hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mihail Korsunov
Mihail Korsunov (s. 1. helmikuuta 1963 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen, sittemmin Virossa vaikuttanut, entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi suurimman osan urastaan Suomen alemmissa sarjoissa. Pääsarjauraa Korsunov loi Neuvostoliiton mestaruussarjassa ja Viron pääsarjassa.
Korsunov syntyi Moskovassa ja hänen kasvattajaseuransa oli Krylja Sovetov. Hän siirtyi Neuvostoliiton mestaruussarjassa pelaamansa kauden jälkeen sarjatasoa alemmas virolaiseen Talleks Tallinnaan kaudeksi 1986–1987.
Kaudeksi 1991–1992 Korsunov siirtyi Suomeen ja I-divisioonajoukkue Forssan Palloseuran riveihin. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 33+35=68, joilla Korsunov sijoittui koko sarjan pistepörssissä seitsemänneksi. Kahdella seuraavalla kaudella hän oli FoPS:n kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 1993–1994 Korsunov oli myös joukkueen paras maalintekijä 24 osumallaan. Kauden 1994–1995 hän pelasi Imatran Ketterässä.
Kauden 1996–1997 Korsunov pelasi Viron pääsarjaa Kreenholm/Narva 2000:n ja Kohtla-Järve Centralin joukkueissa. Hän voitti koko sarjan pistepörssin tehoilla 35+29=64. Kaudeksi 1997–1998 Korsunov palasi Suomeen ja siirtyi II-divisioonajoukkue KooKoohon, jonka toiseksi paras maalintekijä hän oli Raine Pulkkisen kanssa 21 osumallaan. Kaudella 1998–1999 Korsunov jatkoi uraansa samassa sarjassa pelanneessa Anjalankosken Kiekossa. Joukkue siirtyi kaudeksi 1999–2000 pelaamaan I- ja II-divisioonien välille perustettua Suomi-sarjaa. Tuolloin hän voitti AaKoon sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 19+23=42. Korsunov päätti pelaajauransa kevääseen 2001.
Pelaajauransa jälkeen Korsunov toimi 2000-vuosikymmenen ja 2010-lukujen vaihteessa KooKoon A- ja B-nuorten apuvalmentajana.
Korsunov edusti Viroa B-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1998, C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1995, 1996 ja 1997 sekä C2-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1994. Viimeisimpänä mainittu turnaus päättyi kultaan ja sarjanousuun seuraavaksi vuodeksi C-sarjaan. Vuoden 1996 turnauksessa hän toimi Viron kapteenina. Korsunov pelasi myös vuoden 1999 pääsarjan MM-kilpailujen karsinnoissa.
Korsunov edusti myös Neuvostoliittoa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1981, jolloin hän voitti kultaa.
Csanád Szegedi
Csanád Szegedi (s. 22. syyskuuta 1982 Miskolc) on unkarilainen europarlamentaarikko ja entinen uusnatsi, joka valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2009 äärioikeistolaisen Jobbik-puolueen edustajana.
Vuonna 2007 Szegedi oli perustamassa Magyar Gárda -nimistä uusnatsijärjestöä, joka tunnuksissaan ja univormuissaan otti vaikutteita maassa 1930–1940-luvuilla toimineelta kansallissosialistiselta Nuoliristi-puolueelta. Unkarin viranomaisten kiellettyä Magyar Gárdan vuonna 2009 Szegedi liittyi Jobbikin jäseneksi ja tuli vielä samana vuonna valituksi Euroopan parlamentiin. Szegedin poliittinen agenda muodostui lähinnä juutalais- ja romanivastaisuudesta. Hän muun muassa väitti juutalaisten ja romanien olevan unkarilaisten vastaisessa liitossa, jonka tarkoituksena on saada heidät vähemmistön asemaan.
Vuonna 2012 protestantiksi kasvatettu Szegedi sai selville oman juutalaistaustansa. Hänen isoäitinsä oli ollut toisen maailmansodan aikana Auschwitzin keskitysleirillä ja isoisä puolestaan työleirillä. Saman vuoden heinäkuussa Szegedi ilmoitti luopuvansa kaikista tehtävistään Jobbik-puolueessa, mutta jatkoi kuitenkin europarlamentaarikkona. Nykyään hän käyttää juutalaista nimeä Dovid Szegedi ja harjoittaa uskontoaan aktiivisesti.
Halssilan kirkko
Halssilan kirkko on Jyväskylän seurakunnan Huhtasuon alueseurakunnan kirkkorakennus Jyväskylän Halssilan kaupunginosassa. Arkkitehdit Hannele Arantola, Antti Eskelinen ja Erkki Kantonen suunnittelivat metsäiselle kalliolle kirkon, joka valmistui 1969. Se toimii myös seurakuntakeskuksena, ja siellä on muun muassa kerho- ja nuorisotiloja. Rakennus on kaksikerroksinen. Kirkkosalissa on noin 200 istumapaikkaa, lisätilat yhdistettynä paikkamäärä kaksinkertaistuu.
Vuonna 2018 kirkko suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi.
Passio (ravintola)
Passio Keittiö ja Baari on helsinkiläinen laaturavintola, joka sijaitsee Kalevankadulla Kampissa. Ravintolan keittiömestarina toimii Jesse Vottonen Ravintolan perusti Panimoravintola Huvilan toimitusjohtaja ja olutmestari Jussi Hukkanen kahden muun osakkaan kanssa keväällä 2014.
Ravintola on saanut erinomainen arvion esimerkiksi TripAdvisorin runsaalta 300 arvioijalta sijoittuen 2. sijalle runsaasta tuhannesta palvelussa arvioidussa helsinkiläisestä ravintolasta. Myös talouslehti Kauppalehden Optio luokitteli Passion Helsingin kärkiravintoiden joukkoon.
Passio tarjoaa kotimaisten pientuottajien antimia höystettynä maailman mausteilla. Juomissa panostetaan käsityöläisyyteen ja laatuun. Oluet toimitti vuoden 2017 alkuun asti Panimoravintola Huvila ja viinit tulevat eurooppalaisilta pientiloilta. Nyttemmin oluet toimittaa Helsinkiläinen Ohrana Krouvi Panimo Korkeavuorenkatu 27:stä.
İsmet Atlı
İsmet Atlı (1931 Kozan – 4. huhtikuuta 2014 Kozan) oli turkkilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, vapaapainija ja olympiavoittaja.
Atlı voitti vapaapainissa sarjan 87 kg olympiakultaa Roomassa 1960. MM-kilpailuista hän saavutti vapaapainissa yhden hopean ja yhden pronssin ja kreikkalais-roomalaisella tyylillä yhden pronssin. Lisäksi hän sijoittui vuoden 1952 kesäolympialaisissa viidenneksi, vuoden 1956 kesäolympialaisissa neljänneksi, vuoden 1953 MM-kilpailuissa neljänneksi, vuoden 1955 MM-kilpailuissa viidenneksi ja vuoden 1962 vapaapainin MM-kilpailuissa neljänneksi. Välimeren kisoista Atlı paini sarjavoiton vuonna 1951.
Atlı kuoli Kozanissa 4. huhtikuuta 2014.
Le Mansin 24 tunnin ajo 1923
Le Mansin 24 tunnin ajo 1923 oli historian ensimmäinen Le Mansin 24 tunnin ajo. Se ajettiin 26.–27. toukokuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat André Lagache ja René Léonard.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2000
Le Mansin 24 tunnin ajo 2000 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 17.–18. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Frank Biela, Tom Kristensen ja Emanuele Pirro
Le Mansin 24 tunnin ajo 1999
Le Mansin 24 tunnin ajo 1999 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12.–13. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat BMW:llä ajaneet Joachim Winkelhock, Pierluigi Martini ja Yannick Dalmas
Konotop
Konotop (, ) on Sumyn alueella, Koillis-Ukrainassa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2013 alun asukasluku oli kaupungin osalta 88 787 ja koko kaupunkipiirin osalta 93 006; kaupunkipiirissä asui tällöin runsas 4 200 maaseutuasukasta. Lisäksi Konotop on 30 840 asukkaan Konotopin piirin keskus.
