hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pavel Maslák
Pavel Maslák (s. 21. helmikuuta 1991) on tšekkiläinen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Maslák oli voittamassa hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 4 × 100 metrin viestistä. Hän oli vuonna 2011 alle 23-vuotiaiden EM-pronssilla 200 metrin matkalla ajallaan 20,67 ja viides pikaviestissä. sisäratojen EM-kisoissa 2011 hän putosi alkuerissä 400 metrillä. Maslák pääsi samana vuonna välieriin saakka Daegun MM-kisoissa 200 metrillä ja sijoittui viidenneksi 400 metrin kisassa sisäratojen MM-kilpailuissa 2012.
Maslák paransi vuonna 2012 Tšekin 34 vuotta vanhaa 400 metrin ennätystä juoksemalla matkan ajassa 45,31 sekuntia ja paransi myöhemmin samana kesänä tulosta vielä aikaan 45,17. Hän voitti 400 metrin Euroopan-mestaruuden Helsingin kisoissa 2012 jääden seitsemän sekunnin sadasosan päähän ennätyksestään. Pitkässä viestissä Tšekki oli viides. Lontoon olympialaisissa 2012 Maslák paransi 400 metrin alkuerissä Tšekin ennätystä aikaan 44,91. Hän karsiutui matkan välierissä ja 200 metrin alkuerissä.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Göteborgissa 2013 Maslák voitti kultaa 400 metrillä Tšekin ennätyksellä 45,66 ja saavutti pronssia Tšekin joukkueessa 4×400 metrin viestissä. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän sijoittui 200 metrin juoksussa kolmanneksi ja Tšekin joukkueessa 4 × 100 metrin viestissä viidenneksi ja 4 × 400 metrin viestissä kuudenneksi. 200 metrillä hän paransi maansa ennätystä sekä alkuerässä (20,51) että loppukilpailussa (20,49). Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän juoksi 400 metrin välierissä Tšekin ennätyksen 44,84 ja sijoittui loppukilpailussa viidenneksi ajalla 44,91.
Maslák juoksi helmikuussa 2014 sisäratojen Tšekin ennätyksen 400 metrillä 45,66 Tukholmassa ja 200 metrillä 20,52 Prahassa sekä Euroopan ennätyksen 300 metrin juoksussa 32,15 Gentissä. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 400 metrillä Sopotissa 2014 maansa ennätysajalla 45,24. Myöhemmin samana vuonna hän paransi Tšekin 400 metrin ulkoratojen ennätyksen aikaan 44,79 sekä 500 metrin ennätyksen aikaan 1.00,36.
Maslák voitti 400 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Prahassa 2015 ajalla 45,33 ja saavutti pronssia 4×400 metrin viestissä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Hän voitti sisäratojen maailmanmestaruuden 400 metrillä Portlandissa 2016 ajalla 45,44. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän saavutti 400 metrillä hopeaa ajalla 45,36 ja oli 4 × 400 metrin viestissä neljäs. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 45,06.
Maslák voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden 400 metrillä Belgradissa 2017 ajalla 45,77. Lisäksi hän sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Hän paransi kesällä 2017 maansa ennätystä 300 metrillä aikaan 31,80 ja 200 metrillä 20,46. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin välierissä. Hän voitti kolmannen peräkkäisen sisäratojen maailmanmestaruuden 400 metrillä Birminghamissa 2018 ajalla 45,47. Hän sijoittui alun perin kolmanneksi, mutta nousi voittajaksi, kun Óscar Husillos ja Luguelín Santos hylättiin ratarikkojen vuoksi.
"Lähteet: IAAF" , Tilastopaja
Total War: Rome II
Total War: Rome II on The Creative Assemblyn kehittämä reaaliaikainen strategiapeli, jonka Sega julkaisi Microsoft Windowsille 3. syyskuuta 2013. "Rome II" on "Total War" -pelisarjan kahdeksas itsenäinen osa ja vuoden 2004 pelin "" jatko-osa.
"Rome: Total Warin" tavoin "Rome II" sijoittuu antiikin aikaan ja keskittyy kuvaamaan Rooman tasavallan aikaista maailmaa lähinnä Välimeren alueelta. Pelaaja voi päättää pitääkö hän valtakunnan tasavaltana vai tekeekö hän siitä keisarikunnan aikojen saatossa.
Pelissä on laajempi kartta kuin "Rome: Total Warissa", joka käsittää Rooman valtakunnan Välimerellä hallitsemien alueiden lisäksi muita alueita lähinnä Lähi-idästä ja Pohjois-Afrikasta. Peli käyttää "" -pelin moottoria runsaasti muokattuna. Peli käyttää hyväkseen myös kasvoanimaatioita ja liikkeenkaappausta, joilla taisteluihin tuodaan realismia ja paremmat efektit. Peli yhdistää myös maa- ja meritaistelut, joten pelissä on mahdollista hyökätä maalle kaleereista tai vallata vihollisen aluksia laivoissa olevien merisotilaiden avulla.
Pelissä on paljon enemmän eri kulttuureja ja kansoja sekä parempi tekoäly kuin edeltäjässään.
Polat Kemboi Arıkan
Polat Kemboi Arıkan (s. 12. joulukuuta 1990 Cheptiret, Kenia nimellä Paul Kipkosgei Kemboi) on turkkilainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyysjuoksussa.
Arıkan juoksi vanhalla nimellään Kenian väreissä vuoteen 2011 saakka ennen kuin vaihtoi nimensä ja sai Turkin kansalaisuuden. Hän karsiutui Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 3 000 metrin alkuerissä. Hän voitti vuonna 2012 EM-kisoissa kultaa 10 000 metriltä ajalla 28.22,27 ja pronssia 5 000 metrin matkalta. Lontoon olympialaisissa hän oli 10 000 metrillä yhdeksäs ja karsiutui 5 000 metrillä alkuerissä. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli seitsemäs.
Arıkan sijoittui Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 3 000 metrillä kymmenenneksi. Hän voitti samana vuonna kultaa Välimeren kilpailujen 10 000 metrillä, mutta keskeytti saman matkan Moskovan MM-kilpailuissa. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän sai hopeaa. Hän sijoittui 2014 puolimaratonin MM-kilpailuissa 16:nneksi ja Zürichin EM-kilpailuissa 10 000 metrillä neljänneksi. Joulukuussa hän voitti maastojuoksun Euroopan-mestaruuden sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa. Seuraavan vuoden maastojuoksun MM-kilpailuissa hän oli 22:s.
Arikan voitti 10 000 metrin Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 ajalla 28.18,52. Rio de Janeiron olympialaisissa hän sijoittui samalla matkalla 13:nneksi. Hän keskeytti 10 000 metrin juoksun Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli samana vuonna yhdeksäs ja voitti joukkuekultaa. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi ja keskeytti 10 000 metriä. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli seitsemäs ja voitti kultaa joukkuekilpailussa.
Arıkanin ennätys 5 000 metriltä on 13.05,98, jonka hän juoksi 2011 ja 10 000 metriltä aika 27.35,50 vuodelta 2016.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 2004–2005
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 2004–2005 BC Nokia voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden. Hopeaa voitti Pantterit Helsingistä ja pronssia Peli-Karhut Kotkasta. BC Nokia voitti loppuottelusarjan voitoin 1–3.
