hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pirkanmaan kirjoituskilpailu
Pirkanmaan kirjoituskilpailu on maakunnallinen kirjoituskilpailu, joka on järjestetty vuodesta 1952. Kilpailun tarkoituksena on tukea uusia lahjakkaita kirjoittajia ja tarjota heille mahdollisuus saada tekstejään julkisuuteen. Kirjoituskilpailuun voivat osallistua Pirkanmaan alueella asuvat, työskentelevät tai opiskelevat kirjoittajat, jotka eivät ole julkaisseet kaunokirjallista teosta tai omakustannetta. Kilpailussa on kaksi sarjaa: proosa ja lyriikka.
Kilpailun perusti Tampereen kirjastonjohtaja Mikko Mäkelä vuonna 1952. Kilpailussa palkittuja ovat olleet muun muassa rikoskirjailija Seppo Jokinen, runoilijat Mirkka Rekola, Kari Aronpuro ja Tuija Välipakka, näytelmäkirjailija Jussi Kylätasku, kirjailijat Jaakko Syrjä, Päivi Alasalmi, Vilja-Tuulia Huotarinen, Anni Kytömäki, Olli Jalonen sekä kirjailijaliiton puheenjohtaja Jyrki Vainonen.
Kilpailua uhkaa lopettaminen vuoden 2015 jälkeen osana Tampereen kaupungin säästötoimia.
Ruokojärvi (Punkalaidun)
Ruokojärvi on Pirkanmaalla Punkalaitumella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä on kymmenkunta tulo-ojaa lähinnä suolta, joista yksi on nimeltään Ruokostenoja. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 4,4 kilometriä pitkä Ruokostenoja, joka laskee Sammaljokeen.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjois- ja eteläpäässä on metsäistä suota. Sastamalan raja kulkee aivan järven pohjoispään vierestä.
Sammakkajärvi
Sammakkajärvi eli Sammakkojärvi on Pirkanmaalla Punkalaitumella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 30,4 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee muutama suo-oja ja pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 2,9 kilometriä pitkä laskuoja Sammaljokeen. Laskuoja virtaa suuren tekolammen läpi ennen yhtymistään Sammaljokeen.
Järven rantaviiva on 4,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven eteläpäässä on metsäistä suota. Loma-asuntoja on muutamissa kohdin ja koilliskulmassa on maatila ja peltoja. Sinne johtaa tie Sammaljoen kylän suunnalta. Järvi sijaitsee Punkalaitumen ja Sastamalan rajalla niin, että suurin osa järvestä kuuluu Punkalaitumen alueelle.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Sammakajärvi".
Lailujärvi
Lailujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sammaljoella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 50 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia, sillä se sijaitsee suon keskellä. Järven luusua lähtee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,6 kilometriä pitkä Kravi.
Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on metsäistä suota, joka on syntynyt järven umpeenkasvun seurauksena. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda tietä.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Lainujärvi".
Pikku Murtojärvi
Pikku Murtojärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 70 metriä. Järveen laskee vain muutama tulo-oja. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 750 metriä pitkä laskuoja Murtoonmaanojaan, joka laskee Sammaljokeen Myllykosken yläpuolella. Lähellä sijaitseva Murtojärvi laskee samaan laskuojaan.
Järven rantaviiva on 0,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja peltoa. Rannalle ei ole rakennettu asuntoja eikä sille johda tietä.
Murtojärvi (Sastamala)
Murtojärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sammaljoen kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 200 metriä. Järvellä on tulo-ojina muutama suo-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 750 metriä pitkä laskuoja Murtoonmaanojaan, joka laskee Sammaljokeen Myllykosken yläpuolella. Lähellä sijaitseva Pikku Murtojärvi laskee samaan laskuojaan.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla on loma-asunto ja maatila, jonne johtaa tie Sammaljoen kylältä.
Iso-Kuovanen
Iso-Kuovanen on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 900 metriä pitkä laskuoja Murtoonmaanojaan, joka laskee Sammaljokeen. Murtoonmaanoja laskee Pikku-Kuovasen läpi ennen Iso-Kuovasen yhtymiskohtaa. Alavirran puolella on vielä tekolampi.
Järven rantaviiva on 0,65 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, jossa rantoja kiertää kapea avosuovyöhyke. Rantoja ei ole rakennettu eikä sinne kulje tietä. Kuovasen talo sijaitsee kahden samaan suohon kuuluvan lammen takana.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järvi on nykyistä pitempi, mikä tarkoittaa, että järven pintaa on alennettu.
Vihdanlammi
Vihdanlammi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sammaljoella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 80 metriä. Järveen laskee muutama suo-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 4,3 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Varessuonojaan. Tämä oja muuttuu pian Sammaljoeksi.
Järven rantaviiva on 0,75 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Rannan tuntumassa on pari loma-asuntoa, joille johtaa tie Ekojärveltä.
Hanhijärvi (Houhajärvi)
Hanhijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Houhajärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 7 kilometriä pitkä Pikkujoki. Samaan pikkujokeen laskee myös suurempi Houhajärvi.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on laaja avosuo. Suo on nykyään luonnonsuojelualue.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven koko on muuttunut suuresti, koska vedenpinta on alentunut huomattavasti. Vielä vuoden 1930 kartassa Hanhijärvi on selkeästi nykyistä suurempi. Sekä laamanni P.G. Falck että talonomistaja Henric Wanhakyrö ovat hakeneet Hanhijärvelle (mahdollisesti eri järvet) lupaa kuivattaa se. Kummankin hanke olisi toteutunut 1840-luvulla.
Houhajärvi
Houhajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Sammunjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 373 hehtaaria ja sen pituus on 8,0 kilometriä ja leveys 700 metriä. Levein kohta 1,4 kilometriä sijaitsee järven luoteispäässä. Tulo-ojat laskevat pääasiassa pelloilta. Yhden tulo-ojan nimi on Hyssäänoja. Järven luusua sijaitsee järven eteläpään lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 3,2 kilometriä pitkä Houhajärvenoja, joka yhtyy Hanhijärveltä laskevaan Pikkujokeen. Pikkujoki laskee vielä 5,6 kilometriä Sammaljokeen.
Järven rantaviiva on 27,7 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan rajautuu useasti peltoja, mutta loma-asunnot täyttävät muuten rannat. Maatiloja on useita ja niille johtaa tiet Sammaljoen ja Sastamalan keskustan väliseltä tieltä. Järven eteläpuolella on Houhajärven kylä.
Järven laajemmassa pohjoisosassa on yksitoista saarta, jotka ovat usein luodon kokoisia. Suurimpien saarten nimet ovat Komeronsaari, Paljassaari, Peilisaari ja Pukkisaari (niemi). Pieniä saaria ovat Kuttusaari, Pukkisaari ja Tupsukari. Levonnokka ahtaa etensä kapean salmen. Sen eteläpuolella saaria on kovin vähän. Houhajärven kohdalla on toinen kapea salmi, jonka ylittää kevyt silta.
