hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lyhtysilmät
Lyhtysilmät (Anomalopidae) on limapääkaloihinkuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta sekä Karibianmerestä.
Heimoon kuuluu lähteestä riippuen neljästä seitsemään lajia, jotka jaetaan kolmeen tai kuuteen sukuun. Heimoon kuuluvia kalalajeja ovat muun muassa isolyhtysilmä ("Anomalops katoptron"), karibianlyhtysilmä ("Kryptophanaron alfredi"), intianlyhtysilmä ("Photoblepharon steinitzi") ja lyhtysilmä ("Photoblepharon palpebratus").
Lyhtysilmät kasvavat korkeintaan 27 cm pitkiksi. Tyypillisin piirre on suurikokoinen silmä ja sen alla suurikokoinen elin, joka sisältää symbioottisia bioluminoivia bakteereja, jotka tuottavat sinivihreää valoa. Tämän elimen tarkoituksena on houkutella planktoneliöitä, joita lajit käyttävät ravintonaan. Kalat kykenevät peittämään elimen luomella tai siirtämään sen tummaan taskuun. Lyhtysilmälajit pystyvät näin tuottamaan vilkkuvaa valoa. Lyhtysilmälajeilla on kaksi selkäevää, joista takimmainen on noin kaksi kertaa etumaista korkeampi. Suu on keskikokoinen ja hampaat ovat pienet.
Suurin osa lajeista elää indopasifisella merialueella, mutta karibianlyhtysilmää tavataan Karibianmereltä ja Baja Californian alueelta. Päivisin lajit oleskelevat noin 300 metrin syvyydessä ja nousevat öisin ruokailemaan lähemmäs pintaa 27–76 metrin syvyyteen. Lyhtysilmien ravinto koostuu planktoneliöstöstä. Lyhtysilmät eivät todennäköisesti vartio mätiään eivätkä poikasiaan. Mätiä sisältäviä naaraita on löydetty tammikuusta elokuuhun ulottuvalta ajalta.
Huguette M. Clark
Huguette Marcelle Clark (9. kesäkuuta 1906 Pariisi, Ranska – 24. toukokuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalaisen senaattorin ja tehtailijan William A. Clarkin nuorin tytär. Hän oli syrjäänvetäytynyt ja yksinäinen perijätär eikä hänen elämästään juuri tiedetty. Hän kuoli 104-vuotiaana jättäen jälkeensä satojen miljoonien dollarien omaisuuden.
Clarkin isä oli vaurastunut kuparikaivostoiminnalla ja perintö siirtyi tyttärelle, joka vetäytyi julkisuudesta 22-vuotiaana.
Huguette oli William A. Clarkin toinen tytär hänen vaimonsa Anna Eugenian (1878—1963) kanssa. Clarkilla oli vanhempi sisko, Andrée Clark, ja useita sisarpuolia isänsä ensimmäisestä avioliitosta.
Follia d’amore
"Follia d'Amore" ("Madness of Love") on Raphael Gualazzin kappale. Kappale voitti San Remon musiikkifestivaaleilla vuonna 2011 nuorten kategoriassa ja myös kriitikoiden jakaman "Mia Martini" -palkinnon uutena tulokkaana.
19. helmikuuta 2011 raati valitsi Gualizzin ja hänen kappaleensa edustamaan Italiaa Eurovision vuoden 2011 laulukilpailuun Düsseldorfin, Saksaan. Kilpailussa kappale sijoittui toiseksi ja ylitti monien odotukset. Viimeksi Italia oli osallistunut kilpailuun 14 vuotta aikaisemmin vuonna 1997. Kappale esitettiin sekä italiaksi että englanniksi, "Madness of Love".
Jos Eurovision laulukilpailujen kunkin maan tuomaristo olisi saanut ratkaista voittajan, Gualazzi olisi voittanut kilpailun.
Zara-luokka
Zara-luokka oli Italian laivaston toisessa maailmansodassa palvellut raskas risteilijäluokka, johon kuului neljä 1930 alussa rakennettua alusta.
Luokka oli paranneltu Trento-luokka, jossa oli otettu huomioon Ranskan merivoimien uusista risteilijöistään saamat kokemukset. Edeltänyt Trento-luokka oli Washingtonin laivastosopimuksen vaikutuksesta jäänyt 10 000 tonniin, mikä esti toteuttamasta raskaiden tykkien ja pienen uppouman välistä tasapainoa. Zara-luokassa yhdistettiin Trenton aseistus uusien ranskalaisten alusten suojaan, minkä seurauksena uppouma ylitti reilusti 10 000 tonnin rajan. Alusten keventämiseksi poistettiin torpedoputket ja kevennettiin kansirakenteita, jolloin tutkille ei jäänyt tilaa.
Juliusten-Claudiusten hallitsijasuku
Juliusten-Claudiusten hallitsijasuvun jäsenet hallitsivat Roomaa vuodesta 27 eaa. vuoteen 68 jaa. Hallitsijasukuun kuuluivat keisarit Augustus, Tiberius, Caligula, Claudius ja Nero.
Kirkon viestintä
Kirkon viestintä on Kirkkohallituksen erillisyksikkö. Se edistää viestinnän keinoin kirkon yhteisiä tavoitteita tukemalla kirkollista ja uskonnollista vuoropuhelua kirkossa ja yhteiskunnassa luterilaisen arvopohjan mukaisesti. Lisäksi Kirkon viestinnän tehtävänä on pitää uskoa sekä kristillisiä ja kirkollisia näkökohtia esillä tiedotusvälineissä kirkon kokonaisstrategian mukaisesti. Kirkon viestinnän nimi oli Kirkon tiedotuskeskus vuoteen 2017 saakka.
Kirkon viestintä sijaitsee Kirkon talossa Helsingin Etelärannassa. Viestintäjohtaja Tuomo Pesonen vastaa Kirkon viestinnän johtamisesta ja kehittämisestä.
Kirkon viestintä koostuu verkkopalvelut-, media- ja viestintäpalvelut -, ohjelmapalvelut- sekä hallintopalvelut-yksiköistä.
Kirkon av-toimitus (vanhalta nimeltään Kirkon av-keskus) oli vuoteen 2010 saakka Kirkon tiedotuskeskuksen alainen laitos, jonka tehtävänä on tuottaa audiovisuaalista materiaalia (lähinnä opetustarkoitukseen) sekä huolehtia materiaalin levityksestä vuokra- ja myyntituotteina. Suurin kohderyhmä oli lapset ja nuoret. Kirkon av-toimitus yhdistettiin Kirkon tiedotuskeskuksen televisiotoimitukseen vuonna 2010.
Otto I
Otto I on ollut seuraavien hallitsijoiden nimi:
Sébastien Gattuso
Sébastien Gattuso (s. 28. kesäkuuta 1971 Menton, Ranska) on monacolainen yleisurheilija ja rattikelkkailija. Hän edustaa seuratasolla AS Monacoa.
Gattuso osallistui yleisurheilussa arvokisoihin pikajuoksussa. Hän juoksi EM-kisoissa ensimmäistä kertaa Münchenissä 2002, jossa hän putosi 100 metrillä ensimmäisellä kierroksella. Gattuso karsiutui samalla matkalla alkuerissä myös MM-kisoissa 2003, joissa hän sai ajan 10,94 sekuntia. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 2004 oltuaan aiemmin mukana talviolympialaisissa ja toimi myös maansa lipunkantajana kisojen avajaisissa. Gattuso kellotti 100 metrillä ajan 10,58 ja putosi jo alkuerissä. Hän ei päässyt alkueristä jatkoon myöskään Osakan MM-kilpailuissa 2007 tai Pekingin olympialaisissa 2008.
