hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sinikulmamesikko
Sinikulmamesikko ("Melithreptus gularis") on Australian pohjoisosissa ja itärannikolla tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan sinikulmamesikko on noin 14–16 cm. Lajin päälaki ja posket ovat mustat, ja päässä on valkea silmäkulmajuova. Kurkku on linnulla valkoinen. Silmien yläpuolella on paljas sininen alue. Selkä on väriltään tummanvihertävä tai keltainen. Sinikulmamesikon vatsa on väritykseltään harmahtavan valkoinen. Sinikulmamesikon sukupuolet eivät eroa toisistaan ulkonäön perusteella. Nuoret yksilöt ovat hieman aikuisia lintuja vaaleampia.
Sinikulmamesikkoa tavataan alueella, joka ulottuu Pilbarasta Australian pohjoisrannikkoa myöten kaakkoon Uuteen Etelä-Walesiin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet eukalyptusmetsät ja muut metsämaat. Sinikulmamesikot elävät usein vesistöjen läheisyydessä erityisesti kuivemmassa Pohjois-Australiassa.
Sinikulmamesikot elävät yleensä pienissä ryhmissä, joissa on tavallisesti alle 12 lintua. Lajin pesimäkausi kestää heinäkuulta joulukuulle. Laji käyttää hyödykseen yhteispesintää, jolloin naarasta auttaa poikasten ruokkimisessa kahdesta neljään muuta lintua. Naaras rakentaa puunkuoresta kuppimaisen pesän ja pehmustaa sen villalla ja eläinten karvoilla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa ja hautoo munat mahdollisesti muiden lintujen avustuksella. Pesimäaikaan koiraat ovat hyvin aggressiivisia ja voivat hyökätä pesimäalueella olevia itseään suurempiakin lintuja vastaan.
Sinikulmamesikon ravinto koostuu pääosin medestä ja hyönteisistä, mutta se syö satunnaisesti myös siemeniä.
I’m Sorry I Haven’t a Clue
I'm Sorry I Haven't a Clue (usein lyhennettynä ISIHAC) on BBC Radio 4:n esittämä komediallinen visailuohjelma, jonka ensimmäinen jakso lähetettiin 11. huhtikuuta 1972. Ohjelman runkona toimivat erilaiset laulu- ja näytelmätehtävät sekä pelit, jotka ovat osittain improvisoituja. Monet osiot sisältävät muiden radio- ja tv-ohjelmien parodiointia. Tämän vuoksi ohjelman sloganina on ollutkin vuosien ajan "the antidote to panel games" eli "vastalääkettä tietovisailuihin".
Ohjelman pitkäaikaisena puheenjohtajana toimi Humphrey Lyttelton, ja vakiokilpailijoina ovat koomikot Graeme Garden, Tim Brooke-Taylor ja Barry Cryer. Vakiokilpailijoihin kuului myös joulukuussa 1996 kuollut Willie Rushton. Hänen tilallaan on sarjassa esiintynyt vierailijoina muun muassa Stephen Fry, Paul Merton, Tony Hawks, Andy Hamilton, Linda Smith, Phill Jupitus, Sandi Toksvig, David Mitchell, Bill Oddie, Kenny Everett, Bill Bailey, ja Jeremy Hardy. Sarjan musiikista vastaa Colin Sell. Yksittäisinä kertoina pianolla säestäjinä ovat toimineet myös Neil Innes, Matthew Scott sekä Denis King. Kuulijoita sarjalla on noin kaksi miljoonaa.
Lyttletonin kuoltua 2008 ohjelman jatkumisesta oli aluksi epäselvyyttä, kunnes sitä päätettiin jatkaa vaihtuvin puheenjohtajin. Vuoden 2009 ensimmäisen kuuden ohjelman kauden juontajina toimivat Stephen Fry, Jack Dee ja Rob Brydon. Jack Dee on jatkanut ohjelman juontajana vuodesta 2009 eteenpäin ja sekä Fry että Brydon ovat olleet vierailevina kilpailijoina.
ISIHAC on voittanut kultaisen Sony Radio Academy Awards palkinnon kolme kertaa, vuosina 1995, 1998 sekä 2004. Ohjelman pohjalta on myös tehty kirjoja.
Omenapuut
Omenapuut ("Malus") on ruusukasvien ("Rosaceae") heimoon kuuluva kasvisuku. Lajit kasvavat alkuperäisinä pohjoisen pallonpuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.
Omenapuut ovat kesävihantia puita tai pensaita, joilla on yleensä ehyet ja sahalaitaiset lehdet. Sarjamaisessa kukinnossa on 2–6 kukkaa. Terälehdet ovat yleensä valkoisia tai vaaleanpunaisia. Hedelmä on pohjushedelmä, jossa siementen ympärillä olevia sikiäimestä kehittyneitä kovia kalvoja ympäröi mehevöitynyt kukkapohjus.
Taloudellisesti tärkein laji on tarhaomenapuu ("Malus domestica"). Omenapuista on jalostettu myös monia lajikkeita koristekasvikäyttöön. Koristekasveina käytetään esimerkiksi koristeomenapuita eli purppuraomenapuita ("Malus" Purpurea-ryhmä), paratiisiomenapuita ("Malus" Prunifolia-ryhmä), pilariomenapuita ("Malus" Ballerina-ryhmä), marjaomenapuuta ("Malus baccata") ja japaninmarjaomenapuun ("Malus toringo") lajikkeita.
Rockstar Energy Drink
Rockstar (Tyylitettynä "ROCKST★R" tai "ЯOCKST★R") on yhdysvaltalaisvalmisteinen energiajuoma, joka kehitettiin vuonna 2001. Juomaa valmistaa "Rockstar Inc". Rockstar Energy Drink on myynnissä yli 30 maassa, ja valmistajan mukaan sitä on myynnissä 20 makua.
Rockstarin suurin kilpailija on Monster Energy. Rockstar-juomia myydään Suomessa 0,5 litran tölkeissä. Normaali Rockstar sisältää kofeiinia 32 mg / 100 ml.
Rockstar-energiajuoman maahantuoja Suomessa on Servaali Oy.
Ainekset: hiilihapotettu vesi, sakkaroosi, glukoosi, sitruunahappo, happamuudensäätöaine (natriumsitraatti), tauriini (0,4 %), värejä (sokerikulööri E150C, riboflaviini, beetakaroteeni E160A), inositoli, vitamiineja (niasiini, pantoteenihappo, B6, B12), guaranan ("Paullinia cupana") siemenuute (0,01 %), ginsengin juuriuute (0,01 %). Kofeiinipitoisuus 32 mg/1 dl.
Kuten kaikki energiajuomat, Rockstar voi aiheuttaa hermostuneisuutta, päänsärkyä, ahdistusta, ja korkeaa verensokeria. Tiedossa ei ole sivuvaikutuksia, jos tuotetta käytetään kohtuudella.
Nicolas Cheong Jin-suk
Nicolas Cheong Jin-suk (; s. 7. joulukuuta 1931) on eteläkorealainen kardinaali. Hän syntyi Soulissa ja sai pappisvihkimyksen 18. maaliskuuta 1961. Piispaksi hänet vihittiin 3. lokakuuta 1970, ja vuosina 1970–1998 hän toimi Cheongjun piispana. Vuonna 1998 hän nousi Soulin arkkipiispaksi ja maaliskuun 2006 konsistoriossa kardinaaliksi.
Nicolas Cheong Jin-suk on "S. Maria Immacolata di Lourdes a Boccean" kardinaalipappi. Hän on lisäksi ollut vuodesta 1998 Pjongjangin apostolisena hallitsijana. Hän opiskeli aikoinaan Soulissa, Hongkongissa ja Roomassa.
