hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kantarellit
Kantarellit (Cantharellaceae) on avokantaisiin kuuluva sieniheimo. Heimoon kuuluu useita arvostettuja ruokasieniä, muun muassa keltavahvero, suppilovahvero ja mustatorvisieni. Heimoon kuuluvia sukuja ovat muun muassa vahveroiden ("Cantharellus") ja mustatorvisienten ("Craterellus") suvut. Valevahvero ei kuulu lainkaan kantarellien heimoon, vaan on saanut nimensä keltavahveroa muistuttavasta ulkomuodosta.
Lampsijärvi
Lampsijärvi eli Lamssijärvi on Laajoen valuma-alueeseen kuuluva, Yläneellä Pöytyän kunnassa sijaitseva, noin 43 hehtaarin laajuinen järvi. Se sijaitsee Vaskijärven luonnonpuiston pohjoispuolella. Järvi saa pääosan vesistään Merijoen kautta Elijärvestä. Lampsijärven itäpäähän laskevaan jokeen tulee vettä myös Vaskijärven luonnonpuistossa sijaitsevasta Iso-Valasesta sekä joen eteläpuolisilta Haraissuolta ja Pajusuolta.
Järven ympärillä on runsaasti vapaa-ajan asutusta. Lampsijärven luonnonpuistonpuoleinen sivu on rakennettu käytännössä täyteen.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1947
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1947 Turun Urheiluliitto voitti mestaruuden. Hopeaa voitti Kotkan Kolmio ja pronssia Eiran Kisa-Veikot. Kausi oli epävirallinen, eikä Koripalloliitto laske sitä mukaan virallisiin mitalitaulukoihin.
Loppuottelu
Työväen Urheiluliiton mestaruusottelu
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1942
Koripallon naisten Sotasarjakaudella 1942 Helsingin Tarmo voitti mestaruuden. Hopeaa voitti Kilven Urheilijat ja pronssia Helsingin Kullervo. Koripalloliitto ei laske kautta mukaan nykyisiin mitalitaulukoihin.
Georg von Hertling
Georg von Hertling (31. elokuuta 1843 Darmstadt – 4. tammikuuta 1919 Ruhpolding) oli baijerilainen poliitikko, joka toimi Saksan valtakunnankanslerina vuosina 1917–1918. Hän oli ensimmäinen virassa ollut puoluejohtaja. Ennen valtakunnankanslerikauttaan hän toimi 1912–1917 Baijerin pääministerinä.
Hertling toimi vuodesta 1882 Münchenin yliopiston filosofian professorina ja hän julkaisi kirjat Aristoleestä (1871) ja Albert Suuresta (1880). Vuosina 1875–1890 ja 1893–1912 hän oli edustajana valtiopäivillä. Vuosina 1909–1912 hän johti Reichstagissa Keskustapuoluetta. Vuonna 1891 Luitpold nimitti Hertlingin Baijerin maapäivien ylähuoneen elinikäiseksi jäseneksi.
Baijerin maapäivien suurimman puolueen johtajana Luitpold valitsi Hertlingin Baijerin pää- ja ulkoministeriksi vuonna 1912. Ludvig III antoi Hertlingille kreivin arvon. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Hertling kannatti valtakunnankansleri Theobald von Bethmann Hollwegin politiikkaa, mutta kieltäytyi vuonna 1917 valtakunnankanslerin virasta. Kuitenkin Georg Michaeliksen erottua marraskuussa 1917 hän suostui Saksan valtakunnankansleriksi ja Preussin pääministeriksi. Hän oli kummassakin tehtävässä ensimmäinen poliitikko: edeltäjät olivat olleet joko virkamiehiä tai armeijataustaisia. Korkeasta iästään ja konservatiivisesta asenteesta johtuen hän ei pystynyt vastaamaan kenraalikunnan Paul von Hindenburgin ja Erich Ludendorffin vaikutusvaltaan. Kuten edeltäjänsä Michaelis, von Hertling nähtiin Hinderburgin ja Ludendorffin marionettina. Von Hertling johti kotirintamaa sodan viimeisessä vaiheessa, mutta koska hänet nähtiin kyvyttömäksi hoitamaan kriisiä, hänet pakotettiin ennen sodan päättymistä eroamaan virasta ruhtinas Maximilian von Badenin hyväksi.
Valtionhoitaja Svinhufvud myönsi kreivi Hertlingille marraskuussa Suomen vapaudenristin suurristin.
Näyttelijä Gila von Weitershausen on Von Hertlingin lapsenlapsenlapsi.
Italian presidentinvaalit 2013
Italian presidentinvaalit 2013 pidettiin 18.–20. huhtikuuta 2013. Perustuslain mukaan presidentin valitsevat seitsemän vuotta kestävälle kaudelle Italian parlamentin jäsenet ja 58 alueellista edustajaa. Virkakausien määrää ei ole rajattu. Presidentti Giorgio Napolitano valittiin kuudennessa äänestyksessä toiselle perättäiselle kaudelle. Valinnan hetkellä 87-vuotias Napolitano oli Italian ensimmäinen presidentti, joka valittiin toiselle kaudelle. Vaali pidettiin Palazzo Montecitoriossa, joka on Italian parlamentin edustajainhuoneen kokoontumispaikka.
Italiassa pidettiin parlamenttivaalit 24.–25. helmikuuta 2013, ja sen jälkeen maa oli poliittisessa umpikujassa, koska hallitusta ei kyetty muodostamaan. Presidentin valintaan lähdettäessä keskustavasemmistokoalition johtaja Pier Luigi Bersani ilmoitti kannattavansa Franco Marinia presidentiksi. Vaikka Marinini oli saanut tukea Silvio Berlusconin johtaman keskustaoikeiston suunnalta sekä Mario Montin keskustalta useat vasemmistoon kuuluvat eivät äänestäneet häntä. Marini sai 521 ääntä ensimmäisessä äänestyksessä kun valintaan olisi vaadittu 672 ääntä. Franco Marini ei saanut enää toisessa ja kolmannessa äänestyksessä kuin muutamia ääniä.
Toisessa ja kolmannessa äänestyksessä useat äänestivät tyhjää eikä kukaan ollut lähellä vaadittavaa äänimäärää. Neljänteen äänestykseen Bersani ilmoitti ehdokkaakseen entisen pääministerin ja Euroopan unionin komission puheenjohtaja Romano Prodin. Berlusconi kieltäytyi tukemasta häntä ja suurin osa keskustaoikeistosta jätti äänestämättä neljännessä äänestyksessä. Keskustavasemmiston hajanaisen äänestämisen takia Prodi ei saanut vaadittavaa yli puolet äänistä enemmistöä eli 504 ääntä, vaan jäi 395 ääneen.
Keskustavasemmiston hajaäänet suuntautuivat ensin joko Beppe Grillon johtaman Viiden tähden liikkeen ehdokkaalle Stefano Rodotalle tai entiselle Torinon pormestari Sergio Chiamparinolle. Neljännessä äänestyksessä heidän hajaäänensä menivät jälleen joko Stefano Rodotalle tai sitten Anna Maria Cancellierille. Pier Luigi Bersani tulkitsi 19. huhtikuuta neljännen äänestyksen jälkeen hajanaisen äänestämisen tarkoittavan luottamuspulaa ja ilmoitti eroavansa Demokraattisen puolueen johdosta välittömästi kunhan presidentti saadaan valittua.
Viidennessä äänestyksessä suurin osa äänesti tyhjää tai ei osallistunut äänestykseen. Sekä Berlusconi että Bersani ehdottivat 20. huhtikuuta Giorgio Napolitanon valintaa toiseksi kaudeksi. Presidentti Napolitano ilmoitti olevansa valmis toiselle kaudelle jos hänet valitaan.
Giorgio Napolitano valittiin toiselle perättäiselle kaudelle kuudennessa äänestyksessä 738 äänen turvin. Stefano Rodota sai 217 ääntä.
