Gneisenau (1936)
Gneisenau oli 31 500 tonnin kokoinen Saksan laivaston Scharnhorst-luokan taistelulaiva, joka oli nimetty preussilaisen kenraalisotamarsalkan ja armeijan uudistajan August Neidhardt von Gneisenaun mukaan ja kunnioittaen ensimmäisen maailmansodan taisteluristeilijä "SMS Gneisenauta".
"Gneisenau" lähti sisaraluksensa "Scharnhorstin" kanssa merelle 22. marraskuuta vastaisena yönä. Taisteluristeilijät purjehtivat kohti Färsaarten vesiä ja niiden saattajina alkumatkasta olivat kevyet risteilijät "Leipzig" ja "Köln" sekä hävittäjät "Z11 Bernd von Arnim", "Z12 Erich Giese" ja "Z20 Karl Galster". Retken tarkoituksena oli Etelä-Atlantilla olevan "Admiral Graf Speen" toiminnan tukeminen vetämällä Britannian kuninkaallisen laivaston raskaat yksiköt Pohjois-Atlantille.
"Scharnhorst" havaitsi 23. marraskuuta 1939 kello 16.07 aseistetun kauppalaivan (apuristeilijä) "HMS Rawalpindin" (16 697 brt). Seuranneessa yhteenotossa "Rawalpindi" upposi. Taisteluristeilijät poistuivat englantilaisten kevyiden risteilijöiden "HMS Newcastlen" ja "HMS Delhin" saapuessa kello 19.15.
Taisteluristeilijät palasivat Wilhelmshaveniin 27. marraskuuta kierrettyään niitä jahtaavan Britannian Kotilaivaston Shetlannin ja Bergenin välistä.
Taisteluristeilijät "Gneisenau" ja "Scharnhorst" sekä raskas risteilijä "Admiral Hipper" sekä kaksi niitä suojannutta hävittäjää suorittavat Britannian kauppamerenkulkuun kohdistetun operaatio Nordmarkiksi nimetyn iskun Pohjanmerelle 20. helmikuuta 1940. Retki ulottuu aina Shetlannin ja Norjan väliselle alueelle saakka, mutta se ei tuota merkittäviä tuloksia.
Operaatio Weserübungin, joksi Saksan suunnitelma Norjan ja Tanskan valtaamiseksi oli nimetty, mukaisesti "Gneisenau" ja "Scharnhorst" muodostivat Narvikiin matkaavien Ryhmien 1 ja 2 suojaosaston. Ryhmä 1 koostui kymmenestä hävittäjästä, joissa kussakin oli 200 vuoristojääkäriä. Ryhmä 2:ssa oli raskas risteilijä "Admiral Hipper" ja neljä hävittäjää. Suojaosasto kohtasi 9. huhtikuuta englantilaisen taisteluristeilijä "HMS Renownin" Vestvuonon edustalla. Kohtaamisen aikana saksalaiset osuvat "Renowniin" kahdesti, mutta kranaatit eivät räjähdä. "Gneisenauhun" osuu kolme kranaattia, mutta vahingot jäivät vähäisiksi. Taisteluristeilijät palaavat vihollista kohtaamatta takaisin Wilhelmshaveniin saatettuaan ryhmät tavoitteisiin.
4. kesäkuuta alkaneeseen operaatio Junoon osallistui taisteluristeilijät "Gneisenau" ja "Scharnhorst", raskas risteilijä "Admiral Hipper" ja hävittäjät "Karl Garlster", "Z10 Hans Lody", "Z15 Erich Steinbrink" ja "Z7 Hermann Schoemann". Alusten tehtävänä oli Eduard Dietlin joukkojen tukeminen häiritsemällä liittoutuneiden merikuljetuksia Narvikin ja Harstadin väliselle alueelle ja sieltä pois.
