hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ivar Smilga
Ivar Tenisovitš Smilga (2. joulukuuta 1892 Ajola, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. tammikuuta 1937 Moskova, Neuvostoliitto) oli latvialaissyntyinen vallankumouksellinen bolševikki. Hän toimi 1917–1918 bolševikkien hallitseman Suomen venäläisten neuvostojen aluekomitean puheenjohtajana ja 1920-luvulla korkeissa asemissa Neuvostoliiton kommunistisessa puolueessa (NKP).
Liivinmaalla syntynyt Smilga oli vuoden 1905 Venäjän vallankumouksen yhteydessä surmatun metsätyömiehen poika, joka liittyi sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1907. Hän aloitti vuonna 1909 opinnot Moskovan yliopistossa, mutta hänet erotettiin seuraavana vuonna vallankumouksellisen toimintansa vuoksi. Tehtyään maanalaista puoluetyötä Moskovassa hänet vangittiin vuonna 1911 ja karkotettiin kolmeksi vuodeksi Vologdan kuvernementtiin. Vapauduttuaan hän jatkoi toimintaansa Pietarissa ja sai 1915 uuden karkotuksen Jeniseiskin kuvernementtiin Siperiaan. Smilga vapautui helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 ja hänet valittiin pian tämän jälkeen bolševikkipuolueen keskuskomiteaan. Hän oli sittemmin keskuskomitean jäsenenä 1917–1921 ja 1925–1927 sekä ehdokasjäsenenä 1922–1923 ja 1924–1925.
Bolševikit saivat syyskuussa 1917 ehdottoman enemmistön Suomen alueen venäläisten sotilaiden ja työläisten neuvostojen edustajakokouksessa, jolloin Smilga valittiin Suomen aluekomitean puheenjohtajaksi. Hän kuului myös Venäjän Itämeren laivastoa hallinnoineen Tsentrobaltin johtoon. Lokakuun vallankumouksen aikana Smilga lähetti Suomesta laivaston joukkoja ja aluksia vallankumouksen tueksi. Hän oli myös keskeinen henkilö bolševikkien painostaessa marraskuussa 1917 Suomen sosiaalidemokraatteja ryhtymään omaan vallankumoukseensa. Suomen sisällissodan aikana Smilga nimettiin helmikuussa 1918 Neuvosto-Venäjän täysivaltaiseksi diplomaattiseksi edustajaksi punaiseen Suomeen. Sodan päättyessä Suomen punaisten tappioon Smilga pakeni takaisin Pietariin.
Venäjän sisällissodan aikana Smilga komensi puna-armeijan 7. armeijaa Uralin rintamalla. Vuoden 1920 Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa hän toimi komentajana Mihail Tuhatševskin rinnalla. Smilgan muita tehtäviä olivat Neuvostoliiton talousneuvoston Vesenkhan (1921–1928) sekä valtiollisen suunnittelukomitean Gosplanin (1924–1936) varapuheenjohtajan virat. Vuonna 1926 Smilga liittyi Lev Kamenevin ja Grigori Zinovjevin johtamaan kommunistisen puolueen sisäiseen ”uuteen oppositioon”, joka arvosteli Josif Stalinia ja yhdistyi myöhemmin Lev Trotskin vasemmisto-opposition kanssa niin sanotuksi yhtyneeksi oppositioksi. Tämä johti Smilgan erottamiseen ensin NKP:n keskuskomiteasta ja lopulta koko puolueesta. Smilga sai puoluejäsenyytensä takaisin luovuttuaan Stalinin kritiikistä vuonna 1929. Myöhemmin hänet kuitenkin karkoitettiin Habarovskiin ja vangittiin vuonna 1935 Sergei Kirovin murhan jälkeen. Smilga tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin Stalinin vainoissa vuonna 1937. Hänet rehabilitoitiin 1987.
Thessalonikin Aristoteles-yliopisto
Thessalonikin Aristoteles-yliopisto () on yliopisto, joka toimii Thessalonikissa Kreikassa. Se on perustettu vuonna 1925 ja nimetty filosofi Aristoteleen mukaan. Yliopisto on Kreikan suurin.
Yliopistossa on 11 tiedekuntaa ja yhteensä 41 laitosta. Niissä on yhteensä 81 500 opiskelijaa, joista 8 360 on jatko-opiskelijoita. Henkilökunnan määrä on 2 150, joista 739 on professoreita ja 634 apulaisprofessoreita. Yliopiston pääkampus sijaitsee Thessalonikin keskustassa. Osa toiminnoista sijaitsee kaupungin ulkopuolella tai muissa kaupungeissa, kuten Sérresissä ja Véroiassa.
Eleftherios Venizelos otti ensimmäisenä esille yliopiston perustamisen Thessalonikiin sen jälkeen kun kreikkalainen Makedonia oli liitetty Kreikkaan. Samoihin aikoihin suunniteltiin yliopistoa myös Smyrnaan, mutta sen menetys muutti suunnitelmia. Thessalonikin yliopisto perustettiin 5. kesäkuuta 1925. Yliopisto aloitti toimintansa vuonna 1926.
Yliopisto panosti alkuvaiheessa humanistisiin tieteisiin, ja ensimmäisenä aloitti filosofinen tiedekunta. Fysiikan ja matematiikan tiedekunta aloitti vuonna 1927. Vuonna 1928 perustettiin oikeus- ja taloustieteellinen tiedekunta, 1937 maatalous-metsätieteellinen tiedekunta ja 1941 sekä lääketieteellinen että teologinen tiedekunta. Eläinlääketieteellinen tiedekunta aloitti vuonna 1950, vieraiden kielten instituutti vuonna 1951 ja teknillinen tiedekunta vuonna 1955.
Vuonna 1982 yliopisto organisoitiin uuden lain myötä uudelleen. Uusiksi tiedekunniksi tulivat teologia, filosofia, luonnontieteet, oikeus- ja taloustiede, geotekniset tieteet, terveystieteet ja teknilliset tieteet. Vuonna 1983 perustettiin kasvatustieteellinen tiedekunta sekä erillinen liikuntatieteellinen laitos, vuonna 1984 taiteiden tiedekunta ja vuonna 1991 erillinen journalistiikan laitos. Osa yliopiston alkuperäisistä toiminnoista Kozánissa ja Flórinassa on siirretty myöhemmin perustettuun Länsi-Makedonian yliopistoon. Yliopiston rakenne on jälleen (vuonna 2014) uudelleenjärjestelyn kohteena.
Yliopiston tiedekunnat ja niiden laitokset ovat:
LG G3 s
LG G3 s on LG Electronicsin vuonna 2014 julkaisema älypuhelin. Puhelin on LG:n silloisen lippulaivapuhelimen, LG G3:n pienempi versio. G3 s:ssä on viiden tuuman IPS LCD -kapasitiivinen kosketusnäyttö ja sen mitat ovat 134 × 69,6 × 10,3 millimetriä. Sen takakamera on 8 megapikseliä ja etukamera on 1,3 megapikseliä. Puhelin painaa 134 grammaa eli 16 grammaa vähemmän kuin G3. Puhelimen reunat on muotoiltu kaareviksi.
