Umi no Triton
Umi no Triton () on Osamu Tezukan luoma japanilainen sarjakuva ja siihen pohjautuva animaatiosarja.
Sarjakuvaa julkaistiin 1. syyskuuta 1969 – 31. joulukuuta 1971 Sankei shinbun -sanomalehdessä nimellä Aoi Triton, mutta vuodesta 1972 animaatiosarjan myötä nimeksi vaihtui ”Umi no Triton”. Nimi ”Triton” on peräisin antiikin Kreikan tarustosta, mutta itse sarjan tapahtumilla ei ole niihin yhteyttä.
Sankei shinbunin toimitus, joka oli helmikuun 1969 loppuun asti julkaissut Tetsuwan Atom -sarjakuvaa (jonka nimeksi myöhemmin vaihtui ”Atom konjaku monogatari”), pyysi Osamu Tezukaa tekemään lehdelle uuden sarjakuvan, jota alettiin julkaista puoli vuotta Tetsuwan Atomin päättymisen jälkeen. Tuohon aikaan spokon-genren vakavat sarjakuvat olivat suosiossa, ja lehden toimituksen pyynnöstä Tezuka lisäsi tarinaan elementtejä niistä, kuten erikoisharjoittelukohtauksia. Tarinan alussa sarjakuvan päähenkilö on kalastajakylässä asuva poika Kazuya Yazaki, joka löytää merenväkeen, tritoneihin kuuluvan vauva Tritonin. Tarinan piti kertoa ulkopuolisten riitoihin sotkeutumisesta ja sisukkuudesta, mutta Tezuka itse tuli siihen tulokseen, että sarjakuva olisi parempi suoraviivaisena seikkailukertomuksena, joten kesken tarinan Kazuya katoaa ja Tritonista tulee päähenkilö.
Animaation tarinaan verrattuna sarjakuvassa Triton kasvaa maan ihmisenä ja kuvaa Tritonin ahkeraa tiedon ja taistelutaitojen opiskelua ennen tämän paluuta mereen. Näin selitetään se, miten Triton lähinnä vedessä hengittämään kykenevänä, muuten tavallisena ihmisenä kykenee kamppailemaan tasaväkisesti meren hirviömäisten poseidonien kanssa. Poseidonien vastaisen taistelun lisäksi ihmisten ja tritonien vaikeat suhteet muodostavat myös yhden tarinan peruspilareista.
Animaatioversion ääninäyttelijät oli hankittu Aoni Productionista ja Tokion ääninäyttelijöiden osuuskunnasta.
Sarjakuvan pohjalta tehtyä animaatiosarjaa näytettiin 1. huhtikuuta – 30. syyskuuta 1972 lauantaisin 19.00–19.30 yhteensä 27 osaa TBS-verkossa ABC avainasemana. ABC myös tuotatti sarjan. Umi no Tritonin myötä sen lauantai ohjelmalokeron ohjelma vaihtui TBS:n tuottamasta ohjelmasta ABC:n tuottamaksi.
Kun sarjakuvan julkaisu sanomalehdessä oli päättynyt, teki Tezuka ensin itse sarjan pilottijakson omassa Tezuka Productions -yhtiössään. Tezukan toisen yhtiön, Mushi Productionin talousvaikeuksien aiheuttaman sekasorron myötä sarjan oikeudet päätyivät kuitenkin Tezukan manageri Yoshinobu Nishizakille, joka onnistui kauppaamaan sarjan televisiolle. Umi no Tritonista tuli ensimmäinen Nishizakin tuottama animaatio ja myöhemmin Gundam-sarjan myötä kuuluisuuteen nousseen Yoshiyuki Tominon ensimmäinen ohjaustyö. Sarjan teki Animation Staff Room, jonka henkilöstö koostui lähinnä entisistä Mushi Productionin myyntiosaston työntekijöistä. Varsinaisen työn teki kuitenkin etupäässä mm. Tōei dōgan alihankkijana toiminut Asahi Film. Ohjaaja Tomino on myöhemmin sanonut Mushi Productionilta tullutta henkilöstöä ”hyödyttömäksi”. Tämän vuoksi Tomino päätti kokeilla jotakin uutta, ja lisäsi tarinaan epätezukamaisia hahmoja, ja antoi hahmosuunnittelun Tōei dōgasta tulleen Yukiyoshi Hanen tehtäväksi.
Tällaisen tuotantoprosessin johdosta Tezuka kirjoitti Akita shotenin pokkarien kansiteksteihin, ettei ”television Triton ole hänen työnsä”. Kōdanshan Tezuka Osamu manga zenshūn jälkikirjoituksessakin hän toteaa, että oli vastuusa vain alkuteoksesta (sarjakuvasta). Tomino puolestaan arvelee Tezukan itse pitäneen sarjakuvaansa epäonnistuneena työnä, koska antoi Tominolle melko vapaat kädet sarjan teon suhteen.
