Kandahar-Abfahrt Garmisch
Kandahar-Abfahrt Garmisch on laskettelurinne Garmisch-Classic Skiareassa Garmisch-Partenkirchenissä Saksassa.
Kandahar-Abfahrt Garmischissa on kaksi eri reittivaihtoehtoa, Kandahar 1 ja Kandahar 2. Rinteessä lasketaan miesten ja naisten syöksylaskua, supersuurpujottelua ja suurpujottelua. Miehet laskevat Kandahar 2 -rinteessä ja naiset Kandahar 1 -rinteessä. Rinteet ovat alppihiihdon maailmancupin vaativimpia rinteitä.
Garmisch-Partenkirchen on isännöinyt Arlberg-Kandahar-kilpailuja vuodesta 1954 alkaen. Maailmancupissa Garmischin Kandahar-kilpailu oli ensimmäistä kertaa kaudella 1969–1970. Vuoden 1978 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailujen miesten syöksylasku kilpailtiin Kandahar-Abfahrt Garmischissa. Vuoden 1994 naisten syöksylaskussa tapahtui onnettomuus, jossa itävaltalainen Ulrike Maier kuoli. Tämän jälkeen naiset kilpailivat Kandahar-Abfahrt Garmischissa seuraavan kerran syöksylaskussa vasta kaudella 2009–2010.
Rinteeseen tehtiin vuonna 2008 muutoksia, joiden ansiosta rinne täyttää kansainvälisen hiihtoliiton turvallisuusvaatimukset. Muutosten jälkeen miesten ja naisten rinteet ovat erilliset, mutta ne päättyvät samalle maalialueelle. Vuoden 2011 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa, kuten jo kauden 2010–2011 alppihiihdon maailmancupin finaaleissa, kaikki miesten ja naisten kilpailut pujotteluja lukuun ottamatta käytiin Kandahar-Abfahrt Garmisch -rinteessä.
Kandahar-Abfahrt Garmisch oli myös Gudiberg-rinteen tavoin yksi kilpailupaikoista Münchenin hakemuksessa vuoden 2018 talviolympialaisten isännyydestä.
Miesten syöksylaskun lähtö on Kreuzjochissa 1 690 metriä merenpinnan yläpuolella. S-mutka Seeleen mennessä laskijat kiihdyttävät muutamassa sekunnissa 0:sta yli 100 kilometrin tuntinopeuteen. Vuoden 2008 muutostöitä edeltäneen jyrkimmän osuuden Tröglhangin jälkeen alkaa uusi rinne pitkästä Olympiakurve -mutkasta ja Panoramasprung -hypystä. Myöhemmin Stegerwaldissa on super-G:n lähtö. Sitten tulee Alte Quelle, jonka jälkeen rinne liittyy Bödelessä alkuperäiseen Kandahar-rinteeseen.
Sitten tulee Eishang, jossa on suurpujottelun lähtö. Eishangin jälkeen on Seilbahn Stadl Jump -hyppy, josta lennetään noin 40–60 metriä. Sen jälkeen laskijat kääntyvät oikealle rinteen toiselle uudelle osuudelle, joka alkaa Kramersprung -hypyllä, josta lennetään noin 20–40 metriä. Sen jälkeen tulee Pädols ja pitkän vasemmalle kääntyvän mutkan jälkeen tasainen Auf der Mauer -osuus. Sitä seuraa Freier Fall, jonka jyrkkyys on enimmillään 92 prosenttia. Se on ollut koko maailmancupin jyrkin osuus vuodesta 2009 lähtien. Tämän jälkeen rinne yhtyy alkuperäiseen Kandaharin loppuliukuun Zielschuss -hypyllä, josta lennetään noin 20 metriä. Sen jälkeen tulee Tauber-Schuss.
Syöksyrinne on 3 300 metriä pitkä. Täysimittaisessa rinteessä kilpailtiin ensimmäisen kerran vuoden 2010 maailmancup-finaaleissa, joissa sveitsiläinen Carlo Janka voitti ajalla 1.58,45. MM-kilpailuissa 2011 kanadalainen Erik Guay voitti ajalla 1.58,41.
Naisten syöksylaskun lähtö on Tröglhangissa 1 490 metriä merenpinnan yläpuolella. Naisten syöksy noudattelee pääasiassa miesten entistä rinnettä. Tröglhangin jälkeen tulee Olympiakurve, Schussangerin kahden mutkan jälkeen tulee hyppy Himmelreichiin, jossa sijaitsee super-G:n lähtö. Sen jälkeen tulee naisten rinteen jyrkin osuus, teknisesti vaikea viistopätkä Waldeck, jossa sijaitsee suurpujottelun lähtö. Rinteeseen vuonna 2008 tehdyt muutokset alkavat myös täältä: Bödelen ja Eishangin kautta mennään Ramwieseniin, josta palataan Höllentorin kautta alkuperäiseen Kandahar-rinteen, jyrkkään Hölleen. Sitä seuraa kalteva FIS-Schneise. Sen jälkeen rinne yhtyy vasemmalle kääntyvän mutkan jälkeen miesten rinteeseen vähän ennen Tauber-Schussia.
Syöksyrinne on 2 740 metriä pitkä. Uudessa rinteessä kilpailtiin ensimmäisen kerran vuoden 2010 maailmancup-finaaleissa, joissa saksalainen Maria Höfl-Riesch voitti ajalla 1.34,82.