hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Carl Wilhelm Malm
Carl Wilhelm Malm (1. tammikuuta 1865 Novgorod – 7. lokakuuta 1930) oli suomalainen Venäjän armeijan ratsumestari ja Suomen armeijan eversti.
Malmin vanhemmat olivat eversti Carl Didrik Malm ja Amelie Wilhelmina Adelaide Brotherus. Hänen isoisänsä oli Suomen sodassa kunnostautunut everstiluutnantti Karl Wilhelm Malm. Malm valmistui vuonna 1886 Haminan kadettikoulusta palvellen ensin aliluutnanttina Mikkelin tarkk’ampujapataljoonassa vuosina 1886-1889 sekä sen jälkeen 18. Severskin ratsuväkirykmentissä 1889-1890 sekä 20. Suomen rakuunarykmentissä Lappeenrannassa vuosina 1890-1901. Hänet oli ylennetty ratsumestariksi vuonna 1896. Vuoden 1901 jälkeen Malm luopui Venäjän armeijan palveluksesta toimien vuosina 1905–1906 Helsingin vt. poliisimestarina sekä sen jälkeen Suomen Pankin Pietarin konttorin kirjurina 1907–1908 ja Turun konttorissa 1908-1916.
Carl Malm liittyi sotilaskomitean sisäpiiriin marraskuussa 1917 ja sai sotilaskomitean toimeksiannon pyytää Venäjän armeijassa suomalaista kenraaliluutnantti Claes Charpentieriä sotilaskomitean puheenjohtajaksi. Omaksi tehtäväkseen ratsumestari Malmille sotilaskomitea määräsi Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin johdon pääpaikkanaan Kuopio. Siellä Malm alkoi organisoida aliupseerikoulutusta johtamilleen suojeluskuntajoukoille.
Malm siirtyi Suomen sisällissodassa valkoisten joukkoihin majurin arvoisena johtaen Pohjois-Savon ja Kainuun suojeluskuntapiirien joukkoja Kuopion ja Varkauden valtauksessa helmikuussa 1918. Sen jälkeen hän siirtyi everstiluutnantiksi ylennettynä johtamaan Vienan retken Uhtualle suuntautunutta 370 miehen vapaajoukkoa, joka ylitti 21. maaliskuuta itärajan Suomussalmen kohdalla. Uhtuan lähes välittömän valtauksen jälkeen suuntana osastolla oli katkaista Muurmannin rata Vienan Kemin kohdalta. Lähinnä suomalaisista punaisista koottu vastapuolen joukko-osasto torjui valtauksen Usmanan taistelussa 9. huhtikuuta, ja rintama vakintui Uhtuan kohdalle aina syksyyn 1918 asti. Malmin sairastuttua heinäkuussa 1918 tilalle vapaajoukon johtajaksi astui jääkärikapteeni Toivo Kuisma. Malm ylennettiin vielä vuoden 1918 aikana everstiksi. Hän erosi armeijan palveluksesta seuraavana vuonna eli 1919, mutta toimi vielä sotaministeriön erityistehtävissä 1919-1920.
Malm toimi siviilissä Turussa kunnallisraatimiehenä vuosina 1916-1930 ja Turun elinkorkolaitoksen kamreerina lopun elämäänsä eli vuoteen 1930 asti. Malm oli naimisissa vuodesta 1894 Gundel Tekla Maria Vaseniuksen kanssa. Heidän pojastaan Carl Pehr Håkan Malmista (s. 1906) tuli kirurgiaan ja ortopediaan erikoistunut lääkäri.
Relient K
Relient K on yhdysvaltalainen kristillinen pop-punkyhtye Cantonista, Ohiosta. Yhtye on tunnettu omaperäisten ja absurdien lyriikkojen yhdistämisestä vakavampiin kristillisiin teemoihin ja sen musiikki on saavuttanut huomiota myös sekulaarisessa musiikkikentässä. Suomessa yhtye tunnetaan miltei ainoastaan kristillisissä piireissä. Parhaimmillaan Relient K on kivunnut Yhdysvaltain levylistalla 15. sijalle "Mmhmm"-albumillaan vuonna 2004 ja 6. sijalle "Five Score and Seven Years Ago" -albumillaan vuonna 2007. "Two Lefts Don't Make a Right...but Three Do" -levy oli myös Grammy-ehdokkaana parhaan kristillisen rock-albumin sarjassa vuonna 2003.
La MaMa Experimental Theatre Club
La MaMa Experimental Theatre Club (La MaMa E.T.C.) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon kulttuurijärjestö East Villagessa alisella Manhattanilla. Se on yksi ensimmäisistä niin sanotuista Off-Off-Broadway-teattereista. La MaMa voitti Drama Desk Special Award -palkinnon vuonna 1980.
Monet näyttelijät, ohjaajat ja näytelmäkirjailijat ovat aloittaneet uransa La MaMassa. Heidän joukossaan ovat muun muassa:
Contextual design
Contextual Design (CD) on Hugh Beyerin ja Karen Holtzblattin kehittämä käyttäjäkeskeisen suunnittelun menetelmä, jossa tietoa kerätään käyttäjiltä heidän omassa ympäristössään. Näitä kerättyjä tietoja sovelletaan suunniteltavaan tuotteeseen. CD-menetelmä koostuu seitsemästä eri vaiheesta, jotka suoritetaan tarkasti omassa järjestyksessään.
Menetelmän ensimmäinen ja tärkein vaihe on Contextual Inquiry. Se on kontekstissa tapahtuvaa käyttäjätutkimusta, jonka avulla tiedot kerätään siinä käyttäjän ympäristössä, jossa tuotetta käytetään. Työn mallinnusvaiheessa (Work Modeling) kerätty data tulkitaan, ja mallinnetaan sen pohjalta työn kulku ja rakenne. Tulosten yhdistämisvaiheessa rakennetaan työstä yhtenäinen malli eri käyttäjiltä kerättyjä tuloksia hyödyntäen. Neljäs vaihe (Work Redesign) on työn uudelleensuunnittelua, jossa nykyiseen järjestelmään etsitään parempia työskentelytapoja sekä ratkaisuja niiden hyödyntämiseksi. Käyttöympäristön suunnittelussa (UED) pyritään muokkaamaan käyttöliittymän toiminnallisuus tukemaan uutta työskentelytapaa. Tämän jälkeen järjestelmä iteroidaan käyttäjien kanssa käyttäen hyväksi esimerkiksi paperiprototyyppejä suunnittelun onnistuneisuuden varmistamiseksi, minkä jälkeen siirrytään viimeiseen vaiheeseen, tuotteen varsinaiseen toteutukseen.
Joint Application Design
Joint Application Design (JAD) on IBM:n kehittämä menetelmä, jonka avulla yrityksen tuotekehitystiimi, johto sekä käyttäjät työskentelevät keskenään tuotteen suunnittelemiseksi.
JAD:n perustana on monialainen, tarkasti rakenteeltaan määritelty työpaja, johon osallistuu suunnittelijoita eri osastoilta. Yrityksen työntekijöiden lisäksi yhdeksi suunnittelijaksi otetaan mukaan käyttäjä. Työpajaa edeltää projektin määrittelyvaihe, tutkimus ja niin kutsutun työpajan ("workshop") valmisteluvaihe. Työpajavaiheen jälkeen tulokset dokumentoidaan myöhempää soveltamista teknistä suunnittelua varten.
JAD:n kehitys IBM:llä lähti alun perin liikkeelle tarpeesta kehittää jokin prosessi, joka toisi käyttäjät ja kehittäjät yhteen luovalla ja innovatiivisella tavalla, joka olisi kuitenkin helppo määritellä toistettavaksi ja paranneltavaksi prosessiksi. Käyttäjien ja kehittäjien tapaamiset olivat hyvä tapa saada laadukasta tietoa käyttäjien vaatimuksista. Nyttemmin JAD on kehittynyt muotoon, jossa suoritetaan työpajoja. Työpajat suunnitellaan ja toteutetaan käyttäen apuna yhdeksän avainkohdan mittaista listaa. JAD:n vahvuuksia ovat poikkitieteellisyys, käyttäjäläheisyys ja riippumattomuus muista käytetyistä tuotekehitysmenetelmistä. Se on helppo sisällyttää perinteiseen tuotekehitysprosessiin, jolloin menetelmä voidaan suorittaa projektien alkupuolella muuttamatta niissä sovellettuja vakiintuneita työskentelytapoja ja niiden rakennetta.
