hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vaara kulkee kiskoilla
Vaara kulkee kiskoilla on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Bob Misiorowski ja käsikirjoittanut Jace Anderson yhdessä Adam Gieraschin kanssa. Pääosassa esiintyvät Jean-Claude Van Damme, Tomas Arana ja Laura Harring. Yhdysvalloissa ja suurilta osin Euroopassa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle.
Galina Konstantin varastaa Slovakian hallitukselta tappavan viruksen ja agentti Jacques Kristoff saa tehtäväkseen varmistaa, että nainen pääsee turvallisesti rajan yli Saksaan. Kristoff ei kuitenkaan tiedä mitä nainen kuljettaa mukanaan, ennen kuin Mason Cole ja hänen ryhmänsä kaappaavat junan uhaten matkustajia elleivät he löydä Galinaa ja hänen hallussaan olevaa virusta.
Elokuva kuvattiin Bulgarian Bolševikissa ja Sofiassa.
Ciano-luokka
Ciano-luokan piti olli Italian laivaston kevyt risteilijäluokka, johon kuuluisi kaksi vuodesta 1939 alkaen valmistettua alusta.
Regia Marina aloitti kahden uuden risteilijän suunnittelun noin kaksi vuotta edeltäneen Abruzzi-luokan alusten valmistumisesta. Alusten piti muistuttaa edeltäjiään, mutta toki niihin oli tarkoitus tehdä käytössä havaittuja muutoksia. Luokan piti siis olla Condottieri-luokan alaluokka tai muunnos.
Luokan alusten pääaseistuksen piti olla sama, mutta apuaseiksi piti tulla uudet 90 millimetrin 50 pituuskaliiperin Ansaldo 1938 tykit aiempien 100 millimetrin aseiden tilalle. Tykit piti ryhmitella kaksiputksina asennuksina neljä kummallekin kyljelle kuten taistelulaiva "Littoriossa". Samoin tehtiin ehdotus uusien 65 millimetrin 64 pituukaliiperin Ansaldo-Terni ilmatorjuntatykkien käyttöönotosta, joissa kuitenkin todettiin testeissä vakavia puutteita. Samoin aluksille oli määrä asentaa uusia 20 millimetrin 65 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkejä. Lisäksi lentokoneiden lukumäärä oli tarkoitus kasvattaa neljään.
Alusten suojan piti olla sama lukuun ottamatta kansipanssarin lisäämistä 45 millimetriin ja tornien etupanssarin lisäämistä 140 millimetriin. Rungon kokoa kasvatettiin, jolloin uppouma kasvoi 9 800 tonniin ja mahdollisesti jopa 10 000 tonniin. Nopeuden piti olla vähintään 33 solmua, kun käytettävissä olisi 115 000 hevosvoimaa.
Ennen suunnitelmien vahvistamista syttyi toinen maailmansota ja vaikka Italia ei liittynytkään sotaan vielä vuonna 1939 muut akselivaltojen edustajat painostivat sitä liittymään siihen. Laivastolle asetettiin uusi arvojärjestys tehtäville, joihin kuului hävittäjät ja torpedoveneet. Tällaisessa tilanteessa alusten suunnittelun viimeistelystä luovuttiin 1940 eikä tilauksia siten jätetty, vaikka niille nimet varattiinkin.
Pabianice
Pabianice on 68 731 asukkaan kaupunki Keski-Puolassa. Kaupunki sijaitsee Łódźin voivodikunnassa 17 kilometriä Łódźista lounaaseen. Työstökone-, kemian- ja elintarviketeollisuudestaan tunnettu kaupunki on Pabianicen piirikunnan pääkaupunki. Kaupunki on asukasluvultaan kolmanneksi suurin Łódźin voivodikunnan kaupungeista.
Tiibetin rauhanomaisen vapauttamisen monumentti
Tiibetin rauhanomaisen vapauttamisen monumentti on monumentti joka sijaitsee Potalan aukiolla Tiibetin pääkaupungissa Lhasassa. Monumentti paljastettiin 22. toukokuuta 2002 juhlistamaan Tiibetin Kiinaan liittämisen 50-vuotisjuhlaa. Monumentti on 37 metriä korkea ja on valmistettu betonista. Monumentti maksoi noin 1,7 miljoonaa USA:n dollaria. Monumentti esittää Mount Everestiä.
Emil Stjernvall-Walleen
Carl Emil Knut Stjernvall-Walleen (16. marraskuuta 1806 Pori – 14. lokakuuta 1890 Helsinki) oli suomalainen korkea valtiollinen virkamies.
Stjernvall-Walleenin vanhemmat olivat Viipurin läänin ensimmäinen maaherra Carl Stjernvall ja tämän puoliso Eva Gustava von Willebrand. Hänen isänsä kuoli vuonna 1815, jonka jälkeen hän sai pian nimekseen Stjernvall-Walleen tultuaan uuden isäpuolensa maaherra Carl Johan Walleenin adoptoimaksi.
Vuonna 1837 Stjernvall-Walleen aloitti virkauransa Suomen valtiosihteeristössä Pietarissa. Lähemmäs vallan keskiötä Stjernvall-Walleen nousi Aleksanteri II:n noustua valtaistuimelle. Hänen asemaansa Pietarin vaikutusvaltaisissa piireissä vahvisti myös hänen sisaruutensa keisarillisen hovineidin Aurora Karamzinin kanssa.
Vuonna 1876 Stjernvall-Walleen nimitettiin Alexander Armfeltin seuraajaksi Suomen ministerivaltiosihteerin virkaan. Hän oli sitä ennen ollut pitkään Armfeltin apulaisena. Pietarin piirien ohella Stjernvall-Walleenilla oli tiiviit yhteydet myös Helsinkiin, muun muassa J. V. Snellmaniin. Monipuolisten suhteidensa avulla Stjernvall-Walleen kykeni ajamaan monia suomalaisten tavoittelemia liberaaleja uudistuksia keisari Aleksanteri II:n hallituskaudella.
Stjernvall-Walleen sai todellisen valtioneuvoksen arvon 1854 ja todellisen salaneuvoksen arvon 1875. Stjernvall-Walleen oli lyhyen aikaa myös Helsingin yliopiston vt. kanslerina vuonna 1881.
Frozen in Time
Frozen in Time on death metal -yhtye Obituaryn vuonna 2005 julkaistu comeback-albumi. Se oli heidän ensimmäinen albuminsa kahdeksaan vuoteen sitten vuoden 1997 albumin "Back from the Dead".
Pitkäaikainen avustaja Scott Burns yhdistyi tilapäisesti bändin kanssa ja hänestä tuli "Frozen in Time" -albumin tuottaja. Hän oli viimeksi tuottanut Obituaryn vuoden 1994 albumin "World Demise". "Frozen in Time" oli myös viimeinen albumi jossa hän teki bändin kanssa yhteistyötä.
Halicephalobus mephisto
Halicephalobus mephisto on sukkulamato, joka löydettiin ensimmäisen kerran eteläafrikkalaisesta kultakaivoksesta. Se on ensimmäinen tunnettu monisoluinen eläin, joka elää yli kahden kilometrin syvyydessä, jossa on noin 40 asteen lämpötila ja vain vähän happea. Laji käyttää ravinnokseen bakteereita.
Raja Hindustani
Raja Hindustani on Dharmesh Darshanin ohjaama intialainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1996. Se kertoo pienestä kaupungista kotoisin olevasta taksikuskista, joka rakastuu rikkaaseen tyttöön. Päärooleja näyttelevät Aamir Khan ja Karisma Kapoor. Elokuva voitti viisi Filmfare Awards -palkintoa ja oli yksi menestyneimmistä hindinkielisistä elokuvista 1990-luvulla.
