hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bo Hopkins
Bo Hopkins (alk. William Hopkins, s. 2. helmikuuta 1942 Greenville, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on uransa aikana esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt esimerkiksi elokuvissa "Svengijengi ’62" (1973), "Keskiyön pikajuna" (1978) ja "Juhlat ovat ohi" (1979). Televisiorooleja hänellä on ollut muun muassa lännensarjoissa "Virginialainen", "Gunsmoke" ja "Bonanza" sekä saippuasarjassa "Dynastia".
Triakontaani
Triakontaani eli n-triakontaani (CH) on 30-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää. Triakontaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 422,826 g/mol, sulamispiste 65,9 °C, kiehumispiste 451 °C, tiheys 0,8097 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 638-68-6. Triakontaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin bentseeniin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Pindoni
Pindoni (CHO) on aromaattisiin ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään rodentisidina eli jyrsijätuholaisten torjuntaan.
Huoneenlämpötilassa pindoni on keltaista tai ruskehtavankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Vaikutusmekanismiltaan pindoni muistuttaa varfariinia. Se estää K-vitamiinista riippuvaisten hyytymistekijöiden muodostumisen ja siten veren hyytymisen. Pindoni on myrkyllistä myös ihmisille ja sille altistumisesta oireina voivat olla runsas verenvuoto, veriset ulosteet ja vatsa- ja selkäkivut.
Pindonia valmistetaan dimetyyliftalaatin ja pinakolonin välisellä kondensaatioreaktiolla. Pindonia käytään muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa kanien, hiirten ja rottien hävittämiseen. Alunperin yhdiste tuotiin markkinoille hyönteismyrkyksi.
Marie-Thérèse Charlotte
Marie-Thérèse Charlotte (1778–1851) oli ranskalainen prinsessa, Marie-Antoinetten ja Ludvig XVI:n tytär. Vanhempiensa teloituksen ja kolmen vankilavuoden jälkeen hänet vapautettiin vankilasta, ja hän muutti ulkomaille. Hän asui ensin Itävallassa, sitten Venäjällä, Preussissa ja Englannissa. Vuonna 1799 hän nai serkkunsa Louis Antoine de Bourbonin, Angoulêmen herttuan, jolloin hänestä tuli Angoulêmen herttuatar. Sulhasen isä Kaarle X nousi valtaan 1814, ja Marie-Thérèse palasi Ranskan hoviin aviomiehensä kanssa.
Kaarle X:n luopuessa kruunusta Heinäkuun vallankumouksen seurauksena 2. elokuuta 1830 Angoulêmen herttuapari lähti jälleen maanpakoon. Nyt reitti kulki Dorsetin ja Edinburghin kautta Prahaan. Miehensä kuoleman jälkeen Marie-Thérèse asettui Itävaltaan.
Storm Shadow (ohjus)
Storm Shadow, ranskalaiselta nimeltään SCALP (Système de Croisière Autonome à Longue Portée) on brittiläis-ranskalainen lentokoneesta laukaistava risteilyohjus, jota valmistaa MBDA. Se perustuu aiempaan MBDA Apache -ohjukseen, joka on tarkoitettu kiitoteiden tuhoamiseen.
Ohjuksen massa on 1300 kg. Se on täysin itsenäinen ja käyttää inertia- ja GPS-ohjausta ja maaston muotojen seurantaa (Tercom). Ohjuksessa on Turbomeca Microturbo TRI 60-30 -suihkumoottori, jonka ansiosta enimmäisnopeus on 0.8 Mach.
Ohjusta voi käyttää Tornado GR4/IDS, Rafale, Saab Gripen, Mirage 2000D, Eurofighter Typhoon ja F-35 -koneissa. Se on tarkoitettu täsmäiskuihin liikkumattomia kohteita kuten lentotukikohtia, tutka-asemia, viestikeskuksia ja satamia vastaan.
Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriö solmi 1,13 miljardin punnan sopimuksen MBDA Systemsin kanssa ohjuksen kehittämisestä vuonna 1997. Ranskan Direction Générale de l’Armement teki kehityssopimuksen samana vuonna. Italia ja Arabiemiirikunnat tilasivat ohjuksia 1999. Kreikka tilasi ohjuksia 2000 ja 2003 Mirage 2000-5 Mk2 -koneilleen.
Ohjusta käytettiin ensi kerran taistelussa Irakin sodassa Operaatio Telicissä.
Rencontres d’Arles
Rencontres d’Arles [ʁɑ̃kɔ̃tʁə daʁl], aiemmin "Rencontres internationales de la photographie d’Arles", on Etelä-Ranskan Arlesissa vuosittain järjestettävä valokuvataiteen kansainvälinen festivaali. Vuonna 1970 aloitettu kesätapahtuma on yksi maailman vanhimmista, suurimmista ja arvostetuimmista valokuva-alan katselmuksista. Vuonna 2017 festivaaleilla kävi 125 000 vierasta.
Heinä-syyskuussa järjestettävän festivaalin ydin muodostuu kymmenistä yhtäaikaisista valokuvanäyttelyistä ja iltaisin valokuvien projisoinnista ulkotiloissa. Näyttelyt tuotetaan usein yhteistyössä ranskalaisten ja ulkomaisten alan museoiden kanssa. Joinakin vuosina osa ohjelmistoa on vierailevan taiteellisen johtajan suunnittelemaa, kuten vuonna 2004 Martin Parrin, vuonna 2006 Raymond Depardonin, vuonna 2008 Arlesissa syntyneen muotisuunnittelija Christian Lacroix’n ja vuonna 2009 Nan Goldinin. Näyttelypaikkoina on Arlesissa sellaisiakin tiloja joihin yleisöllä ei muuten ole pääsyä, kuten vanhoja roomalaisajan rakennuksia sekä tyhjille jääneitä teollisuustiloja. Festivaalin keskuspaikkana on SNCF-rautatieyhtiön vanhasta konepajasta kunnostettu valokuvakeskus L’Atelier des Forges. Näyttelyiden lisäksi ohjelmistoon kuuluu muun muassa keskustelutilaisuuksia ja työpajoja, jotka painottuvat festivaalin avajaisviikolle.
Tapahtuman perustivat vuonna 1970 valokuvaaja Lucien Clergue, kirjailija Michel Tournier ja historioitsija Jean-Maurice Rouquette.
Vuodesta 2002 festivaaleilla on jaettu palkintoja, joiden kohteet ja kriteerit ovat vaihdelleet usein. 2010-luvun lopulla palkintoja on neljä: "Prix Découverte" (25 000 euroa) nuorelle ”löydölle”, "Prix du Livre d’Auteur" ja "Prix du Livre Historique" (kumpikin 8 000 euroa) uusille kuvateoksille ja vanhojen kuvien kokoelmateoksille, sekä "Prix Photo-Texte" (6 000 euroa) valokuvausta ja tekstiä yhdistäville teoksille. Vuodesta 2016 on lisäksi jaettu naisvalokuvaajille tarkoitettua palkintoa "Prix de la Photo Madame Figaro-Arles" (10 000 euroa). Vuonna 2016 Arlesissa alettiin pitää virtuaalitodellisuutta hyödyntävien teosten katselmusta, jonka pääpalkinto on 10 000 euroa.
1980-luvun puolivälistä alkaen festivaalien ohjelmistoon kuului alle 35-vuotiaille valokuvaajille tarkoitettu European Kodak Award -kilpailu rahapalkintoineen. Arlesin loppukilpailua edelsivät maakohtaiset karsinnat. Vuodesta 1992 kilpailu muuttui katselmukseksi nimeltä Kodak European Panorama of Young Professional Photography. Sittemmin Arlesin alkuperäinen pääsponsori Kodak on vetäytynyt festivaalin tukemisesta menetettyään asemiaan valokuvauksen digivallankumouksessa.