JAD sisältää yhdeksän avainkohtaa:Ensimmäisessä kolmessa kohdassa määritellään projekti yleisellä tasolla; tavoitteet, rajoitteet, tuotokset ja tärkeimmät asiat tulee tiedostaa ennen kuin varsinaisia työpajoja suunnitellaan. Projektilla viitataan tässä yhteydessä JAD:n soveltamisprojektiin. Tämän jälkeen projekti aikataulutetaan ja päätetään, ketkä työpajoihin osallistuvat. Osallistujina tulisi olla tuotepäällikkö (tai vastaava henkilö), projektin vetäjä (joka suunnittelee JAD:n), kirjuri (joka kirjaa ja dokumentoi edistymistä ja tuotoksia), tarkkailijat (yleensä tuotekehitystiimin jäsenet, joiden tulee vain hiljaa tarkkailla) sekä työpajoihin osallistuvat kehittäjät ja käyttäjät.
Seuraavissa kohdissa valmistellaan työpajoissa tarvittavat materiaalit sekä työpajoissa suoritettavat tehtävät ja aktiviteetit. Työpajoissa kehittäjät ja käyttäjät yhdessä suorittavat tehtäviä ja jakavat ideoita. Viimeisissä kohdissa tiedotetaan osallistujia ja järjestetään heille tarvittava tieto ja koulutus, jotta he voivat osallistua työpajoihin. Työpajojen logistisilla tarpeilla tarkoitetaan tarvittavien monitoreiden, videotykkien, screenien ja muiden vastaavien järjestämistä tiloihin, joissa työpajat järjestetään. Työpajat tulisi järjestää paikassa, jossa osallistujilla on työrauha ja muutkin ärsykkeet ovat minimaaliset.
Kekkosten miniänä
Kekkosten miniänä – muistelmia Sylvi ja Urho Kekkosen perheestä 1950–1970-luvuilla on opetusneuvos Marja Linnankiven (ent. Kekkonen, o.s. Linnala) vuonna 2010 ilmestynyt muistelmateos ajoista, jolloin hän oli Matti Kekkosen vaimo ja Sylvi ja Urho Kekkosen miniä. Teoksen on toimittanut Terttu Levonen, ja sen on julkaissut Tammi.
Marja Linnala tutustui Matti Kekkoseen ylioppilastansseissa syksyllä 1951. Vanhemmat eivät ihastuneet sulhaskandidaattiin, kiistellyn poliitikon ja pääministerin poikaan, mutta Linnala piti päänsä. Heidät vihittiin 1954, ja hänestä tuli Marja Kekkonen, miniöistä se joka on karttanut julkisuutta. Häämatkalle pariskunta sai mukaansa Sylvi Kekkosen.
Marja Linnankivi kuvaa Kekkosten perhe-elämää sisältä päin. Hän näki politiikan kääntöpuolen, sen aiheuttamat paineet ja parjauskampanjat, jotka synnyttivät perheeseen vaikenemisen kulttuurin. Elettiin akvaarioelämää, jossa kalat lipuvat hiljalleen sinne tänne aistien toisten liikkeet kylkiviivallaan, kuten Marja Linnankivi sanoo. Alun lämmin suhde anoppiin kiristyi välillä voimakastahtoisen Sylvi Kekkosen puuttuessa liiaksi poikansa perhe-elämään. Urho Kekkosta Linnankivi taas kuvaa kotipiirissä leppoisaksi ja joustavaksi, riitoja kaihtavaksi. Erityisesti hieman salaperäiseen ja etäiseen Sylvi Kekkoseen kirja antaakin uusia piirteitä.
Linnankiven muistelmat tulivat suurena yllätyksenä, kun julkisuudessa oli pitkään ollut tietoja Brita Kekkosen tulevista muistelmista. Linnankiven muistelmista paljastuu se, mitä presidentti Kekkosen julkaistuista päiväkirjoista jätettiin pois Marja ja Matti Kekkosen avioliitosta. Kekkosia kohtaan kirja on vähäeleinen ja tahdikas. Linnankivi oppi jo alkuaikoina perheen vaikenemisen kulttuurin, joka kriitikon mukaan lyö leimansa myös kirjaan.
Kirjassa myös kerrotaan ensimmäisen kerran julkisuudessa tietoja presidentti Kekkoseen ilmeisesti kohdistuneesta murhayrityksestä, joka tapahtui juhannuksena 1957 Kultarannassa. Samassa yhteydessä Linnankivi kertoo myös aseellisesta tunkeutujasta, ja sekin tapaus vaiettiin.
2-metoksietanoli
2-Metoksietanoli (CHO) on glykolin ja metanolin muodostama eetteri ja sisältää sekä eetterin että alkoholin toiminnalliset ryhmät. Yhdistettä käytetään pääasiassa liuottimena. 2-Metoksietanolista käytetään myös nimityksiä metyylisellosolvi, etyleeniglykolimonometyylieetteri ja monometyyliglykolieetteri.
2-Metoksietanolia valmistetaan metanolista ja etyleenioksidista. Etyleenioksidin epoksidirakenteen hajottamiseen voidaan käyttää happoa, kuten rikkihappoa, tai emästä kuten natriummetoksidia. Reaktiomekanismi on erilainen käytettäessä happokatalyysin kuin silloin, kun katalyytti on emäksinen.
2-Metoksietanolin pääasiallinen käyttö on liuottimena. Yhdistettä käytetään liuottimena muun muassa valmistettaessa musteita ja muita väriaineita, jarrunesteissä, joissakin puhdistusaineissa, ja jäätymisenestoaineissa sekä orgaanisessa synteesissä.
2-Metoksietanolia käytetään myös valmistettaessa ohutkalvoja sooli-geelimenetelmällä. Siinä yhdisteen roolina on liuottimena toimimisen ohella olla yksihampaisena kelaatinmuodostajana.
2-Metoksietanoli on haitallista ihmiselle. Ihminen voi altistua yhdisteelle hagitysteiden välityksellä, nieltynä tai ihon läpi imeytyneenä. Yhdiste aiheuttaa huonovointisuutta, oksentelua ja sekavuutta. Aineelle altistumisen on todettu vaurioittavan luuydintä ja keskushermostoa. Elimistössä 2-metoksietanoli metaboloituu 2-metoksiasetaldehydiksi ja lopulta 2-metoksietikkahapoksi ja poistuvat kehosta virtsan mukana. Erityisesti happo on myrkyllinen.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten trap
Naisten trap-kilpailu käytiin Ateenan kesäolympialaisissa 16. elokuuta. Kultamitalin vei Australian Suzanne Balogh tuloksella 88 (66+22).
771 Naval Air Squadron
771 Naval Air Squadron (771 NAS) on Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien Culdrosen lentotukikohtaan sijoitettu lentolaivue, joka on ensimmäisen kerran perustettu 1939. Nykyään laivueen päätehtävänä on etsintä- ja pelastuspalvelu sekä kouluttaminen.
