hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yhdysvaltain kansalliskaarti
Yhdysvaltain kansalliskaarti on Yhdysvaltain armeijan reservi, johon kuuluvat maan jokaisen osavaltion sekä Guamin, Neitsytsaarten, Puerto Ricon ja pääkaupungin Washingtonin alueellisten kansalliskaartien sotilashenkilöt. Kansalliskaarti toimii apujoukkoina luonnonkatastrofien ja suurtulipalojen selvityksissä. Kansalliskaartin yksikköjä on myös lähetetty ulkomaille sotimaan.
Vuonna 2005 kansalliskaartin reservit muodostivat ajoittain yli puolet Irakissa sotineista joukoista.
Kansalliskaartia on käytetty ajoittain tukahduttamaan levottomuuksia kotimaassa. Vuoden 1992 Los Angelesin mellakoissa kaupunkiin lähetettiin yli 9 800 kansalliskaartilaista.
Elokuussa 2014 kansalliskaarti lähetettiin Fergusoniin, Missouriin valvomaan protesteja sen jälkeen, kun poliisi oli ampunut aseettoman mustan miehen.
Huhtikuussa 2015 kansalliskaarti lähetettiin järjestyksenpitoon Baltimoreen, kun kaupungissa mellakoitiin mustan miehen kuoltua pidätyksen yhteydessä.
Yhdysvalloissa on myös Ilmakansalliskaarti (), jolla on käytössään myös lentoyksiköitä; sen lentäjät ovat joko harrastajia tai joskus ammattilentäjiä, jotka haluavat päästä lentämään taistelukoneilla, kuljetuskoneilla (C-130), ilmatankkauskoneilla tai helikopterilla normaalisti arkityönään lentämiensä matkustajakoneiden sijaan.
Kansalliskaartin vahvistetussa vahvuudessa on n. 342 000 henkilöä, josta käytössä on 303 000 henkilöä. Upseereita on 36 600 ja lisäksi reservissä 8565 upseeria (engl. Warrant Officer). Naisten osuus kansalliskaartissa on 16,45 %. Suurin ikäluokka on 17-28 vuotiaat, joita on 54,60 % vahvuudesta (190 109)
Vuoden 2016 kokonaisbudjetti on 15,84 USD mrd. Heidän käytössä on mm 25377 rakennusta ja 110 koulutuskeskusta. Yhteisö käsittää reilu 2500 toimitantapaikkaa. Budjetti koostuis seuraavista osista:Yhdysvaltain kansalliskaarti käsittää 39% armeijan asevoimasta ja koostuu seuraavasti:14 alueellisesta komentokeskuksesta (Command & Control HQ) sisältäen 8 divisioona, logistiikkakeskukset, ohjustorjunnan komentokeskus, sotilaspoliisin komentokeskus, kansalliskaartin lennoston komentokeskuksen ja huoltokeskuksen. Lisäksi organisaatiossa on erikoisjoukot, 27 prikaatillista tasitelujoukkoja, 45 prikaatia monitoiminnalisia tukiprikaateja, 51 kpl toiminnallisia tukiprikaateja ja 514 pataljoonaa (MTOE).
CONUS (contiguous United States) = osavaltioiden käytössä
CENTCOM (United States Central Command) = Yhdysvaltain asevoimien sotatoimialueen päämaja Lähi-idässä
Parempi mainettansa
Parempi mainettansa () on William A. Wellmanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1928. "Parempi mainettansa" on genreltään rikosdraama, ja sen pääosissa ovat Clara Bow ja Richard Arlen.
"Parempi mainettansa" perustuu Ernest Boothin tarinaan, jonka pohjalta John Farrow ja Oliver H. P. Garrett laativat käsikirjoituksen. George Marion Jr. teki elokuvan välitekstit. "Parempi mainettansa" on nykyisin monien lähteiden mukaan listattu kadonneeksi.
"Parempi mainettansa" kertoo kriminaalin Yvonne-tyttärestä, joka yrittää uudistaa hänen rakastamaansa pikkurikollista.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 10. huhtikuuta 1928 ja päättyivät 1. toukokuuta 1928. "Parempi mainettansa" kuvattiin Paramount Studiosilla Queensin Astoriassa, New Yorkissa 221 000 dollarin budjetilla. Paramount Pictures toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Parempi mainettansa" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 17. kesäkuuta vuonna 1928 New Yorkissa. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 30. kesäkuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 25. marraskuuta vuonna 1929.
"Parempi mainettansa" uudelleenfilmatisoitiin vuonna 1931 nimellä "Suurkaupungin kadut", jonka pääosissa ovat Gary Cooper ja Sylvia Sidney. Clara Bow’n piti näytellä "Suurkaupungin kadut" -elokuvassa, mutta Bow’n omasta pyynnöstä Paramount vapautti hänet. "Suurkaupungin kadut" olisi ollut Bow’n viimeinen Paramount-elokuva.
Agris Kazelniks
Agris Kazelniks (s. 24. heinäkuuta 1973 ) on latvialainen voimamies. Agris on kolminkertainen Latvian Vahvin Mies ja oli Champions Liigan kolmas 2008 ja toinen 2009. Hän aloitti kilpailemaan Vahvamies-kilpailuissa 27-vuotiaana.
Itä–Länsi-ottelu 1950
Vuoden 1950 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 10. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan kuudestoista Itä-Länsi-ottelu. Länsi aloitti sisällä.
Yrjö Raikas
Yrjö Ilmari Raikas (ent. Durchman; 26. toukokuuta 1888 Rapukoski, Viipurin maalaiskunta – 10. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen poliitikko. Alun perin Raikas oli toiminut yrittäjänä mutta hänen yrityksensä oli tehnyt konkurssin 1930-luvun alun lamavuosina. Sisällissodan aikana 1918 Raikas taisteli valkoisten puolella varavänrikkinä ja haavoittui Näätälässä 2.3.1918. Raikkaalle myönnettiin "osoitetusta kylmäverisyydestä ja rohkeudesta taistelussa" 4. lk:n Vapaudenristi.
Raikas kuului Vapaussodan Invaliidien Liiton johtokuntaan.
Raikas toimi 1930-luvulla pitkään yhteistyössä Arvi Kalstan kanssa. Hän johti Kalstan perustamaa Suomen Kansan Järjestö (SKJ) nimistä kansallisosialistista puoluetta sen jälkeen kun Kalsta itse siirtyi keväällä 1936 Rovaniemelle Hotelli Pohjanhovin johtajaksi. Jo aiemmin Raikas oli toiminut Suomen Kansan Järjestön julkaiseman "Hakaristi"-lehden päätoimittajana. Puolue hajosi kuitenkin pian keskenään kilpaileviin ryhmiin ja Raikas perusti sitten omien kannattajiensa kanssa 1936 Suomen Työrintama -puolueen. Suomen Työrintaman toiminta päättyi 1939 ja Raikas liittyi sitten 1940 politiikkaan palanneen Arvi Kalstan perustamaan Kansallissosialistien Järjestöön ja kuului tämän puolueen puoluehallitukseen. Raikas toimi myös uuden puolueen julkaiseman lehden Kansallissosialistin päätoimittajana.
