hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Subh-i azal
Subh-i azal (myös kirjoitusasussa Ṣubḥ-i-Azal, suomeksi "Ikuisuuden aamukoitto", 1831–1921), syntymänimeltään Mirza Yahya Nuri, oli persialainen uskonnollisen baabilaisuus-liikkeen johtaja sekä myöhemmin vähemmistöön jääneen azalien johtaja.
Mirza Yahya Nuri syntyi teheranilaiseen ylempiluokkaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli korkea virkamies, visiiri, Qajarin kuninkaan Faith Ali Shahin aikana. Vuonna 1844, hänen olleessaan 14-vuotias, Mirza Yahya tutustui baabilaiseen uskonnolliseen liikkeeseen. Samoihin aikoihin liikkeeseen liittyi myös hänen vanhempi veljensä Mirza Husain Ali Nuri, myöhemmältä nimeltään Baha’ullah.
Baabilaisuuden johtajan Babin kuoleman vuonna 1850 jälkeen johtajaksi nousi testamentin perusteella Subh-i azal. Liike oli menettänyt suuren joukon kannattajiaan hallituksen vainoissa. Subh-i azalin johdolla baabilaisuus etääntyi aiemmasta radikaalisuudestaan. Vuonna 1852 šaahi Nasiraddania vastaan tehtiin murhayritys. Tapahtuman johdosta koko baabilaisuus joutui vainon alle. Tapahtuman johdosta vanhempi veli joutui neljäksi kuukaudeksi vankeuteen.
Huhtikuussa 1853 liikkeen johto karkotetiin yhdessä veljensä kanssa Osmanien valtakuntaan kuuluvaan Bagdadiin. Tältä ajalta ajoittuivat veljesten väliset riidat. Vuonna 1854 Baha’ullah vetäytyi yksin Kurdistaniin, missä hän viipyi seuraavat kaksi vuotta. Samaan aikaan baabilaisen liikkeen Subh-i azalin syrjäänvetäytyvä johtamistapa herätti kasvavaa arvostelua. Käytännössä Baha’ullahista tuli heti Bagdadiin paluun jälkeen baabilaisten johtaja, koska Subh-i azal pysyi pitkälti piilossa. Vuoteen 1866 mennessä Baha’ullah oli saanut liikkeen enemmistön taakseen.
Viimeistään vuonna 1866 Baha’ullah ilmoitti julkisesti, että hän oli Babin mainitsema "Se, jonka Jumala tuo esiin". Tosin hänen väitetään esittäneen asian lähipiirilleen jo vuonna 1863, saatuaan ilmestyksen Bagdadin Ridvanin puutarhassa. Baha’ullahin ilmoituksen jälkeen liike hajosi kolmeen osaan: enemmistön Baha’ullahin kannattajiin, vähemmistön Subh-i azalin kannattajiin "(azalit)" sekä neutraaleihin "(bayanit)". Viimeksi mainittu hajosi pian. Bahait ja azalit joutuivat pysymään viranomaisten vuoksi Edirnessä vuoteen 1868 asti. Tällöin valtaosa bahaista siirrettiin Akkoon, kun vastaavasti azalit siirrettiin Kyprokselle.
Harmaaotsatimali
Harmaaotsatimali, aikaisemmalta nimeltään juovatiaistimali ("Stachyris leucotis") on Kaakkois-Aasiassa tavattava timaleihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan harmaaotsatimali on 14–15 senttiä. Aikuinen harmaaotsatimali on selästään punaruskea ja päästään musta. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja silmien takana on vaaleampi harmaa alue. Vatsa on väritykseltään linnulla harmaa. Nuori harmaaotsatimali on väriltään aikuista vaaleampi ja vatsastaan tumman ruskea.
Harmaaotsatimalia tavataan Thaimaasta, Malesiasta, Bruneista sekä Indonesiasta Kalimantanista ja Sumatralta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat metsät ja lajia tavataan myös hakatuissa metsissä. Erityisesti lajia tavataan kukkuloilta ja vuorten rinteiden metsistä. Vaikka lintu pystyy elämään myös hakatuissa metsissä, on sopivien elinympäristöjen määrän väheneminen laajamittaisten hakkuiden vuoksi uhka harmaaotsatimalikannalle. Harmaaotsatimalien elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 000 metrin korkeudella merenpinnasta.
Tomi Pallassalo
Tomi Pallassalo (s. 17. elokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen keskushyökkääjänä pelaava jääkiekkoilija, joka edustaa Suomi-sarjassa pelaavaa Kokkolan Hermestä.
B-nuorten SM-pronssia vuonna 2006 voittanut Pallassalo teki kaudella 2007–2008 läpimurtonsa A-nuorissa tehoilla 10+37=47. Hän oli Jokereiden paras pistemies, A-nuorten SM-liigan pistepörssin seitsemäs ja syöttöpörssin toinen. Kaudella 2008–2009 tuli tehot 9+28=37, joilla Pallassalo oli Jokereiden toiseksi paras pistemies ja sisäisen syöttöpörssin voittaja.
Pallassalo nostettiin Jokereiden liigarinkiin toukokuussa 2008. Hän oli Jokereiden kokoonpanossa yhdessä SM-liigaottelussa kaudella 2009–2010. Kauden 2010–2011 Pallassalo pelasi kokonaan lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi vuoden sopimuksella Mestiksen Peliittoihin.
Kaudeksi 2013-14 Pallassalo siirtyi 1+1 vuotisella sopimuksella Kokkolan Hermekseen.
Pallassalo pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007.
Suomen Sukeltajain Liitto
Suomen Sukeltajain Liitto oli vuosina 1906–1969 toiminut sukeltajien ammattiliitto. Järjestö perustettiin 21. maaliskuuta 1906 kokokuksessa, johon osallistui kahdeksan sukeltajaa. Liitto lopetti itsenäisen toimintansa, kun se jäsenäänestyksen jälkeen liitettiin Suomen Rakennustyöläisten Liittoon 1. syyskuuta 1969 lukien. Sukeltajat muodostivat Rakennusliittoon oman osaston (108), joka toimii edelleen.
Sukeltajain Liitto kuului Suomen Ammattijärjestöön vuosina 1906–1930, ja Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon vuodesta 1945 alkaen.
Sosnovoborsk
Sosnovoborsk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein rannalla 20 kilometriä Krasnojarskista koilliseen. Asukkaita on 33 091 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1971 perustetusta Krasnojarskin perävaunutehtaan työläisasutuksesta. Vuonna 1985 siitä tuli kaupunki.
Symphony of Destruction
Symphony of Destruction on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin kappale. Se on toinen raita yhtyeen viidennellä, vuonna 1992 julkaistulla studioalbumilla "Countdown to Extinction". Kappaleen on säveltänyt Megadethin laulaja ja kitaristi Dave Mustaine, ja se julkaistiin vuoden 1992 kesäkuussa "Countdown to Extinction" -albumin ensimmäisenä singlenä. 
Kappale kertoo asetelmasta, jossa tavallinen kansalainen saa mahdollisuuden johtaa maata haluamallaan tavalla samalla, kun maan hallitus harhaanjohtaa kansalaisia.
“Symphony of Destruction“ on Megadethin uran tunnetuimpia ja suosituimpia, ja se on vakionumero yhtyeen konserttien ohjelmistossa. Se oli Megadethin ensimmäinen kaupalliseen radiosoittoon yltänyt single Yhdysvalloissa, jossa se nousi Billboard Hot 100 -singlelistan sijalle 71 ja Hot Mainstream Rock Tracks -listan sijalle 29. Yhdysvaltain ohella “Symphony of Destruction“ ylsi listasijalle 91 Kanadan singlelistalla, sijalle 14. Irlannin singlelistalla ja sijalle 15. sekä Uuden-Seelannin että Britannian singlelistalla. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 12. Myös kappaleen musiikkivideo, jonka ohjasi Wayne Isham, nousi valtavan suosituksi Music Televisionilla.