Numeroimaton FRU-laivue () perustettiin 11. elokuuta 1938 Lee-on-Solentissa, minkä tehtävänä oli toimia maalinhinaus ja koulutustehtävissä eri laivueiden tukena. Se nimettiin 771 Naval Air Squadroniksi Portlandissa 24. toukokuuta 1939, jolloin sen kalustona oli 14 Swordfish-torpedokone ja muutama Walrus-lentovene. Laivueessa oli kaksi lentuetta X ja Y, joista ensin mainitusta muodostettiin 28. syyskuuta 772 Naval Air Squadron. Laivueen Swordfishit toimivat tämän jälkeen RNAS Hatstonissa ja pieni osa RNAS Abbotsinchissä. Laivue vastaanotti kalustokseen Henley, Skua ja Roc-koneita. Uusi X-lentue perustettiin RNAS Donibristleen, kunnes siitä muodostettiin 770 Naval Air Squadron 1. tammikuuta 1941.
Laivue vastaanotti ensimmäisen helikopterinsa syyskuussa 1945, jolloin siitä tuli laivaston ensimmäinen helikopterilaivue. Laivue lakkautettiin elokuussa 1955, kun se liitettiin 703 laivueeseen muodostettaessa uutta 700 laivuetta.
771 laivue perustettiin 1961 RNAS Portlandissa uudelleen etsintä- ja pelastuslaivueeksi sekä helikoptereiden koelentolaivueeksi kalustonaan Westland Whirlwind HAR.3 helikopterit. Laivue lakkautettiin 1964 nimenmuutoksella 829 laivueeksi.
771 laivue perustettiin kolmannen kerran kesäkuussa 1967 RNAS Portlandissa kalustonaan Whirlwindit. Laivueen kalustoksi vaihdettiin marraskuusta 1969 alkaen Westland Wessex helikopterit.
Laivue siirrettiin syyskuussa 1974 RNAS Culdroseen, mutta kuusi sen Wessexeistä jäi Portlandiin muoodostetulle 772 laivueelle. Wessex HAS.1:t korvattiin 1979 kahdella turbiinimoottorilla varustetuilla HU.5 malleilla. Laivueeseen liitettiin 1985 707 laivueen kalusto, kun sen tehtäviä laajennettiin Commando helikopterikoulutukseen.
Laivueen kalusto vaihtui lokakuussa 1987 Westland Sea King HAS.5 helikoptereiksi, jolloin sille luotiin joka sään pelastuskyky. Helikopterit päivitettiin myöhemmin HAR.5 versioiksi. Sille siirrettiin heinäkuussa 2001 sukellusveneidentorjuntaan erikoistuneille lentäjille ja tähystäjille suunnattu täydennyslentokoulutus sekä Sea King -kaluston tyyppikoulutus.
Veljet keskenään
Veljet keskenään on Juha ”Watt” Vainion säveltämä, sanoittama ja esittämä musiikkikappale vuodelta 1979. Se julkaistiin singlenä, jonka B-puolella oli ”Laps suuren synnyinmaan”. Lisäksi se julkaistiin Vainion studioalbumilla "Albatrossi ja sorsa" vuonna 1981. Lisäksi se on julkaistu Vainion kokoelma-albumeilla.
Laulun idean Vainio sai olleessaan Aimo "Joska" Ikosen kanssa nakkijonossa Ellin Grillillä, Torniossa. He olivat keskellä yötä etsineet ruokapaikkaa, mutta vain grilli oli auki. Laulussa nimeltä mainittuja henkilöitä ovat muun muassa Sven Åke Svenson, Nils Johansson ja Jomppanen.
Näin Joska kertoo tunnelmista grillijonossa: "Ootettiin vartti, että päästiin ostamaan. Jonossa oli ruotsalaisia ja suomalaisia. Yhtäkkiä Junnu sanoo mulle; Tästähän vois`tehä laulun. Minä siihen että mikäettei. Sultahan se käy. Ostettiin sitten sapuskat ja mentiin minun tykö Sturevikin kadulle. Junnu oli sitten yötä ja aamulla käytiin hakemassa Haaparannalta voita, mehua ja husmannia. Se pruukasi piipahtaa vielä 1980-luvullakin, kun oli esiintymässä täällä pohjoisessa. Otti minut Haaparannalle, että sai enempi tavaraa. Junnu osti aina takakontin täyteen ja vei etelään."
Kappale sisältää loppusointujen lisäksi myös runsaasti alkusointuja, varsinkin kertosäkeistössä: ”Kuin herrat hetken me herkutellaan / siististi seurustellaan / kuin konttoristit konsanaan”. Lisäksi vielä säkeissä ”tuttavat terkutellaan / nakkeja nautiskellaan” on molemmissa alkusointuja.Paikalla oli ruotsalaisia, joiden ohittelu ja kannanotot sotaan ärsyttivät
”Veljet keskenään” äänitettiin vuonna 1979 Helsingissä Takomo-studiolla. Kappaleen äänitti Jukka Teittinen. Jaakko Salo sovitti ja tuotti kappaleen, minkä lisäksi hän toimi kapellimestarina ja pianistina.
Vainion alkuperäisversiolla soittavat seuraavat muusikot:”Veljet keskenään” julkaistiin vuonna 1979 singlenä, jonka B-puolella oli ”Laps suuren synnyinmaan”. Kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1981 se julkaistiin Vainion studioalbumilla "Albatrossi ja sorsa". Lisäksi se on julkaistu muun muassa Vainion kokoelma-albumeilla "20 suosikkia – Albatrossi" ja "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990" vuonna 2008. Vainio käytti laulun melodiaa myöhemmin eräässä itse laulamassaan mainoslaulussaan.
Vesa-Matti Loiri on myös levyttänyt kappaleen. Hänen versionsa laulusta on hänen albumillaan "Ystävän laulut II", joka sisältää pelkästään kappaleita Vainion sanoituksista.
Karl August Krook
Karl August Krook (17. elokuuta 1826 Hämeenlinna – 19. tammikuuta 1894 Turku) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori ja kirjailija.
Krookin vanhemmat olivat laamanni Bengt Detlof Krook ja Lovisa Ulrika Arckenholtz. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1844. Krook valmistui filosofian kandidaatiksi 1851, maisteriksi 1853, lisensiaatiksi 1854 ja tohtoriksi 1857.
Krook toimi useita vuosia opettajana Helsingin yksityislyseossa ja kreikan kielen lehtorinaVaasan lukiossa 1861–1868 sekä Turun lukiossa ja lyseossa 1868–1888. Krook oli Turun tuomiokapitulin jäsen 1868–1870.
Melinda Czink
Melinda Czink (s. 22. lokakuuta 1982 Budapest) on unkarilainen tennispelaaja.
Czink pääsi maailmanlistalla ensimmäistä kertaa top-50:een ja voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Quebecissa. Turnauksen semifinaalissa hän voitti Aleksandra Wozniakin 6–3, 6–3 ja finaalissa Lucie Safarovan 4–6, 6–3, 7–5. Lisäksi kauden aikana hän pääsi yhteen semifinaaliin ja neljään puolivälierään. Kauden lopussa hän pelasi Tournament of Championsissa Balissa, jossa hän hävisi Aravane Rezaille 3–6, 5–7 ja Sabine Lisickille 6–2, 6–7(1), 4–6.
Czink aloitti vuoden Brisbane International -turnauksella Australiassa seitsemänneksi sijoitettuna. Hän voitti Lucie Hradeckán ensimmäisellä kierroksella lukemin 6–4, 3–6, 6–3 ja Barbora Záhlavová-Strýcován toisella kierroksella 6–3, 2–6, 6–1. Puolivälierässä hän hävisi Justine Heninille 2–6, 6–3, 6–7(5). Samassa paikassa hän pääsi nelinpelin finaaliin Arantxa Parra Santonjan kanssa, mutta he hävisivät sen Andrea Hlaváckoválle ja Lucie Hradeckálle 6–2, 6–7(3), 4–10. Seuraavaksi hän pelasi Moorilla Hobart International -turnauksessa, jossa hän hävisi Gisela Dulkolle ensimmäisellä kierroksella lukemin 4–6, 2–6. Australian avoimissa Czink hävisi ensimmäisellä kierroksella Stefanie Vögelelle luvuin 5–7, 7–6(5), 7–9 ja Ranskan avoimissa Julia Görgesille luvuin 6–2, 6–3.