Gašper Berlot
Gašper Berlot (s. 6. elokuuta 1990 Slovenj Gradec) on slovenialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla kotimaansa SSK Velenjeä. Yhdistetyn maailmancupissa Berlot on kilpaillut kaudesta 2008-2009 alkaen. Berlotin paras henkilökohtainen sijoitus maailmancupissa on tammikuun 2014 16. sija Tšaikovskista. Berlot on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin, joissa hänen paras sijoituksensa on vuoden 2014 talviolympialaisten 33. sija suurmäen kilpailusta. MM-kisoihin Berlot on osallistunut kolmesti, joista hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on vuoden 2009 MM-kisojen suurmäen kilpailun 26. tila Liberecistä.
Jääpallon Allsvenskan-kausi 2009–2010
"
Ruotsin jääpallon Allsvenskan pelattiin kaudella 2010-2011 kahdessa kahdentoista joukkueen lohkossa, joissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät Elitserienin karsintoihin, kaksi heikointa putosi 1. divisioonaan ja sijoille 9.-10. sijoittuneet joutuivat karsimaan Allsvenskanin sarjapaikastaan. Vain muutama päivä ennen sarjakauden alkua Selånger SK ilmoitti vetäytymisestään Allsvenskanista pelaajavaikeuksien vuoksi eikä sarjaa saatu näin täydennettyä, vaan Pohjoislohko pelattiin 11 joukkueisena.
GAIS Bandy ja Örebro eivät onnistuneet Elutserieniin nousussa. IFK Kungälv ja IFK Vänersborg säilyttivät Elitserien-paikkansa.
Nässjö, Rättvik, Gustavsberg ja Otterbäcken säilyttivät Allsvenskan-paikkansa.
"
New York Film Critics Circle
New York Film Critics Circle (NYFCC; myös The Bull Moose Moving Picture Society of the 1934 World’s Fair) on vuonna 1935 New Yorkissa perustettu elokuvakriitikoiden muodostama yhdistys. Yhdistyksen jäsenkuntaan kuuluvat newyorkilaisten päivittäin tai viikoittain ilmestyvien sanomalehtien ja aikakauslehtien kriitikoita. Yhdistys jakaa vuosittain samannimisiä palkintoja, joita jaetaan eri kategorioissa vuoden parhaille elokuville ja näiden tekijöille.
Antti-palkinto
Antti-palkinto tai Antti-patsas on Sanomalehtien Liiton paikallislehtijaoston (ent. Suomen Paikallislehtien Liitto), Paikallislehtien päätoimittajayhdistyksen ja Suomen Paikallismediat Oy:n vuosittain jakama tunnustus yhteisölle, joka on toiminnallaan edistänyt paikallislehdille tärkeitä arvoja. Palkinto on nimetty ensimmäisen suomenkielisen sanomalehden julkaisijan Antti Lizeliuksen mukaan.
Vuosina 1981–1992 valtakunnallisia Antti-patsaita jaettiin tunnustuksena joko henkilölle tai yhteisölle, sen jälkeen vain yhteisöille.
Valtakunnallisen palkinnon lisäksi jaetaan alueellisia Maakunta-Antti-palkintoja ja yksittäisten paikallislehtien palkintoja.
Paikallislehdistön pronssisen Antin on suunnitellut kuvanveistäjä Kari Ovaska. Antti-palkintojen virallinen jakopäivä on Antin nimipäivä 30. marraskuuta.
Patsasta ei jaettu ollenkaan vuonna 2015. Paikallislehdet päätyivät ratkaisuun kiinnittääkseen huomiota Postin toimintaan.
Lähde:
 * 1998: Suomalaisen Työn Liitto
* 1999: Marttaliitto
* 2000: Mannerheimin Lastensuojeluliitto
* 2001: Kirkon tiedotuskeskus
Johan Mickwitz
Johan Jakob Mickwitz (29. kesäkuuta 1937 Helsinki – 22. helmikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Mickwitzin vanhemmat olivat Gunnar Mickwitz (1906–1940) ja Ann-Mari Federley (1903–1978).
Mickwitz oli Suomen Tietotoimiston palveluksessa toimitussihteerinä ja hän luki myös STT:n uutisia radiossa. Mickwitzin esikoisteos oli 1959 ilmestynyt yhteiskuntakriittinen novellikokoelma "Oktober" ja myöhemmin hän julkaisi useita runokokoelmia. Mickwitz kuului vuosina 1965–1968 ilmestyneen ruotsinkielisen radikaalin kulttuurilehden FBT:n toimituskuntaan.
Kirjailija Peter Mickwitz (s. 1964) on Johan Mickwitzin poika.
Muskettisoturien viimeiset urotyöt
Muskettisoturien viimeiset urotyöt. historiallinen romaani Ludvig XIV:n hovista, eli Bragelonnen varakreivi : historiallinen romaani Ludvig XIV:n hovista on Alexandre Dumas vanhemman kirjoittama romaani.
Teos on suomennettu kahteen otteeseen. Ensimmäinen suomennoksen "Bragelonnen varakreivi" on tehnyt V. Hämeen-Anttila, ja suomennos ilmestyi 1916. Se ilmestyi kymmenessä osassa sarjassa Kariston 1 markan romaaneja; n:o 11–20. Uusi painos ilmestyi 1939–1940 kymmenenä niteenä nimellä "Bragelonnen varakreivi eli Muskettisoturien viimeiset urotyöt" ja jälleen 1992–1993 Kariston kustantamana kahteen osaan sidottuna yhdeksänosaisena. Uudemman suomennoksen ovat kuvittaneet J. Désandré ja A. de Neuville.
Marjatta Beckin suomennos "Muskettisoturien viimeiset urotyöt" on ilmestynyt 1969 Norjassa. Se ilmestyi Dumas-sarjassa kahdeksanosaisena.
Romaanin tapahtumaympäristö on 1600-luvun Ranska ja sen kuninkaallinen hovi. Teos saattaa päätökseen muskettisoturien tarinan.
Stina Katchadourian
Ulla Stina Katchadourian (s. 4. heinäkuuta 1937 Helsinki) on Yhdysvalloissa asuva suomalaissyntyinen kääntäjä ja englannin ja ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija.
Katchadourian on valmistunut humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta, ja hänellä on Master of Arts -tutkinto Stanfordin yliopistosta. Hän on kääntänyt englannin kielelle suomenruotsalaista kirjallisuutta, muun muassa Märta Tikkasen ja Edith Södergranin runoja. Viimeksi hän on julkaissut muistelmateoksen "Lappkungens dotter", suomeksi "Lapinkuninkaan tytär".
Stina Katchadourian on ollut naimisissa vuodesta 1964 armenialaisen Herant Katchadourianin kanssa, joka on ollut vuodesta 1966 professorina Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa. Hän viettää talvet Kaliforniassa ja kesät Porvoon saaristossa.
John Tory
John Tory (s. 28. toukokuuta 1954 Toronto, Ontario) on kanadalainen poliitikko ja Toronton nykyinen pormestari. Hän valmistui taiteen kandidaatiksi Toronton yliopistosta 1975 ja myöhemmin lakimieheksi Yorkin yliopiston Osgoode Hall Law Schoolista. Hän on ollut naimisissa Barbara Hackettin kanssa vuodesta 1978 ja heillä on neljä lasta ja neljä lastenlasta.
Uransa alussa Tory työskenteli lakimiehenä isänsä johtamassa lakiasiaintoimistossa Torontossa ja yleni siellä johtavaksi osakkaaksi. 1980-luvulla hän toimi Ontarion parlamentissa pääministeri Bill Davisin avustajana sekä hallituksen apulaissihteerinä. Vuoden 1993 liittovaltiovaaleissa hän osallistui Kanadan konservatiivipuolueen vaalikampanjaan, joka epäonnistui täysin Jean Chrétienin kasvohalvausta pilkkaavan televisiomainoksen vuoksi.