Runkosarjassa pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja. Viisi parasta joukkuetta jatkoivat ylemmässä jatkosarjassa ja muut viisi alemmassa jatkosarjassa, jotka pelattiin kaksinkertaisina sarjoina. Joukkueiden tulokset runkosarjasta otettiin mukaan jatkosarjan sarjataulukkoon. Ylemmän jatkosarjan kaksi parasta, Äänekosken Huima ja Pantterit, selviytyivät suoraan välieriin.
Pudotuspelien ensimmäisessä vaiheessa kohtasivat ylemmän jatkosarjan kolmas Peli-Karhut ja alemman jatkosarjan voittaja Tampereen Pyrintö sekä ylemmän jatkosarjan sijoille 4 ja 5 sijoittuneet BC Nokia ja Pussihukat. Ottelut pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä. Välierissä pelasivat vastakkain jatkosarjassa parhaiten sijoittunut Äänekosken Huima ja huonoiten sijoittunut BC Nokia sekä toiseksi paras Pantterit ja toiseksi huonoiten sijoittunut Peli-Karhut. Loppuotteluun etenivät Pantterit ja BC Nokia. Välierät ja loppuottelu pelattiin paras viidestä -järjestelmällä.
Turun Riento putosi kauden päätteeksi suoraan I-divisioonaan ja I-divisioonan voittaja Catz Lappeenranta nousi suoraan SM-sarjaan. Alemman jatkosarjan sijoille 7.-9. sijoittuneet joukkueet pelasivat I-divisioonan 2. ja 3. sijoittuneiden Kaaron Roiman sekä Torpan Poikien kanssa viiden joukkueen kaksinkertaisen noususarjan, jonka kolme parasti pelaisivat seuraavalla kaudella SM-sarjassa. Forssan Alku ja Espoo Team säilyttivät sarjapaikkansa. Karsintasarjan kolmanneksi sijoittunut Kaaron Roima Raumalta luopui SM-sarjapaikastaan, jolloin SM-sarjaan nousi Torpan Pojat Helsingistä.
Prologi ja etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2012
Ranskan ympäriajon 2012 prologin ja etappien 1–10 tulokset:
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Cyclingnews
Jelena Aržakova
Jelena Vladimirovna Aržakova (; s. 8. syyskuuta 1989) on venäläinen yleisurheilija, joka kilpailee keskimatkojen juoksussa.
Aržakova voitti vuonna 2006 maansa alle 18-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa 1 500 metriä ja 2 000 metrin estejuoksun ja samana vuonna alle 20-vuotiaiden Venäjän-mestaruuden 3 000 metrin esteissä. Hän putosi alkuerissä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006 3 000 metrin estejuoksussa jäätyään eränsä kahdeksanneksi. Aržakova voitti 1 500 metrillä kultaa sisäratojen EM-kisoissa 2011 ajalla 4.13,78.
Seuraavana kesänä hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 800 ja 1 500 metrillä sekä saman ikäluokan Venäjän-mestaruuden 800 metrillä. Hän voitti 2012 sisäratojen Venäjän-mestaruuden 1 500 metrillä ja sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi sisäratojen MM-kisoissa Istanbulissa. Kesällä 2012 hän voitti 800 metrin EM-kultaa Helsingin kisoissa ajalla 1.58,51 ja sijoittui samalla matkalla kuudenneksi Lontoon olympialaisissa.
Vuonna 2013 Aržakova sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 29.1.2013–28.1.2015 biologisen dopingpassin perusteella ja hänen suorituksensa hylättiin takautuvasti 12.7.2011 lähtien. Täten hän menetti muun muassa 800 metrin Euroopan-mestaruutensa.
Progress (Novgorodin alue)
Progress () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin koillispuolella kaupungin välittömässä läheisyydessä. Taajamassa on 1 800 ja kunnassa 2 600 asukasta (vuonna 2010).
Progressin kunnan pinta-ala on 183 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen, idässä Perjodkin, etelässä Borovitšin ja lännessä Sušanin sekä Volokin kuntiin. Maantieteellisesti alue sijaitsee Valdain ylängön itäreunalla. Seudulla virtaavat Mstan sivujoet Jurinka, Kamenka, Velgija, Belorutška, Udinka, Rudnik ja Pelenovka.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu Razdoljen taajama sekä 27 kylää: Aljošino, Babino, Baševo, Bereznik, Bolšije Lesa, Budrino, Bykovo, Derevtsovo, Gorka, Grebloš, Holm, Jurino, Kamennik, Ljulja, Lytkino, Malyje Lesa, Moštšenik, Nenaježnik, Priozerje, Prudištši, Prudnik, Šestnikovo, Spasskoje, Sušilovo, Tini, Zasorodje ja Žavoronkovo. Väestöstä 69,3 % asuu Progressin taajamassa, joka on Borovitšin piirin toiseksi suurin asutuskeskus. Yli sadan hengen asutuksia ovat Tini, Aljošino ja Razdolje. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Progressin taajama on syntynyt 1930-luvun alussa samannimisen sovhoosin ympärille. Aluksi se tuotti etupäässä sianlihaa ja myöhemmin maitoa. 1980-luvulta lähtien taajamaan rakennettiin kerros- ja omakotitaloja, ja vuosisadan lopussa se kasvoi kiinni Borovitšin kaupunkiin.
Kunnan kautta kulkevat Borovitšin, Ljubytinon ja Spasskaja Polistin sekä Borovitšin, Pestovon ja Ustjužnan väliset maantiet. Kylistä on linja-autoyhteydet Progressiin, Borovitšiin, lähistön muihin piirikeskuksiin sekä Novgorodiin.
Tärkeimmät elinkeinot ovat puunjalostus- ja huonekaluteollisuus (26,3 %), palvelut (21,8 %), rakentaminen (12,1 %) ja maatalous (9 %). Kunnassa toimii Progressin maatalousyritys, kolme yksityistilaa, sahalaitoksia sekä ikkunoita, ovia ja huonekaluja tuottavia yrityksiä.
Palveluihin kuuluu lastentarha, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja postia, lääkärin vastaanotto ja kaksi lääkintäasemaa. Lapset käyvät koulua Borovitšissa tai naapurikunnissa. Vähittäiskauppaa harjoittaa harjoittaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunta sekä joukko yksityisyrittäjiä.
Seudulla on muinaisia asuin- ja hautapaikkoja sekä uhrikiviä. Nähtävyyksiin kuuluvat Spasskojen ja Greblošin kartanoalueet.
Progress (täsmennyssivu)
Progress tarkoittaa seuraavia asioita:
Jennika
Jennika on suomalainen naisen etunimi.
Vuoden 2011 loppuun mennessä Väestörekisterikeskuksen mukaan etunimen Jennika on saanut 355 henkilöä.
Greg Edmonson
Greg Edmonson on yhdysvaltalainen säveltäjä, joka on säveltänyt musiikkia elokuviin, televisiosarjoihin ja videopeleihin. Muun muassa "Uncharted"-pelisarjan kolmen ensimmäisen osan soundtrackit ovat Edmonsonin säveltämiä.