Jérémy Chardy
Jérémy Chardy (s. 12. helmikuuta 1987 Pau) on ranskalainen tennispelaaja. Chardy on voittanut yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä ja kaksi turnausta nelinpelissä. Vuonna 2005 hän voitti poikien kaksinpeliturnauksen Wimbledonissa. Kaksinpelin maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan sijalla 25 tammikuussa 2013.
Chardy teki Grand Slam -debyyttinsä vuonna 2006 saatuaan villin kortin Ranskan avoimiin. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Jonas Björkmanin, mutta hävisi toisella kierroksella David Ferrerille. Vuonna 2008 Chardylle tuli Marracechin turnauksessa finaalitappio Gaël Monfilsia vastaan. Ranskan avoimiin hän sai villin kortin ja voitti toisella kierroksella maailmanliston kuudentena olleen David Nalbandianin luvuin 3–6, 4–6, 6–2, 6–1, 6–2. Seuraavaksi hän voitti Dmitry Tursunovin 7–6(1), 6–3, 6–4, kunnes hävisi neljännellä kierroksella Nicolas Almagrolle 7–6(0) 7–6(7), 7–5, vaikka hänellä oli eräpallo kaikissa kolmessa erässä.
Vuonna 2009 Chardy aloitti 1. kierroksen tappiolla Dohassa, ennen kuin pääsi puolivälieriin Sydneyssä, jonka hän hävisi Richard Gasquetille luvuin 6–2, 7–6(4). Australian avoimissa hän hävisi hallitsevalle mestarille, Novak Đokovićille toisella kierroksella luvuin 7–5, 6–1, 6–3.
Seuraavassa turnauksessaan Johannesburgissa hän pääsi semifinaaliin. Semifinaalissa hän voitti jälleen David Ferrerin lukemin 1–6, 7–6(9), 7–6(4), ja pääsi ensimmäisen kerran ATP-turnauksen finaaliin. Finaalin hän kuitenkin hävisi Jo-Wilfried Tsongalle luvuin 6–4, 7–6(5). Chardy hävisi avauskierroksella seuraavassa turnauksessaan, Open 13:ssa Marseillessa Novak Đokovićille 7–6(4), 6–4. Delray Beachin turnauksessa hän voitti Tommy Haasin luvuin 7–6(7), 6–3. Seuraavaksi hän voitti Andrei Golubevin 7–6(4), 7–5 ja Marcos Baghdatisin 7–6(7), 7–6(3). Semifinaalissa hän hävisi ykkössijoitetulle Mardy Fishille 6–4, 6–1.
Wimbledonissa Chardy hävisi ensimmäisellä kierroksella Andy Roddickille 6–3, 7–6(3), 4–6, 6–3. Seuraavaksi hän pelasi MercedesCupissa Stuttgartissa. Siellä hän voitti José Acasuson 6–2, 7–6(4), Martín Vassallo Argüellon 2–6, 6–3, 6–1, Mischa Zverevin 7–6(4), 6–1 ja Nicolas Kieferin 6–3, 7–5 ja pääsi toista kertaa urallaan ATP-finaaliin. Finaalissa Chardy voitti Victor Hanescun luvuin 1–6, 6–3, 6–4 ja otti samalla ensimmäisen ATP-turnausvoiton.
Kausi alkoi Chardylla huonosti. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Brisbane International -turnauksessa, Heineken Openissa, Australian avoimissa ja SAP Openissa. Ensimmäisen voittonsa hän otti lopulta Regions Morgan Keegan Championshipsissä, kun hän voitti ensimmäisellä kierroksella turnauksessa toiseksi sijoitetun Fernando Verdascon luvuin 7–6(4), 6–3.
Charles F. Brush
Charles F. Brush (17. maaliskuuta 1849 – 15. kesäkuuta 1929) oli yhdysvaltalainen keksijä ja tiedemies. Brushin kaarilamppuja käytettiin usean yhdysvaltalaisen kaupungin valaisemiseen. Hän osasi hyödyntää myös tuulen luomaa energiaa.
Piirrä Muhammad -päivä
Piirrä Muhammed -päivä ("Everybody Draw Mohammed Day") oli 20. toukokuuta 2010 vietetty maailmanlaajuinen, lähinnä internetissä tapahtunut protesti islamisteja vastaan, jotka olivat uhkailleet väkivallalla profeetta Muhammadista pilakuvia tehneitä henkilöitä. Protestin tarkoituksena on, että jokainen protestoija piirtää itse Muhammedin kannanottona "sananvapauden rajoituspyrkimyksiä kohtaan".
Protesti alkoi vastalauseena, kun Comedy Central päätti Revolution Muslims-järjestöltä saamiensa tappouhkausten pelossa sensuroida "South Park"-animaatiosarjan "201"-jaksoa, jossa profeetta Muhammad esiintyi. Kaikki "Muhammad"-sanat ja lopun puheenvuoro sananvapauden puolesta piipattiin yli, sekä Muhammadin hahmo peitettiin sensuroitu-palkilla. Revolution Muslims-järjestö oli ilmoittanut uhkauksessaan, että Parker ja Stone saattavat kohdata saman kohtalon kuin Theo van Gogh, hollantilainen elokuvaohjaaja, jonka ääri-islamistit murhasivat hänen kuvaamansa dokumentin takia. Verkkosivuston pitäjät myöhemmin kiistivät, että kyse olisi ollut uhkauksista, vaikkakin ne laajalti ymmärrettiin sellaisiksi.
Yhdysvaltalainen sarjakuvataiteilija Molly Norris piirsi kuvan vastauksena internetissä liikkuneita tappouhkauksia kohtaan, jotka oli osoitettu South Parkiin Muhammadin piirtäneitä Trey Parkeria ja Matt Stonea kohtaan. Kuvalliset esitykset Muhammedista ovat nimenomaisesti kiellettyjä joidenkin hadithien mukaan, joskaan tätä kieltoa ei ole todettu Koraanissa . Norris on sanonut, että jos miljoonat ihmiset piirtävät kuvia Muhammadista, islamilaiset terroristit eivät ole kykeneviä murhaamaan heitä kaikkia, jolloin uhkaukset muuttuvat epärealistisiksi. Viikon sisällä Norrisin ajatus sai julkisuutta Facebookissa, tuli lukuisten bloggaajien tukemaksi ja sai näkyvyyttä merkittävien yhdysvaltalaisten sanomalehtien blogisivustoilla. Myöhemmin Norris irtaantui protestiryhmästä, koska vastaukset hänen ideaansa kasvoivat määrältään uuvuttavan suuriksi mutta myös koska hän pelkäsi itselleen tapahtuvan jotain ikävää. Muut toimijat ovat jatkaneet ryhmän toimintaa, ja siinä on nyt noin 100 000 jäsentä.
Protestipäivän seurauksena Pakistan esti kansalaisiltaan pääsyn Facebookiin ja maassa järjestettiin mielenosoituksia Facebook-palvelua vastaan.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – miesten kaksoistrap
Miesten kaksoistrap käytiin Ateenan kesäolympialaisissa 17. elokuuta. Kultamitalin vei Arabiemiirikuntien Ahmed Al Maktoum olympiaennätystä sivuavalla tuloksella 189 (144+45).
Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo
Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo esittelee Sallan, vuoteen 1936 Kuolajärven kunnan historiaa 1900-luvun alusta 1960-luvulle saakka.
Museon pysyvän näyttelyn ensimmäisessä osassa kerrotaan 20. vuosisadan alun elämästä ja elinkeinoista silloisella Kuolajärvellä, kuten Suomen itsenäistymistä edeltävistä vuosista ja sen jälkeisistä tapahtumista, Muurmannin legioonasta, läskikapinasta jne.