Houhajärvi on vähitellen rehevöitynyt. Sen veden happitilanne ja veden laatu on viime aikoina kärsinyt esimerkiksi veden vähyydestä ja haja-asutusalueen kuormituksesta. Erityisesti vuonna 1997, jolloin sen rehevöitymisestä keskusteltiin julkisesti, heräsivät eri tahot vaatimaan toimia. Järveä on ryhdytty nyt kunnostamaan. Vuonna 2013 haettiin lupa rakentaa järven luusuaan pohjapato, jolla nostettaisiin vedenpinnan korkeutta etenkin vuoden kuivimpina aikoina. Pohjapato valmistui vuonna 2015. Sillä nostettiin järven pinnan keskikorkeutta 13 cm. Samalla pinnan korkeusvaihtelu väheni merkittävästi. Muina hoitotoimenpiteinä on toteutettu hoitokalastusta, kuhaistutuksia ja veden vaihtuvuutta estävän kasvuston niittoja.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven muoto on hieman muuttunut nykyiseen verrattuna. Tämä merkitsee, että järven pintaa on alennettu. Tämä on saattanut tapahtua sen jälkeen, kun talollinen Ferdinand Jaamala ja hänen kumppanit hakivat lupaa kuivauttaa Houhajärvi vuonna 1840. Lupa hankkeelle myönnettiin 1841. Houhajärven vedenpinnan korkeutta laskettiin silloin noin metrin.
Pinguy OS
Pinguy OS on helppokäyttöinen tietokoneen Linux-käyttöjärjestelmä. Näin ollen jakelu sopii erittäin hyvin aloittelijoille. Tämä Linux-jakelu perustuu Ubuntuun. Se mielletään Linux Mintin kilpailijaksi.
Pinguy OS:ssa on korjattu monia virallisen Ubuntu-jakelun puutteita muuttamalla käyttöliittymää ja valitsemalla työpöydälle aloittelijan yleensä tarvitsemat ohjelmat. Pinguy milletään käyttäjiensä parissa usein Linux Mintin kilpailijaksi. Vaikka onkin erittäin helppokäyttöinen, ei ole DistroWatchissa läheskään niin suosittu kuin Linux Mint tai Ubuntu. Pinguy toimii LiveDVD-tilassa, jolloin sitä ei aivan välttämättä tarvitse asentaa koneen kiintolevylle. Pinguyn asennus vaatii USB-tikun, DVD:n tai vastaavan suuren asennusmedian, CD:lle se ei mahdu. Käyttöliittymä vahvasti muunneltu GNOME. PinGuy OS perustuu Debianiin samalla tavoin kuin Ubuntukin. Saatavissa sekä 32- että 64-bittisenä. Vähimmäisvaatimus 86-yhteensopiva prosessori 700 MHz kellotaajuudella. Lisäksi Pinguy OS tarvitsee ainakin 384 MB keskusmuistia ja 8GB kiintolevytilaa.
Kalevi Nyytäjä
Aarne Taisto Kalevi Nyytäjä (s. 9. kesäkuuta 1932 Tyrvää) on suomentaja, joka on kääntänyt muun muassa Honoré de Balzacin, Georg Büchnerin, Raymond Chandlerin, E. L. Doctorowin, Graham Greenen ja Ernest Hemingwayn teoksia. Hän sai valtion kääntäjäpalkinnon vuonna 1977 ja kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 1999.
Nyytäjän virolainen kasvatusäiti opetti pojalle saksaa ja pani tämän ruotsinkieliseen leikkikouluun. Nyytäjä oppi englannin kielen sotien aikana venäläisen opettajan yksityisoppilaana. Nyytäjä on koulutukseltaan filosofian maisteri. Ennen kääntäjäksi ryhtymistään hän työskenteli uutistoimittajana UPI:ssa ja Yleisradiossa sekä mainostoimittajana Suomen Ilmoituskeskuksessa ja Mainosyhtymässä. 1970-luvun lopulla hän toimi Kääntäjien ja tulkkien liiton hallituksessa, 1980-luvun alkupuolella raamatunkäännöskomiteassa ja 1986–1991 valtion kirjallisuustoimikunnassa.
Nyytäjän puoliso oli dramaturgi Outi Nyytäjä. Suomen lisäksi he asuivat osan vuodesta Ranskan Bretagnessa.
Tekninen rikostutkinta
Tekninen rikostutkinta eli rikostekniikka on rikoksen selvittelyyn liittyvän materiaalin hankkimista rikospaikalta. Joskus siihen luetaan myös saadun materiaalin tieteellinen tutkimus eli forensinen tiede.
Teknisen rikostutkinnan käsitteen rajaaminen ei ole ollut Suomessa yksiselitteistä, mikä johtuu osin keskieurooppalaisen ja angloamerikkalaisen kirjallisuuden käyttämien määritelmien eroista. Eroja on siinä, luetaanko näytteiden tutkimuskin alaan kuuluvaksi.
Suomen sisäasiainministeriön määritelmän mukaan tekninen rikostutkinta on "tutkimuksia, joissa rikos-, onnettomuus- tai muuhun tapahtumaan liittyen kuvaamalla, piirroksia laatimalla, näytteitä ottamalla tai muulla vastaavalla tavalla hankitaan tietoja tutkittavasta asiasta." Tämän lisäksi sisäasiainministeriö lukee tekniseen rikostutkintaan kuuluvaksi "laboratorioissa tapahtuva näytteiden tutkiminen ja vertailu sekä näiden tutkimusten perusteella annettavat ja ulkopuolisilla teetettävät lausunnot".
Himberg (2002) määrittelee teknisen rikostutkinnan suppeammin: "rikospaikkaan, rikoksentekovälineisiin, tekijäksi epäiltyyn, uhriin tai muuhun asianosaiseen kohdistuvat dokumentointi sekä näytteenotto ja -käsittely, joka edeltää forensisia laboratoriotutkimuksia". Laboratoriotutkimukset ja niissä sovelletut tekniset ja luonnontieteet ovat erikseen forensista tiedettä, kuten myös oikeuslääketiedettä sivuavat oikeuskemia ja oikeustoksikologia.
Rikospaikkatutkinnan tekee rikostekninen yksikkö. Tutkintaan liittyy rikospaikan dokumentointi esimerkiksi valokuvaamalla, piirtämällä tai videoimalla, sekä erilaisten näytteiden otto. Rikostekninen yksikkö tekee myös laboratoriotutkimuksia valmistelevaa tutkimusta kuten sormenjälkien esillehakua sekä hiukkasnäytteiden seulontaa ja mikroskopointia.
Forensinen tiede on teknisten ja luonnontieteiden soveltamista esitutkintaan. Se koostuu useista metodologioiltaan erilaisista tutkimusalueista ja soveltaa useita eri tieteenalojen oppeja kuten kemian eri osa-alueita, molekyylibiologiaa, biologiaa, fysikaalisia tieteitä, fonetiikkaa, kielitiedettä ja tietojenkäsittelytiedettä sekä sivuaa muitakin aloja.
Monien forensisten tutkimusalojen keskeinen tavoite on osoittaa yhteys epäillyn sekä rikospaikan tai uhrin välillä. Tämä havaitaan joko materiaalin siirtymisestä näiden kahden välillä tai fyysisten ominaisuuksien yhteensopivuudesta. Toinen alan perustavoite on tapahtumainkulun selvittäminen eli rekonstruktio.