Luettelo joukkueista ja ajajista Ranskan ympäriajossa 2009
Tämä on luettelo joukkueista ja ajajista Ranskan ympäriajossa 2009:
The Winter of Frankie Machine
The Winter of Frankie Machine on Don Winslow'n vuonna 2006 julkaistu romaani. Romaanin päähenkilö on entinen mafian palkkamurhaaja Frank Machianno.
Elokuvaohjaaja Michael Mann on suunnitellut romaanin elokuvaversiota.
Colin Sell
Colin Sell on brittiläinen pianisti, joka tunnetaan erityisesti BBC Radio 4:n "I'm Sorry I Haven't a Clue" -visailuohjelmasta, jonka musiikista hän on vastannut vuodesta 1974 alkaen. Vuodesta 1998 Sell on toiminut East 15 Acting Schoolin musiikkiosaston johtajana.
Sell on säveltänyt musiikin useisiin teatteriesityksiin, muun muassa Royal Shakespeare Companylle. Lisäksi hän säveltänyt musiikin yli 20 radiokuunnelmaan.
Antero Halonen
Tauno Antero Halonen (15. joulukuuta 1938 Hankasalmi – 26. lokakuuta 2016) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Halonen saavutti Moskovan EM-kilpailuissa 1963 pronssia kevyessä sarjassa (alle 60 kg). Hän voitti irlantilaisen Patrick McCranen tuomaripistein 5–0 ja bulgarialaisen Stojan Pilitševin pistein 4–1. Välieräottelussa hän hävisi unkarilaiselle Janos Kajdille pistein 0–5. Samana vuonna Halonen voitti Pohjoismaiden mestaruuden. Tokion 1964 olympialaisissa hän hävisi 60-kiloisten sarjan ensimmäisellä kierroksella puolalaiselle Jozef Grudzienille pistein 1–4 ; Grudzien voitti lopulta kultaa.
Seuratasolla "Lukkeri" Halonen edusti Varkauden Tarmoa ja Warkauden Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 60 kilogramman sarjassa vuosina 1962–1964 sekä saavutti sarjaa alempana SM-hopeaa vuosina 1960 ja 1961.
Uransa jälkeen hän toimi kotipaikkakunnallaan Varkaudessa paikallisen Varkauden Voimailuseuran pitkäaikaisena valmentajana. Hänet valittiin Suomen nyrkkeilyn "Hall of Fameen" vuonna 2014.
Kurt Mattsson
Kurt Antero Mattsson (s. 1. maaliskuuta 1940 Lahti) on suomalainen nyrkkeilijä.
”Kurre” Mattsson edusti Suomea Tokion 1964 olympialaisten kevyessä keskisarjassa (alle 71 kg). Hän voitti ensimmäisellä kierroksella etiopialaisen Alemou Bekelen tuomaripistein 4–1 mutta hävisi seuraavassa ottelussaan puolalaiselle Józef Grzesiakille pistein 0–5. Belgradin EM-kilpailuissa 1961 hän hävisi ensimmäisellä kierroksella englantilaiselle James Lloydille pistein 2–3. Moskovan EM-kilpailuissa 1963 hän hävisi skotlantilaiselle Andy Wyperille tyrmäyksellä toisessa erässä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Mattsson voitti kultaa vuonna 1963 ja saavutti pronssia vuonna 1961.
Seuratasolla Mattsson edusti Helsingin Atleettiklubia ja Viipurin Nyrkkeilijöitä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1962 ja 1963 sekä saavutti pronssia vuonna 1961. Hän otteli vuosina 1965–1969 ammattilaisena 13 ottelua, joista hän voitti yhdeksän ja hävisi kaksi (kaksi ratkaisematonta).
Veriseerumi
Verihera eli veriseerumi tai yksinkertaisemmin seerumi on veren se osa, josta puuttuvat verisolut ja veren hyytymistekijät, kuten fibrinogeeni. Verihera saadaan erotettua verestä antamalla veren hyytyä, jonka jälkeen näyte lingotaan. Diagnostiset kokeet tehdään usein joko veriherasta tai verinesteestä.
Veriheraa käytetään joskus estämään sairauden syntyä tai hoitona joidenkin sairauksien yhteydessä, koska verihera sisältää vasta-aineita.
Samuli Apajalahti
Eino Lauri Samuli Apajalahti () oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja kouluneuvos.
Samuli Apajalahden vanhemmat olivat Helsingin Kallion seurakunnan kirkkoherra Lauri Apajalahti ja tunnettuun sukuun kuulunut Eeva Tulenheimo. Apajalahti oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hän osallistui talvi- sekä jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Valmistuttuaan sotien jälkeen hän toimi opettajana sekä rehtorina. Hän oli Helsingissä sijainneen Tehtaanpuiston yhteiskoulun rehtori vuosina 1954–1977.
Apajalahti oli Oppikoulunopettajien Keskusliiton puheenjohtaja ja vuodesta 1968 alkaen Akavan varapuheenjohtaja. Hän vaikutti peruskoulujärjestelmän luomiseen ja oli mukana yhdistämässä opettajien edunvalvontajärjestöjä Opettajien ammattijärjestöksi. Apajalahti valittiin OAJ:n puheenjohtajaksi vuonna 1973. Hänet valittiin vuonna 1976 Akavan ensimmäiseksi päätoimiseksi puheenjohtajaksi, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 1982 saakka. Hänen puheenjohtajakausillaan Akavan jäsenmäärä kasvoi merkittävästi ja Akavasta tuli varteenotettava työmarkkinajärjestö.
Apajalahti osallistui keskikoulun ja lukion geometrian ja trigonometrian oppikirjojen tekemiseen.
Exsurge Domine
Exsurge Domine () on paavi Leo X:n asettama bulla, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 1520 vastauksena Martti Lutherin opetuksiin, teeseihin ja niiden jälkeisiin kirjoituksiin, jotka asettuivat paavin näkemystä vastaan.
Vaikka bullassa ei suoranaisesti tuomittu kaikkia Lutherin oppeja, siinä vaadittiin häntä korjaamaan 41 kohtaa. Osa korjattaviksi vaadituista kohdista on Lutherin 95 teesissä, osa muissa kirjoituksissa ja hänen nimiinsä pannuista puheista. Bullassa asetettiin myös aikaraja. Lutherin tuli alistua bullan vaatimuksiin 60 päivän kuluessa siitä, kun bulla oli julkaistu. Takarajana oli 10. joulukuuta 1520, mutta tuona päivänä Luther poltti kaanonin lain ja myös oman kappaleensa "Exsurge Dominesta". Lutherin vastaus bullaan oli samalla reaktio katolisuuden puolustajan Johann Eckin toimiin. Eck oli eri puolilla Saksaa polttanut Lutherin kirjoituksia. Koska Luther ei noudattanut bullaa, paavi julkaisi pannabullan "Decet Romanum Pontificem", jolla Luther asetettiin ekskommunikaatioon.
Vatikaanin kappale asiakirjasta on edelleen Vatikaanin kirjastossa.
Ljube
Ljube () on venäläinen rockyhtye, joka on tunnettu isänmaallisista kappaleistaan. Yhtyeen musiikki on voimakkaan melankolista. Se yhdistelee aineksia länsimaisesta rockista, venäläisestä kansanmusiikista ja sotilasmusiikista, minkä vuoksi Ljuben luokittelu tietyn tyylin edustajaksi on vaikeaa. Kappaleiden aiheet liittyvät useimmiten alamaailmaan, sotilaselämään ja venäläiseen kansallistunteeseen. Ljube on kuulunut 1990-luvun alusta koko Venäjän suosituimpiin ja menestyksekkäimpiin kokoonpanoihin.
Yhtyeen tuotanto on venäjänkielistä. Ainoan poikkeuksen tekee kappale "No More Barricades", joka kertoo "uudelleensyntyneestä" aidosti demokraattiseesta Venäjästä. Kappale julkaistiin Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen.
Yhtye on Venäjän presidentin Vladimir Putinin lempiyhtye.
