hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Haapakaarnurit
Haapakaarnurit ("Trypophloeus") on kovakuoriaisten lahkoon kuuluva kaarnakuoriaissuku. Sukuun kuuluu yli 25 lajia, mutta lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Haapakaarnureita esiintyy ainakin lepissä (Alnus), pajuissa (Salix) ja poppeleissa (Populus).
Venäjänsampi
Venäjänsampi ("Acipenser gueldenstaedtii") on isokokoinen kalalaji. Sen selkä on vihertävänharmaa, kyljet vaaleammat ja vatsa valkoinen. Kyljessä on selvä väriraja. Kuono on tylpempi kuin muilla sampilajeilla.
Venäjänsampea tavattiin alkujaan Kaspianmerellä, Mustallamerellä ja Asovanmerellä. Se on levinnyt istutuksina ja kalanviljelylaitosten karkulaisina ympäri Eurooppaa. Kaspianmeren kanta lisääntyy Ural- ja Volga-joissa, ja Mustanmeren kanta Tonavan alajuoksulla ja mahdolisesti edelleen Rionijoessa. Asovanmerellä ei ole lisääntyvää populaatiota, vaan kantaa ylläpitävät kalojen siirrot.
Venäläisten Suomenlahteen istuttamia venäjänsampia on käynyt pyydyksiin myös Suomen rannikoilla.
Seibu-rautatiet
Seibu-rautatiet () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Saitaman prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden ("ōte-shitetsu") joukkoon. Seibun rautatielinjojen yhteispituus on 176,6 kilometriä, ja se kuljettaa päivittäin keskimäärin 1,78 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2016). Rautatieliikenteen lisäksi yritys harjoittaa matkailu- ja kiinteistönvälitysliiketoimintaa. Se on osa Seibu Groupia, johon kuuluu myös muun muassa rakennus-, hotelli- ja muita liikenneyrityksiä.
Yhtiöllä on 3 641 työntekijää (vuonna 2016). Sen pääkonttori sijaitsee Saitaman prefektuurin Tokorozawan kaupungissa.
Seibu-rautateiden edeltäjä Musashino-rautatiet () perustettiin toukokuussa 1912. Se aloitti liikennöinnin Ikebukuron ja Hannōn välillä vuonna 1915. Nykyinen yritys syntyi ja otti nimensä aiemmalta Seibu-rautatieltä, kun Seibu- ja Musashino-rautatiet yhdistyivät toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946. Aiemman Seibun liikennöimä verkosto käsitti Shinjuku-, Kokubunji-, Seibuen-, Ahina- ja Tamagawa-linjat.
Seibu-rautateiden verkosto palvelee Tokion metropolin länsiosia eli Taman aluetta ja Saitaman prefektuuria. Pääteasemia Tokiossa ovat Ikebukuro ja Seibu-Shinjuku. Tamagawa-linja sijaitsee muusta verkostosta erillään. Seibu harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: lännessä Chichibu-rautateiden Chichibu-päälinjalle, idässä Tōkyō metron Yūrakuchō-linjalle ja Fukutoshin-linjalle sekä sen kautta edelleen Tōkyū-rautateiden Tōyoko-linjalle ja Jokohama-pikarautatien Minatomirai-linjalle Jokohamaan saakka.
Partasimppu
Partasimppu ("Agonus cataphractus") on simppukaloihin kuuluva kalalaji. Se kasvaa noin 14 cm pitkäksi.
Partasimppuja tavatan Atlantin koillisosan rannikoilla, Kuolan niemimaan pohjoisosassa, Jan Mayenilla, Itämerellä ja Englannin kanaalissa. Ne elävät tyypillisesti 35-270 metrin syvyydessä.
USS Agamenticus
USS Agamenticus oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu kaksipotkurinen ja kaksitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Alus tilattiin Portsmouthin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1863, mutta Yhdysvaltain sisällissodassa saatujen kokemusten mukaan alusten hallittavuutta ja ohjaustilojen käytettävyyttä piti parantaa. Alus oli modernisoitavana vuoden 1864 alun, jolloin sille lisättiin niin sanottu "hurrikaanikansi" keskilaivaan tornien väliin ja konehuoneen yläpuolelle. Alus otettiin palvelukseen 5. toukokuuta 1864 päällikkönään C. H. Cushman.
Alus oli Yhdysvaltain koillisrannikolla. Mainesta Massachusettsiin, kunnes se poistettiin palveluksesta 30. syyskuuta 1865 Bostonin laivastontelakalla. Alus makasi ankkurissa lähes viisi vuotta, jona aikana se nimettiin 15. kesäkuuta 1868 "USS Terroriksi".
USS Monadnock (1863)
USS Monadnock oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu puurunkoinen kaksipotkurinen ja kaksitykkitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Alus tilattiin Bostonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin vuonna 1862. Alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 4. lokakuuta 1864 päällikkönään John M. Berrien.
Palvelukseenoton jälkeen alus lähti Norfolkiin Virginiaan, missä aluksen päällikkyyden vastaanotti kommodori Enoch G. Parrott 20. marraskuuta. Alus jatkoi matkaansa 13. joulukuuta osallistuakseen Fort Fisheriä vastaan tehtävään hyökkäykseen. Alus liittyi kontra-amiraali D. D. Porterin johtamaan Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen 15. joulukuuta.
Neljä päivää myöhemmin alus lähti laivueen mukana Beaufortista Pohjois-Carolinasta liittyäkseen Pohjoisvaltioiden laivastoon, joka oli koottu Cape Fear Riverin alueella olevia konfederaation tukikohtia vastaan tehtävää hyökkäystä varten. Jouluaaton aamuna alus saapui jokisuuhun, jota suojasi Fort Fisher. Alle 1200 jaardia rannikosta alus aloitti tulitoiminnan, mitä jatkettiin koko päivä. Seuraavana päivänä pommitusta jatkettiin ja saman aikaisesti kenraali Benjamin F. Butlerin johtamat 2 000 sotilasta laskettiin maihin linnakkeen pohjoispuolelle. Linnakkeen lähelle päästyään joukot kuitenkin vetäytyivät palaten aluksille.
