hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Terry Wynn
Terence "Terry" Wynn (s. 27. kesäkuuta 1946) on brittiläinen Labour-puolueen poliitikko, joka istui Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1989–2006. Hän liittyi vuonna 1962 kauppalaivastoon, jossa palveli kahdentoista vuoden ajan. Hän on metodistien paikallissaarnaaja. Hän on julkaissut kirjat "Onward Christian Socialist" (1995) ja "Where Are the Prophets?" (2006).
Fanariootit
Fanariootit () olivat Konstantinopoliin kaupungin valloituksen 1453 jälkeen jääneitä kreikkalaisia, erityisesti ylimysperheitä. He asuivat Konstantinopolissa Fanarin kaupunginosassa, ja jotkut heistä nousivat merkittävään asemaan ottomaanien valtakunnan palveluksessa.
Walter J. Veith
Walter Julius Veith (s. 1949) on eteläafrikkalainen eläintieteilijä, joka tunnetaan aktiivisena kreationistina. Hän sai luonnontieteiden kandidaatin ja maisterin arvot Stellenboschin yliopistolta ja eteni filosofian tohtoriksi Kapkaupungin yliopistosta. Nykyisin hän toimii Länsi-Kapin yliopiston eläintieteen laitoksen professorina ja puheenjohtajana.
Entinen ateisti Veith hyväksyi aiemmin evoluutioteorian, mutta sitten hän ilmoitti hyväksyneensä Raamatun luotettavimmaksi koskaan lukemakseen kirjaksi. Hänen siirtymisensä kreationismin kannattajaksi ei kuitenkaan ollut äkillinen tapahtuma vaan pidempi prosessi. Nykyisin hän uskoo tiedettyjen tosiasioiden tukevan ihmisen suunnitelmallista alkuperää.
Veith on vihitty seitsemännen päivän adventistien pastoriksi. Hän on saanut mainetta luennoillaan ja julkaisuillaan, joiden joukossa on kirja "The Genesis Conflict: Putting the Pieces Together". Hän on esittänyt myös salaliittoteorioita: hänen mukaansa esimerkiksi katoliset, muslimit ja mormonit ovat liitossa.
Kalabaliikki
Kalabaliikki, ’kahakka, metakka, meteli’, on ruotsiin ja suomeen lainautunut alkujaan turkin kielen sana "kalabalık", 'ihmisjoukko, lauma, tungos, sekamelska', jota ei tunneta muissa Länsi- ja Pohjois-Euroopan kielissä. Romanian kielessä sana on muodossa "calabalâc" ja tarkoittaa ’erilaisia tavaroita epäjärjestyksessä, sekasotkua’.
Sanan lainautumisen taustalla on Kaarle XII:n oleskelu joukkoineen, joissa mukana oletettavasti myös suomalaisia, romanialaisten asuttamalla alueella ja siellä sattunut Benderin kalabaliikki.
Uuskalvinismi
Uuskalvinismi tai neokalvinismi on 1800-luvulla Alankomaissa Abraham Kuyperin johdolla syntynyt kalvinistinen liike, jonka tarkoituksena oli historiallisen kalvinismin uudelleenherättäminen valistusajan jälkeisten sosiaalisten, kulttuuristen ja uskonnollisten vaikutusten kumoamiseksi. Termin ottivat käyttöön alun perin Kuyperin vastustajat, mutta se myöhemmin hyväksyttiin myös liikkeen sisällä.
1800-luvun uuskalvinismi asetti reformaatioon perustuvat periaatteensa toisaalta katolista ja toisaalta maallista ajattelua vastaan ja sen tunnusomainen piirre oli kaiken kattava maailmankuva, joka perustui Raamattuun. Kuyper katsoi, että Jumala hallitsi erillisiä luomakunnan piirejä, esimerkiksi kansakuntia, joita piti suojella liberalismilta ja vallankumouksellisilta aatteilta. Kuyper vastusti myös valistusaatteen ihmisten yksilöllisyyden ja rationaalisuuden korostamista ja katsoi, että ne olivat johtaneet Ranskan vallankumouksen innoittamiin ajatuksiin vapaudesta, veljeydestä ja tasa-arvosta. Nämä ajatukset kyseenalaistivat hänen mielestään Jumalan auktoriteetin.
David Mallet
David Mallet (alk. Malloch) (noin 1705–1765) oli skotlantilainen näytelmäkirjailija.
Mallet opiskeli Edinburghin yliopistossa ja muutti Lontooseen 1723 yksityisopettajaksi. Hän tutustui siellä Alexander Popeen, James Thomsoniin ja muihin kirjallisuuden parissa toimiviin henkilöihin. Samana vuonna hän kirjoitti tunnetuimman teoksensa "William and Margaret", joka on mukaelma kansanballadista. Vuonna 1740 hän teki yhteistyössä Thomsonin kanssa naamionäytelmän "Alfred", johon kuului "Rule, Britannia!". Hän ei ollut erityisen pidetty skotlantilaisten keskuudessa, vaan häntä luonnehdittiin häikäilemättömäksi.
Hänen tuolloin suositut näytelmänsä ja runonsa, esimerkiksi "Amyntor and Theodora", ovat jääneet unohduksiin, mutta hänen merkittävyyttään osoittaa, että poliitikko ja filosofi Henry St John valitsi hänet kirjallisen jäämistönsä hoitajaksi. Mallet toimitti ja julkaisi St Johnin tuotannon.
Geoffrey Cronjé
Geoffrey Cronjé (1907–1992) oli eteläafrikkalainen Pretorian yliopiston sosiologian professori ja yksi apartheid-järjestelmän keskeisistä ideologeista.
Cronjé valmistui Stellenbochin yliopistosta vuonna 1929 ja monien muiden aikansa afrikaanerien tavoin jatkoi opintojaan Saksassa ja Alankomaissa, missä omaksui eurooppalaisen oikeiston tavoitteet ja menetelmät. Hän väitteli tohtoriksi Amsterdamin yliopistossa ja valittiin pian kotimaahansa palattuaan sosiologian professoriksi Pretorian yliopistoon. Opiskeluaikanaan Etelä-Afrikassa Cronjé liittyi natsimyönteiseen "Dietse Studentbondiin" ja oli perustamassa "Afrikaanse Nationalise Studentebondia". Myöhemmin hänet kutsuttiin "Broederbondin" jäseneksi.
Cronjé esitti, että niin kauan kun afrikaanerit joutuivat elämään vähemmistönä rodullisesti ja kulttuurisesti erilaisessa ympäristössä, he eivät voisi antaa maan mustan enemmistön kehittyä taloudellisesti tai poliittisesti, koska se johtaisi mustien ylivaltaan. Hän piti tätä kuitenkin epäoikeudenmukaisena ja -kristillisenä ja tarjosi ratkaisuksi täydellistä rotuerottelua (, "erillisyys") mustien ja valkoisten välille.
Cronjén vuonna 1948 julkaistu "Voogdyskap en apartheid" teos hahmotteli Kansallispuolueen apartheid-ohjelman sisällön, jonka perusteella intialaiset tulisi lähettää takaisin Intiaan, värilliset erotella ja mustat palauttaa "kotimaihinsa".
Vuoden 1948 jälkeen Cronjé vetäytyi aktiivisesta poliittisesta elämästä ja keskittyi pienimuotoisempaan sosiologiseen tutkimukseen köyhiin afrikaanereihin liittyvissä kysymyksissä.
Mikko Pirhonen
Mikko Pirhonen (14. huhtikuuta 1873 Hiitola – 17. kesäkuuta 1904 Kuopio) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Mikko Puhurinen" ja "M.P."
Pirhonen valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1895 ja asui sitten Kuopiossa vuodesta 1895 toimien siellä kansakoulunopettajana. Pirhonen osallistui raittiusliikkeen ja työväenliikkeen toimintaan ja hän oli myös Kuopion kaupunginvaltuutettuna.
