hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gibraltar Broadcasting Corporation
Gibraltar Broadcasting Corporation on Gibraltarin yleisradioyhtiö. Sen juuret ovat radio Gibraltarissa, joka aloitti toimintansa vuonna 1958. Yhtiöön liitettiin yksityinen kaupallinen televisioyhtiö vuonna 1963. Se aloitti televisiolähetykset vuonna 1963. Nykyisin se lähettää ohjelmaa joka ilta 19.30 tai 20.00 alkaen. Ohjelmiston painopiste on paikallisessa elämässä, mutta yhtiö lähettää myös elokuvia, draamasarjoja ja ulkomaisia dokumentteja.
Vuonna 2010 tehdyssä kyselytutkimuksessa valtaosa vastaajista piti GBC:n olemassaoloa erittäin tärkeänä, mutta vain 30% vastaajista piti sen laatua hyvänä.
GBC:n toimintaa on aikaisemmin rahoitettu televisiolupamaksuilla. Nykyisin sitä rahoittaa Gibraltarin hallitus. GBC:llä on ollut lähes monopoliasema (vain Britannian armeija saa sen lisäksi lähettää ohjelmaa Gibraltarilla), mutta kesällä 2012 julkistettiin suunnitelma joka sallisi yksityiset paikallisradio- ja televisiokanavat. Ehdotus ei kuitenkaan sallisi uskonnollisten tai poliittisten tahojen perustaa omia asemiaan.
Jan Karaś
Jan Karaś (s. 17. maaliskuuta 1959) on puolalainen entinen jalkapalloilija.
Karaś edusti urallaan Puolan pääsarjassa I ligassa varsovalaisia Legiaa ja Poloniaa yhteensä kahdeksan kauden ajan. Lisäksi hän pelasi kaksi kautta Kreikan Alfa-liigassa Larissan joukkueessa.
Suomessa Karaś pelasi II divisioonassa vuonna 1991 Vaasan Palloseuran riveissä.
Puolan jalkapallomaajoukkueessa Karaś esiintyi 16 kertaa. Hän oli mukana vuoden 1986 Meksikon MM-kisoissa.
British Forces Gibraltar
British Forces Gibraltar on Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien Gibraltarilla toimiva osa. Gibraltarin maaston katsotaan sopivan harjoitusalueeksi. Lisäksi siellä pysähtyy ilma- ja merivoimien joukkoja matkallaan maailman kriisipesäkkeisiin.
Gibraltarilla on ollut brittilaivaston tukikohta vuodesta 1704. Ensimmäisen maailmansodan aikana sillä oli tärkeä tehtävä saattueiden tukikohtana ja salmen valvonnassa. Toisessa maailmansodassa se valvoi lähes kaikkea Välimerelle ja sieltä Atantille kulkevaa laivaliikennettä ja tarjosi tärkeän tukikohdan Atlantilla liikkuneille brittialuksille. Trafalgarin taistelun jälkeen brittilaivasto vetäytyi Gibraltarille, Nelsonin ruumis tuotiin maihin, haavoittuneet vietiin Gibraltarin sairaaloihin ja vammoihinsa kuolleet haudattiin Trafalgarin hautausmaahan pääkadun varrelle.
Gibraltarin lentopaikkaa on suunniteltu 1930-luvulta asti, mutta enimmäinen ruohoinen kiitotie valmistui vasta 1936. Nykyisin Kuninkaallisten ilmavoimien tutkikohdassa Gibraltarilla ei ole vakinaisesti sijoitettuja joukkoja, mutta se on koko ajan valmiustilassa valmiina tukemaan Britannian sotilasoperaatioita.
Royal Gibraltar Regiment korvasi niemimaalle pysyvästi sijoitetut brittiläiset jalkaväkijoukot vuonna 1992.
2000-luvulla Britannia pyrkii minimoimaan sotilaallista läsnäoloaan niemellä. Vuonna 2010 joukko tukitoimintoja päätettiin siirtää Gibraltarin hallituksen alaisuuteen.
Aleksandrian paavi
Aleksandrian paavi on Aleksandrian koptilais-ortodoksisen kirkon johtaja. Aleksandrian paavin asema on kehittynyt Aleksandrian piispan virasta. Koptilais-ortodoksinen kirkko erosi muusta kristikunnasta Khalkedonin kirkolliskokouksen jälkeen vuonna 451. Aleksandrian paavin piispanistuin on sijainnut Kairossa vuodesta 1047 lähtien.
Koptit uskovat että evankelista Markus olisi ollut ensimmäinen paavi. Nimitystä paavi käytti ensimmäisenä Heraklas 200-luvulla.
Aleksandrian paavin titteliä ovat käyttäneet myös ortodoksien ja koptilaiskatolisten patriarkat.
Dariusz Marzec
Dariusz Marzec (s. 1969) on puolalainen entinen jalkapalloilija.
Marzec pelasi kotimaansa Puolan pääsarjassa yhdeksän kauden aikana yhteensä 174 ottelua Wisla Krakovan, GKS Katowicen, Gornik Zabrzen sekä Stomil Olsztynin joukkueissa. Lisäksi hän pelasi kolme vuotta Kreikan kakkosliigassa.
Suomessa Marzec pelasi Veikkausliigassa kahden kautta Tampereen Palloveikkojen ja FC Jazzin riveissä.
Isto Lysmä
Isto Erkki Olavi Lysmä (15. marraskuuta 1936 Rauma – 11. syyskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen populaarikulttuuriin erikoistunut toimittaja. Hän toimi 1960-luvulla nuortenlehti "Suosikin" päätoimittajana ennen Jyrki Hämäläistä.
Isto Lysmä aloitti toimittajan uransa siirtymällä suoraan Tehtaanpuiston yhteiskoulun seitsemänneltä luokalta Helsingin Sanomien urheilutoimittajaksi. Vuonna 1963 Lysmä siirtyi kustantaja Mauri Linteran aloitteesta Suosikki-lehden päätoimittajaksi ja Lysmän päätoimittajakaudella lehden levikki nousi parhaimmillaan 140 000 kappaleeseen. Lysmä siirtyi sitten 1968 toisen Linteran julkaiseman lehden Nyrkkipostin päätoimittajaksi ja jatkoi tässä tehtävässä aina vuoteen 1974 saakka jolloin Suomen Kuvalehdessä hänestä ollut juttu ""Sensaatiolehtien aika on ohi"" tuotti Lysmälle potkut.
Lysmä oli tämän jälkeen lyhyen aikaa yleisaikakauslehden PS:n päätoimittajana ja siirtyi sitten Seura-lehden toimittajaksi. 1980- ja 1990-luvuilla Lysmä toimi lehdessä Matti Nykäsen luottotoimittajana. Lysmä kirjoitti Nykäsen henkilökohtaisesta elämästä useita pitkiä juttuja "Seura"-lehteen, ja heidän välilleen syntyi myös ystävyyssuhde. Lysmä jäi eläkkeelle 63-vuotiaana 1999.
Miss Gibraltar
Miss Gibraltar on vuosittain Gibraltarissa järjestettävä kauneuskilpailu. Ensimmäisen kerran kilpailun järjesti vuonna 1959 Vox Newspaper. Tuolloin voittajaksi selviytyi Viola Abudarham. Seuraavan kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1964, ja siitä lähtien se on järjestetty joka vuosi.
Kilpailun voittaja pääsee edustamaan maata Miss Maailma -kilpailussa. Vuonna 2009 Miss Gibraltariksi valittu Kaiane Aldorino voitti Miss Maailma -kilpailun ensimmäisenä gibraltarilaisena. Aiemmin kukaan gibraltarilainen ei ollut päässyt kilpailussa edes finaaliin.
Kauhavan kaupunginvaltuusto
Kauhavan kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka vastaa Kauhavan kaupungin toiminnasta ja taloudesta. Valtuustossa on nykyään 43 jäsentä.