Hyökkäys uusittiin 13. tammikuuta 1865. Alus tulitti 15. tammikuuta koko päivän linnakkeen puolustajia tuhoten useita tykkejä. Tulitus päättyi viimeisen merenpuoleisen tykin vaiettua. Kenraalimajuri Terryn joukkojen ja merijalkaväen tukema hyökkäys johti linnakkeen valtaukseen. Taistelun aikana alukseen osui viidesti.
Konfederaation viimeisen merkittävän sataman Wilmingtonin sulkemisessa autettuaan alus siirtyi kohti Charlestonia. Alus ylitti 20. tammikuuta Barin, josta konfederaation joukot olivat vetäytyneet. Ollessaan edelleen Charlestonin alueella alus lähetti 19. helmikuuta miehistönsä vapaaehtoisista kootun osaston saarronmurtaja "Deerille".
Oltuaan Port Royalissa alus palasi Hampton Roadsiin 15. maaliskuuta. Alus matkasi ylös Jamesjokea 2. huhtikuuta tukeakseen hyökkäystä Richmondiin, minkä jälkeen se osallistui joen raivaamiseen miinoista. Alus palasi 7. huhtikuuta Hampton Roadsiin, mistä se lähti 17. huhtikuuta Atlantille ja edelleen Havannaan valvomaan "CSS Stonewallia". Alus palasi 12. kesäkuuta Norfolkiin, mistä se siirrettiin 20. kesäkuuta Philadelphian laivastontelakalle valmistautumaan länsirannikolle siirtämiseen.
Alus lähti 5. lokakuuta "USS Vanderbiltin", "USS Tuscororan" ja "USS Powatanin" kanssa Philadelphiasta. Lukuisten Etelä-Amerikan satamissa tehtyjen pysähdysten jälkeen osasto läpäisi Magalhaesin salmen jatkaen San Franciscoon, jossa se ankkuroitui kaupungin edustalle 21. kesäkuuta 1866. Alus siirtyi 26. kesäkuuta Vallejoon, jossa se siirrettiin Mare Islandin telakalle. Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta.
USS Monadnock
USS Monadnock voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
USS Tonawanda (1864)
USS Tonawanda oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesillelaskettu kaksitykkitorninen Miantonomoh-luokan monitori.
Alus tilattiin Philadelphian laivastontelakalta. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1864 ja otettiin palvelukseen 12. lokakuuta 1865 päällikkönään William Ronckendorff.
Aluksen valmistuttua liian myöhään osallistuakseen Yhdysvaltain sisällissotaan "Tonawanda" poistettiin palveluksesta 22. joulukuuta Washingtonin laivastontelakalla. Alus palautettiin palvelukseen 23. lokakuuta 1866 laivastoakatemian koululaivana, jossa tehtävässä se nimettiin "USS Amphitriteksi" 15. kesäkuuta 1869. Aluksen palvelus Annapoliksessa päättyi 1872, jonka jälkeen se siirrettiin Delawarejoelle. Harlan and Hollingsworth romutti aluksen vuosina 1873-1874 Wilmingtonissa Delawaressa.
Pukkisaari
Pukkisaari on huvilasaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee noin kaksi kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Pukkisaari kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on runsas kilometri.
Pukkisaaren pinta-ala on noin 14 hehtaaria. Se kuuluu Espoon itäsaariston rakennetuimpiin saariin. Saaren keskiosa on sisä- ja välisaaristolle tavanomaista havupuuvaltaista metsää. Pukkisaaren korkeimmat kohdat ovat yli kymmenen metriä merenpinnan yläpuolella.
Pukkisaaren naapurisaaria ovat Iso Vasikkasaari luoteessa, Flakaholm koillisessa, Miessaari idässä, Pyöräsaari etelässä ja Pikku Pukkisaari lännessä.
Pukkisaari on saanut nimensä aikakautena, jolloin se oli pukkien laidunmaata.
Lea Saukkonen
Lea Saukkonen (s. 1957 Helsinki) on suomalainen säätieteilijä. Vuonna 1982 Ilmatieteen laitoksella harjoittelijana aloittanut Saukkonen on sittemmin edennyt samaisen laitoksen kehityspäälliköksi. Saukkonen muistettaneen parhaiten työstään MTV3-kanavan televisiometeorologina 1990-luvulla - hän lopetti kymmenvuotisen pestinsä MTV3:ssa tehtyjen muutosten vuoksi, jotka olisivat vaatineet häntä luopumaan työstään Ilmatieteen laitoksella.
Saukkonen on kiinnostunut ympäristöasioista; hänen lähestymistapansa aiheeseen on lähinnä pragmaattinen, ei niinkään idealistinen. 2000-luvun alussa Saukkonen toimi Helsingin kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen riveissä.
Vuonna 2008 julkaistiin Saukkosen sää- ja ilmastoaiheinen tietoteos "Suomalainen sää - Ilmastonmuutos ja ääri-ilmiöt".
Propargyylialdehydi
Propargyylialdehydi eli propynaali (CHO) on tyydyttymättömiin aldehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Huoneenlämpötilassa propargyylialdehydi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja tolueeniin. Propargyylialdehydi on hyvin reaktiivista ja sen reaktiot ovat tyypillisiä aldehydeille. Se voi esimerkiksi polymeroitua ja polymeroitumienn on voimakkaasti eksoterminen reaktio. Propargyylialdehydi ärsyttää hengitysteitä. Propargyylialdehydiä on havaittu tähtienvälisessä avaruudessa.
Propargyylialdehydiä valmistetaan hapettamalla propargyylialkoholia esimerkiksi kromihapolla. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä esimerkiksi konjugaattiadditioissa ja dienofiilinä Diels–Alder-reaktioissa.
