August Šenoa
August Šenoa (14. marraskuuta 1838 Zagreb, Itävallan keisarikunta – 13. joulukuuta 1881 Zagreb, Itävalta-Unkari) oli kroatilainen romaanikirjailija, runoilija, kriitikko ja toimittaja. Hän oli 1800-luvun lopun merkittävimpiä kroatialaisia kirjailijoita, ja 1870-lukua on jopa kutsuttu Šenoan aikakaudeksi. Šenoa vei kroatialaisen romaanikirjallisuuden romantiikasta realismiin. Hän käsitteli runoissaan, romaaneissaan ja novelleissaan Zagrebia, sekä sen historiaa että nykyaikaa.
Šenoa oli tšekkiläislähtöisen leipurin poika. Hänen sai intohimonsa taiteisiin vanhemmiltaan, sillä isä rakasti konsertteja ja teatteria ja äiti oli ahkera lukija. Šenoan isä ei oppinut koskaan serbokroatiaa, ja Šenoa itsekin teki ensimmäiset runonsa saksaksi.
Peruskoulutuksen Šenoa kävi Zagrebissa ja jatkoi sen jälkeen opiskelemaan oikeustiedettä. Hän kävi myös Wienissä lääketieteen kursseilla, mutta palasi oikeustieteen pariin Prahassa. Šenoa kertoi myöhemmin lapsilleen jättäneensä lääketieteen, kun oli joutunut tarkkailemaan amputaatiota. Piispa Josip Juraj Strossmayer myönsi Šenoalle stipendin Prahaan, missä hän hankki lisätuloja kirjoittamalla artikkeleita ja teatteriarvosteluja. Prahassa Šenoa tutustui myös nuoriin kirjailijoihin ja poliitikkoihin, jotka olivat innostuneet panslavismin ajatuksesta.
Valmistuttuaan Šenoa palasi Prahasta Wieniin. Siellä hän kirjoitti Glasonoša- ja Slawische Bläter -lehtiin. Varsinaisen kirjallisen uransa hän aloitti 1861. Šenoa palasi Zagrebiin 1866 ja aloitti siellä työskentelyn Prozor-lehden toimittajana. Hänet nimitettiin kaksi vuotta myöhemmin Kroatian kansallisteatterin taiteelliseksi johtajaksi. Šenoa toimitti vuodesta 1874 kuolemaansa asti Kroatian merkittävintä kulttuurilehteä Vienacia.
Šenoalla oli kuusi lasta, joista kolme kuoli kurkkumätään. Hän joutui jatkuvasti taistelemaan taloudellisesti perheensä elättämiseksi. Hän teki töitä Zagrebin maistraatin toimistossa, koska yksin kirjat eivät häntä elättäneet. Šenoa kuoli vuonna 1881 keuhkokuumeeseen, jonka oli saanut uuvuttuaan Zagrebin maanjäristyksen auttamistöissä.
Šenoa keskittyi monissa artikkeleissaan ja teoksissaan Zagrebiin, sekä sen historiaan että nykyhetkeen. Hänen viisi historiallista romaniaan ("Zlatarevo zlato", "Čuvaj se senjske ruke", "Seljačka buna", "Diogenes" ja "Kletva") ovat hänen keskeisimpiä töitään. Oman aikaansa sijoittuvia romaaneja ja novelleja olivat muun muassa "Mladi gospodin", "Prosjak Luka", "Branka" ja "Prijan Lovro". Romaanikirjailijana Šenoa oli käytännössä muotoilemassa kroatialaista romaanikirjallisuutta, ja hänen sanotaan luoneen Kroatiaan modernin lukijakunnan.
Šenoa aloitti uransa romantiikkaa edustaneille runoilla, jotka käsittelivät rakkautta tai olivat patriottisia. Moniin niistä sävelttiin myös musiikki. Šenoa runojen joukossa on myös historiallisia runoja. Hänen ainoa valmistunut näytelmänsä oli "Ljubica", joka esitteli realismin kroatialaiseen teatteriin.
Šenoan merkitys Kroatian kirjallisuuden siirtymisessä romantiikasta realismiin oli suuri. Hän oli myös aikansa selkeästi merkittävin kroatialainen kirjailija. Kroatian kirjallisuushistoriassa on tapana nostaa aina yksi henkilö ajaltaan ylitse muiden, ja 1870-lukua on hyvällä syyllä kutsuttu ”Šenoan aikakaudeksi”. Hänen työnsä edustavat siirtymistä kansallisheräämisen romanttisista aiheista yhteiskuntaelämän vaikeuksien kuvaamiseen.