hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Topi Koistinen
Topi Koistinen (23. huhtikuuta 1993 Hyvinkää – 26. toukokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija. Koistinen oli Hyvinkään Tahkon kasvatti. Hän edusti koko uransa tuota seuraa. Hänen uransa Superpesiksessä alkoi vuonna 2010 ja päättyi 2012. Koistinen toimi joukkueensa vaihtajana ja polttajana.
Koistinen haavoittui vakavasti Hyvinkään ampumavälikohtauksessa 26. toukokuuta 2012. Hän menehtyi saamiinsa vammoihin Töölön sairaalassa myöhemmin samana päivänä.
Hyvinkään Tahkon kasvatti Topi Koistinen nousi seuransa edustusjoukkueeseen kaudella 2010. Sitä ennen hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Koistisen ensimmäinen peli oli 15. kesäkuuta 2010 pelattu Tahkon kotiottelu Jyväskylän Kiriä vastaan. Jokerina pelannut Koistinen löi ottelussa yhden kärkilyönnin. Hän pelasi kauden aikana kaksi muutakin peliä. Pudotuspeleissä Koistinen ei päässyt kentälle. Pääosan kaudesta Koistinen pelasi Tahkon kakkosjoukkueessa Suomensarjassa. Hän voitti Suomensarjan etelälohkon etenijätilaston.
Kaudella 2011 Koistinen vakiinnutti paikkansa Tahkon edustusjoukkueessa. Kauden 26 runkosarjaottelusta Koistinen oli mukana 20:ssa. Hän pelasi useimmiten kolmospolttajana, joskin myös jokerina. Kauden aikana Koistinen saavutti sekä ensimmäisen lyödyn että tuodun juoksunsa, molemmat Tahkon kotiottelussa Kankaanpään Mailaa vastaan. Pudotuspeleissä Koistinen pääsi kokoonpanoon vain yhdessä neljästä pelistä. Superpesiksen lisäksi Koistinen pelasi kauden aikana Poikien Superpesistä sekä B-poikien sarjaa.
Koistisen rooli kasvoi kaudella 2012. Poikien Superpesiksen ohessa hän pelasi kaikissa Tahkon kahdeksassa pelissä ennen kuolemaansa. Niistä kaksi oli halli-SM-turnauksen pelejä. Koistinen pääsi lyömään kuuden Superpesis-pelin aikana yhteensä 47 kertaa, mikä oli seuran viidenneksi suurin luku. Koistinen sekä löi että toi kauden aikana yhden juoksun. Hänen viimeisekseen jäi Tahkon peli Pattijoen Urheilijoita vastaan. Hän kuoli seuraavana yönä Hyvinkään ampumavälikohtauksessa.
Koistista pidettiin erittäin lupaavana pesäpalloilijana, yhtenä ikäluokkansa parhaista. Hänestä odotettiin tulevan Hyvinkään Tahkon kantavia voimia. Koistista on kehuttu pallosilmästä sekä nopeista jaloista. Häntä pidettiin tehokkaana polttajana sekä iloisena henkilönä. Koistinen seurusteli ja oli menossa naimisiin tyttöystävänsä kanssa.
Koistinen kuoli Hyvinkään ammuskelussa 26. toukokuuta 2012. Hän oli mukana Hyvinkään Tahkon edustusjoukkueen saunaillassa, jota vietettiin hyvin sujuneen alkukauden ja edessä olleen viikon tauon kunniaksi. Koistinen oli poistumassa Level 5 -yökerhosta, kun ampuja osui häntä päähän. Hänen tilansa todettiin kriittiseksi. Koistinen kuoli myöhemmin saman yön aikana. Koistisen kuoleman ja kahden muun joukkueen jäsenen haavoittumisen seurauksena Suomen Pesäpalloliitto siirsi viikonlopun aikuisten pesäpallo-ottelut kolmelta ylimmältä sarjatasolta. Myös Hyvinkään Tahkon kahden seuraavan viikon ottelut siirrettiin.
Koistinen keräsi urallaan 34 Pesispörssipistettä.
Miika Jokinen
Miika Jokinen (s. 12. heinäkuuta 1992 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti kaudella 2011 Hyvinkään Tahkoa.
Jokinen pelaa Tahkon lupaavien nuorten harjoitusryhmässä. Hän on päässyt pelaamaan seuran edustusjoukkueessa kolme ottelua kaudella 2010. Jokinen pelaa Tahkon Suomensarjan joukkueessa etenijänä sekä polttolinjassa. Hän aloitti Hyvinkään Tahkossa 2008.
Isotrogoni
Isotrogoni ("Harpactes wardi") on trogonien heimoon kuuluva kaakkoisaasialainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Bhutanin, Koillis-Intian, Myanmarin pohjois- ja itäosat, Etelä-Kiinan Yunnanin länsiosan, sekä Vietnamin Tonkinin alueen. Norman Boyd Kinnear kuvaili lajin holotyypin Seinghkun laaksosta Burmasta vuonna 1927.
Federico Villagra
Federico Villagra (s. 21. toukokuuta 1969) on argentiinalainen ralliautoilija.
Villagra aloitti uransa rallin parissa vuonna 1998 Argentiinan rallissa, jossa hän keskeytti. Villagra voitti Group N4 -luokan mestaruuden neljästi vuosina 2001-2004 ja Group N -luokan kilpailut Argentiinassa vuosina 2006 ja 2007.
Vuonna 2007 Villagra perusti yksityisen tallin Rallin MM-sarjaan Munchi's Ford nimellä käyttäen Ford Focus WRC-kalustoa. Hän ajoi kauden aikana pisteille Japanin rallissa ollen seitsemäs saavuttaen kaksi pistettä. Hän jatkoi tallin kuljettajana vuosina 2008-09 ajaen kahdesti neljänneksi. Vuonna 2010 Villagra saavutti kauden aikana uudistuneen pistejärjestelmän ansiosta 36 pistettä sijoittuen MM-sarjan yhdeksänneksi päihittäen mm. Citroenin junioritallissa ajaneen Kimi Räikkösen.
Villagra ajoi myös IRC -sarjassa ja Argentiinan rallissa, jossa sijoittui kuudenneksi. Villagran viimeiseksi ajoksi jäi pitkäksi aikaa MM-ralli Espanjassa 2011, kunnes hän palasi vuonna 2015 ajamaan kotikisassaan Argentiinassa. Rallin MM-sarjassa hän on saavuttanut 83 pistettä.
* Kausi on kesken.
Ruusutrogoni
Ruusutrogoni ("Harpactes erythrocephalus") on trogonien heimoon kuuluva kaakkoisaasialainen lintu. Sen esiintymisalue ulottuu Nepalin Himalajalta ja Koillis-Intiasta itään eteläiseen Kiinaan, Indokiinaan, Thaimaahan, Malakan niemimaalle ja Sumatralle. Lajista tunnetaan kymmenen alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Burman Rangoonista vuonna 1834.
Jaavantrogoni
Jaavantrogoni ("Apalharpactes reinwardtii") on trogonien heimoon kuuluva Indonesian kotoperäinen lintu. Se elää läntisen Jaavan vuorilla, ja on vaarantunut laji. Sen populaation koko on muutamia satoja pareja. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1822.
Intiantrogoni
Intiantrogoni ("Harpactes fasciatus") on trogonien heimoon kuuluva eteläaasialainen lintu. Sen esiintymisalue käsittää Intian rannikon Länsi-Ghattien, paikoin myös Itä-Ghattien alueen (alalaji "malabaricus"), sekä Sri Lankan (nimialalaji "fasciatus"). Lajista tunnetaan nämä kaksi alalajia. Thomas Pennant kuvaili lajin holotyypin Sri Lankasta vuonna 1769.