Jouko Lindberg
Jouko Ilari Gideon Lindberg (alk. Lindbergh, s. 25. elokuuta 1947 Tampere) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
"Jokke" Lindberg edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Méxicon 1968 kisojen kääpiösarjassa (alle 54 kg) hän hävisi avausottelussaan brittiläiselle Michael Carterille tuomariäänin 0–5. Münchenin 1972 olympialaisten höyhensarjassa (alle 57 kg) hän voitti ugandalaisen Deogartis Musoken pistein 5–0 ja argentiinalaisen Mario Alberto Ortizin pistein 4–1 mutta hävisi puolivälierissä kenialaiselle Philip Waruingelle pistein 1–4 ja päätyi sijoille 5–8.
Kolmissa EM-kilpailuissa Lindberg hävisi avausottelunsa. Roomassa 1967 hän otteli kärpässarjassa (alle 51 kg) ja hävisi unkarilaiselle Gustav Junghausille pistein 0–5. Bukarestissa 1969 hän hävisi samoin pistein puolalaiselle Ryszard Andrukiewiczille kääpiösarjassa. Madridissa 1971 hän hävisi höyhensarjan ottelussaan romanialaiselle Gabriel Pometculle pistein 1–4. Lindberg voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1967 kärpässarjassa ja vuonna 1972 höyhensarjassa.
Seuratasolla Lindberg edusti Tampereen Voimailuseuraa ja Valkeakosken Hakaa. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1966 ja 1967 kärpässarjassa, vuonna 1969 kääpiösarjassa sekä vuosina 1970–1972 ja 1974 höyhensarjassa.
Jouko Lindberg on toiminut Suomen Nyrkkeilyliiton varapuheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä. Hän on toiminut kansainvälisenä kehä- ja arvostelutuomarina vuodesta 1988 ja osallistunut tässä toimessa MM- ja EM-turnauksiin.
Erik Nikkinen
Kaarle Erich Nikkinen (s. 10. helmikuuta 1944 Oulu) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
"Engi" Nikkinen edusti Suomea Méxicon 1968 olympialaisten kevyessä sarjassa (alle 60 kg). Hän hävisi avausottelussaan romanialaiselle Calistrat Cuţoville tuomariäänin 0–5 ja karsiutui jatkosta.
Seuratasolla Nikkinen edusti Oulun Tarmoa. Hän voitti Suomen mestaruuden 60-kiloisten sarjassa vuonna 1968 sekä saavutti SM-hopeaa 63,5-kiloisissa vuonna 1965. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1965 ja 1966.
Erik Nikkinen otteli vuosina 1969–1976 ammattilaisena 21 ottelua, joista hän voitti 18. Hänen poikansa Petri Nikkinen oli maaottelunyrkkeilijä ja SM-mitalisti 1990-luvulla.
Batmanin tytär
Batmanin tytär () on Laeta Kalogridisin luoma 13-osainen draamasarja, joka perustuu löyhästi DC Comicsin sarjakuvaan "Birds of Prey". Sarja sijoittuu Uuteen-Gotham Cityyn, jonka Batman jätti useita vuosia sitten. Hänen poissaolonsa aikana Oraakkeli ja Metsästäjätär ovat ottaneet vastuun suojella kaupunkia rikollisilta. Kaksikko saa lisäapua Dinah Redmondilta, joka auttoi heitä selvittämään salaperäisesti itsemurhia tehneiden liikemiesten murhaajan. Alfred toimii edelleen Wayne-kartanolla hovimestarina, mutta tällä kertaa Batmanin sijasta hän auttaa Birds of Prey -ryhmää heidän omassa tukikohdassaan kellotornissa. Sarjassa on myös etsivä Jesse Reese, joka yrittää selvittää salaperäisiä rikoksia, joita metaihmisrikolliset ovat aiheuttaneet Uudessa Gothamissa.
Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin vuosina 2002–2003 The WB:llä, jossa se oli varsin suosittu 18-34-vuotiaiden keskuudessa keräten viikkoa kohden 7,6 miljoonaa katsojaa. Siitä huolimatta sarjasta ei tehty uusia jaksoja yhden tuotantokauden jälkeen.
Suomessa sarjaa esitettiin ensi kerran Subilla 5. tammikuuta 2004.
Sarja sijoittuu Uusi-Gotham Cityyn, jonka Batman jätti noin seitsemän vuotta sitten. Hän taisteli Jokerin kanssa viimeisen kerran kukistettuaan tämän rikollisjärjestön. Jokeri sai tarpeekseen tappioistaan ja kosti tapattamalla Batmanin vaimon Kissanaisen, sekä myöhemmin ampumalla hänen apurin Barbara Gordonin.
Seitsemän vuotta myöhemmin Dinah Lance saapuu Uuteen-Gothamiin etsimään vuosia sitten unessa näkemiään henkilöitä. Hän tapaa sattuman kautta Metsästäjättären, joka pelastaa Dinahin mieheltä, jonka hän tapasi aikaisemmin linja-autossa. Dinah tunnistaa naisen unestaan ja koskettamalla häntä Dinah saa selville Metsästäjättären piilopaikan. Myöhemmin hän tunkeutuu rakennukseen, jossa Metsästäjätär lyö hänet tajuttomaksi luultuaan tyttöä tunkeilijaksi. Pian he vastoin tahtoaan antavat tytön viettää yhden yön heidän luonaan kellotornissa, Dinahin kerrottua telepaattisista kyvyistään. Pian Dinah auttaa Oraakkelia ja Metsästäjätärtä selvittämään salaperäisiä kuolemia, joiden takana oli Larry Ketterlly. Sittemmin Oraakkeli, Metsästäjätär ottavat nuoren Dinahin suojatikseen ja kolmanneksi jäseneksi ryhmäänsä.
He jäljittävät erinäisiä rikollisia, osa metaihmisiä ja osa täysin tavallisia jengejä, jotka kaikki tekevät töitä salaperäiselle psykiatrille tohtori Quinzelille. Hän yrittää rakennuttaa Gothamin takaisin Jokerin aikaiseen loistokkuuteen.
Kirkkopuiston tenniskentät
Kirkkopuiston tenniskentät ovat Naantalin vanhassakaupungissa sijaitsevat kaksi massakenttää. Kentällä pelattiin vuoden 2009 Davis Cupin Suomi–Monaco maaottelu 10.–12. heinäkuuta, jota varten kentän ympärille rakennettiin 1 500 hengen katsomot.
Kirkkopuiston kentät ovat Turun alueen korkeatasoisimmat ulkokentät ja ainoat joissa voidaan pelata kansainvälisiä otteluita kuten Davis Cupia.
Kentillä on pelattu Finnish Satellite Circuitin Masters-turnaukset vuosina 1993, 1994 ja 1997.
Risto Meronen
Risto Veikko Tapio Meronen (s. 17. elokuuta 1945 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen nyrkkeilijä.
”Ripa” Meronen edusti Suomea Méxicon 1968 olympialaisten höyhensarjassa (alle 57 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella neuvostoliittolaiselle Valeri Plotnikoville tuomariäänin 0–5. Bukarestin EM-kilpailuissa 1969 Meronen voitti kevyessä sarjassa (alle 60 kg) espanjalaisen Jose Setieun pistein 5–0 mutta hävisi seuraavassa ottelussaan puolalaiselle Ryszard Petekille pistein 0–5. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Meronen saavutti pronssia vuonna 1965.
Seuratasolla Meronen edusti Viipurin Nyrkkeilijöitä ja Tapanilan Erää. Hän voitti Suomen mestaruuden 57 kilogramman sarjassa vuonna 1965 sekä saavutti 60-kiloisissa SM-pronssia vuonna 1966 ja SM-hopeaa vuonna 1967. Hän otteli ammattilaisena kolme ottelua vuosina 1969–1972 ja voitti niistä jokaisen. Myöhemmin hän on toiminut valmentajana muun muassa Barcelonan 1992 olympialaisissa sekä nyrkkeilykilpailujen tv-kommentaattorina.