Šostka
Šostka (, ) on Sumyn alueella, Ukrainan pohjoisosissa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2013 alun asukasluku oli 79 058.
Kaupunkiin johtaa luoteesta, Venäjän Brjanskin alueen rajalta Novhorod-Siverskyin kautta saapuva ja kaakossa M02-valtatielle ja Hluh'iviin jatkava kantatie P65.
SS Emmy Friederich
SS Emmy Friederich oli saksalainen rahtialuksesta muutettu tankkeri toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Russell and Companyltä Greenockista Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Se laskettiin vesille 27. lokakuuta 1904, ja se valmistui vielä samana vuonna.
Aluksen omistajina olivat aluksi brittiläiset laivanvarustajat, ja sen nimi oli SS "Borderer".
Vuonna 1929 aluksen osti hampurilainen Reederei Eugen Friederich -varustamo, joka muutti sen toukokuussa 1930 tankkeriksi. "Emmy Friederich" lähti 16. lokakuuta 1939 Tampicosta Meksikosta lastinaan jäähdytysaineita Saksan laivaston Atlantilla purjehduksella olevan taistelulaivan "Admiral Graf Speen" ammusvarastojen jäähdytysjärjestelmään. Yhdysvaltain laivaston puolueettomuudenvalvontaristeilyllä olevat alukset, kuten lentotukialus USS "Ranger" ja raskas risteilijä USS "San Francisco", määrättiin etsimään alus ja seuraamaan sitä.
Britannian kuninkaallisen laivaston kevyt risteilijä HMS "Orion" ja Kanadan kuninkaallisen laivaston hävittäjä HMCS "Saguenay" havaitsivat 24. lokakuuta aluksen Jukataninsalmessa. Kevyt risteilijä HMS "Caradoc" pysäytti aluksen, jolloin "Emmy Friederichin" miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumisen viholliselle.
Kuoleman vaellus
Kuoleman vaellus on taiteilija Magnus Enckellin symbolistinen lyijykynä ja vesivärityö paperille vuodelta 1896. Kooltaan työ on 50,5 cm × 67,5 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1926.
Akvarellissaan "Kuoleman vaellus" Magnus Enckell tarkastelee ohi kiiruhtavaa kuolemaa etäältä, ikään kuin ulkopuolisena. Kuolema hahmo kulkee siinä aukealla talvimaisemassa, yksinäisenä, kohmeisena, paljain käsin ja jaloin. Luonnosmaisesti maalattu kuolema on pukeutunut synkkiin mustiin vaatteisiin ja luo realistisen, läheisen tunnun talven hiljaista maisemaa vasten. Aika on jähmettynyt koskemattomaan lumenpintaan ja hiljaisuuteen, mutta kuolema ei levähdä vaeltaessaan. Enckellin vaeltava kuolema aihe oli tuttu Suomessa varsinkin sen itäosissa. Siellä eli voimakkaana kuva personoidusta kuolemasta, joka kulki kylästä kylään, milloin ruton milloin horkan, ruven tai tautiukon lailla. Sen Magnus Enckell kuvaa tässä työssään tutuksi, mutta kuitenkin niin ei-toivotuksi vieraaksi talvimaisemaan.
Keväällä 1896 Enckell oleskeli usean kuukauden ajan Pietarissa. Aivan varmaa ei ole, onko akvarelli maalattu tuon matkan aikana vai jo vähän sitä ennen; kuitenkin tiedetään, että se valmistui kevättalvella 1896.
Maksim Gorkin muotokuva
Maksin Gorkin muotokuva on taiteilija Akseli Gallen-Kallelan öljyvärimaalaus, 70×89cm, kankaalle vuodelta 1906. Tämä Ateneumin taidemuseon hallussa oleva työ on Lydia Keirknerin testamenttilahjoitus museolle vuonna 1945.
Aseli Gallen-Kallela maalasi useita maalauksia Maksim Gorkista vuonna 1906. Maksim Gorki oli joutunut pakenemaan Venäjältä tuona vuonna ja sai turvapaikan Gallen-Kallelan luota yhdessä näyttelijä Maria Andrejevan kanssa. Gallen-Kallelaa ja Gorkia yhdisti osallistuminen Mir iskusstva -liikkeen syntyyn Pietarissa 1890-luvun loppuvuosina. Liikkeen johtoajatus oli taiteen vapaus, ja siihen osallistui sekä venäläisiä että suomalaisia taiteilijoita.
Tässä Ateneumin taidemuseon hallussa olevassa "Maksim Gorkin muotokuva" -maalauksessa Gorki istuu hieman kumarassa mustiin pukeutuneena. Hän katsoo surumielisen oloisena taiteilijaa, joka luo hänestä varsin eleettömän työn. Maksim Gorkista on muotokuva myös ainakin Turun taidemuseolla.
Gorki ja Andrejeva matkasivat Suomesta edelleen ulkomaille. Gallen-Kallela ja Gorki tapasivat viimeisen kerran luultavasti Pietarissa vuonna 1917 suomalaisen taidenäyttelyn avajaisissa juuri ennen vallankumouksen puhkeamista.
Heksafluoripropeeni
Heksafluoripropeeni (CF) on propeenin fluorattu johdannainen. Yhdistettä käytetään valmistettaessa fluoria sisältäviä polymeerejä.
Huoneenlämpötilassa heksafluoripropeeni on väritön ja ilmaa tiheämpi kaasu. Toisin kuin monet muut fluorialkeenit heksafluoripropeeni on suhteellisen pysyvää eikä polymeroidu itsestään helposti. Se kuitenkin reagoi helposti nukleofiilien kuten ammoniakin ja alkoholien kanssa. Ilma hapettaa sen heksafluoripropyleenioksidiksi. Kuumennettaessa yli 600 °C:n lämpötilaan heksafluoripropeeni hajoaa muodostaen oktafluori-2-buteenia ja perfluori-isobuteenia.
Heksafluoripropeenin valmistamiseen on useita tapoja. Teollisesti käytettyjä ovat muun muassa klooridifluorimetaanin ja tetrafluorieteenin kuumentaminen 600–900 °C:n lämpötilaan alennetussa paineessa ja inertin kaasun läsnä ollessa, 1,2,3-triklooripropaanin tai 3-klooripentafluori-1-propeenin fluoraus ja dehalogenointi, tai fluoroformin, natriumheptafluoributyraatin, klooritrifluorieteenin, tai 1-kloori-1,2,2,2-tetrafluorietaanin pyrolyysi.
Heksafluoripropeenia käytetään polymeerien valmistamiseen. Tyypillisesti siitä valmistettavat polymeerit ovat homopolymeerejä, joissa on mukana myös jokin toinen monomeeri. Näitä elastomeerejä voidaan käyttää muun muassa sähkökaapelien päällystämiseen. Usein käytettyjä muita monomeereja ovat tetrafluorieteeni ja 1,1-difluorieteeni.
Bah’mut
Bah'mut (, ) (vuosina 1924-1941, 1943-2016 (, )) on Itä-Ukrainassa Donetskin alueella sijaitseva, vuonna 1571 perustettu kaupunki ja kaupunkipiiri. Vuoden 2017 alussa kaupungin väkiluku oli 75 798, ja piiriin kuului Bah'mutin kaupungin ohella vain pieni Krasna Horan kaupunkityyppinen taajama (, 635 as.). Bah'mut toimii myös ympäröivän Bah’mutin piirin (108 637 as., 2017) hallintokeskuksena.