Gattuso pitää hallussaan maansa ennätyksiä 100 metrillä, jossa hänen paras aikansa on vuonna 2008 Dijonissa juostu 10,53 sekuntia, 200 metrillä, jossa hänen ennätyksensä 21,89 on vuodelta 2003 sekä kuulantyönnössä, jossa hän pukkasi 11,00 metriä vuonna 2007.
Gattuso on osallistunut rattikelkkailussa 22 maailmancupin osakilpailuun ja ollut mukana myös kolmessa MM-kisojen lähdössä. Hän osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Salt Lake Cityssä 2002, jossa hän oli mukana neljän miehen kisassa, jossa Monacon joukkue oli 28. ja kahden miehen kilpailuun, jossa hän oli Patrice Servellen kanssa jaetulla 22. tilalla. Gattuso kilpaili Servellen kanssa myös Vancouverin olympialaisissa 2010, joissa he sijoittuivat yhdeksänneksitoista.
Yhdystie 5653
Yhdystie 5653 on yhdystie Siilinjärven Toivalassa. Se alkaa valtatie 9:n risteyksestä, ja päättyy seututielle 559.
Jonjo Shelvey
Jonjo Shelvey (s. 27. helmikuuta 1992 Romford, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia.
Shelvey aloitti ammattilaisuransa Charlton Athleticissa. Hän teki ensiesiintymisensä virallisissa aikuisten peleissä Englannin mestaruussarjan ottelussa huhtikuussa 2008, jolloin hänestä tuli 16 vuoden ja 59 päivän ikäisenä nuorin seuran edustusjoukkueessa pelannut pelaaja. Aikaisempi ennätys oli Paul Koncheskyllä. Liverpooliin hän siirtyi huhtikuussa 2010 1,7 miljoonan punnan välitöntä siirtokorvausta vastaan, joka kaksinkertaistui Shelveyn tehtyä ensiesiintymisensä Valioliigassa 24. lokakuuta 2010. Yhteensä hän pelasi ensimmäisellä Liverpool-kaudellaan 15 liigaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi 13 liigaottelua Liverpoolissa ja kymmenen liigaottelua lainalla Blackpoolissa. Hän voitti liigacupin mestaruuden 2012. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Liverpoolissa 19 liigaottelua.
Heinäkuussa 2013 Shelvey siirtyi walesilaisseura Swanseaan 4 vuoden sopimuksella. Hän pelasi Swanseassa yhteensä 79 liigaottelua, kunnes siirtyi Newcastleen tammikuussa 2016.
Shelvey pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin maajoukkueessa MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan lokakuussa 2012. Hän on 5. helmikuuta 2016 mennessä pelannut kuusi A-maaottelua, joista yksi on ollut MM- ja kolme EM-karsintaottelua.
Kesäkuussa 2015 hän meni naimisiin Daisy Evansin kanssa. Heillä on tytär Lola Fleur, syntynyt maaliskuussa 2014.
Säätiörekisteri
Patentti- ja rekisterihallitus (PRH) ylläpitää säätiörekisteriä suomalaisista säätiöistä. Säätiö voidaan perustaa joko säädekirjalla tai testamentilla. Perustamiseen täytyy ensin hakea lupa PRH:lta, minkä jälkeen säätiö voidaan ilmoittaa rekisteröitäväksi säätiörekisteriin. Säätiörekisterissä oli vuoden 2010 lopussa noin 2 800 säätiötä. Rekisteröity säätiö on oikeushenkilö.
Yrityskiinnitys
Yrityksen omistama ja elinkeinotoimintaan kuuluva irtain omaisuus voidaan kiinnittää yrityskiinnityksellä. Kiinnitetty omaisuus voidaan sen hallintaa luovuttamatta pantata saamisen vakuudeksi. Yrityskiinnitystä voi hakea vain kaupparekisteriin merkitylle yritykselle tai elinkeinonharjoittajalle. Patentti- ja rekisterihallitus (PRH) käsittelee keskitetysti koko maan yrityskiinnitysasiat ja pitää yllä yrityskiinnitysrekisteriä.
Kaupparekisteriin merkityn elinkeinonharjoittajan omistama elinkeinotoimintaan kuuluva irtain omaisuus voidaan kiinnittää ja sen hallintaa luovuttamatta pantata saamisen vakuudeksi.
Yrityskiinnitys koskee elinkeinonharjoittajan elinkeinotoimintaan kuuluvaa
1. käyttöomaisuutta, johon kuuluvat muiden muassa:
2. vaihto-omaisuutta, johon kuuluvat muiden muassa:
3. rahoitusomaisuutta, johon kuuluvat muiden muassa:
Yrityskiinnitys ei koske sellaista omaisuutta, johon voidaan vahvistaa kiinnitys muun lain mukaan.
Yrityskiinnityksen estämättä kiinnitettyä omaisuutta saa luovuttaa ja käyttää siten kuin elinkeinotoimintaan kuuluva säännöllinen tavaranvaihto tai omaisuuden tarpeellinen uusiminen tai muu normaali liiketoiminta edellyttää.
Yrityskiinnitys on uudistamatta voimassa kunnes se kuoletetaan.
Virre-tietopalvelussa voi tilata rasitustodistuksia, tutustua yrityskiinnitysrekisteriin tehtyihin ilmoituksiin tai laatia tilastoja.
Kaupparekisterin kotisivuilla on ohjeet muiden muassa yrityskiinnityksen hakemiseen, muutosten tekemiseen yrityskiinnitysrekisteriin sekä yrityskiinnityksen kuolettamiseen liittyen.
Raheem Sterling
Raheem Shaquille Sterling (s. 8. joulukuuta 1994 Kingston, Jamaika) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Cityä.
Sterling siirtyi Liverpooliin helmikuussa 2010 Queens Park Rangersista. Siirtokorvauksena maksettiin heti 600 000 puntaa, ja riippuen siitä, kuinka monta ottelua Sterling tulisi Liverpoolin edustusjoukkueessa pelaamaan, korvaus voisi jälkikäteen nousta aina viiteen miljoonaan puntaan asti.
Sterling pelasi Liverpoolissa kaikkiaan 95 valioliigaottelua, joissa teki 18 maalia. Hän siirtyi kesällä 2015 Manchester Cityyn kaikkien aikojen suurimmalla englantilaispelaajasta maksetulla siirtosummalla, alustavasti 44 miljoonalla punnalla. Summa voi vielä kohota 49 miljoonaan puntaan.
Sterling voitti Cityssä liigacupin mestaruuden 2016. Kaudella 2017–2018 hän voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet. Hän teki kauden aikana 18 valioliigamaalia ja antoi 15 maalisyöttöä.
Maajoukkuetasolla Sterling edusti Englannin poikamaajoukkueita, mutta jamaikalaisen syntyperänsä myötä hänellä olisi ollut mahdollisuus edustaa aikuisten puolella myös Jamaikaa. Hän debytoi kuitenkin Englannin maajoukkueessa 14. marraskuuta 2012 Ruotsia vastaan. Hän pelasi Englannin joukkueessa MM-kilpailuissa 2014 ja EM-kilpailuissa 2016, molemmissa kolme ottelua. Hän pelasi myös MM-kilpailuissa 2018, joissa Englanti sijoittui neljänneksi.
Lokakuun 2018 loppuun mennessä Sterling on pelannut 46 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Butch Goring
Robert Thomas "Butch" Goring (s. 22. lokakuuta 1949 Saint Boniface, Winnipeg, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Goring pelasi NHL:ää 16 kautta Los Angeles Kingsissa, New York Islandersissa sekä Boston Bruinsissa. Hän on nelinkertainen Stanley Cup -voittaja (vuodet 1980, 1981, 1982, 1983). Kaikki voitot tulivat New York Islandersissa. Pelaajauran jälkeen Goring on valmentanut muun muassa Boston Bruinsia ja Islandersia. Hän on tällä hetkellä Islandersin TV-kommentaattori Howie Rosen kanssa.