Työskenneltyään teleoperaattori Rogers Communicationsin ja Canadian Football Leaguen hallituksissa Tory pyrki Toronton pormestariksi 2003 mutta hävisi vaalit David Millerille. Hänet valittiin Ontarion edistyksellisen konservatiivipuolueen johtajaksi 2004. Puolueen hävittyä vuoden 2007 Ontarion parlamenttivaalit Ontarion liberaalipuolueelle Tory alkoi kuitenkin menettää suosiotaan ja jätti lopulta puoluejohtajan tehtävät maaliskuussa 2009. Hän työskenteli Newstalk 1010 ‑radiokanavan juontajana 2009–2014 ja Suur-Toronton alueella vaikuttavan Greater Toronto CivicAction Alliancen puheenjohtajana 2010–2014.
Tory valittiin Toronton 65. pormestariksi lokakuussa 2014 yli 40 % ääniosuudella – hän sai eniten ääniä kaupungin keskustan alueella, kun taas toiseksi tullut Doug Ford keräsi enemmän ääniä Etobicoken ja Scarboroughin esikaupunkialueilla. Hän on ilmoittanut päätavoitteekseen kehittää Toronton joukkoliikennettä jatkamalla metroa Scarboroughiin ja rakentamalla 53 kilometriä pitkän SmartTrack-lähijunaverkoston.
Erik Dannholm
Erik Dannholm (1941–1985) oli suomalainen saksofonisti ja -huilisti, jonka pääinstrumentti oli tenorisaksofoni. Hän oli mukana muun muassa Christian Schwindtin ja Matti Oilingin eri jazzkokoonpanoissa sekä rockyhtye Pepe & Paradisessa. Studiomuusikkona hän vieraili erityisesti monilla Love Records -yhtiön levytyksillä.
”Dani” Dannholm oli 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa yksi keskeisistä hahmoista helsinkiläisellä Old House Jazz Clubilla. Ilmari Vesterisen ”Mäyränkoloksi” kutsutusta klubista koostamassa kirjassa alttosaksofonisti Kenneth Rothe muistelee John Coltranelta paljon vaikutteita saanutta Dannholmia:"Dannholmin kehitys oli hyvin nopeaa. Hänestä tuli sellainen, vähän niin kuin suunnannäyttäjä. Hän oli ennen kuin esimerkiksi nämä tulevat Juhani Aaltonen ja Eero Koivistoinen; nehän tulivat oikeastaan Dannholmin jälkeen ja veivät soittonsa erittäin pitkälle."
Enoch Powell
John Enoch Powell, MBE (16. kesäkuuta 1912, Birmingham – 8. helmikuuta 1998) oli englantilainen poliitikko ja akateemikko. Hän oli Britannian parlamentin jäsen vuosina 1950–1987 ja terveysministeri vuosina 1960–1963.
Hän palveli Britannian armeijassa toisessa maailmansodassa saavuttaen prikaatikenraalin arvon. Powell nimitettiin 25-vuotiaana muinaiskreikan professoriksi Sydneyn yliopistoon.
Powell sai julkisuutta pidettyään vuonna 1968 huomiota herättäneen "Rivers of Blood" -puheen maahanmuuttoa vastaan.
BBC:n äänestys vuonna 2002 valitsi Enoch Powellin yhdeksi historian sadan suurimman brittiläisen joukkoon.
Powell myös arvosteli Ison-Britannian EU-jäsenyyttä.
Fedi Vaivio
Fedi Lennart Vaivio (s. 2. heinäkuuta 1927 Tampere) on suomalainen kansantaloustieteilijä. Vaivio väitteli taloustieteen tohtoriksi vuonna 1959. Hän toimi Helsingin Kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen professorina 1963–1992, koulun vararehtorina 1987–1990, rehtorina vuosina 1990–1992 sekä kanslerina 1992–1995.
The Young OG Project
The Young OG Project on yhdysvaltalaisen rap-artisti Fabolouksen kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 25. joulukuuta 2014.
Léon Walras
Marie Esprit Léon Walras (16. joulukuuta 1834 Évreux, Ranska – 5. tammikuuta 1910 Clarens, Sveitsi) oli ranskalainen kansantaloustieteilijä. Walras tutki etenkin hinnanmuodostusta, hintojen tehtävää markkinataloudessa sekä kansantalouden tasapainotilaa. Hänet tunnetaan eräänä modernin rajahyödyn teorian kehittäjistä.
Walras työskenteli koko uransa taloustieteen professorina Lausannen yliopistossa Sveitsissä, jääden eläkkeelle vuonna 1902. Hän kehitteli itsenäisesti rajahyödyn ideaa lähes samanaikaisesti William Stanley Jevonsin ja Carl Mengerin kanssa ja häntä pidetään eräänä marginalismin perustajista. Hänen suurimpana saavutuksenaan pidetään kuitenkin nykyään Yleisenä tasapainoteoriana tunnettua teoriaa. Walrasin vaikutus oli hänen elinaikanaan suhteellisen vaatimatonta, mutta hänen töistään alkoi tulla tunnetumpia 1930-luvulta alkaen. Taloustieteen historioitsija Mark Blaugin mukaan Walras saattaa olla nykyisin eniten luettuja 1800-luvun taloustieteilijöitä David Ricardon ja Karl Marxin jälkeen.
August Weismann
August Friedrich Leopold Weismann (17. tammikuuta 1834 Frankfurt am Main – 5. marraskuuta 1914 Freiburg im Breisgau, Saksa) oli saksalainen evoluutiobiologi. Weismann toimi professorina Freiburgin yliopistossa 1873 – 1912. Hänen merkittävin löytönsä oli perinnöllisyyden paikallistaminen kromosomeihin ja hänet tunnettiin darwinismin vankkumattomana kannattajana.
Grassmannin luvut
Grassmannin luvut tai Grassmannin muuttujat ovat luonnollisista luvuista poiketen ei-vaihdannaisia eli ei-kommutoivia lukuja. Grassmannin luvuille pätee: A×B = −B×A. Luvut on nimetty saksalaisen matemaatikon Hermann Grassmannin mukaan.
As Regret Becomes Guilt
As Regret Becomes Guilt on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtye Arsisin kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen varhaisia demolevytyksiä vuosilta 2001–2002 sekä konserttitallenteita yhtyeen esityksestä Norfolkissa, Virginiassa huhtikuussa 2003.
Lepers Caress
Lepers Caress on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtye Arsisin EP-levy. Se julkaistiin joulukuussa 2012 levymerkillä Scion/Audio Visual.
Sergei Vinogradski
Sergei Nikolajevitš Vinogradski (, , 1. syyskuuta 1856 Kiova, Venäjän keisarikunta – 25. syyskuuta 1953 Brie-Comte-Robert, Ranska) oli ukrainalais-venäläinen mikrobiologi.