Gulbarga
Gulbarga (, ) on kaupunki Karnatakan osavaltiossa Intiassa. Kaupungissa asui 422 569 ihmistä vuonna 2001. Gulbarga sijaitsee osavaltion pääkaupungista Bangaloresta noin 600 kilometriä pohjoiseen. Kaupungissa toimii kaksi yliopistoa, Gulbargan yliopisto ja Central University of Karnataka.
Paolo Nespoli
Paolo Angelo Nespoli (s. 6. huhtikuuta 1957) on italialainen Euroopan avaruusjärjestö ESA:n avaruuslentäjä Euroopan astronauttijoukoissa.
Nespoli suoritti alemman korkeakoulututkinnon ilmailutekniikasta vuonna 1988 ja ylemmän vuonna 1989 ilmailu- ja avaruustekniikasta New Yorkin yliopiston polyteknisessa instituutissa (NYU-Poly). Valmistumisen jälkeen hän toimi suunnitteluinsinöörinä Proel Tecnologiessa Firenzessä suunnitellen ja testaten avaruudessa toimivia laitteita ja koejärjestelyjä.Vuonna 1991 hän liittyi ESA:n astronauttikeskukseen Kölnissä, Saksassa. Astronauttikoulutuksen insinöörinä hän suunnitteli eurooppalaisten avaruuslentäjien koulutusta.
Hänellä on yksityislentäjän lupakirja. Hän on myös laitesukeltaja (scuba ja nitrox). Sotilastaustansa vuoksi hän on toiminut laskuvarjosotilaana ja laskuvarjohyppääjien kouluttajana sekä erikoisjoukoissa. Hän liittyi Italian maavoimien palvelukseen vuonna 1977. Vuosina 1982–1984 hän toimi monikansallisissa rauhanturvajoukoissa Beirutissa, Libanonissa Italian joukoissa.
Heinäkuussa 1998 hänet valittiin Italian avaruusjärjestön (ASI) astronauttikoulutukseen ja elokuussa 1998 Euroopan avaruusjärjestö sijoitti hänet NASAn Johnsonin avaruuskeskukseen koulutettavaksi.
23. lokakuuta 2007 Nespoli laukaistiin avaruussukkulalennon STS-120 tehtäväspesialistina kansainväliselle ISS-avaruusasemalle. Hän vietti 15 päivää avaruudessa. 15. joulukuuta 2010 Nespoli laukaistiin toiselle avaruuslennolleen Baikonurin kosmodromilta lennolla Sojuz TMA-20. Nespoli on luultavasti pisin (188 cm) Sojuzilla lentänyt henkilö. Häntä varten jouduttiin rakentamiin istuin ja muita varusteita mittautilaustyönä. Nespoli osallistui ISS-avaruusaseman Retkikunta 26:n ja Retkikunta 27:n jäsenenä kuusi kuukautta kestävään työskentelyyn avaruusasemalla. Lento tunnetaan nimellä "MagISStra". Avaruusasemalla hän osallistui eurooppalaisen huoltoalus ATV-2 "Johannes Keplerin" telakointiin samoin kuin japanilaisen huoltoaluksen H-II:n telakointiin. Hän suorittaa myös useita tieteellisiä kokeita.
Nespoli on naimisissa Alexandra Ryabovan kanssa. Heillä on yksi tytär.
Alfred Dompert
Alfred Dompert (24. joulukuuta 1914 Stuttgart – 11. elokuuta 1991 Stuttgart) oli saksalainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja sai pronssimitalin 3 000 metrin estejuoksussa ajalla 9.07,2.
O-tyypin pääsarjan tähti
O-tyypin pääsarjan tähti (O V) on pääsarjan (vetyä polttava) tähti, jonka spektriluokka on O ja luminositeettiluokka V. Näiden tähtien massa on 15–90 kertaa Auringon massa, ja niiden pintalämpötila on 30 000–50 000 K. Niiden luminositeetti on 30 000–1 000 000 kertaa suurempi kuin Auringon. Nämä tähdet ovat harvinaisia; arvion mukaan niitä ei ole enemmän kuin 20 000 koko Linnunradan galaksissa. Esimerkkeja O-tyypin pääsarjan tähdistä ovat Sigma Orionis ja 10 Lacertae.
Ukkonen (elokuva)
Ukkonen on Jalmari Helanderin vuonna 2001 ohjaama noin 20-minuuttinen lyhytelokuva. Sen pääosissa ovat Ida Helander, Jorma Tommila, Marko Jatkola, Simo Koivunen ja Tero Autero. Televisiossa elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Nelosella 5. tammikuuta 2004.
A-tyypin pääsarjan tähti
A-tyypin pääsarjan tähti (A V) on pääsarjan (vetyä polttava) tähti, jonka spektriluokka on A ja luminositeettiluokka V. Nämä tähdet sijoittuvat sähkömagneettisella spektrillä balmerin sarjaan. Näiden tähtien massat ovat 1.4–2.1 Auringon massaa, ja niiden pintalämpötila on 7 600–10 000 K. Esimerkkejä A-tyypin pääsarjan tähdistä ovat Altair, Sirius A ja Vega.
Cristina Paluselli
Cristina Paluselli (s. 23. lokakuuta 1973 Trento) on italialainen entinen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Centro Sportivo Forestale -seuraa.
Paluselli osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihinsa vuonna 1995, kun hän osallistui MM-kisoissa 15 kilometrin matkalle. Tuolloin hän sijoittui 34:nneksi. Vuoden 2001 MM-kisoissa Paluselli oli mukana maansa pronssia voittaneessa viestijoukkueessa. Hän oli samoissa kisoissa mukana myös kolmella henkilökohtaisella matkalla. Hän osallistui seuraavana vuonna Salt Lake Cityn olympialaisiin, joissa hän oli 39. kymmenen kilometrin matkalla ja 53. 5 + 5 kilometrin yhdistelmähiihdossa. Paluselli sai parhaan henkilökohtaisen MM-sijoituksensa Val di Fiemmen kisoissa 2003, kun hän oli kuudestoista 15 kilometrin matkalla. Hän osallistui vielä Torinon olympialaisiin 2006, joissa hän oli 39. kymmenellä kilometrillä.
Paluselli kilpaili maailmancupissa vuosina 1993–2006. Hän ei päässyt palkintopallille henkilökohtaisissa kilpailuissa, mutta oli voittamassa yhden osakilpailun maansa viestijoukkueessa. Paluselli menestyi maratoncupissa, jossa hän voitti yhdeksän osakilpailua ja kokonaiskilpailun kolmesti vuosina 2004–2006.
Rare Exports, Inc.
Rare Exports, Inc. on Jalmari Helanderin ohjaama lyhytelokuva, joka valmistui vuonna 2003. Sen pääosissa ovat Otso Tarkela, Tommi Korpela, Jorma Tommila ja Tazu Ovaska. Kertojana elokuvassa toimii Jonathan Hutchings.
Kândal
Kândal tai Kandal () on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan eteläosassa ympäröiden pääkaupunki Phnom Penhiä. Maakunnan pinta-ala on 3 568 neliökilometriä ja sen väkiluku oli vuoden 2008 väestönlaskussa yhteensä 1 265 085. Maakunta jakaantuu yhteentoista piirikuntaan. Sen pääkaupunki on noin 50 000 asukkaan Ta Khmau (2010), joka sijaitsee noin 10 kilometriä Phnom Penhistä etelään.