Juniorivuosien jälkeen Los Angeles Kings varasi Goringin NHL:ään vuoden 1969 . Kaksi ensimmäistä kautta Los Angeles Kingsissä hän pompotteli NHL:n ja AHL:n välillä ennen kuin paikka NHL:ssä vakiintui. Goring pelasi 1971 kauden AHL:ssä voittaen Calder Cupin.
Kaudesta 1971–1972 lähtien Goring sai pelata ottelunsa NHL:ssä. Los Angeles Kingsissä hän pelasi yhteensä 10 ja puoli kautta. Sieltä hänet myytiin kesken kauden 1979–1980 New York Islandersiin ja Goring oli tärkeä osa New York Islandersin mestaruutta. Yhteensä Goring voitti siellä neljä perättäistä Stanley Cupia vuosina 1980–1983. Kauden 1984–1985 hän pelasi puoliksi New York Islandersissa ja puoliksi Boston Bruinsissa ennen viimeistä ottelua NHL:ssä. Saatuaan potkut Boston Bruinsin päävalmentajan tehtävistä Goring pelasi vielä lyhyesti Nova Scotia Oilersissa AHL:ssä ennen kuin lopetti uransa 1987.
Goring jäi eläkkeelle pelattuaan 1 107 peliä, joissa hän teki 375 maalia ja 513 maaliin johtanutta syöttöä saaden 888 pistettä. Hän sai vain 102 rangaistusminuuttia, joka on pienin määrä yli tuhat peliä NHL:ssä pelanneiden joukossa. Goring tunnettiin myös kypärän käytön edelläkävijänä, koska hän käytti kypärää koko ammattilaisuransa ajan.
Goring edusti maataan ainoan kerran vuoden 1981 Kanada-cupissa. Kanada tuli turnauksessa toiseksi.
Goring on valmentanut NHL:ssä kahdessa jaksossa. Hän aloitti valmentamisen NHL:ssä New York Islandersin apuvalmentajana 1982, jossa hän pysyi kolme vuotta. Goring pelasi myös samaan aikaan joukkueessa. Sen jälkeen hän siirtyi Boston Bruinsin päävalmentajaksi, josta hän sai potkut toisen kautensa alussa. Potkujen jälkeen hän siirtyi WHL-seura Spokane Chiefsin päävalmentajaksi kaudeksi 1987–1988, josta hän sai myös potkut toisella kaudellaan. Goring valmensi vuosina 1990–1993 AHL-seura Capital District Islandersia. AHL-reissun jälkeen Goring valmensi kuusi vuotta IHL:ssä voittaen kaksi mestaruutta. Hänet myös valittiin kaksi kertaa liigan parhaimmaksi valmentajaksi vuosina 1995 ja 1996. Vuonna 1999 hän pääsi taas valmentamaan NHL:ään New York Islandersin päävalmentajaksi, jossa hän valmensi kaksi vuotta. NHL:n jälkeen Goring valmensi yhden kauden WCHL:ssä, jonka jälkeen hän valmensi neljä vuotta 2002–2005 DEL:ssä, voittaen yhden mestaruuden.
M/T Ragny
M/T Ragny oli ahvenanmaalaisen Sally-varustamon omistama, vuonna 1951 valmistunut tankkilaiva, joka katkesi kahtia myrskyssä Pohjois-Atlantilla 26. joulukuuta 1970 ollessaan matkalla Bahaman Freeportista Trondheimiin. Laivan etuosa, jossa oli kuusi miehistön jäsentä, katosi myrskyssä. Takaosa, jossa oli 31 miehistöön kuulunutta, jäi muutamiksi päiviksi pinnalle, ja Yhdysvaltain rannikkovartioston alus USCGC "Escanaba" pelasti sinne jääneet aamuyöstä 28. joulukuuta. Pelastustoimien aikana hukkui myös yksi onnettomuuspaikalle ensiksi ehtineen kauppalaiva S/S "Platten" miehistön jäsen, kun "Plattelta" laskettu pelastuvene kaatui myrskyssä. "Ragnyn" takaosa upposi joulukuun viimeisenä päivänä.
Katkeamisen syynä saattoi se, että laivan keskiosassa ollut tankkiosasto oli onnettomuushetkellä tyhjä, vaikka muissa tankeissa oli lastia. Myös aluksen ikä (19 vuotta) saattoi vaikuttaa katkeamiseen.
"Ragny" oli rakennettu norjalaiselle varustamolle vuonna 1951, ja Sally-varustamo osti sen vuonna 1960.
Tuiskula (Angelniemi)
Tuiskula on kylä Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Kemiön saarella entisen Angelniemen kunnan alueella. Tuiskula sijaitsee Meri-Seppälän ja Esselpään välissä. Pienessä kylässä on kantatilan lisäksi vain loma-asuntoja. Kemiön saaren maa-alueen lisäksi Tuiskulan kylään kuuluu pala Angelansaarta, jossa sijaitsee Tuiskulankalliot.
Tuiskula on luultavasti perustettu jo varhaiskeskiajalla, sillä se on kuulunut niin sanotun suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Vanhimmissa kirjoissa Tuiskula on tunnettu nimellä Pyöli. 1800-luvun puolessa välissä kantatilalla oli hetken aikaa toiminnassa savikaakelitehdas ja 1800-luvun loppupuolella kylään perustettiin tiilitehdas joka oli toiminnassa maan itsenäisyyden ensimmäisille vuosikymmenille.
Eros Capecchi
Eros Capecchi (s. 13. kesäkuuta 1986 Castiglione del Lago) on Italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Liquigas-tallissa 2006–2007, edusti vuosina 2008–2010 espanjalaisjoukkuetta, joka tunnettiin nimillä Saunier Duval - Scott, Fuji-Servetto ja Footon-Servetto, ja palasi kauden 2011 alusta Liquigas-talliin. Vuosina 2013–2015 hän edusti Team Movistaria, 2016 Astana Teamia ja vuodesta 2017 alkaen Quick-Step Floors / Deceuninck–Quick-Stepiä.
Capecchi voitti Italian ympäriajon 2011 18. etapin kukistettuaan loppukirissä iritiottokumppaninsa Marco Pinottin ja Kevin Seeldraeyersin.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
Otto Marttila
Otto Verner Marttila (30. joulukuuta 1879 Janakkala – 20. maaliskuuta 1955 Janakkala) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi useita kertoja kansanedustajana. Hän toimi kansanedustajan tehtävissä vuosina 1911–1917, 1922–1924, 1929–1930 ja 1933–1939, kuuluen sosiaalidemokraattiseen eduskuntaryhmään. Lisäksi hän oli useita kertoja presidentin valitsijamiehenä. Hänelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo 1941 aktiivisesta toimimisesta Janakkalan kunnan luottamustehtävissä.
Muhammad I (Córdoba)
Muhammad I oli viides Umaijadi-dynastiaan kuulunut Cordoban kalifaatin emiiri vuosina 852–886 isänsä Abd ar-Rahman II:n jälkeen.
Muhamed oli isänsä suosikki vallanperimyksessä ja tulikin valituksi emiiriksi, vaikka hänen äitipuolensa sultaanitar Tarub yritti saada oman poikansa valtaan ja yritti jopa myrkyttää miehensä. Muhammedia on kuvailtu itsekkääksi, kylmäveriseksi ja tyhmäksi, mistä huolimatta al-Andalusin kukoistuskausi jatkui hänen aikanaan. Samoin jatkui myös kapinointi: Toledon asukkaat karkottivat Muhammedin joukot vuonna 852, ja kaupunki pysyi itsenäisenä seuraavat 80 vuotta. Vuonna 859 viikingit hätyyttelivät jälleen Espanjaa ja ryöstivät muu Lissabonin, Sevillan, Cadizin ja Cartagenan.