Kaliumsulfaatti
Kaliumsulfaatti (KSO) on kalium- ja sulfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Luonnossa kaliumsulfaattia esiintyy useissa eri mineraaleissa.
Kaliumsulfaattia valmistetaan antamalla kaliumkloridin reagoida rikkihapon kanssa. Tällöin syntyy kaliumsulfaattia ja sivutuotteena suolahappoa. Reaktiossa syntyy ensin kaliumvetysulfaattia, joka reagoi edelleen kaliumkloridin kanssa muodostaen kaliumsulfaattia ja suolahappoa. Tällä menetelmällä kaliumsulfaattia valmistaa muun muassa Kemira GrowHow Kokkolan tehtaallaan.
Kaliumsulfaattia voidaan valmistaa myös muilla tavoin. Tyypillinen tapa valmistaa yhdistettä on kaliumia ja magnesiumia sisältävien mineraalien, kuten langbeiniitin tai kiessiriitin reaktio kaliumkloridin kanssa. Tuotteina syntyy kaliumsulfaattia ja magnesiumkloridia. Alla langbeiniitin reaktio:
Kaliumsulfaattia syntyy myös kuumennettaessa kaliumvetysulfaattia. Kuumennuksen ensimmäisessä vaiheessa poistuu vettä, jolloin muodostuu kaliumpyrosulfaattia. Kuumennuksen jatkuessa kaliumpyrosulfaatista irtoaa rikkitrioksidimolekyyli ja syntyy kaliumsulfaattia.
Kaliumsulfaattia käytetään pääasiassa kaliumlannoitteena. Lisäksi sitä käytetään muun muassa elintarvikkeissa happamuuden säätöaineena. Sen e-koodi on yhdessä kaliumvetysulfaatin kanssa E515.
Kaliumsulfaatti on lievästi myrkyllistä hengitettynä tai nieltynä. Kaliumsulfaattipöly aiheuttaa yskää ja hengen ahdistusta. Nielemisen seurauksena voi olla kipua vatsassa ja huonovointisuutta.
Roman Wick
Roman Wick (s. 30. joulukuuta 1985 Zuzwil, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Wick siirtyi kaudeksi 2011–2012 Sveitsin pääsarjan Kloten Flyersiin.
Wickin pääsarjaura alkoi kaudella 2002–2003 kun hän pääsi pelaamaan Kloten Flyersin edustusjoukkueessa yhdeksän runkosarjaottelua. Kauden 2003–2004 Wick pelasi vielä Klotenissa ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan WHL:n Red Deer Rebelsiin. Ottawa Senators varasi Wickin NHL:ään viidennellä kierroksella varausvuorolla 156. Ensimmäisellä kaudellaan Red Deerissä Wick teki tehot 32+38=70 66:ssa ottelussa.
Kaudella 2005–2006 Wick siirtyi kesken kauden Red Deeristä Lethbridge Hurricanesiin. Wick pelasi Lethbridgessä 38 ottelua tehoilla 14+17=31. Kaudeksi 2006–2007 Wick palasi takaisin Kloteniin.
Vuonna 2010 Wick siirtyi Pohjois-Amerikan ammattilaissarjoihin. Hän aloitti kauden 2010–2011 AHL:n Binghamton Senatorsissa, ja ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi 25. helmikuuta 2011, jolloin Ottawa kohtasi Buffalo Sabresin. Wick edusti Ottawaa lopulta NHL:ssä seitsemässä ottelussa. Pääosan kaudesta hän pelasi Binghamtonissa, joka voitti keväällä 2011 sarjan mestaruuden, Calder Cupin. Wick päätti yhden Senators-kauden jälkeen palata Eurooppaan, kun hän teki sopimuksen Klotenin kanssa.
Wick on edustanut Sveitsin maajoukkuetta vuosien 2008 ja 2009 MM-kisoissa.
Augustus Tholey
Augustus Tholey (?–1898) oli ranskalaissyntyinen litografi, joka teki myös pastelleja. Hän muutti Yhdysvaltoihin Philadelphiaan Alsace-Lorrainesta 1848.
Tholey teki muun muassa romantisoidun kuvan Kaarle XII:sta ja Benderin kalabaliikista.
Nicolaas Johannes Diederichs
Nicolaas Johannes Diederichs (17. marraskuuta 1903 – 21. elokuuta 1978) oli eteläafrikkalainen taloustieteilijä ja poliitikko. Hän toimi maansa valtiollisena presidenttinä vuosina 1975–1978. Diederichs väitteli tohtoriksi Leydenin yliopistosta ja nousi 1930- ja 1940-luvuilla merkittäväksi hahmoksi afrikaanerinationalistisissa piireissä.
Vuosina 1953–1975 Diederichs oli Kansallispuolueen kansanedustaja maan parlamentissa ja toimi talousministerinä vuosina 1958–1967, kaivosministerinä 1961–1964 ja valtiovarainministerinä 1967–1975. Vuodesta 1975 kuolemaansa asti hän toimi maan valtiollisena presidenttinä.
Teoksessa ”Nationalismi maailmankatsomuksena ja sen suhde internationalismiin” Diederich esitti, että Jumala oli luonut kansakunnat ja näillä kansakunnilla oli jumalallinen oikeutus olemassaoloon toisistaan erillisinä. Tämän vuoksi afrikaanereilla oli oikeus hylätä brittien muodostama Etelä-Afrikka, jossa afrikaanerit joutuisivat elämään muiden etnisten ryhmien rinnalla vähemmistönä.
Oskar Toppelius
Oskar August Toppelius (31. tammikuuta 1828 Oulu – 30. kesäkuuta 1904 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjallisuudentutkija.
Toppeliuksen vanhemmat olivat Oulun kaupunginlääkäri, professori Gustaf Toppelius (1786–1864) ja Maria Calamnius. Hänen isoisänsä oli kuuluisa kirkkomaalari Mikael Toppelius. Toppelius pääsi ylioppilaaksi vuonna 1843. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1850 ja lisensiaatiksi sekä tohtoriksi 1857. Hän toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1861–1869 ja Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1867–1869. Viimeksi Toppelius oli Vaasan lukion ja myöhemmin lyseon kreikan kielen lehtori 1869–1892.
Toppelius oli innokas teatterin harrastaja ja hän toimi muun muassa teatterikriitikkona. Hän oli lisäksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran runoustoimikunnan jäsen 1865-1870 sekä 1897-1902.
Toppelius, joka kuoli naimattomana, testamenttasi suurimman osan omaisuudestaan Pohjois-Suomen kouluille, varsinkin suomenkielisille.Toppeliuksen kirjoittamaa viisinäytöksistä "Konungens läkäre" -huvinäytelmää, jota esitettiin Helsingissä ja Tukholmassa, ei koskaan painettu.
Anne Benjaminsen
Anne Irene Benjaminsen (o.s. Veijalainen, s. 25. maaliskuuta 1964) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Hämeenlinnan Suunnistajia.
Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Benjaminsen voitti viestikultaa ja sijoittui normaalimatkalla viidenneksi ja lyhyellä matkalla kahdeksanneksi. Viestissä hän hiihtosuunnisti keskimmäisen osuuden Sirpa Kukkosen aloittaessa ja Virpi Juutilaisen lopettaessa viestin. Pohjoismaiden mestaruuskisoista hän voitti viestikultaa vuosina 1987 ja 1989.
Hänen puolisonsa Vidar Benjaminsen on hiihtosuunnistuksen moninkertainen maailmanmestari.
K. F. Wahlman
Karl Fredrik (K. F.) Wahlman (28. lokakuuta 1834 Huittinen – 2. maaliskuuta 1904 Kustavi) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Wahlmanin kirjoittamia runoja julkaistiin "Sanomia Turusta" ja "Uusi Suometar" -lehdissä
Oware
Oware on Mancala-peleihin kuuluva afrikkalainen lautapeli. Pelistä käytetään myös nimityksiä: Abapa, Wari, Warri ja Awele.