Rare Exports: The Official Safety Instructions
Rare Exports: The Official Safety Instructions on Jalmari Helanderin vuonna 2005 ohjaama suomalainen lyhytelokuva. Sen pääosissa ovat Otso Tarkela, Tommi Korpela, Jorma Tommila, Tazu Ovaska ja Onni Tommila. Kertojana elokuvassa toimii Jonathan Hutchings. Elokuva on jatkoa Helanderin vuonna 2003 ilmestyneelle lyhytelokuvalle "Rare Exports, Inc." Vuonna 2010 hän ohjasi lyhytelokuviensa pohjalta täyspitkän elokuvan "Rare Exports".
Aleksei German
Aleksei Georgijevitš (Jurjevitš) German (; 20. heinäkuuta 1938 Leningrad, Neuvostoliitto – 21. helmikuuta 2013 Pietari, Venäjä) oli venäläinen elokuvaohjaaja.
Aleksei German syntyi kirjailija Juri Germanin perheeseen. Hän valmistui Leningradin teatteri-instituutista vuonna 1960 ja työskenteli sen jälkeen Georgi Tovstonogovin johdolla Gorkille nimetyssä draamateatterissa. Vuonna 1964 German siirtyi Lenfilmiin, jossa hän ohjasi yhdessä Grigori Aronovin kanssa elokuvan "Sedmoi sputnik" (”Seitsemäs matkakumppani”, 1968).
Germanin ensimmäinen itsenäinen ohjaustyö oli Juri Germanin pienoisromaaniin perustunut "Operatsija ”S Novym godom”" (”Operaatio Hyvää uutta vuotta”, 1971). Partisaanien luokse pakenevasta saksalaismiehittäjien apurista kertova elokuva kiellettiin todenmukaisen sotakuvauksensa takia. Se pääsi elokuvateattereihin nimellä "Teiden vartiointi" ("Proverka na dorogah") vasta vuonna 1986 ja sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon. Esikoiselokuvan sotateemaa jatkoi Konstantin Simonovin teokseen perustuva "Kaksikymmentä päivää ilman sotaa" ("Dvadtsat dnei bez voiny", 1976).
Vuonna 1982 German ohjasi isänsä romaaniin perustuvan elokuvan "Natšalnik opergruppy" (”Miliisipartion päällikkö”), joka kuvaa miliisin työtä vuonna 1935. Sen ”korjattu” versio pääsi levitykseen vuonna 1985 nimellä "Ystäväni Ivan Lapshin" ("Moi drug Ivan Lapšin"). Ohjaajan muiden elokuvien tapaan se on kaunistelematon ajankuvaus, jossa varsinaisella juonella on vain toissijainen merkitys. "Ystäväni Ivan Lapšin" sai Venäjän SFNT:n valtionpalkinnon vuonna 1986.
Vuonna 1998 valmistui Stalinin ajan loppuvaiheeseen sijoittuva "Hrustaljov, autoni!" ("Hrustaljov, mašinu!"). Tapahtumaköyhän elokuvan aineelliset yksityiskohdat luovat konkreettisen ajankuvan alkuvuodesta 1953 (ns. lääkärien juttu ja Stalinin kuolema).
Vuonna 1998 Germanille myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan arvonimi. Vuonna 1999 hän alkoi valmistella Strugatskin veljesten teokseen "Hankalaa olla jumala" perustuvaa "samannimistä" elokuvaa ("Trudno byt bogom"), jonka ensi-ilta oli viimein vuonna 2013.
Retkikunta 26
Retkikunta 26 () oli Kansainvälisen avaruusaseman 26. miehistö.
Retkikunta 26 alkoi Sojuz TMA-18:n irtautuessa asemasta 26. marraskuuta 2010 kello 1:23 UTC. Asemalle jääneet Retkikunta 25:n miehistön jäsenet Scott J. Kelly, Aleksandr Kaleri ja Oleg Skripotška jatkoivat Retkikunta 26:n jäseninä. Kolme uutta miehistön jäsentä saapuivat Sojuz TMA-20:n mukana asemalle 17. joulukuuta 2010.
Alaanin kieli
Alaanin kieli on muinaisten alaanien puhuma kuollut iranilainen kieli.
Alaanit eriytyivät Kaspianmeren ja Kaukasuksen pohjoispuolella sekä Donin alueella asuneista sarmaateista 100-luvulla eaa. Hunnit kukistivat heidät vuonna 372. Osa alaaneista lähti mukaan suureen kansainvaellukseen ja loput asettuivat Kaukasuksen pohjoisrinteille. 800–900-luvuilla Pohjois-Kaukasian alaanit ylläpitivät suhteita kasaareihin ja Bysanttiin, josta he omaksuivat kristinuskon. Mongolivalloittajat tuhosivat alaanien valtion 1200-luvulla. Kaukasian keskiosan vuoristoseudulle vetäydyttyään he sekoittuivat alueen alkuperäisväestöön ja muodostivat nykyisen osseettien kansan.
Alaanin kieltä voidaan pitää skyytin ja osseetin kielen historiallisena välimuotona. Se kuuluu iranilaisten kielten itäiseen ryhmään. Kirjallisista muistomerkeistä huomattavin on kreikkalaisin kirjaimin kirjoitettu Zelentšukin hautakivi. Hyvin niukan aineiston perusteella alaani muistuttaa eniten osseetin kielen digorin murretta.
Prey Vêng (maakunta)
Prey Vêng tai Prey Veng () on yksi Kambodžan 24 maakunnasta. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Mekong-joen rannalla rajautuen etelässä Vietnamiin, lännessä Kândalin maakuntaan, pohjoisessa Kâmpóng Chamin maakuntaan ja idässä Svay Riĕngin maakuntaan. Maakunnan pinta-ala on 4 883 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2008 väestönlaskennassa 947 357. Maakunta jakaantuu 12 piirikuntaan. Sen pääkaupunki on noin 65 000 asukkaan Prey Vêng (2010).
Tatlustan Tabulov
Tatlustan Zakerijevitš Tabulov (, 1879 nykyisen Karatšai-Tšerkessian Abazan piirin Elburganin kylä – 16. helmikuuta 1956 Tšerkessk) oli tšerkessin- ja abazankielinen kirjailija, kansanperinteen tutkija ja yksi abazan kirjakielen alullepanijoista.
Tatlustan Tabulov kävi koraanikoulun ja opiskeli Ardonin hengellisessä seminaarissa, jonka hän jätti kesken. Vuonna 1914 hänet nimitettiin Elburganin alkeiskoulun opettajaksi, mutta jo seuraavana vuonna hän joutui eroamaan virastaan. Vuodesta 1920 lähtien hän työskenteli jälleen Elburganin koulun opettajana.
1920-luvulla Tabulov laati tšerkessinkielisiä aapisia ja oppikirjoja ja toimi tšerkessiläisen sanomalehden avustajana. Vuonna 1926 hän julkaisi kertomuksen ”Džalduz” ja vuonna 1929 tšerkessinkielisen näytelmä-, runo- ja laulukokoelman ”Zuli”. Vuosina 1933–1936 Tabulov laati yksinään ja muiden tekijöiden kanssa yhdeksän abazankielistä aapista ja oppikirjaa, jotka sisälsivät myös hänen omia kaunokirjallisia teoksiaan. Samaan aikaan hän työskenteli Tšerkessian opettajaopiston opettajana.
Vuonna 1937 Tabulov pidätettiin syytettynä abazan kielen ”vulgarisoimisesta”. Hänet vapautettiin vuonna 1939.
