hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ukontattaret
Ukontattaret eli kosteikkotattaret ("Persicaria") on tatarkasvien (Polygonaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun lasketaan kuuluvaksi ainakin reilut 60 lajia, mutta noin 160 sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Ukontattaret ovat kuuluneet aiemmin suurempaan tatarsukuun, mutta tuo suku on sittemmin jaettu useammaksi pienemmäksi suvuksi. Ukontattarien ohella omiksi suvuikseen on eroteltu pihatattaret ("Polygonum"), konnantattaret ("Bistorta"), röyhytattaret ("Aconogonon"), kurjentattaret ("Koenigia") ja kiertotattaret ("Fallopia").
Ukontattaret ovat yleensä yksivuotisia, joskus harvoin monivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden kasvutapa vaihtelee pystystä maanmyötäiseen, ja joskus ne voivat kasvaa myös veden alla. Ukontattarien lehdet ovat herttamaisia sekä joskus mustapilkullisia. Kukat ovat yleensä kaksineuvoisia ja muodostavat tiiviin tai harvan tähkäkukinnon. Kukkien kehä on tavallisesti viisilukuinen, ja terälehdet ovat valkoisia, vihertäviä tai vaaleanpunaisia. Emit ovat yleensä kaksiluottisia, joskus kolmiluottisia. Ukontattarien hedelmä on pähkylä.
Suomessa tavataan useampia ukontattarien sukuun kuuluvia lajeja.
Netjerkare Siptah
Netjerkare Siptah oli muinaisen Egyptin faarao, joka johti maata kuudennen dynastian viimeisenä ja seitsemännen dynastian ensimmäisenä faaraona. Koska Siptah oli kuudennen dynastian viimeinen Faarao, osa egyptologeista pitää häntä vanhan valtakunnan viimeisenä faaraona. Netjekare johti maata lyhyen ajan 2184 eaa. – 2181 eaa., jolloin faaraon valta oli murenemassa.
Nagako
Nagako (; 6. maaliskuuta 1903 Tokio – 16. kesäkuuta 2000 Tokio) oli Japanin keisari Hirohiton vaimo vuosina 1924–1989 sekä Japanin keisarinna vuosina 1926–1989, miehensä kuolemaan asti. Nagako sai kuolemansa jälkeen uuden nimen keisarinna Kōjun (). Nagako ja Hirohito olivat Japanin historian pitkäaikaisin keisaripari, sillä heidän avioliittonsa kesti lähes 65 vuotta.
Nagako kuului Japanin keisarillisen suvun "Ōke"-haaraan ja oli Japanin viimeinen ylhäistä sukua ollut keisarilliseen sukuun naitu keisarinna.
Sielunvaras
Sielunvaras () on vuonna 1916 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. Holger-Madsenin ohjaaman rikoselokuvan pääosaa esittää Gunnar Tolnæs.
Perintöjalokiviensä varastamista pelkäävä kreivi Coltenberg kutsuu kotiinsa salapoliisi Foxin. Pian käy ilmi, että tohtori Harmodi on hypnotisoinut kreivin tyttären Judithin varastamaan jalokivet. Poliisin saapuessa paikalle Harmodi ampuu itsensä ja Judith vapautuu lumouksesta.
Nordisk Films Kompagnin tuottama "Sielunvaras" on ohjaaja Holger-Madsenille tyypillinen synkkä tarina, jonka ansioihin kuuluvat taitava valaistus ja kuvan syvyyssommittelu. Sitä esitettiin Suomessa loppuvuodesta 1916. Tanskan ja Alankomaiden elokuvamuseoiden yhteistyönä restauroitu elokuva on nähtävissä Tanskan elokuvamuseon sivustolla.
Kunto Plus
Kunto Plus on Bonnier Publicationsin kustantama aikakauslehti. Lehti on erikoistunut hyvinvointiin ja terveyteen, ja sen kohderyhmänä ovat työssäkäyvät yli 30-vuotiaat naishenkilöt.
Kiertotattaret
Kiertotattaret ("Fallopia") on tatarkasvien (Polygonaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi noin 15 lajia sekä muutama lajiristeymä. Kiertotattaret on aiemmin luokiteltu kuuluviksi suurempaan tatarsukuun, joka on sittemmin jaettu useaksi pienemmäksi tatarsuvuksi. Kiertotattarien ohella omiksi suvuikseen on eroteltu pihatattaret ("Polygonum"), ukontattaret ("Persicaria"), konnantattaret ("Bistorta"), röyhytattaret ("Aconogonon") ja kurjentattaret ("Koenigia").
Kiertotattaret ovat yksi- tai monivuotisia kasveja, joiden varsi on joko hento ja köynnösmäinen tai vankka ja pysty. Kiertotatarten lehdet ovat ruodillisa ja muodoltaan kolmiomaisia tai herttamaisia sekä hertta- tai nuolityvisiä. Kiertotatarten kukat ovat kaksineuvoisia sekä usein roikkuvia ja niissä on viisi valkoista, vihertävää tai punertavaa kehälehteä. Emit ovat kolmiluottisia. Kiertotatarten hedelmä on kolmikulmainen ja musta pähkylä, joka on kehälehtien ympäröimä.
Kiertotattarien ("Fallopia") sukuun kuuluvat muun muassa Suomessa haitallisiksi vieraslajeiksi luokitellut jättitatar ("Fallopia sachalinensis"), japanintatar ("Fallopia japonica") sekä lajiristeymä hörtsätatar ("Fallopia" × "bohemica").
Holger-Madsen
Holger-Madsen (vuoteen 1911 saakka "Holger Madsen", 11. huhtikuuta 1878 Kööpenhamina – 30. marraskuuta 1943 Kööpenhamina) oli tanskalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Kellosepän perheeseen syntynyt Holger-Madsen aloitti teatteriuransa Rønnessä vuonna 1896. Hän työskenteli vuoteen 1912 saakka Kööpenhaminan Casino-teatterissa ja vuosina 1912–1914 Dagmar-teatterissa. Holger-Madsenin elokuvaura alkoi näyttelijänä vuonna 1907. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli "Kun en Tigger" vuonna 1912. Vuosina 1913–1920 Holger-Madsen työskenteli Nordisk Films Kompagnilla, jolle hän ohjasi noin 80 elokuvaa. Niistä tunnetuimpia ovat "Opiumsdrømmen" (1914), "Evangeliemandens Liv" (1915), "Ned med Vaabnene!" (1915), "Pax æterna" (1917) ja "Avaruuslaiva" ("Himmelskibet", 1918). Ohjaaja tuli tunnetuksi tyyliniekkana, jonka elokuville oli ominaista taidokas valaistus ja kuvan sommittelu syvyyssuunnassa.
Vuodesta 1920 lähtien Holger-Madsen työskenteli Saksassa, jossa hän ohjasi lähes 15 elokuvaa. Oltuaan välillä teatterinäyttelijänä ja -ohjaajana Tanskassa hän palasi kotimaahansa lopullisesti vuonna 1930. Holger-Madsenin viimeinen elokuva oli "Sol over Danmark" vuonna 1936. Vuodesta 1937 lähtien hän toimi elokuvateatterin johtajana.
Sukupuolihormoni
Sukupuolihormoni on sukupuolitoimintoihin vaikuttava steroidi. Sukupuolihormonien tuotanto käynnistyy murrosiässä ja niitä erittyy erityisesti sukupuolirauhasista, joista miehellä keskeisiä ovat kivekset ja naisella munasarjat. Sukupuolihormoneja ovat miesten androgeenit eli mieshormonit ja naisten estrogeenit eli naishormonit. Näiden kahden ryhmän lisäksi naisilla tavataan keltarauhashormoneja eli gestageeneja. Ihmisen aivojen aivolisäkkeen erittämät hormonit stimuloivat sukupuolirauhasia tuottamaan sukupuolihormoneita.