Forensisen tieteen tärkeimpiä tutkimusalueita ovat:
Lahottajasienet
Lahottajasienet ovat monimuotoinen ryhmä taksonomialtaan erilaisia sieniä, jotka aiheuttavat luonnon kiertokulussa puuaineksen ja kasvien lahoamista rakenneosiinsa solunulkoisen entsyymitoiminnan avulla. Tähän hajotukseen ottavat osaa myös jotkin bakteerit. Lahottajasienet voidaan jakaa ekologialtaan karikkeenlahottajiin, valkolahoon, ruskolahoon, katkolahoon sekä sinistäjäsieniin. Hajotuksen kohteeksi joutuvat myös eläimet ja toiset sienet. Osa sienistä muodostaa sienijuuria ja elää symbioosissa isäntäeliön kanssa eikä välttämättä osallistu lahoprosessiin. Puuaineksen vaikeasti hajoavat molekyylit muodostavat pitkäketjuisia kuituja. Merkittävimmät puumolekyylit ovat selluloosa ja hemiselluloosa, jotka ovat polysakkarideja sekä ligniini, joka on polyfenoli.
Valkolaho saa nimensä puun pehmenemisen lisäksi tyypillisestä vaalentumisesta, jonka lisäksi puulla voi tavata sienirihmaa ja itiöemiä. Mikäli valkolaho on puussa paikallista, sitä kutsutaan taskulahoksi. Valkolaho edellyttää voimakkaiden ligniiniä pilkkovien entsyymien kuten lakkaasien, oksidaasien ja peroksidaasien olemassaoloa. Ligniiniä eivät valkolahottajat kuitenkaan käytä ravinnokseen, vaan sokeriosia, kunhan pääsevät niihin käsiksi. On huomattava, että ennen valkolahotuskyvyn ilmaantumista kivihiilikauden jälkeen maaperään jäi runsaasti fossiilista hiiltä ja muita fossiilisia polttoaineita, jota ihminen hyödyntää energiantuotannossa. Valkolahottajia on lajimäärällisesti huomattavasti enemmän kuin ruskolahottajia. Ne kuuluvat kaikki kantasieniin.
Ruskolaho aiheuttaa puuhun lohkeilua, valkolahon tyypillinen vaaleneminen puuttuu. Ruskolahottajat käyttävät niin ikään polysakkarideja ravintonaan, mutta ligniini jää pehmenneenä lahoon ja siirtyy humukseen muodostaen kunttakerroksen. Tämä ravinteita ja kosteutta sisältävä kerros on ekologisesti varsin merkittävä uudistumisessa. Nykyisen (2013) käsityksen mukaan ruskolahottajat ovat kehittyneet valkolahottajista evoluutiossa useampaa reittiä. Niistä ovat oletettavasti puolestaan kehittyneet symbionttisia sienijuuria muodostavat mykorritsasienet. Ruskolahottajat ovat kaikki kantasieniin kuuluvia eivätkä ne pääsääntöisesti tuota peroksidaaseja. Sen sijaan ne muokkaavat ligniiniäkin Fenton-kemian avulla.
Katkolaho eli pehmytlaho on ilmiö, joka pehmittää ja harmaannuttaa puutavaraa kuten hirsirakennuksia, ja se näkyy ensin pinnalla, myöhemmin syvemmällä. Katkolahottajasienet vaativat kosteita olosuhteita.
Sinistäjäsienet eivät hajota puuta, mutta kylläkin puun lipidejä. Ne iskevät yleensä kaadettuun puutavaraan ja aiheuttavat värivirheitä. Sinistymistä aiheuttavia sieniä ovat mm. Ceratocystis-, Graphium-, Ophiostoma-, Alternaria-, Diplodia- ja Sclerophoma-sienet.
Kariketta lahottavat sienet saattavat olla hyvinkin tehokkaita kuolleen puun ja muun kasviaineksen hajottajia. Nämä ovat käytännöllisesti katsoen kaikki kantasieniä, monet suuria itiöemiä muodostavia metsäsieniä. Tämän ryhmän sienet eivät lahota järeää elävää puuta.
Ivan Šijan
Ivan Šijan (s. 2. kesäkuuta 1990 Zagreb, Kroatian ST, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on kroatialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. divisjonin Gjøvik Hockeyssa. Hän on aiemmin pelannut ulkomailla myös Sloveniassa, Tanskassa ja Ruotsissa. Šijan laukoo oikealta.
Šijan on Medveščak Zagrebin kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä 16-vuotiaana Interligassa ja Kroatian pääsarjassa kaudella 2006–2007. Kahtena seuraavana kautensa Šijan edusti Medveščakia Kroatian ja Slovenian pääsarjoissa. Kaudeksi 2009–2010 joukkue siirtyi Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligaan, jossa Šijan pelasi ensimmäisellä kaudellaan vain yhden ottelun. Valtaosan kaudestaan hän pelasi Medveščakin kakkosjoukkueessa Slohokej Ligaa.
Ensimmäisellä täydellä EBEL-kaudellaan 2010–2011 Šijan pelasi liigassa 51 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua jääden ilman tehopisteitä. Kaudella 2011–2012 hän pelasi Medveščakin EBEL-joukkueessa 45 runkosarja- ja yhdeksän playoff-ottelua tehopistein 1+1=2 ja kaudella 2012–2013 36 runkosarja- ja viisi playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2013–2014 Šijan pelasi ainoastaan seuran kakkosjoukkueessa Kroatian pääsarjaa.
Kaudeksi 2014–2015 Šijan palasi EBEL:ään ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella slovenialaisen Olimpija Ljubljanan riveihin. Joulukuussa 2014 hän kuitenkin jätti joukkueen. Tammikuussa 2015 Šijan siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella Tanskan Metal Ligaenin Herlev Eaglesiin. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyTvåan-joukkue Sandvikens IK:hon. Marraskuussa 2015 Šijan vaihtoi sieltä sarjatasoa ylemmäs Hockeyettan-joukkue Wings HC Arlandan riveihin.
Syyskuussa 2016 Šijan siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. divisjonissa pelaavan Gjøvik Hockeyn joukkueeseen oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2016–2017. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15.
Šijan edusti Kroatiaa I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 voittaen B-lohkon hopeaa sekä IIA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Vuoden 2012 turnaus päättyi pronssiin ja vuoden 2013 turnaus hopeaan sekä sarjanousuun IB-divisioonaan. Šijan pelasi myös Vancouverin 2010 ja Sotšin 2014 olympiakisojen karsinnoissa.
Šijan pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010 sekä II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2007, 2008 ja 2009. Vuosien 2007 ja 2008 turnaukset päättyi lohkopronssiin ja vuoden 2009 turnaus B-lohkon kultaan sekä sarjanousuun I-divisioonaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006, 2007 ja 2008 voittaen kahdesta jälkimmäisestä turnauksesta lohkopronssia.
Man Haron Monis
Man Haron Monis (1964 – 16. joulukuuta 2014) oli iranilainen itsejulistautunut uskonoppinut, joka otti panttivangeiksi useita sivullisia Sydneyssä joulukuussa 2014.
