hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hayashi
Hayashi () on japanilainen orkesteri, joka tavallisesti säestää japanilaisia Nō- ja Kabuki-näytelmiä teatteri- () ja ()-esityksissä sekä japanilaisilla festivaaleilla. Yhtyeen jäsentä kutsutaan "hayashikataksi" ja hän soittaa joko kōtsuzumia, ōtsuzumia, huilua tai shime-daikoa.
Kabukiperinteessä yhtyeessä on lisäksi shamisen soittaja ja taiko-rumpuja voi olla useita eri kokoisia.
Nō-teatteri perinteessä on kunkin instrumentin soitolle on yhä elossa olevia koulukuntia. Huilisteille kolme, shime-daikolle kaksi, kōtsuzumille neljä ja ōtsuzumille viisi.
Bamboo Zen
Bamboo Zen on Atsuya Okudan vuonna 2010 julkaistu toinen sooloalbumi, jolla on hochikulla tulkittua huilumusiikkia. Albumilla Okuda soittaa seitsemän japanilaista zenmunkkien säveltämää honkyoku-tyylistä sävellystä.
Rohkunborrin kansallispuisto
Rohkunborrin kansallispuisto on kansallispuisto Tromssan läänin alueella Pohjois-Norjassa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 2011 ja sen pinta-ala on 556 km².
Köprülü Fazıl Mustafa pašša
Köprülü Fazıl Mustafa pašša, Ghazi Fazıl Mustafa Köprülü (albanian kielellä Fazil Mustafa Kypriljoti) (1637 – 19. elokuuta 1691 Stari Slankamenin lähellä, Serbia) oli Osmanien valtakunnan suurvisiiri 25. lokakuuta 1689 – 19. elokuuta 1691 sulttaani Suleiman II:n aikana.
Hän oli merkittävän albanialaisen Köprülü-suvun jäsen. Fazıl Mustafan isä Köprülü Mehmet pašša ja isoveli Fazıl Ahmed pašša sekä kaksi velipuolta Kara Mustafa pašša ja Abaza Siyavuş pašša kaikki olivat toimineet suurvisiireinä ennen häntä.
Köprülü Fazıl Mustafa paššan suurvisiiri-aikana osmanit kävivät Suurta Turkin sotaa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan, Puola-Liettuan, Venetsian tasavallan ja Venäjän muodostamaa liittoumaa vastaan. Fazıl Mustafa kuoli itävaltalaisten joukkojen surmaamana Slankamenin taistelussa Serbiassa.
Brian Mariano
Brian Mariano (s. 22. tammikuuta 1985 Curaçao) on curaçaolaissyntyinen pikajuoksija, joka on edustanut Alankomaiden Antillien lakkauttamisen jälkeen (10. lokakuuta 2010) Alankomaita.
Mariano karsiutui 100 metrin välierissä Grosseton alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004. Hän kuului Alankomaiden Antillien joukkueeseen, joka voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa Cartagenassa 2006. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui 60 metrin välierissä.
Mariano sijoittui Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011 60 metrillä kuudenneksi. Hän juoksi avausosuuden Alankomaiden pikaviestijoukkueessa, joka voitti Euroopan-mestaruuden Helsingissä 2012 maansa silloisella ennätyksellä 38,34. Lontoon olympialaisissa joukkue sijoittui kuudenneksi.
Mariano tuomittiin helmikuussa 2013 puoleksi vuodeksi vankilaan huumausainerikoksesta. Hänen laukustaan oli löytynyt Curaçaon lentokentällä 1. joulukuuta 2012 750 grammaa kokaiinia hänen ollessaan lähdössä lennolle Amsterdamiin. Tuomioon kuului kolme vuotta ehdollista vankeutta.
Marino antoi positiivisen dopingnäytteen helmikuussa 2016 ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.
Naisten Suomen Cup 2013
Naisten Suomen Cup 2013 oli Naisten Suomen Cupin 33. järjestämisvuosi. Cupiin ilmoittautui 48 joukkuetta.
Normaalin finaalin lisäksi pelattiin myös pikkufinaali, jossa kohtasivat kaksi parasta Naisten Liigaa alemmalla sarjatasolla pelannutta joukkuetta.
Naisten Suomen Cupin 1. kierros arvottiin 7.3. Mukaan cupiin tulevat 1. kierroksella kaikki joukkueet lukuun ottamatta Naisten Liigan joukkueita. Alempisarjalainen saa kotiedun, Kakkonen ja sitä alemmat sarjat rinnastetaan samanarvoisiksi. Arvonta suoritettiin maantieteellisistä koreista.
Naisten Suomen Cupin 2. kierros arvottiin 7.3. Mukaan cupiin tulevat 2. kierroksella myös Naisten Liigan joukkueet. Alempisarjalainen saa kotiedun, Kakkonen ja sitä alemmat sarjat rinnastetaan samanarvoisiksi. Arvonta suoritettiin maantieteellisistä koreista. Viisi joukkuetta arvottiin suoraan 3. kierrokselle.
Suoraan kolmannelle kierrokselle arvottiin:
3. kierroksella pelasivat 11 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta, sekä 5 suoraan arvottua joukkuetta. Kierroksen pelit oli pelattava 5.6. mennessä ja otteluparit arvottiin 11.4.
4. kierroksella pelasivat 8 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierroksen pelit oli pelattava 31.7. mennessä ja otteluparit arvottiin 6.-7.6.
Välierissä pelasivat 4 edellisellä kierroksella voittanutta joukkuetta. Kierros pelattiin 28.8. ja otteluparit arvottiin 6.-7.6.
Finaali sekä pikkufinaali pelattiin 28. tai 29.9.
Veljo
Veljo () on järvi Novgorodin alueen Demjanskin ja Valdain piireissä Venäjällä. Se sijaitsee Valdain kansallispuiston alueella Seligerjärven pohjoispuolella.
Rannoiltaan rikkonaisen ja runsassaarisen järven pituus pohjoisesta etelään on yli 25 kilometriä. Sen pinta-ala on noin 35 neliökilometriä. Suurin mitattu syvyys on 42 metriä ja keskisyvyys 9–10 metriä. Järvi jäätyy marras-joulukuun vaihteessa ja vapautuu jäistä huhti-toukokuussa. Rannat ovat etupäässä hiekkaisia.
Järveen laskee useita pieniä jokia. Laskujoki Javon on padottu, mikä on nostanut järven pintaa muutamalla metrillä. Osa Veljon vesistä johdetaan kanavan kautta Vyšni Volotšokin vesijärjestelmään Libja- ja Šlinajokien sekä Šlinojärven kautta.
Harvaan asutulla seudulla on vain vähän maataloutta eikä lainkaan teollisuutta. Veljo on puhdas järvi, jonka vesi kelpaa juotavaksi.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1908
Suomen luistelumestaruudesta kilpailtiin Helsingissä 25.-26. tammikuuta 1908. Vain miehet kilpailivat. Paikalla olivat Suomen parhaat luistelijat pois lukien Arne Schrey ja Johan Wikander, jotka olivat jo lähteneet Davosiin harjoittelemaan maailmanmestaruuskilpailuja varten. Suomen mestaruuden voitti viipurilainen Antti Wiklund, jolla oli paremmat yhteispisteet hänen ja Wathénin saatua saman sijalukupistemäärän.
Nōkan
Nōkan () on japanilainen korkeaääninen huilu, jota käytetään erityisesti japanilaisten nō- ja kabuki-teatteriesityksen säestykseen. Nōkanin kehitti Muromachi-kaudella japanilainen näyttelijä, kirjailija ja muusikko Kan'ami ((), 1333 – 8. kesäkuuta 1384) ja hänen poikansa Zeami ((), 1363–1443).
