hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lumikki (maakaasukenttä)
Lumikki () on maakaasukenttä, joka sijaitsee Barentsinmerellä, noin 140 kilometrin päässä Norjan Hammerfestin kaupungista. Snøhvit nimellä kutsutaan myös koko hanketta, joka sisältää kaksi vierekkäistä, Albatrossin ja Askeladdenin kentät.
Arvioitu hyödynnettävissä oleva varanto alueella on 193 miljardia kuutiometriä maakaasua, 113 miljoonaa barrelia kevytöljyä ja 5,1 miljoonaa tonnia nestemäistä kaasua (NGL). Alueella on 21 porausreikää. Hanketta operoi Statoil kuuden lisenssin omistavan yhtiön puolesta:Kaasukenttä on löydetty vuonna 1984 ja suunnitelmat alueen luonnonvarojen hyödyntämiseksi esiteltiin Statoilin puolesta vuonna 2001. Suunnitelman mukaisesti kaasukentältä johdettiin merenalainen, 680 mm paksuinen maakaasuputki, 168 kilometrin päähän Melkøyan saarelle, Hammerfestin edustalle. Maakaasu Snøhvitin kentältä käytetään nesteytetyn maakaasun (LNG) tuottamiseen. Kokonaiskustannuset hankkeen hyödyntämiseksi ovat olleet noin 34,5 miljardia Norjan kruunua. LNG-jalostamo tuottaa noin 920 000 tonnia hiilidioksidipäästöjä vuosittain, joka nostaa Norjan kokonaispäästöjä lähes kaksi prosenttia.
Vuosittainen vientikapasiteetti on 5,75 miljoonaa kuutiometriä maakaasua, 747 000 tonnia tiivistettyä ja 247 000 tonnia nestekaasua (LPG). Tuotantoyhtiö on solminut pitkäaikaiset toimitussopimukset espanjalaisen Iberdrolan ja yhdysvaltalaisen El Pason kanssa.
Alueen hyödyntäminen on aiheuttanut Norjassa poikkeuksellisen kiivaan poliittisen keskustelun, sillä kyseessä on ensimmäinen Barentsinmeren alueen hanke. Ympäristöjärjestöt, kuten Natur og Ungdom ja Bellona ovat kritisoineet, että Barentsinmeri on liian herkkä alue öljyn ja kaasun tuottamiseen sekä Melkøyan kaasuntuotantolaitos kasvattaa dramaattisesti Norjan hiilidioksidipäästöjä. Kesällä 2002 Natur og Ungdomin mielenosoittajat pidätettiin estettyään Melkøyan kaasuntuotantolaitoksen rakennustyöt kymmenen päivän ajaksi.
Hisaichi Terauchi
Kreivi Hisaichi Terauchi (s. 8. elokuuta 1879 - k. 12. kesäkuuta 1946) oli Keisarillisen Japanin armeijan marsalkka toisessa maailmansodassa.
Terauchi syntyi Yamaguchin prefektuurissa ja oli Japanin pääministeri Terauchi Masataken vanhin poika. Hän valmistui Keisarillisen Japanin armeijan sotilasakatemiasta vuonna 1900 ja palveli Venäjän-Japanin sodassa.
Sodan jälkeen Terauchi meni armeijan henkilöstökouluun ja valmistui 1909. Hän vietti aikaa sotilasasiamiehenä Saksassa ja työskenteli lehtorina kadettikoulussa. Vuonna 1919 hän sai arvonimen ""hakushaku"" "Kazoku"-arvojärjestelmän mukaan ja hänet ylennettiin everstiksi. Terauchista tuli kenraalimajuri 1924.
Terauchi nimitettiin Japanin korealaisen armeijan kansliapäälliköksi vuonna 1927. Saatuaan ylennyksen kenraaliluutnantiksi 1929 hän sai komennuksen viidenteen jalkaväkidivisioonaan, mutta hänet siirrettiin myöhemmin 4. jalkaväkidivisioonaan. Vuonna 1934 Terauchi nimitettiin Japanin taiwanilaisen armeijan komentajaksi.
Lokakuussa 1935 Terauchi nimitettiin "täydeksi" kenraaliksi. Helmikuun 26. päivän välikohtauksenn jälkeen armeija valitsi hänet Japanin sotaministeriksi, mikä aiheutti ristiriitaa Japanin parlamentissa sotilas- ja siviilipuoluiden välille.
Terauchi komensi Japanin Pohjois-Kiinan alueen armeijaa heti Kiinan-Japanin sodan jälkeen. Hänet palkittiin ensimmäisen luokan "nousevan auringon" (Kyokujitsu shō) palkinnolla vuonna 1938. 1941 Terauchi siirrettiin komentamaan eteläistä armeijan retkikuntaa. Pian sen jälkeen hän alkoi tehdä sotasuunnitelmaa amiraali Yamamoto Isorokun kanssa Tyynenmeren sotaa varten.
Kaakkois-Aasian valloituksen johtamisen jälkeen Terauchi vahvisti päämajaansa Singaporessa. Hänet ylennettiin sotamarsalkaksi 6. kesäkuuta 1943. Vuotta myöhemmin toukokuussa hän muutti Filippiineille. Kun alue muuttui vaaralliseksi hän vetäytyi Saigoniin Ranskan Indokiinaan. Kuullessaan Burman menetyksestä hän kärsi aivohalvauksesta toukokuussa 1945.
Terauchi luovutti perheensä perintökalun, "wakizashi"n eli lyhyen miekan, lordi Mountbattenille Saigonissa 1945. Miekka melkein aiheutti diplomaattisen selkkauksen 1980-luvun puolessa välissä kun kuningataräiti Elisabet halusi asettaa sen näkyvälle paikalle hänen ja kruununprinssi Naruhiton illallisella. Kuningatar kuitenkin esti miekan esillepanon.
Terauchin hauta sijaitsee Singaporessa.
Klometiatsoli
Klometiatsoli eli kloorimetiatsoli ("5-(2-kloorietyyli)-4-metyylitiatsoli") on lääkeainevalmiste, joka on läheistä sukua B1-vitamiinille. Sitä käytettiin Suomessa ainakin 1970- ja 1980-luvulla, joidenkin viittausten mukaan vielä edelleen laitoshoidossa oleville. Klometiatsolin kauppanimi on "Heminevrin". Sen valmistaja oli Astra Läkemedel, Södertälje, Ruotsi.
Klometiatsolin etuina pidettiin sen aiheuttamaa nopeaa ja voimakasta sedaatio-ominaisuutta. Sen myös katsottiin aiheuttavan vähäisemmissä määrin riippuvuutta joihinkin muihin samaan aikaan markkinoilla olleisiin rauhoittaviin lääketuotteisiin verrattuna. Näistä ongelmallisin ryhmä on ollut barbituraatit. Myöhemmin kuitenkin todettiin klometiatsolinkin oleva addiktoiva lääkeaine. Brittiläisen rock-yhtye The Whon rumpali, Keith Moon menehtyi klometiatsolin yliannostukseen.
Klometiatsolilla hoidettiin muun muassa vanhusten dementoitumiseen liittyviä levottomuus- ja sekavuustiloja sekä unettomuutta. Alkoholistien krapula-tiloja sekä alkoholin käyttöön liittyviä vieroitusoireita hoidettiin myös "Heminevrin"illä. Niin ikään hoitokategoriaan kuuluivat delirium tremens, status epilepticus, sekä muunlaiset delirium-tilat (ei alkoholin aiheuttamat). Klometiatsolia voitiin annostella tablettimuodon ohella myös suonensisäisinä eli intravenoosisti ruiskeina taikka infuusioliuoksina. Lääkemikstuurassa oli vaikuttavaa ainetta 50 mg/ml ja infuusioliuoksessa 8 mg/ml.
Tablettimuotoisen lääkkeen annosvahvuuksina ovat olleet: 300 mg (0,3g) sekä 500 mg (0,5g), mahdollisesti myös 1 000 mg (1g) ja 2 000 mg (2g).
