hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Toni Vilander
Toni Markus Vilander (s. 25. heinäkuuta 1980 Kankaanpää) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut muun muassa Italian Formula Renault -luokassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2002 ja Italian GT-mestaruussarjassa voittaen sarjan mestaruuden vuonna 2006.
Vuonna 2005 Vilander ajoi GP2-sarjassa neljä kilpailua ollen parhaimmillaan 8. Samalla kaudella Vilander jatkoi uraansa Italian F3000-sarjassa ollen sarjan neljäs. Vuonna 2007 Vilander voitti FIA GT Championship-sarjan mestaruuden yhdessä Dirk Müllerin kanssa. Seuraavana vuonna Vilander jakoi tittelinsä entisen Formula 1 -kuljettajan Gianmaria Brunin kanssa.
Vilander on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon vuosina 2008, 2010-2016. Vuosina 2012 ja 2014 hän on voittanut GTE Pro -luokassa yhdessä Giancarlo Fisichellan ja Gianmaria Brunin kanssa. Vuonna 2017 hän osallistuu kilpailuun Giancarlo Fisichellan ja toistaiseksi tuntemattoman kuljettajan kanssa Risi Competizione -tallissa.
Vuonna 2013 Vilander kilpaili FIA World Endurance Championship -sarjassa. Vilander jatkoi 2014 FIA WEC-sarjassa voittaen GTE Pro luokan maailmanmestaruuden yhdessä Gianmaria Brunin kanssa. FIA WEC -sarjan kaudella 2014 Vilander ja Gianmaria Bruni ajoivat AF Corse -tallissa GTE Pro -luokan mestaruuteen.
Vuonna 2016 Vilander ajoi WeatherTech SportsCar Championship -sarjassa Giancarlo Fisichellan kanssa Risi Competizione tallissa.
Vuonna 2017 Vilander voitti Bathurstin 12 tunnin ajon yhdessä Jamie Whincupin kanssa Maranello Motorsport -tallissa Ferrari 488 GT3 -autolla. Vilander ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen.
Kaudella Toni Vilander liittyi MTV3:n F1-lähestysten asiantuntijaksi paikkaamaan matkustamista vähentänyttä Mika Saloa. Vilander teki kommentaattoridebyyttinsä Abu Dhabin GP:ssa.
Vilander omistaa Kankaanpäässä toimivan Varikko-nimisen ravintolan, jonka seiniä koristavat lukuisat autourheiluaiheiset muistoesineet, muun muassa Kimi Räikkösen viimeisen Ferrari-kisan ajohaalari.
Can Artam
Can Artam (s. 30. kesäkuuta 1981 Istanbul, Turkki) on turkkilainen autourheilija. Hän on kilpaillut muun muassa Turkin Touring Car -mestaruussarjassa vuosina 2001-02. Vuonna 2001 hän kilpaili US Barber Formula Dodge -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Hän kilpaili myös Britannian Formula 3- ja Formula Renault V6 Eurocup -luokissa. Vuonna 2004 Artam kilpaili F3000-luokassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili GP2-sarjassa saavuttaen kaksi pistettä.
Água de Beber
Água de Beber () on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Vinícius de Moraesin sanoittama bossa nova -kappale vuodelta 1961. Jobim julkaisi instrumentaaliversion albumillaan "The Composer of ”Desafinado”, Plays" vuonna 1963, ja kappale on sittemmin esitetty useissa eri muodoissa niin laulettuna kuin instrumentaalinakin. Kappaleen ovat Jobimin lisäksi äänittäneet muun muassa Astrud Gilberto, Ella Fitzgerald, Frank Sinatra, Charlie Byrd, Al Jarreau, Toninho Horta ja Carola.
Kappaleen nimi tarkoittaa ”juomavettä”. Portugalin oikeinkirjoituksen mukainen kirjoitusasu on ”Água de Beber”, mutta aksenttimerkki jätetään yleensä kirjoittamatta niin portugalin- kuin vieraskielisissäkin julkaisuissa. Englanniksi kappaletta on esitetty Norman Gimbelin kirjoittamilla sanoilla nimillä ”Water to Drink” ja ”Drinking Water”.
Meditação
Meditação () on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja Newton Mendonçan sanoittama bossa nova -kappale. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Jobimin ja João Gilberton albumilla "Gilberto and Jobim" vuonna 1960. Myöhemmin kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi, ja sen ovat esittäneet muun muassa Andy Williams, Frank Sinatra, Dexter Gordon, Paul Horn, Joe Pass sekä Carlos Santana ja John McLaughlin.
Alkuperäiset portugalinkieliset sanat kuvaavat yksinkertaisella tavalla elämän kauneutta. Norman Gimbelin englanninkielisessä käännösversiossa nimeltä ”Meditation” kappale on muutettu tavanomaiseksi rakkauslauluksi.
Suomessa kappaleen levytti Olavi Virta Saukin suomentamin sanoin vuonna 1963 nimellä ”Hymy, kukka ja rakkaus”. Erkki Liikanen on levyttänyt sävelmän vuonna 1967 Aarno Ranisen sanoituksena nimellä ”Taas on hiljaisuus”.
Hapoel Tel Aviv FC
Hapoel Tel Aviv Football Club on israelilainen jalkapalloseura, joka tulee Tel Avivin kaupungista Israelista. Joukkue on perustettu vuonna 1927 ja se pelaa tällä hetkellä maan korkeimmalla sarjatasolla Ligat ha'Alissa. Se pelaa kotiottelunsa 17 500-paikkaisella Bloomfield Stadiumilla.
Joukkue on yksi maan menestyneimmistä seuroista yhdessä paikallisvastustaja Maccabi Tel Avivin kanssa. Hapoel Tel Aviv on voittanut maan pääsarjan 13 ja cupin 16 kertaa. Vuonna 1967 se oli historian ensimmäinen AFC Champions Leaguen voittaja.
Wave
Wave () on Antônio Carlos Jobimin säveltämä ja sanoittama bossa nova -kappale vuodelta 1967. Ensimmäinen versio on Jobimin albumilta "Wave" vuodelta 1967, jolle sovituksen teki saksalainen kapellimestari ja säveltäjä Claus Ogerman. Kappaleessa yhdistyvät Jobimin ja yleensäkin bossa novan taustalla olevat vaikutteet, ennen kaikkea brasilialainen samba ja yhdysvaltalainen jazz.
Frank Sinatra nauhoitti Jobimin itsensä sanoittaman version vuonna 1967. Äänitteen piti tulla albumille "Francis Albert Sinatra & Antonio Carlos Jobim", mutta se jätettiin myöhemmälle "Sinatra & Company" -levylle. Kappaleen ovat nauhoittaneet myös muun muassa Oscar Peterson, Ahmad Jamal ja Biréli Lagrène.
PFK Liteks Lovetš
PFK Liteks Lovetš on jalkapalloseura, joka tulee Lovetšin kaupungista Bulgariasta. Seura on perustettu 1921, ja sen joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla A Grupassa. Se pelaa kotiottelunsa 7 050 -paikkaisella Lovetšin kaupunginstadionilla.
Joukkue on voittanut maan pääsarjamestaruuden kolmesti ja cupin neljästi. Se on historian kolmas bulgarialainen joukkue, joka on päässyt pelaamaan eurokentille yhdessä TsSKA Sofian ja Levski Sofian kanssa. Joulukuussa 2015 Liteks suljettiin ulos Bulgarian liigasta pelaajien protestoitua erotuomaritoimintaa ja poistuttua kentältä kesken ottelun. Seura putoaa kauden jälkeen sarjaporrasta alemmas.