Animaatioversiosta leikattiin kokonaan pois sarjakuvan tritonien ja ihmisten hankalia suhteita kuvaavat teemat. Lisäksi tarinan keskiöön nousi orihalcon-tikari, jolla Triton kukistaa ylivoimaisetkin vastustajat. Tetsuwan Atomista ja Ribon no kishistä poiketen Umi no Tritonissa ei nähdä lainkaan Osamu Tezukan tähtisysteemin hahmoja.
Umi no Triton edelsi Tähtiritareita, mutta onnistui sen tavoin tulemaan suosituksi vanhempien katsojien keskuudessa. Täten sillä on tärkeä osa animebuumin pioneerina. Sanotaan, että sarja oli ensimmäinen japanilainen animaatio, jolle perustettiin faniklubi, ja sillä oli erityisen paljon naiskatsojia.
Kun Nishizakin myöhempi Tähtiritarit ja Tominon Kidō senshi Gundam osoittautuivat kumpikin menestyksiksi, kasvoi myös Umi no Tritonin arvostus. 25. tammikuuta 1978 julkaistiin Anime aizōban -sarjassa ensimmäisenä Umi no Tritonin soundtrack (CS-7044), ja se nousi parhaimmillaan Oriconin LP-listan neljänneksi.
Animebuumin päästyä täyteen vauhtiin televisiosarjasta leikattiin teatterielokuvaversion ensimmäinen osa (74 min). Elokuvan tuotti Yukiyoshi Nishizaki ja ohjasi Tähtiritarien elokuvaversionkin ohjannut Toshio Masuda. 4. heinäkuuta 1979 pidettiin alkuperäisen Tähtiritarit-elokuvan ja sen jatko-osa Saraba uchū senkan Yamaton uuden teatterikierroksen yhteydessä Uchū senkan Yamato festival -tapahtuma. Sen sijaan Umi no Tritonin jäkimmäinen elokuva (65 min) ei koskaan päässyt elokuvateattereihin asti. Maaliskuussa 2002 Pioneer LDC (nykyinen Geneon Universal Entertainment Japan) julkaisi DVD:n, jossa oli molemmat Triton-elokuvat.
Se, että kyseessä on Yoshiyuki Tominon ensiohjaus, itselleen tärkeitä asioita suojeleva päähenkilö, päähahmojen ydistyminen sekä lopussa tritoneista pahoja ja poseidoneista hyviä tekevä yllätyskäänne sekä muut yhtymäkohdat Muteki chōjin Zambot 3:een aiheuttavat sen, että näitä kahta animaatiota usein verrataan toisiinsa.
Keibunshan ”Daihyakka series 112 – sekai no kaijū daihyakka” -kirjassa esiteltiin osa Umi no Tritonin poseidoneista ja Medon.
Yksi sarjan sponsoreista, Nakajima seisakusho, tuotteisti poseidon-hirviöt, ja niitä kaupattiin Bullmarkin hirviölelujen tavoin 350 jenin hintaan. Mm. Bacula ja Geppler jäivät kuitenkin vaille leluvastineita. Aikanaan julkaistiin myös Ruka-lelu vedenalaisella moottorilla, jolla pyrittiin ratsastamaan Bandain ”Wanpaku iruka”n suosiolla.
31. maaliskuuta 1975 ABC siirtyi Terebi Asahin verkkoon, minkä seurauksena Umi no Triton näytettiin uusintana niillä alueilla, joilla oli Asahin verkkoon kuuluvua televisiokanava. Myöhemmin sarja näytettiin uusintana myös Mainichi hōsōn (MBS) ”Hero wa nemuranai” -ohjelmalokerossa, joka on tarkoitettu erityisesti animaatiosarjojen uusinnoille. Viimeisimpänä se lähetettiin uusintana elo–syyskuussa 2010 Sun TV:llä arkiaamuisin kello 7.
17. joulukuuta 1990 Bandai Visual julkaisi sarjan kaikki 27 osaa sisältävän, seitsemän laserdisc-levyn LD-boksin. Seuraavana vuonna 1991 Bandai Visual toi myyntiin koko sarjan myös kuudella erikseen myytävällä VHS-kasetilla.
Pioneer LDC julkaisi sarjan 21. syyskuuta 2001 DVD-boksina. 25. lokakuuta 2002 sarja ilmestyi myös viitenä yksittäisenä DVD-levynä. Nämä DVD:t ovat kuitenkin olleet loppuunmyytyjä jo pitkään, ja niiden hinnat ovat nousseet korkeiksi verkkohuutokaupoissa ja käytettyjen DVD:iden markkinoilla.
11. syyskuuta 2009 Tōhoku-shinsha laski myyntiin DVD-boksin, joka sisälsi koko televisiosarjan sekä molemmat elokuvat.
