hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
All for Leyna
All for Leyna on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Billy Joelin singlejulkaisu vuodelta 1980.
Vinyylisinglen luettelotunnus on CBS 8325 ja niitä on valmistettu Hollannissa.
Tuottajana on toiminut Phil Ramone.
Singlen molemmat kappaleet ovat Joelin tekemiä ja ne ovat hänen albumiltaan "Glass Houses" (CBS 86108). Albumi sisältää kappaleet All for Leyna – You May Be Right – Sometimes a Fantasy – Don't Ask Me Why – It's Still Rock and Roll to Me – I Don't Want to Be Alone – Sleeping with the Television on – C'etat toi (You Were the One) – Close to the Borderline – Through the Long Night.
Mario &amp; Luigi: Dream Team Bros.
Mario & Luigi: Dream Team Bros. (Pohjois-Amerikassa Mario & Luigi: Dream Team ja Japanissa Mario & Luigi RPG 4: Dream Adventure ) on AlphaDreamin kehittämä roolipeli Nintendo 3DS:lle. Peli paljastettiin Nintendo Direct -näyttelyssä 14. helmikuuta 2013 ja se on "Mario & Luigi"-sarjan neljäs peli. Peli julkaistiin Euroopassa 12. heinäkuuta 2013 ja Pohjois-Amerikassa 18. heinäkuuta 2013.
Gräsanoja
Gräsanoja on puro Matinkylän ja Haukilahden välissä Espoossa. Gräsanoja alkaa, kun Peuramäeltä ja Sepänkylästä alkava Lukupuro ja Keralta alkava Mankkaanpuro yhtyvät. Gräsanoja on 3,5 kilometriä pitkä ja se laskee mereen Haukilahdessa.
Gräsanojan alajuoksua on laajennettu useasti. Tämän vuoksi purosta on tullut liian leveä vesimääräänsä nähden. Puro on alkanut kaventamaan uomaansa luontaisesti kasvamalla umpeen. Soistumisen vuoksi virtaama on kesäisin pieni eikä vesi vaihdu hyvin. Jos merenpinta on korkealla, Gräsanojan alajuoksun virtaama pysähtyy kokonaan. Puron tilanteesta aiheutuu lähinnä esteettistä haittaa, joskin umpeenkasvaminen voi hieman hankaloittaa kalojen kutemista. Puron vesikasvillisuus myös estää vesisiippoja saalistamasta purolla.
Gräsanojan alueella tehtiin luontoselvitys vuonna 2008. Puron vesi on sameaa ja vesikasvillisuus on pääosin ilma- tai kellusversoista. Gräsanojan alajuoksulla vallitsevia vesikasveja ovat pohjanlumme, ulpukka ja vesitatar. Yläjuoksulla puro mataloituu ja kapenee ja siinä kasvaa paljon järvikortetta ja vesitatarta. Puron rantakasvillisuuteen kuuluu keltakurjenmiekka, ojasorsimo ja viiltosara. Yleisiä kasveja ovat leveäosmankäämi ja ranta-alpi, alueella kasvaa myös muun muassa ratamosarpiota, terttualpia, vesisaraa ja vesitatarta. Gräsanojan rannalla kasvaa muun muassa valkosalavia, joita puron rantaan on aikanaan istutettu enemmänkin. Puron rannalla kasvaa myös kaksi vaarantuneeksi luokiteltua lajia, vuorijalava ja keltamatara. Kumpaakin on yksi taimi.
Gräsanojassa käy kudulla haukia ja suuria lahnoja tai suutareita. Puron kalataloudellinen merkitys on todennäköisesti vähäinen, mutta se soveltuu monien kalalajien lisääntymiseen. Kalat pääsevät nousemaan sinne merestä.
Gräsanojan vesistön valuma-alue on 26 neliökilometrin kokoinen. Valuma-alueen latva ulottuu pieneltä osalta Kauniaisten puolelle. Vesistö rajautuu lännessä Finnoonojan, pohjoisessa Espoonjoen ja idässä Monikonpuron vesistön valuma-alueeseen sekä pienempiin nimettömiin valuma-alueisiin.
O mie
O Mie () on Aliona Moonin esittämä musiikkikappale, joka edusti Moldovaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen on säveltänyt Moldovan vuoden 2012 edustaja Pasha Parfeny.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui neljänneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta 11. sijalle.
José Gottardi Cristelli
José Gottardi Cristelli (21. syyskuuta 1923 Faida di Pené – 7. maaliskuuta 2005) oli italialaissyntyinen, Uruguayssa koko uransa ajan työskennellyt roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 15. lokakuuta 1950 ja nimitettiin Mercedesin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bellicastrumin titulaaripiispaksi 1. maaliskuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Augustin-Joseph Antoine Sépinski, jota avustivat Andrés María Rubio Garcia ja Roberto Reinaldo Cáceres González.
22. toukokuuta 1975 Gottardi Cristelli sai nimityksen Montevideon vihkipiispaksi, ja 5. kesäkuuta 1985 hänestä tuli sen arkkipiispa, jonka virkaan hänet asetettiin 12. heinäkuuta.
Gottardi Cristelli jäi eläkkeelle 4. joulukuuta 1998.
Carlos María Collazzi Irazábal
Carlos María Collazzi Irazábal (s. 20. syyskuuta 1947 Rosario) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 4. lokakuuta 1980 ja nimitettiin Mercedesin hiippakunnan johtoon 14. helmikuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Andrés María Rubio Garcia, jota avustivat Orlando Romero Cabrera ja Raúl Horacio Scarrone Carrero.
Leopoldo Hermes Garin Bruzzone
Leopoldo Hermes Garin Bruzzone (s. 26. toukokuuta 1947 San Ramón) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Canelonesin hiippakuntaan 31. toukokuuta 1973 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Benepotan titulaaripiispaksi 15. kesäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Orlando Romero Cabrera, jota avustivat Carlos María Collazzi Irazábal ja Julio César Bonino Bonino.
Julio César Bonino Bonino
Julio César Bonino Bonino (2. helmikuuta 1947 Santa Lucía – 8. elokuuta 2017) oli uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. toukokuuta 1974 ja nimitettiin Tacuarembón hiippakunnan johtoon 20. joulukuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. maaliskuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi Orestes Santiago Nuti Sanguinetti, jota avustivat Carlos Parteli Keller ja Daniel Gil Zorrilla.
Nicolás Cotugno Fanizzi
Nicolás Cotugno Fanizzi (s. 21. syyskuuta 1938 Sesto San Giovanni) on italialaissyntyinen, Uruguayssa uransa luonut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi salesiaaneihin vuonna 1962 ja sai pappisvihkimyksensä 26. heinäkuuta 1967. Hänet nimitettiin Melon hiippakunnan johtoon 13. kesäkuuta 1996, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 28. heinäkuuta Francesco De Nittis, jota avustivat José Gottardi Cristelli ja Roberto Reinaldo Cáceres González.