Ainakin Saksassa ja Sveitsissä, mahdollisesti myös Suomessa klometiatsolia on saatavilla erityisluvallisena valmisteena (Distraneurin tabletti ja oraaliliuos). Käyttöindikaatioina ovat Delirium Tremens sekä geriatriset agitaatio- ja sekavuustilat.
Klometiatsolin sivuvaikutuksina mainittiin olevan alkavan nuhan tapainen pistely tai nipistely nenässä, sekä joskus vatsavaivat. Alkoholisteilla esitettiin olevan suurta taipumusta klometiatsolin väärinkäytölle, mutta toisaalta vaarallisen yliannostuksen vaaran väitettiin olevan vähäisen. Vaikealle asteelle, eli pitkälle edenneessä maksakirroosissa on klometiatsolin hajaantuminen elimistössä estynyt, ja se tekee lääkkeen hyötyosuudesta jopa 10-kertaisen normaaliin verraten.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL määrittelee klometiatsolin päihdekoodilla nro 314, vuoden 2012 spesifikaatioitten mukaisesti.
Līvli (lehti)
Līvli on Latviassa ilmestyvä sanomalehti. Lehti oli alun perin liivinkielinen, mutta nykyisin pääosa sen artikkeleista on latviaksi. Lehden alkuperäinen tarkoitus oli toimia tietokanavana liiviläisille heihin liittyvissä asioissa. Lehdessä julkaistiin myös liivinkielisiä runoja, sekä muita tekstejä.
Līvli-lehdeden paino aloitettiin Jelgavassa vuonna 1931. Silloin lehden päätoimittajana toimi Andrejs Štālers. Vuotta myöhemmin painopaikka siirettiin Mazirbeen ja päätoimittajaksi tuli Korli Stalte. Suomesta käsin lehden painoa tukivat merkittävissä määrin heimo-aatteen kannattajat. Vuodesta 1934 Latvian viranomaiset vaativat lehden artikkelien kääntämistä myös latviaksi, sillä he olivat huolissaan mahdollisesta kansankiihotuksesta. Tämä johti noin puolenvuoden pituiseen taukoon lehden painamisessa. Latvian viranomaiset peruivat määräyksensä vuonna 1937. Lehden toiminta loppui vuonna 1939, kun Korli Stalte muutti baltiansaksalaisen vaimonsa ja tyttärensä kanssa Saksaan Adolf Hitlerin kehotettua baltiansaksalaisia lähtemään Baltiasta.
Līvli aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1992. Lehden päätoimittajina ovat toimineet Gundega Blumberga ja Baiba Šuvcāne. Lehdessä on ilmestynyt muutaman kerran liivinkielinen versio, mutta yleensä sen kaikki tekstit ovat latviaksi. Lehti on ilmestynyt satunnaisesti muutaman kerran vuodessa. Lehdessä ilmestyy artikkeleita liiviläisiin liittyvitä asioista, kuten tutkimuksista tai tapahtumista. Lehden yksi tarkoitus on kirjata muistiin liiviläisten nyky historiaa. Lehti saa rahallista tukea Latvian valtiolta.
Sandō
Sandō (, ”kulkutie”) tarkoittaa japanilaisessa arkkitehtuurissa joko šintolaiselle pyhäkölle tai buddhalaiselle temppelille johtavaa tietä. Sen alkupisteessä on yleensä pyhäkön tapauksessa šintolainen "torii" ja temppelin tapauksessa buddhalainen "sanmon", portti, joka toimii merkkinä siirtymisestä pyhäkön tai temppelin alueelle. Tien varrella voi olla myös esimerkiksi kivilyhtyjä tai muita koristeita.
Sandō-tietä voidaan kutsua nimellä "omote-sandō" (, ”etu-sandō”), jos se toimii pääsisäänkäyntinä, tai nimellä "ura-sandō" (, ”taka-sandō”), jos sisäänkäynti on toissijainen. Tokion kuuluisa Omotesandōn alue on esimerkiksi saanut nimensä läheiseltä Meiji-jingūn pyhäkölle johtavalta tieltä. Alueella oli aiemmin myös "ura-sandō".
Lessepsin metroasema
Lesseps on Barcelonan metron linjan 3 asema. Se sijaitsee ranskalaisen Ferdinand de Lessepsin mukaan nimetyn Plaça de Lesseps -aukion alla Gràcian alueella. Asema avattiin vuonna 1924 ja se on siten yksi järjestelmän vanhimmista. Uusien linjojen 9 ja 10 laiturit ovat tällä hetkellä rakenteilla.
Kyle Cumiskey
Kyle Cumiskey (s. 2. joulukuuta 1986 Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Chicago Blackhawksissa. Suhteellisen pienikokoisen Cumiskeyn vahvuuksiin kuuluu liike ja syöttötaito.
Cumiskey pelasi ennen ammattilaisuraansa kolme kautta WHL:ssä. Hän voitti siellä Memorial Cupin heti tulokaskaudellaan 2003–2004. Vuotta myöhemmin Cumiskey voitti WHL:n mestaruuden. Colorado Avalanche varasi hänet 222. vuorolla .
Kaudeksi 2006–2007 Cumiskey siirtyi Avalanchen organisaatioon ja pelasi kauden aikana yhdeksän NHL-ottelua tehoin 1+1=2. Ensimmäisen NHL-ottelunsa hän pelasi 1. tammikuuta 2007. Seuraavalla kaudella hän pelasi 38 ottelua tehoin 0+5=5 ja kaudella 2008–2009 tilille tuli kuusi ottelua ilman tehopisteitä. Samalla kaudella Cumiskey pelasi AHL:n tähdistöottelussa.
Cumiskey teki jatkosopimuksen kaudeksi 2009–2010 ja murtautui Avalanchen NHL-kokoonpanoon. Hän teki 61 ottelussa tehot 7+13=20. Cumiskey on kärsinyt viime kausina loukkaantumisista. Kaudella 2007–2008 hän kärsi 17 ottelun ajan nivusvammasta ja kausi 2008–2009 päättyi olkapäävammaan helmikuussa 2009. Cumiskey tienasi kauden 2009–2010 aikana 600 000 dollaria.
Cumiskey murtautui Avalanchen kokoonpanoon kaudella 2009–2010 pelasi joukkueessa 63 ottelua ja teki niissä 20 pistettä. Seuraavalla kaudella hän kärsi kuitenkin aivotärähdyksestä ja pystyi pelaamaan vain 18 ottelua. Samalla monet nuoret lupaukset menivät Cumiskeyn ohi puolustajien hierarkiassa. Avalanche teki hänen kanssaan jatkosopimuksen vasta aivan kauden 2011–2012 kynnyksellä ja lähetti hänet lopulta farmiin. Pian tämän jälkeen Anaheim Ducks hankki Cumiskeyn vaihdossa Jake Newtoniin ja 7. kierroksen varausoikeuteen. Ducks lähetti hänet heti farmijoukkue Syracuse Crunchiin, jossa hän pelasi 57 runkosarjaottelua ja teki niissä 29 pistettä. Kauden jälkeen Cumiskey teki sopimuksen Elitserien-seura MODOn kanssa.
Cumiskey edusti Kanadaa vuoden 2010 MM-kilpailuissa.
Pikkuveli Clayton Cumiskey pelaa hyökkääjänä WHL-joukkue Everett Silvertipsissä.
Jared Cowen
Jared Cowen (s. 25. tammikuuta 1991 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Toronto Maple Leafsin organisaatiossa. Cowen pelasi kauden 2010–2011 lähinnä WHL-joukkue Spokane Chiefsissä sekä keväällä 2011 myös pudotuspelejä farmijoukkue Binghamton Senatorsissa, AHL:ssä. Kolossimainen 196-senttinen puolustava puolustaja liikkuu kokoisekseen hyvin ja hänellä on hyvä laukaus.