Risto Merosen veljet Kari ja Erkki Meronen olivat myös arvokisa- ja ammattilaisnyrkkeilijöitä.
USS Eastport
USS Eastport oli alun perin Etelävaltioiden rakentama höyrylaiva, jonka Pohjoisvaltiot kaappasivat käyttöönsä helmikuussa 1862. Uudet omistajat vahvistivat laivan panssarointia ja aseistusta tehden siitä ironclad-aluksen. Alus toimi mm. saattuevartiona sekä partioi sisävesiä etelävaltioiden alueella.
Yhdysvaltain laivaston tykkiveneet "USS Conestoga", "USS Tyler" ja "USS Lexington" valtasivat konfederaation höyrylaivan 7. helmikuuta 1862 Cerro Gordossa Tennesseessä. Vallattu alus siirrettiin Cairoon Illinoisiin, jossa se muutettiin ironcladiksi Yhdysvaltain maavoimien käyttöön. Alus lähti satamasta elokuun lopulla komentajakapteeni S. L. Phelpsin komennossa tehtävänään valvoa Mississippiä Saaren No 10 ja Arkansasissa sijaitsevan White Riverin välillä. Alus joutui kuitenkin palaamaan Cairoon korjattavaksi jo 1. lokakuuta, kun joella partioineet alukset siirrettiin maavoimilta laivastolle.
Alus liittyi laivaston muodostamaan Mississipin laivueeseen Vicksburgissa Mississipissä, mutta alus ajoi karille 2. helmikuuta 1863. Se joutui palaamaan Cairoon korjattavaksi. Alus valvoi 19. kesäkuuta jokiliikennettä Helenassa Arkansasissa. Se palveli uransa lopun saattuetehtävissä ja partioiden Mississipillä ja sen sivujoilla. Alus laski jokea alas 5. maaliskuuta aina Punaisen joen suulle liittyen maavoimien ja laivaston yhteisosastoon.
"Eastport" läpäisi esteet, jotka olivat Fort de Russyn kohdalla. Alus myös osallistui linnakkeen valtaukseen. Se jatkoi Punaista jokea ylävirtaan 5. huhtikuuta saakka aina Grand Ecoreen, jossa alus kääntyi ja aloitti paluumatkansa alavirtaan.
15. huhtikuuta 1864 se törmäsi Etelävaltion joukkojen asettamaan "torpedoon", joiksi kutsuttiin aikanaan lähihakeutuvia magneettimiinoja. Vuotoa ei huomattu alkuun ja alus upposi noin viiden tunnin kuluttua. Muutama päivä myöhemmin alus nostettiin ylös, riisuttiin tykeistä, siirrettiin ja upotettiin 26. huhtikuuta matalikolle, jottei se joutuisi Etelävaltioiden käsiin.
15. kesäkuuta 1865 Pohjoisvaltioiden siipiratasjokialus "S.S. Edward F. Dix" matkasi samaa jokea pitkin ja törmäsi "Eastportin" hylkyyn. "Edward F. Dix" upposi ironcladin viereen. Yhdysvaltain armeijan pioneerijoukot löysivät hylyt ja tutkivat ne vuonna 1995.
Mauri Saarivainio
Mauri Kalevi Saarivainio (s. 15. marraskuuta 1945 Iisalmi) on suomalainen nyrkkeilijä.
”Maukka” Saarivainio edusti Suomea Méxicon 1968 olympialaisten välisarjassa (alle 67 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella länsisaksalaiselle Dieter Kottyschille kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä.
Seuratasolla Saarivainio edusti Iisalmen Työväen Urheilijoita, Iisalmen Pallo-Veikkoja ja Kemin Intoa. Hän voitti nyrkkeilyssä SM-hopeaa vuosina 1966, 1967 ja 1970 sekä SM-pronssia vuonna 1968. Hän voitti kolme TUL:n nyrkkeilymestaruutta. Jalkapalloa hän pelasi IV divisioonassa.
ASK Rīga
ASK Rīga on latvialainen entinen koripalloseura Riiasta. Nimi ASK on lyhenne sanoista Armijas Sporta Klubs, joka tarkoittaa armeijan urheiluseuraa. Seura on yhdessa KK Splitin kanssa ainoa seura, joka on onnistunut voittamaan Euroliigan kolme kertaa peräkkäin.
Seura perustettiin neuvostoaikana vuonna 1925. ASK Rīgan kulta-aikaa oli 1960-luvun vaihe, jolloin se hallitsi Euroopan koripalloa. Euroliiga perustettiin vuonna 1958, jolloin ASK voitti sen. Finaaleissa se kaatoi Academic Sofian otteluvoiton 2–0. Kaudella 1958–1959 joukkueet kohtasivat uudestaan Euroliigan finaalissa, jolloin ASK oli taas parempi. Kotiottelunsa ASK voitti 20 000 ihmisen edessä 79–58 ja vieraissa se voitti 69–67. Seuraavaksi kaudeksi FIBA otti mukaan BC Dynamo Tbilisin, joka pelasi itsensä finaaliin ASK:n vastustajaksi. ASK:n valmentaja Aleksandr Gomelski peluutti pelissä Jānis Krūmiņšia, joka hallitsi korinalustaa ja toi voiton ASK:lle.
Euroliigan mestaruuksien jälkeen alkoi seuran hiljaisempi kausi, jolloin se ei menestynyt Eurooapan seurajoukkuekisoissa. Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen seurasi vuosien hiljaisuus seuran taustajoukoissa, kunnes vuonna 2004 perustettiin "BK Riga". Seuran perustamisen taka-ajatuksena oli elvyttää kaupungin koripalloperinteet. Seuran perustamisen takana olivat Riian kaupunginvaltuusto, Latvian asevoimat, Parex Bank sekä Riga-akademia. Vuonna 2006 seura sai nimekseen legendaarisen ASK Rīgan, jolloin myös sen tittelit siirrettiin uudelle seuralle.
Kaudella 2006–2007 seura voitti Latvian mestaruuden ja se pelasi ensi kertaa myös Baltian liigassa sijoittuen viidenneksi. Hyvän kauden ansiosta seura sai osallistumisoikeuden ULEB Cupiin kaudelle 2007–2008. Vuonna 2009 seura ilmoitti talousongelmista, joiden takia seuran tulevaisuus on vaakalaudalla. Kesällä 2009 seuralla arvitoiin olevan velkaa 1 400 902 latia. Syyskuussa 2009 seura ilmoitti lopettavan toimintansa.
Frankfurtin kirjamessut
Frankfurtin kirjamessut () on Frankfurtissa Saksassa vuosittain lokakuussa järjestettävä kirjamessutapahtuma. Kyseessä ovat maailman suurimmat ja merkittävimmät kirjamessut. Ne järjestetään Messe Frankfurtin tiloissa.
Kirjamessut perusti vuonna 1949 Börsenverein des Deutschen Buchhandels. Niillä esitellään joka vuosi erityisesti jonkin teemamaan kirjallisuutta ja kulttuuria. Kirjamessujen aikana jaetaan Saksan kirjakauppiaiden rauhanpalkinto ("Friedenspreis des Deutschen Buchhandels") ja Deutscher Jugendliteraturpreis -nuortenkirjallisuuspalkinto.
Pentti Saarman
Pentti Aarne Saarman (s. 28. heinäkuuta 1941 Vanaja) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Saarman edusti Suomea Münchenin 1972 olympialaisten kevyessä välisarjassa (alle 63,5 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella kuubalaiselle Andreas Molinalle kehätuomarin keskeytyksellä kolmannessa erässä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Saarman saavutti hopeaa vuonna 1970.