Cotugno Fanizzi sai 4. joulukuuta 1998 nimityksen Montevideon arkkipiispaksi.
Cotugno Fanizzi jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2014.
Carlos Parteli Keller
Carlos Parteli Keller (8. maaliskuuta 1910 Rivera – 26. toukokuuta 1999) oli uruguaylainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. huhtikuuta 1933 ja nimitettiin Tacuarembón hiippakunnan johtoon 3. marraskuuta 1960. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Raffaele Forni, jota avustivat Miguel Paternain ja Umberto Tonna Zanotta. Parteli Keller asetettiin virkaansa 8. tammikuuta 1961.
Parteli Keller sai 26. helmikuuta 1966 nimityksen Montevideon koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Turris in Mauretanian titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli 17. marraskuuta 1976 Montevideon arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 5. kesäkuuta 1985.
Parteli Keller osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Jaime Rafael Fuentes Martín
Jaime Rafael Fuentes Martín (s. 2. maaliskuuta 1945 Montevideo) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu Opus Dei -järjestöön. Hän sai pappisvihkimyksensä 5. elokuuta 1973, ja hänet nimitettiin Minasin hiippakunnan johtoon 16. lokakuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rodolfo Pedro Wirz Kraemer, jota avustivat Roberto Reinaldo Cáceres González ja Pablo Jaime Galimberti di Vietri.
Heriberto Andrés Bodeant Fernández
Heriberto Andrés Bodeant Fernández (s. 15. kesäkuuta 1955) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Salton hiippakuntaan 27. syyskuuta 1986 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Amporan titulaaripiispaksi 28. kesäkuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Daniel Gil Zorrilla, jota avustivat Marcelo Mendiharat Pommies ja Carlos María Collazzi Irazábal.
13. kesäkuuta 2009 Bodeant Fernández sai nimityksen Melon piispaksi.
Pablo Jaime Galimberti di Vietri
Pablo Jaime Galimberti di Vietri (s. 8. toukokuuta 1941 Montevideo) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. toukokuuta 1971 ja nimitettiin San José de Mayon hiippakunnan johtoon 12. joulukuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. maaliskuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Franco Brambilla, jota avustivat Carlos Parteli Keller ja Raúl Horacio Scarrone Carrero.
16. toukokuuta 2006 Galimberti di Vietri sai nimityksen Salton piispaksi.
Juuso Hämäläinen
Juuso Hämäläinen (s. 8. joulukuuta 1993 Raisio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Hämäläinen siirtyi FC Interiin ensimmäistä kertaa 11-vuotiaana. Hän siirtyi kuitenkin kahden vuoden jälkeen takaisin kotikaupunkinsa Raisio Futikseen ja palasi FC Interin A-juniorijoukkueeseen vuonna 2012. Hämäläinen teki Veikkausliiga-debyyttinsä kaudella 2013 FF Jaroa vastaan 29. huhtikuuta pelatussa ottelussa. Tulokaskaudellaan hän esiintyi yhteensä 26 ottelussa, joissa teki yhden maalin. Hämäläisen hyvät otteet johtivat myös kutsuun nuorten maajoukkueeseen.
Maajoukkueessa Hämäläinen teki ensiesiintymisensä alle 20-vuotiaiden joukkueessa 9. lokakuuta Ruotsia vastaan pelatussa ottelussa. Hän on pelannut kahdesti U20-joukkueessa ja kerran nuorten maajoukkueessa, kun hän tuli vaihdosta kentälle EM-karsintaottelussa Englantia vastaan.
Stephen Gionta
Stephen Gionta (s. 9. lokakuuta 1983 Rochester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelaa New York Islandersin organisaatiossa. Hänen isoveljensä Brian Gionta on myös jääkiekkoilija.
Andrea Gemma
Andrea Gemma FDP (s. 7. kesäkuuta 1931 Napoli) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. huhtikuuta 1957 ja nimitettiin Isernia-Venafron hiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Gemma jäi eläkkeelle 5. elokuuta 2006.
Gemmaa on sanottu yhdeksi suurimmista elossa olevista eksorkisteista. Hän on kritisoinut Međugorjen väitettyjä ihmeitä ja niiden ympärille rakennettua pyhiinvaellusbisnestä.
Sveitsin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Sveitsin alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Sveitsiä jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Aleksi Laiho (jalkapalloilija)
Aleksi Laiho (s. 17. kesäkuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Salvatore Visco
Salvatore Visco (s. 28. heinäkuuta 1948 Napoli) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Pozzuolin hiippakuntaan 14. huhtikuuta 1973 ja nimitettiin Isernia-Venafron hiippakunnan johtoon 5. huhtikuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Battista Re, jota avustivat Gennaro Pascarella ja Silvio Padoin. Visco asetettiin virkaansa 24. kesäkuuta.
Visco sai 30. huhtikuuta 2013 nimityksen Capuan arkkipiispaksi.
Matias Louanto
Matias Louanto (s. 25. joulukuuta 1994) on suomalainen jalkapalloilija. Ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa hän pelasi lokakuussa 2012 FC Interin joukkueessa.
Louanto on pelannut 16 poikien maaottelua vuoden 2012 loppuun mennessä.
Philippe Kourouma
Philippe Kourouma (29. marraskuuta 1932 Samoé, Ranskan Guinea – 10. helmikuuta 2009) oli guinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi N’Zérékorén hiippakuntaan 8. syyskuuta 1962 ja nimitettiin sen johtoon 13. elokuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernard Agré, jota avustivat Francis Carroll ja Jean-Baptiste Maria Cissé.
Kourouma jäi eläkkeelle 27. marraskuuta 2007.
EC Bad Nauheim
EC Bad Nauheim on saksalainen jääkiekkojoukkue Bad Nauheimin kaupungista. Joukkue pelaa Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Joukkue on perustettu vuonna 2004 ja joukkue on pelannut suuremman osan peleistään Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Luettelo Yhdysvaltain presidenttien lapsista
Tämä on luettelo Yhdysvaltain presidenttien lapsista. Luettelo on kronologinen. Luettelossa ei ole avioliiton ulkopuolisia lapsia tai lapsipuolia. Adoptoidut lapset ovat mainittu.
Ignacio Gogorza Izaguirre
Ignacio Gogorza Izaguirre SCI di Béth (s. 28. heinäkuuta 1936 Azkoitia, Baskimaa, Espanja) on Paraguayssa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1961 ja nimitettiin Coronel Oviedon hiippakunnan johtoon 26. maaliskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Felipe Santiago Benitez Avalos, jota avustivat Claudio Silvero Acosta ja Celso Yegros Estigarribia.
Gogorza Izaguirre sai 3. helmikuuta 2001 nimityksen Ciudad del Esten piispaksi. 12. heinäkuuta 2004 hänet siirrettiin Encarnaciónin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 12. syyskuuta.
