hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Someri
Someri (, ) on yksi Suomenlahden ulkosaarista Leningradin alueen länsiosassa Venäjällä. Se sijaitsee Virolahden edustalla, noin 25 kilometriä Suomen mantereesta ja yhdeksän kilometriä Suomen merirajasta. Saaren korkein kohta on 16 metriä merenpinnasta.
Someri siirtyi Ruotsilta Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa 1721. Vuonna 1812 se yhdistettiin Suomen suuriruhtinaskuntaan osana Vanhaa Suomea. Venäläiset olivat rakentaneet saarelle vuonna 1808 kivestä ja tiilestä valkoiseksi kalkitun majakan, jonka valolaitteet uusittiin 1866.
Ensimmäisen maailmansodan aikana venäläiset aloittivat Somerin linnoittamisen 1916. Linnoitustyöt keskeytyivät syksyllä 1917, jolloin perustukset saarelle aiotuille tykkipatterille olivat valmiit. Saarella oli kuitenkin isot varastot sota- ja elintarvikkeita. Suomen sisällissodassa Lavansaaren suojeluskunta sai tiedon, että saarella oli vain muutama vartiosotilas varastoja vartioimassa. Maaliskuussa 1918 Someria kohti lähti 30 hevosta ajomiehineen ja noin 20 suojeluskuntalaisen osasto. Saalis oli mittava. Kaikkiaan noin 150 kivääriä, osa venäläisiä ja osa brittiläisiä, runsaasti patruunoja, 65–70 rekikuormaa elintarvikkeita ja lennätinasema. Venäläiset vartiomiehet antautuivat osastolle vastarinnatta.
Vuonna 1920 solmitun Tarton rauhansopimuksen mukaisesti Suomen tuli demilitarisoida saari.
Talvisodan alettua 1939 saari tyhjennettiin ja majakka räjäytettiin. Vehkalahden kuntaan kuuluneet Somerin ja Narvin saaret sekä muutama pieni luoto olivat sodan päättäneessä Moskovan rauhassa 1940 Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella.
Jatkosodan alettua sukellusvene Saukko hyökkäsi heinäkuun alussa 1941 Somerin saaren päälaituria ja siihen kiinnittynyttä kahta neuvostolaista vartiovenettä vastaan torpedolla. Se osui laituriin, mutta vartioveneet jäivät koskemattomiksi ja hyökkäsivät Saukkoa vastaan kahdesti syvyyspommeilla, joista alus selvisi vain pohjasukelluksen ansiosta. Suomalaisjoukot valtasivat Somerin joulukuussa 1941.
Heinäkuussa 1942 käytiin kiivas Somerin taistelu, kun Neuvostoliiton puna-armeija pyrki valtaamaan saaren takaisin. Suomalaiset voittivat taistelun, mutta 17 kaatui ja 45 haavoittui. Puna-armeija puolestaan menetti saarella 128 miestä ja aluksissa arviolta kolmattasataa. Suomalaiset upottivat taistelun yhteydessä 17 neuvostoalusta.
Jatkosodan päättäneen Moskovan välirauhansopimuksen mukaan suomalaisten oli vetäydyttävä saarelta syyskuussa 1944.
Sodan jälkeen Somerille rakennettiin uusi, 37 metriä korkea ristikkotornimajakka.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1900
Pariisin kisojen 1900 voimistelukilpailu käytiin 29. - 30. heinäkuuta. Kilpailuun osallistui 135 osanottajaa kahdeksasta maasta, valtaosa Ranskasta. Ohjelmassa oli vain yksi voimistelutapahtuma, miesten moniottelu, joka koostui 16 osiosta. Osa lajeista suoritettiin kahdesti. Kustakin osasta oli maksimipistemäärä 20, koko kilpailusta 320. Pääosa lajeista oli voimistelulajeja, mutta mukana oli myös yleisurheilulajeja ja painonnostoa.
Kilpailuihin osallistui urheilijoita kahdeksasta maasta.
Kilpailu koostui 16 osiosta. Voimistelulajien lisäksi kilpailussa oli mukana korkeus- ja pituushyppy sekä painonnosto.
Kiiltosiilikäs
Kiiltosiilikäs ("Callimorpha dominula") on siilikkäisiin kuuluva perhoslaji.
Kiiltosiilikäs on helposti tunnistettava perhoslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään mustanvihreät ja niissä on sininen metallinen hohde. siipien kuviointina ovat väriltään kellanvalkoisesta oranssiin vaihtelevat, epäsäännöllisen muotoiset laikut. Takasiivet ovat karmiininpunaiset. Niissä on mustia laikkuja sekä musta reunus. Ruumis on mustanvihreä, mutta keskiruumiin selkäpuolella on kaksi oranssia juovaa ja takaruumiissa kaksi leveää punaista selkäjuovaa. Siipiväli on 44–56 mm.
Toukka on tumma ja lyhytkarvainen, täysikasvuisena 45–49 mm pitkä ja muistuttaa suuresti nokkosperhosen toukkaa.
Eurooppalainen laji, jonka levinneisyysalue ulottuu Espanjasta Keski-Euroopan läpi Turkkiin ja Iraniin saakka. Suomessa kiiltosiilikästä tavataan paikoin Itä-Suomessa sekä pitkin etelärannikkoa, mutta tärkeimmät esiintymät ovat Uudellamaalla. Laji lentää yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Enimmäkseen päiväaktiivinen laji, joka lentää etenkin iltapäivällä, mutta saattaa tulla yöllä valolle. Kiiltosiilikäs viihtyy kosteissa lehtimetsissä, aukkopaikoilla ja metsänreunustoilla. Se on kuitenkin esiintymiseltään paikoittainen ja joskus esiintymä saattaa olla maantieteellisesti hyvinkin pienellä alueella. Lisäksi eri esiintymät ovat yleensä erillään toisistaan. Lajilla on taipumusta vaellukseen, jolloin sitä voi tavata kaukanakin tavallisten esiintymispaikkojen ulkopuolella. Useimmista muista siilikäslajeista poiketen kiiltosiilikään imukärsä on hyvin kehittynyt ja perhonen käy innokkaasti ruokailemassa kukilla, etenkin ohdakkeilla.
Naaras munii maahan 200–300 munaa. Nuoret toukat viihtyvät ryhmissä eivätkä erityisemmin piilottele. Toukka onkin tavallisin elämänvaihe, jossa kiiltosiilikkään tapaa. Toukka talvehtii ja koteloituu alkukesästä ravintokasville lähelle maanpintaa.
Toukka on polyfagi ja elää erityisesti vadelmalla ("Rubus idaeus") sekä nokkosella ("Urtica dioica").
AccorHotels Arena
AccorHotels Arena (aikaisemmin Bercy Arena, alun perin Palais Omnisports de Paris-Bercy) on Pariisin Bercyssä Ranskassa sijaitseva monitoimihalli, jossa järjestetään erilaisia konsertteja, urheilutapahtumia ja muita vastaavia. Areena valmistui vuonna 1984 ja sen yleisökapasiteetti on tilanteen mukaan 7000-20300. Jyrkkien nurmirinteiden ympäröimän areenan ovat suunnitelleet arkkitehdit Michel Andrault, Pierre Parat ja Aydin Guvan. Areena on nimetty sponsorinsa AccorHotels -yhtiön mukaan.
Areenan maksikapasiteetti on 20300 henkeä. Esimerkiksi tennistä voi seurata 15603, jääkiekkoa 15000 ja yleisurheilua 10910 katsojaa.