Seuratasolla Saarman edusti Hämeenlinnan Kisaa, Hämeenlinnan Ahmoja ja Hämeenlinnan Iskua. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1970 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1968. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1970 ja 1972. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut nyrkkeilyvalmentajana.
Pentti Saarmanin veljentyttäret Niina Saarman-Bartholdi ja Sanna Saarman ovat yleisurheilun Suomen-mestareita ja maaotteluedustajia.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2008 – naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu
Naisten 4 × 100 metrin viestijuoksu kesäolympialaisissa 2008 järjestettiin 21. – 22. elokuuta Pekingin olympiastadionilla. Lajiin osallistui kuusitoista joukkuetta, jotka karsittiin parhaan keskiarvon mukaan kahdesta juoksusta. Suomi ja Kuuba pääsivät jatkoon, mutta luopuivat kisapaikoistaan, joten ne korvattiin Thaimaan ja Nigerian joukkueilla.
(*) "juoksi 1. kierroksella"
Ennätykset ennen kilpailua olivat seuraavat:
Kilpailussa ei syntynyt uusia ennätyksiä.
Across the Dark
Across the Dark on Insomniumin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2009 levy-yhtiö Candlelight Recordsin kautta. Albumilla vierailevat Jules Näveri laulajana Profane Omen- ja Enemy of the Sun -yhtyeestä ja Aleksi Munter kosketinsoittajana Swallow the Sun -yhtyeestä. Se valittiin saksalaisen Metal 1 -verkkosivuston kuukauden albumiksi syyskuussa 2009.Across the Dark oli ensimmäinen levy, jolla Insomnium käytti puhdasta laulua ja koskettimia laajemmin.
Hillevi Aalto
Hillevi "Iris" Aalto (22. tammikuuta 1953 Inkoo – 14. kesäkuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen muotitaiteilija.
Aalto opiskeli Kööpenhaminassa Mr. Dupontin taide- ja somistuskoulussa, Helsingissä Markkinointi-instituutissa sekä Taideteollisen korkeakoulun vaatesuunnittelulinjalla. Hän työskenteli vapaana suunnittelijana useille vaatetusalan yrityksille, kuten Friitalalle ja Suomen Höyhenelle. Opiskeluaikana hän suunnitteli nuorisovaatteita, sen jälkeen ulkoilu- ja vapaa-ajan vaatteita koti- ja ulkomaisille yrityksille. Studio Iris Aallon hän perusti 1993.
Hillevi Aalto toimi alan luottamustehtävissä muun muassa Ornamossa, Ornamo-säätiössä ja opetushallituksen käsi- ja taideteollisuuden toimikunnassa. Hän toimi opettajana Taideteollisessa korkeakoulussa ja Vallilan ammattikoulussa. Aallolla oli oma näyttely Designmuseossa 2003.
Pääkköset (albumi)
Pääkköset on Pääkkösten ensimmäinen ja yhtyeen uran ainoaksi jäänyt studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1989.
Gants Hillin metroasema
Gants Hillin metroasema on Lontoon metron asema Redbridgen alueella Gants Hillin kaupunginosassa. Asema on Central Line -linjan käytössä ja sijaitsee Oyster-vyöhykkeellä 4.
Asemaa alettiin rakentaa 1930-luvulla, mutta toisen maailmansodan vuoksi se saatiin käyttöön vasta 14. joulukuuta 1947. Aseman on suunnitellut arkkitehti Charles Holden.
Dr. Matt Destruction
Dr. Matt Destruction (oikealta nimeltään "Mattias Bernwall" s. 18. maaliskuuta 1978) on ruotsalaisen garage/punk rock-yhtye The Hivesin basisti. Bernwall soittaa Fender '51 Precision Bassesia (paitsi Hate to Say I Told You Son musiikkivideossa Bernwall soitti Rickenbackeria.
Henrique
Henrique Adriano Buss, joka tunnetaan paremmin nimellä Henrique (s. 14. lokakuuta 1986 Marechal Cândido Rondon, Paranán osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Napolia. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Pelattuaan Coritibassa ja Palmeirasissa Henrique siirtyi kesällä 2008 Primera Divisiónin FC Barcelonaan. Kauden 2008–2009 hän oli lainalla Bayer Leverkusenissa. Kesällä 2009 Henrique siirtyi lainalle Primera Divisiónissa pelaavaan Racingiin kesään 2011 asti. Racingin jälkeen hän oli lainalla Palmeirasissa, jonne siirtyi pysyvästi kesällä 2012.
Bob Said
Boris "Bob" Said (5. toukokuuta 1932 New York – 24. maaliskuuta 2002 Seattle) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja.
Said aloitti uransa ajamalla urheiluautoja ja oli ensimmäinen yhdysvaltalainen, joka voitti kilpailun toisen maailmansodan jälkeen Euroopassa Rouenin GP:ssä vuonna 1953. Euroopassa Said ajoi OSCA:n ja Ferrarin urheiluautoilla, kunnes palasi Amerikkaan kilpailemaan. Hän joutui vuonna 1955 Yhdysvaltojen Nassaussa järjestetyssä kilpailussa onnettomuuteen, minkä seurauksena joutui olemaan poissa kilparadoilta parin vuoden ajan tehden louhintaliiketoimintaa ja palattuaan kilparadoille kilpaili enää harvoin. Hän osallistui myös NASCARin Daytona 500 -kilpailuun vuonna 1959 sijoittuen 50.
Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1959, Yhdysvaltain GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa eikä saavuttanut pisteitä.
Said osallistui kahdesti olympialaisiin lajinaan rattikelkkailu (Grenoble vuonna 1968 ja Sapporo 1972). Hän tuotti myös dokumentin "Mystery of the Sphynx" ja teki 1960-luvulla kiinteistökauppaa. Hänen poikansa Boris Said III ajaa nykyään NASCAR-kilpailuissa.
Tical
Tical on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Method Manin ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin 15. marraskuuta 1994. Albumi saavutti paikan #4 kategoriassa Billboard 200 ja myi platinaa.
Tähän saavutukseen auttoi levyn 2 singleä "Bring The Pain" ja "Release Yo' Delf".
Miesten Superpesiksen kausi 2009
Miesten Superpesiksen kausi 2009 oli Superpesiksen 20. kausi. Sarjaan osallistui 11 joukkuetta. Joukkuemäärä putosi 11:een Seinäjoen Maila-Jussien luovuttua sarjapaikastaan taloudellisiin syihin vedoten. Kausi alkoi 12. toukokuuta, ja Suomen mestarit olivat selvillä 19. syyskuuta. Hallitsevana mestareina kauteen lähti Pattijoen Urheilijat Raahesta. Vuoden 2009 Suomen mestariksi kruunattiin Sotkamon Jymy, joka voitti loppuottelusarjassa Kouvolan Pallonlyöjät otteluvoitoin 3–1. SM-pronssia voitti Vimpelin Veto.
Itä–Länsi-tapahtuma järjestettiin 26.–28. kesäkuuta Kuopiossa Puijonlaakson pesäpallostadionilla.
Runkosarjassa pisteitä jaetaan seuraavasti: 2–0-voitosta saa kolme pistettä ja 1–0-voitosta kaksi. Jos ottelu on kahden jakson jälkeen tasan (0–0 tai 1–1), molemmat joukkueet saavat yhden pisteen. Tällöin ottelun voittaja ja ylimääräisen (siis toisen) sarjapisteen saava joukkue ratkaistaan supervuorossa tai tämän jälkeen kotiutuslyöntikilpailulla.
Runkosarjassa tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäisen paremmuuden ratkaisee kolmen pisteen voittojen (eli 2–0-voittojen) määrä, niiden ollessa tasan kaikkien voittojen määrä ja tämän jälkeen tehtyjen ja annettujen juoksujen ero. Jos edelleen ollaan tasatilanteessa ratkaisee keskinäisten ottelujen voitot, tämän jälkeen keskinäisten ottelujen pisteet ja lopulta keskinäisten ottelujen juoksuero.