Franco Cuter
Franco Cuter (s. 28. heinäkuuta 1940 Gazzaniga) on italialaissyntyinen, Brasiliassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin kapusiinien papiksi 26. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Grajaún hiippakunnan johtoon 21. tammikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paulo Eduardo Andrade Ponte, jota avustivat Xavier Gilles de Maupeou d'Ableiges ja Servílio Conti.
Kim Cesarion
Kim Cesarion (s. 10. heinäkuuta 1990 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hänellä on kreikkalaisia ja guadeloupelaisia sukujuuria. Vuonna 2011 hän solmi levytyssopimuksen Aristotracksin kanssa (ja Sony Music Swedenin kanssa Ruotsissa, RCA UK:n kanssa Isossa-Britanniassa ja Columbian kanssa Yhdysvalloissa).
Hänen 22. maaliskuuta 2013 julkaistu kappaleensa ”Undressed” on ollut menestys Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa.
Claudio Silvero Acosta
Claudio Silvero Acosta SCI di Béth (s. 30. lokakuuta 1935 Iturbe) on paraguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. joulukuuta 1962 ja nimitettiin Coronel Oviedon hiippakunnan johtoon 15. maaliskuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mees, jota avustivat Ismael Blas Rolón Silvero ja Jerome Arthur Pechillo.
26. maaliskuuta 1998 Silvero Acosta sai nimityksen Encarnaciónin vihkipiispaksi ja Curubiksen titulaaripiispaksi.
Julija Beigelzimer
Julija Beigelzimer (, s. 20. lokakuuta 1983 Donetsk) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 83 syyskuussa 2006. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta nelinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa Beigelzimer on jäänyt aina avauskierrokselle.
Wolfgang Gunkel
Wolfgang Gunkel (s. 15. tammikuuta 1948 Berliini) on Itä-Saksaa edustanut soutaja ja lajin olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä, jossa hän voitti kultaa perämiehellisessä kaksikossa. Hän oli jo aiemmin osallistunut Méxicon kesäolympialaisiin 1968 ja sijoittunut siellä perämiehellisessä kaksikossa neljänneksi.
Jörg Lucke
Jörg Lucke (s. 7. tammikuuta 1942 Berliini) on entinen Itä-Saksaa edustanut soutaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa kultaa perämiehettömässä kaksikossa ja vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä toisen kultamitalin perämiehellisessä kaksikossa.
Iissalo
Iissalo tarkoittaa seuraavia saaria:
Jean-Pierre Thiollet
Jean-Pierre Thiollet (s. 9. joulukuuta 1956 Poitiers, Ranska) on ranskalainen kirjailija.
Tallink Hotels
Tallink Hotels on Tallink Gruppin hotelliketju, johon kuuluu neljä hotellia Tallinnassa ja yksi Riiassa.
Tallink on hotellitoiminnan harjoittaja eikä omista hotelleja. Hotellitoiminnan liikevaihto oli vuonna 2014 noin 19,0 milj. euroa eli noin 2,1 % koko Tallink Grupp -konsernin liikevaihdosta. Toiminta työllisti 31.12.2014 yhteensä 608 henkilöä.
Tallink City Hotel on nykyaikainen hotelli Tallinnan ydinkeskustassa. Hotellissa on 332 hotellihuonetta, kokouskeskus, yökerho, ravintola ja saunaosasto .
Tallink Spa & Conference Hotel valmistui vuonna 2007, ja se sijaitsee lähellä Tallinnan satamaa. Hotellissa on 275 huonetta, kokouskeskus, sikaribaari, ravintola, tilaussauna ja kauneuskeskus . Hotellin yhteydessä toimii myös Aqua Spa -kylpylä, jossa on erilaisia saunoja ja altaita .
Tallink Express Hotel on budget-hotelli Tallinnan Vanhankaupungin lähellä. Hotellissa on 163 huonetta, kahvila-ravintola ja kokoushuone .
Tallink Hotel Riga sijaitsee Latvian Riiassa, 5 minuutin kävelymatkan päässä Riian Vanhastakaupungista. Hotellissa on 256 huonetta, ravintola, kahvila, kokouskeskus, saunaosasto ja kauneuskeskus .
Tallink-hotelleihin kuulunut Pirita Spa -hotelli siirtyi Tallink-ketjusta BRE Hotels -ketjuun loppuvuodesta 2018.
Hehkuva nuoruus
Hehkuva nuoruus () on Dallas M. Fitzgeraldin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1925. Elokuva on genreltään melodraama, ja sen pääosissa ovat Clara Bow, Donald Keith, Carmelita Geraghty ja Lee Moran.
"Hehkuva nuoruus" perustuu Edgar Franklinin tarinaan "Protecting Prue", jonka pohjalta Doris Schroeder laati käsikirjoituksen. Elokuva sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa joulukuussa 1925. Suomessa elokuva tuli ensi-iltaan 29. lokakuuta vuonna 1928. Dallas M. Fitzgerald Productions toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja Arrow Film Corporation levittäjänä.
"Hehkuva nuoruus" julkaistiin alun perin 7-kelaisena (noin 70-minuuttinen), mutta lyhennetty viiden kelan Kodascope-elokuvaversio on säilynyt tähän päivään mennessä. Elokuvaa säilytetään UCLA Film and Television Archive -arkistossa. "Hehkuva nuoruus" on julkaistu myös VHS:lle ja DVD:lle.
Auditorio de Tenerife
Auditorio de Tenerife ”Adán Martín” on oopperatalo Santa Cruz de Tenerifen kaupungissa Teneriffalla Kanariansaarilla. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Santiago Calatrava, ja se rakennettiin vuosien 1997–2003 aikana. Sen vihki käyttöön prinssi Felipe de Borbón 26. syyskuuta 2003.
Oopperatalo sijaitsee Santa Cruzin keskustassa. Lähistöllä on raitiovaunuasema. Rakennuksen vieressä on Torres de Santa Cruz, jotka ovat korkeimmat pilvenpiirtäjät Kanariansaarilla ja korkeimmat kaksoistornit Espanjassa.
Oopperatalohanke sai alkunsa vuonna 1970. Projekti hyväksyttiin, mutta talon sijainnin ja arkkitehdin valinta oli vaikeaa. Vuonna 1996 Santiago Calatrava nimettiin rakennuksen arkkitehdiksi.
Oopperatalo rakennettiin vuosien 1997–2003 aikana. Rakennuksen avasi virallisesti 26. syyskuuta 2003 Espanjan kruununprinssi Felipe de Borbón. Vuonna 2011 rakennus nimettiin nykyiselle nimelleen "Auditorio de Tenerife Adán Martín" Kanariansaarten presidentin Adán Martín Menisin muistoksi. Arkikielessä talo tunnetaan yksinkertaisesti nimellä "Auditorio de Tenerife". Vuonna 2011 talo oli mukana viiden euron juhlarahoissa, joissa näkyy Espanjan kaupunkien tunnetuimpia symboleita.