Muhammad I kuoltua häntä seurasi emiirinä hänen poikansa Mundhir (886–888) ja tämän kuoltua veljensä Abdallah ibn Muhammad (888–912).
Villakot
Villakot ("Senecio") on kasvisuku asterikasvien heimossa. Tuhannella lajillaan se on yksi heimonsa runsaslajisimmista. Villakot sisältävät pyrrolitsidiinialkaloideja, jotka vaikuttavat pääasiassa maksaan aiheuttaen kroonisesti etenevää maksakirroosia. Villakkoja on käytetty värjäyksessä.
Villakot ovat yksi-, kaksi- tai monivuotisia. Monilla lajeilla lehdet sijaitsevat kierteisesti ja kukintona on keltakukkainen huiskilomainen mykeröstö. Suomessa on tavattu kaikkiaan 17 villakkolajia, joista noin puolet on vakiintuneita. Vain kalliovillakko ("Senecio sylvaticus") on alkuperäislaji, muut ovat tulokkaita. 
Villakoista on erotettu omiin sukuihinsa muun muassa mehivillakot ("Kleinia") ja sineraariat ("Pericallis").
Abdallah ibn Muhammad
Abdullah ibn Muhammad () (eli 11. tammikuuta 844 – 15. lokakuuta 912), oli seitsemäs umaijadi-dynastiaan kuulunut Córdoban emiraatin emiiri vuosina 888–912 veljensä al-Mundhirin jälkeen.
Joidenkin lähteiden mukaan Abdullah järjesti vanhemman veljensä, emiiri al-Mundhirin, murhan noustakseen itse valtaan, ja toisten mukaan al-Mundhir kuoli luonnollisen kuoleman. Al-Mundhirin luonnollista kuolemaa tukee se havainto, että Abdullah ei missään vaiheessa juuri osoittanut kiinnostusta hallitsemista kohtaan. Valtaan noustuaan hänestä tuli vainoharhainen erakko. Hän murhautti vanhimman poikansa Muhammadin vuonna 891 ja vuonna 895 toisen poikansa al-Mutarrifin, jota syytettiin Sevillan kapinallisten kanssa vehkeilystä. Myöhemmin hän tapatti vielä kaksi veljeään, Hishamin ja al-Kasimin.
Abdullahin hallituskautta leimasivat sisäiset riidat ja kapinointi. Hän joutui kamppailemaan paitsi ulkoisia vihollisia, myös itsenäisyyttä havittelevia arabeja vastaan Suurimman uhkan emiirille muodosti Umar Ibn Hafsun, jonka joukot saavuttivat Córdoban muurit vuonna 891. Samana vuonna hän kärsi tappion Abdullahin joukoille, ja Ibn Hafsunin valta ei enää kasvanut sen jälkeen, vaikka hän seuraavana vuonna valloittikin takaisin menettämänsä alueet
Saamattoman hallitsija Abdallahin kuollessa 67-vuotiaana al-Andalus oli käytännössä hajonnut pieniksi, paikallisten ”paronien” johtamiksi yksiköiksi.
Abdallahin kuoltua häntä seurasi emiirinä hänen pojanpoikansa Abd ar-Rahman III (912-61), joka oli tapetun, emiirin vanhimman pojan, Muhammadin, poika.
Genesis (Genesiksen albumi)
Genesis (tunnetaan myös nimellä 1983) on englantilaisen rock-yhtye Genesiksen 3. lokakuuta 1983 julkaisema yhtyeen 12. albumi. Albumilla soittavat Phil Collins (rummut ja laulu), Tony Banks (kosketinsoittimet ja mm. basso) ja Mike Rutherford (kitara).
Levyllä ovat mm. nämä Genesiksen kuuluisat kappaleet "That's All", "Mama" ja "Illegal Alien".
Albumi menestyi hyvin sillä se oli listaykkönen mm. Saksassa (platina) ja Isossa Britanniassa (2X platina) ja toinen tai kolmas monessa muussa maassa ja myi hyvin monessa muussa maassa kuten USA (4X platina) ja Ranskassa (platina) ja se oli silloin Genesiksen myydyin levy.
Senecioneae
Senecioneae on kasvitribus asterikasvien heimon "Asteroideae"-alaheimossa. Osaa tribuksen suvuista luonnehtii mykerön kehtosuomujen sijoittuminen yhteen tai kahteen riviin. Pohjussuomuja ei ole. Hedelmän kärjessä on verhiösyntyinen pappus (lenninhaivenellinen leviämislaite). Monet sen lajeista ovat keltakukkaisia.
Seututie 539
Seututie 539 on seututie Kuopiossa. Se alkaa valtatien 9 risteyksestä ja kulkee Vehmersalmen keskustaajaman ohitse Litmaniemelle ja päättyy seututielle 542. Tie on melko kapea ja mäkinen, joten sillä on 80 km/h nopeusrajoitus. Liikennemäärät ovat vähäiset.
Poika (saunoo)
Poika (saunoo) on Hausmylly-yhtyeestä tutun Pasi "Poju" Heinosen säveltämä ja sanoittama kappale, jonka AXR Music julkaisi singlenä vuonna 2011. Poju teki kappaleen alun perin JYPin mahdollisia Suomen mestaruusjuhlia ajatellen. JYP ei kuitenkaan voittanut Suomen mestaruutta, mutta kappale nousi hitiksi Suomen voitettua jääkiekon maailmanmestaruuden, kun Poju esitti kappaleen Kauppatorin kansanjuhlassa. Säveltäjän mukaan kappale on junttimusiikkia. Kappale oli viikoilla 20-26 Suomen myydyin ja ladatuin single sekä tanssituin kappale viikoilla 24-27.
Kappale on mukana myös "Leijonat 2011 – Virallinen Leijonat -kokoelma" -albumilla. Virolainen Hellad Velled-yhtye on levyttänyt kappaleesta oman version viroksi nimellä "Poeg on kodus!".
Kanada-maljasta, kuten monista muistakin palkintopokaaleista, käytetään lempinimeä "Poika". Maailmanmestaruuspokaalia kuljetetaan puolestaan lempinimellä "Kundi".
Geni.com
Geni.com on sukututkimukseen liittyvä Internetin yhteisöpalvelu, joka lanseerattiin 16. tammikuuta 2007. Palvelussa käyttäjät luovat yhteistä, koko maailman sukupuuta ja jakavat sukulaissuhteitaan muille. Joulukuussa 2010 palvelulla on yli 5,8 miljoonaa käyttäjää.
Roque
Roque on yhdysvaltalainen muunnelma krokettipelistä. Sitä pelataan reunustetulla kovalla ja tasaisella kentällä. Peli oli kotimaassaan suosittu 1900-luvun alkuvuosikymmeninä ja oli myös lajina vuoden 1904 kesäolympiakisoissa.
2000-luvulle tultaessa pelin harrastajien määrä on vähentynyt niin, ettei virallisia turnauksia ole enää järjestetty.
Sion (täsmennyssivu)
Sion tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Filosofi luennoi telluuriosta
Filosofi luennoi telluuriosta () on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus noin vuodelta 1766. Maalaus, kooltaan 147 x 203 cm, on Derbyn kaupunginmuseossa. Sen koko nimi on "A Philosopher giving that Lecture on the Orrery, in which a lamp is put in place of the Sun".
Maalauksen keskeinen hahmo on punatakkinen, filosofiksi kutsuttu tiedemies, joka esittelee aurinkokunnan mallia eli telluuriota, mahdollisesti havainnollistaen auringonpimennyksen syntyä. Telluuriossa käytetty lamppu valaisee filosofin ja katsojien kasvot. Työtä on pidetty valistusajan symbolina.