Vuoden 1986 festivaaleilla Suomi oli ensi kertaa esillä Arlesissa, kun Arno Rafael Minkkinen ja Markus Leppo kokosivat sinne katsauksen suomalaiseen valokuvaukseen. Sittemmin suomalaisista valokuvaajista ovat olleet laajemmin esillä ainakin Minkkinen (1994), Susanna Majuri (Work in Progress -pääpalkinto 2005), Pentti Sammallahti (yksityisnäyttely 2005), Tuomo Manninen (2007) ja Nelli Palomäki (Discovery-palkintoehdokkuus 2012).
Mariam Hakobyan
Mariam Hakobyan armeniaksi Մարիամ Հակոբյան (s. 1949 Jerevan) on armenialainen kuvanveistäjä.
Hakobyan valmistui Jerevanissa Valtiollisesta kuvataideinstituutista vuonna 1974 on kuulunut Armenian taiteilijaliittoon vuodesta 1979. Hän on toiminut liitossa kuvanveistäjien jaoksen sihteerinä. Hän on perustanut NorEon keskuksen jonka tehtävänä on auttaa armenialaisia taiteilijoita ammatillisissa kysymyksissä ja tuoda heitä esille maailman taide-elämässä.
Uransa varrella Hakobyan on pitänyt satoja näyttelyitä niin kotimaassaan kuin ulkomaillakin. Hänen grafiikkaansa ja pienoisveistoksiaan on monissa yksityiskokoelmissa ja museoissa eripuolilla maailmaa. Hänet on palkittu Italiassa vuonna 1998, Kiinassa 2001, Liettuassa vuonna 2003 ja Venäjällä 2004. Itävallan armenialainen yhteisö tilasi häneltä teoksen "Usko" kunnioittamaan Armenian 1700 vuotta pitkää taivalta kristittynä valtiona. Teos on Wienissä.
Liukoselluloosa
Liukoselluloosa () on valkaistua kemiallista massaa, jonka selluloosapitoisuus on 95 % tai korkeampi.
Liukoselluloosaa valmistetaan samanlaisella prosessilla kuin tavallista selluloosaa sillä erotuksella, että hemiselluloosa liuotetaan pois ennen keittoa. Nimitys "liukosellu" juontaa tästä liuotusprosessista.
1980-luvun alussa liukosellua valmistivat Suomessa Rauma-Repola, Ahlström, Serlachius ja Keski-Suomen Selluloosa. Vuonna 1991 valmistus Suomessa loppui kokonaan, kunnes vuonna 2012 Stora Enson Uimaharjun tehdas aloitti liukosellun valmistuksen.
Liukosellusta voidaan valmistaa selluloosajohdannaisia, kuten viskoosia, selluloosa-asetaattia ja sellofaania. Suomessa valmistettava liukosellu myydään lähes kokonaan Kiinaan kankaiden raaka-aineeksi.
Kiiltonahkajäkälä
Kiiltonahkajäkälä ("Peltigera polydactylon") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on kuivana harmaanruskea ja kiiltävä. Alapinnan verkkosuonitus on ruskea tai musta. Liuskat ovat noin 10–15 millimetriä pitkiä. Kasvustot ovat enintään 20 senttimetriä halkaisijaltaan. Esiintyy koko Suomessa, mutta on Lapissa harvinaisempi. Kasvaa tienvarsilla ja kedoilla paljaalla maalla tai sammalilla kivien ja kallioiden raoissa.
Piennarnahkajäkälä
Piennarnahkajäkälä ("Peltigera ponojensis") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on harmaa tai ruskettuva ja huopakarvainen. Alapinnan suonet ovat vaaleita. Liuskat ovat noin yhden senttimetrin levyisiä. Kasvaa paljaalla kivennäismaalla teiden varsilla ja kedoilla.
Louise (Tanskan kuningatar)
Louise Josephine Eugenie (31. lokakuuta 1851 – 20. maaliskuuta 1926) oli Ruotsin ja Norjan prinsessa, josta tuli Fredrik VIII:n puolisona Tanskan kuningatar.
Louise, alkujaan Lovisa, oli Ruotsin kuninkaan Kaarle XV:n tytär. Perheen toinen lapsi, prinssi Carl Oscar (1852-1854) kuoli nuorena, ja Loviisa kasvoi rakastettuna ainoana lapsena. Avioliittoa Tanskan kruununprinssin kanssa suunniteltiin jo siitä alkaen kun Lovisa oli 12-vuotias. Hänelle opetettiin Tanskan kieltä ja kirjallisuutta, kulttuuria ja historiaa.
Kruununprinssipari vietti melko eristäytynyttä elämää ensin Amalienborgin, myöhemmin Charlotteborgin linnassa. He saivat kahdeksan lasta. Kristian X nousi isänsä jälkeen Tanskan valtaistuimelle. Toisesta pojasta Kaarlesta tuli vuonna 1905 Norjan kuningas nimellä Haakon VII.
Fredrikistä tuli kuningas vasta 62-vuotiaana, ja hänen valtakautensa kesti vain kuusi vuotta. Leskikuningattarena Louise keskittyi uskonnollisiin asioihin ja hyväntekeväisyyteen.
Jazmín Chebar
Jazmín Chebar (s. 1973 Buenos Aires) on argentiinalainen vaatesuunnittelija. Häntä pidetään yhtenä maansa parhaista suunnittelijoista ja hän suunnittelee "sekä rentoja että muodollisia vaatteita ranskalaistyylisiin buotiquehin".
Chebarin vanhemmilla oli oma tunnettu muotiliike Buenos Airesissa. Tytär esitteli aluksi siellä omia suunnitelmiaan. Koulunsa päätettyään hän muutti New Yorkiin, missä hän opiskeli Parsons The New School for Designissä sekä muodin markkinointia että suunnittelua. Sen jälkeen hän työskenteli Valentino n ja Donna Chabarin ateljeissa.
Kotimaahansa Chebar palasi vuonna 1997. Hän avasi oman liikkeensä ja kaksi vuotta myöhemmin uuden. Hän aloitti myös suunnittelemiensa vaatteiden viemisen Yhdysvaltoihin. Vuonna 1999 hänet kutsuttiin Pariisin muotiviikoille. Vuonna 2002 hän aloitti yhteistyön Claudio Drescherin kanssa tehdäkseen Chebarin tuotemerkistä kasvava ja merkki laadusta, yksilöllisyydestä ja eksklusiivisuudesta. Nykyään Chebar on maansa huippumerkki ja sillä on Argentiinassa 14 liikettä. Lisäksi liikkeitä on myös Boliviassa, Paraguayssa, Uruguayssa, Chilessä, Perussa ja Meksikossa.
Pentakosaani
Pentakosaani eli n-pentakosaani (CH) on 25-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää ainetta. Pentakosaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 352,691 g/mol, sulamispiste 53,3 °C, kiehumispiste 401,9 °C, leimahduspiste 120 °C (c.c), tiheys 0,812 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 629-99-2. Pentakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee kloroformiin ja bentseeniin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Mark Withers
Mark Withers (s. 25. kesäkuuta 1947 Binghamton, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuonna 1981 televisiosarjassa "Dynastia", jossa hän näytteli Steven Carringtonin (Al Corley) ex-poikaystävää Ted Dinardia. Withers on vieraillut myös muun muassa sarjoissa "Wonder Woman", "Magnum", "Santa Barbara", "Dallas", "Päivien viemää", "L.A. Law", "Matlock", "Criminal Minds – FBI-tutkijat" ja "True Blood".