Tätä aiemmin kaupunkipiiri oli laajempi. Vuonna 2013 kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 77 620 ja koko kaupunkipiirin asukasluvuksi 103 977 henkeä. Bah'mutin kaupunkipiiriin kuului tuolloin Bah'mutin kaupungin ohella kaksi muutakin kaupunkia - Soledar (Соледар, 11 708 as.) ja Tšasiv Jar, (Часів Яр, 13 999 as.) - ja yksi kaupunkityyppinen taajama. Kaupunkipiirin asukasluku laski noin 20 % neuvostovuosista vuoteen 2013 mennessä. Vuoden alussa 2015 kaupunginvaltuuston mukaan asukkaita oli 103 027. Väestönlaskennassa vuonna 1989 asukkaita oli 125 400 ja vuonna 2001 yhä 113 400.
Kaupunki kantoi aiemmin Stalinin ystävän ja bolsevikkijohtaja "toveri Artemin" eli Fjodor Sergejevin nimeä mukaan, jonka viimeinen leposija on Moskovassa Kremlin muurin kupeessa. Ennen vuotta 1924 ja saksalaismiehityksen vuosina 1941-1943 käytössä ollut alkuperäinen nimi Bah'mut palautettiin Verkhovna Radan päätöksellä 4. helmikuuta 2016 osana Ukrainan dekommunistista lainsäädäntöä, jolla poistettiin neuvostoaikainen paikannimistö ja symboliikka. Kaupunki oli jo aiemmin 23. syyskuuta 2015 päättänyt palauttaa alkuperäisen nimen.
Artemivskin kaupunki joutui Itä-Ukrainan sodan alkuvaiheessa ns. Donetskin kansantasavallan venäläisjoukkojen käsiin 12. huhtikuuta 2014. Kaupungin ulkopuolella sijainnut Ukrainan armeijan 2572. panssari- ja tykistöasevarikko (sotilasyksikkö A4176) joutui Igor Girkinin johtamien joukkojen hyökkäyksen kohteeksi 24. huhtikuuta. Kevään aikana tukikohtaa vastaan hyökättiin viisi kertaa. Näistä hyökkäyksistä viimeisin ja suurin oli aamuyöllä 27. kesäkuuta, mutta tulokseton. Ukrainan armeijan 95. ilmakuljetusprikaati, Donbas- ja Artemivsk-pataljoonat, 3. erikoisjoukkojen rykmentti sekä A4176-tukikohdan joukot vapauttivat kaupungin 6. heinäkuuta, jolloin kaupungintalon katolle nousi jälleen Ukrainan lippu.
Kuutinvuoren kalliomaalaus
Kuutinvuoren kalliomaalaus sijaitsee Saimaalla Lietveden Koskenselän länsirannalla Kuutinvuoressa Puumalassa Etelä-Savossa. Maalauksen löysi Reino Parkkinen jo vuonna 1945, mutta ilmoitti siitä vasta vuonna 2005. Se ajoitetaan väljästi kivikauteen.
Saimaan Koskenselkä sijaitsee Puumalan niemen länsipuolella. Koskenselästä erkanee länteen Miettulanlahti, jonka länsirannalla Kuutinvuori sijaitsee. Kuutinvuoren ranta putoaa veteen osittain jyrkänteenä, jota jääkauden jäätiköt ovat hionneet. Hiotun pinnan alla on taimia kasvava vino terassi.
Maalauksen näkee vain vedestä veneellä tai järven jäällä seisten. Kallio erottuu kaukaa katsoen Puumalan ja Anttolan väliseltä maantieltä Miettulanlahden ylittävältä penkereeltä.
Maalauskalliolta pohjoiseen sijaitsee toinen pystykallio. Siihen on hakttu ainakin kaksi nimeä "Voima" ja "Rapid". Ne ovat olleet Gustaf Cederberg & Co:n hinaajia.
Terassin yläoulella on löytynyt maalauksia kahdelta eri korkeudelta. Alemmat jäljet ovat väriltään kellertäviä ja niistä voi erottaa kirjaimia. Ylempää, noin 6,5−7 metriä järven vedenpinnan yläpuolella, löytyvät esihistorialliset maalaukset. Ne ovat melko kuluneita ja sään haalistamia. Tunnistettu maalausalue on kooltaan 50×70 senttimetriä suuri. Alue rajoittu alhaalta kalliossa olevaan poikittaiseen halkeamaan.
Maalausalueen alaosasta erottuu kuvioita paremmin. Selvemmin erottuu kaksi ihmishahmoa, jotka on maalattu tikku-ukkomaisesti sormenpaksuisella vedoilla. Niidenkin jäljet ovat heikkoja. Eräät ovat havainneet kolmannen kuvion olevan hirvieläimen tai pitkänomiasesti maalatun kalan. Maalauksen yläosa on pahoin puuroutunut, eikä sieltä erotu kuvioita.
Maalauksen alla olevan vinon terassin korkeus jää 3,3 metriä maalauksen alapuolella, joten maalausta ei ole voitu tehdä terassilta käsin. Tällöin ainoa järkevä vaihtoehto on maalata veneessä istuen tai järven jäällä seisoen. Tämä mahdollistaisi maalauksen ajoittamisen muinaisen Saimaan vedenpinnan korkeuden mukaan.
Regulares
Regulares (Fuerzas Regulares Indígenas) on vuonna 1911 perustettu Espanjan asevoimien yksikkö, joka alun perin toimi Espanjan Marokossa. Sen vapaaehtoiset oli värvätty paikallisesta väestöstä ja upseeristo koostui espanjalaisista. Vuonna 1956 tapahtuneeseen Marokon itsenäistymiseen saakka Regulares muodosti Espanjan Afrikan armeijan yhdessä muukalaislegioonan kanssa. Nykyään se koostuu kahdesta seremoniallisesta rykmentistä, joiden sotilaat ovat suurimmaksi osaksi kotoisin Marokon rannikolla sijaitsevista Espanjalle kuuluvista Ceutan ja Melillan kaupungeista.
Regulares on historiansa aikana osallistunut muun muassa Rifin sotaan vuosina 1920–1926 sekä Espanjan sisällissotaan 1936–1939, jossa se taisteli kenraali Francon johtamien kansallismielisten puolella toisen tasavallan hallitusta vastaan. Tasavaltalaiset käyttivät sodan aikana Regulares-joukoista nimitystä ”maurit” (”moras”). Myös sisällissodan käynnistänyt sotilaskapina alkoi Regularesin ja muukalaislegioonan Marokossa sijainneista tukikohdista. Vuonna 1934 kenraali Franco käytti joukkoja Pohjois-Espanjassa tapahtuneen Asturian kaivoslakon veriseen kukistamiseen.
Marokon itsenäistymisen yhteydessä Regularesin sotilaat siirtyivät vastaperustetun Marokon kuninkaallisen armeijan riveihin.
Saksan 3. vuoristodivisioona
Saksan 3. vuoristodivisioona () oli Itävallan Graziin sijoitettu Saksan maavoimien yhtymä. Se oli lähes koko toisen maailmansodan etulinjassa lukuun ottamatta Norjan suojaamista 1940–1941.
Itävallan Saksaan liittämisen jälkeen Wehrkreis XVIII perusti 1. huhtikuuta 1938 Grazissa aiemmasta Itävallan maavoimien 5. ja 7. divisioonista Saksan maavoimien 3. vuoristodivisioonan.
Syyskuussa 1939 divisioona osallistui Puolan offensiiviin osana Etelän armeijaryhmän 14. armeijaa, mutta se siirrettiin jo ennen sotatoimien päättymistä Ranskan vastaiselle rajalle. Vuonna 1940 divisioona osallistui Norjan valtaukseen, jolloin vuoristorykmentti 138 valtasi Trondheimin ja divisioonan loppuosa Narvikin. Divisioona kävi 9. huhtikuuta alkaen pitkällisen taistelun kaupungin ja sataman hallinnasta ollen jo lähes luovuttamassa ennen kuin liittoutuneet vetäytyivät alueelta kesäkuussa Ranskan puolustuksen romahdettua.