Raja Hindustani (Aamir Khan) on taksikuski, joka elää omien yksinkertaisten sääntöjensä mukaan ja on taipuvainen väkivaltaan, jos näitä sääntöjä rikotaan. Aarti Sehgal (Karisma Kapoor) on varakas nuori nainen, joka etsii yhteyttä menneisyyteensä. Heidän rakkautensa tiellä ovat paheksuva isä ja perheen varoja tavoitteleva äitipuoli.
Giovanni Manardo
Giovanni Manardo (; 24. heinäkuuta 1462 Ferrara – 8. maaliskuuta 1536 Ferrara) oli italialainen lääkäri ja kasvitieteilijä.
Manardo opiskeli Niccolò Leonicenon alaisuudessa Ferreran yliopistossa ja sen jälkeen opetti siellä 1482–1492. Tämän jälkeen hän opetti yliopistossa vaihtelevia aikoja, kunnes palasi sinne vakituisesti vuonna 1518. Manardo opetti yliopistossa kuolemaansa asti.
Manardo oli ensimmäisiä eurooppalaisia lääkäreitä, joka uskalsi hylätä arabitieteilijöiden opit. Hän muun muassa vuonna 1521 kritisoi voimakkaasti Avicennan kuuluisaa teosta "Lääketieteen kaanon". Manardo halusi erottaa lääketieteen Aristoteleen filosofiasta ja painotti kliinistä lääketiedettä, kasvitiedettä ja lääketieteellistä kasvitiedettä.
Morton DaCosta
Morton DaCosta (synt. Morton Tecosky, 7. maaliskuuta 1914 Philadelphia, Pennsylvania – 29. tammikuuta 1989 Redding, Connecticut) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän aloitti Broadwaylla näyttelijänä ennen siirtymistään ohjaajaksi. DaCosta ohjasi muun muassa näytelmät "The Skin Of Our Teeth" (1943), "It’s A Gift" (1945), "Hamlet" (1945), "Plain And Fancy" (1955) ja "No Time For Sergeants" (1955), joita seurasivat menestykselliset "Auntie Mame" (1956) ja "The Music Man", joista hän ohjasi myös elokuvaversiot "Jännittävä tätini" (1958) ja "Musiikkimies" (1962). DaCosta jatkoi ohjaamista teatterissa aina 1980-luvun puoleenväliin saakka.
Hesco-linnoite
Hesco-linnoite on tulvavallien ja sotilaallisten linnoitteiden rakentamiseen käytetty suurikokoinen vahvistettu hiekkasäkki. Säkin kehitti 1980-luvulla Hesco Bastion -niminen yritys. Tukirakennelmana on koottava rautalankaverkko, jonka sisällä on kestävä kangassäkki. Niitä ovat käyttäneet Yhdysvaltain armeija Irakissa ja Nato Afganistanissa tukikohdissaan suojana räjähteitä ja ammuksia vastaan.
Alkujaan Hesco suunniteltiin tulvasuojaksi ja eroosion estämiseksi, mutta 1990-luvulla niistä tuli suosittuja turvallisuuskäytössä. Niitä käytetään edelleen myös alkuperäiseen tarkoitukseensa, esimerkiksi vallien rakentamiseksi 2005 New Orleansin hurrikaani Katrinan jälkeen ennen kuin hurrikaani Rita iski muutaman päivän kuluttua.
Aditya Chopra
Aditya Chopra (s. 21. toukokuuta 1971) on intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on ohjannut kolme elokuvaa: "Dilwale Dulhania Le Jayenge" (1995), "Mohabbatein" (2000) ja "Rab Ne Bana Di Jodi" (2008). Hän on tuottanut menestyselokuvia kuten "Dhoom" (2004), "Veer-Zaara" (2004), "Bunty Aur Babli" (2005), "Fanaa" (2006), "Dhoom 2" (2006), "Chak De! India" (2007), "Ek Tha Tiger" (2012) ja "Jab Tak Hai Jaan" (2012). Chopra on elokuvantekijä Yash Chopran poika ja Uday Chopran veli.
Chopra meni naimisiin näyttelijä Rani Mukerjin kanssa Italiassa 21. huhtikuuta 2014.
Mikael Johansson
Mikael Johansson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Hulluruohot
Hulluruohot ("Datura") ovat koisokasveihin kuuluva myrkyllinen kasvisuku. Hulluruohoja käytetään niiden myrkyllisyydestä huolimatta päihteinä ja lääkkeinä. Suvun kasvit ovat Suomessa laillisia.
Okahulluruoho eli hulluruoho ("Datura stramonium") kasvaa Suomessa harvinaisena esimerkiksi puutarhakasvina ja villiintyneissä puutarhoissa. Se kuitenkin menestyy hyvin ja lisääntyy itsestään.
Suvun tieteellinen nimi "Datura" perustuu hulluruohon hindinkieliseen nimitykseen धतूरा "dhatūra" ja pohjimmiltaan sanskritin sanaan धत्तूर "dhattūra" (karkeasti suomennettuna ’valkoinen piikkiomena’).Hulluruohot sisältävät myrkyllisiä antikolinergisia tropaanialkaloideja kuten skopolamiinia, hyoskyamiinia ja atropiinia.
Kasveista voidaan myös erotella kemiallisesti skopolamiini, jota käytetään tyrmäystippoina ja deittiraiskaushuumeena. Skopolamiinia käytetään myös lääkkeenä: esimerkiksi lääkelaastareissa, joita käytetään ehkäisemään voimakasta matkapahoinvointia tai merisairautta, jos yleisemmin käytetyt lääkkeet kuten syklitsiini, eivät tehoa.
Päihteenä hulluruohot ovat deliriantteja, joskin niiden päihdekäyttö voi olla hyvinkin vaarallista ja johtaa jopa kuolemaan. Hulluruohon myrkyllisyys riippuu kasvin iästä, kasvupaikasta, kasvin osista ja kasvupaikan sääolosuhteista, mistä johtuen päihdekäytössä ”sopivan annoksen” määrittäminen on käytännössä mahdollista vain laboratorio-olosuhteissa.
Kirjailija-antropologi Carlos Castaneda väittää kirjoissaan käyttäneensä hallusinogeenistä "Datura inoxia" -nimistä lajia Meksikossa opettajansa ”Don Juanin” opastuksella 1960-luvulla. Lajinmäärityksestä on tosin epävarmuutta.
Useimmiten hulluruoho aiheuttaa käyttäjälleen hallusinaatioita, joita kasvia käyttäneet kuvaavat yleensä erittäin epämiellyttäviksi, pelottaviksi ja todentuntuisiksi.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1936
Vuoden 1936 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Berliinissä. Ohjelmassa oli vain haulikkoammuntaa. Eläviä kyyhkysiä pudoteltiin Roomassa.
Kyyhkysammunnan Roomassa voitti Italian Ciardi Adriano.
Capitani Romani -luokka
Capitani Romani -luokka oli Italian laivaston suunnittelema kahdentoista aluksen kevyt risteilijäluokka. Aluksista valmistui toisen maailmansodan aikana kuitenkin vain kolme.
Alusten pääaseistuksena oli kahdeksan 135 millimetrin 45 pituuskaliiperin Ansaldon ja OTOn valmistamaa tyypin 1938 tykkiä, jotka oli asennettu neljään kaksoistorniin. Tornien panssarointi oli kilvessä 10-20 millimetriin ja sivuilla ja katossa kuusi millimetriä. Tykkeihin oli myös ilmatorjuntaan soveltuvia ampumatarvikkeita. Apuaseina oli alkuperäisen suunnitelman mukaisten 65 millimetrin 64 pituuskaliiperin tykkien sijaan kahdeksan Bredan tyypin 1932 37 millimetrin 54 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä, jotka oli asennettu yksiputkisina asennuksina kummallekin kyljelle. Tykeistä kolme oli etuosan kansirakenteissa ja neljäs varakomentosillan sivulla.