Nōkanin ääniala on yli kaksi oktaavia. Jokainen huilu on kuitenkin käsityönä tehty ja siksi oma yksilönsä. Toonika vaihtelee ollen jokaisella huiluyksilöllä omansa.
Nōkanilla säestetään perinteisiä japanilaisia musiikkiesityksiä, kuten nagauta (), hayashi (), taiko (), ja kansanmusiikki min'yō () esityksiä. Nōkan kuuluu myös olennaisena osana nō- ja kabuki-teatteriin, jossa se on yksi säestävän hayashi-yhtyeen soittimista.
Pegasus Airlines
Pegasus Airlines () on turkkilainen, vuonna 1990 perustettu halpalentoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Istanbulissa, Turkissa.
Yhtiö on perustettu 1. joulukuuta 1989 ja lennot alkoivat 15. huhtikuuta 1990.
Yhtiön omisti Aer Lingus, mutta yhtiö myi sen vuonna 1994. Nykyään yhtiön omistaa Esa Holdings (85%) ja Silkair (15%).
Kyseisen yhtiön Boeing 737-800 oli tulossa myöhään lauantai-iltana Ankarasta. Kone oli laskeutumassa sateisessa säässä Trabon lentoaseman kiitotielle 11/29. Kone kuitenkin suistui kiitotieltä ja lopulta päätyi jyrkälle, mereen vievälle rinteelle. Koneen evakuointi kuitenkin onnistui ja kukaan ei loukkaantunut. Koneessa oli 162 matkustajaa.
Kohteet joulukuussa 2012Yhtiön laivasto tammikuussa 2018.
Transaero Airlines
Transaero Airlines () oli venäläinen, 5. marraskuuta 1991 lentotoimintansa aloittanut yksityisomisteinen, melko suuri lentoyhtiö. Yhtiön pääkonttori sijaitsi Pietarissa.
Transaero oli Aeroflotin merkittävin venäläinen kilpailija. Se lensi yli 150 kohteeseen ja sen solmukohdat olivat Vnukovo Moskovassa ja Pulkovo Pietarissa.
Yhtiön toiminta loppui talousvaikeuksiin ja konkurssiin. Venäjän federaation ilmaliikennevirasto Rosaviatsija ilmoitti peruvansa yhtiön toimintaluvan 26. lokakuuta 2015.
William Kerppola
William Kerppola (5. tammikuuta 1891 Helsinki – 25. kesäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Kerppolan vanhemmat olivat rehtori Kaarlo Fredrik Kerppola ja Hilma Matilda Rinne (Jutikkala). Hänen puolisonsa vuodesta 1925 oli Irja Johanna Herlin. Lääkäri, kirjailija Irma Kerppola-Sirola (s. 1930) on heidän tyttärensä. Kerppola tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1909 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1918. Tohtoriksi hän väitteli seuraavana vuonna. Sisätautiopin dosenttina Kerppola toimi 1922–1940. Hän oli Helsingin yliopiston sisätautiopin professori 1940–1961, lääketieteellisen tiedekunnan dekaani 1945–1949 ja Kivelän sairaalan sisätautiosaston ylilääkäri 1925–1938. Keskinäisen Henkivakuutusyhtiö Suomen ylilääkärinä Kerppola toimi 1937–1947 ja Suomen Lääkäriliiton puheenjohtaja 1943–1947. Hän tutki muun muassa neurologiaa, sappiväriaineiden biokemiaa ja endokrinologian entsyymikemiaa. Kerppola sai professorin arvonimen 1935. Muotokuvia hänestä ovat maalanneet Eero Snellman (1941), Verner Thomé (1951) ja Ernst Mether-Borgström (1961). Korkokuvamitalin Kerppolasta suunnitteli Eila Hiltunen (1961). Sotilasarvoltaan Kerppola oli lääkintämajuri (1943).
Maija Kansanen-Størseth
Maija Axelia Kansanen-Størseth (o.s. Backman; 22. elokuuta 1887 Oulu – 8. joulukuuta 1957) oli suomalainen tekstiilitaiteilija.
Kansanen-Størseth syntyi kirkkoherra Alfred Elisier Backmanin ja Anna Therese Markin perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1917 oli viulutaiteilija Heikki Kansanen (k. 1932) ja toinen puoliso vuodesta 1934 norjalainen sellotaiteilija Rolf Størseth. Kansanen kävi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun ja Taideteollisuusyhdistyksen keskuskoulun. Hän opiskeli Italiassa ja Ranskassa ja teki opintomatkan New Yorkiin 1947–1948. Hän sommitteli kudontatöitä vuodesta 1925, hänellä oli oma taidekutomo Helsingissä ja hän piti omia näyttelyitä 1929 ja 1931 Ruotsissa, Norjassa ja Pariisissa. Viimeiset vuotensa Kansanen-Størseth vietti Leppävirralla.
Kansanen-Størseth kutoi valtion tilauksesta Kansainliiton palatsiin verhoja ja New Yorkin maailmannäyttelyyn kuvakudoksia vuonna 1938. Hänen kudontatöitään on Eduskuntatalossa sekä Oslon ja Trondheimin taideteollisuusmuseossa. Vuodesta 1938 alkaen hän työskenteli lähinnä Oslossa. Hän sai grand prix -palkinnon Barcelonan ja Milanon näyttelyissä. Kansanen-Størseth suunnitteli myös käyttötekstiileitä, verhojen ohella muun muassa mattoja ja pöytäliinoja.
Kansanen sai merkittäviä kansainvälisiä palkintoja:
Big Jake
Big Jake on "Guinnessin ennätystenkirjan" vuonna 2013 tekemän arvion mukaan maailman korkein elossa oleva hevonen. Se on belgialainen ruuna ja on 210,2 cm korkea. Big Jake oli arviointihetkellä yhdeksänvuotias. Maailman kaikkien aikojen suurin hevonen on ollut 219 cm korkea Sampson.
Patrik Nilsson
Patrik Nilsson (s. 15. maaliskuuta 1982 Söderfors) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Venäjän Superliigassa pelaavaa Zorkia.
Nilsson on pelannut kuudet MM-kisat ja saavuttanut niissä kolme maailmanmestaruutta (2003, 2009, 2010). Vuoden 2010 MM-kisoissa Nilsson valittiin kisojen parhaaksi hyökkääjäksi. Näiden kisojen jälkeen hän oli kahden kauden ajan loukkaantuneena eikä osallistunut kaksiin seuraaviin MM-kisoihin. Vuoden 2013 MM-kisoissa hän oli maalintekijätilaston kärkinimi 21 maalilla. Kaikkiaan hän on pelannut 43 MM-ottelua ja tehnyt niissä 82 maalia.
Nilsson on ollut Ruotsin jääpallomestaruuden voittaneessa Sandvikenin joukkueessa kausilla 2001–2002 ja 2002–2003. Kaudella 2001–2002 Nilsson oli jääpallon maailmancupin voittaneessa Sandvikenin joukkueessa. Kausilla 2006–2007 ja 2007–2008 hän oli maalintekijätilastojen voittaja maalimäärillä 70 ja 94. Hammarbyn riveissä hän on saavuttanut kolmannen mestaruutensa kaudella 2009–2010.