Gülcan Mıngır
Gülcan Mıngır (s. 21. toukokuuta 1989) on turkkilainen yleisurheilija, joka kilpailee estejuoksussa. Hän edustaa seuratasolla Tarim Kredi ülküspor Kulübüa.
Mıngır sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa kahdenneksitoista alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2008. Hän putosi samassa lajissa alkuerissä MM-kilpailuissa 2011 Daegussa, voitti alle 23-vuotiaiden EM-kultaa ja sijoittui kymmenenneksi universiadeissa kyseisellä kaudella. Mıngır juoksi vuonna 2012 matkalla voimassa olevan Turkin-ennätyksen 9.13,53 ja voitti kultaa EM-kilpailuista.
Jiřina Ptáčníková
Jiřina Ptáčníková (ent. Svobodová, s. 20. toukokuuta 1986 Plzen) on tšekkiläinen yleisurheilija, joka kilpailee seiväshypyssä. Hän edustaa seuratasolla USK Prahaa.. Ptáčníková on Euroopan mestari vuodelta 2012.
Nuorten arvokisoissa Ptáčníková selviytyi loppukilpailuun alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2002 ja 2004, mutta jäi molemmilla kerroilla loppukilpailussa ilman tulosta. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui viidenneksi ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa kuudenneksi 2003 ja neljänneksi 2005.
Aikuisten tasolla Ptáčníkován ensimmäiset arvokisat olivat EM-kilpailut 2006, joissa hän karsiutui hypättyään tuloksen 380 cm. Hän karsiutui loppukilpailusta Torinon EM-hallikilpailuissa 2009. Ensimmäisen suurkilpailuvoittonsa hän otti universiadeissa vuonna 2009 tuloksella 455 cm. Samana vuonna hän jäi karsinnassa 16. sijalle ja putosi loppukilpailusta MM-kilpailuissa Berliinissä tuloksella 440 cm. Vuonna 2010 hän sijoittui viidenneksi sekä EM-kisoissa että sisäratojen MM-kilpailussa. EM-hallikisoissa 2011 Ptáčníková oli neljäs. Hän sijoittui seitsemänneksi MM-kisoissa 2011 ja kuudenneksi MM-hallikisoissa 2012.
Kesällä 2012 oli ensimmäisen arvokisamitalin aika: Kesän EM-kisoissa Helsingissä hän voitti mestaruuden tuloksella 460 cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 445 cm. Helmikuussa 2012 Ptáčníková teki sisäratojen uuden Tšekin-ennätyksen 470 cm. EM-hallikilpailuissa 2013 hän sijoittui neljänneksi ja saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa kahdeksanneksi. 4. syyskuuta 2013 hän hyppäsi ulkoratojen Tšekin ennätyksen 476 cm ja paransi Kateřina Baďurován nimissä ollutta ennätystä yhdellä senttimetrillä.
Ptáčníková hyppäsi sisäratojen Tšekin ennätyksen 471 Dresdenissä 31. tammikuuta 2014. Hän sai hopeaa Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 tuloksella 470. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sijoittui kuudenneksi. Hän karsiutui loppukilpailusta 2015 Prahan EM-hallikilpailuissa ja Pekingin MM-kilpailuissa, 2016 Amsterdamin EM-kilpailuissa ja Rio de Janeiron olympialaisissa sekä 2017 Lontoon MM-kilpailuissa.
Ptáčníková oli vuosina 2012–2014 naimisissa aitajuoksija Petr Svobodan kanssa.
Seututie 641
Seututie 641 kulkee Hankasalmen ja Konneveden kunnissa, ja on pituudeltaan 40 kilometriä. Tie alkaa etelässä Hankasalmen asemalta valtatien 9 varresta ja päättyy pohjoisessa Hytölään kantatielle 69. Paikat, joiden halki tie kulkee ovat Hankasalmen asemanseutu, Kallioaho, Hankasalmen kirkonkylä, Ristimäki, Kärkkäälä ja Hytölä.
Väinö Karvinen
Väinö Ilmari Mikael Karvinen (27. marraskuuta 1907 Viipuri – 20. syyskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri.
”Väpe” Karvinen syntyi Keskuskansakoulun vahtimestari Anton Karvisen ja Vilhelmiinan o.s. Stykki kahdeksanlapsiseen perheeseen kuopuksena. Hän seurasi vanhinta veljeään Yrjöä ensin Klassilliseen lyseoon, sitten sotilasuralle ja upseerina Viipurinlahden rannikkotykistöön. Ylioppilaslakin hän sai 1926, upseeriksi hän valmistui Merisotakoulun rannikko-puolustusosaston 1. rt-kurssilta 1929. Nuorempana upseerina hän palveli Tuppuran sekä Saarenpään linnakkeilla. Sotakorkeakoulun merisotalinjan hän suoritti 1935 - 37.
Talvisodassa hän palveli Merivoimien esikunnan operatiivisella osastolla. Jatkosodassa hän oli Hangon Ryhmän Bromarvin lohkon komentajana, Äänisen Rannikkoprikaatin Limosaaren lohkon komentajana ja johtamansa Koiviston evakuoinnin jälkeen Itä-Suomen Rannikkoprikaatin esikuntapäällikkönä.
Sodan jälkeen hän toimi VII Raivaajaosaston päällikkönä ja Haminan Rannikkolinnakkeiston, 3. Erillisen Rannikkotykistöpatteriston, Turun Rannikkotykistörykmentin sekä Suomenlinnan Rannikkotykistörykmentin komentajana.
Rannikkotykistön aselajin ensimmäisenä tarkastajana hän siirtyi reserviin 1967. Rannikkotykistön Upseeriyhdistyksen puheenjohtajana hän toimi 1958–1967 ja oli yhdistyksen kunniajäsen.
Väinö Karvisen poika Jukka Karvinen on ylennyt Puolustusvoimissa everstiksi ja pojanpoika Ilpo Karvinen everstiluutnantiksi. Hänen pojanpoikansa tytär Henna Karvinen valmistui luutnantiksi vuonna 2013.
SVR K, VR2 mk, VR3 tlk, VR4 mk, talvisodan muistomitali, jatkosodan muistomitali, Sotilasansiomitali, Norjan Pyhän Olavin ritarikunnan komentajamerkki.
Eeropekka Rislakki
Eeropekka Rislakki (s. 27. huhtikuuta 1956 Helsinki) on helsinkiläinen toimittaja, kustantaja, galleristi ja Eat&Joy Maatilatori -yrityksen perustajaosakas.
1980-luvun alkupuolella Rislakki toimi "Jaana"-naistenlehden päätoimittajana lehden lakkauttamiseen 1985 saakka. Sitten Rislakki perusti yhdessä Kim Weckströmin kanssa aikakauslehtimuotoisen "1999 Citylehden", joka pian fuusioitui "Scandal"-lehden kanssa ja muuttui tabloidikokoiseksi "City-lehdeksi".
1980-luvun lopulla Eeropekka Rislakki ja galleristi Krista Mikkola pitivät Kaapelitehtaalla Mikkola & Rislakki -taidegalleriaa, joka kaatui talousvaikeuksiin laman iskiessä 1990-luvun alussa. Rislakki perusti Aquarian Publications -nimisen kirjankustantamon, joka erikoistui muun muassa terveiden elämäntapojen edistämiseen.