Saksan radiotiedustelu ilmoitti 7. kesäkuuta merellä tapahtuvan vilkasta radioliikennettä brittien Harstadin tukikohdan ja merellä olevan laivasto-osaston välillä. Saksalaisalukset siirtyvät Harstadin korkeudelle kaukana rannikosta ja tankkaavat kohtaamastaan merivoimien säiliölaivasta tankkinsa täyteen.
Osasto upotti matkalla operaatioalueelle 8. kesäkuuta Narvikista pohjoiseen joukkojenkuljetusalus Orient Linen "Oraman" (kapteeni Sherburne, 19 840 t), British Oil Shipping Companyn "Oil Pioneerin" (5&nbsp:666 brt) (), "Van Dyck" sekä sukellusveneentorjuntatroolari "HMS Juniperin". Evakuointiin liittyvien joukkojenkuljetusten jäätyä löytymättä osasto jakautuu kahtia. Taisteluristeilijät purjehtivat kohti pohjoista ja "Admiral Hipper" hävittäjien tukemana kohti Trondheimia tukemaan Dietlin vuoristojääkäreitä taistelussa.
"Scharnhorstin" tähystäjä havaitsee 8. kesäkuuta iltapäivällä taivaanrannassa lentotukialus "HMS Gloriousin" saattajineen. Taisteluristeilijöiden raskaat tykit upottavat lentotukialuksen, joka ei kyennyt lähettämään lentokoneitaan ilmaan. Saattajina toimineet hävittäjät "HMS Acasta" ja "HMS Ardent" upotetaan niiden yrittäessä estää lentotukialuksen tuhoamisen.
"Gneisenau" ja "Scharnhorst" livahtivat 22. tammikuuta 1941 Skagerrakin läpi Atlantille Saksan laivaston komentajan amiraali Erich Raederin käskystä (operaatio Berlin). Alusten tehtävänä oli häiritä liittoutuneiden meriliikennettä sekä vetää peräänsä brittien taisteluyksiköitä, jotta kaapparit muilla alueilla saisivat paremmat toimintamahdollisuudet.
"Gneisenau" ja "Scharnhorst" havaitsivat saattueen HX106 8. helmikuuta Newfoundlandin itäpuolella, mutta eivät hyökänneet havaittuaan saattajana olevan taistelulaivan "HMS Ramilliesin". Amiraali Lütjens mieluummin vetäytyi kuin riskeerasi aluksensa. Saksalaiset alukset purjehtivat kohti etelää, mutta neljätoista päivää myöhemmin 22. helmikuuta alukset palasivat pohjoiseen kohdaten 24 tuntia aiemmin hajaantuneen saattueen OB283 jäännökset ().
Jo edellisenä päivänä oli saksalaisten tiedustelulentokone havainnut alukset. Saattuesta upposivat:
Upotusten jälkeen taisteluristeilijät poistuivat lounaaseen, missä viettivät seuraavat kolme viikkoa aiheuttaen huolta Britannian Amiraliteetissa.
"Gneisenau" ja "Scharnhorst" kohtasivat saattueen SL67 350 mailia koilliseen Cap Verdestä, mutta havaittuaan taistelulaiva "HMS Malayan" sekä hävittäjät "HMS Faulknorin" ja "HMS Foresterin" vetäytyivät pois. Saksalaiset ilmoittivat saattueen sijainnin alueella oleville sukellusveneille "U-105" (kapteeniluutnantti Schewe) ja "U-124" (kapteeniluutnantti Mohr), jotka upottivat 8. maaliskuuta vastaisena yönä saattueesta viisi alusta ("Harmodius", "Nardana", "Hindpool", "Tielbank" ja "Lahore" yhteensä 28488 brt). Samanaikaisesti taisteluristeilijät suuntasivat pohjoiseen kohden Halifaxin reittiä.