Aluksilla oli myös taaemman savuhormin ympärillä neljä kaksiputkista Scottie & OM:n tyypin 1941 20 millimetrin 70 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä, jotka oli asennettu modifioidulle RM35 jalalle. Lisäksi aseistusta täydensivät muutama kahdeksan millimetrin ja 6,5 millimetrin siirrettävä konekivääri, jotka normaalisti olivat etu- ja puolikansilla.
Torpedoputket oli asennettu kahteen neljän putken ryhmään. Aluksilla oli putkissa kahdeksan Si 270/533,4 x 7,2 type M -torpedoa sekä varalla neljä. Torpedo painoi 1 715 kilogrammaa ja niissä oli mahdollisuus asentaa kolme eri nopeutta, jotka mahdollistivat 4000, 8000 ja 12000 metrin etäisyydet. Torpedoputkien suuntaus oli mahdollista kolmeen eri suuntaan sekä oikealle että vasemmalle.
Sukellusveneidentorjuntaan aluksilla oli kaksikymmentäneljä 100 kilogramman syvyyspommia.
Looking for Richard
Looking for Richard on Al Pacinon ohjaama dokumenttielokuva, joka sai ensi-iltansa 11. lokakuuta 1996. Se on Pacinon esikoisohjaus, ja hän myös esiintyy elokuvassa sekä toimi sen tuottajana. Elokuvassa esitetään valittuja kohtauksia William Shakespearen näytelmästä "Rikhard III" sekä analysoidaan laajemmin Shakespearen roolia ja merkitystä populaarikulttuurissa.
Jimmy Rodgers (koripallovalmentaja)
James Donald ”Jimmy” Rodgers (s. 12. maaliskuuta 1943 Oak Park, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt koripallovalmentaja.
Rodgers aloitti NBA-valmentamisen vuonna 1971, jolloin hän siirtyi Cleveland Cavaliersin apuvalmentajaksi. Hän toimi tehtävissä vuoteen 1979 asti, jonka jälkeen hän liittyi Boston Celticsin apuvalmentajaksi vuosiksi 1979–1988. Ensimmäistä kertaa Rodgers toimi päävalmentajana vuonna 1988, jolloin hänet nostettiin Celticsin päävalmentajaksi. Hän oli seuran päävalmentajana kaksi kautta, kunnes sai potkut. Vuonna 1991 Rodgers aloitti Minnesota Timberwolvesin päävalmentajana, mutta sai potkut tammikuussa 1991. Tämän jälkeen hän on toiminut myös Chicago Bullsin valmentajistossa.
Pakanuus ja kristinoppi
Pakanuus ja kristinoppi: Tutkielma vertailevan uskontotieteen alalta () on Rafael Karstenin vuonna 1910 ilmestynyt kirja. Teoksessa Karsten pyrki osoittamaan kristinuskon ja Vähä-Aasian ”pakanallisten” uskontojen läheisen sukulaisuuden.
Karsten arvosteli myös kristillistä moraalia. Karstenin mukaan yliluonnollinen todellisuuskäsitys yhdistettynä henkiseen suvaitsemattomuuteen teki keskiajalla mahdolliseksi vääräuskoisten vainot. Luterilaisessa reformaatiossa tilanne muuttui vain siten, että ”erehtymättömän kirkon sijaan saatiin erehtymätön kirja”. Teologiasta tuli ”puutteellisten poliisilaitosten täydentäjä”. Valtiokirkko oli Karstenille alistamisen tunnus, joka ”tukahduttaa kaikkia itsenäisen ajattelemisen ilmauksia”.
Ylinampa
Ylinampa on kylä Rovaniemellä. Se sijaitsee Sodankyläntien varrella noin 50 kilometrin päässä kaupungista. Kylän palveluihin kuuluvat Ylinamman koulu sekä päivittäistavarakauppa.
Prometheus-seura
Prometheus-seura ( ’ylioppilasyhdistys Prometheus’) oli vuosina 1905–1914 toiminut suomalainen yhdistys. Yhdistyksen puheenjohtaja oli Edvard Westermarck, varapuheenjohtaja Georg Schauman ja sihteeri Svante Dahlström. Muita seuran toimintaan osallistuneita olivat muun muassa Rafael Karsten, Rolf Lagerborg, Knut Tallqvist, Wilhelm Bolin, Yrjö Hirn, Hjalmar Magnus Eklund, Harry Federley, Alma Söderhjelm, Gunnar Castrén, K. H. Wiik, Viktor Heikel, Ernst Lampén ja Hermann Friedmann. Yhdistys vaati uskonnonopetuksen poistamista koulujen yläluokilta, siviiliavioliiton hyväksymistä ja valapakon poistamista oikeudenistunnoista. Yhdistys arvosteli kristinuskon moraalia pitäen sitä vanhentuneena.
Yhdistys perustettiin Helsingin yliopiston yliopistonuorison keskuudessa 20. lokakuuta 1905 hieman ennen suurlakon alkua. Seura oli aatteellisesti sekularistinen, humanistinen ja liberalistinen. Sen periaatteiden taustat palautuivat yleiseurooppalaiseen murrokseen, jossa empirismi, evolutionismi ja liberalismi saivat kannatusta oppineistossa. Seuran kannattajat eivät olleet yhteiskunnallisissa kannanotoissaan yhtenäisiä. Westermarck itse arveli Prometheuksen kokoukset suositummiksi kuin yhdenkään toisen oppilasjärjestön. Prometheuksessa pidettiin luentoja humanististen aiheiden lisäksi myös teologiasta ja teosofiasta, pitäjinä muun muassa tuleva arkkipiispa Erkki Kaila.
1910-luvun puolivälissä seuran toiminta hiipui samalla kun yhteiskunnallinen tilanne Suomessa kiristyi. Varsinaisesti seura lakkautettiin sisällissodan jälkeen, valtiovallan todettua sen toiminnan propagandistiseksi. Siviilivihkiminen tehtiin Suomessa lailliseksi vuonna 1917 annetulla erillislailla.
Uskonnonvapauslaki säädettiin 1922, ja se tuli voimaan vuoden 1923 alusta. Uusi laki salli kansalaisten olla kuulumatta uskonnollisiin yhdyskuntiin. Vasta tämä laki antoi myös ateisteille Suomessa täydet kansalaisoikeudet. Vaatimus valtion ja kirkon erottamisesta ei kuitenkaan toteutunut täysin.
Lindsey Durlacher
Lindsey Durlacher (14. syyskuuta 1974 Evanston, Illinois – 4. kesäkuuta 2011 Denver, Colorado) oli yhdysvaltalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Durlacherin painiuran huipennus oli Guangzhoun MM-kilpailuissa 2006 saavutettu sarjan 55 kg pronssimitali. Kyseisessä turnauksessa Durlacher hävisi välieränsä iranilaiselle Hamid Soryan Reihanpourille, mutta voitti pronssiottelussa bulgarialaisen Venelin Venkovin. Vuoden 2007 MM-kilpailuissa Durlacher oli saman sarjan viides. Pan-Amerikan kisoista hän saavutti sarjan 60 kg hopeaa vuonna 2007 ja Pan-Amerikan mestaruuskilpailuista sarjassa 55 kg kaksi hopeaa ja pronssin.
Durlacher menehtyi nukkuessaan 36 vuoden ikäisenä aikaisin lauantaiaamuna 4. kesäkuuta 2011. Hän oli pari päivää aikaisemmin ollut leikkauksessa. Saman vuoden helmikuussa häneltä oli murtunut rintalasta moottorikelkkaonnettomuudessa. Kuolinsyytä ei ole kerrottu julkisuuteen.