Syksyllä 2008 hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 Venäjän Superliigan Kazanin joukkueeseen, mutta palasi takaisin Ruotsiin tukholmalaisen Hammarbyn riveihin kolmeksi seuraavaksi kaudeksi. Nilsson oli voittamassa Maailman Cupia heti syksyllä 2009 Hammarbylle. Syksyllä 2012 Nilsson siirtyi takaisin Venäjän liigaan – tällä kertaa Zorkin joukkueeseen.
Patrik Nilsson on valittu jääpallon vuoden pelaajaksi kaksi kertaa eli kausina 2006–2007 ja 2007–2008.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Cheryl Ladd
Cheryl Ladd on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän esiintyi muun muassa "Charlien enkelit" -televisiosarjassa vuosina 1978–1981. Tämän jälkeen hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "One West Waikiki" ja "Las Vegas".
Kansan Tahto -mitali
Kansan Tahto -mitali on oululaisen Kansan Tahto -sanomalehden vuosittain myöntämä tunnustuspalkinto Pohjois-Suomen parhaalle TUL:n jäsenseuraan kuuluvalle urheilijalle. Mitali jaetaan samalle urheilijalle vain kerran. Mitali luovutetaan vuosittain myös toimitsijana ansioituneimmaksi katsotulle henkilölle.
X (Def Leppardin albumi)
X on brittiläisen rockmusiikkia esittävän Def Leppardin kahdeksas studioalbumi.
"X" julkaistiin 30. heinäkuuta 2002 Island Records -levymerkillä ja se sijoittui ilmestyessään 11. sijalle Yhdysvalloissa Billboardin albumilistalla, ja yhtyeen kotimaassa Britannian albumilista albumi saavutti sijan 14. Albumin kappaleista "Now", "Long, Long Way to Go" ja "Four Letter Word" julkaistiin singleinä tehostamaan albumin myyntiä, mutta yksikään edellä mainituista singleistä ei onnistunut tavoitteissaan kovinkaan mainittavasti; yksikään niistä ei päässyt varsinaiselle Billboardin singlelistalle, ja parhaan listasijoituksen saavuttanut "Now" oli Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalla vasta 26. Yhtyeen kotimaan varsinaisella singlelistalla "Now" päätyi sijalle 23 ja "Long, Long Way to Go" vasta sijalle 40, joten myös singlemenestys kotimaassa jäi laihanpuoleiseksi.
Suurimmalta osin albumin tuottajana toimi myös yhtyeen kaksi aiempaa studioalbumia, vuoden 1996 kokeellisen "Slangin" ja vuoden 1999 rock-henkisemmän "Euphorian" tuottanut Pete Woodroffe yhdessä yhtyeen kanssa. Myös Marti Frederiksen, Per Aldeheim ja Andreas Carlsson toimivat kukin albumilla tuottajan roolissa ja sävelsivät albumille myös kappalemateriaalia, mikä vaikutti paljolti albumin popmusiikkia lähentelevään tyyliin. Kokonaisuudeltaan albumia pidetään yhtenä Def Leppardin uran epäonnistuneimmista albumeista yhdessä alternative rockista vaikutteita imeneen "Slangin" ohella, ja monien kohdalla albumi osoittautui pettymykseksi lupaavan ja hyvän vastaanoton saaneen "Euphoria"-albumin jälkeen.
Aldoliadditio
Aldoliadditio on happo- tai emäskatalysoitu reaktio, jossa kaksi karbonyyliyhdistettä, usein aldehydi tai ketoni, reagoivat muodostaen β-hydroksikarbonyyliyhdisteen eli aldolin. Aldoliadditio on yksi tärkeimmistä hiili-hiili-sidoksia muodostavista reaktioista. Aldoliadditioreaktiota seuraa usein aldolikondensaatioreaktio.
Happokatalysoidun aldoliaddition ensimmäisessä vaiheessa happo luovuttaa protonin karbonyyliyhdisteen happiatomille ja yhdiste tautomerisoituu enoliksi. Enoli toimii reaktiossa nukleofiilina ja enolisoitumaton karbonyyliyhdiste elektrofiilina. Seuraavassa vaiheessa enolin kaksoissidos hyökkää enolisoimattoman yhdisteen karbonyyliryhmään muodostaen aldolituotteen katalyyttinä toimivan protonin luovutuksen jälkeen. Happamissa olosuhteissa tämä aldoli useimmiten reagoi edelleen aldolikondensaatiolla.
Emäskatalysoidussa aldoliadditiossa muodostuu ensimmäisessä vaiheessa enolaattianioni, emäksen poistaessa hiiliatomilta happaman protonin. Enolaatti on enolin tavoin nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilinä toimivan karbonyyliryhmän kanssa. Viimeinen vaihe on protonin vastaanottaminen, jolloin muodostuu aldoli. Emäskatalysoituja aldoliadditioita seuraa aldolikondensaatio usein vain lämpötilaa kasvatettaessa.
Proottisissa liuottimissa, kuten vedessä tai alkoholeissa, emäksenä käytetään hydroksideja tai alkoksideja. Aproottisissa liuottimissa, kuten tetrahydrofuraanissa tai dietyylieetterissä, emäksenä käytetään tyypillisesti litiumdi-isopropyyliamidia tai litiumheksametyylidisilatsidia.
Tyypillisesti aldehydit reagoivat helpommin kuin ketonit. Aldoliadditio voi tapahtua kahden samanlaisen aldehydin tai ketonin, kahden erilaisen aldehydin tai ketonin tai aldehydin ja ketonin kanssa. Keskenään erilaisten lähtöaineiden tuotteina muodostuu usein seos, kuten alla olevassa esimerkissä. Tuoteseoksen muodostumista voidaan ehkäistä käyttämällä esimerkiksi aromaattisia aldehydejä, jotka eivät voi enolisoitua, enolisoituvien aldehydien ja ketonien kanssa.
Vappu Kaarenoja
Vappu Kaarenoja (s. 1988 Helsinki) on Suomen Kuvalehden toimittaja. Hän toimi aiemmin "Ylioppilaslehden" päätoimittajana elokuusta 2012 elokuuhun 2014. Kaarenoja on työskennellyt myös muun muassa "Helsingin Sanomien" politiikan toimituksessa, "Taloussanomissa" ja "Iisalmen Sanomissa".
Kaarenoja on opiskellut Helsingin yliopistossa valtio-oppia maailmanpolitiikan linjalla erikoistuen rauhan- ja konfliktintutkimukseen. Hän on lisäksi suorittanut aikakauslehtijournalismin sivuainekokonaisuuden Taideteollisessa korkeakoulussa. Kaarenoja on kotoisin Helsingistä.
Helmikuussa 2013 Kaarenoja kirjoitti yhdessä lehden silloisen toimittajan Aurora Rämön kanssa Ylioppilaslehden 100-vuotisjuhlanumeroon reportaasin, jossa he kertoivat ulostaneensa tahallansa housuihinsa Helsinki–Turku-linja-autossa.
Kaarenoja valittiin vuoden 2016 aikakauslehtitoimittajaksi Aikakausmedian Edit-kilpailussa maaliskuussa 2017.
Woman’s Journal
Woman’s Journal oli vuosina 1870–1931 julkaistu yhdysvaltalainen aikakauslehti. Lehden perustivat Lucy Stone ja Henry Blackwell ja se toimi naisten äänioikeutta kannattavan American Woman Suffrage Associationin virallisena julkaisuna. Vuosina 1917–1927 lehteä julkaistiin nimellä Woman Citizen.