Adélaïde Labille-Guiard
Adélaïde Labille-Guiard (11. huhtikuuta 1749 Pariisi – 24. huhtikuuta 1803 Pariisi), tunnettu myös nimellä Adélaïde Labille-Guiard des Vertus oli ranskalainen taidemaalari. Hän keskittyi tuotannossaan miniatyyreihin ja muotokuviin.
Labille- Guiard syntyi porvarisperheeseen. Hänen isänsä omisti kaupan "A La Toilette" jossa työskenteli nuori Jeanne Bécu eli myöhemmin kuuluisa Madame du Barry. Se, miten myöhemmin kuuluisa taiteilija sai koulutuksensa tai miten hän pääsi kosketuksiin taidepiirien kanssa on melko huonosti tunnettu.
Perhetuttuihin kuului kuitenkin taiteilija François-Andere Vincent joka opetti Labille-Guiardille miniatyrimaalausta. Hän järjesti myös Labille- Guiardille mahdollisuuden esitellä töitään Académie de Saint-Lucissa. Ensimmäisen avioliittonsa Labille-Guiard solmi 20-vuotiaana virkamies Louis-Nicolas Guiardin kanssa.
Vuonna 1783, 31. toukokuuta Labille-Guiard hyväksyttiin Académie royale de peinture et de sculpturen opiskelijaksi. Toinen kuuluisa naistaiteilija Elisabeth Vigée-Lebrun hyväksyttiin opiskelemaan samana päivänä. Kuningas Ludvig XVI:n täti, Marié Adelaide otti Labille-Guiardin suojatikseen ja hänen kauttaan alkoi tulla ylhäisöltä muotokuvatilauksia. Moutokuvamaalarina Labille-Guiard oli suosittu.
Suosittuna muotokuvamaalarina Labille-Guiardilla oli suhteita Ranskan kuninkaallisiin ja yläluokkaan. Tämä teki hänestä Ranskan suuren vallankumouksen aikaan vuosina 1789 poliittisesti epäluotettavan henkilön. Vuonna 1793 hänet määrättiin hävittämään maalaamiaan muotokuvia.
Mielipiteiltään Labille-Guiard oli kuitenkin kaukana konservatiiveista. Vuonna 1790 hän kampanjoi näkyvästi naisten oikeudesta päästä opiskelemaan taideakatemiaan. Hän sai tilauksia myös kansalliskokouksen jäseniltä ja hän maalasi muun muassa Robespierren muotokuvan. Vuonna 1795 hänelle myönnettiin työskentelytila Louvresta ja 2000 livren eläke. Hänestä tuli näin ensimmäinen ranskalainen nainen joka sai perustaa oman ateljeen ja opettaa oppilaitaan Louvressa. .
Ensimmäisestä aviomiehestään Labille-Guiard oli eronnut jo vuonna 1777, mutta laillisen vahvistuksensa se sai vasta vuonna 1793. Uuden avioliiton hän solmi entisen opettajansa kanssa 8. kesäkuuta 1799 François-André Vincentin kanssa. Tämän jälkeen hän signeerasi maalauksensa usein nimellä Madame Vincent. Hän jatkoi näyttelyiden pitämistä vuoteen 1800. .
Kurt Björk
Kurt Emil Björk (20. huhtikuuta 1938 Kokkola – 19. huhtikuuta 2010 Vaasa) oli suomalainen taidemaalari.
Björk opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa Helsingissä 1957–1960 ja piti ensimmäisen näyttelynsä 1965. Björk kuvasi 1970-luvun maalauksissaan maaltapaon ja Ruotsin muuton vaikutuksia Pohjanmaan maaseudulla. Hän siirtyi sittemmin lyyrisempään maisema- ja luontomaalaamiseen ja maalasi talvimaisemia, avohakkuiden jälkiä sekä eläimiä. Björk osallistui myös taidepolitiikkaan ja oli muun muassa valtion kuvataidetoimikunnan jäsenenä 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa.
Melanie Milburne
Melanie Milburne, oikea nimi Ris Wilkinson, on australialainen rakkausromaaneja kirjoittava kirjailija.
Wilkinsonin kirjoja oli vuonna 2013 myyty yli kymmenen miljoonaa 25 kielellä. Hän on saanut useita alan kirjallisuuden palkintoja. Hän on naimisissa lääkärin kanssa ja kirjoittaa toisinaan lääkäriromansseja. Hän on ollut kilpauimari.
Wilkinson on kustantajansa Harlequin Mills and Boonin myydyimpiä kirjailijoita.
Meritxell Serret
Meritxell Serret i Aleu (s. 1975 Vallfogona de Balaguer) on katalonialainen poliitikko. Hän edustaa Katalonian tasavaltalaista vasemmistoa ja toimi Katalonian aluehallinnon maatalousministerinä Carles Puigdemontin johtamassa hallituksessa, joka järjesti 1. lokakuuta 2017 kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Serret lähti Puigdemontin ja kolmen muun ministerin (Antoni Comín, Lluís Puig ja Clara Ponsatí) kanssa Belgiaan maanpakoon Espanjan nostettua kansanäänestyksen järjestämisen takia heitä vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanja antoi heistä myös eurooppalaisen pidätysmääräyksen, mutta perui sen myöhemmin 5. joulukuuta 2017.
Uusissa Katalonian parlamenttivaaleissa 21. joulukuuta 2017 yhä maanpaossa ollut Serret valittiin uudelleen parlamenttiin. Hän kuitenkin ilmoitti 28. tammikuuta 2018 samaan aikaan Ponsatín ja Puigin kanssa luopuvansa parlamenttipaikastaan varmistaakseen pääministeriäänestyksessä itsenäisyysmielisen enemmistön, sillä Espanjan korkein oikeus oli torpannut maanpaossa olevilta edustajilta oikeuden valtuuttaa toisen edustajan äänestämään istunnossa puolestaan.
Serretin kohdalla kapinasyytettä () lievennettiin maaliskuussa 2018 syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" () ja "julkisten varojen väärinkäytöstä" (). Espanja uusi 23. maaliskuuta 2018 aiemmin jäädytetyn eurooppalaisen pidätysmääräyksen Puigdemontista ja useasta muusta maanpaossa olevasta katalaanipoliitikosta, mukaan luettuna Serret, joka ilmoittautui itse poliisille Belgiassa 5. huhtikuuta 2018 yhdessä muitten Belgiassa yhä olleitten eli Comínin ja Puigin kanssa. Heitä ei kuitenkaan pidätetty ja he saivat odottaa Espanjan vaatiman luovutuksen oikeuskäsittelyä Belgiassa vapaana. Heille ei myöskään määrätty takuita, eikä passeja takavarikoitu, vaikka heiltä kiellettiinkin Belgiasta poistuminen. 16. toukokuuta 2018 Belgian oikeus ilmoitti, että Serretiä, Comínia ja Puigia ei luovuteta Espanjaan.
Matilda Skotlantilainen
Matilda (n. 1080 – 1118) oli Skotlannin prinsessa, josta tuli Henrik I:n puolisona Englannin kuningatar. Hän kasvoi Skotlannin hovissa vanhempinaan Malcolm III ja Skotlannin Pyhä Margaret. Skotlannissä hänestä käytettiin nimeä Edith of Dunfermline. Hänen kolmesta veljestään tuli Skotlannin kuninkaita. Hänen kummisetänsä oli Robert Curthose, Henrikin vanhempi veli.