Oware on kahden hengen peli, jossa ei ole sattumaa. Pelissä pärjääminen riippuu pelaajan keskittymiskyvystä ja laskutaidosta. Pelilaudassa on kaksi kuuden kolon / kupin riviä. Lisäksi laudassa voi olla isot päätykupit siementen säilyttämistä varten, mutta niillä ei ole merkitystä itse pelin kannalta. Pelissä on käytössä 48 siementä, jotka jaetaan 12 kuppiin tasaisesti eli 4 kuhunkin kuppiin / koloon. Pelaajat asettuvat laudan molemmin puolin. Kumpikin pelaaja hallitsee oman puolensa kuuden kolon rivistöä. Tavoite on voittaa yli puolet siemenistä eli vähintään 25 siementä kylvämällä siemeniä omista kupeista ja ryöstämällä siemeniä vastustajan kupeista. Peli voi päättyä myös tasapeliin.
Pelaajat arpovat aloittajan. Jos peliä pelataan useampi kierros, aloitetaan vuoron perään.
Aloittaja poimii valitsemastaan oman puolen kupista kaikki siemenet ja kylvää ne yksi kerrallaan vastapäivään seuraaviin kuppeihin / koloihin. Jos laudassa on pääty- / varastokupit, ne hypätään yli. Kylvö voi ylettyä ympäri pelilaudan. Tässä tapauksessa kuppi, josta kylvö alkoi hypätään yli.
Pelaaja ryöstää vastustajan siemeniä seuraavissa tapauksissa:
Pelaaja siirtää ryöstämänsä siemenet eteensä alustalle tai oikeankäden puoleiseen varastokuppiin.
Kylvön jälkeen on seuraavan pelaajan vuoro kylvää.
Pelin aikana on pakko kylvää kupista, jonka siemenet on ottanut käteensä. Siemeniä ei saa siirtää laskeakseen montako niitä kupissa on. Jos vastustajan kolot tyhjenevät pelin kuluessa, on niihin kylvettävä, jos mahdollista.
Peli päättyy seuraavissa tapauksissa:
Turnauksissa peliä pelataan yleensä periaatteella paras viidestä. Eli kumpi pelaaja voittaa ensin kolme peliä on voittaja.
Martina Ratej
Martina Ratej (s. 2. marraskuuta 1981) on slovenialainen keihäänheittäjä.
Ratej karsiutui loppukilpailusta alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2000 ja Göteborgin EM-kilpailuissa 2006. Hän sijoittui toiseksi heittolajien Euroopan talvicupissa Splitissä 2008 Slovenian ennätystuloksella 63,16. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Ratej saavutti 2009 pronssia Välimeren kilpailuissa Pescarassa tuloksella 59,08 sekä oli yhdestoista Berliinin MM-kilpailuissa ja kahdeksas . Hän voitti Euroopan talviheittocupin maansa tuolloisella ennätyksellä 65,96 Arles'ssa 2010. Hän heitti edelleen voimassa olevan ennätyksensä ja Slovenian ennätyksen 67,16 Dohassa 14. toukokuuta 2010.
Ratej sijoittui seitsemänneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011. Hän voitti Euroopan talviheittocupin Montenegron Barissa 2012 tuloksella 63,59. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Helsingin EM-kilpailuissa ja sijoittui seitsemänneksi Lontoon olympialaisissa. Hän voitti kultaa Mersinin Välimeren kilpailuissa 2013 tuloksella 60,28. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.
Ratej sijoittui 2014 kolmanneksi Euroopan talviheittocupissa Leiriassa ja kuudenneksi Zürichin EM-kilpailuissa. Hän voitti Euroopan talviheittocupin Leiriassa 2015 tuloksella 62,43. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui loppukilpailusta. Seuraavana vuonna hän sijoittui kuudenneksi Amsterdamin EM-kilpailuissa ja karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa.
Ratej voitti heittolajien Euroopan talvicupin Las Palmasissa 2017 tuloksella 60,66. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Stefan Borgman
Stefan Dan Ole Borgman (s. 17. syyskuuta 1965 Sipoo) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. IF Sibbo-Vargarnaa edustavaa Borgmania valmensi hänen veljensä Ingemar Borgman.
Pontalierin MM-kilpailuissa 1992 Borgman voitti viestikultaa ja sijoittui lyhyellä matkalla 17:nneksi. Viestin aloitti Eero Haapasalmi, Borgman hiihtosuunnisti toisen osuuden, Anssi Juutilainen kolmannen osuuden ja Vesa Mäkipää viimeisen osuuden. Pohjoismaiden mestaruuskisoista Borgman voitti hopeaa viestistä vuosina 1987 ja 1989 ja pronssia 1991.
Suomen-mestaruuskilpailuissa Borgman sai kultaa viestistä vuosina 1989, 1991 ja 1992 sekä hopeaa henkilökohtaisella matkalla 1987.
Vanhala
Vanhala on suomenkielinen nimi, joka esiintyy sekä sukunimenä että paikannimenä.
Alonso Edward
Alonso Edward (s. 8. joulukuuta 1989) on panamalainen pikajuoksija.
Edward sai Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa São Paulossa 2007 pronssia miesten 4 × 400 metrin viestissä ja kultaa alle 20-vuotiaiden 100 metrillä. Vuonna 2008 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän jäi 100 metrin juoksussa alkueriin. Vuonna 2009 hän voitti Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuissa 100 ja 200 metriä.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Edward juoksi 200 metrillä toiseksi tuloksella 19,81 s. Kilpailun voitti Usain Bolt maailmanennätysajalla 19,19 s. Edwardin aika oli uusi Etelä-Amerikan ennätys ja hänestä tuli nuorin MM-mitalisti miesten 200 metrillä. Hänestä tuli myös Usain Boltin jälkeen toinen alle 20-vuotias, joka on juossut 200 metriä alle 20 sekunnin.
Edward voitti Panamán Keski-Amerikan kisoissa 2010 kultaa 100 metrillä ajalla 10,24. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän selviytyi 200 metrillä loppukilpailuun, jossa hän ei kuitenkaan päässyt maaliin asti. Hän voitti 200 metrin Keski-Amerikan mestaruuden Managuasa 2012. Hänet hylättiin samalla matkalla Lontoon olympialaisten alkueräjuoksussa.
Edward voitti kultaa Keski-Amerikan kisojen 200 metrillä San Joséssa 2013. Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan välierissä. Hän voitti 200 metriä maanosien cupissa 2014 ajalla 19,98 ja sai pronssia Pan-Amerikan kisoissa 2015 ajalla 19,90. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi ajalla 19,87. Rion olympialaisissa 2016 hän oli seitsemäs juosten ajan 20,23. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä.
Edwardilla on Panaman ennätykset 100 metrillä (10,02) ja 200 metrillä (19,81).
Herzenin pedagoginen yliopisto
Herzenin pedagoginen yliopisto, virallisesti A. I. Herzenille nimetty Venäjän valtion pedagoginen yliopisto () on Pietarissa Venäjällä toimiva korkeakoulu. Yliopisto on nimetty filosofi Aleksandr Herzenin mukaan.
Yliopisto on saanut alkunsa vuonna 1918 perustetusta Pietarin kolmannesta pedagogisesta instituutista. Vuosina 1921–1925 siihen liitettiin joukko opettajankoulutuslaitoksia, joista muodostettiin "Herzenille nimetty Leningradin valtiollinen pedagoginen instituutti" (ven. ЛГПИ им. Герцена, "LGPI im. Gertsena"). Vuonna 1991 instituutti muutettiin yliopistoksi.