Divisioona siirrettiin 1941 Lappiin, jossa se osallistui kesäkuussa operaatio Hopeaketussa hyökkäykseen Neuvostoliittoon. Se kuitenkin epäonnistui tavoitteessaan vallata Murmansk. Divisioona palasi täydennettäväksi Saksaan, mutta vuoristojääkärirykmentti 139 jäi Suomeen. Divisioona palasi Norjaan vuonna 1942, missä se oli armeijan reservinä.
Divisioona siirrettiin elokuussa itärintamalle, jossa se oli Pohjoisen armeijaryhmän reservinä Leningradin lähistöllä osallistuen kaupungin piiritykseen. Divisioona siirrettiin marraskuussa Etelän armeijaryhmään, joka oli vaarassa romahtaa Volgalla kärsityn tappion seurauksena. Divisioona osallistui Stalingradin saarron purkuyrityksiin. Vuosina 1943-1944 divisioona kärsi suuria tappioita taistellessan Donetskissa, Miusissa, Melitopolissa ja Nikopolin sillanpäässä. Elokuussa se joutui taistelemaan etenevää puna-armeijaa ja selustassa hyökkäävää Romanian armeijaa vastaan. Kärsittyään raskaita tappioita divisioonan jäänteet peräytyivät Karpaattien itäosiin. Sodan lopun divisioona taisteli Unkarissa ja Slovakiassa, kunnes se lopulta antautui puna-armeijalle Ylä-Sleesiassa Deutsch-Brodissa nykyisessä Tšekissä toukokuussa 1945 osana 1. panssariarmeijaa.
Divisioonankomentajina olivat:
Martin Paasi
Martin Paasi (s. 1972) on suomalainen rahoitusalan ammattilainen.
Paasi aloitti uransa arvopaperivälittäjänä Handelsbankenissa vuonna 1997. Paasi ehti toimia Handelsbankenissa myös salkunhoitajana, kunnes siirtyi Helsingin Pörssiin pääanalyytikon tehtäviin vuonna 1999. Helsingin Pörssissä Paasi vastasi kvantitatiivisesta portfolioanalyysistä sekä pörssi-indeksien julkaisemisesta.
Vuonna 2000 Paasi siirtyi Seligson & Co -rahastoyhtiöön rahastosalkunhoitajaksi. 2001 hänet nimitettiin Seligson & Co -rahastoyhtiön toimitusjohtajaksi. Vuonna 2002 Seligson & Co listasi Suomen ensimmäisen pörssinoteeratun rahaston (Exchange Traded Fund, ETF) Seligson OMX Helsinki 25 ETF:n (SLG OMXH25). Paasi toimi myös Seligson & Co -rahastoyhtiössä Phalanx-nimisen hedge-rahaston salkunhoitajana.
Vuonna 2006 Paasi siirtyi tukholmalaiseen East Capital Asset Managementiin varatoimitusjohtajaksi ja sitten toimitusjohtajaksi. Vuonna 2009 hän siirtyi pörssiyhtiö Amanda Capitalin toimitusjohtajaksi sekä Amanda Capitalin tytäryhtiö Amanda Advisorsin hallituksen puheenjohtajaksi. Kesäkuussa 2011 Paasi perusti konsulttiyritys Recubatorin, jonka kautta Paasi toimii pankkien neuvonantajana. Paasi on kehittänyt mallin, jolla pankit voivat siirtää ongelmalainansa ("non-performing loan", NPL) siihen tarkoitettuun rahastoon.
Konsultointitoimen ohella Paasi aloitti talousasiantuntijana Nordnet Suomessa maaliskuussa 2014.
Koulutukseltaan Paasi on kauppatieteiden maisteri ja CEFA (Certified European Financial Analyst).
Bogdan Bogdanović (koripalloilija)
Bogdan Bogdanović (, s. 18. elokuuta 1992 Belgrad) on serbialainen koripalloilija.
Bogdanović pelasi juniorina koripalloa Zitko Basketin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi FMP Zeleznikiin. Hän pelasi FMP:n kanssa muun muassa nuorten Euroliigaa kaudella 2009–2010. Vuonna 2010 Bogdanović siirtyi KK Partizaniin, jossa hän debytoi Euroliigassa kaudella 2012–2013. Samana kautena hänen vastuunsa lisääntyi ja hän yli kaksinkertaisti pistekeskiarvonsa Serbian liigassa 9,8 pisteeseen ottelua kohden.
Bogdanović voitti Partizanin kanssa Serbian-mestaruuden vuosina 2011–2014 sekä Adrianmeren liigan vuosina 2011 ja 2013. Kaudella 2013–2014 hänet valittiin Euroliigan nousevaksi tähdeksi. Kesällä 2014 Bogdanović osallistui , jossa Phoenix Suns varasi hänet tilaisuuden 27:ntena pelaajana. Hän ei kuitenkaan siirtynyt NBA:han vaan teki kesällä 2014 monivuotisen sopimuksen turkkilaisen Fenerbahçen kanssa.
Heinäkuussa 2017 Bogdanović siirtyi NBA:han, Sacramento Kingsiin.
Junioritasolla Bogdanović edusti maansa juniorimaajoukkueita alle 18- ja alle 19-vuotiaissa. Hän saavutti alle 19-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Vuonna 2013 hän pelasi ensimmäiset aikuisten arvokisansa, kun hän oli mukana Serbian maajoukkueessa EM-kilpailuissa. Bogdanović teki turnauksessa keskimäärin 9,4 pistettä ottelua kohden. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Bogdanović saavutti vuoden 2014 MM-kilpailuista, joissa Serbia sijoittui Yhdysvaltain jälkeen hopealle. Myös Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 Serbia saavutti Yhdysvalloille hävittyään hopeaa. Vuoden 2017 EM-kilpailuista Serbia saavutti jälleen hopeaa hävittyään loppuottelussa Slovenialle.
Bogdan Bogdanović
Bogdan Bogdanović -nimisiä henkilöitä ovat:
Rio 2
Rio 2 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tietokoneanimoitu 3D-elokuva, jonka on ohjannut Carlos Saldanha. Elokuva on jatko-osa vuoden 2011 elokuvalle "Rio". Maailmanlaajuisesti elokuva sai ensi-iltansa 20. maaliskuuta 2014, ja Yhdysvalloissa ja Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 11. huhtikuuta 2014.
Blu ja Jewel asuvat Rio de Janeirossa 3 lapsen Carlan, Bian ja Tiagon kanssa. Eräänä päivänä he lähtevät lomalle Amazonin sadenmetsään ja Blu tapaa tulevan appiukkonsa Eduardon sekä Jewelin lapsuudenystävän Roberton. Samalla Nigel juonii jotain, eikä huomaa, että nuolimyrkkysammakko Gabi on ihastunut häneen.
http://www.skenet.fi/artikkeli/14/04/rio-2
Pauli Vuorisalo
Pauli Juhani Vuorisalo (16. huhtikuuta 1944 Kankaanpää – 21. joulukuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija. Hän edusti niin sanottua pariisilaista koulukuntaa, joka teki kuvataiteita hyvin laaja-alaisesti. Vuorisalon tuotanto käsittää piirroksia ja grafiikkaa, guasseja, keramiikkaa, lasitöitä sekä taidetekstiilejä, kuten gobeliineja. Lisäksi hän kirjoitti runoja. Vuonna 1965 hän oli mukana perustamassa Kankaanpään taidekoulua.