Vuoteen 2008 valtuuston koko oli 35 paikkaa ja vuoden 2009 alusta paikkamäärä on ollut 43 paikkaa.
Garie
Gary, oikealta nimeltään Kang Hee-gun (; s. 24. helmikuuta 1978) on eteläkorealainen rap-artisti.
Malachai
Malachai on kahden hengen yhtye Bristolista Englannista. Heidän singlensä "Snowflake" oli mukana "FIFA 11" -pelissä.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1976
Jalkapallon I divisioonassa 1976 pelattiin kahdentoista joukkueen kaksinkertainen sarja, jonka päätteeksi sarjan kaksi parasta joukkuetta nousi seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan, ja kolme viimeistä vastaavasti putosi II divisioonaan.
Lappajärven kunnanvaltuusto
Lappajärven kunnanvaltuusto on Lappajärven korkein päättävä elin. Valtuustossa on nykyään 19 jäsentä.
Vuosina 1964-1975 valtuuston koko oli 21 paikkaa ja vuosina 1976-2004 valtuuston koko oli 27 paikkaa ja 2005-2017 paikkamäärä oli 21 paikkaa. 2017 valtuutuuston koko laski 19:ään paikaan.
Saw II: Flesh &amp; Blood
Saw II: Flesh & Blood Zombie Studiosin kehittämä ja Konamin julkaisema selviytymiskauhupelipeli, joka julkaistiin vuonna 2010 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli on jatko-osa vuoden 2009 "Saw"-videopelille. Pelin päähenkilönä on etsivä David Tappin poika Michael. Peli keskittyy ensimmäisen pelin ja toisen elokuvan välisiin tapahtumiin.
Campbell herää pimeästä huoneesta "Saw II" -elokuvan alusta tuttu rotanloukkuansa päässään. Nauha kertoo, että avain jolla ansa irtoaa on Campbellin silmänsä takana. Cambell onnistuu saamaan avaimen ja irrottaa ansan viime hetkellä. Suoritettuaan muutamia testejä Cambell saapuu huoneeseen, jonka seinät alkavat liikkua toisiaan vasten.
Michael joutuu Pigheadin kaappaamaksi ja joutuu Jigsaw’n peliin. Michael joutuu testien aikana pukemaan päälleen haulikkopuvun varmistaakseen että noudattaa pelin sääntöjä. Michael joutuu pelastamaan ansoista Sarah Blalockin, Henry Jacobsin, Joseph Poltzerin, Carla Songin ja Solomon Batesin. Kaikki hahmot kuitenkin kuolevat myöhemmin pelin aikana. Michael kohtaa Jigsaw’n ja jahtaa tätä huoneeseen, jossa Campbell on. Pelaaja joutuu päättämään, kumman hahmon pelastaa. Jos pelaaja pelastaa Campbellin, Michael kuolee ja Campbell ehtii paeta huoneesta hissiin, joka vie hänet Jigsaw’n luo. Jigsaw sanoo Campbellin olevan vapaa ja voivan nyt löytää poikansa ulkopuolelta. Campbell sanoo kuitenkin ettei hänen poikansa voi elää maailmassa, jossa Jigsaw on. Campbell hyökkää Jigsaw’n kimppuun, mutta kuolee teräksisen heilurin iskeydyttyä hänen rintaansa, jonka jälkeen Jigsaw sanoo pelin olevan ohi.
Jos pelaaja päättää pelastaa Michaelin, Cambell kuolee ja Michael selviytyy hissiin. Nauhuri käynnistyy ja Jigsaw kertoo Michaelin ja hänen olevan samanlaisia: he molemmat haluavat jakaa oikeutta rikollisille. Michael saapuu kahdelle ovelle, joista toinen johtaa vapauteen antaen Michaelille mahdollisuuden käyttää isänsä löytämää todistusaineistoa huumekartellia vastaan, ja toinen joka sisältää sikanaamion ja valeasun, jolloin Michael ryhtyisi Jigsaw’n apulaiseksi. Tarina ei paljasta, kumman oven Michael valitsee.
Kauno Peltoniemi
Kauno Peltoniemi (s. 16. marraskuuta 1899 Oulu) oli suomalainen varatuomari ja kalanviljelyn kehittäjä.
Peltoniemi toimi Suomen Lohenkasvattajain Liiton hallituksen puheenjohtajana ja hän oli myös Suomen Kalankasvattajaliiton kunniapuheenjohtaja. Hän työskenteli vuodesta 1932 asianajajana Helsingissä. Hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi.
Aarno Snellman
Aarno Snellman (5. kesäkuuta 1893 Helsinki – 21. lokakuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori, jota voidaan pitää suomalaisen neurokirurgian uranuurtajana.
Snellmanin vanhemmat olivat Frans Emil Snellman ja Josefina Wilenius ja puoliso vuodesta 1921 Anna Rakel Mustakallio. Snellman tuli ylioppilaaksiTampereen reaalilyseosta 1912 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1923. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1931 ja sai erikoislääkärin oikeudet kirurgisissa taudeissa 1933. Snellman toimi lääkärinuransa alkuvaiheessa Viitasaaren kunnanlääkärinä 1924-1932, siirtyen sitten pysyvästi Helsinkiin, jossa tosin oli jo ennättänyt toimia Helsingin yleisen sairaalan kirurgisen osaston vapaaehtoisena apulaislääkärinä 1924 ja 1929-1930. Suomen Punaisen Ristin sairaalassa Snellman toimi sen perustamisesta alkaen, ensin alilääkärinä 1932-1942 ja Simo Brofeldtin kuoltua ylilääkärinä 1943–1960. Sotilasarvoltaan Snellman oli lääkintämajuri (1941)..
Perehdyttyään neurokirurgiaan Herbert Olivecronan opissa Tukholmassa, Snellman aloitti neurokirurgisen toiminnan Suomen Punaisen Ristin sairaalassa 1935. Hän teki Suomen ensimmäisen lobotomialeikkauksen vuonna 1946 Punaisen Ristin sairaalassa. Snellman oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti 1936–1947 ja maan ensimmäinen neurokirurgian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1947–1961.
Gustaf Snellman
Gustaf Robert Snellman (21. maaliskuuta 1864 Helsinki – 15. heinäkuuta 1922 Helsinki) oli suomalainen tilastotieteilijä.
Gustaf Snellmania on sanottu "Suomen sosiaalitilaston isäksi". Hän oli Teollisuushallituksen työtilastollisen, myöhemmin sosiaalihallituksen tilasto-osaston johtaja vuodesta 1902. Snellman toimitti tilastotutkimuksia lähinnä työsuhteista ja asunto-oloista.
Gustaf Snellmanin vanhemmat olivat hovioikeuden presidentti, senaattori John Snellman ja Wilhelmina (Minne) von Trapp. Ylioppilaaksi Snellman tuli 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889. Hän opiskeli matematiikkaa Göttingenissä 1890–1891 ja toimi sitten matematiikan ja fysiikan opettajana vuoteen 1899. "Nya Pressenin" ja "Dagling Allehandan" toimittaja hän oli 1899–1901, ennen tilastovirkamiehen uraansa vuoteen 1918 asti. Snellman toimi vielä "Suomen paperi- ja puutavaralehden" toimittajana 1919–1922, valtion tapaturmalautakunnan puheenjohtaja hänestä tuli 1918. Pikakirjoitustaitoinen Snellman oli aatelis- ja porvarissäätyjen pikakirjoittaja valtiopäivillä vuodesta 1882 vuoteen 1897, pikakirjoitusyhdistyksen sihteerinä hän toimi 1891–1899. Hän laati ja toimitti useita alansa julkaisuja, tutkimuksia ja tilastoja ja toimitti "Työtilastollista Aikakauslehteä" 1907–1917.
