hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rupert Brooke
Rupert Brooke (3. elokuuta 1887 Rugby, Englanti – 23. huhtikuuta 1915) oli englantilainen runoilija, jota pidettiin Britannian parhaimpiin kuuluvana nuorena lyyrikkona. Hän kuoli 27-vuotiaana ensimmäisessä maailmansodassa saamaansa verenmyrkytykseen Turkin Gallipolissa, ja monet hänen parhaina pidetyistä runoistaan julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen.
Rupert Brooke syntyi yhtenä kolmesta veljeksestä, joista kaikki kohtasivat kuoleman jo nuorina. Komea nuori mies harrasti jalkapalloa, krikettiä, tennistä ja uintia ja alkoi jo yhdeksänvuotiaana kirjoittaa runoja. Teini-ikäisenä hän harrasti kirjoittamista jo hyvin vakavissaan. Hän opiskeli Cambridgen yliopiston King’s Collegessa ja tuli tunnetuksi biseksuaalisista suhteistaan niin mies- kuin naisopiskelijoihin. Yksi heistä oli Lytton Stracheyn pikkuveli James, joka tunsi Virginia Woolfin ja muita Bloomsburyn ryhmän jäseniä.
Brooke matkusteli laajasti. Jo teinivuosinaan hän kävi kaksi kertaa Italiassa, sitten Saksassa ja vuonna 1912 hän matkusti ensin maitse läpi Yhdysvaltojen ja Kanadan ja otti sitten San Franciscosta laivan Havaijille, Samoalle, Fidžille ja Tahitille.
Ensimmäisen maailmansodan alussa vuonna 1914 Brooke liittyi vapaaehtoisena Britannian kuninkaalliseen laivastoon. Palveltuaan ensin Belgiassa hänet lähetettiin Gallipoliin, jossa hän ei ehtinyt mukaan taisteluihin ennen kuin sai hyttysenpuremasta kuolettavan verenmyrkytyksen. Sotilaat hautasivat 27-vuotiaan runoilijan Skýroksen saarelle Kreikkaan.
Runoilijauransa alussa Brooke ihaili niin sanottuja ”dekadentteja” kirjailijoita kuten Charles Baudelairea, Algernon Swinburnea, Oscar Wildea ja Walter Pateria. Hänen opiskeluaikaiset rakkausrunonsa ilmentävät vaikutteita romanttisilta runoilijoilta John Keatsiltä ja Percy Shelleyltä.
Brooke tapasi sitten William Butler Yeatsin, joka neuvoi häntä siirtymään tyhjistä abstraktioista kohti modernismia. Hän ei ottanut neuvosta vaarin vaan löysi esikuvakseen Shakespearen aikalaisen John Donnen.
Brooken parhaina runoina pidetään hänen viimeisinä vuosinaan syntyneitä sota-aiheisia sonetteja, joista tunnetuin on ”The Soldier”. Ne sisältyvät hänen kuolemansa jälkeen 1915 julkaistuun kokoelmaan "1914 and Other Poems".
Jonna Mäkelä
Jonna Mäkelä (s. 24. toukokuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja ja uransa päättänyt pesäpalloilija. Mäkelä edustaa salibandyssä Salibandyliigan NST:tä ja Suomen salibandymaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 165 senttimetriä pitkä Mäkelä on maalivahti.
Mäkelä on lappeenrantalaisen NST:n kasvatti. Hän voitti seuran kanssa Suomen mestaruuden kaudella 2005–2006 ja kaudella 2016-2017. Suomen liigassa hän on pelannut NST:n lisäksi PSS:n riveissä. Sveitsissä Mäkelä pelasi vuosina 2011–2013 Red Ants Rychenbergin riveissä. Ruotsin Superliigassa Mäkelä on pelannut kahteen otteeseen KAIS Moran riveissä, voittaen Superliigan mestaruuden kaudella 2014–2015.
Mäkelä on edustanut Suomen salibandymaajoukkuetta kuusissa MM-kilpailuissa, saavuttaen neljä hopeaa ja yhden pronssin.
Mäkelä pelasi pesäpalloa vuodet 2001–2013 Pesä Yseissä. Kaudet 2002–2013 Mäkelä pelasi Superpesiksessä. Hän osallistui pesäpallourallaan myös kolmeen Itä–Länsi-otteluun.
Martti Raive
Martti Raive on suomalainen Oulusta kotoisin ollut matkakirjailija.
Raive julkaisi vuonna 1948 kirjan "Kanootilla Oulusta Helsinkiin" jossa hän kuvasi kesällä 1931 tekemäänsä melontamatkaa Oulusta Helsinkiin. Raive oli keuhkosairas ja lääkäri oli suositellut hänelle ulkoilmaelämää. Hän löysi halkovajan takaa polttopuiksi menossa olleen vanhan kajakin rungon, kunnosti sen ja verhoili rungon vehnäjauhosäkeistä saadulla kankaalla. Raive varmisti kajakin kelluvuuden kolmen tyhjän pirtukanisterin avulla ja hän veisti myös lähes kolmimetrisen melan itse. Hänellä oli matkavarusteina kamera, muistiinpanovihko, pelastusliivinä käytetty korkkivyö, koulukartta, juomapullo, linkkuveitsi sekä siimaa ja koukkuja. Kajakin korjaamista varten Raive varasi kaksi liimatuubia ja palan kangasta. Hänellä oli lisäksi pieni apupurje mukana matkantekoa helpottamaan. Matkan rahoituksen Raive hoiti postikortteja myymällä.
Pari kuukautta kestänyt matka alkoi juhannuksen alla Oulusta. Raive teki matkaa vaihtelevissa olosuhteissa yöpyen matkan varrella taloissa, mökeissä, luotsituvissa ja kalamajoissa. Päivämatkat olivat keskimäärin muutaman kymmenen kilometrin mittaisia. Matkan varrella Raive muun muassa joutui toimimaan kätilönä Vaasan saariston kalastajamökissä, tapasi Pyhäjoella talossa yöpyessään kansanrunoilija Matti Viinamaan ja joutui keskelle pirtun salakuljettajien ja merivartijoiden tulitaistelua.
FK Kruoja Pakruojis
Kruoja Pakruojo futbolo klubas on jalkapalloseura Pakruojisin kaupungista. Seura pelasi kaudella 2015 Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa, mutta sijoittui viimeiseksi pudoten 1 Lygaan seuraavaksi kaudeksi. Seura on pelannut kahdesti Eurooppa-liigassa: kausina 2013–2014 ja 2015–2016, jolloin jäi kummallakin kerralla ensimmäiselle karsintakierrokselle.
Valko-Venäjä Turkvision laulukilpailussa
Valko-Venäjä on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kerran, vuonna 2013.
Valko-Venäjä osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Siellä Valko-Venäjää edusti Gunesh Abbasova kappaleella ”Son Hatiralar”. Abbasova pääsi semifinaalista jatkoon ja sijoittui finaalissa toiseksi 205 pisteellä.
Vuoden 2014 kilpailuun Valko-Venäjä ei osallistunut. Syytä vetäytymiselle ei kerrottu.
Vuonna 2015 Valko-Venäjä osallistui uudestaan Turkvision laulukilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajaksi valittiin laulaja Aleksandra Kazimova kappaleella "Azadliq". Finaalissa Kazimova sijoittui kahdenneksikymmeneksi 126 pisteellä.
Valko-Venäjä osallistuu uudelleen vuoden 2017 kilpailuun, joka järjestetään Astanassa, Kazakstanissa. Edustajaksi on valittu Svetlana Agarval kappaleella "Məni anla".
Brigid Brophy
Brigid Antonia Brophy, Lady Levey (12. kesäkuuta 1929 Lontoo, Englanti – 7. elokuuta 1995 Louth, Lincolnshire, Englanti), oli brittiläinen kirjailija.