Kansallissosialistien Järjestö hajosi vuoden 1941 lopulla kun Kalstaa passiivisuudesta syyttänyt Raikas lähti kannattajineen puolueesta perustaakseen uuden Suomen Kansallissosialistit (SKS) -järjestön. Raikkaan toimittana "Kansallissosialisti"-lehti siirtyi myös uuden puolueen äänenkannattajaksi. Vuonna 1942 Raikkaan puolueeseen kuului noin 1 500 jäsentä joista kuitenkin vain pieni osa oli aktiivisia. Puolueella oli myös naisjärjestö ("SKS-Naiset") ja nuoriso-osasto ("SKS-Nuoriso"). "Kansallissosialisti"-lehdellä oli 1943 noin 5 000 tilaajaa. Lokakuussa 1943 Yrjö Raikas maksoi Teo Snellmanin toimittaman "Vapaa Suomi"-lehden velat. Samalla "Vapaan Suomen" ja SKS:n "Kansallissosialisti"-lehden voimat yhdistettiin.
Kansallissosialistien Järjestö toimi syyskuuhun 1944 saakka jolloin se lakkautettiin Suomen ja Neuvostoliiton solmiman välirauhansopimuksen 21. artiklan nojalla. Raikas pidätettiin samalla yhdessä muutamien muiden suomalaisten natsien kanssa ja hänet määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle.
George Bretz
George Henry Bretz (3. syyskuuta 1880 Blenheim, Ontario – tuntematon ajankohta Shelburne, Ontario) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kuului vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa lajissa kultaa voittaneeseen Winnipeg Shamrocks -joukkueeseen. Hänet otettiin joukkueen muiden jäsenten kanssa Manitoba Sports Hall of Fameen postuumisti 2004.
Bretz työskenteli räätälinä. "Winnipeg Free Press" väitti hänen kuolleen San Franciscon maanjäristyksessä 1906, mutta on todisteita, että hän olisi elänyt ainakin vuoteen 1911.
Schifflerin piste
Schifflerin piste on tasogeometriassa kolmioon liittyvä merkillinen piste. Kolmion kulmanpuolittajat leikkaavat toisensa pisteessä I (Kimberlingin luettelossa formula_1), joka ei kuulu Eulerin suoralle. Eulerin suorat kolmioille formula_2, formula_3, formula_4 ja formula_5 leikkaavat toisensa aina riippumatta referenssikolmion muodosta. Tätä pistettä on alettu kutsumaan Scifflerin pisteeksi (, , ) ja se on luetteloitu Kimberlingin luettelossa tunnuksella formula_6.
Pisteen trilineaariset koordinaatit ovat 
missä "a", "b", ja "c" ovat kolmion sivujen pituuksia ja formula_9, formula_10 ja formula_11 ovat kolmion kulmia.
Pisteen barysentriset koordinaatit ovat
Piste on isogonaalinen konjugaatti pisteelle formula_14.
Kun tarkastellaan konstruktiota, jossa kolmion viereen ja sisälle on piirretty ympyrät, muodostuu siihen kolme ceviaania, jotka leikkaavat toisensa Schifflein pisteessä. Ensin ulkokeskukset yhdistetään kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipisteeseen. Nämä janat leikkaavat kolmion sivuja kantapisteissä, johon kolmion kärjistä piirretyt ja Schifflerin pisteessä leikkaavat ceviaanit osuvat.
Edellisessä konstruktiossa piilee toinen tilanne, joka johtaa janojen kohtaamiseen Schifflein pisteessä. Kolmion viereen piirretty ympyrä sivuaa kolmion sivuja ja sen jatkeita kolmessa pisteessä. Kun sivun jatkeiden sivuamispisteet yhdistetään keskenään janalla, peilautuu kolmion sivun BC sivuamispiste A' sen yli pisteeksi A". Kun näin toimitaan kahden muunkin vierusympyrän kanssa, saadaan kolme janaa AA", BB" ja CC", jotka leikkaavat Schifflein pisteessä.
Amatöörigeometrikko Kurt Schiffler (1896−1986) esitti Eulerin suorien leikkauspisteen olemassaolon. Pisteen olemassaolo todistettiin 1986, kun Schiffler, K., Veldkamp, G. R. ja van der Spek, W. A. ratkaisivat sen.
Eino Partanen
Eino Partanen (7. heinäkuuta 1902 Jääski – 3. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvausliike Helios Oy:n perustaja.
Partanen oli valokuvaajana itseoppinut, joskin hän suoritti myöhemmin joitain alan kursseja. Parhaiten Partanen tunnetaan 1930-luvulla ottamistaan Viipuri-aiheisista kuvista. Hän pelasti 431 lasinegatiivin kuvakokoelmansa Viipurista viikkoa ennen talvisodan päättymistä maaliskuussa 1940.
Partanen tuki jatkosodan aikana taloudellisesti Arvi Kalstan johtamaa Kansallissosialistien Järjestöä. Hän sijoitti talousvaikeuksissa olleeseen puolueeseen noin 70 000 markkaa ja antoi keväällä 1943 puolueen käyttöön Keskuskatu 1:ssä sijainneen liikehuoneiston.
Partanen asetti itsenäisyyspäivänä 1947 Helsingin Mannerheimintie 10:ssä sijainneen Helios-valokuvausliikkeensä näyteikkunaan sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittujen suomalaisten poliitikkojen valokuvat sekä niiden yläpuolelle tekstin ”Sijaiskärsijämme”. Poliisi peitti näyteikkunan, ja Partasta vastaan nostettiin syyte viranomaisten halventamista ja ilkivallasta. Helsingin raastuvanoikeus hylkäsi kuitenkin syytteen tammikuussa 1948.
Velhokalat
Velhokalat (Synanceiidae) on simppukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä vesistä Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Toisinaan velhokalojen katsotaan kuuluvaksi skorpionisimppuihin (Scorpaenidae) alaheimona Synanceiinae.
Velhokalojen heimoon kuuluu 8–9 sukua ja noin 35 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat lyhytruumiisia ja tukevahkoja kaloja. Suurimmat heimo kaloista voivat saavuttaa 60 cm:n pituuden, mutta yleensä lajit jäävät alle 15 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri pää ja ylöspäin vino suu, pienet silmät, jotaka sijaitsevat lähellä selkää ja kookkaat rintaevät. Velhokalalajien eväruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen, jonka tuottama hermomyrkky voi olla tappavaa myös ihmiselle. Velhokaloilla ei ole suomuja ja monelta lajilta puuttuu uimarakko. Väriltään velhokalat ovat tyypillisesti ruskeankirjavia ja muistuttavat pohjalla oleskellessaan kiviä.
Velhokalalajit ovat pääasiassa mereisiä, mutta eräitä lajeja tavataan myös joista. Ne elävät indopasifisen merialueen keskiosissa tyypillisesti matalissa vesissä. Niitä tavataan muun muassa koralliriutoilta ja kaivautuneena pehmeään merenpohjaan.
Poikamiesilta (elokuva)
Poikamiesilta () on Paddy Chayefskyn käsikirjoittama ja Delbert Mannin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1957. Se perustuu Chayefskyn käsikirjoittamaan televisionäytelmään vuodelta 1953. Pääosaa elokuvassa näytteli Don Murray ja muita keskeisiä rooleja E. G. Marshall, Jack Warden ja Carolyn Jones. Jones sai roolistaan Parhaan naissivuosan Oscar-palkintoehdokkuuden.