Lina Snellman
Sofia Karolina (Lina) Snellman (7. marraskuuta 1846 Oulu – 14. elokuuta 1924 Helsinki) oli suomalainen diakonissa ja Helsingin Diakonissalaitoksen johtaja 1883–1924. Hän julkaisi kirjasia, jotka käsittelivät diakonia-alaa, sekä edisti merkittävästi diakoniatyötä Suomessa.
Anders Henrik Snellman
Anders Henrik Snellman (16. elokuuta 1848 Kuopio – 12. elokuuta 1911 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja Suomen senaatin oikeusosaston jäsen.
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1868 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1873. Snellman sai varatuomarin arvon 1875.
Snellman toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1893–1900, Ilomantsin tuomiokunnan tuomarina 1900–1905 ja senaattorina Suomen senaatin oikeusosastolla 1905–1909. Snellman oli myös aatelissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä.
Anders Henrik Snellman oli naimisissa vuodesta 1880 Anna Maria Alfthanin (1850–1930) kanssa. Heidän poikansa oli jääkärimajuri, toimitusjohtaja Johan Wilhelm Kristian Snellman ja tyttärensä taidemaalari Anna Snellman-Kaila.
Karl Snellman
Karl Snellman (2. lokakuuta 1855 Helsinki – 20. lokakuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen ylijohtaja ja todellinen valtioneuvos.
Snellmanin vanhemmat olivat senaattori, kanslianeuvos Johan Wilhelm Snellman ja Johanna Lovisa Wennberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Helsingin ruotsalaisesta normaalikoulusta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1877.
Snellman toimi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylijohtajana 1909–1925. Hän sai todellisen valtioneuvoksen arvon vuonna 1917. Snellman oli myös aatelissäädyn edustajana säätyvaltiopäivillä.
Karl Snellman oli naimisissa vuodesta 1887 Ellen Sofia Elisabet Möllerin (1864–1944) kanssa. Heidän lapsiaan olivat puutarhurimestari, kansakoulunopettaja Maj Karin Hela, ent. Kivekäs (1889–1990), arkkitehti Weli Tage Snellman (s. 1893), lähetystöneuvos Teo Snellman (1894–1977), lääkäri Elis Ilmari Snellman (1895–1975) ja filosofian maisteri Kaisu Ellen Snellman (1898–1992).
Seth Sohlberg
Seth Sohlberg (1856–1918) oli kauppias, tehtailija ja vuorineuvos sekä mesenaatti.
Seth Sohlberg oli vuodesta 1884 viipurilaisen rauta- ja maalikaupan omistaja. 1906 liike muutettiin osakeyhtiöksi. Sohlberg sai vuorineuvoksen arvon 1908. Hän lahjoitti testamentilla merkittäviä summia Viipurin kaupungille, Suomen luonnonolosuhteiden tutkimukseen ja käytännölliseen geologiseen tutkimukseen, Åbo akademille, ruotsinkieliselle sivistysrahastolle ja Suomen Historialliselle Seuralle.
Seth Sohlbergin sisaruksia olivat arkkitehti Gerhard Sohlberg ja kansanedustaja Hedvig Sohlberg.
Seth Sohlberg (2.tammikuuta 1856-29. tammikuuta 1918) ryhtyi vuonna 1871 15-vuotiaana työhön Turussa J.Österbladh & Co. -yhtiön rautakaupassa. Kymmenen vuoden palveluksen jälkeen hän muutti Helsinkiin 1881, ja pestautui Anders Parviaisen ja A.W.Winterin perustamaan, Winterin kuoleman 1878 jälkeen Parviaisen ja K. H. Renlundin yhtiöön "A.Parviainen & Co." Yhtiö oli 1879 ostanut Helsingin Mikonkatu 8:ssa sijainneen August Lindbergin rautakaupan.
1881 A.Parviainen & Co. avasi haaraosaston Viipuriin, Katariinankatu (Linnankatu) 15, ja Seth Sohlberg lähti haaraosaston johtajaksi Viipuriin 1883 27-vuotiaana. Vuonna 1884 A.Parviaisen liike jaettiin kolmeen osaan karkeasti siten, että Anders Parviaiselle jäi tukku- ja öljykauppa, K.H.Renlundille Helsingin rautakauppa ja Seth Sohlbergille Viipurin haaraosasto.
Seth Sohlbergin rautakauppa Viipurissa menestyi hyvin, ja Sohlbergille myönnettiin vuorineuvoksen arvo 1908. Sohlberg oli suurosakkaana myös useissa teollisuuslaitoksissa, mm. Wärtsilä Ab:ssa.
Kuollessaan lapseton Sohlberg testamenttasi runsaasti varoja kulttuurille, mm. Viipurin taidemuseon rakentamiselle. Rakennuksen suunnitteli Uno Ullberg, nykyinen Viipurin Eremitaasi. Sohlbergin hautamonumentin suunnitteli Uno Ullberg ja veistokset siihen toteutti Gunnar Finne. Monumentti on kadonnut. Helsingissä Ateljee Finne -ravintolassa on Gunnar Finnen tuottamia, myös Seth Sohlbergiin liittyviä teoksia, samoin Lahden taidemuseossa.
Wilhelm Aleksanteri Sohlberg
Wilhelm Aleksander (Aleksanteri) Sohlberg (16. heinäkuuta 1876 Helsinki – 4. tammikuuta 1938 Helsinki) oli Oy G. W. Sohlberg Ab:n toimitusjohtaja 1908–1937 ja vuorineuvos. Hän oli Luottopankki Oy:n pääjohtaja 1923–1928.
Sohlbergin vanhemmat olivat tehtailija Gabriel Wilhelm Sohlberg ja Maria Åkerlund. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa vuonna 1900. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1919.
Sohlberg oli naimisissa 1905–1925 Valma Lietzenin kanssa ja vuodesta 1925 Aili Inkeri Hyrylän kanssa.
Héctor Licudi
Héctor Licudi oli gibraltarilainen kirjailija, kääntäjä ja lehtimies. Hänen tunnetuin teoksensa on espanjankielinen romaani "Barbarita" vuodelta 1929. Se oli ensimmäinen gibraltarilainen romaani. Osittain omaelämänkerrallinen teos kertoo nuoren miehen elämästä Gibraltarilla. Barbarita on laaja 35 lukeua kattava teos, joka kertoo päähenkilönsä rakkauselämää. Hän rakastaa monia naisia, mutta etenkin kolmea: vaimoaan Margaretia ja Lilyä ja Barbaraa. Juonen lisäksi teoksen tärkeäksi osaksi nousee aikalaiskuvaus 1920-luvun elämästä Gibraltarilla (jota kutsutaan teoksessa Gibramonteksi).
Oman kirjoittamisensa lisäksi hän käänsi teoksia italiasta ja englannista espanjaksi.
Licudi syntyi Gibraltarilla tunnetutun gibraltarilaissukuun, mutta hän liittyi tiiviimmin Sevillan ja Madridin kirjallisiin piireihin. Espanjan sisällissodan jälkeen hän asettui Madridiin ja työskenteli siellä Timesin kirjeenvaihtajana kunnes kuoli 1950-luvun alkuvuosina.
Johan Gustaf Sohlman
Johan Gustaf Sohlman (1837–1908) oli Helsingin oikeuspormestari vuodesta 1882, senaatin oikeusosaston jäsen 1886–1887, 1891–1893 ja 1901–1903 ja sen varapuheenjohtaja 1903–1905. Senaatin talousosaston jäsen hän oli 1893–1899 ja kirkollistoimikunnan päällikkö 1899–1891.
Kaarle Soikkeli
Kaarle August Soikkeli (26. elokuuta / 7. syyskuuta 1871 Pietari – 1. huhtikuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen historioitsija. Hän sai vuonna 1930 kanslianeuvoksen arvon.