Cowen pelasi vielä suurimman osan kaudesta 2006–2007 Saskatchewanin paikallista SMHL-sarjaa, mutta hän pelasi keväällä 2007 WHL:ssäkin. Hänet varattiin WHL Bantam Draftin ykkösenä Spokane Chiefsiin vuonna 2006. Cowen pelasi Chiefsissä ensimmäisen kokonaisen kautensa 2007–2008 ja valittiin joukkueen vuoden tulokkaaksi. Hän voitti keväällä 2008 WHL:n mestaruuden ja koko CHL:n mestaruuden, Memorial Cupin. Kausi 2008–2009 Cowenilla jäi 48 ottelun mittaiseksi kevätkaudella tulleen polvivamman takia.
Ottawa Senators varasi Cowenin koko varaustilaisuuden yhdeksäntenä kesällä . Hän teki helmikuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Senatorsin kanssa. Hän pelasi kauden 2009–2010 aikana ensimmäisen NHL-ottelunsa 8. huhtikuuta 2010 Tampa Bay Lightningia vastaan. Cowen keräsi ottelussa kaksi jäähyminuuttia. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin vielä Chiefsissä, jonka kapteenina Cowen toimi. Hänet valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen.
Cowen pelasi vielä kauden 2010–2011 runkosarjan Chiefsissä. Hän teki tehoilla 18+30=48 WHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä. Kevään 2011 pudotuspeleissä Cowen oli tehoilla 2+12=14 Chiefsin tehokkain puolustaja. Hänet valittiin kauden päätteeksi WHL:n läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Cowen pelasi myös AHL:n pudotuspelejä Binghamton Senatorsissa ja voitti niiden päätteeksi Calder Cupin.
Helmikuussa 2016 Senators myi Cowenin Toronto Maple Leafsiin yhdeksän pelaajan pelaajakaupassa. Kaupassa Maple Leafs sai Cowenin lisäksi myös Milan Michálekin sekä Colin Greeningin ja Tobias Lindbergin sekä toisen kierroksen varausvuoron . Samassa kaupassa Senatorsiin siirtyi Dion Phaneuf, Casey Bailey, Matt Frattin, Ryan Rupert sekä Cody Donaghey.
Cowen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011 voittaen hopeaa. Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa Kanadan varakapteenina.
Haiden
Haiden () tarkoittaa šintolaisessa pyhäkköarkkitehtuurissa palvontaan tai rukoukseen varattua hallia. Se sijaitsee yleensä pyhäkön päähallin ("honden") edessä ja on usein päähallia suurempi. Haiden liittyy hondeniin usein uhrihallin eli "heidenin" välityksellä. Päähalli on tarkoitettu ainoastaan pyhäkön "kamin" käyttöön ja on siten suljettu yleisöltä, mutta haiden tarjoaa tilan seremonioille ja kamin palvonnalle. Joissain tapauksissa, kuten Naran Ōmiwa-jinjassa, päähallin tilalla on pyhä alue. Silloin haiden on pyhäkön tärkein rakennus.
Haidenin alkuperästä ei ole varmuutta. Alun perin kamin palvontaan liittyviä seremonioita suoritettiin todennäköisesti päähallin edessä. Esimerkiksi Isen pyhäkössä seremoniat suoritetaan edelleen avoimella pihalla. Haiden saattoi saada alkunsa esimerkiksi buddhalaisesta rukoushallista ("raidō"), tanssiin tarkoitetusta paviljongista ("maidono") tai buddhalaisesta tavasta resitoida sūtria temppelin keskimmäisellä portilla ("chūmon") tai temppelirakennuksiin liittyvissä käytävissä ("kairō"). Ajan myötä hallista tuli keskeinen osa pyhäkön arkkitehtuuria ja toimintaa.
Scott Clemmensen
Scott Lee Clemmensen (s. 23. heinäkuuta 1977 Des Moines, Iowa) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti. Isokokoinen Clemmensen on ollut NHL:ssä enimmäkseen kakkosmaalivahti.
Clemmensen pelasi ennen NHL:ää Boston Collegen joukkueessa. Hän torjui seuralle kolme Hockey Eastin mestaruutta (1998, 1999 ja 2001), joista vuonna 2001 koko NCAA:n mestaruuden. New Jersey Devils varasi Clemmensenin numerolla #215 vuonna . Hän siirtyi Devilsin organisaatioon kaudeksi 2001–2002, jolloin hän pääsi torjumaan kaksi ottelua.
Ura Devilsissä kesti Clemmensenillä kevääseen 2007 asti. Siihen mennessä hän oli torjunut 25 NHL-ottelua ja pelannut suurimman osan farmijoukkue Albany River Ratsissa. Pitkään Martin Brodeurin aisaparina pelannut Clemmensen siirtyi kaudeksi 2007–2008 Toronto Maple Leafsiin. Hän oli jo lähtökohtaisesti kolmosvahti Vesa Toskalan ja Andrew Raycroftin varjossa. Clemmensen torjui lähes koko kauden farmijoukkue Toronto Marliesissa ja pääsi torjumaan kolmessa NHL-ottelussa.
Clemmensen palasi kaudeksi 2008–2009 New Jersey Devilsiin ja aloitti kolmosvahtina farmista. Hän sai kuitenkin vastuuta 40 ottelun verran Brodeurin loukkaannuttua. Kakkosmaalivahti Kevin Weekes jäi puolestaan Clemmensenin aisapariksi Brodeurin kuntoutumisen ajaksi.
Kaudeksi 2009–2010 Clemmensen siirtyi Florida Panthersiin, jossa hän toimi kakkosvahtina Tomáš Vokounille. Vokoun kuitenkin siirtyi Washington Capitalsiin kauden 2010–2011 jälkeen, jonka jälkeen Clemmensenin parina alkoi toimia joukkueeseen siirtynyt José Théodore. Heinäkuussa 2015 Clemmensen ilmoitti virallisesti pelaajauransa tulleen päätepisteeseen.
Clemmensen kuului Yhdysvaltain maajoukkueen maalivahtiosastoon vuoden 2009 MM-kilpailuissa, mutta jäi kolmosvahdiksi Robert Eschen ja Al Montoyan taakse. Hän aloitti vuoden 2010 MM-kilpailut joukkueen ykkösvahtina.
Dylan Olsen
Dylan Olsen (s. 3. tammikuuta 1991 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Florida Panthersin organisaatiossa, lähinnä sen farmijoukkueessa San Antonio Rampagessa, AHL:ssä. Chicago Blackhawks varasi Olsenin ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana . Hän on isokokoinen ja hieman fyysinen puolustaja, joka pelaa myös kohtalaisen hyvää kiekollista peliä.
Olsen aloitti jääkiekon Albertan Calgaryssä. WHL-joukkue Medicine Hat Tigers varasi hänet 84. pelaajana WHL Bantam Draftissa kesällä 2006, mutta Olsen päätti jatkaa pelejään AJHL-joukkue Camrose Kodiaksissa säilyttääkseen kelpoisuutensa NCAA:han. Hän voitti keväällä 2008 AJHL:n mestaruuden ja Doyle Cupin. Kodiaks eteni Royal Bank Cup -lopputurnaukseen asti, jossa joukkue kuitenkin hävisi SJHL-joukkue Humboldt Broncosille finaalissa lukemin 0–1. Kaudella 2008–2009 Olsen valittiin AJHL:n eteläisen konferenssin tähdistökentälliseen. Chicago Blackhawks varasi hänet numerolla 28 kesällä 2009.
Kaudeksi 2009–2010 Olsen siirtyi University of Minnesota Duluthin joukkueeseen, NCAA:han. Kesken toisen kautensa 2010–2011, vuodenvaihteessa 2011 hän jätti joukkueen ja teki kesken nuorten MM-kilpailujen kolmivuotisen tulokassopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Olsen siirtyi samalla sen farmijoukkue Rockford IceHogsiin.