Nykyään yliopisto on yksi Venäjän suurimmista. Siihen kuuluu yli 20 tiedekuntaa ja sata ainelaitosta sekä useita täydennyskoulutuslaitoksia, keskuksia ja instituutteja. Asiantuntijoita koulutetaan yli 30 alalla, joihin kuuluu mm. kasvatustiede, luonnontieteet, venäjän kieli ja vieraat kielet, historia ja yhteiskuntatieteet, musiikki ja kuvataiteet. Yliopistossa harjoitetaan myös korkeatasoista tieteellistä tutkimusta.
Herzen-yliopiston vakinainen opettajakunta käsittää yli 1700 henkilöä. Opiskelijoita on noin 20 000. Yliopistoon kuuluu ainutlaatuinen Peräpohjolan kansojen tiedekunta, joka kouluttaa opettajia ja muita asiantuntijoita Venäjän pieniä kansoja varten. Se jatkaa vuonna 1930 perustetun Pohjoisten kansojen instituutin toimintaa. Vuosittain yliopistossa opiskelee yli 500 ulkomaalaista opiskelijaa, joiden joukossa on perinteisesti myös suomalaisia.
Yliopiston päärakennus on Pietarin keskustassa Moikan rantakadulla sijaitseva Razumovskin palatsi.
Aila Flöjt
Aila Tuulikki Flöjt (o.s. Jaakola, s. 22. syyskuuta 1946) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari.
Hyvinkään MM-kilpailuissa 1975 Flöjt voitti viestikultaa ja sijoittui henkilökohtaisella matkalla seitsemänneksi. Viestissä hän hiihtosuunnisti keskimmäisen osuuden Raili Sallisen aloittaessa ja Sinikka Kukkosen lopettaessa viestin. Velingrad MM-kilpailuissa 1977 Flöjt uusi viestikultansa ja sijoittui henkilökohtaisella matkalla viidenneksi. Viestin aloitti Kaija Halonen, Flöjt hiihtosuunnisti toisen osuuden ja Sinikka Kukkonen viimeisen osuuden.
Hänen miehensä Heikki Flöjt oli ampumahiihdon MM-hopeamitalisti.
Eero Haapasalmi
Eero Juhani Haapasalmi (s. 29. tammikuuta 1959 Lahti) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Lahden Suunnistajia edustavaa Haapasalmea valmensi Antero Vauhkonen.
Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 Haapasalmi sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi ja lyhyellä matkalla 19:nneksi. Pontalierin MM-kilpailuissa 1992 hän voitti viestikultaa ja sijoittui kahdeksanneksi lyhyellä matkalla ja yhdeksänneksi normaalimatkalla. Haapasalmi aloitti viestin, Stefan Borgman hiihtosuunnisti toisen osuuden, Anssi Juutilainen kolmannen osuuden ja Vesa Mäkipää viimeisen osuuden. Val di Nonin MM-kilpailuissa 1994 Haapasalmi sijoittui 17:nneksi normaalimatkalla. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Haapasalmi voitti viestihopeaa 1991.
Nipsinginoja
Nipsinginoja on eräs Limingan lakeuden metsien, soiden ja peltomaiden kautta virtaava, alultaan itsestään syntynyt luonnonoja. Sitä on kanavoitu ja perattu vastaamaan suurten peltoalueiden veto-ojan tarpeita.
Se yhtyy Ala-Temmeksellä noin 80 kilometrin mittaiseen Temmesjokeen, joka laskee vetensä Pohjanlahden Liminganlahteen. Siihen yhtyvät alempana ennen merta Tyrnävän- ja Ängeslevänjoet. Nipsinginoja matkaa Limingan, entisen Temmeksen sekä Tyrnävän kuntien alueilla. Alkuperäinen Nipsinginoja kulki latva-alueillaan esimerkiksi Tyrnävän Korvenkylässä, Sääskelän niityn takaa kohden Leppi- eli Järvinevaa. Nipsinginojassa sijaitsi pieniä lampeja, ”poukamia”, joissa eli haukea. Poukamat kuivuivat metsäojituksien ja Nipsinginojan kanavointien myötä. Latva-alueilla on nykyisin mahdotonta löytää alkuperäisen, luonnonvaraisen Nipsinginojan kulkureittejä.
Järvi- eli Leppinevalla sijaitsi pieni Leppijärvi. Se kuivattiin valtion työttömyystöinä vuosina 1953–1955 niin sanotulla Leppiojan kanavoinnilla. Osaltaan Leppijärveä tai oikeammin Leppinevaa kuivattanutta Nipsinginojankanavaa on kaivettu, etupäässä peltoalueiden kohdilta, kaivinkoneilla, ennen niin sanotuilla ”Hullu–Jusseilla”. Ala-Temmeksellä sijaitsevan Lakeuden kuntainliiton omistaman kunnalliskoti Marttilan kookkaan metsäsaran reunaan, Tyrnävän Korvenkylässä kanava kaivettiin työttömyystöinä vielä lapiopelillä.
Nipsinginojan seutua nelostien vieressä Ala-Temmeksellä on uudemmalle ajalle asutettu Limingan kunnan kunnallisena asuntoalueena. Sinne on kaavoitettu lisäalue asuntoja varten. Tyrnävän kirkonkylän ja Ala-Temmeksen välillä kulkeva seututie 827 kulkee Nipsingin kautta. Nipsinkiin on tehty kaavoitussuunnitelmia Tyrnävän kunnan teollisuuskylää varten.
Intendentti
Intendentti ( ’laitoksen tai osaston johtaja’ < ’suunnata, aikoa’) on tiede- tai taidelaitoksen johtajan virka tai orkesterin hallinnollisen ja usein myös taiteellisen johtajan virka. Eri aikoina intendentuuri on merkinnyt erilaisia esimiehen, valvojan tai tarkastajan tehtäviä.
Suomeen perustettiin 1800-luvulla Yleisten rakennusten intendentinkonttori johtamaan ja valvomaan valtion rakennustöitä. Konttorin päällikkö oli virkanimikkeeltään intendentti. Myös Suomen armeijan huoltopäällikön nimekkeenä oli ennen 1950-lukua intendentti. Ranskassa intendentti puolestaan oli ennen vallankumousta hallituksen korkein edustaja maakunnissa.
Myös Suomen kolmanneksi vanhin pursiseura NJK perusti intendentin viran: tehtävänä oli toimia seuran paviljongin vastaavana hoitajana, nykytermein isännöitsijänä.
Nestepaine
Nestepaine Oy on suomalaisomisteinen hydrauliikan komponenttien, tarvikkeiden ja järjestelmien toimittaja.
Nestepaine Oy on Etola-yhtiöiden päätoimija hydrauliikan alalla. Nykyisin yli 50 hengen ja noin 20 miljoonan euron liikevaihdon omaava Nestepaine aloitti vuonna 1973 kolmen hengen autotalliyrityksenä.
Nestepaine tarjoaa asiakkailleen hydrauliikan kokonaispalvelua. Sillä on omaa valmistusta, suunnittelupalveluita ja noutomyymälä.
Toimipisteet sijaitsevat Vantaalla, Tampereella, Seinäjoella, Raumalla ja Kokkolassa. Varastossa on 12 000 aktiivista nimikettä.
Anna omassa kodissaan
Anna omassa kodissaan ("Anne’s House of Dreams") on kanadalaisen L.M. Montgomeryn kirjoittama tyttökirja. Kirja on viides osa orpotyttö Anna Shirleystä kertovassa kahdesanosaisessa Anna-sarjassa. Kirja ilmestyi englanniksi 1917, ja se suomennettiin vuonna 1922.
Kuten kaikki muutkin Montgomeryn kirjat, tämänkin kirjan tapahtumapaikka on kirjailijan oma kotipaikkakunta Kanadan Prinssi Edwardin saari.