Vinogradski opiskeli aluksi kaksi vuotta lakia Kiovan yliopistossa. Tämän jälkeen hän siirtyi opiskelemaan pianonsoittoa Pietarissa, mutta vaihtoi kahden vuoden jälkeen alaa lähtien opiskelemaan kemiaa Pietarin yliopistoon 1877. Hän valmistui botaniikan maisteriksi 1884. Vinogradski siirtyi Strasbourgin yliopistoon vuonna 1885, missä hän työskenteli botanisti Anton de Baryn alaisena ja tuli tunnetuksi työstään rikkibakteerien parissa. Hän muutti Zürichiin 1988 ja alkoi tutkia nitrifikaatioprosessia. Myöhemmin hän työskenteli Pietarissa 1891-1905 johtaen yleisen mikrobiologian osastoa. Vinogradsvi vetäytyi syrjään aktiivisesta tieteellisestä työstä 1905, palaten takaisin vasta 1922 johtamaan kutsuttuna Pariisin Pasteur-instituutin maatalousbakterologian osastoa. Kyseisen osaston kokeellinen tutkimusasema sijaitsi Brie-Comte-Robertissa, noin 30 kilometrin päässä Pariisista. Hän jäi eläkkeelle lopullisesti aktiivisesta toiminnasta vuonna 1940 ja kuoli Brie-Comte-Robertissa vuonna 1953. Vinogradski tunnetaan eräänä maaperäbiologian tutkimusalan perustajista, joka osoitti mikro-organismien kyvyn sitoa typpeä ilmasta.
Borgo
Borgo on Rooman neljästoista rione, jota ympäröivät lännessä Vatikaanivaltio, pohjoisessa Prati, idässä Tiberjoki ja etelässä Trastevere. Sen koko on noin 49 hehtaaria, väkiluku 3 100 ja väestötiheys 6 400 asukasta neliökilometrillä (2013).
Borgo tunnetaan parhaiten Ponte Sant’Angelon pohjoispäässä kohoavasta Castel Sant’Angelon linnoituksesta. Se rakennettiin alun perin keisari Hadrianuksen hautapaikaksi mutta muutettiin keskiajalla ensin linnoitukseksi ja sitten paavien asuinpaikaksi. Vatikaanista johtaa linnoitukseen keskiajalla rakennettu Passetto di Borgon käytävä. Vuonna 1936 Italian fasistihallitus alkoi rakentaa Castel Sant’Angelosta Vatikaaniin vievää Via della Conciliazionea, jonka reitiltä jouduttiin purkamaan paljon keskiaikaisia taloja. Kadun varrelle jätettiin kuitenkin Santa Maria in Traspontinan renessanssikirkko ja useita palatseja, kuten Andrea Bregnon suunnittelema Palazzo Torlonia. Borgon eteläosassa sijaitsee Santo Spirito in Sassian sairaalakompleksi, joka perustettiin alun perin vuonna 726 anglosaksilaisten pyhiinvaeltajien tukikohdaksi Roomaan.
Borgon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
John Coleman
John Coleman (s. 9. elokuuta 1934) on brittiläinen kapellimestari ja sovittaja. Hän aloitti työnsä kapellimestarina vuonna 1968 Val Guestin elokuvassa "Assignment K". Myöhemmin hän vastasi musiikista elokuvissa "The Strange Affair" (1968) "Negatives" (1968). Coleman toimi Ison Britannian kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa vuosina 1980, 1981 ja 1983-1985. Näistä vuonna 1981 Iso-Britannia voitti kilpailun.
Stojan Jankulov
Stojan Jankulov (s. 10. syyskuuta 1966) on bulgarialainen lyömäsoittaja ja rumpali. Hän valmistui Bulgarian kansallisesta musiikkiakatemiasta pääaineena lyömäsoittimet. Hän soitti Bulgarian kansallisen radion big bändissä seitsemän vuotta. Nuo ajat saivat hänet kiinnostumaan jazzista ja hänestä tuli yleinen esiintyjä jazzfestivaaleilla.
Pisimmän uransa Jankulov teki yhtyeessä Zone-C, jossa aloitti vuonna 1994. Hän on duetoinut myös Theodosii Spassovin kanssa ja myöhemmin Anatoly Vapirovin liityttyä he muodostivat trion "Fairy Tale Trio".
Hän perusti vuonna 2003 Elitsa Todorovan kanssa dueton Elitsa & Stoyan, joka edusti Bulgariaa Eurovision laulukilpailussa vuosina 2007 ja 2013. Vuonna 2007 he sijoittuivat viidenneksi, mikä on Bulgarian paras saavutus kilpailussa ikinä. 2013 sijoitus oli semifinaalin 12. eivätkä he päässeet finaaliin.
FS Chacal (1868)
Chacal oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin 10. syyskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 28. heinäkuuta 1870.
"Chacal" poistettiin alusluettelosta 30. heinäkuuta 1888.
Pierre Lemaitre
Pierre Lemaitre (s. 19. huhtikuuta 1951 Pariisi) on ranskalainen kirjailija ja käsikirjoittaja.
Lemaitre sai vuoden 2013 Goncourt-palkinnon historiallisesta romaanistaan "Näkemiin taivaassa". Hänen aiempi tuotantonsa käsittää etupäässä dekkareita. Vuonna 2017 Suomen Dekkariseura myönsi hänelle Vuoden johtolankapalkinnon.
Lemaitre on työskennellyt aiemmin kirjallisuuden opettajana, mutta toimii nykyään vapaana kirjailijana.
FS Étendard (1868)
Étendard oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin Bordeaux'stä Chantiers de l'Océanilta ja sen köli laskettiin 10. joulukuuta 1867. Alus laskettiin vesille 17. elokuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen vielä samana vuonna lokakuussa.
"Étendard" poistettiin alusluettelosta 16. toukokuuta 1892.
FS Fanfare (1868)
Fanfare oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin Bordeaux'stä Chantiers de l'Océanilta ja sen köli laskettiin 12. marraskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 24. elokuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 4. elokuuta 1869.
"Fanfare" poistettiin alusluettelosta 25. lokakuuta 1890.
FS Gladiateur (1868)
Gladiateur oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin Bordeaux'stä Chantiers de l'Océanilta ja sen köli laskettiin 1867. Alus laskettiin vesille elokuussa 1868.
"Gladiateur" poistettiin alusluettelosta 31. joulukuuta 1890.
FS Oriflamme (1868)
Oriflamme oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin Bordeaux'stä Chantiers de l'Océanilta ja sen köli laskettiin vuonna 1867. Alus laskettiin vesille elokuussa 1868.
"Oriflamme" poistettiin alusluettelosta 30. joulukuuta 1884.
FS Hyène (1868)
Hyène oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin 18. syyskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 23. toukokuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1869.
"Hyène" poistettiin alusluettelosta 23. huhtikuuta 1889.
FS Jaguar (1868)
Jaguar oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin 27. syyskuuta 1867. Alus laskettiin vesille 13. kesäkuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 29. heinäkuuta 1870.
"Jaguar" poistettiin alusluettelosta 22. elokuuta 1888.
FS Léopard (1868)
Léopard oli Ranskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu Chacal-luokan tykkivene.
Alus tilattiin La Seyne sur Meristä Société Nouvelle des Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin 14. lokakuuta 1867. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta 1868 ja se otettiin palvelukseen 27. heinäkuuta 1870.
"Léopard" poistettiin alusluettelosta 17. marraskuuta 1886.
Pietarin neuvosto
Pietarin neuvosto (koko nimeltään Pietarin [Petrogradin] työläisten ja sotilaiden edustajien neuvosto, , "Petrogradski sovet rabotših i soldatskih deputatov") oli Pietarissa vuosina 1917–1924 vaikuttanut hallinnollinen elin, joka oli yksi sadoista eri puolille Venäjän tasavaltaa syntyneistä työläisten ja sotilaiden neuvostoista. Helmikuun vallankumouksen jälkeen se toimi Venäjän väliaikaisen hallituksen rinnalla, osittain tämän määräyksistä välittämättä, kunnes lokakuun vallankumouksen myötä valta siirtyi kokonaan Pietarin neuvostolle. Se muodosti yhdessä Venäjän muiden kaupunkien neuvostojen kanssa Neuvosto-Venäjän, josta myöhemmin syntyi Neuvostoliitto.