Sofia Goggia
Sofia Goggia (s. 15. marraskuuta 1992) on italialainen alppihiihtäjä, joka edustaa G.S. Fiamme Gialle -seuraa. Hän on voittanut olympiakultaa syöksylaskussa ja MM-pronssia suurpujottelussa.
Vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa Megevessa Goggia sijoittui kuudenneksi syöksylaskussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Goggia sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi, jääden vain viisi sadasosaa pronssimitalista. Superalppiyhdistetyssä hän oli seitsemäs. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai suurpujottelussa pronssia sekä sijoittui syöksylaskussa neljänneksi ja supersuurpujottelussa kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa syöksylaskussa sekä sijoittui 11:nneksi supersuurpujottelussa ja suurpujottelussa.
Goggia kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti marraskuussa 2013 oltuaan seitsemäs Beaver Creekin supersuurpujottelussa. Hänen kautensa päättyi jo joulukuussa 2013, kun hän loukkasi polvensa Lake Louisen syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti marraskuussa 2016 oltuaan kolmas Killingtonin suurpujottelussa. Seuraavina viikonloppuina hän oli Lake Louisessa toinen syöksylaskussa ja kolmas supersuurpujottelussa, Sestrieressä toinen suurpujottelussa sekä Val d’Isèressä kolmas alppiyhdistetyssä ja syöksylaskussa. Myöhemmin samalla kaudella hän sijoittui toiseksi sekä Mariborin suurpujottelussa että Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Jeongseonin syöksylaskussa 4. maaliskuuta 2017. Hän voitti myös seuraavan päivän supersuurpujottelun. Aspenin suurpujottelussa hän oli toinen ja syöksylaskussa kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi, syöksylaskun maailmancupissa toiseksi ja suurpujottelucupissa kolmanneksi.
Kaudella 2017–2018 Goggia sijoittui Val d’Isèren supersuurpujotteluissa toiseksi ja kolmanneksi. Kranjska Goran suurpujottelussa hän oli kolmas. Hän voitti Bad Kleinkirchheimin ja Cortina d'Ampezzon syöksylaskut. Garmisch-Partenkirchenin molemmissa syöksylaskuissa hän oli toinen. Åren maailmancupfinaalissa hän voitti supersuurpujottelun ja oli syöksylaskussa toinen. Hän voitti syöksylaskucupin, sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa neljänneksi ja supersuurpujottelucupissa viidenneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli toinen Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa ja syöksylaskussa.
Grand Slam (pommi)
Grand Slam oli brittien toisessa maailmansodassa käyttämä erikoisraskas lentopommi. Tallboysta kehitetty pommi painoi 9 979 kiloa eli 22 000 paunaa (lbs).
Tämän tyypin superraskaita ilmapommeja luonnehdittiin ”maanjäristyspommeiksi”, koska pommin tuhovaikutus oli miltei yhtä suuri kohteen läheisyyteen osuttaessa kuin suoraan kohteeseen osuttaessa. Pommit olivat hyvin aerodynaamisia, joten ne kiihtyivät lähelle 1 Machia. Miinapommien nopeuden liike-energia muodosti suuren törmäysenergian, minkä turvin ne upposivat syvälle maahan ennen räjähtämistä. Pommien suunnittelija oli Barnes Wallis.
Avro Lancaster -pommikoneesta kehitettiin Grand Slamia varten oma erikoistyyppi B.Mk I Special, jota valmistettiin 33 kappaletta. Specialissa pommiruuman ovet oli poistettu ja pommi kiinnitetty varmuusketjulla alapuolitse. Torjunta-aseistus oli vain taka-ampumossa, eikä siinä ollut ylä- eikä etuampumoa. Syynä tähän menettelyyn oli sekä ilmanvastuksen väheneminen että lentopainon keventyminen. Avro Lancaster -pommikone ei ollutkaan alun perin suunniteltu näin järeän pommityypin käyttämiseen. Erikoismallilla operoi RAF:n 617. raskas erityispommilaivue. Pommituslaivue pudotti menestyksekkäästi 41 Grand Slamia, muun muassa Saksan sukellusvenetukikohtiin ja liikenteen solmukohtiin. 617. erikoispommilaivueen eräitä johtajia olivat Guy Gibson sekä Leonard Cheshire.
Asetyyppi oli aktiivissa käytössä vasta maaliskuusta 1945 lähtien, minkä takia sitä käytettiinkin vain vähän. Grand Slam -miinapommia käytettiin ensi kertaa hyökkäyksessä Bielefeldin siltaa vastaan, jonka kaaren se murskasi. Saksa oli tuolloin jo muutoinkin luhistumassa, ja se antautui liittoutuneille 8. toukokuuta 1945.
Nimi "grand slam" tarkoittaa kirjaimellisesti suurta jysäystä, mutta se viittaa myös bridgessä peliin, jossa otetaan kaikki tikit kotiin.
Fernando Martín Espina
Fernando Martín Espina (25. marraskuuta 1962 Madrid–3. joulukuuta 1989 Madrid) oli espanjalainen koripalloilija. Martín oli maansa ensimmäinen NBA-pelaaja ja hän kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1989.
Martín aloitti pääsarjauransa vuonna 1979 Club Estudiantesissa, josta hän siirtyi Real Madridiin vuonna 1981. Seuran paidassa hän voitti Saporta cupin vuonna 1984 sekä Espanjan-mestaruuden neljä kertaa vuosina 1982 sekä 1984–1986. Martín varattiin NBA:han vuoden varaustilaisuudessa, mutta hän siirtyi sarjaan kaudeksi 1986–1987. Hän edusti kauden aikana Portland Trail Blazersia, jossa hän pelasi 25 ottelua.
Martín pelasi kaudet 1987–1989 Real Madridissa ennen kuolemaansa. Hän ehti voittaa seuran paidassa vielä Korać cupin vuonna 1988 sekä Saporta cupin vuonna 1989.
The Crookes
The Crookes on englantilainen indie pop-yhtye, joka perustettiin Sheffieldissä vuonna 2008. Yhtye on julkaissut kaksi albumia: "Chasing After Ghosts" (2011) ja "Hold Fast" (2012), sekä laajennettun EP:n "Dreams Of Another Day" (2010).
Sergei Vinogradov
Sergei Arsenjevitš Vinogradov (; 13. heinäkuuta 1869 Bolšije Soli, Kostroman kuvernementti - 5. helmikuuta 1938 Riika) oli venäläinen taidemaalari.
Hän opiskeli vuosina 1880-1889 Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa Jevgrad Sorokinin, Vladimir Makovskin, Vasili Polenovin ja Illarion Prjanišnikovin tunneilla. Hän valmistui taiteilijaksi vuonna 1888. Vuonna 1889 hän opiskeli Boris Willewalden ja Carl Wenigin ateljeissa Pietarin taideakatemiassa ja liittyi Vaeltajiin. Hän oli Venäjän taiteilijaseuran perustajajäseniä vuonna 1903.
Vuosina 1898-1913 hän opetti Moskovassa Stroganovin akatemiassa. Hänet nimitettiin akateemikoksi vuonna 1912 akatemian täysjäseneksi vuonna 1916. Hän on useiden I maailmansodan aikaisten julisteiden ja Venäjän Punaisen ristin julisteiden tekijä. Hän emigroitui Latviaan 1920-luvulla, jossa toimi opettajana. Hän kuoli Riiassa vuonna 1938.
Hän piti näyttelyitä Düsseldorfissa (1904), Pariisissa (1906), Berliinissä (1907), Münchenissä (1909 ja 1913), Prahassa (1914), New Yorkissa (1924) ja Riiassa (1925, 1935, 1936, 1937).