Brophy tuli 1960- ja 1970-luvuilla tunnetuksi muun muassa ihmisoikeuksien ja eläinten oikeuksien aktivistina, joka esiintyi usein tiedotusvälineissä. Hänen tuotantonsa on saanut vaikutteita Sigmund Freudin teorioista, Ronald Firbankin kirjallisesta tyylistä ja George Bernard Shaw’n estetiikasta. Hän on teoksissaan ja niiden ulkopuolella esittänyt kiistanalaisia mielipiteitä muun muassa koulujen uskonnonopetuksesta, sukupuolten tasa-arvosta ja nykyajan ihmissuhteista.
Brophyn isä oli irlantilainen kirjailija John Brophy. Perhe asui Lontoossa mutta vieraili usein Irlannissa, josta Brigid sai paljon vaikutteita. Varhaiskypsän tytön sanotaan lukeneen James Joycen "Finnegan’s Waken" yhdeksänvuotiaana. Brigid Brophy menestyi opinnoissaan Oxfordin yliopistossa, mutta erotettiin kurinpidollisista syistä. Siellä hän perusti eläinten suojelua ajavan aktivistiryhmän. Oxfordin jälkeen hän elätti itseään toimistotöillä samalla kun aloitti kirjailijanuraansa. Hänen esikoisnovellikokoelmansa "The Crown Princess, and Other Stories" (1953) sai osin erinomaisia arvosteluja ja voitti Cheltenhamin kirjallisuusfestivaalien esikoiskirjailijapalkinnon.
Brophy kirjoitti romaaneja, novellikokoelmia, näytelmiä, lastenkirjan, journalistisia esseekokoelmia ja elämäkertoja. Hän kuoli 1995 sairastettuaan pitkään MS-tautia.
Rauno Pankola
Rauno Kalervo Pankola (28. syyskuuta 1930 – 21. marraskuuta 1986) oli suomalainen toimittaja ja matkakirjailija. Pankola kirjoitti juttuja muun muassa Seura-lehteen.
Rauno Pankola teki vaimonsa kanssa 56 000 kilometriä pitkän automatkan 32 Afrikan maan läpi Elmeriksi ristityllä Land Rover-maastoautolla. Automatka alkoi juhannuksena 1959 ja päättyi 2. tammikuuta 1961. Matka kulki aluksi Saharan halki Afrikan länsirannikolle ja sieltä Kapkaupunkiin. Täällä malariaan sairastunut rouva Pankola joutui palaamaan Suomeen ja Rauno Pankola jatkoi matkaa yksin Afrikan itärannikolle. Matkan aikana Pankola muun muassa tapasi Lambarénéssa tohtori Albert Schweitzerin ja nousi Kilimanjaron huipulle. Pankola kirjoitti matkasta kirjan "Afrikan safari : autolla Afrikan ympäri". Seuraavaksi hän matkusti Australiaan ja kuvasi suomalaissiirtolaisten elämää siellä matkakirjassaan "Australian safari".
Vuonna 1963 Pankola kuvasi ja tuotti joukon lyhyitä dokumenttifilmejä otsikolla "Suomalaisia maailman turuilla". Dokumenteissa esiintyivät Taina Elg, Jukka Lampinen, Carita Järvinen, Tuulikki Paananen ja Kim Borg.
Need for Speed Rivals
Need for Speed Rivals on Ghost Gamesin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema avoimen pelimaailman ajopeli. Se on "Need for Speed" -sarjan 12. osa. Peli julkaistiin PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox One, Xbox 360 ja Microsoft Windowsille marraskuussa 2013.
Kamala Markandaya
Kamala Purnaiya Taylor, o. s. "Kamala Purnaiyas", tunnettu kirjailijanimellä Kamala Markandaya (1924 Mysore, Intia – 16. toukokuuta 2004 Lontoo) oli intialais-brittiläinen kirjailija.
Kamala Markandaya syntyi yläluokkaiseen bramiiniperheen tyttärenä Etelä-Intian Mysoressa. Hän opiskeli historiaa Madrasin yliopistossa ja työskenteli toisen maailmansodan aikana Intian siirtomaa-armeijassa. Sodan jälkeen hän tuli tunnetuksi journalistina ja novellien kirjoittajana. Hän avioitui englantilaisen toimittajan Bertrand Taylorin kanssa ja muutti tämän kanssa Britanniaan vuonna 1948, juuri kun Intia oli itsenäistymässä.
Markandayan kolmanneksi kirjoittama mutta ensimmäinen julkaistu romaani oli vuoden 1954 "Nectar in a Sieve". Siitä tuli kansainvälinen menestys, joka käännettiin 17 kielelle, suomeksi nimellä "Savimaja ja temppeli" (WSOY 1955). Se on säilyttänyt asemansa monien Yhdysvaltojen ja Britannian yliopistojen kirjallisuuden opetuksen lukulistoilla.
Seuraavana vuonna suomeksi julkaistiin "Punaista tomua" (Some Inner Fury) ja vuonna 1962 "Kirjuri ja hänen vaimonsa" (A Silence of Desire, 1960). Hänen myöhempiä, suomeksi julkaisemattomia romaaneja ovat "Possession" (1963), "A Handful of Rice" (1966), "The Coffer Dams" (1969) sekä intialaisten siirtolaisuudesta Britanniaan kertova "The Nowhere Man" (1972), jota monet pitävät kirjailijan parhaana. Sen jälkeen hän kirjoitti vielä romaanit "Two Virgins" (1973), "The Golden Honeycomb" (1977) ja "Pleasure City" (1982, Yhdysvalloissa nimellä "Shalimar"), joka sai huonot arvostelut. Markandaya eli sen jälkeen vielä yli 20 vuotta, muttei julkaissut enää mitään.
Virslīgan kausi 2015
Virslīgan kausi 2015 oli järjestyksessään 24. Virslīgan kausi. Hallitseva mestari oli FK Ventspils. Kauden voitti Liepāja.
A Lyga -kausi 2015
A Lyga -kausi 2015 oli A Lygan 26. kausi. Hallitsevana mestarina kauteen lähti FK Žalgiris. Žalgiris uusi myös mestaruutensa kauden päätteeksi.
FC Šiauliai
FC Šiauliai on jalkapalloseura Šiauliain kaupungista. Se pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. FK Šiauliai on perustettu vuonna 1995. Seura on pelannut kahdesti Eurooppa-liigassa: kaudella 2010–2011 se jäi toiselle karsintakierrokselle ja kaudella 2012–2013 ensimmäiselle karsintakierrokselle.
FK Klaipėdos Granitas
Futbolo Klubas Klaipėdos Granitas on jalkapalloseura Klaipėdan kaupungista. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lyga. Se on perustettu vuonna 2012. Se on voittanut kertaalleen 1 Lygan vuonna 2013, joka on Liettuan toiseksi korkein sarjataso.
Latvian naisten jalkapallomaajoukkue
Latvian naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Latviaa naisten virallisissa jalkapallo-otteluissa. Se kuuluu UEFAan. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt EM- tai MM-kilpailuihin.
Liettuan naisten jalkapallomaajoukkue
Liettua naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Liettuaa naisten virallisissa jalkapallo-otteluissa. Se kuuluu UEFAan. Joukkue ei ole koskaan selviytynyt EM- tai MM-kilpailuihin.
Pentti Rokkanen
Pentti Uolevi Rokkanen (14. heinäkuuta 1927 Helsinki – 26. maaliskuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Rokkasen vanhemmat olivat William (Vili) Rokkanen ja Ada Kontio ja ensimmäinen puoliso vuodesta 1953 silmätautien erikoislääkäri Aila Annikki Karjalainen. Rokkanen tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1946 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Kirurgiaan hän erikoistui 1961 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1962. Kirurgin työhön perehtymisen Rokkanen aloitti Lahden kirurgisessa sairaalassa 1955, mutta siirtyi 1959 Helsinkiin ja toimi vuodesta 1960 HYKSin I kirurgian klinikan ortopedian apulaislääkärinä.