Timorinmetsäkerttunen
Timorinmetsäkerttunen ("Locustella timorensis") on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Timorinmetsäkerttusta tavataan vain Timorin saarella Indonesiassa. Laji tunnetaan kahdesta vuonna 1932 kerätystä näytteestä. Lisäksi siitä on tehty näköhavainto elokuussa 1972. Laji tunnetaan erittäin huonosti, eikä sen populaation kokoa tiedetä. Molemmat näytteet kerättiin ja näköhavainto tehtiin 1 800 metrin korkeudelta.
Täplämetsäkerttunen
Täplämetsäkerttunen ("Locustella thoracica") eli aikaisemmalta nimeltään täpläkerttunen on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Täplämetsäkerttusta tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sven B. Oksanen
Sven B. Oksanen (s. 1915) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen toimittaja ja poliitikko.
Oksanen vaikutti 1930-luvulla Arvi Kalstan johtamassa kansallissosialistisessa Suomen Kansan Järjestössä. Kun puolue hajosi vuonna 1936, Oksanen oli perustamassa Suomen Työrintama -puoluetta yhdessä Yrjö Raikkaan ja Björn Smedsin kanssa. Oksanen oli työrintaman puoluesihteeri. Keväällä 1939 Oksanen lähti puolueesta ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi Kansallinen Työ -lehteä.
Oksanen toimi Hakaristi- ja Herää Suomi! -lehtien palkattomana avustajana 1933–1935. Hän oli päätoimittaja Suomen Työrintaman vuosina 1936–1939 julkaisemassa Työrintama-lehdessä ja toimitti myös 1939–1940 ilmestynyttä Kansallinen Työ -lehteä.
Vuonna 1942 Oksanen toimi kansallissosialistisen Suomen Valtakunnan Liiton johtajana. Jatkosodan päätyttyä syksyllä 1944 suomalaiset kansallissosialistit Teo Snellman, Yrjö Raikas, Vietti Nykänen, Sven B. Oksanen, Olavi Linnove ja Gunnar Lindqvist määrättiin sisäiseen karkoitukseen maaseudulle.
Lutz Schwerin von Krosigk
Johann Ludwig (Lutz) Schwerin von Krosigk (22. elokuuta 1887 Rathmannsdorf, Anhalt – 4. maaliskuuta 1977 Essen) oli saksalainen kreivi ja puolueisiin sitoutumaton virkamies, joka toimi Saksan valtiovarainministerinä vuosina 1932–1945, koko natsien valtakauden ajan. Toukokuussa 1945 hän oli myös lyhyen ajan vt. valtakunnankanslerina Dönitzin hallituksessa.
Schwerin von Krosigk oli koulutukseltaan juristi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli luutnanttina Saksan armeijassa ja sai ansioistaan rautaristin. Weimarin tasavallan aikana hän työskenteli korkeana virkamiehenä Saksan valtiovarainministeriössä. Sitoutumattomana konservatiivina tunnettu Schwerin von Krosigk tuli kesäkuussa 1932 valtiovarainministeriksi Franz von Papenin hallitukseen ja valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburgin toivomuksesta hän jatkoi tehtävässä myös Kurt von Schleicherin ja Adolf Hitlerin hallituksissa. Hän pysyi tehtävässä koko natsien vallan ja toisen maailmansodan ajan, mutta ei ollut koskaan näkyvä poliitikko.
Hieman ennen itsemurhaansa kirjoittamassaan poliittisessa testamentissa Hitler nimesi Schwerin von Krosigkin edelleen jatkamaan valtiovarainministerinä. Kun samassa yhteydessä valtakunnankansleriksi nimetty Joseph Goebbels teki pian myös itsemurhan, valtakunnanpresidentiksi tullut suuramiraali Karl Dönitz pyysi Schwerin von Krosigkia ryhtymään kansleriksi. Tämä kieltäytyi aluksi, mutta suostui lopulta ottamaan hallituksen johdon nimikkeellä ”johtava ministeri” ("Leitender Minister") 2. toukokuuta 1945 alkaen. Flensburgin kaupungissa lähellä Tanskan rajaa toimineen hallituksen tehtäväksi jäi antautuminen liittoutuneille. Liittoutuneet hajottivat lopulta ”Flensburgin hallituksen” 23. toukokuuta ja pidättivät sen jäsenet.
Schwerin von Krosigk oli vuonna 1949 syytettynä Nürnbergin oikeudenkäyntien sarjaan kuuluneessa niin sanotussa Wilhelmstrassen oikeudenkäynnissä ja hänet tuomittiin syylliseksi todettuna kymmenen vuoden vankeuteen. Hän vapautui yleisellä armahduksella vuonna 1951 ja eli sen jälkeen Länsi-Saksassa.
Molukkienmetsäkerttunen
Molukkienmetsäkerttunen ("Locustella castanea") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Molukkienmetsäkerttusta tavataan Indonesiassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sandy Cowan
Alexander "Sandy" Cowan (5. helmikuuta 1879 Chesley, Ontario – 8. tammikuuta 1915 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen Winnipeg Shamrocks -joukkueeseen.
Vuodesta 2004 Cowan on kuulunut muiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa pelanneiden tavoin Manitoba Sports Hall of Fameen.
Kongonmetsäkerttunen
Kongonmetsäkerttunen ("Bradypterus graueri") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kongonmetsäkerttusta tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 000 yksilöä ja se on paikallisesti yleinen. Sen levinneisyysalue on kuitenkin pieni ja esiintymät sirpaloituneet ja sitä uhkaa elinympäristöjen häviäminen, joten se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
John Bernard McDowell
John Bernard McDowell (17. heinäkuuta 1921 New Castle, Pennsylvania – 25. helmikuuta 2010 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 4. marraskuuta 1945 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tamazucan titulaaripiispaksi 19. heinäkuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Wright, jota avustivat William Graham Connare ja Vincent Martin Leonard.
McDowell jäi eläkkeelle 9. syyskuuta 1996.
Jaavanmetsäkerttunen
Jaavanmetsäkerttunen ("Locustella montis") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Jaavanmetsäkerttusta tavataan Indonesiassa Jaavan keski- ja itäosissa sekä Balilla. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi Jaavan itä- ja keskiosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
William Graham Connare
William Graham Connare (11. joulukuuta 1911 Pittsburgh – 12. kesäkuuta 1995) oli Pennsylvaniassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 14. kesäkuuta 1936 ja nimitettiin Greensburgin hiippakunnan johtoon 23. helmikuuta 1960. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. toukokuuta Egidio Vagnozzi, jota avustivat John Francis Dearden ja Richard Henry Ackerman.
Connare osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 20. tammikuuta 1987.
Dönitzin hallitus
Dönitzin hallitus (tunnetaan myös nimellä Flensburgin hallitus) oli Saksan valtakunnan ja natsi-Saksan viimeinen hallitus, joka toimi Adolf Hitlerin ja Joseph Goebbelsin itsemurhien jälkeen suuramiraali Karl Dönitzin johdolla 1.–23. toukokuuta 1945. Koska suurin osa Saksasta oli jo tuolloin liittoutuneiden armeijoiden hallussa, Dönitzin hallinto ja päämaja toimivat Flensburgin kaupungissa Schleswig-Holsteinissa lähellä Tanskan rajaa.