Lev Lagorio
Lev Feliksovitš Lagorio (; 16. kesäkuuta 1828 Feodosija – 17. marraskuuta 1905 Pietari) on venäläinen taidemaalari, joka on erityisen tunnettu merimaalauksistaan.
Lev Lagorio syntyi Feodosijassa Krimillä (nykyään Ukrainassa) ja opiskeli myöhemmin Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa. Hänen opettajiaan olivat Maksim Vorobjov ja Bogdan Willewalde. Feodosijassa asuessaan sai vaikutteita Ivan Aivazovskilta. Vuonna 1845 Lagorio lähti merimatkalle sotalaiva Grozjaštšilla oppiakseen laivan rakennetta. Lagorio vietti kahdeksan vuotta Italiassa. Hänen siellä maalaamansa teokset toivat hänelle professorin aseman Venäjälle palattuaan. Myöhempinä vuosinaan hän maalasi rannikkonäkymiä Suomessa ja Norjassa. Hän myös maalasi Venäjän-Turkin sodan aiheita.
Lagorion teoksia on nähtävillä Tretjakovin galleriassa Moskovassa.
Kulkuset (kappale)
”Kulkuset” () on James Pierpontin säveltämä ja sanoittama joululaulu. Se julkaistiin 1857 nimellä ”The One Horse Open Sleigh” ja nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa vuoden 1859 uudelleenjulkaisussa.
Suomeksi kappaleen sanoitti Kullervo ja sen levyttivät Suomessa ensimmäisinä Henry Theel ja lauluryhmä Silver Stars vuonna 1948. Myöhemmin siitä ovat tehneet omia versioitaan muiden muassa Brita Koivunen, Eila Pellinen, Fredi ja Kai Hyttinen.
Kenpä tietäis sen
”Kenpä tietäis sen” () on Jay Livingstonin säveltämä musiikkikappale vuoden 1956 elokuvasta "Mies joka tiesi liikaa". Alkuperäiset sanat kirjoitti Ray Evans ja suomeksi kappaleen sanoitti Sauvo Puhtila. Kappaleen lauloi elokuvassa Doris Day. Dayn nauhoitus nousi "Your Hit Paraden" listan kärkeen ja se palkittiin seuraavan vuoden Oscar-gaalassa parhaan laulun Oscarilla. American Film Institute sijoitti kappaleen vuonna 2004 julkaistun listallaan sijalle 48.
Laulun otsikko (suomeksi käännettynä ”mikä tulee olemaan, tulee olemaan”) oli ollut erikielisinä versioina käytössä jo vuosisatoja ennen Evansin sanoitusta. Christopher Marlowe käytti fraasia ranskaa ja italiaa sekoittaen 1500-luvun näytelmässään "The Tragical History of Doctor Faustus": ”Che sera sera, what will be shall be”. Francis Beaumontin ja John Fletcherin näytelmässä "The Scornful Lady" (1616) todetaan englanniksi ”What must be must be”.
Kappaleen ovat nauhoittaneet lukuisat artistit. Englanninkielisiä cover-versioita ovat tehneet muun muassa Mary Hopkin, Normie Rowe, Earl Royce, The High Keys ja The Lords. Suomeksi kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Seija Lampila, Metro-tytöt, Olavi Virta, Berit ja Teuvo Valo.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1949–1950
Vuonna 1950 jääkiekon SM-sarja pelattiin kahdeksan joukkueen yksinkertaisena sarjana, jonka voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves.
Hämeenlinnan Pallokerho ja Turun Pallokerho putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat Tampereen Pallo-Veikot, Tampereen Kilpa-Veljet, Rauman Lukko ja Karhu-Kissat Helsingistä.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Valeri Jakobi
Valeri Ivanovitš Jakobi (; 15. toukokuuta 1834 Kudrjakovo, Kazanin kuvernementti – 26. toukokuuta 1902 Nizza) oli venäläinen taidemaalari ja kuuluisan vallankumouksellisen ja etnografin Pavel Jakobin vanhempi veli.
Valeri Jakobi syntyi kartanomistajan perheeseen ja aloitti opiskelunsa Kazanin yliopistossa, mutta hän lopetti opiskelunsa liittyäkseen armeijaan Krimin sodan aikaan. Vuonna 1856 armeijasta erotessaan hän päätti hylätä yliopisto-opintonsa ja tavoitella sen sijaan taiteilijan uraa.
Vuosina 1856-1861 hän opiskeli Keisarillisessa taideakatemiassa saaden pienen kultamitalin teoksestaan "Kerjäläisen seesteinen vapaapäivä" vuodelta 1860. Vuonna 1861 hän maalasi ehkä tunnetuimman teoksensa "Vankien pysähdyspaikka". Vuosina 1861-1869 matkusteli Euroopassa Akatemian myöntämän apurahan turvin käyden Saksassa, Sveitsissä, Ranskassa ja Italiassa.
Vuonna 1870 Jakobista tuli Vaeltajien perustajajäsen, mutta hänet suljettiin järjestöstä pois vuonna 1872, koska ei pystynyt osallistumaan järjestön näyttelyyn ja koska hän oli eri mieltä järjestön ajatusten kanssa. Myöhemmin häntä pidettiin konservatiivisena ja skeptisenä järjestön ideoita kohtaan.
Jakobi oli Keisarillisen taideakatemian jäsen vuodesta 1868 alkaen ja professori 1871 alkaen, jossa hän opetti vuosina 1878-1889. Hän asui pääsääntöisesti Pietarissa, jossa hän loi historiallisia maalauksia kuten "Narrit Anna Ivanovnan hovissa" (1872), "Jääpalatsi" (1878) jne. Hänen teoksiaan kritisoitiin pelkiksi koristeiksi ilman sisältöä.
Jakobi kuoli Nizzassa, Ranskassa vuonna 1902.
Netanya Stadion
Netanya Stadion (; "Itztadi'on Netanya") on Israelissa Netanyan kaupungissa sijaitseva jalkapallostadion. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 2005 ja stadionin ensimmäinen vaihe otettiin käyttöön marraskuussa 2012.
Ensimmäisessä rakennusvaiheessa valmistui kaksi katsomonosaa, 36 aitiota sekä VIP- ja lehdistökatsomot. Niiden kapasiteetti on yhteensä 12 000 henkeä. Toisessa rakennusvaiheessa Netanya Stadionin yleisökapasiteetti tulee kasvamaan 24 000 katsojaan, lisäksi sen lähistölle valmistuu harjoituskenttiä. Aivan stadionin vierestä kulkee Binyaminan ja Askalonn välinen rautatie ja sen yhteyteen on tarkoitus rakentaa myös rautatieasema.
Netanya Stadion on paikallisen jalkapalloseuran Maccabi Netanyan kotikenttä. Ensimmäinen kansainvälinen ottelu stadionilla pelataan 6. helmikuuta 2013, jolloin siellä kohtaavat Israelin ja Suomen jalkapallomaajoukkueet.
Public Library of Science
Public Library of Science (PLOS, aiemmin PLoS) on voittoa tavoittelematon tiedelehtien open access -julkaisija. Esimmäinen varsinainen PLOS-julkaisu, PLOS Biology, julkaistiin lokakuussa 2003. Yhteensä PLOS julkaisee seitsemää lehteä.
Kaikki PLOS-julkaisut ovat open access -julkaisuja. Ne julkaistaan Creative Commons nimeä-lisenssillä.
PLOS perustettiin vuonna 2000. Joulukuussa 2002 PLOS sai 9 miljoonan ja toukokuussa 2006 1 miljoonan dollarin lahjoituksen Gordon ja Betty Mooren -säätiöltä.