Haron syntyi Iranissa, mutta saapui Australiaan turvapaikanhakijana vuonna 1996. Hän oli sittemmin useaan otteeseen tekemisissä virkavallan kanssa. Vuosina 2007-2009 Haron lähetti useita vihakirjeitä taisteluissa kaatuneiden australialaissotilaiden perheille. Vuonna 2013 Haronia syytettiin avunannosta ex-vaimonsa murhaan. Häntä syytettiin sittemmin myös yli 50 seksuaalisesta hyväksikäytöstä toimiessaan henkiparantajana.
Joulukuussa 2014 Haron otti panttivangeiksi Sydneyssä sijainneen Lindtin kahvilan asiakkaat ja henkilökunnan. Panttivankitilanne päättyi poliisin rynnäkköön, jonka aikana sekä Haron että kaksi panttivankia menehtyi.
Johann Christian Friedrich Hæffner
Johann Christian Friedrich Hæffner (2. maaliskuuta 1759 – 28. toukokuuta 1833) oli saksalaissyntyinen, Ruotsissa vaikuttanut säveltäjä. Hän opiskeli urkujensoittoa ja laulua. Tukholmassa hän työskenteli Saksalaisen kirkon urkurina, laulunopettajana ja hovin musiikillisena johtajana. Hän sävelsi oratorion "Försonaren på Golgatha" ja muuta hengellistä musiikkia, jota julkaistiin muun muassa Johan Olof Wallinin virsikirjassa. Hæffner sävelsi myös muihin genreihin lukeutuvaa musiikkia, kuten oopperan "Electra", jonka levytys julkaistiin Caprice-levymerkillä vuonna 1993.
Hyperion Records
Hyperion Records on brittiläinen itsenäinen taidemusiikin levy-yhtiö. Se perustettiin vuonna 1980, ja sen katalogissa ovat edustettuina eri tyylisuuntaukset ja kaikki aikakaudet 1100-luvulta näihin päiviin. Tammikuussa 1996 Hyperion Recordsille myönnettiin MIDEMin Cannes Classical Award ("paras levymerkki"). Levy-yhtiö on nimetty kreikkalaisen mytologian hahmon mukaan. Hyperionin alaisuudessa toimii myös Helios-levymerkki. Vuonna 2005 
Hyperion juhlisti 25-vuotista taivaltaan muun muassa julkaisemalla yhtenä budjettihintaisena boksina sen aiemmat levytykset kaikista Schubertin lauluista. Tämän valtavan projektin käynnisti aikoinaan Hyperionin perustaja Ted Perry, ja levysarjan julkaisu aloitettiin vuonna 1987.
Hyperion Recordsin 30-vuotisjuhlavuoden kunniaksi (2010) julkaistiin uudelleen kolmekymmentä sen merkittävää levyä, jotka asetettiin myyntiin puoleen hintaan. Monet näistä levyistä olivat Gramophone-palkittuja (myös "Vuoden levytyksinä").
Rappiolla
"Rappiolla" on syksyllä 1980 ilmestynyt Hassisen koneen toinen single. Kyseessä on yhtyeen esikoisalbumin "Täältä tullaan Venäjä" avauskappale, joka äänitettiin Lempäälässä sijaitsevalla Mika Sundqvistin MSL-studiolla kesäkuussa 1980. Sen tuottajana toimi Pantse Syrjä. Single julkaistiin ilman kuvakantta. Kappale nousi jukeboxlistan ensimmäiselle sijalle.
Kappale aiheutti vuotta myöhemmin pienimuotoisen kohun, kun Yleisradion toimittaja Maija Dahlgren paheksui sen sanoitusta radio-ohjelmassaan. Hän siteerasi ilmeisesti tarkoituksella vain laulun ironista alkuosaa, mutta jätti sen kertosäkeen kokonaan huomiotta.
Dirofilaria repens
Dirofilaria repens on loinen, joka leviää hyttysten välityksellä eläimestä toiseen. Sen aiheuttamat oireet ovat lieviä. Koirilla toukat havaitaan verenkierrossa muiden tutkimusten yhteydessä. Toukka kehittyy aikuiseksi puolessa vuodessa. Naaras on aikuisena 25-30 senttimetriä pitkä. Loinen tarvitsee kehittyäkseen hyttystä, ja se leviää siten vain lämpimänä vuodenaikana.
Loista tavataan lihansyöjillä, kuten kissassa, sudessa, ketussa ja piisamissa. Ihmisessä se ei kehity aikuiseksi eikä siten levitä toukkia, mutta se voi aiheuttaa ihoon tai silmään tulehduspesäkkeitä.
Suomessa loinen on toistaiseksi havaittu vain kerran, Romaniasta tuodusta koirasta, jolta poistettiin ihopatti. Sen leviäminen Suomessa on todennäköistä vasta, jos ilmasto lämpenee edelleen, sillä se edellyttää hyvin lämpimiä kesiä. Virossa on havaittu kotoperäisiä loistapauksia vuonna 2014. Laajemmin sitä esiintyy Etelä-Euroopassa, joten sieltä tuotujen löytökoirien mukana sitä voi tulla Suomeen.
"Dirofilaria repens" on sukua vaaralliselle "Dirofilaria immitis" -loiselle, jota sanotaan myös sydänmadoksi. Siihen annettu estolääkitys tehoaa myös "D. repensiin".
Albanian merivoimat
Albanian merivoimat () on Albanian asevoimien merellinen puolustushaara, jonka nimi oli vuoteen 2010 saakka Albanian meripuolustusvoimat. Merivoimien esikunta sijaitsee Durrësissa ja sillä on kaksi tukikohtaa: "Kepi i Palit" Durrësissa ja "Pashaliman" Vlorëssa.
Laivastoprikaatin aluksista merkittävä osa partio- ja apualuksia, joista pääosa on saatu Italialta ja Yhdysvalloilta lahjoituksina. Aiemmin Neuvostoliitosta ja Kiinasta hankitut alukset on poistettu palveluksesta ja ainoastaan yksi neuvostoliittolainen miinanraivaaja jatkaa palvelustaan odotettaessa neljän Alankomaista toimitettavan Damen Stan tyyppi 4207 -vartioveneen luovutusta.
Vuoteen 1996 saakka Albanian merivoimiin kuului yli 145 palveluksessa olevaa alusta, joista 45 oli kiinalaisvalmisteisia Huchuan-luokan (type 25) torpedoveneitä sekä muutama Shanghai-luokan sukellusveneentorjuntavene. Laivaston ylpeytenä olivat neljä neuvostoliittolaisvalmisteista Whiskey-luokan sukellusvenettä, joista kaksi jäi Albaniaan Neuvostoliiton vetäytyessä maasta 1961 Albanian erottua Varsovan liitosta. Kiinan tuella sukellusveneet saatiin palvelukseen, mutta 1980-luvun lopulla sukellusveneiden toimintakyky oli kyseenalainen Kiinan tuen päätyttyä. Virallisesti sukellusveneet poistettiin palveluksesta 1998.
Mike van der Hoorn
Mike van der Hoorn (s. 15. lokakuuta 1992 Almere, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia.