Tulokset on otettu Italian parlamentin nettisivulta.
Kolmessa ensimmäisessä äänestyksessä valintaan vaaditaan 2/3 enemmistö 1007 valitsijasta eli vähintään 672 ääntä. Neljännestä äänestyksestä lähtien valintaan riittää yli puolet enemmistö eli vähintään 504 ääntä.
Valintaan vaaditaan 672 ääntä.
Valintaan vaaditaan 672 ääntä.
Valintaan vaaditaan 672 ääntä.
Valintaan vaaditaan 504 ääntä.
Valintaan vaaditaan 504 ääntä.
Valintaan vaaditaan 504 ääntä.
Beautiful Eyes
Beautiful Eyes on yhdysvaltalaisen laulaja Taylor Swiftin EP vuodelta 2008. EP sisältää uusia versioita Swiftin esikoisalbumin "Taylor Swift" kappaleista ja kaksi aiemmin julkaisematonta kappaletta. EP:n mukana on Swiftin musiikkivideoita sisältävä DVD.
EP pääsi Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla sijalle 9. Myydyimpien country-albumien listalla se nousi listaykköseksi syrjäyttäen Swiftin oman albumin "Taylor Swift" ykköspaikalta.
MovieStarPlanet
MovieStarPlanet, lyhyemmin MSP, on tanskalainen pääasiassa 8-15-vuotiaille lapsille ja nuorille suunnattu sosiaalinen peli, joka on perustettu vuonna 2009. Se toimii Suomen lisäksi 14 muussa maassa.
Pelin ideana on saada ilmaista itseään ja jutella muille pelaajille sekä tulla käyttäjällään kuuluisaksi tekemällä esimerkiksi elokuvia, artbookeja, lookeja ja designeja. Pelaaja voi myös halutessaan hankkia lemmikin. Toisinaan pelinäytölle ilmestyy lahjapaketteja, joita pelaaja voi avata. Niistä pelaaja saa famea ja starcoinseja. Fame, suomeksi maine, on nimitys tasopisteille ja starcoinsit ovat taas MovieStarPlanetin valuutta.
MovieStarPlanet on ladattavissa App Storesta ja Google Play -kaupasta. Lisäksi sitä voi pelata netissä, tietokoneella. Peli on ilmainen, mutta on mahdollista ostaa maksullista lisäsisältöä ja VIP-jäsenyys. Vaihtoehtoina on yhdestä viikosta vuoteen kestävä VIP-jäsenyys. MovieStarPlanet ansaitsee rahaa VIP-jäsenmaksuilla ja Diamond-paketeilla.. VIP-jäsenyyden avulla voi esimerkiksi ostaa vain VIP:eille tarkoitettuja vaatteita, tavaroita ja animaatioita, mennä VIP-chathuoneeseen ja paljon muuta.
Tammikuusta 2010 alkaen pelin keskusteluja ja siihen ladattuja videoita on valvottu jatkuvasti. Vuonna 2013 pelissä oli sata miljoonaa käyttäjää.
Indigonaakka
Indigonaakka ("Cyanolyca viridicyanus") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Indigonaakkaa esiintyy Andeilla Perussa ja Boliviassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta lajia on kuvattu melko tavalliseksi. Indigonaakka on kuitenkin luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä uhkaa elinympäristöjen häviäminen.
Indigonaakka elää vuoristometsissä 1 600–4 000 metrin korkeudella, useimmiten kuitenkin 3 000 metrin yläpuolella.
Satulinna (Hirvensalmi)
Satulinna on kartanohotelli Hirvensalmella, Etelä-Savon maakunnassa.
Suuri, komea rakennus oli pitkään vaivaistalo, ja se sijaitsee Pöyryn kylän ja Pöyrynhovin (entinen kansakoulu) lähellä. Pihapiirissä on lisäksi navetta, johon on kunnostettu mm. näyttelytiloja, mielisairaalana toiminut pieni sivurakennus, joka on nyt yksityisasuntona, sekä Ryökäsveden rannassa sijaitseva sauna. Hotellin editse kulkee seututie 431 Otavantie-nimellä Otavaan (itään) sekä Joutsantienä Suonsalmelle ja edelleen Leivonmäelle (luoteeseen).
Nelosella nähty Vain Elämää -sarja kuvattiin Satulinnassa.
Satulinna siirtyi vuoden 2016 alusta Satulinna Resort Oy:n hallinnointiin Next Hotels -ketjulta.
Pöyry (Hirvensalmi)
Pöyry on kylä Hirvensalmella Etelä-Savon maakunnassa. Se sijaitsee Ryökäsveden luoteiskulmalla noin kolme kilometriä Hirvensalmen kirkonkylästä pohjoiseen, tosin kirkonkylän asutus on viime vuosikymmeninä levittäytynyt pitkälle kohti Pöyryä. Kylällä sijaitsee vaivaistalona toiminut kartanohotelli Satulinna sekä entinen kansakoulu Pöyrynhovi. Kylän keskellä on kolmen tien risteys, jossa kantatie 429 erkanee kahdeksi kantatie 431:n haaraksi. Itäinen haara Otavantie kulkee Otavaan ja pohjoinen haara Joutsantie kohti Suonsalmea ja Leivonmäkeä. Kylän lähellä sijaitsevan Onttojenmäen huippu kohoaa n. 155 m merenpinnan tasosta.
Lannistumaton Luke
Lannistumaton Luke ("Cool Hand Luke") on Stuart Rosenbergin ohjaama elokuva vuodelta 1967. Sitä pidetään vankilaelokuvien klassikkona ja ohjaajansa merkkiteoksista parhaana.
Elokuva kuvaa yksilön tarinan lisäksi ryhmän käyttäytymistä. Kun vahva yksilön vapautta puolustava Luke murtuu, hän menettää samalla ryhmän arvostuksen.
Luke Jackson hajottaa muutaman parkkimittarin ja joutuu kahdeksi vuodeksi pakkotyölaitokseen, jossa vanginvartijat käyttävät despoottimaista valtaa. Luke kuitenkin päättää olla alistumatta.
"Lannistumaton Luke" valittiin vuonna 2005 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pille Raadik
Pille Raadik (s. 12. helmikuuta 1987) on virolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Åland Unitedin joukkuetta, jonka riveissä Raadik on esiintynyt kaudesta 2011 lähtien.
Pille Raadik kuuluu myös Viron naisten maajoukkueen vakiopelaajiin. Hänet valittiin Viron vuoden parhaaksi naispelaajaksi vuonna 2012.
Spyro: Season of Ice
Spyro: Season of Ice (Japanissa Spyro Advance) on Universal Interactive Studiosin sekä Konamin julkaisema ja Digital Eclipsen kehittämä "Spyro"-pelisarjan tasohyppelypeli. Se julkaistiin Game Boy Advancelle Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa vuonna 2001 ja Japanissa vuonna 2002. Tämä on ensimmäinen Spyro-pelisarjan peli, jonka kehittäjä ei ole Insomniac Games.
Enija Anna Vaivode
Enija Anna Vaivode (s. 28. joulukuuta 1993) on latvialainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan 2. Bundesliigassa pelaavaa SC 13 Bad Neuenahria.
Vaivode on aikaisemmin pelannut kotimaansa lisäksi myös Suomessa, jossa hän esiintyi vuonna 2013 Naisten Liigassa GBK:n riveissä. Latvian naisten maajoukkueessa Vaivode teki debyyttinsä maaliskuussa 2011 Liettuaa vastaan.
Aleksandr Protopopov
Aleksandr Dmitrijevitš Protopopov (; 30. joulukuuta 1866 Moskova – 1. tammikuuta 1918 Moskova) oli venäläinen poliitikko, joka toimi vuosina 1916–1917 Venäjän keisarikunnan viimeisenä sisäministerinä. Hän kuului oktobristeihin.