Totuutta ja tehtävää
Totuutta ja tehtävää voi tarkoittaa seuraavia:
Se ei olekaan niin
Se ei olekaan niin voi tarkoittaa seuraavia:
Pampavarpuspöllö
Pampavarpuspöllö ("Glaucidium nanum" tai "Glaucidium nana") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Chilessä ja Argentiinassa.
Sen luontaista elinpiiriä ovat lauhkean vyöhykkeen metsät ja pensastot, subtrooppiset ja trooppiset pensastot sekä kosteikot, aavikot, maaseudun puutarhat ja kaupunkialueet. Sen on todettu olevan Chilen yleisin pöllö.
Perunvarpuspöllö
Perunvarpuspöllö ("Glaucidium peruanum") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Chilessä, Ecuadorissa ja Perussa.
Sen luontaista elinpiiriä on subtrooppinen ja trooppinen kuiva metsä ja kostea vuoristometsä, kuiva pensasaro, subtrooppinen ja trooppinen kostea pensasaro, subtrooppinen ja trooppinen ylävä pensasaro ja hyvin huonokuntoiset entiset metsät, kosteikot ja kaupunkialueet.
Jan Akkerman (albumi)
Jan Akkerman on hollantilaisen Focus-yhtyeen kitaristina tunnetuksi tulleen Akkermanin sooloalbumi vuodelta 1977. Kyseessä on instrumentaalilevy. Albumin on tuottanut Richard DeBois ja levy-yhtiö on newyorkilainen Atlantic Records.
Julkaisuun on osallistunut myös WEA Records B.V., joka on toiminut Hilversumissa.
LP-levyjä on valmistettu Saksassa ja tällöin jakelijana on toiminut WEA Musik GmbH, joka on Warner Communicationsin yhtiö.
Albumin on äänittänyt Jan Schuurman Soundpush-studioilla Blaricumissa. Jousisoittimet on äänitetty Morgan-studioilla Lontoossa.
Miksauksen ovat tehneet Richard DeBois, Jan Schuurman kappaleiden "Angel Watch", "Pavane" ja "Gate to Europe" osalta sekä Jay Denson. Masteroinnin ovat tehneet Henk Horden ja André Leenders EMI:n studioilla Heemstedessä.
Levykannen on suunnitellut Rens Benerink ja valokuvan on ottanut Joost Noordhoek. Retusoinnin on tehnyt amsterdamilainen Four Colors -yritys. Jan Akkerman -logon on tehnyt Wim Ballendux. Taiteellisina johtajina ovat toimineet Rens Benerink ja Hans Tonino. Tonino on toiminut myös vastaavana tuottajana. Kitarat on kustomoinut Anno Galema.
Jan Akkerman on tehnyt kaikki kappaleet ja niiden sovitukset. Jousi- ja huilusovitukset on tehnyt Michael Gibbs. Julkaisija on Radio Tele Music.
Sivu 1
Sivu 2Jousisoittajia on johtanut Roger Webb.
BioCity Turku
BioCity Turku on Turun yliopiston ja Åbo Akademin yhteinen biokeskus, joka kokoaa yhteen Turun yliopistojen biotieteisiin ja molekyylilääketieteeseen liittyvän tutkimuksen. BioCity Turku on Biokeskus Suomi -verkoston jäsen. BioCity Turku on vuodesta 1991 alkaen järjestänyt vuosittain kansainvälisen BioCity Symposium -tiedekokouksen ja vuodesta 2004 jakanut parhaalle turkulaiselle biotieteelliselle julkaisulle myönnettävän Elias Tillandz -palkinnon.
Vuodesta 2004 BioCity Turun tieteellisenä johtajana on toiminut Turun yliopiston biokemian professori Jyrki Heino.
Maurice Garrel
Maurice Garrel (24. helmikuuta 1923 Saint-Servais, Isère, Ranska – 4. kesäkuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvanäyttelijä.
Garrel näytteli yli sadassa elokuvassa ja oli ehdolla César-palkinnon saajaksi parhaana sivuosanäyttelijänä kahdesti: 1991 elokuvasta "La Discrète" (1990) ja 2005 elokuvasta "Rois et reine" (2004).
Garrelin pojista Thierry Garrel on tuottaja ja Philippe Garrel on ohjaaja, lapsenlapset Louis Garrel ja Esther Garrel ovat näyttelijöitä.
Suomessa hänen elokuvistaan on esitetty seuraavat: "Tunteeton sydän", ("Un Coeur en hiver" 1992), "Terroristiryhmä Nada" ("Nada" 1974), "Perijä" (1973), "Menolippu" 1971, "Timanttikettu" (1968), "Pehmeä iho" (1964), "Naisen, naisen takia" (1963), "Päivä ja tunti" (1963), "Kohtalokas sunnuntai" (1962), "Taistelu saarella" (1962) ja "Murha jouluyönä" (1962).
Encore (muusikko)
Encore, oik. Sabine Ohmes (s. 12. elokuuta 1974) on saksalainen laulaja. Hän esiintyy vain ranskaksi. Ohmes otti taiteilijanimensä käyttöön debytoituaan vokalistina Sash!'n kappaleella "Encore Une Fois". Se nousi sijalle 2 Britannian singlelistalla. Sooloartistina hän saavutti edellämainitulla listalla sijoituksen 12 kappaleella "Le Disc Jockey". Myöhemmin on julkaistu myös single "Le Paradis". Kummatkin on kirjoittanut Sash!'n tuottajakaksikko Ralf Kappmeier ja Thomas Lüdke.
Encore on laulanut myös Sash!'n kappaleella "Le Soleil Noir" joka löytyy Sash!'n kolmannelta albumilta "Trilenium". Encore on myöhemmin esittänyt kappaleesta oman versionsa mikä ei menestynyt.
Salattu teinielämä
Salattu teinielämä () on Brenda Hamptonin luoma yhdysvaltalainen nuortensarja, jota tehtiin yhteensä viisi tuotantokautta vuosina 2008–2013. Yhdysvalloissa sarjaa esitettiin ABC Family -kanavalla ja Suomessa Nelosella. Sarjan pääosia näyttelivät Shailene Woodley, Ken Baumann ja Daren Kagasoff.
RN Caio Mario (1941)
RN Caio Mario () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin OTO:lta Livornosta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 17. elokuuta 1941.
Alus otettiin palvelukseen kelluvana polttoaineproomuna, jonka saksalaiset upottivat 1944 estääkseen sen joutumisen liittoutuneiden käsiin.
Kultainen kissa
Kultainen kissa on laulaja ja säveltäjä Costin vuonna 1993 julkaistu esikoisalbumi. Sen on tuottanut Ari Vaahtera ja levy-yhtiö on Poko Rekords.
Albumilta on julkaistu CD-single "Marraskuun poika" / "Kultainen kissa".
Costin yhtyeen jäsenten lisäksi kappaleiden tekoon ovat osallistuneet Kauko Röyhkä, Martti Salminen, Maritta Kuula ja Eero Laakkonen.
Levy on äänitetty kesällä 1993 Voiceman Studiolla. ISRC-tunnus on FIUNP9302001-12. ESEK on tukenut taloudellisesti levyntekoa.
Graafisesta suunnittelusta on vastannut Johanna Vainio ja valokuvat on ottanut Osmo Patana. CD-levyn mukana on kahdeksansivuinen vihkonen, jossa on muun muassa kappaleiden sanat. CD-levyjä on valmistanut dcm.Kappaleiden sovituksista vastaa esittävä yhtye eli Topi Kurki, Pia Ljungman, Tauno Railo ja Costi Snellman. Kustannusoikeudet omistaa Poplandia Music Oy.