Wright sai inspiraation maalaukseen ilmeisesti luennosta, jonka skotlantilainen tähtitieteilijä ja matemaatikko James Ferguson piti Derbyssä 1762. Teoksen filosofi ei kuitenkaan muistuta Fergusonia, vaan enemmänkin Wrightin pitkäaikaista ystävää John Whitehurstia nuorena. Tämä osallistui Fergusonin luentosarjan järjestämiseen. On myös arvioitu että maalauksen luennoija muistuttaa Isaac Newtonia sellaisena kuin Godfrey Kneller hänet maalasi. Filosofin vieressä seisovan henkilön mallina on ollut Wrightin ystävä Peter Perez Burdett. Maalauksen oikeassa laidassa olevat henkilöt saattavat olla Ferrersin viides jaarli Washington Shirley ja hänen veljenpoikansa. Shirley omisti monimutkaisen telluurion, ja hän osti maalauksen Wrightiltä.
Mourade Zeguendi
Mourade Zeguendi (s. 30. lokakuuta 1980, Saint-Josse-ten-Noode, Belgia) on belgialainen näyttelijä ja koomikko. Hänellä on marokkolaiset sukujuuret.
Zeguendi aloitti näyttelemisen vuonna 1999 teatterissa ja esiintyi myöhemmin 2000-luvun alussa lyhytelokuvissa. Sittemmin vuodesta 2007 lähtien hän on tehnyt elokuvarooleja Taxi 4 elokuvan myötä. Seuraavana vuonna Zeguendilla oli pieni rooli Jean-Claude Van Dammen elokuvassa JCVD, sekä vierasrooli komediasarjassa Melting Pot Café.
Koe tyhjiöpumpulla
Koe tyhjiöpumpulla () on englantilaisen Joseph Wrightin maalaus noin vuodelta 1768. Maalaus on nykyisin National Galleryssa Lontoossa.
Maalauksessa Wright kuvaa tiedemiestä, joka osoittaa hapen välttämättömyyttä elämälle pitämällä lintua lasikuupassa, josta imetään ilma pois tyhjiöpumpulla. Jos pumppausta jatketaan, lintu kuolee. Katsojien ilmeet kuvastavat paitsi kuolevan linnun herättämiä tunteita, myös tieteen nostattamia ihmetyksen ja pelon tunteita.
Teoksen dramaattinen valaistus on peräisin yhdestä kynttilästä.
Priest (vuoden 2011 elokuva)
Priest on vuonna 2011 ilmestynyt yliluonnollinen toimintaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Paul Bettany. Elokuvan on ohjannut Scott Stewart ja se perustuu samannimiseen korealaiseen sarjakuvaan.
Elokuvassa viimeisimmästä vampyyrisodasta hengissä selvinnyt soturipappi Ivan Isaacs (Bettany) joutuu rikkomaan valansa olla poistumatta kirkon hallitsemasta muurien ympäröimästä kaupungista, kun vampyyrit sieppaavat hänen tyttärensä (Lily Collins). Isaacsia ovat auttamassa tyttären poikaystävä (Cam Gigandet) sekä entinen soturipapitar (Maggie Q).
Pyhän Marian kirkko (Capel-le-Ferne)
Pyhän Marian kirkko () on käytöstä poistettu 1100-luvulla rakennettu anglikaaninen kirkkorakennus, joka sijaitsee Englannissa Kentin kreivikunnassa Capel-le-Fernen kylästä koilliseen. Se on korjattu vuonna 1890 English Heritage on suojellut sen ja sitä hoitaa Churches Conservation Trust.
Kirkossa on kenraali Charles William Dunbar Staveleyn muistolaatta.
Yhdystie 1542
Yhdystie 1542 on yhdystie Porvoon Treksilässä. Se oli aikaisemmin kokonaisuudessaan moottoriliikennetietä. Tie alkaa valtatie 7:n liittymästä ja päättyy noin puolen kilometrin kuluttua yhdystiehen 1543. Tien nopeusrajoitus on 60-80 km/h. Yhdystie on kokonaan valaistu.
Seututie 559
Seututie 559 on seututie Siilinjärvellä. Se on valtatie 5:en rinnakkaistie, ja osa vanhaa vitostietä. Tie alkaa Siilinjärven pohjoispuolelta Räisälästä ja päättyy Toivalassa valtatiehen 9.Tie kulki aikoinaan Kuopion Kelloniemestä lautalla Siilinjärven Ranta-Toivalaan. Vuonna 1932 valmistui pengertie Kuopion Päivärannasta Siilinjärven Vuorelaan. Vuoden 1938 tieliikennejärjestelmässä tie nimettiin Valtatie 5:deksi. Tie kulki pääosin nykyistä reittiä lukuun ottamatta Yhdysväylä-nimistä osuutta Vuorelassa ja Siilinjärven kirkonkylää. Kirkonkylällä tie kulki rautatieaseman ohi nykyistä Asematietä pitkin ja jatkui sieltä kulkien Pyylammen halki Taivallahdentietä ja Pyylammen tietä pitkin. Sittemmin tie siirrettiin nykyiselle Kasurilantielle nykyisen kunnantalon ja linja-autoaseman väliin. Kun moottoritie Vuorelasta Siilinjärvelle vuonna 1992 valmistui, Valtatie 5 siirtyi käyttämään nykyistä reittiään, ja rinnakkaistie nimettiin seututieksi 559. Tosin pätkä Vanhasta Pappilasta Räisälään rakennettiin moottoritien rakentamisen aikoihin.
Tien laatu on yleisesti ottaen hyvä, koska tieosuus on vanhaa valtatietä. Tie on leveä, mutta sen varrella on runsaasti asutusta. Lisäksi tiellä (varsinkin eteläpäässä) on jonkin verran mäkiä. Tien nopeusrajoitus vaihtelee välillä 50-80 kilometriä tunnissa. Tiellä on yksi kiertoliittymä Toivalassa (Entinen eritasoliittymä), Sekä kaksi eritasoliittymää ( Valtatien 5 ja Kantatie 75:den kanssa). Tie kuuluu taajamaan välillä Kasurila - Räisälä, sekä tien loppupäässä Vuorelassa.
Seututie 559 on mukana Kallansiltojen parannushankkeessa. Tie oikaistaan muutaman kilometrin matkalla ja sitä jatketaan Kuopion Päivärantaan saakka. Parannushankeen jälkeen Yhdysväylä ei ole enää osa seututietä.
Golftien/Kasurilantie:n risteykseen on suunnitteilla kiertoliittymä. Paikka sijaitsee noin 2 kilometriä etelään Siilinjärven kirkonkylästä.
Lisäksi tielle saatetaan sijoittaa valo-ohjattuja liittymiä Siilinjärven kirkonkylän kohdalle tulevaisuudessa.
Seututie 562
Seututie 562 on Siilinjärven eteläosassa oleva tie. Se alkaa Kuopion lentokentältä, ja päättyy valtatiehen 9. Tie korjataan Kallansillat-hankkeen yhteydessä.
Chris Kelly
Chris Kelly (s. 11. marraskuuta 1980 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Ottawa Senatorsia.
Kelly syntyi Torontossa, mutta kasvoi Bowmanvillessä. Hän aloitti jääkiekon Clarington Recreational Hockey Leaguessa. Virallisella junioritasolla Kelly pelasi ensimmäisen kerran London Knightsissa OHL-sarjassa. Kaudella 1998–1998 Kelly teki 36 maalia ja NHL-seura Ottawa Senators varasi hänet kolmannella kierroksella . Kelly teki hyviä tehoja OHL:ssä toisena seuranaan Sudbury Wolves. Kaudella 2001–2002 hän pelasi myös AHL:ssä Grand Rapids Griffinsissä. Kelly siirtyi Ottawan organisaatioon kaudeksi 2002–2003, mutta pelasi koko kauden AHL:ssä Binghamton Senatorsissa.
