hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Taipaleen museokanava
Taipaleen museokanava on puoli kilometriä pitkä sulkukanava Varkaudessa, Unnukan ja Haukiveden Siitinselän välillä. Se rakennettiin vuosina 1835–1840, ja se oli Suomen ensimmäinen kanava, jossa oli sulkuportit. Kanava on nykyään museokanavana, ja se sijaitsee noin sata metriä itään toimivasta kanavasta. Taipaleen kanavan rakennustyömaalla oli myös Suomen ensimmäinen rautatie vuosina 1836–1840.
1900-luvun alussa kanavassa toimivat mylly ja saha, joiden jäänteet on nykyään poistettu. Museokanava on nykyään tyhjillään, eikä siinä ole enää puisia sulkuportteja.
COMSATBw-1
COMSATBw on Saksan sotilaallinen tietoliikennesatelliittijärjestelmä. Vuoden 2011 alusta lähtien Saksan puolustusministeriö ostaa Astrium-yhtiöltä näihin satelliitteihin liittyvän tietoliikennepalvelun, jonka avulla kukin saksalaisen sotilas ulkomaankomennuksella (lähinnä Afganistanissa) saa viikoittain 30 minuuttia laajakaistayhteysaikaa ilmaiseksi.
Ensimmäinen saksalainen sotilastietoliikennesatelliitti laukaistiin avaruuteen Kourousta Ariane 5 -kantoraketilla 1. lokakuuta 2009.
Satelliitti on Saksan ensimmäinen sotilaallinen tietoliikennesatelliitti ja liittyy Saksan asevoimien verkostosodankäynnin kykyjen kasvattamiseen. Satelliitin toteutti Milsat Services -työyhteenliittymä, jonka omistaa 75 prosenttisesti EADS Astrium ja loput ND SatCom Defence. Astrium oli tämän 2,5 tonnin painoisen satelliitin pääurakoitsija.
Sisarsatelliitti laukaistiin 21.5.2010. Senkin operaattorina toimii DLR.
Dick Clement
Richard ”Dick” Clement (s. 5. syyskuuta 1937 Westcliff-on-Sea, Essex) on brittiläinen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Yhdessä Ian La Frenais’n kanssa hän on kirjoittanut useita suosittuja televisiosarjoja.
La Frenais’n ja Clementin ensimmäinen menestyssarja oli BBC:n esittämä "The Likely Lads" (1964–1966). Muihin heidän yhteistyössä kirjoittamiinsa televisiosarjoihin kuuluvat muun muassa "Hilut kintuissa" (1974–1977) ja "Näkemiin vaan, muru!" Yhteistyönä he tekivät myös muun muassa käsikirjoituksen Alan Parkerin ohjaamaan elokuvaan "The Commitments" ja animaatioelokuvaan "Virran viemää".
Käsikirjoituksen Clement on tehnyt musikaaleihin "Victoria’s Secret", "Helen of Troy" ja "Barbarella". Hänen ohjaustöihinsä kuuluvat muun muassa "Otley" (1968) ja vuonna 1979 tehty "Hilut kintuissa" -elokuva.
Voilokki
Voilokki on paksua huopamaista villakangasta, joka on yleensä vanutettua. Sitä käytetään hevosen loimena ja myös pehmikkeenä ja täytteenä esimerkiksi satuloissa ja myös eristystarkoituksiin. Voilokki on myös puolipaksu vanutettu huopa, satulahuopa, ja ravihevosilla selän yli menevä numerolappu.
Voilokki voidaan tehdä myös nautaelämen karvasta, ja sitä käytetään esimerkiksi puuveneenrakennuksessa lautojen saumoihin tiivisteenä ja myös rakennusalan slangissa tarkoittamassa karvoista valmistettua levymäistä eristettä
Nykysuomen sanakirjassa se määritellään näin: 'paksu huopamainen villakangas, josta tehdään hevosenloimia; paksuhko vanutettu huopa, jota käytetään pehmikkeenä tai eristeenä esim. satulan alla. Sana tulee etymologisen sanakirjan mukaan venäjän kielen huopaa tarkoittavasta sanasta vojlok.
Jarl Kulle
Jarl Kulle (27. helmikuuta 1927 Truedstorp, Bjuvin kunta, Ruotsi – 3. lokakuuta 1997 Gregersboda, Österåkerin kunta, Ruotsi) oli ruotsalainen näyttelijä ja ohjaaja. Häntä pidetään Ruotsissa yhtenä sukupolvensa eturivin näyttelijöistä.
Hän kävi Dramatenin näyttelijäkoulun 1946–1949, minkä jälkeen hänet kiinnitettiin Dramateniin. Hän toimi siellä suurimman osan urastaan ja esitti monia klassisia päärooleja, kuten Eugene O’Neillin näytelmässä "Pitkän päivän matka yöhön", August Strindbergin "Gustav III:ssa" ja Shakespearen "Kuningas Learissa".
Vuonna 1959 Jarl Kulle otti urallaan merkittävän askelen, kun hän esitti Higginsiä musikaalissa "My Fair Lady", missä hän saattoi sekä laulaa että näytellä ja, kuten hän itse hieman halveksivasti sanoi, ”hypellä”. Se johti sekä suurempaan yleisönsuosioon että laajempaan repertuaariin, ja hän sai 1960-luvulla sekä romanttisia filmirooleja että suuria rooleja musikaaleissa ja komedioissa Tukholman teattereissa.
Kulle työskenteli Ingmar Bergmanin kanssa sekä näyttämöllä että elokuvissa, kuten "Kesäyön hymyilyä" (1955), "Paholaisen silmä" (1960), "Puhumattakaan naisista" (1964) ja "Fanny ja Alexander" (1982). Hän on näytellyt yhteensä yli 30 elokuvassa, joista Bergmanin töiden ohella tunnetuimpia on Karen Blixenin novelliin perustuva "Ranskalainen illallinen" (1987). Suomalaiseen alkuperäistekstiin perustuvat "Laulu tulipunaisesta kukasta" -romaanin filmatisointi "Sången om den eldröda blomman" (1956) ja Mika Waltarin novellin "Ei koskaan huomispäivää" filmatisointi "Ingen morgondag" (1957).
Vuonna 1980 Kulle sai Karl Gerhardin muistopalkinnon. Lisäksi hän on saanut parhaan miespääosan esittäjän Guldbagge-palkinnon vuonna 1965 elokuvasta "Häähuolia" ("Bröllopsbesvär") ja vuonna 1983 elokuvasta "Fanny ja Alexander".
Jarl Kulle oli naimisissa kaksi kertaa, ja hän oli viiden tyttären isä. Hänen tyttäristään kolme on näyttelijöitä: Maria Kulle (s. 1960), Hanna Kulle (s. 1978) ja Linda Kulle (s. 1983).
Spirit of America
Spirit of America on yhdysvaltalaisen Craig Breedloven kehittämien ennätysnopeiden maalla kulkevien kulkuneuvojen merkki. Nämä ajoneuvot ovat matalia, virtaviivaisia ja niissä on suihkumoottori. Ne rikkoivat useita maalla ajetun nopeuden maailmanennätyksiä 1960-luvulla.
Beach Boys on tehnyt näille autoille omistetun, samannimisen laulun.
The Root of All Evil
The Root of All Evil on ruotsalaisen death metal -yhtye Arch Enemyn kokoelma-albumi. Se julkaistiin Century Media Recordsin kautta Euroopassa 28. syyskuuta ja Pohjois-Amerikassa 6. lokakuuta 2009. Bändi tuotti albumin itse ja Andy Sneap miksasi ja masteroi sen. Albumi sisältää uusia versiota kappaleista yhtyeen kolmelta ensimmäiseltä albumilta.
Pienet jumalat
Pienet jumalat () on kolmastoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa.