Olsen debytoi NHL:ssä kaudella 2011–2012, jolloin pelasi Blackhawksissa 28 ottelua ja antoi yhden maalisyötön. Pääosan kaudesta hän pelasi kuitenkin IceHogsissa. Työsulun lyhentämän NHL-kauden 2012–2013 Olsen pelasi kokonaan AHL:ssä, eikä näin ollut osa Stanley Cupin voittanutta Blackhawks-joukkuetta. Marraskuussa 2013 hän ja Jimmy Hayes siirtyivät Florida Panthersiin pelaajakaupassa, jossa Blackhawks sai vaihdossa Kris Versteegin.
Olsen voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Hän oli edusti Kanadaa myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Olsenin isä Darryl on entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi kaudella 1991–1992 yhden NHL-ottelun Calgary Flamesissa. Dylan syntyi Utahin Salt Lake Cityssä, koska Darryl pelasi tuolloin IHL-joukkue Salt Lake Golden Eaglesissa.
Turf Moor
Turf Moor on jalkapallostadion Burnleyssa, Englannissa ja se toimii Burnley FC:n kotistadionina. Stadionin kapasiteetti on 22 546. Stadionin yleisöennätys tehtiin 23. helmikuuta 1924, kun Burnleyn ja Huddersfieldin kohtaamista seurasi 54 775 katsojaa FA-cupin 3. kierroksella.
Burnley
Burnley on kaupunki Lancashiressa, Luoteis-Englannissa. Asukasluku on noin 87 000.
Burnley eli 1800- ja 1900-luvun vaihteessa kukoistuksen aikoja. Se oli tärkeä puuvillan ja hiilen tuottaja. 1920-luvulla Burnley oli maailman puuvillakudonnan keskus. Teollisuus kuitenkin näivettyi vähitellen. Burnleyssa oli toisen maailmansodan jälkeen toiminnassa 18 hiilikaivosta. Näistä viimeinen suljettiin vuonna 1981. Seuraavana vuonna poistui käytöstä viimeinen höyrykäyttöinen puuvillatehdas. Nykyään kaupunkia vaivaa suuri työttömyys, sekä tyhjät, arvonsa menettäneet asunnot. Suurin työllistäjä on julkinen sektori.
Kaupungin ylpeys on jalkapalloseura Burnley FC, joka on voittanut kahdesti liigamestaruuden ja kerran FA-cupin.
Šeremetevin palatsi
Šeremetevin palatsi () on barokkityyliä edustava rakennustaiteen muistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Kesäpuiston suihkulähteiden mukaan nimensä saaneen Fontankan rannalla sijaitseva rakennus tunnetaan myös nimellä Suihkulähdetalo (Фонта́нный дом, "Fontannyi dom").
Pietari I lahjoitti tontin vuonna 1712 sotamarsalkka Boris Šeremeteville. Nykyisen verrattain hyvin säilyneen palatsin rakensivat 1740–1750-luvuilla Grigori Dmitrijev ja Savva Tševakinski. Sisätilat viimeisteli Šeremetevien maaorja Fjodor Argunov. Kartanomaisesti etupihan perällä sijaitseva rakennus edustaa koristelultaan siirtymävaihetta varhaisen pietarilaisen barokin ja täysbarokin välillä. Moneen kertaan uudistettujen sisätilojen suunnitteluun ovat osallistuneet Ivan Starov, Giacomo Quarenghi, Andrei Voronihin sekä Ijeronim Korsini, joka vuonna 1838 loi näyttävän rauta-aidan. Vuonna 1867 rakennetun pohjoissiiven on suunnitellut Nicholas Benois.
Šeremetevien kreivisuvun palatsi oli aikoinaan yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista. Vuonna 1918 viimeinen omistaja luovutti sen taidekokoelmineen neuvostoviranomaisille. Vuoteen 1931 saakka rakennuksessa toimi museo ja 1940-luvulta lähtien Arktiksen ja Antarktiksen instituutti. Vuonna 1990 palatsi annettiin Teatteri- ja musiikkitaiteen museon käyttöön.
Runoilija Anna Ahmatova asui 1920–1930-luvuilla ja Leningradin piirityksen jälkeen palatsin sisäpihan sivurakennuksessa. Vuonna 1989 tiloihin avattiin hänelle omistettu museo.
Šeremetevin palatsin osoite on Fontankan rantakatu 34. Käynti Ahmatova-museoon on Liteinyi prospekt 53:n kautta.
Elämän tie
Elämän tie () oli toisen maailmansodan aikaisen Leningradin piirityksen aikana Leningradin suurkaupungin ainoa liikenne- ja huoltoreitti, joka yhdisti sen muuhun Neuvostoliittoon. Reitti kulki Laatokan lounaisosan kautta syyskuusta 1941 maaliskuuhun 1943. Avoveden aikana liikenne tapahtui laivoilla Uudesta-Laatokasta ja Kobonasta Karjalankannaksen itärannalla sijaitsevaan Osinovetsin satamaan. Talvella järven ylitti Kobonasta Vahanovaan (ven. Vaganovo) ja Kokkeroon (Kokkorevo) johtanut noin 30 kilometrin pituinen jäätie. Laatokan rannalta Leningradiin liikenne tapahtui rautateitse.
”Elämän tiellä” oli erityisen suuri merkitys talvella 1941–1942, jolloin sen kautta kuljetettiin Leningradiin yli 360 000 tonnia tarvikkeita, kuusi aseistettua jalkaväkidivisioonaa ja panssariprikaati. Samaan aikaan kaupungista evakuoitiin 539 400 ihmistä ja noin 3700 rautatievaunullista teollisuuden laitteita ja muuta omaisuutta. Kaikkiaan reitin kautta kuljetettiin yli 1,6 miljoonaa tonnia tavaraa ja evakuoitiin lähes 1,4 miljoonaa ihmistä. Leningradin energiahuoltoa varten Laatokan pohjaan laskettiin sähkökaapeli ja putkijohto.
Sodan jälkeen ”Elämän tien” varrelle on pystytetty lukuisia muistomerkkejä. Niistä huomattavimmat ovat ”Murrettu rengas” Vahanovan lähellä, ”Rumpalinmäki” Seuloskoissa ja ”Elämän kukka” Kovalan kylän (ven. "Kovaljovo") lähellä. Osinovetsissa toimii vuonna 1972 avattu museo.
Dude Descending a Staircase
Dude Descending a Staircase on brittiläisen Apollo 440:n neljäs albumi. Se ilmestyi 22. heinäkuuta 2003. Albumin kappale "Time is Running Out" oli mukana kuukautta myöhemmin ilmestyneessä yhdysvaltalaisessa toimintaelokuvassa S.W.A.T.. Japanissa julkaistussa versiossa levylle oli lisätty kaksi bonuskappaletta, "Rock'N'Roll" ja "Make My Dreams Come True".
Albumin nimi ja kansikuva viittaavat amerikanranskalaisen Marcel Duchampin vuonna 1912 maalaamaan tauluun Nude Descending a Staircase.
Grigori Simonov
Grigori Aleksandrovitš Simonov (, 7. helmikuuta 1893 nykyisen Tšeljabinskin alueen Troitsk – 31. tammikuuta 1974 Moskova) oli neuvostoliittolainen arkkitehti, joka tunnetaan lähinnä konstruktivismia edustavista rakennuksistaan.
Grigori Simonov valmistui vuonna 1920 Pietarin siviili-insinööri-instituutista ja opiskeli Pietarin taideakatemiassa Ivan Fominin johdolla. 1920–1930-luvuilla hän osallistui mm. Traktorikadun (yhdessä Aleksandr Gegellon ja Aleksandr Nikolskin kanssa) sekä Leningradin muiden uusien asuinalueiden suunnitteluun. Arkkitehdin parhaita konstruktivistisia töitä ovat Tkatšei-kadun koulu (1927–1929) ja Poliittisten rangaistusvankien talo. 1930-luvun puolivälistä lähtien Simonovin työt edustivat stalinistista klassismia. Vuodesta 1945 hän työskenteli Moskovassa mm. Neuvostoliiton ministerineuvoston arkkitehtuurikomitean puheenjohtajana.