Toisen maailmansodan jälkeen Tabulov osallistui jälleen abazankielisten oppikirjojen laatimiseen. Vuodesta 1951 lähtien hän työskenteli Tšerkessian tieteellisessä tutkimusinstituutissa keräten ja julkaisten abazojen suullisen kansanperinteen kokoelmia. Kokoelma ”Zuli” julkaistiin abazan kielelle käännettynä vuonna 1958. Kirjailijan abazan- ja tšerkessinkieliset valitut teokset ilmestyivät vuonna 1982.
Stand Up and Fight
Stand Up and Fight on hämeenlinnalaisen metalliyhtye Turisaksen kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin kansainvälisesti helmi-maaliskuussa 2011. Albumin nauhoitukset kestivät lähes läpi koko vuoden 2010. Tuona aikana yhtye julkaisi aika ajoin YouTubessa studiopäiväkirjaa pitäen fanit ajan tasalla edistyksestä. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Pääasiallinen säveltäjä/sanoittaja Mathias Nygård on sanonut uudesta levystä seuraavaa:
Levyn tarina on osaksi jatkoa yhtyeen edelliselle albumille The Varangian Way, ja näin jatkaa kuvitteellisen viikinkijoukon matkaa Konstantinopolista eteenpäin 1000-luvun alkupuolella.
Turisas on soittanut muutamilla syksyn 2010 keikoillaan levyn avaavaa kappaletta "The March of the Varangian Guard". 18. joulukuuta 2010 yhtye julkaisi levyltä uuden kappaleen, "Stand Up and Fight". Kappale on ladattavissa ilmaiseksi yhtyeen kotisivuilta. "Fear the Fear" oli ensisoitossa radiossa 13. tammikuuta YleX-kanavalla.
Father Christmas (kappale)
Father Christmas on brittiläisen The Kinks -yhtyeen marraskuussa 1977 vain singlenä julkaistu jouluaiheinen kappale. Kappale ei saavuttanut ilmestyessään kaupallista menestystä yhtyeen kotimaassa.
Kappale kertoo miehestä, joka ei ole koskaan uskonut joulupukkiin, mutta päättää silti pukeutua pukiksi viihdyttääkseen ihmisiä tavaratalon edessä. Ryhmä köyhiä pikkupoikia pahoinpitelee hänet ja vaatii ”pukkia” antamaan heille rahaa lelujen sijaan – lelut joutavat heidän mielestään rikkaille pojille. Yksi pojista pyytää lisäksi pukkia antamaan isälleen työpaikan ja itselleen konekiväärin, jotta voisi pelotella muita lapsia. Kappaleen tekstin voikin tulkita muistutukseksi köyhissä oloissa joulun viettävien lasten puolesta.
Kappale soi elokuvan "Velipuolet" lopussa.
A-puoli
B-puoli
Painokset: kindakinks.net: Kinks Discography
2-etyyliheksanoli
2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen orgaaninen yhdiste (alkoholi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen makeahko, imelä haju, mikäli yhdisteen hajukynnys ylittyy. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava CH(CH)CH(CHCH)CHOH. Aineesta käytetään myös nimiä "2-etyyli-1-heksanoli" ja "2-etyyliheksyylialkoholi".
2-etyyliheksanolin moolimassa on 130,228 g/mol, sulamispiste −76 °C, kiehumispiste 184–185 °C, suhteellinen tiheys 0,83 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa huono eli 1,0 g / 1 000 ml, leimahduspiste 73 °C, itsesyttymislämpötila 231 °C, taitekerroin 1,43–1,433 ja CAS-numero 104-76-7.
2-etyyliheksanoli on rakennusten sisäilmassa kosteus- ja mikrobivauriota ilmaiseva yhdiste. Eräät homeet, kuten Aspergillus versicolor ja sädesienet (streptomykeetit, aktinomykeetit) tuottavat 2-etyyliheksanolia. Ainetta voi syntyä myös emäksisissä olosuhteissa rakennekosteuden vaikutuksesta PVC-mattojen valmistuksen yhteydessä pehmittiminä käytettyjen ftalaattien hajoamistuotteena.
2-etyyliheksanoli on erittäin helposti haihtuva yhdiste. Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa sekä hengitysteitä. 2-etyyliheksanoli on rasvaliukoinen yhdiste, joten sitä kertyy hitaasti elimistöön tiloissa oleskeltaessa tai työskenneltäessä. Sen pitoisuus elimistössä nousee, kunnes pitoisuus aiheuttaa oireita. Tämän vuoksi pienikin pitoisuus on sisäilmassa haitallinen. Normaalissa sisäilmassa 2-etyyliheksanolia ei ole lainkaan. Kun 2-etyyliheksanolin lähde poistetaan tai altistunut siirtyy työskentelemään tilaan, jossa sitä ei ole ilmassa, niin sen pitoisuus elimistössä alkaa laskea. Aineen poistuminen elimistöstä kestää noin 3 kuukautta.
2-etyyliheksanolia valmistetaan prosessissa, joka lähtee propeenista. Propeenista valmistetaan hydroformylaatiolla butanaalia, joka emäksisen katalyytin vaikutuksesta reagoi aldolikondensaatiolla. Tässä reaktiossa muodostuva 2-etyyli-2-heksenaali vedytetään 2-etyyliheksanoliksi. Sekä hydroformylaatio- että vedytyskatalyytteinä käytetään koboltti- tai rodiumyhdisteitä.2-etyyliheksanolia käytetään liuottimena ja erityisesti valmistettaessa muovin pehmentiminä käytettäviä ftalaattiestereitä. Tällaisia ovat muun muassa di(2-etyyliheksyyli)ftalaatti, di(2-etyyliheksyyli)adipaatti ja di(2-etyyliheksyyli)tereftalaatti.
Disentis/Mustér
Disentis/Mustér (, retorom. Mustér, virallisesti Disentis/Mustér) on sveitsiläinen kunta Graubündenin kantonissa. Disentiksessä oli vuoden 2014 lopulla 2 058 asukasta. Väestömäärältään Disentis on Surselvan hallintoalueen 19 kunnasta kolmanneksi suurin.
Disentis sijaitsee läntisessä Graubündenissä, Reinin yhden alkuhaaran, Vorderrheinin varrella, Surselvan laaksossa. Kunnan matalin kohta on vajaan 1 000 metrin korkeudella ja korkein kohta 3 164 metriä korkea Tödivuori.
Vorderrheinin laaksoa Churista seuraava maantie haarautuu Disentis/Mustérissa: toinen tie jatkaa Oberalppass-solan yli Urin Andermattiin, toinen kääntyy etelään Lukmanierpass-solan yli kohti Ticinoa ja Bellinzonaa. Rhätische Bahnin ja Matterhorn Gotthard Bahnin rautatiet yhdistyvät Disentis/Mustérissa.
Mustér on vahvimpia retoromaanin kielen alueita: alueen valtakieli on retoromaani ja sen paikallinen murre sursilvan (). Vuonna 2000 75 % mustériläisistä hallitsi parhaiten retoromaanin.
Disentis/Mustérin talous perustuu paljolti matkailuun. Sen kylänäkymää hallitsee edelleen toiminnassa oleva benediktiiniläisluostari, jonka toiminta on peräisin 700-luvulta. Siellä on myös lukio ja museo.
Catherine Coleman
Catherine Grace "Cady" Coleman on yhdysvaltalainen kemisti, entinen Yhdysvaltain ilmavoimien upseeri ja nykyinen NASAn astronautti. Hän on kahden avaruussukulalennon veteraani. Hän toimi Kansainvälisen avaruusaseman Retkikunta 26:n ja Retkikunta 27:n miehistön jäsenenä.