RN Cornelio Silla (1941)
RN Cornelio Silla () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin Ansaldolta Genovasta, missä köli laskettiin 12. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1941.
Saksalaiset valtasivat Genovassa aluksen, joka oli noin 84 prosenttisesti valmis. Sen koneet oli kuitenkin poistettu, jotta niitä voitaisiin käyttää Genovassa rakenteilla olevassa lentotukialus "Aquilassa". Vallattu alus vaurioitui pahoin liittoutuneiden ilmapommituksessa heinäkuussa 1944 ja se lopulta upposi. Aluksen hylky romutettiin sodan päätyttyä.
RN Giulio Germanico (1941)
RN Giulio Germanico () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston vuonna 1941 vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä. Aluksen köli laskettiin 11. toukokuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1941.
Alus oli Italian antautuessa 94 prosenttisesti valmis, ja osa miehistöstä oli jo siirretty alukselle. Miehistö yritti estää saksalaisten aluksen valtauksen, mutta se antautui 11. syyskuuta. Laivan rakennustyöt keskeytettiin, ja perääntyvät saksalaiset upottivat aluksen 28. syyskuuta 1944.
Alus nostettiin 1947, jolloin se nimettiin "FV2:ksi" ja edelleen 1. maaliskuuta 1951 "San Marcoksi" ennen modernisointia ja palvelukseen ottoa. Alus palasi palvelukseen 1. tammikuuta 1955, kunnes se 1971 lopullisesti poistettiin.
RN Ottaviano Augusto (1942)
RN Ottaviano Augusto () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä. Sen köli laskettiin 23. syyskuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1942.
Alus oli lähes valmis Italian antautuessa. Saksalaiset valtasivat aluksen Anconassa, mutta se upposi liittoutuneiden ilmapommituksessa 1. marraskuuta 1943. Sodan päätyttyä hylky nostettiin ja romutettiin.
RN Ulpio Traiano (1942)
RN Ulpio Traiano () oli Italian kuningaskunnan laivaston toisen maailmansodan aikana vesille laskettu Capitani Romani -luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin CNR:ltä Palermosta, missä köli laskettiin 23. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1942.
Britannian kuninkaallisen laivaston minisukellusveneet upottivat aluksen 3. tammikuuta 1943 sen ollessa viimeisteltävänä Palermossa. Alus upposi katkettuaan kahtia.
Maarit Toivanen-Koivisto
Maarit Hannele Toivanen-Koivisto (s. 27. joulukuuta 1954 Helsinki) on suomalainen liike-elämän vaikuttaja. Hän on ollut vuodesta 2001 Onvest-konsernin toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Hän on lisäksi toiminut konserniin kuuluvan Onninen-perheyrityksen hallituksen jäsenenä vuodesta 1998 ja hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2000.
Vuonna 2008 Toivanen-Koivistolle myönnettiin toisena naisena Suomessa vuorineuvoksen arvonimi.
Toivanen-Koiviston vanhemmat olivat vuorineuvos Erkki J. Toivanen (k. 2000) ja Anja Toivanen o.s. Auriala (k. 2007), joka oli Onninen-yrityksen perustaja kauppaneuvos Alfred Onnisen tyttärentytär. Toivanen-Koivisto edustaa perheyrityksen neljättä sukupolvea.
Koulutukseltaan Toivanen-Koivisto on ekonomi Uppsalan yliopistosta vuodelta 1978. Valmistumisensa jälkeen hän on toiminut erinäisissä tehtävissä perheyrityksessään. Hän on työskennellyt Onninen Oy:n myyntisihteerinä (1978–1979), ilmastointiostajana (1979–1980), ostajana (1980–1982 ja 1984–1987), Elektro-Sähkö Oy:n myymäläpäällikkönä (1982–1984), Onninen Oy:n tuotepäällikkönä (1987–1988), ostopäällikkönä (1988–1995) ja laatupäällikkönä (1995–1998). Ennen nousemista Onvestin toimitusjohtajaksi Toivanen-Koivisto oli sen kehityspäällikkö (1998–1999), rahoituspäällikkö (1999–2000) ja rahoitusjohtaja (2000–2001).
Toivanen-Koivisto on ollut jäsen muun muassa Itellan (2007–2014), Tulikiven (2007–2013), Rautaruukin (2003–2004), Neste Oilin, Pohjolan (2004–2005) ja Suomen Messujen hallituksissa. Hän on myös jäsen Perheyritysten liiton valtuuskunnassa. Hän on ollut Keskuskauppakamarin hallituksen toinen varapuheenjohtaja.
Vuonna 2006 "Talouselämä" valitsi Toivanen-Koiviston Suomen vaikutusvaltaisimmaksi naisjohtajaksi. Toivanen-Koivisto oli myös "Helsingin Sanomien" "Suomen 100 parasta naista" -listalla vuonna 2011. Aalto-yliopisto nimitti Toivanen-Koiviston kunniatohtoriksi keväällä 2011. Vuonna 2012 hän sai Vantaa-mitalin.
Joulukuussa 2014 Toivanen-Koivisto ilmoitti muuttavansa perheineen Portugaliin Suomen perintöverotuksen vuoksi. Muuton myötä Toivanen-Koivisto luopuu Onvestin toimitusjohtajuudesta mutta jatkaa konsernin hallituksen puheenjohtajana.
Jyrki Heino
Jyrki Heino (s. 12. lokakuuta 1958 Rauma) on Turun yliopiston biokemian professori. Vuodesta 2004 Heino on myös toiminut BioCity Turku -biokeskuksen tieteellisenä johtajana.
Jyrki Heino on tutkinut erityisesti integriinien eli solujen tarttumisreseptorien toimintaa. Turun yliopiston lisäksi hän on työskennellyt tutkijana ulkomailla Massachusettsin yliopistossa ja New Yorkin Sloan-Kettering Cancer Centerissä. Heino on ollut vuodesta 2011 Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen..
Heino on julkaissut professori Matti Vuennon kanssa oppikirjoja biokemian, solubiologian ja nanoteknologian aloilta.
Vuonna 2012 Heino julkaisi rikosromaanin "Kellari", jossa ratkotaan murhamysteeriä 1700-luvun lopun Turussa Päähenkilönä on aktiivipalvelusta vetäytynyt luutnantti Carl Wennehielm. Sama päähenkilö esiintyy myös vuonna 2014 ilmestyneessä teoksessa "Kello", missä tutkitaan kadonneen henkilön arvoitusta. Uusi teos, missä seikkailevat samat henkilöt, ilmestyi vuonna 2016.
Cefalù
Cefalù (, , tai "Cephaloedis") on italialainen kaupunki ja kunta Palermon metropolikaupungissa Sisilian saaren pohjoisrannikolla. Kaupungin asukasluku on noin 14 000.
Cefalù on tunnettu lomakohde. Vanhankaupungin itäpuolella on Roccavuori. Vanhassakaupungissa on kapeat kadut sekä tuomiokirkko eli Duomo. Kaupungin rantaa pitkin kulkee rantakatu, "Lungomare". Kaupungista on matkaa Sisilian pääkaupunkiin Palermoon 70 kilometriä ja Messinaan 185 kilometriä.
Kuuraiset puut
Kuuraiset puut on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 29. marraskuuta 2010 kolmantena singlenä hänen kuudennelta studioalbumiltaan "Kunnes joet muuttaa suuntaa". Kappaleeseen tehtiin musiikkivideo, jonka ohjasi Pete Eklund.
Stupidity
Stupidity on brittiläisen rhythm and blues -yhtye Dr. Feelgoodin live-albumi, joka on ilmestynyt vuonna 1976. Yhtye on itse tuottanut albumin. Levy-yhtiö on United Artists Records.