Tärkein androgeeni on testosteroni ja tärkein estrogeeni estradioli. Keltarauhashormoneista tärkein on progesteroni. Sukupuolihormonit säätelevät miehen ja naisen sukupuolitunnusmerkkien kehittymistä ja seksuaalitoimintoja. Sukupuolihormonit syntyvät kolesterolista monimutkaisten kemiallisten reaktioiden seurauksena. Sukupuolihormoneilla ei ole riittävästä tuotannosta ja riittävistä pitoisuuksista huolimatta vaikutusta elleivät ne kykene vaikuttamaan niille tarkoitettuihin reseptoreihin. Androgeeneille on androgeenireseptoreita ja estrogeeneille estrogeenireseptoreita. Aivolisäkkeen vajaatoiminta aiheuttaa sukupuolihormonien tuotannon häiriintymistä. Sukupuolihormonien häiriöt ovat lisääntymishäiriöiden syitä. Pienten pitoisuuksien vuoksi testosteronin ja estradiolin mittaamiset ovat vaikeita.
Adolf Butenandt sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1939 työstään sukupuolihormonien tutkimisessa.
Mainichi Shimbun
Mainichi Shimbun (, "Päivän uutiset") on levikiltään kolmanneksi suurin Japanin "kolmesta suuresta" sanomalehdistä. Sen julkaisee aamu- ja iltapäiväpainoksen Tokiossa, Osakassa ja kolmessa muussa Japanin aluekeskuksessa.
Tämä japanilainen lehti sai alkunsa lehden oman tulkinnan mukaan 21. helmikuuta 1872, jolloin tokiolainen "Tokyo Nichinichi Shimbun" -lehden ensimmäinen numero ilmestyi. Toisen näkemyksen mukaan taustalla oli Rikken Seitōn vuonna 1882 julkaisema puoluelehti "Nihon Rikken Seitō shimbun".Lehti päätyi vuonna 1903 teollisuusmies Motoyama Hikoichin hallintaan. Vuodesta 1911 lehteä on julkaistu nimellä Mainichi Shimbun.
Tyyliltään uudistusmielinen sanomalehti vetoaa erityisesti Japanin laajaan keskiluokkaiseen lukijakuntaan. Lehden levikki oli 1970-luvulta lähtien viiden miljoonan suuruusluokassa. Nyttemmin, painetun japanilaisen sanomalahdistön levikin yleisesti laskiessa, myös levikki oli laskenut 3,055 miljoonaan (elokuu 2016). Mainichi Shimbunia luonnehditaan yleisesti kansallisesti ja kansainvälisesti toiseksi arvostetuimmaksi Japanin kolmesta suurimmasta sanomalehdestä Asahi Shimbun -lehden jälkeen.
Lehtikonsernin palveluksessa on noin 3 200 henkeä (toisen lähteen mukaan yli 6 000 henkeä). Lehti julkaisee moniin länsimaalaisiin sanomalehtiin verrattuna varsin runsaasti kansainvälisiä uutisia.
Kari Salminen (professori)
Kari Salminen (22. syyskuuta 1937 Helsinki – 1. heinäkuuta 2016 Juva) oli suomalainen professori ja Valion tutkimusjohtaja.
Salminen valmistui Helsingin yliopistosta 1964 pääaineenaan kemia. Hän opiskeli sitten elintarvikealaa ja valmistui maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi 1968 ja tohtoriksi 1970.
Salminen aloitti tutkijan uransa vuonna 1963 Helsingin yliopiston ravintokemian (myöhemmin ravitsemustiede) laitoksen assistenttina ja tutkijana. Valion tutkimusjohtaja hänestä tuli 1985. Valiolla ollessaan Salminen oli kehittämässä voin ja rypsiöljyn seosta, joka tunnettiin sitten Voimariinina ja myöhemmin Oivariinina. Hän johti myös Lactobacillus GG- maitohappobakteerin tutkimusta, jonka tuloksena syntyivät Valion Gefilus-tuotteet. Salminen jäi eläkkeelle 1998. Hän toimi vielä Helsingin yliopiston elintarvikekemian dosenttina, oli vuoden ajan elintarvikekemian professorina Turun yliopistossa sekä oli useiden yritysten tieteellisenä neuvonantajana. Salminen sai professorin arvon 1992, ja Suomen Leijonan komentajamerkki hänelle myönnettiin 1999.
Salminen kiinnitti 1990-luvun alussa huomiota margariinien valmistuksen yhteydessä syntyvien transrasvahappojen terveyshaittoihin. Hän toi esille eläinrasvojen positiiviset terveysvaikutukset ja suositteli nauttimaan kasvirasvat juoksevina eikä katalyyttisesti kovetettuina.
Salminen kuoli tapaturmaisesti kesäasunnollaan isokokoisen ruohonleikkurin kaaduttua hänen päälleen.
Willgodt Odhner
Willgodt Theophil Odhner (10. elokuuta 1845 Dalby, Värmlannin lääni – 2. syyskuuta 1905 Pietari) oli ruotsalainen insinööri ja tehtailija. Hänet tunnetaan "aritmometriksi" tai leikillisesti "snurraksi" ( = hyrrä, rulla) kutsutun varhaisen laskukoneen, mekaanisen nelilaskimen keksijänä.
Odhner jätti insinööriopintonsa Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa kesken ja muutti 23-vuotiaana Venäjän Pietariin parempia ansiomahdollisuuksia etsimään. Siellä hän pääsi töihin Alfred Nobelin isonveljen Ludvig Nobelin konepajayritykseen, mutta alkoi vapaa-aikanaan kehitellä omia ideoitaan. Vuonna 1871 hän sai korjattavakseen ranskalaisen Charles Xavier Thomas’n monimutkaisen laskukoneen ja alkoi miettiä, miten siitä saisi yksinkertaisemman käyttää ja pienemmän kooltaan. Hän sai ensimmäisen prototyyppinsä kokoon vuonna 1874 ja sitä seuraavalle versiolle patentin 1878 Saksassa ja seuraavana vuonna Ruotsissa. Aivan samoihin aikoihin keksittiin kaksi muuta tulevan toimistoelämän keskeistä välinettä, lankapuhelin ja kirjoituskone, ja kaikki kolme olivat käytössä 1900-luvun loppupuolelle saakka.
Odhner kehitteli kannettavaa ”Arithmometeriään” vielä toistakymmentä vuotta ennen kuin se otettiin tuotantoon vuonna 1890 ja perustettiin yritys Original-Odhner AB. Valmistuslisenssejä annettiin muillekin, ja patenttisuojan päätyttyä 1907 valmistajia tuli yhä lisää. Laite oli kooltaan vain 18×13×13 senttimetriä. Venäjän vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen vuonna 1905 kuolleen Odhnerin työn jatkajat siirsivät valmistuksen Pietarista Ruotsiin, jossa Original-Odhner fuusioitui vuonna 1942 Åtvidabergin kanssa ja muodostui Facit AB.
Shawn Colvin
Shawn Colvin (s. 10. tammikuuta 1956 Vermillion, Etelä-Dakota) on amerikkalainen laulaja ja lauluntekijä, joka tunnetaan 1997 julkaistusta singlestä "Sunny Came Home".