Protopopov oli alkujaan sotilas, sittemmin suurmaanomistaja ja tehtailija. Hän osallistui aktiivisesti zemstvolaitoksen toimintaan Simbirskin kuvernementissa ja hänet valittiin kuvernementin aatelismarsalkaksi. Protopopov valittiin vuonna 1907 niin sanottuun kolmanteen valtakunnanduumaan Simbirskin alueelta ja hän liittyi konservatiivisen oktobristipuolueen vasemmistosiipeen. Vuonna 1912 valitussa neljännessä duumassa Protopopov valittiin yhdeksi varapuhemieheksi ja hän liittyi vuonna 1915 perustettuun Edistyksellinen blokki -nimiseen puolueliittoumaan. Hän johti vuonna 1916 Englannissa, Ranskassa ja Italiassa vieraillutta parlamenttivaltuuskuntaa ja neuvotteli paluumatkallaan Tukholmassa saksalaisen agentin Warburgin kanssa erillisrauhan mahdollisuudesta Saksan ja Venäjän välillä. Palattuaan Protopopov sai hyvän vastaanoton keisari Nikolai II:lta ja tämän vaimolta keisarinna Aleksandralta sekä munkki Rasputinilta. Protopopov nimitettiin sisäministeriksi Boris Stürmerin hallitukseen 1. lokakuuta 1916. Myöhemmin varsinkin keisarinna Aleksandraa pidettiin hänen tukijanaan.
Protopopovin ongelmana oli kokemattomuus hallinnollisissa tehtävissä ja ryhtyessään hallitusvastuuseen hän menetti puoluetoveriensa luottamuksen. Hän ei kyennyt lievittämään kaupunkeja sota-aikana vaivannutta elintarvikepulaa. Protopopov määräsi poliisit käyttämään kovia otteita mellakoiden tukahduttamisessa, mutta tämä vain lisäsi yleistä tyytymättömyyttä ja siten myös levottomuuksia. Vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen Protopopov vangittiin Pietari-Paavalin linnoitukseen. Bolševikkien noustua valtaan hänet ammuttiin salaisen poliisin tšekan määräyksestä.
Edistyksellinen blokki
Edistyksellinen blokki () oli Venäjän keisarikunnan neljännessä duumassa ensimmäisen maailmansodan aikana toiminut liberaalien ja maltillisten konservatiivisten puolueiden liittouma. Se pyrki painostamaan Venäjän johtoa uudistuksiin, jotka olisivat lisänneet kansalaisten luottamusta hallitukseen ja parantaneet sotamenestystä. Blokkiin kuuluneet puolueet pitivät hallussaan noin puolta duuman paikoista ja sillä oli kannatusta myös valtakunnanneuvostossa ja paikallishallinnossa. Merkittävimmät blokkiin kuuluuneet ryhmät olivat progressistit, oktobristit ja kadettipuolue.
Edistyksellinen blokki muodostettiin elokuussa 1915 ja sen johtajana toimi kadettipuolueen johtaja Pavel Miljukov. Blokin 7. syyskuuta 1915 julkistetussa ohjelmassa vaadittiin tsaari Nikolai II:a nimittämään kansalaisten luottamusta nauttiva ja parlamentaarinen hallitus. Ohjelmassa vaadittiin myös kansallisia ja uskonnollisia vähemmistöjä sortavan politiikan lopettamista. Tsaari kuitenkin reagoi ohjelmaan määräämällä duuman istuntokauden keskeytettäväksi 16. syyskuuta. Vuoden 1916 aikana edistyksellisen blokin näkemys Venäjän hallituksesta muuttui koko ajan entistä kriittisemmäksi. Helmikuun vallankumouksen aikana blokin jäsenet valitsivat 12. maaliskuuta 1917 duuman väliaikaisen komitean, joka nimitti Venäjän väliaikaisen hallituksen kolme päivää myöhemmin.
Liz Torres
Elizabeth "Liz" Torres (s. 27. syyskuuta 1947) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän syntyi ja kasvoi Bronxissa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet Puerto Ricosta.
Torres aloitti näyttelemisen ja laulamisen paikallisessa pubissa ystävänsä Bette Midlerin kanssa. "Tonight Show'n tuottaja löysi hänet sieltä ja kutsui ohjelmaansa tekemään standup-komiikkaa.
Torres on esiintynyt monissa tv-ohjelmissa. Vuonna 2007 hän esiintyi Wilhelmina Slaterin taloudenhoitajana sarjassa "Ruma Betty". Vuonna 2009 hän esiintyi jakson verran sarjassa "Täydelliset naiset" Connie Solisin (Carlosin täti) roolissa.
Torres on naimisissa elokuvatuottaja Pete Locken kanssa.
Kobolttinaakka
Kobolttinaakka ("Cyanolyca armillata") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kobolttinaakkaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Venezuelassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta lajia on kuvattu epätavalliseksi. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
E. W. Ponkala
Erkki Wilho Ponkala, kirjailijanimi "Nepo" (1862–1943) oli liikemies ja lahjoittaja. Hän toimi alkuun kansakoulunopettajana 1888–1906, sitten edellisenä vuonna perustetun Valistuksen toimitusjohtajana 1902–1906. Vuodesta 1927 hän toimi Suomen Maanviljelijäin Tehdas Oy:n toimitusjohtajana. Nimeään kantavan säätiön hän perusti tukemaan itsekasvatusta edistävää kirjallisuutta ja taidetta.
Marko Suoste
Marko Suoste (s. 3. heinäkuuta 1971 Vaasa) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hän pelasi suurimman osan urastaan Vaasan Palloseurassa, jota Suoste edusti vuosina 1988–1999. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1997 ja 1998. VPS:n lisäksi hän esiintyi Veikkausliigassa Tampere Unitedin ja FC Jazzin joukkueissa. Yhteensä Suosteelle kertyi 128 Veikkausliigaottelua, joissa hän teki 10 maalia.
Kaudella 2001 Suoste pelasi Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla IFK Hässleholmissa. Hän on toiminut myös FC Korsholmin valmentajana.
Anne Nielsen
Anne Nielsen (s. 10. elokuuta 1955 Kuopio) on suomalainen näyttelijä. Hän on myös toinen vuonna 1985 perustetun Teatteri Vantaan perustajajäsenistä. Nielsen on näytellyt useissa 80-luvun televisioelokuvissa. Hänet on nähty myös MTV3:n menestyssarjoissa "Ruusun aika" sairaanhoitajan ja yöhoitajan rooleissa sekä viimeisimpänä "Salatuissa elämissä" Anita Pajuniemen roolissa huhtikuussa 2013 sekä uudelleen syksyllä 2017.
Nielsen on naimisissa oopperalaulaja Matti Pasasen kanssa. Parin esikoinen on laulaja-lauluntekijä Kanerva.
Pontuksen sillat
Pontuksen sillat on oletettavasti Pontus De La Gardien mukaan kansanomaisen nimityksensä saaneiden suoportaiden (toisena nimityksenä porrassilta eli telatie) nimitys. Sillat sijaitsevat entisessä Viipurin läänissä ja Pohjois-Karjalassa. Myöhemmin nimitys on muuttunut tarkoittamaan hiisien ja jättiläisten tapaisia taruolentoja, ja usein nimi liittyy muiden muinaisjäännösten ja omituisten luonnonmuodostumien kansanomaiseen nimistöön, kuten Pontuksen tiet ja kivet sekä Pontuksen kaivannot.
Marko Björs
Marko Björs (s. 1969 Vaasa) on suomalainen kouluratsastaja ja ratsastusvalmentaja. Hän toimii tällä hetkellä Suomen kouluratsastusmaajoukkueen valmentajana.
Björs on työskennellyt myös muun muassa mallina sekä ollut vihreiden ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa. Vuodesta 2012 lähtien hän on toiminut yrittäjänä Helsingissä Ruskeasuon ratsutallilla.