Rokkanen työskenteli myös Keski-Suomen keskussairaalassa ylilääkärinä, mutta ryhtyi sitten tutkimus- ja opetusuralle. Hän oli 1976–1980 Tampereen yliopiston kirurgian professori ja 1981–1994 Helsingin yliopiston ortopedian ja traumatologian professori sekä 1968–1981 ortopedian ja traumatologian dosentti ja 1994–1995 kirurgian dosentti. Eläkkeelle Rokkanen jäi vuonna 1994.
Tutkijana Rokkasta kiinnostivat biomateriaalit, joista kehitettiin elimistössä liukenevia luun, nivelsiteiden ja jänteiden kiinnittimiä. Tutkimuksen tuloksia kaupallistettiin ja mainitunlaiset kiinnittimet ovat laajasti käytössä ympäri maailmaa. Rokkanen julkaisi peräti 1 609 tieteellistä kirjoitusta, joista on alkuperäisjulkaisuja on lähes 400, ja ohjasi 49 väitöskirjaa. Niistä 33 käsittelee elimistössä liukenevia luunkiinnittimiä. Rokkanen oli myös järjestöaktiivi, hän toimi puheenjohtajana Suomen Lääkäriliitossa, Suomen Ortopediyhdistyksessä, Ortopedian ja traumatologian tutkimussäätiössä ja Pohjoismaisessa Ortopediyhdistyksessä.
FC Stumbras
Football Club Stumbras Kaunas on jalkapalloseura Kaunasin kaupungista. Se on perustettu vuonna 2013. Strumbras pelaa A Lygassa, joka on Liettuan korkein sarjataso. Toiseksi korkeimman sarjatason 1 Lygan seura voitti vuonna 2014.
FK Utenis Utena
Futbolo Klubas Utenos Utenis on liettualainen jalkapalloseura Utenan kaupungissa. Seura pelaa Liettuan korkeimmalla sarjatasolla A Lygassa. Seura on perustettu vuonna 1933.
R. K. Narayan
R. K. Narayan (10. lokakuuta 1906, Madras, Intia – 13. toukokuuta 2001, Madras, Intia) oli intialainen kirjailija. Pitkäikäinen Narayan julkaisi 1930-luvulta 1990-luvun alkuun saakka vähintään kolme teosta vuosikymmentä kohti: romaaneja, novelleja, esseitä, matkakirjoja ja intialaisten tarujen uusia versioita. Valtaosa Narayanin proosasta tapahtuu kuvitteellisessa eteläintialaisessa Malgudin kaupungissa.
Rasipuram Krishnaswami Narayan syntyi opettajaperheen pojaksi, mutta vietti lapsuutensa enimmäkseen isoäitinsä ja enonsa luona Madrasissa ja tapasi perhettään lähinnä koulujen loma-aikoina. Hän aloitti koulunsa Madrasissa ja siirtyi sitten Mysoreen kouluun, jossa hänen isänsä oli rehtorina. Hän ei menestynyt kouluissa hyvin, mutta onnistui lopulta suorittaa bachelor-tutkinnon.
Narayan alkoi kirjoittaa vakavammin 1920-luvulla, mutta joutui tottumaan kustantamoiden ja lehtien hylkäyskirjeisiin. Lopulta hän sai julkaistuksi joitakin lehtijuttuja ja pääsi "Justice"-nimisen sanomalehden Mysoren-kirjeenvaihtajaksi. Englanniksi kirjoittavana intialaisena hänen oli vaikea vakuuttaa kirjankustantajia sekä Intiassa että Britanniassa. Lopulta hän sai apua kirjailija Graham Greeneltä, joka kiinnostui Narayanin romaanikäsikirjoituksesta "Swami and Friends" ja löysi sille kustantajan. Kirja julkaistiin 1935, ja sitä seurasivat romaanit "The Bachelor of Arts" (1937) ja "The Dark Room" (1938), jotka eivät kuitenkaan menestyneet erityisemmin. Narayanin viisi vuotta aiemmin vihkimä vaimo kuoli, ja kirjailija vaipui masennukseen. Hän elätti itseään lehti- ja radiotoimittajana. Vuonna 1945 hän sai julkaistuksi neljännen romaaninsa "The English Teacher", ja seuraavat kirjat ilmestyivät Intian itsenäistymisen jälkeen: "Mr. Sampath "(1949), "The Financial Expert" (1952), "Waiting for the Mahatma" (1955), "The Guide" (1958) ja "The Man-Eater of Malgudi" (1961, suom. "Ihmissyöjätiikeri", 1980). Viimeinen kriitikoiden noteerama Narayanin romaani oli vuoden 1983 "A Tiger for Malgudi", mutta sen jälkeen hän julkaisi yli 80 vuoden iässä vielä romaanit "Talkative Man" (1986) ja "The World of Nagaraj" (1990).
Luettelo pöytätenniksen olympiamitalisteista
Pöytätennis on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1988 lähtien. Menestynein maa olympialaisten pöytätenniksessä on Kiina.
Lauri Tähkän diskografia
Tämä artikkeli sisältää Lauri Tähkän diskografian.
" "Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20 / 2008-09: Top 30), Rumba-lehden 50 Hittiä (Rumba Top 50) (julkaistu vuoteen 2007 saakka), Suomen virallinen latauslista (Top 30) (vuodesta 2007 lähtien) ja Suomen Radiolista (Radio Top 20/Top 100).
" "Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Suomen virallinen latauslista (Top 30) ja Suomen Radiolista (Top 100).
Täydellinen elämä – Suurimmat hitit
Täydellinen elämä – Suurimmat hitit on Suvi Teräsniskan 6. marraskuuta 2015 julkaistu kokoelma-albumi. Kokoelman kappaleet on julkaistu alun perin vuosina 2007–2015. Kokoelma nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan yhdeksänneksi, joka on myös sen paras sijoitus. Kokoelma on myynyt kultaa eli yli 10 000 kappaletta.
Kokoelma sisältää kaksi ennen julkaisematonta kappaletta ”Uusi aamunkoi” sekä ”Erinomanlaisia”. Kokoelman ensimmäisenä singlenä julkaistun ”Uusi aamunkoi” -kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Juha Tapio Teräsniskan häihin vuonna 2014. Kappale nousi parhaimmillaan kahdeksanneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. ”Erinomanlaisia”-kappale julkaistiin singlenä 4. joulukuuta 2015.
Lewis Nkosi
Lewis Nkosi (5. joulukuuta 1936, Durban, Natal – 5. syyskuuta 2010 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen kirjailija, journalisti ja kirjallisuuskriitikko. Häneltä on suomennettu mustan miehen ja valkoisen naisen romanssista kertova esikoisromaani "Linnun kiima" ("Mating Birds", suom. Raija Mattila, Tammi 1986).
Lewis Nkosi syntyi Natalin siirtomaassa Etelä-Afrikassa 1936, jäi orvoksi 12-vuotiaana äitinsä kuoltua ja sai teknillisen koulutuksen Durbanissa. Hän kirjoitti Drum-kirjallisuuslehteen yhteiskunnallisia tekstejä, jotka joutuivat apartheid-hallinnon tiukan sensuurin alaisiksi. Vuonna 1961 hän sai stipendin opiskelemaan Yhdysvaltoihin Harvardin yliopistoon, ja Etelä-Afrikan viranomaiset antoivat hänelle poistumisluvan maasta mutta ottivat samalla pois kansalaisuuden ja mahdollisuuden palata.