Vuonna 2002 perustettu "Viisi Tähteä" oli Rislakin osin omistaman Uni One Oy:n kustantama hotelli- ja ravintola-alan ilmaislehti, jonka jakelun pohjana oli Tuotevalvontakeskuksen ylläpitämä osoitteisto A-oikeuksilla varustetuista ravintoloista. Koska lehti näin levisi vain ammattilaisille, se kykeni laillisesti julkaisemaan myös alkoholimainontaa. Lehti laajeni sitten myös verkkoon. Lehden paperiversio lopetettiin 2009 ja nettilehden päivitys 2012. Rislakki ja yrityksen muut osakkaat päättivät tuolloin keskittyä lupaavasti käynnistyneen Eat&Joy Maatilatori -ketjunsa kehittämiseen.
Rislakki asuu Helsingissä avoliitossa Ratia Brand -yrityksen muotoilujohtaja Eeva Melan kanssa. He tapasivat vuonna 2014.
Pentti Eerikäinen
Pentti Olavi Eerikäinen (s. 1946) on suomalainen filosofian maisteri ja toimittaja. Eerikäinen on toiminut vakituisena avustajana useissa suomalaisissa aikakauslehdissä, kuten Nykypostissa, Alibissa ja Hymyssä. Vuonna 1989 Eerikäinen oli perustamassa "Se!"-lehteä (Suomalaisten erikoislehti!), johon hänet nimitettiin erikoistoimittajaksi ja myöhemmin toimituspäälliköksi. Vuosina 1997–2003 Pentti Eerikäinen työskenteli lehden päätoimittajana. Alkuvuosina Se!-lehden levikki oli yli 100 000 kappaletta. Eerikäinen kirjoittaa säännöllisesti Karprint Oy:n lehtiin sekä toimii rikoslehti Alibin avustajana.
Tsutomu Koyama
Tsutomu Koyama (; 26. heinäkuuta 1936 Kagawan prefektuuri – 2. heinäkuuta 2012) oli japanilainen lentopalloilija, joka oli mukana saamassa lajissaan pronssia vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa. Myöhemmin hän toimi Japanin joukkueen valmentajana muun muassa vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa. Hän oli lisäksi vuosina 1989–1995 Japanin lentopalloliiton toimitusjohtaja. Hänen kuolemansa 75-vuotiaana aiheutti ruokatorven syöpä.
Kotkan liikenne
Kotka on yksi Suomen merkittävimmistä satamakaupungeista ja myös tärkeä liikenteen solmukohta. Kotkan kautta kulkee myös Helsingistä Vaalimaalle johtava Valtatie 7.
Kotkan kautta kulkee yksi Suomen pääväylistä, Helsingistä Vaalimaalle johtava Valtatie 7, joka on osa eurooppatietä E18.
Liikennemäärältään Kotkan satama oli Suomen toiseksi suurin yleissatama vuonna 2008. Liikennemäärästä viennin osuus oli 43,6 %, tuonnin 25,3 %, kauttakulun 29 % ja kotimaan liikenteen 2,1 %. Kotkan satamasta on säännölliset yhteydet muun muassa Göteborgin, Tallinnan, Lyypekin, Hampurin, Bremenin, Amsterdamin, Rotterdamin, Tilburyn, Hullin, Pietarin ja Antwerpenin satamiin.
Paikallisliikennettä Kotkassa hoitaa nykyisin vain Pohjolan Liikenne, joka osti ensin Karhulan-puoleisen linja-autoliikenteen Onni Vilkas Oy:ltä Onni Vilkkaan kuoltua ja sitten Mussalon–Karhuvuoren liikenneoikeudet marraskuussa 2007 Jyrkilä-liikenneyhtiöltä, joka jatkaa kuitenkin tilausmatka-liikenneyhtiönä. Palvelulinjoja sekä seutu- ja kaukoliikenteen vakiovuoroja Kotkassa ajavat lisäksi Savonlinja-Yhtiöt, Henkilöliikenne Heino Oy ja Vuorelan Liikenne.
Kaupunkialueella palvelevat vakiovuorolinjat:
Kotka-Hakamäki-Huutjärvi-Purola-Pyhtää
Kotka-Karhula-(Huruksela)-Kouvola
870 Helsinki-Porvoo-Loviisa-Kotka
Palvelulinjoja Kotkassa on useita. Niitä liikennöivät Henkilöliikenne Heino ja Jyrkilä Oy.
David Akers
David Roy Akers (s. 9. joulukuuta 1974 Lexington, Kentucky) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan potkaisija. Hän edustaa NFL-liigassa pelaavaa Detroit Lionsia.
Akers on valittu kuudesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Louisvillen yliopistossa yliopistojalkapalloa pelannutta Akersia ei varattu vuoden 1997 NFL:n varaustilaisuudessa. Hän vietti seuraavan kauden Atlanta Falcons ja Carolina Panthersin harjoitusmiehistöissä. NFL-debyyttinsä Akers teki kaudella 1998, pelaten yhden ottelun Washington Redskinsin paidassa. Se jäi myös Akersin ainoaksi otteluksi joukkueessa, Redskinsin purkaessa hänen sopimuksensa seuraavana vuonna.
Philadelphia Eagles lähetti Akersin heti sopimuksen tehtyään loppukaudeksi 1999 Eurooppaan Berlin Thunderin joukkueeseen. Seuraavalla kaudella hän onnistui voittamaan Eaglesin potkaisijan paikan itselleen, ja pelasi seurassa lähes koko vuosikymmenen ajan, kauden 2010 loppuun saakka.
Akers teki heinäkuussa 2011 sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa. Ensimmäinen kausi seuran riveissä oli jättimenestys Akersille, hänen tehtyä kaudella yhteensä 44 potkumaalia. Kyseessä oli 49ersin sekä koko NFL:n ennätys. Seuraava kausi sujui huonosti ja joukkue päätti luopua potkaisijastaan.
Detroit Lions solmi kaudella 2013 Akersin kanssa sopimuksen.
Carillo Gritti
Carillo Gritti (12. toukokuuta 1942 Martinengo – 9. kesäkuuta 2016) oli Consolata-lähetyssaarnaajiin kuuluva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 24. kesäkuuta 1967 ja nimitettiin Itacoatiaran prelaatiksi Brasiliaan 5. tammikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfio Rapisarda, jota avustivat Luiz Soares Vieira ja Giuliano Frigeni.
Act 1
Act 1 on Tarja Turusen livealbumi, joka julkaistiin 24. elokuuta 2012. Albumi on äänitetty maaliskuussa Teatro El Circulossa, Argentiinassa. Levyn ensimmäisenä singlenä julkaistiin "Into the Sun".
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 12.Kokonaiskesto: 01:01:42Kokonaiskesto: 01:02:06
Grand-Bassam
Grand-Bassam on Norsunluurannikolla sijaitseva historiallinen kaupunki Grand-Bassamin departementissa, jonka pääkaupunki se on. Vuonna 1998 siellä oli noin 53 000 asukasta. Vuonna 2012 väkiluvuksi arvioitiin 74 000.