Henrikin viettäessä pitkiä aikoja Normandiassa Matilda hallitsi käytännössä Englantia sillä aikaa. Hän rakennutti luostareita ja siltoja. Kerrotaan, että Matilda on alkuperäinen "my fair lady" lastenlaulussa ”Lontoon silta romahtaa” (”London Bridge is Falling Down”).
Matildalle ja Henrikille syntyi tytär, Matilda, ja poika, William. Poika kuoli traagisessa onnettomuudessa pian äitinsä jälkeen.
Eino Lainio
Eino "Eka" Lainio (11. syyskuuta 1913 Viipuri – 30. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taidegraafikko, kirjailija ja kuvittaja.
Eino Lainion vanhemmat olivat typografi Emil Lainio ja Vilhelmiina Lainio o.s. Niskanen. Hän kävi viisi luokkaa Viipurin lyseota ja opiskeli sitten 1932–1935 Viipurin taidekoulussa. Hän osallistui ensimmäiseen näyttelyynsä Viipurin Taiteilijaseuran jäsenenä 1930-luvun lopulla. Lainion Viipurin koti tuhoutui talvisodan pommitusten aikana helmikuussa 1940 niin että hänelle jäi ainoaksi muistoksi siitä musta ja nokinen kuparinen kahvipannu. Lainio muutti sitten Viipurista Helsinkiin.
Lainio oli jatkosodan aikana 1941–1944 merenkulkuhallituksen palveluksessa merikarttalaitoksen kartanpiirtäjänä. Sodan jälkeen hän oli työssä kolmessa mainostoimistossa Ilmo Oy:llä, Erva-Latvalalla 1946–1951 ja Markkinointi Viherjuurella ateljeepäällikkönä 1960-luvulla.
Lainiosta tuli Grafian, silloisen Taidepiirtäjäin Liiton jäsen vuonna 1942 ja hän oli liiton johtokunnassa 1954–1963 sekä liiton puheenjohtajana 1964–1967. Lainio oli Grafian kokoelmien säätiön hallituksen jäsenenä vuodesta 1968 ja hänestä tuli Grafian kunniajäsen 2003. Lainio toimi Karjalan Liiton taiteellisena avustajana ja sunnitteli vuodesta 1953 alkaen liiton joulujulkaisun "Joulukanteleen" kansikuvat.
Lainio toimi kuvittajana ja graafisena suunnittelijana ja toimitti alan perusteokset "Suomen käyttögrafiikkaa" ja "Suomen piirustustaide I ja II". Lainio suunnitteli myös paljon ex libriksiä ja hänen oma ex libriksensä kuvasi Viipurin kellotornia. Eläkkeellä ollessaan hän kirjoitti, kuvitti ja kustansi 8-osaisen kirjasarjan jonka aiheisiin kuuluivat meri, kalliopiirrokset ja Viipuri.
"Eino Lainion Säätiö" ("EKLA-säätiö") perustettiin 1992. Säätiö tukee Suomea ja Suomen sukulaiskansoja koskevien taiteellisten tai tieteellisten teosten esittämistä, suunnittelua tai julkaisua sekä ylläpitää säätiön omistamaa kuvituspiirustusten ja maalausten näyttelyä.
Peitsimöhkäkala
Peitsimöhkäkala ("Masturus lanceolatus") on möhkäkaloihin kuuluva suurikokoinen kalalaji. Se voi kasvaa lähes 3,4 metriseksi ja kahden tonnin painoiseksi. Peitsimöhkäkala elää maailmanlaajuisesti trooppisissa ja subtrooppisissa merissä. Peitsimöhkäkalan erottaa möhkäkalasta sen peräosassa olevan ”peitsen” perusteella. Peitsimöhkäkalojen arvioidaan elävän 85-105-vuotiaiksi.
Luettelo Lauri Markkasen saavutuksista
Tämä on luettelo koripalloilija Lauri Markkasen saavutuksista. Markkanen on saavuttanut urallaan useita palkintoja ja rikkonut lukuisia ennätyksiä.
Lähde: Sports-Reference LLC.
Uran yhteismäärät
Otteluennätykset
Kay Hagan
Kay Hagan (o.s. Ruthven, s. 26. toukokuuta 1953 Shelby, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi vuosina 2009–2015 Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Pohjois-Carolinasta.
Hagan suoritti vuonna 1975 alemman korkeakoulututkinnon (Bachelor of Arts) Floridan osavaltionyliopistossa ja vuonna 1978 oikeustieteen tohtorin tutkinnon (Juris Doctor) Wake Forest Universityssä. Hän työskenteli ennen poliittista uraansa North Carolina National Bankin (NCNB) palveluksessa yleten lopulta sen varapuheenjohtajaksi.
Hagan toimi vuosina 1992 ja 1996 Jim Huntin kampanjapäällikkönä Guilfordin piirikunnassa tämän pyrkiessä onnistuneesti Pohjois-Carolinan kuvernööriksi. Vuonna 1998 hän tuli itse valituksi Pohjois-Carolinan senaattiin. Hän toimi sen jäsenenä tammikuuhun 2009, jolloin aloitti Yhdysvaltain senaatin jäsenenä. Hagan voitti marraskuun 2008 vaaleissa istuvan senaattorin, republikaani Elizabeth Dolen prosentein 52,6–44,2.
Hagan toimi vuosinaan Yhdysvaltain senaatissa kaikkiaan neljän valiokunnan (Committee on Armed Services, Committee on Banking, Housing, and Urban Affairs, Committee on Health, Education, Labor and Pensions ja Committee on Small Business and Entrepreneurship) jäsenenä ja kahden alivaliokunnan (Subcommittee on Emerging Threats and Capabilities ja Subcommittee on Children and Families) puheenjohtajana. Hän pyrki jatkokaudelle marraskuun 2014 vaaleissa, mutta hävisi Pohjois-Carolinan edustajainhuoneen puhemiehenä toimineelle republikaani Thom Tillisille prosentein 47,25–48,8.
Tammikuussa 2016 Hagan aloitti lobbausfirma Akin Gump Strauss Hauer & Feldin konsulttina Washingtonissa.
Kay Hagan, silloinen Ruthven, syntyi Shelbyssä, Pohjois-Carolinassa, mutta muutti lapsena perheensä kanssa Lakelandiin, Floridaan. Hänen isänsä Joe Ruthven valittiin myöhemmin Lakelandin pormestariksi ja hänen äitinsä Jeanette Chiles Ruthvenin veli Lawton Chiles toimi 1970- ja 1980-luvuilla Yhdysvaltain senaatin jäsenenä Floridasta ja 1990-luvulla Floridan kuvernöörinä.
Kay Hagan on naimisissa Charles “Chip” Haganin kanssa ja hänellä on kolme lasta, poika Tilden ja tyttäret Jeanette ja Carrie.
Hagan joutui joulukuussa 2016 sairaalahoitoon punkkien levittämän Powassan-viruksen takia ja oli tajuttomana 43 vuorokautta. Hän pääsi sairaalasta heinäkuussa 2017, mutta jatkoi kuntoutuksessa viruksen vietyä hänen kävelykykynsä ja rajoitettua hänen puhekykyään.