Coleman suoritti kemian alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc.) Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuonna 1983 Yhdysvaltain ilmavoimien opiskelijana. Valmistumisen jälkeen hän liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin vänrikkinä jatkaen tohtorintutkinnon suorittamista MIT:ssä. Hän siirtyi suorittamaan aktiivipalvelusta ilmavoimien Wright-Patterson Air Force Basessa tutkimuskemistinä. Työssään hän osallistui NASAn Long Duration Exposure Facility -koesatelliitin pinnan analysointiin konsulttina. Vuonna 1991 hän suoritti tohtorintutkinnon polymeeritieteessä ja koneenrakennuksesta. Hän erosi ilmavoimista marraskuussa 2009.
Coleman valittiin NASAn astronauttikoulutukseen vuonna 1992 tehtäväspesialistiksi. Hän on osallistunut kahdelle avaruussukkulalennolle. Vuonna 1995 hän oli STS-73:n miehistössä tiedelennolla USML-1 koejärjestelyiden käsitellessä bioteknologiaa, palamista (combustion science) ja nesteiden fysiikkaa. Coleman osallistui vuonna 1999 toiselle avaruussukkulalennolleen STS-93. Tehtäväspesialistina hän vastasi Chandra-avaruusteleskoopin ja sen rakettivaiheen siirrosta sukkulan rahtiruumasta avaruuteen.
Coleman työskenteli sukkuloiden ja ISS-avaruusaseman robottikäsivarren operaatioiden ja koulutuksen johdossa. Coleman laukaistiin 15. joulukuuta 2010 (16. joulukuuta Baikonurin aikaa) lennolla Sojuz TMA-20 avaruuteen liittymään ISS-avaruusaseman Retkikunta 26:n miehistön jäseneksi. Hän palasi Maahan 24. toukokuuta 2011 lennolla Sojuz TMA-20.
Coleman on naimisissa lasitaiteilija Josh Simpsonin kanssa.
Amber Riley
Amber Patrice Riley (s. 15. helmikuuta 1986 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja.
Amber Riley on kotoisin Los Angelesista. Hän pyrki 17-vuotiaana mukaan "American Idol" -kilpailuun, mutta ei päässyt jatkoon tuottajien hylättyä hänet. Hän esiintyi televisioelokuvassa "St. Sass" vuonna 2002.
Riley on näytellyt Mercedes Jonesia musikaalisarjassa "Glee" vuodesta 2009. Hänellä on ollut sarjassa useita laulusooloja. Hän on saanut roolistaan Image Award -ehdokkuuden. Rileylla on ollut äänirooli yhdessä "Simpsonit"-sarjan jaksossa.
Sylkeväpunakobra
Sylkeväpunakobra tai punasylkeväkobra ("Naja pallida") on Itä-Afrikassa elävä erittäin myrkyllinen kobralaji. Sen väritys vaihtelee lohenpunaisesta korallinpunaiseen tai ruskeaan. Kaulaa ympäröi leveä musta raita, joka näkyy parhaiten eläimen nostaessa etupäänsä ylös. Silmän alla on yleensä musta kyyneltä muistuttava kuvio. Sen pää on pieni ja pyöreä ja suurissa silmissä on pyöreät pupillit. Sylkeväpunakobra kasvaa 60-75 cm pitkäksi. Kenian ja Sudanin puoliaavikoilla elävät yksilöt ovat punaisimpia ja levinneisyysalueensa pohjoisosissa Egyptissä taas ruskeimmillaan. Sylkeväpunakobra munii 6-15 munaa. Sen ravintoon kuuluvat pikkunisäkkäät, toiset käärmeet ja linnut.
Laji puolustautuu muiden kobrien tavoin nostamalla päänsä pystyyn ja levittämällä niskansa. Lisäksi sylkeväpunakobra nimensä mukaisesti sylkee uhkaajaansa kohti jopa 2 metrin päähän. Sen myrkkyhampaissa on pienen pienet aukot, joista erikoislihakset puristavat myrkyn ulos. Käärmeen osumatarkkuus on erittäin hyvä. Sylkeväpunakobra tähtää hyökkääjän kasvoille, jolloin myrkkyä päätyy silmiin. Myrkky aiheuttaa silmissä hyvin inhottavaa kirvelyä, joka saa hyökkääjän perääntymään. Ihmisen silmiin joutuessaan sylkeväpunakobran myrkky saattaa aiheuttaa pysyviä vaurioita, ellei sitä huuhdella välittömästi pois. Käärmeen saalistaessa se ei sylje, vaan käyttää normaalia myrkkypuremaa uhrinsa pyydystämiseen.
HMS Paladin (G69)
HMS Paladin (viirinumerot G69 ja F169) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 John Brown and Companyltä Clydebankistä osana 2. hätälaivuetta (). Sen köli laskettiin 22. heinäkuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 11. kesäkuuta 1941. Se valmistui vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 411262 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus muutettiin tyypin 16 fregatiksi 1954. Se myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1962.
Jelena Antonova (hiihtäjä)
Jelena Vjatšeslavovna Volodina-Antonova (; s. 22. huhtikuuta 1971 Oral) on kazakstanilainen hiihtäjä. Hän on osallistunut olympialaisiin viidesti vuosina 1994–2010. Antonovan paras olympiasijoitus on yhdestoista tila 4 × 5 kilometrin viestistä vuodelta 2002. Hän on sijoittunut henkilökohtaisessa kilpailussa parhaimmillaan 21:nneksi. Antonova on ollut mukana MM-kisoissa vuodesta 1995 lähtien ja on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi. Tuo tapahtui, kun Kazakstan oli neljäs viestissä Val di Fiemmen kisoissa 2003.
HMS Partridge (G30)
HMS Partridge (viirinumero G30) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin lokakuussa 1939 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista osana toista hätälaivuetta (). Sen köli laskettiin 3. kesäkuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1941. Alus valmistui 22. helmikuuta 1942, jolloin tarjoukseenperustunut hinta oli noin 400000 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Ollessaan Oranin edustalla sukellusveneidentorjuntatehtävässä 18. joulukuuta 1942 "HMS Pennin", "HMS Milnen" ja "HMS Meteorin" kanssa alukseen osui Saksan laivaston sukellusveneen "U-565" laukaisema torpedo. Aluksen kone- ja peräsinhuone täyttyivät vedellä katkaisten aluksen kahtia. Kumpikin aluksen puolisko upposi nopeasti 50 mailia Oranista länteen, jolloin 37 miehistönjäsentä sai surmansa. "HMS Penn" pelasti kaikkiaan 173 henkeä.
HMS Porcupine (G93)
HMS Porcupine (viirinumero G93) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin lokakuussa 1939 Vickers Armstrongin telakalta Newcastlesta osana toista hätälaivuetta (). Sen köli laskettiin 26. joulukuuta 1939 ja alus laskettiin vesille vasta 10. kesäkuuta 1941 sen vaurioiduttua ilmahyökkäyksessä. Alus valmistui 31. elokuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustuvat valmistuskustannukset olivat 408 200 puntaa ilman Amitaliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
"HMS Porcupine" valmistui telakalta 31. elokuuta 1942, ja sen jälkeen se siirrettiin vastaanottotesteihin. Koeajojen ja varustamisen jälkeen alus siirtyi syyskuussa Scapa Flow'hun koulutettavaksi. Koulutuksen aikana se määrättiin Force H:hon Gibraltarille.
Alus purjehti lokakuussa Gibraltarille, jossa se liittyi 3. Hävittäjälaivueeseen. Laivueen muut alukset olivat "HMS Panther", "HMS Partridge", "HMS Pathfinder" ja "HMS Penn", joiden mukana alus suojasi Välimerellä Pohjois-Afrikan maihinnousuun matkanneita saattueita.
