Aseistakieltäytyminen Suomessa
Aseistakieltäytyminen Suomessa tarkoittaa siviilipalveluksen suorittamista asevelvollisuusaikana, totaalikieltäytymistä, reservinkieltäytymistä tai osittaiskieltäytymistä eli totaalikieltäytyjäksi ryhtymistä kesken varusmiespalveluksen. Lisäksi aseistakieltäytyjä voi suorittaa asevelvollisuutensa aseettomana varusmiespalveluksena.
Vuosittain noin 25 000 miestä suorittaa varusmiespalveluksen ja noin 2 000 siviilipalveluksen. Vuonna 2018 vapaaehtoiseen asepalvelukseen haki 1516 naista.
Vuonna 2014 täydennyspalvelukseen hakeutui reilu 300 reservikieltäytyjää.
Vuonna 2017 totaalikieltäytyjiä oli 33 henkilöä.
Jehovan todistajille myönnetään vapautuksia varusmiespalveluksesta vuosittain noin 70 - 140. Vuonna 2016 vapautettiin 98 henkilöä.
Terveydentilan perusteella vapautetaan palveluksesta 5 - 10% ikäluokasta.
Jos asevelvollisen uskonnollinen tai eettinen vakaumus estää häntä suorittamasta asevelvollisuuttaan aseellisessa palveluksessa, hän voi suorittaa palveluksensa aseettomana. Sodan etiikka käsittelee vakaumukseen liittyviä eettisiä ongelmia. Aseettoman palveluksen suorittaneet ovat vapautettuja aseellisesta palveluksesta rauhan aikana. Aseettomana palvelevalle ei saa kouluttaa aseiden käyttöä tai käsittelyä eikä häntä saa käskeä käsittelemään ampumatarvikkeita. Aseettoman palveluksen suorittaa vuosittain noin sata varusmiestä. Aseettomina palvelevat varusmiehet koulutetaan yleensä kirjureiksi, lääkintämiehiksi tai kuljetustehtäviin.
Aseeton varusmiespalvelus lyhennettiin 330 päivästä 270 päivään vuonna 2008 voimaan tulleen asevelvollisuuslain myötä. Ennen lakimuutosta vuonna 2003 aseettoman palveluksen suorittavia oli 56 henkeä ja vuonna 2006 38. Pitempiaikaisen koulutuksen vuoksi palvelusaika voi olla myös 362 päivää. Aseeton palvelus on nähty aseellista kevyempänä tapana suorittaa varusmiespalvelus. Tällä on perusteltu aseettoman palveluksen pitempiaikaista kestoa verrattuna aseelliseen palvelukseen. Lyhyemmän palvelusajan on toisaalta katsottu lisäävän halukkuutta suorittaa varusmiespalvelus aseettomasti, mitä ei nähdä toivottavana seurauksena puolustusvoimien tehtävien kannalta.
Siviilipalvelus on perustuslain 127§:n takaama tapa suorittaa asevelvollisuus rauhan aikana vaihtoehtona varusmiespalvelukselle. Siviilipalveluksen voi suorittaa henkilö, jonka uskonnollinen tai eettinen vakaumus estää varusmiespalveluksen suorittamisen. Pasifismi ja antimilitarismi ovat aatteita, jotka usein estävät varusmiespalveluksen suorittamisen. Uskonnollisten ryhmien edustajista muiden muassa monet adventistit valitsevat omantunnon syistä siviilipalveluksen tai aseettoman palveluksen armeijassa. 
Siviilipalvelus koostuu kahdesta osasta: noin kuukauden pituisesta "koulutusjaksosta" ja noin 11 kuukauden pituisesta "työpalvelusta". Koulutusjakso suoritetaan koulutuskeskuksessa, joka nykyään sijaitsee Lapinjärvellä. Työpalvelu suoritetaan valtion tai kunnan laitoksessa tai elimessä, evankelis-luterilaisessa tai ortodoksisessa kirkossa tai yleishyödyllisessä säätiössä, yhteisössä tai yhdistyksessä.
Koska siviilipalveluksen aiempi pituus, 13 kuukautta, oli yli kaksi kertaa pitempi kuin lyhyin asepalvelusaika, synnytti rangaistuksenomaisen pitkäksi koettu siviilipalvelus arvostelua. Muun muassa YK:n ihmisoikeuskomitea, Euroopan ihmisoikeusvaltuutettu sekä Amnesty International moittivat Suomea siviilipalvelusmiesten syrjinnästä. Amnesty International pitää myös suomalaisia totaalikieltäytyjiä mielipidevankeina. Arvosteluun vastattiin lyhentämällä siviilipalvelus vuoden 2008 alussa 12 kuukauteen, mikä vastaa pisintä asepalvelusaikaa. Ne, jotka ovat kuitenkin aloittaneet palveluksensa ennen vuoden 2008 alkua, palvelevat kuitenkin aiemman lain mukaiset 395 päivää.