Hitler oli hieman ennen itsemurhaansa 30. huhtikuuta 1945 nimennyt poliittisessa testamentissaan Saksan tulevan hallituksen jäsenet. Uuden Führerin sijaan hän nimitti suuramiraali Dönitzin valtakunnanpresidentiksi ja propagandaministeri Goebbelsin valtakunnankansleriksi. Puna-armeijan saartamaan Berliiniin jäänyt Goebbels teki kuitenkin myös itsemurhan jo seuraavana päivänä, jolloin Dönitz joutui kokoamaan hallituksen ilman häntä ja pyysi valtiovarainministeri Lutz Schwerin von Krosigkia ryhtymään kansleriksi. Tämä kieltäytyi aluksi, mutta suostui 2. toukokuuta ottamaan vastaan nimikkeen ”johtava ministeri” ("Leitender Minister"). Schwerin von Krosigk toimi samalla myös ulkoministerinä. Dönitzin hallitus tajusi sodan jatkamisen olevan pian mahdotonta ja pyrki lähinnä varmistamaan, että mahdollisimman suuri osa Saksan armeijan joukoista pääsisi antautumaan ennemmin länsiliittoutuneille kuin puna-armeijalle. Dönitzin valtuutuksella Saksa antautui lopulta ehdoitta ja allekirjoitti aseleposopimuksen länsiliittoutuneiden kanssa kenraali Dwight Eisenhowerin päämajassa Reimsissa 7. toukokuuta ja neuvostoliittolaisten kanssa marsalkka Georgi Žukovin päämajassa Berliinissä seuraavana päivänä.
Antautumisen jälkeen Dönitzin hallitus toivoi voivansa jatkaa Saksan väliaikaisena hallituksena, mutta liittoutuneet eivät tunnustaneet sitä. Liittoutuneet hajottivat lopulta hallituksen ja pidättivät sen jäsenet 23. toukokuuta. Saksalle ei tämän jälkeen jäänyt lainkaan omaa hallitusta ja 5. kesäkuuta allekirjoitetulla julistuksella ilmoitettiin liittoutuneiden miehityshallinnon hallitsevan vastaisuudessa Saksaa rajoittamattomin valtuuksin.
John Joseph Wright
John Joseph Wright (18. heinäkuuta 1909 Boston, Massachusetts – 10. elokuuta 1979 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kardinaali. Hän opiskeli muun muassa Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa, Roomassa. Hänet vihki papiksi Roomassa Francesco Marchetti Selvaggiani 8. joulukuuta 1935.
10. toukokuuta 1947 Wright nimitettiin Bostonin vihkipiispaksi ja Egean titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. kesäkuuta Richard Cushing, jota avustivat Ralph Leo Hayes ja James Louis Connelly. 28. tammikuuta 1950 Wright sai siirron Worcesterin ja 23. tammikuuta 1959 Pittsburghin piispaksi. Hän osallistui 1960-luvulla Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
23. huhtikuuta 1969 Wright nimitettiin Papiston kongregaation prefektiksi. Kardinaalipapiksi hänet ylennettiin 28. huhtikuuta 1969. Sairaus esti Wrightia osallistumasta vuoden 1978 ensimmäiseen konklaaviin, mutta toiseen hän osallistui. Vuonna 1978 Wright leikattiin harmaakaihin ja jalkojen neuromuskulaarisen häiriön takia, ja hän istui tämän jälkeen pyörätuolissa, kunnes kuoli sairaalassa polymyosiittiin. Wright on haudattu Holyhoodin hautausmaalle Massachusettsin Brooklineen.
Paul Joseph Bradley
Paul Joseph Bradley (s. 18. lokakuuta 1945 McKeesport) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Pittsburghin hiippakuntaan Vincent Martin Leonard 1. toukokuuta 1971, ja hänet nimitettiin Pittsburghin vihkipiispaksi sekä Afufenian titulaaripiispaksi 16. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Donald William Wuerl, jota avustivat Daniel Nicholas DiNardo ja David Allen Zubik.
6. huhtikuuta 2009 Bradley sai nimityksen Kalamazoon piispaksi Michiganiin, ja hänet asetettiin tähän virkaan 5. kesäkuuta.
John H. Wuorinen
John Henry Wuorinen (10. toukokuuta 1897 Vaasa – 1969) oli amerikansuomalainen historioitsija. Hän oli New Yorkissa Columbia-yliopiston apulaisprofessori 1935–1943, professori 1943–1964 ja historian osaston esimies 1949–1958. Hän oli myös valtiotieteen kunniatohtori Helsingin yliopistosta.
Hänen poikansa on säveltäjä Charles Wuorinen.
Pesäpallon suomensarja 1955
Pesäpallon suomensarja pelattiin yhdennentoista kerran kaudella 1955. Sarjan mestaruuden voitti Ylihärmän Junkkarit. Muut nousijat olivat Rauman Urheilijat ja Helsingin Puna-Mustat. Sarjasta pudotettiin runsaasti joukkueita, koska seuraavaksi kaudeksi Suomensarja supistettiin nelilohkoiseksi.
Siilinjärven Ponnistus säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.
Keravan Toverit säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.
Kauhajoen Karhu säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.
Kuusankosken Veto putosi karsintojen jälkeen.
Lauttakylän Luja putosi karsintojen jälkeen.
Jyväskylän Kiri 2 putosi karsintojen jälkeen.
Simon Kiri putosi karsintojen jälkeen.
Ristijärven Pyry säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.
Oulun Pyrinnön ja Oulun Työväen Palloilijoiden pesäpalloilijat yhdistivät voimansa kauden jälkeen. Näin syntyi uusi pesäpalloseura, Oulun Lippo, joka peri Pyrinnön paikan suomensarjassa.
Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.
Pelattiin Outokummussa 10.-11. syyskuuta.
Pelattiin Imatralla 10.-11. syyskuuta.
Nousukarsinnan toinen vaihe pelattiin Ylihärmässä 17.-18. syyskuuta.
Ylihärmän Junkkarit ja Rauman Urheilijat nousivat suoraan mestaruussarjaan. Puna-Mustat SM-sarjakarsintaan.
Pelattiin Hesperiassa Mukaan kelpuutettiin suomensarjan lopputurnauksen 3. sijoittunut Puna-Mustat sekä niiden lohkojen toiseksi sijoittuneet, joiden voittajat nousivat kakkosmarkkinoilta Mestaruussarjaan. Lisäksi karsintaan joutui Mestaruussarjassa viimeistä edelliseksi sijoittunut Pallo-Toverit.
Pallo-Toverit säilyi ja Puna-Mustat nousi kolmantena joukkueena Mestaruussarjaan kaudeksi 1956.
Pelattiin Punkaharjulla.
Siilinjärven Ponnistus säilyi ja Höytiäisen Urheilijat nousi.
Pelattiin Tervakoskella 8.-9. lokakuuta.
Keravan Toverit säilyi ja Tervakosken Pato nousi. Kuusankosken Veto putosi suomensarjasta.
Runoilija ja muusa (elokuva)
Runoilija ja muusa on Jaakko Pakkasvirran ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1978. Epookkidraama tehtiin runoilija Eino Leinon satavuotisjuhlaelokuvaksi.