Alus suojasi marraskuussa laivueensa sekä 12 muun hävittäjän kanssa taistelulaivoja "HMS Duke of Yorkia" ja "HMS Rodneya", taisteluristeilijä "HMS Renownia", lentotukialuksia "HMS Furiousia", "HMS Victoriousia" ja "HMS Formidablea", risteilijöitä "HMS Bermudaa", "HMS Argonautia" ja "HMS Siriusta", joiden tehtävänä oli suojata maihinnousua Italian laivaston mahdolliselta iskulta. Suojaustehtävästä vapauduttuaan alus suojasi maihinnousualuetta sukellusveneiltä ja suojaus täydennyssaattueita.
Alus suojasi 8. joulukuuta "HMS Antelopen", "HMS Vanocin", "HMS Boreasin" ja Puolan merivoimien "ORP Błyskawican" kanssa joukkojenkuljetusalus "SS Otrantoa", varastolaiva "HMS Maidstonea" ja rahtialus "SS Tegelbugia" Gibraltarilta Oraniin. Saksan laivaston sukellusveneen "U-602" laukaisema torpedo osui 70 merimailia pohjoiskoilliseen Oranista "HMS Porcupineen", mikä aiheutti suuren vuodon ja pahoja rakenteellisia vaurioita. Iskussa kuoli seitsemän ja haavoittui kolme miehistönjäsentä (). Kaikki aluksella tarpeettomat miehet siirrettiin 10. joulukuuta "HMS Vanocille", minkä jälkeen fregatti "HMS Exe" otti aluksen hinaukseen. Vaurioituneelta alukselta poistettiin kaikki irtotavara painon tasaamiseksi ja kallistuman pienentämiseksi. Ranskalainen hinaaja otti aluksen hinaukseensa loppumatkaksi Arzew'hun Algeriaan.
Aluksella tehtiin Arzew'ssa tilapäiskorjauksia alkuvuodesta 1943, kunnes se maaliskuussa hinattiin Oraniin tutkittavaksi. Alus siirrettiin 28. maaliskuuta Oranissa telakalle, jossa se tutkimusten jälkeen päätettiin katkaistuna hinata Gibraltarille. Kesäkuussa hinaajat hinasivat aluksen osat kotimaahan saattueiden SL129 ja AX mukana.
Aluksen osia käytettiin maihinnousualusten miehistöjen majoitustiloina Stokesinlahdella Portsmouthissa, jolloin etuosa nimettiin Porkiksi ja takaosa Pineksi. Aluksen rungon osat sijoitettiin poistolistalle 1946 ja ne myytiin romutettavaksi. Etuosa hinattiin Plymouthiin ja takaosa Southamptoniin.
HMS Panther (G41)
HMS Panther (viirinumero G41) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin lokakuussa 1939 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista osana toista hätälaivuetta (). Sen köli laskettiin 15. heinäkuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1941. Alus valmistui 12. joulukuuta 1941, jolloin sen tilaukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 404046 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus oli 9. lokakuuta 1943 häiritsemässä Kalymnosin edustan meriliikennettä, kun se joutui Saksan ilmavoimien syöksypommittajien maaliksi Scarpanton salmen eteläpuolella. Alukseen osui kaksi pommia ja neljä pommia räjähti aluksen lähistöllä. Katkettuaan kahtia alus upposi nopeasti vieden mukanaan 33 miehistönjäsentä.
HMS Pathfinder (G10)
HMS Pathfinder (viirinumero G10) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta nimellä "HMS Onslaught" osana toista hätälaivuetta (). Alus nimettiin uudelleen "HMS Pathfinderiksi" tilattaessa P-luokan aluksia. Sen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1941. Alus valmistui 13. huhtikuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustuneet valmistuskustannukset olivat 410905 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus joutui 11. helmikuuta 1945 ilmahyökkäykseen Akayabin eteläpuolella Pakseik Taungaw -joen suulla, jolloin se kärsi pahoja vaurioita lähelle osuneista pommeista muun muassa vasen moottori vaurioitui ja sen runko vaurioitui. Seuraavana päivänä tilapäiskorjausten valmistuttua alus lähti toisen moottorinsa voimin Ramree-saarelle, jossa korjauksia jatkettiin. Alus lähti 25. helmikuuta Colomboon vieraillen 27. helmikuuta Trincomaleessa. Se saapui 1 maaliskuuta Colomboon, jossa se siirrettiin telakalle.
Alus palasi telakalta 25. maaliskuuta ja se valmistautui jatkamaan matkaansa Britteinsaarille. Alus oli telakalla määritelty korjauskelvottomaksi ja se oli määrätty siirrettäväksi reserviin. Alus lähti 13. huhtikuuta Bombayhin, josta se jatkoi matkaansa 17. huhtikuuta Punaisenmeren ja Suezin kanavan kautta Britteinsaarille. Alus kärsi 26. huhtikuuta myrskyvaurioita ylittäessään Punaistamerta ja se joutui pysähtymään korjausten tekemiseksi. Alus saapui 11. kesäkuuta Dartmouthiin ja 16. kesäkuuta Plymouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta.
Alus hinattiin heinäkuussa Dartmouthiin, jossa se ankkuroitiin reservialuksena. Alus valittiin marraskuussa 1946 pommitusmaaliksi ja se muutettiin tehtävään Portsmouthissa. Alus oli koeajoissa 1947-1948 ja se sijoitettiin niiden päätyttyä poistolistalle. Alus myytiin BISCOlle. Alus hinattiin Milford Haveniin, jonne se saapui 17. marraskuuta Howellsille romutettavaksi.
HMS Penn (G77)
HMS Penn (viirinumero G77) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin lokakuussa 1939 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista osana toista hätälaivuetta (). Sen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 26. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 12. helmikuuta 1941. Alus valmistui 10. helmikuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 408200 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin vuoden 1949 lopulla The West of Scotland Shipbreaking Companylle romutettavaksi. Alus saapui Trooniin Ayrshireen romutettavaksi 31. tammikuuta 1950.
HMS Petard (G56)
HMS Petard (viirinumero G56) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston P-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 2. lokakuuta 1939 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista osana toisen hätälaivuetta () nimellä "HMS Persistent". Sen köli laskettiin vielä saman vuoden lopulla 26. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1941 nimellä "HMS Petard". Alus valmistui 15. kesäkuuta 1942, jolloin sen tarjoukseen perustuva hinta oli 408200 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus muutettiin 1953 alkaen tyypin 16 sukellusveneentorjuntafregatiksi Swan Hunterilla Belfastissa, mistä se palasi 1955. Alus makasi ankkurissa Devonportissa aina syyskuuhun 1960, jolloin se korvasi "HMS Ulysseksen". Alus oli huollettavana Chathamin telakalla huhtikuusta 1961 aina kesäkuuhun 1962, jolloin se palautettiin reserviin. Alus sijoitettiin 1966 poistolistalle ja se myytiin 18. toukokuuta BISCOlle. Alus saapui 2. kesäkuuta McLellanille Bo'nessiin romutettavaksi.
Louis D. Lighton
Louis Duryea Lighton (1895 Omaha, Nebraska, Yhdysvallat –1963 Palma de Mallorca, Espanja) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän aloitti käsikirjoittajana 1920 ja seuraavan seitsemän vuoden aikana hän teki käsikirjoituksen 35 elokuvaan, joiden joukossa on muun muassa vuonna 1927 valmistunut "Siivet". Tuottajaksi Lighton siirtyi 1928. Hänen tuottamiaan elokuvia ovat muun muassa parhaan elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi ehdolla olleet "Bengalin sankarit" (1935), "Meren urhoja" (1937) ja "Nykypäivän sankarit" (1938).