Lone Pinen maanjäristys
Lone Pinen maanjäristys 1872 oli yksi Kalifornian kirjoitetun historian suurimpia maanjäristyksiä. Järistyksen episentrumi oli Lone Pinen asutuskeskittymän lähellä Owens Valleyssä. Sen todellista voimakkuutta ei tunneta, mutta sen momenttimagnitudin arvioidaan olleen 7,8.
Maanjäristyksessä muodostui hautavajoama, joka myöhemmin täyttyi vedellä. Näin syntyi Diaz Lake -järvi. Useat geologit, jotka ovat tutkineet aluetta, uskovat samankaltaisten järistysten luoneen Owens Valleyn.
Pensselisiat
Pensselisiat ("Potamochoerus") on sikojen suku, johon kuuluu kaksi lajia. Niitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Pensselisika elää Läntisessä Afrikassa, pensassika tästä etelään ja itään olevissa metsissä. Lajit muistuttavat sen verran paljon toisiaan, että ne luettiin aiemmin samaan lajiin. Kummankin naamassa on valkoisia kuvioita, mutta muun ruumiin karvoitus vaihtelee paljon. Pensselisiat ovat kaikkiruokaisia laumaeläimiä, jotka viihtyvät monenlaisissa ympäristöissä, lähinnä metsissä. Molemmat lajit viihtyvät kosteikoilla. Urokselle kasvaa torahampaat, joita käytetään sekä ruoan kaiveluun että valtamittelyihin.
Sissiosasto (5. divisioona)
Sissiosasto/5.D (SissiOs./5.D, peiteluku 2272) oli 20. elokuuta 1941 perustettu Ilvesdivisioonan (5.D, VI armeijakunta) alainen erillisyksikkö, jonka tehtävänä oli partio-, taistelu-, tuhoamis- ja tiedustelutoiminta.
Osaston kokosi vänrikki Veli Ilmari Laajoki vapaaehtoisista 5. divisioonan (muun muassa JR 22) miehistä. Osaston vahvuus perustamishetkellä oli 52 miestä. Syksyllä 1941 sissiosasto teki useita lyhyitä partiomatkoja Syvärin ympäristössä. Vuoden 1942 alusta lähtien osasto osallistui useille pidemmille kaukopartiomatkoille. Partiomatkoja tehtiin sekä itsenäisesti että yhdessä muiden sissiosastojen kanssa.
Huhtikuussa 1942 SissiOs./5.D:stä, SissiOs./17.D:stä ja päämajan Osasto Vehniäisestä koottu Osasto Uimonen valmisteli tuhoamisiskua neuvostojoukkojen huoltokeskuksiin Varbinitšin kylässä ja hyökkäystä Petšenitsyn kylään. 11. huhtikuuta osasto jaettiin kahteen ryhmään, joiden oli tarkoitus yllättää edessä olevat neuvostojoukot. Luutnantti Erkki Armas Uimosen johtama ryhmä tavoitti vihollisen ensin, mutta yhden osaston tuhottuaan se huomasi jääneensä neuvostoryhmittymien väliin. Seuranneessa tulitaistelussa ryhmä menetti 7 miestä, joiden joukossa vänrikki Viljo Johannes Arponen sekä osastonjohtaja Uimonen, joka jäi viivyttämään vihollista kahden vapaaehtoisen kanssa. Osasto odotti kohtaavansa joukkueen vahvuisen vihollisosaston, mutta todellisuudessa vihollisen vahvuus alueella oli pataljoonan suuruinen. Osasto Uimosen kohtaamat neuvostojoukot valmistelivat suomalaiset yllättänyttä suurhyökkäystä lähes miehittämättömällä erämaaosuudella suomalaisten 17. ja 11. divisioonien välissä, Šemenskin ja Pertjärven välisellä korpialueella.
Menetettyään kaikki upseerinsa ja partiomatkan keskeydyttyä SissiOs./5.D alistettiin Kevyt osasto 19:lle (KevOs 19) ja se osallistui rintamataisteluihin Šemenskin-Pertjärven taisteluiden loppuun osana Osasto Javanaista. 18. huhtikuuta yhdistetty SissiOs./5.D ja SissiOs./17D saivat tehtäväkseen partioida Petrjärven tien suuntaa selvittääkseen motitettujen venäläisjoukkojen määrää. Aamulla 20. huhtikuuta Os. Javanainen hyökkäsi kohti Semenitsjärven ja Käpälälammen välistä kannasta. Osasto kohtasi kuitenkin vihollisen kovan vastustuksen. Kersantti R. Maaniitun johtama SissiOs. /5.D määrättiin kiertämään vihollisen selustaan. Kiertoliike onnistui ja osasto pääsi jatkamaan hyökkäystä. Taisteluissa haavoittui alikersantti Esko Saarinen, joka kaatui myöhemmin kersanttina helmikuussa 1944. Taistelut jatkuivat vielä seuraavaan päivään ja niissä vaikeasti haavoittui sotamies Nils Kaspersson, joka kuoli vammoihinsa 15. toukokuuta 1942 korpraalina.
SissiOs./5D:n alistus KevOs. 19:lle päättyi 25. huhtikuuta 1942. 5. DE:n päiväkäskyssä mainitaan Maaniittu ja Saarinen osallistumisestaan upseeritappioiden koetteleman taisteluryhmän johtajina useisiin vastaiskuihin erinomaisin tuloksin. Lääkintäalikersantit Johannes Puhakka ja P. Korjula sekä korpraali V. Paakkonen saivat erikoismaininnan rohkeina partiomiehinä. Kaikki taisteluihin osallistuneet sissiosaston miehet saivat vapaudenmitalin koettelemuksistaan.
Sissiosasto/5.D:n kaatuneet kuolinpäivän mukaan luetteloituna.
Same Thing Different Day
Same Thing Different Day on Traen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 4. heinäkuuta 2004. 
Levystä julkaistiin kolme eri versiota. Ensimmäinen versio sisältää kaksi levyä joista toinen on DVD. Toinen levy oli S.L.A.B. versio. Kolmas levy oli edellisten yhteisversio, joka sisälsi yhteensä neljä levyä.
Nyungwen metsä
Nyungwen metsä on kansallispuisto Ruandan lounaisosassa, Burundin vastaisella rajalla jonka takana on Kibiran kansallispuisto. Se on perustettu metsänsuojelualueeksi vuonna 1933. Puiston pinta-ala on 970 neliökilometriä. Suurin osa puistosta on vuoriston sademetsää.
Puistossa elää 14 eri apinalajia ja kaikkiaan 86 lajia nisäkkäitä.
Hedelmätangarat
Hedelmätangarat ("Anisognathus") on tangaroiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Hedelmätangaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.
Käyntikorttini...
Käyntikorttini… on Erkko Kivikosken ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1964. Elokuvaa on luonnehdittu jo syntyessään vanhakantaiseksi nostalgiseksi pikku fantasiaksi.
"Käyntikorttini…" oli Kivikosken toinen elokuva, eikä se menestynyt esikoisen "Kesällä kello 5" tavoin, vaan sen yleisömenestys oli vuoden 1964 heikoin ja se jäi ainoana Kivikosken kuudesta näytelmäelokuvasta vaille valtionpalkintoa. Elokuvaan musiikin säveltänyt Pentti Lasasen sai musiikista Jussi-patsaan 1966 (mutta siihen liitettiin myös elokuvat "Onnelliset leikit" ja "Vaaksa vaaraa" sekä televisiosarja "Jörn Donner kertoo Helsingistä"). Näyttelijälakon 1963–1965 vuoksi Kivikoski toteutti elokuvan ilman ammattinäyttelijöitä.