Levyn ensimmäisen puoliskon konserttipaikka on Sheffield City Hall ja päivämäärä 23. toukokuuta 1975. Äänityksen on tehnyt Vic Maile The Manor Mobilella.
Toisen levypuoliskon konserttipaikka on Southend Kursaal ja päivämäärä 8. marraskuuta 1975. Äänityksen on tehnyt Maile The Island Mobilella.
Miksauksen ovat tehneet Dr. Feelgood ja Vic Maile Wembleyn De Lane Lea -studioilla elokuussa 1976.
Levykannen on suunnitellut Paul Henry ja valokuvat on ottanut Chris Horler. Värierottelun on tehnyt T.A. Pix Associates. Levykannen kuvassa ovat Dr. Feelgoodin kitaristi ja säveltäjä/sanoittaja Wilko Johnson sekä laulaja Lee Brilleaux.
1 Sheffield Side 
Kappaleiden vaihtoehtoisina niminä on käytetty seuraavia: "Talking About You", "20 Yards Behind", "I'm a Hog For You Baby" ja "Checking Up on My Baby".Levykannen valokuvien ja kuulohavainnon perusteella Brilleaux soittaa myös huuliharppua.
Crossfaith
Crossfaith on japanilainen trance metal- ja metalcore-yhtye, joka muodostettiin vuonna 2006. Crossfaith yhdistelee raskaita metalcore-soundeja synkkiin ja trance-henkisiin syntetisaattoreihin. Vuonna 2009 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "The Artificial Theory For The Dramatic Beauty" ZESTONE RECORDSin alla. 2011 yhtye julkaisi albumin "The Dream, The Space". Yhtye on yksi trance-metalligenren luojista Blood Stain Childin, Project Silencen ja Lost Edenin ohella ja on kehittänyt genreä omalta osaltaan.
Makkabiadit
Makkabiadit () on juutalaisten urheilukilpailu, jotka järjestetään neljän vuoden välein Tel Avivissa. Makkabiadeja koordinoi Maccabi World Union. Ensimmäiset kilpailut järjestettiin 1932.
Alla olevien lisäksi on järjestetty talvikisat 1933 Puolassa ja 1936 Tšekkoslovakiassa.
Hei tie
Hei tie on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin 20. syyskuuta 2006 ensimmäisenä singlenä hänen kokoelma-albumiltaan "Totuutta ja tehtävää". Kappale oli Vilkkumaan ensimmäinen ykkössijalle yltänyt kappale Suomen virallisella singlelistalla.
Kappaleeseen tehtiin musiikkivideo, jonka ohjasi Pete Veijalainen.
Mä haluun naimisiin
Mä haluun naimisiin on Maija Vilkkumaan kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä 22. joulukuuta 2008 hänen viidenneltä studioalbumiltaan "Superpallo". Se nousi Suomen virallisen radiosoittolistan sijalle 19.
Helkama Kuningaskulkuri
Helkama Kuningaskulkuri on Helkaman valmistama 18-vaihteinen retkipyörä. Pyörä oli pitkään poissa valmistajan mallistosta, kunnes otettiin tuotantoon vuonna 2012.
Alun perin Kuningaskulkuri oli 12-vaihteinen harjoituskilpapyörä, jonka silloiset tuntomerkit olivat avorenkaat, alle 103 cm akseliväli, mahdollisuus lokasuojien ja tavaratelineen kiinnittämiseen ja alle 11 kg paino ilman näitä. Sen valmistus päättyi 1980-luvulla.
"Tekniikan Maailma" -lehden urheilupyörätestissä Kuningaskulkuri sai täyden viisi tähteä. Kiitosta pyörä sai suurista heijastimista ja ajo-ominaisuuksista, joita kehuttiin vertailupyöristä parhaimmiksi. Moitteita tuli kokoamistyöstä ja takajarrun venymisestä.
Kuningaskulkuria valmistettiin 610 mm ja 565 mm:n korkuisena. 610 mm:n korkuisessa mallissa akseliväli on 1000 mm. Runko on hitsattu sisäpuolisin vahvikkein Reynolds 531 - putkesta. Takahaarukka on Rautaruukin teräksestä ja etuhaarukka Tangen terästä.
Kuningaskulkurin komponenteista kammet, etu- ja takavaihtaja, viistoputkessa olevat vaihdevivut, ohjaintangossa olevat jarrukahvat sekä pikalukoin varustetut sivuvetojarrut ovat malliltaan Shimano 600 EX. Edessä on 42- ja 52-hampaiset ketjurattaat ja takana kuusirattainen Shimano-ratasto, jossa seuraavilla hammasmäärillä varustetut ketjurattaat: 13-15-17-19-21-23.
Kiekot ovat pikalukollisia matalalaippaisia Shimano-napoja, Weinmann-kevytmetallivanteita, kokoa 20 - 622 olevien Wolber-renkaita, Presta-tyyppistä venttiiliä käyttävien sisäkumeja ja 36 metallipinnaa käyttäen.
Pyörän satula on mallia San Marco Concor. Istuinkannatin, ohjainkannatin ja ohjaustanko ovat japanilaisen Sakaen valmistamat. Ohjaustangon leveys on 415 mm ja ulottuma 100 mm.
Vuosimallin 1982 pääväri oli metallinhohtosininen. "Tekniikan Maailma" -lehden numeron 8/1982 urheilupyörätestissä 610 mm kokoinen Kuningaskulkuri painoi 11,2 kg ja sen silloinen hinta oli 2 590 suomen markkaa. Varusteina paketissa oli pumppu, pulloteline, pullo ja 6 mm kuusiokoloavain.
Emil Hasselblatt
Emil Alarik Hasselblatt (3. joulukuuta 1874 Oulu – 24. lokakuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuudentutkija.
Hasselblattin vanhemmat olivat hovioikeuden asessori Robert Alarik Hasselblatt ja Emilia Charlotta Sofia Candelin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Oulun lyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897.
Hasselblatt työskenteli vuodesta 1894 lähtien kirjastovirkailijana Helsingin yliopiston kirjastossa ja viimeksi hän toimi siellä vanhempana alikirjastonhoitajana 1924–1941.
Työskennellessään Helsingin yliopiston kirjastossa Hasselblatt julkaisi vuonna 1914 yhdessä Henning Söderhjelmin ja Olaf Homénin kanssa salanimellä "Tre Herrar" salapoliisiromaanin "Herr Corpwieth gentleman-detektiv: Hans första äventyr framställda av tre herrar", jonka tapahtumat sijoittuivat yliopiston kirjastoon.
Emil Hasselblatt oli naimisissa kaksi kertaa:”Tre Herrar” oli Emil Hasselblattin, Olaf Hómenin ja Henning Söderhjelmin yhteinen salanimi.
Olaf Homén
Lars Olaf Homén (6. toukokuuta 1879 Helsinki – 28. lokakuuta 1949 Turku) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja Åbo Akademin kirjallisuuden ja runousopin professori.
Homénin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos, senaattori Lars Homén ja Anna Ulrika Selina Baarman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1897 (Nya svenska läroverket i Helsingfors), opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907 sekä lisensiaatiksi 1914 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1919.
Homén työskenteli vuodesta 1898 lähtien kirjastovirkailijana Helsingin yliopiston kirjastossa ja viimeksi hän toimi siellä vanhempana amanuenssina 1918–1919. Hän oli Helsingin yliopiston uudemman kirjallisuuden dosenttina 1917–1920 ja toimi Åbo Akademissa ruotsalaisen kirjallisuuden professorina 1919–1921 sekä yleisen kirjallisuuden ja runousopin professorina 1921–1946.