Nkosi opetti kirjallisuutta korkeakouluissa Wyomingissa, Bostonin Brandeis-yliopistossa, Varsovassa ja Sambiassa ja kirjoitti samaan aikaan rotuerottelupolitiikkaa vastustavia tekstejä. Hän asettui välillä Lontooseen opettamaan afrikkalaista kirjallisuutta, josta hän myös julkaisi monia artikkeleita näytelmien ja elokuvakäsikirjoitusten lisäksi. Vuoden 1994 apartheidin kukistumisen ja Nelson Mandelan vapauttamisen jälkeen Nkosi palasi asumaan osan vuotta Etelä-Afrikassa, mutta säilytti myös asuntonsa Sveitsin Baselissa.
Nkosi kuoli Johannesburgissa 73-vuotiaana 2010.
Claude de Forbin
Claude de Forbin (6. elokuuta 1656 Gardanne, Ranska – 4. maaliskuuta 1733 Saint-Marcel, Ranska) oli ranskalainen laivastoupseeri, joka tunnetaan ansioistaan Ludvig XIV:n armeijassa.
Ennen sotilasuraansa de Forbin työskenteli merimiehenä. De Forbinin sotilasuran ensimmäinen merkittävä palvelus alkoi vuonna 1685, kun Ranska lähetti hänet Siamin (nykyisen Thaimaan) kuninkaan palvelukseen. Palattuaan Ranskaan vuonna 1687 de Forbinista tuli Dunkerqueen sijoitetun fregatin komendantti. Komendanttina ollessaan de Forbin jäi kerran Englannin armeijan vangiksi, mutta onnistui pakenemaan vangitsijoiltaan. Espanjan perimyssodassa (1701–1714) ansioitui yhdessä laivueensa kanssa, kun hän sodan alussa katkaisi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan huoltoreitin Italiaan. Myöhemmin de Forbin siirrettiin pohjoiseen, jossa hän vuoden 1706 aikana saavutti useita voittoja Alankomaiden laivoja vastaan. Vuonna 1708 de Forbin epäonnistui tehtävässään toimittaa Englannin kruunua tavoitellut James Stuart Skotlantiin. De Forbin erosi laivastosta pian tapahtuman jälkeen.
Sotilasuransa jälkeen de Forbin kirjoitti muistelmateoksensa "Mémoires", joka julkaistiin vuonna 1730. De Forbin kuoli Saint-Marcelissa vuonna 1733.
Jutta ja superdieetit
Jutta ja superdieetit oli tositelevisio ohjelma, jossa seurattiin Jutta Gustafsbergin elämää, valmistautumista body fitnessin maailmanmestaruuskisoihin dieetin ja treenien siivittämänä. Mukana Jutan kanssa nähtiin Jari Mentula ja Ari Kokkonen. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 11. tammikuuta 2012.
Ohjelma on jatkoa Jutta ja puolen vuoden superdieetit ohjelmalle jonka toinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 2. tammikuuta 2013. Jossa seurataan ylipainon kanssa kamppailevia ihmisiä puolen vuoden ajan.
Henry Ford II
Henry Ford II (4. syyskuuta 1917 Detroit, Yhdysvallat – 29. syyskuuta 1987 Detroit) oli yhdysvaltalainen tehtailija, joka tunnetaan parhaiten Ford Motor Companyn johtamisesta. Hänen isänsä oli Fordin edellinen johtaja Edsel Ford ja isoisänsä yhtiön perustaja Henry Ford.
Ford kävi Yalen yliopistoa, mutta jätti opintonsa kesken vuonna 1940 työskennelläkseen Ford Motor Companyssa, jota tuolloin johti hänen isänsä Edsel Ford. Ford ei ehtinyt kuitenkaan olla pitkään yhtiön palveluksessa, sillä hän värväytyi jo seuraavana vuonna Yhdysvaltain laivastoon. Fordin sotilasura jäi kuitenkin kesken, kun Edsel vuonna 1943 yllättäen kuoli ja Henry Ford II vapautettiin tämän johdosta asepalveluksesta.
Fordista tuli ensin Ford Motor Companyn varapääjohtaja ja jo vuonna 1945 yhtiön pääjohtaja. Yhtiö oli Fordin tullessa pääjohtajaksi pahoissa vaikeuksissa, mutta Ford onnistui kymmenessä vuodessa kääntämään yhtiön jälleen kannattavaksi. Fordin merkittävimpiä päätöksiä yhtiön pääjohtajana olivat yrityksen henkilöstöjohtaja Harry Bennettin (joka tunnettiin kiivaana ammattiliittojen vastustajana) irtisanominen ja lahjakkaiden analyytikkojen, niin kutsuttujen ”taikurilasten” ("whiz kids"), palkkaaminen yrityksen palvelukseen. Yksi Fordin palkkaamista analyytikoista oli Robert S. McNamara, josta myöhemmin tuli koko yhtiön pääjohtaja.
Henry Ford II:n aikana Ford julkaisi muun muassa suositut Mustang- ja Thunderbird-automallinsa. Myös yhtenä automaailman suurimmista epäonnistumisista tunnettu Edsel julkaistiin Ford II:n valtakaudella.
Henry Ford II kuoli 29. syyskuuta 1987 Detroitissa.
Max Blumenthal
Max Blumenthal (s. 18. joulukuuta 1977) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän kirjoittaa reportaaseja AlterNet -uutissivustolle ja aiemmin muun muassa The New York Timesiin, The Guardianiin ja The Huffington Postiin. Blumenthal käsittelee kirjoituksissaan varsinkin maahanmuuttokysymyksiin, Lähi-idän kriisiin, Syyrian sisällissotaan ja islamofobiaan liittyviä aiheita. Hänen kirjoittamansa kirja "Republican Gomorrah" käsittelee Yhdysvaltain republikaanisen puolueen tilaa ja ääriliikkeiden vaikutusta puolueessa. Kirja nousi New York Timesin bestseller-listalla sijalle 15 syyskuussa 2009.
Suomen itsenäisyyspäivänä vuonna 2015 Blumenthal oli Helsingissä ja seurasi 612-marssia. Hän osallistui Suomessa ollessaan puhetilaisuuksiin ja tapahtumiin Helsingissä, Turussa ja Tampereella. 612-marssia käsittelevä dokumentti julkaistiin maaliskuussa 2016.
Max Blumenthalin isä Sidney Blumenthal on toiminut Yhdysvaltain presidentin avustajana Bill Clintonin toimikaudella ja ulkoministerin avustajana Hillary Clintonin virkakaudella.
Jutan ja Vertin supersinkkudieetti
Jutan ja Vertin supersinkkudieetti on suomalainen laihdutusohjelma. Ohjelmaa juontaa Jutta Gustafsberg ja Personal traineri Vertti Harjuniemi jotka valmentavat kymmenen viikon ajan itseensä tyytymättömät nuoret sinkut kokonaisvaltaisen elämäntapamuutoksen kautta sädehtivinä treffimarkkinoille. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 19. elokuuta 2015.
Starat lastenvahteina
Starat lastenvahteina on suomalainen viihdeohjelma, jossa kolme julkisuuden henkilöä ottaa haltuunsa yhden päivän ajaksi yhden lapsiperheen. Lapset äänestävät viikon päätteeksi voittajan kolmesta julkkislastenvahdin joukosta. Julkkislastenvahdin voittaja luovuttaa palkintosumman valitsemaansa hyväntekeväisyyskohteeseen. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi TV5-kanavalla 19. tammikuuta 2015.
Lauran matkakuvia: Tukholma
Lauran matkakuvia: Tukholma oli suomalainen viihdeohjelma, jossa Laura Malmivaara kulkee julkkisvieraiden kanssa matkan Tukholmaan. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 28. marraskuuta 2012. Toinen tuotantokausi alkoi 26. syyskuuta 2013.
Ossian Wuorenheimo (eversti)
Erkki Ossian Wuorenheimo (28. elokuuta 1918 Jämsä – 24. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen eversti.