The Composer of ”Desafinado”, Plays
The Composer of ”Desafinado”, Plays on brasilialaisen jazzmuusikon Antônio Carlos Jobimin esikoisalbumi vuodelta 1963. Kyseessä oli Jobimin ensimmäinen Yhdysvaltojen markkinoille julkaistu albumi, aikana jolloin bossa nova -tyylilaji oli lyönyt itsensä läpi hittikappaleiden ”Desafinado” ja ”The Girl from Ipanema” avulla. Jobim soitti albumilla pianoa ja sovitukset kappaleisiin teki Claus Ogerman. Useista albumin kappaleista muodostui bossa novan standardeja, ja monet niistä kuuluvat edelleen Jobimin tunnetuimpiin ja levytetyimpiin sävellyksiin.
CF Palencia
Club de Fútbol Palencia on jalkapalloseura, joka tulee Palencian kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1975 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 8 100-paikkaisella Estadio Nueva Balasteralla.
Joukkue perustettiin 16. kesäkuuta 1929 nimellä "Club Deportivo Palencia". Vuonna 1943 se nousi alimmalle kansalliselle sarjatasolle Tercera Divisióniin, jolloin se tunnettiin nimellä "Fábrica Nacional de Palencia".
Vuonna 1951 Palencia uudelleennimettiin jälleen, tällä kertaa se sai nimekseen "Atlético Palencia". Samana vuonna joukkue pudotettiin takaisin alueellisiin sarjoihin taloudellisien ongelmien vuoksi. Kolme vuotta myöhemmin se palasi takaisin Tercera Divisióniin.
1960-luvun alussa joukkue käytti lyhyen aikaa nimeä "Otero de Palencia", joka kuitenkin pikaisesti vaihtui "Palencia Club de Fútboliksi". Kaudella 1970–1971 joukkue selviytyi karsintoihin, jonka kautta sillä oli mahdollisuus nousta maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin. Vastassa joukkueella oli Real Oviedo, joka lopulta eteni karsintaparista Segunda Divisióniin.
17. kesäkuuta 1979 legendaarisen Real Madrid-pelaajan Francisco Genton valmentamana Palencia nousi ensi kertaa historiassaan Segunda Divisióniin voitettuaan kotiottelussa Pontevedran numeroin 1–0. Kaudella 1982–1983 joukkue sijoittui Segunda Divisiónissa viidenneksi ja jäi vain kolmen pisteen päähän maan pääsarjaan Primera Divisióniin noususta. Kolme vuotta myöhemmin joukkue meni konkurssiin talousongelmien vuoksi.
Lopulta "Club Deportivo Cristo Olímpico" nimisestä joukkueesta tuli kaupungin ykkösjoukkue, joka oli aikaisemmin toiminut reservijoukkueena. Vuonna 1989 joukkue kuitenkin sai uuden nimen "Club de Fútbol Palencia", ja seuraavien kahden vuosikymmenen aikana se nousi takaisin pelaamaan kansallisille sarjatasoille Tercera Divisióniin ja Segunda División B:hen.
CD Lugo
Club Deportivo Lugo on jalkapalloseura, joka tulee Lugon kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1953 ja se pelaa kaudella 2018–2019 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Se pelaa kotiottelunsa 4 800-paikkaisella Estadio Anxo Carrolla.
Joukkue on pelannut suurimman osan historiastaan Segunda División B:ssä sekä Tercera Divisiónissa kansallisissa sarjoissa. Se on pelannut maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa kauden 1992–1993 sekä kaudesta 2012–2013 alkaen.
3037 Alku
3037 Alku on Marsin ja Jupiterin välisellä pääasteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta, eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Yrjö Väisälä vuonna 1944. Pikkuplaneetta sai nimensä löytäjänsä veneen mukaan. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1944 BA.
Christine Keeler
Christine Keeler (myöh. Christine Sloane; 22. helmikuuta 1942 Uxbridge, Middlesex, Britannia – 4. joulukuuta 2017 Locksbottom, Suur-Lontoo, Britannia) oli brittiläinen malli ja showtanssija, jonka samanaikaiset suhteet Britannian sotaministeriin John Profumoon ja Neuvostoliiton laivastoattaseaan Jevgeni Ivanoviin aiheuttivat Profumo-skandaalina tunnetun poliittisen skandaalin ja ministeri Profumon eron vuonna 1963.. Skandaali paljastui toisen rikostapauksen yhteydessä, kun Keeleriä vainonnut Aloysius Gordon -niminen ahdistelija yritti ampua Keelerin suojelijan Stephen Wardin, joka oli esitellyt hänet ministeri Profumolle. Keeler tuomittiin myöhemmin samana vuonna yhdeksän kuukauden vankeuteen väärän valan antamisesta Gordonin oikeudenkäynnissä.
Keeler otti myöhemmin sukunimekseen Sloane. Hän oli kahdesti naimisissa ja sai kummastakin avioliitostaan yhden pojan. Molemmat liitot päättyivät eroon. Hän kuoli vuonna 2017 keuhkoahtaumatautiin.
Stefano Coletti
Stefano Coletti (s. 6. huhtikuuta 1989 La Colle, Monaco) on monacolainen moottoriurheilija. Hänen sisarensa on alppihiihtäjä Alexandra Coletti.
Hän on kilpaillut Formula BMW-, Formula Renault-, Formula 3-, GP3- ja IndyCar-luokissa. Hän kilpaili lisäksi GP2-sarjassa kaudet 2009 ja 2011–2014 ja sijoittui parhaimmillaan vuonna 2013 sarjan viidenneksi. Vuonna 2017 Coletti kilpaili Formula 2 -sarjassa (entinen GP2-sarja).
Colettin GP2-ura alkoi Valencian kilpailusta, jossa hän korvasi Davide Valsecchin. Ensimmäisessä kilpailussaan hän otti varaslähdön ja ylitti varikon sulkuviivan. Toisessa kilpailussaan hän viivytteli lähtöruudukossa ja sai rangaistuksen aloitettuaan lähtöruudukosta eikä varikkosuoralta kolaroiden Dani Closin kanssa ennen rangaistustaan. Kolmannessa kilpailussaan hän kolaroi pahasti kaksi kierrosta ennen loppua, jolloin kilpailu ajettiin turva-auton perässä loppuun. Hän selvisi puristuksella nikamassa ja mustelmilla joutuen jättämään sprinttikilpailun väliin. Hänet erotettiin tallista tämän jälkeen. Coletti siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan samana vuonna. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2010 saavuttaen viisi palkintosijaa sijoittuen yhteispisteissä kuudenneksi. Coletti kilpaili myös GP3-sarjassa saavuttaen kaksi kolmostilaa ja 18 pistettä.
Coletti teki paluun GP2-sarjaan kaudella 2011 Trident-tallissa, jonka autolla otti ensimmäisen GP2-voittonsa Turkin sprinttikisassa. Hän otti toisen voittonsa Unkarin sprinttikisassa pitkän nousun jälkeen. Hän osui Belgian pitkässä kilpailussa Mihail Aljošin autoon kovalla vauhdilla, minkä seurauksena Coletilta murtui kaksi selkänikamaa. Hän ei osallistunut sarjan päätöskilpailuihin ja hänen tuuraajakseen tuli toinen monacolainen Stéphane Richelmi. Coletti sijoittui sarjan 11:ksi keräten 22 pistettä. Coletti jatkoi GP2:ssa vuonna 2012 siirtyen Scuderia Coloni -talliin (hän ajoi jo vuonna 2011 GP2-sarjan ulkopuolisessa Abu Dhabin osakilpailussa tallin autolla). Hän vaihtoi Rapax-talliin kauden lopussa. Coletti saavutti yhden palkintosijan ja kolme nopeinta kierrosta sijoittuen sarjan 13:ksi.