Vuodenajat (Tšaikovskin teos)
Vuodenajat, opus 37a (venäjäksi: Времена года; julkaistu ranskankielisellä tittelillä: Les Saisons) on Pjotr Tšaikovskin säveltämä 12 sävellyksen sarja pianolle. Sävellyskokoelman jokainen osa on Tšaikovskin näkemys eri kuukausista pohjoisella pallonpuoliskolla. Yksittäisistä sävellyksistä erityisesti kesäkuuta ja marraskuuta edustavat teokset ovat olleet erityisen suosittuja.
Raimo Andersson
Raimo Juhani Andersson (25. heinäkuuta 1956 Hamina – 14. huhtikuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen rikollinen. Andersson johti huumeliigaa 1990-luvulla ja sai pitkän vankeustuomion törkeästä huumausainerikoksesta ja ampuma-aserikoksesta. Vuonna 1990 Andersson esitti perättömän väitteen, että Juice Leskinen olisi ostanut häneltä noin kilon hasista, ja sai tästä väitteestä myöhemmin tuomion. Andersson myös kuului vuosien ajan rikollisjengi United Brotherhoodin voimahahmoihin.
Andersson oli yksi keskeisiä hahmoja United Brotherhoodissa, mutta hänen toimintaansa oli viime aikoina kohdistunut syvää tyytymättömyyttä ja jopa vihaa. Vankilan kirjastossa työskennelleen Anderssonin oli nähty pitävän yhteyttä KRP:n poliisien kanssa ja poistuvan näiden seurassa vankilasta useampia kertoja. Tapaamiset liittyivät tiettävästi Anderssonin ja hänen kolmen rikoskumppaninsa murhaaman ruotsinturkkilaisen Volkan Ünsalin ruumiin etsintöihin. Andersson istui elinkautista tuomiota Ünsalin murhasta. Murha tapahtui lokakuussa 2003 Vuosaaressa, eikä ruumista ole tähän päivään mennessä löydetty. Helsingin hovioikeus hylkäsi syksyllä 2017 Anderssonin hakemuksen päästä ehdonalaiseen vapauteen.
Andersson löydettiin huhtikuussa 2018 surmattuna vaimonsa kotitalosta Vantaalta. Andersson oli lomalla vankilasta. Poliisit ottivat paikalta kiinni kolme henkilöä, joita epäillään osalliseksi henkirikokseen. Paikalla oli tiettävästi ollut myös neljäs mies, joka ehti paeta. Hänet saatiin kuitenkin myöhemmin kiinni. Epäilty on Veli Matti Huohvanainen (s. 1969), joka oli päässyt vapaaksi vankilasta vuonna 2015 istuttuaan elinkautista kolmen miehen murhasta, törkeästä vapaudenriistosta ja panttivangin ottamisesta. Yhtenä surman tutkintalinjana on United Brotherhood -jengin sisäinen välienselvittely ja kosto, ja tekoa tutkitaan murhana.
Erna Berger
Erna Berger (19. lokakuuta 1900 Dresden – 14. kesäkuuta 1990 Essen, Saksa) oli saksalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.
Dresdenissä syntynyt Berger vietti osan lapsuuttaan Intiassa ja Etelä-Afrikassa. Hänestä tuli yksi 1930-luvun tunnetuimmista lyyrisistä koloratuurisopraanoista. Hänen tunnetuimpia laulajaroolejaan olivat oopperoissa "La Traviata", "Taikahuilu", "Rigoletto", "La Bohème" ja "Ryöstö seraljista". Hän oli mukana useissa elokuvaproduktioissa joko lauluosuuksia sisältävissä näyttelijänrooleissa tai lauluosuuksien ääninäyttelijänä.
Samooja
Samooja on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Hangman (elokuva)
Hangman on 2017 ensi-iltansa saanut, Johnny Martinin ohjaama rikoselokuva. Elokuvan pääosia näyttelee Al Pacino, Karl Urban, Joe Anderson, Sarah Shahi ja Brittany Snow. Elokuva esitettiin Yhdysvalloissa 22. joulukuuta, 2017. Suomessa Hangmania ei vielä ole esitetty. Elokuva kertoo kahdesta poliisista ja toimittajasta, jotka yrittävät saada kiinni sarjamurhaajaa, jolla on sangen kieroutunut käsitys lasten hirsipuu-pelistä.
Karl Urban on poliisi, jonka vaimo murhattiin vuosi sitten kylmäverisesti, ja murhaajaa ei vieläkään ole saatu kiinni. Hän saa ratkaistavakseen nuoren naisen murhan, jossa uhri on pahoinpidelty ja sen jälkeen hirtetty. Mukaan liittyy toimittaja Christi Davies (Brittany Snow) ja eläkkeelle jäänyt poliisi Ray Archer (Al Pachino). Ensimmäinen epäilty on uhrin tyttöystävä, jonka syyttömyys kuitenkin selviää. Rikospaikka on hyvin verinen ja käy ilmi, että veren seasta löytyy vierasta DNA:ta, joka ei kuulu uhrille. Laboratoriossa selviää, että DNA on entisen rikollisen David Greenin. Kolmikko matkaa kirkkoon, jossa Davidin uskotaan elävän nykyään. Kun he ovat alttarilla, yhtäkkiä katosta tippuu toinen hirtetty ruumis, jolla on sikamaski päällään. Ray kaatuu ja satuttaa selkänsä, jonka vuoksi epäilty pääsee pakenemaan. Poliisin saapuessa paikalle, David Green saapuu myös. Hän kertoo, että viikko sitten joku hyökkäsi hänen kimppuunsa ja varasti verta hänestä.
Pian alkaa ilmestyä uusia ruumiita ja jokaiseen on kirjoitettu kirjain. Poliisit yrittävät epätoivoisesti murhaaja, joka on askeleen edellä, kun 24 tunnin päästä löytyy taas uusi ruumis.
Sophia Dorothea (Preussi)
Sophie Dorothea von Braunschweig-Lüneburg (1687–1757) oli englantilainen prinsessa, josta tuli Fredrik Vilhelm I:n puolisona Preussin kuningatar.
Sofia Dorothea oli Ison-Britannian kuninkaan Yrjö I:n ja Sophia Dorothean ainoa tytär. Hänen molemmat vanhempansa kuuluivat Hannover-sukuun.
Hän meni naimisiin kruununprinssi Fredrik Vilhelmin kanssa vuonna 1706. He saivat neljätoista lasta, joista viisi kuoli aivan nuorina. Lapsista Fredrik ("Friedrich") nousi myöhemmin Preussin valtaistuimelle Fredrik II:na ja Loviisa Ulriika ("Luise Ulrike") Ruotsin valtaistuimelle kuningas Aadolf Fredrikin puolisona. Yksi lapsista, prinsessa Anna Amalia, oli säveltäjä.
Sophia Dorothea pyrki pitämään hyviä suhteita Englannin kuningashuoneeseen, ja järjestämään veljensä Yrjö II:n lasten avioliitot omien perheenjäsentensä kanssa, mutta Fredrik Vilhelm piti tällaista toimintaa maanpetturuutena.
Sophia Dorothea eli 16 vuotta pitempään kuin miehensä, ja hänestä tuli ylpeä ja rakastettu kuningataräiti poikansa Fredrik II Suuren hallituskaudella.
Electric Touch
Electric Touch on venäläisen pop-laulaja Sergei Lazarevin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 16. lokakuuta 2010.
Arvi Suvanto
Arvi Aulis Suvanto (3. tammikuuta 1934 Nuijamaa – 2. toukokuuta 2017 Hanko) oli Hangon pitkäaikainen kaupunginjohtaja, joka toimi koko työuransa Hangon kaupungin palveluksessa.