Runkosarja pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Tämän lisäksi pelattiin maantieteellisesti muodostetut paikallislohkot seuraavasti: Oulu–Pattijoki–Sotkamo, Kuopio–Joensuu–Kitee ja Koskenkorva–Vimpeli–Nurmo, jotka pelataan kaksinkertaisena sarjana, sekä Kouvola–Hyvinkää, joka pelattiin nelinkertaisena.
Runkosarjan päätyttyä kahdeksan parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Puolivälierät (1–8, 2–7, 3–6 ja 4–5) pelattiin paras seitsemästä -järjestelmällä, välierät ja loppuottelut paras viidestä ja pronssiottelut paras kolmesta. Joka kierroksella runkosarjassa parhaiten sijoittunut joukkue kohtsi heikoimmin sijoittuneen.
Runkosarjan kaksi viimeistä joukkuetta pelasivat karsintaottelut putoamisesta Ykköspesikseen kaudelle 2010. Karsintaottelut pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Ykköspesiksen kaksi parasta joukkuetta nousivat suoraan Superpesikseen kaudelle 2010, jolloin joukkuemäärä nousi takaisin 12:een.
Pelattiin paras viidestä -järjestelmällä. Hävinnyt joukkue, Puijon Pesis, putosi kaudeksi 2010 Ykköspesikseen.
Karatšait
Karatšait ovat etupäässä Venäjällä Karatšai-Tšerkessiassa asuva karatšai-balkaarin kieltä puhuva kansa.
Karatšai-Tšerkessiassa karatšait asuvat lähinnä Karatšain ja Malokaratšain piireissä. Heitä on myös Keski-Aasiassa, Turkissa, Syyriassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 1989 entisessä Neuvostoliitossa oli 155 900 karatšaita, joista 129 400 asui Karatšai-Tšerkessiassa.
Vuonna 2002 Venäjällä laskettiin olevan 192 200 karatšaita, joista 169 200 asui Karatšai-Tšerkessiassa. Kotitasavaltansa väestöstä he muodostavat 38,5 %. Venäjällä 94,7 % kansasta osaa venäjää. Kotitasavallassaan asuvista karatšaista 98,0 % puhuu karatšai-balkaaria.
Karatšaiden esivanhempia ovat Kaukasian alkuperäiskansat, joihin on sekoittunut alaaneja, bolgaareja ja kiptšakkeja. Ennen mongolivalloitusta karatšait kuuluivat alaanien heimoliittoon. Mongolien hyökkäyksen takia he joutuivat vetäytymään vuoristolaaksoihin. Myöhemmin karatšait kuuluivat Suur-Kabardan yhteyteen. Vuonna 1828 heidän asuinalueensa liitettiin Venäjään. 1870-luvun maauudistuksen seurauksena osa kansasta pakeni Turkkiin. Vuonna 1922 perustettiin Karatšai-Tšerkessian ja vuonna 1926 Karatšain autonominen alue. Vuonna 1943 karatšait karkotettiin Keski-Aasiaan syytettynä yhteistyöstä saksalaisten kanssa. Kotiseudulleen he pääsivät palaamaan vuonna 1957. Vuonna 1991 Karatšai-Tšerkessian autonomisesta alueesta tuli Venäjään kuuluva tasavalta.
Perinteisiä elinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely. Asumuksena toimi hirsistä rakennettu maakattoinen talo. Vaatetus oli samanlainen kuin muilla alueen kansoilla. Ruokavalio koostui lihasta sekä maito- ja viljatuotteista.
Yhteiskuntajärjestyksen perustana olivat kylä- ja sukuyhteisöt. Perinteisissä uskomuksissa yhdistyvät kristinusko ja muinaisturkkilaiset animistiset piirteet. 1700-luvun lopussa karatšait omaksuivat sunnalaisen islamin. Rikkaaseen kansanrunouteen kuuluu pohjoiskaukasialaisen Nart-eepoksen sankarirunoja, satuja, kertomuksia, lauluja ja sananlaskuja. Neuvostoaikana syntyi kansallinen kirjallisuus ja ammattitaide.
Suurin osa kansasta asuu maaseudulla, vaikka kaupunkiväestön määrä on viime vuosikymmeninä nopeasti kasvanut. Tärkeimmät työnantajat ovat maatalous ja teollisuus. Syntyvyys on korkea, joskin nykyään laskusuunnassa. Kansallinen itsetunto on vahva, seka-avioliittojen määrä vähäinen ja äidinkielen asema vakaa.
Eddie Sachs
Edward Julius Sachs, Jr lempinimeltään Eddie (28. toukokuuta 1927 Allentown, Pennsylvania – 30. toukokuuta 1964 Speedway, Indianapolis) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 ja Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 8 kertaa kausilla 1957–1964 (Formula 1 -sarjaan kuuluivat 1950-1960). Hän ajoi kahdesti paalulle vuosina 1960 ja 1961. Hän oli toinen vuoden 1961 kilpailussa ja kolmas seuraavana vuonna. Hänen MM-tuloksiinsa on laskettu mukaan vain yksi paalupaikka, muttei yhtään pistettä.
Sachs kuoli vuoden 1964 kilpailussa traagisella tavalla. Kilpailun toisella kierroksella Dave MacDonald pyörähti nelosmutkassa radan yli ja osui seinään aiheuttaen bensatankin hajoamisen ja massiivisen tulipalon. Auto luisui takaisin radalle aiheuttaen 7 auton kolarin, jossa muun muassa Ronnie Dumanin auto osui häneen, pyörähti liekkeihin ja osui varikkoseinään palaen, mutta Duman selvisi. Sachsin auto osui MacDonaldin autoon aiheuttaen räjähdyksen, mikä tappoi molemmat. Kolariin joutuivat osallisiksi myös Bobby Unser, Johnny Rutherford, Chuck Stevenson ja Norm Hall.
Sachs valittiin vuoden 1999 National Sprint Car Hall of Fameen.
Kaškait
Kaškait ovat Iranissa asuva turkkilaisen azerin kielen kaškain murretta puhuva kansa. Toisinaan kaškaita pidetään erillisenä kielenä.
Kaškait asuvat Fārsin maakunnan pohjois- ja luoteisosissa. 1980-luvulla heitä arvioitiin olevan 570 000 henkeä. Kansan alkuperästä on olemassa erilaisia käsityksiä. Eräiden tutkijoiden mukaan he ovat sukua haladžeille. Toisten tietojen mukaan he ovat muuttaneet Iraniin mongolivalloituksen yhteydessä 1200-luvulla. On myös oletettu, että he olisivat kotoisin Kaukasiasta.
Pääelinkeino on paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan maanviljelyä. Paimentolaisten asumuksena toimii villasta valmistettu nelikulmainen musta teltta. Maanviljelijät asuvat savitiilitaloissa. Ruokavalio koostuu leivästä, maitotuotteista, lampaanlihasta ja teestä. Patriarkaalinen heimoyhteiskunta on edelleen voimakas. Perinteinen uskonto on šiialainen islam.
Salaarit
Salaarit ovat Kiinassa asuva turkkilaista salaarin kieltä puhuva kansa.
Salaarit asuvat Qinghain ja Gansun maakunnissa sekä Xinjiangin autonomisella alueella. Vuonna 1985 heitä laskettiin olevan 69 100 henkeä.
Perimätiedon mukaan salaarit ovat muuttaneet nykyiselle asuinseudulleen Samarkandin ympäristöstä vuonna 1370. Samanniminen oguusiheimo tunnetaan Turkmenistanista. Sivistyskielenään salaarit käyttävät kiinaa. Monet osaavat myös mongolia ja tiibetiä.