Klassinen musiikkipätkä alussa on säveltäjä Wolfgang Amadeus Mozartin "Domine Jesu Christe".
Toni Pulkkinen
Toni Pulkkinen (s. 1. marraskuuta 1990 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa EVU:ssa IV-divisioonaa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Pulkkinen on Etelä-Vantaan Urheilijoiden kasvatti. Hän siirtyi jo juniorina Jokereihin ja voitti C-nuorten SM-pronssia vuonna 2008 sekä B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008. Pulkkinen nostettiin monen muun nuoren pelaajan tavoin Jokereiden liigarinkiin toukokuussa 2008. Hän debytoi SM-liigassa seuraavalla kaudella 2009–2010. Pulkkinen pelasi siellä seitsemän ottelun verran ilman tehopisteitä. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 15. syyskuuta 2009 Kalevan Palloa vastaan kauden kolmannessa ottelussa.
Kauden 2010–2011 Pulkkinen vietti suurimmaksi osaksi armeijassa ja hän pelasi ainoastaan neljä ottelua Jokereiden A-nuorissa, eikä ottelukaan SM-liigassa. Elokuussa 2011 Pulkkinen teki vuoden mittaisen sopimuksen Mestis-joukkue Kiekko-Vantaan kanssa. Hän ehti pelata kaudella 2011–2012 kuitenkin vain 11 ottelua, kunnes paha alavartavamma päätti Pulkkisen kauden jo lokakuussa 2011. Hän oli ennen tätä Kiekko-Vantaan toiseksi paras maalintekijä kolmella osumallaan ja toimi myös joukkueen varakapteenina. Huhtikuussa 2012 Pulkkinen teki Kiekko-Vantaan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2012–2013 Pulkkinen jäi Kiekko-Vantaassa vähemmälle peliajalle ja kärsi jälleen loukkaantumisista. Hän pelasi runkosarjassa vain 19 ottelua. Tammikuussa 2013 Pulkkinen kävi kahden ottelun verran lainalla Suomi-sarjajoukkue Kotkan Titaaneissa.
Pulkkisen pikkuveli Teemu pelaa NHL-joukkue Vegas Golden Knightin riveissä.
Kinuko Y. Craft
Kinuko Yamabe Craft (s. 1940 Kanazawa, Japani) on yhdysvaltalainen taiteilija ja kuvittaja. Hän on kuvittanut erityisesti fantasiaan ja kansanperinteeseen liittyviä aiheita. Hän on tehnyt kansikuvia muun muassa Patricia A. McKillipin kirjoihin ja kuvittanut satukirjoja. Hänen tunnusmerkkejään ovat runsaat yksityiskohdat ja taiteen historiasta ammentava tyyli. Craft on saanut vaikutteita etenkin renessanssin taiteesta kuten Leonardo da Vincilta. Muita vaikuttajia ovat uusklassismi, romantiikka, symbolismi, prerafaeliitit sekä Hudson River -koulukunta.
Craft suoritti maalaustaiteen tutkinnon Japanissa 1962. 1960-luvun alussa hän opiskeli muotoilua ja kuvittamista Chicagossa puolentoista vuoden ajan. Tämän jälkeen hän työskenteli chicagolaisissa kaupallisissa studioissa. Vuosikymmenen lopulta lähtien hän toimi itsellisenä aikakauslehti- ja mainoskuvittajana. 1990-luvun alusta lähtien hän on keskittynyt lastenkirjoihin, fantasiakirjojen kansikuviin ja julisteisiin. Hänen kuvittamiaan satukirjoja on julkaistu englanninkielisissä maissa, Kreikassa, Kiinassa ja Koreassa. Hänen maalauksiaan on käytetty myös kalentereissa, postikorteissa ja muissa tuotteissa. Craft on pitänyt useita näyttelyitä ja hänen maalauksiaan on muun muassa Smithsonian American Art Museumin kokoelmissa. Hän on saanut muun muassa useita kulta- ja hopeamitaleita Yhdysvaltain kuvittajien järjestöltä. Craft on ollut viisi kertaa ehdolla parhaan taiteilijan World Fantasy -palkinnon saajaksi.
Nykytaiteessa Craft on sanonut arvostavansa muun muassa N. C. Wyethin, Kay Nielsenin, George Tookerin, Jared Frenchin ja Gerhard Richterin teosten fantastisia ja runollisia aineksia.
Luettelo kuvittajista
Tämä on luettelo kuvittajista.
G. I. Joe: A Real American Hero (sarjakuvalehti)
G. I. Joe: A Real American Hero oli vuosina 1982–1994 ilmestynyt Marvel Comicsin kustantama ja pääosin Larry Haman käsikirjoittama sarjakuvalehti, joka perustui Hasbron samannimiseen lelusarjaan.
Suomessa Semic julkaisi sarjakuvaa nimellä Action Force vuosina 1988–1993 ja alkuperäisellä nimellä G. I. Joe vuosina 1994–1995, noin 10 numeroa vuodessa. Lisäksi siitä julkaistiin yhteensä kolme spesiaalinumeroa.
1980-luvun alussa Hasbro toi takaisin G.I. Joe -lelusarjansa huomattuaan Kennerin Star Wars toimintafiguurien myyneen hyvin. Hasbro otti yhteyttä tuolloin Marvelin toimittajana olleeseen Larry Hamaan, jota he pyysivät tekemään heidän lelusarjastaan sarjakuvaversion. Pian Hasbro järjesti tapaamisen tulevan sarjakuvan parissa työskentelevien kanssa. Sarjassa ei ollut arkkivihollista, kunnes Archie Goodwin ehdotti Cobra Commanderin olevan sarjan päävastus, jota vastaan G.I. Joet kävisivät sotaa. Sittemmin Hasbro lähetti Hamalle hahmojensa luonnokset ja lyhyen kuvauksen erikoisominaisuuksista, joiden perusteella hän loi tarkemmat kuvaukset hahmojen luonteesta ja taustasta.
Prienai
Prienai on Liettuan keskiosassa, Prienain kunnallispiirissä, Neman-joen rannalla sijaitseva kaupunki, joka on osa Kaunasin lääniä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 10 874 asukasta.
Kaupungin nimi on johdettu sukunimestä "Prienas". Pociūnain lentoasema sijaitsee kaupungin alueella.
Ensimmäinen kirjallinen maininta Prienain kaupungista on vuodelta 1502, jolloin Liettuan suuriruhtinas Alexander Jagiellon lahjoitti kaupungin alueen aateliselle Michael Glinskille. Magdeburgin kaupunginoikeudet Prienai sai vuonna 1609, jonka johdosta kaupungin väkiluku kasvoi 1600-1700-luvuilla.
Toisen maailmansodan aikana Saksan miehittämässä Prienaissa väkiluku laski. Asukkaita karkoitettiin, osa pakeni ja saksalaiset teloittivat juutalaisia. Prienai on Douzelagen, 23 Euroopan unionin kaupungin ystävyyskaupunkitoimintajärjestön jäsen.