Colvin syntyi Vermillionissa Etelä-Dakotassa ja vietti nuoruutensa Londonissa Ontariossa ja Carbondalessa Illinoisissa. Colvin oppi soittamaan kitaraa 10-vuotiaana. Colvin on ollut naimisissa kahdesti: Ensin Simon Tassanon kanssa vuonna 1993, josta erosi kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1997 hän avioitui valokuvaaja Mario Erwinin kanssa, josta erosi 2002. Hänellä on vuonna 1998 syntynyt tytär.
Colvin muutti Austiniin Texasiin ja liittyi yhtyeeseen nimeltä Dixie Diesels. Vuonna 1983 hän muutti New Yorkiin ja liittyi Buddy Millerin yhtyeeseen. Vuonna 1987 tuottaja Steve Addabbo palkkasi hänet taustalaulajaksi Suzanne Vegan lauluun "Luka" . Tämän johdosta Colvin sai levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa ja julkaisi debyyttialbuminsa "Steady On" yhteistyössä tuottajakumppanin John Leventhalin kanssa vuonna 1989. Levy voitti Grammyn parhaasta nykyaikaisesta folk-albumista. Toinen albumi "Fat City" julkaistiin vuonna 1992 ja sai Grammy-ehdokkuuden parhaasta nykyfolk-albumista. Laulu "I Do not Know Why" oli Grammy-ehdokkaana parhaasta naislaulajan popesityksestä.
Vuonna 1996 Colvin julkaisi albumin "A Few Small Repairs" ja vuonna 1997 menestyssinglen "Sunny Came Home", joka voitti vuoden laulun ja vuoden levytyksen Grammyn vuonna 1998. "A Few Small Repairs" -albumi myi platinaa.
Colvin on esiintynyt useiden elokuvien soundtrackeillä mm. Serendipity (Sattumalta) elokuvassa hän esittää kappaleen "When You Know".
Kesäkuussa 2016 ilmestyi Colvinin ja Steve Earlen yhteisalbumi "Colvin & Earle".
Gunnar Tolnæs
Gunnar Tolnæs (7. joulukuuta 1879 Oslo – 9. marraskuuta 1940 Oslo) oli norjalainen näyttelijä.
Opettajan perheeseen syntynyt Tolnæs aloitti teatteriuransa Fahlstrømin teatterissa vuonna 1906 ja näytteli sen jälkeen muun muassa Oslon Kansallisteatterissa vuosina 1908–1916. Hän aloitti elokuvauransa Ruotsissa vuonna 1914 ja työskenteli vuodesta 1915 lähtien Nordisk Filmillä Tanskassa, jossa hänestä tuli yksi maan suurimmista elokuvatähdistä. Tolnæsin suurin yleisömenestys oli maharadžan osa Robert Dinesenin "Maharadjahens yndlingshustrussa" (1917) ja sen useissa jatko-osissa. Hän esitti pääosaa myös Holger-Madsenin "Avaruuslaivassa" ("Himmelskibet", 1918). 1920-luvulla Tolnæs työskenteli Saksassa ja vuosina 1929–1939 Oslon Uudessa teatterissa.
Konnanvihvilä
Konnanvihvilä ("Juncus bufonius") on kosteiden paikkojen matala kasvi.
Konnanvihvilän varsi on haarova, liereät lehdet harvassa.
Se kukkii kesäkuusta elokuuhun, kukkavarsi on pitkä ja kukat sijaitsevat siinä yksitellen. Suojuslehdet ovat vihreät tai punertavat, ja kolme sisintä ovat paljon pidemmät kuin muut. Niiden keskellä on kuusi hedettä, joiden pituus on noin kaksi kertaa suojuslehtien pituus. Hedelmä on vaaleanruskea.
Konnanvihvilää tavataan luonnonvaraisena Euroopassa, Afrikassa, Venäjällä, Kaakkois-Aasiassa, Australiassa ja Amerikassa. Se kasvaa kosteissa ympäristöissä, sisävesien rannoilla ja riisipelloilla. Se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, harvinaisempi maan pohjoisissa. Sen oletetaan saapuneen ja levinneen Suomeen ihmisen myötävaikutuksella.
HT Media
HT Media on vuonna 1924 perustettu intialainen lehtitalo, joka yhdessä tytäryhtiöittensä kanssa kustantaa ja julkaisee sanoma- ja aikakauslehtiä Intiassa. Yrityksen osake on noteerattu Intian molemmissa pääpörsseissä (BSE ja NSE).
Yrityksen toiminta on jaettu kolmeen toimialaan: Sanoma- ja aikakauslehtien painaminen ja julkaisu, Radiolähetykset ja viihde sekä Digitaalinen liiketoiminta. Yhtiön julkaisuihin kuuluvat Hindustan Times (eräs maailman laajalevikkisimpiä englanninkielisiä sanomalehtiä, 7-12/2016 Intian 14. laajalevikkisin sanomalehti), Hindustan (hindinkielinen sanomalehti, 7-12/2016 Intian 5. laajalevikkisin sanomalehti), Mint (talouspainotteinen sanomalehti), Nandan (kuukausittain ilmestyvä lasten aikakauslehti) ja Kadambini (kuukausittain ilmestyvä naistenlehti). Yhtymän radiokanavabrändejä Intiassa ovat Fever 104 ja Radio Nasha 107.2. Mediayhtymän verkkosivuja ovat "hindustantimes.com" (uutissivusto), "livemint.com" (talousuutissivusto), "shine.com" (työpaikkaportaali), "desimartini.com" (elokuva-arvostelu ja -pisteytys) ja "HTCampus.com" (opiskelijoille tarkoitettu opintosivusto).
Hjalmar Davidsen
Hjalmar Davidsen (2. helmikuuta 1879 Kööpenhamina – 7. helmikuuta 1958) oli tanskalainen elokuvaohjaaja.
Varakkaan liikemiehen perheeseen syntynyt Davidsen sai kaupallisen koulutuksen ja valmistautui jatkamaan perheen yritystoimintaa. Oleskellessaan ulkomailla hän kiinnostui elokuvasta ja osti vuonna 1908 Østergaden Kosmorama-teatterin. Vuonna 1910 hän tuotti Asta Nielsenin esikoiselokuvan "Kuilu", joka oli suuri kaupallinen menestys. Vuosina 1913–1917 Davidsen työskenteli Nordisk Filmillä, jolle hän ohjasi noin 50 elokuvaa. Niistä menestyksekkäin oli Gunnar Tolnæsin tähdittämä "Pjerrot" vuonna 1917. Davidsenin viimeinen ohjaustyö oli "Skomagerprinsen" vuonna 1920. Sen jälkeen hän jatkoi työtään elokuvateatterin omistajana.
Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim
Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim on lääketieteellinen aikakauslehti, joka katsoo pääasialliseksi tehtäväkseen lääkäreiden ja lääketieteen opiskelijoiden tieteellisen ja ammatillisen täydennyskoulutuksen. Lehteä julkaisee Suomalainen Lääkäriseura Duodecim ja se ilmestyy kaksi kertaa kuukaudessa sekä painettuna että verkossa. Lehden artikkelit ovat ensimmäisestä numerosta eli vuodesta 1885 alkaen luettavissa verkossa. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.
Vuonna 2018 lehden päätoimittaja oli Janne Rapola.
Brasilian Open
Brasilian Open on Brasiliassa vuosittain käytävä Kyokushinin karateturnaus. Se järjestettiin ensimmäistä kertaa 1987. Brasilian mestaruudesta käytiin edeltävässä Brasilian kansallisessa turnauksessa vuodesta 1976 lähtien. Turnaus käydään avoimessa painoluokassa eli ilman painorajaa.