Saksan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Saksan alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Saksaa jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa.
Iddarammayilatho
Iddarammayilatho (, suomeksi ”Kahden tytön kanssa”) on vuonna 2013 ilmestynyt Puri Jagannadhin ohjaama ja käsikirjoittama intialainen, telugunkielinen elokuva. Elokuvan pääosarooleissa esiintyvät Allu Arjun, Amala Paul ja Catherine Tresa.
Elokuva on julkaistu myös malajalamiksi dubattuna nimellä "Romeo and Juliets".
Akanksha-niminen tyttö (Catherine Tresa) muuttaa Barcelonaan ja löytää asunnostaan edellisen vuokralaisen Komalin (Amala Paul) päiväkirjan. Komali on rakastunut tyylikkääseen katusoittajaan Sanjuun (Allu Arjun), ja elokuva kertoo kuinka Akanksha sotkeutuu heidän rakkauselämäänsä.
Elokuva keräsi ensi-iltapäivänään 120 miljoonan rupian tuoton, josta 105 miljoonaa Andhra Pradeshissa, mikä on Allu Arjunin ennätys.
Elokuvan hauskoiksi tarkoitetut komediaosuudet saivat niin huonon vastaanoton, että Tollywoodin tunnettujen koomikkonäyttelijöiden Alin ja Brahmanandamin väliset kohtaukset päätettiin leikata elokuvasta toisena päivänä ensi-illan jälkeen.
Osa Tollywood-näyttelijä Pawan Kalyanin faneista loukkaantui elokuvassa käytetystä dialogista, jossa vitsailtiin heidän kustannuksellaan.
"Iddarammayilathossa" työskennellyt koreografi V. J. Sekar voitti Filmfare Awards South 2013 -gaalassa vuoden parhaan koreografin Filmfare Awards South -palkinnon kappaleesta ”Top Lechipoddi”.
"Iddarammayilathon" soundtrack julkaistiin Hyderabadissa 28. huhtikuuta. Musiikin sävelsi Allu Arjunin elokuvissa useasti aiemminkin säveltäjänä työskennellyt Devi Sri Prasad. Elokuvassa esiintyi myös kansainvälisesti tunnettu reggaemuusikko Apache Indian, joka lauloi ensimmäistä kertaa teluguksi.
Kimiya Satō
Kimiya Satō (, s. 5. lokakuuta 1989 Kōbe, Hyōgo) on japanilainen moottoriurheilija. Vuonna 2013 Satō testasi Sauberin F1-autoa Silverstonen nuorten kuljettajien testeissä. Hän ei ole sukua entiselle F1-kuljettajalle Takuma Satōlle.
Satō aloitti uransa Karting-sarjoissa. Vuonna 2006 Satō kilpaili Formula BMW UK -sarjassa, jossa hän sijoittui sarjan kymmenneksi. Vuonna 2007 Satō jatkoi sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2008 Satō ajoi Formula Challenge Japan -sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi yhden kilpailun Formula BMW Pacific -sarjassa. Vuonna Satō ajoi Japanin Formula 3 -sarjassa, jossa hän oli National Class -luokassa sarjan toinen. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa ollen neljäs. Vuonna 2011 Satō siirtyi Formula 3 Euroseries -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Satō siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan sijoittuen loppupisteissä kolmanneksi voittaen kauden aikana neljä kilpailua. Vuonna 2013 Satō kilpaili Auto GP World Series -sarjassa. Hän voitti kauden aikana viisi kilpailua sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Sauberin nuorten kuljettajien testeissä Silverstonessa ja toimi tallin vara ja -kolmoskuljettajana Japanin GP:n ajan. Vuonna 2014 Satō kilpaili GP2-sarjassa Campos Racing-tallissa saavuttaen kaksi pistettä. Samana vuonna hän jatkoi Auto GP -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.
Sweeney Todd (legenda)
Sweeney Todd on vanhaan englantilaiseen legendaan perustuva parturi ja sarjamurhaaja, joka piti Lontoossa liikettään tappaen – yleensä partaansa ajamaan tulleet – asiakkaansa viiltämällä heidän kurkkunsa partaveitsellään auki sekä pudottamalla heidät sitten lattialuukun kautta kellariin. Siellä hänen apulaisensa rouva Lovett teki ruumiista lihapiirakoita ja myi niitä asiakkaille.
Tarinasta on tehty lukuisia elokuvia, näytelmiä, kirjoja sekä baletti. Vuonna 1979 Stephen Sondheim sävelsi ja sanoitti aiheesta musikaalin, joka voitti muun muassa parhaan musikaalin Tony-palkinnon. Vuonna 2007 Tim Burton ohjasi musikaalista , jossa esiintyvät muun muassa Johnny Depp, Helena Bonham Carter ja Alan Rickman.
Jules Guesde
Jules Guesde (oik. Jules Basile; 11. marraskuuta 1845 Pariisi – 28. heinäkuuta 1922 Saint-Mandé) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko. Hän oli Ranskan työväenliikkeen ensimmäisiä marxilaisia johtajia.
Guesde aloitti uransa radikaalina lehtimiehenä. Kirjoitustensa vuoksi hänet tuomittiin kesällä 1870 kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen. Seuraavana vuonna hän sai viiden vuoden tuomion puolustettuaan artikkeleissaan Pariisin kommuunia. Välttääkseen vankeuden hän pakeni Sveitsiin ja edelleen Italiaan, josta hänet karkotettiin. Hän palasi Ranskaan vuonna 1876. Ulkomailla asuessaan hän tutustui Karl Marxin teoksiin ja palatessaan Ranskaan hänestä oli tullut marxilaisuuden kannattaja.
Guesde perusti vuonna 1877 "L’Égalité" (”Tasa-arvo”) -nimisen sosialistisen viikkolehden. Hän laati vuonna 1880 perustetun Ranskan ensimmäisen marxilaisen puolueen, Ranskan työväenpuolueen ("Parti Ouvrier Français", POF) ohjelman neuvoteltuaan ensin Marxin sekä tämän vävyn Paul Lafarguen kanssa. Ohjelman mukaan työläisten tulisi valita vaaleissa edustajikseen vain sellaisia henkilöitä, jotka olivat sitoutuneet luokkataisteluun ja sosialismiin. Guesde vastusti possibilismiksi kutsuttua reformistista suuntausta, jonka mukaan työväenliikkeen pitäisi tavoitella eturyhmätoiminnalla saavutettavissa olevia pieniä parannuksia työläisten oloihin. Guesden ja possibilistien kiistat jatkuivat vuosikymmeniä ja hajottivat Ranskan työväenliikettä. Myös Ranskan työväenpuolue ajautui pian hajaannukseen. 1900-luvun alussa Guesde perusti Édouard Vaillantin kanssa uuden ministerisosialismia vastustaneen sosialistisen puolueen ("Parti Socialiste de France"), joka vuonna 1905 sulautui osaksi SFIO:a.