Riekonkääpä
Riekonkääpä ("Antrodia albobrunnea") on harvinainen kuivahkojen, vanhojen metsien kääpälaji. Suomessa se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Kasvaa alustallaan myötäillen pintaa ja ei tee lakkia. Sillä on pehmeän korkkimainen pillipintapinta on samettimaisen tuntuinen ja väriltään likaisen vaalea, harmahtava tai kermanvärinen. Se on yleensä 2-3 vuotinen. Riekonkäävän malto jakautuu kahteen osaan: pillipintaa vasten olevaan vaaleaan ja yläosan ruskeaan, joiden välissä on mustanruskea kerros. Kerroksisuus on hyvä lajituntomerkki, mutta on vaikeasti havaittavissa paljaalla silmällä. Selvärajainen reuna alkaa vanhemmiten kuolla keskiosan jatkaessa kasvuaan. Riekonkääpä on monivuotinen ja alustanmyötäinen kasvaen vain kaatuneilla ja kelottuneilla männyillä. Se aiheuttaa ruskolahoa. Itiöemät muodostuvat yleensä runkojen alapinnoille tukevien oksien alueelle. Tuoreena tai puolikuvana yksi sen tuntomerkeistä on kirpeähkö, omenaa muistuttava, hedelmäinen tuoksu.
Riekonkääpä kasvaa vanhoissa mäntykeloissa jotka ovat kaatuneet ja maanneet maassa hyvin kauan. Kasvupaikat ovat yleensä ikivanhoissa havumetsissä. Lapissa useimmin karuilla mäntykankailla. Sen levinneisyys painottuu Itä- ja Pohjois-Suomen vanhoihin luonnontilaisiin metsiin, mutta sitä esiintyy myös Etelä-Suomessa, joskin harvakseltaan. Keski-Suomessa lähes kaikki löydöt ovat ikivanhojen kuusi-sekametsien maahan kaatuneista, huomattavasti muuta metsää vanhemmista männyistä. Se reagoi hyvin herkästi metsänkäsittelyyn ja puuttuu talousmetsistä.
Aarnilatikka
Aarnilatikka ("Aradus betulinus") on ludelaji. Sitä tavataan vanhoissa metsissä ja se on luokiteltu aiemmin silmälläpidettäväksi lajiksi. Myöhemmin sitä on löydetty avoimilta paikoilta, eikä sitä enää pidetä uhanalaisena.
Aarnilatikka on litteä, tummanruskea ludelaji. Erotuksena muista latikkalajeista peitinsiiven tyvi on samanvärinen kuin muu siipi ja selkäpuolen pikkukilven kärjessä on selkeä, vaalea täplä. Naaras kasvaa noin yhdeksän millimetriä pitkäksi, koiras on pari milliä lyhyempi.
Laji elää tyypillisesti havupuiden kantojen käävissä, erityisesti kantokäävällä ("Formitopsis pinicola") sekä rivikäävissä (suku "Antrodia"), ja käyttää ravinnokseen itiöemiä ja sienirihmastoa.
Ruskolatikka
Ruskolatikka, joskus myös rusolatikka ("Aradus obtectus") on ludelaji. Sitä pidettiin aiemmin silmälläpidettävänä ikimetsien lajina, mutta se on osoittautunut varsin tavalliseksi lajiksi.
Ruskolatikka on 6–9 mm pitkä, litteä ja leveä lude. Se on väritykseltään melko tasaisen tummanruskea, joskin takaruumiin sivulla, jaokkeiden ulkoreunat ovat hieman vaaleammat. Tuntosarven kolmannen jaokkeen kärkiosa on selvästi muuta tuntosarvea vaaleampi.
Laji elää valoisissa mutta vanhoissa mäntymetsissä kantoja lahottavilla kääpäsienillä. Suomessa lajin levinneisyys painottuu selvästi Itä-Suomeen.
Vuoripriinia
Vuoripriinia ("Prinia polychroa") on kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Myanmarista Kiinaan, Vietnamiin, Laosiin, Kambodžaan, Thaimaahan ja Jaavalle. Lajista tunnetaan neljä alalajia. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Jaavalta 1828.
G. I. Joe (sarjakuvalehti)
G. I. Joe on IDW Publishingin kustantama sarjakuvalehti, joka perustuu Hasbron samannimiseen lelusarjaan. Sarjakuva koostuu pääsarjakuvan lisäksi lyhytsarjakuvista ja muutamista hieman pidemmistä noin 10 numeroa kestäneistä sarjakuvista. IDW loi uudenlaisen taustan ja sisällön G. I. Joe universumiin, joka poikkeaa suurilta osin alkuperäisestä Larry Haman Marvelille tekemästä sarjakuvasta.
Devil's Due kustantamon menetettyä oikeudet G. I. Joen sarjakuvan tekemiseen tammikuussa 2008. Hasbro ilmoitti 29. toukokuuta 2008 myyneensä lisenssin IDW:lle, joka julkaisi ensimmäisen sarjakuvan lokakuussa 2008. Myöhemmin ilmoitettiin Larry Haman olevan myös mukana sarjakuvan tekemisessä.
Ensimmäinen numero oli G. I. Joe nro 0, joka julkaistiin lokakuussa 2008. Se sisälsi kolme itsenäistä tarinaa, jotka toimivat ennakkoesityksinä tuleville sarjakuville.
G. I. Joe on IDW:n julkaiseman sarjakuvan pääsarja, jonka käsikirjoittajana toimii Chuck Dixon. Sarjakuvasta on julkaistu 21 numeroa heinäkuuhun 2010 mennessä.
G. I. Joe: Origins on Larry Haman käsikirjoittama sarjakuva, joka tarkastelee G. I. Joe ryhmän muodostumista. Sarjakuvasta on julkaistu 17 numeroa heinäkuuhun 2010 mennessä.
G. I. Joe: Cobra oli 4-osainen minisarjakuva, joka seurasi tarkemmin Cobran roolia. Tarinan käskirjoitti Christos Gage ja kuvitti Antionio Fuso.
G. I. Joe: Cobra II oli alun perin suunniteltu olevan edeltäjänsä tavoin 4-osainen minisarjakuva, mutta kesäkuussa 2010 sarjakuvaa päätettiin jatkaa. Sarjakuvasta on julkaistu 6 numeroa heinäkuuhun 2010 mennessä.
G. I. Joe: Hearts And Minds oli 5-osainen minisarjakuva, jonka käsikirjoitti Max Brooks. Jokaisessa numerossa oli kaksi tarinaa, jotka keskittyivät vuorotellen G. I. Joen ja Cobran elämään.
G. I. Joe: Cobra Specialin toisessa numerossa esiteltiin proosatarina vuoden 2011 alussa julkaistavasta G. I. Joe: The Cobra Warista.
Tyyne Wideman
Tyyne Elovaara (o.s. Wideman, 17. toukokuuta 1920 Vilppula – 4. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka oli lajissaan Suomen parhaita 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. Hän lopetti uransa vuosi ennen kuin naiset hiihtivät ensimmäisen kerran arvokilpailuissa. Seuratasolla Wideman edusti Mäntän Urheilijoita, Mäntän Valoa ja Valkeakosken Koskenpoikia.
Tyyne Wideman syntyi toukokuussa 1920 Vilppulassa tunti ennen identtistä kaksossisartaan Lydiaa perheeseen, jossa oli aiemmin kahdeksan lasta. Hänen isänsä oli kotitienoillaan tunnettu hiihtäjä. Tyyne Wideman sijoittui Lotta Svärd -järjestön mestaruuskilpailujen 5 kilometrillä viidenneksi vuonna 1939. Vuonna 1941 käytiin Valkeakoskella, jonne Tyyne Wideman myöhemmin muutti, lottajärjestön piirien välinen joukkuekilpailu, jossa oli mukana 29 joukkuetta ja 122 lottaa. Tuossa kisassa Tyyne ja hänen Lydia-sisarensa olivat kärkipään hiihtäjiä.