Kepeän epookkikomedian tapahtumat ajoittuvat seinäkalenterin mukaan kesään 1934, mutta esimerkiksi naisten meikki ja kampaus ovat lähinnä 1960-lukua, ja siten 1930-lukulaisuus jää elokuvassa irralliseksi. Myös elokuvan päähenkilön kontaktivaikeuksia olisi voinut pitää uskottavina 1960-luvullekin sijoitettuina. Hyväsydäminen kanslisti haaveilee rakkaudesta ruokatunnilla kohtaamansa kaunottaren kanssa.
Vacancy
Vacancy on Nimród Antalin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 2007. Elokuvan pääosissa ovat Kate Beckinsale ja Luke Wilson.
Elokuva kertoo pariskunnasta, joka on avioeron partaalla. Heidän autonsa hajoaa kesken matkan ja he joutuvat etsimään yösijaa motellista. Siellä he katsovat videoita, jossa näkyy ihmisiä, joita on kidutettu samassa huoneessa kuin missä he juuri ovat. He yrittävät päästä pois motellista, mutta siellä alkaa tapahtua kummia.
Paul Gravett
Paul Gravett on brittiläinen sarjakuviin erikoistunut toimittaja ja tietokirjailija. Häneltä on suomennettu teokset "Manga" (2004) ja "Sarjakuvaromaani" (2005).
Screwed Up Click
Screwed Up Click (S.U.C.) oli yhdysvaltalainen hip hop-yhtye. Yhtye perustettiin Etelä-Houstonissa. DJ Screw perusti ryhmän.
Screwed Up Clickin alkuperäiset jäsenet olivat: DJ Screw, Kay-K, Lil’ Keke, Fat Pat, Big Hawk, Big Pokey, Botany Boyz (C-Note, Will-Lean, B.G., Gator & D-Red), Big Jut, Big Moe, Z-Ro, Lil’ O, Trae, Dat Boy Grace, Southside Playaz (Mike D, Clay Doe & Mr. 3-2), Lil’ Head, Lil’ 3rd, C-Ward, Samuel-R, E.S.G., Tha Raider, Randy and Rhino, LOS ja Mr. True Fame. Myöhemmin ryhmään liittyi Lil’ Flip, Big Mello, Yungstar, Chris Ward, Woss Ness (Big Steve, Big Bee, Mistah Luv), Wood, AI-D. Lil’ Troyta, UGKta ja South Park Mexicania on pidetty “Screwed up Affliated” eli he olivat paljon mukana Screwed Up Clickin toiminnassa.
Ryhmä työsti paljon mixtapeja ja muokkasi artistien levyjä. Tätä muokkausta kutsutaan Screwed & Chopped tyyliksi.
Chopped and Screwed
Chopped and Screwed (tunnetaan myös nimillä Chopped & Screwed tai Screwed & Chopped) on 1990-luvulla syntynyt hip hop -musiikin remixtyyli. Tyylissä hidastetaan tempoa, joka aiheuttaa äänen tekstuurin madaltumisen ja varsinkin bassotaajuuksien rikastumisen. DJ Screwin alkuperäiseen tyyliin kuuluu myös iskujen väliin jättäminen, skrätsääminen sekä musiikin pysäyttäminen hetkittäin. Tyylin popularisoitumisen jälkeen 2000-luvulla mm. A$AP Rocky ja Drake ovat käyttäneet sitä kappaleissaan yhtenä elementtinä.
Sinfonia nro 28 (Mozart)
Sinfonia no. 28 C-duuri (KV 200) on Wolfgang Amadeus Mozartin vuonna 1773 tai 1774 Salzburgissa säveltämä sinfonia. Teos on neliosainen.
Alice Faye
Alice Faye (syntyjään Alice Jeane Leppert, 5. toukokuuta 1915 New York City, Yhdysvallat – 9. toukokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan 20th Century Foxille tekemistään elokuvista ja puolisonsa Phil Harrisin kanssa esitetyistä radiokomedioista.
Fayen vanhemmat olivat saksalaissukujuurinen newyorkilainen poliisi ja tämän irlantilais-amerikkalainen puoliso Charley ja Alice Leppert. Faye aloitti viihdyttäjän uransa vaudevillessa kuorotyttönä, minkä jälkeen hän siirtyi esiintymään Broadwaylle esiintyen vuoden 1931 Broadway-musikaalissa "George White's Scandals". Hän oli Darryl F. Zanuckin suojatti. Faye esiintyi lukuisissa Foxin musikaaleissa 1930- ja 1940-luvuilla.
Fayen viimeinen Hollywood-studioelokuva oli "Fallen Angel" vuodelta 1945. Faye oli pettynyt siihen miten Zanuck oli leikannut elokuvasta pois lukuisia hänen kohtauksiaan halutessaan tuoda uutta suojattiaan Linda Darnellia esille elokuvassa ja poistui Foxin studioilta lopettaen elokuvanteon. Faye esiintyi seuraavan kerran elokuvassa 16 vuoden päästä vuoden 1962 elokuvassa "State Fair", mistä hän sai hyvät arvostelut, vaikka elokuva ei menestynytkään kaupallisesti. Tämän jälkeen Faye esiintyi vain satunnaisesti cameorooleissa.
Faye oli kahdesti naimisissa. Fayen toinen avioliitto Phil Harrisin kanssa oli Harrisin silloisen työnantajan Jack Bennyn radioshow'n käsikirjoituksen aiheena. Fayella ja Harrisilla oli kaksi tytärtä, Alice (s. 1942) ja Phyllis (s. 1944), ja he alkoivat esiintymään yhdessä radiossa Fayen elokuvauran kääntyessä laskuun. Heillä oli NBC:llä yhteinen radiokomediashow "The Phil Harris-Alice Faye Show" vuodesta 1948 vuoteen 1954. He esiintyivät myös myöhemmin yhdessä useissa eri projekteissa. Faye esiintyi vielä vuonna 1974 Broadway-show’ssa "Good News". Faye kuoli mahasyöpään neljä päivää 83-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Lillehammer IK
Lillehammer IHK on norjalainen jääkiekkoseura joka pelaa maan pääsarjassa GET-ligaenissa. Joukkue tulee Lillehammerista ja pelaa kotiottelunsa Kristins Hallissa. Joukkueen värit ovat punasininen ja vieraspuku on valkosininen.
Orange Music Electronic Company
Orange Music Electronic Company on englantilainen, vuonna 1968 perustettu kitara- ja muita instrumenttivahvistimia sekä PA-laitteistoa valmistava yritys.
Sen tuotteet tunnetaan ehkä parhaiden niiden yleensä kirkkaan oranssista väristä.
Etapit 1–11 Italian ympäriajossa 2010
Italian ympäriajon 2010 etappien 1–11 tulokset:
Elliot Minor
Elliot Minor on rock-yhtye Yorkista, Englannista. Yhtyeeseen kuuluu viisi jäsentä: Alex Davies (päälaulu/kitara), Ed Minton (kitara/laulu), Dan Hetherton (rummut), Ed Hetherton (basso) ja Ali Paul (koskettimet). Yhtye on toiminut vuodesta 2000 lähtien.
Alun perin yhtyeen perustivat Alex Davies ja Ed Minton ollessaan kahdentoista. Muut jäsenet liittyivät mukaan vasta myöhemmin.
Rolando McClain
Rolando Marquise McClain (s. 14. heinäkuuta 1989 Athens, Alabama) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan tukimies. Oakland Raiders varasi hänet vuoden 2010 NFL Draftissa ensimmäisellä kierroksella varausnumerolla 8. McClain pelasi collegessa Alabama Crimson Tidessa.
Myös McClainin serkku Le'Ron McClain pelaa NFL:ssä. Rolando McClain pelasi vain kolme kautta ammattilaisena. Oakland Raides vapautti hänet sopimuksestaan 2012 ja hän teki sopimuksen Baltimore Ravensin kanssa, muttei pelannut koskaan Baltimoressa. Hän ilmoitti ennen seuraavan kauden alkua lopettavansa peliuransa.