Elokuva kertoo runoilija Leinosta ja hänen elämänsä naisista: ristiriitojen täyttämästä avioliitosta Freya Schultzin kanssa sekä rakkaussuhteesta runoilija L. Onervaan.
Aikalaiskriitikot ylistivät runoilija Leinosta kertovaa draamaelokuvaa runsain kiitoksin. Eräs arvostelija kirjoitti: ”On saatu aikaan hyvin merkittävä ja onnistunut juhlaelokuva, innoittava ja toisia nuoria yrittäjiä kannustava, ja myös itse elokuvan tekeminen on tapahtunut vaivoja säästämättä.” Toinen kriitikko säesti: ”Jos "Runoilijan ja muusan" kirjallinen dramaturgia on korkealuokkainen, on sitä myös elokuvan visuaalinen hahmotus.” Jaakko Pakkasvirran ja kuvaaja Esa Vuorisen luomaa kuvamaailmaa kiiteltiin, samoin Otto Donnerin musiikkia. Pakkasvirran ohjauksen arvioitiin olevan ”kunnianhimoinen ja onnistunut”, jossa ansiolistalla olivat ”tyylikkyys, ajankuvan hallinta sekä tarpeettoman ’värikkyyden’ karttaminen”. Myös pääosanäyttelijät saivat suorituksistaan kiittävät arviot. Kriittisyys elokuvaan kasvoi 1980-luvulla televisioesitysten myötä.
Runoilija L. Onervaa näytellyt Elina Salo palkittiin roolistaan Jussi-patsaalla.
Eino Wälikangas
Eino Wälikangas, sukunimi vuoteen 1906 "Buddén" (11. lokakuuta 1889 Savonlinna – 4. maaliskuuta 1960) oli suomalainen diplomaatti ja filosofian maisteri.
Wälikankaan vanhemmat olivat kouluneuvos Emil Johannes Buddén ja Johanna Augusta Granit. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914.
Wälikangas oli Savolaisen osakunnan kuraattorina 1916-1918 ja opetti Helsingin yliopistossa sanskritin kieltä 1915 ja 1919. Hän oli ulkoasiain kanslian virkailijana Vaasassa 1918, ulkoasiain ministeriön arkistonhoitajana 1919-1922, vt. lähetetystösihteerinä Berliinissä 1920-1921, ulkoasiain ministeriön henkilöstö- ja hallinnollisen jaoston päällikkönä 1923-1927 sekä lähetystösihteerinä Lontoossa vuodesta 1927 ja Washingtonissa vuodesta 1933. Hän sai lähetystöneuvoksen arvon 1921.
Wälikangas toimi sitten lähettiläänä Buenos Airesissa 1934–1937 ja Santiagossa 1934–1937, Rio de Janeirossa 1937–1945 ja oli disponibiliteetissa 1945–1947 ja erikoistehtävissä 1947–1949. Hän oli ulkovaltojen lähettiläiden esittelijä 1949–1956.
Eino Wälikankaan veljiä olivat eläintieteilijä Ilmari Välikangas ja arkkitehti Martti Välikangas.
Johannes Buddén
Emil Johannes Buddén (1855–1931) oli suomalainen koulualan toimija. Hän oli Savonlinnan lyseon lehtori 1889–1918 ja rehtori 1891–1918, Kouluhallituksen apulaisylitarkastaja 1912–1918, luonnonhistoriaa ja maantiedettä edustava kouluneuvos 1918–1926. Hän perusti Savonlinnan lyseoon Suomen ensimmäisen kasvitieteellisen koulupuutarhan.
Hänen vanhempansa olivat maaviskaali Erik Johan Buddén ja Augusta Emilia Böök. Hänen poikiaan olivat Ilmari Välikangas (1884–1959), Eino Välikangas (1889–1960) ja Martti Välikangas (1893–1973).
Saiturinpörssi
Saiturinpörssi on suomalainen kauppaketju, jolla on yhteensä yhdeksän myymälää Helsingissä, Vantaalla ja Järvenpäässä. Saiturinpörssi on helsinkiläisen perheyritys Kar-Agent Oy:n aputoiminimi.
Saiturinpörssi myy muun muassa kodin taloustarvikkeita, elintarvikkeita, vaatteita ja asusteita. Se on osakkaana 13 itsenäisen kauppiaan hankintayhtiössä Rokomera Tukku Oy, joka hankkii tuotteita ympäri maailmaa ilman välikäsiä. Saiturinpörssi ostaa myös maahantuojien ja valmistajien loppu- ja poistoeriä sekä pakkaus- ja viivakoodivirheellisiä tuotteita, jotka eivät sovellu isojen kauppaketjujen logistisiin järjestelmiin.
Saiturinpörssi-toiminimen takana olevan Kar-Agent Oy:n liikevaihto vuonna 2012 oli 7,3 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 50.
Ensimmäinen Saiturinpörssi avattiin 14. helmikuuta 1992 Helsingin Malmille, toinen 1996 Kontulaan. Muut myymälät sijaitsevat Helsingin Vuosaaressa, Kalliossa, Konalassa, Järvenpäässä, Vantaan Koivukylässä ja Martinlaaksossa.
Kapinmetsäkerttunen
Kapinmetsäkerttunen ("Cryptillas victorini") on afrikantöpökerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kapinmetsäkerttusta tavataan Etelä-Afrikan eteläosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viljo Ylöstalo
Viljo Viktor Ylöstalo (14. joulukuuta 1887 Orimattila – 25. huhtikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen sähkötekniikan tutkija ja insinööri.
Ylöstalo oli Teknillisen korkeakoulun teoreettisen sähkötekniikan ja radiotekniikan professori 1924–1952. Hänen suunnitelmiensa mukaan rakennettiin vuonna 1928 Lahden ensimmäinen suuryleisradioasema. Ylöstalo oli Kansainvälisen yleisradioliiton (UIR) puheenjohtaja vuosina 1937–1939.
Ylöstalon puoliso oli Ester Ingrid Tidström. Heidän poikansa oli siviilioikeuden professori Matti Ylöstalo.
Madagaskarinkerttunen
Madagaskarinkerttunen ("Nesillas typica") on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Madagaskarinkerttusta tavataan Madagaskarissa ja Komoreilla. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ranskan avoin tennisturnaus 2013 – naisten kaksinpeli
Marija Šarapova oli turnauksen hallitseva mestari. Serena Williams voitti hänet tämän vuoden loppuottelussa.
 Sloane Stephens "(4. kierros)
 Jelena Janković "(puolivälierät)
 Anastasija Pavljutšenkova "(2. kierros)
 Carla Suárez Navarro "(4. kierros)
 Kirsten Flipkens "(2. kierros)
 Jekaterina Makarova "(1. kierros)
 Klára Zakopalová "(1. kierros)
 Julia Görges "(1. kierros)
 Lucie Šafářová "(1. kierros)
 Sorana Cîrstea "(3. kierros)
 Jaroslava Švedova "(2. kierros)
 Tamira Paszek "(1. kierros)
 Varvara Lepchenko "(3. kierros)
 Venus Williams "(1. kierros)
 Alizé Cornet "(3. kierros)
 Sabine Lisicki "(3. kierros)
Ranskan avoin tennisturnaus 2013 – miesten kaksinpeli
Rafael Nadal oli kolminkertainen hallitseva mestari, ja voitti turnauksen nyt neljännen kerran peräkkäin. Yhteensä mestaruus oli hänelle kahdeksas.