Siaka Stevens
Siaka Probyn Stevens (24. elokuuta 1905 – 29. toukokuuta 1988) oli sierraleonelainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 1967–1971 ja presidenttinä 1971–1985.
Stevens toimi ammattiyhdistyksessä ja tuli tunnetuksi jo siirtomaa-aikana. Maansa itsenäistymisen jälkeen hän jäi aluksi oppositioon perustamansa puolueen APC:n (All People’s Congress) kanssa. Puolue voitti vuoden 1967 vaalit, ja Stevensistä tuli pääministeri. Pian sen jälkeen armeija kuitenkin kaappasi vallan. Siviilihallinnon myötä Stevens palasi valtaan seuraavana vuonna. Hän selvisi myös kahdesta muusta sotilasvallankaappauksesta. Vuonna 1978 APC:stä tuli ainoa sallittu puolue. Vuonna 1985 Stevens luopui vallasta vapaaehtoisesti, mikä oli harvinaista sen ajan afrikkalaisille valtionpäämiehille.
Viekšniai
Viekšniai (samogiitiksiksi: "Vėikšnē") on Liettuan luoteisosassa, Telšiain läänissä sijaitseva kaupunki. Se on osa Mažeikiain kunnallispiiriä. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 2 184 asukasta. Mažeikiai sijaitsee 17 kilometriä kaakkoon Viekšniaista.
Joseph Saidu Momoh
Joseph Saidu Momoh (26. tammikuuta 1937 – 3. elokuuta 2003) oli sierraleonelainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1985–1992.
Ennen valtaannousuaan hän oli sotilasuralla ja nousi kenraalimajuriksi ja asevoimien ylipäälliköksi. Hänet valittiin presidentiksi vuonna 1985 vaaleissa, joissa hän oli ainoa ehdokas, ja syrjäytettiin sotilaskaappauksella 1992. Kaappauksen laukaisi tyytymättömyys siihen, miten Momoh hoiti edellisenä vuonna alkanutta sisällissotaa.
Fritzi Burger
Friederike "Fritzi" Nishikawa (o.s. Burger, 6. kesäkuuta 1910 Wien – 16. helmikuuta 1999 Portland, Yhdysvallat) oli itävaltalainen taitoluistelija, olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan mestari.
Burger voitti urallaan olympiahopeaa Sankt Moritzin vuoden 1928 ja Lake Placidin vuoden 1932 talviolympialaisissa. Lisäksi hän voitti neljä MM- ja neljä EM-mitalia. Yleensä Burgerin mestaruudet esti samoilla areenoilla kilpaillut norjalainen Sonja Henie, jota Burgerin ei urallaan koskaan onnistunut voittaa. Ainoan arvokisojen kultamitalinsa, ensimmäisistä järjestetyistä EM-kilpailuista vuonna 1930, Burger voitti ennen maannaistaan Ilse Hornungia. Henie ei kyseiseen kilpailuun osallistunut. Itävallan-mestaruuskilpailuissa Burger voitti maansa mestaruuden vuosina 1928, 1929, 1910 ja 1931, oli hopella vuonna 1932 sekä pronssilla vuosina 1927 ja 1934.
Vuonna 1935 Burger meni naimisiin Shinkichi Nishikawan, helmipohatta Kōkichi Mikimoton lapsenlapsen kanssa.
Autoreseptori
Autoreseptori on presynaptinen reseptori, joka säätelee sitä stimuloivan välittäjäaineen vapautumista hermosolusta synapsirakoon. Autoreseptorit toimivat negatiivisena palautejärjestelmänä estäen solua erittämästä lisää välittäjäainetta synapsiin.
Mikäli autoreseptoria aktivoidaan voimakkaalla agonistilla, solu pyrkii vähentämään välittäjäaineen vapauttamista synapsiin. Mikäli autoreseptori suljetaan antagonistilla, pyrkii solu lisäämään välittäjäaineen vapautumista synapsiin.
Välittäjäaineiden määriä voidaan lisätä myös estämällä välittäjäaineen takaisinotto synapsista soluun, sekä vähentämällä välittäjäaineiden hajoamista MAO-estäjillä.
Hermosolujen välittäjäaineiden tasapainon ja määrien lisääminen tai vähentäminen soluissa ja synapseissa voi helposti aiheuttaa vahinkoa, koska joidenkin välittäjäaineiden (serotoniini, dopamiini) liian suuret määrät voivat olla soluille vahingollisia tai jopa tappavia.
Arttu Ahonen
Arttu Ahonen (s. 12. tammikuuta 1983) on suomalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjä pelaava Ahonen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia.
Ennen Trackersiin siirtymistä Ahonen pelasi muun muassa I-divisioonaa RSS Laakassa ja myöhemmin III-divisioonaa Hämeenlinnan Härmässä ja II-divisioonaa SC Urbansissa.
Tom Martin
Tom Martin (s. 11. toukokuuta 1964 Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Winnipeg Jets varasi hänet vuonna 1982 numerolla 74. Hän pelasi NHL:ssä yhteensä 92 ottelua, joissa hän edusti Jetsin lisäksi Hartford Whalersia ja Minnesota North Starsia. Martinin on tehnyt tunnetuksi pelaajakauppa, jossa Seattle Breakers myi hänet vuonna 1983 Victoria Cougarsiin vaihdossa linja-autoon.
Nunnan tarina
Nunnan tarina ("The Nun’s Story") on Fred Zinnemannin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1959. Elokuva pohjautuu Kathryn Hulmen samannimiseen romaaniin. Elokuvassa Audrey Hepburn näyttelee sisar Lukea, joka lähetetään sairaanhoitajaksi Belgian Kongoon.
"Nunnan tarina" oli Oscar-ehdokkaana kahdeksassa eri kategoriassa, mutta jäi ilman palkintoja.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Nunnan tarinan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Iiro Nurminen
Iiro Nurminen (s. 8. marraskuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hyökkääjänä pelaava Nurminen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Steelersiä.
Nurminen on edustanut junioritasolla RuRua ja Trackersia.
Robert Hinde
Robert Aubrey Hinde (26. lokakuuta 1923 Norwich – 23. joulukuuta 2016) oli englantilainen eläintieteilijä.
Hinde opiskeli eläintiedettä St John’s Collegessa Cambridgessa ja Balliol Collegessa Oxfordissa. Hän toimi St John’s Collegen rehtorina vuosina 1989–1994 ja oli Cambridgen yliopiston eläintieteen emeritusprofessori.
Hinde oli Britannian Pugwash-liikkeen johtaja ja on Britannian Humanistiliiton (British Humanist Association) huomattava tukija.
Uransa alkuaikoina Hinde tutki lintujen käyttäytymisominaisuuksia, mutta ryhtyi myöhemmin tutkimaan kädellisiä, etenkin reesusapinoita. Sitten hän tutki useita vuosia neljävuotiaiden ihmislasten ja äitien suhteita, ja lasten käyttäytymistä esikoulussa. Jäätyään eläkkeelle Hinde tutki sodankäynnin ja uskontojen olemusta biologian ja psykologian näkökulmista.
Seututie 518
Seututie 518 eli Ahvenisentie johtaa Joensuun kaupunkiin kuuluvasta Enon kirkonkylästä Lieksaan. Nykyinen tienlinjaus valmistui 1962 . Tie alkaa Kantatie 73:ltä ja päättyy samalle tielle Kelvässä; se on toinen tievaihtoehto Enon ja Lieksan välillä. Kantatie 73 kulkee Uimaharjun kautta.