Gabriel Poppius
Gabriel Poppius (1769–1856) oli suomalainen virkamies, kauppakollegion presidentti, korkeimman oikeuden jäsen, valtioneuvoston jäsen. Hänestä tuli 1799 Ylä-Satakunnan tuomari, 1801 hänet kutsuttiin Tukholmaan oikeusrevisioon Suomen maanjakoasioiden esittelijäksi. Vuodesta 1805 hän oli jäsen valtakunnan yleisten asioiden valmistelukunnassa ja vuonna 1809 hänestä tuli oikeusneuvos. Vuonna 1826 hänestä tuli kauppakollegion presidentti, hallituksen jäsen hän oli 1833–1836 ja maanviljelysakatemian johtaja 1838–1851.
Aleksanteri I (Serbia)
Aleksanteri I (; 14. elokuuta 1876 Belgrad – 11. kesäkuuta 1903 Belgrad) oli Serbian kuningas vuosina 1889–1903. Itsevaltainen hallitsemistapa teki hänet epäsuosituksi ja lopulta hänet murhattiin. Aleksanteri oli viimeinen Obrenović-sukuinen Serbian hallitsija.
Aleksanteri oli Serbian ruhtinaana ja sittemmin kuninkaana toimineen Milan I:n ainoa lapsi. Vanhempiensa eroprosessin yhteydessä hän oli 1886–1888 äitinsä Natalja Obrenovićin hoivissa, mutta hänet palautettiin sen jälkeen oikeuden määräyksellä isälleen. Kuningas Milan luopui kruunusta alaikäisen poikansa hyväksi 6. maaliskuuta 1889 ja nimitti holhoojahallituksen johtamaan maata. Aleksanteri hajotti holhoojahallituksen 13. huhtikuuta 1893. Valtaan tultuaan hän vieraannutti nopeasti useimmat kannattajansa syrjäyttämällä suositun radikaalipuolueen hallituksesta, kumoamalla vuonna 1894 viisi vuotta aiemmin säädetyn liberaalin perustuslain ja palauttamalla vanhoillisemman vuoden 1869 perustuslain sekä kutsumalla vuonna 1897 ulkomaille vetäytyneen isänsä takaisin Serbiaan asevoimien komentajaksi. Hän myös rajoitti lehdistön- ja yhdistymisvapautta vaientaakseen itseensä kohdistuneen arvostelun. Nämä toimet lisääntyivät Milaniin 1899 kohdistetun epäonnistuneen murhayrityksen jälkeen.
Vuonna 1900 Aleksanteri ilmoitti vastoin isänsä ja neuvonantajiensa mielipidettä naivansa rakastajattarensa Draga Mašinin, joka oli hänen äitinsä entinen hovineiti ja böömiläisen insinöörin leski. Kuninkaan suosio laski tämän seurauksena entistäkin alemmas ja Serbian hallitus erosi vastalauseena hankkeelle. Lepyttääkseen mielialoja Aleksanteri joutui vuonna 1901 hyväksymään uuden, liberaalimman perustuslain. Vuonna 1903 hän peruutti perustuslain voimassaolon muutaman tunnin ajaksi voidakseen antaa sen vastaisia säädöksiä. Epäsuosio kasvoi entuudestaan, kun Aleksanterin väitettiin suunnittelevan vaimonsa veljen julistamista kruununperilliseksi. Lopulta joukko armeijan johtajia teki sotilasvallankaappauksen, jonka yhteydessä Aleksanteri vaimoineen surmattiin palatsissaan. Vallanvaihdokseen suhtauduttiin Serbiassa pääosin myönteisesti. Syrjäytetty Obrenovićin hallitsijasuku ei enää koskaan palannut valtaan, sillä uudeksi hallitsijaksi nostettiin kilpailevan Karađorđevićin suvun päämies Petar Karađorđević nimellä Pietari I.
Aleksanteri I:n valtakauden myönteisiä saavutuksia olivat Serbian taloudellisen tilanteen paraneminen ja armeijan uudistaminen. Hän yritti myös parantaa maansa kansainvälistä asemaa ajamalla Balkanin liiton uudistamista.
Sistan ja Balutšistanin maanjäristys 2013
Sistan ja Balutšistanin maanjäristys 2013 tapahtui 16. huhtikuuta 2013 kello 15:44 paikallista aikaa Sistan ja Balutšistanin provinssissa Iranissa lähellä Pakistanin rajaa ja Khashin kaupunkia.
Vaikka järistyskeskus oli Iranin puolella, Pakistanissa ilmoitettiin enemmän tuhoja: 35 kuollutta, 150 loukkantunutta ja 4 000 tuhoutunutta taloa.
Nagykanizsa
Nagykanizsa, myös Kanizsa ( ) on noin 47 300 asukkaan kaupunki läntisessä Unkarissa Zalan läänissä lähellä Kroatian ja myös Slovenian rajaa ja toisaalta Balaton-järveä.
Kaupunki on ollut vuosisatoja jollei enemmänkin tärkeänä liikenteen ja kaupan solmukohtana Adrianmeren ja Alppien sekä lisäksi Unkarin alangon ja Budapestin välillä. Paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia roomalaisajalta. Keskiajalla paikalla oli kansallisesti merkittävä linnoitus. Se oli myös eurooppalaisten etuvartio ottomaaneja vastaan. Nimi Kanizsa juontuu slaavilaisten kielten sanasta "knjaz", joka tarkoittaa ruhtinasta. Nimi on mainittu asiakirjoissa jo 1245, jolloin Kanizsain suvulla oli linnoitus joen saaressa. Turkkilaisten armeija valloitti linnoituksen vuonna 1600, ja Tiryaki Hasan Pasha voitti piirittävät Ferdinand II:n joukot ottomaanien ja Habsburgien välisen sodan aikana ja korotettiin visiiriksi. 1700-luvun alussa Kiszkanizan esikaupunkiin muutti saksalaista ja serbokroatialaista väestöä. Turkkilaisten jouduttua väistymään Wienin sotaneuvosto päätti hävittää linnoituksen strategisesti tarpeettomana.
Kanizsan olut on Unkarin tunnetuimpia. General Electricin, aiemmin Tungsramin hehkulampputehdas on maailman mitassa merkittävä.
Kannusjärvi (Hamina)
Kannusjärvi on kylä Haminassa, entisen Vehkalahden kunnan alueella. Kylässä on vuonna 1974 valmistunut koulu ja päiväkoti. Haminan seurakunnalla on Kannusjärvellä kaksi leirikeskusta, Markkula ja Vehkarinne.
Kannusjärven ja muiden Vehkalahden kylien alueelta on tehty kivikautisia löytöjä, jotka kertovat ihmisen toiminnasta alueella esihistoriallisena aikana. Kannusjärvelle asutus vakiintui keski-ajalla, kun alueen korpimaille muutti karjalaisväestöä Lapveden seudulta asumaan.
Kannusjärvi tuli liitetyksi Vehkalahden hallintopitäjään 1500-luvulla verotuksen tarkistusten yhteydessä, kun maakirjajärjestelmä syntyi osana Ruotsin kuningas Kustaa Vaasan hallinnollisia uudistuksia. Kannusjärven rajat jakokunnan ulkopuolisiin kyliin olivat pitkään epätarkat ennen isojakoa.
Kannusjärven maatalouden rakenne poikkesi 1600-luvulla muusta Vehkalahdesta siltä osion, että kaskeamisella oli huomattavan merkittävä asema kannusjärveläisten toimeentulossa. Vuoden 1620 karja- ja kylvöluettelossa käy ilmi, että yli 42 % Kannusjärven viljoista saatiin kaskista. Epätarkkojen rajojen ja vakiintumattomien hallintaoikeuksien vallitessa 1500- ja 1600-luvuilla alueen kaskisaloista käytiin kilpailua, mikä synnytti käräjillä selviteltäviä kiistoja niin kyläläisten kuin myös seudun kyläkuntien kesken. Peltoviljelyyn siirtyminen oli Kannusjärvellä verrattain hidasta, mikä johtui asutuksen katkonaisesta yleiskehityksestä ja tilojen autioitumisesta, johon vaikuttivat erityisesti 1500-luvun lopun sota-aika, 1600-luvun alun ja lopun kadot sekä Viroon muutto. Kannusjärveläiset talonpojat hoitivat 1600-luvulla itse tuotteidensa markkinoinnin, harjoittivat talonpoikaispurjehdusta ja kävivät kaupparetkillä Virossa asti.