Arvi Suvannon vanhemmat olivat Paavo Jalmari Suvanto ja Saima Siviä Pönkkä. Hänen puolisonsa vuodesta 1953 oli Svea Marianne Tötterman. Suvanto tuli ylioppilaaksi 1966 ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1970. Hän toimi Hangon kaupunginsihteerinä 1970–1973 ja kaupunginlakimiehenä 1973–1975. Hangon kaupunginjohtajaksi hänet nimitettiin vuonna 1975. Suvanto hoiti tehtävää aina vuoteen 1997 asti eli yli kaksikymmentä vuotta.
USS Baltimore (C-3)
USS Baltimore (runkonumero C-3) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1888 vesille laskettu panssarikansiristeilijä.
Aluksen tilaus vahvistettiin 3. elokuuta 1886 annetulla lailla ja se tilattiin William Cramp and Sons Ship and Engine Building Companyltä Philadelphiasta, missä köli laskettiin 5. toukokuuta 1887. Alus laskettiin vesille 6. lokakuuta 1888 kumminaan rouva Theodore D. Wilson ja otettiin palvelukseen 7. tammikuuta 1890 päällikkönään W. S. Schley. Aluksen rungon ja höyrykoneen valmistuskustannukset olivat 1 546 172,13 dollaria.
Aluksen piirustukset perustuivat Elswickin telakan suunnitelmiin, jotka oli tehty tuloksetonta Espanjan laivaston "Reina Regenten" hankintakilpailua varten. Aluksen aseistuksena oli neljä hyllyille asennettua kahdeksan tuuman 35 pituuskaliiperin tykkiä etukannella ja perässä. Lisäksi aluksella oli kuusi kuuden tuuman 30 pituuskaliiperin tykkiä keskilaivassa aluksen kyljillä yläkannen tasalla. Aseistuksen täydensivät neljä kuuden naulan, kaksi kolmen naulan ja kaksi yhden naulan tykkiä. Aluksella ei ollut torpedoaseistusta.
Panssarikannen paksuus oli 2,5 tuumaa ja keskilaivassa se oli neljän tuumainen. Taistelunjohtotornin suojana oli kolmen tuuman panssarointi. Propulsiojärjestelmä koostui nelisylinterisistä höyrykattiloista ja HTE-höyrykoneesta, jotka oli kytketty kahteen akseliin. Järjestelmä tuotti 10 750 ihp:tä, mikä mahdollisti 19 solmun nopeuden. Aluksen varastoissa oli 400 tonnia hiiltä.
Aluksesta tehtiin 24. toukokuuta 1890 Pohjois-Atlantin laivueen lippulaiva. Alus kuljetti 15.-23. elokuuta John Ericssonin jäännökset New Yorkista Tukholmaan. Alus poistettiin palveluksesta 17. helmikuuta 1896.
Alus palautettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1897 ja se lähti 20. lokakuuta Havaijille, missä alus oli 7. marraskuuta - 25. maaliskuuta 1898. Sodan uhan lisääntyessä Espanjan kanssa alus määrättiin kommodori George Deweyn laivueeseen Hong Kongiin, mihin se liittyi 22. huhtikuuta. Laivue lähti 27. huhtikuuta Mirslahdelta Kiinasta Filippiineille.
Laivue saapui 1. toukokuuta Manilanlahdelle, missä se seuranneessa taistelussa tuhosi Filippiineille sijoitetun Espanjan laivaston.
Sofia Preussilainen
Sophia Dorothea Ulrike Alice (14. kesäkuuta 1870 – 13. tammikuuta 1932) oli Preussin prinsessa, josta tuli Konstantin I:n puolisona Kreikan kuningatar.
Sofia oli Saksan keisari Fredrik III:n ja Ison-Britannian kuningatar Viktorian tyttären, Viktorian tytär. Hän meni kihloihin Kreikan kruununprinssin kanssa pian isänsä kuoleman jälkeen, ja häitä juhlittiin Ateenassa vuonna 1889. Äiti ei ollut liitosta kovin innoissaan, sillä Kreikan kuningashuoneen asemaa pidettiin jo tuolloin epävarmana. Sofia kääntyi ortodoksiseen uskoon vuonna 1891, mikä suututti hänen veljeään keisari Vilhelm II:ta. Tämä jopa kielsi Sofiaa vierailemasta enää Saksassa.
Vuonna 1913 Konstantinin isä murhattiin, ja Konstantinista ja Sofiasta tuli Kreikan kuningaspari. Ensimmäisessä maailmansodassa Kreikka pyrki olemaan sitoutumaton, mutta liittoutuneet epäilivät heitä veljeilystä Saksan kanssa, osaksi koska Sofia oli Saksan keisarin sisar. Kuninkaallinen palatsi tuhoutui piirityksessä, ja kuningasperheen oli lähdettävä maanpakoon Sveitsiin.
Vanhinta poikaa pidettiin saksalaismielisenä, joten toiseksi vanhimmasta tuli kuningas Aleksanteri. Tämä kuoli jo vuonna 1920, ja kun nuorin poika kieltäytyi kruunusta, Konstantin kutsuttiin takaisin Ateenaan. Epäonnisen Turkkia vastaan käydyn sodan jälkeen Konstantin ja Sofia joutuivat jälleen lähtemään maasta vuonna 1922. Tällä kertaa vanhin poika nousi valtaan hallitsijanimellä Yrjö II.
Sofia vietti viimeiset vuotensa Firenzessä. Hän kuoli 13. tammikuuta 1932 Frankfurtissa, missä oli saamassa hoitoa syöpäänsä.
Alina Zagitova
Alina Ilnazovna Zagitova (; s. 18. toukokuuta 2002 Iževsk, Venäjä) on venäläinen taitoluistelija ja olympiavoittaja.
Alina Zagitov syntyi 2002 Iževskin kaupungissa. Hän sai nimensä rytmisen voimistelijan Alina Kabajevan mukaan. Alinan isä Ilnaz Zagitov pelasi jääkiekkoa ja on pelaajauransa jälkeen työskennellyt jääkiekkovalmentajana. Tämä pelasi Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa ja VHL:ssä yli 800 ottelua.
Alina Zagitova aloitti taitoluistelun ammattimaisen harjoittelun seitsemänvuotiaana. Hän muutti Iževskistä Moskovaan päästäkseen harjoittelemaan Eteri Turberidze vetämässä ryhmässä. Zagitov on kertonut näkevänsä perhettään kerran kahdessa kuukaudessa.
Zagitova osallistui ensimmäisiin kansainvälisiin kilpailuihin vuonna 2016, kun hän luisteli nuorten Grand Prix -kilpailuihin. Hän oli ensimmäinen Saint-Gervais-les-Bainsin osakilpailussa ja kolmas Ljubljanassa. Marseillessa järjestetyn Grand Prix -finaalin hän voitti.
Zagitova voitti vuonna 2017 nuorten maailmanmestaruuden ja vuonna 2018 aikuisten Euroopan-mestaruuden. Maailmanmestaruuskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Kauden 2017–2018 Grand Prix -sarjassa hän voitti kaksi osakilpailua sekä Nagoyan Grand Prix -finaalin.
Zagitova sai Pyeongchangissa 2018 kaksi olympiamitalia. Hän voitti olympiakultaa yksinluistelussa ja sijoittui hopealle joukkuekilpailussa. Zagitova sai yksinluistelun lyhytohjelmastaan maailmanennätyspisteet 82,92. Hän rikkoi Jevgenija Medvedevan ennätyksen 81,61, jonka tämä oli luistellut noin varttia aikaisemmin.