Vuonna 1948 Tyyne Wideman voitti ensimmäisen kerran TUL:n mestaruuden sekä saavutti SM-pronssia Kerttu Pehkosen ja Siiri Rantasen takana. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui kolmanneksi. Tammikuussa 1949 hän kilpaili Keski-Euroopassa ja sijoittui Kerttu Pehkosen voittamissa kilpailuissa Grindelwaldissa viidenneksi ja Contamines'ssa kolmanneksi. SM-hiihdoissa hän voitti vihdoin Kerttu Pehkosen ja otti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa. Salpausselällä Wideman sijoittui toiseksi minuutin ja seitsemän sekuntia Pehkoselle 10 kilometrin matkalla hävinneenä. Ruotsin hiihtokisoissakin Wideman sijoittui toiseksi.
Vuonna 1950 Wideman osallistui kilpailun ulkopuolisena Moskovan kaupungin mestaruuskilpailuihin ja voitti sekä viiden että kymmenen kilometrin kilpailut. SM-kisoissa hän voitti 10 kilometrillä mestaruuden ennen Kerttu Pehkosta Salpausselällä hän sijoittui kolmanneksi hävittyään vain kolme sekuntia Pehkoselle ja kaksi sekuntia Lydia Widemanille. Ruotsin hiihtokisoissa Östersundissa hän sijoittui toiseksi Kerttu Pehkosen takana. Vuonna 1950 Wideman voitti myös TUL:n mestaruuden.
Vuonna 1951 Tyyne Wideman voitti Suomen-mestaruuden 10 kilometrin, jolla kaksossisar Lydia sijoittui toiseksi, lisäksi myös viestissä, jossa hän hiihti Valkeakosken Koskenpoikien joukkueessa. Salpausselällä Tyyne Wideman voitti minuutin ja 13 sekunnin erolla Lydiaan. Ruotsin hiihtokisoissa Sundsvallissa Wideman ja Siiri Rantanen ottivat kaksoisvoiton. Widemanin saavutuksiin talvella 1951 kuuluivat vielä Kokkolan hiihtojen voitto sekä TUL:n mestaruus. Tuon talven jälkeen hän lopetti hiihtouransa. Seuraavana talvena naishiihtäjät kilpailivat ensi kertaa olympialaisissa, ja kultaa voitti Lydia Wideman.
Tyyne Widemanin aviomies Gunnar Elovaara oli hiihdon olympiavalmennusleirien vetäjä päävalmentaja Veli Saarisen kanssa vuosina 1947–1948 sekä TUL:n hiihtovalmentaja vuosina 1948–1951.
Mustakurkkupriinia
Mustakurkkupriinia ("Prinia atrogularis") on kaakkoisaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Intian ja Nepalin koillisosista ja Himalajan itärinteiltä Myanmariin, Etelä- ja Kaakkois-Kiinaan, Vietnamiin, Laosiin, Kambodžaan, Thaimaahan, Malakan niemimaalle ja läntiseen Sumatraan. Lajista tunnetaan seitsemän alalajia. Frederic Moore kuvaili lajin holotyypin Intian Darjeelingista 1854.
Rosopehkiäinen
Rosopehkiäinen ("Calitys scabra") on harvinainen kovakuoriaislaji. Suomessa se luokitellaan silmälläpidettäväksi lajiksi. Se elää käävissä, yleensä kaatuneilla männynrungoilla. Sen pinta on rosoinen, ja siihen tarttuu usein puun purua. Rosopehkiäinen elää erityisesti katkokääpää ("Antrodia xantha") kasvavissa maahan kaatuneissa mäntykeloissa, usein yhdessä ruskopehkiäisen ("Ostoma ferruginea") ja aarnikaskaiden kuten tumma-aarnikaskaan ("Cixidia confinis") kanssa. Tavataan harvoin myös kuusella.
Rämepörhömittari
Rämepörhömittari ("Lycia lapponaria") on harvinainen lovimittareihin kuuluva perhoslaji.
Rämepörhömittarikoiraan siipien kärkiväli on noin 3 cm. Naaras on siivetön. Laji on tummempi ja siiviltään läpikuultavampi kuin lähilaji koivikkopörhömittari. Rämepörhömittarin etusiipien ripset ovat lisäksi yksiväriset, erotuksena em. lajista.
Sitä tavataan Pohjoismaissa, Venäjällä, Baltiassa ja Britteinsaarten pohjoisosassa. Suomesta se puuttuu Ahvenanmaalta ja on alueellisesti uhanalainen muualla maan eteläosassa. Lajin lentoaika alkaa Suomessa lumien lähtiessä ja on parhaimmillaan huhtikuun viimeisellä ja toukokuun ensimmäisellä viikolla. Lapissa laji voi lentää vielä kesäkuun puolivälin jälkeenkin.
Rämepörhömittaria tavataan Suomen eteläosissa vain rämeillä, mutta Lapissa se lentää myös tunturikankailla. Koirasyksilöt parveilevat noin puolen tunnin ajan ilta-auringon aikaan, noin tuntia ennen auringonlaskua. Siivettömät naaraat puolestaan oleilevat rämemäntyjen ja Lapissa myös tunturikoivujen rungoilla. Laji talvehtii useimmiten kuoriutumisvalmiina kotelona. Joskus laji voi talvehtia kotelovaiheessa kaksi kertaa.
Toukan ravintokasveja ovat vaivaiskoivu sekä vähemmässä määrin myös mustikka ja juolukka tai suopursu.
Utajärven skanssi
Utajärven skanssi oli hirsirakenteinen Oulun linnan ulkolinnake, joka sijaitsi Sotkakosken lähistöllä Utajärvellä. Linnoituksen rakennutti Pohjanmaan maaherra Johan Graan vuonna 1656. Sen rakentaminen oli osa Ruotsin armeijan Pohjan sodan ja siihen liittyvän Suomen alueella käydyn Ruptuurisodan aikaisia puolustusjärjestelyjä.
Utajärven linnakkeen hirsiä oli jäljellä vielä 1940-luvulla, mutta rakennelmat ovat sittemmin tuhoutuneet.
James Collins (jalkapalloilija)
James Collins (s. 23. elokuuta 1983 Newport) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on seuraurallaan edustanut Cardiff Cityä, West Ham Unitedia ja Aston Villaa sekä pelannut myös Walesin maajoukkueessa.
Collins siirtyi Cardiff Cityyn elokuussa 2000. Aiemmin hän oli pelannut kotikaupungissaan Newportissa. Hän debytoi joukkueessa FA Cupin ottelussa Bristol Roversia vastaan. Hän esiintyi kokonaisuudessaan 88 ottelussa, joissa hän teki kuusi maalia. Hänet valittiin Walesin nuoreksi pelaajaksi vuonna 2005.
Collins siirtyi heinäkuussa 2005 West Ham Unitediin 3,5 miljoonalla punnalla. Kunto-ongelmien vuoksi Collins debytoi seurassa vasta syyskuussa Carling Cupin ottelussa Sheffield Wednesdayta vastaan. Hän debytoi Valioliigassa lokakuussa 2005 Bolton Wanderersia vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa Portsmouthia vastaan. Tulevilla kausilla Collinsin peliaika laski. Tammikuussa 2008 Collinsin ilmoitettiin olevan sivussa vuoden pahan nivelvamman vuoksi. Tästä huolimatta Collins palasi kentälle Arsenalia vastaan lokakuussa 2008 yhdeksän kuukauden tauon jälkeen.
Collins allekirjoitti neljän vuoden sopimuksen Aston Villan kanssa syyskuussa 2009. Hän pelasi liigadebyyttinsä samassa kuussa Birmingham Cityä vastaan. Hän teki kaudella voittomaalin Chelseaa vastaan.