SQS
SQS on Suomen Queer-tutkimuksen Seuran toimittama aikakauslehti, joka julkaisee queer-tutkimuksen alaan liittyvää monitieteistä tutkimusta. Lehden mukaan queer-tutkimuksen tavoitteena on tehdä näkyväksi ja kyseenalaistaa erilaisia identiteettikategorioita, kuten sukupuolta, seksuaalisuutta, rotua, kansallisuutta ja luokkaa. Tutkimukseen lukeutuu esimerkiksi ei-normatiivisten seksuaalisuuksien ja sukupuolten tutkimus ja kriittinen heteronormatiivisuuden tarkastelu.
Lehti on ilmestynyt vuodesta 2006 alkaen ja nykyään 1-2 kertaa vuodessa verkossa open access -julkaisuna. Aikakauslehden tieteellisten artikkelien hyväksymisessä sovelletaan vertaisarviointia.
Vuonna 2017 lehden päätoimittajina olivat Tiia Sudenkaarne ja Lottamari Kähkönen.
Mestis-pokaali
Mestis-pokaali on jääkiekon Mestiksen kiertopalkinto, jonka saa pudotuspelien voittajajoukkue eli Mestiksen mestari. Mestis-pokaali on alun perin ollut käytössä jo jääkiekon I-divisioonassa, jonka Suomen jääkiekkoliiton mestaruussarja eli Mestis korvasi vuonna 2000.
Pokaalin laattoihin merkitään mestarijoukkueen nimi, vuosiluku ja myös pelaajat.
Dainik Jagran
Dainik Jagran (; ) on Intiassa päivittäin julkaistava hindinkielinen sanomalehti. Se luokiteltiin heinä-joulukuun 2016 levikkitutkimuksessa Intian laajalevikkisimmäksi sanomalehdeksi. Lehden päivittäinen levikki oli tuolloin keskimäärin 3,921 miljoonaa. Lehden perusti vuonna 1942 Shri Puran Chandra Gupta. Lehteä kustantaa intialainen pörssiyhtiö Jagran Prakashan Limited ja lehden kotipaikka on Kanpur. Dainik Jagranista julkaistaan kaikkiaan 37 erilaista painosta ja niillä lehti leviää 11 Intian osavaltioon.
Lukijatutkimusten mukaan Dainik Jagran on Intian luetuin päivittäin ilmestyvä sanomalehti. Maailman sanomalehtiliiton (World Association of Newspapers, WAN) mukaan Dainik Jagran olisi maailman luetuin päivittäin ilmestyvä lehti. Esimerkiksi vuoden 2014 intialaisissa lukijatutkimuksissa Dainik Jagranin lukijoiden määräksi arvioitiin 16,6 miljoonaa. Päinvastoin kuin länsimaissa, Intiassa useimpien sanomalehtien levikki ja lukijakunnan määrä on ollut merkittävässä kasvussa 2000-luvulla. Printtilehdet ovat mediatitkimusten mukaan Intiassaa television jälkeen seuratuin tiedotusvälineiden muoto.
Aspön piiri
Aspön piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Bergan piiri
Bergan piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Öja (täsmennyssivu)
Öja voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Öjan piiri
Öjan piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset
Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset ovat Ylitornion Aavasaksanvaaralle eri aikoina rakennettuja matkailua palvelevia rakennuksia. Aavasaksan kruununpuisto on perustettu vuonna 1877 – maailmanlaajuisesti ensimmäiset luonnonsuojelualueet perustettiin 1800-luvun loppupuolella. Vuonna 2009 Museovirasto määritteli Aavasaksan kruununpuiston matkailurakennukset yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Aavasaksanvaaralla on tarjolla kaksi matkailijoita kiehtovaa kokemusta: se on Suomessa eteläisin kohta, jossa voi nähdä keskiyön auringon ja sieltä avautuu vaikuttava näköala Tornionjokilaaksoon ja ympäristön vaaroille. Aavasaksalla on vieraillut turisteja jo 1600-luvulta lähtien. Se on ollut myös tiedemiesten suosiossa: ranskalaisen tähtitieteilijä Pierre Louis Moreau de Maupertuisin johtama Ranskan Tiedeakatemian retkikunta teki vuosina 1736–1737 Aavasaksalla tähtitieteellisiä mittauksia. Maupertuis'n retkikunnan julkaisemien teosten innoittamana italialainen tutkimusmatkailija Giuseppe Acerbi kävi vuonna 1799 Nordkappiin ulottuneella matkallaan myös nykyisessä Ruotsin Ylitorniossa ja kiipesi Aavasaksalle.
Vanhin Aavasaksan matkailurakennuksista on vuonna 1882 valmistunut matkailumaja, jota kutsutaan keisarinmajaksi. Maja on rakennettu suunniteltua, mutta toteutumattomaksi jäänyttä Aleksanteri III:n vierailua varten. Arkkitehti Hugo E. Saurénin suunnittelema maja on pyöröhirttä ja siinä on nähtävissä useita tyylilajeja, muun muassa kansallisromanttisia vaikutteita. Räystäät ovat leveät ja koristelaudoituksia on runsaasti. Maja on kunnostettu alkuperäiseen asuunsa vuonna 1980 ja suojeltu kokonaan. Kulku sisälle on avokuistilta, majassa on tupa, keittiö ja kamari.
Keisarinmajan lähellä on jugend-tyylinen kioskirakennus, joka on siirretty Aavasaksalle vuonna 1959 palvelemaan matkailijoiden tarpeita. Kioski on alun perin vuodelta 1912 ja sen rakennutti Tornioon apteekkari Hans Borg. Tornion kaupunki hankki kioskin vuonna 1936 ja lahjoitti sen Aavasaksalle sijoitettavaksi vuonna 1959. Kioski on kunnostettu 1980-luvun alussa.
Kolmas vanha matkailurakennus on vuonna 1927 valmistunut tanssilava, jota kutsutaan nykyään paviljongiksi. Sen suunnittelijana pidetään arkkitehti Waldemar Wileniusta.
Vaaran korkeimmalla kohdalla on näkötorni, jonka rakennutti Tornionlaakson matkailuyhdistys. Tornin seinät ovat punatiiltä. Aavasaksan näkötorni valmistui vuonna 1969 (tai 1970) ja se on katettu vuonna 2004 lasikatolla. Yhdistys lahjoitti tornin sittemmin Ylitornion kunnalle.
Vaaran huipulla on myös ulkoilmanäyttämö, joka on muuta rakennuskantaa nuorempi.
Aavasaksalla on yksi Struven ketjun mittauspisteistä, piste on jäänyt näkötornin lattian alle. Maailmanperintöluetteloon kuuluvan Struven ketjun muistokyltti on näköalatornin seinässä. Vaaran huipulla on myös Maupertuis’n retkikunnan muistokivi kyltteineen ja Ensio Seppäsen suunnittelema kirjailija Annikki Kariniemen patsas.
Aavasaksalle johtaa yhdystie 9322. Vaaran laki on kallioinen, mutta siellä kasvaa myös puustoa.
Katsuhito Gorai
Katsuhito Gorai (s. 1. syyskuuta 1960 Tokio) on japanilainen karateka. Hän on International Karate Organizationin komitean jäsen, sekä hallinnoi Yhdysvaltain Kyokushin-karatea ja on pääohjaajana New Yorkissa.