Tärkeimmät elinkeinot ovat kyntöviljely, karjanhoito, puutarhanhoito ja erilaiset käsityöammatit. Asuntona toimii maalattiainen savitiilitalo, jossa on lämmin oleskelualusta. Ruokavalion muodostavat nauhamakaronit ja liha, tee ja maito sekä leipä. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam. Kansanperinteessä on havaittavissa voimakasta kiinalaista ja tiibetiläistä vaikutusta.
Danilo Gallinari
Danilo Gallinari (s. 8. elokuuta 1988 Sant'Angelo Lodigiano) on italialainen koripalloilija.
Gallinarin isä Vittorio Gallinari oli myös koripalloilija, mikä vaikutti hänen lajivalintaansa. Hän aloitti pelaamisen Unione Cestistica Casalpusterlengon juniorijoukkueissa, joista hän nousi edustusjoukkueeseen kaudella 2004–2005. Kauden jälkeen Olimpia Milano hankki hänet seuraansa, mutta lähetti saman tien LegADuessa pelanneeseen Pallacanestro Paviaan kehittymään. Vuonna 2006 hänet otettiin takaisin Milanoon. Kausi 2007–2008 oli hänen läpimurtokautensa Euroopassa ja hän teki 14,9 pistettä ottelua kohden Euroliigassa. Moni NBA:n scouttaajista piti häntä joukkueensa parhaana pelaajana, vaikka hän oli vasta 19-vuotias. Kauden jälkeen hänet palkittiin Euroliigan Nouseva tähti-palkinnolla. Gallinarin palkitsemista pidettiin yllättävänä, sillä hän oli ollut poissa monista peleistä, eikä ollut joukkueelle yhtä tärkeä kuin Nikola Peković, jota pidettiin varmempana palkinnonsaajana.
Gallinari osallistui , jossa New York Knicks varasi hänet kuudentena. Knicksin kannattajat eivät pitäneet Gallinarin tulosta seuraan, jolloin he alkoivat buuata varaustilaisuudessa. Vaikka Knicksin valmentaja Mike D'Antoni ja Danilo Gallinarin isä olivat vanhoja tuttuja, ei heidän ystävyytensä vaikuttanut Gallinarin varaamiseen. Hänen palkkansa Knicksissä oli 2,6 miljoonaa dollaria kautta kohden.
Gallinarin ensimmäinen kausi NBA:ssa sujui kaksijakoisesti. Kauden pistekeskiarvo oli 6,1 ja peliminuutteja tuli ainoastaan 14,7 ottelua kohden. Ennen joulua hän kärsi selkävammasta, jolloin hänen koko loppu-uransa oli vaakalaudalla. Gallinarin selkä leikattiin ja hän teki paluun pelikentille. Hän paransi tasoaan loppukaudesta ja nosti itsensä aloitusviisikkoon. Kauden 2010–2011 Gallinari aloitti Knicksissä, mutta siirtyi helmikuussa 2011 Denver Nuggetsiin.
Syyskuussa 2011 Gallinari teki sopimuksen Olimpia Milanon kanssa NBA:n mahdollisen työsulun takia.
Maaliskuussa 2015 Gallinari teki Nuggetsissa 40 pistettä Orlando Magicia vastaan. Huhtikuussa hän paransi piste-ennätystään 47:ään kahden jatkoajan jälkeen tappioon päättyneessä ottelussa Dallas Mavericksia vastaan. Gallinarin pistemäärä on italialaispelaajien ennätys NBA:ssa.
Elokuussa 2015 Gallinari teki Nuggetsin kanssa monivuotisen jatkosopimuksen.
Kesällä 2017 Gallinari siirtyi Los Angeles Clippersiin.
Tabasco-chili
Tabasco ("Capsicum frutescens" 'Tabasco') on erittäin tulinen chililajike, noin 30 000 – 50 000 yksikköä scovillen asteikolla. Tabascoa käytetään myös samannimisessä mausteessa (chilikastike), jossa on kylläkin suurin osa etikkaa ja suolaa.
"Capsicum frutescens" -lajille tyypillisesti Tabasco on monivuotinen pensasmainen kasvi. Tabascon suipot ylöspäin kasvavat hedelmät ovat noin 4 cm pitkiä. Hedelmät ovat raakoina kellertävän vihreitä ja kypsyvät keltaisen kautta kirkkaanpunaisiksi.
1960-luvulla tupakan mosaiikkivirus tuhosi suuren osan sadosta. Virukselle vastustuskykyisen lajikkeen nimeltä 'Greenleaf tabasco' viljeleminen aloitettiin 1970-luvulla.
Daniel Carvalho
Daniel da Silva Carvalho (s. 1. maaliskuuta 1983 Pelotas, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Carvalho edustaa TsSKA Moskovaa, jonka riveissä hän on voittanut Venäjän valioliigan ja UEFA Cupin mestaruuden. Hänet valittiin vuoden 2005 jalkapalloilijaksi Venäjällä.
Carvalho on pelannut myös Brasilian maajoukkueessa. Vuonna 2003 hän oli voittamassa nuorten maailmanmestaruutta.
Vanessa
Vanessa on naisen etunimi. Nimen on muodostanut irlantilainen kirjailija Jonathan Swift naisystävänsä Esther Vanhomrighin nimen pohjalta siten, että alkuosa "Van" saatiin sukunimestä, kun taas loppuosa "-essa" on muunnos nimestä Ester..
Vanessa on myös amiraaliperhosen suku.
Väestörekisterin mukaan nimi on annettu Suomessa vuoden 2015 loppuun mennessä noin 2 070 henkilölle, jotka melkein kaikki ovat syntyneet vuoden 1960 jälkeen. Vanessan nimipäivä on vuodesta 2010 lähtien suomen­ruotsalaisen ja vuodesta 2015 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 25. helmikuuta.
Andienhirvet
Andienhirvet ("Hippocamelus") on hirvieläinten heimoon kuuluva sorkkaeläinsuku. Niitä tavataan vain Etelä-Amerikassa, ja sukuun kuuluu vain kaksi nykyisin elävää lajia, andienhirvi eli guemuli ("Hippocamelus antisensis") ja chilenhirvi ("H. bisulcus"). Niillä on tukevahko vartalo ja verrattain lyhyet jalat. Ne elävät kesällä korkealla vuoristossa, mutta laskeutuvat syksyisin alemmas ja viettävät talvet suojaisissa metsäisissä laaksoissa. Tavallisesti ne laiduntavat pienissä, 3–14 yksilön ryhmissä. Andienhirvi esiintyy Perussa ja Boliviassa, chilenhirvi taas Chilessä ja Argentiinassa. Märehtijöinä ne ovat kasvinsyöjiä, joiden ravinto koostuu pääosin ruohovartisista kasveista ja pensaiden lehdistä, silmuista ja versoista sekä jäkälästä.
Andienhirvi luetaan nykyisin uhanalaisuusluokituksessa vaarantuneeksi ja chilenhirvi erittäin uhanalaiseksi.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus suvun uudeksi suomenkieliseksi nimeksi oli ”hemulit” (), mutta suomen kielen lautakunnan mielestä tällainen sana muistuttaa lempi- tai jopa pilkkanimeä eikä herätä mielikuvaa nisäkkäännimestä.
Bella
Bella on naisen etunimi. Väestörekisterin mukaan vajaat 280 suomalaista naista on vuoden 2012 loppuun mennessä nimetty Bellaksi.
Italiaksi Bella tarkoittaa kaunista. Bella on myös sarjakuvahahmo.
Parsinavetta
Parsinavetta on toinen navetan kahdesta päätyypistä. Parsinavetassa naudat on kiinnitetty parteen, jossa ne seisovat tai makaavat, mutta eivät kykene kääntymään ympäri. Lypsylehmät on pääsääntöisesti päästettävä laitumelle kahden kuukauden ajan vuodesta. Toisen tyypin muodostaa pihatto, jossa eläimet liikkuvat vapaasti rakennuksen lattialla tai sen ulkopuolella, mutta eivät välttämättä pääse laitumelle.