Tie risteää seututiehen 515 (Romppala-Ahvenisentie) Ahvenisen kylässä. Ahvenisen sillan kohdalla se ylittää Pielisestä alkavan ja Pielisjokeen jatkuvan Pielisen reitin. Joensuu–Kontiomäki-radan tie ylittää Kelvässä.
Tien läheisyydessä on Vornan museotie Kelvän kohdalla. Myös Törnin–Männistön asekätkö on seututie 518:n varrella.
Naamioväijy
Naamioväijy ("Pitangus sulphuratus") on Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Naamioväijy on melko suurikokoinen varpuslintu ja voi kasvaa 21–26 cm pitkäksi. Selästään ja siivistään laji on väriltään ruskea. Pää on musta lukuun ottamatta leveää valkoista silmäkulmajuovaa ja päälaen keltaista laikkua. Linnun kurkku on valkoinen. Vatsastaan naamioväijy on kirkkaan keltainen. Ulkonäöltään naamioväijy muistuttaa pikkunaamioväijyä ("Pitangus lictor"), joka on kuitenkin huomattavasti pienempi ja jonka nokka on pitempi kuin naamiöväijyllä. Koiraat ja naaraat muistuttavat toisiaan ulkonäöltään.
Naamioväijyä tavataan alueelta, joka ulottuu Yhdysvalloista Texasin ja Louisianan osavaltioista etelään Keski-Amerikan läpi Etelä-Amerikkaan aina Argentiinaan saakka. Laji on myös siirretty Bermudan saarelle. Linnun elinympäristöä ovat vesialueiden läheisyydessä sijaitsevat pensaikot, avoimet metsiköt, puistot ja puutarhat. Trooppisilla seuduilla se välttelee tiheitä metsiä ja elää mieluummin avoimemmilla alueilla.
Naamioväijy on äänekäs ja aggressiivinen lintu. Se on opportunistinen ruokailija ja sille kelpaavat hyönteiset, kalat, liskot, sammakot, lintujen poikaset, koiranruoka sekä hedelmät ja marjat, erityisesti banaanit.
Yhdysvalloissa lajin pesimäkausi alkaa huhtikuun loppupuolella ja Etelä-Amerikassa se kestää helmikuusta toukokuulle. Laji pesii jokien ja suoalueiden läheisyydessä. Suurikokoinen pesä rakennetaan puuhun heinistä, sammalista ja muista kasvikuiduista. Naaras munii kahdesta viiteen kermanvalkeaa munaa, joissa on muutamia punaruskeita pilkkuja. Sekä koiras- että naarasnaamioväijyt ruokkivat kuoriutuneita poikasia.
Venäjän federaation ilmaliikennevirasto
Venäjän federaation ilmaliikennevirasto () eli Rosaviatsija (Росавиация) on Venäjän siviili-ilmailua ja -teollisuutta valvova kansallinen ilmailuviranomainen.
MM-rallikausi 1984
MM-rallikausi 1984 oli järjestyksessään rallin maailmanmestaruussarjan 12. kausi. Kausi sisälti samat osakilpailut kuin edelliskautena. Audin Stig Blomqvist oli mestari, lyöden hallitsevan maailmanmestarin ja tallikaverinsa Hannu Mikkolan. Audi voitti myös valmistajien mestaruuden jättäen taakseen toiseksi tulleen Lancian sekä tällä kaudella debytoineen Peugeotin.
Saksalainen Audi Sport kokosi kaudelle neljä parasta kuljettajaa, kun hallitseva mestari Hannu Mikkola ja ruotsalainen Stig Blomqvist jäivät Audille ja myös kaksinkertainen maailman mestari Walter Röhrl kaapattiin takaisin Lancialta. Lancia piti Markku Alénin ykköskuljettajaan tallikavereinaan Miki Biasion sekä Attilio Bettega. Lancian päällikkö Cesare Fiorio palkkasi Henri Toivosen Porschelta ajamaan muutaman kilpailun.
Blomqvist osoittautui paikkansa arvoiseksi voitettuaan viisi kauden osakilpailusta ja hän Hannu Mikkolan kanssa dominoivat koko kautta. Audi vakiinnutti nopeasti paikkansa valmistajien piikkipaikalla voitettuaan kuusi kahdeksasta ensimmäisestä osakilpailusta. Mikkola joutui nöyrtymään toiseen sijaan, vaikka hän ajoikin hyvän kauden ja sijoittui palkintopallille kahdeksan kertaa. Markku Alén ei kyennyt vastaamaan Audin vauhtiin ja otti vain yhden voiton Lancia Rally 037:llä.
Loppukaudesta Ari Vatanen palasi rallimaailmaan Peugeot 205:n ratissa ja voittikin kolme neljästä viimeisestä kilpailusta sijoittuen lopulta neljänneksi loppupisteissä. Jean Todtin johtaman Peogeotin rallitiimi osoitti loppukauden otteillaan, että siitä voisi olla Audin syrjäyttäjäksi.
Kuten edellisinä kausina, kaikki 12 osakilpailua laskettiin mukaan kuljettajien mestaruustaistoon, kun taas valmistajien mestaruussarjaan laskettiin mukaan 10 osakilpailua, jättäen pois Ruotsin rallin sekä Norsunluurannikon rallin.
Love &amp; Nature
Love & Nature on suomalaisen elektro-yhtye LCMDF:n esikoisalbumi. Aikaisemmin bändi tunnettiin nimellä Le Corps Mince de Françoise, mutta Malinin jätettyä yhtyeen vaihtui virallinen nimi lyhenteeksi.
Albumille on tehty kappaleita aina vuodesta 2007 lähtien, kun yhtye perustettiin. Lopullisen miksauksen kaikille kappaleille tekee Dave “Switch” Taylor, joka on miksannut musiikkia mm. M.I.A.:lle ja tuottanut musiikkia esim. Christina Aguileralle. Ensimmäinen singlejulkaisu levyltä oli "Something Golden" joulukuussa 2009. Toisena singlenä julkaistiin "Gandhi" lokakuussa 2010. Kolmas single levyltä on "Future Me", joka julkaistiin tammikuun 2011 alussa. Gandhille ja Future Me:lle on tehty myös musiikkivideot, jotka ovat nähtävissä yhtyeen Vevo-kanavalla. Kolmantena singlenä levyltä julkaistaan "Cool and Bored" kesäkuussa 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 40.
Anna Demidova
Anna Stepanovna Demidova (; 26. tammikuuta 1878 Tšerepovets – 17. heinäkuuta 1918 Jekaterinburg) oli keisarinna Aleksandran naimaton hovineito, joka seurasi vangittua tsaariperhettä karkotukseen Tobolskiin ja Jekaterinburgiin. Hän kuoli Ipatjevin talossa Uralin työläisten alueneuvoston nimissä toimeenpannussa joukkomurhassa yhdessä Nikolai II:n perheenjäsenten, palvelusväen ja henkilääkärin kanssa heinäkuussa 1918.
Anna Demidovan ruumiin jäännökset löydettiin 1991 joukkohaudasta Koptjakin metsästä, ja hänet haudattiin Pietari-Paavalin linnoituksen kirkkoon heinäkuussa 1998 päivälleen 80 vuotta surmatyön jälkeen. Demidovan maine palautettiin vuonna 2009.
Jurovski kuitenkin väitti polttaneensa Demidovan, mutta tämä on kuitenkin osoitettu Jurovskin valheeksi.