Collins allekirjoitti elokuussa 2012 neljän vuoden sopimuksen West Ham United:n kanssa. Collins pelasi viimeksi West Ham United:ssa kaudella 2009-2010.
Collins on edustanut myös Walesin A-maajoukkuetta sekä nuorisomaajoukkueita. Vuoden 2010 MM-kilpailujen karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan Collins oli Walesin kapteeni. Kaikkiaan hän on pelannut 50 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Festival Puccini
Festival Puccini ("Puccini-festivaalit") on Giacomo Puccinin musiikkiin keskittyvä ulkoilmaoopperatapahtuma, joka pidetään vuosittain heinä-elokuussa Torre del Lago Puccinin taajamassa Viareggion kunnassa Toscanassa Italiassa. Torre del Lago Puccini sijaitsee noin 14 kilometriä Pisasta pohjoiseen. Siellä on asukkaita noin 11 000. Se sijaitsee Massaciuccolijärven ja Tyrrhenanmeren välisellä kannaksella.
Festivaaliteatteri on Puccinin kodin eli nykyisen "Villa Museo Giacomo Puccinin" vieressä. Puccini asui talossaan miltei 30 vuotta ja sävelsi siellä lähes kaikki oopperansa.
Puccini-festivaalit perustettiin pian maestron kuoleman jälkeen. Säveltäjän kerrotaan sanoneen Giovacchino Forzanolle ennen lähtöään Brysseliin hoitamaan kurkkusyöpäänsä marraskuussa 1924: ”Tulen tänne aina ja sitten lähden metsästämään kurppia... Mutta ainakin kerran haluaisin tulla tänne kuuntelemaan jonkun oopperoistani ulkoilmassa”.
Puccini kuoli Brysselissä 29.11.1924. Forzano muisti keskustelun ja alkoi suunnitella yhdessä Pietro Mascagnin kanssa festivaalien toteuttamista järvellä maestron kodin läheisyydessä. Tilapäinen teatteri "Carro di Tespi Lirico" nousi pilareiden päälle Massaciuccolijärven rannalle. Ensimmäisen La Bohèmen 24.8.1930 johti Pietro Mascagni ja ohjasi Giovacchino Forzano. Seuraavana vuonna Beniamino Gigli ja Adelaide Saraceni esiintyivät La Bohèmessa ja Rosetta Pampanini sekä Angelo Michetti Madama Butterflyssä. Festivaaleja ei pidetty sotien aikana, ja vasta vuonna 1949 ne käynnistyivät pariksi vuodeksi.
Teatteri uudistettiin 1966, jolloin se sai kutsumanimen "Teatro dei Quattromila". Se rakennettiin vanhaan venesatamaan, ja istuinpaikkoja sinne saatiin noin 3 200. Näyttämö on veden päällä ja katsomo maalla. Sen jälkeen alkoivat vuosittaiset festivaalit. Vuoden 1980 jälkeen festivaaleja on laajennettu, ja niillä voidaan esittää myös Puccinin aikalaisten teoksia, oopperaa ja balettia.
"Fondazione Festival Pucciniano" (Puccinin festivaalisäätiö) perustettiin vuonna 1990. Sen jälkeen alkoi ammattimainen teatteritoiminta.
Viareggion kunta osti 2000-luvun alussa 25 000 m maata ja päätti rakentaa alueen kokonaan uudestaan. Alueelle rakennettiin "Parco della Musica" (musiikkipuisto) sekä uusi ulkoilmateatteri "Gran teatro all’aperto Giacomo Puccini". Uusi teatteri vihittiin käyttöön vuonna 2008. Teatterissa on moderni orkesterimonttu, harjoitustilat, 3 370 istuinpaikkaa 44 rivissä. Teatterin katsomon alla on 495-paikkainen studioteatteri. Juhlilla on kävijöitä on vuosittain noin 45 000.
Puccini-festivaaleilla ovat esiintyneet muiden muassa Beniamino Gigli, Franco Corelli, Plácido Domingo, Jose Carreras, Luciano Pavarotti, Ingvar Wixell, Tito Gobbi, Renata Scotto, Raina Kabaivanska, Katia Ricciarelli, Fiorenza Cossotto ja Daniela Dessì.
Mario del Monaco valitsi näyttämön jäähyväisesitykseensä, joka oli Il Tabarro.
Etäisten laaksojen mies
Etäisten laaksojen mies ("Shane") on George Stevensin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1953. Se kuuluu Stevensin niin sanottuun Amerikka-trilogiaan, jonka muut osat ovat "Paikka auringossa" ja "Jättiläinen".
Elokuvan käsikirjoituksen kirjoittivat A. B. Gutherie Jr. ja Jack Sher, ja se pohjautuu Jack Schaeferin romaaniin "Shane" (1949).
Vaitelias asesankari suojelee pientilalla asuvaa perhettä maanomistajan palkkamurhaajalta. Myyttinen hyvän ja pahan taistelu on kuvattu Wyomingin upeissa maisemissa ja kerrotaan perheen nuoren pojan näkökulmasta.
Loyal Griggs palkittiin Oscarilla elokuvan kuvauksesta. Elokuvan pohjalta tehtiin myös lyhytikäiseksi jäänyt televisiosarja.
"Etäisten laaksojen mies" äänestettiin 1979 suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle. "Video-oppaassa" vuodelta 1995 Ilkka Jauhiainen antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle viisi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”klassikko, elämää suurempi elokuva”.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. Vuonna 2006 American Film Institute nimesi "Etäisten laaksojen miehen" kaikkien aikojen 100 innoittavimman amerikkalaiselokuvan joukkoon."The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Maahockey olympialaisissa
Maahockey on järjestetty olympialaisissa, ensimmäistä kertaa vuoden 1908 kesäolympialaisissa ja laji on ollut mukana olympiaohjelmassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1924 lähtien. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran mitaleista kesäolympialaisissa 1980. Menestyneimmät maat olympialaisten maahockeyssä ovat Intia ja Alankomaat.
Vuoden 1908 olympiaturnauksessa Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan joukkueet Englanti, Irlanti, Wales ja Skotlanti sijoittuivat kaikki mitalisijoille. KOK:n tulkinnan mukaan kaikki mitalit menivät näin ollen Iso-Britannialle.
Abraj Al Bait Towers
Abraj Al Bait Towers on seitsemän tornitalon rakennuskompleksi Mekan suuren moskeijan vieressä Saudi-Arabiassa. Rakennuskompleksi saatin valmiiksi vuonna 2012.
Tornitaloissa on hotelleja, huoneistoja, ostoskeskuksia ja rukoushuoneita. Arviolta jopa 65 000 pyhiinvaeltajaa voi majoittua kompleksin tiloihin. Kompleksin keskeisin rakennus on 601 metriä korkea kellotorni. Se on maailman kolmanneksi korkein rakennus.
Abraj Al Bait -kokonaisuuden rakentaminen maksoi yli 12 miljardia euroa, joten se on maailman kallein rakennus.
Kellotorni on nelikulmainen ja siinä on kooltaan 43 × 43 -metriset kellotaulut neljään eri ilmansuuntaan. Kellotaulua valaisee kaksi miljoonaa LED-valoa. Rakennuksen yläosaan on lisäksi upotettu 20 000 valkoista ja vihreää lamppua. Näillä Saudi-Arabian lipun väreillä ilmoitetaan muslimien viiden rukoushetken alkaminen. Lamppujen valo näkyy 30 kilometrin päähän Mekasta. Lisäksi torniin on rakennettu muitakin valonheitinjärjestelmiä, joiden valo yltää 10 kilometrin korkeuteen.