Parsinavetoiden käyttö on Euroopassa melko harvinaista. Suomessa lypsylehmistä 41% pidettiin parsinavetoissa vuonna 2016.
Parsinavetat ovat maailmalla pääsääntöisesti laillisia. Ne on kielletty Alankomaissa, Itävallassa, Norjassa (vanhat navetat 30 vuoden siirtymäajalla) ja Tanskassa. Ruotsissa uusien parsinavetoiden rakentaminen on ollut kiellettyä vuodesta 2007.
Suomessa parsinavetat ovat eläinsuojelulain mukaan laillisia. Lain mukaan kaikkien parsinavetassa elävien lehmien on päästävä kesäisin ulos vähintään 60 päiväksi, mutta lakia rikotaan yleisesti. Eläinsuojelujärjestöt ovat vaatineet parsinavetoiden kieltämistä, jotta lehmät voisivat paremmin kyetessään liikkua. Sipilän hallituksen jouluna 2017 julkaistussa lakilunnoksessa ei kuitenkaan kielletä parsinavettoja. Uuden lain on tarkoitus tulla voimaan vuoden 2019 alussa. Maa- ja metsätalousministeriö ei aio enää myöntää investointitukea uusien parsinavettojen rakentamiseen tai vanhojen laajentamiseen.
Baltian liiga 2008–2009
Baltian liigan kausi 2008–2009 oli sarjan viides kausi. Edellisvuoden mestarina kauteen lähti Žalgiris Kaunas. Kausi alkoi 30. syyskuuta 2008 ja päättyi 25. huhtikuuta 2009. Kauden voitti BC Lietuvos Rytas.
The Ills of Modern Man
The Ills of Modern Man on kanadalaisen deathcoreyhtye Despised Iconin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 22. toukokuuta 2007. Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 2000 kappaletta, ja pääsi Billboard Top Heatseekers -listalla sijalle 28.
Viljakukko
Viljakukko ("Oulema melanopus") on lehtikuoriaisten heimoon kuuluva kovakuoriainen, joka on aikuisena noin 4-5 mm pitkä. Aikuisen viljakukon peitinsiivet ovat sinertävät, jalat ja keskiruumis punaruskea ja pää musta. Viljakukon toukka on lyhyt, paksu, tumma ja limainen. Viljakukko elää kauralla, ohralla, vehnällä, timoteilla, juolavehnällä ja hukkakauralla.
Lämpimän kevään ja kesän yhdistelmä suosii viljakukon lisääntymistä. Kylmä sää, sateet ja leppäpirkot verottavat toisaalta viljakukon toukkakantaa. Biologisessa torjunnassa on ainakin Yhdysvalloissa pyritty käyttämään myös sen luonnollisia vihollisia kuten: "Anaphes flavipes", "Diaparsis temporalis", "Lemophagus curtus" ja "Tetrastichus julis". Viljakukon torjuntaa voi tarvittaessa käyttää pyretroidipohjaisia valmisteita.
Paul Russo
Paul Russo (10. huhtikuuta 1914 Kenosha, Wisconsin – 13. helmikuuta 1976 Clearwater, Florida) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun viisitoista kertaa kausilla 1940–1941, 1946–1950, 1953–1959 ja 1962. Hän saavutti yhteensä 8,5 MM-pistettä, yhden palkintosijan ja yhden nopeimman kierroksen. Hän jakoi palkintosijansa Tony Bettenhausenin kanssa.
Russo kilpaili myös midget cars -sarjassa vuosina 1934–1938. Hän voitti vuoden 1938 AAA-sarjan itäisen midget-mestaruuden. Hän voitti New Jerseyssä pidetyn Nutley Velodrome -kilpailun vuonna 1938. Russo kuului midget-sarjan "Chicagon jengiin" yhdessä Tony Bettenhausenin, Emil Andersin, Duke Nalonin, Cowboy O'Rourken, Jimmy Snyderin ja Wally Zalen kanssa. Hän voitti kolme kilpailua USAC-sarjassa Springfieldissä 1950, Detroitissa 1951 ja Williams Grovella 1952. Russon veli Joe ja veljenpoika Eddie ovat myös kilpailleet Indy 500 -sarjassa. Russo kuoli Daytonan 500 kilpailussa Floridassa vuonna 1976.
Russo valittiin National Midget Auto Racing Hall of Fameen vuonna 1992.
Blindness
Blindness on vuonna 2008 valmistunut Fernando Meirellesin ohjaama elokuva, joka perustuu Nobel-palkitun portugalilaisen kirjailijan José Saramagon vuonna 1995 ilmestyneeseen romaaniin "Kertomus sokeudesta".
Johann Glauber
Johann Rudolph Glauber (1604–1668) oli saksalainen kemisti, joka tunnetaan etenkin rikkihapon (HSO) tuotantomenetelmien kehittämisestä.
Glauber valmisti rikkihappoa polttamalla rikkiä (S) ja kaliumnitraattia (KNO) vesihöyryä sisältävässä astiassa. Hän totesi myös, että tällä tavoin saatu rikkihappo oli samaa ainetta, jota ennestään oli saatu kuumentamalla vihreää vihtrilliä eli ferrosulfaattia. Glauber keksi myös keinon, jolla rikkihaposta saadaan valmistettua typpihappoa (HNO).
Glauber oli myös ensimmäinen tunnettu suolahapon valmistaja. Glauberin onnistui tässä käsittelemällä ruokasuolaa eli natriumkloridia rikkihapolla.
Glauber elätti itsensä valmistamalla erilaisia kemiallisia yhdisteitä, ja nykyisin glaubersuolan nimellä tunnetulle natrium­sulfaatille (NaSO·10HO) nimen "sal mirabile", koska hän uskoi sillä olevan ihmeellisiä lääke­tieteellisiä ominaisuuksia. Hänen kehittämänsä valmistusohjeet noin 30 yhdisteelle julkaistiin hänen elinaikanaan sekä alkukielellä saksaksi että englanninkielisinä käännöksiä. Glauberia kiinnosti yhdisteiden hyödyntäminen lääke-, värjäys- ja lannoiteteollisuudessa, ja kuuluisimmassa teoksessaan "Dess Teutschlands Wohlfarth" hän vaatii Saksan luonnonvarojen hyödyntämistä isänmaan vaurauden kehittämiseksi.
Glauber kehitti myös uudenlaisia uuneja, joiden avulla voitiin saavuttaa entistä korkeampia lämpö­tiloja.
Mauri Rose
Mauri Rose (26. toukokuuta 1906 Columbus, Ohio – 1. tammikuuta 1981 Royal Oak, Michigan) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 15 kertaa kausilla 1933–1941 ja 1946–1951. Hän voitti vuosien 1941, 1947 ja 1948 kilpailut. Hän saavutti yhteensä 6 palkintosijaa, yhden paalupaikan ja 34 pistettä, mutta hänen F1-tuloksiin on laskettu vain yksi palkintosija ja 4 pistettä. Hän jakoi vuoden 1941 kilpailun voittonsa yhdessä Floyd Davisin kanssa.
Rose ajoi kilpailuissaan keksimällään jalkaproteesilla, koska hänen toinen jälkansa oli amputoitu. Hän ajoi vuoden 1967 Indianapolis Motor Speedwaylla Chevrolet Camaro Pace Carilla.
Rose valittiin vuoden 1994 International Motorsport Hall of Fameen ja Amerikan Moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 1996. Vuonna 2007 hänet valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen.
20 suosikkia – Sininen ja valkoinen
20 suosikkia – Sininen ja valkoinen on Jukka Kuoppamäen vuonna 1996 julkaistu kokoelma-albumi.