Näyttelyn toinen osa kertoo toisesta maailmansodasta Sallassa. Talvisodan alkaminen 1939 muutti elämän Sallassa ratkaisevasti. Siihenastisen itäosan seudut jouduttiin jättämään lopullisesti Moskovan rauhan myötä 1940. Paluuta ei ollut jatkosodankaan aikana 1941-1944, koska natsi-Saksan armeijan ja niiden kanssasotijoina olleiden suomalaisten joukkojen taistelurintamat Neuvostoliiton puna-armeijaa vastaan olivat lähellä. Talvi-, jatko- ja Lapin sota muodostuivat raskaiksi taisteluineen ja evakkomatkoineen.
Kolmas osa esittelee sodanjälkeistä jälleenrakennuksen aikaa, jonka myötä Sallasta tuli mm. Suomen suurimpia maidontuottajakuntia 1960-luvulla.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten kaksoistrap
Naisten kaksoistrap käytiin Ateenan kesäolympialaisissa 18. elokuuta. Kullan nappasi Yhdysvaltain Kim Rhode tuloksella 146 (110+36).
Ernst Wigforss
Ernst Wigforss (24. tammikuuta 1881 Halmstad – 2. tammikuuta 1977 Stora Hult, Båstadin kunta) oli ruotsalainen poliitikko, valtiovarainministeri ja dosentti Lundin yliopistossa.
Ernst Wigforss oli maalarin Frans Wigforssin ja Tekla Lindquistin poika. Hänet lasketaan Ruotsin sosialidemokratian suurimmiksi ideologeiksi, ja kuului ylioppilasajasta asti Lundin yliopiston eliittiin. Hän oli Ruotsin ensimmäinen tärkeä sosialidemokraattinen valtiovarainministeri. Wigforss otti osaa maan yhteiskunnan rakenteeseen, ""folkhemmet"".
Menšikovin palatsi
Menšikovin palatsi () on barokkityyliä edustava rakennusmuistomerkki Pietarin Vasilinsaarella Venäjällä.
Nevan rannalla sijaitseva palatsi on rakennettu vuosina 1710–1714 Pietari I:n läheistä työtoveria Aleksandr Menšikovia varten. Sen ovat suunnitelleet Giovanni Fontana ja Gottfried Schädel. Pilasterein koristellun kolmikerroksisen julkisivun yllä kohoaa korkea mansardikatto. Päärakennukseen liittyvä länsisiipi pystytettiin 1720-luvun alussa. Vuonna 1727 aloitettu itäsiipi valmistui vasta 1760-luvun lopulla. Rakennuksen sisustamiseen osallistuivat mm. Jean-Baptiste Le Blond, Andreas Schlüter ja Bartolomeo Carlo Rastrelli. Sisätiloista huomattavimpia ovat juhlallinen eteisaula, koristeellisin kaakelilaatoin sisustetut toisen kerroksen huoneet ja pähkinäpuisin paneelein verhottu Menšikovin työhuone.
Loistokkaasti sisustettu Menšikovin palatsi oli Pietarin ensimmäinen suuri kivirakennus. Siellä järjestettiin keisarillisen hovin juhlatilaisuuksia ja vastaanotettiin ulkomaiden lähettiläitä. Menšikovin jouduttua epäsuosioon palatsi takavarikoitiin valtiolle. Vuodesta 1732 lähtien siellä toimi kadettikoulu. Vuonna 1967 rakennus luovutettiin Eremitaašille. Julkisivu ja osa sisätiloista palautettiin alkuperäiseen asuun 1970-luvulla suoritetuissa restaurointitöissä. Nykyään palatsissa toimii 1700-luvun alun kulttuuria esittelevä Eremitaašin museo.
Menšikovin palatsin osoite on Unversitetskaja naberežnaja 15. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Vasileostrovskaja.
Vilgort
Vilgort () on kylä ja maalaiskunta Permin aluepiirin Tšerdynin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Višeran sivujoen Kolvan varrella 16 kilometriä Tšerdynistä pohjoiseen.. Asukkaita on 641 henkeä (vuonna 2002).
Vylgortin pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1579. Sen nimi perustuu komipermjakin sanoihin "vil’" ’uusi’ ja "gort" ’koti, kylä’. 1700-luvun lopulta 1920-luvulle kylä oli Tšerdynin kihlakunnan Vylgortin volostin keskus. Nykyään siellä toimii maatalousyritys ja metsäteollisuuspiiri. Kylässä on lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1779–1810 rakennettu Kolminaisuuden kirkko, kunnanhallinnon rakennus (1906), koulutalo (1914) ja kauppias Timohinin talo. Lähistöllä on komipermjakkien muinaislinna sekä hauta- ja asuinpaikkoja 800–1100-luvuilta.
Robert Themptander
Oscar Robert Themptander (14. helmikuuta 1844 Tukholma – 30. tammikuuta 1897 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja virkamies.
Robert Themptander oli luutnantti Nils Themptanderin ja Adolphina Laurentin poika. Hän opiskeli lakia Uppsalassa ja aloitti uransa virkamiehenä. Vuonna 1879 hänet nimitettiin ensimmäiseen kamariin. Arvid Possen hallituksessa hän oli valtioneuvos ja 1881 hänestä tuli valtiovarainministeri.
Hän toimi Ruotsin nuorimpana pääministerinä vuodet 1884–1888. Vaalitappion jälkeen 1887 Themptander erosi. Ennen sitä hän ehdotti kuninkaalle uusia vaaleja.
Vuosina 1888–1896 hän oli maaherrana Tukholman läänissä.
Alabugatin tataarit
Alabugatin tataarit ovat Venäjällä Kalmukian tasavallassa elävä turkkilainen etninen ryhmä. He asuvat Laganin piirin Severnojen kylässä (kalmukiksi ja tataariksi "Mangyt"). Ryhmän virallinen nimitys perustuu Kaspianmeren rannalla sijaitsevaan Alabugat-nimiseen paikkaan. Omakielisiä nimityksiä ovat "utarlar" (”utarilaiset”) ja "nogai". Vuonna 1852 Alabugatin tataareja laskettiin olleen 1200 henkeä. Vuonna 1987 heitä oli 422.
Ryhmä on muodostunut paimentolaisuutta harjoittaneiden nogaiden, uzbekkien, kalmukkien, turkmeenien, kazakkien ja tataarien sekoittumisen tuloksena. Tärkeimmän elementin muodostivat nogait. Alabugatin tataarien kieltä voidaan pitää erillisenä turkkilaisena kielenä, jossa on voimakasta kalmukkilaisvaikutusta. Kirjakielenä oli vanhastaan tataari, joka toimi kouluopetuksen välineenä vuoteen 1960 saakka. Nykyään Alabugatin tataarit osaavat äidinkielensä lisäksi venäjää ja kalmukkia, vanhempi sukupolvi myös tataaria.
World Rock’n’Roll Confederation
World Rock'n'Roll Confederation on vuonna 1984 perustettu Rock 'n' Swing -tanssien kansainvälinen järjestö. Sen historia yltää kuitenkin vuoteen 1974, jolloin perustettiin WRRC:n edeltäjä. Järjestön puheenjohtajana toimii Miriam Kerpan Izak. WRRC:n toimisto sijaitsee Ljubljanassa Sloveniassa.
WRRC pitää yllä seitsemää rankinglistaa:
Muita sarjoja:
Kilpailuiden järjestämistä voi anoa kaikki WRRC:n jäsenliittoihin kuuluvat urheiluseurat. WRRC:n alaisena järjestetään vuosittain noin 15-20 urheilutapahtumaa pääasiassa Euroopassa.
Tulevat kilpailut:
Myös Suomi on järjestänyt muutamia kertoja kansainvälisiä kilpailuja. Viimmeisimmät Suomessa järjestetyt kansainväliset kilpailut ovat:
12.4.2008 Rock 'n' Roll B-Class, Boogie Woogie Main Class sekä Boogie Woogie Juniors (Valkeakoski)
25.4.2009 Boogie Woogie Main Class, Boogie Woogie Juniors sekä Boogie Woogie Seniors (Raisio) Samalla kilpailtiin myös pohjoismaidenmestaruus kilpailut Rock 'n' Rollissa, Buggissa, Boogie Woogiessa sekä Lindy Hopissa.