Saudien suunnitelmana oli samalla saada maailmaan uusi keskeinen aika ohi Greenwich Mean Timen. Abraj Al Bait Towersin kellotaulu on läpimitaltaan kuusi kertaa suurempi kuin Big Benin Lontoossa.
Malmö MFI-9
Malmö Flygindustri MFI-9 Junior oli ruotsalainen peruskoulutuskone, jonka ensilento tehtiin 10. lokakuuta 1958. Koneen suunnitteli ruotsalainen Björn Andreasson tyyppinimellä BA-7. Hän rakensi prototyypin vapaa-ajallaan toimiessaan Convairin insinöörinä Yhdysvalloissa. Hän teki koneen koelennot itse.
Vuonna 1960 Andreason palasi Ruotsiin ja alkoi työskennellä Malmö Flygindustri-yhtiössä, jossa jatkokehitti konetta kunnes se meni vuonna 1962 tuotantoon nimellä MFI-9 Junior. Sitä seurasi vuonna 1963 MFI-9B Trainer ja MFI-9B Mili-Trainer.
Sotakäytössä konetta käytettiin Biafran puolella Nigerian sisällissodassa 1960-luvun alussa. Ruotsalainen Carl Gustav von Rosen toi sen tähän sotaan.
Ville Laine
Ville Laine (s. 25. helmikuuta 1989 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n HG Dunkerquessa. Hän on pelityyliltään puolustava puolustaja, jolla on myös suhteellisen hyvä laukaus. Laineella on kehitettävää tasaisesti jokaisella osa-alueella.
Laine on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2006 ja A-nuorten SM-pronssia vuonna 2010. Laine debytoi miesten peleissä kaudella 2008–2009, jolloin hän pelasi kaksi Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Laine teki sopimuksen Ilveksen SM-liigajoukkueen kanssa huhtikuussa 2008. Hän pelasi kaudella 2009–2010 SM-liigassa ottelun runkosarjassa sekä liigakarsinnoissa. Laine teki liigadebyyttinsä 29. tammikuuta 2010 vieraissa JYPiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.12 minuuttia. Laine pelasi kauden aikana myös seitsemän ottelua lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Heinäkuussa 2010 Laine teki 1+1-vuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa. Kaudesta 2010–2011 hän pelasi noin puolet LeKissä, joissa 19 runkosarjaottelua toivat tehot 3+2=5. Puolet Laine pelasi taas Ilveksen SM-liigajoukkuessa, jossa hän teki 18 runkosarjaottelussa kolme syöttöpistettä. Huhtikuussa 2011 Ilves käytti Laineen option ja teki hänen kanssaan vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Laine pelasi kauden 2011–2012 kuitenkin lähes kokonaan lainalla LeKissä ja pelasi kauden aikana vain yhden SM-liigaottelun.
Syyskuussa 2012 Laine siirtyi try-outille Mestiksen nousijajoukkue HC Keski-Uusimaan riveihin. Hän ei kuitenkaan kerennyt pelata joukkueessa otteluakaan, vaan siirtyi loppukaudeksi Ukrainan PHL:ssä pelaavaan HK Bilyi Barsiin. Kauden 2013–2014 Laine aloitti Italian Serie A:n HC Fassassa marraskuussa 2013, josta hän palasi HCK:hon siirtotakarajalla helmikuussa 2014.
Marraskuussa 2014 Laine siirtyi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle FFHG Division 1:n HG Dunkerqueen oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2014–2015.
Laine on pelannut yhden poikien maaottelun.
Vaskijärven luonnonpuisto
Vaskijärven luonnonpuisto on luonnonpuisto Pöytyällä Varsinais-Suomessa, entisen Yläneen kunnan alueella. Luonnonpuiston pinta-ala on 15 km² ja sitä hallinnoi Metsähallitus. Luonnonpuisto on osa Natura-aluetta, johon kuuluu myös yksityisten maita. Puisto on ollut suojeltuna vuodesta 1956 alkaen. Sitä laajennettiin vuonna 1983.
Kuten muutkin Suomen luonnonpuistot, Vaskijärven luonnonpuisto on rauhoitettu tieteellistä tutkimusta ja luonnon säilyttämistä varten. Sen alueella ei saa liikkua lumettomana aikana muualla kuin kahdella luonnonpuiston läpi johtavalla merkityllä polulla. Polut kuuluvat myös Kuhankuonon retkeilyreitistöön.
Luonnonpuiston alueesta pääosa on suota. Suon keskellä on metsäsaarekkeina vanhaa metsää, jossa elää harvinaisia hyönteisiä Alueella on myös kolme järveä: Kajavajärvi, Vähä-Valanen ja Iso-Valanen. Puistolle nimen antanut Vaskijärvi on puiston kaakkoisrajalla, mutta sen ulkopuolella. Alueen suot edustavat monia suotyyppejä: enimmäkseen keidassoita, jonkun verran aapasoita ja joitain pohjoisempia piirteitä on myös nähtävissä.
Alueella pesii suolintuja kuten kurkia ja vanhojen metsien lajeja kuten metso.
Luontodirektiivin liitteen II lajeja ovat saukko, liito-orava ja susi. Metsissä kasvaa harvinaisia vanhojen metsien kääpälajeja kuten korpiludekääpä.
Hannu Tervaharju
Hannu Tervaharju (s. 29. maaliskuuta 1957) on suomalainen basisti ja kielenkääntäjä.
Muusikkona Tervaharju on tunnettu Juice Leskinen Slam -yhtyeen basistina. Hän oli Leskisen hyvä ystävä, Harri Rinne puhuu jopa ”henkien avioliitosta” ja mainitsee heidän nukkuneen käsi kädessä. Leskisen mukaan heillä ”synkkasi oivallisesti”. Vuonna 1981 Leskisen oli kuitenkin erotettava Tervaharju Slamista, koska muuten Safka Pekkonen ja Jari Yliaho uhkasivat jättää yhtyeen. Vaikka Slam soittikin vielä sovitut esiintymiset loppuun, käytännössä se hajosi Tervaharjun erottamiseen. Tilanne oli Leskiselle hyvin hankala, ja myöhemmin hän teki eräänlaisena anteeksipyyntönä "Dokumentti"-albumille kappaleen ”Hannu”. Se on hänen mukaansa ainoa hänen tekemänsä ”mies miehelle -biisi”.
Tervaharju on suomentanut etenkin scifi- ja fantasiakirjallisuutta. Vuonna 2001 hän sai Tampereen kaupungin kääntäjäpalkinnon. Hän toimi myös kansanedustaja Veltto Virtasen avustajana.
Kreikan pääministeri
Kreikan pääministeri () on Kreikan hallituksen johtaja. Pääministerin nimittää presidentti. Nykyinen pääministeri on Aléxis Tsípras (Syriza) 21. syyskuuta 2015 lähtien. Pääministeriä saatetaan toisaalta kutsua hallituksen puheenjohtajaksi.
Pääministerin virka-asunto on Ateenan keskustassa sijaitseva Máximoksen huvila.
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1987–1988
Jalkapallon Euroopan cupin kausi 1987–1988 oli Euroopan cupin 33. kausi. Loppuottelu pelattiin Stuttgartissa, Neckarstadionilla, 25. toukokuuta 1988. Kauden mestaruuden voitti PSV Eindhoven.Euroopan cupin finaali pelattiin Neckarstadionilla, Stuttgartissa, Saksassa. Finaali järjestettiin stadionilla toista kertaa.
Keskeislyriikka
Keskeislyriikka eli keskuslyriikka on runoutta, joka keskittyy runon puhujan eli lyyrisen minän ympärille. Keskeislyriikassa runon puhuja tarkkailee subjektiivisia tuntemuksiaan, ja siinä on usein henkilökohtaisia tilityksiä tai tunnustuksia. Käytännössä keskeislyriikkaa ei ollut ennen William Wordsworthia.