USS Neosho
USS Neosho voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
Korihaiden kausi 2018–2019
Uudenkaupungin Korihait pelaa kaudella 2018–2019 Korisliigassa. Kausi on Korihaiden seurahistorian 35. pääsarjassa. Korihailla on näin ollen kuudenneksi eniten kausia SM-sarjassa historian saatossa. Nykyisistä Korisliiga-joukkueista Korihailla on kolmanneksi eniten kausia SM-sarjassa. Korihaiden kotiareenana toimii Uusikaupunki 400 -areena. Korihaille myönnettiin liigalisenssi 18. kesäkuuta 2018.
Seuran johtokunnassa tapahtui kesän aikana muutoksia, kun kesällä 2017 Korihaiden puheenjohtajaksi valittu Ville Laaksonen siirtyi sivuun tehtävistään. Hänen tilalleen hallitus valitsi pitkäaikaisen seura-aktiivin Johanna Kutilan, josta tuli seuran ensimmäinen naispuheenjohtaja. 1. elokuuta Korihait palkkasi Jouni Grönroosin seuran henkilöstö- ja talousjohtajaksi.
Kauden 2017–2018 jälkeen Korihaissa jatkoi Vesa-Pekka Laine, jonka kanssa Korihait oli tehnyt kahden vuoden sopimuksen vuonna 2017. Joulukuussa 2017 Korihaiden päävalmentajaksi nimetty Damion Dantzler teki toukokuussa 1+1 vuotisen jatkosopimuksen Korihaiden kanssa. Tammikuussa 2019 Korihait purki Dantzlerin valmentajasopimuksen ja pestasi Dantzlerin tilalle portugalilaisvalmentaja Pedro Nuno Monteiron.
30. toukokuuta Miikka Marttinen teki Korihaiden kanssa sopimuksen. Marttinen liittyi Korihaihin I-divisioona A:ssa pelaavan Jyväskylä Basketball Academyn riveistä. Samalla Korihait teki jatkosopimuksen oman kasvatin Roope Viinikkalan kanssa.
29. kesäkuuta Korihait ilmoitti tehneensä sopimukset takamies Emil Osmanu Djeenin sekä ensimmäisen ulkomaalaisvahvistuksen Bryan Colemanin kanssa.
16. heinäkuuta Korihait teki sopimukset takamiehien Topias Kuukkasen ja yhdysvaltalaisen Mario Edwardsin kanssa.
20. heinäkuuta Korihait teki sopimukset Mika Nuolivirran ja Brandon Conleyn kanssa.
29. heinäkuuta Korihait teki sopimuksen yhdysvaltalaisen Stephon Jelksin kanssa.
6. elokuuta Korihait teki jatkosopimuksen Marius van Andringan kanssa.
19. marraskuuta Korihait purki yhteisymmärryksessä Vesa-Pekka Laineen sopimuksen.
14. joulukuuta päävalmentaja Dantzler nosti 15-vuotiaan Aamos Nikulan edustusjoukkueeseen. Nikula debytoi samana iltana BC Nokiaa vastaan antaen yhden koriin johtaneen syötön.
21. joulukuuta Korihait teki sopimuksen Chris Jenkinsin kanssa.
12. tammikuuta 2019 Korihait nosti junioreista 15-vuotiaan Tommi Lehtosen edustusjoukkueeseen.
15. tammikuuta Korihait nosti junioreista Eemil Wahlbäckin edustusjoukkueeseen.
USS Neosho (AO-23)
USS Neosho (runkonumero AO-23) oli Yhdysvaltain laivaston Cimarron-luokan tankkeri.
Maritime Comission tilasi aluksen Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Kearnystä New Jerseystä, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1939 kumminaan Maritime Comissionin puheenjohtaja kontra-amiraali Emory S. Landin puoliso ja otettiin palvelukseen 7. elokuuta 1939 päällikkönään William E. A. Mullan.
Aluksen muutostyöt laivaston tankkeriksi saatiin 7. heinäkuuta 1941 päätökseen Puget Soundin laivastontelakalla, minkä jälkeen alus sai tärkeän tehtävän kuljettaa lentokoneiden polttoainetta Yhdysvaltain länsirannikolta Pearl Harboriin. Eräällä tällaisella matkalla alus saapui 6. joulukuuta Pearl Harboriin, missä se tyhjensi lastinsa Ford Islandin lentotukikohdan säiliöihin ja valmistautui paluumatkaan.
Seuraavana aamuna keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat iskivät. Aluksen päällikkö John S. Phillip johti aluksensa irti laiturista ja väisteli menestyksellisesti hyökkäyksiä, jotka keskittyivät Ford Islandin edustalle ankkuroituihin taistelulaivoihin. Kolme aluksen miehistönjäsentä haavoittui lentokoneiden tulessa.
Seuraavien viiden kuukauden aikana alus partioi lentotukialusosastojen mukana tai yksikseen, koska suojaavia aluksia ei ollut saatavana. Huhtikuun lopulla uhkasivat Australiaa ja Uutta-Seelantia alus liitettiin Task Force 17:ään. Meritiet dominioihin piti pitää kaikin keinoin avoinna ja alueita piti suojata.
Seuranneessa Korallimeren taistelussa alus tankkasi "USS Yorktownin" ja "USS Astorian" 6. toukokuuta, minkä jälkeen "Neosho" vetäytyi alueelta saattajanaan hävittäjä "USS Sims". Seuraavana päivänä kello 10 japanilainen lentokone havaitsi alukset uskoen löytäneensä lentotukialuksen saattjineen, minkä seurauksena aluksia vastaan hyökkäsi kaksi lento-osastoa. "Sims" upposi ja "Neoshoon" osui seitsemästi ja lisäksi yhden lentäjän ohjaama lentokone. Osumien seurauksena aluksen peräkansi oli tulessa ja alus oli vaarassa katketa. Aluksen ilmatorjunta ampui alas vähintään kolme lentokonetta.
"Neosho" pysyi pinnalla, kunnes Australian ilmavoimien ja Yhdysvaltain maavoimien lentokoneet havaitsivat sen. "USS Henley" saapui 11. toukokuuta kello 13 pelastamaan aluksen 123 eloonjäänyttä, minkä jälkeen tankkeri upotettiin tykkitulella.