Tarinan päähenkilö on Brutha-niminen tavallinen mies. Eräänä päivänä Bruthan luo ilmestyy jumala, joka on kovin pieni, mutta sitäkin kovempi komentelemaan. Brutha pääsee jumalan mukana muinaista Kreikkaa muistuttavaan maahan.
Herraskaista väkeä
Herraskaista väkeä () on neljästoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Tarinan päähenkilöt ovat kolme noitaa – Muori Säävirkku, Nanny Auvomieli ja Magrat Kynsilaukka – jotka ovat aiemmin esiintyneet kirjoissa "Noitasiskokset" ja "Noitia maisemissa".
Lancressa valmistaudutaan kuninkaallisiin häihin. Ongelmia aiheuttavat keijut, joita hallitseva keijukuningatar on päättänyt valloittaa Lancren.
Klaus Klemola
Klaus Mikael Klemola (s. 12. maaliskuuta 1973 Göteborg) on suomalainen elokuvajärjestäjä, näytelmäkirjailija ja näyttelijä.
Klaus Klemola on kirjoittanut siskonsa Leea Klemolan kanssa Tampereen Teatterissa kantaesitetyn Arktisen trilogian "Kokkola", "Kohti Kylmempää" ja "New Karleby" kaksi viimeistä osaa. Klaus Klemola myös näytteli trilogiassa.
Klaus ja Leea Klemolan kirjoittama "Maaseudun Tulevaisuus" sai ensi-iltansa Kansallisteatterissa syksyllä 2014. Näytelmän ohjasi Leea Klemola ja Klaus Klemola näytteli näytelmässä.
Klaus Klemola on kotoisin Kokkolasta ja asuu Tampereella.
Vartiosto valmiina palvelukseen
Vartiosto valmiina palvelukseen () on viidestoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa ja toinen, jossa seikkailevat Porkkana ja muut vartiostolaiset. Mukana on myös Elävät kuvat -kirjasta tuttu puhuva koira Gaspode. Kirjan englanninkielinen alkuteos ilmestyi vuonna 1993 ja suomennos vuonna 2005.
Kirjan päähenkilö on Ankh-Morporkin vartioston korpraali Porkkana, joka on saanut ylennyksen ja johtaa vartioston alokkaita. Koska vartiostossa kannatetaan tasa-arvoa, uusien alokkaiden joukko on varsin kirjava: mukana ovat muiden muassa peikko ja kääpiö. Yllättäen Porkkanan eteen tulee alokkaiden kouluttamista ja kaupungin järjestyksen valvontaa suurempi haaste. Ikivanha asiakirja paljastaa, että Ankh-Morpork on itse asiassa kuningaskunta.
Elävää musiikkia (kirja)
Elävää musiikkia () on kuudestoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa.
Kiekkomaailmaan tulee uusi villitys: rockmusiikki. Kaikki hullaantuvat yhtyeestä, jossa soittavat muun muassa peikko ja kääpiö. Myöhemmin yhtyeeseen liittyy kosketinsoittajaksi Näkymättömän Yliopiston Kirjastonhoitaja. Uudet ansiomahdollisuudet huomaava
Persnettoa-tulee-mutta-tulkoon-Dibbler ryhtyy yhtyeen manageriksi. Kuolema on lähtenyt lomalle, mutta hänelle tulee yllättävää päänvaivaa, kun tyttärentytär ihastuu erääseen yhtyeen jäsenistä.
14. Valonheitinpatteri
14. Valonheitinpatteri oli jatkosodan lopulla muodostettu Lotta Svärd -järjestön lotista ("valonheitinlotat") koottu valonheitinpatteri Helsingin ilmapuolustukseen. Lottien hoitama patteri vapautti miehiä muihin tehtäviin, jopa rintamalle. Kyseessä oli ainoa Suomen armeijan naisista kokoonpantu sotilaallisesti toimiva, taisteluvastuuta kantamaan tarkoitettu yksikkö. Valonheitinpatteri toimi loppukesästä 1944 lähtien jatkosodan loppuun asti, joutumatta kuitenkaan taistelutehtäviin.
Helsingin ilmapuolustusta tehostettaessa keväällä 1944 talven suurpommituksien jälkeen päätettiin osa valonheitinpattereiden miehistöstä korvata lotilla miespulaa helpottamaan. Koulutukseen valittiin ilmapuolustuksessa olleista työvelvollista opiskelijoista 300 naista, joista koulutettaviksi saapui 215. Koulutettavat olivat pääosin Helsingin teknillisestä korkeakoulusta, Helsingin yliopistosta ja Ateneumista mutta myös Tampereen ja Turun kouluista. Koulutus aloitettiin 31. toukokuuta 1944 Helsingin Laajasalossa mutta keskeytettiin jo 9. kesäkuuta, koska ei ollut takeita lottien jäämisestä palvelukseen korkeakoulujen aloittaessa toimintansa syksyllä (opiskelijoiden työvelvollisuus koski kesälomien aikaa). Koulutusta kuitenkin jatkettiin kurssilla jo olleiden lottien osoitettua kiinnostuksensa tehtävään ja sitouduttuaan palvelemaan niin kauan kuin sotatilanne vaati tai vähintään yhden vuoden. Koulutettavien määräksi vahvistettiin 145 lottaa ja koulutus keskitettiin Ilmatorjuntarykmentti 1:teen Helsingissä, kun taas koulutus 1.Er.ItPsto:ssa ja 2.Er.ItPsto:ssa keskeytettiin. Koulutusta johti kapteeni K. H. Pentti filosofian maisteri Inkeri Simolan toimiessa lottajohtajana. Lottajohtajaksi tuli myöhemmin Aino Airamo. Lotilta vaadittiin vapaaehtoinen kirjallinen sitoumus palvelukseen jäämisestä sekä lääkärintarkastus jatkuvaan ulkopalveluun sopimisesta.
Lotat kävivät valonheitinkurssin menestyksellisesti loppuun. Varsinaiseen valonheitinpalveluun lotat jaettiin neljään ryhmään: 25 valonheittimenjohtajaa, 30 kuulosuuntimenkuuntelijaa, 63 valonheitinlottaa ja 29 "konelottaa" aggregaattien käyttöön. Kouluttajina oli kolme vänrikkiä, 30 aliupseeria sekä yhdeksän sotamiestä. Kurssiin kuului myös sotilasaineita aina sulkeisharjoituksia myöten joita ei lottakursseilla ollut opetettu ja aseidenkäytön opettaminen aiheutti pienimuotoisen kriisin Lotta Svärd -järjestölle, jossa aseettomuutta pidettiin tärkeänä periaatteena. Desantti- ja maihinnousuvaaran vuoksi Lotta Svärdin keskusjohtokunta joutui kuitenkin taipumaan. Fanni Luukkonen totesi naisten aseistamisen merkitsevän "naisellisuuden kuolemaa", mutta tilanteen vaativan erikoistoimenpiteitä. Aseena käytettiin Terni-sotilaskivääriä, joka oli myös muiden ilmatorjuntayksiköiden käytössä.
Kurssin päätyttyä heinäkuun 26. päivänä muodostettiin lotista 14. Valonheitinpatteri Ilmatorjuntarykmentti 1:teen. Patteri toimi sotilaallisten käskyvaltasuhteiden mukaan ja se määrättiin ottamaan torjuntavastuu vähiten vaaranalttiista suunnasta Helsingin luoteisnurkasta elokuun alussa. Patteri ei joutunut todellisiin sotatoimiin ja yksikkö hajotettiin aselevon jälkeen 24.9.1944 annetulla Ilmavoimien komentajan käskyllä.
Kiintoisia aikoja
Kiintoisia aikoja () on seitsemästoista romaani Terry Pratchettin Kiekkomaailma-sarjassa. Parodian kohteena on tällä kertaa kiinalainen kulttuuri.