Siirtomaa-aikana Grand-Bassam oli pääkaupunkina 1893-1896. Se hylättiin keltakuume-epidmian takia.
Grand-Bassamissa toimii kansainvälinen yliopisto.
Kaupunki liitettiin historiaan ja kulttuuriin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon Maailmanperintöluetteloon. Kohteeseen kuuluu afrikkalainen kalastajakylä ja siirtomaatyylistä kaupunkialuetta 1800-luvulta ja 1900-luvun alusta.
HMS Suffolk (1903)
HMS Suffolk oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Se myytiin pian sodan päätyttyä romutettavaksi.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin 25. maaliskuuta 1901 ja alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1903. Alus valmistui 21. toukokuuta 1904.
HMS Essex
HMS Essex oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Pembroken telakalta. Sen köli laskettiin 1. tammikuuta 1900 ja alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1901. Alus valmistui 22. marraskuuta 1903.
Virpiniemen öljysatama
Virpiniemen öljysatama oli Haukiputaan Virpiniemen Meriniemessä sijainnut Esson käytössä ollut öljysatama. Sataman käyttö päättyi vuonna 1982.
Satama rakennettiin 1950-luvulla, ja vuosikymmenen lopulla rakennettiin myös satamaan johtava maantie, nykyinen Virpiniementie. Satama vihittiin käyttöön 10. syyskuuta 1959. Vihkiäispäivänä satamaan saapui tankkialus M/S Wipunen, joka toi lastinaan 6 400 tonnia dieselöljyä ja 5 417 tonnia bensiiniä. Sataman öljylaituri valmistui vasta seuraavana vuonna.
Sataman käytön päätyttyä laiturirakenteet purettiin kaatamalla ne mereen, ainoastaan yksi teräspaalujen varassa seisova betoninen laituri on jäljellä muutaman kymmenen metrin päässä rannasta. Entinen satama-allas on nykyisin käyttämätön ja satunnaisesti sukelluskohteena. Vuonna 1997 satama-alueella suoritettiin maamassojen vaihto, jonka yhteydessä vaihdettiin 10 000 m³ öljyyntynyttä maata.
HMS Cornwall (1902)
HMS Cornwall oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Pembroken telakalta. Sen köli laskettiin 11. maaliskuuta 1901 ja alus laskettiin vesille 29. lokakuuta 1902. Alus valmistui 1. joulukuuta 1905.
Alus ajoi karille 6. elokuuta 1911 Pinnacle Rockiin Nova Scotian rannikolla avustaessaan karille ajanutta "HMCS Niobea". Alukset nostettiin ja palautettiin palvelukseen.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus lähetettiin Länsi-Afrikan rannikolle etsimään ja kiinniottamaan Saksan keisarikunnan kauppalaivoja. Se siirrettiin Falklandin saarille liittyen vara-amiraali Doveton Sturdeen alueella olleeseen laivasto-osastoon, johon kuuluivat taisteluristeilijät "HMS Inflexible" ja "HMS Invincible", ironclad taistelulaiva "HMS Canopus" sekä kaksi panssariristeilijää, kolme kevyttä risteilijää sekä apuristeilijä eli aseistettu kauppalaiva. Osasto kohtasi 8. joulukuuta Saksan keisarikunnan Itä-Aasian laivueen, joka oli aiemmin Coronelin taistelussa tuhonnut brittiläisen laivasto-osaston. Saksalaiseen laivueeseen kuuluivat panssariristeilijät "SMS Scharnhorst" ja "SMS Gneisenau" sekä kevyet risteilijät "SMS Nürnberg", "SMS Leipzig" ja "SMS Dresden". Seuranneessa taistelussa saksalaisosasto tuhotui lukuun ottamatta pakoonpäässyttä "SMS Dresdeniä". "HMS Cornwall" osallistui "SMS Leipzigin" upottamiseen.
Taistelun jälkeen "HMS Cornwall" palasi Länsi-Afrikan rannikolle, josta se siirrettiin kesäkuussa 1915 Dardanelleille. Lokakuussa 1916 alus lähetettiin Itä-Intian ja Kiinan laivastoasemalle suojaamaan ympärysvaltojen kauppamerenkulkua kaappareilta. Alus palasi huollettavaksi Britteinsaarille 1917. Sodan lopun alus suojasi Kanadan ja Britteinsaarten välisiä saattueita.
Alus poistettiin palveluksesta alkuvuodesta 1919 ja se myytiin romutettavaksi 7. heinäkuuta 1920.
Sähkön pientuotanto
Sähkön pientuotanto on sähkön pienimuotoista tuotantoa käyttökohteiden lähellä. Määritelmät pohjautuvat usein voimalan nimellis- tai maksimitehoon tai liittymäverkon mukaiseen rajaukseen. Pientuotannosta käytetään myös nimitystä hajautettu tuotanto, koska voimalat sijaitsevat käyttökohteiden lähellä paikallista tai alueellista tarvetta varten yleensä suoraan jakeluverkon kautta. Tällöin liityntää kantaverkkoon ei välttämättä tarvita.
Sähkömarkkinalain mukaan sähköntuotantolaitoksen tai useista sähköntuotantolaitoksista muodostuvan kokonaisuuden pienimuotoinen tuotanto on sellainen jonka yhteenlaskettu nimellisteho on maksimissaan 2 megavolttiampeeria (MVA).
Sähkön mikrotuotantoa on taas sähköntuotanto, joka on tarkoitettu ensisijaisesti vain kohteen omaan käyttöön ja ulkopuoliseen verkkoon syöttö on satunnaista tai vähäistä. Mikrotuotannossa voimala liittyy verkkoon enintään 3x16 ampeerin (A) sulakkeilla. Energiateollisuus ry onkin määritellyt mikrotuotantolaitoksen maksimitehoksi noin 11 kilowattia (kW).
VTTn ehdottaman määritelmän mukaan pienvoimala olisi "sähköntuotantolaitos, joka on liitetty verkonhaltijan pien- tai keskijänniteverkkoon tai siihen liitetyn asiakkaan verkkoon", jossa pienjänniteverkolla tarkoitetaan Suomessa 0,4 kV verkkoa ja keskijänniteverkolla 6 – 70 kV sähköverkkoa.
Sähkön pientuotanto perustuu yleensä uusiutuvaan energiaan. Tärkeimmät pienimuotoiset sähköntuotantotavat Suomessa ovat pienvesivoima, pientuulivoima, aurinkosähkö sekä sähkön ja lämmön yhteistuotanto bioenergialla, kuten biokaasulla tai puukaasulla.
Hallituksen energia- ja ilmastopoliittisessa selonteossa todetaan, että pienvoimalaitosten verkkoon pääsyä helpotetaan energiamarkkinoiden sääntelyä kehittämällä ja huomioimalla tästä aiheutuvat lisäkustannukset muiden verkonkäyttäjien tariffeissa.
HMS Cumberland (1902)
HMS Cumberland oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin London and Glasgow Shipping Companyltä Glasgow'sta. Sen köli laskettiin 19. helmikuuta 1901 ja alus laskettiin vesille 16. joulukuuta 1902. Alus valmistui 1. joulukuuta 1904.
Bassarit
Bassarit ovat etninen ryhmä, joka asuu Afrikassa Bassarin alueella Itä-Senegalissa ja Pohjois-Guineassa.