Pietarin neuvosto perustettiin duuman kokoontumispaikassa Taurian palatsissa 12. maaliskuuta 1917 (juliaanisen kalenterin mukaan 27. helmikuuta), jolloin helmikuun vallankumous oli juuri alkanut. Toimeenpanevan komitean ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin menševikkejä edustanut Nikoloz Tškheidze. Vaikka neuvosto koostui suurimmaksi osaksi tavallisista työläisistä sekä sotilaista ja siihen liittyi myös anarkisteja, kuului toimenpanevaan komiteaan ainoastaan poliittisten puolueiden edustajia. Sosialistivallankumouksellinen puolue (SR), sosiaalidemokraattinen työväenpuolue eli menševikit sekä siitä eronneet bolševikit saivat kaikki tasapuolisesti kolme paikkaa. Armeijan jokaisella pataljoonalla oli oikeus valita yksi edustaja neuvostoon, työläisillä puolestaan oli yksi edustaja jokaista tuhatta henkeä kohden. Edustajien suuresta määrästä johtuen sen istunnot olivat usein sekavia ja meluisia kansankokouksia. Pietarin neuvoston hallussa oli suurin osa maan armeijasta ja laivastosta sekä rautatiet ja posti- ja lennätinlaitos.
Väliaikaisen hallituksen ja Pietarin neuvoston valtataistelu johti kevään ja kesän aikana useisiin levottomuuksiin. Suurimmat nähtiin niin sanottujen heinäkuun päivien aikana 16.–20. heinäkuuta, jolloin noin 700 väliaikaisen hallituksen vastaista mielenosoittajaa sai surmansa sille uskollisten sotilaiden ampumana. Noin kuukautta myöhemmin tapahtui Kornilovin kapinana tunnettu oikeistolaisten upseerien vallankaappausyritys, jonka Pietarin neuvosto ja väliaikainen hallitus torjuivat yhdessä. Epäonnistuneen upseerikapinan jälkeen radikaalien bolševikkien vaikutusvalta kasvoi neuvostossa ja lokakuun alussa neuvoston johtajaksi valittiin bolševikkeihin liittynyt Lev Trotski. Lokakuun lopussa neuvoston alaisuuteen pääkaupungin puolustusta varten perustettu Pietarin sotilaallinen vallankumouskomitea‎ päätyi bolševikkien haltuun ja he käyttivät sitä välineenään suorittaessaan lokakuun vallankumoukseen marraskuussa 1917.
Pietarin neuvoston ensimmäiset vaalit lokakuun vallankumouksen jälkeen järjestettiin kesäkuun lopussa 1918. Oppositiossa olleet menševikit ja sosialistivallankumoukselliset saivat ilmeisesti ylivoimaisen enemmistön työläisten äänistä, mutta bolševikkihallinto oli muuttanut neuvoston kokoonpanoa siten, että suurimman osan edustajista valitsivat hallintoon sidoksissa olleet organisaatiot ja järjestöt, ja bolševikit säilyttivät näin enemmistönsä.
Gisekiaceae
Gisekiaceae on pieni, yhden suvun ("Gisekia") käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa, johon mm. kohokkikasvit (Caryophyllaceae) kuuluvat.
Kasvit ovat maanmyötäisiä yksi- tai lyhytikäisiä monivuotisruohoja, joiden sekundaarisesta kasvusta vastaavan jälsisolukon rakenne on koppisiemenisille tavanomainen. Kasvien yhteyttämistyyppi on tavanomaisesta poikkeava, ns. C4-yhteyttäminen. Lehdet ovat vastakkaisesti. Kukinto on kaksihaarainen viuhko (dikaasio) tai lähes sarjamainen. Kukissa on viisi tai 10-15 hedettä, jotka sijaitsevat vuorottaisesti kehälehtiin nähden. Erillisiä emejä on 3-15, tavallisesti viisi, ja kussakin niissä on yksi lyhytvartinen siemenaihe. Hedelmä koostuu hedelmyksistä (merikarpeista), jota ovat pinnaltaan sileitä, kuvioisia tai siivellisiä. Hedelmän suojana on laajentunut verhiö. Kromosomiluku n = 9.
"Gisekia" kasvaa Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, Etelä-Aasiassa ja Madagaskarissa lähisaarineen.
Gisekiaceae kuuluu Centrospermae-ryhmässä kladiin, jossa ovat myös heimot Sarcobataceae, Phytolaccaceae (kermesmarjakasvit), Rivinaceae ja Nyctaginaceae (ihmekukkakasvit). Kladin ominaisuuksia ovat yksi lyhytvartinen siemanaihe kussakin emilehdessä, verhiön ja heteenpalhojen säilyminen hedelmässä, siemenet eivät toimi leviäiminä ja viherhiukkasen genomin eräät piirteet. Kladin sisäiset suhteet ovat vielä hieman epävarmoja. Ihmekukka- ja kermesmarjakasvien monofyleettisyys ei ole aivan varmaa, sen sijaan "Gisekia" näyttä vahvasti olevan rinnakkainen kehityshaara muulle kladille.
Heimon ainoassa suvussa "Gisekia" on yhdestä seitsemään lajia. Nykyisin tunnustetut lajit eivät ole monofyleettisiä.
"Gisekia"-lajit:
Sarcobataceae
Sarcobataceae on pieni, vain yhden suvun ("Sarcobatus") sisältävä kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa, johon kuuluvat meille suomalaisille tutuimpina myös kohokkikasvit (Caryophyllaceae).
"Sarcobatus"-lajit ova lyhytversoisia ja okaisia pensaita, joiden soluissa on paljon oksalaattikiteitä. Lehdet ovat meheviä ja ruodittomia. Kukat ovat yksineuvoisia, mutta tavallisesti hede- ja emikukkia on samassa kasvissa (yksikotisuus). Hedekukinnot ovat tiheän tähkämäisiä, ja niiden kukissa on uloimpana kilpimäisiä suomuja ja sisempänä yhdestä neljään hedettä, joiden ponnet ovat palhoja paljon pidemmät. Emikukat sijaitsevat yksittäin, ja niiden esilehdet ovat kasvaneet yhteen putkeksi, joka on kaksiliuskainen. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kahdesta emilehdestä; vartalo on kaksiliuskainen. Hedelmä on siivellinen pähkylä. Siemenessä on litteä, spiraalimainen ja vihreä alkio. Kromosomiluku n = 18, 36, 54.
Suku kasvaa Pohjois-Amerikan lounaisosissa suolapitoisilla alueilla.
Sarcobataceae-heimon läheisin sukulainen on kermesmarjakasvien heimo (Phytolaccaceae). Molemmissa kukinnon perusrakenne on terttumainen.
Heimon ainoassa suvussa on kaksi lajia. Ne on tavallisesti viety savikkakasveihin (Chenopodiaceae, nykyään = Amaranthaceae), mutta on seikkoja, jotka puoltavat niiden asemaa kermesmarjakasvien yhteydessä. On epäselvää sen sijaan ansaitsevatko ne oman heimon aseman.