Varsinaisena julkaisijana PLOS aloitti 13. lokakuuta 2003, jolloin julkaistiin "PLOS Biology".
PLOS rahoittaa toimintaansa laskuttamalla artikkelien tekijöitä, näiden työntantajaa tai rahoittajaa. PLOS aloitti toimintansa lahjoitusten varassa mutta heinäkuussa 2011 PLOS ilmoitti pystyvänsä kattamaan toimintamenonsa omilla tuloillaan.
Suomen jalkapallon olympiajoukkue
Suomen jalkapallon olympiajoukkue oli vuosina 1979–1988 toiminut jalkapallomaajoukkue, joka edusti Suomea vuosien 1980, 1984 ja 1988 kesäolympialaisten karsinnoissa. Joukkue osallistui myös vuoden 1980 Moskovan olympialaisten jalkapalloturnaukseen. Kyseessä on edelleen viimeisin kesäolympialaisissa kilpaillut suomalainen palloilujoukkue. Olympiajoukkue toimi Suomen Palloliiton alaisuudessa Suomen A-maajoukkueen rinnalla.
Olympialaiset oli vuoteen 1992 saakka rajattu pääsääntöisesti vain amatööriurheilijoille. Suomen olympiajoukkue perustettiin 1979, kun jalkapallon olympiaturnauksen sääntöjä muutettiin. Euroopan ja Etelä-Amerikan maista saivat vuoden 1980 kisoihin osallistua ammattilaiset, jotka eivät olleet pelanneet MM-kisojen karsintaotteluissa tai lopputurnauksissa. Vuoden 1984 kisoihin sääntöä muutettiin vielä niin, että vain MM-lopputurnauksessa esiintyneet pelaajat olivat edustuskelvottomia.
Koska olympiajalkapalloon eivät osallistuneet kaikkien maiden parhaat pelaajat, ei Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA pidä niitä virallisina A-maaotteluina. FIFA:n ja joidenkin Suomen vastustajien käytännöstä poiketen Suomen Palloliitto kuitenkin laskee kaikki Olympiajoukkueen ottelut virallisiksi A-maaotteluiksi. Suomen olympiajoukkue pelasi yhteensä 27 ottelua 13 eri maata vastaan. Vastustajista Länsi-Saksa, Jugoslavia, Puola, ja Ruotsi eivät pidä otteluita virallisina. Lisäksi Tanska ei laske A-maaotteluiksi vuoden 1980 olympialaisten karsintapelejä.
Suomen olympiajoukkuetta valmensi sen historian aikana neljä eri valmentajaa. Vuonna 1979 Moskovan kisojen karsinnoissa valmentajana toimi entinen Tšekkoslovakian maajoukkuepelaaja Jiří Pešek. Kun Suomi ei selviytynyt kisoihin, joutui Pešek jättämään tehtävänsä. Samassa karsintalohkossa pelanneiden Länsi-Saksan ja Norjan liityttyä Moskovan kisojen olympiaboikottiin, sai Suomi kuitenkin paikan turnauksesta. Moskovassa joukkuetta valmensi samaan aikaan myös A-maajoukkueen valmentajana työskennellyt Esko Malm.
Seuraavan kerran olympiajoukkue koottiin vuonna 1983 Los Angelesin kisojen karsintoja varten. Valmentajana oli Martti Kuusela, joka Malmin tavoin toimi samaan aikaan A-maajoukkueen päävalmentajana. Vuonna 1986 alkaneissa Soulin olympialaisten karsinnoissa joukkueen peräsimessä oli Jukka Vakkila. Suomi ei selviytynyt kummallakaan kertaa itse kisoihin.
Vuoden 1992 Barcelonan kisoista alkaen olympialaisissa ovat pelanneet pääosin alle 23-vuotiaista pelaajista koostuvat joukkueet. Euroopan osalta karsintana olympiaturnaukseen toimii alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut.
Iskelmäkaruselli pyörii
Iskelmäkaruselli pyörii on Harry Orvomaan ohjaama musiikkielokuva vuodelta 1960 ja kolmas tuolloin tehdyistä iskelmäelokuvista.
Ohjaaja Orvomaa oli Scandia-musiikin toimitusjohtaja. Elokuva jäi hänen ainoaksi ohjauksekseen, ja hän myönsi sittemmin, ettei tiennyt elokuvan ohjaamisesta juuri mitään. Elokuvan menestys jäi vaatimattomaksi, eikä vuonna 1961 suunniteltua jatko-osaa tehty. Ammattinäyttelijöitä olivat ainoastaan Tommi Rinne sekä Teatterikoulun käynyt Vieno Kekkonen, joka tosin loi uransa laulajana.
Aikalaisarvioissa myönteistä huomiota sai ainoastaan tähtilaulaja Laila Kinnunen, muuten elokuvaa pidettiin amatöörimäisenä ja sen käsikirjoitusta hatarana. Käsikirjoituksen teki viihteen alalla ensimmäisenä yrityksenään myöhemmin televisioviihtessä menestynyt Aarre Elo.
Televisioesitysten yhteydessä on kritiikissä pidetty vetonaulanumerona Rock-Jerryn esittämää hokemaa ”wop-bop-a-loo-bop a-lop-bam-boom”, joka on alkujaan peräisin Little Richardilta.
L.V.G. B.I
L.V.G. B.I oli saksalainen ensimmäisen maailmansodan alun kaksipaikkainen kaksitasoinen Luft-Verkehrs-Gesellschaftin (L.V.G.) valmistama tiedustelukone.
Koneen valmistaja oli Luft-Verkehrs Gesellschaft (L.V.G.) ja se oli ensimmäinen yhtiön suunnittelema ja valmistama lentokone.
Vespot
Vespot (Grammicolepididae) on pietarinkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Vespojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 3 lajia. Heimo jaetaan 2 alaheimoon, jotka ovat Grammicolepidinae ja Macrurocyttinae. Vespolajit ovat piikkivespo ("Grammicolepis brachiusculus"), piikkipietari ("Macrurocyttus acanthopodus") ja täplävespo ("Xenolepidichthys dalgleishi"). Kooltaan heimon kalat ovat pieniä tai keskikokoisia, suurimmat niistä voivat saavuttaa 65 cm:n pituuden. Ruumis on kaloilla usein litteä ja korkea ja muodoltaan nelikulmainen. Tyypillisiä piirteitä ovat myös 5–7 selkäevän ja 2 tai 3 peräevän piikkiä, jotka ovat selkeitä erityisesti piikkipietarilla, pienikokoinen suu sekä korkeat ja kapeat suomut. Nuorten vespojen toinen selkäevän ruodoista ja ensimmäinen peräevän ruodoista ovat hyvin pitkät, jopa pidemmät kuin kalan kokonaispituus. Väritykseltään vespot ovat hopeanharmaita ja ruumissa voi olla tummempia täpliä erityisesti nuorilla kaloilla.
Vespolajeja tavataan laikuttaisesti lämpimiltä alueilta Atlnatista ja Tyynestämerestä. Ne ovat syvänveden kaloja, jotka elävät tyypillisesti lähellä pohjaa 100–800 metrin syvyydessä.
Joensuun ravirata
Joensuun ravirata sijaitsee Mehtimäen alueella Linnunlahden kaupunginosassa aivan Joensuun keskustan tuntumassa. Se otettiin käyttöön vuonna 1974. Uusi ravirata korvasi Joensuu keskuskentän ympärillä sijainneen entisen radan, joka oli rakennettu jo vuonna 1903. Raviradan katsomorakennus valmistui 1981.