Bassarin alue liitettiin vuonna 2012 historiaan ja kulttuuriin liittyvin perustein Unescon Maailmanperintöluetteloon.
Laugh? I Nearly Bought One!
Laugh? I Nearly Bought One! on Killing Joke -yhtyeen vuonna 1992 julkaistu kokoelma. Kokoelmalla on mukana kappaleita Fire Dances - ja Outside the Gate -albumeita lukuun ottamatta kaikilta yhtyeen vuoteen 1990 mennessä julkaisuilta levyiltä. Mukana on myös muutamia aikaisemmin vain singleillä tai EP:illä julkaistuja kappaleita ja "Wintergardens" -kappaleen vaihtoehtomiksaus.
Allmusic
Sanghan suojelualue
Sanghan suojelualue eli Dzanga Sanghan suojelualue on luonnonpuisto, jonka alue yltää kolmeen maahan, Kongon tasavaltaan, Keski-Afrikan tasavaltaan ja Kameruniin.
Keski-Afrikan tasavallassa sijaitseva osa on Dzanga-Sanghan kansallispuisto.
Alue liitettiin luonnonarvoihin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon Maailmanperintöluetteloon. Se tunnetaan gorilloista ja norsuista
Ouniangan järvet
Ouniangan järvet muodostavat erikoisen järvialueen Saharan autiomaan keskelle. Alue sijaitsee Tšadin pohjoisosassa.
Alue liitettiin luonnonarvoihin liittyvin perustein vuonna 2012 Unescon maailmanperintöluetteloon.
HMS Donegal (1902)
HMS Donegal oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin 14. helmikuuta 1901 ja alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1902. Alus valmistui 5. marraskuuta 1903.
Aapo Pärnänen
Abel (Aapo) Pärnänen (s. 2. tammikuuta 1872 Rantasalmi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Aapo Pärnänen kirjoitti sanat joululauluun "Köyhän lapsen joulukuusi" jonka sävelsi porilainen opettaja J. N. Vainio. Laulu ilmestyi J. N. Vainion toimittamassa "Valistuksen laulukirjassa" vuonna 1909.
Pärnänen toimi opettajana Urjalassa Nuutajärven koululla. Suomen sisällissodan aikana Pärnänen oli Urjalassa punaisten kunnallisvaltuuskunnan puheenjohtajana. Huhujen mukaan hän onnistui pakenemaan valkoisten kostotoimia.
Nimimerkillä "Lieto Kullervo":
HMS Lancaster (1903)
HMS Lancaster oli Britannian kuninkaallisen laivaston Monmouth-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta Elswickistä. Sen köli laskettiin 4. maaliskuuta 1901 ja alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1903. Alus valmistui 5. huhtikuuta 1904.
Lapaluodon ratapiha
Lapaluodon ratapiha () on rautatieliikennepaikka Suomen rataverkolla Raahen kaupungin Lapaluodossa. Se palvelee pääasiassa Lapaluodon sataman tavaraliikennettä. Matkustajaliikennettä ei ole. Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1. tammikuuta 1968, ja se sijaitsee Raahen rautatieasemalta alkavan noin kuuden kilometrin pituisen sivuraiteen päässä.
Devonshire-luokka (risteilijä, 1903)
Devonshire-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kuuden 1903-1904 vesillelasketun aluksen muodostama panssariristeilijäluokka.
Luokan alukset suunniteltiin kauppamerenkulun suojaamiseksi ja ne muistuttivat edeltänyttä Monmouth-luokkaa lukuun ottamatta etummaisen kuudentuuman tykkitornin ja kahden etukannen kuuden tuuman kasematin korvaamista neljällä 7,5 tuuman tykillä.
Luokan alukset tilattii osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa.
Raahen satama
Raahen satama (LOCODE: FI RAA) on rahtimäärältään Suomen kymmenen suurimman sataman joukkoon kuuleva tavaraliikenteen satama Raahessa Pohjois-Pohjanmaalla.
Raahen satama jakaantuu kahteen osaan, syväsatamaan sekä Lapaluodon satamaan.
Raahen syväsatamaan johtava väylä ja satama-allas ovat kulkusyvyydeltään 10,0 metriä. Syvennetty väylä otettiin käyttöön vuonna 2010 ja syvälaituri vuonna 2011. Laajentuva syvälaiturialue 30 hehtaarin satamakenttineen on tarkoitettu pääasiassa kaivosteollisuuden käyttöön.
Konttiliikenteen toiminnot sijaitsevat Lapaluodon satamassa. Lapaluotoa on kehitetty vuodesta 1992 saakka; satama-alueen laajennuksessa on käytetty esimerkiksi ruoppausjätettä. Viikoittainen konttien syöttöliikenne Saksan Hampuriin ja Bremerhaveniin alkoi vuoden 2012 alussa, liikennettä hoitaa ruotsalainen Rederi AB TransAtlantic.
Lapaluotoon on valmistunut vuonna 2012 uusi vientiteollisuutta palveleva kontitusterminaali, joka oli valmistuessaan Perämeren laajin.
Viereisen Rautaruukin terästehtaan vaikutus näkyy vahvasti Raahen satamatilastoissa. Vuoden 2011 ulkomaanliikenteen satamatilastojen mukaan tuonnista valtaosa oli malmeja tai rikastettuja kaivannaisia (2,7/ 4,2 miljoonsta tonnista). Vienti oli määrältään huomattavasti vähäisempää; leijonanosan tästä muodostivat metallit ja metallituotteet (0,55/ 0,78 miljoonasta tonnista).
Raahen sataman vuosittainen rahtimäärä:(*) Alkuvuoden 2012 tilastossa on vain ulkomaanliikenne. Kotimaan rahti tulee tämän lisäksi.
Pakotie tukossa
Pakotie tukossa (engl. "No Road Back") on vuonna 1957 julkaistu rikoselokuva. Elokuvan pääosia esittävät Skip Homeier, Paul Carpenter, Patricia Dainton, Norman Wooland, Margaret Rawlings, Eleanor Summerfield, Alfie Bass ja Sean Connery. Elokuvan on ohjannut Montgomery Tully.
J. N. Vainio
Johannes (Juho) Natanael Vainio (3. syyskuuta 1875 Hiitola – 17. toukokuuta 1948 Pori) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kuoronjohtaja ja säveltäjä.
Vainion vanhemmat olivat talollinen Simo Antinpoika Vainio ent. Bragge ja Maria Erkintytär Bragge. Perheessä oli 11 lasta joista tunnettuja olivat kansanedustaja Antti Vainio ja jääkärikenraalimajuri Väinö Vainio. J. H. Vainio oli naimisissa vuodesta 1901 opettaja Bertta Vilhelmiina Hällforsin (s. 1877) kanssa.
Vainio toimitti vuonna 1909 ilmestyneen Valistuksen laulukirjan josta ilmestyi 41 painosta. 220 laulua sisältänyt kirja oli tarkoitettu kansakoulujen laulunopetuksen käyttöön ja myös iltamiin ja kokouskäyttöön.