Areenalla on esiintynyt lukuisia artisteja muiden muassa:
Jacques Higelin, David Bowie, Koffi Olomide, Phil Collins, Sting, Elton John, Shakira, Johnny Hallyday, Eddy Mitchell, Renaud, Indochine, Placebo, Céline Dion, Dorothée, France Gall, Paul McCartney, Eagles, Eric Clapton, Michel Polnareff, Iron Maiden, Mylène Farmer, Marilyn Manson, Kylie Minogue, Nightwish, Tina Turner, R.E.M., The Smashing Pumpkins, Eminem, Björk, The Cranberries, Radiohead, Vanessa Paradis, Manu Chao, Patricia Kaas, Mariah Carey, Christina Aguilera, Madonna, Britney Spears, Destiny's Child, Rammstein, Pink, Justin Timberlake, Cher, The Rolling Stones, Aerosmith, Queen, Dire Straits, Stevie Wonder, Deep Purple, AC/DC, Metallica, Daft Punk, Guns N' Roses, The Cure, U2, Toto, Green Day, Bruce Springsteen, The Offspring, Depeche Mode, Pink Floyd, Red Hot Chili Peppers, Linkin Park, Coldplay, Blink-182, Rage Against The Machine, Slipknot, Slayer, Zucchero, Laura Pausini, Eros Ramazzotti, Prince, Muse, Gwen Stefani, M. Pokora, Tokio Hotel, Superbus, Zazie, The Who, KISS, Alicia Keys, Beyoncé Knowles, Chris Brown, Lorie ja Simon ja Garfunkel.
AccorHotels Arenaan pääse Pariisin metrolla. Lähin metroasema on Bercy.
Badi Assad
Badi Assad (oik. Mariângela Assad Simão, São João da Boa Vista, 23.12.1966) on brasilialainen kitaristi, laulaja, perkussionisti ja säveltäjä. Hän on tullut tunnetuksi etno-, world beat- ja jazz-musiikin esittäjänä.
Assad syntyi São Paulon osavaltiossa, mutta vietti lapsuutensa Rio de Janeirossa. Hänen isänsä Jorge Assad soittaa bandolimia, eli brasilialaista mandoliinia. Assadin isoveljet Sergio ja Odair ovat molemmat kansainvälisesti tunnettuja klassisia kitaristeja . Assad alkoi musiikinopiskelun jo hyvin varhaisessa iässä. Kitaraa hän alkoi soittaa 14 vuoden iässä "perittyään" veljiensä paikan isänsä säestäjänä.
Assad opiskeli klassista kitaraa Rio de Janeiron yliopistossa ja voitti nuorten instrumentalistien kilpailun 1984. Näihin aikoihin hän alkoi kehitellä omaperäistä tekniikkansa, joka yhdistelee Assadin omalla ruumillaan tuottamia perkussioääniä ja lauluimprovisaatiota kitaransoittoon. 1986 Assad liittyi Rion kitaraorkesteriin, ja 1987 hänet palkittiin Brasilian parhaana kitaristina kansainvälisillä Villa-Lobos-festivaaleilla. Tuolloin hän oli jo esiintynyt kotimaansa lisäksi myös Euroopassa ja Israelissa Duo Romantique -kokoonpanossa yhdessä kitaristi Françoise-Emmanuelle Denisin kanssa. 1989 Assad julkaisi ensimmäisen levytyksensä "Dança dos Tons". Levyn pienen painosmäärän vuoksi siitä tuli nopeasti harvinaisuus, ja vuonna 2003 albumi julkaistiin bonuskappaleilla varustettuna uudelleen nimellä "Dança das Ondas".
90-luvun puolivälissä Assad levytti kolme albumia arvostetulle amerikkalaiselle Chesky Records -merkille. Guitar Player -lehden lukijat äänestivät Assadin "Acoustic Fingerstyle" -sarjan voittajaksi ja albumin "Rhythms" vuoden parhaaksi klassisen kitaran albumiksi 1995]. Kotimaassaan Assad teki vuonna 1995 myös yhteislevytyksen "Juarez Moreira & Badi Assad" kitaristi Juarez Moreiran kanssa.
1998 Assad siirtyi populaarimman world beat -henkisen musiikin pariin levyllään "Chameleon". Albumin kiertueella Assad esiintyi myös tähän mennessä ainoalla Suomen-keikallaan Porin Jazzien yhteydessä .
Käsivamman vuoksi Assad joutui lopettamaan soittamisen pariksi vuodeksi pian "Chameleon"-kiertueen jälkeen. Parannuttuaan hän esiintyi 2002 silloisen aviomiehensä Jeff Youngin kanssa vähälle huomiolle jääneellä yhteislevytyksellä "Nowhere".
Assadin varsinainen paluu tapahtui vasta 2003, kun hän julkaisi jazzalbumin "Three Guitars" John Abercrombien ja Larry Coryellin kanssa. Assad jatkoi sittemmin soolouraansa hyvän vastaanoton saaneilla albumeillaan "Verde" (2004) ja "Wonderland" (2006), jotka sijoittuvat Assadin varhaisten, kunnianhimoisten levytysten ja "Chameleonilla" alkaneen populaarimman world beat -linjan välimaille.
Sooloalbumiensa välillä Assad esiintyi Brysselissä nauhoitetulla live-albumilla "Um Songbook Brasileiro" (2005) perheenjäseniensä muodostaman yhtyeen "Sérgio & Odair, Badi e Família Assad" kanssa.
Punasolmukki
Punasolmukki ("Spergularia rubra", myös "Spergula rubra") on pienikokoinen, monenlaisissa kulttuuriympäristöissä tavattava kasvi. Suomessa lajia voi tavata suurimmassa osaa maata.
Yksi-, kaksi- tai monivuotinen punasolmukki kasvattaa 5–15 cm korkean rennon tai kohenevan varren, joka on tyvestä enintään hieman puutunut. Kasvi on harmaanvihreä ja usein nystykarvainen. Sen pääjuuri on hoikka tai vankahko. Lehdet ovat tasasoukkia, otakärkisiä, ja muista Suomessa tavattavista solmukeista poiketen ne eivät ole möyheitä. Kalvomaiset korvakkeet ovat suikeita ja pian tyvestäkin erillisiä. Lehtihangoissa on lyhytnivelvälisiä haaroja. Kukat ovat punaisia, verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä, teriön ollessa noin verhiön pituinen tai hieman lyhyempi. Terälehdet ovat kauttaaltaan kirkkaanpunaisia ja kooltaan 3–4 mm pitkiä. Verholehdet ovat puikeita, suippoja ja 3–4,5 mm pitkiä. Punasolmukki kukkii Suomessa kesä-syyskuussa. Kasvin siemenet kypsyvät kolmiliuskaisesti aukeavissa kodissa. Siemenet ovat palteettomia.
Punasolmukki on yleinen laji lähes koko Euroopassa. Laji puuttuu Islannista, Fennoskandian keski- ja pohjoisosista sekä Venäjän pohjois- ja itäosista. Punasolmukkia kasvaa yleisenä myös Pohjois-Afrikassa Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Satunnaisemmin lajia tavataan myös monin paikoin muualla Afrikassa, Aasiassa, Australiassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Suomessa punasolmukki on muinaistulokas. Laji on yleinen Etelä- ja Kaakkois-Suomessa sekä Pohjanlahden rannikkoseuduilla aina Tornioon saakka. Keski- ja Itä-Suomessa sitä tavataan harvemmin. Lapista lajista tunnetaan vain yksittäisiä kasvupaikkoja.
Punasolmukki kasvaa monenlaisissa ihmisen muokkaamissa avoimissa kulttuuriympäristöissä. Lajia voi tavata pihoilla, kyläpientareilla- ja kallioilla, kaduilla, rata- ja lastausalueilla, sorakentillä, tienpientareilla, hietikoilla ja joutomailla. Punasolmukki kestää hyvin tallaamista ja saattaa muodostaa sopivilla kasvupaikoilla suuria kasvustoja.