Guesde tuomittiin vuonna 1882 jälleen vankeuteen kumouksellisen kirjoittelunsa vuoksi. Vapauduttuaan hän toimi "Citoyen"- ja "Cri du peuple" -nimisten ehtien toimittajana. Guesde kuului Ranskan edustajainkamariin vuosina 1893–1898 sekä vuodesta 1906 kuolemaansa saakka. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen sai Guesden tinkimään jyrkistä hallitukseen osallistumista vastustavista periaatteistaan ja hän toimi salkuttomana ministerinä René Vivianin hallituksessa 1914–1915. Viimeisinä vuosinaan hän arvosteli bolševikkien politiikkaa, mutta säilytti marxilaisen katsomuksensa.
Sweeney Todd (vuoden 2006 elokuva)
Sweeney Todd on vuonna 2006 ilmestynyt David Mooren ohjaama televisioelokuva legendaan perustuvasta sarjamurhaajaparturi Sweeney Toddista, jota esittää näyttelijä Ray Winstone.
Sweeney Todd on parturi Lontoossa, joka päätyy tappamaan ihmisiä ja rouva Lovett tekemään niistä piirakoita.
Polyarkia
Polyarkian esitteli modernin poliittisen tieteen terminä Robert A. Dahl pyrkimyksenään kuvata hallintomuotoa jossa valta on uskottu kolmelle tai useammalle. Tämän hallintomallin käyttäjistä ensimmäisiä oli Yhdysvallat, mutta se asteittain otettiin käyttöön myös monissa muissa maissa.
Dahlin mukaan kollektiivisten päätösten yhteydessä on perimmäisen demokraattisen periaatteen mukaista antaa kullekin poliittisen yhteisön jäsenelle tasapuolinen intressien harkintamahdollisuus. Polyarkian mukaisessa kansallisvaltiossa on tiettyjä proseduureja tämän demokraattisen periaatteen toteuttamiseksi.
Turun Yliopiston Yleisen valtio-opin professori Maija Setälä esittää Dahlin polyarkian kriteerit, jotka mm. kuvaavat hallintoa, vaaleja, sananvapautta sekä järjestöjä. Edelleen Setälä esittää, että Dahlin polyarkia edustaa tietynlaista poliittisen tasa-arvon yksinkertaista käsitystä, ja että siihen on kohdistettu kritiikkiä sen vuoksi ettei se rajaa tasa-arvovaatimuksen mukanaan tuomia vaihtoehtoja sisällöllisesti eikä toisaalta ota huomioon muita oleellisia osallistumisen muotoja. Tämän kritiikin pohjalta on Charles Beitz kehittänyt edelleen nimenomaisen monimutkaisen proseduralismin teorian.
Édouard Vaillant
Édouard-Marie Vaillant (28. tammikuuta 1840 Vierzon – 18. joulukuuta 1915 
Pariisi) oli ranskalainen sosialistinen poliitikko.
Vaillant kouluttautui ensin insinööriksi ja opiskeli sen jälkeen lääketiedettä Pariisissa, Heidelbergissä, Tübingenissa ja Wienissä. Palattuaan Ranskaan hän ystävystyi vallankumouksellisen sosialistin Auguste Blanquin kanssa. Ranskan–Saksan sotaan kuuluneen Pariisin piirityksen aikana (1870–1871) Vaillant julkaisi Blanquin ajatuksia tukeneita kumouksellisia artikkeleita. Vaillant osallistui Pariisissa maaliskuussa 1871 käynnistyneeseen kapinaan ja hänet valittiin Pariisin kommuunin edustajistoon. Hänestä tuli 30. maaliskuuta kommuunin toimeenpanevan komitean jäsen ja 21. huhtikuuta kommuunin opetusministeri. Kommuunin kukistamisen jälkeen hän pakeni Englantiin. Siellä hän tutustui Karl Marxiin ja toimi syyskuussa 1871 ensimmäisen internationaalin yleisneuvoston jäsenenä. Vaillant ja muut blanquistit kuitenkin vetäytyivät internationaalista jo seuraavana vuonna.
Vaillant tuomittiin Ranskassa heinäkuussa 1872 poissaolevana kuolemaan. Hän palasi kotimaahansa vasta vuonna 1880 annetun yleisen armahduksen jälkeen ja jatkoi toimintaa sosialistisessa liikkeessä. Hänet valittiin vuonna 1884 Pariisin kaupunginvaltuustoon ja vuonna 1893 Pariisin edustajana Ranskan edustajainkamariin, jonka jäsenenä hän jatkoi kuolemaansa asti. Parlamentissa Vaillant ajoi innokkaasti kahdeksantuntista työpäivää ja yleistä sosiaaliturvaa. Aiemmasta linjastaan poiketen hän esiintyi edustajana melko maltillisesti ja keskittyi käytännön asioihin. Vuosina 1898–1901 hän johti Sosialistinen vallankumouspuolue ("Parti socialiste révolutionnaire") -nimistä blanquistista puoluetta, joka yhdistyi vuonna 1902 Jules Guesden johtaman marxilaisen Ranskan työväenpuolueen kanssa uudeksi sosialistiseksi puolueeksi ("Parti Socialiste de France", PSdF).
Vuonna 1905 PSdF yhdisti voimansa kilpailevan maltillisemman sosialistipuolueen kanssa muodostaen näin Työväeninternationaalin ranskalainen osaston eli SFIO:n. SFIO:ssa Vaillantista tuli Jean Jaurès’n ystävä ja yhteistyökumppani. Vaillant luopui aiemmasta pasifistisesta kannastaan ensimmäisen maailmansodan syttyessä ja vaati sosialisteja tukemaan Ranskan sodankäyntiä. Parlamentin vanhimpana sosialistina Vaillant oli useasti puolueensa ehdokkaana edustajainkamarin puhemieheksi sekä tasavallan presidentiksi. Vuoden 1913 presidentinvaaleissa hän sai toisella kierroksella 8 prosenttia äänistä.
AZ Havířov
AZ Havirov on tšekkiläinen jääkiekkoseura Havířovin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1928 ja se pelaa Tšekkiin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa.