Milan
Milan voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tukang besin kieli
Tukang besi on malaijilais-polynesialainen kieli, jota puhutaan Tukangbesi-saarilla Sulawesin kaakkoisosassa Indonesiassa. Kieli jakautuu kahteen päämurteeseen: pohjois-tukangbesiin (120 000 puhujaa) ja etelä-tukangbesiin (130 000). 70-75% näiden kahden murteen sanastosta on samaa.
Pohjois-tukangbesissä on 25 konsonanttia ja 5 vokaalia. Mukana on myös kaksi implosiivia eli imuäännettä ([ɓ] ja [ɗ̪]), jotka ovat harvinaisia maailman kielissä. Koronaalisille klusiileille ([p], [b], [t̪], [d̪], [k], [ɡ]) sekä [s]-äänteelle on nasalisoituneita vastineita ([mp], [mb], [n̪t̪], [n̪d̪], [ŋk], [ŋɡ], [n̪s̪]), jotka eivät ole konsonanttiyhtymiä vaan erillisiä foneemeja.
Spyro 2: Season of Flame
Spyro 2: Season of Flame on Universal Interactive Studiosin julkaisema ja Digital Eclipsen Game Boy Advancelle kehittämä tasohyppelypeli. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa ja PAL-maissa vuonna 2002. Toisin kuin GBA:n ensimmäinen Spyro-peli, tätä ei julkaistu tuntemattomasta syystä Japanissa.
"Spyro 2: Season of Flame" on Spyro-pelisarjan viides osa sekä jatkoa "lle". Pelin tarina keskittyy siihen kun "ista" tutut Rhynocit sieppaavat Dragon Realmin sudenkorennot, joka aiheuttaa puolestaan sen että lohikäärmeet menettävät kykynsä syökseä tulta. Pelin päähahmon, Spyro the Dragonin, täytyy pelastaa sudenkorennot ja ottaa selville kuka on syyllinen näiden kaappaamiseen. Peli sai yleisesti ottaen myönteisiä arvioita arvostelijoilta, joista monet pitivät peliä parempana kuin "Spyro: Season of Icea", vaikka peliä kritisoitiin sen "hankalasta" ohjattavuudesta.
Ettelbréck
Ettelbréck () on noin 8 500 asukkaan kaupunki Luxemburgissa, Diekrichin kantonissa, ja kaupunki on maan pohjoisosan koulutuksellinen ja lääketieteellinen keskus.
Ettelbréckin nimi juontuu sanasta Attilan silta, koska hunnipäällikkö Attila ylitti Alzettejoen Schierenissä näillä seuduin vuonna 451. Kaupungissa sijaitsee Pyhän Annan nimeä kantava tyttöjen sisäoppilaitos, joka on perustettu 1852, sekä valtiollinen maatalousoppilaitos, joka on perustettu 1883. Keskussairaala perustettiin 1855 ja se toimii nykyään neurologis-psykiatrisena osastona. Ranskaan natsimiehitystä paennut luxemburgilainen kommunistipoliitikko Louis Charles Marx perusti kaupunkiin kirurgisen sairaalan 1936, joka avattiin uudelleen ranskankielisellä nimellä "Nouvel Hôpital St Louis" vuonna 2003.
Toisessa maailmansodassa Saksa valtasi Ettelbréckin 10. toukokuuta 1940. Yhdysvaltojen joukot vapauttivat kaupungin 11. syyskuuta 1944. Saksa valtasi sen takaisin 10. joulukuuta, mutta vihdoin Ardennien taistelussa liittoutuneet voittivat 25. joulukuuta yhdysvaltalaisen kenraali George S. Pattonin johdolla.
Kaupunkiin on avattu George S. Pattonin museo. Maan kansallislaulu Ons Heemecht, "Kotimaamme", on laulettu julkisesti ensi kerran Ettelbréckissä vuonna 1864. Jalkapallojoukkue on FC Etzella Ettelbruck.
Spyro: Adventure
Spyro: Adventure (Pohjois-Amerikassa Spyro: Attack of the Rhynocs) on Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 2003 Game Boy Advancelle julkaistu tasohyppelypeli. Kuten , tätä peliä ei myös julkaistu Japanissa. Tämä oli Spyro-pelisarjan ensimmäinen peli, joka ei sisältänyt elämäjärjestelmää sekä kolmas peli joka julkaistiin Game Boy Advancelle.
Lyhytkirurgia
Lyhytkirurgia (lyhenne lyhki) tarkoittaa lääketieteellistä hoitomuotoa, jossa leikkaushoito annetaan mahdollisimman lyhyen hoitojakson aikana. Hoito voidaan antaa jopa vajaassa vuorokaudessa ja silloin puhutaan päiväkirurgiasta.
Karađorđević
Karađorđević on serbialainen hallitsijasuku, joka hallitsi Serbian ruhtinas- ja kuningaskuntaa sekä sittemmin Jugoslaviaa vuosina 1842–1858 ja 1903–1945.
Suku polveutuu kapinajohtaja Karađorđesta. Ensimmäinen sukuun kuulunut hallitsija oli tämän poika Aleksanteri Karađorđević, joka toimi Serbian ruhtinaana 1842–1858. Hänen jälkeensä valta siirtyi lähes puoleksi vuosisadaksi takaisin kilpailevalle Obrenovićin suvulle. Karađorđevićit palasivat valtaan kuninkaina vuonna 1903, jonka jälkeen hallitsijoina toimivat Pietari I (1903–1921), Aleksanteri I (1921–1934) ja Pietari II (1934–1945). Serbian kuningaskunnan seuraajaksi syntyi 1918 Serbien, Kroaattien ja Sloveenien kuningaskunta, jonka nimi muutettiin 1929 Jugoslaviaksi. Monarkia lakkautettiin toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945. Suku oli vuodesta 1941 alkaen pitkään maanpaossa.
Pietari II:n poika, kruununprinssi Aleksandar Karađorđević palasi Serbiaan vuonna 2001 ja sai takaisin suuren osan suvun entisestä maa- ja muusta omaisuudesta. Hän asuu nykyään entisessä kuninkaallisessa palatsissa Belgradissa.
Dikrech
Dikrech () on noin 6 000 asukkaan kaupunki Luxemburgissa samannimisessä kantonissa. Itse kaupungin keskusta on ollut kokonaan jalankulkuvyöhykettä vuodesta 1977. Kaupungissa on panimo ja klassillinen lyseo. Siellä on myös alueellinen valtiollisen poliisin päämaja. Dikrechissä sijaitsee myös Luxemburgin sotahistorian kansallismuseo. Toisen maailmansodan lopulla länsiliittoutuneiden, nimenomaan Yhdysvaltojen joukkot ylittivät Sauerjoen juuri Dikrechissä.
Eurocross, IAAF:n luokittelema maastojuoksutapahtuma järjestetään vuosittain Dikrechissä.
Kaupungin maskotti on aasi.
Obrenović
Obrenović oli serbialainen hallitsijasuku, joka hallitsi Serbian ruhtinas- ja kuningaskuntaa vuosina 1815–1842 ja 1860–1903. Sukuun kuuluivat hallitsijat Miloš Obrenović I (1815–1839 ja 1858–1860), Milan Obrenović (1839), Mikael Obrenović (1839–1842 ja 1860–1868), Milan I (1868–1889) sekä Aleksanteri I (1889–1903). Milan I otti vuonna 1882 itselleen Serbian kuninkaan arvon. Obrenovićin suku sammui Aleksanteri I:n murhaan vuonna 1903, minkä jälkeen kilpaileva Karađorđevićin suku palasi valtaan.
