Essaouiran medina
Essaouiran "medina" on läntisessä Marokossa Atlantin valtameren rannalla sijaitsevan Essaouiran (aik. "Mogador") kaupungin "medina" eli vanhakaupunki. Vuoden 2004 väestönlaskennassa "medinassa" oli 16 601 asukasta, mikä on noin 24 prosenttia Essaouiran kunnan väkiluvusta. Essaouiran "medina" on Marokon 31 "medinasta" väkiluvultaan 11:nneksi suurin. "Medina" on pinta-alaltaan 30 hehtaaria. Muurein ympäröity kaupunki muodostui alun perin kolmesta osasta, jotka olivat "medina", "kasbah" ja "mellah". Nykyisin "medinalla" tarkoitetaan koko aluetta. Unesco liitti "medinan" maailmanperintöluetteloonsa vuonna 2001.
Essaouiran "medinan" historia alkoi vuonna 1765, kun Alaouiten hallitsijasukuun kuuluva sulttaani Muhammad III päätti perustaa satamakaupungin, joka avaisi Marokon maailmalle. Kaupunki, joka tuolloin tunnettiin nimellä "Mogador", rakennettiin ranskalaisen sotalinnoituksiin erikoistuneen arkkitehdin Nicholas Théodore Cornutin suunnitelman mukaisesti. Cornut oli saanut voimakkaita vaikutteita maineikkaan ranskalaisen sotilasarkkitehdin Sébastien Le Prestre de Vaubanin suunnittelemasta Luoteis-Ranskan Bretagnen Saint-Malon kaupungin linnoituksesta. Mogadorin sataman vanha portugalilaislinnoitus Castelo Real de Mogador purettiin osittain Cornutin suunnitelmien mukaan ja tilalle rakennettiin Skala du Port tai Sqala-nimellä tunnettu linnoitus esplanadeineen ja tykkirivistöineen. Koko Mogadorin ympärille rakennettiin puolustusmuuri Vaubanin mallin mukaan. Muuriin rakennettiin linnoituksia, kuten "medinan" luoteisosan Skala de la Ville sekä "medinan" kaakkoisosassa sijaitseva Bab Marrakechin bastioni eli ulkonema muurista. Muurin sisäinen kaupunki on rakennettu ruutukaavan mukaan, ja se muodostui kolmesta erillisestä osasta, joista "kasbahin" alueelle keskittyi hallinto. "Kasbahissa" toimi myös varuskunta. "Medinaa" sen sijaan rakennettiin 1700-luvulta lähtien 1900-luvun alkuun saakka. "Medinan" halkaisee kaksi pääkatua, joista toinen kulkee mereltä Bab Marrakech -portille ja toinen satamasta Bab Doukkala -portille. Katujen risteyskohdassa on Souk Jdid -torialue ("souk"), joka on jaettu neljään eri toriin. Yhdellä torilla myydään mausteita, toisella kalaa, kolmannella viljaa ja neljännellä muita yleisiä hyödykkeitä. Kolmas alue, "mellah", on juutalaiskaupunginosa. Kaupunkiin muodostui 1760-luvulla juutalaisyhteisö. Cornutin suunnittelema kaupunki suorine katuineen, kaksikerroksellisine valkoiseksi kalkittuine taloineen ja porttiholveineen edustaa yhdistelmää eurooppalaisia ja marokkolaisia tyylisuuntia, mikä miellytti sulttaania, joka antoi kaupungille nimen "Essaouira" eli ”hyvin suunniteltu”.
"Medinasta" tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 2001, koska "medina" on poikkeuksellisen hyvä esimerkki 1700-luvun lopun linnoitetusta kaupungista, ja koska se on nykyisten eurooppalaisten sotilasarkkitehtuurin sääntöjen mukaan rakennettu ja sijaitsee Pohjois-Afrikassa. Unesco perusteli hyväksymistä myös sillä, että Essaouira oli Marokon ja Saharan autiomaan takamaat Eurooppaan ja muuhun maailmaan yhdistävä huomattava kansainvälinen kauppasatama 1800-luvulla. "Medinan" suojelutilanne on kohentunut viime aikoina paikallisten viranomaisten toimien ansiosta. Toisaalta "mellahin" rakennukset ovat huonossa kunnossa. Suojelutoimenpiteitä tehdään varsinkin erilaisten historiallisia kohteita ja monumentteja koskevien lakien, kuten marokkolaista perintöä koskevan lain, nojalla. Paikallisten viranomaisten lisäksi myös muun muassa paikalliset asukkaat ovat alkaneet tiedostaa "medinan" huomattavan arvon. "Medinan" ympärille on määritelty 15 hehtaarin laajuinen puskurivyöhyke, jolle rakentaminen on kiellettyä.
Unescon mukaan "medina" on säilyttänyt pääosin aitoutensa mitä tulee rakennustekniikoihin ja -materiaaleihin sekä rakennusten suunnitteluun, vaikka kunnostus- ja uudelleenrakennustöissä onkin käytetty joitain moderneja materiaaleja. Sen sijaan linnoitukset ovat merestä ja kosteudesta huolimatta säilyneet alkuperäisasussaan. "Medinan" rakennukset ja muut elementit ovat Essaouiran kunnan, Marokon valtion, ranskalaisen Alliance Israélite Universelle -nimisen juutalaisjärjestön, osuuskuntien ja yksityisten ihmisten omistuksessa. Osa on lisäksi islamilaisen "habous"-järjestelyn kautta omistettuja.