Vuonna 2013 Coletti jatkoi Rapax-tallissa. Hän aloitti kauden vahvasti ajamalla paalupaikalle, mutta putosi pitkässä kilpailussa lopulta kolmanneksi. Sprinttikilpailussa hän lähti kuudennesta ruudusta ja ajoi voittoon. Coletti ajoi Monacon sprinttikilpailun voittoon, ollen ensimmäinen monacolainen sitten vuoden 1931 ja Louis Chironin, joka on pystynyt voittamaan kotikilpailunsa. Hän johti sarjaa kauden puoleen väliin asti, mutta loppukaudesta Nürburgringin pitkän kilpailun jälkeen hän ei ollut kertaakaan pistesijoilla ja jäi lopulta sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Coletti vaihtoi tiimiä siirtyen Racing Engineering -talliin. Hän voitti kaksi kilpailua sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Vuonna 2015 Coletti siirtyi Amerikkaan kilpailemaan IndyCar -sarjaan ja vuonna 2016 kilpaili European Le Mans Series -sarjassa. Vuonna 2017 hän teki paluun Formula 2-sarjaan Campos Racing-talliin Bahrainin viikonlopun ajaksi jääden ilman pisteitä.
Col du Tourmalet
Col du Tourmalet on vuorensola Pyreneillä, Hautes-Pyrénées'n departementissa, Ranskassa. Sen huippu sijaitsee 2 115 metrin korkeudella, ja on yksi Pyreneiden korkeimmista kohdista, jonka kautta kulkee tie.
Col du Tourmalet'lle johtaa kolme tietä. Lännestä Luz-Saint-Sauveur'n kautta nousua on 19 kilometriä ja keskijyrkkyys on 7,4 prosenttia. Idän puolella on kaksi tietä: Sainte-Marie-de-Campanin kautta tultaessa nousua on 17,1 kilometriä keskijyrkkyydeltään 7,3 prosenttia ja Campanin kautta tultaessa 23,5 kilometriä keskijyrkkyydeltään 6,4 prosenttia.
Col du Tourmalet on kuulunut Ranskan ympäriajon reitille useammin kuin mikään toinen vuori. Ensimmäisen kerran sille noustiin 1910, jolloin huipulle saapui ensimmäisenä Octave Lapize. Kaikkiaan nousu on ollut kilpailun reitillä 80 kertaa (vuoteen 2015 mennessä). Ranskan ympäriajon etappi päättyi Tourmalet'lle ensimmäisen kerran 1974, jolloin voittaja oli Jean-Pierre Danguillaume. Toisen kerran etappi päättyi Col du Tourmalet'lle 2010. 4,5 kilometrin päässä Tourmalet'n huipulta sijaitsevaan La Mongien talviurheilukeskukseen Ranskan ympäriajon etappi on päättynyt kolme kertaa.
Ranskan ympäriajossa ovat Col du Tourmalet'n huipulla olleet ensimmäisenä seuraavat pyöräilijät.
¤ = Etappi päättyi Tourmalet'n huipulle
Col du Tourmalet Velofilo – Tour de Francen tiimoilta 15.7.2015.
Bruno Sammartino
Bruno Leopoldo Francesco Sammartino (6. lokakuuta 1935 Pizzoferrato, Italia – 18. huhtikuuta 2018) oli yhdysvaltalainen showpainija. Hän oli etniseltä taustaltaan amerikanitalialainen. Sammartino oli World Wide Wrestling Federationin mestari yhteensä yli 11 vuotta ja oli yksi suosituimmista painijoista 1960- ja 1970-luvuilla. Hänen uransa kesti lähes 30 vuotta, sillä hänen ensimmäinen ottelunsa oli vuonna 1959 ja jäähyväisottelunsa vuonna 1987.
Myös Brunon poika David on tullut tunnetuksi showpainijana.
Klavdija Majutšaja
Klavdija Jakovlevna Majutšaja (omaa sukua Lapteva, ; 15. toukokuuta 1918 – 14. lokakuuta 1989) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti kultaa Oslon EM-kisoissa 1946 tuloksella 46,25 metriä. Majutšaja heitti seuraavana vuonna 50,32 metriä, ja hänestä tuli ensimmäinen nainen, joka heitti keihästä yli 50 metriä. IAAF ei kuitenkaan ratifioinut tulosta viralliseksi maailmanennätykseksi. Majutšaja myös heitti kauden parhaan tuloksen sekä vuosina 1946 että 1947.
Sanni Utriainen
Sanni Marja Anniina Utriainen (s. 5. helmikuuta 1991 Nokia) on suomalainen keihäänheittäjä. Utriainen edustaa Tampereen Pyrintöä edustettuaan aikaisemmin Nokian Urheilijoita. Häntä valmentaa Matti Närhi. Aikaisemmin häntä valmensi isänsä Esa Utriainen, joka on entinen keihäänheittäjä.
Kalevan kisoissa Utriainen voitti Suomen mestaruuden Kajaanissa 2010. Vuonna 2015 hän sai hopeaa ja vuosina 2012, 2013 ja 2017 pronssia.
Utriainen voitti kultaa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 22. heinäkuuta 2010 Kanadan Monctonissa. Hän heitti viimeisellä heitollaan voittotuloksen 56,69 m, joka oli tuolloin myös hänen oma ennätyksensä. Vuonna 2009 Utriainen sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Novi Sadissa. Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2010 Utriainen otti lajivoiton uudella ennätyksellään 57,26. 9. kesäkuuta 2011 hän heitti Lahdessa uuden ennätyksensä, 58,24 metriä.
Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa 2011 Utriainen sijoittui neljänneksi. Toukokuussa 2012 Utriainen heitti Loughboroughissa ennätyksekseen 58,74. Pari viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystään Leverkusenissa lukemiin 59,31 ylittäen samalla Lontoon olympialaisten B-rajan. Tulos on myös 22-vuotiaiden Suomen ennätys. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Utriainen selviytyi finaaliin sijoittuen yhdenneksitoista tuloksella 55,14. Lontoon olympialaisissa 2012 Utriainen ei selviytynyt finaaliin jäätyään karsinnassa ilman tulosta.
Kauden 2012 jälkeen Utriainen siirtyi edustamaan Tampereen Pyrintöä. Hän sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 kuudenneksi. Utriainen heitti ennätyksensä 60,08 Lappeenrannassa kesäkuussa 2015. Elokuussa hän paransi ennätystään lukemaan 63,03 Kuortaneen Eliittikisoissa ja ylitti tulosrajan Pekingin MM-kisoihin. Rion olympialaisissa 2016 Utriainen jäi karsintakilpailun viimeiseksi tuloksella 53,42, eikä päässyt loppukilpailuun.
Utriainen valmistui keväällä 2010 liikuntaneuvojaksi Varalan urheiluopistosta. Perheeseen kuuluvat isä Esa Utriainen, äiti Päivi Utriainen, kaksi siskoa, joista toinen Jenni Janakka ja veli. Esa Utriainen voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden vuonna 1979 tuloksella 90,94. Päivi Utriainen on entinen uinnin Suomen mestari.