Kämmenluut
Ihmisen kämmenluilla tarkoitetaan ihmisen kämmenen keskiosan viittä luuta. Luut sijaitsevat ranneluiden läheisyydessä, mikä muodostaa yhteyden kyynärvarteen. Kämmenluut vastaavat jalkojen jalkapöydän luita.
Gary Winick
Gary Scott Winick (31. maaliskuuta 1961 – 27. helmikuuta 2011) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän aloitti uransa independent-elokuvien ohjaajana ja tuottajana, mutta ohjasi 2000-luvulla myös Hollywood-tuotantoja.
Winickin ensimmäinen ohjaus oli vuonna 1989 julkaistu trilleri "Curfew". Vuonna 1999 hän oli perustamassa digitaalista teknologiaa hyödyntäviin pienen budjetin elokuviin erikoistunutta tuotantoyhtiötä InDigEnt (lyhenne sanoista Independent Digital Entertainment), jolla oli toimintaa vuoteen 2007. Yhtiön tuottamiin elokuviin kuuluvat muun muassa Rebecca Millerin ohjaama draama "" (2002), josta hän sai tuottajana Independent Spirit John Cassavetes Awardin, Peter Hedgesin ohjaama draama "Aprilin juhlat" (2003), josta näyttelijä Patricia Clarkson oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi, ja Steve Buscemin ohjaama musta komedia "Lonesome Jim" (2005).
Winickin oma ohjaajanura lähti nousuun vuonna 2002 julkaistun, InDigEntin tuottaman komedian "Minä ja aikuiset naiset" myötä. Hänet palkittiin kyseisestä elokuvasta Sundancen elokuvajuhlien parhaan ohjauksen palkinnolla. Hänen ensimmäinen Hollywood-ohjauksensa oli komedia "13 ja risat" (2004), jonka pääosaa esitti Jennifer Garner. Hänen myöhempiä ohjauksiaan olivat lastenelokuva "Lotta ystäväni" (2006), romanttinen komedia "Morsianten sota" (2009) ja romanttinen draama/komedia "Rakkauskirjeitä Julialle" (2010), joka jäi hänen viimeisekseen.
Winick opiskeli elokuvantekoa Texasin yliopistossa, Austinissa, jossa hän suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon ohjauksesta, ja American Film Instituten AFI Conservatoryssa, Los Angelesissa, jossa hän suoritti Master of Fine Arts -tutkinnon tuottamisesta. Hän myös toimi opettajana New Yorkin yliopiston Tisch School of the Artsissa.
Winick kuoli helmikuussa 2011, 49-vuotiaana. Hän sairasti aivosyöpää, joka diagnosoitiin hänellä vuonna 2008.
Vuosi elämästä
Vuosi elämästä () on vuonna 2010 valmistunut brittiläinen draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Mike Leigh. Elokuvan keskeisiä rooleja näyttelevät Lesley Manville, Jim Broadbent ja Ruth Sheen. Ensi-iltansa elokuva sai vuoden 2010 Cannesin elokuvafestivaaleilla Palme d’or -kilpailusarjassa.
Psykologi Gerri ja geologi Tom ovat olleet vuosikymmeniä naimisissa ja heidän harmoninen liittonsa on saapumassa elämän iltaan. Työn lisäksi sisältöä elämään tuo puutarhapalstan hoitaminen ja sen antimista nauttiminen. Vuodenaikojen mukaan neljään jaksoon jakautuva elokuva kertoo pääparista ja heidän ystävistään, perheenjäsenistään ja työtovereistaan; etenkin muut kuin Gerri ja Tom kohtaavat yksinäisyyttä, etsintää, rakastumista ja menetystä.
Uuden Suomen Mikko Pielan mielestä ”tässä on Tshehovin näytelmien tapaan klassikon aineksia”. Veteraaniohjaaja Leighin "Vuosi elämästä" on hänestä kypsän ihmisen teos: syvästi humaani ja viisas elokuva. Pieni muoto on Pielan arvion mukaan ”täytetty suurilla rakkauden, kuoleman ja luopumisen aiheilla, alkoholismista ja yksinäisyydestä puhumattakaan”.
Episodi-lehden Essi Peltola arvioi Leighin rakentaneen ”hienovaraisen ja monivivahteisen draaman, jossa jokainen kaipaava katse ja epävarma tai liioitellun määrätietoinen kahvikupin nosto mutruisille huulille on merkityksellinen”. Peltolan mukaan elokuva on ”läpitunkevan kokonaisvaltainen tutkielma inhimillisyydestä ja tavallisista ihmisistä, joista useimmat ovat liiankin todellisia, raadollisen aitoja”.
Vihreän Langan Lena Björklundin mukaan käsikirjoitusnokkeluus onneksi puuttuu tästä filmistä. ”Elokuva on harvinaisen sävykäs ja jää viipyilemään mieleen. Leigh muistuttaa siitä, että elämä on lyhyt ja ajattelemattomuuden seuraukset karuja.”
The Barbie Murders
The Barbie Murders on John Varleyn vuonna 1980 ilmestynyt tieteisnovellien kokoelma.
Toni Jerrman kirjoitti "Tähtivaeltaja"-lehdessä 1/1986 kokoelman olevan loistava. Tarinat eivät ole ajatuksiltaan maata kaatavia, mutta ”tavallista” viihdescifiä parhaimmillaan. Tarinankuljetus on jäntevää ja luontevaa. Tarinoiden lajit vaihtelevat rikostarinoista nuortenkirjallisuuteen aikuisille. Varley suorastaan tuhlaa omaperäisiä ajatuksia.
Wolf-Lundmark-Melotte
Wolf-Lundmark-Melotte on epäsäännöllinen galaksi, joka sijaitsee Paikallisen ryhmän ulkoreunoilla. Galaksin löysi Max Wolf vuonna 1909. Knut Lundmark ja Philibert Jacques Melotte tekivät galaksista tärkeitä havaintoja vuoden 1926 aikana. Galaksin sijainti taivaalla on Valaskalan tähdistössä, ja sen etäisyys maasta on noin 3.04 mly. Galaksin magnitudi on 11,0.
Vuonna 1994 A. E. Dolphin käytti Hubble-avaruusteleskooppia luodakseen Wolf-Lundmark-Melottesta Hertzsprungin–Russellin kaavion. Selvisi, että puolet galaksin kaikista tähdistä oli syntynyt noin 13 gigavuotta sitten. Tänä ajanjaksona galaksin metallipitoisuus nousi noin -2,2:sta noin -1,3:een. Tämän jälkeen tähtien syntynopeus galaksissa on hidastunut.
Wolf-Lundmark-Melotten galaksista on löydetty yksi pallomainen tähtijoukko. Tähtijoukon luminositeetti on hieman suurempi kuin kaikkien tähtijoukkojen keskiarvo.
Arto Teronen
Arto Teronen (s. 18. syyskuuta 1947 Jyväskylä) on suomalainen urheilutoimittaja, joka on ollut Yleisradion radion urheilutoimituksen päällikkö vuodesta 1993 vuoteen 2006, ja sen jälkeen jatkanut Yle Urheilun tuottajana. Teronen toimi Urheilulehden päätoimittajana vuodesta 1981 vuoteen 1993. Hänen vuosinaan saavutettiin Urheilulehden huippulevikki.
Teronen on ollut paikalla toimittajana olympialaisissa vuoden 1980 Moskovan kisoista vuoden 2012 Lontoon kisoihin lukuun ottamatta Calgaryä 1988. Teronen on erikoistunut urheiluhistoriaan ja kirjoittanut yhdessä Jouko Vuolteen kanssa aiheesta useita kirjoja.