Vuorisalo syntyi Kankaanpäässä. Hän osallistui 16-vuotiaana yhteisnäyttelyyn Porissa vuonna 1960, jolloin hän myös liittyi Porin Taiteilijaseuran jäseneksi. Sen jälkeen Vuorisalo opiskeli Suomessa sekä 1969–1974 Pariisissa, jonne hän kertoi paenneensa suomalaisen taidemaailman ahdasmielisyyttä. Vuosina 1987 ja 2011 Vuorisalo oli Arabian vierailevana taiteilijana ja teki 1980-luvulla myös kangasmallikokoelman Marimekolle. Vuosina 1991–1992 hän oli Maailman luonnonsäätiön Suomen rahaston "Taide ja ekologia" -kampanjan taiteilija. Vuorisalo on myös suunnitellut lasimaljakkosarjan Iittalalle. Vuonna 1992 hän kuvitti Edgar Allan Poen novellikokoelman "Korppi ja kultakuoriainen ja muita kertomuksia" (WSOY).
Vuorisalon teoksia on muun muassa Amos Andersonin taidemuseon, Ateneumin, Didrichsenin taidemuseon, Designmuseon, Arabian tehtaan museon sekä Satakunnan museon kokoelmissa. Niitä on myös Ranskan valtion ja useiden yritysten kokoelmissa, sekä useissa koti- ja ulkomaisissa yksityiskokoelmissa. Hänen viimeinen näyttelynsä oli Helsingissä Kulttuurikeskus Sofiassa vuonna 2012.
Joulukuussa 2017 Vuorisalolla todettiin syöpä, ja hän menehtyi vain viikkoa myöhemmin Haartmanin sairaalassa Helsingissä.
Gennadios Skholarios
Gennadios Skholarios (; n. 1400–1473) oli bysanttilainen teologi, filosofi ja Konstantinopolin patriarkka vuosina 1454–1464.
Gennadios oli maallikkonimeltään "Georgios Kourtesios Skholarios" (). Hän otti nimen Gennadios ryhtyessään munkiksi. Hän oli oppinut sekä kreikkalaisessa että latinankielisessä kirjallisuudessa.
Filosofiassaan Gennadios oli omaksunut aristotelismin. Hän kirjoitti Aristoteles-kommentaareja, muun muassa kommentaarit teoksiin "Kategoriat" ja "Tulkinnasta", sekä kommentaarin Porfyrioksen teokseen "Isagoge". Näissä hän hyödynsi varhaisempia latinankielisiä kommentaareja. Gennadios katsoikin olevansa häntä edeltäneitä bysanttilaisia kommentaattoreita etevämpi, koska kykeni hyödyntämään esimerkiksi Tuomas Akvinolaisen teoksia sekä latinaksi käännettyjä Avicennan ja Averroeksen kommentaareja. Gennadios myös käänsi Tuomaan teoksia kreikaksi.
Gennadios vastusti Georgios Gemistos Plethonin ajattelua ja kirjoitti tätä vastaan. Hän katsoi Plethonin vievän ajattelullaan pohjan paitsi Aristoteleelta myös koko kristilliseltä uskolta — Plethon katsoi, ettei Aristoteleen Jumala ole maailman luoja ja kannatti kristinuskon sijaan hellenististä polyteismiä.
Kirkollisissa toimissaan Gennadios kannatti aiemmin idän ja lännen kirkkojen yhdistymistä ja hyväksyi yhdistymisen Firenzen kirkolliskokouksessa. Konstantinopoliin palattuaan hän kuitenkin muutti mieltään. Kirkkojen yhdistyminen raukesi Konstantinopolin valtauksen myötä. Vuosi valtauksen jälkeen Gennadioksesta tuli Konstantinopolin patriarkka. Näin hän oli ensimmäinen tässä virassa osmaanien vallan alla toiminut.
Johannes Siinailainen
Johannes Siinailainen ("Johannes Skolastikko", "Johannes Klimakos"; , "Portaiden Johannes"; n. 525 Syyria – 30. maaliskuuta 606 Siinai) oli bysanttilainen munkki ja Siinain vuoren luostarin igumeni, joka tunnetaan ennen kaikkea teoksestaan "Portaat" ("Klimaks"). Häntä kunnioitetaan pyhänä sekä ortodoksisessa että katolisessa kirkossa.
Johannes oli kotoisin Syyriasta. Hän sai hyvän koulutuksen ja ryhtyi munkiksi kuusitoistavuotiaana. Hän muutti Siinain erämaahan ja eli erakkona jonkin matkan päässä Siinain luostarista. Vuonna 600, 75-vuotiaana, luostarin munkit nostivat hänet luostarin igumeniksi. Hän toimi tässä tehtävässä neljä vuotta, kunnes vetäytyi erakoksi odottamaan kuolemaansa. Erakkomajassaan hän kirjoitti teoksensa "Portaat" ohjeeksi muille munkeille. Teos on ollut suosittu luostarielämän ja -asketismin käsikirja sekä idässä että lännessä.
Teoksensa ansiosta Johannes sai lisänimen "Klimakos". Ortodoksinen kirkko kunnioittaa suuren paaston neljättä sunnuntaita "Johannes Siinailaisen sunnuntaina". Katolisessa kirkossa Johanneksen muistopäivä on tämän kuolinpäivä 30. maaliskuuta.
Pablo Cortizo
Pablo Cortizo (s. 1. syyskuuta 1989) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa kyproslaista AO Ayia Napaa. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti vuosina 2013-2014 Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Aiemmin hän on pelannut kotimaansa lisäksi Perussa. Cortizon kasvattajaseura on Ferro Carril Oeste. Hänet tunnetaan hyvästä tekniikasta ja pelinäkemyksestä.
Suomuvatsamuura
Suomuvatsamuura ("Pittasoma michleri") on töpökkien heimoon varpuslintu
Suomuvatsamuuraa tavataan Costa Ricassa, Kolumbiassa ja Panamassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pierre Issa
Pierre Issa (s. 11. syyskuuta 1975) on pelaajauransa jo päättänyt eteläafrikkalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Nykyisin Issa toimii Olympiakos FC:n urheilujohtajana. Hänet muistetaan parhaiten hänen kahdesta omasta maalistaan Ranskaa vastaan vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoissa. Hän pelasi Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueessa yhteensä 47 ottelua.
Issa aloitti ammattilaisuransa toisen kotimaansa Ranskan USL Dunkerquessa, josta matka jatkui maan suurseuraan Olympique de Marseilleeen 1995. Hän pelasi kuusi kautta Marseillessa, ennen kuin hän Chelsea-lainan kautta siirtyi Watford FC:hen. Seuraavana vuonna Issa siirtyi Libanoniin, Olympic Beirutin (myöh. Tripoli SC) riveihin. Heti ensimmäisellä kaudellaan Libanonissa hän voitti sekä maan liigan että cupin. Seuraavana vuonna hän sai kuitenkin lähteä uusien omistajien myötä. Tämän jälkeen Issa siirtyi Kreikkaan, jossa hän viettikin loppu-uransa; ensin Ionikos F.C.:ssä ja viimeiset neljä kautta OFI Kreetassa. Pierre Issa lopetti uransa vuonna 2009.
Pierre Issa kuului Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueeseen vuosien 1998 että 2002 maailmanmestaruuskilpailuissa. Yhteensä hän pelasi "Bafana Bafanassa" 47 ottelua ilman maaleja.
Rosvomuura
Rosvomuura ("Pittasoma rufopileatum") on töpökkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Rosvomuuraa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja sen arvellaan olevan vähenemässä nopeasti. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi.
Pikku Kukka
Pikku Kukka on Lotta Savolaisen ja Emilia Norpan perustama helsinkiläinen popyhtye.
Koripallo kesäolympialaisissa 2004 – naisten turnaus
Naisten koripalloturnaus kesäolympialaisissa 2004 alkoi 14. elokuuta 2004 ja päättyi 28. elokuuta 2004.