Agatean keisarikunnasta tulee Ankh-Morporkiin salamyhkäinen viesti. Lordi Vetinarin on pyydettävä apua Näkymättömästä Yliopistosta, jotta viestistä saadaan selkoa. Rincewind-velho on lomaillut jo vuosia autiolla saarella, mutta hänet haetaan hätiin ja lähetetään Agateaan. Matkalla Rincewind liittyy 87-vuotiaan Cohen Barbaarin ja tämän iäkkään barbaarijoukon seuraan.
Gabriele Amorth
Gabriele Amorth (1. toukokuuta 1925 Modena – 16. syyskuuta 2016 Rooma) oli katolisen kirkon vuonna 1954 vihitty italialainen pappi. Hän kuului Giacomo Alberionen perustamaan Pyhän Paavalin yhteisöön. Hän nousi julkisuuteen Rooman pääeksorsistina eli manaajana, korkea-arvoisimpana demonien ulosajajana. Hän julkaisi kirjoja muun muassa työstään eksorsistina. Hän sai oppiarvon teologian ohella myös oikeustieteestä.
Amorthin mukaan diktaattorit Hitler ja Stalin olivat ”melkein varmasti” paholaisen riivaamia. Amorth vastusti Harry Potter -kirjoja, koska uskoi niiden voivan vietellä lapsia okkultismiin ja mustaan magiaan. Harry Potterin takaa löytyy hänen mukaansa ”pimeyden kuninkaan, paholaisen” signeeraus.
Amorth toimi vuosina 1990–2000 perustamansa Eksorsistien kansainvälisen yhdistyksen puheenjohtajana.
Amorthin lempielokuva oli William Friedkinin kauhuelokuva "Manaaja". Hänen mukaansa elokuva on sisällöltään tarkka ja perustuu tositapahtumiin, joskin erikoisefektit ovat liioiteltuja. Hän suositteli elokuvan katsomista, koska ”ihmisten tulee saada tietää mitä me teemme”.
Chinese Professional Baseball League
Chinese Professional Baseball League (), tai CPBL on Taiwanin korkein baseball-sarja. Sarja perustettiin vuonna 1989 ja olin aikanaan neljäs ammattilaisbaseballin sarja maailmassa. Aikaisemmin perustettuja sarjoja olivat Major League Baseball Yhdysvalloissa, Nippon Professional Baseball Japanissa ja Korea Baseball Organization Etelä-Koreassa. Vuonna 2003 CPBL sulautti kilpailevan Taiwan Major Leaguen itseensä. Vuonna 2008 CPBL:ssä pelasi 4 joukkuetta ja otteluiden keskimääräinen katsojamäärä oli noin 3 000 katsojaa.
Baseball tuli Taiwaniin Japanin miehityksen aikana, mutta saavutti suurempaa suosiota vasta 1970- ja 1980-luvuilla kun Taiwanin Little League World Series-joukkue voitti useita mestaruuksia. Myös baseball maajoukkue pärjäsi hyvin useissa kansainvälisissä turnauksissa. Kuitenkin ammattilaissarjan puute rajoitti lajin kehitystä ja useat pelaajat olivat haluttomia sitoutumaan pelaamaan baseballia.
Brother Hotellin johtaja Hung Teng-Sheng () ensimmäisenä ehdotti ammattilaissarjan perustamista Taiwaniin. Hän perusti amatöörijoukkue Brother Hotellin vuonna 1984 ja aikoi muuttaa joukkueensa ammattilaisjoukkueeksi ja perustaa ammattilaissarjan muutaman vuoden sisällä. Läpi vuosien 1988 ja 1989 Hung vieraili useissa isoissa yrityksissä ja yritti saada heitä mukaan perustamaan ammattilaisjoukkueita. Suurin osa kieltäytyi mahdollisuudesta, mutta Wei Chuan Corporation, Mercuries Chain Stores ja Uni-President Enterprises Corporation lähtivät mukaan. Chinese Professional Baseball League perustettiin 23. lokakuuta 1989 Hung Teng-Shengin toimiessa puheenjohtajana. Hungin panostuksen takia häntä kutsutaan usein "CPBL:n isäksi".
Kaikki CPBL:n joukkueet ovat suurien Taiwanilaisten yritysten omistamia ja saaneet nimensä niiden mukaan. Vastaavanlainen käytäntö on olemassa esimerkiksi Japanissa ja Etelä-Koreassa. Joukkueet pitävät yhtä kaupunkia kotikaupunkinaan, mutta eivät kuitenkaan pelaa aina kaupunkinsa nimiin. Säännöllisiä kilpailuja järjestetään myös muualla kutenHsinchussa, Doulioussa, Chiayissa, Pingtungissa, Luodongissa, Hualienissa ja harvemmin Taitungissa.
Kausi kestää maaliskuusta lokakuuhun ja välissä pelataan viikon pituiset All star -pelit kesä- tai heinäkuussa. All star -pelit jakavat kauden ensimmäiseen ja toiseen puolikauteen. Pudotuspeleissä kolme joukkuetta pelaavat vastakkain kahdella kierroksella ja pelit pelataan lokakuun lopussa tai marraskuun alkupuolella. Joukkue pääsee pudotuspeleihin voittamalla yhden puolikauden tai saamalla parhaan tuloksen kaudella. Jos joukkue voittaa puolikauden, ei sen ole mahdollista päästä pudotuspeleihin parhaalla tuloksella. Saman joukkueen voittaessa molemmat puolikaudet, lisätään kolmaskin osapuoli muun kauden tuloksen perusteella.
Joukkueiden vähäisen määrän vuoksi sääntöä voidaan muuttaa paremmin tilanteeseen sopivaksi.
Vuodesta 2005 alkaen voittajajoukkue on edustanut Taiwania Asia Series -turnauksessa Japanin, Etelä-Korean ja Kiinan joukkueita vastaan.
Fjærlandsfjorden
Fjærlandsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Vuono sijoittuu Sogndalin, Leikangerin ja Balestrandin kuntien alueelle.
Keskeisimmät vuonon varrella sijaitsevat kylät ovat Fjærland ja vuonon pohjoispäädyssä sijaitseva Bøyaøyri.
Sogndalsfjorden
Sogndalsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Vuono on kokonaan Sogndalin kunnan alueella.
Vuonon varrella sijaitsevia kyliä ovat mm. Sogndalsfjøra, Norum, Kjørnes sekä Eidsfjordenin sivuvuonon päädyssä sijaitseva Eide.
Aurlandsfjorden
Aurlandsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Vuono sijoittuu suurimmaksi osaksi Aurlandin ja vain pieneltä alueelta myös Lærdalin ja Vikin kuntien alueelle. Vuono haarautuu Beitelenin kohdalta myös Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvaan Nærøyfjorden-vuonoon.
Vuonon varrella sijaitsevia kyliä ovat mm. Undredal, Aurlandsvangen ja Flåm.
Capitalism: A Love Story
Capitalism: A Love Story on Michael Mooren dokumenttielokuva. Se tarkastelee vuosien 2007–2009 finanssikriisiä, Bushin hallinnon vaihtumista Obaman hallintoon sekä yhdysvaltalaista elvytyspolitiikkaa. Moore epäili, että elokuva voi jäädä hänen viimeisekseen.
Lærdalsfjorden
Lærdalsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Lærdalin kunnan alueelle.
Vuonon päädyssä sijaitsee Lærdalsøyrin kylä, josta hieman etelään päin sijaitsee maailman pisin maantietunneli, Lærdalstunnelen.
Toivo Salonen (filosofi)
Toivo Salonen (s. 27. heinäkuuta 1949) on suomalainen filosofi, joka on työskennellyt Lapin yliopistossa filosofian opettajana vuodesta 2000 lähtien. Häntä on nimitetty ”Lapin ainoaksi ammattifilosofiksi”. Salonen on julkaissut useita artikkeleita sekä tietoteoksissa että lehdissä. Artikkelit käsittelevät muun muassa filosofian eri aloja, etiikan ja kasvatuksen kysymyksiä, yliopistoa, ympäristöä ja ihmistä itseään.