Test Drive (videopeli)
Test Drive on Distinctive Softwaren kehittämä ja Accoladen julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin Amiga, Amstrad CPC, Apple II, Atari ST, Commodore 64 ja DOSille vuonna 1987. Se on Test Drive -sarjan ensimmäinen peli.
Pelaaja valitsee viidestä eri superautosta. Pelissä on viisi eri kenttää.
Geir Suursild
Geir Suursild (s. 13. lokakuuta 1994 Pärnu) on virolainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi siellä miesten pariairokaksikossa 13. sijalle yhdessä Jüri-Mikk Udamin kanssa.
Pesäpallon suomensarja 1954
Pesäpallon suomensarja pelattiin kymmenennen kerran kaudella 1954. Sarjan mestaruuden voitti Ilmajoen Kisailijat. Muut nousijat olivat Helsingin Pallo-Toverit ja Nurmon Jymy.
Loimaan Palloilijat 2 putosi, koska seuran 1-joukkue putosi mestaruussarjasta.
VKV luovutti.
Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.
Pelattiin Veitsiluodossa 4.-5. syyskuuta.
Pelattiin Jyväskylässä 4.-5. syyskuuta.
Nousukarsinnan toinen vaihe pelattiin Ilmajoella 18.-19. syyskuuta.
Ilmajoen Kisailijat ja Helsingin Pallo-Toverit nousivat suoraan mestaruussarjaan. Oulun Pyrintö jatkokarsintaan.
Pelattiin Oulussa 25. -26. syyskuuta. Mukaan kelpuutettiin suomensarjan lopputurnauksen 3. sijoittunut Oulun Pyrintö sekä niiden lohkojen toiseksi sijoittuneet, joiden voittajat nousivat kakkosmarkkinoilta Mestaruussarjaan. 
Nurmon Jymy nousi kolmantena joukkueena Mestaruussarjaan kaudeksi 1955.
Eden Games
Eden Games (tunnettu Eden Studiosina vuoteen 2003) oli videopelistudio. Vuonna 2002 yritys myytiin Infogrames Groupille. Se tunnetaan parhaiten V-Rally-sarjasta, kuten myös 2006 julkaistusta Test Drive Unlimitedistä.
Karađorđe
Karađorđe (syntyjään "George Petrović", , tunnettiin myös nimellä "Musta George"; 14. marraskuuta 1762 Viševac – 25. heinäkuuta 1817 Radovanje) oli serbialainen kapinajohtaja, joka johti serbien itsenäisyystaistelua ottomaanien valtaa vastaan vuosina 1804–1813. Hän oli myös Karađorđevićin dynastian perustaja.
Karađorđe oli lähtöisin talonpoikaisesta perheestä ja vietti nuoruutensa siko- ja vuohipaimenena. Hän muutti vuonna 1787 Itävaltaan ja soti Itävallan armeijassa italialaisia ja turkkilaisia vastaan. Itävallan–Turkin sodan loputtua hän asettui asumaan Serbian Topolaan ja elätti itsensä karjakauppiaana. Kun serbit vuonna 1804 nousivat turkkilaisia janitsaareja vastaan, he valitsivat Karađorđen johtajakseen. Sulttaani Selim III hyväksyi janitsaarien kukistamisen, sillä hän piti näitä kapinallisina. Menestys kuitenkin innoitti serbit vaatimaan itsehallintoa, mihin sulttaani ei enää suostunut. Tämän seurauksena Karađorđe aloitti vuonna 1805 itsenäisyyssodan. Taitavalla sissisodankäynnillä hän onnistuikin karkottamaan turkkilaiset Serbiasta ja maa itsenäistyi väliaikaisesti. Vuonna 1808 hyväksyttiin Serbian ensimmäinen perustuslaki ja Karađorđe nimitettiin maan valtionpäämieheksi nimikkeellä ”Serbian ylin perinnöllinen johtaja”.
Vuodesta 1807 sodassa Turkkia vastaan ollut Venäjä toimi Serbian liittolaisena, mutta sen tuki Serbian itsenäisyydelle oli lähinnä muodollinen. Vuonna 1810 serbit ja venäläiset voittivat yhteisvoimin turkkilaiset Varvarinin ja Loznican taisteluissa, mutta Napoleonin hyökättyä Venäjälle vuonna 1812 Venäjä solmi pikaisesti Turkin kanssa rauhan, joka ei antanut kunnollisia takeita Serbian itsenäisyyden säilymiselle. Turkkilaiset hyökkäsivätkin pian Serbiaan ja valloittivat maan takaisin vuonna 1813. Karađorđe pakeni Itävaltaan. Miloš Obrenović käynnisti vuonna 1815 Serbiassa uuden kapinan turkkilaisia vastaan, mutta hän piti Karađorđea kilpailijanaan eikä sallinut tämän palata maahan. Karađorđe palasi kuitenkin Venäjän kautta salaa Serbiaan tarkoituksenaan johtaa uutta kansannousua kreikkalaisten tuella. Hänet murhattiin nukkuessaan Obrenovićin käskystä, joka lisäksi määräsi Karađorđen pään lähetettäväksi sulttaanille Konstantinopoliin. Karađorđevićin ja Obrenovićin sukujen suhteet olivat tämän jälkeen pitkään vihamieliset, mikä vaikutti merkittävästi Serbian politiikkaan.
Karađorđen poika Aleksanteri Karađorđević oli Serbian ruhtinaana vuosina 1842–1858, mutta hänen syrjäyttämisensä jälkeen Obrenovićit palasivat valtaan vuoteen 1903 asti.
Barnet FC
Barnet Football Club on englantilainen ammattilaisjalkapalloseura Lontoosta. Se pelaa kaudella 2018–2019 konferenssissa, joka on Englannin viidenneksi korkein sarjataso.
Barnet FC perustettiin vuonna 1888. Joukkueen historia alkaa kuitenkin vuodesta 1882, jolloin Cowley Collegen entiset oppilaat muodostivat "Woodville FC" nimisen seuran. Kauden 1885–86 joukkue liittyi yhteen "Lyonsdown FC":n kanssa, jolloin syntyi "New Barnet FC". Joukkue vaihtoi pelipaikkaa vuonna 1888 ja samalla nimeksi vaihtui nykyinen "Barnet FC". Vuonna 1901 joukkue hyllytettiin kuudeksi viikoksi sen rikottua amatööripelaajien palkanmaksua koskeneita säädöksiä. Tämä aiheutti taloudellisia ongelmia ja marraskuussa 1901 seura joutuikin selvitystilaan.
Barnet on voittanut Englannin konferenssin kahdesti – vuosina 1991 ja 2005. Joukkue pelasi vuosina 1991–2001 4. divisioonassa, mutta putosi konferenssiin 2001. Se nousi konferenssin mestaruuden myötä takaisin kakkosliigaan vuonna 2005. Keväällä 2013 se putosi jälleen konferenssiin, josta se kahden kauden jälkeen nousi takaisin kakkosliigaan. Joukkueen valmentajana on ollut Edgar Davids. joka lopetti tammikuussa 2014. Hänen seuraajakseen nousi Martin Allen.
Barnet FC pelasi kotiottelunsa syyskuusta 1907 alkaen Underhill Stadiumilla, mutta muutti kaudeksi 2013–2014 The Hive Stadiumille.
Emma Carus
Emma Carus (18. maaliskuuta 1879 Berliini – 18. marraskuuta 1927 New York) oli yhdysvaltalainen laulaja ja teatterinäyttelijä.
Emma Carus syntyi Saksassa ja muutti perheensä mukana Yhdysvaltoihin vuonna 1883. Hänen isänsä nimi oli Carl Carus ja äiti oli tunnettu primadonna Henrietta Rolland. Emma lauloi ensimmäisen kerran yleisölle kuuden vuoden ikäisenä ja teki teatteridebyyttinsä 15-vuotiaana. Hän näytteli 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä lukuisissa komediamusikaaleissa ja esiintyi "Ziegfeld Follies" -revyysarjan ensimmäisessä tuotannossa vuonna 1907.