Soikkelin vanhemmat olvat valumestari Elias Soikkeli ja Helena Alestalo. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lyseosta 1891, suoritti teologian erotutkinnon 1896 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1912.
Soikkeli oli Vihdin kansanopiston johtaja 1897–1902, porvoolaisen Uusimaa-lehden päätoimittaja 1902–1904, Porvoon tuomiokapitulin notaari 1902–1909, Kansallismuseon amanuenssi 1908–1913. Sen jälkeen hän työskenteli erilaisissa lehti-, arkisto- ja opetustehtävissä 1913–1919. Hän oli vapaussodan historiakomitean sihteeri 1918–1926 ja vuodesta 1928 Sota-arkiston hoitaja. Hän oli kansalaissodan niin sanotun virallisen historiateoksen toimittaja.
Gunnar Soininen
Gunnar Julius Victor Douglas Soininen (vuoteen 1934 Johnsson; 30. huhtikuuta 1904 Kuopio – 11. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja historioitsija.
Soinisen vanhemmat olivat lääkintöneuvos Julius Viktor Johnsson ja Alfhild Adelaide Emilie Frey. Hänen puolisonsa vuodesta 1932 oli sairaanhoitaja Margareta Maria Karolina Hampf. Soininen tuli ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1922, valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1932 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi samana vuonna. Soininen oli Helsingin yliopiston lääketieteen historian dosentti 1933–1959. Uransa ensimmäisinä vuosina hän työskenteli Helsingin yleisen sairaalan palveluksessa mutta siirtyi sitten vakuutuslääkärin tehtäviin. Keskinäisen henkivakuutusyhtiö Suomen ylilääkäri Soininen oli vuodesta 1947 ja Jälleenvakuutus-Oy Varman ylilääkäri vuodesta 1946. Hän tutki lääketieteen historiaa ja henkilöhistoriaa ja kirjoitti aiheesta useita julkaisuja. Sotilasarvoltaan Soininen oli reservin lääkintäkapteeni. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1954.
Risto Solanko
Risto Solanko (vuoteen 1935 "Sohlman", 28. heinäkuuta 1901 Tampere – 7. toukokuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Solanko työskenteli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1929. Hän toimi 1930-luvulla lähetystöavustajana Buenos Airesissa, Rio de Janeirossa ja Oslossa, vuosina 1939–1944 lähetystösihteerinä Washingtonissa, vuosina 1945–1952 ulkoministeriön jaostopäällikkönä ja apulaisosastopäällikkönä, vuosina 1952–1960 lähetystöneuvoksena Lontoossa sekä Tel Avivissa asiainhoitajana 1960–1962 ja suurlähettiläänä vuosina 1962–1964. Solanko siirtyi eläkkeelle vuonna 1968.
Risto Solangon puoliso vuodesta 1929 oli Siljo Ivalo, jonka isä oli kirjailija Santeri Ivalo ja veli diplomaatti Asko Ivalo.
Unto Ahtola
Unto Allan Ahtola (s. 27. elokuuta 1931 Säkkijärvi) on suomalainen opettaja ja kirjailija.
Ahtola opiskeli ylioppilaaksi päästyään Kasvatusopillisessa korkeakoulussa 1954–1956. Hän on toiminut kansakoulun ja peruskoulun opettajana.
Ahtola kirjoitti pakinoita Kymen Sanomat -lehteen otsikolla "Salomailta ja vesien vieriltä" vuosina 1964–1993 ja otsikolla "Luonnon poluilta" vuosina 1993–2005.
Pekka Somer
Pehr Viktor (Pekka) Somer, vuoteen 1927 Schnur (9. heinäkuuta 1907 Mikkeli – 6. lokakuuta 1994) oli suomalainen lääkäri, joka toimi Puolustusvoimien ylilääkärinä.
Somerin vanhemmat olivat apteekkari Ernst Viktor Schnur ja Johanna Kirkengren ja puoliso vuodesta 1935 sairaanhoitaja Siru Kyllikki Vainio. Somer tuli ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1925 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1935. Sisätautien erikoislääkärin pätevyyden Somer sai 1945. Hän työskenteli valmistuttuaan sekä sekä Ilmarisen, Puolustusvoimien että Helsingin alueen sairaaloiden palveluksessa. Somer, joka oli ollut lähetti valkoisten puolella sisällissodassa 1918, oli lääkintäkenraalimajuri vuodesta 1953 ja lääkintäkenraaliluutnantti vuodesta 1967. Hän toimi pääesikunnan lääkintäosaston toimistopäällikkönä 1940–1946, osastopäällikkönä 1946–1953 ja puolustusvoimien ylilääkärinä 1953–1967. Jäätyään eläkkeelle puolustusvoimista Somer toimi vielä vuosina 1967–1972 Pohja-Yhtymän toimitusjoh­tajana.
Jaakko Somersalo
Jaakko Ilmari Somersalo (3. syyskuuta 1916 Kuhmoinen – 9. syyskuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari ja graafikko. Hän kävi Taideteollisuuskeskuskoulun 1945–1949. Hänen töitään on ulkomaisissa museoissa Cincinnatissa, Tukholmassa ja Pietarissa. Hänen teoksissaan värit ovat voimakkaita, ja linja on informalistinen.
Rihmakampelat
Rihmakampelat (Samaridae) on kampelakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta.
Rihmakampeloiden heimoon kuuluu 3 sukua ja noin 20 lajia, muun muassa monisilmäkampela ("Samariscus ocellatus") ja rihmakamapela ("Samaris cristatus"). Aikaisemmin heimoa pidettiin oikeasilmäkampeloiden ("Pleuronectidae") alaheimona. Ne ovat pienehkäjä kaloja ja kookkaimmat lajit ovat noin 22 cm pitkiä. Ruumis on pitkulainen ja litteä ja silmät sijaitsevat oikealla kyljellä. Selkäevän ensimmäiset ruodot ovat pidentyneet rihmamaisiksi. Vatsaevät ovat heimon kaloilla symmetriset ja pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa. Osalla rihmakampelalajeista kylkiviiva on alkeellinen. Väritykseltään rihmakampelat ovat pohjaväriltään ruskeita ja ruumiissa on tummempia laikkuja, täpliä tai renkaita. Silmätön kylki on väriltään vaalea.
Rihmakampeloita tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä syvistä vesistä.
Vesihuoltoalue
Vesihuoltoalue eli toiminta-alue on vesihuoltolaissa määritelty alue, jolla kunnallinen tai yksityinen vesihuoltolaitos (vesiosuuskunta) hoitaa puhtaan veden sekä jäteveden vesihuollon. Haja-asutusseudulla se on yleensä 100 metriä runkoputken molemmilla puolilla. Kunta vahvistaa vesihuoltoalueen joko vesiosuuskunnan pyynnöstä tai jos terveydelliset tai ympäristönsuojelulliset syyt niin vaativat. Toiminta-alueen tulee olla sellainen, että vesihuoltolaitoksen voidaan katsoa kykenevän huolehtimaan vastuullaan olevasta vesihuollosta taloudellisesti ja asianmukaisesti.
Vesihuoltoalueella kiinteisöjen tulee liittyä vesihuoltolaitoksen verkostoon. Vapautuksia myönnetään käytännössä vain kiinteistöille joilla ei ole juoksevaa vettä. Vaikka vesi- ja viemäriasiat olisivat asianmukaisesti hoidettu vapautusta ei myönnetä jos vapauttaminen vaarantaa vesihuollon taloudellista ja asianmukaista hoitamista vesihuoltolaitoksen toiminta-alueella.
Vesihuoltolain tavoitteena on turvata sellainen vesihuolto, että kohtuullisin kustannuksin on saatavissa riittävästi terveydellisesti ja muutoinkin moitteetonta talousvettä sekä terveyden- ja ympäristönsuojelun kannalta asianmukainen viemäröinti.