 Juan Mónaco "(1. kierros)
 Sam Querrey "(3. kierros)
 John Isner "(3. kierros)
 Andreas Seppi "(3. kierros)
 Jerzy Janowicz "(3. kierros)
 Aleksandr Dolgopolov "(1. kierros)
 Kevin Anderson "(4. kierros)
 Benoît Paire "(3. kierros)
 Jérémy Chardy "(3. kierros)
 Grigor Dimitrov "(3. kierros)
 Fabio Fognini "(3. kierros)
 Florian Mayer "(1. kierros, keskeytys)
 Mihail Južnyi "(4. kierros)
 Julien Benneteau "(3. kierros)
 Marcel Granollers "(1. kierros)
 Tommy Robredo "(puolivälierät)
Ylöstalo
Ylöstalo on suomalainen sukunimi:
Armas Yöntilä
Armas Otto Rafael Yöntilä (ent. "Lindstedt"; 26. huhtikuuta 1892 Helsinki – 1. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Yöntilä suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1919 ja opiskeli muun muassa Jenassa 1914, Besaconissa 1922 ja Haagissa 1923. Hän toimi ulkoasiainhallinnon palveluksessa attaseana Pariisissa 1919–1921, ulkoministeriön toisena sihteerinä 1921–1922, ensimmäisenä sihteerinä 1922–1923, jaostosihteerinä 1923–1927 ja jaostopäällikkönä 1927–1928. Hän oli lähetystösihteerinä ja -neuvoksena Berliinissä 1929–1934 ja asiainhoitajana ja pääkonsulina Prahassa 1934–1937. Sen jälkeen hän oli ulkoministeriön Kansainliiton osaston osastopäällikkönä vuodet 1938–1940 ja jälleen diplomaattina: ensin pääkonsulina Brysselissä 1940, sitten Hampurissa 1940–1942. Hän siirtyi asiainhoitajaksi Zagrebiin vuosiksi 1942–1944. Ulkoministeriössä hän jaostopäällikkö 1946–1947, apulaisosastopäällikkö 1947–1952, sen jälkeen asiainhoitaja ja pääkonsuli Pretoriassa 1952–1957 ja suurlähettiläs Kööpenhaminassa 1957–1959. Yöntilä toimi muun muassa Parlamenttien välisen liiton Suomen ryhmän sihteerinä vuosina 1921–1927 sekä vaalilautakunnan puheenjohtajana Saarin kansanäänestyksessä 1935.
Yöntilän tytär oli lehtitoimittaja Leila Kalliala.
Syntaksiohjattu kääntäminen
Tietokoneohjelmoinnissa syntaksiohjattu kääntäminen (syntax-directed translation) tarkoittaa määritelmää, jolla lähdekoodi käännetään kieliopin mukaisiksi produktioiksi ja kuinka produktioihin liitetään semanttiset toiminnot.
Syntaksiohjatussa kääntämisessä semanttisten toimintojen liittäminen produktioihin jaetaan kahteen esitystapaan: "syntax-directed definition" ja "translation scheme". Ensimmäisessä esitystavassa on korkeampi abstraktiotaso, kun taas jälkimmäisessä paljastetaan enemmän toteutusta. Toiminnallisesti kummassakin esitystavassa jäsennetään ensin lähdekoodista analysoidut tokenit jäsennyspuuksi, jonka jälkeen puu läpikäydään ja evaluoidaan tarpeen mukaan solmujen semanttiset toiminnot. Semanttiset toiminnot voivat olla esimerkiksi koodin generointia, tiedon tallentamista symbolitauluun tai virheilmoitusten esittämistä.
George Arthur Sheltz
George Arthur Sheltz (s. 20. huhtikuuta 1946 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Galveston-Houstonin hiippakuntaan John Louis Morkovsky 15. toukokuuta 1971. Myöhemmin Galveston-Houston korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Sheltz sai 21. helmikuuta 2012 nimityksen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hirinan titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. toukokuuta Daniel Nicholas DiNardo, jota avustivat Joseph Anthony Fiorenza ja Vincent Michael Rizzotto.
Sheltz syntyi George ja Margaret Sheltzille, ja hän oli kolmesta lapsesta ikäjärjestyksessä keskimmäinen. Hän varttui Houstonissa. Hänen isänsä oli diakoni, ja hänen Anton-veljensä sai pappisvihkimyksen 1976. Hänen setänsä/enonsa, monsignor Anton Frank oli ollut vuonna 1933 ensimmäinen hiippakuntaan papiksi vihitty syntyperäinen houstonilainen.
Sheltz valmistui Pyhän Tuomaksen yliopistosta Bachelor of Arts -arvolla filosofiassa ja Pyhän Marian seminaarista maisterinarvolla teologiassa. Hän sai vuonna 2000 monsignor-arvonimen.
Herman Zetterberg
Herman Zetterberg (1904–1963) oli ruotsalainen juristi ja poliitikko. Hän oli lainvalmistelukunnan jäsen, oikeusministerinä hän oli 1945–1957 ja sen jälkeen Svean hovioikeuden presidentti kuolemaansa saakka. Hänellä oli merkittävä osuus 1940-1950-luvulla Ruotsissa tehdyissä lainsäädäntöuudistuksissa, ja hän vaikutti merkittävällä tavalla myös Pohjoismaiden neuvoston perustamiseen.
Marco Aurélio Gubiotti
Marco Aurélio Gubiotti (s. 21. lokakuuta 1963 Ouro Fino) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pouso Alegren arkkihiippakuntaan 14. joulukuuta 1989 ja nimitettiin Itabira-Fabricianon hiippakunnan johtoon 21. helmikuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Francisco Rezende Dias, jota avustivat Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho ja Darci José Nicioli.
William Michael Mulvey
William Michael Mulvey (s. 23. elokuuta 1949 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Austinin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1975 paavi Paavali VI. Hänet nimitettiin Corpus Christin hiippakunnan johtoon 18. tammikuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Daniel Nicholas DiNardo, jota avustivat Edmond Carmody ja Gregory Michael Aymond.
Joseph Edward Strickland
Joseph Edward Strickland (s. 31. lokakuuta 1958 Fredericksburg) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Dallasin hiippakuntaan diakoniksi Michael Jarboe Sheehan 8. joulukuuta 1984 ja papiksi Thomas Ambrose Tschoepe 1. kesäkuuta 1985. Strickland inkardinoitiin Tylerin hiippakuntaan 24. helmikuuta 1987 ja nimitettiin sen johtoon 29. syyskuuta 2012. Piispaksi konsekroinnin suoritti 28. marraskuuta Daniel Nicholas DiNardo, jota avustivat Alvaro Corrada del Rio ja Michael Jarboe Sheehan.
Hard as a Rock
"Hard as a Rock" on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale. Se on ensimmäisen kappale albumilla "Ballbreaker", ja singlenä se julkaistiin vuonna 1995. Se on myös mukana vuonna 2012 julkaistussa elokuvassa "Battleship".
Single julkaistiin CD:nä sekä rajoitettuna vinyylipainoksena.