Terveyden edistämisen keskus
Terveyden edistämisen keskus ry (Tekry) oli vuonna 1962 perustettu voittoa tavoittelematon järjestö, johon kuului 122 jäsenjärjestöä. Tekryn toiminta loppui 2011-2012 vuodenvaihteessa kun se yhdistyi Sosiaali- ja terveysjärjestöjen yhteistyöyhdistys YTYn ja Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto STKL:n kanssa SOSTE Suomen sosiaali ja terveys ry nimiseksi keskusjärjestöksi, joka aloitti 1.1.2012. Tekryn toimintaa rahoitti Raha-automaattiyhdistys. Tekryn tavoitteena oli saada koko yhteiskunta tukemaan terveyttä. Tekry halusi vahvistaa ihmisten arjen olosuhteita terveyttä edistäviksi yhteistyössä jäsenyhteisöjen ja muiden toimijoiden kanssa.
Tekry
Jäsenyhteisöihin kuuluu mm.
Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto
Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto STKL oli valtakunnallinen sosiaali- ja terveyspoliittinen yhteistoimintajärjestö, joka toimi hyvinvoinnin kehittämiseksi 1916-2011. STKL:n toimintaa jatkaa Soste - Suomen sosiaali ja terveys ry. Keskusliitolla on toimisto Helsingissä ja aluetoimipisteet Oulussa, Joensuussa ja Jyväskylässä ja se toimii niin paikallisesti kuin kansallisestikin mutta myös kansainvälisellä tasolla kuuluen mm. seuraaviin verkostoihin: Sosiaalipoliittinen maailmanneuvosto (ICSW), European Round Table of Charitable Associations (ETWelfare), European Antipoverty Network (EAPN) ja European Council for Voluntary Organisations (CEDAG).
STKL
Jäsenyhteisöjä ovat alueelliset sosiaaliturvayhdistykset, ammatilliset järjestöt ja sosiaali- ja terveysjärjestöt. Tukijäseninä on mm. kuntia ja yrityksiä.
Canberra (täsmennyssivu)
Canberra tarkoittaa seuraavia asioita:
Avoin tieto
Avoimella tiedolla () viitataan digitaalisessa muodossa oleviin sisältöihin ja dataan, joita kuka tahansa voi vapaasti ja maksutta käyttää, muokata ja uudelleenjakaa mihin tahansa käyttötarkoitukseen. Esimerkiksi Wikipedia-tietosanakirjan sisältö on avointa tietoa.
Avoin tieto vaikuttaa esimerkiksi viestintään ja tieteenharjoittamiseen helpottamalla esimerkiksi toimittajien ja tutkijoiden tiedonhankintaa ja vähentämällä kuluja.
Avoimuus poistaa organisaatioiden välisiä transaktiokustannuksia ja sallii kansalaiselle pääsyn kulttuuriperintöönsä. Avoimuus kiihdyttää taloudellista ja teknologista kehitystä sekä edistää kulttuurin kehittymistä. Avoimuuden kriteerit täyttävän tiedon jakaminen käynnistää spontaaneja prosesseja jotka lisäävät tiedon määrää, parantavat sen laatua ja lisäävät tiedon arvoa.
Suomessa avointa tietoa edistää Open Knowledge Finland ry, joka on kansainvälisen Open Knowledge -organisaation verkoston jäsen.
Avoimen tiedon määritelmän mukaisesti aineiston tulee olla kokonaisuudessaan saatavilla käyttökelpoisessa ja muokattavassa muodossa Internetin kautta ja sen tulee olla lisensoitu niin, että sen käyttöä, muokkausta ja uudelleenjakelua ei rajoiteta. Pääperiaatteet ovat:
Julkishallinnon datan avaaminen on kansainvälinen, Yhdysvalloista ja Isosta-Britanniasta käynnistynyt ilmiö, joka on levinnyt nopeasti. Avoin julkinen data on ajatusmalli, jossa julkissektorin, kansalaisten, verkkopalveluiden kehittäjien ja muiden datan käyttäjien vuorovaikutusta pyritään lisäämään sekä automatisoimaan yhteiskunnallisen hyvän lisäämiseksi.
Mahdollistamalla ja lisäämällä julkisten tietojen uudelleenkäyttöä pyritään lisäämään hallinnon läpinäkyvyyttä ja sisäistä tehokkuutta, sekä luomaan uusia markkinoita ja innovaatioita tarjoamalla tietoa niiden materiaaliksi. Avoimen tiedon tarjoamiseen ja käyttöön liittyvät juridiset kysymykset mm. tiedon julkisuudesta, viranomaisten tuottaman tiedon maksullisuudesta, tiedon käyttöoikeuksista (tekijänoikeuksista) sekä julkisen tiedon tarjonnan vaikutuksesta kilpailuun. Lisäksi on ratkaistava tiedon tarjontaan ja käyttöön liittyviä teknisiä kysymyksiä.
Julkishallinnon datan avaamisella pyritään saattamaan laajempaan käyttöön sellaisia aineistoja, jotka ovat julkisia, mutta aiemmin ovat olleet lisensointikäytäntöjen, maksullisuuden tai teknisten rajoitteiden ansiosta vain rajatussa käytössä. Esimerkiksi Maanmittauslaitos avasi maastotiedot vuoden 2012 toukokuun alussa kansalaisten ja yritysten ilmaiseen ja vapaaseen käyttöön, kun aiemmin samasta aineistosta oli peritty käyttömaksuja . Julkishallinnon avattaviin tietoaineistoihin ei sisälly yksilöihin liittyviä henkilökohtaisia tietoja tai muusta syystä ei-julkisiksi luokiteltavia aineistoja.
Tieteellisen tiedon ja tutkimustulosten avoimen julkaisemisen kohdalla puhutaan niin sanotusta Open access -julkaisemisesta, jolla taataan, että tutkimustulokset julkaisut ja tausta-aineistot – ovat tiedeyhteisön ja kaikkien muidenkin vapaasti saatavissa. Yhä useampi tutkimusorganisaatio tai tutkimuksen rahoittaja asettaa omia suosituksiaan ja ehtojaan tutkimustulosten avoimesta saatavuudesta.
Kalojen kääpiögalaksi
Kalojen kääpiögalaksi on epäsäännöllinen kääpiögalaksi Paikallisessa ryhmässä. On myös epäilty, että galaksi on Kolmion galaksin satelliittigalaksi. Koska galaksi sijaitsee Kalojen tähdistössä, sitä kutsutaan Kalojen kääpiögalaksiksi. Galaksi lähestyy Linnunrataa 287 kilometrin sekuntivauhdilla. Galaksilla on myös pallomaisen galaksin piirteitä. Galaksin löysi V.E. Karachentseva vuonna 1976.
Vuonna 2001 tehty tutkimus kertoo paljon galaksin synnystä ja kehityksestä. Suurin osa galaksin tähdistä syntyi sen varhaisina vuosina noin 8 miljardia vuotta sitten. Tähtien syntymisnopeus on laskeutunut viimeisimmät 10 miljardia vuotta. Lisäksi tutkimuksen mukaan viimeisinä 100 miljoonana vuotena galaksissa ei ole tapahtunut merkittävästi tähtien syntymisiä. Useimmat galaksin tähdistä ovat vanhoja, metallirikkaita noin 2,5 miljardia vuotta vanhoja tähtiä. Galaksin ulkoreunoilla on kuitenkin nuorien ja kuumien sinisten tähtien joukkoja. Galaksin tyyppi on dIrr/dSph.
Brahmakehrääjät
Brahmakehrääjät (Brahmaeidae) on kehrääjämäisiin kuuluva pieni, viidessä suvussa noin 20 lajia käsittävä perhosheimo. Uusimpien geneettisten tutkimusten mukaan myös maitiaiskehrääjät kuuluisivat brahmakehrääjien heimoon.