Työskennellessään Helsingin yliopiston kirjastossa Homén julkaisi vuonna 1914 yhdessä Henning Söderhjelmin ja Emil Hasselblattin kanssa salanimellä "Tre Herrar" salapoliisiromaanin "Herr Corpwieth gentleman-detektiv: hans första äventyr framställda av tre herrar", jonka tapahtumat sijoittuivat yliopiston kirjastoon.”Tre Herrar” oli Emil Hasselblattin, Olaf Hómenin ja Henning Söderhjelmin yhteinen salanimi.
Arthur Baar
Arthur Baar (31. maaliskuuta 1890 Wien, Itävalta – 1984 Sveitsi) oli itävaltalainen jalkapallovaikuttaja. Suurimman osan urastaan hän vaikutti wieniläisessä Hakoah Wienissä, jossa toimi jalkapallojaoston johtajana () vuosina 1911–28. Hän toimi myös Hakoahin valmentajana 1925–28. Hän aloitti uransa Akademischer Sportclubissa, jonka perusti 1908. Sieltä hän siirtyi 1911 Hakoahiin, viden joukkueensa juutalaiset jalkapalloilijat Hakoahiin. Vuodesta 1927 vuoteen 1938 hän toimi Hakoahin varapresidenttinä. Anschlussin jälkeen hän siirtyi Palestiinaan. Hän toimi myös Palestiinan jalkapallomaajoukkueen johtajana vuosina 1945–48 ja Israelin jalkapallomaajoukkueen johtajana 1948–54.
Finljandskaja gazeta
Finljandskaja gazeta () oli Helsingissä vuosina 1900–1917 ilmestynyt venäjänkielinen sanomalehti. Se oli autonomian ajan ainoa pitkäikäinen Suomessa ilmestynyt venäläinen sanomalehti.
Kenraalikuvernööri Bobrikov perusti "Finljandskaja gazetan" Venäjän hallituksen äänenkannattajaksi Suomen suuriruhtinaskunnassa. Sen tavoitteena oli edistää Suomen hallinnollista liittämistä Venäjään sekä suomalaisten ja venäläisten kansallista lähentymistä. Lehti rahoitettiin valtion ja kenraalikuvernöörin avustuksilla sekä virallisilla ilmoituksilla, jotka suomen- ja ruotsinkielisen virallisen lehden lisäksi oli pakko julkaista myös venäjänkielisessä lehdessä.
Alkuvaiheessa "Finljandskaja gazeta" oli innokas propagandalehti, mutta vuoden 1905 suurlakon jälkeen sen tilaajamäärä ja merkitys romahti. Vähitellen siitä tuli ”elävä ruumis”, joka levisi vain osalle Suomessa asuvista venäläisistä. Lehden ilmestyminen lakkasi helmikuun vallankumouksen jälkeen.
"Finljandskaja gazetan" julkaisijana toimi kenraalikuvernöörin kanslia. Se ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1901 lähtien neljästi, vuonna 1913 viidesti ja vuodesta 1914 kuudesti viikossa. Lehden levikki oli suurimmillaan 1 180 kappaletta vuonna 1904. Lisäksi sitä jaettiin vapaakappaleina virkamiehille. Vuoteen 1904 saakka sen rinnalla ilmestyi myös suomenkielinen viikkolehti "Suomen Sanomat". Päätoimittajana työskenteli vuoteen 1908 saakka venäläisen konservatiivilehti "Svetin" entinen toimittaja I. A. Baženov. Sen jälkeiset päätoimittajat olivat lyhytaikaisia, viimeisenä P. A. Šveikovski (1915–1917).
Alvar Törnudd
Alvar Saladin Törnudd (23. lokakuuta 1866 Viipuri – 23. helmikuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, kirjallisuuden tutkija ja pankinjohtaja.
Törnuddin vanhemmat olivat insinööri Gustaf Törnudd ja Fanny Serenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1885 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1898.
Törnudd väitteli tohtoriksi kirjallisuuden alalta ja oli 1900-luvun alussa mukana Euterpe-ryhmän toiminnassa. Hän sai 1901 sakkoja luettuaan laittomia asevelvollisuuskutsuntoja vastustaneen julistuksen Ruokolahden kirkossa.
Törnudd toimi 25 vuotta Pohjoismaiden Osakepankin konttorin johtajana Imatralla ja hän työskenteli myös kolmen vuoden ajan Pohjoismaiden Yhdyspankin pääkonttorissa Helsingissä.
Tidningar ifrån Helsingfors
Tidningar ifrån Helsingfors oli Helsingissä vuosina 1829–1831 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Kirjanpainaja J. C. Frenckellin julkaisema sekalaista ainesta sisältänyt "Tidningar ifrån Helsingfors" kärsi tappion kilpailussa "Helsingfors Tidningarin" kanssa ja lopetettiin kannattamattomana. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden postilevikki oli suurimmillaan 247 kappaletta vuonna 1829. Toimittajana työskenteli Axel Gabriel Sjöström.
Svenska Österbotten
Svenska Österbotten (vuosina 1894–1895 Gamlakarleby Tidning) oli Kokkolassa vuosina 1894–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
"Svenska Österbotten" perustettiin ruotsinmielisen "Norra Postenin" kilpailijaksi. Kielikysymyksessä se oli maltillinen ja pyrki ensi sijassa toimimaan paikallisena uutislehtenä ja edistämään kansansivistyksen asiaa. Kansanlehtien tapaan suurin osa aineistosta painettiin fraktuurakirjasimilla. Vuonna 1898 lehti joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja lakkasi ilmestymästä uuden "Österbottningen"-lehden kilpailun takia.
Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1250 kappaletta vuonna 1896. Vastaavina toimittajina työskentelivät F.A. Hellström (1894–1895) ja August Jakobsson (1895–1897).
Axel Cedercreutz
Axel Carl Magnus Cedercreutz (31. maaliskuuta 1873 Turku – 2. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston professori.
Cedercreutzin vanhemmat olivat tilanomistaja, vapaaherra Axel Fredrik Nikolaus Cedercreutz ja Johanna Lovisa Mariana Björkenheim. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1894 sekä lääketieteen kandidaatiksi 1896, lääketieteen lisensiaatiksi 1900 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1902.
Cedercreutz toimi Helsingin yliopiston ihotautiopin dosenttina 1908–1919 sekä syfilidologian ja ihotautien ylimääräisenä professorina 1919–1940. Cedercreutz julkaisi 1910-luvulla ensimmäisiä suomalaisia allergisia sairauksia käsitelleitä kirjoituksia.
Axel Cedercreutz oli naimisissa vuodesta 1904 Ingrid Bergrothin kanssa.
Willy Halpern
Wilhelm ”Willy” Halpern (16. kesäkuuta 1893, Wien, Itävalta – tammikuu 1976, Queens, New York, Yhdysvallat) oli itävaltalainen jalkapallomaalivahti. Hän pelasi suurimman osan urastaan Hakoah Wienissä, mutta ennen siirtymistään Hakoahiin hän pelasi SK Neugrönschl Wienissä ja SC Romania Wienissä. Hän oli Hakoahin ensimmäinen maajoukkuepelaaja hänen pelattuaan kolme ottelua Itävallan maajoukkueessa 1917–18. Hän oli voittamassa Itävallan mestaruutta 1925.
Politiken (Turku)
Politiken oli Turussa vuonna 1907 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Lehden perusti työväenliikettä lähellä ollut koulu- ja lehtimies Anton Karsten. Linjaltaan "Politiken" oli radikaali ja uudistusmielinen. Puoluejako ei sen mukaan voinut perustua pelkkään äidinkieleen. Kuusi kertaa viikossa ilmestynyt lehti lopetettin pian taloudellisesti kannattamattomana. Sen kokemuksia hyödynsi ruotsinkielinen työväenlehti "Arbetet".