Kirja kuvaa juuri avioon astuneiden Annan ja Gilbert Blythen yhteiselon ensimmäisiä vuosia. Kirjan alussa tuore aviopari muuttaa pois rakkaasta Avonleasta pieneen, valkoiseen taloon merenrannalle, sillä Gilbertille tarjotaan tuolta alueelta lääkärin työtä. Anna ja Gilbert saavat paljon uusia ystäviä ja kokevat monenlaisia kokemuksia, sekä mukavia, että surullisia pienessä unelmiensa talossa.
Sanomia Turusta
Sanomia Turusta oli Turussa vuosina 1850–1903 ilmestynyt sanomalehti.
"Turun Wiikko-Sanomien" lakattua Turku jäi kahdeksi vuosikymmeneksi vaille suomenkielistä sanomalehteä. Uuden lehden perusti "Åbo Underrättelseriä" julkaissut J. W. Lillja. Vuoden 1850 kieliasetuksen rajoittama "Sanomia Turusta" oli aluksi hyvin vaatimaton pieni lehti, joka sisälsi lähinnä maatalousvalistusta ja uskonnollista aineistoa. Vuonna 1853 toimittajaksi tuli G. E. Eurén, joka teki siitä hyvin toimitetun uutislehden. 1860-luvulla "Sanomia Turusta" oli läntisen suomen maaseudun valtalehti, jonka levikki hipoi "Suomettaren" lukuja.
"Sanomia Turusta" oli linjaltaan maltillisen suomenmielinen. Poliittisesti värittömänä uutislehtenä sen suosio kääntyi 1870-luvulla jyrkkään laskuun. G. W. Wilenin vuodesta 1863 lähtien julkaisema lehti vuokrattiin vuonna 1900 sen toimitussihteerille Kaarle Hemmille. Turun perustuslailliset nuorsuomalaiset ottivat sen haltuunsa vuoden 1902 lopulla. Viranomaiset eivät kuitenkaan hyväksyneet sille uutta päätoimittajaa, minkä takia lehden oli lakattava. Sen tilalle nuorsuomalaiset perustivat "Turun Sanomat".
Lehti ilmestyi vuosina 1851–1852 joka toinen viikko, vuodesta 1853 lähtien kerran, vuodesta 1876 kahdesti, vuodesta 1880 kolmesti, vuodesta 1882 neljästi ja vuodesta 1884 kuudesti viikossa. Vuonna 1902 ilmestyi myös viikkopainos ja vuonna 1903 kolmipäiväinen painos. Levikki kohosi vuonna 1855 yli tuhannen, vuonna 1863 kahden tuhannen, vuonna 1875 kolmen tuhannen ja oli suurimmillaan lähes 4 500 kappaletta vuonna 1878. 1880- ja 1890-luvuilla levikki vakiintui kahden ja kolmen tuhannen välille. Päätoimittajina työskentelivät Fredrik Bergstadi (1851–1853), Gustaf Erik Eurén (1853–1857), Antti Liljefors (1857–1862 ja 1864–1870), J. Aulén (1863), Paavo Salonius (1871–1873), Erkki Almberg (1873–1875), Johan Aksel Malmgren (1875–1886 ja 1888–1901), Simo Hirvonen (1887), Kaarlo Hemmi (1901–1903) ja Hugo K. Eneberg (1903).
Vuonna 1857 lehdessä julkaistiin ensimmäinen suomennettu sarjakuva, sveitsiläisen Rodolphe Töpfferin "Herra Koipeliini".
Jaakko Tuomikoski
Vieno Jaakko Tuomikoski (28. heinäkuuta 1885 Liminka – 14. kesäkuuta 1971 Tampere) oli suomalainen toimittaja, joka oli Tampereella ilmestyvän Aamulehden päätoimittajana 25 vuotta. Tuomikoski suomensi myös kirjallisuutta.
Tuomikosken vanhemmat olivat kunnallisneuvos Antti Tuomikoski ja Vilhelmiina Tuorila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1907 ja maisteriksi 1910.
Tuomikoski aloitti toimittajan uransa vuonna 1905 Mikkelin Sanomien aputoimittajana. Tuomikoski oli kirjankustannusalalla 1908
ja 1911–1912, Vaasa-lehden päätoimittajana 1913–1924, Uuden Suomen päätoimittajan apulaisena 1924–1927 sekä Iltalehden päätoimittajana 1927–1930. Aamulehden päätoimittajana hän oli vuosina 1931–1956. 1930-luvulla Tuomikoski vaikutti toiminnallaan siihen, ettei Aamulehti lähentynyt Lapuan liikkeen ja IKL:n linjaa. Tuomikosken päätoimittajakaudella Aamulehden levikki kasvoi tasaisesti niin, että se oli 1950-luvun puolivälissä jo yli 80 000.
Pistesija
Pistesija on kilpailuissa sijoitus, joka oikeuttaa pisteiden saamiseen. Yleisurheilussa sillä tarkoitetaan sijoja 4.–8., jotka seuraavat mitalisijojen jälkeen.
Yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelussa lajeista jaetaan pisteitä sijoitusten mukaan kaavalla 7-5-4-3-2-1. Viesteissä voittajamaa saa 5 ja häviäjä 2 pistettä. Ilman tulosta jääneille ei pisteitä jaeta.
Formula 1:n osakilpailuissa pisteet jaetaan nykyisin kaavalla 25-18-15-12-10-8-6-4-2-1.
Eurovision laulukilpailussa jokainen osallistujamaa antaa pisteitä tuomaristo/puhelinäänestyksessään kymmenelle eniten ääniä saaneelle maalle, vuodesta 1975 lähtien kaavalla 12-10-8-7-6-5-4-3-2-1.
Mertsi-Ilmari Laurikainen
Mertsi-Ilmari Laurikainen (4. marraskuuta 1916 Lappee – 22. lokakuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Laurikainen
Laurikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Filosofien perimysjärjestykset
Filosofien perimysjärjestykset () oli usean hellenistisellä ajalla kirjoitetun teoksen nimi. Teosten tarkoituksena oli kuvata eri koulukuntien filosofeja osana jotain opettaja-oppilas-perimysjärjestystä.
200-luvun eaa. ja ensimmäisen vuosisadan eaa. välisenä aikana oli olemassa "Perimysjärjestykset" (, "Diadokhai") ainakin sellaisilta henkilöiltä kuin Antigonos Karystoslainen, Sotion, Herakleides Lemboslainen (Sotionin teoksen tiivistelmä), Sosikrates, Aleksandros Polyhistor, Iason Nysalainen, Antisthenes Rhodoslainen ja Nikias Nikaialainen. Ne kaikki ovat kadonneet. Nykyaikaan säilynyt Diogenes Laertioksen "Merkittävien filosofien elämät ja opit" on käyttänyt tämän tradition teoksia lähteenään.
Näiden lisäksi tunnettiin yksittäisten koulukuntien historioita. Tällaisia kirjoittivat muun muassa Fanias Eresoslainen ("Sokraatikoista"), Idomeneus Lampsakoslainen ("Sokraatikoista"), Sfairos ("Eretrialaisista filosofeista") ja Stratikles ("Stoalaisista"). Papyrusten huvilasta Herculaneumista löydettyjen papyrusten joukosta on löydetty stoalaisten, akatemialaisten ja epikurolaisten perimysjärjestyksiä käsitteleviä teoksia. Myöhemmällä ajalla Plutarkhos kirjoitti teokset "Ensimmäisistä filosofeista ja heidän seuraajistaan" sekä "Kyreneläisistä", ja Galenos teokset "Platonin lahkosta" sekä "Hedonistisesta lahkosta" (eli epikurolaisista). Lisäksi kirjoitettiin yksittäisten filosofien elämäkertoja, joihin kuului myös seuraajien suppea käsittely. Tällaisia olivat Aristoksenoksen "Pythagoraan elämä", Andronikoksen "Aristoteleen elämä", Ptolemaioksen "Aristoteleen elämä" ja Iamblikhoksen "Pythagoraan elämä".