Kalliokeuhkojäkälä
Kalliokeuhkojäkälä ("Lobaria scrobiculata") on keuhkojäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on kuivana kellanharmaa, kosteana tumman siniharmaa. Yläpinnalla on lisäksi harmaita tai rusehtavia usein toisiinsa sulautuneita laikkusoraaleja. Alapinta on ruskea ja karvainen. Liuskat ovat 1–3 senttimetriä leveitä. Kasvaa happamilla ja ravinteikkailla kallionjyrkänteillä ja lohkareilla sekä paljailla kivipinnoilla. Lajia tavataan lähes koko Suomessa.
Ira Koivu
Ira Koivu (o.s. "Huovinen", s. 1975 Rovaniemi) on suomalainen toimittaja, viestintäyrittäjä ja kolumnisti. Hän valmistui maisteriksi vuonna 2004 Helsingin yliopistosta pääaineenaan viestintä. Pro gradu -työssään hän pohti naisen representaatiota iltapäivälehtien kansissa. Koivu teki laajasta sivuaineestaan, kehitysmaatutkimuksesta kandidaatintyön vuonna 2002, joka selvitti Reilun kaupan imagoa.
Toimittajanuransa Koivu aloitti Länsiväylä-lehdessä vuonna 1996. Hän on ollut toimittajana Helsingin Sanomissa, Ilta-Sanomissa ja Trendi-lehdessä sekä toimituspäällikkönä Koti ja keittiö -lehdessä. Lisäksi hän on ollut vakituisena avustajana Tulva-lehdessä.
Vuosina 2010–2016 hän toimi Suomen kirjastoseuran viestintäpäällikkönä ja Kirjastolehden päätoimittajana. Vuonna 2016 Koivu irtisanoutui työstään Kirjastoseurassa toteuttaakseen pitkäaikaisen unelmansa omasta hevosesta ja yrityksestä. Suureen elämänmuutokseen liittyi myös elämäntapamuutos: Koivu jätti alkoholin kokonaan vuonna 2015 ja teki aiheesta kirjan "Vapaa viinistä – miten elämä muuttuu, kun pistää korkin kiinni" (Viisas elämä 2016).
Koivu myi asuntonsa Espoossa ja muutti tyttärensä, hevosen ja kissan kanssa Hämeenlinnaan, jossa hän perusti viestintätoimisto Muna vai Kana Oy:n keväällä 2018. Vuoden 2018 alusta hän aloitti Hämeen Sanomien kolumnistina.
Koivu oli mukana journalistien Faktana kiitos -koulukiertueella 2018. Koivu asuu Hämeenlinnassa tyttärensä (s. 2005) kanssa.
Lumijäkälät
Lumijäkälät ("Flavocetraria") on karpeiden heimoon kuuluva jäkäläläsuku. Ne ovat pensasmaisia ja kellanvihreitä. Liuskat ovat litteitä tai kouruisia. Suomessa on kaksi lumijäkälälajia.
Emil Krafth
Emil Henry Kristoffer Krafth (s. 2. elokuuta 1994 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja.
Krafth teki ensiesiintymisensä Allsvenskanissa 27. huhtikuuta 2012, kun hänen edustamansa Helsingborgs IF pelasi kotikentällään 1–1-tasapelin Mjällby AIF:ää vastaan. Krafth pelasi Helsingborgs IF:ssä yhteensä 76 pääsarjaottelua vuosina 2012–2015. Elokuussa 2015 hän siirtyi 0,5 miljoonan euron siirtosummalla italialaiseen Bolognaan.
Krafth pelasi ensimmäisen Serie A -ottelunsa 24. lokakuuta 2015 Bolognan voittaessa Carpin vieraissa 2–1. Hän oli avauskokoonpanossa, mutta joutui vaihtoon jo avausjaksolla säärivamman vuoksi. Vamma piti hänet sivussa seuraavat kahdeksan sarjaottelua. Yhteensä Krafth pelasi kaudella 2015–2016 neljä sarjaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa.
Toisella Bologna-kaudellaan 2016–2017 Krafth nousi joukkueen runkopelaajaksi. Hän pelasi 26 sarjaottelua, joista 16 avauskokoonpanossa. Kaudella 2017–2018 Krafth istui vaihtopenkillä edelliskautta enemmän. Hän aloitti kymmenen sarjaottelua, tuli kahdesti kentälle vaihdosta ja oli käyttämättömänä vaihtopelaajana 25 ottelussa.
Krafth pelasi ensimmäisen ottelunsa Ruotsin A-maajoukkueessa 17. tammikuuta 2014, kun Ruotsi voitti Moldovan ystävyysottelussa 2–1. Krafth pelasi kolmessa ottelussa lohkovaiheessa ja Italiaa vastaan pelatun jatkokarsinnan ensimmäisessä osassa, jonka Ruotsi voitti 1–0.
USS Neosho (1863)
USS Neosho oli Yhdysvaltain laivaston puurunkoinen yksitorninen Neosho-luokan jokimonitori. Aluksen suojana oli valurautapanssarointi.
Alus tilattiin James B. Eadsilta Union Iron Worksiltä Carondeletistä Montanasta, missä köli laskettiin kesällä 1862. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 13. toukokuuta Cairossa Illinoisissa päällikkönään John C. Febiger. Alus valmistui 1. heinäkuuta.
Alus saapui 14. heinäkuuta Cairoon ja edelleen 6. elokuuta Vicksburgiin aloittaen Mississippijoen liikenteen suojaamisen konfederaation ratsupartioilta ja tykistöltä.
Innerspeaker
Innerspeak on australialaisen psykedeelistä rock - musiikkia tuottavan yhtye Tame Impalan esikoisalbumi, jonka julkaisi Modular Records 21. toukokuuta 2010. Albumilta on julkaistu neljä singleä, "Solitude is Bliss", "Lucidity", "Expectation" ja "Why Wont You Make Up Your Mind?". Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti, sanoitti ja tuotti jokaisen albumin kappaleen Jay Watsonin ja Dom Simperin avustuksella, jotka soittivat rumpuja ja kitaraa kappaleilla "Solitude is Bliss", "The Bold Arrow of Time" ja "Runaway, Houses, City, Clouds".