Tinianin taistelu
Tinianin taistelu oli toisessa maailmansodassa yhdysvaltalaisten ja japanilaisten välinen taistelu Tinianin saaresta Mariaaneilla. Taistelu oli osa suurempaa Operaatio Forageria. Taistelu alkoi 24. heinäkuuta 1944 ja päättyi Liittoutuneiden voittoon 1. elokuuta 1944. Taistelussa kaatui melkein kaikki saarta puolustaneet japanilaisjoukot, mukaan lukien kolme joukkojen komentajaa. Vain 313 japanilaissotilasta selvisivät hengissä ja joutuivat vangiksi. Taistelu oli myös ensimmäinen Tyynenmeren sodassa, jossa käytettiin napalmia hyökkäyspommituksissa. Taistelun jälkeen saarelle rakennettiin lentokenttä ja koulutuspaikka Seabee-joukoille. Saarelta käsin pystyttiin pommittamaan Filippiinejä ja Ryūkyūsaaria. Hiroshiman atomipommia kuljettanut lentokone "Enola Gay" lähti juuri Tinianin saarelta. Saaren lähistöllä olevalla Aguijaninsaarella oleva japanilaisten linnoitus, jota komensi luutnantti Kinichi Yamada, kesti sodan loppuun asti. Viimeinen Tiniania miehittänyt japanilaissotilas Murata Susumu antautui vasta vuonna 1953.
Heinz-Jürgen Bothe
Heinz-Jürgen Bothe (s. 5. marraskuuta 1941 Berliini) on Itä-Saksaa edustanut entinen soutaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja voitti siellä kultaa perämiehettömässä kaksikossa.
Harry Droog
Henricus Antonius ”Harry” Droog (s. 17. joulukuuta 1944 Beemster) on alankomaalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä pariairokaksikossa hopeaa.
Roderick Rijnders
Roderick Falesca Renée Trygvae ”Rody” Rijnders (1. maaliskuuta 1941 Balikpapan – 15. tammikuuta 2018) oli alankomaalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä hopeaa perämiehellisessä kaksikossa.
Preben Krab
Preben Krab (s. 15. heinäkuuta 1952 Gammel Haderslev) on tanskalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä kaksikossa. Myös hänen veljensä Jørn Krab osallistui kisoihin.
Jørn Krab
Jørn Krab (s. 3. joulukuuta 1945 Haderslev) on tanskalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä kaksikossa. Myös hänen veljensä Preben Krab osallistui kisoihin.
Possibilismi
Possibilismi () oli Ranskan sosialistisessa liikkeessä vuosina 1882–1905 vaikuttanut Paul Broussen johtama suuntaus, jonka mukaan oli torjuttava radikaalit tavoitteet ja keskityttävä ajamaan mahdollisuuksien rajoissa olleita yhteiskunnallisia uudistuksia. Possibilistit jakautuivat vuonna 1890 kahteen ryhmään, Broussen johtamiin broussisteihin ja Jean Allemanen johtamiin allemanisteihin.
Broussen johtamat possibilistit erosivat vuonna 1882 marxilaisesta Ranskan työväenpuolueesta (POF) ja siirtyivät toimimaan vuonna 1878 perustetussa Sosialististen työläisten liitossa (FTSF). Allemanen kannattajat perustivat 1890 Vallankumouksellisen sosialistisen työväenpuolueen (POSR). Myöhemmin possibilistit päätyivät mukaan vuonna 1905 perustettuun Työväeninternationaalin ranskalaiseen osastoon (SFIO), joka kokosi yhteen Ranskan sosialistiset ryhmät.
Lättäkalat
Lättäkalat ("Sternoptychidae") on sukasuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Lättäkalojen heimoon kuuluu 10 sukua ja 49–75 lajia. Kooltaan ne ovat pienikokoisia ja saavuttavat maksimissaan noin 10 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat korkeita ja hyvin litteitä kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat suuret, eräillä lajeilla teleskooppimaiset, silmät ja kookas suu, pään ja vatsan luminoivat valoelimet, lyhyt selkäevä ja eräillä lättäkalaljeilla on rasvaevä. Vöriltään heimon kalat ovat sivuiltaan hopeanharmaita ja vatsastaan tummempia.
Lättäkalalajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Tyypillisesti ne elävät 100–4 000 metrin syvyydessä ja elävät öisin lähempänä pintaa kuin päivisin. Heimon kalojen ravintoa ovat pienet planktonäyriäiset, kuten hankajalkaiset.
Peter Bolliger
Peter Bolliger (s. 18. toukokuuta 1937 Basel) on sveitsiläinen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja sijoittui seitsemänneksi perämiehettömässä kaksikossa. Hän osallistui myös vuoden 1968 kesäolympialaisiin Méxicossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Bogdan Bejze
Bogdan Bejze (28. helmikuuta 1929 Pabianice – 19. maaliskuuta 2005) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Łódźin hiippakuntaan Michal Klepacz 14. kesäkuuta 1953. Hänet nimitettiin saman hiippakunnan vihkipiispaksi ja Idassan titulaaripiispaksi 25. kesäkuuta 1963, ja piispaksi vihkiminen seurasi 1. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Klepacz ja Jan-Wawrzyniec Kulik.
Bejze osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 76-vuotiaana virassa.
Józef Rozwadowski
Józef Rozwadowski (19. maaliskuuta 1909 Krakova – 3. elokuuta 1996) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. lokakuuta 1931 ja nimitettiin Łódźin hiippakunnan (nykyään arkkihiippakunta) johtoon 29. lokakuuta 1968. Piispaksi vihkimisen suoritti 24. marraskuuta Karol Józef Wojtyła eli tuleva paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Jerzy Stroba ja Jan-Wawrzyniec Kulik.
Rozwadowski jäi eläkkeelle 24. tammikuuta 1986.
László Tóth
László Tóth (21. huhtikuuta 1912 Csakberény – 6. heinäkuuta 1997) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1935 ja nimitettiin Veszprémin hiippakunnan (nykyinen arkkihiippakunta) vihkipiispaksi sekä Baian titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Lékai, jota avustivat Imre Kisberk ja László Kádár.
Tóth jäi eläkkeelle 5. kesäkuuta 1987.
Edoardo Facchini
Edoardo Facchini (2. tammikuuta 1886 – 21. lokakuuta 1962) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. heinäkuuta 1911 ja nimitettiin Alatrin hiippakunnan johtoon 5. toukokuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Agostino Mancinelli, jota avustivat Attilio Adinolfi ja Alessandro Fontana.
Facchini osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 76-vuotiaana virassa.
Facchini oli Alatrin kolmanneksi viimeinen piispa. Hänen seuraajansa oli Vittorio Ottaviani.
Vittorio Ottaviani
Vittorio Ottaviani (19. lokakuuta 1915 Rocca di Cambio – 20. kesäkuuta 1998) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi L'Aquilan arkkihiippakuntaan 15. toukokuuta 1938 ja nimitettiin Alatrin hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. helmikuuta 1963. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Confalonieri, jota avustivat Costantino Stella ja Francesco Carpino.
30. marraskuuta 1972 Ottaviani sai nimityksen Anagnin piispaksi. 10. marraskuuta 1973 hänet siirrettiin Marsin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 22. huhtikuuta 1977. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Umberto Florenzani
Umberto Florenzani (12. marraskuuta 1919 Pofi – 23. helmikuuta 1987) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. toukokuuta 1942 ja nimitettiin Ferentinon hiippakunnan johtoon 27. tammikuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Confalonieri, jota avustivat Ernesto Civardi ja Vittorio Ottaviani.