Haja-asutusalueella keskitetty vesihuolto tulee suhteettoman kalliiksi pitkien etäisyyksien takia. Moni kiinteistö anoo vapautusta liittymispakosta. Lain määräämä kustannusten kohtuullisuus voidaan kyseenalaistaa kun liittymiskustannukset ylittävät kiinteistökohtaisen asennuksen kustannukset. Vapautuspäätökset vaihtelevat kuntakohtaisesti.
Tiaiskerttuli
Tiaiskerttuli ("Setophaga americana") on pohjoisamerikkalainen kerttulilaji, joka on Euroopassa hyvin harvinainen harhailija.
Tiaiskerttuli on 10,5-11,5 senttimetriä pitkä. Sen yläpuoli on tumman siniharmaanvihreä, kurkku ja rinta keltaiset ja vatsa valkoinen. Siivessä on kaksi kapeaa, valkoista juovaa. Silmän ympärillä on valkea ja ohut, epätäydellinen silmärengas.
Christopher Stevens
Christopher Stevens (1. huhtikuuta 1960 – 11. syyskuuta 2012) oli Yhdysvaltain Libyan-suurlähettiläs. Hänet nimitettiin tehtävään toukokuussa 2012, joskin hän oli edustanut maataan Libyassa jo Yhdysvaltain luotua suhteet siirtymäajan kansalliseen neuvostoon 2011. Stevens kuoli Yhdysvaltain Bengasin-konsulaattiin kohdistuneessa iskussa, jossa surmansa sai myös kolme hänen maanmiestään. Väkivallan syyksi uskottiin aluksi reaktiota islamia loukkaavaksi pidettyyn yhdysvaltalaiseen YouTube-videoon "Innocence of Muslims". Myöhemmin isku paljastui kuitenkin islamistien suunnittelemaksi terroristi-iskuksi.
Puroyökkönen
Puroyökkönen ("Rivula sericealis") on pieni, huomattavan koisaperhosmainen yökköslaji.
Pieni ja hentorakenteinen perhonen, joka muistuttaa lähinnä Pyralidae-heimon koisia. Etusiivet ovat tasaisen vaaleankeltaiset ja vaaleanruskeista poikkiviiruista ainakin ulompi poikkiviiru erottuu yleensä ja tekee selvän mutkan sisäänpäin lähellä siiven etureunaa. Munuaistäplä on harmaa ja siinä on kaksi mustaa pistettä. Siiven ulkoreuna on yleensä ruskehtava. Takasiivet ovat kellertävän harmaat, ulospäin hieman tummenevat. Siipiväli 20–23 mm.
Palearktinen laji, jota tavataan Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Keski-Aasiaan ja Japaniin saakka. Pääasiallinen lentoaika alkaa kesäkuun puolivälistä ja jatkuu elokuun alkuun huipun ollessa heinäkuun puolivälissä. Joinakin vuosina toisen sukupolven yksilöitä tavataan elo-syyskuussa.
Puroyökkönen viihtyy kosteilla niityillä, lehtipuita ja pensaita kasvavilla rinteillä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Se on esiintymispaikoillaan joskus runsaslukuinen. Perhoset lentävät pääasiassa yöllä ja tulevat valolle, mutta lähtevät häirittyinä herkästi lentoon myös päivällä. Pieni toukka talvehtii. Koteloituu ravintokasville yhteenkehrätyn lehden väliin.
Toukka syö erilaisia heinäkasveja (Poaceae).
Antti Pusa
Antti Pusa (s. 7. marraskuuta 1988 Käppäselkä, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa CHL-joukkue Quad City Mallardsissa. Pienikokoisen Pusan vahvuuksiin kuuluu vastustajan ärsyttäminen, työmoraali, kontaktipelaaminen, haastaminen, maalipaikkojen järjestäminen ja kädet. Hänen heikkouksiinsa kuuluu pieni koko, ajoittaiset ylilyönnit, höpöttäminen ja filmaaminen. Pusa ei myöskään aina pysy kiekon tai ajatuksen kanssa kovassa vauhdissa mukana.
Pusa syntyi Käppäselässä, joka sijaitsee Venäjällä Kontupohjan piirissä, Karjalan tasavallassa. Hän muutti perheineen Rovaniemelle ollessaan 5-vuotias ja sieltä 8-vuotiaana Turkuun, jossa Pusa aloitti samoihin aikoihin jääkiekon Turun Kisa-Veikkojen joukkueessa. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan junioriurastaan Turun Palloseurassa, jonka paras pistemies hän oli C-nuorissa kaudella 2003–2004 sekä B-nuorissa kaudella 2005–2006, jolloin Pusa voitti myös TPS:n sisäisen maalipörssin.
Kaudeksi 2007–2008 Pusa siirtyi TuTon A-nuoriin, jotka tavoittelivat nousua I-divisioonasta SM-liigaan. Hän kuitenkin nousi TuTon miestenjoukkueeseen, jossa Pusa pelasi tulokaskautensa Mestiksessä tehden 40 runkosarjaottelussa tehot 7+9=16 ja 11 playoff-ottelussa tehot 3+5=8. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen-mestaruuden. Pusan toinen Mestis-kausi 2008–2009 päättyi kuitenkin polven sisäristisidevammaan helmikuussa 2009, kun hän joutui Hokin Tommi Leinosen polvitaklauksen kohteeksi.
Kaudeksi 2009–2010 Pusa siirtyi Heinolan Kiekon riveihin. Seuraavan kauden 2010–2011 hän aloitti vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vipers de Montpellier’n joukkueessa, mutta Pusa siirtyi kuitenkin kesken kauden marraskuussa 2010 sarjatasoa ylemmäs Ligue Magnusin Ours de Villard-de-Lansiin.
Heinäkuussa 2011 Pusa siirtyi try-outille Itävallan pääsarjassa Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaan HK Acroni Jeseniceen, jonne hän sai sen päätteeksi sopimuksen kaudeksi 2011–2012. Pusa voitti ylivoimaisesti joukkueen sisäisen piste-, maali-, ja syöttöpörssin tehoilla 16+21=37, sillä Jesenicen pistepörssissä toiseksi sijoittunut James Sixsmith jäi hänestä peräti 19 tehopisteen päähän. Pusa keräsi runkosarjassa myös 142 jäähyminuuttia, joilla hän sijoittui koko EBEL:n jäähypörssissä kolmanneksi. Pusa myös jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Slovenian liigan kevään 2012 pudotuspeleissä Anže Kuraltin kanssa tehoilla 2+6=8. Kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Villacher SV:hen.
Pusa jatkoi kaudella 2013–2014 uraansa Tanskan Metal Ligaenin Herning Blue Foxissa. Marraskuussa 2013 hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin, kun joukkue ei keksinyt Pusalle enää käyttöä. Hän harjoitteli pari viikkoa TuTon kanssa, kunnes Pusa teki saman kuun lopulla loppukauden kattaneen sopimuksen joukkueen kanssa. Pusa voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2014–2015 Pusa siirtyi Pohjois-Amerikkaan CHL-joukkue Quad City Mallardsin riveihin.
Pusan pikkuveli Heikki pelasi kaudella 2013–2014 Suomi-sarjaa Raahe-Kiekossa. Veljeksillä on isänsä puolelta valkovenäläisiä sukujuuria.
Dover Prioryn rautatieasema
Dover Priory on Doverin kaupungin päärautatieasema Kentissä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema on avattu vuonna 1861.
Kaikkia Dover Prioryn asemalla pysähtyviä junia liikennöi Southeastern-yhtiö. Liikennettä on Lontooseen Charing Crossin, St Pancrasin ja Victorian asemille sekä Ramsgaten suuntaan. Lisäksi asemalta on bussiyhteys Doverin satamaan, josta kulkee lauttoja Ranskaan Calais’n kaupunkiin.