Albumia edelsi yhtyeen vuonna 2008 julkaistu self-titled albumi Tame Impala, joka toi huomiota yhtyeelle. He nauhoittivat albumin melkein kokonaan Indijupissa, Australiassa heidän vuokraamassaan huvilassa vuoden 2009 kesällä. Albumin tyyli ottaa vaikutteita 60-luvun psykedeelisestä rock-musiikista ja albumin kansikuvan suunnitteli Leif Podhajsky.Albumi sai julkaisuaikanaan positiivista palautetta kriitikoilta ja se on saavuttanut yhtyeen kotimaassa, Australiassa kultalevyn aseman.
Pokémon Let’s Go Pikachu ja Let’s Go Eevee
Pokémon Let's Go Pikachu ja Let's Go Eevee () ovat Game Freakin kehittämiä ja Nintendon julkaisemia Pokémon-aiheisia roolipelejä. Pelit on julkaistu 16. marraskuuta 2018 Nintendo Switchille.
Pelit ovat eräänlainen yhdistelmä "Pokémon Yellow" ja "Pokémon Go" -pelejä, joissa pystyy käyttämään uutta Poképallon muotoista peliohjainta.
Currents
Currents on australialaisen psykedeelistä rock musiikkia tuottavan yhtye Tame Impalan kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Euroopassa Fiction Records 17. heinäkuuta 2015. Albumilta julkaistiin viisi singleä, tunnetuimpana "Let It Happen" tai "The Less I Know, The Better". Vuoden 2017 loppupuolella yhtye julkaisi "Currents B-Sides & Remixes" nimisen ep:n joka koostuu albumin b-puolista ja remixeistä
Yhtyeen laulaja ja multi-instrumentalisti Kevin Parker sävelsi, soitti, tuotti ja sanoitti jokaisen albumin kappaleen itse. Parker aloitti uuden albuminsa työstämisen vuonna 2012 edellisen Lonerism-albumin julkaisun jälkeen. Albumi kehittää edellisten albumien tyyliä eteenpäin ottamalla vaikutteita synth popista ja disco-musiikista. Albumin olisi alunperin pitänyt ilmestyä toukokuussa 2015 mutta julkaisupäivämäärää siirrettiin pari kuukautta viimeistelyiden takia. Albumin sanoitukset käsittelee ihmisen henkistä kasvamista ja Robert Beatty suunnitteli albumin kansikuvan.
Pop-laulaja Rihanna teki coverin kappaleesta "New Person, Same Old Mistakes" ja se julkaistiin hänen kahdeksannella studioalbumillaan vuonna 2016.
Albumi sai positiivista palautetta kriitikoilta, ja menestyi hyvin kotimaassaan Australiassa saavuttamalla platina-aseman. Albumi oli ehdolla parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinnosta vuoden 2016 Grammy-gaalassa.
Čalderanin taistelu
Čalderanin taistelu oli safavidien Persian Isma'il I:n ja Osmanien valtakunnan Selim I:n joukkojen välillä käyty taistelu lähellä Iranin ja Turkin nykyistä rajaa 23. elokuuta 1514. Taistelu päätyi musketein ja kanuunoin varustautuneen suuremman osmaniarmeijan voittoon. Safavidit menettivät vanhat tukialueensa Itä-Anatoliassa, minkä lisäksi osmanit valtasivat heidän pääkaupunkinsa Tabrizin. Sodat Persian ja osmanien välillä jatkuivat vielä vuosia Čalderanin taistelun jälkeen.
Osmanien valtakunnassa sulttaani Selim I oli syrjäyttänyt isänsä Bayezid II:n vuonna 1512 ja valtaan noustuaan hän käänsi osmanien valtakunnan leviämissuunnan aiemmasta lännestä kohti itää. Persdiassa olivat nousseet valtaan safavidit šaahi Isma'il I:n johdolla. Isma'il I oli kruunannut itsensä Tabrizissa ja valloittanut alueita Luoteis-Iranissa ja Azerbaidžanissa alueiltaan Irakista ja Iranin ylängöltä. Safavidit olivat šiialaisia ja heitä pidettiin uhkana sunnalaisille osmaneille. Selim I kokosikin yhteen suuren armeijan ja marssi kohti itää.
Taistelu Čalderanissa käytiin 23. elokuuta 1514. Taistelupaikka sijaitsee lähellä nykyistä Iranin ja Turkin rajaa Tabrizista luoteeseen. Selimin armeijaan sanotaan kuuluneen yli 100 000 miestä. Safavidien armeijassa oli vain noin 20 000–40 000 miestä. Osmanit olivat varustautuneet musketeilla ja kaanuunoilla, kun taas persialaisten sotaväki koostui enimmäkseen ratsuväestä. Tykistöä persialaisilla ei ollut lainkaan.
Taistelukentällä osmanien jalkaväki oli tehnyt rautaketjuilla toisiinsa yhdistyneistä vaunuista linnoituksen, jonka suojista heidän janitsaarinsa ja kenttätykistö saattoi ampua persialaisten joukkoja. Persialaisten kizilbaš-ratsuväki kärsi suuria tappioita onnistumatta murtamaan osmanien rivejä. Taistelun käännyttyä tappioksi Persian hallitsija Isma'il I pääsi vain vaivoin pakoon. Tarinan mukaan hän oli turhautuneena lyönyt miekallaan kanuunaa jättäen siihen syvän uurteen.
Osmanien tappiot Čalderanissa olivat noin 3 000 miestä ja safavidiern 6 000. Safavidien Persia menetti osmaneille safavidien vanhan tukialueen Itä-Anatoliasa, joka ei enää koskaan palautunut Persian käsiin. Osmanit marssivat myös safavidien pääkaupunki Tabriziin, josta safavidien oli pakko siirtää pääkaupunkinsa itään. Isma'il ei suuren tappionsa jälkeen enää koskaan johtanut joukkojaan taistelukentällä ja tappion muisto vaikutti myös häntä seuranneisiin hallitsijoihin. Osmaneja vastaan sovellettiin tulevaisuudessa suuren kenttätaistelun sijaan poltetun maan taktiikkaa ja huoltoreittien katkaisua. Sodat safavidien ja osmanien välillä jatkuivat vielä vuosia Čalderanin taistelun jälkeen ja esimerkiksi Tabriz ja Bagdad vaihtoivat omistajaa moneen otteeseen.