Vuonna 1905 Carus meni naimisiin Harry James Everallin kanssa. Hän esiintyi vaudevillessa laulavana komediennena vuodesta 1907 lähtien. Vuonna 1915 hän ryhtyi yksinomaan vaudeville-esiintyjäksi.
Emma Carus kuoli New Yorkissa vuonna 1927.
Magda Lupescu
Magda Lupescu (1896 (?) Romania – 29. heinäkuuta 1977 Estoril, Portugali) oli Romanian kuningas Kaarle II:n rakastajatar ja sittemmin vaimo. Hänestä tuli 1930-luvulla merkittävä ja kiistanalainen henkilö Romanian politiikassa.
Lupescun taustasta ja varhaisista vaiheista ei ole varmaa tietoa, mutta tiettävästi hänen isänsä oli juutalainen ja äitinsä roomalais-katolinen. Lupescun ensimmäinen aviomies oli Tâmpeanu-niminen romanialainen upseeri. Hän oli edelleen naimisissa aloittaessaan 1920-luvun alussa suhteen kruununprinssi Kaarlen kanssa. Suhdetta ei hyväksytty, ja Kaarle pakotettiin sen vuoksi vuonna 1925 luopumaan oikeuksistaan Romanian kruunuun ja lähtemään maanpakoon. Saadakseen perimysoikeutensa takaisin hän lupautui myöhemmin lopettamaan suhteen Lupescuun ja palasi tilapäisesti yhteen vaimonsa, Kreikan prinsessa Helenan kanssa.
Kaarle II kohosi Romanian kuninkaaksi vuonna 1930 ja hän palasi heti yhteen rakastajattarensa kanssa. Lupesculla katsottiin olevan suurempi vaikutusvalta kuninkaaseen kuin tämän ministereillä, mikä herätti tyytymättömyyttä ja paheksuntaa. Talonpoikaispuolueen puheenjohtaja Iuliu Maniun mukaan Lupescun vaikutus oli syynä lähes kaikkeen pahuuteen Romaniassa. Varsinkin äärioikeistolainen Rautakaarti kiinnitti huomionsa Lupescun juutalaisuuteen. Kaarle syrjäytettiin syyskuussa 1940 ja hän pakeni uudelleen maasta yhdessä Lupescun kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1947, jolloin Lupescu otti nimekseen prinsessa Elena. Miehensä kuoltua vuonna 1953 hän asui loppuikänsä Estorilissa Portugalissa.
Enjoy Yourself (It’s Later Than You Think)
Enjoy Yourself (It’s Later Than You Think) on Carl Sigmanin ja Herb Magidsonin tekemä musiikkikappale. Vuoden 1950 maaliskuussa se nousi Decca-levy-yhtiön kustantamana nuottijulkaisuna Yhdysvaltain Top 10 -listalla sijalle kymmenen esittäjänään Guy Lombardo & His Royal Canadiens ja laulusolistinaan Kenny Gardner. Laulun nimeen liitetty lisäys oli ajankohtainen sikäli, että Korean sota näytti väistämättömältä ja Neuvostoliitto oli kehittänyt oman ydinaseensa.
Vuonna 1980 laulu oli uuden aallon ska-yhtye The Specialsin albumin "More Specials" aloitus- ja päätöskappaleena. Kappaleen sanoma oli säilynyt entisellään, sillä aloituskappaletta seuraava "Man at C & A" alkaa ydiniskuvaroituksella.
Jaavan taistelu
Jaavan taistelu oli osa Japanin Hollannin Itä-Intian sotaretkeä toiseen maailmansotaan kuuluneessa Tyynenmeren sodassa. Taistelu käytiin japanilaisten ja liittoutuneiden välillä Jaavan saaresta Hollannin Itä-Intiassa (nyk. Indonesiassa). Taistelu alkoi 28. helmikuuta 1942 ja päättyi liittoutuneiden antautumiseen 12. maaliskuuta. Taistelun ohessa käytiin myös Jaavanmeren ja Sundasalmen meritaistelut, jotka päättyivät japanilaisten voittoon. Japanilaiset miehittivät Jaavan saarta sodan loppuun asti, kunnes saarella olevat japanilaiset antautuivat liittoutuneille vuonna 1945.
Sonic Battle
Sonic Battle (ソニック バトル, "Sonikku Batoru") on Sonic Teamin kehittämä ja Segan sekä THQ:n julkaisema taistelupeli Game Boy Advancelle. Se on Sonic the Hedgehog-pelisarjan toinen taistelupeli, Sonic the Fightersin ollessa ensimmäinen. Se julkaistiin Japanissa 4. joulukuuta 2003 sekä Pohjois-Amerikassa ja PAL-maissa vuonna 2004. Tämä oli ensimmäinen Sonic-peli Japanissa, joka sisältää kiroilua (vuoropuhelu muutettiin kun peli tuotiin Pohjois-Amerikan markkinoille).
Beluha
Beluha on Altaivuoriston korkein vuori (4 506 m). Se sijaitsee Venäjän ja Kazakstanin rajalla.
Jäätiköt peittävät vuoresta noin 70 neliökilometriä.
Tetrakloorieteeni
Tetrakloorieteeni eli tetrakloorietyleeni eli perkloorietyleeni (CCl) on perkloorattu alkeeni. Yhdistettä käytetään liuottimena, kuivapesuaineena ja eräiden yhdisteiden valmistuksessa.
Tetrakloorieteeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste liuottaa rasvaa ja useita muita orgaanisia yhdisteitä ja myös eräitä epäorgaanisia yhdisteitä. Tetrakloorieteeni voi myös syövyttää eräitä metalleja, kuten alumiinia. Tetrakloorieteeni on suhteellisen stabiilia, mutta hapen ja valon tai ultraviolettisäteilyn vaikutuksesta tapahtuu auto-oksidaatio triklooriasetyylikloridiksi. Tekninen tetrakloorietyleeni on yleensä stabiloitu amiineilla, fenoleilla, estereillä tai epoksideilla. Stabiloimaton
tetrakloorietyleeni hajoaa hitaasti valon ja lämmön vaikutuksesta muodostaen myrkyllistä fosgeenia ja
syövyttävää diklooriasetyylikloridia.
Ensimmäisen kerran yhdistettä valmisti Michael Faraday vuonna 1821 heksakloorietaania kuumentamalla. Nykyään tetrakloorieteeniä valmistetaan klooraamalla eteeniä, trikloorieteeniä tai 1,2-dikloorietaania, 1-2-dikloorietaanin ja eräiden muiden halogenoitujen hiilivetyjen oksikloorauksella tai tetrakloorimetaanin pyrolyysillä tai eliminaatioreaktiolla pentakloorietaanista.
Tetrakloorieteenin tärkein käyttökohde on vaatteiden puhdistaminen kuivapesulla, mihin käytetään noin 80% kaikesta tuotetusta tetrakloorieteenistä. Muita käyttökohteita ovat CFC-yhdisteiden ja triklooriasetyylikloridin ja trikloorietikkahapon valmistus, värjäysprosessit ja metallipintojen puhdistus.
Age of Pirates 2: City of Abandoned Ships
Age of Pirates 2: City of Abandoned Ships on Akellan kehittämä ja Playlogicin julkaisema tietokoneroolipeli, joka julkaistiin Microsoft Windowsille vuonna 2009. Peli on jatkoa peleille "Sea Dogs" (2000), "Pirates of the Caribbean" (2003) ja "" (2006).
Pelissä on säilytetty useita ominaisuuksia edellisistä peleistä, kuten kyvystä käydä kauppaa, taistella hallituksen muita aluksia vastaan, tutkia paikkoja ja purjehtia realiajassa. Realiajassa purjehtiminen ei kuitenkaan ole pakollista, vaan pelaaja voi purjehtia nopeampaakin kartan avulla. Pelissä on kuitenkin uusi nopeampi taistelujärjestelmä ja monimutkaisempi tapa käydä kauppaa.