Suvun lajit ovat:
Kaarina Iltanen
Kaarina Iltanen on suomalainen markkinoinnin ja mainonnan kouluttaja ja oppikirjojen tekijä. Hänet palkittiin 1994 Mainonnan monitaho -palkinnolla.
Laulava uudenguineankoira
Laulava uudenguineankoira ("Canis lupus halstromi") on Uudessa-Guineassa elävä villikoira. Koiran historia ulottuu 6000 vuoden taakse. Koiran toivat 2000 vuotta sitten Uuteen-Guineaan mukanaan etelästä saapuneet ihmiset, ja uudella asuinsaarellaan se vähitellen villiintyi. Nykyisin Uudenguinean laulavakoira sijoittuu tieteellisessä luokittelussa koiran ja dingon lailla suden alalajiksi. Laulava uudenguineankoira muistuttaa monella tapaa dingoa, mutta kuitenkin kooltaan tätä pienempi. Nimensä koira on saanut laululta kuulostavasta ulinastaan.
Alpo Holopainen
Pentti Alpo Olavi Holopainen (s. 11. syyskuuta 1947 Jyväskylä) on suomalainen liikkeenjohdon konsultti, markkinoinnin ja mainonnan kouluttaja ja mainonnan suunnittelija. Hänet palkittiin 1989 Mainonnan monitaho -palkinnolla.
Alpo Holopainen valmistui valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1970 ja toimi uransa alussa copywriterina mainostoimisto SEKissä, Anderson & Lembke Oy:ssä ja Markkinointi Viherjuurella. Vuosina 1979–1982 hän toimi SEKin suunnittelujohtajana, 1983–1988 Anderson & Lembken projektijohtajana ja 1988–1990 Taucher Young & Rubicamin luovana johtajana. Vuosina 1991–2011 hänellä oli oma mainos- ja konsulttitoimisto Holopainen & Co Oy.
Holopainen on opettanut sivutoimisesti markkinointia ja mainontaa Helsingin kauppakorkeakoulussa, Taideteollisessa korkeakoulussa, Markkinointi-instituutissa ja Rastor-instituutissa. Hän on myös kirjoittanut monia artikkeleita, kolumneja ja pakinoita alan ammattilehtiin. Hänet on palkittu suunnittelemistaan mainoksista ja kampanjoista kymmeniä kertoja suomalaisissa ja kansainvälisissä alan kilpailuissa.
Hyperelliptinen käyrä
Matematiikassa hyperelliptinen käyrä on aritmeettisen geometrian termi. Olkoon formula_1 sileä, geometrisesti yhtenäinen projektiivinen käyrä, jonka genus on vähintään yksi, yli kunnan k. Tällöin X on hyperelliptinen jos X:ssä on olemassa Cartierin divisori D jolle formula_2. Tässä määritellään jokaiselle Cartierin divisorille formula_3 ensiksi formula_4 ja formula_5..
Tebben reagenssi
Tebben reagenssi (CHAlTiCl) on organoalumiini- ja organotitaaniyhdisteisiin kuuluva organometalliyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa alkeeneja karbonyyliyhdisteistä. Tebben reagenssi on nimetty kehittäjänsä yhdysvaltalaisen kemistin Fred Tebben mukaan.
Huoneenlämpötilassa Tebben reagenssi on punaista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi erittäin voimakkaasti kosteuden ja ilman hapen kanssa ja voi olla pyroforista eli syttyä palamaan kosteuden ja ilman vaikutuksesta. Yhdiste liukenee bentseeniin, tolueeniin, dikloorimetaaniin ja tetrahydrofuraaniin. Tetrahydrofuraaniliuokset ovat stabiileja ainoastaan matalissa lämpötiloissa. Myös Tebben reagenssin liuokset voivat olla pyroforisia ja tämän vuoksi niitä käytetään suojakaasun alaisuudessa.
Tebben reagenssia valmistetaan titanoseenidikloridin ja trimetyylialumiinin välisellä reaktiolla tolueenin toimiessa liuottimena.
Tebben reagenssi reagoi useiden karbonyyliyhdisteiden kanssa. Aldehydit ja ketonit muodostavat alkeeneja, esterit enolieettereitä ja amidit muodostavat enamiineja. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa heikko emäs kuten pyridiini tai 4-dimetyyliaminopyridiini reagoi Tebben reagenssin kanssa muodostaen karbeenin, joka reagoi karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen syklisen titanasyklobutaanijohdannaisen. Tämä välituote hajoaa käänteisellä [2+2]-sykloadditiolla muodostaen alkeenin.
N’Koumandougou
N’Koumandougou on maalaiskunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Doura sijaitsee Nigerjoesta haarautuvan Sahelin kanavan varrella 85 kilometriä Ségousta maanteitse pohjoiseen. Kunnassa on 14 200 asukasta (vuonna 2009).
N’Koumandougoun kunta rajoittuu luoteessa Ségoun piirin Bellenin, etelässä Souban, Diganidougoun ja Baguindadougoun, kaakossa Dougabougoun sekä idässä Nionon piirin Siribalan ja Kala Siguidan kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan alue on tasankoa. Kunnan itäosan läpi virtaa Office du Nigerin kastelukanava. Muita vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 15 kylää ja kolme paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja, maureja ja tuaregeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja riisi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Dourassa pidetään viikoittaiset markkinat.
Dourasta on maantieyhteys Ségou’un. Palveluihin kuuluvat koulut ja terveysasema.
Kermesmarjakasvit
Kermesmarjakasvit ("Phytolaccaceae") on pieni, noin 30-lajinen kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.
Kermesmarjakasvit ovat ruohoja, puita tai liaaneja. Lehdet ovat yleensä melko möyheitä, eikä niiden pikkusuonitus ole selvästi erotettavissa. Kukinnot ovat terttumaisia; toisinaan tertut koostuvat viuhkomaisista kukkaryhmistä. Kukat ovat teriöttömiä, ja niissä on paljon enemmän tai vähemmän yhdistyneitä emilehtiä, joissa kussakin on yksi siemenaihe pohjaistukassa. Kullakin emillä on myös oma vartalonsa. Hedelmä on usein marja.
Kermesmarjakasvit kasvavat tropiikissa ja lämpimillä alueilla etenkin Amerikan mantereella.
Kermesmarjakasveihin kuuluu viisi sukua ja 32 lajia. Ne jaetaan kahteen alaheimoon.
Kermesmarjakasvien suvut:
Kermesmarjakasveissa on useita lääkekasveja (eräät kermesmarjat ja "Agdestis clematidea"), joita on käytetty vesikauhun ja kasvainten hoidosta hyönteisten puremien lääkitsemiseen. Tavallisimmin rohdos on peräisin kasvin juuresta. Lännenkermesmarjan ("Phytolacca americana") marjoista saadaan punaista väriainetta, ja eräiden kermesmarjojen lehtiä käytetään vihanneksena. Joitakin lajeja viljellään koristekasveina kirkkaanväristen marjaterttujen tai kauniin lehvästön vuoksi.
Sinikka Virkkunen
Sinikka Kyllikki Virkkunen (o.s. "Saarikoski"; s. 6. marraskuuta 1945 Paavola) on suomalainen markkinointi- ja mainosalan yrittäjä, kouluttaja ja järjestöjohtaja. Hän toimi 1997–2006 Markkinointiviestinnän Toimistojen Liiton MTL:n toimitusjohtajana.