Van der Hoorn aloitti ammattilaisuransa FC Utrechtissa, jossa hän teki ensiesiintymisensä Eredivisiessä 15. toukokuuta 2011 Utrechtin voittaessa kotonaan AZ Alkmaarin 5–1. Hän tuli ottelussa kentälle 77. minuutilla Mark van der Maarelin tilalle. Ottelu oli van der Hoornin ainoa kaudella 2010–2011. Kaudella 2011–2012 van der Hoornin vastuu kasvoi, ja hän pelasi 12 liigaottelua, joista seitsemässä hän oli avauskokoonpanossa. Kaudella 2012–2013 van der Hoorn nousi Utrechtin runkopelaajaksi ollen aloituskokoonpanossa kaikissa pelaamissaan 31 liigaottelussa. Hän aloitti myös kaikki neljä Eurooppa-liigan paikasta pelattua karsintaottelua.
Kaudeksi 2013–2014 van der Hoorn siirtyi Ajaxiin 3,8 miljoonan euron siirtosummalla. Ensimmäisellä Ajax-kaudellaan hän pelasi kolme liigaottelua ja 12 Eerste divisien ottelua kakkosjoukkue Jong Ajaxissa.
Ajax:
ARA Sarandí (D-13)
ARA Sarandí (runkonumero D-13) on Argentiinan laivaston Almirante Brown -luokan hävittäjä. Se oli Argentiinan laivaston neljäs ja viimeinen valmistuneista MEKO 360H2 tyypin fregateista, jotka luokiteltiin hävittäjiksi.
Alus tilattiin Hampurista Saksasta Blohm + Vossilta. Sen köli laskettiin 9. maaliskuuta 1982 ja alus laskettiin vesille puoli vuotta myöhemmin 31. elokuuta. Alus luovutettiin tilaajalle 23. huhtikuuta 1984 ja se saapui Puerto Belgranoon 21. kesäkuuta.
Alus osallistui 2003 Välimerellä Solid Step -harjoitukseen, jossa se operoi osana "USS Enterprisen" lentotukialusosastoa ja sen hävittäjälaivue 18. Harjoitus oli samalla ensimmäinen kerta, kun Argentiinan laivaston alus operoi osana Yhdysvaltain laivasto-osastoa.
Aluksen kotisatamana on Puerto Belgrano ja se on sisaraluksistaan kootun 2. hävittäjäviirikön johtoaluksena.
Ida (elokuva)
Ida on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Paweł Pawlikowskin ohjaama puolalais-tanskalainen draamaelokuva. Euroopan elokuva-akatemia palkitsi elokuvan palkinnolla. Elokuva sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta vieraskielisestä elokuvasta.
Suomessa elokuva saa ensi-iltansa 13. helmikuuta 2015.
"Ida" sai kaksi Oscar-ehdokkuutta: parhaasta vieraskielisestä elokuvasta, josta sai palkinnon, ja parhaasta kuvauksesta. Elokuva palkittiin myös parhaan ei-englanninkielisen elokuvan Baftalla.
Vuonna 2016 "Ida" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
BPG
BPG ("Better Portable Graphics") on Fabrice Bellardin tekemä kuvien pakkausstandardi, joka suunniteltiin tarkoituksena syrjäyttää ikääntynyt JPEG-standardi. Bellard suunnitteli BPG:n Mozillan tutkimuksen pohjalta, jossa todettiin HEVC:in olevan tehokkain kuvien pakkaustapa. BPG perustuu avoimeen HEVC/H.265 -koodekin versioon ja tukee häviötöntä sekä häviöllistä pakkausta. Se julkaistiin vuonna 2014.
Samalla kuvanlaadulla olevan kuvan BPG pakkaa noin puoleen JPEG:n tiedostokoosta. BPG tukee 14-bittistä väritarkkuutta ja alfa-kanavaa (läpinäkyvyyttä). Kuvan purussa voidaan käyttää laitteiden rautakiihdytystä, mikä auttaa etenkin mobiililaitteissa.
Selaimet saavat BPG tuen JavaSriptillä toteutetulla ilmaisella dekooderilla.
Adam Peaty
Adam Peaty (s. 28. joulukuuta 1994 Uttoxeter, Staffordshire, Englanti) on brittiläinen uimari. Hän edustaa City of Derby -uintiseuraa ja häntä valmentaa entinen huippu-uimari Melanie Marshall.
Peatylla on voimassa oleva 100 metrin rintauinnin maailmanennätys 57,10 sekuntia, jonka hän teki vuoden 2018 EM-kisoissa Glasgowssa.
Peaty ui nuorten EM-kilpailuissa 2012 alkuerissä Britannian 4 × 100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka sai toisella kokoonpanolla loppukilpailussa pronssia. Glasgow’n Kansainyhteisön kisoissa 2014 hän saavutti kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 58,94 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 50 metrin rintauinnissa.
Peaty teki 2014 Berliinin EM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnin välierissä maailmanennätyksen 26,62. Loppukilpailun hän voitti ajalla 27,00. Hän voitti Euroopan-mestaruuden myös 100 metrin rintauinnissa ajalla 58,96 sekä miesten ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Peaty saavutti Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hopeaa 50 ja 100 metrin rintauinnissa sekä sekajoukkueiden 4 × 50 metrin sekauintiviestissä.
Peaty ui 100 metrin rintauinnin maailmanennätyksen 57,92 Lontoossa 17. huhtikuuta 2015. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän ui 50 metrin rintauinnin välierissä maailmanennätyksen 26,42. Loppukilpailussa hän voitti kultaa ajalla 26,51. Hän voitti maailmanmestaruuden myös 100 metrin rintauinnissa ajalla 58,52 ja sekajoukkueiden 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 50 ja 100 metrin rintauinneissa.
Peaty voitti Lontoossa 2016 Euroopan-mestaruuden 50 metrin rintauinnissa ajalla 26,66, 100 metrin rintauinnissa ajalla 58,36 sekä 4 × 100 metrin miesten ja sekajoukkueiden sekauintiviesteissä.
Peaty voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 100 metrin rintauinnissa. Hän teki jo alkuerissä maailmanennätyksen 57,55, ja paransi ennätyksen loppukilpailussa aikaan 57,13. Hän ui lisäksi toisen osuuden Britannian hopeajoukkueessa 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti kultaa 50 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 25,99 ja 100 metrin rintauinnissa ajalla 57,47 sekä hopeaa 4 × 100 metrin sekauinnissa. Joulukuussa 2017 Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa Peaty voitti ensimmäisen kerran urallaan kultaa myös lyhyellä radalla 100 metrin rintauinnissa sekä pronssia 50 metrin rintauinnissa.
Peaty voitti Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 58,84. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin rintauinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Hän voitti samana vuonna Glasgow'ssa Euroopan-mestaruuden 50 metrin rintauinnissa ajalla 26,09, 100 metrin rintauinnissa maailmanennätysajalla 57,10 sekä niin miesten kuin sekajoukkueidenkin 4 × 100 m sekauintiviestissä.
ARA Heroína (D-12)
ARA Heroína (runkonumero D-12) on Argentiinan laivaston Almirante Brown -luokan hävittäjä. Se oli kolmas Argentiinan laivastolle valmistuneista MEKO 360H2 -tyypin fregateista, jotka luokiteltiin hävittäjiksi.