Joensuun tärkein vuosittainen tapahtuma on lämminverisille tarkoitettu suurkilpailu Joensuu-ajo, joka on järjestetty vuodesta 1991 lähtien. Kuninkuusravit raviradalla on ajettu vuosina 1984, 2000 ja 2015. Joensuun vanhalla raviradalla ne järjestettiin 1948.
Vuonna 2010 raviradan yhteyteen valmistui Joensuun kaupungin eläinklinikka.. Raviradan vieressä on Laulurinne sekä Joensuun leirintäalue.
Laakso (Arda)
Laakso () on ihmisten kaupunki J. R. R. Tolkienin luomassa fiktiivisessä Keski-Maassa.
Laakson kaupunki perustettiin noin 2600-luvulla Kolmannella Ajalla. Se rakennettiin kääpiövaltakunta Ereborin lähelle. Sekä Erebor että Laakso hyötyivät toisistaan kovasti, sillä kääpiöiden takomia kalleuksia vastaan laaksolaiset antoivat näille viljaa ja muita elintarvikkeita. Vuonna 2770 Kolmatta Aikaa kun lohikäärme Smaug valtasi Ereborin, hän tuhosi samalla myös Laakson kaupungin ja surmasi sen kuninkaan, Girionin. Girionin suku kuitenkin säilyi, sillä hänen vaimonsa ja poikansa selvisivät kaupungin tuhosta ja pakenivat järvikaupunki Esgarothiin.
Vuonna 2941 Kolmatta Aikaa Girionin perijä, Bard Jousimies, surmasi Esgarothiin hyökänneen Smaugin Mustalla nuolella. Girionilla sanottiin olleen smaragdikaulakoru, joka löytyi Smaugin aarteen joukosta. Bard antoi tämän kaulakorun haltiakuningas Thranduilille kiitoksena tämän avusta. Viiden armeijan taistelun jälkeen Bardille lahjoitettiin neljästoistaosa Ereborin kullasta ja hopeasta. Niillä hän jälleenrakennutti sekä Esgarothin että Laakson kaupungin, johon muuttaneita Esgaorthin asukkaita alettiin kutsua "bardilaisiksi".
Laakson kaupunki tuhoutui kuitenkin uudestaan Sormuksen sodassa kun Mordorin ja itäläisten joukot hyökkäsivät. Kaupungin asukkaat pakenivat turvaan Ereboriin. Taisteluissa Laakson kuningas Brand, Bardin pojanpoika, sekä Ereborin kuningas Dáin Rautajalka saivat surmansa. Mutta Sauronin tuhon jälkeen Laakson kaupunki rakennettiin uudestaan.
Laakson kieli () on käännetty muinaisnorjaksi. Smaugin nimi on oikeasti Laakson kielellä "Trâgu".
Kolmannen Ajan kääpiöt kutsuvat aina itseään muiden kansojen keskuudessa laaksolaiskielisillä nimillä, eivätkä koskaan kerro näille oikeita khuzdulinkielisiä nimiään.
Hyvästä
Hyvästä (, "Peri tagathou") oli Aristoteleen kirjoittama filosofinen, metafysiikkaa käsitellyt teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia myöhempien antiikin aikaisten kirjailijoiden teosten kautta.
Teos tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelosta. Tämän mukaan teos käsitti kolme kirjaa. Teos on joskus luettu Aristoteleen dialogien joukkoon, mutta se ei todennäköisesti ollut dialogi, vaan luettavissa Aristoteleen metafysiikkaa käsittelevien didaktisten teosten joukkoon yhdessä teoksen "Ideoista" kanssa.
Teos oli selonteko Platonin pitämästä puheesta nimeltä ”Hyvästä”, joka käsitteli nimestään huolimatta lähinnä metafysiikkaa: Platon selvitti siinä ideaoppinsa viimeisintä vaihetta, joka oli teoria ideaaliluvuista. Dialogissa Aristoteles vastustaa Platonin matemaattista metafysiikkaa samoin kuten kirjoittamassaan dialogissa "Filosofiasta", joka on myös kadonnut. Teos on todennäköisesti kirjoitettu ennen Platonin kuolemaa vuonna 347 eaa.
Teoksesta säilyneet katkelmat ovat merkittäviä Platonin ideaopin kehityksen tuntemisen kannalta, koska Platonin ideaalilukuteoriasta tiedetään vain vähän.
Ideoista
Ideoista (, "Peri ideōn") oli Aristoteleen kirjoittama filosofinen, metafysiikkaa käsitellyt teos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia myöhempien antiikin aikaisten kirjailijoiden teosten kautta.
Teos käsitteli ennen kaikkea universaalien ongelmaa ja esitti samalla hyökkäyksen Platonin ideaoppia vastaan. Aristoteles katsoo, että Platonin argumentit osoittavat kyllä sen, että universaalit ovat olemassa jossakin yleisessä ja metafyysisesti ohuessa merkityksessä, mutta eivät täysimittaisina platonilaisina ideoina. Aristoteles esittää teoksessa mm. tunnetun ”kolmannen ihmisen argumenttinsa”.
Teos edustaa näin yhdessä Aristoteleen dialogin "Filosofiasta" kanssa sitä vaihetta, jolloin Aristoteles alkoi ottaa etäisyyttä opettajansa oppeihin. Gail Finen mukaan Aristoteles näki selvän eron Sokrateen ja Platonin ideaoppien välillä, eikä Aristoteleen ja Platonin ideoita koskevissa erimielisyyksissä ollut kyse pelkästä nokkapokasta opettajan ja oppilaan välillä, vaan suuresta erimielisyydestä kahden metafyysikon välillä.
Teoksen katkelmia on säilynyt ainoastaan Aleksanteri Afrodisiaslaisen kautta. Tämä hyödynsi teosta Aristoteleen "Metafysiikan" kommentaarissaan, jossa hän selventää niitä perusteita, joilla Aristoteles kritisoi ideaoppia "Metafysiikkansa" ensimmäisessä kirjassa. Mitä ilmeisimmin Aristoteleen "Metafysiikassa" esittämä kritiikki perustui teoksessa "Ideoista" laajemmin esitettyyn arvosteluun.
Aleksanteri laittaa lainaamansa katkelmat Aristoteleen nimiin. Teoksen sisältö myös sopii yhteen sen kanssa, mitä Aristoteles sanoo ideaopista "Metafysiikassa". Ulkoinen todistusaineisto siitä, että teos todella on Aristoteleen kirjoittama, on kuitenkin heikkoa, eivätkä kaikki tutkijat ole hyväksyneet teoksen aitoutta. Aristoteles käsitteli ideaoppia myös teoksessaan "Hyvästä", joka sekin on kadonnut.
Runo-Kaarina-palkinto
Runo-Kaarina on vuosittainen, valtakunnallinen runokokoelmakilpailu esikoisrunoilijoille. Kilpailuaika on vuosittain Runebergin päivästä elokuun alkupuolelle. Kilpailu on avoin kaikille suomenkielisille runoille ja runojen aihe on vapaa. Kaarinan kaupunki julkaisee kustannuksellaan kilpailun voittaneen runoteoksen Turun Kirjamessuilla.
Vuonna 1994 ensimmäisen kerran järjestetty Runo-Kaarina on vakiinnuttanut asemansa merkittävänä runokilpailuna Suomessa. Vuosina 1994 ja 1996 se järjestettiin kutsukilpailuna, mutta muutoin kuka tahansa on voinut osallistua. Ainoa vaatimus on, ettei osallistuja ole aiemmin julkaissut runokokoelmaa.
