suursuosikkina jopa loppuotteluun pidetty Espanja kärsi tappion Italialle Pedro Vallanan puskettua pallon oman maalin vasemmasta nurkasta sisään ottelun viimeisillä minuuteilla. Olympiavoittoa puolustanut Belgia kärsi todellisen selkäsaunan Ruotsia vastaan ottelussa, jossa ruotsalaisilta tuntui onnistuvan kaikki mitä he yrittivät. Semifinaalissa Alankomaat kiusasi Uruguayta aina toisen jakson 17. minuutille, ennen kuin eteläamerikkalaiset onnistuivat tasoituksessaan ja lopulta rangaistuspotkumaalilla käänsivät ottelun voitokseen. Sveitsi onnistui kääntämään tiukat ottelut edukseen ja etenemään loppuotteluun, jossa sillä ei ollut juurikaan nokan koputtamista Uruguayta vastaan. Pelin päätteeksi molemmat joukkueet kiersivät kentän yleisöä kiitellen ja hävisivät pukuhuoneisiinsa.