Brig
Brig (, ), virallisesti Brig-Glis, on kunta, vanha kaupunki ja samannimisen hallintoalueen (Bezirk) keskuspaikka Wallisin kantonissa Sveitsissä. Kaupungissa on 12 728 vakinaista asukasta (31.12.2012).
Brig on syntynyt kauppareittien risteyskohtaan: kaupunki on Rhonejoen ja Simplonin solan kautta Italiaan kulkevan tien risteyskohdassa. Nykyinen Brigin kunta syntyi vuonna 1972, kun Brig, Brigerbad ja Glis yhdistyivät.
Moottoritie A9 kulkee Brigin kautta.
Brigiin on viisi rautatieyhteyttä:
Edvard Engelbert Neovius
Edvard Engelbert Neovius (7. helmikuuta 1823 Helsinki – 25. lokakuuta 1888 Helsinki) oli Haminan kadettikoulun matematiikan ja topografian opettaja, joka vaikutti merkittävästi metrijärjestelmän käyttöönottoon Suomessa.
Neovius valmistui Haminan kadettikoulusta vänrikkinä vuonna 1843, minkä jälkeen hän opiskeli Pietarin insinööriakatemiassa ja palasi vuonna 1845 kadettikoulun matematiikan ja topografian opettajaksi. Myöhemmin hän opetti myös suunnistusta ja tähtitiedettä. Vuonna 1885, yli 40 palvelusvuoden jälkeen, hän erosi tehtävästään ja sai lähtiessään kenraalimajurin arvon.
Neovius julkaisi vuonna 1862 kirjoituksen metrijärjestelmän käyttöönotosta, ja hänet nimitettiin komiteaan, joka valmisteli vuosina 1863–64 ehdotuksen oman rahan lyömisestä ja metrijärjestelmän käyttöönotosta. Vuonna 1886 hänet nimitettiin valtion vakaustarkastajaksi, tehtävänään valvoa metrijärjestelmän käyttöönottoa Suomessa.
Vuonna 1875 Neovius julkaisi kirjan "Vår tids största uppgift", jossa hän esitti suunnitelman, kuinka valomerkkien avulla voitaisiin pitää yhteyttä Mars-planeetan mahdollisiin asukkaisiin. Kirja herätti melkoisesti huomiota, ja se käännettiin saksaksi, venäjäksi ja ranskaksi.
Ruokajäte
Ruokajäte on Euroopan komission määritelmän mukaan mitä tahansa ruoka-ainetta, joka on heitetty pois tai tarkoitettu heitettäväksi pois. Määritelmä pohjautuu Euroopan komission määritelmään jätteestä. Jätteelle on olemassa useita eri määritelmiä, joten myös ruokajätteelle on monia määritelmiä.
Jätteen määritelmä on kiistanalainen aihe, joten myös ruokajätteen määritelmästä ei ole selkeää yksimielisyyttä. Vuonna 1975 Euroopan komissio laati jätteen määritelmän. Määritelmä annettiin direktiivissä 75/442/EEC, jota täydennettiin vuonna 1991 lisäämällä alkuperäiseen määritelmään jätteiden luokittelu ja poistamalla kaikki viittaukset kansalliseen lainsäädäntöön.
Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto määrittelee ruokajätteeksi syömättä jääneen ruuan ja ruuan valmistuksesta aiheutuneet jäämät.
SAP Arena
SAP Arena on monitoimihalli Mannheimissa Saksassa. Areenalla pelattiin myös vuoden 2010 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen pelejä. Areena toimii jääkiekkojoukkue Adler Mannheimin ja käsipallojoukkue Rhein-Neckar-Löwenin kotiareenana.
Mika Motturi
Mika Motturi (s. 26. kesäkuuta 1970 Lahti) on suomalainen jalkapalloilija.
Oikeana laitapuolustajana pelannut Motturi on edustanut urallaan pääasiassa lahtelaisia seuroja. Hän pelasi muun muassa FC Kuusysissä seitsemän ja FC Lahdessa neljä kautta. Motturi voitti Suomen mestaruuden Kuusysissä 1989 ja 1991, mutta hän ei kummallakaan kaudella kuulunut vielä Kuusysin vakiokokoonpanoon. Kaikkiaan Motturi pelasi seitsemän kauden aikana 119 pääsarjatason ottelua ja Ykkösessä viiden kauden aikana 142 ottelua.
Kaudella 2010 Motturi pelasi Kolmosta Salpausselän Reippaan riveissä.
Motturi pelasi maajoukkueessa kolme maaottelua vuonna 1997.
Shanghain ghetto
Shanghain ghetto oli Shanghaissa sijainnut noin 2,5 km² laajuinen alue, jossa asui noin 20 000 Saksasta, Itävallasta, Tšekkoslovakiasta, Unkarista, Romaniasta, Puolasta ja Liettuasta paennutta juutalaispakolaista. Japanilaisten miehittämässä Shanghaissa kaupungissa asuneet juutalaiset koottiin Hongkoun kaupunginosaan.
Pakolaiset asuivat kaupungin köyhimmässä ja ahtaimmassa osassa. Paikalliset juutalaiset ja Yhdysvaltalaiset juutalaisjärjestöt avustivat asukkaita lähettämällä ruokaa ja muita tarvikkeita. Japanilaisviranomaiset asettivat alueelle asteittain kasvaneita rajoituksia, mutta ghettoa ei ikinä rajattu muurein. Myöskään alueella asuneet kiinalaiset eivät muuttaneet pois.
Pentti Mustonen
Pentti Mustonen (s. 1. lokakuuta 1926) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Mustonen edusti koko uransa ajan Kajaanin Palloilijoita vuosina 1947–1959, jotka se kautta 1953 lukuun ottamatta vietti 1. divisioonassa. Mustonen teki 82 maalia, joista yhdeksän syntyi KaPan ainoalla mestaruussarjakaudella. Mustonen valittiin myös Suomen maajoukkueeseen, jossa hän pelasi vuosina 1951–1956 kaksi A- ja neljä B-maaottelua.
Gunnar Myrttinen
Gunnar Myrttinen (s. 14. lokakuuta 1922) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Myrttinen edusti urallaan Porvoon Weikkoja TUL:n sarjoissa ja 1. divisioonassa vuosina 1940–1948 sekä Kiffeniä mestaruussarjassa 1949–1953. Hän voitti Kiffenissä SM-pronssia 1949. Kaikkiaan Myrttinen pelasi viiden kauden aikana 80 mestaruussarjaottelua, joissa hän teki seitsemän maalia.
Myrttinen pelasi maajoukkueessa vuosina 1948–1952 kolme maaottelua.
Torkinmäen koulu
Torkinmäen koulu on Kokkolassa sijaitseva alakoulu. Ensimmäinen koulurakennus valmistui vuonna 1965, ja nykyinen vuonna 2017. Koulussa on luokat 1–9 ja päiväkoti, ja noin 400 oppilasta. Koulun rehtori on Hanna Pernu. Koulun väliaikaisena rehtorina toimi Toni Alamaa Hanna Pernun ollessa äitiyslomalla.
Torkinmäen vanha koulu kärsi homeongelmasta. Ongelmaan puututtiin tutkimalla rakenteita kevättalvella 2010. Kesän 2010 aikana kaikissa oppilaiden luokkatiloissa tehtiin lattiamateriaalin vaihto, koska epämääräisen hajun aiheuttajaksi paljastui edellä mainituissa tutkimuksissa alkuperäisen lattiamateriaalin kiinnittämiseen käytetty liima-aine.