Sinikka Virkkusen ensimmäinen mainosalan työpaikka oli yhteyspäällikkönä Kirsti Paakkasen Womenassa 1969–1970. Sitä seurasivat Mainos-Kunnas, Advisor, Suomen Ilmoituskeskus Ilmo ja Mainos-Asia. Oulun Taucherin vetäjänä Virkkunen toimi 1980–1990 ja Taucherin konkurssin jälkeen yrittäjänä oululaisessa Mercum Fennicassa. Vuonna 1997 hänet nimitettiin MTL:n johtoon.
Virkkunen toimi myös Markkinointi-instituutin kouluttajana 1977–1987 ja hoiti useita mainosalan luottamustehtäviä. Suomen Markkinointiliiton hallitukseen hänet valittiin 1987 ensimmäisenä Helsingin ulkopuolisena jäsenenä.
Vuonna 1999 Sinikka Virkkunen sai Mainonnan monitaho -palkinnon.
Kartiokotilo
Kartiokotilo ("Euconulus fulvus") on pieni kotilolaji. Se on yksi Suomen yleisimmistä kotiloista.
Kartiokotilon kierteinen kuori on sivuprofiililtaan kartiomainen, väriltään kellanruskea ja 2,8–3,5 mm leveä ja 2,0–2,5 mm korkea. Alapuolelta kuori on samettimaisen himmeä, mutta yläpuolelta kiiltävä. Kierteitä on 5,5. Alapinnalla erottuu hyvin heikkoja kuoren kiertymisestä spiraalimaisesta seuraavia uurteita eikä kuoressa ole napaa. Viimeisen kierteen ulkoreuna ei kaarru pyöreästi, vaan siinä on hieman kulmaa. Kuoren suuaukko on muodoltaan puolikuumainen eikä siinä ole paksuuntunutta huulta tai hammasmaisia ulokkeita. Itse eläin on väriltään harmaa.
Lajin erottaminen läheistä sukua olevasta tummakartiokotilosta ("Euconulus praticola") on varsin vaikeaa ja vaatii käytännössä mikroskooppia. Myös keskenkasvuiset siemenkotilot ("Vertigo") ovat samannäköisiä, mutta niiden kuoressa on aina napa.
Laji on holarktinen eli sen levinneisyys ulottuu Euroopasta Aasian pohjoisosien poikki Pohjois-Amerikkaan. Suomessa se lukeutuu kaikkein yleisimpiin kotilolajeihin ja esiintyy koko maassa Ahvenanmaalta ja etelärannikolta pohjoisimmille tuntureille.
Kartiokotilo elää hyvin monenlaisissa ympäristöissä, mutta kulttuuriympäristöissä se ei ole yhtä runsaslukuinen kuin luonnontilaisilla paikoilla. Se suosii etenkin viileää ja kosteaa maaperää, jossa on runsaasti kuollutta puuainesta. Kotilot elävät maassa karikkeen seassa ja puiden tai kivien alla.
Eteläranskalaisten havaintojen mukaan kotilo tuottaa 20–30 munaa, jotka se munii lehtien alle keväällä. Poikaset kuoriutuvat paria viikkoa myöhemmin.
Kääpiökotilo
Kääpiökotilo ("Punctum pygmaeum") on hyvin pienikokoinen kotilolaji. Se on pienin Euroopassa tavattava kotilo ja Suomessakin esiintymiseltään erittäin yleinen.
Täysikasvuisen kääpiökotilon kuoren läpimitta on vain 1,2–1,5 mm. Kuori on väriltään kellanruskea, silkinhohtoinen ja sen pinnassa on hyvin tiheässä säännöllisin välein uurteita. Kierteitä on 3–3,5 ja niiden välillä on syvät saumat. Kuoren napa on syvä ja laaja, jopa 25 % kuoren läpimitasta. Muodoltaan jokseenkin pyöreän suuaukon reunalla ei ole paksuuntunutta huulta.
Lajin levinneisyys kattaa Euroopan sekä Aasian länsi- ja pohjoisosat. Suomessa se lukeutuu kaikkein yleisimpiin kotilolajeihin ja esiintyy runsaslukuisena koko maassa.
Kääpiökotilon elinympäristöä ovat etenkin haapaa tai koivua kasvavat lehti- ja sekametsät sekä ravinteikkaat suot. Elinympäristöjen kirjo on suuri. Kotilot elävät karikkeen joukossa ja laji voi olla hyvin runsaslukuinen, sillä parissa litrassa kariketta voi olla jopa 500 kotiloa.
Lisääntyminen tapahtuu yleensä parittelun kautta, mutta kukin kotilo kykenee lisääntymään myös itsenäisesti. Eläin munii 1–16 munaa yksitellen usean päivän aikana ja munat kuoriutuvat reilun parin viikon kuluttua. Vastakuoriutuneen yksilön kuoren läpimitta on noin 0,5 mm. Poikaset kasvavat nopeasti, kunnes saavuttavat täysikasvuisen yksilön mitat. Tämän jälkeen kasvu on huomattavasti hitaampaa, mutta jatkuu silti koko kotilon eliniän. Kääpiökotilo elää keskimäärin noin 200 vuorokautta.
Bellen
Bellen on maalaiskunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Sagala sijaitsee Nigerjoen länsipuolisella tasangolla 165 kilometriä Ségousta maanteitse luoteeseen. Kunnassa on 6 900 asukasta (vuonna 2009).
Bellenin kunta rajoittuu etelässä Ségoun piirin Souban ja kaakossa N’Koumandougoun, koillisessa Nionon piirin Sokolon, Marikon ja Kala Siguidan, luoteessa Koulikoron alueen Naran piirin Guirén, lännessä Banamban piirin Sébétén, Toubacoron ja Toukoroban sekä lounaassa Koulikoron piirin Nyaminan kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan alue on etupäässä tasankoa. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja ja maureja. Vallitsevat uskonnot ovat islam ja animismi.
Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Sagalassa ja Toïmassa pidetään viikoittaiset markkinat. Palveluihin kuuluu kolme koulua ja terveysasema.
Tommy Schmid
Tommy Schmid (s. 12. huhtikuuta 1988 Trondheim, Norja) on sveitsiläis-norjalainen uransa päättänyt yhdistetyn hiihtäjä.
Schmidin vanhemmat ovat sveitsiläisiä, mutta hän on asunut koko ikänsä Norjassa. Maajoukkuetasolla Schmid edusti kuitenkin Sveitsiä, toisin kuin niin ikään yhdistetyssä kilpaileva isoveljensä Jan Schmid, joka edustaa nykyisinkin Norjaa.
Tommy Schmid debytoi yhdistetyn maailmancupissa joulukuussa 2007 Oberhofissa ja saavutti ensimmäiset pisteensä vajaata kuukautta myöhemmin Val di Fiemmessä ollen suurmäen sprinttikilpailussa 13. Schmidin paras sijoitus maailmancupissa on toinen helmikuulta 2008 Zakopanen suurmäen sprinttikilpailusta. Tuo palkintokorokesija on myös Schmidin ainoa ja myös ainoa sijoitus kymmenen parhaan joukkoon. Hän kilpaili myös vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa, jossa hän oli parhaimmillaan 16. suurmäen kilpailussa.
Schmid lopetti uransa vuonna 2011.
Rivinaceae
Rivinaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa. Sen tunnetuimmat edustajat ovat verimarjat ("Rivina"), joiden mukaan heimoa kutsutaan seuraavassa verimarjakasveiksi.