10. tammikuuta 2011 Utriainen valittiin Suomen urheilugaala -tilaisuudessa Vuoden nuoreksi urheilijaksi. Palkinnon kävi hakemassa Tero Pitkämäki, Utriaisen ollessa leirillä Etelä-Afrikassa.
Ljudmila Anokina
Ljudmila Grigorjevna Anokina (; 21. marraskuuta 1920 – 13. heinäkuuta 2012) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Oslon EM-kisoissa 1946 tuloksella 45,84 metriä.
Bryan McCullough
Bryan McCullough (s. 22. heinäkuuta 1983 Salisbury, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelaa joukkueessaan heittävän takamiehen sekä pienen laitahyökkääjän pelipaikoilla.
Pohjois-Carolinan yliopistosta keväällä 2005 valmistunut McCullough on pelannut urallaan Romanian ja Unkarin pääsarjoissa sekä Saksan 2. Regionalligassa. McCullough oli koeajalla Korisliigan KTP-Basketissa vuonna 2010, mutta ei saanut sopimusta.
Adolphe Granier de Cassagnac
Adolphe Bernard Granier de Cassagnac (12. elokuuta 1806 Avéron-Bergelle – 31. tammikuuta 1880) oli ranskalainen lehtimies, poliitikko, historioitsija ja Paul Adolphe Marie Prosper Granier de Cassagnacin isä.
Granier de Cassagnac aloitti lehtimiehenä Victor Hugon suojassa kirjallisuuden kriitikkona, mutta kääntyi poliittisen journalismin puolelle. 1840-luvulla hän oli toimittajana monessa lehdessä, kuten "L'epoque", "Le pays" ja "L'ordre". Hän oli jyrkästi konservatiivinen. Alkuun hän oli poliittiselta kannaltaan orléanisti ja prinssi Louis Napoleonin vastustaja, mutta vuoden 1848 jälkeen hän liittyi prinssin puolelle ja kääntyi keisarikunnan puolustajaksi. Granier de Cassagnac oli jäsen lainsäätävässä parlamentissa 1852–1870. Vuosina 1876 ja 1877 hänen valittiin kamariin bonapartistina.
Vuonna 1838 Granier de Cassagnac julkaisi teoksen "Histoire des classes ouvrières et des classes bourgeoises", jonka mukaan proletaarit olivat ali-ihmisiä ja lähtökohtaisesti erilaisia kuin porvarit. Hänet lasketaan toisen luokan historioitsijaksi, mutta kuitenkin François Guizotin seuraajaksi.
Johanna Koning
Johanna "Ans" Koning (o.s. Hofmeester, 27. maaliskuuta 1923 Haag – 22. heinäkuuta 2006 Capelle aan den IJssel) oli alankomaalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti pronssia Oslon EM-kisoissa 1946 tuloksella 43,24 metriä. Koning osallistui olympialaisiin kerran, Lontoossa 1948. Tuolloin hän sijoittui kuudenneksi. Koning voitti maansa mestaruuden vuosina 1946, 1947, 1949, 1950 ja 1952 ja hänen ennätyksensä 44,28 metriä oli Alankomaiden ennätys aina vuoteen 1958 saakka.
Numa Denis Fustel de Coulanges
Numa Denis Fustel de Coulanges (18. maaliskuuta 1830 Pariisi - 12. syyskuuta 1889 Massy) oli ranskalainen historioitsija.
Hän oli bretagnelaista alkuperää. Hänet lähetettiin vuonna 1853 Ateenan ranskalaiseen kouluun, kun hän oli saanut koulutuksensa École normale supérieuressa. Ateenassa hän kirjoitti teoksen "Mémoire sur l'île de Chio". Hänestä tuli tohtori Ranskassa vuonna 1858 teoksillaan Vesta-kulttuurista ja roomalaisten Kreikan-valloituksesta. Vuosina 1860–1870 hän oli historian professorina Strasbourgin yliopistossa, missä hän julkaisi teoksen "La cité antique" (1864). Vuosina 1875–1889 Fustel de Coulanges oli École normale supérieuressä ja aloitti tämän jälkeen uransa keskiajan professorina Sorbonnessa. Vuosina 1875–1889 julkaistiin Fustel de Coulangesin neliosainen pääteos "Histoire des institutions politiques de l'ancienne France". Fustel de Coulanges puolusteli tässä teoksessa germaanien kansanvaelluksia.
Fustel de Coulanges mukaan oli syvä kuilu indoeuroopalaisten ja semiittien välillä. Hänen teksteistään Action Française sai vaikutteita.
Nelson Panciatici
Nelson Panciatici (s. 26. syyskuuta 1988 Reims) on ranskalainen moottoriurheilija.
Panciatici on aiemmin kilpaillut Formula Renault- ja Formula 3 -luokissa vuosina 2005-2008. Hän oli kahdesti Espanjan F3-sarjan toinen vuonna 2008. Vuonna 2009 Panciatici kilpaili Superleague Formula -sarjassa. Samana vuonna hän kilpaili GP2-sarjassa Durangolla saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2010 Panciatici kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2011 hän jatkoi sarjassa sijoittuen loppupisteissä yhdeksänneksi. Vuodesta 2012 Panciatici on kilpaillut FIA World Endurance Championship -urheiluautojenluokassa. Vuosina 2012-2015 Panciatici on osallistunut Le Mansin 24 tunnin ajoon.
Panciatici on ajanut myös kaksi MM-ralli kilpailua Monte Carlon rallissa vuosina 2012-2013.
François Guizot
François Pierre Guillaume Guizot (4. lokakuuta 1787 Nîmes – 12. syyskuuta 1874) oli ranskalainen poliitikko ja historioitsija.
Guizot varttui porvarillisessa, protestanttisessa perheessä. 1800-luvun ensimmäisen puoliskon aikana hän oli Ranskan politiikan suurimpia hahmoja. Konseljipresidenttinä hän oli vuosina 1847–1848. Guizot inhosi rahaa ja eli yksinkertaista elämää. Hänet valittiin vuonna 1836 Ranskan akatemiaan.
Kotikuri
Kotikuri tarkoittaa talon isännän oikeutta ja velvollisuutta huolehtia palvelusväkensä ja lastensa hyvistä tavoista ja käytöksestä.
Vuonna 1664 vahvistettiin Ruotsissa isännän oikeus kurittaa palvelijoitaan. Lisäksi kirkolliset säädökset ohjasivat perheen sisäisiä suhteita. Vuoden 1664 asetus heijasti voimakkaasti näkemystä, että kaikki oli saatava isännän valvonnan ja vastuun alle. Isännän velvollisuus oli kurittaa lapsiaan, ja hänen oli huolehdittava heidän tapojensa puhtaudesta. Jokapäiväisessä elämässä, työssä, kasvatuksessa ja hyvien tapojen ylläpidossa valtaa käytettiin näin talojen seinien sisäpuolella, sillä isäntä ratkaisi, milloin ja miten kotikuria harjoitettiin. Esivalta salli hänen käyttää mahtiaan niin kauan, kun kaikki meni hyvin. Jos perheenpää epäonnistui kotikurin ylläpidossa, viranomaiset puuttuivat asiaan armotta.
Englannin yleinen laki salli aikoinaan lasten kohtuullisen ruumiillisen kurituksen sekä kotona että koulussa. Vuonna 1904 säädetty "Laki lapsiin kohdistuvasta julmuudesta" salli edelleen alaikäisten kohtuullisen kurituksen, kun siihen oli aihetta. Samoin aviomies sai kurittaa vaimoaan. Tämä poistettiin laista vuonna 1891.