Suomen humanistiliitto on valinnut Salosen vuoden 2011 humanistiksi ja myöntänyt hänelle humanistisen kunniamaininnan.
Minna Hokkanen
Minna Hannele Hokkanen (s. 23. kesäkuuta 1964 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Hokkanen opiskeli näyttelemistä vuodesta 1984 Teatterikorkeakoulussa ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 2007. Hänellä on ollut vuodesta 1988 kiinnitys Tampereen Työväen Teatteriin, jossa hänen rooleihinsa ovat lukeutuneet muun muassa Irina "Kolmessa sisaressa", Hulda "Juurakon Huldassa", Titania "Kesäyön unessa" ja Heidi" Fundamentalistissa". Vuodesta 1998 hän on kuulunut myös tarinateatteriryhmä Tampereen Tarinateatteriin.
Hokkanen on näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän on muun muassa näytellyt Liisaa televisioelokuvassa "Onnellinen hääpäivä" (1993) ja Marika Launista televisiosarjassa "Taivaan tulet".
Vuonna 2004 Hokkanen ja monologinäytelmän "Miksi Saara nauroi?" muu työryhmä palkittiin NNKY:n tunnustuspalkinnolla ja vuonna 2005 hänet palkittiin Eino Salmelaisen säätiön palkinnolla.
Hokkanen on ollut vuodesta 1991 naimisissa näyttelijä Auvo Vihron kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 1991 syntynyt poika ja vuonna 1994 syntynyt tytär.
David Nobbs
David Nobbs (13. maaliskuuta 1935 Petts Wood, Lontoo – 9. elokuuta 2015) oli brittiläinen televisiokäsikirjoittaja.
Nobbs teki käsikirjoituksia useisiin BBC:n komediasarjoihin, kuten "That Was the Week That Was", "The Frost Report" ja "The Two Ronnies". Omaan romaaninsa "The Fall and Rise of Reginald Perrin" pohjautuvan komediasarjan "Herra Perrinin uusi elämä" hän käsikirjoitti 1970-luvun puolessavälissä. Vuonna 2009 sarjasta alkoi uusi versio, tällä kertaa nimeltään "Reggie Perrin", jota Nobbs oli myös mukana kirjoittamassa.
Emerald-luokka (korvetti)
Emerald-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston potkurikorvettiluokka, jossa alusten perä ja laidat oli suojattu raudalla. Alusten runko oli valmistettu neljän tuuman teak-lankuista ja vedenalaiset osat oli peitetty kuparilevyillä. Alusten suunnittelija oli Nathaniel Barnaby.
Luokan alusten aseistukseksi suunniteltiin neljätoista tykkiä kuten edeltäneessä Amethyst-luokassa, mutta ainoastaan ensimmäisen "HMS Opalin" aseistus oli ensimmäiseen telakointiin saakka sellainen. Muut alukset varustettiin kahdellatoista tykillä. Tykeistä kymmenen sijoitettiin viisi kummallekin laidalla ja loput keulaan ja perään kumpaankin yksi.
Luokan aluksista "HMS Emerald" ja "HMS Tourmaline" aseistettiin vuosina 1882-1886 uudelleen neljällä kuuden tuuman sadan naulan tykillä sekä kahdeksalla viiden tuuman viidenkymmenen naulan tykillä. "HMS Garnet" aseistettiin uudelleen neljällätoista viiden tuuman 50 naulan tykillä, seitsemällä konekiväärillä sekä kahdella kevyemmällä tykillä.
Kaikki alukset oli varustettu valmistuessaan täydellä takilalla (18250 neliöjalkaa) ja ne muutettiin parkeiksi 1880-luvulla. Kaikkiin aluksiin asennettiin korkeapainesylinteri, jonka jalkaisija oli 57 tuumaa sekä matalapainesylinteri, jonka halkaisija oli 90 tuumaa. Iskunpituus oli 33 tuumaa.
Suoritus
Suoritus tarkoittaa velallisen tekemää rahallista tai muuta varallisuusarvoista varojensiirtoa velkojalle, jolla on saamisoikeus tähän maksuun.
Usein suorituksen synonyyminä käytetään nimitystä maksu. Yleiskielessä maksu tarkoittaa vain rahavelan suoritusta, mutta oikeudellisessa kielenkäytössä se tarkoittaa muunkinlaista velvoitteen täyttämistä.
Oikea ja velvoitteen lakkauttava suoritus edellyttää: oikeaa suoritusajankohtaa, suorituksen oikeaa lajia ja määrää sekä oikeaa suorituksen vastaanottajaa.
Oikeustoimeen perustuvissa velkasuhteissa erotetaan päävelvoite ja päävelvoitteen suoritusta edistävä apuvelvoite. Suoritukset jaotellaan positiivisiin suorituksiin, jotka ovat jotakin toimintaa tai tekemistä, ja negatiivisiin suorituksiin, jotka ovat tekemättä jättämistä. Toinen jaottelutapa on jako kerta- ja kestosuorituksiin. Suoritus voi olla myös valinnan mukaan määräytyvä (valinnaisvelvoite), jolloin sopimuksen osapuoli tai ulkopuolinen taho voi valita sovituista vaihtoehdoista suoritustavan.
Mustemaailma
Mustemaailma on Cornelia Funken kirjoittaman fantasiatrilogian viimeinen osa. Sarjan ensimmäinen osa on nimeltään Mustesydän ja toinen osa Musteloitsu. Trilogian ensimmäisestä osasta on tehty myös elokuva vuonna 2009.
Meggie ja hänen äitinsä Resa ja isänsä Mo elävät Mustesydän-kirjan maailmassa, ja tarina on punonut heidät tiukasti mukaansa. Se on antanut Molle Närrin, rosvojoukon johtajan vaarallisen roolin. Mustan prinssin rinnalla Närri taistelee julmia vallanpitäjiä vastaan, ja on jatkuvasti hengenvaarassa. Tarinankertoja Fenoglio on menettänyt taitonsa, ja valta muuttaa tarinan kulkua on nyt Orfeuksella, joka hyötyy enemmän julmien vallanpitäjien palvelemisesta. Mustesydämen maailma on kaunis ja maaginen, mutta täynnä ansoja, eikä kukaan voi tietää, mihin suuntaan tarina lopulta punoutuu.
Sosiaalinen suorituseste
Sosiaalinen suorituseste tarkoittaa yksityishenkilön vaikeutta suoriutua maksuistaan tai veloistaan sen vuoksi, että hänen terveydentilassaan, perhesuhteissaan, asuntotilanteessaan tai työtilanteessaan on tapahtunut muutoksia. Käsitteestä on käytetty myös nimityksiä henkilökohtainen force majeure tai sosiaalinen force majeure.
Sosiaaliseen suoritusesteeseen vetoamalla voidaan pyrkiä lieventämään velalliseen kohdistuvia viivästysseuraamuksia tai kokonaan irtaantumaan pitkäaikaisista sopimussidonnaisuuksista. Useimmat asiaan liittyvät säädökset ovat kuluttaja-asioita. Esimerkiksi korkolain (633/1982) 11 pykälässä säädetään viivästyskoron sovittelusta tilanteissa, joissa velallinen on ilman omaa syytään joutunut maksuvaikeuksiin. Samantapainen on myös kuluttajansuojalain (38/1978) 7 luvun 16 pykälän säännös maksun viivästysseuraamuksista. Asiaan voidaan soveltaa myös yleisiä kohtuusäännöksiä, kuten oikeustoimilain (228/1929) 36 pykälää ja kuluttajansuojalain (38/1978) 4 luvun 1 pykälää.
Antony Jay
Antony Rupert Jay (20. huhtikuuta 1930 – 21. elokuuta 2016) oli brittiläinen televisiokäsikirjoittaja ja kirjailija. Hän oli toisena käsikirjoittajana, yhdessä Jonathan Lynnin kanssa, BBC:n komediasarjassa "Kyllä, herra ministeri", ja sen seuraajassa "Kyllä, herra pääministeri".