Wuorenheimo ylennettiin everstiksi 1967. Hän oli Uudenmaan prikaatin komentaja 1967–1969, Sotakorkeakoulun taktiikan opettaja 1966–1967, sen yleisesikuntaosaston johtaja 1969–1973, Helsingin sotilaspiirin ja varuskunnan päällikkö 1973–1978.
Wuorenheimon ensimmäinen puoliso oli Eva Wuorenheimo, o.s. Lundberg, toinen Marja Wuorenheimo o.s. Ahokanta, kolmas Irmeli Wuorenheimo o.s. Hahl.
Kaisa ja puoli valtakuntaa
Kaisa ja puoli valtakuntaa on suomalainen tositelevisiosarja, joka kertoo Kaisa Liskin työstä kiinteistönvälittäjänä. Sarjassa seurataan myös Suomen kovimmaksi kiinteistönvälittäjäksi itseään tituleeraavan Liskin yksityiselämää. Mukana myös Teuvo Loman. Ohjelman toinen tuotantokausi alkoi Liv-kanavalla 15. elokuuta 2012. Kolmas tuotantokausi alkoi 13. maaliskuuta 2013.
Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi tunnettiin nimellä Kiinteistökuningatar Kaisa.
Ahjärvi
Ahjärvi oli kylä Kivennavan pitäjässä Karjalankannaksella. Suomalaisasutusta ei ole jäljellä, kylä tuhoutui jo sotien aikana. Ahjärvi oli jakautunut kolmeen erilliseen ryhmään: Ahjärveen, Ylijärveen ja Metsäkylään. Kivennavan järvistä kuusi oli Ahjärven kylässä. Pahajärvi, Tahoslampi, Mottilanjärvi, Saarijärvi, Kuijärvi ja kylälle nimensä antanut Ahjärvi. Lisäksi oli muutamia lampia.
Ahjärvi oli Kivennavan pitäjän isoimpia kyliä, asukkaita ennen talvisotaa noin 500 ja taloja 95. Jo 1500- ja 1600-luvuilla siellä oli välillä 30-50 tilaa, välillä kylä autioitui kokonaan. Keskeinen sijainti sotateiden varrella oli tuolloin myös vaarallinen asuinpaikka. Ahjärvi lukuisien mäkien ja seitsemän pienen järven johdosta oli silti houkutteleva asuinsija aina uusille kaskiviljelijöille.
Ahjärvi houkutteli runsaasti venäläisiä huvila-asukkaita autonomian aikana, Suomen itsenäistyttyä huvilat tyhjenivät ja rapistuivat.
Nykyinen Ahjärvi eli Olšaniki (Ольшаники) sijaitsee Kivennavan (Pervomaiskoje Первомайское) kirkonkylän pohjoispuolella Rautuun johtavan tien varrella. Olshanikissa on paljon kesämökkikyliä ja lisää rakennetaan. Kylässä on 500 asukasta, kansakoulu ja kauppa. Alueella on myös iso hotelli Olshaniki Ahjärven länsirannalla.
Kortesjärvi-Seura
Kortesjärvi-Seura on entisen Kortesjärven kunnan alueen kotiseutuyhdistys Kauhavalla Etelä-Pohjanmaalla. Se perustettiin vuonna 1947. Kortesjärvi-Seura ylläpitää omistamaansa Markin museota, ja seura omistaa myös Suomen jääkärimuseossa olevan luontomuseon.
Kortesjärvi-Seura on suunnitellut ja rakentanut alueelleen vaellusreitistöjä, kuten vuonna 2014 valmistuneen Leipätien, joka kulkee Järviseudun vanhinta tiesuuntaa Kortesjärven Purmojärveltä kohti Pietarsaarta. Seura huolehtii muun muassa pelimannikuningas Matti Haudanmaan hautaa. Syyskuussa 1959 Kortesjärvi-Seura pystytti Purmojärven kahakan muistomerkin Ruosteenojalle. Vuonna 1995 seura pystytti jääkärien etappitien muistomerkin entisen Suomelan kevarin kohdalle, jossa jääkärit majoittuivat matkallaan Uumajan kautta Saksaan.
Kortesjärvi-Seuran toimitiloiksi Kauhavan kaupunki osoittanut Kortesjärven entisen kunnantalon kellarikerroksesta Heurekaksi nimetyt tilat. Seuran kokoelmiin kuuluu muun muassa kolmisentuhatta valokuvaaja Einari Hietalan lasinegatiivia, joista noin kolmannes oli vuoden 2015 alussa digitoitu.
Ylioppilaiden soihtukulkue
Ylioppilaiden soihtukulkue on Suomen itsenäisyyspäivänä useassa yliopistokaupungissa järjestettävä tapahtuma.
Helsingissä ylioppilaat marssivat Hietaniemen hautausmaan sankarihaudoilta Arkadiankatua, Mannerheimintietä, Pohjoisesplanadia, Mariankatua ja Aleksanterin­katua pitkin Senaatintorille. Kulkueen päätyttyä Senaatintorilla pidetään ulkoilmajuhla, jossa pidetään puheita ja jossa akateemiset mieskuorot (muun muassa Ylioppilaskunnan laulajat ja Polyteknikkojen Kuoro) esittävät isänmaallisia lauluja.
Turussa on ylioppilas- ja opiskelijakuntien yhteinen soihtukulkue lippuineen Ylioppilastalo A:sta sekä Kårenilta Hämeenkatua, Uudenmaankatua ja Uudenmaantietä pitkin hautausmaalle, jossa opiskelijat kokoontuvat sankarihaudoille ja laskevat seppeleen yhteislaulun säestämänä. Yhteislaulun lisäksi ohjelmaan kuuluu puheita sekä Maamme-laulu ja Vårt Land.
Jyväskylässä marssitaan yliopiston päärakennukselta vanhan hautausmaan sankarihaudoille. Vaasassa puolestaan Kasarmintorilta Kauppatorille Vapauden patsaan eteen, jossa kuorot Wasa Sångargillen ja Pohjan Miehet laulavat ja suomen- ja ruotsinkielisten ylioppilaskuntien puheenjohtajat pitävät ylioppilaiden itsenäisyyspäiväpuheet kahdella äidinkielellä.
Tampereen teknillisen yliopiston ylioppilaskunta järjestää yhteistyössä Tampereen yliopiston ylioppilaskunnan kanssa perinteisen itsenäisyyspäivän soihtukulkueen 6.12. klo 16:30. Kulkue lähtee liikkeelle keskustan yliopiston päärakennuksen edestä ja kiertää valaisemassa pimeää joulukuista iltaa päättyen keskustorille raatihuoneen eteen. Pukukoodina kulkueeseen on tumma asu ja teekkari- tai yo-lakki.
Oulussa kulkue lähtee Rauhalasta ja pysähtyy Oulun kaupungintalolla, jossa ylioppilaskunnan sekakuoro Cassiopeia laulaa. Kulkue päättyy Oulun hautausmaan sankarihaudoille, jonne ylioppilaskunnan edustajat laskevat seppeleen.
Lappeenrannan Teknillisen Yliopiston ylioppilaskunta järjestää soihtukulkueen, joka lähtee Kauppatorilta ja päätyy sankarihaudoille.
Ebrahim Hemmatnia
Ebrahim Hemmatnia (s. 25. heinäkuuta 1976) on persialais-hollantilainen löytöretkeilijä ja ensimmäinen ihminen maailmassa, joka ylitti valtameren pyörällä. Hän pyöräili ylitti Atlantin valtameren 68 päivässä ilmatyyny(amphibio)- eli venepyörällä, lihasvoimalla maalla ja vedessä liikkuvalla kulkuneuvolla. Hän poikkesi useissa suurkaupungeissa kuten Dakar, Natal, Joan Pessoa, Recife, Aracaju, Salvador, Vitória, Rio de Janeiro ja Sao Paulo.