Oksipurinoli
Oksipurinoli eli alloksantiini (CHNO) on pyrimidiinijohdannainen ja kihtilääkkeenä käytettävän allopurinolin aineenvaihduntatuote. Yhdiste on allopurinolin tavoin ksantiinioksidaasientsyymin estäjä.
Oksipurinolia muodostuu allopuriinista ksantiinioksidaasin vaikutuksesta. Oksipurinoli muodostaa kompleksiyhdisteen ksantiinioksidaasiin liittyneiden molybdeeni-ionien kanssa ja estää siten entsyymin toiminnan. Oksipurinoli metaboloituu ainoastaan munuaisissa ja sen puoliintumisaika on noin vuorokausi. Oksipurinolin erittymiseen virtsaan vaikuttavia lääkeaineita ovat esimerkiksi losartaani ja furosemidi.
Oksipurinoli voi aiheuttaa virtsakiviä erityisesti Lesch-Nyhanin oireyhtymää sairastavilla ihmisillä. Oksipurinolikivissä on usein mukana myös ksantiinia ja virtsahappoa. Kalsiumoksalaattikivissä oksipurinolia ei ole havaittu.
Oksipurinolia voidaan syntetisoida virtsahaposta. Sitä voidaan käyttää valmistettaessa muita yhdisteitä synteettisesti. Yhdistettä voidaan käyttää myös analyyttisessä kemiassa heksamiinin eli heksametyleenitetramiinin pitoisuuden määrittämiseen spektrofotometrillä.
Per-Arne Berglund
Per-Arne Berglund (20. tammikuuta 1927 Örebro – 6. tammikuuta 2002 Örebro) oli ruotsalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Brysselin EM-kisoissa 1950 tuloksella 70,06 metriä. Berglund osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1948 ja 1952 sijoittuen molemmilla kerroilla kymmenenneksi. Hänen ennätystuloksensa 75,25 oli Ruotsin ennätys vuoteen 1954 saakka.
Peter Allen Vogt
Peter Allen Vogt on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt esimerkiksi televisiosarjassa Hannah Montana.
Ragnar Ericzon
Ragnar Sven Ericzon (5. kesäkuuta 1926 Hedemora – 5. maaliskuuta 2010 Örebro) oli ruotsalainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti pronssia Brysselin EM-kisoista 1950 tuloksella 69,82 metriä. Ericzon osallistui olympialaisiin kerran, Helsingissä 1952. Tuolloin hän sijoittui seitsemänneksi.
Ubuntu One
Ubuntu One oli Canonicalin ylläpitämä tiedostojen synkronointisovellus. Sovellus mahdollisti tiedostojen tallennuksen pilveen ja synkronoinnin useiden tietokoneiden ja internetin välillä. Canonical lopetti Ubuntu Onen kesällä 2014. Muita samankaltaisia palveluita ovat esimerkiksi Dropbox, Microsoftin OneDrive, Googlen Google Drive ja Applen iCloud.
Ubuntu One synkronoi muiden pilvipalvelujen tapaan tiedostot käyttäjätiliin linkitettyjen laitteiden välillä. Jos käyttäjä esimerkiksi muokkaa tiedostoa tietokoneellaan, tiedosto lähetetään pilveen. Seuraavan kerran kun puhelin yhdistetään pilveen (jos puhelin on päällä, siirto tapahtuu heti), puhelin tarkistaa pilvestä uudet tiedostot ja vanhoihin tehdyt muutokset, ja lataa ne sitten puhelimeen. Pilvitallennustilaa on maksuttomasti 5 gigatavua. Maksamalla kuukaudessa 2,99$ eli noin 2,4 euroa tai vuodessa 29,99$ eli noin 24 euroa tallennustila kasvaa 20 gigatavuun.
Musiikinsynkronointi eli "Music Streaming" sisältää 20 gigatavun tallennustilan lisäksi myös musiikin suoratoistopalvelun, ja maksaa 3,99$ eli noin 3,2 euroa kuukaudessa tai 39,99$ eli noin 32 euroa vuodessa.
Itse synkronointiohjelman tietokoneversio on ohjelmoitu Pythonilla.
Ubuntu Onen tiedostosynkronointi on saatavilla Ubuntulle, Arch Linuxille, Androidille, iOS:lle, OS X:lle ja Windowsille. Lisäksi musiikinsynkronointi on saatavilla iOS:lle ja Androidille. Tuetut versiot Ubuntussa ovat 9.10 ja sen jälkeiset versiot ja Windowsissa XP, Vista ja 7. Mac OS X -versio toimii 10.6 ja uudemmissa versioissa.
Myös Nokia N9:lle on saatavilla Canonicalin työntekijän epävirallinen versio, joka on kuitenkin vasta varhaisessa kehitysvaiheessa.
Ubuntu One julkaistiin 2009, jolloin palvelussa oli 2 gigatavua tallennustilaa. Vuoden 2011 elokuussa tallennustila kasvoi viiteen gigatavuun. Samalla Canonical ilmoitti, että palvelulla on yli miljoona käyttäjää.
Huhtikuun 2014 alussa Canonical ilmoitti lopettavansa palvelun kesäkuun alussa. Ubuntu One ei ole enää integroituna Ubuntu 14.04 -jakelussa ja lopettamisen yhteydessä koodi avataan.
Ubuntu Onen tiedonsiirtomenetelmistä on saatavilla sovellusrajapinta kehittäjille, jota he voivat käyttää Ubuntu Onen integroimiseen omiin sovelluksiinsa tai kehittää uusille alustoille synkronointiohjelmia. Sovellusrajapinta on saatavilla tiedostosynkronoinnille, musiikinsynkronoinnille ja käyttäjätilin hallinnalle.
Ubuntu Onen tiedostonsynkronointi on saanut App Storessa, Google Playssa ja Chrome Web Storessa. kaikissa 4,5 tähteä viidestä.
Ubuntun yhteisö on kritisoinut Canonicalia siitä, että Ubuntu Onen palvelinympäristön lähdekoodi on suljettua ja ohjelmisto kaupallinen. Myös Kubuntulle suunnitellun version puutetta on kritisoitu.
Natalja Smirnitskaja
Natalja Smirnitskaja (omaa sukua Djatlova, , 8. syyskuuta 1927 – 2004) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti kultaa Brysselin EM-kisoissa 1950 tuloksella 47,55 metriä. Smirnitskaja paransi keihäänheiton maailmanennätystä kahdesti vuonna 1949 ja oli maailmanennätyksen haltija vuoteen 1954 saakka. Urheilu-uransa jälkeen hänet palkittiin Neuvostoliiton urheilumestariksi ().
Vladimir Kuznetsov (keihäänheittäjä)
Vladimir Dmitrijevitš Kuznetsov (; 2. huhtikuuta 1931 Leningrad – 29. elokuuta 1986) oli neuvostoliittolainen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Bernin EM-kisoissa 1954 tuloksella 74,61 metriä. Kuznetsov osallistui olympialaisiin vuosina 1952–1964 ja sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi. Tämä tapahtui Helsingissä 1952 tuloksella 70,37.
Virve Roolaid
Virve Roolaid (s. 2. marraskuuta 1933) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Bernin EM-kisoista 1954 tuloksella 49,94 metriä. Tuo tulos jäi hänen ennätyksekseen.
Red Silent Tides
Red Silent Tides on Elvenkingin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 17. syyskuuta 2010.
Elvenking kertoi kotisivullaan loppuvuodesta 2009 nauhoittaneensa muutaman demoversion joistakin uusista kappaleista. Helmikuussa 2010 yhtyeen jäsenet tiedottivat tauosta keikkailussa uuden studioalbumin nauhoitusten vuoksi. Amerikkalainen Dennis Ward olisi mukana tuotannossa.