Verimarjakasveihin kuuluu ruohoja, puita ja liaaneja. Toisin kuin kermesmarjakasveilla niillä ei ole saponiineja, mutta solujen sisältämät oksalaattikiteet toimivat kasvinsyöjien ruokahalua torjuvina. Kukinto on terttu tai tähkä, joka saattaa olla haarainen; suvussa "Seguieria" kukat ovat yksittäin terminaalisesti. Joskus kukat ovat heikosti vastakohtaisia. Kehälehtiä on neljä, harvemmin viisi, heteitä vähintään neljä. Ponnet ovat H:n muotoisia. Kukassa ei ole mesiäistä. Emiön vartalo enemmän tai vähemmän puuttuu. Hedelmä on siivellinen, rakkomainen tai luumarja. Kromosomiluku n = 18, 54.
Heimo kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikassa, Karibialla sekä Itä-Australiassa, Uusilla-Hebrideillä ja Uudessa-Kaledoniassa.
Verimarjakasvit sisällytettiin aiemmin kermesmarjakasveihin (Phytolaccaceae), mutta on osoittaunut, että läheisempää sukua niille ovat ihmekukkakasvit (Nyctaginaceae), joiden kanssa ne muodostavat yhteisen kladin Caryophyllales-lahkon Centrospermae-ryhmän evoluutiopuussa. Kladille on ominaista yksi emilehti ja laajentunut, pallomainen luotti. Verimarjakasveissa on yhdeksän sukua ja 13 lajia.
Verimarjakasvisuvut:
"Petiveria" ja "Gallesia" ovat sipulintuoksuisia. Suvuissa "Monococcus" ja "Petiveria" on neljä kehälehteä, joiden asema on erilainen (diagonaalinen) kuin muissa heimon suvuissa (ortogonaalinen). "Petiveria"-suvun siemenaiheen sydän eli nukellus on erilainen kuin muiden sukujen.
Sindre Ure Søtvik
Sindre Ure Søtvik (s. 21. syyskuuta 1992) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa seuratasolla Il Eldaria.
Søtvik debytoi yhdistetyn maailmancupissa maaliskuussa 2013 Oslossa ollen suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa 48:s. Ensimmäistä kertaa Søtvik saavutti maailmancupin pisteitä marraskuussa 2014 Rukalla, jossa hän oli suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa 24:s. Tähän mennessä parhaan maailmancupin sijoituksensa Søtvik saavutti viikkoa myöhemmin Lillehammerissa ollen suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa 23:s. Hän lähti hiihto-osuudelle sijalta kaksi hypättyään erinomaisesti mäkiosuudella. Continental Cupissa Søtvik on ollut parhaimmillaan seitsemäs.
Climate Mission
Climate Mission on suomalaisen peliyhtiön Kuuaseman kehittelemä ja Nokian vuonna 2010 julkaisema luontoaiheinen videopeli. Pelissä on tarkoituksena estää ilmastonmuutosta pelaamalla erilaisia minipelejä, joissa pärjäämällä maailman lämpötilaa voi auttaa. Eri pelejä on aseteltu ympäri maailmaa. Alkuperäisessä versiossa on neljä erilaista peliä, joista on monia erilaisia tasoja maailman ympäri. 3D-versiossa on vain kolme erilaista peliä, jotka ovat puiden kasvatus, jäävuorten kokoaminen ja muurahaisten korsien hakeminen. Peliin voi myös ostaa erilaisia vinkkejä ympäristön säästämisestä. Vinkkejä on myös ympäri maailmaa. 3D-versiossa yksi muurahaistaso on sijoitettu Suomeen. Peli on julkaistu Nokialle ja Androidille.
The Interview (vuoden 2014 elokuva)
The Interview on yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Evan Goldberg ja Seth Rogen. Elokuvan ensi-ilta on 25. joulukuuta 2014. Sen pääosissa näyttelevät James Franco ja Seth Rogen. Elokuvan juoni kertoo kahdesta julkkisjournalistista, jotka lähtevät CIA:n ohjeistamana Pohjois-Koreaan haastattelemaan Kim Jong-unia, tarkoituksenaan salamurhata hänet. Elokuva on saanut paljon julkisuutta: Pohjois-Korea uhkasi jopa sotatoimilla.
Sony Pictures Entertainment päätti ensin peruuttaa elokuvan viikkoa ennen ensi-iltaa elokuvateattereihin kohdistettujen terroriuhkien vuoksi. Mutta sittemmin Sony Pictures Entertainment asianajaja on sanonut että se julkaistaan, mutta vain myöhemmin ja todennäköisesti jossain muualla kuin elokuvateattereissa tai DVD:llä. Sony Pictures Entertainmentin harkinnassa verkkojulkaisukanavina ovat olleet: YouTube, Crackle ja Netflix, Sony Pictures Entertainment omistaa Cracklen.
Kohun jälkeen teatteriensi-illaksi päätettiin 25. joulukuuta 2014, ja verkkojulkaisu tapahtuu jouluaattoiltana 24. joulukuuta 2014 vuokrattavaksi videopalvelu YouTubeen, Google Play -kauppaan ja Microsoft Xboxin videopalveluun.
Gigaset Communications
Gigaset AG (tunnettiin ennen nimellä Siemens Home and Office Communication Devices) on kansainvälinen saksalainen viihde-elektroniikkatuotteita valmistava yritys, joka perustettiin vuonna 2008. Sen päämaja sijaitsee nykyisin Münchenissä, Saksassa. Gigasetin päätuotteita ovat muun muassa langalliset ja langattomat puhelimet sekä VoIP-puhelimet.
Gigaset Communications perustettiin lokakuussa 2008, kun Arques Industries osti 80.2 prosenttia Siemens Home and Office Communication Devices GmbH & Co. KG:sta.
Gigaset valmistaa melkein kaikkea kodin elektroniikkaa. Tärkeimpiä ovat muun muassa erilaiset puhelimet, VoIP:it, tabletit sekä erilaiset kodin sensorit. Gigaset tekee myös TV-vastaanottimia, kuten satelliittivastaanottimia ja langattoman yhteyden reitittimiä. Kaikki Gigasetin tuotteet valmistetaan yhtiön kotimaassa Saksassa. Gigaset valmistaa tällä hetkellä kahta erilaista tablettia, joissa molemmissa on Androidin uusin käyttöjärjestelmä. Gigasetin tuotevalikoimaan kuuluu myös seitsemän älypuhelinmallia.
Brindle
Brindle on monella eläinlajilla käytetty väritysnimi, joka yleensä tarkoittaa raidallista kuviota.
Hevosilla brindle viittaa erittäin harvinaiseen väritykseen, jossa pohjaväristä poikkeavaa väriä on hajanaisina pystyraitoina. Yksittäisistä brindleyksilöistä saadut sukulaisuuskokeet viittaavat siihen, että ainakin osa brindleistä hevosista on kimeerejä.
Naudoilla brindle viittaa väritykseen, jossa feomelaniinipohjalla on eumelaniinivärisiä pystyraitoja. Se on melko harvinainen, mutta sitä esiintyy esimerkiksi ylämaankarjalla.Koirilla brindle on verrattain yleinen väritys, jossa feomelaniinipohjalla on eumelaniinivärisiä pystyraitoja. Brindleä nimitetään myös tiikerinkirjavaksi.
Marsuilla brindle tarkoittaa väritystä, jossa on eumelaniini- ja feomelaniinivärisiä karvoja tasaisesti sekaisin. Suomessa brindle-nimitystä käytetään ainoastaan tummasilmäisistä mustapunaisista yksilöistä, joiden kansainvälinen nimitys on magpie.