Harriet Bosse
Harriet Bosse (19. helmikuuta 1878 Oslo – 2. marraskuuta 1961 Oslo) oli norjalais-ruotsalainen näyttelijä. Hän oli kirjailija August Strindbergin puoliso vuodesta 1901.
Bosse aloitti näyttelijänuransa sisarensa Alma Fahlstrømin teatteriseurueessa ja siirtyi vuosisadan vaihteessa Tukholman teatterielämään. Hän tutustui siellä August Strindbergiin ja tuli tunnetuksi esittämällä keskeisiä rooleja tämän näytelmissä. Vuonna 1919 Bosse esiintyi ensimmäisessä elokuvaroolissaan ruotsalaisessa filmissä "Ingmarssönerna" yhdessä Victor Sjöströmin kanssa sekä saksalaisessa filmissä "Kameraden" (1919) Alfred Abelin kanssa.
Vuosi 1912 oli Harriet Bosselle menetysten vuosi, sillä tällöin kuolivat August Strindberg pitkään sairastettuaan, Bossen sisaren puoliso Arne Fahlstrøm Titanicin onnettomuudessa ja Bossen entinen puoliso Gunnar Wingård oman käden kautta. Bosse avioitui vuonna 1927 Edvin Adolphsonin kanssa. Bossen ja Strindbergin tytär Anne-Marie Hagelin eli 105-vuotiaaksi (vuoteen 2007).
The One (Sergei Lazarevin albumi)
The One on venäläisen pop-laulaja Sergei Lazarevin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2018.
Claude (Ranska)
Claude (13. lokakuuta 1499 – 20. heinäkuuta 1524) oli Bretagnen ruhtinatar ja Frans I:n puolisona Ranskan kuningatar. Hän oli Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n ja Anna Bretagnelaisen tytär.
Anna Bretagnelainen yritti pitää Bretagnen irti Ranskan vallasta, ja kihlasi siksi tyttärensä itävaltalaiselle prinssille Kaarlelle. Kihlaus purkautui, ja Clauden ja Fransin liiton myötä Bretagnesta tuli kuitenkin osa Ranskaa.
Claude synnytti seitsemän lasta ja kuoli 24-vuotiaana.
Malin kaivosteollisuus
Malin kaivosteollisuus tuottaa etupäässä kultaa, joka on maan tärkein vientituote. Lisäksi tuotetaan pieniä määriä timantteja ja muita jalokiviä, rautamalmia, fosfaattia, kivisuolaa, hiekkaa ja soraa sekä kullankaivun sivutuotteena hopeaa. Toistaiseksi hyödyntämättömiin mineraalivaroihin kuuluvat bauksiitti, kromi, kupari, graniitti, kipsi, kaoliini, lyijy, litium, mangaani, marmori, nikkeli, niobi, palladium, rutiili, talkki, torium, tina, titaani, volframi, uraani ja zirkonium.
Kullankaivulla on Malissa pitkät perinteet. Keskiajalla kulta oli suolan ja orjien ohella alueen tärkein vientituote Saharan ylittäneessä karavaanikaupassa. Perinteistä käsityönä tapahtuvaa kullankaivua harjoitetaan yhä maan etelä- ja länsiosissa. Se tuottaa vuosittain arviolta 2,5–10 tonnia kultaa ja työllistää kenties 25 000–28 000 päätoimista kaivajaa. Toiminnan laajuutta on kuitenkin hyvin vaikeaa arvioida.
Teollinen kullankaivu alkoi Malissa Neuvostoliiton tuella 1980-luvulla. Tuotanto kasvoi voimakkaasti 1990-luvun puolivälistä lähtien varsinkin eteläafrikkalaisen pääoman avulla. Kaivokset ovat yksityisomistuksessa, ja Malin valtiolla on niissä vähemmistöosuus. Vuonna 2014 toimineet kultakaivokset olivat Kalana, Loulo–Gounkoto, Morila, Sadiola, Syama, Tabakoto–Segala ja Yatela.
Malin teollinen kaivostoiminta tuotti vuosina 2003–2012 keskimäärin 50 tonnia kultaa vuodessa. Maa on Etelä-Afrikan ja Ghanan jälkeen Afrikan kolmanneksi suurin kullan tuottaja. Vuonna 2013 kulta muodosti 7 % maan bruttokansantuotteesta, 65 % viennistä ja 25 % valtion verotuloista. Kaivosyhtiöt ja niiden alihankkijat työllistävät lähes 10 000 työntekijää, joista valtaosa on Malin kansalaisia. Työpaikat ovat keskittyneet kolmeen kuntaan, Sadiolaan, Sitakillyyn ja Gouandiakaan.
Malin kultavarat ovat auttaneet maan taloutta pysymään jaloillaan vuoden 2012 sisällissodan jälkeen, mutta niiden arvioidaan ehtyvän vuoden 2030 tienoilla. Talouden riippuvuutta kullasta tulisi vähentää ja kaivostoimintaa monipuolistaa. Olemassa olevat kaivoshankkeet koskevat kullan lisäksi bauksiittia, rautamalmia, mangaania, kuparia, hopeaa, uraania ja fosfaattia, mutta monet niistä ovat toistaiseksi pysähdyksissä.
Lina Carstens
Lina Carstens (6. joulukuuta 1892 Wiesbaden – 22. syyskuuta 1978 München) oli saksalainen näyttelijä.
Carstens aloitti teatterinäyttelijänä Karlsruhen Hoftheaterissa vuonna 1911. Hän oli uransa aikana kiinnitettynä eri teattereihin Leipzigissa, Hampurissa, Münchenissä ja Berliinissä. Hän aloitti filmiuransa mykkäelokuvan kaudella saksalaisissa elokuvissa "Leidendes Land" (1922) ja "Verkrachte Existenzen" (1924). Myöhempiä elokuvarooleja hänelle kertyi kymmeniä, mahdollisesti tunnetuimpana "Feuerwerk" (1954). Yleensä hän kuitenkin asetti teatteriuransa etusijalle ja tyytyi filmeissä sivurooleihin. Vuonna 1974 hän oli vielä isossa roolissa rikossarja .
Hän oli naimisissa kirjailija Otto Ernst Sutterin kanssa.
Manilanlahden taistelu
Manilanlahden taistelu oli Espanjan-Yhdysvaltain sodassa 1. toukokuuta 1898 käyty meritaistelu. Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain laivaston Aasian laivue kohtasi ja tuhosi Espanjan laivaston kontra-amiraali Patricio Montojon johtaman Tyynenmeren laivueen. Filippiineillä Manilanlahdella käyty taistelu oli sodan ensimmäinen suurempi kohtaaminen.
Espanjan-Yhdysvaltain sodan alkaessa Yhdysvaltain länsirannikon asukkaat pelkäsivät Espanjan laivaston hyökkäystä. Vain muutama panssarikansiristeilijä oli rannikon asukkaisen suojana.
Espanjan laivaston Tyynenmeren laivueen, joka oli siirretty Filippiineille, komentajalla amiraali Montojolla oli alaisuudessaan sekalainen joukko vanhentuneita aluksia. Tilanteen parantamiseksi ei tehty juuri mitään. Espanja piti mahdottomana sodan voittamisen pyrkien tekemään ainoastaan sen mikä kasvojen säilyttämiseksi vaadittiin.
Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain Aasian laivue saapui Manilanlahdelle yöllä 30. huhtikuuta. Deweyn laivasto käytti El Frailen ja Caballon välistä eteläistä reittiä, jolloin El Fraileen sijoitettu rannikkopatteri avasi tuloksetta tulen. Manilanlahdella Espanjan laivaston alukset ja Caviten rannikkopatteri avasivat tulen, joka jäi lyhyeksi.