Levyä äänitettiin Saksassa maaliskuusta huhtikuulle. Yhtye julkaisi myöhemmin äänityksistä päiväkirjaa kuvien kanssa. Toukokuussa suoritettiin muutamia lisä-äänityksiä Italiassa, minkä jälkeen albumin 11 kappaletta miksattiin kesän aikana.
Kesäkuussa kuvattiin myös yhtyeen kappaleesta ”The Cabal” uusi musiikkivideo, joka julkaistiin 1. heinäkuuta äänitiedostona.
22. heinäkuuta yhtye julkaisi tarkemmat tiedot albumistaan. Levyn kannen on tehnyt Samuel Araya.
Barbetti
Barbetti eli peruslieriö on tykkien tornilavetteihin kuuluva, tornin alapuolisia osia suojaava lieriönmuotoinen, yleensä panssaroitu osa. Barbetteja käytetään sotalaivoilla ja kiinteissä rannikkotykeissä. Barbetti suojaa tykin ampumatarvikkeidenkäsittelylaitteita ja tornin kääntökoneistoa. Barbetit ovat yleensä eräitä aluksen raskaimmin panssaroituja osia, sillä mikäli vihollinen onnistuu tulivaikutuksellaan läpäisemään sen, seurauksena saattaa olla barbetin sisällä olevien ampumatarvikkeiden räjähtäminen ja koko aluksen tuhoutuminen. Tästä syystä taistelulaivojen barbettipanssarit olivat yleensä yli 300 mm paksuja; esimerkiksi yhdysvaltalaisten Iowa-luokan taistelulaivojen barbetit olivat yli 400-millisiä.
Koman Coulibaly
Koman Coulibaly (4. heinäkuuta 1970, Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloerotuomari. Varsinaiselta ammatiltaan hän on sijoitusneuvoja. Hän tuomitsi ensimmäisen kansainvälisen ottelun 19. huhtikuuta 2000, kun Mali ja Burkina Faso kohtasivat. Coulibaly puhuu kolmea kieltä, bambaraa, ranskaa ja englantia. Coulibaly on tuominnut monissa eri turnauksissa, kuten Afrikan Mestarien liigassa, MM-kilpailuissa 2010 sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Coulibaly tuomitsi MM-kilpailuissa yhden ottelun, alkusarjan ottelun Yhdysvaltain ja Slovenian välillä. Ottelussa Coulibaly hylkäsi USAn maalin paitsiona, joka myöhemmin todettiin olleen virheellinen päätös. Samassa ottelussa Colibaly antoi keltaisen kortin Robbie Findleylle, joka joutui näin jättämään seuraavan ottelun väliin. Syy varoitukselle oli käsivirhe, mutta myöhemmin todettiin, että pallo pelattiin Findleyn käteen ja varoitus oli näin aiheeton. Coulibaly ei tuominnut enempää otteluja MM-kilpailuissa.
Nadežda Konjajeva
Nadežda Efimovna Konjajeva (; s. 5. lokakuuta 1931 Tšapkino) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti pronssia sekä Melbournen olympialaisissa 1956 että Bernin EM-kisoissa 1954.
The Autumn Wind
The Autumn Wind on yhdysvaltalaisen Steve Sabolin kirjoittama runo, joka kertoo syksystä. Runoa käytetään usein NFL-joukkue Oakland Raidersin otteluissa. Siitä vuonna 1974 äänitetyn version on lukenut John Facenda ja kyseinen versio on myös nimetty "Raider Nationin taisteluhynniksi".
Birutė Kalėdienė
Birutė Kalėdienė (omaa sukua Zalogaitytė, s. 2. marraskuuta 1934 Baltrušiai) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti seuratasolla Žalgirisia. Kalėdienė voitti pronssia Rooman olympialaisissa 1960 ja hopeaa Tukholman EM-kisoissa 1958. Hän heitti vuoden 1958 lokakuussa 57,49 metriä, joka oli maailmanennätys aina toukokuuhun 1960 saakka. Kalėdienė osallistui myös vuoden 1964 olympialaisiin, joissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 56,31.
Helsinki Camerata
Helsinki Camerata on ammattikorkeakoulu Metropolian musiikin koulutusohjelman edistyneimmistä opiskelijoista koottu kamariorkesteri. Orkesteri on
saavuttanut mainetta onnistuneiden konserttien lisäksi levytyksillään, joiden ohjelmistossa on Jean Sibeliuksen sekä suomalaisen, tanskalaisen ja färsaarelaisen nykymusiikin teoksia. Helsinki Camerata on toiminut myös lukuisien oopperaproduktioiden orkesterina, joista mainittakoon Mozartin Figaron häät (1990) ja Don Giovanni (1992), joka esitettiin myös vierailunäytöksenä Tallinnassa Estonia-teatterissa. Vuonna 1999 Helsinki Camerata oli kutsuttuna konsertoimaan "Summartonar"-musiikkijuhlilla Färsaarilla, ohjelmassaan Jean Sibeliuksen, Per Nørgårdin, Kristian Blakin, Uljas Pulkkiksen ja Jani Kääriän sävellyksiä. Kesällä 2004 Helsinki Camerata konsertoi "Rencontres Musicales Internationales de Figeac" –festivaalilla Ranskassa.
Orkesteria johtaa Pekka Helasvuo.
Gerrit de Veer
Gerrit de Veer (noin 1570 – noin 1598) oli alankomaalainen laivatimpuri, joka osallistui tutkimusmatkailija Jacob van Heemskerkin ja Willem Barentsin retkelle Koillisväylän etsimiseksi Jäämereltä 1596–1597. De Veer piti päiväkirjaa, ja kuvaili ensimmäisenä Novaja Zemljalla havaitun niin sanotun Novaja Zemlja -efektin, heijastusilmiön, jossa aurinko näyttää jo nousseen, vaikka on vielä useita asteita taivaanrannan alapuolella. Ensimmäisenä eurooppalaisena de Veer kuvaili A-vitamiinin yliannostusta ihmisen syötyä jääkarhun maksaa.
De Veer löysi Huippuvuorilta pesiviä valkoposkihanhia vuonna 1596. Koska lajin muuttoa ei tuolloin vielä tunnettu, Britanniassa oli kuviteltu valkoposkihanhien syntyvän meressä kelluvista havupuiden pölkyistä. Tarinan kirjasi walesilainen Giraldus Cambrensis noin vuonna 1186. Tarinasta tuli ajan mittaan niin uskottava, että se esiintyy 1500-luvun tietokirjailijoiden, kuten William Turnerin, Konrad von Gesnerin ja Aldrovandin, teoksissa. Mainittakoon, että 1200-luvulla elänyt Fredrik II piti tarinaa silkkana hölynpölynä. De Veerin havainnon jälkeen myytti haudattiin nopeasti, mutta hanhenkaulaa tarkoittava "barnacle" esiintyy edelleen valkoposkihanhen englanninkielisessä nimessä "Barnacle Goose".
Jutta Neumann
Judrich ”Jutta” Neumann (omaa sukua Krüger, s. 22. elokuuta 1932 Berliini) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän edusti seuratasolla SSC Südwest Berlin -seuraa. Neumann voitti pronssia Tukholman EM-kisoissa 1958 tuloksella 50,30 metriä. Hän osallistui olympialaisiin kerran, Helsingissä 1952. Tuolloin Neumann sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 44,30.