Satakuntalaitos
Satakuntalaitos () on viikinkiajalta ja varhaiskeskiajalta periytyvä skandinaavinen sota- ja hallintojärjestelmä, joka oli käytössä Sveanmaalla. Myöhemmin keskiajalla satakuntalaitoksesta kehittyi ledunglaitos.
Götanmaalla, Norjassa ja Tanskassa satakuntalaitosta vastasivat kihlakunnat "(härad)". Joidenkin tutkijoiden mukaan Keski-Ruotsin satakuntalaitos olisi ulottunut myös Suomeen, Satakunnan maakuntaan sekä Muinais-Kalantiin eli nykyisen Vakka-Suomen alueelle.
Satakuntalaitoksen juuret ovat paljon keskiaikaa vanhemmat. Se oli käytössä jo Rooman valtakunnassa sekä myöhemmin germaaneilla. Vastaavanlainen järjestelmä oli viikinkiaikana myös Englannissa ja Walesissa. Englantilaisen mallin mukaan sellainen luotiin osaan Pohjois-Amerikan siirtokunnista.
Sveanmaan satakuntalaitoksessa sata talonpoikaa varusti hallitsijan käyttöön yhden laivan miehistöineen. Aluksissa oli kaksitoista airoparia ja jokainen airopari oli jaettu kahdeksan miehen kesken. Yhdeksänkymmenenkuuden soutajan lisäksi "satakuntaan" kuului neljä laivan ohjauksesta ja navigoinnista vastannutta talonpoikaa. Viikinkiaikana Englantiin syntyneessä järjestelmässä sadan talon muodostama yksikkö oli vastuussa oman alueensa hallinnollisesta, oikeudellisesta ja sotilaallisesta toiminnasta. Eri puolilla maata oli käytössä myös muita vastaavia laitoksia, kuten Koillis-Englannin "wapentakes" ja pohjoisen "ward".
Eräiden tutkijoiden mukaan Sveanmaan satakuntalaitos olisi ulottunut myös Satakunnan maakuntaan ja Kalannin seudulle. Tämä olisi tapahtunut jo ennen 1100-lukua, jolloin Suomi liitettiin osaksi Sveanmaata ja Göötanmaata, joista myöhemmin muodostui Helsigen kanssa Ruotsin kuningaskunta. Näkemystä kannattaa esimerkiksi professori Unto Salo. Hänen mukaansa Satakunnan maakunnan nimi olisi suoraan käännetty ruotsin kielen "hundaresta" ja myöhemmät Satakunnan kahdeksan emäpitäjää olisivat muodostuneet satakuntalaitoksen pohjalta.
Perusteluina esitetään nimen lisäksi sitä, että Satakunnasta puuttuvat lähes kokonaan muinaslinnat, joita naapurimaakunnista Hämeestä ja Varsinais-Suomesta löytyy kymmeniä. Lisäksi Satakunnasta ja Kalannista puuttuvat kokonaan rautakautiset aarrekätköt, esinelöytöjä on tehty vain asuin- ja hautapaikoilta. Tämän on katsottu johtuneen siitä, että alueet olivat jonkinlaisessa liittosuhteessa Keski-Ruotsin kanssa, eikä näin ollut tarvetta puolustuslinnoihin tai arvoesineiden kätkemiseen. Osa tutkijoista ei kuitenkaan pidä näitä tulkintoja paikkaansapitävinä.
Blaze (hahmo)
Blaze on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat pelisarjassa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Mortal Kombat 2 pelissä palavana hahmona sillalla taistellen Hornbucklea vastaan. pelissä paljastetaan Blazen olevan elementaali, jonka ryhmä Lohikäärmekuningas Onagaa palvovia pyhiä miehiä kaappasivat ja asettivat vartioimaan viimeistä Suuren Lohikäärmeen munaa. Munan kuoriuduttua Blaze pystyi aloittamaan uudelleen menneisyytensä tehtävän. Blazen kerrotaan luotu tarkkailemaan kaikkien realmien taistelijoiden voimia. Blaze saa tietää taistelijoiden voimien kasvaneen liian suuriksi ja että Daegon on vironnut. Blaze suunnittelee keräävänsä kaikkien realmien taistelijat yhteen Viimeiseen taisteluun missä kahden veljeksen teot päättävät kaikkien kohtalon ja estävät armageddonin. Aistien jonkun pahuuden Netherrealmista vaikuttaneen Daegoniin, Blaze matkustaa sinne saadakseen selville lähteen.
issa Blaze kohtaa Tavenin ja Daegonin. Tavenin voitettua Daegonin, Blaze valmistautuu kohtaamaan Tavenin. Taven lopulta kukistaa Blazen, mutta tämä ei estä armageddonin toteutumista.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1988 – naisten kaksinpeli
Pöytätenniksen naisten kaksinpeli Soulin kesäolympialaisissa 1988 alkoi 23. syyskuuta ja finaali pelattiin 1. lokakuuta 1988.
Sijoista 5-8 käytiin sijoitusottelut.
Parson’s Lodge
Parson’s Lodge on vanha tykkipatteri ja linnake Gibraltarilla lähellä Rosia Baytä. Paikan rakensivat aluksi espanjalaiset ja sittemmin sitä käyttivät britit.
Espanjalaiset rakensivat paikalle alun perin muurin jo vuonna 1333 ja sitä paranneltiin vuonna 1627. Brittien vallattua Gibraltarin he tajusivat sen tärkeyden hieman pohjoisempana sijaitsevalle ankkuripaikalle. Paikka sai nykyisen nimensä vuonna 1761 ja se oli viittaus erääseen varuskunnan kirjaston kirjaan. Noin kolmenkymmenen vuoden päästä paikalle hankittiin parempia tykkejä, jotka saattoivat ampua noin kolmen kilometrin päähän. Ne olivat käytössä 1890–luvun lopulle. Tykeille rakennettiin lisäksi suojaukset ja paikalle tehtiin myös maan alle niiden miehistön asuinpaikka. Vielä lisäksi paikalle asennettiin valonheittimet. Kuitenkin ennen ensimmäistä maailmansotaa paikka jäi lähes käyttämättömäksi.
Parson’s Lodgen käyttö lisääntyi taas toisessa maailmansodassa. Tällöin paikalle tuotiin uudempia panssari- ja ilmatorjuntatykkejä. Britit hylkäsivät paikan toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1956, mutta siellä järjestetään edelleen ajoittain sotaharjoituksia. Paikka on rapistunut ajan kanssa, mutta sitä ovat olleet suojelemassa Friends of Gibraltar ja Gibraltar Heritage Trust. Linnake ei ole avoinna yleisölle.
Libyan Arab Airlinesin lento 114
Libyan Arab Airlinesin lento 114 oli Libyan Arab Airlinesin lento Tripolista Kairoon. Israelin ilmavoimien hävittäjät ampuivat lennon alas Siinain niemimaalla 21. helmikuuta 1973. Virallisten tietojen mukaan 90 ihmistä kuoli, joista kaksi israelilaisessa sairaalassa. Egyptin mukaan koneessa oli 113 henkilöä, joista 106 kuoli. Kone oli luultavasti erehtynyt suunnasta ja lentänyt Israelin miehittämän Siinain yli.
Israelin ilmavoimien kaksi F-4 Phantom II -hävittäjää yritti pakottaa koneen laskeutumaan, jonka jälkeen ilmavoimat ampuivat lentokonetta, joka putosi Siinain erämaahan 30 kilometrin päähän Suezin kanavasta.