Alus tilattiin Hampurista Saksasta Blohm + Vossilta. Sen köli laskettiin 24. elokuuta 1981 ja alus laskettiin vesille 17. helmikuuta 1982. Alus luovutettiin tilaajalle 7. marraskuuta 1983 ja se saapui Puerto Belgranoon 21. joulukuuta.
Aluksen kotisatamana on Puerto Belgrano, jossa se kuuluu sisaraluksistaan koottuun 2. hävittäjäviirikköön.
Manolon lumoava matka
Manolon lumoava matka () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Jorge Gutierrezin ohjaama 3D-tietokoneanimaatioelokuva. Se sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta animaatioelokuvasta.
Montgomery Countyn ampumavälikohtaus
Montgomeryn ampumavälikohtaus tapahtui Yhdysvalloissa Pennsylvanian osavaltiossa sijaitsevassa Montgomeryn piirikunnassa 15. joulukuuta 2014. Välikohtaus sai alkunsa noin kello 3.55 aamuyöllä, kun 35-vuotias sotaveteraani Bradley William Stone surmasi entisen puolisonsa sisaren, tämän aviomiehen ja näiden 14-vuotiaan tyttären. Perheen 17-vuotias poika haavoittui vakavasti. Seuraavaksi Stone ampui entisen puolisonsa sekä tämän äidin ja isoäidin. Veritekojensa jälkeen ampuja pakeni ja poliisi jahtasi häntä lähes puolentoista vuorokauden ajan. Tiistaina Stonen ruumis löydettiin metsästä. Hän oli tappanut itsensä veitsellä.
Paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa (Golden Globe)
Paras naissivuosa sarjassa, minisarjassa tai televisioelokuvassa on yksi Golden Globe -palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970.
Nicolas Isimat-Mirin
Nicolas Isimat-Mirin (s. 15. marraskuuta 1991 Meudon, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa PSV Eindhovenia, jossa hän on lainassa Ranskan Ligue 1:n AS Monaco FC:stä.
Isimat-Mirin pelasi kaudet 2008–2009 ja 2009–2010 ranskalaisissa CFA- ja CFA2-sarjoissa Stade Rennais FC:n ja Valenciennes FC:n reservijoukkueissa. Ammattilaisuransa hän aloitti Valenciennesissä, jonka edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä 26. syyskuuta 2010 joukkueen hävitessä vierasottelun Stade Brestoisille 0–1. Isimat-Mirin oli ottelussa avauskokoonpanossa ja pelasi täydet minuutit. Yhteensä hän pelasi kaudella 2010–2011 kymmenen liigaottelua, joista kuudessa hän oli avauskokoonpanossa. Kahden seuraavan kauden ajan Isimat-Mirin lukeutui Valenciennesin runkopelaajiin pelaten yhteensä 63 liigaottelua, joista hän aloitti yhtä vaille kaikki.
Kaudeksi 2013–2014 Isimat-Mirin siirtyi neljän miljoonan euron siirtosummalla toiseen Ranskan pääsarjajoukkueeseen Monacoon. Ensimmäisellä Monaco-kaudellaan hän pelasi kuusi liigaottelua, joista viisi avauskokoonpanossa. 1. syyskuuta 2014 Monaco lainasi Isimat-Mirinin Alankomaiden pääsarjan Eredivisien PSV Eindhoveniin.
Monaco:
Sarjakuvataiteen valtionpalkinto
Sarjakuvataiteen valtionpalkinto on Suomen valtion Taiteen edistämiskeskuksen myöntämä palkinto.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014, jolloin sen myönsi media-, sarjakuva- ja kuvitustaiteen toimikunta. Palkinnon jakoi opetus- ja kulttuuriministeri Pia Viitanen. Palkinnon arvo oli 15 000 euroa.
Vuonna 2016 palkinnon myönsi visuaalisten taiteiden toimikunta. Veikkauksen voittovaroista myönnetyn palkinnon arvo oli 13 500 euroa.
Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa (Golden Globe)
Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa on yksi Golden Globe -palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1981.
USS Macabi
USS Macabi (runkonumero SS-375) oli Yhdysvaltain laivaston Balao-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin Monitowoc Shipbuilding Companyltä Monitowocista Wisconsinista ja sen köli laskettiin 1. toukokuuta 1944. Alus laskettiin vesille puoli vuotta myöhemmin 19. syyskuuta kumminaan kotra-amiraali Arthur S. Carpenderin puoliso ja se otettiin palvelukseen 29. maaliskuuta 1945 ensimmäisenä päällikkönään Anthony H. Dropp.
Michigan järvellä suoritettujen koeajojen jälkeen alus saapui 19. huhtikuuta Lockportiin Illinoisiin kelluvalle kuivatelakalle, jolla se kuljetettiin Chicagon kanavan kautta Mississippille ja edelleen New Orleansiin, jonne saavuttiin 26. huhtikuuta. Kolme päivää myöhemmin alus lähti koeajoihin Panaman edustalle.
Alus lähti 3. kesäkuuta Balboasta koulutukseen Pearl Harboriin, josta se lähti 9. heinäkuuta Guamin kautta Karoliineille. Alus määrättiin pelastusasemalle Trukin edustalle, jonne se saapui 21. heinäkuuta. Kymmenisen päivää myöhemmin alus joutui tekemään hätäsukelluksen jouduttuaan ilmapommitukseen Moenin edustalla.
Alus palasi 4. elokuuta Guamille Apra Harboriin korjattavaksi, mitkä valmistuivat 13. elokuuta. Alus oli matkalla takaisin Trukille sotatoimien Japania vastaan päättyessä. Se saapui San Franciscoon 5. syyskuuta ja se otettiin 12. joulukuuta Mare Islandin laivastontelakalle aluksen käyöstä poistamiseksi. Alus poistettiin käytöstä 16. kesäkuuta 1946.
Yhdysvaltain ja Argentiinan laivastot allekirjoittivat 1. huhtikuuta 1960 sopimuksen kahden sukellusveneen, "USS Macabin" ja "USS Lampreyn" luovuttamisesta Argentiinalle. "Macabi" lainattiin 11. elokuuta osana sotilasapuohjelmaa ja alus nimettiin "ARA Santa Feksi" runkonumerolla S-11.
Alus lähti Julio A. Aureggin alaisuudessa San Franciscosta 23. syyskuuta ja se saapui Mar del Platan laivastotukikohtaan 30. marraskuuta. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston alusrekisteristä ja se myytiin Argentiinalle 1. syyskuuta 1971. Argentiina poisti aluksen käytöstä ja jätti sen satamaan varaosiksi seuraavana vuonna.
Joel Lehto
Joel Lehto (s. 21. elokuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti kaudella 2014 Kakkosen Åbo IFK:ta.
Lehto kuului Veikkausliiga-joukkue FC Inter Turun rinkiin vuosina 2010–2013. Ensiesiintymisensä Veikkausliigassa hän teki 13. toukokuuta 2013 Interin hävitessä vierasottelun Turun Palloseuralle 1–2. Lehto oli ottelussa avauskokoonpanossa, mutta hänen tilalleen vaihdettiin 79. minuutilla Touko Tumanto. Yhteensä Lehto pelasi kaudella 2013 kaksi liigaottelua. Inter-kausiensa aikana hän pelasi Kakkosta reservijoukkue FC Sinimustissa kaudella 2010 sekä lainasopimuksilla Turun Tovereissa kaudella 2011, Ekenäs IF:ssä kaudella 2012 ja Salon Palloilijoissa kaudella 2013 yhteensä 35 ottelun verran. Kaudeksi 2014 hän siirtyi Åbo IFK:hon.