Operaatio München
Operaatio München () oli toisessa maailmansodassa Romanian kuningaskunnan asevoimien koodinimi Bessarabian ja Bukovinan valtaamiseksi. Operaatio alkoi 2. heinäkuuta 1941 romanialais-saksalaisten joukkojen ylittäessä Prut-joen ja vapauttaessa Bessarabian ja Bukovinan puna-armeijan hallinnasta 24. heinäkuuta mennessä. Operaatioon ottivat osaa Romanian 3. ja 4. armeija sekä Saksan 11. armeija. Myöhemmin taisteluihin liittyivät vielä Unkarin nopea armeijakunta sekä Saksan 17. armeija.
Romanian kuninkaallinen armeija aloitti etenemisen 2. heinäkuuta. Pohjoisessa Romanian 3. armeijan tehtävänä oli vapauttaa Bukovina. Keskellä ja etelässä Romanian 4. armeijan ja Saksan 11. armeijan, johon kuuluivat Romanian 1. panssaridivisioona sekä 6., 8., 13., 14. ja 5. jalkaväkidivisioonat, tehtävänä oli vapauttaa Bessarabia.
Romanian 3. armeijan vuoristoarmeijakunta hyökkäsi Siretin varrella olevaan Storojinetin kaupunkiin. Vuoristoarmeijakunnan 1. ja 4. vuoristoprikaati vastasivat hyökkäyksestä.
Toinen samanniminen operaatio pantiin täytäntöön Liettuassa maaliskuussa 1942 onnistuneesti.
Vrysoúles
Vrysoúles (, myös "Vrysoúlles", Βρυσούλλες) on kylä Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Se kuuluu Acherítoun kyläyhdyskuntaan ja sijaitsee noin 10 kilometriä Paralímnista luoteeseen. Kyproksen tasavallan ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan erottava demarkaatiolinja kulkee Vrysoúlesin pohjoispuolelta. Vrysoúles sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä Ison-Britannian Ágios Nikólaoksen (Ayios Nikolaos) sotilastukikohdasta, joka on osa Dekéleian (Dhekelia) tukikohtaa.
Colin Tilley
Colin Tilley (s. 27. kesäkuuta 1988 Berkeley, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen musiikkivideoiden ohjaaja, joka on käsikirjoittanut ja ohjannut musiikkivideoita muun muassa Chris Brownille, Justin Bieberille, Justin Timberlakelle, Nicki Minajille, 50 Centille, Tygalle, Lil Waynelle, Diddylle, Jason Derülolle, Keri Hilsonille ja Wiz Khalifalle. Hänen merkittävin yhteistyökumppani on Chris Brown, jolle hän on ohjannut 19 musiikkivideota. Colin Tilley on voittanut useita palkintoja, kuten vuoden "vuoden paras musiikkivideo" 2011 BET Awardsissa Chris Brownin ”Look At Me Now” -videolle ja vuoden 2011 MTV Video Music Awardsissa "paras miesartisti" Justin Bieberin ”You Smile” -videolle.
Sean Kingston
Mindless Behavior
Tulisa:Conor Maynard:Justin Bieber:
Nicki Minaj
Kelly RowlandRick Ross:Tyga:
J. Cole:50 Cent:DJ Khaled:French Montana:David Guetta:
Chris Brown:Mary J. Blige:
Young Jeezy:Keri Hilson:
Diddy – Dirty Money:New Boyz:Ciara:Melanie Fiona:Chipmunk:
Jeremih:Lil Wayne:
JLS:Soulja Boy:Wiz Khalifa:FreeSol:Katy B:Jason Derülo:
Lil B:Red Café:Fat Joe:Dappy:Bow Wow:Six DLabrinth:Hugo:Sean Garrett:Tank:Lloyd:Jawan Harris:Shontelle:
Jessie and The Toy BoysBirdman:
Henrik Johan Wilhelm Zilliacus
Henrik Johan Wilhelm Zilliacus (18. kesäkuuta 1857 Helsinki – 10. heinäkuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, sairaalanjohtaja, aktivisti. Hän oli Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin dosentti vuodesta 1907 ja oli alan suomalaisia uranuurtajia sekä tieteelliseltä että käytännölliseltä kannalta. Hän oli perustamassa Eiran yksityissairaalaa ja toimi sen johtajana vuoteen 1917. Hän oli valtiopäivillä porvarissäädyssä Helsingin edustaja vuosina 1905–1906. Routavuosien aikaan hän oli kagaalin johtokunnassa ja kuului passiivisen vastarinnan johtajiin. Hän tuki jääkäriliikettä rahoittamalla sitä.
Henrik Zilliacus
Henrik Zilliacus tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Tähystäjäneito
Tähystäjäneito on Anneli Kannon ja Terhi Rannelan fantasiaromaani vuodelta 2011, Kuparisarja-trilogian ensimmäinen osa.
Sarmatian tähystäjäneidoksi valittu Amaya lähtee Khalkoksen saarelle, tehtävänään osallistua kuninkaallisiin hautajaisiin. Amaya tutustuu Khalkokseen oppaanaan Miroslav, töykeä neujonantaja korkeasta hovista. Amaya saa selville että hänen sijaisäidillään, Sarmatian hallitsijalla on suunnitelmia että Amaya naisi Khalkoksen nuoren prinssin, Samuelin, joka vielä leikkii nukeilla. Amaya ei enää pääse pois Khalkokselta, joten joutuu naimaan Samuelin, vaikka hän on rakastunut Miroslaviin.
Timo Sandberg
Timo Sandberg (s. 1946 Lahti) on suomalainen kirjailija. Hän on työskennellyt toimittajana ja metsurina sekä metallimiehenä. Metallityöväen liiton toimitsijana hän oli yli 30 vuotta. Hän on kirjoittamisen lisäksi toiminut opettajana ammattiliittonsa Murikka-opiston kirjoittajakursseilla. Sandberg on myös toimittanut useita metallityöläisten ammattiosastojen historiikkeja.
Timo Sandbergillä on laajahko ja monipuolinen tuotanto, mutta ensisijaisesti hän on dekkaristi. Etsiväkomisario Heittolasta kertovan sarjan rinnalle on viime vuosina alkanut muotoutua Otso Kekki -sarja.
Dekkarien ja romaanien ohella Sandberg on kirjoittanut myös toimittajien työstä. Onpa hän kirjoittanut lapsillekin, muun muassa hevosaiheisen omien tyttärien harrastuksesta kumpuavan teoksen. Merkittävä teos on kirjailijan omien nuoruusvuosien kokemuksiin perustuva lentojätkistä kertova "Elämänluukku", jossa on myös osin dekkarimainen juonenkulku dokumentaarisessa ympäristössä Kuhmoisten salomaastossa.
Guillermo Ranzahuer González
Guillermo Ranzahuer González (12. maaliskuuta 1928 Huatusco – 5. elokuuta 2008) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1951 ja nimitettiin San Andrés Tuxtlan hiippakunnan johtoon 15. helmikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emilio Abascal y Salmerón, jota avustivat Manuel Pío López Estrada ja Arturo Antonio Szymanski Ramírez.
Ranzahuer González jäi eläkkeelle 12. kesäkuuta 2004.