Florenzani sai 21. joulukuuta 1973 nimitykset Anagnin ja Alatrin hiippakuntien piispaksi. 30. syyskuuta 1986 Alatrin hiippakunta liitettiin Anagniin, jonka uudeksi nimeksi tuli Anagni-Alatri. Florenzani jatkoi toimintaansa piispana, kunnes kuoli seuraavana vuonna virassa.
Giovanni Pranzini
Giovanni Pranzini (4. joulukuuta 1875 Castel San Pietro – 22. kesäkuuta 1935) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1899 ja nimitettiin Bolognan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Diocaesarea in Palaestinan titulaaripiispaksi 13. kesäkuuta 1921. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vittorio Amedeo Ranuzzi de' Bianchi, jota avustivat Vincenzo Bacchi ja Ersilio Menzani.
Pranzini sai 18. marraskuuta 1924 nimityksen Carpin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. tammikuuta 1925.
James Holmes-Siedle
James Holmes-Siedle (1. marraskuuta 1910 Penarth – 22. toukokuuta 1995) oli irlantilainen, Tansaniassa toiminut lähetyssaarnaaja ja roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Afrikan lähetyssaarnaajien (Valkoisten isien) papiksi 29. kesäkuuta 1935 ja nimitettiin Kareman apostoliseksi vikaariksi sekä Adraan titulaaripiispaksi 11. heinäkuuta 1946. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Emmanuel Amigo, jota avustivat Edward Myers ja Thomas Leo Parker.
Holmes-Siedle sai 25. maaliskuuta 1953 nimityksen Kareman ja 5. elokuuta 1958 Kigoman piispaksi. Hän erosi jälkimmäisestä virasta 15. joulukuuta 1969, jolloin hänet nimitettiin Árd Mórin titulaaripiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Jakob Grob
Jakob Grob (s. 28. maaliskuuta 1939 Obstalden) on sveitsiläinen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Mario Epifanio Abdallah Mgulunde
Mario Epifanio Abdallah Mgulunde (1931 Kalenga – 14. maaliskuuta 2006) oli tansanialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Iringan hiippakuntaan 8. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin sen johtoon 23. lokakuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. helmikuuta 1970. Pääkonsekraattorina toimi James Dominic Sangu, jota avustivat James Joseph Komba ja Adriani Mkoba.
Mgulunde sai 9. maaliskuuta 1985 nimityksen Taboran arkkipiispaksi, jonka tehtävissä hän toimi, kunnes kuoli virassa.
Pesäpallon suomensarja 1957
Pesäpallon suomensarja pelattiin kolmannentoista kerran kaudella 1957. Sarja pelattiin neljässä lohkossa ja lohkovoittajat Keuruun Kisailijat, Lahden Mailaveikot, Seinäjoen Maila-Jussit ja Sotkamon Jymy nousivat suoraan mestaruussarjaan kaudeksi 1958. Mestaruussarjasta pudonnut Kuusankosken Puhti ei osallistunut suomensarjaan, vaan siirtyi uudelleen perustettuun .
Itälohkossa pelasi uusina joukkueina Puurtilan Kisa-Pojat, Keuruun Kisailijat ja Kesälahden Urheilijat, jotka kaikki nousivat edellisenä kautena maakuntasarjasta. SM-sarjasta ei itälohkoon pudonnut yhtään joukkuetta.
Etelälohkossa pelasi uusina joukkueina SM-sarjasta pudonnut Lahden Mailaveikot sekä maakuntasarjasta nousseet Lappeenrannan Urheilu-Miehet, Heinolan Palloilijat -47 ja Korian Ponsi. Sarjapaikastaan luopui Lahden Pesä-Toverit. HP-47 varmisti sarjapaikan vasta keväällä voittaessaan karsintattelussa paikalliskilpailija Heinolan Iskun 5-4.
Länsilohkossa pelasivat uusina mestaruussajasta pudonneet Tampereen Pyrintö ja Rauman Urheilijat sekä maakuntasarjasta noussut Porin Veto. Loimaan Leisku jäi pois sarjasta ja siirtyi TUL:n mestaruussarjaan.
Pohjoislohkossa uusina joukkueina olivat nousijat Sotkamon Jymy-Veljet ja Sievin Sisu. Sotkamon paikalliskamppailussa paukuteltiin ennätysmäiset 87 juoksua.
Alberto Demiddi
Alberto Demiddi (11. huhtikuuta 1944 Buenos Aires – 25. lokakuuta 2000 San Fernando) oli argentiinalainen soutaja ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän oli aluksi uimari, mutta aloitti soudun 16-vuotiaana, ja hän kehittyi yhdeksi maailman parhaista yksikkösoutajista. Hän voitti muun muassa soudun maailmanmestaruuden (1970) ja kultaa Pan-Amerikan kisoissa (1967).
Olympialaisissa Demiddi sijoittui yksikössä neljänneksi Tokiossa 1964, sai siinä pronssia Méxicossa 1968 ja sai vielä hopeamitalin Münchenissä 1972. Sittemmin Demiddi on toiminut valmentajana. Hän sai lempinimen "La Máquina".
Frank Forberger
Frank Forberger (5. maaliskuuta 1943 Meißen – 30. syyskuuta 1998 Meißen) oli Itä-Saksaa edustanut soutaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän kuului Frank Rühlen, Dieter Grahnin ja Dieter Schubertin kanssa Einheit Dresden -joukkueeseen, joka voitti perämiehettömässä nelikossa kultaa vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä.
Forberger oli mukana voittamassa soudun maailmanmestaruutta 1966 ja 1970. Lisäksi hän voitti joukkueineen Euroopan-mestaruudet 1967 ja 1971.
Adriani Mkoba
Adriani Mkoba (28. tammikuuta 1926 – 7. lokakuuta 1995) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1953 ja nimitettiin Morogoron hiippakunnan johtoon 15. joulukuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. heinäkuuta 1967. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Guido Del Mestri ja Herman Jan van Elswijk.
Lisäksi Mkoba sai 16. heinäkuuta 1968 nimityksen Sansibarin ja Pemban apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 26. tammikuuta 1973. Hän jatkoi toimintaansa Morogoron piispana, kunnes erosi näistäkin tehtävistä 6. marraskuuta 1992.
Angaurin taistelu
Angaurin taistelu oli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain ja Japanin välinen taistelu Angaurin saaren hallinnasta Palaussa, Mariaanien lähistöllä. Taistelu oli osa suurempaa operaatio Forageria. Se alkoi 17. syyskuuta 1944 ja päättyi Yhdysvaltain voittoon 22. lokakuuta. Taistelussa lähes kaikki saarta puolustaneet japanilaissotilaat kaatuivat, mukaan lukien japanilaisjoukkojen komentaja Ushio Goto. Vain 59 japanilaissotilasta selvisi hengissä, joutuen sotavangeiksi.