Brahmakehrääjiä tavataan pääasiassa Aasiassa. Trooppisessa Afrikassa elää yhdeksän lajia ja Euroopassa yksi laji. Heimon perhoset vaihtelevat kooltaan melko kookkaasta erittäin kookkaaseen. Ne ovat tukevaruumiisia ja leveäsiipisiä, harmaansävyisiä yöperhosia, joiden yhdistävinä tuntomerkkeinä takasiiven diskaalisaran takareuna on huomattavasti M3-suonta lyhyempi ja takaruumiin jaokkeiden A1–A6 ilmarako on lähellä selkäkilven eli tergiitin reunaa. Yhtä lajia ("Calliprognos miraculosa") lukuun ottamatta kaikkien lajien siipikuviointiin liittyy heimolle tunnusomainen, siiven poikki kulkeva tiheä ja aaltomainen viirutus. Molempien sukupuolten tuntosarvet ovat kaksoiskampamaiset ja imukärsä joko melko hyvin kehittynyt tai surkastunut.
Munat ovat puolipallomaisia. Toukat elävät joko käärmeenpistonyrttikasveilla (Asclepiadaceae) tai öljypuukasveilla (Oleaceae).
Minuuttipeliä
Minuuttipeliä on suomalainen MTV3-kanavalla esitetty viihdeohjelma ja game show, jota vuonna 2011 juonsi tanssija ja tanssinopettaja Marko Keränen. Kilpailijat ottavat osaa sarjaan 60 sekunnin haasteita, joissa käytetään jokaisesta kotitaloudesta saatavia esineitä.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 21. maaliskuuta 2011. Sarjan ensimmäistä jaksoa MTV3-kanavalla katsoi 537 000 yli 10-vuotiasta henkilöä. Sarja perustuu maailmalla huippusuosittuun Minute to Win It -formaattiin. Formaatin pohjalta on tehty muun muassa kortti-, lauta-, Wii- sekä Nintendo DS -pelit.
Alussa kilpailijalle esitetään pelin toimintasuunnitelma ja hänen tulee suoriutua ensimmäisestä tehtävästä 60 sekunnissa voittaakseen 100 euroa ja saavuttaakseen seuraavan tason. Kun kilpailija on suorittanut onnistuneesti kolmannen tai kuudennen tason, hän saa pitää kyseisellä tasolla olevan rahasumman.
Tehtävien vaikeus lisääntyy vähitellen pelin aikana. Jos tehtävän aika loppuu tai sen vaatimuksia ei täytetä (esimerkiksi kilpailija uupuu), hän menettää elämän. Jos kilpailija menettää kolme elämää, peli päättyy ja kilpailijan voitot tippuvat edelliseen takuusummaan.
Kun kilpailija on suorittanut onnistuneesti jonkin tason, hän voi lähteä pelistä ne rahat mukanaan, jotka hän on ansainnut. Jos kilpailija kuitenkin valitsee suoritettavakseen seuraavan tason, hän ei voi poistua pelistä ennen kuin on suorittanut sen tai menettänyt kaikki kolme elämäänsä.
Lohikäärmeiden silta
Lohikäärmeiden silta () on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Isaac Florentinen ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan pääosassa esiintyy Dolph Lundgren.
Elokuva sijoittuu lähitulevaisuuteen, jossa kaksi kansakuntaa on keskenään sodassa. Sotilas Warchyld alkaa kyseenalaistaa maansa sotaa ja hänestä tulee maalleen uhka, joka pitää tappaa.
Nuppu Stenros
Maria ”Nuppu” Stenros (s. 1981) on suomalainen muusikko, televisiojuontaja ja yrittäjä. Hän on kirjoittanut kirjan "Signmark", joka kertoo kuurosta räppäristä Marko Vuoriheimosta eli Signmarkista. Stenrosilla on Vuoriheimon kanssa yhteinen yritys nimeltä Signmark Productions Oy.
Stenros oli mukana myös hyväntekeväisyysprojekti Kapuassa vuonna 2011, jolloin joukko suomalaisia matkasi tavoittelemaan Nepalin korkeimman vaellushuipun Mera Peakin huippua. Stenrosin isänäiti on edesmennyt tv-toimittaja Kyllikki Virolainen (ent. Stenros, o.s. Salojärvi).
Stenros oli suomalaisen popyhtye Nerdeen kosketinsoittaja ja taustalaulaja. Yhtye toimi vuosina 1995–2008 ja julkaisi neljä albumia.
Tv-töistä Stenros on parhaiten tunnettu Ylellä pyörivän nuortenohjelma "Summerin" juontajana. Stenros oli mukana vuonna 2002 Heikki Paasosen kanssa, vuonna 2003 Heikki Paasosen ja Ville Kivelän kanssa sekä vuonna 2004 Nuutti Takkisen kanssa. Lisäksi Stenros on myös juontanut muun muassa "Sohva"- ja "Iines"-televisiosarjoja, YLE Extra -kanavan "Extra Large" -tv-sarjaa ja Yle TV2:n "Kukkaron herraa".
Stenros on Hidasta elämää -sivuston kolumnisti.
IC 1613
IC 1613 (tunnetaan myös nimellä Caldwell 51) on epäsäännöllinen kääpiögalaksi Paikallisessa ryhmässä. Taivaalla galaksi näkyy Valaskalan tähdistössä. Galaksin löysi Max Wolf vuonna 1906, ja se lähestyy Linnunrataa 234 kilometrin sekuntivauhdilla. Galaksin magnitudi on 9,9 ja etäisyys 2,38 Mly. Pienen ja Suuren Magellanin pilven ohella IC 1613 on ainoa galaksi, josta on havaittu RR Lyrae -tyypin tähtiä.
Vuonna 1999 A.A. Cole ryhminen selvittivät Hubble-avaruusteleskoopin avulla, että suurin osa galaksin tähdistä on syntynyt noin 7 gigavuoden sisällä. Galaksin historia on siis samankaltainen kuin Pegasuksen kääpiögalaksilla. Vuonna 1999 galaksista löydetyllä ensimmäisellä supernovalla.
Ritari Ässä
Ritari Ässä tai Knight Rider voi tarkoittaa:
Kawasaki Frontale
Kawasaki Frontale () on jalkapalloseura Kawasakin kaupungista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguen 1. divisioonassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Feeniksin kääpiögalaksi
Feeniksin kääpiögalaksi on epäsäännöllinen kääpiögalaksi Paikallisessa ryhmässä. Galaksi on 1,44 Mly:n päässä Maasta. Koska galaksi sijaitsee Feeniksin tähdistössä, sitä kutsutaan Feeniksin kääpiögalaksiksi. Galaksin löysivät Hans-Emil Schuster ja Richard Martin West vuonna 1976. He luulivat galaksia aluksi pallomaiseksi tähtijoukoksi.
Feeniksin kääpiögalaksin sisäosissa on pääasiassa nuoria tähtiä liikkumassa idästä länteen, ja ulko-osissa pääasiassa vanhoja tähtiä liikkumassa pohjoisesta etelään. Sisäosien tähtien syntynopeus on ollut aina suunnilleen yhtä nopeaa, ja jatkuu edelleen. Galaksin etäisyys Linnunradasta on noin 1,44 Mly.
Rovio (täsmennyssivu)
Rovio tarkoittaa seuraavia asioita:
Leo A
Leo A eli Leo III on epäsäännöllinen galaksi, joka kuuluu Paikalliseen ryhmään. Se sijaitsee 2,25 miljoonan valovuoden päässä Maasta. Galaksin löysi Fritz Zwicky vuonna 1942. Sen arvioitu massa on ~8,0 × 107 Auringon massaa, josta ainakin 80% lienee pimeää ainetta. Galaksi on yksi Paikallisen ryhmän erillään olevimmista galakseista, eikä näytä muihin galakseihin yhdistymisen merkkejä muutamiin miljardeihin vuosiin. Leo A:n tähdet ovat poikkeuksellisen vanhoja, noin 10 miljardin vuoden ikäisiä.