Kilpailun suojelija on tasavallan presidentin puoliso, runoilija Jenni Haukio, joka sai itse palkinnon 1999. Valintaraadin puheenjohtajana kaudella 2013–2016 on kirjailija Kari Levola. Aiemmin valintaraatia johti kilpailun perustajajäsen Harri Raitis.
Voittoteosten lisäksi Kaarinan kaupungin runokirjojen sarjassa on ilmestynyt juhlajulkaisu "Runoa, Kaarina, Runoa! Runo-Kaarinan 20 ensimmäistä vuotta" (2013).
Harry Hopkins
Harry Lloyd Hopkins (27. elokuuta 1890 – 29. tammikuuta 1946) oli yhdysvaltalainen poliittinen taustavaikuttaja ja presidentti Franklin D. Rooseveltin monivuotinen läheinen avustaja. Hän oli yksi New Dealin pääarkkitehdeistä. Toisen maailmansodan aikana Hopkins toimi Rooseveltin ehkä tärkeimpänä neuvonantajana. Hän kävi useita neuvotteluja Winston Churchillin ja Josef Stalinin kanssa Rooseveltin edustajana. Hopkins toimi monta vuotta Rooseveltin kabinetissa ilman ministerin salkkua ja sai siksi lempinimekseen ”avustava presidentti”. Hän työskenteli lyhyen ajan elinkeinoministerinä "(Secretary of Commerce)" vuosina 1938-1940. Ammattitaustaltaan Hopkins oli sosiaalityöntekijä. Hän oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisessä avioliitossa syntyi kolme lasta. Hopkins kärsi pitkään mahasyövästä ja siihen liittyvään leikkauksen komplikaatioista. Hän kuoli 55-vuotiaana.
Sonja Pekkola
Sonja Pekkola (s. 23. toukokuuta 1993 Espoo) on suomalainen sulkapalloilija, joka edustaa Tapion Sulkaa. Hän voitti naisten kaksinpelin suomenmestaruuden vuonna 2013.
Pekkola kuuluu Suomen Sulkapalloliiton Rio Team -harjoitusryhmään, jonka tavoitteena on saada 2–4 sulkapalloilijaa mukaan vuoden 2016 kesäolympialaisiin. Maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan 213:s.
Ennen keskittymistä sulkapalloon Pekkola harrasti muun muassa taitoluistelua ja ratsastusta.
Aleksandr Belov
Aleksandr Belov (9. marraskuuta 1951 Leningrad, Venäjän SFNT – 3. lokakuuta 1978 Leningrad, Venäjän SFNT) oli neuvostoliittolainen koripalloilija. Hän kuoli vuonna 1978 harvinaiseen syöpään kesken peliuransa. Kuolemansa jälkeen hänet valittiin FIBA Hall of Fameen.
Belov aloitti pääsarjauransa Spartak Leningradissa vuonna 1966. Seuran paidassa hän voitti Cup-voittajien cupin vuosina 1973 ja 1975 sekä Neuvostoliiton-mestaruuden vuonna 1975. Kausi 1977–1978 oli hänen viimeisensä ennen kuolemaa.
Belov pelasi Neuvostoliiton maajoukkueessa menestyksekkään uran. Hän voitti vuoden 1972 olympialaisista kultaa sekä vuoden 1976 olympialaisista pronssia. Lisäksi hän saavutti kultamitalit sekä MM-kilpailuista että EM-kilpailuista.
Väino Poikalainen
Väino Poikalainen (6. huhtikuuta 1947 Illuka, Viro SNT) on virolainen maidontuotannon ja sen teknologian kehittäjä sekä kalliopiirrosten tunnettu harrastaja. Hän toimii Viron maatalousyliopiston professorina.
Väino Poikalainen syntyi talonpoikaiseen sukuun Illukan kunnassa Virumaalla ja suoritti Kohtla-Järven lukion vuonna 1965. Lukion jälkeen hän opiskeli Tartossa Viron maatalouden akatemia (), joka käytti nimeä Viron maatalousyliopisto () vuosina 1991−2005, ja jonka nykyinen nimi on Viron maatalousyliopisto (). Poikolainen opiskeli vuodesta 1971 EPA:n eläintieteellisessä maidontuotantoa valmistuen vuonna 1994 päättötyönään lehmien ruumiinlämmön mittaamisesta digitaalisesti. Hän jatkoi opintojaan vuosina 1994−98 väitellen vuonna 1999 aiheesta "Lehmän ruumiinlämpö terveydentilan indikaattorina automaattisessa maidontuotannossa".
Opiskeluaikanaan hän toimi erilaisissa tutkimusta lähellä olevissa tehtävissä. Vuodesta 1977−1994 hän on ollut EPA:n ja EPMÜ:n assistenttina ja tutkijana ja vuodesta 1994 lähtien hän on ollut EPMÜ:n tutkijana. Vuodesta 2000 alkaen hän toimi dosenttina maidontuotannon instituutissa ja vuodesta 2005 Eläinlääketieteen- ja eläintuotannon instituutissa elintarviketutkimuksen dosenttina. Hän on toiminut siellä siellä professorina vuodesta 2007 lähtien.
Vuodesta 1982 hän on osallistunut Karjalan kalliopiirrosten tutkimiseen ja tehnyt Viron muinaistaideseuran () mukana lukuisia retkiä piirroskohteisiin Äänisjärvelle ja Uikujoelle. Retkien tarkoituksena on ollut kalliopiirrosten dokumentointi ja tutkiminen. Muinaistaideseuran tutkimusretkien materiaalit julkaistiin vuonna 1998 kirjana "Väino Poikalainen & Enn Ernits: Rock Carvings of Lake Onega: The Vodla Region". Poikalainen sai kalliopiirrosten parissa tekemästään työstä 5. luokan Valkoisentähden kunnimerkin (V klassi Valgetähe) vuonna 1999.
Generali PanEurope
Generali Pan Europe on Irlantiin rekisteröity vakuutusyhtiö. Yhtiön on osa Generali Group -konsernia, joka on listattu Fortunen "Global 500" -listalla maailman 48:nneksi suurimmaksi yritykseksi.
General Groupilla on maailmanlaajuisesti yli 82000 työntekijää, 65 miljoonaa asiakasta ja hallinnoitavia varoja 460 miljardia euroa.
Tyhjiökypsennys
Tyhjiökypsennys eli vakuumikypsennys eli sous vide -kypsennys tarkoittaa matalassa lämpötilassa kypsentämistä. Raaka-aineet paloitellaan ja pakataan ilmatiiviisen muoviseen tyhjiöpussiin. Se kypsennetään alhaisessa noin 75–90 asteen lämpötilassa ja jäähdytetään nopeasti alle +3 celsiusasteeseen, jossa se säilyy joitakin viikkoja. Ruoan maku ja rakenne säilyvät tässä menetelmässä tavallista kypsennystä paremmin.
Menetelmä on erityisen suosittu suurkeittiöissä mutta alkanut yleistyä myös kotikeittiöissä. Raaka-aineet voidaan esikypsentää, esim. ruskistaa, ennen pakkaamista muoviin. Kun ruoka otetaan säilytyksestä, se on heti kuumennettava ja tarjoiltava.
Menetelmän ainoa ongelma ja riskitekijä on bakteerien jääminen raaka-aineeseen. Siksi valmistelussa on noudatettava huolellista hygieniaa.