Jay oli politiikan tuntija, ja hän toimi muun muassa puheenkirjoittajana ja BBC:n toimittajana. Yhteistyön komediakirjoittaja Jonathan Lynnin kanssa hän aloitti 1970-luvun puolessavälissä yrityskoulutuselokuvia tuottaneessa, John Cleesen perustamassa, Video Artsissa.
Barracuda
Barracuda tai barrakuda voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Petrus Bång
Petrus Bång (1633-1696) toimi Viipurin hiippakunnan piispana 1681-1696. Tämä ruotsalaissyntyinen mies mainitaan 1600-luvun etevimmäksi virkansa hoitajaksi. Hän oli tehnyt useita ulkomaanmatkoja ja oli suomen kielen taitoinen.
Bång syntyi Norrbon pitäjässä, tuli ylioppilaaksi 1651 Upsalassa, jossa myös sai maisterin arvon sekä toimi jumaluusopin professorina. Kreivi Pietari Brahe kutsui hänet professoriksi Turkuun, kun piispa Johannes Terserus oli erotettu virastaan epäilyttävien opetustensa vuoksi. Turussa Bång hoiti toistakymmentä vuotta teologian professorin virkaa.
Viipurin piispana Bång suhtautui ortodokseihin eri tavalla kuin edeltäjänsä. Vaikka hän piti ortodoksista uskoa eksytyksenä, hän koetti osoittaa ortodokseille, ettei heidän uskonsa eronnut paljoa luterilaisuudesta. Hän ei hyväksynyt ortodoksien pakkokäännyttämistä. Bång totesi, että "synnistä he opettavat puhtaasti ja totuudenmukaisesti ja he puhuvat kauniisti Jumalan armosta ja Kristuksen armotyöstä. Yksin Kristusta he pitävät Vapahtajanaan... Monet uskonkappaleet ovat heille tuntemattomia, mutta mitään he eivät tietääkseni kiellä".
Bång perusti omilla varoillaan kaupunkiin kirjapainon, joka oli Suomessa toinen järjestyksessä. Hän edisti tarkastusmatkoillaan lukutaitoa seurakunnissa. Rautalammin seurakunnan vanhin säilynyt piispantarkastuspöytäkirja on vuodelta 1695. Siinä Petrus Bång totesi pitäjän miesten osaavan katekismusta "kauniisti ja puhtaasti" ulkoa. Sen sijaan vain muutamat seurakuntalaiset osasivat lukea.
Bång oli lukenut ja oppinut mies, joka osasi myös suomea. Tosin hänen teoksensa Ruotsin kirkon historiasta (1675) on ajalle tyypillistä götismiä, jossa mahtipontiset kuvitelmat sotkeutuivat tosiasioiden kanssa. Niinpä hän toteaa, että Aatami toimi piispana Kälkestadissa Ruotsissa
Petrus Bång oli avioliitossa kahdesti. Hänen ensimmäinen vaimonsa Katarina Leijel kuoli 1675, minkä jälkeen Bång v. 1681 solmi uuden avioliiton Magdalena Schnackin kanssa. Hänen lapsistaan eli täysi-ikäiseksi vain ensimmäisestä avioliitosta syntynyt tytär Katarina, joka vajaat 18-vuotiaana vihittiin vuonna 1688 avioliittoon vuonna 1691 aateloidun Carl Banckin kanssa.
Ladun maja
Ladun maja on Suomen ladun alayhdistyksen Jyväskylän ladun ylläpitämä hiihtomaja Jyväskylän Taka-Keljossa Kolmisoppisen rannalla. Se toimii jyväskyläläisen hiihtävän kansan tapaamispaikkana, ja siellä myydään muun muassa munkkeja, makkaraa ja makeisia.
Ladun majan pihasta lähtevät 2, 5, 10 ja 18 kilometrin hiihtolenkit. Lyhimmillä lenkeillä on mahdollisuus myös luisteluhiihtoon, mutta 10 ja 18 km lenkit sopivat vain perinteisen tyylin hiihtoon. Laduilta on hiihtoyhteys myös Laajavuoren latuverkostoon (valaistu) sekä Muurameen. Kolmisoppisen rannalla on murtomaasuksilla laskettava "laskettelurinne". Aiemmin 18 kilometrin latua pidettiin 20 kilometrin latuna.
Maja rakennettiin 1950-luvulla, ja sitä on useamman kerran laajennettu, viimeksi 1960-luvulla, jolloin hirret laajennusta varten lahjoitti Jyväskylän kaupunki. Majan lähituntumassa on aurattuja pysäköintipaikkoja melko runsaasti.
Kesällä on Kolmisoppisen rannassa uimaranta.
Pesäpallon miesten Suursarjan kausi 1931
Karsinnoissa koettiin jymypaukku, kun edelliskauden pronssimitalisti ja kaikkien aikojen menestynein pesäpalloseura, Helsingin Pallonlyöjät putosi Suursarjasta.
Suursarjan eli A-sarjan alapuolelle perustettiin valtakunnallinen B-sarja ja myös Naiset aloittivat Suomen mestaruudesta pelaamisen.
Pelattiin 14.6. Helsingissä ja 21.6. Riihimäellä.
Pelattiin 2.6. Tampereella ja 11.6. Toijalassa.
Pelattiin 5.6. Valkealassa ja 11.6. Kuusankoskella.
Pelattiin 31.5. Viipurissa ja 7.6. Sortavalassa.
Kunkin karsintaryhmän voittaja eteni Suursarjaan. Kahden suurimman karsintaryhmän kakkoset pelasivat vielä lisäkarsinnan yhdestä Suursarjapaikasta Hämeenlinnassa 28.kesäkuuta:
Pallo-Toverit - Tampereen Pyrintö 17-3
Vuoden 1931 Suursarja oli äärimmäisen tasainen. Lahden Mailaveikot vei mestaruuden juoksusuhteen perusteella, vaikka hävisikin tasapisteisiin päätyneelle Riihimäen Pallonlyöjille keskinäisessä ottelussa. Neljä seuraavaa joukkuetta olivat niin ikään tasapisteissä, ja näistä Pallo-Toverit nappasi pronssia ja Toijalan Palloveikot puolestaan putosi sarjasta yhdessä Kymintehtaan kanssa. Toijala sai kuitenkin sarjalaajennuksen myötä mahdollisuuden karsia vuoden 1932 suursarjaan keväällä, ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa.
Toijala luovutti ottelunsa Kymintehtaata vastaan (1-0).
Sarjasta putosi Kymintehtaan Urheiluseura. Tilalle nousivat Loimaan suojeluskunta (B-sarjan mestari) ja Joensuun Palloseura. Toijala ja B-sarjan kolmonen Uuraan Urheilijat pelasivat keväällä 1932 karsintaottelun Suursarjapaikasta. Ottelun voitti Toijala tylysti 17-1.
Vuoden 1931 Suursarjan tuodut juoksut joukkueittain. Pöytäkirjoista selviävät vain tuojat, eivät lyöjät. Riihimäen Klaus Karvonen oli etenijäkuningas 10 juoksullaan.
Lahden Mailaveikot voittivat myös naisten mestaruuden, josta pelattiin ensimmäistä kertaa.
Nuorten mestaruuden voitti Tampereen Pyrintö nöyryyttämällä finaalissa LMV:n peräti 26-1.
Anton Wilhelm Lindgren
Anton Wilhelm Lindgren (27. syyskuuta 1831 Tampere – 3. joulukuuta 1901 Kuopio) oli suomalainen oppikoulun lehtori, kirjailija, toimittaja ja kirjankustantaja. 
Lindgrenin vanhemmat olivat kirvesmies David Lindgren ja Maria Mattsdotter. Hän kävi Tampereen pedagogiota ja ala-alkeiskoulua valmistuen ylioppilaaksi 1850. Lindgren opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa.