1950-luvulla keskeislyriikka oli Suomessa runouden arvostetuin muoto. Esimerkiksi Tuomas Anhava piti itseään keskeislyyrikkona.
Marokon kuningas
Marokon kuningas on Marokon valtionpäämies. Ennen virka tunnettiin nimellä sulttaani. Kuninkaalla on laajat valtaoikeudet, mutta hänen valtansa on vähenemässä. Nykyinen kuningas on Muhammad VI vuodesta 1999 lähtien.
The Tower at Stony Wood
The Tower at Stony Wood on Patricia A. McKillipin vuonna 2000 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli Nebula-palkinnon ehdokkaana vuonna 2001.
Rugby kesäolympialaisissa 1900
Vuoden 1900 kesäolympialaisten rugby järjestettiin 14. – 28. lokakuuta 1900 Pariisissa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 47 osanottajaa kolmesta eri maasta. Joukkueita oli kolme, ja rugby järjestettiin ainoastaan miehille. Pelin muotona oli rugby union.
Maiden edustajina turnauksessa toimivat seurajoukkueet; Yhdistyneestä kuningaskunnasta Moseley Wanderers, Ranskasta Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques ja Saksan keisarikunnasta SC 1880 Frankfurt.
Otteluita pelattiin ainoastaan kaksi. Ensimmäisessä ottelussa kohtasivat Ranskan ja Saksan joukkueet, toisessa ottelussa Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan joukkueet. Ranska voitti kummatkin ottelut ja saavutti näin olympiakultaa.
The Book of Atrix Wolfe
The Book of Atrix Wolfe on Patricia A. McKillipin vuonna 1995 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli Mythopoeic-palkinnon ehdokkaana vuonna 1996.
The Bell at Sealey Head
The Bell at Sealey Head on Patricia A. McKillipin vuonna 2008 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli Mythopoeic-palkinnon ehdokkaana vuonna 2009.
Tansanian vaakuna
Tansanian vaakuna on Tansanian kansallistunnus lipun, moton ja kansallislaulun ohella.
Vaakunan kilpi on jaettu neljään kenttään, ylimpään osaan on kuvattu soihtu keltaiselle pohjalle, toiseksi ylimpään maan lippu, toiseksi alimpään keltainen kirves ja keltainen kuokka punaisella pohjalla ja alimpaan osaan viisi sinivalkoista aaltokoroa. Vaakunan kilven päällä on keihäs. Ylimmän kentäs keltainen väri symboloi maan mineraalivaroja ja soihtu vapautta ja kansan koulutusta. Toiseksi alimman kentän punainen väri symboloi maan hedelmällisyyttä ja kirveet talouskasvua. Alin kenttä symboloi maata, merta, järviä ja rannikkoa. Keihäs symboloi puolustusta.
Vaakunaa kannattelee mies ja nainen, jotka molemmat pitävät käsissään norsun syöksyhammasta. Miehen jalkojen juuressa on mausteneilikan kasvi ja naisen puuvillan kasvi; tämä symboloi maataloutta. Vaakunan alle on kuvattu Kilimanjaro-vuori ja maan swahilinkielinen motto "Uhuru na Umoja (suom. Vapaus ja yhtenäisyys)".
Alphabet of Thorn
Alphabet of Thorn on Patricia A. McKillipin vuonna 2004 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli Mythopoeic-palkinnon ehdokkaana vuonna 2005.
Rugby kesäolympialaisissa 1908
Vuoden 1908 kesäolympialaisten rugby järjestettiin 26. lokakuuta 1908 White City Stadiumilla Lontoossa. Tämä oli toinen kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 30 osanottajaa kahdesta eri maasta. Rugby järjestettiin ainoastaan miehille. Pelin muotona oli rugby union. Pelejä pelattiin ainoastaan yksi. Yhdistynyttä kuningaskuntaa edusti Cornwallin rugbyjoukkue ja Australaasiaa Australian rugby union -maajoukkue. Australaasia voitti Yhdistyneen kuningaskunnan turnauksen ainoassa ottelussa 32–2.
Haartmanin sairaala
Haartmanin sairaala on Helsingissä Meilahden sairaala-alueella toimiva päivystyssairaala. Haartmanin sairaalassa hoidetaan Helsingin eteläisen, keskisen ja läntisen alueen päivystysluonteista hoitoa tarvitsevia aikuisia. Haartmanin sairaala aloitti toimintansa syksyllä 2009.
Sairaalassa on seuraavat toiminnot:Yhteispäivystys koostuu erityisesti eteläisen, keskisen ja läntisen Helsingin asukkaita iltaisin, öisin ja viikonloppuisin palvelevasta terveyskeskuspäivystyksestä
Od Magic
Od Magic on Patricia A. McKillipin vuonna 2005 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli World Fantasy -palkinnon ehdokkaana vuonna 2006.
Vesa Sisätön mukaan "Od Magic" on viehättävän pienimuotoinen fantasiaromaani, joka kertoo vapaan luovuuden tärkeydestä.
Harrowing the Dragon
Harrowing the Dragon on Patricia A. McKillipin vuonna 2005 ilmestynyt fantasianovellien kokoelma.
Something Rich and Strange
Something Rich and Strange on Patricia A. McKillipin vuonna 1994 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos sai Mythopoeic-palkinnon vuonna 1995.
Guyanan lippu
Guyanan lippu on Guyanan kansallistunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan lipuksi 1966. Lipun vihreä väri symboloi metsiä ja maanviljelyä, valkoinen vesistöjä, keltainen mineraalivaroja, punainen kansan määrätietoisuutta ja musta kestävyyttä, jota vaaditaan uuden valtion perustamiseksi.
Luettelo sähköautomalleista
Tämä on luettelo valmistetuista sähköllä toimivista automalleista. Luettelo ei ole täydellinen.
Seuraavassa on listattu aikajärjestyksessä sähköautoja, jotka ovat olleet myynnissä tai saatavilla leasing-sopimuksella. Tällä hetkellä tuotannossa olevat vihreällä pohjavärillä.
Viimeaikaisia sähköautojen prototyyppejä ovat:
Seuraavien sähköautojen (ja plug-in-hybridien) on suunniteltu tulevan tuotantoon:
Viktor Žirmunski
Viktor Maksimovitš Žirmunski () (2. elokuuta 1891 Pietari – 31. tammikuuta 1971 Leningrad) oli venäjänjuutalainen filologi ja kirjallisuudentutkija. Žirmunski oli Saratovin yliopiston ja Pietarin valtionyliopiston professori sekä Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen.
Žirmunski oli germanisti, joka oli kiinnostunut myös yleisestä kieliteoriasta. Hän tutki mm. kieliopin muuttumista käyttäen aineistonaan Venäjän saksankielisiä väestöryhmiä. Kirjallisuudentutkijana hän oli lähellä venäläisen formalismin koulukuntaa. Osan tutkimuksistaan Žirmunski kirjoitti saksaksi.
Winter Rose (kirja)
Winter Rose on Patricia A. McKillipin vuonna 1995 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos oli Nebula-palkinnon ehdokkaana 1996 ja Mythopoeic-palkinnon ehdokkaana vuonna 1997.
Solstice Wood
Solstice Wood on Patricia A. McKillipin vuonna 2006 ilmestynyt fantasiaromaani. Teos sai Mythopoeic-palkinnon vuonna 2006.
Camille Lacourt
Camille Lacourt (s. 22. huhtikuuta 1985 Narbonne, Ranska) on ranskalainen uimari.