17.3.2012 Valkeakoskella apianliikuntahallissa järjestettiin Rock 'n' Rollin lasten ja junioreiden euroopanmestaruus kilpailut. Lisäksi kilpailupäivään kuului myös Rock 'n' Roll B-Classin maailmancupin osakilpailu sekä Boogie Woogie Main Classin maailmancupin osakilpailu. Yhteensä suomessa vieraili noin 120 tanssiparia.
Näiden lisäksi muun muassa Kaarinassa on järjestetty WRRC:n alainen kilpailu.
Boogie Woogien maailmanmestaruus on jaettu vuodesta 1991 asti vuosittain. Eniten mestaruuksia on kerännyt Saksa (7) ja toiseksi eniten Norja(6). Eniten mestaruuksia on kerännyt Saksalaispari Michael Grimm ja Andrea Schiffer, pari voitti maailmanmestaruuden peräti viisikertaa peräkkäin vuosina 1996-2000.
Rock 'n' Rollin maailmanmestaruus on jaettu jo 38 kertaa vuodesta 1982 alkaen. Eniten mestaruuksia on voittanut Italia (7 kappaletta) ja toiseksi entien Saksa (6 kappaletta). Eniten mestaruuksia voittanut pari on Venäjän Ivan Youdin ja Olga Sbitneva (5 kappaletta). Myös tšekkiläinen Roman Kolb on voittanut maailmanmestaruuden viisi kertaa, kahden eri parin kanssa.
Astrahanin tataarit
Astrahanin tataarit (tataariksi Әстерхан татарлары, "Əsterxan tatarları") ovat yksi tataarien kolmesta alueellisesta pääryhmästä. He jakautuvat edelleen kolmeen etniseen alaryhmään: Jurtovin ja Kundrovin tataareihin sekä karagašeihin. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Astrahanin alueella asui 71 700 tataaria.
Astrahanin tataarien etnisestä alkuperästä on olemassa erilaisia käsityksiä. Yhden teorian mukaan Jurtovin tataarit ja karagašit polveutuvat nogaista. Toisen teorian mukaan Jurtovin tataarit ovat Astrahanin kaanikunnan asukkaiden jälkeläisiä. Jurtovin tataareihin on myöhemmin liittynyt muita ryhmiä (Kundrovin ja Bešaulin tataarit ym.), jotka yhdessä muodostavat Alabugatin tataariryhmän. Jälkimmäiset ovat alkuperältään etupäässä nogaita, joihin on sulautunut kazakkeja ja turkmeeneja.
Jurtovin tataareihin ovat sulautuneet jemekit, jotka olivat Astrahanin tataarien sotavangeiksi ottamien Kazanin ja krimintataarien jälkeläisiä. Muualta tulleita ryhmiä ovat myös agryžanilaiset, gilanilaiset ja buharalaiset, jotka asuivat Astrahanissa jo 1570-luvulla. Agryžanilaiset olivat alkuperältään Astrahaniin Multanista muuttaneita hindulaisia, jotka menivät 1760–1770-luvuilla tataarien kanssa naimisiin. Gilanilaiset olivat Iranin Gīlānin maakunnasta muuttaneita kristittyjä tateja. Buharalaisryhmän muodostivat islaminuskoiset uzbekit. Nämä kolme ryhmää sulautuivat Jurtovin tataareihin 1800-luvun lopulla.
Huomattava osa Astrahanin tataareista on alueelle 1700–1900-luvuilla muuttaneiden Volgan tataarien jälkeläisiä. Jo vuonna 1702 Astrahanista mainitaan paikallisten naisten kanssa naimisiin menneitä Kazanin tataareja. 1700-luvun lopulla Volgan ja Uralin tataareja alkoi muuttaa maaseudulle, missä he perustivat uusia kyliä tai asettuivat paikallisten tataarien kanssa samoihin kyliin. 1900-luvun alkuun mennessä lähinnä Jurtovin tataarien kanssa sekoittuneet uudisasukkaat muodostivat jo yli kolmasosan paikallisesta tataariväestöstä.
Karagašit
Karagašit ovat yksi Astrahanin tataarien etnisistä alaryhmistä. He asuvat Venäjällä Astrahanin alueen Krasnyi Jarin ja Harabalin piireissä. Vuonna 1973 maaseudulla asuvia karagašeja arvioitiin olleen noin 5000 henkeä.
Alkuperältään karagašit ovat Pienestä Nogain ordasta 1700-luvun alkupuolella irtautunut nogairyhmä, jolla on myöhemmin ollut yhteyksiä Jurtovin tataareihin ja kazakeihin. Astrahanin alueen muihin nogailaisperäisiin ryhmiin verrattuna karagašit ovat säilyttäneet suhteellisen hyvin alkuperäisen kielensä ja kulttuurinsa. Tieteellisessä kirjallisuudessa heitä on nimitetty Kundrovin tataareiksi. Nykyään tätä nimitystä käytetään Volodarskin piirin Tuluganovkan kylässä asuvasta Jurtovin tataariryhmästä. Karagašien omakielinen nimitys on "karagač-nugai".
Karagašin kieli on nogaita, jossa on kazakkilaista vaikutusta. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Vuoteen 1962 saakka kouluopetuksen välineenä oli tataarin kieli. Nykyään karagašit käyttävät kirjakielenään venäjää. 1980-luvun lopussa kouluissa alettiin opettaa nogaita.
Lubuntu
Lubuntu on Ubuntun johdannainen, jonka tarkoituksena on olla hyvin kevyt Linux-jakelu. Siinä on LXDE-työpöytä, joka käyttää Openbox-ikkunamanageria. Pyrkimyksenä ovat hyvin hyvin alhaiset järjestelmävaatimukset toimivuuden takaamiseksi vanhemmilla PC:llä, minikannettavilla ja mobiililaitteilla. Tämä tarkoittaa kilpailua Xubuntun kanssa. Aikaiset arvostelut osoittavat, että Lubuntu käyttää muistia puolet vähemmän verrattuna Xubuntuun.
Nimi Lubuntu tulee LXDE:n ja Ubuntun yhdistelmästä.
Ubuntun versiosta 8.10 alkaen LXDE on ollut saatavilla valinnaisena pakettina. Se voidaan asentaa myös aiempiin Ubuntun versioihin. Helmikuussa 2009 Mark Shuttleworth kutsui LXDE-projektin tulemaan ylläpidettäväksi projektiksi Ubuntu-yhteisössä.
Maaliskuussa Mario Behling aloitti Lubuntu-projektin Launchpadissa, tuolloin myös varhainen projektin logo oli mukana. Elokuussa 2009 julkaistiin live-CD, joka oli ensimmäinen testaus-ISO, mutta asennusmahdollisuutta ei vielä ollut. Joulukuussa 2009 julkaistiin ensimmäinen Alpha 1 ISO-testausta varten, joka oli esikatseluversio Lubuntu 10.04 Lucid Lynxistä. Lubuntu hyväksyttiin virallisesti Ubuntu-perheeseen 23.3.2011.
Linux Magazinen arvostelija Christopher Smart on huomannut varhaisessa Lubuntun testauksessa, että se käyttää puolet siitä muistimäärästä, jonka Xubuntu tai Ubuntu tarvitsee työpöytäkäytössä normaaliasennuksessa.
17.04 Zesty Zapus
Lubuntun ensimmäinen LTS (long-term support) eli pitkään tuettu julkaisu julkaistiin 17. huhtikuuta 2014. Sitä tuetaan kolme vuotta.
Jeff Loomis
Jeff Loomis (s. 14. syyskuuta 1971 Appleton, Wisconsin) on yhdysvaltalainen kitaristi ja säveltäjä. Parhaiten hänet tunnetaan Nevermore-yhtyeen kitaristina.