Brett Helquist
Brett L. Helquist (s. n. 1966) on yhdysvaltalainen kuvittaja, joka tunnetaan parhaiten työstään "Surkeiden sattumusten sarja" -lastenkirjojen kuvittajana.
Helquist asui lapsuudessaan Arizonassa, Utahissa ja New Mexicossa. Hän opiskeli Brigham Youngin yliopistossa kuvittamista ja valmistui BFA-tutkinnon kera. Valmistumisensa jälkeen Helquist pääsi kuvittaja Robert Neubeckerin harjoittelijaksi ja muutti vuonna 1993 New Yorkiin, missä hän asuu edelleen. Vuosien ajan hän teki kuvituksia sanoma- ja aikakauslehtiin ja työskenteli graafisena suunnittelijana kirjanpitoyrityksessä. Todettuaan ettei pitänyt silloisesta työstään Helquist päätti yrittää lastenkirjakuvittajaksi ottaen kuukauden vapaata työstääkseen portfoliotaan. Sen jälkeen hän sai lähes välittömästi pestin ensimmäisen "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjan kuvittajana. Helquistin töitä on julkaistu muun muassa New York Timesissa ja lastenlehti Cricketissä.
Kolmentoista "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjan lisäksi Helquist on kuvittanut myös monia muita lastenkirjoja, kuten:
Brett kirjoitti ja kuvitti myös kirjan "Roger, the Jolly Pirate", ISBN 0-06-623805-6, joka julkaistiin vuonna 2004.
Helquist on myös tehnyt uudet kannet uusille painoksille "Green Knowe" -sarjan kirjoista.
Jack Sholder
Jack Sholder on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli 25 minuutin pituinen lyhytelokuva "The Garden Party" vuodelta 1973. Hänen viimeisin ohjauksensa on jännitys/kauhuelokuva "12 Days of Terror – kauhu nousee syvyyksistä" vuodelta 2004.
Władysław Nikiciuk
Władysław Nikiciuk (s. 9. maaliskuuta 1940 Vaukavysk, Neuvostoliitto) on puolalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Budapestin EM-kisoissa 1966 ja pronssia Belgradin EM-kisoissa 1962. Urallaan Nikiciuk voitti myös yhteensä yhdeksän mitalia Puolan-mestaruuskilpailuista. Näistä seitsemän oli kultaisia ja kaksi hopeisia. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1964 ja 1968. Nikiciuk sijoittui Tokiossa 1964 yhdeksänneksi ja Méxicon kisoissa 1968 neljänneksi.
Ricardo Risatti
Richardo Caíto Risatti (s. 27. syyskuuta 1986 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen moottoriurheilija.
Hän on kilpaillut Formula 3 Sudamericana sarjassa vuosina 2001-2002, Espanjan F3 mestaruussarjassa vuosina 2003-2006, World Series by Renault ja GP2 sarjassa vuonna 2007 ja FIA GT ja TC2000 sarjassa vuonna 2008. Risatti voitti F3 sarjan mestaruuden vuonna 2006. Risatti saavutti GP2 urallaan yhden pisteen, joka tuli Italian kilpailusta. Vuodesta 2008 lähtien Risatti on kilpaillut Argentiinan Touring Car sarjassa.
Classic FM
Classic FM voi viitata seuraaviin:
Maria Diți-Diaconescu
Maria Diți-Diaconescu (s. 16. marraskuuta 1937 Cimpulung Moldovenesc) on romanialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti hopeaa Belgradin EM-kisoissa 1962 tuloksella 52,10 metriä. Lisäksi Diți-Diaconescu voitti universiadeista hopeaa vuonna 1961 ja pronssia vuonna 1959. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1960 ja 1964. Diți-Diaconescu sijoittui Roomassa 1960 kymmenenneksi ja Tokion kisoissa 1964 kuudenneksi.
Arkielämän ympäristöpolitiikka
Arkielämän ympäristöpolitiikka on professori Ilmo Massan ja tutkija Sanna Ahosen toimittama kirja, jonka on julkaissut Gaudeamus vuonna 2006. Teoksessa tarkastellaan ristiriitoja, joita yksilö kokee toimiessaan yhteiskunnassa.
Hymn of the Seventh Galaxy
Hymn of the Seventh Galaxy on fuusiojazz-yhtye Return to Foreverin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1973.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Chick Corea, ellei toisin mainittu.
Alevtina Šastitko
Alevtina ”Alla” Šastitko (; s. 22. huhtikuuta 1939 Leningrad) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti pronssia Belgradin EM-kisoista 1962 tuloksella 51,20 metriä. Šastitko osallistui olympialaisiin kerran, Roomassa 1960. Tuolloin hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksellaan 50,92.
Marion Lüttge
Marion Lüttge (omaa sukua Gräfe, s. 25. marraskuuta 1941 Leipzig) on saksalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Aktiiviurallaan hän edusti Itä-Saksaa. Lüttge voitti kultaa Budapestin EM-kisoissa 1966 tuloksella 58,74 metriä. Hän voitti maansa mestaruuskilpailut kolmesti, vuosina 1962, 1963 ja 1966.
Lüttge meni naimisiin moukarinheittäjä Friedrich Lüttgen kanssa vuonna 1963.
Amerikanpikkuhaikara
Amerikanpikkuhaikara ("Ixobrychus exilis") on amerikkalainen haikaralaji.
Amerikanpikkuhaikarat pesivät marskimailla alueella, joka ulottuu eteläisestä Kanadasta pohjoiseen Argentiinaan.
Euroopassa lintu on havaittu ainakin kerran; Islannissa syyskuussa 1970. Lisäksi Marokosta on yksi havainto maaliskuulta 1988.
Amerikanpikkuhaikarat ovat piilottelevia lintuja, jotka mieluummin pakenevat jalkaisin piilotellen kasvillisuuden seassa kuin lentäen. Lintu onkin helpompi kuulla kuin nähdä.
Amerikanpikkuhaikara munii hyvin piilotettuun, osmankäämeistä ja muista marskimaiden kasveista rakennettuun pesään 4 tai 5 munaa, joita molemmat emot hautovat.
Laji pesii yleensä kahdesti kesässä.
Amerikanpikkuhaikarat syövät kaloja ja hyönteisiä, joita ne nappaavat nokallaan nopein iskuin.
Valentina Popova
Valentina Popova (s. 18. elokuuta 1945) on Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili keihäänheitossa. Hän voitti pronssia Budapestin EM-kisoissa 1966 ja universiadeissa vuonna 1965.
IJ (kirjain)
Ĳ (ĳ) on hollannin kielessä käytettävä ligatuuri, jota käytetään itsenäisen kirjaimen tavoin. Esimerkiksi sanan alussa, jos käytetään isoa alkukirjainta, koko yhdistelmä kirjoitetaan isolla. Ligatuuri ĳ rinnastetaan tavallisesti Y-kirjaimeen esimerkiksi aakkostuksessa. Merkintä lausutaan .
Ĳ voidaan kirjoittaa koneellisesti näppäilemällä I ja J peräkkäin, mutta se on olemassa myös erillisenä merkkinä.
Taos
Taos [ˈtaʊs] on kaupunki Yhdysvalloissa New Mexicon osavaltion pohjoisosassa Taosin piirikunnassa. Kaupungin pinta-ala on 14,7 km² ja asukasluku on noin 5 731 (2013). Kaupunki on saanut nimensä lähellä sijaitsevan vanhan intiaaniyhteisön Pueblo de Taosin mukaan.