José Trinidad Zapata Ortiz
José Trinidad Zapata Ortiz (s. 24. toukokuuta 1959 Zacatecas) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Andrés Tuxtlan hiippakuntaan 9. toukokuuta 1990 ja nimitettiin johtoon 12. kesäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Guillermo Ranzahuer González, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Sergio Obeso Rivera.
Carl Anders Zitting
Carl Anders Zitting (1872–1929) oli suomalainen maataloustieteilijä ja Mustialan maanviljelysopiston johtaja 1862–1891. Hän oli opiston alkuvaiheen organisoija. Alan ensimmäisenä asiantuntijana hänellä oli merkittävä vaikutus aikakauden maatalouspolitiikkaan hallitukselle antamiensa ohjeiden kautta.
Henri Anspach
Henri Anspach (10. heinäkuuta 1882 – 29. maaliskuuta 1979) oli belgialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kalvan joukkuekilpailussa. Samoissa kisoissa hän osallistui myös floretin yksilökilpailuun, kalvan yksilökilpailuun ja säilän joukkuekilpailuun.
Miekkailija Paul Anspach oli Henrin serkku.
Victor Willems
Victor Willems (19. helmikuuta 1877 – 1918) oli belgialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa pronssia kalvan joukkuekilpailussa. Tukholman kesäolympialaisissa 1912 Willems osallistui floretin sekä kalvan yksilökilpailuihin ja kalvalla myös joukkuekilpailuun, jossa hän oli mukana voittamassa kultaa.
Manga Café
Manga Café on Helsingin Kaisaniemessä sijaitseva mangakahvila. Kahvila avattiin huhtikuussa 2009.
Kulttuuri- ja urheiluministeri Stefan Wallin on palkinnut kahvilayrittäjä Milla Sainion, koska hän "on tuonut japanilaisen kulttuurin lähelle suomalaisia sekä edesauttanut nuorisokulttuurin etenemistä ja kasvua".
Mannio
Mannio on suomenkielinen sukunimi. Mannio voi tarkoittaa:
Tuva Korsström
Tuva Ernestine Korsström (s. 27. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija, kirjallisuusasiantuntija ja toimittaja.
Korsström valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1970 aineyhdistelmänään romaaninen ja englantilainen filologia sekä filosofia ja kasvatustiede. Hän on työskennellyt toimittajana radiossa ja televisiossa. Vuodesta 1986 hän on toiminut kirjallisuustoimittajana ja -kriitikkona sekä kulttuuriosaston päällikkönä "Hufvudstadsbladetissa".
Korsström on tuottanut monia kielenopetuskursseja ja toiminut yhtenä kirjoittajana freinetpedagogiikkaa käsittelevässä teoksessa "Kohti uutta koulua". Hän on toimittanut äitinsä Mirjam Tuomisen tekstejä ruotsiksi, suomeksi ja englanniksi, toiminut "Books from Finland" -lehden ja "Nordisk Litteratur / Nordic Literature" -vuosijulkaisun toimituskunnassa ja kirjoittanut artikkeleita ja kolumneja "Dagens Nyheteriin" ja "Göteborgs-Posteniin".
Korsström on saanut Pohjoismaiden ministerineuvoston journalististipendin 1994, Nordboks-palkinnon 1995, Bonnierin journalististipendin 1998, Ruotsin akatemian Suomi-palkinnon 2003 ja Svenska Litteratursällskapet i Finlandin palkinnon 2014.
Korsströmin vanhemmat ovat lehtori Torsten Korsström ja kirjailija Mirjam Tuominen.
Cecil Haig
Cecil Henry Haig (16. maaliskuuta 1862 Kensington – 3. maaliskuuta 1947 Monnington on Wye) oli brittiläinen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa. Siellä hän oli mukana saamassa hopeaa kalvan joukkuekilpailussa, ja lisäksi hän sijoittui sen yksilökilpailussa jaetulle viidennelle sijalle.
Lajos Werkner
Lajos Werkner (23. lokakuuta 1883 Budapest – 12. marraskuuta 1943 Budapest) oli unkarilainen miekkailija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa hän voitti säilän joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui lisäksi sen yksilökilpailussa kuudenneksi. Tukholman kesäolympialaisissa 1912 Werkner voitti jälleen säilän joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui sen yksilökilpailussa seitsemänneksi.
Werkner otettiin vuonna 1999 International Jewish Sports Hall of Fameen.
Riccardo Nowak
Riccardo Nowak (16. tammikuuta 1885 Bergamo – 18. helmikuuta 1950 Bergamo) oli italialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän sai hopeaa säilän joukkuekilpailussa ja sijoittui neljänneksi kalvan joukkuekilpailussa. Samoissa kisoissa hän osallistui myös sekä kalvan että säilän yksilökilpailuun.
Hermann Bohne
Hermann Bohne (22. syyskuuta 1890 Tromssa – 5. tammikuuta 1949 Tromssa) oli norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa moniottelun joukkuekilpailussa.
Harald Smedvik
Harald Gunvald Smedvik ("Hansen-"; 28. maaliskuuta 1888 Glemmen, Østfoldin lääni – 1956) oli norjalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa moniottelun joukkuekilpailussa.
Carl Hårleman (voimistelija)
Carl Hårleman (23. kesäkuuta 1886 Västerås – 20. elokuuta 1948 Halmstad) oli ruotsalainen voimistelija, yleisurheilija ja olympiavoittaja. Hän oli vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa mukana voittamassa kultaa joukkuevoimistelussa.
Hårleman kilpaili myös Tukholman vuoden 1912 kesäolympialaisissa ja osallistui siellä seiväshyppyyn.
Daniel Norling
Lars Daniel Norling (16. tammikuuta 1888 Tukholma – 28. elokuuta 1958 Malmö) oli ruotsalainen voimistelija, ratsastaja ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa joukkuevoimistelussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja ruotsalaissysteemin joukkuevoimistelussa kesäolympialaisissa 1912 Tukholmassa.
Antwerpenin vuoden 1920 kesäolympialaisissa Norling osallistui ratsastukseen ja voitti kolmannen olympiakultansa joukkue-esteratsastuksessa. Myös hänen Axel-veljensä oli olympiaurheilija.
Axel Norling
Karl Axel Patrik Norling (16. huhtikuuta 1884 Tukholma – 7. toukokuuta 1964 Tukholma) oli ruotsalainen voimistelija, köydenvetäjä, uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Ateenan välikisoissa 1906 hän sai pronssia köydenvedossa ja osallistui myös uimahyppyihin jääden 16. sijalle kerroshypyissä.
Norling voitti kultaa joukkuevoimistelussa vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja ruotsalaissysteemin joukkuekilpailussa Tukholman kesäolympialaisissa 1912. Myös Norlingin veli Daniel oli olympiaurheilija.
Birger Sörvik
Knut Birger Sörvik (4. joulukuuta 1879 Göteborg – 23. toukokuuta 1978 Hovås) oli ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa joukkuevoimistelussa. Myös hänen veljensä Haakon ja Leif Sörvik olivat olympiaurheilijoita.
Haakon Sörvik
Haakon Abraham Sörvik (31. lokakuuta 1886 Göteborg – 30. toukokuuta 1970 Göteborg) oli ruotsalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1908 kesäolympialaisissa ja kuului siellä moniottelun joukkuekilpailussa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Myös hänen veljensä Birger ja Leif Sörvik olivat olympiaurheilijoita.