Loomis käyttää Schecterin sähkökitaroita, ENGLin vahvistimia sekä Brian Mayn, Digitechin, Krankin ja Ibanezin efektipedaaleja.
Niklas Hede
Niklas Hede (s. 14. toukokuuta 1969 Malmö, Ruotsi) on suomalaissaksalainen entinen jääkiekkoilija.
Hede aloitti uransa kaudella 1989–1990 HIFK:ssa. Hän ei onnistunut murtautumaan heti HIFK:hon, joten hän haki pelituntumaa myös I-divisioonasta, jossa hän edusti Karhu-Kissoja ja FoPSia. Hede siirtyi kaudeksi 1993–1994 HPK:on ja teki läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 11+21=32. Kaudeksi 1994–1995 hän palasi HIFK:hon ja kaudeksi 1995–1996 taas HPK:hon. Hän oli tuolla kyseisellä kaudella HPK:n paras pistemies tehoilla 16+22=38.
Kaudeksi 1996–1997 Hede siirtyi Saksan DEL-liigan Eisbären Berlinin riveihin. Hän viihtyi Berliinissä neljä kautta: ensin kolme Eisbärenissä ja yksi Berlin Capitalsissa. Hede palasi kaudeksi 2000–2001 SM-liigaan ja siirtyi Ässiin. Paluu Suomeen jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi ja hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 EC Bad Tölzin riveihin, 2. Bundesligaan. Hede pelasi uransa loppuajan Saksassa ja hankki myös maan kansalaisuuden.
Hede on sittemmin pelannut 2. Bundesligaa myös EHC Straubing Tigersissa ja EV Eisbären Regensburgissa. Hän pelasi myös kauden 2005–2006 kevätkauden DEL-joukkue Hamburg Freezersissä. Hede pelasi kaudella 2009–10 EHC Münchenissä, Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Hän voitti sarjan mestaruuden keväällä 2010 ja lopetti pelaajauransa.
Hede toimi 2009-2011 Kiekko-Vantaa Idän valmennuspäällikkönä. Hän toimi myös YLE Urheilun asiantuntijana jääkiekon MM-kilpailuissa 2010.
Hede toimi 1.10.2011 alkaen HIFK:ssa (D-G) valmennuspäällikkönä.
Helmikuussa 2016 Hede nimitettiin EC Red Bull Salzburgin junioriakatemian urheilujohtajaksi. Pian hänen tilalleen johtoon tuli Helmut de Raaf Heden jatkaessa akatemissa, vastuualueenaan seuran alle 16-vuotiaat.
Aleksandre Tšeišvili
Aleksandre Tšeišvili (, ; 17. maaliskuuta 1903 nykyisen Ozurgetin piirikunnan Askanan kylä – 6. syyskuuta 1962 Alsfeld, Hessen) oli georgialainen neuvostokirjailija, joka vuonna 1958 loikkasi Länsi-Saksaan.
Aleksandre Tšeišvili syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän kävi Kutaisin reaalikoulun ja opiskeli vuosina 1922–1926 Tbilisin yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Sen jälkeen hän työskenteli yliopistossa ja muissa korkeakouluissa historiallisen ja dialektisen materialismin sekä myöhemmin venäläisen ja länsieurooppalaisen kirjallisuuden opettajana. Vuonna 1928 hän liittyi NKP(b):n jäseneksi. Vuosina 1930–1932 hän vietti kaksi vuotta Berliinissä.
Tšeišvilin ensimmäinen proosateos ”Svanetia satulasta nähtynä” ilmestyi vuonna 1929. Seuraavana vuonna häneltä julkaistiin kokoelma maatalouden kollektivisoinnista kertovia kirjoituksia ”Prikatiirin muistiinpanoja”. Vuonna 1934 Tšeišvili osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen. Samana vuonna hän meni naimisiin lääkäri Ketevan Tšeišvilin kanssa. Avioliitosta syntyi kaksi poikaa.
Vuonna 1936 Tšeišvili alkoi kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan nimeltä "Lelo". Länsigeorgialaisen teekolhoosin elämästä kertovan romaanin ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1938. Toisen maailmansodan aikana kirjailija laati joukon isänmaallisia kertomuksia, jotka vuonna 1943 julkaistiin erillisenä kirjasena ”Kotoinen ääni”. Samana vuonna hän väitteli kandidaatiksi Važa-Pšavelan runoudesta.
Vuonna 1948 Tšeišvili muokkasi uudelleen "Lelon" ensimmäisen osan ja kirjoitti sille jatko-osan, jotka ilmestyivät seuraavana vuonna yhtenä kirjana. Vuonna 1951 teos sai Stalin-palkinnon. Romaania pidettiin aikanaan yhtenä georgialaisen neuvostokirjallisuuden parhaista saavutuksista.
1950-luvulla Tšeišvili jatkoi opetus- ja tieteellistä työtään yliopistossa ja Georgian tiedeakatemian kirjallisuuden instituutissa. Hän toimi myös venäläisen ja länsieurooppalaisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Samaan aikaan ilmestyivät sivistyneistön elämää kuvaavat romaanit ”Korkea aalto” ja ”Kultainen hämähäkinseitti”.
Kirjailija toimi Neuvostoliiton vastavakoilun agenttina vuodesta 1936 lähtien. Vuosina 1957–1958 hän kävi kahdesti Itä-Saksassa. Toisella kerralla marraskuussa 1958 hän hakeutui Itä-Saksan kirjamessujen aikana Länsi-Berliiniin ja haki turvapaikkaa Länsi-Saksasta. Tšeišviliä epäiltiin aluksi vakoilijaksi, mutta vuonna 1961 Ansbachin hallinto-oikeus myönsi hänelle turvapaikkaoikeuden. Kirjailija kuoli seuraavana vuonna nopeasti edenneen sairauden aiheuttamaan sydänveritulppaan.
Zhou Libo
Zhou Libo (oikealta nimeltään "Zhou Shaoyi", 9. elokuuta 1908 Yiyang, Hunan – 25. syyskuuta 1979) oli kiinalainen kirjailija.
Keskikoulun jälkeen Zhou Libo opetti alkeiskoulussa laskentoa, kunnes hän vuonna 1928 matkusti opiskelemaan Shanghain yliopistoon. Pian hänet erotettiin yliopistosta poliittisen toimintansa vuoksi. Vuonna 1933 Zhou vangittiin lakkoon osallistumisen takia. Vapauduttuaan elokuussa 1934 hän liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen.
Vuodesta 1934 lähtien Zhou toimi vasemmistokirjailijoiden liitossa, käänsi kiinaksi venäläistä kirjallisuutta ja matkusteli eri puolilla Kiinaa. Vuonna 1939 Zhou siirtyi Yan’aniin, jossa hän asui sotavuosien ajan. Hänen ensimmäinen kertomuksensa ilmestyi vuonna 1941. Vuonna 1944 hänestä tuli ”Vapautuksen päivälehden” kirjallisuusliitteen toimittaja. Vuonna 1946 Zhou osallistui maareformin toteuttamiseen koillis-Kiinassa. Tämän ajan kokemuksia kuvaa kaksiosainen romaani ”Rajumyrsky” (1948–1949), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Toinen romaani ”Teräsvirta” (1955) herätti vähemmän huomiota. Zhoun pääteoksena pidetään vuosina 1958 ja 1960 ilmestynyttä romaania ”Suuria muutoksia vuoristokylässä”. Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana kirjailija oli jonkin aikaa vankilassa. Hän pääsi palaamaan Pekingiin 1970-luvun lopulla. Zhoun viimeinen teos oli vuoden 1945 taisteluja kuvaava kertomus ”Yö Xiangjoella” (1978).