Asevelvollinen, joka kieltäytyy suorittamasta varusmies- tai siviilipalvelusta, tuomitaan enintään 173 vuorokaudeksi ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Tätä kutsutaan "totaalikieltäytymiseksi". Totaalikieltäytyjät, jotka kieltäytyvät suoraan varusmiespalveluksesta, tuomitaan rikosnimikkeellä "asevelvollisuudesta kieltäytyminen", kun siviilipalvelukseen hakeneet ja siitä kieltäytyvät tuomitaan "siviilipalveluksesta kieltäytymisestä". Ehdottoman vankeusrangaistuksen pituus on kummassakin tapauksessa sama: puolet jäljellä olevasta siviilipalvelusajaksi muutetusta palvelusajasta. Viime aikoina totaalikieltäytyjiä on ollut muutamia kymmeniä vuosittain.
Totaalikieltäytymisestä ei seuraa rikosrekisterimerkintää. Muista vankeusrangaistuksista poiketen totaalikieltäytymisestä langetettu vankeusrangaistus kärsitään ns. päivästä päivään, eli yleinen ”ensikertalaista” koskeva 1/2-sääntö ei päde. Myöskään muut vankila-aikaa lyhentävät poikkeussäännöt eivät ole voimassa. Sen sijaan siirto vankeusajan loppuajaksi siviilipalvelukseen on mahdollinen, jolloin loppu rangaistus suoritetaan ehdonalaisessa valvonnassa.
Amnesty International on pitänyt vuodesta 1999 lähtien suomalaisia siviilipalveluksesta kieltäytyneitä totaalikieltäytyjiä mielipidevankeina ja vaatii heidän vapauttamistaan. Euroopan neuvoston ihmisoikeusvaltuutettu antoi huomautuksen seurantaraportissaan 29.3.2006 arvostellen Suomen aseistakieltäytymislainsäädäntöä. Hän kiinnitti myös huomiota seikkaan, että edellisen raportin (syyskuu 2001) jälkeen edistystä ei ole tapahtunut. Myös YK:n ihmisoikeuskomitea on ilmoittanut pitävänsä siviilipalveluksen kestoa edelleen rangaistuksen luontoisena, ja Suomen näin ollen rikkovan kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevaa yleissopimusta.
Varusmiespalveluksen suorittanut reserviläinen voi kieltäytyä aseellisesta palveluksesta. Tällöin hänet kutsutaan viiden vuorokauden mittaiselle täydennyspalvelusjaksolle. Täydennyspalveluksesta kieltäytyminen johtaa sakkorangaistukseen ja uuteen täydennyspalvelumääräykseen, josta kieltäytyminen johtaa jälleen sakkoihin ja niin edelleen. Periaatteessa täydennyspalvelumääräys–kieltäytyminen–sakko-uusi määräys -ketju voi jatkua, kunnes asevelvollinen täyttää 60 vuotta. Tällainen rangaistusten ketjuttaminen on Suomen lainsäädännössä harvinaista.
Täydennyspalvelukseen hyväksymisen jälkeenkin alle 28-vuotiaalla on mahdollisuus anoa siirtoa takaisin reserviin.
Asevelvollisuuteen voi reagoida myös jättämällä saapumatta kutsuntoihin, mikä on lainvastaista. Tätä tapaa on kokeillut anarkisti Antti Rautiainen. Hänelle on langetettu kutsunnoista poisjäämisen takia päiväsakkoja, joiden maksamatta jättämisen takia hän on ollut vankilassa useampia kertoja. Rautiainen kieltäytyi kutsunnoista ensimmäisen kerran vuonna 1997 ja lopulta yhteensä 20 kertaa. Ensimmäisen kerran hän joutui vankilaan vuonna 2001. Vuonna 2005 hänet vietiin lopulta kutsuntapaikalle poliisiautolla, ja, kun hän kieltäytyi siellä astumasta sisälle, paikalle tuotiin lääkäri, joka totesi hänet käytöshäiriön takia kelpaamattomaksi palvelukseen. Rautiainen ei hyväksynyt ratkaisua, vaan pitää sitä poliittisena. Hän on myös sitä mieltä, että hänen valitsemansa kutsunnoista kieltäytyminen on hankalin tapa hoitaa asevelvollisuus.
Laissa on rikosnimike "poissaolo kutsunnasta", josta määrätään sakkorangaistus. Liikekannallepanon aikana sama rikos saattaa johtaa puolen vuoden vankeuteen.
Suomessa vuonna 1987 voimaan tulleen lain mukaan Jehovan todistajien on ollut mahdollisuus saada vapautus asevelvollisuuden suorittamisesta rauhan aikana. Ennen vapautuslain voimaantuloa Jehovan todistajat tuomittiin totaalikieltäytyjinä vapausrangaistuksiin. Toisen maailmansodan aikana tuomio kieltäytymisestä oli esimerkiksi kolme ja puoli vuotta kuritushuonetta. Yhdenvertaisuusvaltuutetun mukaan Jehovan todistajat asepalveluksesta vapauttava laki on ristiriidassa perustuslain yhdenvertaisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon kanssa.