"Gneisenau" ja "Scharnhorst" törmäsivät 15. maaliskuuta seitsemään ilman saattajia kulkevaan kauppalaivaan, jotka kuuluivat hajaantuneeseen länteen kulkeneeseen saattueeseen OB295. Seuraavana päivänä kahdeksan muuta kauppalaivaa, jotka kuuluivat "Cjilean Reeferiä" lukuun ottamatta hajaantuneeseen saattueeseen OB296. Taisteluristeilijät upottivat tai kaappasivat aluksista 16, joista 12 oli brittiläisiä.
Saksalaiset taisteluristeilijät palasivat 22. maaliskuuta Brestiin vaurioitta.
Operaation aikana saksalaiset pinta-alukset yhteensä upottivat 22 alusta yhteensä 115622 brt. Toiminta-alueella olivat Britannian aluksista taistelulaivat "HMS Rodney" (saattue HX114), taistelulaiva "HMS King George V" (saattue HX115) sekä "HMS Nelson", risteilijä "HMS Nigeria" ja kaksi hävittäjää. Gibraltarilta käskettiin "HMS Ark Royal" ja Force H ("HMS Renown", "HMS Sheffield" sekä 2 hävittäjää) 8. maaliskuuta Kanariansaarten vesille etsimään saksalaisia taisteluristeilijöitä ja suojaamaan Yhdysvalloista tulevia saattueita.
Taisteluristeilijät "Gneisenau" ja "Scharnhorst" sekä risteilijä "Prinz Eugen" lähtevät merelle 11. helmikuuta kello 23.00 Brestistä. Alusten suojana on 5. Hävittäjälaivueen kuusi hävittäjää ja Le Havresta saapuneet 2. Torpedovenelaivueen viisi torpedovenettä sekä Dunkerquesta saapuneet 3. Torpedovenelaivueen neljä torpedovenettä. Myöhemmin saattueeseen liittyy vielä 5. Torpedovenelaivueen viisi venettä. Lisäksi alusten suojana oli runsaasti pienempiä aluksia kuten miinanraivaajia ja E-veneitä. Alusten ilmasuojana oli 250 yksi- ja kaksimoottorista hävittäjää.
Alukset ennättivät ohittaa Seinen suun ennen kuin englantilaiset havaitsivat jotain tapahtuvan. Vasta kello 11.00 alukset havaitaan, mutta lentäjän tiedustelutietoja ei uskota. Englannin amiraaliteetti sai vahvistetun tiedon läpimurrosta vasta kello 12.25 toisen tiedustelulennon jälkeen. Doverin kapeikon oheitettuaan saksalaiset havaitsevat kello 13.16 suuliekkejä rannikkopatterien avatessa tulen.
Englantilaisten ilmahyökkäykset eivät vaurioita suojattavia raskaita yksiköitä. Samoin käy laivaston hävittäjien yrittäessä hyökkäystä. Tuloksena ainoastaan hävittäjän "HMS Worcesterin" vakava vaurioituminen ja muiden lievä.
"Gneisenau" ajaa miinaan Texelin pohjoispuolella kärsien vain lieviä vaurioita. Alus kiinnittyy 12. helmikuuta noin kello 21.00 Elben suulle yhdessä "Prinz Eugenin" kanssa.
"Gneisenau" siirretään 14. helmikuuta Kieliin Deutsche Werken uivalle telakalle korjattavaksi. Alus saa 27. helmikuuta ilmapommituksessa osuman, joka aiheuttaa suurta tuhoa aluksella. Aluksella päätettiin tehdä korjausten yhteydessä muutostöitä ja se siirrettiin Gotenhafeniin muutostöitä varten.
Toinen valkovenäläinen rintama aloittaa 7. maaliskuuta 1945 hyökkäyksensä Marienwerderin läheltä. Samana päivänä materiaaleista riisuttu "Gneisenaun" hylky siirrettiin Gotenhafenin sataman suulle sulkulaivaksi ja upotettiin paikalleen. Aluksen runko nostettiin 12. syyskuuta 1951 ja romutettiin.