Yhdysvaltain laivaston alukset muodostivat taistelulinjan ja kulkivat viidesti edestakaisin siirtyen joka kerta hieman lähemmäs lahden poikki tulittaen espanjalaisia. Kahdeksan Espanjan laivaston alusta, rannikkopatterit ja linnakkeet vastasivat tuleen kaksi ja puoli tuntia, vaikka rannikkopatterien tuli ei kantanut.
Montojo käski aluksensa hyökkäämään katkaisten "Reina Cristinan" ankkurikaapelin. Yhdysvaltain laivaston alukset keskittivät tulen hyökkäävään alukseen ampuen sen palasiksi. Kaikki espanjalaisalukset tuhoutuivat tai alusten miehistö upotti aluksensa.
Leann Hunley
Leann Hunley (s. 25. helmikuuta 1955 Forks, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hunley kiinnostui näyttelemisestä 1970-luvun lopulla, jolloin hän asui Havaijilla. Ensimmäiset esiintymisensä hän teki "Hawaii Five-O" -sarjassa. Vuonna 1982 hän sai Anna Dimeran roolin saippuasarjasta "Päivien viemää". Hän voitti myöhemmin roolityöstään parhaan naissivuosanäyttelijän Daytime Emmy -palkinnon.
Vuonna 1986 Hunley siirtyi "Dynastiaan", jossa hän näytteli pari vuotta Dana Waring Carringtonia. Hunleylla on sen jälkeen ollut rooleja esimerkiksi sarjoissa "Murhasta tuli totta", "Dawson’s Creek" ja "Gilmoren tytöt". Vuonna 2007 hän palasi takaisin "Päivien viemää" -sarjaan.
Sellulaasit
Sellulaasit ovat entsyymejä, jotka kykenevät hajottamaan selluloosaa. Sellulaaseja tuottavat luonnossa pääasiassa bakteerit ja aerobiset sienet.
Mekaanisen massanvalmistuksen ongelmana on korkea sähkönkulutus. Entsymaattista käsittelyä voidaan käyttää esikäsittelynä ennen kaksivaiheisen prosessin toista vaihetta tai rejektin käsittelyssä. Eräässä tutkimuksessa saavutettiin 20 % energiansäästö käyttämällä sellobiohydrolaasia. Paperinvalmistuksessa sellulaasien käyttö parantaa paperin kuivattavuutta, jolloin sen ajettavuus paranee.
Sellulaaseja voidaan käyttää sellaisenaan tai yhdessä ksylanaasien kanssa jätepaperin musteenpoistossa. Musteenpoisto perustuu hiilihydraattien osittaiseen hydrolyysiin kuidun pinnalla.
Tekstiiliteollisuudessa sellulaaseja käytetään kankaan viimeistelyssä. Sellulaasit poistavat lyhyitä kuituja ja nukkaisuutta, jolloin kangas näyttää tasaisemmalta ja kiiltävämmältä.
Sellulaasien käyttöä bioetanolin valmistuksessa tutkitaan. Etuna on se, että entsyymien käyttö tapahtuu happo- tai emäshydrolyysin sijaan miedoissa olosuhteissa (pH 4-6 ja lämpötila 45-50 °C), eikä aiheuta korroosio-ongelmia.
Käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2009
Vuoden 2009 naisten käsipallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Kiinassa 5.–20. joulukuuta. Kisapaikkakuntina olivat Nanjing, Suzhou, Wuxi, Changzhou, Yangzhou ja Zhangjiagang. Kilpailuihin osallistui 24 joukkuetta. Mestaruuden voitti Venäjä, hopealle sijoittui Ranska ja pronssia sai Norja. Kisojen arvokkaimpana pelaajana palkittiin Venäjän Ljudmila Postnova. Turnauksen paras maalintekijä oli Itävallan Katrin Engel.
Venäjä – Ranska 25–22
Norja – Espanja 31–26
Eleonoora Itävaltalainen
Eleonoora Itävaltalainen (1498–1558) oli Habsburgien sukuun kuuluva prinsessa, josta tuli Emanuel I:n puolisona Portugalin kuningatar ja Frans I:n puolisona Ranskan kuningatar. Hänen nimensä kirjoitetaan eri maissa vaihdellen Eleanor, Leonor, Eleonore tai Alienor.
Eleonoora oli Filip Komean tytär ja keisari Kaarle V:n sisar. Hän vietti lapsuutensa Itävallassa, ja muutti veljensä kanssa Espanjaan vuonna 1517. Hänestä tuli Portugalin kuninkaan Emanuelin kolmas vaimo, kaksi edellistä viamoa olivat olleet Eleonooran tätejä. Heidät vihittiin vuonna 1518, ja Emanuel kuoli vuoden 1521 lopulla. Liitossa syntyi kaksi lasta, joista tytär Maria jäi eloon. Leskeksi jäänyt Eleonoora palasi Espanjaan.
Eleonooran kihlaus Ranskan kuninkaalle liittyi Pavian taistelun jälkeiseen Cambrain rauhanneuvotteluun. Hän hoiti Ranskan kuningattaren edustusvelvollisuudet ja kasvatti edellisen kuningattaren Clauden lapset. Kuningas viihtyi paremmin rakastajattariensa seurassa. Frans kuoli vuonna 1548 ja Eleanoora lähti Ranskasta samana vuonna. Seuraavana vuonna Kaarle V luopui kruunusta, ja sisarukset asettuivat asumaan Espanjaan.
Gro Hammerseng-Edin
Gro Hammerseng-Edin (o.s. Hammerseng, s. 10. huhtikuuta 1980 Gjøvik) on norjalainen käsipalloilija. Hän pelasi Norjan maajoukkueessa 167 maaottelua ja teki niissä 631 maalia. Hän voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 sekä Euroopan-mestaruuden Unkarissa 2004, Ruotsissa 2006 sekä Tanskan ja Norjan yhdessä järjestämissä kisoissa 2010. MM-kilpailuissa hän saavutti kahdesti hopeaa. Seuratasolla hän on edustanut Gjøvik og Vardal HK:ta, tanskalaista FC Midtjyllandia (aik. Ikast-Bording, Ikast-Brande) sekä Larvik HK:ta.
Kansainvälinen käsipalloliitto valitsi Hammersengin vuoden 2007 maailman parhaaksi naispelaajaksi.
Gro Hammerseng avioitui maajoukkuekäsipalloilija Anja Edinin kanssa vuonna 2013.
Poste du Mali
La Poste du Mali on Malin kansallinen postilaitos.
Posti-, lennätin- ja puhelinlaitos sai alkunsa nykyisen Malin alueella Ranskan siirtomaaaikana. Maan itsenäistyttyä vuonna 1960 perustettiin Office des Postes et Télécommunications, jonka tehtäviin kuuluivat posti- ja rahaliikenne sekä televiestintä. Vuonna 1989 siitä erotettiin teleyhtiö Sotelma, jolloin postilaitoksen nimeksi tuli Office National des Postes du Mali. Nykyisen nimensä laitos sai vuonna 2011.
Malin postin tehtäviin kuuluu julkisten ja yksityisten kirje-, tavara-, raha- ja arvolähetysten välittäminen, postilinja-autotoiminta, postimerkkien ja arvopaperien valmistaminen ja myynti sekä pikalähettipalvelu. Maan pääkaupungin Bamakon lisäksi postilla on seitsemän aluekeskusta, joiden alaisena toimii sata postikonttoria.