Reaktiot lennon alasampumisesta saivat suurta kansainvälistä huomiota. Arabimaat Egyptin johdolla tuomitsivat tapauksen. Israelin pääministeri Golda Meir valitteli tapahtunutta. Hän kertoi Israelin toimineen kansainvälisten ilmailusääntöjen mukaisesti ja että koneen ranskalainen kapteeni ei ollut laskeutunut Israelin lennonjohdon ohjeiden mukaisesti. Israelin ilmavoimien päällikkö Mordechai Hod selitti lehdistötilaisuudessa 22. helmikuuta, että hävittäjälentokoneiden ei ollut tarkoitus ampua alas konetta, vaan tavoitteena oli pakottaa se laskeutumaan Siinain erämaahan. Hodin mukaan lentokone oli lentänyt tärkeiden sotilastukikohtien yllä Siinailla, jolloin vakoilu oli mahdollista. Hänen mukaansa koneen kapteeni ei raegoinut varoituksiin.
Kairossa esitettiin nauhat, joista selvisi lennon kulku. Nauhoista ei selvinnyt Israelin ilmavoimien ampuneen varoituslaukauksia. Nauhan mukaan kapteeni luuli lentävänsä Egyptin ilmatilassa ja luuli Israelin ilmavoimien lentokoneita Egyptin ilmavoimien MiG-hävittäjiksi. Israelin puolustusministeri Moshe Dayanin mukaan Israel kantaa osan vastuusta lentokoneen alasampumisesta, mutta päävastuu on hänen mukaansa koneen lentokapteenilla.
Tuhovišta
Tuhovišta () on kylä Bulgariassa. Tuhovištan asukasluku on 818. Kylä sijaitsee Satovtšan kunnassa Blagoevgradin alueella.
Charles Ramirez
Charles Ramirez on brittiläinen konserttikitaristi ja kitaransoiton professori.
Ramirez syntyi Gibraltarilla ja aloitti kitaransoiton opiskelun siellä, opettajinaan William Gomez joka puolestaan oli kuuluisan espanjalaisen Narciso Yepesin oppilas. Hän pääsi Lontoon Royal College of Musiciin vuonna 1971, ja opiskeli siellä säveltämistä ja kitaransoittoa. Hän oli koulun ensimmäinen opiskelija jolla oli kitara pääsoittimena. Hän oli myös ensimmäinen oppilas joka soitti kitaraa koulun konsertissa - kappale oli Joaquin Rodrigon ‘Concierto de Aranjuez’. Seitsemän vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Royal College of Musicin kitaransoiton professoriksi, ja hän jatkaa siinä toimessa edelleen.
Ramirez on soittanut useiden suurten soolokitaralle kirjoitettujen teosten kantaesityksiä. Hän soittaa duettoja yhdessä vaimonsa Helen Kalamunukin kanssa. Ramirezin kirjoittamaa ‘Technical Development for Guitarists’ käytetään oppikirjana.
Walter Donaldson
Walter Donaldson (15. helmikuuta 1893 New York – 15. heinäkuuta 1947 Santa Monica) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänet tunnettiin erityisesti 1920-luvulla monista maalaisaiheisista ja Yhdysvaltojen etelävaltioista kertovista kappaleistaan.
Donaldson sai lapsuudesta lähtien opetusta pianonsoittoon. Hän aloitti musiikkiuransa Tin Pan Alleylla pianistina ja alkoi 1910-luvun puolivälissä julkaista sävellyksiään. Hänen ensimmäinen merkittävä menestyksensä tuli kappaleella ”Back Home in Tennessee” vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kiersi esiintymässä yhdysvaltalaisille joukoille. Eräällä kiertueella hän tapasi säveltäjä Irving Berlinin, joka palkkasi hänet sodan loputtua lauluntekijäksi musiikkikustantamoonsa. Gus Kahn sanoitti yli 100 hänen sävellystään, muun muassa ”My Buddy”, ”Carolina in the Morning”, ”Makin’ Whoopee” ja ”Yes Sir, That’s My Baby”.
Donaldson kirjoitti 1920-luvulla ahkerasti musiikkia, toisinaan sanoittajien avustuksella ja toisinaan kokonaan itse. Vuonna 1928 hän perusti oman musiikkikustantamonsa yhdessä Walter Douglasin ja Mose Gumblen kanssa. Musiikkielokuvien yleistyessä 1920-luvun lopulla Donaldson muutti monien muiden New Yorkin säveltäjien tavoin Hollywoodiin. Hän kirjoitti musiikin muun muassa vuoden 1930 elokuvaan "Hääkellot". Hän jatkoi laulujen säveltämistä vuoteen 1943 asti, mutta 1920-luku jäi hänen uransa selvästi menestyksekkäimmäksi ajaksi.
Seppo Suvanto
Seppo Suvanto (22. syyskuuta 1918 Akaa – 20. joulukuuta 2008 Akaa) oli suomalainen historiantutkija ja opettaja. Opettajantyönsä Suvanto teki historianopettajana ja vuosina 1957–81 rehtorina entisessä omassa opinahjossaan Toijalan yhteiskoulussa Toijalassa. Historiantutkijana hän paneutui erityisesti Suomen keskiajan ja uuden ajan alun tutkimukseen ja väitteli vuonna 1952. Vuodesta 1964 hän toimi Tampereen yliopiston keskiajan historian dosenttina ja hänestä tuli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuonna 1978. Professorin arvo hänelle myönnettiin vuonna 1977.
Breed 77
Breed 77 on gibraltarilaistaustainen brittiläinen yhtye, joka musiikissaan yhdistää latinalaismusiikkia rockiin ja metallimusiikkiin. Se on perustettu 1996. Yhtyeen jäsenet ovat Paul Isola (laulu), Danny Felice (kitara), Pedro Caparros (kitara), Stuart Cavilla (basso) ja Andre Joyzi (rummut) Yhtye on soittanut Metallican, Megadethin, Black Sabbathin ja The Melvinsin lämmittelijöinä.
Perustajajäsenet Isola, Felice, Cavilla ja Bautista tunsivat toisensa jo lapsina Gibraltarilla, mutta perustivat yhtyeen vasta muutettuaan Lontooseen. Se sai heti suosiota britannian pienissä metallimusiikkipiireissä. Se valittiin Kerrang! -lehden äänestyksessä vuonna 1998 parhaaksi yhtyeeksi jolla ei ole vielä levytyssopimusta. Se solmi sopimuksen australialaisen Albert Productions -yhtiön kanssa, joka tuottaa myös AC/DC:n kotimaan julkaisut.
Toijalan yhteiskoulu
Toijalan yhteiskoulu on peruskoulun 7.–9. luokkien opetusta antava yläkoulu Akaan Toijalassa. Oppilaita oli lukuvuonna 2012–2013 noin 340 ja lukuvuonna 2018–2019 noin 475 sekä opettajia 40. Samassa rakennuksessa toimii myös Akaan lukion Toijalan toimipiste, aiemmalta nimeltään Toijalan yhteiskoulun lukio. Koko koulu remontoitiin 2010–2012 välisenä aikana, jolloin kouluun rakennettiin myös auditorio.
Melon Diesel
Melon Diesel oli gibraltarilainen pop-rock-yhtye, joka on saavuttanut suosiota etenkin Espanjassa.
Se perustettiin 1990-luvun alussa nimellä Lemon Tree. Yhtye vaihtoi nimensä vuonna 1995. Se teki levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa ja amuutti Lontooseen, missä se työskenteli tuottaja Barry Sagen kanssa.
Yhtyeen jäsenet olivat Dylan Ferro (laulu), Daniel Fa (kitara), Daniel Bugeja (kitara), Guy Palmer ja Adrián Pozo. Ensimmäistä albumia "La Cuesta de Mister Bond" myytiin yli 200 000 kappaletta. Kolmannen albuminsa jälkeen Melon Diesel kuitenkin hajosi. Yhtenä syynä yhtyeen hajoamiseen oli kiista siitä, pitäisikö laulujen sanoitukset tehdä englanniksi vai espanjaksi. Dylan Ferro, Daniel Fa, Daniel Bugeja perustivat espanjaksi esiintyvän Taxi -nimisen yhtyeen, kun taas Guy Palmer ja Adrián Pozo jatkoivat englanniksi nimellä Area 52.