14. elokuuta 2004
16. elokuuta 2004
18. elokuuta 2004
20. elokuuta 2004
22. elokuuta 2004
14. elokuuta 2004
16. elokuuta 2004
18. elokuuta 2004
20. elokuuta 2004
22. elokuuta 2004
24. elokuuta 2004
24. elokuuta 2004
25. elokuuta 2004
27. elokuuta 2004
27. elokuuta 2004
27. elokuuta 2004
28. elokuuta 2004
28. elokuuta 2004
Kostjantynivka
Kostjantynivka (, ) on Itä-Ukrainassa Donetskin alueella sijaitseva kaupunki. Kaupungin halki kulkee Kriboi torets -joki ja rautatie. Aluekeskus Donetskiin on 72 kilometrin matka. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 77 066 (2013). Kaupungin asukasluku oli vuoden 2013 alkuun mennessä pudonnut 28,4 % neuvostovuosista. Väestönlaskennassa vuonna 1989 asukkaita oli 107 600 ja vuonna 2001 yhä 95 100.
Kaupungissa sijaitsee myös ympäröivästä maaseudusta koostuvan, 19 160 asukkaan (2013) Kostjantynivkan piirin hallintorakennus. Maaseutupiirin asukasluku oli vähentynyt selvästi hitaammin, eli 10,0 % vuosien 1989 ja 2013 välillä.
Eräs venäläislähde kuvaa eri nimillä kulkeneen paikkakunnan historiaa vuodesta 1812, Suuri neuvostotietosanakirja puolestaan mainitsee tämän rautatien varrella sijaitsevan taajaman perustamisajankohdaksi vuoden 1870. Kaupungissa on muun muassa metalliteollisuutta, kotiseutumuseo ja rautatieasema.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1989
Jalkapallon II divisioonan kausi 1989 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmessa 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan I divisioonaan. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan III divisioonaan.
22 maalia
13 maalia
12 maalia
11 maalia
9 maalia
21 maalia
17 maalia
16 maalia
14 maalia
13 maalia
20 maalia
16 maalia
12 maalia
11 maalia
10 maalia
Gerard Lake
Gerard Lake, Laken ensimmäinen varakreivi (27. heinäkuuta 1744 Harrow, Middlesex – 20. helmikuuta 1808 Lontoo) oli brittiläinen kenraali, joka muistetaan parhaiten vuoden 1798 Irlannin kapinan kukistamisesta sekä vuosina 1803–1805 Intiassa johtamistaan sotaretkistä.
Gerard Lake oli kuningas Jaakko I:n sihteerinä 1610-luvulla toimineen Thomas Laken jälkeläinen. Hän osallistui seitsenvuotiseen sotaan, Yhdysvaltain vapaussotaan lordi Charles Cornwallisin komentamissa brittijoukoissa sekä 1793 alkaneisiin Ranskan vallankumoussotiin. Lake nimitettiin Irlantiin sijoitettujen brittijoukkojen komentajaksi huhtikuussa 1798, ja hän sai tehtäväkseen kukistaa hieman myöhemmin puhjenneen kapinan. Hän löi kapinalliset 21. kesäkuuta Vinegar Hillin taistelussa ja – saatuaan Cornwallisin esimiehekseen – pakotti Irlantiin maihinnouseet ranskalaiset antautumaan syyskuun alussa Ballinamuckin taistelun jälkeen.
Vuonna 1800 Lake nimitettiin brittijoukkojen komentajaksi Intiassa ja hän saapui Kalkuttaan heinäkuussa 1801. Hänet ylennettiin 1802 täyden kenraalin arvoon. Lake kunnostautui elokuussa 1803 puhjenneessa sodassa intialaista Maratin valtakuntaa vastaan. Hän valtasi heti syyskuun alussa Gwaliorin maharadža Daulatrao Sindhialta järeän Alygarhin linnakkeen ja viikkoa myöhemmin Delhin. Laken voitot siirsivät Gangesin ja Jumnan väliset alueet Delhi mukaan luettuina brittien valtapiiriin. Lokakuussa 1803 hän osallistui Arthur Wellesleyn alaisuudessa Assayen taisteluun, valtasi lyhyen piirityksen jälkeen Agran, ja löi 1. marraskuuta Sindhian armeijan Laswarin taistelussa. Parlamentti palkitsi hänet seuraavana vuonna päärinarvolla nimellä "Delhin ja Leswarreen paroni". Vuoden 1804 lopussa Lake osallistui Wellesleyn sotaretkeen Indoren maharadža Yashwantrao Holkaria vastaan. Hän voitti Holkarin marraskuussa Farrukhabadin taistelussa, mutta tultuaan itse lyödyksi takaisin Bharatpurissa hän solmi rauhan huhtikuussa 1805. Lakesta tuli 1806 Intian joukkojen ylipäällikkö. Hän palasi Englantiin seuraavana vuonna, jolloin hän sai varakreivin arvon nimellä "Lake of Delhi and of Aston Clinton".
Heartbleed-haavoittuvuus
Heartbleed-haavoittuvuus on 7. huhtikuuta 2014 paljastunut tietoverkkojen OpenSSL-kirjastoja koskeva haavoittuvuus. Aukon virallinen nimi on CVE-2014-0160, mutta se tunnetaan nimellä Heartbleed. Se aiheuttaa verkkopalveluille monia riskejä, koska haavoittuvuuden kautta saattoi vuosien ajan vuotaa sekä palvelun käyttäjien salasanoja ja käyttäjätunnuksia sekä salatun yhteyden luomista varten tarvittava palvelinsertifikaatin salausavain. Hyökkääjä voi tällöin urkkia käyttäjien käyttäjätunnuksia. Haavoittuvuuden koodasi saksalainen Robin Seggelman uutenavuotena 2011.
Haavoittuvia OpenSSL-kirjastoja käyttäneistä palveluista on vaihdettava salasanat, mutta vasta sen jälkeen, kun palvelun haavoittuvuus on korjattu. Mahdollisuus palvelinsertifikaatin salausavaimen vuotamiseen aiheuttaa verkkourkintariskin. Suomalaisten käyttämiä tälle haavoittuvuudelle altistuneita palveluja ovat Google, Facebook, Instagram, Pinterest, Tumblr, Yahoo, Amazon.com, Dropbox, GitHub, SoundCloud ja Wikipedia.
Haavoittuvuuden löysivät samanaikaisesti oululaisen tietoturvayhtiö Codenomiconin tutkijat Riku, Antti ja Matti sekä Google Securityn tutkija Neel Mehta. Löytäjät myös tuotteistivat haavoittuvuuden luomalla sille nimen ja logon.
Tunnetuimmat verkkopalvelut korjasivat haavoittuvuuden melko pian, mutta vähemmän käytetyissä oli monia, jotka eivät tehneet korjausta. Tietoturvayritys Errata Security löysi alun perin 600 000 Hearthbleed-haavoittunutta palvelinta. Kuukausi myöhemmin haavoittuvuus oli 300 000 koneessa, eikä määrä enää jatkossa olennaisesti vähentynyt. Arvellaan, että Heartbleed häviää vasta vähitellen seuraavan vuosikymmenen aikana, sitä mukaa kun vanhoja palvelimia vaihdetaan uusiin.
Mary Barra
Mary Teresa Barra (o.s. Makela, s. 24. joulukuuta 1961, Detroit) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka on ollut General Motorsin toimitusjohtajana 15. tammikuuta 2014 lähtien. Tammikuussa 2016 hänestä tuli myös yhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Mary Barran sukujuuret ovat satakuntalaisessa Köyliön kunnassa olevassa Kankaanpään kylässä. 1900-luvun alussa köyliöläinen torpparin poika Viktor Mäkelä muutti Yhdysvaltoihin. Siellä hän meni naimisiin Teuvalta kotoisin olevan Maria Luoman kanssa. He asuivat Minnesotassa olevassa pienessä Mountain Ironin kaivoskaupungissa. He saivat kolme lasta: kaksi tyttöä ja pojan. Pojan nimi oli Reino, mutta häntä alettiin kutsua nimellä Ray. Ray meni toisen polven amerikansuomalaisen Eva Pyykkösen kanssa naimisiin. He saivat 1961 Mary-tyttären. Ray työskenteli 40 vuotta Pontiacin autotehtaalla Detroitin alueella, ja perhe asui Waterfordin esikaupungissa. Barra osaa jonkin verran suomea, jonka hän on oppinut kotona isältään.