Vedetään hatusta
Vedetään hatusta on suomalainen viihdeohjelma, jota esitetään MTV3-kanavalla 18. syyskuuta 2010 alkaen. Ohjelma perustuu brittiläiseen ohjelmaformaattiin "Whose Line Is It Anyway?" ja muistuttaa myös suuresti vuonna 1991 esitettyä viihdesarjaa "Nyhjää tyhjästä". Ohjelmassa näyttelijät esittävät improvisoiden komediallisia tehtäviä. Ohjelmassa ei ole käsikirjoitusta tai ylipäätään minkäänlaista ennakkosuunnittelua, ja pisteitä annetaan sattumanvaraisesti eikä niillä ole merkitystä.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin kesällä 2010 studioyleisön edessä, ja sen esittäminen alkoi 18. syyskuuta 2010 ja päättyi 20. marraskuuta 2010. Ensimmäisellä kaudella ei nähty vierailevia näyttelijöitä. Jaksot esitettiin lauantai-iltaisin kello 19:30–20:00. Näyttelijöinä nähtiin Hannu-Pekka Björkman, Aku Hirviniemi, Ria Kataja ja Kari Ketonen. Juontajana toimi Ville Myllyrinne.
Toisen tuotantokauden jaksot kuvattiin touko-kesäkuussa 2011. Kauden esittäminen alkoi 2. lokakuuta 2011 ja päättyi 4. joulukuuta 2011. Jaksot esitettiin sunnuntai-iltaisin.
Toisella kaudella vanhoista näyttelijöistä mukana jatkoi ainoastaan Aku Hirviniemi, uusina näyttelijöinä nähtiin Riku Nieminen ja Minttu Mustakallio sekä juontajana Mikko Kuustonen. Lisäksi toisella kaudella nähtiin jokaisessa jaksossa myös vieraileva näyttelijä. Sarjan kolmas tuotantokausi kuvattiin kesällä 2012, ja sen esitys alkoi 16. syyskuuta 2012 ja päättyi 25. marraskuuta 2012. Jaksot esitettiin sunnuntai-iltaisin kello 21:05-21:30. Vakionäyttelijöinä nähtiin Aku Hirviniemi, Minttu Mustakallio, Riku Nieminen ja Jaakko Saariluoma. Viidessä eri jaksossa nähtiin myös vieraileva esiintyjä.
Kolmannella tuotantokaudella ohjelmassa ei ole enää juontajaa, vaan voice-overina kuullaan Petteri Summanen. Näyttelijät käyvät vuorollaan vetämässä tehtävän isosta mustasta hatusta. Pisteitä ei myöskään anneta, eikä kukaan näyttelijä lue jakson lopuksi lopputekstejä.28. lokakuuta 2012 ohjelmaa ei esitetty kunnallisvaalien tulosillan vuoksi.
MTV tiedotti marraskuussa 2017, että Vedetään hatusta palaa ruutuun keväällä 2018. Ohjelman juontajana nähdään Jenni Pääskysääri, sekä vakioesiintyjinä Roope Salminen, Sara-Maria Heinonen ja Ernest Lawson.
Uusi kausi alkoi 6. huhtikuuta 2018.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – miesten 10 metrin olympiakivääri
Miesten 10 m olympiakivääri ammuttiin Ateenan kesäolympialaisissa 18. elokuuta. Kultaa vei Saksan Manfred Kurzer tuloksella 682,4 (590+92,4).
Koisu
Koisu () on useiden Venäjän Dagestanin vuoristoseudulla virtaavien jokien nimitys. Niistä tärkeimmät ovat Sulakin alkujoet "Andijskoje Koisu" ja "Avarskoje Koisu".
Andijskoje Koisu (Андийское Койсу) saa alkunsa kahdesta Georgian puolelta virtaavasta joesta. Sen pituus on 144 kilometriä (pisin alkujoki mukaan laskettuna 192 kilometriä), valuma-alueen laajuus 4810 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 69,6 kuutiometriä sekunnissa.
Avarskoje Koisu (Аварское Койсу, yläjuoksulla "Džurmut", Джурмут) saa alkunsa Guton-vuoren rinteeltä ja virtaa Nukatl-harjanteen ohi kapeassa laaksossa, joka usein syvenee kanjoniksi. Sen pituus on 178 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7660 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 95 kuutiometriä sekunnissa.
Karakoisu (Каракойсу) on Avarskoje Koisun 93 kilometriä pitkä sivujoki, johon yhtyy 81 kilometrin pituinen Kazikumuhskoje Koisu (Казикумухское Койсу). Karakoisun varrella sijaitsee Gergebilin vesivoimalaitos.
Dustin Brown (tennispelaaja)
Dustin Brown (s. 8. joulukuuta 1984 Celle, Saksa) on saksalais-jamaikalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 89 tammikuussa 2011 ja nelinpelissä sijalle 43 toukokuussa 2012. Hän on voittanut neljä ATP-haastajaturnausta kaksinpelissä ja 12 nelinpelissä. Lisäksi nelinpelissä hänellä on kaksi ATP-turnausvoittoa. Alkuvuodesta 2010 hän oli korkeimmalle koskaan sijoitettu jamaikalainen tennispelaaja.
Heinäkuussa 2003 Brown pääsi karsintojen kautta ensimmäiseen ATP-turnaukseensa Newportissa. Hän hävisi avauskierroksella Bob Bryanille. Elokuussa 2009 hän voitti Samarkandin ATP-haastajaturnauksen. Johannesburgin ATP-turnauksessa helmikuussa 2010 hän voitti avauskierroksella turnauksen neljänneksi sijoitetun Marco Chiudinellin, toisella kierroksella Laurent Recoudercin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Stéphane Robertille. Huhtikuussa hän voitti Johannesburgin ATP-haastajaturnauksen. Newportin ATP-turnauksessa heinäkuussa hän voitti Björn Phaun sekä maailmanlistan 19:nneksi sijoitetun Sam Querreyn, mutta hävisi puolivälierissä Brian Dabulille.
Moskovan–Petrogradin linja
Moskovan–Petrogradin linja () on yksi Pietarin metron linjoista. Se avattiin vuonna 1961. Linja merkitään karttoihin numerolla 2 ja sinisellä värillä. Linja leikkaa Pietarin pohjois–eteläsuunnassa, ja se on Pietarin metron pisin linja.
Bežtan osa-alue
Bežtan osa-alue () on muodollisesti Tsuntan piiriin kuuluva kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Käytännössä piirin oikeudet omaava alue muodostettiin vuonna 1991, kun Tsuntan piirikeskus siirrettiin Bežtan kylästä Kideroon. Asukkaita osa-alueella on 9800 henkeä (vuonna 2009).
Bežtan osa-alue sijaitsee Dagestanin lounaisosan vuoristoseudulla. Lännessä se rajoittuu Tsuntan ja idässä Untsukulin piireihin sekä etelässä Georgiaan. Osa-alue kuuluu Avarskoje Koisun ja muu osa Tsuntan piiristä Andijskoje Koisun jokilaaksoon. Niitä yhdistävä Genuhin sola on talvella usein suljettuna voimakkaan lumentulon takia.
Osa-alueeseen kuuluu viisi maalaiskuntaa: Bežta, Gunzib, Hašarhota, Katšalai ja Tljadal. Katšalain kunta sijaitsee Babajurtin piirin alueella. Hallinnollinen keskus on Bežtan kylä, josta on 274 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.
Asukkaista 84,6 % on bežtalaisia, 10,6 % gunzibejä ja 4,8 % tsezejä. Heidän puhumansa kielet kuuluvat dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän tseziläiseen alaryhmään. Sivistyskielinään asukkaat käyttävät avaaria ja venäjää.
Alueen pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Teollisuutta seudulla ei ole. Suuri osa väestöstä saa toimeentulonsa eläkkeistä ja sosiaaliavustuksista. Tulevaisuudessa pyritään kehittämään erityisesti matkailuelinkeinoa.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen "Tsijab gumru" (”Uusi elämä”).
Luettelo elossa olevista yli 110-vuotiaista
Ohessa on luetteloituna elossa olevat 110-vuotiaat tai sitä vanhemmat henkilöt, joiden ikä on todistettu.