Heikki Reenpää
Heikki Reenpää (vuoteen 1935 Renqvist (19. tammikuuta 1896 Helsinki – 3. toukokuuta 1959) oli kirjankustantaja ja professori. Hän oli kustannusosakeyhtiö Otavan apulaisjohtaja vuosina 1928–1938, toimitusjohtaja 1938–1956 ja johtokunnan puheenjohtana vuonna 1959. Reenpää sai professorin arvonimen vuonna 1956.
Reenpään isä oli Alvar Renqvist, hänen puolisonsa Karin o.s. Sylvin, ja hänen poikansa on kirjankustantaja Heikki A. Reenpää.
Main Street People
Main Street People on yhdysvaltalaisen soullauluyhtye The Four Topsin studioalbumi vuodelta 1973. Albumin ovat tuottaneet Steve Barri, Dennis Lambert ja Brian Potter.
Albumilta on julkaistu single "Sweet Understanding Love" / "Main Street People" (Probe PRO 604), joka sai positiivisen arvion muun muassa MUSA-lehdessä.. Kappale "Are You Man Enough" on John Guillerminin ohjaamasta elokuvasta Shaft ja orjakauppa.
Levy-yhtiö on Dunhill Records emoyhtiönään ABC Records, jolla on ollut toimistot Los Angelesissa ja New Yorkissa.
Äänittäjinä ovat toimineet Phil Kaye ja Howard Gale sekä miksaajina Kaye ja Steve Barri. Levy on äänitetty Los Angelesissa ABC Recordsin studioilla.
Kappaleiden sovittajina ovat toimineet Jimmie Haskell, Gil Askey, Dennis Lambert ja Don Hockett. Sanat on painettu levykanteen.
"Main Street People (Intro)" – 1:42
"I Just Can't Get You Out of My Mind" – 3:59
"It Won't Be the First Time" – 3:53
"Sweet Understanding Love" – 2:59
"Am I My Brother's Keeper" – 3:25
"Are You Man Enough" – 3:24
"Whenever There's Blue" – 5:20
"Too Little, Too Late" – 3:20
"Peace of Mind" – 4:28
"One Woman Man" – 4:39
"Main Street People" – 3:22
The Four Tops:
sekä
Valkoinen tiikeri (kirja)
Valkoinen tiikeri () on intialaisen Aravind Adigan vuonna 2008 ilmestynyt esikoisromaani. Se voitti vuoden 2008 Booker-palkinnon. Romaani ilmestyi suomeksi 2009 Tarja Tevan suomentamana. Suomenkielisen laitoksen kustansi BTJ.
Kirja kertoo kahdesta erilaisesta Intiasta ja heijastelee eroja kehittyneen ja kaupungistuneen Intian sekä köyhän maaseudun välillä.
Polecats Are Go!
Polecats Are Go! on uuden aallon rockabilly-yhtye Polecatsin esikoisalbumi vuodelta 1981. Levy-yhtiö on Mercury Records ja taustalla on Phonogram Ltd.
Levyn on tuottanut Dave Edmunds, joka oli tuottamassa myös hieman aikaisemmin ilmestynyttä Stray Catsien esikoisalbumia. Kappaleen "Marie Celeste" on kuitenkin tuottanut Tony Visconti. Kappale lienee yhtyeen tunnusmelodia, sillä sanoituksessa mainitaan yhtye nimeltä. Albumilla äänittäjänä on toiminut Aldo Bocca.
Albumin ilmestyessä yhtye oli ollut toiminnassa noin kolme vuotta. Aikaisemmin yhtyeeltä oli ilmestynyt single "Rockabilly Guy" Nervous-merkillä. Kappaleesta on uusi ja erityylinen versio tällä levyllä. Tältä albumilta on myös julkaistu hittisinglenä versio David Bowien kappaleesta "John, I'm Only Dancing". Muista kappaleista voisi mainita Dale Hawkins -klassikon "Little Pig" ja kappaleen "Big Green Car", josta The Zantees oli julkaissut oman versionsa vuotta aikaisemmalla albumillaan Out for Kicks.
Levykannen on suunnitellut Malcolm Garrett ASSORTED iMaGes -yhtiöstä.
Kiitoksissa on mainittu muun muassa Barry Murfet, Roger Ames sekä Robin Scott tämän kontrabassosta.
LP-levyjä on valmistettu Suomessa ja kannen on tällöin tehnyt Helsingin Paino Oy.
Sivu 1 
Vaihtoehtoisina kappaleiden niminä on käytetty muotoja "We Say Yeah" sekä "John I'm Only Dancing".Levykannen kuvassa yhtyeen jäsenet ovat tässä järjestyksessä vasemmalta oikealle.
Norra Posten
Norra Posten oli Uudessakaarlepyyssä ja Kokkolassa vuosina 1883–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ruotsinmielinen "Norra Posten" perustettiin fennomaanisen "Mellersta Österbottenin" korvaajaksi. Vuoden 1884 alussa se siirtyi Uudestakaarlepyystä Kokkolaan. 1880-luvulla "Norra Posten" oli yksi kiivaimmista svekomaanilehdistä, mutta myöhemmin sen linja laimeni ja muuttui enemmän paikalliseksi. Kokkolan ulkopuolella lehti kärsi "Svenska Österbottenin" kilpailusta. Vuonna 1898 sen seuraajaksi perustettiin "Österbottningen".
Aluksi kerran ja vuodesta 1887 lähtien kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 550 kappaletta vuonna 1885. Sen päätoimittajina työskentelivät K. E. Wichman (1883), Max Strömberg (1883–1884), Johan Isak Kloström (1884–1889), Johan Björkman (1890–1892), A.F. Hellström (1892–1893), Eliel Rajander (1894–1895), Sigurd Roos (1896–1897) ja Karl Alexander Björklund (1897–1898).
Skitsotyyppinen häiriö
Skitsotyyppinen häiriö tai skitsotyyppinen persoonallisuus (skitsotypaalinen häiriö; psykoosipiirteinen persoonallisuus, ICD-10-luokituksessa F21), on psykiatrian alaan kuuluva diagnoosi, joka tarkoittaa persoonallisuushäiriön ja skitsofreenisen psykoosin välimuotoa. Skitsotyyppinen persoonallisuus kuuluu osana ns. skitsofrenian kirjoon ja luokitellaan nykyisin psykoosiryhmään. Sosiaalinen eristäytyminen, outo käytös ja ajattelu sekä epätavanomaiset uskomukset ovat tyypillisiä, samoin kuin kylmä, asiaton tai outo käyttäytyminen (esimerkiksi vainoharhat). Myös pakkomielteet ja ajatusten sekä havaintojen häiriöt ovat tyypillisiä. Psykoottisia oireita sen sijaan esiintyy korkeintaan väliaikaisesti ja ohimenevästi.
Henkilöllä esiintyy diagnoosin edellyttämä määrä seuraavia oireita. Diagnoosin edellytykset voivat vaihdella sen mukaan, käytetäänkö ICD-10-tautiluokitusta vai DSM-IV:tä:
Diagnoosin erottaa varsinaisesta skitsofreniasta ensisijaisesti se, että sen diagnosointiin tarvitaan enintään kuukauden sairastumisjakso, kun taas skitsofreniaan vähintään kuuden kuukauden. Noin kaksi kolmasosaa tapauksista kehittyy skitsofreniaksi.
Noin kaksi kolmasosaa tapauksista kehittyy skitsofreniaksi. Noin 0,2 prosenttia väestöstä arvioidaan sairastuvan elämänsä aikana skitsotyyppiseen persoonallisuuteen liittyvään psykoosiin.