Tappajan näköinen mies
Tappajan näköinen mies on kirjailija Matti Röngän kirjoittama dekkari vuodelta 2002. Kirja kertoo Viktor Kärppä -nimisestä yksityisetsivästä, joka saa tutkittavakseen Sirje Larssonin katoamistapauksen.
MTV3 esitti kirjaan perustuvaa samannimistä televisiosarjaa.
Kirjan vastaanotto oli pääasiassa positiivista. Kouvolassa ilmestyvä kaupunkilehti "Seiska" kehui Röngän kirjoitustapaa hyväksi. Saksalainen KrimiWelt-dekkarilista valitsi kirjan vuonna 2007 vuoden kolmanneksi parhaaksi ulkomaiseksi dekkariksi.
"Tappajan näköinen mies" on käännetty neljälletoista kielelle: saksaksi, puolaksi, hollanniksi ja norjaksi.
Montedio Yamagata
Montedio Yamagata () on jalkapalloseura Yamagatan prefektuurista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguen 1. divisioonassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Pyökkiorvokki
Pyökkiorvokki ("Viola reichenbachiana") on sinikukkainen, lähinnä Euroopassa tavattava orvokkilaji. Suomessa pyökkiorvokki on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi ja se on rauhoitettu Ahvenanmaalla.
Pyökkiorvokki kasvaa 10–15 cm korkeaksi. Juurakko on lyhyt ja pysty. Kasvi on lehtiruusukkeellinen. Lehden lehtilapa on 2–4 cm leveä ja saman pituinen, herttamainen ja nyhälaitainen. Lehden korvakkeet ovat korkeintaan 1 cm pituisia, kapeanpuikeita, ripsihampaisia, hampaat korvakkeiden leveytensä pituisia. Kukan verhiönlisäkkeet ovat hyvin lyhyitä. Teriö on 1,2–1,8 cm pitkä, terälehdet ovat kapeita, sinipunaisia, usein tyveltään tummempia ja ne eivät ole limittäin. Kukan pussimainen kannus on kapea, jokseenkin suora ja väriltään tumman sinipunainen. Pyökkiorvokki kukkii Suomessa touko-kesäkuussa.
Pyökkiorvokki muistuttaa suuresti metsäorvokkia ("V. riviniana"), jonka kanssa se myös voi risteytyä. Metsäorvokin terälehdet ovat hieman pyökkiorvokkia leveämpiä ja ovat limittäin. Lisäksi kukan kannus on vaalea ja verhiönlisäkkeet ovat isoja.
Pyökkiorvokkia tavataan Espanjan itäosista Italiaan, Kreikkaan ja Ukrainaan, ja pohjoisessa Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Baltian maihin saakka. Lajia tavataan myös Britteinsaarilla ja Kaukasuksen alueella. Euroopan ulkopuolella pyökkiorvokkia tavataan muutamalla alueella Marokossa ja Algeriassa. Suomesta pyökkiorvokki löydettiin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1969 Ahvenanmaan Lemlandista ja hieman myöhemmin Maarianhaminasta. Nykyisin lajista tunnetaan kymmenkunta kasvupaikkaa, joista suurin osa on Lemlandin edustan saarilla. Koska lajia on hankala erottaa metsäorvokista, sillä saattaa olla myös löytämättömiä kasvupaikkoja. Suomessa pyökkiorvokki kasvaa levinneisyysalueensa äärirajoilla.
Pyökkiorvokki on tyypillinen kalkkipohjaisten rehevien lehtojen laji. Ahvenanmaalla kasvupaikat ovat pääasiassa pähkinäpensaikoissa. Ahvenanmaalla lajin suurimpana uhkana on kasvupaikkojen umpeenkasvu ja avohakkuut.
Hjalmar Ahlroth
Karl Hjalmar Ahlroth (8. joulukuuta 1876 Heinola – 1. heinäkuuta 1935 Säkkijärvi) oli yksi suomalaisen yleisurheilun pioneereista, joka kunnostautui erityisesti keihäänheitossa ja kuulantyönnössä, mutta myös painissa ja soudussa. Hän saavutti toukokuussa 1898 Kaisaniemessä pidetyissä Reippaan urheilukilpailuissa ensimmäisen sijan kahden käden keihäänheitossa ja oli kuulantyönnössä toinen. Seuraavana vuonna elokuussa pidettiin Hesperian puistossa kisat, joissa Hjalmar Ahlroth säilytti edellisen vuoden sijansa. Samana vuonna hän sijoittui keihäässä kansainvälisissä tilastoissa neljännelle sijalle.
Hjalmar Ahlroth oli alusta alkaen mukana suomalaisessa voimistelu- ja urheiluseura Reippaassa sekä yksi sen johtokunnan jäsenistä. Seura perustettiin Helsinkiin 1897. Hjalmar Ahlroth siirtyi sittemmin Säkkijärvelle Lavolaan, jossa hän kilpaili Wiipurin Reippaan riveissä.
Myyty morsian
Myyty morsian () on tšekkiläisen säveltäjän Bedřich Smetanan komediallinen ooppera.
Oopperan kantaesitys oli Prahassa vuonna 1866. Myyty morsian tuli Tšekissä niin suosituksi, että se sai kansallisoopperan aseman. Syitä suosioon olivat tšekinkielisyys, maalaisympäristöön sijoitetut realistisesti kuvatut ihmiset, tšekkiläinen kansanperinne ja tšekkiläisiin kansansävelmiin perustuva musiikki.
José Gonzalo Rodríguez Gacha
José Gonzalo Rodríguez Gacha (1947–1989) oli kolumbialainen huumekauppias, yksi Medellínin kartellin johtajista.
Rodriguez Gacha aloitti rikollisen uransa yhden aikansa rikollisjohtajan henkivartijana. Vuonna 1976 hän liittoutui Pablo Escobarin ja muodostumassa olevan Medellínin kartelliksi kutsutun huumekauppiaiden järjestön kanssa. Rodriguez Gacha loi uusia reittejä kokaiinin salakuljettamiseksi Yhdysvaltoihin ja Meksikoon. Hänet ammuttiin poliisiratsiassa vuonna 1989.
Tuhannen päivän sota
Tuhannen päivän sota (espanjan kieli: "Guerra de los Mil Días") oli Kolumbian ensimmäinen sisällissota, joka käytiin liberaalien ja konservatiivien välillä vuosina 1899–1903. Sota syttyi nationalisti Manuel Antonio Sanclementen presidenttikaudella. Se oli taloudellisesti ankeaa aikaa, kahvin hinta oli alhaalla mikä vähensi valtion verotuloja. Paperirahan holtiton painaminen nakersi valtion nauttimaa luottamusta entisestään.
Heinäkuussa 1899 liberaalit yrittivät aloittaa vallankumouksen Santanderista. He saavuttivat aluksi voiton joulukuussa mutta jäivät pian häviölle konservatiivien ja nationalistien yhteisrintamaa vastaan. Liberaalit vaihtoivat taktiikkansa sissisodaksi, joka jatkui vielä yli kaksi vuotta. Marraskuussa 1902 heikentynyt liberaaliarmeija neuvotteli rauhansopimuksen hallituksen kanssa. Sodassa arveltiin kuolleen yli satatuhatta henkeä.
Sodan jälkeen Kolumbia oli niin heikko, että Panama kykeni irtautumaan siitä ilman mainittavaa vastarintaa.
Hyppysammakko
Hyppysammakko ("Rana dalmatina") on Etelä- ja Keski-Euroopassa yleisenä avoimilla metsäalueilla ja suoniityillä elävä sammakkolaji. Siitä on aiemmin käytetty myös nimeä pitkäkoipisammakko. Lajin pohjoisimpia esiintymispaikkoja ovat Tanska, Etelä-Ruotsi ja Öölanti. Hyppysammakko kasvaa 5-9 cm pitkäksi. Laji tunnetaan pitkistä ja korkeista loikistaan, jotka voivat olla jopa kahden metrin mittaisia. Tämä on mahdollista erittäin pitkien ja voimakkaiden takaraajojen ansiosta. Hyppysammakko muistuttaa ulkonäöltään tavallista sammakkoa ja viitasammakkoa, mutta on niitä hentorakenteisempi. Pohjaväri on vaaleanruskea, jossa on tummia pisteitä selässä ja raitoja takaraajoissa. Lisäksi terävästä kuonosta silmien kautta ulkoisiin tärykalvoihin kulkee ruskeat juovat. Uhattuna hyppysammakko loikkaa vettä kohti, vaikka onkin melko huono uimari. Naaraat talvehtivat maalla, mutta koiraat talvehtivat yleensä jään alla lammissa ja järvissä. Heti jään sulamisen jälkeen sammakot alkavat kutea. Naaras laskee munat suurina erinä veteen. Nuijapäät kehittyvät 3–4 kuukauden kuluessa aikuisiksi.
Hematofobia
Hematofobia on eräs fobian laji. Hematofobiasta kärsivä kokee voimakasta pelkoa nähdessään joko omaa tai toisen henkilön verta. Joissain tapauksissa myös kuva tai jopa ajatus johon liittyy verta voi laukaista pelon. Myös tilanteet joihin voi mahdollisesti liittyä veren kohtaamista saattavat johtaa pelkoreaktioon. Esimerkiksi epämiellyttävä tunne tai lievä ja hallittavissa oleva pelko verta nähdessä ovat tavallisia reaktioita eivätkä ne lukeudu hematofobian piiriin.
Hematofobian fyysiset oireet ovat monesti samanlaisia kuin muissakin fobioissa. Näitä ovat esimerkiksi kohonnut pulssi ja verenpaine kohdatessa pelon aiheuttaja. Osalla potilaista ilmenee kuitenkin epätyypillisempiä oireita, kuten verenpaineen ja sykkeen romahtaminen, joista taas saattaa seurata heikotusta tai jopa pyörtyminen.
Gustavo Rojas Pinilla
Gustavo Rojas Pinilla (1900-1975) oli kolumbialainen kenraali, joka hallitsi maataan vuosina 1953-1957. Hän nousi valtaan sotilasvallankaappauksessa, jossa Laureano Gómez syrjäytettiin. Rojasin tukijoihin kuuluivat suosittu entinen presidentti Mariano Ospina Pérez ja monet muut. Hänestä tehtiin presidentti kansalliskokouksen päätöksellä Gomezin loppukaudeksi. Rojasin tunnuslause oli "Rauha, oikeudenmukaisuus ja vapaus" ja hän puhui valtaan noustessaan siitä, miten kenenkään elämä ei voi olla rauhallista niin kauan kun Kolumbian lapset kärsivät nälästä. Vuonna 1954 Rojas valittiin presidentiksi vuosiksi 1954-1958.
Rojasin hallinto oli korruptoitunutta ja autoritääristä, ja hänen valtansa alkuaikojen suuri suosio muuttui kansalliseksi vihamielisyydeksi. Levottomuuksien jälkeen Rojas luopui vallasta sotilasvallan hyväksi 1957.
Foo Fightersin diskografia
Tämä artikkeli käsittelee yhdysvaltalaisen rockyhtye Foo Fightersin diskografiaa. Diskografia koostuu seitsemästä studioalbumista, kahdesta EP-levystä, kolmesta videoalbumista ja kahdestakymmenestäkahdeksasta singlestä. Foo Fightersiin kuuluu Dave Grohl (laulu ja kitara), Taylor Hawkins (rummut), Nate Mendel (basso), Chris Shiflett (kitara) ja Pat Smear (kitara).
Yhtyeen esikoisalbumi (1995) saavutti 23. sijan yhdysvaltalaisella "Billboard 200" listalla ja se myi platinaa Yhdysvalloissa. Suomessa se saavutti 21. sijan Suomen virallisella listalla. Seuraava albumi "The Colour and the Shape" (1997) saavutti korkeamman sijan saavuttaen sijan kymmenen "Billboard 200:lla" ja se myi platinaa sekä Yhdysvalloissa, Australiassa että Kanadassa. Suomessa albumi pääsi myös korkeammalle, sijalle 12. Single "Everlong" myi kultaa Yhdysvalloissa. "There Is Nothing Left to Lose" (1999) myi jälleen platinaa sekä Yhdysvalloissa, Australiassa että Kanadassa. "Learn to Fly" oli yhtyeen ensimmäinen single, joka saavutti ensimmäisen sijan singlelistalla. Yhtyeen neljäs albumi "One by One" (2002) saavutti ylimmät sijat Britanniassa ja Australiassa. Vuonna 2003 yhtye julkaisi ensimmäisen live-albuminsa, "Everywhere But Homen", joka sisälsi osan "One by One" -kiertueesta.
Yhtyeen viides studioalbumi "In Your Honor" julkaistiin vuonna 2005. "Best of You" teki yhtyeen single-ennätyksen myyden platinaa sekä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Toinen live-albumi, "Skin and Bones", julkaistiin vuonna 2006. Se ylsi sijalle 21 Yhdysvalloissa ja se myi 49 tuhatta kopiota ensimmäisellä viikollaan. Yhtyeen kuudes studioalbumi "Echoes, Silence, Patience & Grace" (2007) ylsi listojen huipulle sekä Isossa-Britanniassa, Australiassa, Kanadassa että Belgiassa, tehden siitä yhtyeen eniten listaykkösiä saavuttaneen albumin. Albumilta julkaistut singlet menestyivät listoilla myös hyvin: "The Pretender", "Long Road to Ruin" ja "Let It Die" saavuttivat Hot Modern Rock Tracks -listan kärkisijan Yhdysvalloissa.
Yhtyeen seitsemäs studioalbumi "Wasting Light" julkaistiin 12. huhtikuuta 2011 ja se nousi heti julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Se myös syrjäytti 11 viikkoa listaykkösenä olleen soul-laulaja Adelen albumin "21" Britannian virallisella albumilistalla.
Hyperoksia
Hyperoksia eli happimyrkytys tarkoittaa tilaa, jossa ihmisen elimistö saa liikaa happea, eli hapen osapaine hengitettävästä kaasusta (ilmasta) on liian suuri. Kyseiseen tilaan joutumiselta edellytetään riittävän korkea hapen osapaine hengitettävästä ilmasta sekä riittävän korkea ympäröivä paine. Hyperoksia on erityisesti sukeltajien ongelma, sillä esimerkiksi 100 % happea ei voi käyttää yli kuuden metrin syvyydessä, jolloin vedenpaine saa aikaan hapen osapaineen nousun. Turvallisena hapen osapaineen rajana pidetään yleisesti 1,4 baria.
Hyperoksian oireita ovat pääasiassa tajuttomuus, päänsärky sekä keskushermostolliset oireet, muun muassa epilepsiakohtausta muistuttavat krampit ja halvaukset, joiden jälkeen potilas lähes hyperventiloi.1. Timo Vikman: Sukellus
2. Sukeltajaliitto: Nitrox -kurssioppikirja
Denis Volotka
Denis Volotka (s. 10. lokakuuta 1985) on kazakstanilainen hiihtäjä, joka edusti vuoden 2011 tammikuuhun asti Venäjää.