Mary Barra aloitti sähköinsinöörin opinnot General Motorsin opistossa, joka tunnetaan nykyään nimellä Kettering University (B.Sc.-tutkinto). Opintoihin kuului paljon työharjoittelua, ja hän olikin jo 18-vuotiaana ensimmäisen kerran General Motorsin palkkalistoilla. Opistossa hän tutustui myös tulevaan aviomieheensä. Tämän jälkeen hän suoritti MBA-tutkinnon Stanfordin yliopistossa.
Barran urakehitys on ollut General Motorsissa nopeaa. Vuonna 2008 hänet valittiin johtamaan konsernin tuotantotekniikkaa, ja vuonna 2011 hänestä tuli maailmanlaajuisen tuotekehityksen johtaja. Vuonna 2014 Mary Barrasta tuli General Motorsin toimitusjohtaja ja tammikuussa 2016 myös hallituksen puheenjohtaja. Hän on keskittynyt yhtiön kannattavuuden parantamiseen. Yhtiö onkin vetäytynyt heikoimmin kannattavista vientimaistaan ja on suuntautumassa uudelleen. Liikevaihto nousi yli 9 prosenttia vuonna 2016. Barra on kertonut yhtiön siirtyvän kohti täyssähköautoja. Barra on noussut myös Disneyn hallituksen jäseneksi.
Barra on noussut erittäin korkealle hänen vaikutusvaltaansa arvioivilla listoilla. Forbes sijoitti hänet vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 5. Talousjulkaisu Fortune arvioi hänet samana vuonna kaikkein vaikutusvaltaisimmaksi naispuoliseksi yritysjohtajaksi Yhdysvaltain talouselämässä.
Barra on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Marzemino
Marzemino (myös "Berzamino", "Berzemino" tai muun muassa "Balsamina nera") on viinirypälelajike. Se on italialainen alkuperäislajike, jota viljellään maassa laajalti, mutta erityisesti koillisilla alueilla Trentino-Etelä-Tirolissa, Lombardiassa ja Venetossa. Levinneisyydestään huolimatta lajike on suhteellisen harvinainen: sitä viljellään vain noin 10 neliökilometrin alueella. Marzemino-rypäle kypsyy myöhään ja on sen vuoksi altis hometaudeille.
Italian lisäksi Marzemino-rypälettä viljellään myös muualla niin Vanhassa kuin Uudessakin maailmassa. Nimellä on viitisenkymmentä synonyymiä. Viinin valmistuksen lisäksi rypäleitä syödään sellaisenaan pöytärypäleenä.
Rypälettä käytetään kymmenissä italialaisissa laatuviineissä, useimmiten sekoitettuna muihin rypäleisiin. Marzeminoa sisältäviä viinejä löytyy seuraavista DOC- tai DOCG-luokitelluista viineistä:
Lombardiassa Marzeminoa käytetään lähes pelkästään sekoitettuna Barbera-, Sangiovese- tai Merlot-rypäleisiin.
Kampusradio
Kampusradio on radiokanava, jota ylläpitävät oppilaitoksen opiskelijat. Yleensä ohjelmasisältö on opiskelijoiden omaa tuotantoa, mutta mukana voi olla myös alueen muita toimijoita. Kampusradioiden toiminta voi olla osa opintoja tai sen tarkoituksena on olla vaihtoehto kaupalliselle tai yleisradiotoiminnalle. 
Kampusradioita yhdistää ympäri maailmaa tavoite tukea musiikin tekijöitä joiden tuotanto ei vielä ole kaupallisia hittejä. Kampusradioiden ohjelmisto ei ole nykyisten kaupallisten formaattiradioiden tapaan tiukasti säänneltyä, joten tämä antaa mahdollisuuden tarjota soittoaikaa uusille nouseville ja erityisesti paikallisille kyvyille. Tästä syystä kampusradiot ovatkin olleet vuosikymmenten varrella mukana uusien musiikkisuuntausten nostamisessa laajempaan tunnettuuteen. Tällaisia kampusradioiden tukemia genrejä ovat olleet mm. punk, new wave, indie ja hiphop jo paljon ennen kuin niistä tuli valtavirtamusiikkia.
Kampusradioiden ohjelmasisältö on vaihtelevaa sisältäen usein uutisia, urheilua, puheohjelmaa ja musiikkia. Kampusradioiden ohjelmatarjontaa voidaan hyvin kuvata sanoilla luova ja vapaamuotoinen. Esiin nostetaan opiskelijoita kiinnostavia ajankohtaisia asioita ja kritiikki opiskelijoiden asemaa heikentäviin muutoksiin on yleistä. Maailmalla kampusradiot ovat usein suosittuja tiedonjakajia myös oppilaitosyhteisön ulkopuolella ja niitä pidetään valtamedioiden vaihtoehtona.
Suomessa kampusradiotoiminta on vielä lapsenkengissä. Ainoa ympäriviikkoista ja vuotista lähetystoimintaa harrastava kampusradioasema on Lahden ammattikorkeakoulun radioasema LiMu Radio. Muita opiskelijavoimin toimivia radioasemia ovat mm. oululainen RattoRadio, tamperelainen Rakkauden Wappuradio ja Otaniemessä toimiva Radiodiodi, jotka ovat vappuradioita sekä Radio Säteily Rovaniemeltä joka sekin toimii vain muutaman viikon vuodessa.
LiMu Radio
Rattoradio
Radio Säteily
Rakkauden wappuradio
Radiodiodi
LiMu Radio
LiMu Radio on Lahden ammattikorkeakoulun opiskelijoiden ympärivuotista lähetystoimintaa tuottava internet-radiokanava. LiMu Radion nimi viittaa hieman harhaanjohtavasti alkoholittomiin virvokkeisiin, mutta nimen etymologia juontaa juurensa lahtelaiseen jo perinneherkun statuksen ansainneeseen grilliruokaan - lihamukiin. Nimi lyhennettiin Lihamuki Radiosta muotoon LiMu Radio.
Mukana toiminnassa on tällä hetkellä tekniikan, muotoilun ja liiketalouden opiskelijoita. Radiotoiminta ei ole opintoihin kuuluvaa, vaan sitä tehdään vapaaehtoispohjalta. LiMu Radion ensilähetys toteutettiin 26.4.2013, jolloin lainalaittein erittäin epäergonomisessa ja ilmastoimattomassa varastokomerossa tehtiin lahtelaisen kampusradiotoiminnan historiaa.
Radio on alkuvaiheessa herättänyt kiinnostusta myös perinteisten radioasemien suunnalta. Alkuvaiheen suunnittelussa oli mukana mm. lahtelaiset pitkän linjan radiopersoonat Tapani Ripatti ja Joni Heinonen. LiMu Radio on tarjonnut ohjelma-aikaa myös näille kokeneemmille ammattilaisille ja yhteistyö näyttää jatkuvan myös näissä merkeissä.
Radioaseman toimintaa voisi kuvata sanoilla innostuneisuus, itse tekeminen, monipuolisuus ja anarkia. Lähetyksissä käsitellään herkkiä aiheita, kuten muutoksia suomalaisessa ja lahtelaisessa opiskelijapolitiikassa sekä viimeisimpiä urheilusankareidemme töppäyksiä. Mukana on myös ihmettelyä yleisesti lahtelaisista ilmiöistä. Kanava toimii monikansallisena äänitorvena, sillä toimittajakuntaan on liittynyt myös Lahdessa opiskelevia opiskelijoita mm. Venäjältä sekä Pakistanista.