Kalastajavanhus Ippei löytää vihreähiuksisen vauvan niemeltä, nimeää tämän Tritoniksi ja kasvattaa tämän. Triton jää kuitenkin ulkopuoliseksi hiustensa epäonnekkaana pidetyn värin johdosta. Eräänä päivänä Triton tapaa valkean delfiini Rukan. Ruka paljastaa Tritonille, ettei tämä ole ihminen, vaan vesi-ihmisten, tritonien, viimeinen eloonjäänyt. Delfiini kertoo myös, että Tritonien kohtalona on taistella seitsemää merta tyrannin ottein hallitsevia poseidoneja vastaan. Aluksi Triton on äimistynyt pelkästään jo siitä, että ymmärtää delfiinin puhetta, eikä usko Rukan kertomaa todeksi. Triton näkee Ippein hänet pelastaessaan löytämät tritonivaatteet ja arvokkaan orihalcon-tikarin, jolloin hän ymmärtää Rukan puhuneen totta. Samassa Tritonin löytäneet poseidonien etujoukot hyökkäävät kalastajakylään, ja Triton päättää lähteä matkalle merille suojellakseen kotikyläänsä. Triton vannoo etsivänsä muita selvinneitä tritoneja ja kukistavansa poseidonit pelastaakseen kylänsä ja kostaakseen vanhempiensa kuoleman.
Vaikeuksien täyttämän matkan jälkeen Triton saapuu poseidonien tukikohtaan, mutta saa tietää yllättävän totuuden: Poseidonit olivat henkiinjääneitä ihmisuhreja, jotka atlantislaiset olivat tarjonneet Poseidon-jumalalleen. Tritonit taas olivat atlantislaisten luoma uusi ihmisrotu, jonka he olivat luoneet antaakseen luomustensa käyttöön orihalcon-tikarin, jonka atlantislaiset valmistivat heidät tuhon partaalle ajaneille poseidoneille. Poseidonit olivat tuhonneet tritonit vain suojellakseen itseään.
Sarjan ohjaaja Tomino kirjoitti tämän viimeisen jakson yllättävän paljastuksen omin päin storyboardiin jättäen alkuperäisen käsikirjoituksen huomiotta. Tomino oli saanut idean lopetukseen jo sarjan puolivälin valmistuttua, mutta oli pitänyt sen omana tietonaan, koska oli varma siitä, että muu työryhmä ampuisi sen alas, mikäli saisi kuulla siitä. Tomino teki kuitenkin vakaan päätöksen päättää sarja juuri näin, riippumatta sen tulevasta kestosta. Tomino itse on kuvannut myöhemmin toimintaansa ”vallan väärinkäytöksi”.
Sarjan viimeisen osan käsikirjoittajaksi on listattu Seiji Matsuoka, mutta kyseessä on vain muodollisuus – todellisuudessa sarjan viimeisen osan tapahtumia vastaavaa käsikirjoitusta ei ole olemassa.
Sarjan alkuanimaation animinti ei ehtinyt valistua lähetysten alkamiseen mennessä, joten sarjan ensimmäisten jaksojen aikana käytettiin videota, jossa Rika Sudō ja Kaguya-hime laulatavat sarjan loppulaulu Umi no Tritonin.
Jaksonimet ovat ne, mitkä itse jaksojen alussa näytetään. Myös ne osat, jotka päätyivät elokuvaan, on mainittu. Lähes kaikki sellaiset jaksot, joiden tarina muodosti yhden jakson mittaisen kokonaisuuden ja joilla ei ollut sarjan kokonaisjuonen kannalta merkitystä, leikattiin.
Lokakuussa 1971 Mushi Pro shōji valmisti Japanin ulkopuolisia markkinoita silmällä pitäen toimintaan keskittyvän yhdeksänminuuttisen Triton-pilottifilmin, jossa hahmoja oli muokattu länsimaisemmiksi. Elokuva tehtiin Eastman Color -filmille. Pilottifilmi edelsi tv-sarjaa, ja sen nimenä oli lehtisarjakuvan mukaan ”Aoi Triton”.Triton päätyy avaruuteen Poseidonin kanssa yrittäessään karkottaa kuolemattoman vihollisensa sinne. Yksi Pipikon ja Tritonin seitsemästä lapsesta, Blue, ryhtyy Tritonin seuraajaksi, ja sarjakuva päättyy hänen palatessaan Ganomothin kuoresta muodostuneelle saarelle.
Triton tunkeutuu Atlantiksen raunioihin ja törmää siellä poseidonien vanhimman ruumiiseen. Silloin orihalcon-tikarin salat paljastuvat: selviää, että Poseidonin patsas on tosiasiassa tehty ”plusenergiaisesta” orihalconista ja tikari ”miinusenergiaisesta”. Poseidonien hävittämät atlantislaiset olivat antaneet tikarin tritoneille. Tritonin tikari ja poseidoninen elämänlähde, Poseidon-patsas vetivät toisiaan puoleensa magneetin lailla. Poseidonit olivat oman turvallisuutensa tähden olleet pakotettuja pyrkimään tuhoamaan orihalcon-tikarin. Lopulta Triton tuhoaa patsaan, ja seuraava räjähdys hävittää koko poseidonien linnakkeen. Lopussa Triton, Pippy ja delfiinit lähtevät matkalle kohti tuntematonta määränpäätä.