Myös kausi 2003–2004 sujui lähes kokonaan AHL:n puolella lukuun ottamatta neljää NHL-ottelua Ottawan paidassa. NHL-debyytti tuli helmikuussa 2004 ottelussa Toronto Maple Leafsia vastaan. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Kelly pelasi AHL:ssä toimien joukkueen kapteenina ja teki 77 ottelussa 60 tehopistettä. Hänellä oli kauden viidenneksi paras plus-miinus-lukema tuloksella +30.
Kausi 2005–2006 oli Kellyn ensimmäinen täysi kausi NHL:ssä, ja hän teki 72 ottelussa puolustavassa roolissa 25 tehopistettä. Kellyn pääsääntöinen rooli Senatorsissa oli tappaa alivoimaa ja puolustaa hyvin. Kaudella 2006–2007 Kelly teki NHL-uransa ennätystehot, 82 ottelussa syntyneet 38 pistettä, ja jatkoi hyvää tahtiaan myös pudotuspeleissä, joissa Senators eteni finaaleihin, jotka se kuitenkin hävisi Anaheim Ducksille. Heinäkuussa 2007 Kelly teki seuran kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Hänestä tuli kauden jälkeen vapaa pelaaja, mutta Kelly teki seuran kanssa nelivuotisen jatkosopimuksen kesäkuussa 2008.
Kelly aloitti kauden 2010–2011 Senatorsissa, mutta hänet kaupattiin helmikuussa 2011 Boston Bruinsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon. Hän voitti Bruinsissa tuona kautena Stanley Cupin. Hän teki pudotuspeleissä 2011 13 tehopistettä, viisi maalia ja kahdeksan syöttöpistettä.
Halavasepikkä
Halavasepikkä ("Hylochares cruentatus") on sepiköiden heimoon kuuluva harvinainen kovakuoriaislaji, jota esiintyy vain Suomessa ja siellä vain muutamalla paikkakunnalla. Se on haapasepikän ("Hylochares populi") sisarlaji, joka on melko vasta eriytynyt. Halavasepikän kuvasi tieteelle uutena Lena Brüstle väitöstyönsä yhteydessä vuonna 2009.
Halavasepikkä on 5–10 mm pitkä, muodoltaan pitkänomainen kovakuoriainen. Peitinsiipien ja etuselän reunat, tuntosarvet ja raajat ovat punaruskeat, mutta muuten kuoriainen on mustansävyinen. Peitinsiivissä on voimakkaat pitkittäisviirut, keskiruumiin selkäpuolella pitkittäisuurre ja reunoilla vinoja poikittaisuurteita. Halavasepikkä muistuttaa hyvin paljon haapasepikkää, jollaisena sitä aluksi pidettiinkin. Tarkemmin tutkittaessa lajit erottuvat selvästi toisistaan, sillä paitsi koiraan genitaaleissa, erottavia tuntomerkkejä löytyy myös tuntosarvista sekä etuselästä. Lisäksi lajien elintavoissa ja ravintokasvivalikoimassa on huomattava ero.
Vähäisten ulkonäköerojen ja erittäin suppean esiintymisalueensa vuoksi halavasepikän arvellaan erottuneen omaksi lajikseen vasta viimeisen jääkauden päätyttyä Suomen alueella eli alle 8000 vuoden aikana.
Halavasepikkä on sopeutunut lisääntymään tulvivien pienvesien rannoilla kasvavissa puumaisissa pajuissa, kuten halavissa ja mustuvapajuissa. Halavasepikkä on Suomen kotoperäinen laji, joka esiintyy vain Vantaan Mätäojalla, Pikkujärvellä ja Pitkäjärven Vantaan puoleisessa osassa. Aikaisemmin lajia on tavattu Paimiossa 1800-luvulla sekä Mynämäellä 1900-luvun alussa. Halavasepikän esiintyminen nimenomaan Vantaalla perustuu siihen, että alueen luontoa ei ole raivattu esimerkiksi siirtämällä kaatuneita puita ja tulvia ei ole estetty alueella.
Mätäojan esiintymisalueelta kaadettiin talvella 2010–2011 puustoa, jossa lajia esiintyi. Nousseen hälyn vuoksi asiaa tutkittiin, ja vahinkoa korjattiin palauttamalla runkoja maastoon. Lajin levinneisyydestä tehdään uusi tutkimus. Tammikuussa 2012 Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus rajasi Mätäojalta lajin turvaamiseksi 23,2 hehtaarin suuruisen suojelualueen, jonka hävittäminen ja heikentäminen on kielletty.
Halavasepikkä oli myös vuoden 2018 IHME-nykytaidefestivaalin keskiössä, sillä vuoden 2018 tilausteoksen aihe, Henrik Håkanssonin elokuva THE BEETLE käsittelee lajia. Teos käsittelee kuoriaisen kautta ympäristökysymyksiä sekä ihmisen ja muiden lajien suhdetta.
Gustaf Wesslau
Gustaf Wesslau (s. 5. helmikuuta 1985 Upplands Väsby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudella 2015-2016 DEL-joukkue Kölner Haieen. Isokokoinen Wesslau toimii joukkueen ykkösmaalivahtina.
Wesslau on Väsby IK:n kasvatti. Hän siirtyi jo juniori-ikäisenä sittemmin AIK:hon, jossa Wesslau voitti U16 SM:n kultaa vuonna 2001. Kaudella 2003–2004 Wesslau teki debyyttinsä miesten peleissä pelatessaan yhden ottelun HockeyAllsvenskanissa. AIK putosi kaudeksi 2004–2005 I-divisioonaan. Wesslau nousi siellä kuitenkin joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja torjui AIK:n takaisin HockeyAllsvenskaniin keväällä 2005.
Kauden 2005–2006 Wesslau aloitti AIK:n ykkösmaalivahtina HockeyAllsvenskanissa, mutta tammikuussa 2006 hän siirtyi pelaamaan samaa sarjaa Malmö Redhawksiin, jonka kanssa Wesslau teki kolmivuotisen sopimuksen. Hän jäi Malmössä kakkosmaalivahdiksi Corey Hirschille, mutta oli joukkueen mukana Malmön noustessa Elitserieniin keväällä 2006. Kauden 2006–2007 Wesslau aloitti Malmön kakkosmaalivahtina ja hän torjui Elitserien-debyyttikaudellaan 12 runkosarjaottelussa. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua sarjatasoa alempana Almtuna IS:ssä. Maaliskuussa 2007 Wesslau purki sopimuksensa Malmön kanssa.
Kauden 2007–2008 Wesslau pelasi HockeyAllsvenskan-joukkue Boråsissa. Toukokuussa 2008 hän solmi kaksivuotisen sopimuksen Djurgårdens IF:n kanssa. Wesslau nousi kaudella 2008–2009 joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja hän torjui 33 runkosarjaottelussa. Seuraavalla kaudella 2009–2010 Wesslau torjui Djurgårdenille Elitserien-hopeaa.
Huhtikuussa 2010 Wesslau teki yksivuotisen jatkosopimuksen Djurgårdenin kanssa, mutta toukokuussa 2010 NHL-varaamaton Wesslau teki yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa ja siirtyi kaudeksi 2010–2011 sen organisaatioon. Hän pelasi koko kauden 2010–2011 ainoastaan Blue Jacketsin farmijoukkue Springfield Falconsissa, AHL:ssä, jossa Wesslau toimi kakkosmaalivahtina David LeNeveulle. Hän torjui AHL:ssä 31 runkosarjaottelussa.