Lindgren oli Tampereen ala-alkeiskoulun vt. opettajana ja Pietarsaaren ala-alkeiskoulun opettajana 1853, Porin yläalkeiskoulun historian ja maantiedon kollegana vuodesta 1857 sekä Hämeenlinnan yläalkeiskoulun historian ja maantiedon kollegana vuodesta 1862. Hän jäi tästä toimesta lakkautuspalkalle 1879 ja toimi vielä senaatin suomen kielen apulaiskielenkääntäjänä 1881–1892.
Lindgren osti 1874 Gustaf Erik Eurénin (1818–1872) vuonna 1858 perustaman sanomalehti Hämäläisen sekä sitä painaneen kirjapainon. Hän oli myös Hämeenlinnassa ilmestyneen Hämäläisen päätoimittajana.
Anton Wilhelm Lindgren oli naimisissa vuodesta 1862 Amanda Wetterstenin kanssa. Arkkitehti Armas Lindgren oli heidän poikansa.
Lynda Baron
Lynda Baron (s. 24. maaliskuuta 1942) on brittiläinen näyttelijä. Komediasarjassa "Aina auki" hän esitti hoitaja Gladys Emanuelin roolin. Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa saippuasarja EastEndersissä.
David Wilhelm af Grubbens
David Wilhelm af Grubbens (17. heinäkuuta 1824 Lofö, Ruotsi – 6. maaliskuuta 1903 Tammela) oli ruotsalaissyntyinen insinööri joka saapui opettajaksi Mustialan maanviljelysopistoon. Hän opetti maanmittausta sekä toimi opiston navetan esimiehenä. Kirjallisessa tuotannossaan af Grubbens käytti nimimerkkejä "-bb-", "D.W.", "D.W.G.", "Gbb" ja "Min-Penna".
1860-luvulla af Grubbens osti Tammelan kirkonkylästä pienen maatilan jossa hän asui taloutta hoitaneen sisarensa Wilhelmina (Minna) Maria Elisabeth Chiewitzin kanssa. Minna Chiewitz oli arkkitehti Georg Theodor von Chiewitzin leski. Tilanpidon ohella af Grubbens kävi kävi kartoittamassa lähiseudun maatilojen uudisraivauksia. Hänellä oli myös arkkitehti von Chiewitzin suunnittelema pieni kesähuvila Lunkinjärven saaressa.
Af Grubbensin kirjalliseen tuotantoon kuului näytelmä ja kaksi runokokoelmaa.
Lapsen tähden (albumi)
Lapsen tähden on 25. joulukuuta 1993 järjestettyyn Lapsen tähden -konserttiin liittyvä 1993 valmistunut kokoelmalevy. Albumilla esiintyvät lapset ovat tuttuja vuoden 1992 ja edeltävien vuosien Tenavatähti-kilpailuista.
Bos en lommer
Bos en Lommer () on kaupunginosa Amsterdamin läntisellä puolella, Alankomaissa. Alueella asuu reilut 30000 ihmistä ja sen pinta-ala on 2,71 km². Bos en Lommeriin kuuluva Kolenkitbuurt kantaa kyseenalaista titteliä olemalla koko Alankomaiden huonoin lähiö asua ja elää hollantilaisen televisiokanavan RTL:n julkaiseman Top 40 ongelma-alueet -listan mukaan.Myös Sloterdijkin vanha kylä on osa Bos en Lommeria.
Valtuusto koostuu 17 jäsenestä.
Bos en Lommeriin menevät niin bussit, raitiovaunut kuin myös metrokin. Raitiovaunulinjat 7, 12 ja 14 kulkevat kaupunginosan läpi. Metroasema kantaa nimeä Bos en Lommerweg/Vlugtlaan.
Melonta kesäolympialaisissa 2000
Vuoden 2000 kesäolympialaisten melonta järjestettiin 17. syyskuuta – 1. lokakuuta 2000 Sydneyssä. Tapahtumia oli 16. Osanottajia oli 330 (249 miestä ja 81 naista) 47 eri maasta. Nuorin osanottaja oli Inna Osypenko-Radomska (18 vuotta ja 8 päivää) ja vanhin Jacob Haller (43 vuotta ja 49 päivää). Parhaiten pärjäsivät Saksa ja Unkari.
Cision
Cision on medianäkyvyyden hallintaan, mediatietoon ja viestintäpalveluihin erikoistunut yritys. Sillä on toimistoja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa sekä maailmanlaajuinen yhteistyökumppaniverkosto. Tytäryhtiö Oy Cision Finland Ab on osa Cision AB:tä, joka on listautunut Tukholman pörssiin.
Cision perustettiin Ruotsissa vuonna 1892 Svenska Telegrambyrån mainososastona. Myöhemmin siitä muodostui Pressurklipp-niminen yritys, jonka leikeseuranta palveli ruotsalaisia yrityksiä ja yksityishenkilöitä. Yritys laajeni 1990-luvulla Observer-nimisenä Tanskaan ja sen tarjoamat palvelut sisälsivät lehtileikkeiden lisäksi radio- ja televisiotranskriptiot.
Analyysipalvelut tulivat yhtiön tarjontaan 1990-luvun puolivälissä ja siitä lähtien tarjonta laajeni kattamaan erilaiset räätälöidyt tietopalvelut. Liikevaihdon kasvu sai yhtiön laajentamaan toimintansa kaikkiin muihin Pohjoismaihin, Saksaan ja Baltiaan.
Suomen markkinoille Cision tuli alun perin Observer-nimisenä vuonna 1997, kun konserni osti suomalaisen mediaseurantayrityksen, Sanomalehtien Ilmoitustoimisto SITA Oy:n, koko liiketoiminnan. SITA:n olivat aikanaan vuonna 1913 perustaneet Suomen suurimmat sanomalehdet. Yhtiön palveluihin kuuluivat perinteisen lehdistöseurannan lisäksi 1960-luvulta lähtien myös radio- ja tv-seuranta sekä erilaiset mittauspalvelut. Konserniin kuulunut, tiedotejakeluun keskittynyt sisaryhtiö Waymaker sulautui yritykseen vuonna 2003.
2000-luvulle mentäessä yritys oli jatkanut laajentumista Anglo-Euroopan alueella ja Portugalissa ja jatkoi kasvuaan useilla yritysostoilla Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoille. Seuraavina vuosina 2003–2005 markkina-asema vahvistui vielä MediaMap-, Delahaye- ja Multivision-yritysostojen myötä. Vuonna 2007 kaikki Observer-konsernin tytäryhtiöt yhdistettiin yhteisen Cision-nimen alle. Vuonna 2009 Cision myi seuranta- ja analyysitoiminnot Tanskassa Infomedialle ja Norjassa ja Ruotsissa Infopaq Internationalille. Kesällä 2011 Cision myi Suomen seuranta- ja analyysitoiminnot M-Brain Oy:lle säilyttäen Cision Finlandilla tiedotejakelu- ja mediatietokantapalvelut sekä palkitun CisionPoint-verkkosovelluksen myynnin, markkinoinnin ja asiakastuen.
Cision Groupin kesällä 2011 toteuttaman yrityskaupan myötä Cision Finlandin mediaseuranta- ja analyysiliiketoiminnot myytiin M-Brain Oy:lle. Cision säilytti Suomessa itsellään mediatietokantaan ja tiedotejakeluun keskittyvät Plan & Connect -palvelut, joiden myyntiä, markkinointia ja asiakastukitoimintoja sekä CisionPoint-verkkosovellusta Cision Finland (Cision Plan and Connect Finland Oy) hoitaa. Cision Finlandin toimipiste sijaitsee Helsingissä. Cisionin maailmanlaajuinen CisionPoint-verkkosovellus voitti vuosina 2009 ja 2011 CODiE-palkinnon, jonka myöntää Software and Information Industry Association (SIIA). Cision ylläpitää julkista CisionWire-uutissivustoa, jossa julkaistaan tiedotteita, kuvia ja videoita. Cisionin Journalisttweets.com -sivustolla voi seurata eri alojen journalistien mikrobloggausta Twitterissä. Cision julkaisee myös Suomen mediauutisia sekä suositun top-blogilistauksen kuukausittain vaihtuvasta aihealueesta.