Paljon ennen eurooppalaisia siirtolaisia Taos Pueblo (Pueblo de Taos) oli pitkään ollut sekä pueblo- että tasankointiaanien tärkeä kauppapaikka.
Espanjalaiset saapuivat alueelle 1541. Francisco de Barrionuevo oli ensimmäinen eurooppalainen, joka vieraili alueella. Espanjalaiset tutustuivat korkeisiin pueblorakennelmiin ja alueen tiwa-intiaaneihin historiallisessa Taos Pueblossa. 1600-luvun puolivälin tienoilla jotkut harvat espanjalaiset perustivat tiluksiaan alueelle. Kuuluisin näistä uudisasukkaista oli Don Fernando de Chávez.
Taosin kaupunki alkoi kehittyä nykyisen Taos Plazan ympärille noin vuonna 1615. Taosissa oli tuolloin espanjalainen pormestari (esp. alcalde).
Espanjalaisten antama nimi "Taos" muistuttaa läheisesti tiwa-intiaanien sanaa "Tua-tah". Taosin intiaanien mukaan espanjalaiset eivät osanneet lausua kylän nimeä Tua-tah, vaan kutsuivat sitä nimellä Taos.
Taos sijaitsee Sangre de Cristo Mountains -vuorten juurella.
Taosin kesät ovat kuumat, talvet viileät. Lämpimintä on heinäkuussa, kylmintä tammikuussa. Ylin mitattu lämpötila on 37 °C (vuonna 2003) ja alin −33 °C (vuonna 1971).
Taosissa on yli 20 kohdetta, jotka on otettu suojelunarvoisten kohteiden luetteloon (National Register of Historic Places).
Noin 1,6 kilometriä Taosista pohjoiseen sijaitsee noin 1 000 vuotta vanha Taos Pueblo. Taos Pueblo on otettu Unescon ylläpitämään maailmanperintöluetteloon. Picuris Puebloon on matkaa noin 30 kilometriä.
Syyskuussa 1898 newyorkilaiset taiteilijat Ernest Blumenschein ja Bert Phillips huomasivat Taos Valleyn luonnonkauneuden. Tutustuttuaan eurooppalaisiin taiteilijayhdyskuntiin he päättivät perustaa vastaavanlaisen Taosiin. Vuoteen 1915 mennessä kuusi ammattitaiteilijaa oli asettunut Taosiin, josta tuli yksi Yhdysvaltain merkittävimmistä taiteilijayhdyskunnista.
Taos Plaza -aukio on kaupungin historiallisen kaupunginosan (Taos Downtown Historic District) keskus.
Aukion länsipuolella on Our Lady of Guadalupe Church. Aukion pohjoispuolella sijaitsevat Taos Art Museum, Governor Charles Bent House ja Taos Inn. Aukion itäpuolella on Kit Carson House.
Joe’s Garage
Joe’s Garage on Frank Zappan kolmeosainen rock-ooppera, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1979. Sen ensimmäinen osa julkaistiin syyskuussa, ja toinen ja kolmas osa julkaistiin tupla-albumina marraskuussa.
Suomen kantelemuseo
Suomen kantelemuseo aloitti toimintansa 2009 Palokan pelimannitalossa Jyväskylässä. Esillä on soittimia ja tietoa koko kanteleen levinneisyysalueelta, painopiste on kuitenkin Keski-Suomen kanteleperinteellä. Museon perusti soitintutkija Kari Dahlblom (1955–2017). Museo aloitti 40 kanteleen kokoelmalla ja tällä hetkellä soittimia on vajaa sata.
Kantelemuseon harvinaisuuksia ovat muun muassa mestaripelimanni Arvi Pokelan kantele, jonka on rakentanut saarijärveläinen Juho Tamminen ja Tuure Peltosen rakentama kaksoiskantele Uuraisilta sekä Haapaveden Pasi Jääskeläisen kantele.
Palokan Pelimannitalon omistaa Jyväskylän seudun Kansanmusiikkiyhdistys.
CD Alcoyano
Club Deportivo Alcoyano on jalkapalloseura, joka tulee Alcoyn kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1929 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 4 500-paikkaisella Estadio El Collaolla.
Joukkue on historiansa aikana pelannut maan kaikilla kansallisilla sarjotasoilla. Maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa se on pelannut yhteensä neljä kautta 1945–1946, 1947–1949 ja 1950–1951. Suurimman osan historiastaan joukkue on kuitenkin pelannut Segunda División B:ssä ja Tercera Divisiónissa.
58 (luku)
58 (viisikymmentäkahdeksan) on luonnollinen luku, jota edeltää 57 ja seuraa 59.
69 (luku)
69 (kuusikymmentäyhdeksän) on luonnollinen luku, jota edeltää 68 ja seuraa 70. Jaksollisessa järjestelmässä 69 on tuliumin järjestysluku.
CE Sabadell FC
Centre d'Esports Sabadell Futbol Club on jalkapalloseura, joka tulee Sabadellin kaupungista Espanjasta. Joukkue on perustettu vuonna 1903 ja se pelaa tällä hetkellä maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Se pelaa kotiottelunsa 20 000-paikkaisella Nova Creu Altalla.
Joukkue on pelannut maan kaikilla kansallisilla sarjatasoilla. Korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa se on pelannut yhteensä 14 kautta, joista ensimmäinen kaudella 1943–1944. Pisimmän yhtenäisen ajanjakson pääsarjassa joukkue on pelannut vuosina 1965–1972. Suurimman osan historiastaan se on pelannut maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Seuran suurimpiin saavutuksiin lukeutuvat Copa del Reyn loppuottelu kaudella 1934–1935, jossa se kuitenkin hävisi Sevillalle numeroin 3–0, sekä Messukaupunkien cupiin osallistuminen kaudella 1969–1970.
Rodolfo González
Rodolfo González (s. 14. toukokuuta 1986 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen autourheilija.
González on kilpaillut urallaan muun muassa Formula Renault UK-, Formula 3 Euroseries- ja Britannian Formula 3 -sarjoissa vuosina 2003–2008 voittaen Britannian F3-sarjan National Class -mestaruuden vuonna 2006. González kilpaili myös Euroseries 3000 -luokassa vuosina 2008–2009 sijoittuen jälkimmäisellä kerralla sarjan viidenneksi.
Vuonna 2009 González debytoi GP2 -sarjassa Trident -tallissa ajaen kaksi kilpailua. González kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kausina 2008–2011 saavuttamatta pisteitä. González jatkoi GP2 -sarjassa kaudella 2010 Arden -tallissa. Valencian sprinttikilpailussa González kolaroi Josef Králin kanssa. Králin yrittäessä ohittaa Gonzálezia hänen autonsa osui Gonzalezin auton takapyörään ja teki voltin ilmassa osuen maahan pyörät edellä edeten rengasvalliin. González ei loukkaantunut, mutta Král sai murtumia selkänikamiinsa. González saavutti kauden aikana neljä pistettä. Kauden jälkeen González sai testata Caterhamin F1-autoa nuorten kuljettajien testissä Abu Dhabissa yhdessä Vladimir Arabadžievin kanssa. Gonzalez siirtyi Trident -talliin kaudeksi 2011. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2012 González ajoi Caterham Racing -tallissa saavuttaen kuusi pistettä, jotka tulivat Monacon sprinttikilpailusta.
Vuonna 2013 González toimi Formula 1 -talli Marussian testi- ja varakuljettajana. Hän ajoi kauden aika yhteensä kahdeksan kertaa perjantain ensimmäisissä harjoituksissa.
Vuonna 2014 González kilpaili European Le Mans Series -sarjassa.