Ville Vuoksinen
Ville Vuoksinen (sukunimi aik. Akkanen; 12. maaliskuuta 1894 Jääski – 22. heinäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti nimimerkeillä "Ville Jääskeläinen", "A. Vuoksinen" ja "V. Vuoksinen".
Ville Vanhala
Ilkka Ville Vanhala (s. 12. syyskuuta 1965 Kotka) on suomalainen kirjailija. Vanhala on julkaissut kolme romaania ja yhden runoteoksen.
Sinikka Vanhala
Sinikka Vanhala on suomalainen professori Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun johtamislaitoksella.
Vanhala on ma. Organisaatiot ja johtaminen -aineen professori. Hän vastaa Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun henkilöstöjohtamisen opetuksesta ja tutkimuksesta. Kiinnostuksen kohteina hänellä ovat strateginen henkilöstöjohtaminen ja henkilöstökäytännöt sekä niiden vaikutukset organisaatio- ja yksilötasolla, työhyvinvointi, organisaatiokäyttäytyminen, organisaatiokulttuuri, naisten asema työmarkkinoilla ja naisjohtajuus.
Ebberød Bank
Ebberød Bank on tanskalainen näytelmä, jonka kantaesitys oli Nørrebron teatterissa Kööpenhaminassa 19. tammikuuta 1923. Näytelmän ovat kirjoittaneet Axel Frische ja Axel Breidahl. Näytelmän pankki maksaa talletuksille kahdeksan prosentin koron ja ottaa korkoa vain neljä prosenttia. Ebberød Bank kuvaa toimintaa, jolla tarkoitetaan hyvää mutta joka on huonosti toteutettu ja taloudellisesti järjetön.
Näytelmä esitettiin Ruotsissa ensimmäisen kerran Södra Teaternissa Tukholmassa 1. syyskuuta 1923. Sigurd Wallén vastasi ohjauksesta ja näytteli pääroolin räätäli Vipperupina.
Näytelmä on filmatisoitu Tanskassa vuonna 1943 ja Ruotsissa kolmasti vuosina 1926, 1935 ja 1946 nimellä "Ebberöds bank".
Barcelonan metron linja 4
Barcelonan metron linja 4 on Transports Metropolitans de Barcelonan liikennöimä metrolinja Barcelonan kaupungissa Espanjan Kataloniassa. Se koostuu 22 asemasta, jotka palvelevat lähinnä kaupungin pohjoisia osia. Nykyiset pääteasemat ovat Trinitat Nova ja La Pau, mutta linjaa on suunniteltu laajennettavaksi. Linja 4 avattiin vuonna 1973, mutta sen käytössä on myös muutamia 1920-luvun Gran Metro de Barcelona-järjestelmästä peräisin olevia asemia. Linjan avaamisen jälkeen se kulki Jaume I:n ja Joanicin välillä. 1980-luvulta alkaen linja kulki La Pausta aina Badalonan Pep Venturaan saakka, mutta vuonna 2002 se siirrettiin linjan 2 ajettavaksi ja linja lyhennettiin jälleen La Pauhun. Linja merkitään metrokartoissa keltaisella värillä.
Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Trambesòs-pikaraitiotiehen ja Renfen juniin. Myös rakennusvaiheessa olevat metrolinjat 9 ja 10 on merkitty.
Kyynikkojen kirjeet
Kyynikkojen kirjeet on kokoelma antiikin aikaisia kirjeitä, jotka antavat esityksen kyynisen filosofian periaatteista ja käytännöistä. Kirjeet ovat epäperäisiä: ne on kirjoitettu Rooman keisariajalla, mutta ne esittävät olevansa paljon varhaisempien kyynikkofilosofien kirjoittamia. Kirjeet liittyvät uuskyynisen liikkeeseen, joka sai alkunsa toisella ja ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Niin kutsuttujen Kyynikkojen kirjeiden kaksi pääryhmää ovat 51 Diogenes Sinopelaisen nimiin laitettua kirjettä sekä 36 Krates Thebalaisen nimiin laitettua kirjettä. Mitkään niistä eivät ole aitoja. Suurin osa Diogeneen nimiin laitetuista kirjeistä on todennäköisesti kirjoitettu ensimmäisellä vuosisadalla eaa., kun taas Kraateen nimiin laitetut kirjeet, joista osa vaikuttaa perustuvan Diogeneen kirjeisiin, ovat todennäköisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. Kirjeiden kirjoittajia ei tunneta, mutta kirjoittajia vaikuttaa olleen useita. Kirjeet on kirjoitettu koinee-kreikaksi, ja ne ovat harvoja kyynisen koulukunnan kirjoituksia, joita Rooman valtakunnan ajalta on säilynyt.
Mainittujen kirjeiden lisäksi kirjeisiin lukeutuu 10 Anakharsiksen ja 9 Herakleitoksen nimiin laitettua kirjettä. Anakharsiksen kirjeet saattavat olla kirjoitetut 200-luvulla eaa., kun taas Herakleitoksen kirjeet ovat todennäköisesti peräisin ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Kumpikin eli ennen kyynisen koulukunnan syntyä, mutta kyynikot pitivät heitä koulukuntansa ihanteiden edelläkävijöinä. Lisäksi kokoelmaan kuuluu 30 ”sokraattista kirjettä”, jotka esitetään Sokrateen tai hänen seuraajiensa (Antisthenes, Aristippos, Aiskhines, Ksenofon jne.) kirjoittamina. Myös näistä kirjeistä monet olivat peräisin kyyniseen filosofiaan taipuvaisen kirjoittajan kynästä, vaikkakin kirjoittaja tunsi enemmän sympatiaa Aristipposta kuin kyynisen koulukunnan perustajaa Antisthenestä kohtaan. Kokoelmaan voidaan lukea myös muita epäperäisiä, kuten Hippokrateen nimiin laitettuja, kirjeitä.
Kyynikkojen kirjeet käsittelevät enemmän eettisiä kuin uskonnollisia asioita: niiden tarkoituksena on etsiä eettisesti puhdasta elämää irtautumalla sosiaalisista normeista ja käytännöistä askeettisella elämällä. Kirjeiden sisältö ei ole erityisen omaperäistä, mutta ne todennäköisesti palvelivat kyynisen maailmankatsomuksen levittämisessä. Kirjeet käsittelevät kyynisen elämäntavan ja sen harjoittamisen ("askesis") eri puolia. Tämän vuoksi kirjeissä annetaan ohjeita siitä ketä jäljitellä ja ketä ei, ja kuinka viisauden eri puolia hankitaan ja osoitetaan. Lisäksi kirjeet sisältävät polemiikkia niitä vastaan, jotka eivät noudata näitä ihanteita.
Kirjeiden sisältämät moraaliset anekdootit ovat todennäköisesti esimerkkejä tuon ajan kyynisten katusaarnaajien käyttämistä. Kuten suuressa osassa roomalaisajan kyynistä ajattelua, myös Kyynikkojen kirjeissä on nähtävissä stoalaisen ja muiden koulukuntien ajattelun vaikutusta.
Rautiosaari
Rautiosaari on Rovaniemellä sijaitseva yli 650 asukkaan kylä ja saari, joka sijaitsee keskustasta hieman alle kahdenkymmenen kilometrin päässä etelään pitkin Kemijoen Itäpuolentietä. Nelostieltä pääsee Valajaskosken voimalaitoksen patosiltaa pitkin itäpuolelle. Rautiosaaressa on "Sukulanrakan" rinteeltä löytynyt 14 hiidenkirnua. Hiidenkirnuille on opastus Kemijoen Itäpuolentieltä. Rautiosaaren kylällä on oma kyläyhdistys, joka perustettiin 1999.