Kaudeksi 2011–2012 Wesslau palasi yksivuotisella sopimuksella Djurgårdeniin. Wesslau oli Djurgårdenin ykkösmaalivahti. Kausi päättyi karsintasarjaan, joissa joukkue putosi Allsvenskaniin. Wesslau teki kauden jälkeen kolmivuotisen sopimuksen Elitserienin HV71:n kanssa.
Wesslau pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2003. Hän toimi tuolloin Ruotsin kakkosmaalivahtina Christopher Heino-Lindbergille ja torjui vain yhdessä ottelussa.
Lea Ignatius
Lea Ignatius, s. Jännes (26. lokakuuta 1913 Helsinki – 27. kesäkuuta 1990 Lohja) oli suomalainen taidegraafikko.
Ignatius opiskeli piirustusta ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa sekä Taideteollisuuskeskuskoulussa 1930-luvulla. Hän tuli tunnetuksi etevänä piirtäjänä ja muotokuvamaalarina. Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä hän piti Helsingissä Strindbergin Taidesalongissa syksyllä 1948. Taidegrafiikkaa hän opiskeli 1960-luvun lopulla Salzburgissa Itävallassa ja 1970-luvulla Pariisissa., ja nousi Suomen eturivin taidegraafikkojen joukkoon. Ignatiuksen teoksia on useiden suomalaisten ja ulkomaisten taidemuseoiden kokoelmissa.. Valtion taiteilijaeläke hänelle myönnettiin 1979.
Ignatius oli avioliitossa dipl.ins. Reino Ignatiuksen (1913–2001) kanssa. Heidän esikoistyttärensä on taidegraafikko Elina Luukanen (s. 1941). Hänen vanhempansa olivat Maataloustuottajain Keskusliiton (MTK) pitkäaikainen puheenjohtaja Juho Jännes (aiemmin Genetz, 1880–1964) ja Suomen Sotilaskotiliiton puheenjohtajana toiminut Toini Jännes (s. Liljeström, 1884–1942).
Seututie 576
Seututie 576 on seututie Pohjois-Savossa. Se alkaa valtatie 5:n risteyksestä Siilinjärveltä, ja päättyy Lapinlahden Varpaisjärvelle.
Tätä on teologia
Tätä on teologia () on Alister McGrathin vuonna 2010 ilmestynyt kirjoituskokoelma, jossa hän käsittelee kristillistä teologiaa ja ateismia. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2011 Kirjapajan kustantamana.
Linda Ulvaeus
Linda Elin Ulvaeus (s. 23. helmikuuta 1973 Vallentuna, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa ovat ABBA-yhtyeen jäsenet Agnetha Fältskog ja Björn Ulvaeus.
Ulvaeus opiskeli teatterikorkeakoulussa vuosina 1999–2003. Hän on levyttänyt äitinsä Agnethan kanssa joululaululevyn Nu tändas tusen juleljus. Hän on laulanut kappaleessa "When You Walk In The Room" äitinsä taustalla levyllä My Colouring Book.
Ulvaeus on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Kunnallislehti Paimio-Sauvo-Kaarina
Kunnallislehti Paimio-Sauvo-Kaarina on Paimion, Sauvon ja Kaarinan kattava, tiistaisin ja perjantaisin ilmestyvä paikallislehti.
Lehden perusti Kaarlo Valfrid Alavuo. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran 29. toukokuuta 1916 Paimion Kuulutukset -nimellä, jolloin lehti kattoi Paimion. Vuoden 1919 alusta lehti kattoi myös Sauvon, ja saman vuoden lopusta Karunan. Huhtikuussa 1920 lehteen tuli myös vakituinen Piikkiön osasto. 1920-luvulla lehti alkoi kattaa myös viisi muuta kuntaa, mutta lehti luopui niistä 1920-luvun loppupuolella.
Kaarlo Alavuo kuoli vuonna 1973 oltuaan 57 vuotta lehden päätoimittajana ja toimitusjohtajana.
Lehti kattoi Paimion, Sauvon ja Piikkiön vuoden 2009 alkuun, jolloin Piikkiö liittyi Kaarinaan, mistä lähtien lehti on kattanut Paimion, Sauvon ja Kaarinan.
Tom Ince
Thomas ”Tom” Ince (s. 30. tammikuuta 1992 Stockport, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai vasen laitalinkki. Hän edustaa Englannin Valioliigan Hull Cityä.
Karvakamut 2
Karvakamut 2 () on vuonna 2008 julkaistu yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Elokuva on jatko-osa menestyselokuvalle "Karvakamut" (2006).
Jack Robinson
Jack Robinson (s. 1. syyskuuta 1993 Warrington, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja. Hän on edustanut useita englantilaisseuroja, kuten Englannin Valioliigan Liverpoolia. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi Nottingham Forestin joukkueeseen.
David Amoo
David Oluwaseun Segun Amoo (s. 13. huhtikuuta 1991 Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin kakkosliigan Carlisle Unitedia. Amoon sukujuuret ovat Nigeriassa.
Jari Lamminen
Jari Lamminen (s. 18. helmikuuta 1985 Noormarkku) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.
Lamminen pelasi Veikkausliigaa FC Jazzissa kaudella 2003 kaksi ja kaudella 2004 15 ottelua. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki 15. toukokuuta 2003 kotiottelussa FF Jaroa vastaan. Maalinteossa hän onnistui liigassa kerran, 1. heinäkuuta 2004 vierasottelussa Turun Palloseuraa vastaan.
Jari Vuorinen
Jari Vuorinen (s. 1. elokuuta 1976 Pori) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Vuorinen pelasi Veikkausliigaa Jazzissa kaudella 2002 13, kaudella 2003 17 ja kaudella 2004 20 ottelua. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla hän teki 2. elokuuta 2002 vierasottelussa MyPa:a vastaan. Maaleja hän ei liigassa tehnyt.
White Watson
White Watson (1760-1836) oli englantilainen geologi ja taiteilija. Hän oli alkujaan kivenhakkaaja, joka kiinnostui geologiasta ja stratigrafiasta syvemmin John Whitehurstin vaikutuksesta. Hän laati kollaasimaisia kuvatauluja mineraaleista, joita löytyi Whitehurstin kuvaamista geologisista kerrostumista. Näitä on esillä Derbyn kaupunginmuseossa.
Watson syntyi lähellä Sheffieldiä. Hänen isänsä oli myllynkivien tekijä Samuel Watson. Erikoisen etunimensä White Watson sai äitinsä tyttönimestä. White Watson lopetti koulun 14-vuotiaana ja meni töihin setänsä Henry Watsonin yritykseen. Sedällä oli Derbyshiren ensimmäinen kivenhiomo, jossa hän työsti marmoria itse kehittämillään vesivoimalla toimivilla koneilla. Henry Watson patentoi koneet vuonna 1751, ja niitä pidettiin yhtenä Teollisen vallankumouksen ilmentymistä ja Peak Districtin ihmeistä. Devonshiren herttua tilasi Watsonilta mustavalkoisen marmorilattian kartanoonsa Chatsworthiin. Devonshirejen ja Watsonin tuttavuus säilyi pitkään, kun Watson haki Derby Philosophical Societyn jäsenyyttä herttuatar Georgina oli hänen suosittelijansa, ja Watsonin pääteos "The Strata of Derbyshire" (1811) on omistettu Devonshiren herttualle. Vuonna 1798 herttuatar tilasi Watsonilta uuden sisutuksen Chatsworthin puutarhassa olevaan luolaan: sen seinät piti päällystää erilaisilla kiteillä ja mineraalinäytteillä. Watson käytti työhän Derbyshiren kivilajeja omista kokoelmistaan.