Hartonen
Hartonen oli Kivennavan pitäjän kylä. Idässä kylä rajoittui Rajajokeen ja lähimmistä taloista oli rajalle alle pari kilometriä. Hartosen kylässä oli useita alueita: Uusikylä, Keskikylä, Alakylä, Kuortinpää ja Harjula. Ennen talvisodan syttymistä kylässä oli maanviljelystiloja, kolme kauppaa ja kansakoulu. Vuonna 1939 taloja oli kylässä 46.
Nykyisin kylän alueella ei ole asutusta.
HMS Ajax (1767)
HMS Ajax oli Kuninkaallisen laivaston vuonna 1767 vesillelaskettu Suffolk-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
William Bateleyn suunnittelema alus tilattiin 4. joulukuuta 1762 Portsmouthin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Thomas Bucknall. Alus nimettiin 18. huhtikuuta 1763 ja sen köli laskettiin 6. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1767 ja se valmistui 5. lokakuuta 1770. Aluksen valmistuskustannukset olivat 28 248 puntaa ja kuusi shillinkiä. Lisäksi aluksen varustaminen maksoi 7 657 puntaa seitsemän shillinkiä ja pennyn. Varustamiskustannuksiin sisältyy joulukuussa tehty huolto.
Alus osallistui Yhdysvaltain vapaussotaan ollen mukana Cabo de São Vicenten, Cheasapeaken, St. Kittsin ja Saintesin taisteluissa.
Alus poistettiin palveluksesta elokuussa 1783 ja se myytiin 1 020 punnalla 10. helmikuuta 1785.
ISSPIC
ISSPIC ("International Symposium on Small Structures and Inorganic Clusters", suom. Kansainvälinen nanorakenteiden ja epäorgaanisten klustereiden symposiumi) on merkittävä kansainvälinen nanotieteen ja -teknologian alan konferenssi. Konferenssissa nanotieteen tutkijat esittevät uusimpia atomi- ja molekyyliklustereiden, nanopartikkeleiden ja nanorakenteiden tutkimuksessa saavutettuja tutkimustuloksia sekä tarkastelevat erilaisia uusia tieteellisiä lähestymistapoja näihin aiheisiin. Samalla etsitään uusia nanotieteellisiä sovelluksia. Symposiumi järjestetään joka toinen vuosi.
ISSPIC järjestettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1976. Ensimmäisen konferenssin puheenjohtajana toimi tiiviin aineen fysiikan tutkija Jacques Friedel (1921-2014). Neljän vuosikymmenen aikana tapahtumasta on kehittynyt merkittävin nanotieteen kansainvälinen konferenssi. Aluksi tapahtuma järjestettiin neljän vuoden välein, mutta 90-luvulta lähtien se on pidetty joka toinen vuosi.
Järjestyksessään 17. ISSPIC-konferenssi pidettiin syyskuussa 2014 Japanin Fukuokassa, ja 18. konferenssi elokuussa 2016 Jyväskylässä. Jyväskylän konferenssin järjesti Jyväskylän yliopiston Nanotiedekeskus, ja sen puheenjohtajana toimi professori Hannu Häkkinen.
ISSPIC-konferenssit:
LOSMoN
LOSMON eli SMAJ-tauti kuuluu Suomen yleisimpiin motoneuronitauteihin. SMAJ-taudin virallinen nimi on Jokela-tyypin spinaalinen lihasatrofia (Spinal Muscular Atrophy, Jokela Type), joka tunnetaan myös nimellä LOSMoN-tauti (Late-Onset Spinal Motor Neuronopathy). LOSMoN on perinnöllinen motoneuronitauti, joka vaurioittaa selkäytimen alempia liikehermosoluja. Se etenee hitaasti eikä lyhennä elinikää, toisin kuin esimerkiksi ALS-tauti. Tautia on todettu toistaiseksi ainoastaan Suomessa ja yleisimmin Pohjois-Karjalassa. Tauti periytyy doiminoivan autosomaalisen periytymiskuvion mukaan ja lapsilla on 50% mahdollisuus sairastua, mikäli toinen vanhemmista kantaa taudin aiheuttavaa mutaatiota. Monet LOSMoN tautia sairastavat on aluksi diagnosoitu virheellisesti vakavaa ALS-tautia sairastaviksi. Väitöskirjan taudista tehnyt Manu Jokela pitää tärkeänä oikean diagnoosin saamista turhien pelkojen välttämiseksi.
Taudin aiheuttaa kromosomissa 22 sijaitsevan mitokondriaalista proteiinia koodaavan CHCHD10-geenin mutaatio p.G66V, joka on kaikilla tutkituilla.
HMS Ajax (1798)
HMS Ajax oli Kuninkaallisen laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu Ajax-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva. Se osallistui Välimeren laivaston mukana Egyptin rannikon operaatioihin vuonna 1801, Cape Finisterren taisteluun 1805 sekä Trafalgarin taisteluun. Alus tuhoutui tulipalossa 1807 ollessaan mukana Dardanellien operaatioissa.
Alus tilattiin 30. huhtikuuta 1795 John Randall and Companyltä Rotherhithestä. Sen köli laskettiin syyskuussa 1795 ja alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1798. Alus valmistui 7. huhtikuuta Deptfordissa ja se siirrettiin edelleen Woolwichiin, missä työt saatiin päätökseen 13. heinäkuuta. Aluksen valmistuskustannukset olivat 57 556 puntaa, mihin sisältyi varustaminen.
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1798 Kanaalin laivueessa päällikkönään John Holloway, joka luovutti päällikkyydeen kuukautta myöhemmin John Pakenhamille. Huhtikuussa 1799 alus oli lyhyen aikaa John Osbornin alaisuudessa, kunnes hän luovutti päällikkyyden toukokuussa Alexander Cochranelle. Alus valtasi 9. tammikuuta 1800 Kanaalissa ranskalaisen kaapparin "Avantageux'n".
Vuonna 1801 alus osallistui Egyptin rannikon operaatioihin. Se ankkuroitui 31. tammikuuta Marmoriceen Karamanian rannikolla. Alus palasi Plymouthiin 8. kesäkuuta 1802 Amiensin rauhansopimuksen jälkeen.
Amiraali lordi Gardner lähetti huhtikuussa 1805 "HMS Ajaxin", "HMS Maltan" ja "HMS Terriblen" täydentämään vara-amiraali Sir Robert Calderin Ferrolin edustalla olevaa laivuetta, koska myrsky oli supistanut laivueen vahvuuden viiteen palveluskelpoiseen linjalaivaan. William Brown vastaanotti 31. toukokuuta aluksen päällikkyyden. Calderin 15 linjalaivan, kahden fregatin, kutterin ja loggertin muodostama laivue oli 22. heinäkuuta Cape Finisterren edustalla kohdatessaan amiraali Pierre-Charles Villeneuven johtaman ranskalais-espanjalaisen laivaston, johon kuului 20 linjalaivaa, kolme suurta flöittiä, viisi fregattia ja kaksi prikiä. Calder purjehti Villeneuven laivastoa vastaan. Nelituntisen taistelun jälkeen osapuolet alkoivat kärsiä hämärtyvästä illasta ja tihenevästä sumusta. Irtautuneet osasto väittivät kumpikin saaneensa merkittävän voiton. Calderin onnistui vallata Espanjan laivaston "San Rafael" ja "Firme". "HMS Ajaxilla" sai taistelussa surmansa kaksi ja haavoittui kuusitoista miehistönjäsentä.
Oltuaan korjattavana Plymouthissa alus liittyi 18. syyskuuta vara-amiraali Horatio Nelsonin osastoon purjehtien Cadiziin.