Madison
Madison voi viitata ainakin seuraaviin:
Lierosammalet
Lierosammalet ("Scorpidium") on palmikkosammalten lahkoon kuuluva suku, johon kuuluu kolme Suomessa esiintyvää lajia. Kaikki lajit ovat elinvoimaisia ja ne esiintyvät lähes koko Suomessa.
Madeiran lippu
Madeiran lippu on Portugalille kuuluvan Madeiran itsehallinnollisen saariryhmän tunnus. Se hyväksyttiin 12. syyskuuta 1978.
Se on malliltaan trikolori ja sen värit ovat vasemmalta oikealle sininen, keltainen ja sininen. Lipun värit symboloivat saaria ympäröivää merta (sininen) sekä Madeiran saarta ja sen ilmastoa (keltainen). Lipun keskellä on Kristuksen veljeskunnan puna-valkoinen risti. Tämä viittaa Madeiran löytäjiin Tristão Vaz Teixeiraan ja João Gonçalves Zarcoon, jotka kuuluivat veljeskuntaan.
Azorien lippu
Azorien lippu on Portugalille kuuluvan Azorien itsehallinnollisen saariryhmän tunnus. Se hyväksyttiin 10. toukokuuta 1979.
Lipun sini-valkoinen pohja perustuu Portugalin kuningaskunnan lippuun. Lipun yläkulmaan on kuvattu Portugalin vaakuna ja lipun keskelle on kuvattu kultainen kanahaukka (), josta saaret on saaneet nimensä. Yhdeksän kultaista tähteä kanahaukan yläpuolella symboloivat Azorien saaria, jotka ovat São Miguel, Terceira, Faial, Pico, São Jorge, Santa Maria, Graciosa, Flores ja Corvo.
Panttikirja
Panttikirja on todistus vahvistetusta kiinnityksestä. Panttikirjaan merkitään muun muassa kiinnityksen kohde, kiinnityksen rahamäärä ja hakemuksen vireilletulopäivä. Kiinteistön omistaja luovuttaa panttikirjan tyypillisesti velkojalle lainan vakuudeksi. Panttioikeuden haltijalla on oikeus saada saatavilleen suoritus kiinteistön arvosta panttikirjaan merkittyyn rahamäärään asti. Panttikirja on voimassa ikuisesti tai kunnes se kuoletetaan.
Panttikirja valmistettiin aikaisemmin esipainetuille lomakkeille. Kesäkuusta 2017 lähtien panttikirjan on saanut vain sähköisenä versiona.
Lauluyhtye Fiori
Lauluyhtye Fiori on kahdeksan naisen lauluyhtye, joka on perustettu Jyväskylässä 1993. Yhtyeen pitkän toiminnana aikana sen ohjelmisto on vaihdellut kansanmusiikista keskiaikaiseen ja renessanssimusiikkiin sekä moderneihin sävellyksiin.
Viime vuosina yhtye on esittänyt suomalaista nykykansanmusiikkia, erityisesti Liisa Matveisen ja Tellu Turkan sävellyksiä. Vuonna 2007 alkoi yhteistyö englantilaisen Michael Parsonsin kanssa, kun Parsons sävelsi Fiorille laulusarjan Kolme laulua Sapphon fragmentteihin (Three Sappho songs). Yhteistyö on jatkunut ja syyskuussa 2009 Fiori kantaesitti Parsonsin Kaksi lastenlaulua antiikin Kreikasta (the Cicada song ja the Swallow song). Kesällä 2010 Fiori konsertoi Lontoossa ja äänitti nämä Parsonsin sävellykset.
Kauhajärvi (Lapua)
Kauhajärvi on Lapualla sijaitseva kylä samannimisen järven rannalla. Lapuan ydinkeskustaan kylästä on matkaa noin 30 kilometriä. Kylässä sijaitsee Kauhajärven kirkko.
Kylä kuului 1500-luvulla Pietarsaaren seurakuntaan ja vuodesta 1637 Lappajärven seurakuntaan, 1700-luvun puolessa välissä se siirrettiin Alajärven seurakuntaan ja vuonna 1780 takaisin Lappajärven seurakuntaan, Lappajärven kunnan perustamisesta 1865 asti se kuului osaksi Lappajärven kuntaa ja vuodesta 1938 kylä on kuulunut Lapuaan.
Bruno Kivisalo
Bruno (Bruuno) Kivisalo (27. marraskuuta 1904 Pietari – 7. tammikuuta 1993 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Teknillisen korkeakoulun sillanrakennusopin professorina vuosina 1956–1969.
Kivisalo kirjoitti ylioppilaaksi Terijoen suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1923 ja valmistui insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1928. Hän työskenteli lyhyen aikaa Hämeenlinnan kaupungininsinöörin apulaisena, kunnes siirtyi Tie- ja vesirakennushallituksen siltaosastolle 1930, jossa Kivisalo hoiti eri tehtäviä vuoteen 1956 saakka. Hän oli ennen sotavuosia alansa johtavia suunnittelijoita, joka piirsi kymmeniä teräs- ja puurakenteisia siltoja. Kivisalo oli varsinkin teräksen käytön taitaja. Hänet nimitettiin Teknillisen korkeakoulun professoriksi ainoana hakijana heinäkuussa 1956. Kivisalo jäi eläkkeelle elokuussa 1969.
Kivisalo
Kivisalo on suomenkielinen sukunimi.
Tunnettuja Kivisaloja ovat muun muassa:
Choron-kastike
Choronkastike eli choron-kastike () on vaaleanpunainen emulsiokastike. Se on nimetty kehittäjänsä ranskalaisen keittiömestarin Alexandre Étienne Choronin (1772–1834) mukaan. Tätä kastiketta tarjotaan erityisesti grillatun kalan, keitettyjen kananmunien ja tournedospihvien kera.
Kastike valmistetaan keittämällä punaviiniä, etikkaa, hienonnettua sipulia, tomaattisosetta ja rakuunan varsia. Liemen annetaan kiehua puoleen alkuperäismäärästä, jonka jälkeen se jäähdytetään. 
Liemeen sekoitetaan kananmunan keltuaisia, ja seos keitetään uudelleen. Seoksen kypsyttyä (sisälämpötila n. 82–84 °C) kattila siirretään pois liedeltä ja mukaan sekoitetaan kuutioitu voi.
Kastikkeen voi tehdä myös béarnaisekastikkeesta lisäämällä siihen tomaattimurskaa ja jättämällä kirvelin pois.
Nikolai Rukavišnikov
Nikolai Nikolajevitš Rukavišnikov (; 18. syyskuuta 1932 Tomsk – 19. lokakuuta 2002 Moskova) oli neuvostoliittolainen kosmonautti, joka teki kolme avaruuslentoa.
Rukavišnikov opiskeli Bauman-instituutissa Moskovassa josta valmistuttuaan insinööriksi hän pääsi Sergei Koroljovin suunnittelutoimistoon. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1967. Hän lensi Sojuz 10, Sojuz 16 ja Sojuz 33 -avaruusaluksilla. Näihin kuului kaksi lentoa, jolloin telekointi Saljut-avaruusasemiin epäonnistui. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1987 siirtyen Energija-yhtiöön. Hän kuoli sydänkohtaukseen.
Mustatapakulo
Mustatapakulo ("Scytalopus latrans") on pienikokoinen, lähes musta eteläamerikkalainen varpuslintu. 
__notoc__
Mustatapakulot elävät Etelä-Amerikan luoteisosassa Ecuadorissa, Perussa, Kolumbiassa ja Venezuelassa noin 220 000 neliökilometrin alalla. Harmaatapakulo ("Scytalopus unicolor") jaettiin eli splitattiin kolmeen lajiin vuonna 2005: harmaatapakulo, mustatapakulo ja livertäjätapakulo ("Scylatopus parvirostris").