Årdalsfjorden
Årdalsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Årdalin kunnan alueelle.
Keskeisimmät vuonon varrella sijaitsevat kylät ovat Naddvik, Seim ja Årdalstangen.
Lustrafjorden
Lustrafjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Lusterin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsevia kyliä ovat mm. Solvorn, Nes, Luster, Skjolden sekä Gaupnefjorden-lahden päässä sijaitseva Gaupne.
Aukusti Alhovuori
Aukusti Alhovuori (sukunimi aik. "Dahlberg"; 10. elokuuta 1863 Messukylä – 21. joulukuuta 1912 Tampere) oli suomalainen toimittaja joka oli tamperelaisen Aamulehden toimitussihteerinä ja päätoimittajana 1900-luvun alussa.
Alhovuoren vanhemmat olivat sulattotyöläinen Emanuel Dahlberg ja Maria Kristina Laurén. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892 ja maisteriksi 1894.
Alhovuori oli nuorena työssä tehtaassa ja hän suoritti ylioppilastutkinnon sekä valmistui maisteriksi vasta aikuisvuosinaan. Hän oli mukana 1890-luvulla "Tampereen Työväen Yhdistyksen" toiminnassa. Alkuvaiheissa wrightiläistä suuntausta edustaneeseen yhdistykseen kuului sekä työntekijöiden että työnantajien edustajia ja se korosti erityisesti työväestön valistamisen ja koulutuksen tarvetta. 1890-luvun lopulla yhdistyksen linja radikalisoitui ja sosialismin vastustajana tunnettu Alhovuori erotettiin yhdistyksestä hänen arvosteltuaan työväenliikettä ja sen johtohenkilöitä kirjoituksissaan.
Alhovuori oli Aamulehden päätoimittajana 1905–1912. Hänen kaudellaan lehti otti käyttöön syyskuussa 1909 uuden kaksirataisen "Plauen"-rotaatiopainokoneen joka mahdollisti kaksiväripainannan. Aamulehteä voitiin uuden koneen ansiosta painaa jopa 16-sivuisena kun muut tamperelaiset sanomalehdet ilmestyivät edelleen nelisivuisina.
Toimittajan työn ohella Alhovuori toimi suomentajana.
Jaakko Nikkinen
Jaakko Nikkinen (1. lokakuuta 1884 Laihia – 7. marraskuuta 1946 Laihia) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimellä "Jouko Nikkinen".
Huumetsaari
Huumetsaariksi () kutsutaan epävirallisesti Yhdysvaltain hallinnon virkamiestä, joka johtaa maan huumausainepolitiikkaa. Huumetsaari on presidentin huumausainepoliittinen neuvonantaja ja vuodesta 1988 Kansallisen huumausaineiden sääntelyviraston johtaja (Office of National Drug Control Policy). Huumausainepoliittisen neuvonantajan virka perustettiin vuonna 1982. Senaattori Joe Biden tiedotti asiasta lehdistölle sanoen: "Senaatti on päättänyt äänin 62-34 perustaa "huumetsaarin" viran, jonka haltija on vastuussa USA:n huumepolitiikasta." Obaman huumetsaari Gil Kerlikowske on ilmoittanut, että USA:n liittovaltio aikoo lopettaa "huumeiden vastaisen sodan" politiikan.
HMS Acasta (1797)
HMS Acasta oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Acasta-luokan 40-tykkinen viidennen luokan alus, fregatti. Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 John Randall and Companyltä Rotherhithestä.
"Acasta" siirrettiin huhtikuussa 1797 Rotherhithestä telakalta aluksen päällikkönä Richard Lane Deptfordiin varustettavaksi, ja se otettiin sieltä palvelukseen 24. kesäkuuta. Alus liitettiin Kanaalin laivastoon, kunnes se purjehti helmikuussa 1798 Jamaikalle.
Alus valtasi seuraavat kaapparilaivat: "Santa Marian" 1. toukokuuta, "San Antonion" 12. toukokuuta sekä "L'Hirondellen" ja sen seuralaisen vielä toukokuussa. Se valtasi edelleen seuraavat kaapparit: "Trompen" 30. kesäkuuta, "San Josef de Victorian" 2. heinäkuuta ja "San Miguel y Acandoan" 13. heinäkuuta. Alus valtasi vielä vuoden loppuun mennessä kaapparit "L'Actifin", "Cincinnatuksen" sekä erään tuntemattomaksi jääneen aluksen.
"Acastan" päälliköksi määrättiin marraskuussa 1799 Edward Fellowes, jonka johdolla alus upotti vuoden 1800 alussa kaapparialus "La Victoiren". Alus purjehti lokakuussa 1801 takaisin Englantiin suojaten samalla saattuetta kotimaahan. Alus palasi Jamaikalle helmikuussa 1802 päällikkönään James Wood.
Alus palasi heinäkuussa 1802 Englantiin, jossa se siirrettiin telakalle Portsmouthiin. Telakalta palattuaan alus sijoitettiin tammikuussa 1803 Pohjanmeren valvontaan ensin Leithiin ja myöhemmin Noreen. Aluksen päälliköksi määrättiin huhtikuussa James Oswald. Alus määrättiin heinäkuussa Kanaalin laivastoon, jossa palvellessaan se valtasi 2. lokakuuta kaapparialus "L'Aventuren".
"Acasta" määrättiin vuonna 1804 Länsi-Intiaan, josta se palasi Englantiin huhtikuussa 1805. Toukokuussa aluksen päälliköksi vaihdettiin Richard Dunn ja se liitettiin Kanaalin laivastoon. Alus kuului Duckworthin osastoon, jonka tehtävänä oli estää Cadizissa olevan laivaston pääsy merelle.
Alus otti osaa 6. helmikuuta 1806 San Domingon taisteluun. Aluksen päälliköksi määrättiin syyskuussa Philip Beaver. Se purjehti helmikuussa 1807 Leewardsaarille. Alus valtasi 17. heinäkuuta 1808 La Güairassa Ranskan laivaston 18-tykkisen "Le Serpentin". Alus osallistui 30. tammikuuta 1809 Martiniquen saaren valtaukseen ja 14. huhtikuuta Les Saintes -saarten valtaukseen. Se palasi vuonna 1810 Englantiin, jossa se poistettiin Plymouthissa palveluksesta.
"Acasta" palasi palvelukseen tammikuussa 1811 päällikkönään Alexander Kerr, ja se liitettiin Kanaalin laivastoon, kunnes se purjehti vuonna 1812 Pohjois-Amerikkaan. Alus valtasi amerikkalaiset kaappariprikit "Curlew'n" 24. heinäkuuta ja "Heraldin" 10. joulukuuta. Alus joutui tulitukseen kohteeksi varjostaessaan amerikkalaista laivasto-osastoa kesäkuussa 1813 Uuden Lontoon edustalla. Alus varjosti tammikuussa 1815 "Constitututionia". Se valtasi myöhemmin tammikuussa takaisin "Levantin".
Alus palasi heinäkuussa 1817 Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 12. syyskuuta, ja se sijoitettiin Chathamin reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 1. tammikuuta 1821 Woolwichissa.
Lauri Kemiläinen
Lauri August Kemiläinen (6. syyskuuta 1886 Kuopion maalaiskunta – 4. lokakuuta 1946 Kuopio) oli suomalainen opettaja, runoilija ja kääntäjä.
Kemiläisen vanhemmat olivat suntio Juho Vilho Kemiläinen ja Anna Loviisa Hyvärinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1905 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1911 ja maisteriksi 1919.
Kemiläinen toimi Pietarin suomalaisen lyseon opettajana ja sittemmin hän oli Keski-Suomen kansanopiston johtajana ja Kuusankosken, Karkkilan ja Mäntän työväenopistojen opettajana.