IZombie
iZombie on yhdysvaltalainen yliluonnollinen draamakomediasarja, joka alkoi The CW -kanavalla maaliskuussa 2015. Sarja perustuu löyhästi samannimiseen sarjakuvaan, jonka ovat luoneet Chris Roberson ja Michael Allred. Sarja kertoo Olivia ”Liv” Mooresta, joka muuttuu verilöylyksi kääntyneiden bileiden seurauksena zombiksi ja joutuu hylkäämään entisen elämänsä menestyvänä lääkäriharjoittelijana. Hän saa uuden työn ruumishuoneelta, missä hän pystyy tyydyttämään tarpeensa syödä aivoja. Liv ryhtyy yhteistyöhön poliisin kanssa, sillä aivojen syömisen sivuvaikutuksena zombit oppivat kuolleilta kykyjä ja saavat näkyjä heidän viimeisiltä hetkiltä, mistä on hyötyä murhatutkimuksissa.
"iZombien" ensimmäinen tuotantokausi koostuu 13 jaksosta, ja kausi saatiin päätökseen 9. kesäkuuta 2015. Toinen kausi sai ensi-iltansa 6. lokakuuta 2015. Marraskuussa toista kautta päätettiin pidentää 13 jaksosta 19:ään. Maaliskuussa 2016 sarjalle tilattiin kolmas tuotantokausi. 10. toukokuuta 2017 The CW tilasi sarjalle neljännen kauden, jonka esittäminen alkaa 26. helmikuuta 2018.
Seattlelaisen lääkäriharjoittelija Olivia ”Liv” Mooren elämä tuntuu olevan täydellistä, kunnes hän eräänä kohtalokkaana iltana osallistuu työkaverinsa kehottamana bileisiin, jotka saavat verisen käänteen. Liv herää seuraavana aamuna rannalta ruumispussista, ja päällimmäisenä hänen mielessään on tarve syödä ihmisaivoja. Livin elämä muuttuu kertaheitolla ja hän siirtyy tekemään töitä oikeuslääkärinä ruumishuoneelle, missä hän saa toteutettua myös uuden elämänsä ruokavalion. Sarjan alkaessa Livin zombiksi muuttumisesta on kulunut viisi kuukautta. Hänen perheensä ihmettelee Livin outoa muutosta. He eivät ymmärrä miksi Liv purki kihlauksensa Majorin kanssa eikä Liv luonnollisesti voi selittää sitä heille. Hänen pomonsa Ravi on pitkään epäillyt Livin olevan zombi ja pian Liv jää hänelle kiinni mutustellessaan aivonpalasia television ääressä. Ravi haluaa ehdottomasti ottaa Livistä kokeita selvittääkseen zombiuden syyn ja keksiä siihen ehkä parannuskeinon. Aina syödessään jonkun uhrin aivoja, Liv saa tältä muistoja, unia ja joitakin luonteenpiirteitä. Niiden kykyjen avulla hän aloittaa auttamaan murhayksikössä toimivaa Clivea, jolle hän uskottelee olevansa meedio. Kuvioihin astuu myös toinen zombi, Blaine. Siihen asti Liv on uskonut olevansa ainoa laatuaan. Blainella vain ei taida olla niin puhtaat jauhot pussissaan kuin voisi luulla. Major työskentelee nuorten keskuksessa ja alkaa ihmetellä mihin nuoret katoavat yksi kerrallaan ja hän päättää tutkia tilannetta omin päin, huonoin seurauksin. Liv ihastuu myös kauden aikana charmanttiin zombimieheen sekä joutuu moneen kiperään tilanteeseen tutkiessaan murhia kykyjensä avulla. Hän paljastaa myös kämppikselleen Peytonille olevansa zombi, mutta ei saa toivomaansa reaktiota. Blaine perustaa yrityksen, joka myy aivoja zombeille ja Major tekee kaikkensa tuhotakseen miehen aikeet. Kausi huipentuu mittavaan ammuskeluun ja räjähdykseen, josta myös Livin veli saa osansa. Sairaalassa Livin äiti vaatii naista luovuttamaan veljelleen verta, mutta Liv kieltäytyy koska se olisi mahdotonta.
Kausi alkoi 6. lokakuuta 2015.
Cameron Monaghan
Cameron Riley Monaghan (s. 16. elokuuta 1993 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänen tunnetuin roolinsa on Ian Gallagher sarjassa "Hävyttömät", mutta hänet tunnetaan myös muun muassa sarjoista "Gotham" ja "Prom" ja elokuvista "Klik!" ja "The Giver". Monaghan seurustelee näyttelijä Peyton Listin kanssa.
Monaghan syntyi Santa Monicassa ainoaksi lapseksi äidilleen Dianelle, joka oli tehnyt päätöksen saada lapsen yksin. Pian Monaghanin syntymän jälkeen he muuttivat Floridaan. Diane huomasi poikansa olevan erittäin ulospäinsuuntautunut, ja Monaghan aloitti lapsimallin työt jo kolmivuotiaana. Viisivuotiaana hän poseerasi katalogin kannessa ja esiintyi ensimmäistä kertaa televisiomainoksessa seitsemänvuotiaana. Näyttelemisen hän aloitti ala-asteikäisenä nuortenteatterissa, ja hän myös esiintyi pienessä elokuvassa nimeltä "The Wishing Stone".
Monaghan saavutti ensimmäistä kertaa maanlaajuista vuonna 2003 huomiota näytellessään Kristin Chenowethin ja Matthew Broderickin kanssa "Musiikkimiehen" televisioversiossa. Hän oli tuolloin yhdeksänvuotias.
Vuonna 2004 Monaghan näytteli Chadia sarjassa "Veljemme on nero", mistä hän sai Young Artist -palkinnon. Seuraavana vuonna hän näytteli Palmer Noidia tilannekomediassa "Ned’s Declassified", ja vuonna 2006 hän näytteli elokuvasa "Klik!". Lisäksi hän on tehnyt pienempiä rooleja muun muassa sarjoissa "Num3rot", "Criminal Minds – FBI-tutkijat", "Mentalist", "Monk", "Pelastava siirto", "Fringe – rajamailla", "Terriers" ja "The Glades".
Vuonna 2011 18-vuotias Monaghan teki läpimurtonsa Showtimen draamakomediassa "Hävyttömät", jossa hän näyttelee Ian Gallagheria, yhtä chicagolaisen ongelmaperheen kuudesta lapsesta. Hänen rooliaan on ylistetty muun muassa siksi, että se rikkoo television esittämän stereotypian teini-ikäisestä homosta. Lisäksi hänen suoritustaan bipolaarisena potilaana on pidetty uskottavana. Sarjan 6. tuotantokausi alkaa Yhdysvalloissa tammikuussa 2016.
"Hävyttömien" rinnalla Monaghan on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Rizzoli & Isles", "NCIS Rikostutkijat" ja "". Suurempia rooleja hän on tehnyt elokuvissa "Prom", "2nd Serve" ja "Jamie Marks Is Dead". Vuonna 2014 hän näytteli Mason Ashfordia elokuvassa "Vampire Academy" ja Asheria elokuvassa "The Giver". Vuonna 2015 hän näytteli psykoottista Jerome Valeskaa eli nuorta Jokeria "Gothamissa" saaden roolillaan runsaasti positiivista huomiota.
Monaghan on musikaalinen ja osaa soittaa kitaraa, ukulelea, harmonikkaa, rumpuja ja koskettimia. Lisäksi hän on harrastanut pyöräilyä, juoksemista, lumilautailua, hiihtoa, nyrkkeilyä ja erilaisia kamppailulajeja.
Monaghanin seksuaalisuus on ollut silloin tällöin esillä, ja hän on ottanut asiaan kantaa vain kerran. Vuonna 2013 hän kirjoitti Twitterissä: "Ei, en ole homo. Kyllä, näyttelen homoa. Ei, kysymys ei ole olennainen."
Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus
Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus (AVEK) tukee tekijänoikeusvaroilla av-kulttuuria. Tekijänoikeusjärjestö Kopioston yhteydessä toimiva AVEK on perustettu vuonna 1987.