Nanipora kamurai
Nanipora kamurai on sulkakorallien laji, joka kuvattiin vuonna 2015 Zamamin saarelta Okinawasta, Japanista. Se on sukunsa ainoa laji. Molekyylisystemaattiset tutkimukset ovat osoittaneet, että se on läheistä sukua sinikorallille ("Heliopora"). Sinikoralli sukulaisineen oli fossiiliaineiston perusteella levinnyt maailmanlaajuisesti liitukaudella, joten sitä ja "Nanipora kamuraita" voidaan pitää elävinä fossiileina.
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018
Jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut 2018 olivat järjestyksessään kuudennet jalkapallon alle 17-vuotiaiden naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Uruguayssa 13. marraskuuta – 1. joulukuuta 2018. Hallitseva mestari Pohjois-Korea putosi puolivälierissä.
Loppuottelu pelattiin Estadio Charrúalla, Montevideossa Espanjan ja Meksikon välillä. Espanja voitti loppuottelun 2–1 ja saavutti ensimmäisen maailmanmestaruutensa.
Arvonta suoritettiin 30. toukokuuta 2018 Zürichissä.
Lohkosijoitus määräytyy seuraavasti:
Neliviiksimade
Neliviiksimade ("Enchelyopus cimbrius") on turskakalalaji.
Neliviiksimade kasvaa yleensä 30 cm, joskus 40 cm pitkäksi. Sen selkäpuoli on ruskea, vatsapuoli hopeanharmaa. Pitkulaisen ruumiin litteää takaosaa reunustaa eväreunus.
Neliviiksimadetta tavataan alueella, joka ulottuu itäisellä Atlantilla Norjasta, Grönlannista ja Islannista Brittein saarten eteläpuolelle ja Biskajanlahden pohjoisosaan, Pohjanmerelle ja Itämeren eteläosaan. Atlantin länsireunalla sitä tavataan Grönlannista Meksikon pohjoisosiin. Se voi elää 20-900 metrin syvyydessä, mutta pysyttelee yleensä 20-50 metrin välillä.
Fallout 76
Fallout 76 on Bethesda Game Studiosin kehittämä toimintaroolipeli. Peli on julkaistu 14. marraskuuta 2018 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xboxille.
Se paljastettiin 30. toukokuuta 2018, jolloin julkaistiin pelin ensimmäinen traileri ja ilmoitettiin kuultavan lisätietoja E3 2018 -messuilla. Bethesdan Todd Howard kertoi pelin sisältävän ainoastaan verkkomoninpelin ja ilmoitti julkaisupäiväksi 14. marraskuuta 2018.
Peli sijoittuu "Fallout" -sarjan maailmaan.
Peli on esiosa kaikille sarjan aiemmille peleille ja sijoittuu Länsi-Virginiaan, jossa sijaitsee pelin nimikkoholvi 76.
Peli sijoittuu vuoteen 2102, 25 vuotta ydintuhon jälkeen, Länsi-Virginiassa sijaitsevaan Vault 76:een, joka avataan ensimmäistä kertaa sitten ydinsodan. Holvi poikkeuksellisesti on yksi niistä harvoista, jota ei käytetty Vault-Tecin salaperäisiin kokeisiin, vaan se tarjosi suojan 500 ihmiselle. Pelaaja ottaa ohjat yhdestä Vault 76:n asukkaasta, ja lähtee matkalle ulos uuteen maailmaan saatuaan tehtävän holvin valvojalta ().
Peli sai Muropaketin arvostelussa 2,5 tähteä viidestä.
Arkkipiispan palatsi (Nikosia)
Arkkipiispan palatsi () on Kyproksen ortodoksisen kirkon arkkipiispan palatsi Nikosian kaupungissa Kyproksen saarella.
Arkkipiispan palatsin rakennutti arkkipiispa Makarios III vuosina 1956–1960. Sen vieressä sijaitsee vanha arkkipiispanpalatsi, joka on rakennettu vuonna 1730.
Palatsi sijaitsee Nikosian vanhassakaupungissa eli kaupunginmuurien sisäpuolella Plateía Archiepiskópou Kyprianoú -aukiolla. Uusi palatsi edustaa uusbysanttilaista tyyliä. Rakennus toimii arkkipiispan virka-asuntona. Sen lisäksi siinä sijaitsevat arkkihiippakunnan toimisto ja kirjasto. Vanhassa palatsissa toimivat Kyproksen kansatieteellinen museo sekä Kansallisen taistelun museo.
Heti rakennusten vieressä sijaitsee Pyhän Johannes Teologin katedraali, joka on Kyproksen kirkon arkkipiispanistuin. Uuden palatsin edessä on Makarios III:n patsas.
Panagía Chrysopolítissan kirkko
Panagía Chrysopolítissan kirkko ( eli Παναγία Χρυσοπολίτισσα, "Panagía Chrysopolítissa"), myös Pyhän Kyriaken kirkko (Αγία Κυριακή, "Agía Kyriakí"), on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Páfoksen kaupungissa Kyproksen saarella.
Kirkko on rakennettu 1200-luvulla samannimisen varhaiskristillisen, 300-luvulla rakennetun basilikakirkon paikalle. Basilikakirkko oli saaren suurin ja alun perin seitsemänlaivainen. Myöhemmin se muutettiin viisilaivaiseksi. Kirkon lähellä sijaitsi piispan palatsi. Arabit tuhosivat rakennukset 600-luvulla. Nykyisin paikalla oleva kirkko on pienempi ja edustaa tyypillistä bysanttilaista kirkkotyyppiä. Alkuperäinen basilika oli omistettu ”Kultakaupungin Neitsyt Marialle” ("Panagía Chrysopolítissa"), ja samaa nimeä käytetään myös nykyisestä kirkosta, joka on oikeammin omistettu Pyhälle Kyriakelle ("Agía Kyriakí"). Kirkko on nykyisin katolisen ja anglikaanisen seurakunnan käytössä.