Angaur on pieni kalkkikivisaari, jolla oli 1 400 japanilaissotilasta. Saaren heikko puolustus ja mahdollisuus lentokentän rakentamisesta saarelle teki siitä houkuttelevan kohteen yhdysvaltalaisille.
Yhdysvallat pommitti saarta 11. syyskuuta 1944 taistelulaivoista käsin. Kuusi päivää myöhemmin 81:een jalkaväkidivisioonaan kuuluneet yhdysvaltalaissotilaat rantautuivat saaren koillis- ja kaakkoisosiin. Miinoitettu ranta ja sotilaiden ruuhka aiheuttivat yhdysvaltalaisjoukoille enemmän ongelmia kuin itse japanilaisjoukot. Saaren kaakkoisosassa ollut 400:n japanilaissotilaan puolustusasema neutraloitiin 20. syyskuuta mennessä, aiheuttaen 300:n yhdysvaltalaisen kaatumisen. Vastustus koveni yhdysvaltalaisjoukkojen lähestyessä ”kulhoa”, kukkulaa lähellä Salomejärveä saaren luoteisosassa. Kulhon alueella oli 750 japanilaissotilasta, jotka puolustautuivat hyökkääjiä vastaan tykistön, kranaattien ja konekiväärien avulla. 20-–25. syyskuuta välillä tapahtuneiden jatkuvien hyökkäyksien ansiosta yhdysvaltalaissotilaat onnistuivat murtamaan puolustuksen.
Saaren sanottiin olevan turvallinen jo 30. syyskuuta, vaikka kulhon alueella ja ympäristössä oli vielä noin 300 japanilaissotilasta, jotka kestivät vielä lähes neljä viikkoa. Lokakuun alussa sotatoimet kutistuivat pienimuotoiseksi tiedusteluksi, väijytyksiksi, sudenkuoppien tekemiseksi ja tarkka-ampumiseksi. Saaren puolustusta johtanut Goto kaatui 18. lokakuuta.
36 päivää kestäneet sotatoimet räjähteiden, tykistön, tankkien ja liekinheittimien avulla japanilaispuolustusta vastaan loppuivat 22. lokakuuta. Angaurin taistelu oli harvinainen, sillä kaatuneiden ja loukkaantuneiden yhdysvaltalaissotilaiden määrä ylitti japanilaissotilaiden vastaavat määrät.
Lentokentän rakentaminen aloitettiin taisteluiden vielä ollessa käynnissä, mutta viivästysten vuoksi se ei valmistunut ajallaan Filippiinien taisteluita ajatellen. Saarella olleet yhdysvaltalaissotilaat siirtyivät suoraan Peleliun taisteluihin.
Ola Johansson (näyttelijä)
Aarne Olavi "Ola" Johansson (3. kesäkuuta 1922 Helsinki – 6. tammikuuta 2004 Lahti) oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin erityisesti pitkäaikaisena Lahden kaupunginteatterin näyttelijänä, mutta Johansson teki myös useita elokuvarooleja.
Ola Johansson aloitti näyttelemisen Äänislinnan Teatterissa vuonna 1944 ja oli sodan jälkeen kiinnitettynä Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatteriin. Vuonna 1949 Johansson siirtyi Lahden kaupunginteatteriin, jossa hän esiintyi eläkkeelle jäämiseensä vuoteen 1985 saakka.
Johanssonin merkittävin elokuvarooli oli pääosa Matti Kassilan vuonna 1979 ohjaamassa komediassa "Natalia". Hänet muistetaan myös Havukka-ahon ajattelijan Mooses Pessinä sekä eläinkaupan myyjänä elokuvassa "Täältä tullaan elämä!".
Gottlieb Fröhlich
Gottlieb Fröhlich (s. 13. elokuuta 1948 Wohlen) on sveitsiläinen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja sai siellä pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Herman Jan van Elswijk
Herman Jan van Elswijk (11. huhtikuuta 1905 Naaldwijk – 3. marraskuuta 1987) oli Tansaniassa toiminut lähtöjään alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuului spiritaaneihin.
Elswijk sai pappisvihkimyksensä 25. heinäkuuta 1933, ja hänet nimitettiin Morogoron hiippakunnan johtoon 18. heinäkuuta 1954. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Johannes Petrus Huibers, jota avustivat Willem Pieter Adriaan Maria Mutsaerts ja Jozef Willem Maria Baeten.
Elswijk erosi tehtävistään Morogoron piispana 15. joulukuuta 1966, jolloin hän sai nimityksen Elephantaris in Mauretanian titulaaripiispaksi. Hän erosi myös titulaarihiippakunnan johdosta 13. elokuuta 1976. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
William Slade
William Slade (11. toukokuuta 1873 Weedon – 30. syyskuuta 1941) oli brittiläinen köydenvetäjä ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen K Division Metropolitan Police -joukkueeseen.
Vicente Bokalic Iglic
Vicente Bokalic Iglic (s. 11. kesäkuuta 1952 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi lasaristien jäseneksi 5. kesäkuuta 1976 ja sai pappisvihkimyksen 11. huhtikuuta 1978. Hänet nimitettiin Buenos Airesin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Summan titulaaripiispaksi 15. maaliskuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Andrés Stanovnik ja Mario Aurelio Poli.
James Romen Boiragi
James Romen Boiragi (s. 3. toukokuuta 1955) on bangladeshilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Khulnan hiippakuntaan 13. tammikuuta 1985 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 4. toukokuuta 2012. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick D'Rozario, jota avustivat Joseph Salvador Marino ja Moses M. Costa.
Boiragin edeltäjä Khulnan piispana oli ollut Bejoy Nicephorus D'Cruze.
Jean-Luc Brunin
Jean-Luc Brunin (s. 14. tammikuuta 1951 Roubaix) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lillen hiippakuntaan 11. huhtikuuta 1981 ja nimitettiin saman hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Usinazan titulaaripiispaksi 20. huhtikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gérard Denis Auguste Defois, jota avustivat Jean Vilnet ja Jean-Paul Maurice Jaeger.
6. toukokuuta 2004 Brunin sai nimityksen Ajaccion ja 24. kesäkuuta 2011 Le Havren piispaksi.
Pascal Boucherit
Pascal Boucherit (s. 7. elokuuta 1959 Angers) on ranskalainen entinen meloja, kolminkertainen maailmanmestari ja olympiamitalisti. Hän sai 1 000 metrin kajakkinelikossa pronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja osallistui myös kesäolympialaisiin 1988 Soulissa ja 1992 Barcelonassa.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Boucherit saavutti kolmesti kultaa (1985, 1987, 1991) ja kerran hopeaa (1987).