Lyhyestä olemassaoloajastaan huolimatta LiMu Radio on saanut kansainvälistä näkyvyyttä osallistumalla ensimmäisenä suomalaisena kampusradioasemana College Radio Day -tapahtumaan. Tapahtuman merkittävyyttä kuvasi se, että se sai osaakseen mm. presidentti Barack Obaman huomion.
Keväällä 2014 LiMu Radio osallistui Suomen edustajana World Radio Challenge -tapahtumaan. Tavoitteena tässä tapahtumassa oli tehdä virallinen Guinnessin hyväksymä maailman ennätys kategoriassa Longest marathon for a radio talk show - team. Maailmanennätys jäi LiMu Radiolta tekemättä, mutta tämän hetkinen suomenennätys on lahtelaisten opiskelijoiden Asad Ali, Suzana Bincl, Lauri Kivijärvi ja Miika Mäkitalo hallussa. Tämän hetken suomen ennätys on 60 tuntia.
Hurri (kieli)
Hurri on yleisnimitys jo kauan sitten kadonneelle, Lähi-idässä puhutulle hurrilaisen kansan kielelle. Hurrilaisten uskotaan tulleen Armenian vuoristosta ja levittäytyneen kaakkoiseen Anatoliaan ja pohjoiseen Mesopotamiaan toisen esikristillisen vuosituhannen alussa. Hurrin kieli oli pääosin hävinnyt jo tuhat vuotta ennen ajanlaskun alkua.
Hurri ja sen myöhempi sukulaiskieli urartu muodostavat oman kielikuntansa, hurrilaiset kielet, johon ei kuulu muita tunnettuja kieliä. Niiden ei ole voitu osoittaa olevan sukua indo­eurooppa­laisille, seemiläisille tai millekään muillekaan tunnetuille kielille.
Kushinagar
Kushinagar on kylä Intiassa Uttar Pradeshin osavaltiossa 90 kilometrin päässä Nepalin rajasta. Se on tärkeä buddhalainen pyhiinvaelluspaikka, jossa Siddhartha Gautama saavutti nirvanan sen jälkeen kun hänen ruumiinsa oli kuollut noin vuonna 483 eaa.
Kushinagar oli asumaton ja raunioina yli 500 vuotta ennen kuin englantilaiset löysivät paikan uudelleen 1800-luvun puolivälissä.
Kushinagarissa asuu 17 983 asukasta (vuonna 2011).
Kushinagarin aluehallinnon internetsivut
Nuori Irlanti
Nuori Irlanti () oli Irlannissa 1840-luvulla toiminut nationalistinen liike. Sen perusti joukko nuoren polven älykköjä, jotka olivat ryhmittyneet "The Nation" -nimisen lehden ympärille. Ryhmän johtajiin kuuluivat lehden keskeisimmät kirjoittajat Charles Gavan Duffy, Thomas Davis ja John Blake Dillon. Nuoren Irlannin liike omistautui Irlannin historian tutkimiselle ja iirin kielen elvyttämiselle. Sen tavoitteena oli kuitenkin Irlannin itsenäisyyden saavuttaminen. Liikkeen radikaalisiipi ryhtyi vuonna 1848 epäonnistuneeseen kapinayritykseen, joka tuhosi koko liikkeen.
"The Nation" -lehden perustivat vuonna nuoret toimittajat 1842 Duffy ja Davis, joista ensinmainittu oli katolinen ja jälkimmäinen protestantti. Lehti oli alkujaan osa Daniel O’Connellin johtamaa niin sanottua repeal-liikettä, joka tähtäsi Irlannin ja Ison-Britannian unionin kumoamiseen. O’Connellin taivuttua brittiviranomaisten vaatimuksiin Clontarfissa vuonna 1843 nuoret kuitenkin pettyivät hänen varovaisuuteensa. Katolinen ja väkivaltaa vastustanut O’Connell tukijoineen syytti "The Nationia" sekularismin tukemisesta ja O’Connellin politiikan vaarantamisesta liian hyökkäävällä esiintymisellä. Davisin kuoltua vuonna 1846 nuoren Irlannin ryhmä irtautui O’Connellin Repeal Association -järjestöstä, sillä vaikka he eivät vastustaneetkaan O’Connellin poliittista strategiaa, he eivät hyväksyneet periaatteellista kieltäytymistä poliittisesta väkivallasta. Repeal Associationin kilpailijaksi he perustivat vuoden 1847 alussa Irlannin konfederaatio -nimisen liikkeen, joka käytännössä ajoi samanlaista rauhanomaista politiikkaa. Tukijakseen se sai vaikutusvaltaisen parlamenttiedustaja William Smith O’Brienin.
Suuren nälänhädän koetellessa Irlantia John Mitchelin johtama radikaalisiipi alkoi irtautua Nuoren Irlannin liikkeestä vuoden 1848 alussa. Ranskassa samana vuonna puhjennut helmikuun vallankumous sai kuitenkin myös liikkeen maltilliset johtajat tilapäisesti radikalisoitumaan. Jyrkkien esiintymisten seurauksena John Russellin johtama Ison-Britannian hallitus päätti kesäkuussa 1848 pidätyttää Irlannin konfederaation johtajat, jolloin O’Brien ryhtyi vastentahtoisesti johtamaan kapinaa. Vaatimattomaksi jäänyt aseellinen kansannousu Tipperaryssa kukistettiin viikossa. Liikkeen johtajat vangittiin ja tuomittiin kuolemaan, joskin tuomiot muutettiin karkotuksiksi Tasmaniaan. Myöhemmin O’Brien ja eräät muut päästettiin palaamaan Irlantiin.
Jalkapallon II divisioonan kausi 1991
Jalkapallon II divisioonan kausi 1991 oli Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmessa 12 joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat suoraan I divisioonaan. Kolme viimeistä joukkuetta putosivat suoraan III divisioonaan.
Ra-ta ta-ta
Ra-ta ta-ta on Anna Abreun single, joka julkaistiin 11. huhtikuuta 2014. Kappale on ensimmäinen singlejulkaisu artistin 30. toukokuuta 2014 julkaistulta "V"-albumilta. Kappaleen on tuottanut Jonas W. Karlsson ja Hank Solo.
Singlen kanssa samana päivänä julkaistiin myös kappaleen musiikkivideo, jonka on ohjannut Hannu Aukia. Videolla nähtävien tanssiliikkeiden ja moukarin vuoksi sitä on verrattu Miley Cyruksen musiikkivideoihin. Musiikkivideota katsottiin julkaisuviikonloppunsa aikana yli 300 000 kertaa.
Hausjärven kirkko
Hausjärven kirkko on Hausjärven seurakunnan kirkkorakennus Hausjärven kirkonkylässä. Kirkon rakensi Martti Tolpo ja se valmistui vuonna 1789. Kirkko sijaitsee vanhojen Helsingistä, Hämeenlinnasta ja Porvoosta tulevien maanteiden risteyksen tuntumassa. Kunnan suurimpaan taajamaan Oittiin on matkaa runsaat viisi kilometriä, Hikiälle pari kilometriä ja Ryttylään vajaat kymmenen kilometriä.
Kirkko on tyypiltään päätytornillinen pitkäkirkko, jossa on molemmilla sivuilla matalammat ja kapeammat kylkiäiset. Alttaripääty on ulkoviisteinen ja alttarin takana on omassa sakarassaan sakaristo.
Kirkkoa on korjattu monesti viimeisin suuri peruskorjaus tehtiin vuosina 2010–2011. Lämmönlähteeksi vaihdettiin maalämmitys, kirkko maalattiin ulkoa ja sisältä ja sen esteettömyyttä parannettiin. Kuorissa alttari otettiin irti seinästä, saarnastuoli sai katoksen ja alttaritaulun ympärille tuli pilasterit ja ornamentti taulun päälle. Kirkon alttaritaulu on taidemaalari Robert Wilhelm Ekmanin ”Jeesuksen ylösnousemus”.