Apodanthaceae
Apodanthaceae on loiskasviheimo koppisiemenisten Cucurbitales-lahkossa, johon muun muassa kurkkukasvit (Cucurbitaceae) myös kuuluvat.
Heimon kasvit ovat endofyyttejä, so. ne kasvavat toisten kasvien sisäloisina; vain kukat tulevat näkyviin isäntäkasvin pinnalle. Isännästään ravinnon ottavina kasvulliset osat ovat kovasti surkastuneita, mm. putkilot puuttuvat puusolukosta. Kukat ovat melko pieniä ja yksineuvoisia; hede- ja emikukat sijaitsevat samassa yksilössä (yksikotisuus) tai eri yksilöissä (kaksikotisuus). Kehälehdet ovat erillisiä ja sijaitsevat kahdessa, kolmessa tai jopa neljässä kiehkurassa; uloimmassa kiehkurassa on kaksi tai kolme lehteä, sisemmissä vastaavasti neljä tai kuusi, ja sisäkiehkurassa on karvatupsuja. Hedekukassa on ns. gynostemium-rakenne, so. emiön jäänteen ja hetiön yhteenkasvettuma. Hetiö on kasvanut yhteen massaksi, jossa on jopa 72 siitepölylokeroa yhtenä tai jopa neljänä renkaana eikä palhoja ole erotettavissa. Hedekukassa on myös rakkomaisia karvoja. Emikukassa on mesiäinen, joka sijaitsee vartalon tyvellä, ja joutoheteet puuttuvat. Sikiäin on enemmän tai vähemmän kehänalainen ja muodostuu tavallisesti neljästä, joskus viidestä emilehdestä. Siemenaiheita on paljon laitaistukoissa. Vartalo on lyhyt, hyvin tukeva ja ontto, luotti vaihtelevissa määrin puolipallomainen. Hedelmä on luumarjamainen ja siemenet vähäpätöisiä ja limaisia pinnaltaan. Siemenissä on ravintovarasto eli endospermi ja erilaistumaton alkio.
Apodanthaceae-kasvit ovat hyönteispölytteisiä, pääasiassa kärpäsiä houkuttelevia. Siemenet leviävät eläinten mukana isäntäkasvin pinnalle. Isäntäkasvit ovat pääasiassa herne- (Fabaceae) ja pajukasveja (Salicaceae).
Heimon levinneisyys on hajanainen: lajeja tavataan Yhdysvaltojen lounaisosasta etelään Keski- ja Etelä-Amerikassa, Afrikassa enimmäkseen itäosissa, Aasiassa Kaspianmeren eteläpuolella ja Lounais-Australiassa.
Heimossa on vain kaksi sukua, joista toiseen ("Pilostyles") kuuluu yhdeksän lajia ja toisessa ("Apodanthes") on vain yksi laji. Aikaisemmin heimo on muiden koppisiemenisiin kuuluvien täysloisten kanssa viety laajasti käsitettyyn rafflesiakasvien heimoon (Rafflesiaceae), joka varsinaiselta osaltaan kuuluu nykyään lahkoon Malpighiales. Apodanthaceae kuuluu ilmeisimmin Cucurbitales-lahkoon, joskin yhteyttä lahkoon Malvales on myös ehdotettu erityisesti hetiön epätavanomaisen rakenteen perusteella.
USS Lamprey
USS Lamprey (runkonumero SS-372) oli Yhdysvaltain laivaston Balao-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin Monitowoc Shipbuilding Companyltä Monitowocista Wisconsinista. Sen köli laskettiin 22. helmikuuta 1944 ja alus laskettiin vesille puoli vuotta myöhemmin 18. kesäkuuta kumminaan W. T. Nelsonin puoliso. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 17. marraskuuta ensimmäisinä päällikkönään William T. Nelson.
Michigan järvellä suoritettujen koeajojen jälkeen alus saapui 7. joulukuuta Lockportiin Illinoisiin kelluvalle kuivatelakalle, jolla se kuljetettiin Chicagon kanavan kautta Mississippille ja edelleen New Orleansiin, jonne saavuttiin 13. joulukuuta. Neljä päivää myöhemmin alus lähti Tyynellemerelle.
Alus lähti 17. helmikuuta 1945 Pearl Harborista ensimmäiseen taistelupartioonsa Luzonin rannikolle. Se oli pelastustehtävissä Formosan ja Hong Kongin edustalla aina 29. maaliskuuta saakka. Se läpäisi Singaporen salmen 8. huhtikuuta ja seuraavana päivänä alus läpäisi Karimansalmen Jaavanmerelle. Se ei kohdannut japanilaisaluksia ja alus lähti huollettavaksi Australiaan Fremantleen, jonne se saapui 22. huhtikuuta.
Uuden päällikön L. B. McDonaldin alaisuudessa alus lähti 21. toukokuuta Fremantlesta ja se saapui Jaavanmerelle matkalla Siaminlahdelle. "Lamprey" ja "Blueback" sytyttivät tykkitulella kohtaamansa 600 tonnin saattajan tuleen. "Lamprey" jatkoi matkaansa Subicinlahdelle, jonne se saapui 29. kesäkuuta.
Alus aloitti 26. heinäkuuta kolmannen partiomatkansa ollen pääosan ajasta Siaminlahdella. Alus saapui Singaporen alueelle 8. elokuuta partioiden Pengiboen länsipuolella, jossa se upotti pienen aluksen tykkitulella. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS Spearhead" vapautti aluksen partiosta, jonka jälkeen "Lamprey" aloitti matkan Borneolle. Alus tuhosi 12. elokuuta tykkitulella Surabayasta lähteneen rahtialuksen. Se lähestyi 15. elokuuta kohtaamaansa kaksimastoista kuunaria, kun alus vastaanotti viestin sotatoimien päättymisestä.
Alus lähti Subicinlahdelta 31. elokuuta ja se ankkuroitui San Franciscossa 22. syyskuuta. Alus otettiin Mare Islandin laivastontelakalle aluksen käyöstä poistamiseksi. Alus poistettiin käytöstä 3. kesäkuuta 1946 ja se siirrettiin reserviin.
Yhdysvaltain ja Argentiinan laivastot allekirjoittivat 1. huhtikuuta 1960 sopimuksen kahden sukellusveneen, "USS Macabin" ja "USS Lampreyn" luovuttamisesta Argentiinalle. "Lamprey" lainattiin 11. elokuuta osana sotilasapuohjelmaa ja alus nimettiin "ARA Santiago del Esteroksi" runkonumerolla S-12.
Alus lähti Julio A. Aureggin alaisuudessa San Franciscosta 23. syyskuuta ja se saapui Mar del Platan laivastotukikohtaan 30. marraskuuta. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston alusrekisteristä ja se myytiin Argentiinalle 1. syyskuuta 1971. Argentiina poisti aluksen käytöstä ja jätti sen satamaan varaosiksi seuraavana vuonna.