AVEKin edistämisvarat ovat pääasiassa peräisin yksityisen kopioinnin hyvitysmaksusta. AVEK myöntää tukea elokuvan eri lajityyppien kehittelyyn ja kulttuurivientiin, av-alan tekijöiden jatko- ja täydennyskoulutukseen sekä festivaalien ja tapahtumien järjestämiseen. Lisäksi AVEK myöntää tukea lyhyt-, dokumentti- ja animaatioelokuvien sekä mediataideteosten tuotantoon. Vuosittain tukea saa noin 30 elokuvahanketta ja 70–90 mediataideteosta. Kerran vuodessa jaettava AVEK-palkinto on merkittävin mediataiteen tunnustus Suomessa ja arvoltaan 15 000 euroa.
AVEK myöntää opetus- ja kulttuuriministeriön osoittamista DigiDemo- ja CreaDemo-määrärahoista tukea kulttuuristen sisältöjen ja kulttuuriyrittäjyyden kehittämiseen.
Polarimetri
Polarimetri on laite, jota käytetään määrittämään optisesti aktiivisen yhdisteen kykyä kääntää tasopolarisoidun sähkömagneettisen säteilyn, tyypillisimmin näkyvän valon, polarisaatiosuuntaa. Polarimetri on hyvin yleisesti käytetty laite määritettäessä yhdisteiden ominaiskiertokykyä ja enantiomeerista puhtautta.
Polarimetri koostuu säteilynlähteestä, joka tuottaa monokromaattista valoa ja käytetyimpiä ovat natriumlamppu (589 nm) tai elohopealamppu (546 nm). Tarkimmissa laitteissa valonlähteenä käytetään laseria. Säteily johdetaan säteilynlähteestä polarisaattorille, joka tasopolarisoi valon. Tämän jälkeen valonsäde johdetaan tutkittavaa yhdistettä sisältävän näyteputken läpi detektorille, jossa valon värähtelysuunta analysoidaan ja mitataan. Valon polarisaation kiertyminen myötäpäivään on (+)-suunta ja kääntyminen vastapäivään on (-)-suunta. Detektorin ja näyteputken välillä voi olla Wollaston-prisma ja Faraday-muunnin.
Polarimetria käytetään määrittämään optisesti aktiivisten yhdisteiden ominaiskiertokykyä [α]. Tämä arvo on yhtä suuri kuin polarimetrillä havaittu kiertokulma α jaettuna näytteen konsentraatiolla ja näyteputken pituudella.
Polarimetri on erityisen käytetty laite tuotettaessa sokereita bioteknisesti ja näissä tapauksissa laitetta kutsutaan usein sakkarometriksi. Polarimetria käytetään esimerkiksi bioreaktoriin syötettävän melassin sokerikonsentraation määrittämiseen. Polarimetria voidaan käyttää myös selluloosapitoisuuden määrittämiseen, mutta tällöin liuos ei saa olla samea.
Noel Fisher
Noel Roeim Fisher (s. 13. maaliskuuta 1984 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat Mickey Milkovich sarjassa "Hävyttömät" ja Cael Malloy sarjassa "The Riches". Lisäksi hän on näytellyt Ellison Mountsia Emmyn voittaneessa minisarjassa "Hatfields & McCoys", Vladimiria elokuvassa "Twilight – Aamunkoi, osa 2" ja Michelangeloa vuoden 2014 elokuvassa "Teenage Mutant Ninja Turtles".
Tunnetuimpien töidensä ohella Fisher on tehnyt lukuisia pienempiä rooleja muun muassa sarjoissa "Bones", "", "Paljastavat valheet" ja "".
Fisherin näyttelemistä draamakomediassa "Hävyttömät" on ylistetty runsaasti, kuten myös hänen vastanäyttelijänsä Cameron Monaghanin roolityötä: Fisher näyttelee sarjassa väkivaltaista lähiörikollista Mickey Milkovichia ja Monaghan hänen poikaystäväänsä Ian Gallagheria.
Aarno Salmela
Aarno Alfred Salmela (12. marraskuuta 1916 Kangasala – 29. huhtikuuta 1991) oli suomalainen alttoviulisti ja kapellimestari. Hän oli Sibelius-Akatemian alttoviulunsoiton lehtori ja tunnettu kamarimuusikko.
Salmela opiskeli nuoruudessaan viulunsoittoa Tampereen Musiikkiopistossa, ja jo teini-iässä hän hankki kokemusta myös ravintolamuusikkona. Vuosina 1938–1945 hän oli Arno Granrothin oppilaana. Uransa aikana hän soitti muun muassa Helsingin teatteriorkesterissa, Radio-orkesterissa, Helsinki-kvartetissa ja Sibelius-kvartetissa sekä Tampereen kamarimusiikkiseuran kokoonpanoissa ja tamperelaisissa operettiesityksissä. Sibelius-Akatemian alttoviulunsoiton lehtorin viran hän sai vuonna 1961 oltuaan sitä ennen jo vuosia laitoksessa tuntiopettajana.
Salmela oli Kangasalan Musiikinystävien orkesterin pitkäaikainen kapellimestari, vuodesta 1948 vuoteen 1968. Orkesteri oli niin sanottu salonkiorkesteri, jonka kokoonpanoon kuului tavallisimmin 15–20 henkeä. Salmela kykeni orkesterin johtajana järjestämään konsertteihin tarvittaessa apuvoimia Tampereen kaupunginorkesterista, mikä johti toisinaan nimekkäidenkin solistien vierailuun pienellä paikkakunnalla. Orkesterin jatkuvuutta Salmela pyrki varmistamaan muun muassa pitämällä omia viuluoppilaita, jotka saivat harjoitella orkesterissa kokeneiden soittajien rinnalla. Lisäksi Salmela toimi Kangasalan Mieslaulajien taiteellisena johtajana vuosina 1950–1952.
Salmela oli opettajana myös Klemetti-Opistossa alttoviulun soitossa ja orkesterikursseilla vuosina 1962–1963 ja 1966–1967. Salmelalle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1964.
Luettelo rantalentopallon olympiamitalisteista
Rantalentopallo on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1996 lähtien. Menestyneimmät maat olympialaisten rantalentopallossa ovat Yhdysvallat ja Brasilia.
Raman Jaljotnau
Raman Jaljotnau (s. 14. toukokuuta 1993 Tšavusy) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. 179 senttimetriä pitkä ja 73 kilogrammaa painava Jaljotnau edustaa Valko-Venäjän ampumahiihtoseuraa ja hänen valmentajaan toimii Andrei Ivanov.
Jaljotnau debytoi maailmancupissa tammikuussa 2015 sijoittuen Oberhofin pikamatkalla sijalle 59. Avauspisteensä hän saavutti saman vuoden joulukuussa Östersundin pikamatkalta ollen 15:s.
Jaljotnau voitti vuonna 2014 nuorten EM-kultaa sprintistä.
Sean Doherty
Sean Doherty (s. 8. kesäkuuta 1995 Conway, New Hampshire) on yhdysvaltalainen ampumahiihtäjä. 182 senttimetriä pitkä ja 74 kilogrammaa painava Doherty edustaa Mount Washington Valley Nordic -seuraa.
Doherty kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ainoastaan viestissä, jossa USA sijoittui 16:nneksi. Hän kilpaili myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Kontiolahdella. Nuorten MM-kilpailuista Doherty on saavuttanut kolme kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. Mitalit ovat kaikki henkilökohtaisia.
Doherty debytoi maailmancupissa helmikuussa 2013 Holmenkollenin pikakilpailussa sijoittuen sijalle 85. Avauspisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 Östersundin normaalimatkalta ollen 17:s.
Rolf Krake
Rolf Krake, myös: Rolf Kraki, Rolf Kraka, on 500-luvun tanskalainen tarukunings. Nimi on myöhemmissä anglosaksissa runoissa Hrodwulf.