Volotka on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2010 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kymmenes tila Davosin sprintistä joulukuulta 2011. Hän voitti Nikolai Tšebotkon kanssa vapaan hiihtotavan parisprintin Quebecissä joulukuussa 2012.
Volotka sijoittui kuudenneksi parisprintissä yhdessä Aleksei Poltoraninin kanssa Oslon MM-kisoissa 2011.
Paavo Tolonen
Paavo Ilmari Tolonen (3. kesäkuuta 1936 Luusua, Kemijärvi – 5. elokuuta 2009 Pudasjärvi) oli pohjoissuomalainen kuvataiteilija, taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Tolosen vanhemmat olivat seppä Janne Tolonen ja Riikka Alaluusua. Perheessä oli 18 lasta, joista Paavo Tolonen oli toiseksi nuorin. Hän meni naimisiin vuonna 1962 terveydenhoitaja Laimi Körkön kanssa, ja perheeseen syntyi yhdeksän lasta. Tolonen kävi Vapaan taidekoulun 1955–1956 ja Suomen Taideakatemian koulun 1957–1960, ja palasi sitten Pudasjärvelle kuvaamataidon opettajaksi. Opiskeluaikanaan Tolonen työskenteli Otavan kirjapainossa. Hän suoritti vielä maisemamaalauskurssin Suomenlinnassa 1957 ja henkilökuva- ja monumenttitaiteen kurssin Oulussa 1976. Tolonen asui ja toimi opettajana Pudasjärvellä kolmisenkymmentä vuotta, vuoteen 1974 asti. Pudasjärveltä hän muutti Haukiputaan Martinniemeen vuonna 1987.
Tolonen debytoi taiteilijana Helsingissä vuonna 1961, hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli Pudasjärvellä seuraavana vuonna. Tolonen kuvasi teoksissaan paljon maaseutua ja sen ihmisiä ja olosuhteita, mutta myös luontoa ja omia lapsiaankin. Hän oli myös suosittu muotokuvamaalari, joka maalasi yli sata muotokuvaa yhteiskunnallisista, kirkollisista ja kulttuurielämän henkilöistä. Ehkä huomattavimpia näistä ovat kolmen maaherraa, neljä kenraalia, kaksi yliopiston rehtoria, piispa sekä useat yliopiston professorit. Lisäksi Tolonen teki useita veistoksia ja reliefejä. Tolosen teoksia on muun muassa Wäinö Aaltosen museossa, Oulun taidemuseossa ja Aineen taidemuseossa. Hän sai Valtion taidepalkinnon 1975 ja Kalevalan juhlavuoden mitalin 1985.
Paavo Tolosen taidesäätiö perustettiin vuonna 2011. Se järjestää näyttelytoimintaa.
Perianne Jones
Perianne Jones (s. 18. helmikuuta 1985 Almonte) on kanadalainen uransa lopettanut hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Ottawalaista Nakkertokia.
Jones on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2005 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on yhdeksäs tila Liberecin sprintistä 2013. Parisprintissä hän on ollut kolmas Milanossa 2012 ja Sotšissa 2013.
Jones osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2009. Tuolloin hän ei saavuttanut mainittavaa menestystä henkilökohtaisilla matkoilla, mutta oli kuudentena parisprintissä yhdessä Sara Rennerin kanssa. Jones kilpaili seuraavana vuonna Vancouverin olympialaisissa, joissa hän oli sprintissä 41., yhdistelmäkilpailussa 56. ja viestissä 15. Hän sijoittui parisprintissä kuudenneksi Oslon MM-kisoissa 2011 hiihdettyään Daria Gaiazovan kanssa.
Plusmies
Plusmies () on Frederik Pohlin vuonna 1976 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Kari Nenonen.
Teos on voittanut Nebula-palkinnon.
Frosterus
Frosterus on suomalainen vanha kulttuuri- ja pappissuku, jonka yksi haara on aateloitu. Frosterusten kantaisä on Kalajoen kappalaisena ja Hailuodon kirkkoherrana toiminut Ericus Henrici Frosterus (k. 1615), joka oli kotoisin tuolloin Lohjaan kuuluneen Nummen pitäjästä Pakkalan rusthollista. Lähtiessään opiskelemaan hän oli johtanut kotitalonsa nimestä ruotsalais-latinalaisen sukunimen Frosterus (ruots. pakkanen = "frost"). Hänen jälkeläisensä vaikuttivat usean sukupolven ajan pappeina Pohjois-Pohjanmaalla. Kuopion piispa Robert Frosteruksen jälkeläiset aateloitiin isänsä ansioista vuonna 1875 nimellä af Frosterus ja suku introdusoitiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 249.
Kirkkauden kappeli
Kirkkauden kappeli sijaitsee Varsinais-Suomessa, Raision kaupungissa Raision kirkkoa ympäröivän hautausmaan kaakkoispäässä. Se on teräksestä, Taivassalon graniitista ja lasista tehty rakennus, joka ratkaisuna muodostaa jopa ainutlaatuiseksi maailmassa sanotun katetun ja aina sulana pysyvän osan hautausmaata. Kappeli valmistui vuonna 1992 ja sen on suunnitellut arkkitehti Bey Heng.
Rakennus on kaksitasoinen ja sisälle istutettujen kasvien ansiosta aina viheriöivä. Ylhäällä on muistopöytä ja sakasti ja alhaalla on noin 200 neliömetrin suuruinen murattien peittämä vainajien hautausalue, jonne voidaan haudata vainajien tuhkauurnat talviaikaankin. Alueella on noin 3 000 hautapaikkaa. Kirkkauden kappelissa vainajille ei ole omaa muistomerkkiä vaan omaiset voivat laatia vainajasta pienen kirjoitelman yhteiseen muistokirjaan.
Sosiaali- ja terveydenhuolto
Sosiaali- ja terveydenhuolto (sosiaali- ja terveystoimi, lyhenne sote) on pääosin suomalaisten kuntien tarjoamaa palvelua. Yli puolet koko kuntasektorin henkilöstöstä työskentelee sosiaali- ja terveysalalla ja lähes puolet kuntasektorin menoista aiheutuu näistä tehtävistä.
Näihin palveluihin kuuluu muun muassa Lasten päivähoito, Sosiaalitoimi (vanhusten, vammaisten ja mielenterveyspotilaiden palvelut, terveyden- ja sairaanhoito sekä Hoitotakuu.
Sote- ja maakuntauudistuksen myötä sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämisvastuu on tarkoitus siirtää kunnilta 18 maakunnalle 1.1.2019 alkaen.
Marianna Tolvanen
Marianna Tolvanen (s. 27. joulukuuta 1992) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Tolvanen on FC Hongan kasvatti ja siirtyi Hongasta Helsingin Jalkapalloklubiin kausiksi 2011–2012. Kaudeksi 2013 hän palasi Honkaan mutta siirtyi vuosi myöhemmin Åland Unitediin .
Suomen maajoukkueessa Tolvanen pelasi ensimmäisen ottelunsa helmikuussa 2011 Venäjää vastaan. Maaliskuun 2014 loppuun mennessä hän on pelannut 34 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua.
Uuden-Granadan varakuningaskunta
Uuden-Granadan varakuningaskunta () oli Espanjan siirtomaa Etelä-Amerikassa. Siihen kuuluivat nykyisten Kolumbian, Venezuelan, Ecuadorin ja Panaman alueet sekä osia Costa Ricasta, Brasiliasta, Perusta ja Nicaraguasta. Se muodostettiin Perun varakuningaskunnan pohjoisosasta vuonna 1717, koska tiedonkulku laajan, lähes koko mantereen kattavan valtakunnan alueella oli osoittautunut liian hankalaksi. Santa Fe de Bogotasta tehtiin sen pääkaupunki.