Vainion sävellyksiä ovat muun muassa "Satakunnan laulu", "Kissimirri" ("Kissimirri, kissimirri koreana käyt"), "Köyhän lapsen joulukuusi", "Mammanpojan laulu", "Minäpä olen se pikkuinen poika" ja "Mirri" ("Mirrin kolttu se kirjava on"). Vainion Porin lyseolle lahjoittama sävellysarkisto on kadonnut.
Vainio oli opettajana 1899–1901 Räisälän Tiurin koululla ja sen jälkeen Porissa. Räisälässä asuessaan Vainio kokosi yhdistetyn Räisälän sekakuoron joka esiintyi muun muassa Helsingin laulujuhlilla vuonna 1900. Porissa Vainio toimi "Porin Kansallisköörin" johtajana ja johti lähes 40 vuoden ajan Porin lyseon oppilasorkesteria.
Mervyn Crossman
Mervyn Richard Crossman (7. huhtikuuta 1935 Home Hill, Queensland – 20. kesäkuuta 2017) oli australialainen maahockeypelaaja.
Crossman kuului Australian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Tokiossa 1964. Hän osallistui myös Rooman kesäolympialaisiin 1960 sijoittuen joukkueineen kuudenneksi. Crossman kuoli 82-vuotiaana 20. kesäkuuta 2017.
Donald McWatters
Donald McWatters (s. 23. tammikuuta 1941) on australialainen entinen maahockeypelaaja. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Tiesitkö tämän linnuista?
Tiesitkö tämän linnuista? on vuonna 2012 ilmestynyt lintukirja. Sen tekstin on kirjoittanut Pertti Koskimies, valokuvat on ottanut Markus Varesvuo. Kirjan on julkaissut Tammi.
Kirja kertoo lintujen maailman ilmiöistä ja lintujen elämäntavoista ja sopeutumiskeinoista kylmään ilmastoon. Tekstin kirjoittaja filosofian lisensiaatti Pertti Koskimies on lintutieteilijä, Markus Varesvuo maailman arvostetuimpia lintuvalokuvaajia.
Kirja-arviossa todetaan, että kirja on kiehtovaa luettavaa muillekin kuin lintubongareille. Tavallisten kotipihan lintujen elämä alkaa näyttää ihmeelliseltä ja kiehtovalta selviytymisretkeltä.
Vaahtobileet
Vaahtobileet on tapahtuma, joka useimmiten järjestetään yökerhoissa. Vaahtobileissä ihmiset tanssivat vaahdossa ja heidän päälleen suihkutetaan vaahtoa joko vaahtotykillä tai vaahtokoneella. Vaahtobileitä järjestetään kesäaikaan myös ulkona, jolloin alueet ovat yleensä suurempia ja siten vaativat suuritehoisempia vaahtokoneita. Vaahtoa käytetään myös mainosten ja videoiden tehokeinona. Myös teatterit voivat käyttää vaahtoa esityksissään. Suomessa suurin osa vaahtobileistä järjestetään kesäisin.
Ensimmäiset varsinaiset vaahtobileet järjestettiin tiettävästi Espanjalle kuuluvalla Ibizan saarella 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Tällöin vaahto saatiin aikaan raastamalla palasaippuaa veteen ja sekoittamalla sekä pumppaamalla seos sukan lävitse. Suomeen vaahtobileet tulivat 1990-luvun puolivälissä. 1990-luvulla yökerhot kärsivät vaahdon vuoksi useista vesivahingoista. Nykyisellään vaahtokoneiden tekniikka on kehittynyt ja suojaustekniikka parantunut.
Vaahtobileet järjestetään useimmiten ilmatäytteiseen altaaseen, jonka koko on noin 4x4 metriä. Lisäksi lattia suojataan, esimerkiksi pressua käyttäen. Tilaan voidaan rakentaa myös aitaelementeistä ravintolan toiveiden mukainen alue.
Vaahtokoneita on useita erilaisia. Yleensä vaahtotiivistettä lisätään veteen kaksi prosenttia eli 100 litraan vettä vaahtoainetta lisätään 2 litraa. Vaahtoaine on erikoisvahvaa saippuaa. Kalliimmat vaahtonesteet ovat dermatologisesti testattuja eivätkä ne aiheuta allergiaa tai muita oireita. Aikaisemmin vettä kului yhdessä illassa (klo 22 - 03.30) noin 600 litraa. Nykyään vaahtokoneiden hyötysuhteen parannuttua vettä kuluu enää 150-300 litraa illan aikana. Yhden vaahtokoneen tuotto saattaa olla jopa 300 000 litraa vaahtoa minuutissa (teoreettinen teho). Yökerhoissa käytetään kuitenkin koneita, joiden tuotto on noin 30 000 litraa minuutissa (teoreettinen teho).
Konstantin Lopušanski
Konstantin Sergejevitš Lopušanski (, s. 12. kesäkuuta 1947 Dnepropetrovsk, Neuvostoliitto) on venäläinen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Lopušanskin syntymäkaupunki sijaitsee nykyisen Ukrainan alueella.
Lopušanski valmistui vuonna 1970 Kazanin konservatoriosta viulunsoittajaksi. Kolme vuotta myöhemmin hän suoritti tohtorin tutkinnon Leningradin konservatoriossa lopputyön aiheena taidekritiikki. Opetettuaan muutamia vuosia entisissä opinahjoissaan Lopušanski ryhtyi opiskelemaan 1970-luvun lopulla käsikirjoittamista ja ohjaamista.
Elokuvaopinnot valmistuivat vuonna 1979, ja Lopušanski pääsi Andrei Tarkovskin avustajaksi ohjaajamestarin kuvatessa "Stalkeria". Samaan aikaan alkoi myös Lopušanskin oma ohjaajaura. Vuonna 1978 syntyi ensimmäinen lyhytelokuva "Sljozy v vetrenuju pogodu" ja paria vuotta myöhemmin julkaistiin hänen elokuvaopintojensa lopputyö "Solo" (1980), joka kertoo toisen maailmansodan aikaisesta Leningradin piirityksestä.
Kahden lyhytelokuvan jälkeen valmistui ensimmäinen pitkä elokuva "Kuolleen miehen kirjeet" ("Pisma mjortvogo tšeloveka" 1986), joka sijoittuu ydintuhon jälkeiseen maailmaan. Elokuva oli suuri menestys kotimaassa ja nähtiin taajaan myös ulkomailla, muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla. Toinen ohjaustyö "Posetitel muzeja" (1989) sijoittuu jälleen ydintuhon jälkimaisemiin ja vuonna 1994 valmistunut "Russkaja simfonija" täydensi Lopušanskin ydintuho-trilogian.
Seuraavaa elokuvaa saatiin odottaa aina vuoteen 2002 saakka, vaikka käsikirjoitus oli valmiina jo vuonna 1996. "Vuosisadan loppu" ("Konets veka") on aikalaisfilmi ja tositarina äidin ja tyttären suhteesta Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisellä Venäjällä. Vuonna 2006 Lopušanski palasi scifin pariin ja filmasi Strugatski-veljesten suomentamattoman tarinan "Gadkije lebedi".
Vuonna 2013 Lopušanski teki venäläis-suomalaisen yhteistyöelokuvan "The Role", joka sijoittuu vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeiseen Viipuriin ja 1920-luvun Neuvostoliittoon. Pääosaa elokuvassa näytteli Maria Järvenhelmi.