Kirkon ympärillä on arkeologinen alue, joka kuuluu antiikin Pafoksen arkeologisiin alueisiin. Alueella on basilikakirkon raunioita sen eri rakennusvaiheista, sekä piispan palatsin raunioita ja kolmannen, latinalaisvallan aikaisen katolisen kirkon rauniot. Rakennuksista on säilynyt niiden perustuksia, pylväitä sekä lattiamosaiikkeja. Alueella on myös pylväs, johon Pafoksessa käynyt apostoli Paavali legendan mukaan sidottiin ruoskimista varten.
Pyhän Johannes Teologin katedraali
Pyhän Johannes Teologin katedraali () on ortodoksinen kirkko Nikosian kaupungissa Kyproksen saarella. Se on Kyproksen arkkihiippakunnan katedraali eli piispanistuin ja Kyproksen ortodoksisen kirkon pääpaikka.
Katedraali on rakennettu vuonna 1662 ja omistettu Johannes Teologille. Sen paikalla oli varhaisempi, 1300-luvulla rakennettu Pyhälle Johannekselle omistettu benediktiiniläisluostarin kirkko. Uusi kirkko säilyi luostarikäytössä, kunnes siitä tehtiin katedraalikirkko 1700-luvulla.
Katedraali sijaitsee Nikosian vanhassa kaupungissa eli kaupunginmuurien sisäpuolella Plateía Archiepiskópou Kyprianoú -aukiolla. Se on yksilaivainen ja suhteellisen pieni, ja edustaa frankkilais-bysanttilaista tyyliä. Kirkko on ulkopuolelta suhteellisen yksinkertainen, mikä on osmanivallan ajan perua, mutta koristeltu sisäpuolelta puukaiverruksin, kultauksin, seinämaalauksin ja ikonein. Katto on sisäpuolelta tynnyriholvattu. Kirkon vieressä sijaitsee Arkkipiispan palatsi.
Kirkko juhlii vuosittain 8. toukokuuta ja 26. syyskuuta.
Pyhän Lasaruksen kirkko
Pyhän Lasaruksen kirkko ( eli Άγιος Λάζαρος, "Ágios Lázaros") on ortodoksinen kirkko Lárnakan kaupungissa Kyproksen saarella. Se on omistettu Pyhälle Lasarukselle, ja siellä on tämän perimätiedon mukainen viimeinen hautapaikka.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 900 vanhemman kirkon paikalle. Se puolestaan oli rakennettu Lasaruksen hautapaikkana pidetylle paikalle. Perimätiedon mukaan Lasarus, jonka Jeesus herätti kuolleista, tuli lähetystyöhön Kyprokselle, ja hänestä tuli Lárnakan paikalla sijainneen Kitionin kaupungin ensimmäinen piispa. Näin kaupungista tuli Lasaruksen toinen ja viimeinen hautapaikka. Kirkon rakennutti Bysantin keisari Leo VI. Se on kunnostettu 1600-luvulla. Kirkko kärsi tuhoja osmanivallan aikana, mutta on kunnostettu jälleen tämän jälkeen.
Kirkko sijaitsee vanhan Lárnakan eteläosassa Plateía Agíou Lazárou -aukiolla. Kirkko edustaa bysanttilaista tyyliä, mutta siinä on lukuisia myöhempiä lisäyksiä. Muun muassa kellotorni on myöhemmältä ajalta ja läntistä tyyliä. Katossa on kolme kupolia. Lasaruksen hauta on kirkon alla. Kirkon lähellä toimii bysanttilainen museo.
Azealia Banksin diskografia
Tämä on räppäri Azealia Banksin diskografia.
Mätäskorallit
Mätäskorallit ("Cladocora") on kivikorallien suku. Se luokiteltiin aiemmin heimoon Faviidae, mutta siirrettiin maljakoralleihin (Caryophylliidae) ja luetaan nykyään ryhmään "Scleractinia incertae sedis". Lajeja tavataan 1–480 metrin syvyydestä.
Mätäskoralleihin kuuluu neljä lajia:
Sansibarin lippu
Sansibarin lippu otettiin käyttöön 9. tammikuuta 2005. Se on trikolori, jonka värit ovat sininen, musta ja vihreä. Lipun vasemmassa yläkulmassa on Tansanian lippu.
Sansibar oli osa Omanin ja Masqatin sulttaanikuntaa, joka käytti punaista lippua vuodesta 1698 lähtien. Majid Bin Said julisti Sansibarin itsenäiseksi sulttaanikunnaksi 2. marraskuuta 1856, mutta uutta lippua ei otettu käyttöön. Punainen lippu pysyi käytössä myös protektoraattiaikana. Kun Sansibar julistautui itsenäiseksi Britanniasta 10. joulukuuta 1963, lippuun lisättiin vihreä ympyrä, jonka sisällä oli kaksi keltaista neilikkaa. 12. tammikuuta 1964 John Okello syöksi Sansibarin sulttaanin vallasta ja otti Sansibarin ja Pemban kansantasavallan lipuksi käyttöön trikolorin, jonka värit olivat musta, keltainen ja sininen. 29. tammikuuta valtion lipuksi vaihdettiin trikolori, jonka värit olivat musta, sininen ja vihreä. Kyseinen lippu, joka perustui Afro-Shirazi -puolueen lippuun, oli itsenäistymisen jälkeisessä Sansibarissa pisimpään käytössä ollut lippu. 26. huhtikuuta 1964 Sansibar yhdistyi Tanganjikan kanssa ja ne muodostivat nykyisen Tansanian valtion, jolloin vanha lippu poistettiin käytöstä.
Jussi Kuusiniemi
Jussi Kuusiniemi (s. 30. lokakuuta 1996) on suomalainen autourheilija.