Flying Tiger Linen lento 66
Flying Tiger Linen lento 66 oli rahtilento Singaporesta Kuala Lumpurin kautta Bangkokiin, joka törmäsi maastoon lähestyessään Kuala Lumpurin Sulttaani Abdul Aziz Shahin lentoasemaa 19. helmikuuta 1989. Kaikki neljä Boeing 747-249F -koneessa ollutta kuolivat.
Lennonjohto antoi Kuala Lumpuria lähestyvällä koneelle NDB-lähestymisen ("non-directional beacon") kiitotielle 33 tarkkuuslähestymisen sijasta. Miehistö sai lennonjohdolta selvityksen "Kayell"-pisteeseen (morsekoodi "KL"), joita tosin oli lentokentän ympäristössä neljä. Kahden eri radiomajakan koodi oli "KL", kuten myös lentokentän VOR-majakan. Lisäksi lennonjohto käytti toisinaan lentokentästä lyhennettä "KL" (Kuala Lumpurin sijaan). Miehistö ei ollut varma, mihin näistä "KL"-pisteistä heidät oli selvitetty. Ohjaamon ääninauhurin tallentamasta keskustelusta käy ilmi, että miehistö kiisteli siitä, mikä radio laitetaan millekin taajuudelle ja mikä lähestyminen suoritettaisiin. Vielä lennon viimeisillä hetkillä kapteeni puhui kiitotien 33 ILS-lähestymisestä, jonka toimimattomuudesta oli kerrottu miehistön saamissa tiedotteista ja jonka lennonjohto oli vielä vahvistanut olevan poissa käytöstä.
Lennonjohto antoi miehistölle ohjeen: ""Tiger 66, descend two four zero zero."" (Tiger 66, laskeudu kaksi neljä nolla nolla.) "To"- ja "two"-sanojen samankaltaisen ääntämisasun vuoksi miehistö kuitenkin luuli lennonjohtajan sanoneen ""descend to four zero zero"" (laskeudu neljä nolla nollaan). Kapteeni kuittasi tämän: ""Okay, four zero zero."" (Okei, neljä nolla nolla.), kun kunnollinen kuittaus olisi ollut: ""Roger, descend and maintain four hundrer feet."" (Selvä, laskeudun ja pidän neljäsataa jalkaa.).
Koneen GPWS-järjestelmä varoitti useasti siitä, että kone lähestyi maanpintaa. Miehistö ei kuitenkaan huomioinut näitä varoituksia, ja kone törmäsi kukkulaan 437 jalan korkeudella merenpinnasta. Kaikki miehistön jäsenet eli kapteeni, perämies, lentomekaanikko ja matkamekaanikko kuolivat onnettomuudessa. Kone syttyi tuleen ja paloi kahden päivän ajan.
Onnettomuuteen johtava tekijä oli Kuala Lumpurin lennonjohdon ja koneen kapteenin käyttämä fraseologia, joka ei ollut ICAO:n ohjeen mukaista. Tämä aiheutti kommunikaatio-ongelmia, joiden vuoksi miehistö ymmärsi väärin lennonjohtajan ohjeen. Onnettomuuden perimmäiset syyt olivat kuitenkin se, ettei miehistö suorittanut lähestymistä oikein, huono henkilöresurssien hallinta ja heikko tilannetaju.
Vanadiinikarbonyyli
Vanadiinikarbonyyli eli vanadiiniheksakarbonyyli tai heksakarbonyylivanadiini (V(CO)) on metallikarbonyyleihin kuuluva organovanadiiniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä.
Huoneenlämpötilassa vanadiinikarbonyyli on sinertävänvihreätä kiteistä ainetta. Monista muista metallikarbonyyleistä poiketen vanadiinikarbonyylillä on vanadiinilla 17 eikä 18 ulointa elektronia, mutta ei steerisistä syistä muodosta dimeeriä toisin kuin samaan ryhmään kuuluva niobiumin ja tantaalin karbonyyliyhdisteet. Magneettisuudeltaan se on paramagneettinen ja sen magneettinen momentti huoneenlämpötilassa on 1,81 "μ". Yhdiste on pyroforista eli se syttyy helposti ilman tai kosteuden vaikutuksesta. Aine liukenee huonosti tyydyttyneisiin hiilivetyihin, mutta paremmin muihin orgaanisiin liuottimiin. Vanadiinikarbonyyli voidaan helposti pelkistää heksakarbonyylivanadaatti(-I)ioniksi ([V(CO))]).
Vanadiinikarbonyyliä valmistetaan lähtien vanadiinitrikloridista. Ensimmäisessä vaiheessa yhdiste reagoi natriummetallin ja hiilimonoksidin kanssa muodostaen suolan Na[V(CO))]. Liuottimena reaktiossa käytetään diglyymiä tai pyridiiniä. Seuraavassa vaiheessa [V(CO))]-ioni hapetetaan väkevän fosforihapon avulla vanadiinikarbonyyliksi ja uutetaan petrolieetterillä.
Vanadiinikarbonyyliä voidaan käyttää vedytys- ja isomerointireaktioiden katalyyttinä.
Innan filmen tagit slut
Innan filmen tagit slut on ruotsalaisen Magnus Ugglan 24. lokakuuta 2007 julkaistu albumi. Se on hänen 16:s studioalbuminsa.
Pogo (täsmennyssivu)
Pogo voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Karl Gerhard passerar i revy
Karl Gerhard passerar i revy on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 2010 julkaistu albumi. Se on hänen neljästoista studioalbuminsa. Levy sisältää pelkästään Ugglan tekemiä cover-versioita esikuvansa kuplettilaulaja Karl Gerhardin kappaleista.
Magnus den store
Magnus den store on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 2013 julkaistu livealbumi. Albumi debytoi Sverigetopplistanin sijalla 5.
Thorleifs
Thorleifs oli ruotsalainen dansband. Thorleifs osallistui Melodifestivaleniin vuonna 2009 kappaleella "Sweet Kissing in the Moonlight".
Vuonna 2009 yhtyeen albumi "Gråt inga tårar" (1975) pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Canada Olympic Park bobsleigh, luge, and skeleton track
Canada Olympic Park bobsleigh, luge, and skeleton track on ratti-, skeleton- ja ohjaskelkkailuun soveltuva kelkkailurata Canada Olympic Parkissa Calgaryssa Kanadassa.
Canada Olympic Park bobsleigh, luge, and skeleton trackilla järjestettiin vuoden 1988 talviolympialaisten kelkkailukilpailut. Kelkkailurata on isännöinyt myös useita MM-kilpailuja ja radalla lasketaan säännöllisesti maailmancupkilpailuja.
Rataa rakennettiin syksystä 1984 kevääseen 1986 vuoden 1988 Calgaryn talviolympialaisia varten. Talviolympialaisissa Jamaika osallistui ensimmäistä kertaa neljän hengen rattikelkailukilpailuun, josta tehtiin myöhemmin "Kelkkajengi"-elokuva.
Arvingarna
Arvingarna on ruotsalainen dansband. Arvingarna valittiin Ruotsin edustajaksi Eurovision laulukilpailuun 1993. Gert Lengstrand & Lasse Holm sanoittamalla kappaleella "Eloise".