Gorai aloitti Kyokushinin harjoittelun nuorena ja osallistui myös turnauksiin saavuttamatta isompaa menestystä. Hän oli muun muassa mukana vuoden 1989 Japanin mestaruuskilpailuissa. Koska Gorai oli opiskellut liikehallintoa Fordhamin yliopistossa Bronxissa Masutatsu Ōyama oli ennen kuolemaansa ehtinyt antaa hänelle tehtäväkseen kehittää Kyokushinin toimintaa Yhdysvalloissa. Gorai keskittyi kilpailemisen sijaan opettamiseen sekä erilaisiin leiri- ja kilpailujärjestelyihin. Hän muun muassa perusti ensimmäisen dojonsa Manhattanille ja sittemmin ensimmäiset All American Openit 1996 ja myöhemmin 2005 painoluokalliset Yhdysvaltain-mestaruuskilpailut.
Gorai on ollut naimisissa vuodesta 1994 lähtien yhdysvaltalaisen Elizabeth Powellin kanssa, joka työskentelee myös New Yorkissa Kyokushin-ohjaajana. Powellilla on 5. danin arvo, jonka hän sai 2011. Ylennyksen myötä hänestä tuli ensimmäinen nainen Kyokushinissa, joka on omaa 5. danin vyöarvon.
Glücksburg (suku)
Glücksburg (koko nimi , ) on eurooppalainen hallitsijasuku ja tanskalaisen Oldenburg-suvun haara. Glükcsburg on nykyinen Tanskan ja Norjan hallitsijasuku ja on aiemmin hallinnut myös Kreikkaa.
Suku polveutuu Tanskan kuningas Kristan III:n pojasta, Slesvig-Holsten-Sønderborgin herttua Hannu nuoremmasta (1545–1622), joka sai eräitä läänityksiä Schleswig-Holsteinin alueelta, mukaan lukien Sønderborgin, ja rakennutti mailleen vuonna 1587 valmistuneen Glücksburgin linnan. Nimeä Glücksburg käytti alkujaan linnaa hallinnut Hannun pojasta Filipistä polveutunut herttuallinen sukuhaara, joka kuitenkin sammui mieslinjalta vuonna 1779 ja kokonaan vuonna 1825 viimeisen herttuan lesken kuoltua. Nykyinen Glücksburgin suku polveutuu Hannun toisesta pojasta Alexanderista ja se tunnettiin alkujaan nimellä Slesvig-Holsten-Sønderborg-Beck, mutta Tanskan kuningas Fredrik VI antoi vuonna 1825 suvun päämiehelle, herttua Vilhelmille, vapautuneen Glücksburgin herttuan arvon ja samalla myös linnan. Suvun päämiehen asema ja Glücksburgin herttuan arvo periytyivät myöhemmin Vilhelmin toiseksi vanhimman pojan Fredrikin jälkeläisille, kun taas Fredrikin nuorempi veli nimettiin Tanskan kruununperijäksi ja hänestä tuli vuonna 1863 kuningas Kristian IX Oldenburgien alkuperäisen päähaaran sammuttua.
Kaikki Tanskan kuninkaat vuodesta 1863 ovat kuuluneet Glücksburgin sukuun. Kuningas Kristian IX:n pojanpoika Carl valittiin vuonna 1905 Ruotsista itsenäistyneen Norjan kuninkaaksi nimellä Haakon VII, mistä alkaen suku on hallinnut myös Norjan valtaistuinta. Kristian IX:n poika Vilhelm puolestaan valittiin vuonna 1863 Kreikan kuninkaaksi nimellä Yrjö I. Suku hallitsi Kreikkaa vuosina 1863–1924 ja 1935–1973, kunnes maa muutettiin tasavallaksi.
Glücksburgin ja samalla koko Oldenburgin suvun nykyinen päämies on Saksassa asuva Glücksburgin herttua Christoph (s. 1949). Sukuun kuuluvat Tanskan ja Norjan kuningasperheiden ohella nykyisistä kuninkaallisista myös Kreikan kuningasperheeseen syntyneet Ison-Britannian prinssipuoliso Philip ja Espanjan kuningatar Sofía.
Stefano Casiraghi
Stefano Casiraghi (8. syyskuuta 1960 Como, Italia – 3. lokakuuta 1990 Monte Carlo, Monaco) oli italialainen julkisuuden henkilö ja liikemies. Hän oli Giancarlo Casiraghin ja Fernanda Biffin poika, ja Monacon prinsessa Caroline Louise Marguiriten toinen aviomies.
Casiraghi työskenteli perheyrityksessä ja kiinteistöalalla. Hän harrasti kilpaveneilyä ja sai surmansa veneiden nopeuskilpailussa sattuneessa onnettomuudessa.
Casiraghi ja prinsessa Caroline avioituivat 29. joulukuuta 1983 ja heillä oli kolme yhteistä lasta. Casiraghi haudattiin Monacoon, Chapelle de la Paixiin kolme päivää onnettomuuden jälkeen.
Dainik Bhaskar
Dainik Bhaskar () on Intiassa päivittäin julkaistava hindinkielinen sanomalehti. Se luokiteltiin heinä-joulukuun 2016 levikkitutkimuksessa Intian toiseksi laajalevikkisimmäksi sanomalehdeksi keskimäärin 3,813 miljoonan numeron päivittäisellä levikillään, vaikka vielä alkuvuodesta 2016 Dainik Bhaskar oli Intian laajalevikkisin lehti. Lehdestä julkaistaan 43 eri painosta yhteensä 11 Intian osavaltiossa. Lehteä julkaisee intialainen pörssiyritys D. B. Corp Ltd. (Dainik Bhaskar Group), joka toteaa olevansa Intian suurin sanomalehtiryhmä.
Lehtikustantaja toteaa sivustollaan Dainik Bhaskarin olevan Maailman sanomalehtien ja uutiskustantajien liiton vuoden 2016 yhteenvedon (WAN-IFRA 2016) mukaan maailman 4. laajalevikkisin sanomalehti 3,818 miljoonan numeron levikillään (tiedot viittaavat vuoden 2015 tilanteeseen). Vuoden 2014 intialaisissa lukijatutkimuksissa Dainik Bhaskarin lukijamääräksi arvioitiin 13,8 miljoonaa. Päinvastoin kuin länsimaissa, Intiassa sanomalehtien levikki ja lukijakunnan määrä on ollut selvässä kasvussa 2000-luvulla.
Maalismaa (sukunimi)
Maalismaa on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Luiz Feitosa
Luiz Feitosa on brasilialainen karateka. Hän voitti Kyokushinin Brasilian Openin kerran 1988.
Feitosa saavutti menestystä kotimaassaan Brasiliassa voittamalla historian toisen Brasilian Openin, jossa käytiin Brasilian mestaruudesta. Hän voitti loppuottelussa Tadeu Silvan. Feitosa eteni seuraavan kerran loppuotteluun 1990, jolloin hän saavutti hopeaa hävittyään Francisco Filholle. Feitosa voitti pronssia vuosina 1993 ja 1994 Brasilian Openissa, jolloin mestaruuden voitti molemmilla kerroilla Francisco Filho.
Feitosa liittyi myöhemmin Kyokushinin IFK-liittoon.
Makeastevia
Makeastevia ("Stevia rebaudiana") on asterikasvien heimoon kuuluva kasvi, josta saadaan makeutusaineena käytettyä Steviaa.
Makeastevia on monivuotinen pieni pensas, joka kasvaa vajaan metrin korkuiseksi. Lehtien pituus on 2-3 cm. Pienet, valkoiset, kellomaiset kukat kasvavat lähelle verson latvaa.
Makeasteviaa kasvaa luonnonvaraisena Paraguayssa, mutta sitä viljellään myös esimerkiksi Uruguayssa, Brasiliassa, Israelissa, Thaimaassa ja Kiinassa.
Guaranit ovat käyttäneet steviaa juomissaan 1500 vuoden ajan. Japanilaiset kehittivät menetelmän erottaa kasvista makeutusainetta 1970-luvulla. Länsimaissa siitä tuli suosittu 2000-luvun alussa. Euroopan Unioni antoi myyntiluvan 2011.
SMS Arminius
SMS Arminius oli Preussin laivaston ensimmäinen ironcladmonitori. Alus kuului vuodesta 1867 alkaen Pohjois-Saksan liiton laivastoon ja edelleen vuodesta 1871 se kuului Saksan keisarikunnan laivastoon.
Alus oli Cowper Coles'n vuonna 1863 suunnittelema. Sen pituus vesirajassa oli 61,60 metriä ja kokonaispituus oli 63,21 metriä. Aluksen leveys oli 10,9 metriä ja sen syväys etuosassa oli 4,32 ja perässä 4,55 metriä. Aluksen suunnitelman mukainen uppouma oli normaalikuormalla 1 653 metristä tonnia ja taisteluun kuormattuna jopa 1 829 tonnia. Aluksen rautarakenteinen runko oli rakennettu perinteisesti kylkikaarten varaan ja siinä oli kahdeksan vesitiivistä osastoa.
Aluksen propulsiojärjestelmä koostui yhdestä Greenwichissä toimivan J. Penn & Sonsin 2-sylinterisestä höyrykoneesta ja saman valmistajana neljästä höyrykattilasta, jotka tuottivat 1,33 ilmakehän paineen. Aluksella oli vain yksi kattila- ja yksi konehuone. Koneisto pyöritti kaksilapaista potkuria, jonka halkaisija oli 3,96 metriä. Ohjattavuudesta huolehti yksi peräsintä. Aluksella oli myös 1,9 kW 55 V generaattori.
Alus oli lisäksi varustettu kuunaritakilalla, jonka purjepinta-ala oli 540 neliömetriä.
Aluksen alkuperäisenä aseistuksena oli neljä pronssista valettua rihlattua 72 naulan tykkiä. Tykit korvattiin vastaanoton jälkeen neljällä Kruppin valmistamalla 21 cm/19 tykillä, joiden korotuskulma oli 12 astetta ja kantama 2 800 metriä. Tykkeihin oli 332 ammusta. Vuonna 1881 aluksen aseistukseen lisättiin neljä konekivääriä ja keulaan vesirajan yläpuolelle 35 cm torpedoputki, johon aluksella oli kaksi torpedoa. Samalla yötoiminnan helpottamiseksi alukselle asennettiin kaksi 35 ampeerin valonheitintä.
Aluksen suojana oli 229 millimetrin teakrunkoon kiinnitetty kankirautapanssari. Vesirajaan oli kiinnitetty keskeltä 114 millimetrin panssarivyö, joka kapeni päissä 76 millimetriin. ja tykkitornien seinän paksuus oli 406 millimetriä teakia ja sen päällä 114-119 millimetriä rautaa. Taistelunjohtotilojen suojana 114 millimetrin rautalevyt, joiden alla 229 millimetrin teaklaudat.
Alus tilattiin Samuda Borthersilta Lontoon Cubitt Townista ja sen köli laskettiin vuonna 1863. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1864 ja se otettiin vartioaluksena palvelukseen 22. huhtikuuta 1865. Aluksen rahoituksesta vastasi osin vapaaehtoisryhmä.
Alus siirrettiin tekniseksi koululaivaksi vuonna 1872 ja se oli vuodesta 1881 alkaen muun muassa Kielin satamajäänmurtajana. Vuonna 1882 alus sijoitettiin "SMS Blücherin" emälaivaksi. Alus poistettiin alusluettelosta 2. maaliskuuta 1901 ja se myytiin 72 000 markalla. Alus romutettiin vuonna 1902 Hampurissa.
Kodin Pellervo
Kodin Pellervo on suomalainen aikakauslehti. Lehteä mainostetaan koko perheen hyötylehtenä, ja sen kohderyhmä on yli 50-vuotiaat pariskunnat, sekä 40-49-vuotiaat perheet, joissa asuu teini-ikäisiä. Lehden levikki on 42 119 (LT 2016). Lehden päätoimittaja on Anna-Liisa Huhtala-Fiskars. Lehteä julkaisee ja kustantaa Pellervo-Media Oy, joka on Osuustoimintakeskus Pellervon osakkuusyhteisö.
Kodin Pellervon edeltäjänä oli vuoteen 1998 Pellervo-seuran julkaisema Pellervo, joka lehtiuudistuksen jälkeen eriytettiin vuonna 1999 kahdeksi lehdeksi: maataloutta käsitteleväksi Maatilan Pellervoksi ja yleisemmin kotia ja maaseutua käsitteleväksi Kodin Pellervoksi.
Amar Ujala
Amar Ujala () on Intiassa julkaistava hindinkielinen sanomalehti. Se luokiteltiin heinä-joulukuun 2016 levikkitutkimuksessa Intian 4. laajalevikkisimmäksi sanomalehdeksi. Lehden päivittäinen levikki oli tuolloin keskimäärin 2,962 miljoonaa. Vuoden 2015 levikin (2,935 milj.) perusteella lehti luokiteltiin levikltään maailman 8. suurimmaksi sanomalehdeksi.
Liisa Holmberg
Liisa Holmberg (s. 1960) on saamelainen kulttuurivaikuttaja. Hän on ollut Saamelaisalueen koulutuskeskuksen (SAKK) rehtori.
Holmberg on koulutukseltaan kauppatieteen maisteri Vaasan yliopistosta. Hänet valittiin vuonna 2016 Arktisen yliopiston neuvoston puheenjohtajaksi.
Hän toimi SAKK:ssa kolmekymmentä vuotta, ja rehtoriksi hänet valittiin 2008. Hän irtisanoutui syyskuussa 2017, mutta työsuhde kestää vuoden loppuun. Irtisanoutumisen jälkeen hän keskittyy elokuvatyöhön. Hän työskentelee kansainvälisessä saamelaiselokuvien elokuva-instituutissa ISFIssä.
Jättitatar
Jättitatar eli sahalinintatar ("Reynoutria sachalinensis", syn. "Fallopia sachalinensis") on suuri, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kuuluu sukuun "Reynoutria". Se on peräisin Aasian ja Tyynenmeren alueelta (Hokkaidō, Honshū, Kuriilit ja Sahalin), mutta sitä on istutettu Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan, missä se on haitallinen vieraslaji. Jättitattaren ja japanintattaren risteymää kutsutaan nimellä hörtsätatar ("Reynoutria × bohemica").
ST Format
ST Format oli brittiläinen Atari ST -tietokoneisiin ja ohjelmiin keskittynyt aikakauslehti. Lehteä julkaisi Future Publishing 1980-luvun lopulta 1990-luvulle. Lehti oli aluksi nimellä ST/Amiga Format kunnes se jaettiin kahtia "Amiga Format" ja "ST Format" lehdiksi.
Rakentaja (lehti)
Rakentaja on rakennusliiton jäsenlehti. Lehti ilmestyy 12 kertaa vuodessa, ja sen päätoimittaja on Jukka Nissinen.
Future plc
Future plc (perustettu nimellä Future Publishing) on brittiläinen mediayhtiö, joka julkaisee aikakauslehtiä. Yhtiö on perustettu vuonna 1985 Somersetissä. Yhtiön perustaja Chris Anderson on perustanut myös Sapling Foundationin, joka nykyisin omistaa TEDin.
Anderson myi yhtiön Pearsonille vuonna 1994 ja osti sen takaisin vuonna 1998.
Yhtiön ensimmäinen lehti oli "Amstrad Action". Yhtiö oli ensimmäinen, joka liitti ohjelmien lehden mukana tuleville kaseteille, joka mahdollisti hinnan ja levikin nostamisen.
Yhtiö osti Imagine Publishingin vuonna 2016.
Yhtiöllä on yli 50 lehteä ja sillä on tytäryhtiö Future US.
Nykyisiä lehtiä ovat muun muassa:
Tee Itse
Tee Itse on Bonnier Publicationsin kustantama aikakauslehti, miehille suunnattu nikkarointi- ja remontointilehti. Sen alaotsikkona on ”sisustus, korjaukset, työkalut, tarvikkeet, uutuudet”. Lehti ilmestyy 18 kertaa vuodessa, ja sen levikki on 10 961 (LT 2013).
Aiempi samanniminen lehti "Tee itse" oli Yhtyneiden Kuvalehtien kustantama, naisten käsityölehden "Omin Käsin" (1938–1972) seuraaja, joka ilmestyi vuoteen 1978 asti.
Chris Anderson (yrittäjä)
Chris Anderson (s. 1957) on yrittäjä, joka on perustanut Future Publishing lehtitalon, ja Sapling Foundationin, joka omistaa TEDin.
Anderson syntyi syrjäisessä kylässä Pakistanissa ja valmistui Oxfordin yliopistosta.
Anderson työskenteli "Personal Computer Games" lehdessä ja oli "Zzap!64" -lehden päätoimittaja ennen Futuren perustamista ja sen ensimmäisen lehden "Amstrad Actionin" aloittamista.
Anderson myi Futuren Pearsonille vuonna 1994 ja osti sen takaisin vuonna 1998.
Melqart
Melqart tai Milk-quart ("kaupungin kuningas") oli foinikialaisen Tyroksen pää- ja suojelusjumala, jota palvottiin myös Karthagossa. Melqart yhdistetään mereen ja purjehdukseen, ja hänet kuvataan kolikoissa ratsastamassa merihevosella. Myöhemmin häntä pidettiin myös auringonjumalana, ja hänet rinnastettiin myös Heraklekseen.
Nimellä "Malku" Melqart samaistettiin babylonialaiseen Nergaliin, kuoleman ja alamaailman jumalaan. Melqart kuvattiin yleensä parrakkaana hahmona, jolla oli korkea ja pyöreä päähine sekä lannevaate. Hän kantoi egyptiläistä elämän symbolia ankhia ja rei'itettyä kirvestä, kuoleman symbolia. Herodotoksen kuvauksen mukaan Melqartin – Herodotos kutsuu jumalaa kreikkalaisittain Heraklekseksi – Tyroksen pyhäkössä pidettiin vuosittain talvi- ja kevätjuhlat, ja pyhäkön uskotaan olleen Jerusalemin Salomon temppelin esikuva.
National Geographic Suomi
National Geographic Suomi on Bonnier Publicationsin kustantama tiedeaiheinen aikakauslehti. Lehden levikki on 10 225 (LT 2013), ja sen lukijat ovat tyypillisesti korkeasti koulutettuja ja hyvätuloisia. Lehti on suomenkielinen käännös alkuperäisestä National Geographic-lehdestä.
Petra Magga-Vars
Petra Biret Magga-Vars on Saamelaisen lastenkulttuurikeskuksen toiminnanjohtaja. Hän on ollut Saamelaiskäräjien hallituksessa, Suomen saamelaiskäräjien jäsen ja Saamelaisen parlamentaarisen neuvoston varajäsen.
Eshmun
Eshmun tai Ešmun oli foinikialainen parantamisen jumala, jota palvottiin laajalti Välimeren alueella, muun muassa Kyproksella, Sardiniassa ja Karthagossa. Eshmun kuvattiin komeaksi nuorukaiseksi ja hänet yhdistettiin Melqartiin.
Itämaan tietäjä
Itämaan tietäjä on Turmion Kätilöiden kappale ja joulusingle, joka julkaistiin 16. joulukuuta 2017 yhdessä Surutulitus-kappaleen kanssa. Sen aiheena on joulupukki. Kappaletta ei julkaistu Surutulituksen tavoin "Dance Panique" -albumilla.
Kappale nousi Suomen virallisen latauslistan sijalle 25.
The Dark Element
The Dark Element on laulaja Anette Olzonin ja kitaristi-laulunkirjoittaja-tuottaja Jani Liimataisen perustama musiikkiprojekti. Kaksikon yhteistyö on kummunnut italialaisen Frontiers Musicin johtajan Serafino Peruginon ideasta, ja levytyssopimus yhtiön kanssa julkistettiin syyskuussa 2016.
The Dark Elementin samanniminen esikoisalbumi ilmestyi 10. marraskuuta 2017. Kokoonpanoon kuuluvat myös Liimataisen Cain’s Offering -yhtyetoverit basisti Jonas Kuhlberg ja rumpali Jani Hurula. Yhtye esiintyi yleisölle ensimmäisen kerran Sweden Rock Festivalissa Ruotsissa kesäkuussa 2018.Albumit
Singlet
Musiikkivideot
Surutulitus
Surutulitus on Turmion Kätilöiden kappale ja ensimmäinen single yhtyeen vuoden 2017 studioalbumilta "Dance Panique". Se kertoo rakkaudesta ja rakastelemisen vaikeudesta. Kappale debytoi Suomen virallisen latauslistan sijalla 18.
Kappaleesta julkaistiin karaokehenkinen lyriikkavideo.
Kiitos 2004–2014
Kiitos 2004–2014 on Turmion Kätilöiden live-DVD, joka julkaistiin 12. joulukuuta 2014. Se kuvattiin syyskuussa 2014 Helsingin The Circuksessa. Julkaisun sisältöön ovat vaikuttaneet yhtyeen kannattajat, joilta kysyttiin ennen keikan taltiointia mitä kappaleita DVD:llä tulisi julkaista. Sen ensimmäisenä maistiaisena julkaistiin kappale ”Hades”, jota ei ole aiemmin julkaistu singlenä eikä siitä kuvattu musiikkivideota.
DVD nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 12 viikkoa.
United States Reports
United States Reports on virallinen kokoelma Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätöksiä. Alun perin yhden lakimiehen aloittamaa nidossarjaa julkaisee nykyään maan hallinnon alainen U.S. Government Publishing Office (vuoteen 2014 asti nimeltään Printing Office).
Korkeimman oikeuden päätösten julkaisemisen aloitti philadelphialainen lakimies ja toimittaja Alexander J. Dallas, joka julkaisi ensin yhden nidoksen Pennsylvanian osavaltion tuomioistuimien päätöksiä vuonna 1790. Julkaisua pidetään "United States Reports" -sarjan ensimmäisenä osana, vaikka siinä ei ole korkeimman oikeuden päätöksiä. Vuonna 1791 vasta perustettu korkein oikeus muutti maan silloiseen pääkaupunkiin Philadelphiaan, ja Dallas alkoi julkaista myös sen päätöksiä myyntiin. Resurssipula vaikutti julkaisujen laatuun, ja niitä julkaistiin jopa vasta seitsemän vuotta oikeustapausten jälkeen. Dallasin julkaisemat neljä osaa kattavat tuomioistuimen vuodet 1790–1800. Hänen jälkeensä päätöksiä alkoi julkaista washingtonilaisen oikeusistuimen tuomari William Cranch. Vuonna 1817 kongressi hyväksyi lain, jolla päätösten julkaisijan ("Reporter of Decisions of the Supreme Court of the United States") asema virallistettiin.
1870-luvulle asti sarjan osat nimettiin niitä julkaisseiden henkilöiden mukaan. Vuonna 1874 Yhdysvaltain hallinto alkoi rahoittaa päätösten julkaisemista, ja vuonna 1921 U.S. Government Printing Office (myöhemmin nimeltään Publishing Office) aloitti sarjan julkaisemisen, kun sitä aikaisemmin olivat julkaisseet yksityiset toimijat. Nykyään oikeusreportterin tehtävänä on valvoa päätösten julkaisua. Vuodesta 2011 lähtien tehtävää on hoitanut Christine Luchok Fallon, joka on tuomioistuimen historian 16. oikeusreportteri ja ensimmäinen nainen virassa. Kirjojen varsinaisen painamistyön hoitavat edelleen yksityiset yritykset.
Osasta 91 lähtien viittaukset oikeuden päätöksiin ovat muotoa ”347 U.S. 483 (1954)”, jossa 347 on osan numero, 483 sivunumero ja 1954 vuosiluku. Vanhemmat viittaukset ovat muotoa ”1 Cranch (5. U.S.) 299 (1803)”.
Korkeimman oikeuden päätöksiä julkaisevat myös useat kaupalliset tahot, kuten "United States Law Week" (Bloomberg), LexisNexis ja Westlaw.
Etyylivetysulfaatti
Etyylivetysulfaatti eli etyylisulfaatti tai etyylirikkihappo (CHSO) on estereihin kuuluva yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja rikkihapon esteri. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Huoneenlämpötilassa etyylivetysulfaatti on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti se hajoaa muodostaen eteeniä. Yhdiste on hapanta ja reagoi emästen kanssa muodostaen suoloja. Yhdistettä esiintyy eräissä viineissä. Etyylivetysulfaatti ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Etyylivetysulfaatin valmistukseen on useita menetelmiä. Teollisuudessa hyvin käytetty menetelmä on väkevän rikkihappoliuoksen ja eteenin välinen reaktio 70–80 °Cn lämpötilassa. Muita tapoja ovat etanolin ja rikkihapon kuumentaminen, etanolin ja rikkitrioksidin tai etanolin ja natriumvetysulfaatin välisellä reaktiolla. Etyylivetysulfaatti voidaan hydrolysoida emäksisissä olosuhteissa etanoliksi ja tämä on välivaihe valmistettaessa etanolia eteenistä. Yhdisteestä voidaan valmistaa myös muita kemikaaleja kuten dietyylisulfaattia ja dietyylieetteriä. Etyylivetysulfaattia voidaan käyttää myös kaseiinin saostamiseen. Etyylivetysulfaattia muodostuu ihmisen elimistössä etanolin aineenvaihduntatuotteena. Yhdisteen pitoisuutta jätevesissä on käytetty tutkimuksissa yhtenä merkkiaineena alkoholin kulutuksen määrästä.
B. V. Bowden
Bertram Vivian Bowden, Bowdenin paroni (18. tammikuuta 1910 Chesterfield, Yhdistynyt kuningaskunta – 28. heinäkuuta 1989 Altrincham, Yhdistynyt kuningaskunta) oli brittiläinen tieteilijä, tietokonepioneeri, pedagogi ja ministeri. Hän opiskeli ydinfysiikkaa, mutta elektroniikkayritys Ferrantissa hänestä tuli Mark 1 -tietokoneen myyntimies. Bowden painosti koulutuksen merkitystä, ja hän toimi 1953–1964 Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtorina ja 1964–1965 koulutus- ja tiedeministerinä.
Bertram Bowden syntyi 1910 Chesterfieldissä. Hänen isänsä oli koulun rehtori. Chesterfield Grammar Schoolin jälkeen Bowden opiskeli Cambrigen yliopistoon kuuluvassa Emmanuel Collegessa. Valmistuttuaan maisteriksi Bowden työskenteli 1931–1934 Cavendish-laboratoriossa Ernest Rutherfordin alaisuudessa radioaktiivisuuteen liittyvässä tutkimuksessa.
Bowden valmistui tohtoriksi 1934. Stipendin turvin hän jatkoi Cambridgestä Amsterdamin yliopistoon. Amsterdamin hän jätti kuitenkin vuoden jälkeen ja palasi Englantiin opettamaan, ensin Liverpoolissa ja sitten Oundlessa.
Toisen maailmansodan aikana Bowden työskenteli Telecommunications Research Establishmentissa tutkatutkimuksen parissa. Hän oli TRE:ssä tieteellinen upseeri, ja hänen kumppaneihinsa kuului muun muassa Frederic Calland Williams. Bowden johti 1943 brittiläistä ryhmää Yhdysvaltain laivaston tutkimuslaboratoriossa toimineessa yhteishankkeessa.
Britannissa Bowden työskenteli vuodet 1946–1947 Yhdistyneen kuningaskunnan atomienergiavirastossa ja vuodet 1950–1953 elektroniikkayritys Ferrantissa. Ferranti kehitti kaupallista versiota Manchesterin yliopistolle valmistetulle Mark 1 -tietokoneelle. Bowdenin vastuulla oli tutkia erilaisia mahdollisuuksia uusien laitteiden myynnille. Bowden kertoi myöhemmin olleensa maailman ensimmäinen tietokoneiden myyntimies.
Bowden julkaisi vuonna 1953 kirjan "Faster than Thought", joka alkoi jonkinlaisena myyntilehtisenä, mutta siitä tuli lopulta laaja kirja. Sitä voi kutsua Britannian tietokonemaailman ”Kuka kukin on” -teokseksi. Se nosti muun muassa Charles Babbagen ja Ada Lovelacen mainetta tietokonealan pioneereina.
Bowden siirtyi 1953 Ferrantilta Manchester College of Science and Industry -korkeakoulun rehtoriksi. Bowden toimi rehtorina sen nopean laajentumisen aikana. Hän oli rehtorina 1953–1964. Bowden pyrki herättämään Britannian teollisuusmiesten huomion tieteen ja teknologian merkitykseen. Saavutusten ansiosta pääministeri Harold Wilson myönsi Bowdenilla vuonna 1963 aatelisarvon. Seuraavana vuonna Wilson valitsi Bowdenin koulutus- ja tiedeministeriksi. Bowden jätti paikkansa 1965, mutta jatkoi edelleen aktiivisena koulutuksen, tieteen ja teknologian puolestapuhujana.
Laura Luostarinen
Laura Ulrica Luostarinen (s. 1952 Joutseno) on suomalainen taidemuseonjohtaja. Hän on Salon taidemuseon johtaja ja museopalvelujen esimies.
Luostarinen on opiskellut taidehistoriaa Åbo Akademissa ja valmistunut maisteriksi Turun yliopistosta. Hän aloitti uransa Etelä-Savon aluetaidemuseossa ja työskenteli siellä kaksikymmentä vuotta näyttelyjä valmistavana ja kokoelmia hoitava amanuenssina. Hän harrastaa valokuvausta ja osallistui Mikkelin valokuvakeskuksen toimintaan, ja hänestä tuli kuopiolaisen Victor Barsokevitsch -valokuvakeskuksen johtaja vuonna 1998. Salon taidemuseon johtaja hänestä tuli 2002.
Luostarinen on saanut Finnfoto-palkinnon vuonna 2014.
Luostarinen on toimittanut ja kirjoittanut yhdessä muiden kanssa runsaasti näyttelyluetteloita, kuten "Lyyli Säilä: taidemaalari Salosta" ja Salon taidemuseon julkaisusarjaan muun muassa "Uuno Eskola: taiteellisen veren viettelys" ja "Sakari Mäkipuro: taidemaalari ja kullankaivaja" sekä osallistunut teoksen "Suomen kirkot ja kirkkotaide 2" tekemiseen.