Watsonilla oli pieni kauppa ja näyttelytila kotikaupungissaan Bakewellissä. Hän valmisti ja myi pienoispatsaita, koriste-esineitä ja kiviupotuksia Ashfordin mustasta marmorista ja muista paikallisista kivilajeista. Näyttelyssä oli esillä myös mineraalinäytteitä, ja siellä vieraili valistusajan tiedemiehiä ja kuuluisuuksia, kuten Josiah Wedgewood ja Joseph Banks. Watsonille kertyi vähitellen huomattava kokoelma geologista kirjallisuutta. Hän tutustui alueen geologiaan myös omien havaintojensa kautta ja haastattelemalla lyijykaivoksissa työskenteleviä miehiä. Hän julkaisi myöhemmin kuvauksia alueen kallioperästä käyttäen omien tutkimustensa lisäksi ainakin kerran myös John Fareyn aineistoa, mikä johti plagiointisyytteisiin.
Watson kehittyi sellaiseksi kasvien asiantuntijaksi että hänet kutsuttiin Linnean Societyn jäseneksi vuonna 1795. Hän kuului myös lyhytikäiseen Mineralogical Societyyn ja moniin muihin tieteellisiin seuroihin. Hänestä kehittyi monien alojen asiantuntija ja hauska seuramies, jota ihmiset mielellään kutsuivat päivällisilleen. Hänen raha-asiansa olivat kuitenkin usein huonolla tolalla, hän joutui lainaamaan rahaa Devonshiren herttualta ja vuonna 1833 hän yritti epätoivoisesti myydä fossiilikokoelmansa välttyäkseen velkavankeudelta.
Allentonin virtahepo
Tutkimuksiin osallistunut H.H. Arnold-Bemrose päätteli, että näiden eläinten luiden löytyminen osoittaa, että Britteinsaarilta on aikoinaan ollut maayhteys Manner-Eurooppaan.
Löytöpaikan on päätelty olleen aikanaan hitaasti virranneen Derwent-joen ja sen sivujokien muodostamaa rehevää suistoaluetta, jossa on riittänyt ravintoa virtahevoille ja muille suurille kasvinsyöjille.
Otto H. Meurman
Otto H. Meurman (29. tammikuuta 1921 Helsinki – 8. toukokuuta 2011 Helsinki) oli lääkäri ja korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori, joka toi Suomeen 1950-luvulla kuulonparannuksesta uutta tietoa ja uusia menetelmiä ja oli otoskleroosi-kirurgian uranuurtaja Suomessa.
Meurmanin vanhemmat olivat professori Yrjö Meurman ja Edit Sigrid Andersson ja puoliso vuodesta 1948 Elsa Margareta Ignatius. Meurman tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1938 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1947. Tohtoriksi Meurman väitteli 1948. Uransa alkuvaiheessa Meurman toimi muun muassa Kuulonhuoltoliiton, SPR:n ja Muurolan parantolan palveluksessa. Turun yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin professori hänestä tuli 1959. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1986 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle. Meurman oli yliopiston lääketietellisen tiedekunnan dekaani 1963–1969 sekä Turun yliopistollisen keskussairaalan johtajaylilääkäri 1970–1986. Hän perehtyi alan uusiin tutkimuksiin muun muassa Yhdysvaltoihin tekemillään matkoilla ja oli tiiviisti yhteydessä myös eurooppalaisiin tutkijoihin. Näiden yhteyksien ansiosta ala kehittyi Suomessa. Meurman oli alan järjestöjen Suomen korvalääkäriyhdistys ja Pohjoismainen korvalääkäriyhdistys puheenjohtaja ja toimi myös kunnallispolitiikassa.
Luettelo kasvitieteilijöiden auktorilyhenteistä
Tämä on luettelo kasvitieteilijöiden virallisista auktorilyhenteistä.
Paineside
Paineside on sideharsolla tehtävä sidos, jonka tehtävänä on tyrehdyttää verenvuoto ja estää lian pääsy haavaan. Painesidettä käytetään runsaasti vuotavien haavojen sitomiseen.
Painesiteen yhteydessä tulee käyttää haavalappuja ja jotain esinettä, joka asetetaan haavan kohdalle muutaman sideharsokerroksen päälle haavan suuntaisesti.
Vierasta esinetä ei tule poistaa haavasta, ellei se vaikeuta hengitystä.
Piikkisalaatti
Piikkisalaatti ("Lactuca serriola") on piikikäs salaattilaji. Sen lähisukulaislajeja ovat esimerkiksi ruokasalaatti ("Lactuca sativa") ja siperiansinivalvatti ("Lactuca sibirica"). Piikkisalaatti on niin sanottu kompassikasvi: Sen lehdet ovat asettuneet ilmansuuntien mukaan pohjois–eteläsuuntaisesti.
Piikkisalaatti on yksi- tai kaksivuotinen jäykkävartinen ruohokasvi, joka kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat pariliuskaiset ja nirhalaitaiset. Lehtien alapuolen keskisuonessa on runsaasti piikkejä, samoin varren alaosassa. Piikkisalaatin mykeröstö koostuu runsaasta määrästä pieniä, hoikkia, kukintomykeröitä, joissa on vaaleankeltaiset kukat.
Piikkisalaatin levinneisyysaluetta on Keski- ja Etelä-Eurooppa, Pohjois-Afrikka, Pohjoismaiden eteläosat, Aasian euroopanpuoleiset alueet ja Pohjois-Amerikka. Suomessa se on harvinainen uustulokas, jota on löydetty eniten Etelä-Suomen suurista kaupungeista. Niissä se kasvaa satamien painolastimailla, tienvarsilla, joutomailla ja nurmikoilla.
Linnunkaali
Linnunkaali ("Lapsana communis") on yksivuotinen, joskus ylitalvinen, ruohovartinen kasvi asterikasvien heimossa. Se on yleinen rikkakasvina. Linnunkaalin alalajit ovat keltalinnunkaali ("L. communis" ssp. "communis") ja kultalinnunkaali ("L. communis" ssp. "intermedia").
Linnunkaali on ruohokasvi, joka kasvaa 20–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi on usein haarova, alaosassa on runsaasti jäykkää karvoitusta, ylempänä niukkakarvaisempi. Alemmat lehdet ovat liuskoittuneet, päätöliuska iso, soikea–puikea, mutka- tai nirhalaitainen, sivuliuskat pieniä. Ylemmät lehdet lyhytruotisia tai ruodittomia, ruoti siipipalteinen, lehtilapa yleensä kolmiomaisen puikea, liuskaton, suikea–soikea.
Linnunkaalin kukinto on latvahuiskilo, jossa on runsaasti pieniä vaaleankeltaisia kukkamykeröitä, teriö vaaleankeltainen. Kukat muodostavat noin 1 cm leveitä, kehtosuomujen suojaamia kukkamaisia mykeröitä, kehto kapeansoikea. Kehtosuomut kahdessa rivissä, joista sisemmät pystyjä, tasakorkeita, kapeita, kovia, kaljuja, vihreitä, ulommat hyvin pieniä, sisemmät selvästi ulompia pidempiä. Mykerön kukat, joita on n. 8–15 kpl vaaleankeltaisia, kielimäisiä, kärjestä 5-hampaisia. Heteitä 5. Emiö yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 2-luottinen.
Hedelmä on litteä, käyrä noin 3–5 mm, lenninhaiveneton, vaaleanruskea tai kellanruskea pähkylä. Pappus puuttuu. Yksi verso tuottaa tavallisesti n. 500 pähkylää, mutta määrä saattaa nousta jopa 40 000:een.
Linnunkaali esiintyy koko Euroopassa, ja se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa linnunkaali on Etelä-Suomessa erittäin yleinen, Itä-Suomessa yleinen, mutta Pohjanmaalla ja sen pohjoispuolella harvalukuinen. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on muinaistulokas.
Linnunkaali kasvaa pelloilla, joutomailla, puutarhoissa, tienvarsilla, metsiköissä ja rannoilla. Se on typensuosija.