Mustatapakulon pesä sijaitsee maassa tai lähellä maanpintaa. Se on pallomainen ja rakennettu juurista ja muista kuiduista.
Pesäpoikasia ruokitaan hyönteisillä.
Peace Sells
Peace Sells on yhdysvaltalaisen thrash metal-yhtyeen Megadethin kappale samannimiseltä studioalbumilta. Se on levyn tunnetuimpia kappaleita singlen "Wake Up Dead" ohella. Kappaleen alussa kuuluvaa bassoriffiä käytettiin pitkään MTV Newsin tunnusmusiikkina. Mustaine väittää, ettei koskaan saanut mitään rojalteja kappaleen käytöstä. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo.
VH1 rankkasi kappaleen sijalle 11# listallaan "40 Greatest Metal Songs" ja sijalle 51# listallaan parhaista hard rock-kappaleista.
Kappale on myös mukana peleissä NHL 10, , ja soitettavana pelissä Rock Band 2.
Juri Artjuhin
Juri Petrovitš Artjuhin (; 22. kesäkuuta 1930 – 4. elokuuta 1998) oli neuvostoliittolainen kosmonautti, joka teki yhden avaruuslennon.
Artjuhin väitteli Neuvostoliiton ilmavoimien koulussa tekniikan tohtoriksi ja erikoistui sotilastietoliikenteeseen. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 1963. Hän lensi Sojuz 14 -avaruusaluksella vuonna 1974.
Artjuhin erosi avaruusohjelmasta vuonna 1982. Hänellä oli eri virkoja avaruustekniikka-alalla, muun muassa kosmonauttien kouluttajana ja Buran-sukkulan kehitystyössä. Artjuhin kuoli syöpään.
Valmet 502
Valmet 502 on vuonna 1971 esitelty takavetoinen traktorimalli, jonka valmistaja oli suomalainen Valmet-yhtiö. Se korvasi aiemman Valmet 500-mallin. Sen ohjaamo oli valmistajan mukaan aikanaan markkinoiden hiljaisin. Ohjaamon lisäksi muita uutuuksia mallissa olivat uusi pidempi välirunko, täysin uudistettu nostolaite ja hydrostaattinen ohjaus. Moottori oli 500 mallista peritty kolmisylinterinen 49 hevosvoimainen 310 B, jonka iskutilavuus oli 2685 cm
Vuonna 1974 takarenkaiden koko kasvatettiin 28 tuumasta 30 tuumaan ja samalla traktorin omamassa nousi noin sadalla kilolla.
Traktoria valmistettiin vuoteen 1982 asti. Valmetin uutuutena oli tuolloin etukuormain.
Pjotr Klimuk
Pjotr Klimuk (; s. 10. heinäkuuta 1942 Kamaroukan kylä, Brestin piiri, Brestin alue, Valko-Venäjän sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on syntyjään valkovenäläinen kosmonautti, joka teki kolme avaruuslentoa.
Klimuk opiskeli Leninski Komsomol Tsernigov -ilmailukoulussa ja liittyi Neuvostoliiton ilmavoimiin vuonna 1964. Jo seuraavana vuonna hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen. Hän kävi Gagarinin ilmavoimien akatemian ja Leninin sotilaspoliittisen akatemian. Hänen sotilasarvonsa on kenraalieversti.
Klimuk vietti yhteensä 78,76 vuorokautta avaruudessa. Hän lensi Sojuz 13 -avaruusaluksella vuonna 1973. Vuonna 1975 hän lensi Saljut 4 -avaruusasemalle Sojuz 18 -aluksella. Vuonna 1976 hän lensi Intercosmos-ohjelman puitteissa Sojuz 30 -aluksella.
Klimuk erosi lentävien kosmonauttien joukosta vuonna 1978 nousten Gagarinin nimeä kantavan kosmonauttikoulun varajohtajaksi. Hän yleni keskuksen johtajaksi vuonna 1991, jossa hän toimi eläkkeelle siirtymiseensä asti, vuoteen 2003.
Luettelo 1 000 pistettä Suomen koripallomaajoukkueessa tehneistä pelaajista
Tämä on luettelo 1 000 pistettä Suomen koripallomaajoukkueessa tehneistä pelaajista. Tuhat pistettä on onnistunut ylittämään yhdeksäntoista miespelaajaa. Tuhannen pisteen rajan on viimeksi saavuttanut vuonna 2012 Petteri Koponen. 1 500 pistettä on ylittänyt 13 miespelaajaa. Viimeisimmät 1 500 pisteen rajan ylittäjät ovat Hanno Möttölä, Tuukka Kotti ja Shawn Huff. Paras pistekeskiarvo yli sata pistettä uransa aikana heittäneistä maajoukkuepelaajista on Kalevi Sarkalahdella, jonka pistekeskiarvo on 16,4.
Naisissa tuhannen pisteen rajan on saavuttanut yhdeksän pelaajaa, joista eniten pisteitä on tehnyt Lea Hakala. Hän on tehnyt Suomen naisten koripallomaajoukkueessa 4139 pistettä. Viimeisin 1 500 pisteen ylitys on vuodelta 2009, jolloin Taru Tuukkanen ylitti kyseisen rajan. Ensimmäisenä pelaajana sadan pelatun maaottelun rajan rikkoi Raimo Lindholm. Hän rikkoi rajan vuonna 1965 Puolaa vastaan pelatussa ottelussa.
Pelaa edelleen. Päivitetty 1.1.2018
Pelaa edelleen. Päivitetty 1.1.2018.
Kolme pelaajaa on saavuttanut 42 pistettä yhdessä ottelussa, joka on edelleen Suomen koripallomaajoukkueen ottelukohtainen ennätys. Ensimmäisenä 42 pisteeseen ylsi Timo Lampén, jolla on myös hallussa paras maajoukkuedebyytti. Ensimmäisessä maaottelussaan Lampén teki 26 pistettä Ruotsia vastaan vuonna 1953. Jaetulla kakkossijalla maaotteludebyytissä ovat Kari-Pekka Klinga ja Jouni Haikonen, jotka ovat tehneet 19 pistettä Ruotsia vastaan. Klingan ennätys on vuodelta 1982 ja Haikosen vuodelta 1984.
Kaikkien ikäluokkien piste-ennätystä pitää hallussaan Topias Palmi. Palmi teki 20-vuotiaiden maaottelussa 60 pistettä vuonna 2013 Luxemburgia vastaan.
Kodinonni
Kodinonni ("Soleirolia soleirolii") on pieni, monivuotinen nokkoskasvi, joka on kotoisin Välimeren läntisiltä saarilta – Baleaareilta, Korsikalta ja Sardinialta. Se kasvaa myös vakiintuneena karkulaisena ainakin Ranskassa, Britteinsaarilla, Belgiassa ja Alankomaissa. Suomessa se on suosittu huonekasvi.
Kodinonni kasvaa enintään 5 cm:n korkuiseksi ja 30 cm:n levyiseksi, ja sen kasvutapa on lamoava. Langanohuet varret ovat karvaiset ja nivelistä juurehtivat. Lehdet ovat 2–6 mm leveät, kolmisuoniset ja lähes pyöreät tai munuaisen muotoiset. Vaatimattomat, yksineuvoiset kukat ovat vihreät tai valkoiset (joskus myös punertavat) ja puhkeavat yksittäin lehtihankoihin touko–elokuussa.
Multa pidetään jatkuvasti kosteana. Keväällä ja kesällä kasvia lannoitetaan kahden viikon välein miedolla nestemäisellä huonekasvilannoitteella. Kodinonnea voi leikata saksilla sen pitämiseksi aisoissa. Lisääminen onnistuu täysikasvuisen kasvin juuripaakkuja jakamalla.