UET Grand Prix
UET Grand Prix () on Euroopan raviliiton UET:n järjestämä kilpailu nelivuotiaille lämminverisille ravihevosille.
Kilpailu ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1985 ja se järjestetään joka vuosi eri maassa. Suomessa sen isäntänä on toiminut Teivon ravirata Ylöjärvellä. Finaalin osanottajat karsitaan kahdessa karsintalähdössä, joista toinen järjestetään Pohjoismaissa ja toinen Keski-Euroopassa.
UET Grand Prix on ennakkomaksullinen kilpailu. Siihen ovat oikeutettuja osallistumaan kaikki UET:n jäsenmaissa syntyneet nelivuotiaat hevoset, joista on maksettu osallistumismaksu. Vuonna 2012 osallistumismaksut ovat karsintoihin asti ilmoitettavasta hevosesta yhteensä 1 669 €.
Vuoden 2012 finaali käydään syyskuun 23. päivänä Saksan Gelsenkirchenissä. Karsinnat järjestettiin Tukholmassa ja Pariisissa. Ensimmäinen palkinto vuonna 2012 on 200 000 €.
Suomalainen hevonen on voittanut kilpailun kahdesti: Jexpress Dahlia vuonna 1992 Jorma Kontion ohjastamana ja Brad De Veluwe vuonna 2012 Tuomas Korvenojan ohjastamana. Vuonna 1997 Pekka Korpi voitti kilpailun Veijo Kiviojan valmentamalla saksalaishevosella General November.
Gelsenkirchen, 23. syyskuuta.
Kirjokorppikotka
Kirjokorppikotka ("Trigonoceps occipitalis") on haukkojen heimon alaheimoon "Aegypiinae" kuuluvan päiväpetolintujen suvun kirjokorppikotkat ("Trigonoceps") ainoa laji.
Kirjokorppikotkan levinneisyysalue on Saharan eteläpuolisessa Afrikassa hyvin laaja. Sitä tavataan alueella, joka ulottuu Senegalista, Gambiasta ja Guinea-Bissausta katkonaisesti itään Eritreaaan, Etiopiaaan ja Somaliaaan sekä sieltä etelään Etelä-Afrikan itäisimpään osaan ja Swazimaahan.
Se määritellään vaarantuneeksi lajiksi, koska sen populaatio on sen laajalla levinneisyysalueella pieni ja useista uhkatekijöistä johtuen supistumassa.
Se on keskikokoinen, tanakka petolintu, jonka höyhenpeite on aikuisella pääasiassa lähes musta-valkoinen. Sen vahva nokka on hyvin voimakkaan värinen, ja pää on takaa suippo. Musta rinta erottaa tupsulliset valkoiset jalat ja vatsan untuvaisesta päästä. Sillä on musta kaulus.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat heinäarot, savannit ja pensastot 4000 metrin korkeuteen saakka.
Taxi (gibraltarilainen yhtye)
Taxi on gibraltarilainen pop-rock-yhtye. Sen perustivat vuonna 2005 hajonneen Melon Diesel -yhtyeen jäsenet Dylan Ferro, Daniel Fa ja Danuel Bugeja. Yhtenä syynä Melon Dieselin hajoamiseen oli kiista siitä, pitäisikö laulujen sanoitukset tehdä englanniksi vai espanjaksi. Taxi valitsi espanjan kielen. Se on pysynyt muodollisesti alkuperäisjäsenten muodostamana triona, vaikka sitä ovat täydentäneet basisti ja rumpali, aluksi Cristian Cortes ja Tristan Tonna, myöhemmin veljekset Matt ja Gregg Bissonnette ja levyltä "Mirando Atras" alkaen Marcelo Fuentes ja Vicente Climent.
Taxi oli latinalaisen rockin Grammy-palkintoehdokkaana vuonna 2010.
Gibraltarin liberaalipuolue
Gibraltarin liberaalipuolue (Gibraltar Liberal Party, GLP) on Gibraltarilla toimiva liberaali puolue. Sen puheenjohtaja on Joseph Garcia. Puolue on perustettu vuonna 1991. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa se oli Gibraltarin sosialistisen työväenpuolueen kanssa vaaliliitossa, joka voitti vaalit, mihin päättyi Gibraltarin sosiaalidemokrattisen puolueen 15 vuotta kestänyt valtakausi. Vaalien jälkeen puolue sai kolme ministerinpaikkaa, mutta pääministeriksi nousi sosialistisen työväenpuolueen Fabian Picardo. Ennen GSLP:hen liittymistään Picardo toimi oli toiminut Liberaalipuolueessa ja sitä ennen hän oli perustamassa sen edustajaa Kansallispuoluetta. Vaalikampanjan avanneessa manifestissa puheenjohtaja Garcia vakuutti puolueensa pyrkimään suurempaan avoimuuteen ja lisäävän kansalaisten vaikutusmahdollisuuksia.
Puolue on Liberal International -järjestön jäsen vuodesta 1997. Mikään muu Gibraltarin puolueista ei ole päässyt vastaavien kansainvälisten puoluejärjestöjen jäseneksi.
Gibraltarin jalkapalloliitto
Gibraltarin jalkapalloliitto () on Gibraltarin jalkapallon kattojärjestö, joka perustettiin vuonna 1895 nimellä "Gibraltar Civilian Football Association". Se on yksi vanhimmista jalkapalloliitoista maailmassa. Liiton alaisuudessa toimivat Gibraltarin jalkapallosarja Gibraltar Football League sekä maajoukkue.
Gibraltarin jalkapalloliitto ei ole FIFA:n jäsen, joten maajoukkue ei voi pelata MM-kilpailuissa. Euroopan jalkapalloliiton UEFA:n jäseneksi Gibraltar hyväksyttiin vuonna 2013.
Vuonna 1907 jalkapalloliitto aloitti Gibraltar Football Leaguen paikallisille joukkueille. Aiemmin liitto oli järjestänyt "Merchant Cupia". Näiden kilpailujen ansiosta joukkueiden määrät Gibraltarilla lisääntyivät. Kauden 1909–1910 lopulla liitto järjesti sarjakilpailuja sekä senioreille että junioreille.
Gibraltar haki useasti UEFA:n jäsenyyttä. Hakemukset hylättiin vuosina 1991 ja 1997. 8. joulukuuta 2006 UEFA nimesi Gibraltarin väliaikaiseksi jäsenekseen, koska urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS vaati sitä. Espanjan jalkapalloliitto on vastustanut jyrkästi Gibraltarin hyväksymistä jäseneksi. FIFA puolestaan on todennut, että Gibraltar ei täytä FIFA:n jäsenvaatimuksia. 26. tammikuuta 2007 Gibraltarin jäsenyys hylättiin UEFA:n äänestyksessä, kun se sai vain kolme kannatusääntä 52 äänestä. Espanja vastusti jäsenyyttä todeten vetäytyvänsä kaikista kilpailuista, joihin Gibraltar osallistuu mikäli se hyväksytään UEFA:n jäseneksi.
Maaliskuussa 2012 UEFA keskusteli Gibraltarin jäsenyydestä, ja päätti antaa sille taloudellista ja kasvatuksellista tukea. Tuen saaminen jatkuu vuoteen 2013, jolloin UEFA:n jäsenjärjestöt äänestävät sen jäsenyyden hyväksymisestä. UEFA:n jäseneksi Gibraltarin jalkapalloliitto hyväksyttiin toukokuussa 2013.