"Age of Pirates 2: City of Abandoned Ships" on roolipeli. Juoni päättyy melko avoimesti. Alussa pelaaja vai aloittaa yksin tai valita yhden neljästä eri maan merivoimista(Englanti, Espanja, Ranska ja Alankomaat.
Valinnasta huolimatta pelaaja tekee useita tehtäviä, joista jotkut ovat pakollisia.
Pelissä on kolme eli hahmoluokkaa, joista pelaaja voi valita. Jokaisella on eri juoni. Hahmoluokat ovat kauppias, kaappari ja seikkailija.
Kuten aiemmissakin peleissä, on olemassa monia miekkoja, joilla jokaisella aseella on omia ominaisuuksia.
Pelin nimi ”Pirates” on tullut englanninkielisistä sanoista Power (teho), Insight (näkemys), Reaction (reaktio), Authority (viranomainen), Talent (lahjakkuus), Endurance (kestävyys) ja Success (menestys).
Aiemmista osista peliin on jätetty myös eri laivamuodot. Pelaajalla voi olla yksi tai useampi laiva, tai joissain tapauksissa ei yhtäkään. Paremmat alukset tietenkin maksavat myös enemmän. Joitain aluksia ei voi ostaa vaan ne pitää kaapata meritaistelulla. Jotkut laivat taas ovat käytettävissä vasta, kun on tehnyt tiettyjä tehtäviä. Pelin laivaluokat ovat Battleship, Warship, Xebec, Ship of Line, Barque, Barquentine, Brig, Brigantine, Caravel, Corvette, Fluyt, Frigate, Lugger, Galleon, King’s Man of War, Man of War, Pinnace, Schooner, Sloop ja Tartane.
Tehtävien aikana pelaaja voi käyttää sodissa myös Lentävää Hollantilaista tai sotalaiva Soleil-Royalia.
Westin lannoitetehtaan räjähdys
West Fertilizer Companyn lannoitetehtaalla Westissä Texasissa Yhdysvalloissa syttyi 17. huhtikuuta 2013 tulipalo, jota seurasi voimakas räjähdys. Palon syttymissyy ei ollut aluksi selvillä, mutta räjähdys aiheutui lannoitteissa käytettävästä ammoniakista. Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives kertoi toukokuussa 2016, että räjähdykseen johtanut palo oli tahallaan sytytetty.
21. huhtikuuta 2013 ilmoitettiin, että räjähdyksessä kuolleita oli 15 ja loukkaantuneita yli 200. Assocation of Texas -vakuutusyhtiö arvioi, että vahingot tulisivat maksamaan yli 100 miljoonaa dollaria.
Karl Alfred Poppius
Karl Alfred Poppius (14. helmikuuta 1846 Jaakkima – 1. tammikuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja perhostutkija.
Poppius kävi Porvoon lukiota ja valmistui opettajaksi 1871. Hän väitteli tohtoriksi 1889. Hän toimi oppikoulunopettajana Turussa vuodesta 1875, viimeksi ruotsalaisen reaalilysyseon luonnonhistorian ja maantieteen lehtorina 1888–1903. Hän oli myös koulun rehtori.
Olga Poppius
Olga Wilhelmina Poppius, o.s. Finne (17. heinäkuuta 1866 Kangasala– 23. kesäkuuta 1939) oli suomalainen näyttelijä, lausuja ja puheilmaisun opettaja.
Poppius oli näyttelijänä Suomalaisessa teatterissa 1885–1898. Hänen puolisonsa oli Tullihallituksen pääjohtaja Wille Poppius. Poppius kävi tyttökoulun ja opiskeli näyttämötaidetta Kaarola Avellanin johtamana ja teki opintomatkat Pariisiin vuonna 1890 ja 1894 sekä Saksaan vuonna 1925. Kirjailija Jalmari Finne oli Poppiuksen veli ja taiteilija Hilkka Finne hänen sisarensa.
Yrjänä Pietarinpoika
Yrjänä Pietarinpoika (; n. 1530 – 22. syyskuuta 1568 Tukholma) oli Ruotsin kuningas Eerik XIV:n sihteeri ja läheinen neuvonantaja, joka toimi myös runsaasti poliittisia tuomioita langettaneen kuninkaan lautakunnan syyttäjänä. Hänestä on yleensä annettu ruotsalaisessa historiankirjoituksessa varsin kielteinen kuva. Myöhemmin on kiistelty siitä, kuinka suuri vaikutusvalta hänellä todellisuudessa oli kuninkaaseen.
Yrjänä Pietarinpojan isä oli Salan kirkkoherra Pietari Juhananpoika. Yrjänä opiskeli 1550-luvun alussa Wittenbergin yliopistossa Saksassa. Hän tuli vuonna 1555 Kustaa Vaasan kanslian palvelukseen ja 1558 sihteeriksi herttua Eerikin hovissa Kalmarissa. Kun Eerik seurasi isäänsä valtaistuimella vuonna 1560, tuli Yrjänästä kuninkaallinen sihteeri. Hän sai suuren vaikutusvallan maan hallintoon ja keräsi myös merkittävän omaisuuden. Parhaiten Yrjänä muistetaan toiminnastaan Eerik XIV:n perustaman kuninkaan lautakunnan prokuraattorina eli syyttäjänä. Ruotsin sisäisen valtakamppailun seurauksena lautakunnasta tuli 1560-luvun kuluessa työkalu, jota kuningas käytti vastustajiensa nujertamiseksi. Syytettyjen penkille joutuivat muun muassa Juhana-herttua (1562–1563), Nils Sture (1566) ja muut niin sanotun Sture-puolueen johtajat (1567). Yrjänästä tuli varsinkin aatelin silmissä hallintoon kohdistuneen tyytymättömyyden pääkohde, varsinkin kun hänen katsottiin vaikuttaneen merkittävästi kuninkaan ylhäisaatelin etuoikeuksia karsineeseen läänityspolitiikkaan.
Niin sanottujen Sture-murhien jälkeen vuonna 1567 Eerik XIV:n ote maan johdosta alkoi kirvota mielisairauden seurauksena ja valtaneuvosto otti ohjat käsiinsä. Kuninkaan väitettiin olleen huonojen neuvonantajien harhaanjohtama ja Yrjänä nähtiin heistä päällimmäisenä, kaiken pahan alkujuurena. Häntä syytettiin valheellisten syytösten esittämisestä kuninkaan lautakunnassa syytettyinä olleita vastaan ja syyttömien väärästä kohtelusta. Yrjänä ja hänen vaimonsa Anna Antintytär tuomittiin kuolemaan 5. syyskuuta 1567, mutta tuomioita ei pantu täytäntöön vaan heitä pidettiin vankeina. Eerik XIV:n palattua vuoden 1568 alkupuolella johtamaan maata Yrjänä vapautettiin ja palautettiin aiempaan asemaansa. Kun Juhana ja Kaarle-herttua pian tämän jälkeen nousivat kapinaan kuningasta vastaan, tämä luovutti Yrjänän Tukholmaa piirittäville kapinallisille pelastaakseen oman asemansa. Yrjänän kuolemantuomio pantiin nyt toimeen teilaamalla. Piirittäjät surmasivat myös hänen iäkkään äitinsä, jota syytettiin noituudesta. Vaimo ja lapset onnistuivat pakenemaan.
Yrjänän kolme poikaa toimivat myöhemmin kuningas Kaarle IX:n palveluksessa.
Rydboholmin linna
Rydboholmin linna on Ruotsissa Österåkerin kunnassa sijaitseva linna. Nykyinen ulkoasu on peräisin 1700-luvulta, mutta rakennuksessa on osia myös 1500-luvulta. Paikkaa on Vallentunan Lindholmenin lisäksi pidetty Kustaa Vaasan mahdollisena syntymäpaikkana. Linna on nykyisin yksityisasuntona.