Lacourt sai 2009 Pescaran Välimeren kilpailuissa hopeaa 50 metrin selkäuinnissa ajalla 25,03 ja sijoittui Rooman MM-kilpailuissa samassa lajissa viidenneksi. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 50 metrin selkäuinnissa kisaennätyksellä 24,07 ja 100 metrin selkäuinnissa Euroopan ennätyksellä 52,11. Lisäksi hän kuului Ranskan kultajoukkueeseen 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa hän oli toinen 100 metrin selkäuinnissa.
Lacourt jakoi 2011 Shanghain MM-kilpailuissa 100 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden maanmiehensä Jérémy Straviusin kanssa ajalla 52,76. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin selkäuinnissa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti kultaa 50 metrin selkäuinnissa ajalla 24,42 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä sijoittui viidenneksi 100 metrin selkäuinnissa. Saman vuoden Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai pronssia 100 metrin selkäuinnissa.
Lacourt saavutti Kazanin MM-kilpailuissa 2015 kultaa 50 metrin selkäuinnissa ajalla 24,23, hopeaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 52,48 ja pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän voitti Lontoossa 2016 Euroopan-mestaruuden 50 metrin selkäuinnissa ajalla 24,77 ja 100 metrin selkäuinnissa ajalla 53,79. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi. Hän voitti 50 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden Budapestissa 2017 ajalla 24,35.
The Throme of the Erril of Sherril
The Throme of the Erril of Sherril on Patricia A. McKillipin vuonna 1973 ilmestynyt esikoisteos, lasten fantasiaromaani.
The Forgotten Beasts of Eld
The Forgotten Beasts of Eld on Patricia A. McKillipin vuonna 1974 ilmestynyt nuorten fantasiaromaani. Teos sai World Fantasy -palkinnon vuonna 1975.
Heavy Duty
Heavy Duty on Action Force -universumissa esiintyvä sankari. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1991 A Real American Hero -lelusarjassa.
Heavy Duty syntyi Chicagossa, Illinoissa ja on erikoistunut serkkunsa Roadblockin tavoin raskasaseisiin. Hän kiinnostui nuorena klassisesta musiikista ja opetteli soittamaan kitaraa. Tämä on johtanut myös Heavy Dutyn tapaan kuunnella mielellään taisteluiden aikana klassista musiikkia, erityisesti Bachia. Heavy Duty on sotilasarvoltaan kersantti.
Heavy Duty esiintyi "" -sarjakuvassa vuonna 1992. Se auttoi ensiesiintymisessään Joen joukkoja puolustamaan päämajaansa Kuilua Cobran joukkojen hyökkäykseltä.
Heavy Dutyn nimi esiintyy IDW Publishingin kustantamassa "G.I. Joe" -sarjakuvassa. Hahmo perustuu luonteeltaan ja ulkonäöltään Roadblockin. Se taistelee kuitenkin sarjakuvassa Heavy Dutyn kotikaupungissa Chicagossa taisteluandroidiarmeijaa, Dreadnokseja ja Cobran sotilaita vastaan. Hän haavoittuu taistelun aikana, mutta kykenee jatkamaan ja auttamaan Joen sotilaita.
Robert B. Owens ääninäytteli Heavy Dutya vuosina 2005-2006 animaatiosarjassa "". Heavy Duty kuului sarjassa Joen ryhmän päähahmoihin. Hän useimmiten työskenteli Tunnel Ratin parina ja tapasi sarjassa useimmiten esittellä lihaksiaan.
Keith Ferguson ääninäytteli Heavy Dutya vuonna 2011 animaatiosarjassa "". Hahmo vieraili sarjan aikana yhdessä jaksossa.
Adewale Akinnuoye-Agbaje esitti Heavy Dutya vuoden 2009 elokuvassa "".
Hershel Dalton eli Heavy Duty oli elokuvassa entinen Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan sotilas ennen liittymistään G.I. Joen joukkoihin, jossa hän toimi taistelukentän komentajana. Heavy Duty esitteli Dukelle ja Ripcordille heidän erikoisasunsa ja oli myöhemmin Scarlettin kanssa auttamassa takaa-ajossa Dukea ja Ripcordia, jotka jahtasivat Pariisissa Baronessia ja Storm Shadowta. Elokuvan lopussa Heavy Duty oli johtamassa Joen joukkoja Cobran tukikohdan tuhoamisessa.
Venäjän pääministeri
Venäjän pääministeri, virallisesti Venäjän federaation hallituksen puheenjohtaja on hallituksen johtaja. Hänet nimittää presidentti. Lain mukaan presidentin on nimettävä uusi pääministeri kun hallituksen hajoamisesta on kulunut kaksi viikkoa tai kun presidentti vaihtuu. Nykyinen pääministeri on entinen presidentti Dmitri Medvedev, sen jälkeen kun edellinen pääministeri Vladimir Putin tuli valituksi presidentiksi.
Ruandan presidentti
Ruandan presidentti on Ruandan valtionpäämies. Presidentti valitaan seitsemän vuoden välein, ja sama henkilö voidaan valita kahdelle kaudelle.
Presidentti on vahva hallituksen johtaja pääministerin ohella. Nykyinen presidentti on Paul Kagame maaliskuusta 2000 lähtien, joka valittiin uudelleen elokuussa 2010.
Alex Reid (näyttelijä)
Alex Reid on brittiläinen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "The Descent – loukussa" (2005) ja "Wilderness" (2006) sekä televisiosarjoissa "Misfits" ja "Ultimate Force".
Reid syntyi ja kasvoi Cornwallissa. Hän kouluttautui näyttelijäksi Webber Douglas Academy of Dramatic Artissa.
Martignyn alue
Martignyn alue () on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta.
Martignyn alue oli Rooman valtakunnan aikaan merkittävää rajaseutua, sillä sitä kautta kulki reitti Italiasta Ison Sankt Bernhardin solan yli pohjoiseen .
Martignyn alueella on 11 kuntaa, joista suurimmat ovat Martigny ja Fully. Alueen asukasluku on 46 140 (31.12.2015). Väkiluku on selvässä kasvussa, sillä vuoden 2012 lopussa asukkaita oli 43 431. Alueen pinta-ala on 263 km² . Alueen pääkieli on ranska.
Sébastien Rouault
Sébastien Rouault (s. 24. helmikuuta 1986 Le Chesnay, Yvelines, Ranska) on ranskalainen uimari.
Rouault sai nuorten EM-kilpailuissa Glasgow'ssa 2003 pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa sekä Lissabonissa 2004 hopeaa 400 ja 1 500 metrin vapaauinnissa. Montrealin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui 800 metrillä kahdeksanneksi ja 1 500 metrillä seitsemänneksi. Vuonna 2006 hän sai 1 500 metrillä hopeaa Budapestin pitkän radan ja pronssia Helsingin lyhyen radan EM-kilpailuissa. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui neljänneksi 800 metrillä.
Rouault voitti Budapestin EM-kilpailuissa 2010 kultaa 800 metrillä kilpailuennätyksellä 7.48,28 ja 1 500 metrillä ajalla 14.55,17. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli 400 ja 800 metrin vapaauinneissa kahdeksas ja ui alkuerissä Ranskan 4 × 200 m vapaauintiviestijoukkueessa, joka sai lopulta hopeaa.
Jerson Cabral
Jerson Cabral (s. 3. tammikuuta 1991 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa maan pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa Feyenoord Rotterdamia. Cabralin pelipaikka on vasen laitalinkki. Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla 8. elokuuta 2010 kotiottelussa Utrechtia vastaan tullessaan 51. minuutilla kentälle Diego Biseswarin tilalle.