HMS Highflyer (1898)
HMS Highflyer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Highflyer-luokan panssarikansiristeilijä.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista ja sen köli laskettiin 7. kesäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1898 ja se valmistui 7. joulukuuta 1899.
Alus myytiin romutettavaksi 10. kesäkuuta 1921.
HMS Hyacinth (1898)
HMS Hyacinth oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1900 palvelukseenotettu Highflyer-luokan panssarikansiristeilijä.
Alus tilattiin London and Glasgow Shipbuilding Companylta Glasgow’sta ja sen köli laskettiin 27. tammikuuta 1897. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1898 ja se valmistui 3. syyskuuta 1900.
Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1919 ja se myytiin romutettavaksi 11. lokakuuta 1923.
Giovanni Venturini
Giovanni Venturini (s. 9. marraskuuta 1991 Vicenza, Italia) on italialainen moottoriurheilija. Venturini aloitti kilpauransa vuonna 2008 Formula 2000 Light Italy – Winter Trophy -sarjassa sijoittuen toiseksi. Vuonna 2009 Venturini ajoi Italian Formula Renault -sarjassa ottaen yhden voiton ja yhdeksän palkintokorokesjijaa. Hän sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Hän ajoi samana vuonna Sveitsin Formula Renault -sarjassa, jossa hän nappasi kolme voittoa, kolme paalupaikkaa ja kymmenen palkintosijaa. Hän sijoittui sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2010 Venturini ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Loppupisteissä hän sijoittui viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Formula Renault UK -sarjassa. Vuonna 2011 Venturini ajoi Auto GP -sarjassa, jossa hän otti kaksi voittoa, yhden paalupaikan ja kolme palkintosijaa. Loppupisteissä hän sijoittui yhdeksänneksi. Vuonna 2012 Venturini kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa seitsemän kilpailua saavuttaen kolme pistettä. Samana vuonna hän tuli mukaan GP3-sarjaan kesken kauden. Hän ajoi yhteensä kymmenen kilpailua sijoittuen kahdesti kolmanneksi ja keräten 31 pistettä sijoittuen sarjan 13:ksi. Vuonna 2013 Venturini jatkoi GP3:ssa täyden kauden. Hän voitti yhden kilpailun sijoittuen sarjan 15:ksi. Vuonna 2014 Venturini kilpailee International GT Open -sarjassa.
Kalevanrinne
Kalevanrinne on Tampereen XIX kaupunginosa. Se sijaitsee Kalevan ja Järvensivun kaupunginosien välissä rajautuen lännessä Liisankallioon ja Kalevanharjuun, idässä Hakametsään ja Vuohenojaan. Kalevanrinteen asemakaava vahvistettiin vuonna 1951 ja sitä täydennettiin vuosina 1955 ja 1960.. Kalevanrinteessä sijaitsee Prisma, Musti ja Mirri, Power sekä Gigantti.
Auringossa (kappale)
Auringossa on Mari Rantasilan esittämä vuonna 1989 levytetty kappale. Yarin säveltämä ja sanoittama kappale julkaistiin samannimisellä albumilla sekä erikseen singlenä.
Kappaleesta levytettiin vuonna 1998 italiankielinen versio nimeltä "Nel Mio Sole".
Kappaleesta nousi julkaisuaikaan kohu sen sisältämän sanoituksen vuoksi. Kappaleen sanoissa viitataan itsetyydyttämiseen. Rantasila on kertonut, että kappaleen teon aikana lauloi asioista, jotka ovat "luonnollisia", mutta ei osannut varautua kohuun. Rantasila lopetti kappaleen laulamisen keikoillaan 1990-luvun puolivälin jälkeen muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta.
Applikaatio
Applikaatio eli päällikeompelu (myös "applisointi" tai "applikointi") on kankaan koristelemista kiinnittämällä siihen toisista kankaista leikattuja kuvioita.
Pohjakankaana applikaatiossa käytetään yleensä yksiväristä kangasta, jonka pinnalle ommellaan värikkäästä kankaasta leikattuja koristekuvioita. Päällikeompelun ohella voidaan käyttää muun muassa kirjontaa.
Päällikeompelua käytetään paljon kodintekstiileissä, esimerkiksi tilkkutäkeissä, pannumyssyissä ja sohvatyynyissä.
Tuomo Björksten
Tuomo Björksten (s. 1982 Jyväskylä) on suomalainen Yleisradion toimittaja ja luontovalokuvaaja . Hän on harrastanut luontokuvausta vuodesta 1997, mutta hankittuaan 2004 ensimmäisen digijärjestelmäkameran hän innostui kuvaamisesta oikein todella. Hän on toiminut Luontokuva-lehden toimitussihteerinä vuosina 2005–2007. Aamulehdessä Björksten työskenteli vuosina 2007–2013.
Valehtelevat viettelijät (1. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "Valehtelevien viettelijöiden" ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 8. kesäkuuta 2010 ja se sisälsi yhteensä 22 jaksoa. Kauden ensimmäisellä jaksolla oli 2,47 miljoonaa katsojaa, ja sen keskimääräinen katsojaluku kesäkautena oli noin 2,5 miljoonaa. Sarjan palatessa tauolta talvella 2011 sen talvikauden ensimmäisellä jaksolla oli 4,22 miljoonaa katosojaa. Suomessa ensimmäinen tuotantokausi alkoi Sub-kanavalla 14. toukokuuta 2012.
Sarja perustuu Sara Shepardin kirjoihin ja sijoittuu kuvitteelliseen Rosewoodin kaupunkiin Pennsylvaniassa.
Sarja kertoo tarinaa neljästä ystävyksestä – Spenceristä, Ariasta, Hannasta ja Emilystä – joiden yhteinen ja paras ystävä Alison katoaa. Vuotta myöhemmin tytöt ovat kasvaneet erilleen toisistaan ja alkavat saada viestejä salaperäiseltä ”A:lta”, ajatellen aluksi lähettäjän olevan Alison. Pian poliisit kuitenkin löytävät Alisonin ruumiin hänen takapihaltaan. Tällöin neljä ystävätärtä yhdistävät jälleen voimansa ja alkavat selvittää salaperäisen ”A:n” henkilöllisyyttä. Sarja keskittyy pääasiassa Alisonin murhan aiheuttamaan mysteeriin ja neljään vähenneen tyttöporukan henkilökohtaisiin ongelmiin. Samalla he pitävät suuria salaisuuksia keskenään ja lähestyvät totuutta ”A:sta”.
Louis Martin (uimari)
Louis Martin oli ranskalainen uimari, vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Pupilles de Neptune de Lilleä.
Martin osallistui olympialaisiin kerran, Pariisissa 1900. Hän oli tuolloin 200 metrin vapaauinnissa yhdeksäs, 1 000 metrin vapaauinnissa viides ja sijoittui kolmanneksi 4 000 metrillä. Martin ui myös Lillen pronssia voittaneessa joukkueessa 200 metrin kilpailussa ja pelasi seuran vesipallojoukkueessa, joka sai niin ikään pronssimitalin.
Louis Martin
Louis Martin voi viitata seuraaviin henkilöihin: