hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rufus Isaacs Reading
Rufus Daniel Isaacs, Readingin 1. markiisi, Readingin jaarli, Erleigh of Erleighin varakreivi, Reading of Erleighin varakreivi, Reading of Erleighin paroni (10. lokakuuta 1860 Lontoo – 30. joulukuuta 1935 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko, tuomari ja virkamies, joka toimi Intian varakuninkaana vuosina 1921–1926 ja Britannian ulkoministerinä lyhyen aikaa vuonna 1931.
Isaacs aloitti uransa asianajajana vuonna 1887 ja menestyi varsinkin yritysten ja ammattiliittojen lakimiehenä. Hän oli vuosina 1904–1914 parlamentin alahuoneessa liberaalien edustajana. Isaacsista tuli 1910 Herbert Henry Asquithin hallituksen "Solicitor General" ja samana vuonna "Attorney General" (kruununjuristi). Samana vuonna hänet lyötiin myös ritariksi. Vuonna 1912 hänestä tehtiin ensimmäisenä Attorney Generalina kabinetin jäsen. Isaacs joutui yhtenä ministereistä epäillyksi korruptioskandaalissa, joka liittyi hänen veljensä Godfrey Isaacsin johtaman Marconi Wireless Telegraph Company of America -lennätinyhtiön osakkeilla käytyyn kauppaan. Alahuoneen nimittämä tutkintakomitea kuitenkin vapautti Isaacsin ja joukon muita ministereitä syytteistä vuonna 1913.
Isaacs toimi vuosina 1913–1921 lordiylituomarina (Lord Chief Justice). Hän johti muun muassa Roger Casementin maanpetosoikeudenkäyntiä. Hän sai 1914 Readingin paronin arvon ja hänet korotettiin 1916 varakreiviksi ja 1917 jaarliksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän pyrki lähentämään Britanniaa ja Yhdysvaltoja ja vuonna 1915 hänen johtamansa englantilais-ranskalainen valtuuskunta sai neuvoteltua Yhdysvalloilta 500 miljoonan dollarin sotalainan. Hän toimi vuodesta 1917 Yhdysvalloissa Britannian erikoislähettiläänä ja vuosina 1918–1919 varsinaisena suurlähettiläänä. Vuonna 1921 Reading nimitettiin Intian varakuninkaaksi. Intialaisnationalistien käsittelyssä hän päätyi käyttämään kasvavassa määrin poikkeustoimia neuvottelujen sijaan. Hän vangitutti 1921 kaksi merkittävää muslimijohtajaa ja 1922 Mahatma Gandhin sekä käytti voimakeinoja kukistaakseen muslimiseparatistit Madrasissa ja sikhikapinalliset Punjabissa. Reading sai markiisin arvon jättäessään varakuninkaan tehtävän vuonna 1926.
Reading toimi Ramsay Macdonaldin hallituksen ulkoministerinä elokuusta marraskuuhun 1931.
Lauri Torsteninpoika Ram
Lauri Torsteninpoika Ram (k. 1596 tai 1597 alussa Loppi) oli suomalainen sotilas, joka toimi Käkisalmen linnan päällikönä.
Ramin syntymäaika ja -paikka eivät ole tiedossa. Hänen vanhempansa olivat Torsten Salomoninpoika ja Brita Fleming. Ram mainitaan sotilaana jo Kustaa Vaasan loppuvuosina. 1536 hän osallistui Eerik XIV:n johtamaan sotaan Tanskaa vastaa ja toimi 1568-1573 suomalaisen lippueen ratsumestarina. 1572-1573 Ram otti lippueineen osaa Herman Flemingin rajan taakse tekemiin hävitysretkiin ja taisteli vuodesta 1574 alkaen Viron puolella. Pontus De la Gardien johdolla hän osallistui Käskisalmen linnan piiritykseen 1580 ja tuli valloitetun linnan päälliköksi vuoteen 1586 saakka. Hän varusti linnaa ja torjui sitä vastaan tehtyjä hyökkäyksiä. Hänet määrättiin uudelleen linnan päälliköksi 1590, mutta rauhansopimuksen mukaisesti joutui luovuttamaan linnan venäläisille ja ehti toimi tämän jälkeen muutaman viikon rajankäyntikomission jäsenenä.
Ramin puoliso oli Elina Stålalarm.
Huhtamo (sukunimi)
Huhtamo on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eero Huhtamo
Osmo Eero Huhtamo (5. marraskuuta 1916 Helsinki – 29. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun konepajatekniikan professori 1971–1979.
Another Yesterday
Another Yesterday on yhdysvaltalaisyhtye Madison Parkin kolmas studioalbumi. Sen julkaisi BasicLux Records digitaalisesti ladattavana 9. joulukuuta 2008. Albumi ei ole päässyt lainkaan listoille.
Risto Hukki
Risto Tapani Hukki (7. lokakuuta 1914 Kuhmoinen – 27. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija.
Risto Hukin vanhemmat olivat opettaja Vihtori Arvi Hukki ja Alma Alina Simola ja puoliso vuodesta 1947 sairaanhoitaja Lilja Esteri Vanhapiha. Hukki tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1939. Bachelor of Arts -tutkinnon hän suoritti Kanadassa 1941 ja väitteli tohtoriksi Yhdysvalloissa 1944 aiheesta "An experimental Study of the Principles of Communication" (1943), työskennellessään samalla tutkimusinsinöörinä MIT:issä. Oltuaan väitöksen jälkeen vielä töissä Arizonassa Phelps Dodge -yhtiön palveluksessa vuoteen 1945 Hukki palasi Suomeen. Hän oli Teknillisen korkeakoulun mineraalien rikastustekniikan professori 1947–1977 ja VTT:n vuoriteknillisen laboratorion johtaja 1945–1977. Hukki tutki erityisesti mineraalien murskaus-, jauhatus- ja luokitustekniikoita.
Luettelo Tampereen elokuvateattereista
Tämä on luettelo Tampereen elokuvateattereista, mukaan lukien sekä toimintansa lopettaneet että nykyiset.
Atte Vatanen
Atte Vatanen (s. 1. marraskuuta 1989 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Jyväskylän Kiriä. Ulkopelipaikaltaan Vatanen on sieppari.
Vatanen on pelannut Kirin ykkösjoukkueessa vuodesta 2008 lähtien.
Juhani Hult
Matti Juhani Hult (19. joulukuuta 1933 Konnevesi – 2. kesäkuuta 2015 Konnevesi) oli suomalainen maantieteilijä. Hän toimi Joensuun korkeakoulun, myöhemmin Joensuun yliopiston maantieteen, erityisesti kulttuuri- ja suunnittelumaantieteen professorina 1976–1996 ja tutki muun muassa maatalousmaantiedettä. Hult oli Suomen Akatemian luonnontieteellisen toimikunnan jäsen ja kehitti merkittävästi Joensuun yliopiston maantieteen laitosta.
Vuonna 2001 Suomen maantieteellinen seura myönsi Juhani Hultille hänen elämäntyöstään Ragnar Hult -mitalin. Huolimatta samasta sukunimestä ja tieteenalasta Juhani Hult ei ollut sukua 1800-luvulla vaikuttaneelle maantieteilijä Ragnar Hultille, jonka mukaan mitali on nimetty.
Eetu Karhulahti
Eetu Karhulahti (27. heinäkuuta 1983 Kaustinen – 12. helmikuuta 2018) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän pelasi Jyväskylän Kirissä korkeimmalla sarjatasolla Superpesiksessä kausilla 2007 ja 2010–2014 ja toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykköspesiksessä vuosina 2008–2009. Lisäksi Karhulahti pelasi Ykköspesiksessä Halsua-Veteli Pesis -joukkueessa kaudella 2005 ja Manse PP:ssä vuosina 2015–2017. Karhulahden sisäpelirooli oli etenijä ja ulkopelissä hän viihtyi 3-polttajana.
Thomas H. Ince
Thomas Harper Ince (16. marraskuuta 1882 Newport, Rhode Island, Yhdysvallat – 19. marraskuuta 1924 Tyynimeri tai Benedict Canyon, Beverly Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen mykkäelokuvan tuottaja, ohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän oli naimisissa näyttelijä Elinor Kershaw'n kanssa. Incen merkittävimmät elokuvaroolit olivat elokuvissa "The Italian" (1915) ja "Civilization" (1916).
Ince oli D. W. Griffithin ohella yhdysvaltalaisen elokuvan uranuurtaja ja ensimmäinen tuottaja, jonka luova panos painoi leiman kaikkiin hänen elokuviinsa.
Miesten Superpesiksen kausi 2012
Superpesiksen kausi 2012 oli Superpesiksen 23. kausi. Kausi alkoi 30. toukokuuta, ja Suomen mestarit olivat selvillä 15. syyskuuta. Miesten sarjaan osallistui 12 joukkuetta.
Miesten mestaruuden vei toista kertaa peräkkäin Sotkamon Jymy, jolle mestaruus oli jo seurahistorian 15:s. Myös himmeämmät mitalit menivät samoille joukkueille edelliskaudella, kun Vimpelin Veto otti hopeaa ja Pattijoen Urheilijat pronssia.
Perinteinen Itä-Länsi-ottelu järjestettiin Sotkamossa 20.-22. heinäkuuta.
Superpesisseurojen budjetit kaudella 2012.
James Thompson (vapaaottelija)
James Thompson (s. 16. joulukuuta 1978) on englantilainen vapaaottelija, joka ottelee sekä raskaassa sarjassa että superraskaassa sarjassa.
Urallaan Thompson on otellut Pride FC:ssä, Cage Ragessä, EliteXC:ssä, Sengokussa, Dreamissa, KSW:sä ja SFL:ssä. Hän on tunnettu suuresta koostaan ja voimastaan ja hän on myös tunnettu englantilaisen vapaaottelun ikonina. Hän on 196 senttimetriä pitkä ja hänen ottelupainonsa on vaihdellut vähän yli 120:stä 150 kilogrammaan.
Stanisław Szozda
Stanisław Szozda (25. syyskuuta 1950 Dobromierz, nyk. Ala-Sleesian voivodikunta – 23. syyskuuta 2013) oli puolalainen maantiepyöräilijä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Szozda kuului Puolan nelihenkisiin, joukkueaika-ajon olympiahopeaa Münchenissä 1972 ja Montréalissa 1976 saavuttaneisiin joukkueisiin. MM-kilpailuista hän saavutti kaksi kultaa, hopean ja kaksi pronssia.
Szozda kuoli 23. syyskuuta 2013, 62-vuotiaana sairasteltuaan vakavaa tautia useamman kuukauden ajan.
Mariekeksi
Mariekeksi on pyöreä, kullanruskeaksi paistettu keksi, joka on yleensä maustettu miedosti vaniljalla. Sen muut ainesosat ovat vehnäjauho, sokeri ja kasviöljy. Keksin pintaan on pistelty reikiä ja puristettu kuvio, jossa keskellä näkyy keksin nimi ja reunaa kiertää meanderimainen tai muunlainen toistuva koristeaihe.
Mariekeksi kehitettiin Isossa-Britanniassa vuonna 1874, jolloin lontoolainen leipomo Peek Freans alkoi valmistaa niitä juhlistaakseen kuningatar Viktorian toiseksi vanhimman pojan, prinssi Alfredin avioitumista Venäjän suuriruhtinatar Maria Aleksandrovna Romanovan kanssa. Morsiamen mukaan nimetystä keksistä tuli suosittu ympäri Euroopan ja monissa Brittiläisen kansainyhteisön maissa. Alkuperämaassaan Englannissa suositummaksi nousi mariekeksin muunnelma "Rich tea biscuit", jota ei ole maustettu vaniljalla.
Mariekeksi sopii erityisen hyvin kastettavaksi teehen, kahviin tai maitoon. Miedon makunsa ja kiinteän koostumuksensa ansiosta sille voi laittaa marmeladia tai muuta päällystettä. Brittiläisen kulttuurin maissa suosittua on tehdä kahdesta keksistä ”voileipä” laittamalla väliin voita, Marmite-hiivauutelevitettä tai kondensoitua maitoa. Mariekeksejä käytetään myös jälkiruokien, kuten vaniljavanukkaan, lisukkeena sekä juustokakun tms. pohjataikinan valmistusaineena.
Suomessa mariekeksejä ovat valmistaneet muun muassa Hangon Keksi ja Fazer. Keksityyppiä tuodaan myös ulkomailta ainakin Kantolan- ja Rainbow X-tra -merkkisinä. Suosittu muunnelma on toiselta puolelta suklaalla kuorrutettu mariekeksi.
Elokuvaohjaaja Ingmar Bergman kärsi kroonisista vatsavaivoista ja söi kuvauksissa usein mariekeksejä.
Hälyjen taide
Hälyjen taide () on italialaisen Luigi Russolon (1885–1947) futuristinen manifesti, jonka hän kirjoitti vuonna 1913 ystävälleen säveltäjä Francesco Balilla Pratellalle. Manifesti julkaistiin kirjan muodossa vuonna 1916, ja suomennos ilmestyi vuonna 2018.
Annie Lööf
Annie Marie Therése Lööf (o.s. Johansson, s. 16. heinäkuuta 1983 Värnamon kunta) on ruotsalainen poliitikko keskustapuolueesta. Hän on toiminut vuodesta 2011 puolueensa puheenjohtajana. Lööf oli Ruotsin elinkeinoministerinä vuosina 2011–2014.
Lööf liittyi keskustapuolueen jäseneksi vuonna 2001 ja toimi vuosina 2004–2007 puolueen nuorisojärjestön varapuheenjohtajana. Hänet valittiin Ruotsin valtiopäiville ensimmäisen kerran syyskuun 2006 vaaleissa Jönköpingin läänin vaalipiiristä ja oli tuolloin, 23-vuotiaana, niiden nuorin jäsen. Lööf oli ensimmäisellä valtiopäiväkaudellaan jäsenenä perustuslakivaliokunnassa ja tultuaan valituksi jatkokaudelle syyskuun 2010 vaaleissa, hänestä tuli valtiovarainvaliokunnan jäsen. Hän toimi vuosina 2009–2011 myös puolueensa valtiopäiväryhmän varapuheenjohtajana.
Keskustapuolueen pitkäaikainen puheenjohtaja Maud Olofsson väistyi tehtävästä syksyllä 2011, jolloin Lööf valittiin hänen seuraajakseen. Kuusi päivää puheenjohtajavalintansa jälkeen hän aloitti Fredrik Reinfeldtin johtaman hallituksen elinkeinoministerinä.
Lööf on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti, joksi valmistui vuonna 2011 Lundin yliopistosta. Hän on toiminut poliittisella urallaan jo mainittujen tehtävien lisäksi muun muassa Värnamon kunnanvaltuutettuna.
Annie Lööf on naimisissa Carl-Johan ”Calle” Lööfin kanssa. He avioituivat kesällä 2011 ja ottivat yhteisen sukunimen, joka on Carl-Johanin, aiemmalta sukunimeltään Carlsson, äidin tyttönimi.
Lööfin harrastuksiin on kuulunut muun muassa jalkapallo, jossa hän on toiminut IFK Värnamon naisten joukkueen maalivahtina.
Oiva Hurme
Oiva Ensio Hurme (1912–1974) oli suomalainen taiteilija, graafikko ja mainospiirtäjä. Hän kehitti mainosilmaisua ja piirsi myyntijulisteita Elannon uraauurtavalla mainososastolla, teki taidetta ja kuvitti lehtiä.
Nuorena Oiva Hurme työskenteli varastomiehenä Helsingissä. Ensimmäiset akvarellinsa ja piirroksensa hän teki 1920-luvun lopulla. 1930-luvun lopulla hän opiskeli Ateneumin vapaassa taidekoulussa. Sota-aikana rannikkotykistön korpraali Oiva Hurme piirsi muun muassa tykkien suuntimataulukoita sekä Porkkalan puolustussuunnitelmaan liittyviä salaisia peitepiirroksia.
Elannon ja Kulutusosuuskuntien Keskusliiton mainososastoilla Hurme työskenteli 1930–1950-luvulla. Tämän jälkeen hän oli OTK:n osuuskauppojen jäsenlehden "Kuluttajain Lehden" (myöh. "Me") kuvittaja, taiteilija ja taittaja. Helsingissä lehti ilmestyi "Elanto"-lehtenä, muualla Suomessa "Me"-lehtenä.
Mainos oli 1930-luvun keksintö ja Elannon mainososasto alan uranuurtaja alusta lähtien. Elannon mainospäällikkönä toimi Ola Fogelberg, jota pidetään mainosalan isänä ja myös yhtenä suomalaisen sarjakuvan tärkeimmistä pioneereista. Oiva Hurme oli Fogelbergin kasvatti, mainosalan "vanha parta" jo 1940-luvulla.
Mainosjulisteiden ja kuvituksien parissa tehtiin paljon painotekniikkakokeiluja, ja niinpä Elanto ja KK olivat ensimmäisinä kokeilemassa mm. silkkipainotekniikkaa. Oiva Hurmeen joulujuliste vuodelta 1948 on ensimmäinen Elannon silkkipainon säilynyt työ. Julisteessa joulupukki viisine väreineen ja lakkahäivytyksineen toivottaa "Hyvää Joulua". 1950-lukua kutsutaan julisteen kulta-ajaksi Suomessa, ja Elanto ja KK olivat tiiviisti mukana kehityksen kärjessä. Senaikaisissa töissä hehkuivat värit ja taito.
Oiva Hurme teki myös veistoksia, vuonna 1967 muun muassa 1918 Hyvinkään taistelussa kaatuneiden punaisten muistomerkin Hyvinkään Surujenpuistoon. Tuotantoon kuuluu myös puuveistoksia (hän osallistui Elannon taidenäyttelyyn 1945). Hän teki myös tilaustöinä muotokuvia erityisesti osuuskauppojen johtohenkilöistä (muun muassa M. A. Nummisen isästä).
Lisätöinä Hurme suunnitteli ja kuvitti kirjojen kansia, urheiluseurojen merkkejä, Helsingin kaupungin ulkoiluviraston esitteitä, lavastuksia Elannon Näyttämön esityksiin sekä "Nuorten Joululukemisto" -lehteä.
Oiva Hurme oli myös mukana Työväen Urheiluliiton järjestötoiminnassa ja toimi liiton nuortenlehti "Kivan" taittajana. Nimimerkillä Oikku hän piirsi "Kivaan" kansikuvien lisäksi myös sarjakuvaa. Oikku osasi rytmittää kerronnan hyvin ja viimeinen ruutu oli aina ns. iskuruutu, johon vitsi tai yllätys huipentui. Piirrostyyli oli omintakeista ja selkeää. Oikku edusti mykkäsarjakuvaa, jossa ei yleensä puhuta vaan annetaan kuvien kuljettaa. Joskus harvoin niissä oli jokunen tehosteääni tai puhekupla.
Pelipalvelin
Pelipalvelin voi tarkoittaa joko palvelintietokonetta tai palvelinohjelmistoa, jonka tehtävänä on ylläpitää tietokonepelin moninpeliä. Palvelin on yhteydessä kaikkiin pelin pelaajiin ja käsittelee pelaajien toimet, kuten liikkeen ja lähettää nämä tiedot muille pelaajille. Tämän lisäksi palvelimen tehtäviin kuuluu yleensä pisteidenlasku ja pelin sisäisten keskusteluviestien välitys pelaajille. Palvelin siis toimii pelaajat yhdistävänä osana. Koska moninpelattavissa peleissä pyritään mahdollisimman pieneen viiveeseen, täytyy palvelimena toimivan tietokoneen olla tehokas ja siinä tulee olla nopeat internet-yhteydet. Pelipalvelimen voi yleensä vuokrata palveluntarjoajalta tai palvelimena voi toimia myös pelaajan oma tietokone.
Geoffrey Kipsang Kamworor
Geoffrey Kipsang Kamworor (s. 22. marraskuuta 1992) on kenialainen kestävyysjuoksija.
Kesällä 2010 Kamworor kilpaili Suomessa edustaen Turun Urheiluliittoa. Hän kilpaili muun muassa Eliittikisasarjassa voittaen 3 000 metrin kilpailun Lappeenrannassa ja sijoittuen Kuortaneella 3 000 metrin kilpailussa toiseksi ja Lapinlahdella 5 000 metrin kilpailussa toiseksi. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2011 Kamworor voitti nuorten sarjassa kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa Kenian joukkueessa. Kaksi viikkoa maastojuoksun MM-kisojen jälkeen hän voitti Berliinissä puolimaratonkilpailun ajalla 1.00.38.
Vuoden 2012 Rotterdamin maratonilla Kamworor toimi jäniksenä. Hän voitti 5 000 metrin Kenian-mestaruuden 2012. Saman vuoden Berliinin maratonilla hän juoksi ensimmäisen maratoninsa maaliin asti ja sijoittui kilpailussa kolmanneksi ajalla 2.06.12. Helmikuussa 2013 Kamworor voitti puolimaratonin Ra’s al-Khaimassa ajalla 58.54 ja jäi vain kaksi sekuntia Patrick Makaun reittiennätyksestä. Saman vuoden Rotterdamin maratonilla hän sijoittui neljänneksi ajalla 2.09.12. Berliinin maratonilla hän oli kolmas ajalla 2.06.26
Vuonna 2014 Kamworor voitti puolimaratonin maailmanmestaruuden ja joukkuekilpailussa hopeaa. Vuonna 2015 hän voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Heinäkuussa hän voitti 5 000 metrin Kenian-mestaruuden. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Kamworor saavutti hopeaa 10 000 metrillä ajalla 27.01,76. Vuoden 2016 puolimaratonin MM-kilpailuissa Kamworor saavutti kultaa sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrillä 11:nneksi.
Kamworor voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden Kampalassa 2017. Joukkuekilpailussa hän sai hopeaa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 10 000 metrillä kuudes. Vuoden 2018 puolimaratonin MM-kilpailuissa Kamworor voitti henkilökohtaisessa kilpailussa kultaa ja joukkuekilpailussa hopeaa.
Eläköön (albumi)
Eläköön on suomalaisartisti Jonna Tervomaan yhdeksäs studioalbumi. Albumin tuottajana toimi Eppu Kosonen, vastaavana tuottajana Riku Mattila ja sen julkaisi Johanna Kustannus -levy-yhtiö 20. syyskuuta 2013 digitaalisesti ja CD:nä. 1. helmikuuta 2014 albumi julkaistiin vinyylilevynä.
Tervomaa on kertonut laittaneensa oman yhtyeen kokoonpanon lähes kokonaan uusiksi uudella albumilla, sillä hän halusi laittaa lukuisia asioita kokonaan uusiksi. Albumilta on julkaistu singlenä kappaleet "Minä toivon", "Tikapuut" ja "Aika kultainen".
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan neljännelle sijalle ja sitä on myyty kultalevyyn oikeuttava määrä, yli 10 000 kappaletta.
Albumi on saanut kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, esimerkiksi Ilta-Sanomat antoi sille 4/5 tähteä.
Posliinikukat
Posliinikukat ("Hoya") on oleanterikasvien heimoon ja käärmeenpistonyrttikasvien alaheimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluvia lajeja on ainakin sata.
Posliinikukkia tutki 1800-luvulla skotlantilainen tutkija Robert Brown. Suomessakin se tunnettiin jo 1800-luvulla kaupungeissa, mutta maaseudulla se tuli tutuksi vasta 1930-luvulla.
Posliinikukat ovat köynnöksiä tai riippuvaversoisia kasveja. Kukat ovat yleensä kaksivärisiä siten, että terälehdet ovat valkoiset ja keskus on punainen. Joskus kukka on kokonaan punasävyinen.
Posliinikukat ovat lähtöisin Aasiasta, Intian lähettyvillä sijaitsevilta saarilta ja Australiasta.
Kasvit viihtyvät valoisalla kasvupaikalla. Normaali huoneenlämpötila on sopiva ja talvella liika lämpö on haitaksi. Osa lajeista on amppelikasveja.
Posliinikukkia käytetään huonekasveina.
Isoposliinikukka
Isoposliinikukka ("Hoya carnosa") on posliinikukkien sukuun kuuluva laji. Sitä kasvatetaan huonekasvina.
Isoposliinikukka on köynnötävä tai pensasmainen. Tummanvihreät, kiiltävät lehdet ovat vastakkaisia, vahamaisia, nahkeita ja ehytlaitaisia. Lehtilapa 5-8 cm, keskisuoni on selvä. Kukka on sarjamainen 10-20 kukan kukinto. Hohtavan vahamaiset kukkien terälehdet ovat valkoisia tai vaaleanpunertavia, viisiteräisiä. Kukan keskuksen lisäteriökiehkura on punertava. Lämpimällä säällä kukat erittävät mesipisaroita.
Kasvia esiintyy luonnonvaraisena Kiinassa, Itä-Aasiassa ja Australiassa jossa se kasvaa epifyyttinä.
Henna Hakulinen
Henna Hakulinen (s. 24. huhtikuuta 1992 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Joensuun Maila ja nykyisin hän edustaa Viinijärven Urheilijoita.
Superpesiksen runkosarjassa Hakulinen on pelannut kaikkiaan 87 ottelua, joissa on lyönyt 49 ja tuonut 17 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 186. Superpesiksen pudotuspeleissä Hakulinen on pelannut yhdeksän ottelua, joissa on lyönut kuusi ja tuonut kaksi juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 14 kärkilyöntipistettä.
Stone Cold Sober
”Stone Cold Sober” on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin kappale hänen ensimmäiseltä albumiltaan "Do You Want the Truth or Something Beautiful?" Kappale julkaistiin Faithin debyyttisinglenä 15. kesäkuuta 2009 ja se pääsi ensimmäisellä viikollaan Britannian singlelistan 17. sijalle.
Digitaalinen lataus
Maria Heikkinen
Maria Heikkinen (s. 16. toukokuuta 1990 Lappeenranta) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Pesä Ysit ja nykyisin hän edustaa Viinijärven Urheilijoita.
Superpesiksen runkosarjassa Heikkinen on pelannut kaikkiaan 94 ottelua, joissa on lyönyt 13 ja tuonut 61 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 204. Superpesiksen pudotuspeleissä Heikkinen on pelannut 21 ottelua, joissa on lyönut kaksi ja tuonut kahdeksan juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 48 kärkilyöntipistettä.
Pohjalaistalo
Pohjalaistalo viittaa Pohjanmaalla vallalla olleeseen hirsirakentamisen perinteeseen.
Talotyypin symboli on kaksifooninkinen (-kerroksinen) pitkä hirsitalo, mutta todellisuudessa pohjalaistalo voi olla myös yksikerroksinen, ja pohja vaihtelee paikkakunnan mukaan. Tupien, porstuoiden, tupakammarien ja päätykammarien muunnelmia on erilaisia esimerkiksi Ilmajoella, Isossakyrössä ja Kortesjärvellä. Ikkunoihin saatiin mallia herraskartanoista, pappiloista ja kirkoista.
Pohjalaistaloja rakennettiin 1700-luvulta 1900-luvun alkuun, ja niiden tausta oli varallisuus, jota syntyi tervakulttuurin ansiosta, ja pohjalaisen laivanrakennuksen ja kirkonrakentajasukujen tekninen taito. Rakennuksia kartoitetaan Ruralia-instituutin johdolla Potra-projektissa, jossa pyritään saamaan aineistoa korjaus- ja uudisrakentamiseen.
Cara Delevingne
Cara Jocelyn Delevingne (s. 12. elokuuta 1992 Hammersmith, Lontoo, Englanti) on brittiläinen huippumalli ja elokuvanäyttelijä.
Cara Delevingnen vanhemmat ovat Pandora (o.s. Stevens) ja Charles Delevingne. Hänellä on kaksi vanhempaa siskoa, Chloe ja Poppy, joista jälkimmäinen on itsekin malli. Delevingne syntyi Lontoossa rikkaaseen keskiluokkaiseen perheeseen. Hän on äitinsä puolelta aatelissukua. Delevingne opiskeli 16-vuotiaaksi asti tyttökoulussa Francis Holland School. Sen jälkeen hän siirtyi Bedales Schooliin Hampshireen. Delevingnen mallinura alkoi kymmenvuotiaana, kun häntä kuvattiin Italian "Vogue"-lehteen.
Delevingne on työskennellyt monille maailmanlaajuisesti tunnetuille muotiketjuille mukaan lukien H&M, Zara, Chanel, DKNY, Victoria’s Secret, Yves Saint Laurent ja Burberry. Hän on myös esiintynyt catwalkilla muun muassa merkeille Burberry, Dolce & Gabbana, Fendi, Topshop, Stella McCartney, Chanel, Jason Wu, Victoria’s Secret, Karl Lagerfeld ja Oscar de la Renta. Delevingne on voittanut ”Model Of The Year” -palkinnon British Fashion Awardsissa vuosina 2012 ja 2014. Hänellä oli sopimus Storm Model Managementin kanssa, mutta hän päätti vuonna 2015 lopettaa mallinuransa ja keskittyä näyttelemiseen. Delevingne esiintyi Amerikan "Voguen" kannessa heinäkuussa 2015.
Delevingnellä oli pieni debyyttirooli elokuvassa "Anna Karenina" sekä äänirooli radioaseman DJ:nä videopelissä "Grand Theft Auto V". Ensimmäisen puheroolinsa valkokankaalla hän teki elokuvassa "The Face of an Angel". Delevingne esiintyy Margo Roth Spiegelmanin roolissa vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa, yhdysvaltalaisen kirjailija John Greenin samannimiseen romaaniin perustuvassa elokuvassa "Paper Towns". Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa "Kids in Love", "Tulppaanikuume", "Suicide Squad" ja "Pan".
Kesäkuussa 2015 Delevingne kertoi olevansa biseksuaali. Hän seurusteli yhdysvaltalaisen muusikon Annie Clarkin kanssa. He erosivat syyskuussa 2016. Delevingne on myös englantilais-suomalaisen muusikon Marika Hackmanin vanha lapsuudenystävä.
Lokakuussa 2015 pidetyssä Women in the World -kokouksessa Delevingne kertoi kärsineensä masennuksesta 15-vuotiaasta lähtien.
Arth
Arth on kunta Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Kunnassa on noin 12 000 asukasta.
Arthin asutus keskittyy laaksoon, jota rajoittavat Rigivuori, Zuginjärvi ja Lauerzersee. Arth koostuu kolmesta kylästä: Arth, Oberarth ja Goldau. Suurin kylistä on Goldau, joka tunnetaan muun muassa vuoden 1806 vuorensortumasta ja eläintarhasta.
Arth-Goldaun rautatieasema on Sveitsin rautateiden solmukohtia. Gotthardin rautatie kulkee Goldaun kautta, ja Zürichin suunnan liikenne haarautuu asemalla kulkemaan Zuginjärven itärantaa. Lisäksi asema on Schweizerische Südostbahn -yhtiön (SOB) Wädenswilistä tulevan rautatien ja Rigi Bahnenin Rigin-radan pääteasema.
Moottoritie A2 ja valtatie 2 kulkevat Arthin kautta. Zuginjärvellä on laivaliikennettä.
Arth-Goldaun rautatieasema
Arth-Goldaun rautatieasema on Sveitsin rautatieliikenteen solmukohtia. Asema sijaitsee Arthin kunnan Goldaun kylässä, Schwyzin kantonissa. Sieltä on rautatie viiteen suuntaan:
Arth-Goldaun rautatieasema on avattu vuonna 1882.
Rautatieasemalla on kuusi raidetta. Sieltä lähtee päivittäin noin 220 junavuoroa. Aseman kautta kulkee kaikki Gotthardin tunnelin kautta kulkeva liikenne, muun muassa kansainvälisiä matkustajajunia Sveitsin ja Italian välillä, Zürichistä, Baselista ja Luzernista Milanoon.
Etelä-Suomen Autotalo
Etelä-Suomen Autotalo Oy on Lahdessa toimiva perheyritys, jonka toimiala on käytettyjen ajoneuvojen kauppa. Yhtiö tunnetaan myös nimeltä Esat, joka on lyhenne Etelä-Suomen Autotalo Oy:stä. Yhtiön nykyinen toiminta jatkaa vuonna 1924 perustetun autoyhtiön Etelä-Suomen Auto Oy:n toimintaa Lahdessa. Etelä-Suomen Autotalo Oy on tunnettu vahvasta vaihtoautokaupan osaamisesta sekä innovatiivisesta markkinointiosaamisesta omalla alallaan. Yhtiön toimitilat sijaitsevat Lahdessa, mutta toimintaympäristöon valtakunnallinen.
1924 - Etelä-Suomen Auto Oy perustetaan. Ford-autojen myynti, huolto ja varaosamyynti, Fordson-traktoreiden myynti, huolto ja varaosamyynti.
1938 - Etelä-Suomen Auto Oy avaa täyden palvelun Ford -autotalon Savon Valtatielle, Lahteen.
1980 - Etelä-Suomen Auto Oy myydään. Uusi yhtiö perustetaan ja toiminimeksi valitaan Lahden Autotalo Oy. Ford -myynti, -huolto ja -varaosamyynti jatkuu.
1987 - Lahden Autotalo Oy muuttaa uuteen toimitilaan Malininkadulle Lahteen.
1993 - Etelä-Suomen Autotalo Oy perustetaan jatkamaan Lahden Autotalo Oy:n toimintaa. Ford -myynti, -huolto ja -varaosamyynti jatkuu.
1993 - Etelä-Suomen Autotalo erikoistuu invalidiautojen myyntiin ja varusteluun.
2001 - Etelä-Suomen Autotalo saa Tasavallan Presidentin Innosuomi -palkinnon kehittämästään MOBIVO ajohallintajärjestelmästä.
2004 - Ford merkkiedustuksen lisäksi Etelä-Suomen Autotalo Oy aloittaa Jaguar ja Land Rover jälleenmyynnin ja huolto-/varaosatoiminnan Lahdessa.
2005 - Olli Laukkanen, Joona Laukkanen ja Paavo S. Laukkanen ostavat sukupolvenvaihdoskaupalla osan Etelä-Suomen Autotalo Oy n osakekannasta.
2006 - Suomen Osuuskauppojen keskuskunta SOK ostaa Etelä-Suomen Autotalo Oy n liiketoiminnan liiketoimintakaupalla. Etelä-Suomen Autotalo Oy -osakeyhtiö jää voimaan sellaisenaan.
2013 - Etelä-Suomen Autotalon autokauppatoiminta käynnistyy jälleen.
2014 - Olli Laukkanen, Joona Laukkanen ja Paavo S. Laukkanen ostavat sukupolvenvaihdoskaupalla loput Etelä-Suomen Autotalo Oy n osakekannasta.
2015 - Etelä-Suomen Autotalo tuo ensimmäisenä suomalaisena autokauppana vaihtoautot suoraan sosiaaliseen mediaan. Vaihtoautojen Facebook -sovellus näyttää ajantasaisen tiedon myytävistä autoissa suoraan Facebookissa.
2015 - Etelä-Suomen Autotalo on ensimmäinen suomalainen autokauppa joka tarjoaa mahdollisuuden hakea luottopäätöstä 24h on-line suoraan autokaupan omasta verkkopalvelusta. Palvelu on toteuttu yhteistyössä OP-Pohjolan kanssa.
2016 - Etelä-Suomen Autotalo oli ensimmäinen suomalainen autokauppa joka otti käyttöönsä 360 asteen sisäkuvat.
Televisa
Televisa on Meksikon mediayhtiö, joka on perustettu vuonna 1955. Se on suurin Latinalaisessa Amerikassa ja ensimmäinen espanjankielisten maailman.
Elinor Kershaw
Elinor Kershaw (tunnettu myös nimillä Nell ja Elinor K. Ince, 19. marraskuuta 1884 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 12. syyskuuta 1971 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa Thomas H. Incen kanssa, jonka kanssa Kershaw’lla oli kaksi lasta: kirjailija Richard Ince ja näyttelijä Thomas H. Ince, Jr. Kershaw’n sisko oli näyttelijä Willette Kershaw.
Jouni Mölsä
Jouni Mölsä (s. Savonlinna) on toimittaja ja Suomen ulkoasiainministeriön viestintäjohtaja syyskuusta 2012. Hänet valittiin tehtävään viisivuotiskaudelle heinäkuussa 2012. Mölsä toimi nimityshetkellä Suomen Lontoon suurlähetystön lehdistöneuvoksen tehtävässä, johon hän siirtyi vuonna 2010 Helsingin Sanomista. Hän toimi vuosina 1997–2010 Helsingin Sanomissa Suomen EU-politiikkaan perehtyneenä toimittajana ja vietti myös neljä kuukautta HS:n Brysselin kiertävänä kirjeenvaihtajana.
Vuosina 1993–1997 Mölsä työskenteli BBC World Servicen radiotuottajana Lontoossa. Vuosina 1991–1992 hän oli Helsingin Sanomien rikos- ja oikeustoimittaja.
Mölsä on työskennellyt myös Radio Helsingin uutistoimittajana, Radio Cityssä sekä HS:n NYT-liitteessä. Vuosina 2000–2002 hän oli Politiikan toimittajat ry:n puheenjohtaja. Hän oli käsikirjoittamassa vuonna 2006 esitettyä kahdeksanosaista "Rikospoliisi ei laula" -tv-sarjaa yhdessä Jarkko Sipilän kanssa. Lisäksi hän on tehnyt kuusi pienoiskuunnelmaa Ylelle.
Koulutukseltaan Mölsä on kauppatieteen maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta (1991). Opiskeluaikanaan hän oli kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtaja ja kauppakorkeakoulun hallituksen jäsen. Hän on opiskellut sellonsoittoa Savonlinnan musiikkiopistossa.
Juha Ovaskainen
Juha Ovaskainen (s. 30. lokakuuta 1961 Helsinki) on suomalainen uimahyppyvalmentaja ja entinen uimahyppääjä. Hän edusti Suomea Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1984 ja Soulin olympialaisissa vuonna 1988.
Pidot Tornissa
Pidot Tornissa on Yrjö Kivimiehen toimittama ja Gummeruksen julkaisema kirja hotelli Tornissa 1937 pidetyn kulttuuripoliittisen keskustelutilaisuuden pohjalta. Keskustelut tallennettiin pikakirjoituksella. Keskustelijat esiintyvät teoksessa salanimillä. Esimerkiksi Tatu Vaaskiven nimimerkki on 'Kirjailija', Cajanderin III hallituksen sisäministerinä tuolloin toimneen Urho Kekkosen 'Ministeri' ja julkaisun toimittaja Kivimiehen 'Konservatiivi'. Muita keskustelijoita olivat Martti Haavio (Dosentti), Lauri Viljanen (Esteetikko), Niilo Mäki (Filosofi), Helvi Hämäläinen (Pikku rouva), Esko Aaltonen (Lehtimies), Sakari Pälsi (Suuri tuntematon), Kustaa Vilkuna (Kansatieteilijä), Lauri Hakulinen (Kielimies), Kaarlo Marjanen (Kriitikko), Olavi Paavolainen (Kulttuurimatkailija), Jussi Teljo (Pessimisti) ja Matti Kurjensaari (Radikaali).
Teos kuuluu Gummeruksen "Ihminen ja maailma" -sarjaan sen neljäntenä kirjana. Teoksen nimeen on viitattu myös myöhempien keskustelukirjojen ja poliittisten keskusteluiden yhteydessä: Eino S. Repo toimitti kirjan "Toiset pidot Tornissa" (1954) myös Gummeruksen kustantamana ja Erno Paasilinna Kariston kustantaman "Pidot Aulangolla: viisi keskustelua" vuonna 1963 sekä Otavan kustantaman "Pidot Suomessa" vuonna 1972. Myös klassiseen tekstiin, Platonin dialogiin "Pidot", kytkeytyvä ilmaisu on säilyttänyt kantavuuttaan vuosikymmeniä: Tiina Hallman otsikoi vuonna 1990 arvionsa teoksesta "Ulkopolitiikka murroksessa: Suomi kylmän sodan jälkeen" muodossa 'Ulkopoliittiset pidot Tornissa'.
Harri Kolehmainen
Harri Kolehmainen (s. 17. elokuuta 1991 Raahe) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Kolehmainen on edustanut koko 2010 alkaneen Superpesis-uransa ajan kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita. Hän on saavuttanut 2 SM-pronssia ja A-poikien SM-hopean. Kolehmaisen ulkopelipaikka on etukentällä ja sisäpelissä hän toimii etenijänä. Pelaamissaan 42 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kolehmainen on lyönyt yhden ja tuonut viisi juoksua sekä kerännyt 21 kärkilyöntiä. Pelaamissaan 13 pudotuspeliottelussa Kolehmainen on lyönyt ja tuonut yhden juoksun sekä kerännyt seitsemän kärkilyöntiä.
Mustasaku
Mustasaku ("Chamaepetes unicolor") on Keski-Amerikassa elävä hokkoihin kuuluva kanalintu.
Kooltaan mustasaku voi kasvaa noin 64 cm pitkäksi. Väritykseltään linnun hyöhenys on kauttaaltaan kiilävän musta. Vatsa on hieman selkää ja siipiä ruskehtavampi. Nuoret linnut ovat väritykseltään aikuisia lintuja ruskeampia. Nääman iho on paljas ja väriltään sininen ja silmien iirikset ovat punaiset. Mustasakujen jalat ovat vaaleanpunaiset.
Mustasakua tavataan Costa Ricasta ja Panamasta. Laji elää kosteissa pilvimetsissä tyypillisesti noin 900–2 250 metrin korkeudessa. Laji viihtyy parhaiten koskemattomissa metsissä, mutta sietää myös paikoitellen hakattuja metsiä. Mustasakut liikkuvat latvustoissa yksin, pareittian tai pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat hedelmät, joita se etsii puista ja maasta. Mustasakun lisäänymisaika on kevättalvella ja keväällä ja naaras munii 2–3 munaa. Linnun kantaa uhkaavat suurimittainen metsästys ruuaksi ja sopivan elinympäristön pirstaloituminen hakkuiden vuoksi.
Mustasakun yksilömäärää ei ole arvioitu, mutta se on levinneisyysalueellaan melko yleinen. Lajin kanta kuitenkin pienenee, mutta vähenemisen vauhti ei ole suuri. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteleekin lajin elinvoimaiseksi.
Niina Härkönen
Niina Härkönen (s. 22. toukokuuta 1987 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Joensuun Maila. Kesästä 2016 alkaen hän edustaa Seinäjoen Maila-Jusseja.
Superpesiksen runkosarjassa Härkönen on pelannut kaikkiaan 191 ottelua, joissa on lyönyt 34 ja tuonut 45 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 474. Superpesiksen pudotuspeleissä Härkönen on pelannut 26 ottelua, joissa on lyönut viisi ja tuonut kolme juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 47 kärkilyöntipistettä. Härköseltä on leikattu syöpäkasvain kahdesti, vuosina 2014 ja 2015.
Jussi-Pekka Maunuksela
Jussi-Pekka Maunuksela (s. 10. maaliskuuta 1988 Isokyrö) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Seinäjoen JymyJusseja. JymyJussien lisäksi Maunuksela on edustanut kaudella 2007 alkaneella Superpesis-urallaan myös Nurmon Jymyä, Seinäjoen Maila-Jusseja ja Ulvilan Pesä-Veikkoja. Maunuksela on ulkopelipaikaltaan ykkösvahti, mutta hän pelaa usein myös joukkueensa etenijäjokerina. Vuosina 2007-2013 pelaamissaan 92 Superpesiksen runkosarjaottelussa Maunuksela om lyönyt viisi ja tuonut 52 juoksua sekä kerännyt 322 kärkilyöntiä. Maunuksela on pelannut myös kolme ottelua Superpesiksen pudotuspeleissä vuonna 2013, joissa hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntiä.
Samantha Lewthwaite
Samantha Lewthwaite (tunnetaan myös nimillä Sherafiyah Lewthwaite ja Valkoinen leski, s. 5. joulukuuta 1983, Pohjois-Irlanti – väitetty kuolleeksi 13. marraskuuta 2014, Ukraina) on Lontoon pommi-iskujen yhden tekijän Germaine Lindsayn leski ja eräs maailman etsityimmistä terroristeista. Interpol on etsintäkuuluttanut hänet räjähteiden hallussapidosta Keniassa. Mediassa häntä on kutsuttu Valkoiseksi leskeksi etnisyytensä, itsemurhaiskussa menehtyneen ensimmäisen miehensä perusteella sekä viittauksena tšetšeeniläisten naisterroristien "mustien leskien" mukaisesti.
Lewthwaite kääntyi 15-vuotiaana muslimiksi. Musliminimekseen hän on ottanut Sherafiyah Lewthwaite. Hän opiskeli myöhemmin 2002 hetken Lontoon yliopiston Lähi-idän, Aasian ja Afrikan tutkimuksen SOAS-laitoksessa. Samana vuonna Lewthwaite tapasi ensimmäisen miehensä Germaine Lindsayn keskustelupalstalla ja pari avioitui muutamaa kuukautta myöhemmin. He saivat esikoispoikansa 2004. 19-vuotias Lindsay teki terrori-iskun 7. heinäkuuta 2005 Lontoossa kolmen muun islamistiterroristin kanssa. Iskussa menehtyi 52, joista Lindsayn itsemurhapommin ollessa tuhoisin surmaten 26 henkilöä. Lewthwaite oli tällöin kahdeksannella kuulla raskaana odottaen pariskunnan toista lasta. Terrori-iskujen jälkeen Samantha Lewthwaite kommentoi järkytyksestään miehensä osallisuudesta iskuihin. Häntä kritisoitiin laajasti hänen myytyään tarinansa uhrina ja miehensä osallisuudesta "suhteellisen uutena käännynnäisenä" The Sunille 30 000 punnalla. Tämän jälkeen hän kuitenkin katosi medialta ja katkaisi yhteytensä sukulaisiinsa.
Helmikuussa 2012 Nairobin terrorisminvastainen viranomainen antoi pidätysmääräyksen vaaleasta naisesta nimellä Natalie Webb, jonka tiedettiin käyttäneen Etelä-Afrikan väärennettyä passia. Scotland Yardin avulla kenialaisviranomaiset kertoivat henkilön esiintyneen ainakin kolmella muullakin identiteetillä, joista yksi oli Samantha Lewthwaite. Hän oli saapunut Keniaan marraskuussa 2011 ja liittynyt terroristisoluun Mombasassa. Naisen seurassa oli ollut kolme lasta. Kyseinen nainen oli etsintäkuulutettu yhteyksistä terroristisolu Al-Shabaabiin, joka oli suunnitellut kostoiskuja Keniaa vastaan Somaliassa.
Lewathwaitea ei ole kuitenkaan tuomittu mistään. Hän sai kolmannen lapsena 2009, mutta lapsen isän henkilöllisyyttä ei ole voitu vahvistaa.
Marraskuussa 2014 venäläinen uutistoimisto Regnum väitti, että Lewthwaite olisi taistellut Ukrainassa Aidar-pataljoonan riveissä ja saanut surmansa separatistitarkka-ampujan luodista. Aidar-pataljoonan komentaja Sergiy Melnychuk on kumonnut huhut ja kertonut, että venäläiset pyrkivät tekaistuilla uutisilla rikkomaan Ukrainan ja Brittien välisiä suhteita.
Noora Jantunen
Noora Jantunen (s. 6. kesäkuuta 1991 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Joensuun Maila ja nykyisin hän edustaa Viinijärven Urheilijoita.
Superpesiksen runkosarjassa Jantunen on pelannut kaikkiaan 90 ottelua, joissa on lyönyt 37 ja tuonut 87 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 281. Superpesiksen pudotuspeleissä Jantunen on pelannut 20 ottelua, joissa on lyönut kymmenen ja tuonut yhdeksän juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 67 kärkilyöntipistettä.
Laukkayökkönen
Laukkayökkönen ("Hydraecia nordstroemi") on yleisehkö, joskin Suomessa levinneisyydeltään lounainen ja eteläinen yöperhonen.
Laukkayökkönen muistuttaa hyvin paljon varsiyökköstä ("Hydraecia micacea") sekä hierakkayökköstä ("Hydraecia ultima"). Lajin määrittämisen haastavuutta kuvannee, että laukkayökkönen erotettiin varsiyökkösestä omaksi lajikseen vasta vuonna 1952.
Etusiipien pohjaväri on yleensä vaalean punertavan ruskea, joskus jopa kellansävyinen, mutta toisaalta joskus myös tumman harmahtavan ruskea. Siiven tyviosassa on hieman mutkitteleva sisempi poikkiviiru ja ulompana viistosti siiven takareunasta kärkeä kohti suuntautuva ulompi poikkiviiru. Ulompi poikkiviiru tekee ennen siiven etureunaa jyrkän mutkan sisäänpäin ennen päättymistään. Siiven etureunassa on tumma täplä, joka sijoittuu hieman lähemmäs siiven kärkeä kuin mihin ulompi poikkiviiru päättyisi ellei kaartuisi sisäänpäin. Ulommasta poikkiviirusta siiven keskiosaan suuntautuu tumma varjostuma, joka ei ulotu sisempään poikkiviiruun saakka. Rengas- ja munuaistäplät ovat siiven pohjavärin väriset, mutta erottuvat tumman reunuksensa vuoksi. Takasiivet ovat vaaleat, joskin vaihtelevasti kehnäiset. Niiden poikki kulkee tummempi kaarijuova, mutta keskipilkku puuttuu sekä siiven ylä että alapinnalta. Laji on 29–37 mm siipivälillään keskimäärin pienempi kuin varsiyökkönen.
Laukkayökkönen vaikuttaa olevan levinneisyydeltään eurooppalainen. Suomessa lajin levinneisyys keskittyy täysin rannikkoseudulle. Havaintoja on Ahvenanmaalta sekä Varsinais-Suomen, Satakunnan, Uudenmaan ja Etelä-Karjalan rannikoilta ja rannikon tuntumasta. Lisäksi Pohjanmaalta tunnetaan vanhempi havainto. Perhoset ovat aloittavat lennon muita "Hydraecia"-lajeja aikaisemmin jo heinäkuun alkupuolella ja lentoaika jatkuu syyskuun lopulle.
Laukkayökkönen elää kallioisilla tai hiekkaisilla rannoilla, rantaniityillä sekä luodoilla. Se on hyvin paikoittainen ja esiintymät keskittyvät vahvasti rantavyöhykkeelle. Sopivalla paikalla yksilömäärä voi kuitenkin olla melko suuri. Perhoset tulevat valolle ja harvemmin syötille. Toukka elää ruoholaukan sipulissa. Muna on talvehtiva elämänvaihe.
Toukka elää ainoastaan ruoholaukalla ("Allium schoenoprasum").
Hierakkayökkönen
Hierakkayökkönen ("Hydraecia ultima") on harvinainen ja vaikeasti sukulaislajeistaan erotettava loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.
Hierakkayökkönen muistuttaa varsiyökköstä ("Hydraecia micacea") ja lajien erottamisen haasteellisuutta kuvaa se, että hierakkayökkönen kuvattiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1965. Etusiivet ovat pituuteensa nähden kapeat ja teräväkärkiset, pohjaväriltään punertavan ruskeat, hivenen violetinsävyiset. Sisempi poikkiviiru tekee terävän mutkan ja kohtaa siiven takareunan lähes samansuuntaisena kuin ulompi poikkiviiru. Ulompi poikkiviiru suuntautuu suorana ja hyvin vinossa kulmassa siiven takareunasta kohti siiven kärkeä päättyen kuitenkin etureunan tuntumaan hieman ennen siiven kärkeä. Siiven etureunassa on kuitenkin tumma täplä, joka saa poikkiviirun näyttämään siltä, kuin se ulottuisi suorana etureunaan saakka. Siipisuonet erottuvat hyvin. Munuaistäplä ja rengastäplä ovat siiven pohjavärin väriset, mutta erottuvat hyvin koska niitä rajaa tumma reunajuova. Takasiivet ovat valkeat, ulkoreunastaan selvästi tummemmat ja niiden poikki kulkee hyvin suora mustanharmaa poikkiviiru. Takasiiven keskitäplä puuttuu yleensä yläpinnalta ja erottuu alapinnallakin vain pienenä pisteenä. Siipiväli 30–44 mm.
Varsiyökkösen lisäksi samannäköinen laji on myös laukkayökkönen ("Hydraecia nordstroemi").
Hierakkayökkösen levinneisyys ulottuu ainakin Keski-Euroopasta ja Pohjoismaista Venäjälle. Ensimmäinen havainto lajista Suomessa on Örön saarelta vuonna 1963. Sittemmin laji on levinnyt ja nykyisin sitä tavataan laajalti suunnilleen Raahe-Lieksa linjan eteläpuolella. Havainnot keskittyvät kuitenkin voimakkaasti lounais- ja etelärannikolle sekä Itä-Suomen järvialueelle. Muualla havaintoja on vain hajanaisesti. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinä-elokuun vaihteesta syyskuun loppupuolelle.
Hierakkayökkönen elää avoimilla rannoilla, joilla kasvaa toukan ravintokasvia. Aikuiset perhoset tulevat valolle ja joissakin määrin myös syötille. Muna talvehtii.
Toukan ravintokasvi on ainakin isohierakka ("Rumex hydrolapathum").
Roosa Koskelo
Roosa Koskelo (s. 20. elokuuta 1991) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa slovenialaista Branik Mariboria. Hänen kasvattajaseura on Loimaan Jankko.
Koskelo on voittanut LP Viestissä 2014 ja 2015 SM-kultaa. SM-hopeaa hän saavutti 2010, 2012, 2013 ja 2016. Suomen Cupin mestaruuden forssalaislähtöinen Koskelo on voittanut 2012, 2014 ja 2015. Koskelo kuuluu myös Suomen naisten lentopallomaajoukkueeseen.
Liigauran Koskelo aloitti 15-vuotiaana 27.1.2007 Someron paidassa Salon Viestin vastaan. Somerossa Koskelo pelasi kahden kauden aikana seitsemän ottelua. Vuoden 1-sarjapelien jälkeen hän siirtyi 2009 Hämeenlinnaan HPK:hon, jossa voitti kolme SM-mitalia yhtä monen kauden aikana. 2012-2013 LP Kangasalan paidassa hän saavutti SM-hopeaa ja Suomen Cupin mestaruuden. LP Viestiin Koskelo siirtyi 2013.
Koskelo valittiin liigan tähdistöön mestaruuskausilla 2014 ja 2015. Mestarien liigassa Koskelo valittiin kaudella 2014–2015 kolmannella peliviikolla tähdistöpelaajaksi. Kuukauden tähdistöön Mestaruusliigassa Koskelo on valittu peräti 13 kertaa.
Marraskuussa 2016 Koskelo siirtyi slovenialaiseen Branik Mariboriin. Hän voitti Slovenian mestaruuden vuosina 2017 ja 2018.
Koskelo on pelipaikaltaan libero.
Keltaolkiyökkönen
Keltaolkiyökkönen ("Mythimna vitellina") on eteläeurooppalainen yöperhoslaji. Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija.
Etusiipien väri vaihtelee haalean kellanruskeasta lämpimän ruskehtavan keltaiseen. Sisempi ja ulompi poikkiviiru sekä aaltoviiru ovat kellanruskeat ja terävästi mutkittelevat. Poikkiviirujen välisellä alueella siipi voi olla sävyltään hieman tummempi. Myös siipisuonet erottuvat kellanruskeina. Munuaistäplä on kellanruskea ja sen nurkassa on musta piste. Rengastäplä erottuu vain heikosti pienenä, ruskehtavana täplänä. Takasiivet ovat vaaleat, etenkin siipisuonten kohdalla ulkoreunaa kohti tummuvat ja niitä reunustavat siipiripset ovat valkeat. Siipiväli 30–35 mm.
Keltaolkiyökkösen levinneisyysalue kattaa Pohjois-Afrikan sekä Euroopassa Välimeren ympäristön ja jo Keski-Euroopassa se esiintyy vain harvinaisena harhailijana. Suomessa laji on tavattu kolme kertaa lyhyellä aikavälillä syyskuussa vuonna 2001. Suomessa havaitut yksilöt on pyydystetty Virolahdella sekä Helsingissä. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena kesäkuun puolivälistä lokakuun puoleen väliin.
Suomessa tavatut yksilöt on havaittu ajankohtana, jolloin etelästä kantautui suuri ilmamassa. Ainakin Alankomaissa havaintopaikat painottuvat rannikkoalueiden niityille ja kaislikoihin. Aikuiset perhoset tulevat valolle ja käyvät kukilla. Toukka talvehtii.
Toukka elää erilaisilla heinillä.
Willette Kershaw
Willette Kershaw (17. kesäkuuta 1882 Clifton Heights, St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 4. toukokuuta 1960 Honolulu, Havaiji) oli yhdysvaltalainen näyttelijä mykkäelokuvissa.
Kershaw oli neljästi naimisissa; Richard Schuster (1923–?), W. K. Lamar, Albert Morrison (1909–?) ja David Sturges. Hänen siskonsa oli näyttelijä Elinor Kershaw, joka oli naimisissa Thomas H. Incen kanssa. Kershaw kuoli Honolulussa Havaijilla vuonna 1960.
Ville Kotro
Ville Kotro (s. 12. heinäkuuta 1995 Vantaa) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Jyväskylän Kiriä, pelaten myös seuran A-pojissa.
Kotro on edustanut Kiriä koko vuonna 2010 alkaneen Superpesis-uransa ajan. Kotron ulkopelipaikka on polttolinjassa.
Pelaamissaan 98 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kotro on lyönyt yhden kunnarin, sekä yhdeksän tavallista ja tuonut kaksitoista juoksua, kärkilyöntejä on kertynyt tilille 110. Kotro on pelannut Superpesiksen pudotuspeleissä 24 ottelua, joissa hän löi kolme juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 31 kärkilyöntiä.Halli-SM otteluita on kertynyt 11, tehoin 2 lyötyä, 1 tuotu ja 13 kärkilyöntiä. Kotro on myös esiintynyt Lievestuoreen Kisassa ykköspesiksessä 11 runkosarja ottelussa, sekä yhdessä pudotuspelissä keräten 30 kärkilyöntiä, yhden lyödyn juoksun ja viisi tuotua juoksua. Hän on myös edustanut yhden kauden Jyväskylän Lohea miesten suomensarjassa.
Kotron sopimus Jyväskylän Kirin kanssa ulottuu vuoteen 2018.
Metsäsakut
Metsäsakut ("Chamaepetes") on hokkojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Metsäsakujen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kaksi lajia.
Lotta Jääskelä
Lotta Jääskelä (s. 14. elokuuta 1985, Raahe) on Helsingissä asuva laulaja-lauluntekijä-muusikko. Hän on julkaissut kaksi englanninkielistä albumia: Lotta: "It's About The Feeling" (Texicalli Records, 2007) ja Lotta: "Blue Autumn" (Texicalli Records, 2009).
Vuodesta 2015 asti hän on tehnyt suomenkielistä musiikkia Ylva Haru -taiteilijanimellä. Ylva Harulta on tullut kaksi julkaisua: "Tuulensuoja"-EP (omakustanne, 2016) sekä "Linnut"-albumi (Soit Se Silti, 2019)
Vuonna 2016 Lotta debytoi Tyttö ja varis -nimisen näytelmän (käsikirjoitus: Sirkku Peltola, ohjaus: Anna-Elina Lyytikäinen, Tampereen Teatteri) lavalla livemuusikkona omilla sävellyksillään.
Topi Korhonen
Topi Korhonen (s. 4. maaliskuuta 1996 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Sotkamon Jymyä. Korhonen on edustanut kasvattajaseuraansa Sotkamon Jymyä koko vuonna 2012 alkaneen Superpesis-uransa ajan sekä jo ennen tätä poikien Superpesiksessä ja B-poikien SM-sarjassa. Korhosen sopimus Jymyssä on voimassa vuoteen 2015 saakka. Korhonen pelaa joukkuensa etenijäjokerina.
Korhonen on saavuttanut Jymyn Superpesisjoukkueessa kaksi SM-kultaa vuosina 2012 ja 2013. Hän on pelaamissaan 18 Superpesiksen runkosarjaotteluissa lyönyt neljä ja tuonut 14 juoksua sekä kerännyt 36 kärkilyöntiä. Pelaamissaan kuudessa pudotuspeliottelussa Korhonen on lyönyt yhden ja tuonut viisi juoksua sekä kerännyt 12 kärkilyöntiä.
Anna-Liisa Valtavaara
Anna-Liisa Valtavaara on suomalainen kirjailija, teologi ja luennoitsija.