Kemiläinen suomensi muun muassa Aleksandr Puškinin runoromaanin Jevgeni Onegin, Tito Collianderin teoksen "Ilja Repin, ukrainalainen taiteilija", Maksim Gorkin "Valittuja novelleja ja runoja" sekä Dagmar Edqvistin romaanin "Kohtalokas tapaus" ja Gina Kausin kirjan Katariina Suuresta.
Rob Wright (muusikko)
Rob Wright (s. 11. maaliskuuta 1954 Montreal, Québec, Kanada) on parhaiten tunnettu punk rock -yhtye NoMeansNon laulajana, basistina ja lauluntekijänä. Hän myös soittaa bassokitaraa pop-punk-yhtyeessä The Hanson Brothers ja esiintyy soolona (bassokitara, laulu) nimellä Mr.Wrong. Hän asuu nykyisin Vancouverissa.
Hän perusti yhtyeen NoMeansNo veljensä John Wrightin kanssa vuonna 1979. Molemmat soittavat myös yhtyeessä The Hanson Brothers yhdessä nykyisen NoMeansNo-kitaristi Tom Hollistonin kanssa. Mr.Wrongina esiintyessään hän soittaa bassoa ja laulaa papin kaapuun pukeutuneena ilman muuta säestystä. Hän on myös esiintynyt Ford Pierin, Itchin ja progressiivisen instrumentaaliyhtye Removalin levytyksillä (viimeksi mainitussa Mr.Wrong-hahmollaan). 70-luvun lopulla ja 80-luvun alussa hän ajautui myös musiikkituotannon pariin, ja äänitti ja/tai tuotti useiden paikallisten (Brittiläinen Kolumbia) punkyhtyeiden levytyksiä, tunnetuimpana ryhmänä näistä ehkä "Neos".
Wrightilla on oma, selkeästi tunnistettava bassokitaransoittotekniikkansa, joka sisältää elementtejä joita yleensä on totuttu kuulemaan sähkökitarasta. Yleensä hän käyttää Fender Precision Bass -bassokitaraa. Käyttämiinsä vahvistimiin hän on saanut innoituksensa Motörhead-yhtyeen Lemmy Kilmisteriltä ja käyttää Marshallin "solid state"-vahvistinta Marshallin 4x10 kitarakaiuttimen kanssa. Muiksi vaikutteikseen hän on maininnut muun muassa jazz-basistit Jimmy Blantonin ja Paul Chambersin. Wright on korkealle arvostettu muiden basistien keskuudessa, ja häntä on ylistänyt muun muassa The Minutemenin Mike Watt.
Rob Wright on myös yksi levy-yhtiö "Wrong Records"in omistajista.
Jessica
Jessica on varsinkin englanninkielisissä maissa yleinen naisen nimi. Nimi on tullut tunnetuksi William Shakespearen näytelmästä Venetsian kauppias. Shakespearen arvellaan muodostaneen nimen Vanhassa testamentissa esiintyvän heprealaisen "Jiska"- tai "Yiskah"-nimen pohjalta, joka merkitsee "Jumala kääntyy puoleen"..
Suomessa nimeä Jessica ei ennen vuotta 1940 ollut annettu kenellekään, mutta varsinkin 1980-luvulta lähtien se on yleistynyt. Vuoden 2009 loppuun mennessä se on annettu 4787 henkilölle. Nimeä ei ole suomenkielisessä kalenterissa, mutta suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Jessican nimipäivä on 25. helmikuuta.
Arnafjorden
Arnafjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Vikin kunnan alueelle. Vuono haarautuu etelässä kahdeksi lahdeksi, Indrefjordeniksi ja Framfjordeniksi.
Keskeisimmät vuonon varrella sijaitsevat kylät ovat Arnafjord ja Framfjord.
Høyangsfjorden
Høyangsfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Høyangerin kunnan alueelle.
Vuonon pohjoispäädyssä sijaitsee Høyangerin kylä.
Vihtori Simonen
Vihtori Simonen (3. marraskuuta 1882 Iitti – 18. toukokuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija joka käytti myös nimimerkkejä "Vihtori Auer" ja "Valkoinen Neekeri".
Vihtori Simonen oli muun muassa Mikkelin Sanomien ja Kouvolan Sanomien päätoimittajana. Hänen lapsiaan olivat toimittaja Salama Hirvonen ja toimittaja Seppo Simonen.
Nimimerkillä "Valkoinen Neekeri":
Nimimerkillä "Vihtori Auer":
Fuglsetfjorden
Fuglsetfjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Høyangerin kunnan alueelle.
Vuonon varrella sijaitsevat mm. Søreiden, Bjordalin ja Oslandin kylät.
Pesäpallon SM-sarja 1941
Pesäpallon SM-sarjaa 1941 ei pelattu loppuun asti. Sota keskeytti sarjatoiminnan kesäkuussa.
Helsingin NMKY - Etelä-Saimaan Kisa 4-13
ESK selvisi tämän ainoan kerran mestaruussarjaan ja siinäkin sen meriitit jäivät neljän ottelun mittaiseksi, kun sota häiritsi urheilutoimintaa. Seura on tunnettu myöhemmin Lauritsalan Kisana.
Helsingin NMKY ei ole koskaan selviytynyt tämän lähemmäksi SM-sarjaa.
Tasaisena alkanut sarja keskeytyi Suomen ja Neuvostoliiton välisten sotatoimien alkaessa kesäkuussa. Viimeiset pelit pelattiin 15.6. eikä mestaruutta voitu ratkaista.
Mahmud I
Mahmud I (2. elokuuta 1696 – 13. joulukuuta 1754) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1730–1754. Hän syntyi Istanbulissa sulttaani Mustafa II:n ja Valide Sultan Salihan pojaksi. Hän varttui isoäitinsä Gülnûşin huomassa ja opiskeli mm. historiaa, kirjallisuutta, runoutta ja musiikkia.
Mahmud nousi Osmanien valtakunnan valtaistuimelle 35 vuoden iässä 1. marraskuuta 1730 ja kokosi hallintonsa virkamiehistä, jotka edustivat hänen omaa sukupolveaan. Hän oli luonteeltaan hyväntahtoinen, päättäväinen, armelias ja kärsivällinen. Hallitsijana hän kiinnitti paljon huomiota kansan hyvinvointiin ja välttyi siten toistamasta isänsä ja enonsa Ahmed III:n tekemiä virheitä. Mahmudin valtakaudella osmanit sotivat Itävallan ja Venäjän kanssa. Sodat päättäneiden rauhansopimusten seurauksena Turkki sai Belgradin takaisin Itävallalta ja Venäjä joutui käymään kauppaa Mustallamerellä osmanien laivoilla.
Mahmudin aikakaudella hovin sisällä ryhdyttiin käymään valtataistelua ja virkamisten korruptio lisääntyi.
Mahmud sairasteli paljon viimeisen kahden elinvuotensa aikana ja kuoli 59 vuoden iässä 1754. Hänet haudattiin Mustafa II:n hautaan Yenin moskeijassa Istanbulissa.
Jang Jin-young
Jang Jin-young (; 14. kesäkuuta 1974 – 1. syyskuuta 2009) oli eteläkorealainen näyttelijä. Hän aloitti uransa mallina ja osallistui 1990-luvun alussa Miss Korea -kilpailuun. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1998. Hän sai parhaan naispääosan esittäjän Blue Dragon -palkinnon kahdesti: ensin vuonna 2001 elokuvasta "Sorum", sitten vuonna 2003 elokuvasta "Singles". Muita rooleja hänellä oli muiden muassa elokuvissa "Over the Rainbow" (2002) ja "Scent of Chrysanthemums" (2003).
Jang Jin-youngilla todettiin syyskuussa 2008 vatsasyöpä, johon hän kuoli vain 35-vuotiaana.