Koulu suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi maaliskuussa 2012, ja sen oppilaat hajautettiin opetusryhmittäin koulun pihalla sijaitseviin parakkeihin sekä muihin Kokkolassa sijaitseviin kouluihin. Opetus jatkui myös syyslukukaudella väliaikaistiloissa. Suljetun koulurakennuksen peruskorjaus ja laajennus oli suunniteltu alkavaksi vuonna 2013. Muuttuneen tilanteen vuoksi koulurakennus kuitenkin suunniteltiin purettavaksi uuden rakennuksen tieltä joko kokonaan tai osittain. Koulurakennuksen purkutyöt alkoivat kesällä 2013. 
Puretun koulun tilalle rakennettu koulu- ja päiväkotirakennus avattiin vuoden 2017 alussa.
Eino Mäkelä
Eino Mäkelä (s. 3. tammikuuta 1914) oli suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Mäkelä edusti urallaan 1937–1941 Helsingin Jalkapalloklubia. Aiemmin hän pelasi myös TUL:n sarjoissa Helsingin Ponnistuksessa. Hän voitti Suomen mestaruuden HJK:ssa 1938. Kaikkiaan Mäkelä pelasi kolmen kauden aikana 31 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 14 maalia.
Mäkelä pelasi maajoukkueessa vuosina 1937–1938 yhteensä neljä maaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Hollihaan koulu
Hollihaan koulu on Kokkolassa sijaitseva kansainvälinen alakoulu, jossa on opetusta luokilla 1-6. Koulussa on kolmesarjainen suomenkielinen koulu, jossa on noin 380 oppilasta ja 19 luokkaa. Koulun rehtorina toimii Pertti Kuosmanen. Koulu työllistää noin 50 ihmistä.
Hollihaan koulun opetuksessa painottuu kielenopetus ja se on saanut European Label -kunniamaininnan kielenopetuksesta vuonna 1998. Kielikylpytoiminta on alkanut Kokkolassa vuonna 1992. Koulu toimii alun perin kanadalaisen kielikylpyopetuksen mallin mukaisesti, jota on sovellettu suomalaiseen toimintaympäristöön. Hakeutuminen kielikylpyopetukseen tapahtuu päiväkotien (Hakalahden päiväkoti; ruotsinkieli ja The English Kindergarten of Kokkola; englanninkieli) kautta. Lapset aloittavat päiväkodissa 5-vuotiaiden ryhmissä. Kielikylpyopetus tapahtuu alkuvaiheessa suurimmaksi osaksi vieraalla kielellä. Koulussa toimivat suomen-, ruotsin- ja englanninkieliset luokat 1-6. Koulussa on myös esiopetuksen suomen- ja ruotsinkielinen luokka.
Koulu on monikulttuurinen suomalainen koulu, jossa toimi myös valmistavan opetuksen ryhmä. Koulun oppilaissa ja henkilökunnassa on noin 20 eri kansallisuutta. Koulussa on toiminut lähes 20 vuotta Kokkolan kielikylpy-yhdistyksen (KIM) ylläpitämä aamu- ja iltapäiväkerho, jolla on omat ajanmukaiset toimitilat koulukiinteistössä. Koulussa toimii vanhempainyhdistys.
Koulun peruskorjaus- ja laajennushankeessa valmistui uusia luokkatiloja sekä liikuntahalli ja ruokala. Laajennus ja peruskorjaus valmistuivat 1.1.2010 ja koulu aloitti toimintansa uudistetuissa tiloissa kevätlukukauden 2010 alussa.
Koulu sijaitsee Hollihaan kaupunginosassa, Kokkolan keskusta-alueella Englanninpuistossa lähellä urheilualueita. Kävelymatkan päässä sijaitsevat kaupungin keskustan museot, jalkapallokenttä, jäähalli, uimalli, Urheilutalo ja talviurheilupaikat.
Juhana Ylinen
Juhana Ylinen on suomalainen diplomi-insinööri (Teknillinen korkeakoulu). Hänen isänsä oli lentotekniikan ja rakennusstatiikan professori Arvo Ylinen ja äitinsä lääketieteen lisensiaatti Lea Maria Hietarinta.
Juhana Ylinen on Suomen avaruustoiminnan pioneeriyrityksiin kuuluneen Kauniaisissa toimineen Ylinen Electronics Ltd:n perustaja.
Juhana Ylisen ensimmäinen avaruuslaite oli Neuvostoliitolle kehitetty Radioastron-satelliitin radiometri. Laite jäi pitkään käyttämättömäksi, koska Neuvostoliitto ja sittemmin Venäjä eivät saattaneet Radioastron-satelliittia valmiiksi ennen vuotta 2010, satelliitti laukaistaneen vuonna 2011 Ylisen laite mukanaan.
Ylinen Electronics on kehittänyt mikroaaltolaitteita sekä tutkia mm. ESA:n SMOS- ja Planck-satelliitteihin sekä Cassini-Huygens-luotaimeen.
Juhana Ylinen myi yrityksen 2000-luvun alussa Elektrobit Oyj:lle. Elektrobitin mikroaaltotekniikkatoiminnot ovat tänä päivänä osa DA-Design -nimistä yritystä.
Seppo Mäkelä (jalkapalloilija)
Seppo Mäkelä (s. 18. tammikuuta 1945) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Mäkelä edusti urallaan Kokkolan Jymyä 1964, Gamlakarleby Bollklubbia 1965–1967, Kokkolan Palloveikkoja 1968–1976 ja Jakobstads Bollklubbia 1977–1978. Hän voitti Palloveikoissa Suomen mestaruuden 1969. Kaikkiaan Mäkelä pelasi 11 kauden aikana 235 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 16 maalia.
Mäkelä pelasi maajoukkueessa vuosina 1969–1971 yhteensä kolme maaottelua.
Asko Mäkilä
Asko Mäkilä (s. 20. elokuuta 1944 – 2. helmikuuta 2012 Jämsänkoski, Jämsä) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Mäkilä edusti urallaan Valkeakosken Hakaa mestaruussarjassa 1963–1969 ja Jämsänkosken Ilvestä alemmilla sarjatasoilla 1970–1975. Hän voitti Hakassa Suomen mestaruuden 1965 sekä Suomen Cupin 1963 ja 1969. Kaikkiaan Mäkilä pelasi seitsemän kauden aikana 119 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 72 maalia. Kaudella 1965 hän teki edelleen voimassa olevan ennätyksen viimeistelemällä maalin 12 peräkkäisessä ottelussa.
Mäkilä pelasi maajoukkueessa vuosina 1965–1967 yhteensä viisi maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Mäkilä työskenteli Jämsänkosken paperitehtaalla Yhtyneitten Paperitehtaiden ja UPM:n palveluksessa työnjohtajana yli 40 vuoden ajan. Hän kuoli vaikeaan sairauteen 67-vuotiaana 2. helmikuuta 2012. Hänellä oli kaksi tytärtä.
Taliesin Jaffe
Taliesin Axelrod Jaffe (s. 19. tammikuuta 1977 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, ääniohjaaja, käsikirjoittaja ja entinen lapsinäyttelijä.
Jaffe aloitti lapsinäyttelijänä 1980-luvun alussa ja esiintyi niin elokuvissa kuin televisiosarjoissa. Hänet muun muassa palkittiin kahdesti Young Artist -palkinnolla televisiosarjasta "The Facts of Life" ja televisioelokuvasta "Child's Cry". Sittemmin Jaffe sai ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjasta "She's the Sheriff", joka oli hänen viimeinen lapsiroolinsa.
Vartuttuaan Jaffe palasi 2000-luvun alussa television pariin ryhtyessään ääninäyttelijäksi, ääniohjaajaksi, sekä animen käsikirjoitusten kääntäjäksi. Hän muun muassa käsikirjoitti muutamia jaksoja Hellsingiin ja Jigoku shôjon. Näiden ohella Jaffe on äänittänyt muutamia videopelejä, kuten "World of Warcraft: Wrath of the Lich King", "Street Fighter IV" ja "Super Street Fighter IV", sekä "Mortal Kombat vs. DC Universe", jossa Jaffe toimi Salama äänenä.