Kuusiniemi aloitti uransa kotimaan karting-radoilla. Menestystä seurasi jo nuorena ja vuosikymmenen vaihtuessa, maailman huippuja vastaan kilpailemaan tottunut Kuusiniemi oli vakiinnuttanut paikkansa suomalaisen kartingin terävimmällä huipulla. Määrätietoinen karting-ura huipentui Pohjoismaiden mestaruuteen vuonna 2012.
Kilpa-autoihin Kuusiniemi siirtyi vuonna 2015. V1600-luokan Mini Onea ajamalla heltisi palkintopallisijoitus jo ensimmäisessä kisassa ja myöhemmin kaudella saavutetut paalupaikka, kisan voitto ja yhteensä neljä palkintopallisijoitusta takasivat lopulta neljännen sijan Suomen mestaruussarjassa sekä Vuoden Tulokas -tittelin kisaorganisaatiolta.
V1600-luokassa annetut näytöt poikivat sopimuksen Composit Motorsportin talliin, Italian Clio Cupiin kaudelle 2016. Paalupaikka heti toisessa kilpailussa Misanossa ja toinen paalupaikka muutama kisa myöhemmin Vallelungan radalla kertoivat jälleen omaa kieltään Kuusiniemen nopeudesta, mutta muutoin epäonnisissa merkeissä sujuneen kauden jälkeen Kuusiniemi palasi Suomeen kilpailemaan, nyt Porsche GT3 Cupiin.
Kausi 2017 päättyi AKK:n Mestareiden Illassa Jussi Kuusiniemen tyhjentäessä palkintopöydän pokaaleista. Hyvinkään Urheiluautoilijoita edustava Kuusiniemi vei nimiinsä niin kotimaisen FTCC-mestaruuden Porsche GT3 -luokassa, kuin Pohjois-Euroopankin mestaruuden Porsche GT3 NEZ -sarjassa. Eikä ihme – Kuusiniemi seisoi palkintopallilla kauden jokaisena kilpailuviikonloppuna.
Menestyksekkään kauden 2017 jälkeen, siirtyminen Keski-Euroopan radoille oli jälleen edessä. Nyt sopimus syntyi Saksan TCR-sarjaan ja autoksi valikoitui VW Golf GTI TCR. Kilpaa ajetaan jälleen maailmanluokan moottoriradoilla Saksassa, Tšekissä, Itävallassa ja Hollannissa.
Suomen alle 17-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue
Suomen alle 17-vuotiaiden naisten jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea alle 17-vuotiaiden kansainvälisellä tasolla. Joukkue sijoittui kolmanneksi Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 ja lunasti paikkansa saman vuoden maailmanmestaruuskilpailuissa ensimmäistä kertaa.
Abdoulaye Ascofaré
Abdoulaye Ascofaré (20. huhtikuuta 1949 Gao) on malilainen elokuvaohjaaja.
Ascofaré opiskeli Neuvostoliiton elokuvakorkeakoulussa VGIK:ssa ja työskenteli Malin radiossa vuoteen 1978. Sen jälkeen hän opetti Bamakon Kansallisessa taidekorkeakoulussa ja teki useita lyhytelokuvia. Ascofaré on ohjannut ja käsikirjoittanut pitkän elokuvan "Faraw! Une mère des sables" (1996). Se on yhteen päivään tiivistetty, fyysisesti intensiivinen kertomus köyhyyden kanssa kamppailevasta perheenäidistä.
Pensaskorallit
Pensaskorallit ("Dendrophyllia") on kivikorallien suku. Lajeja tavataan maailmanlaajuisesti trooppisissa ja lauhkeissa vesissä 1–900 metrin syvyydestä.
Timo Mähönen
Timo Mähönen (17. helmikuuta 1960 Karhula – 28. toukokuuta 2018 Kotka) oli suomalainen kuvataiteilija ja Kotkan valokuvakeskuksen toiminnanjohtaja. Mähönen toimi taiteilijana 1980-luvun alkupuolelta saakka. Hänen kookkaat värimaalauksensa ovat niittäneet mainetta eri puolilla Eurooppaa. Mähönen työskenteli paitsi yksin, myös sellaisissa kokoonpanoissa kuten Taideahtaajat ja Jätkät.
Timo Mähönen oli Kotkan valokuvakeskuksen toiminnanjohtaja. Mähönen oli myös yksi keskuksen perustajista.
Maurice Delafosse
Maurice Delafosse (20. joulukuuta 1870 Sancergues – 13. marraskuuta 1926 Pariisi) oli ranskalainen kielitieteilijä ja historioitsija. Hän oli erikoistunut Länsi-Afrikan historiaan, kansatieteeseen ja kieliin.
Delafosse opiskeli Pariisin Itämaisten kielten koulussa ja vietti kaksi vuotta Pohjois-Afrikassa. Vuodesta 1894 lähtien hän työskenteli siirtomaavirkailijana ja piirin komendanttina Norsunluurannikolla ja Ranskan Sudanissa, Ranskan konsulina Monroviassa ja Ranskan Länsi-Afrikan siiviliasian päällikkönä. Delafosse nimitettiin Ubangi-Šarin kuvernööriksi vuonna 1918, mutta huonon terveytensä takia hän kieltäytyi virasta ja palasi Ranskaan. Hän työskenteli Itämaisten kielten koulun professorina vuodesta 1921.
Delafosse on kirjoittanut joukon historiallisia teoksia, jotka toimivat perustana myöhemmille tutkimuksille. Niiden joukossa on kolmiosainen "Le Haut Sénégal-Niger" (1912), joka kuvaa nykyisen Malin historiaa ja kansoja. Delafosse harjoitti Afrikan kielten historiallis-vertailevaa tutkimusta ja laati yksittäisten kielten kuvauksia. Tieteellistä merkitystä on varsinkin hänen mandelaisten kielten tutkimuksillaan.
Hamadoun Dicko
Hamadoun Dicko (1924 Diona – 12. helmikuuta 1964 Kidalin lähellä) oli malilainen poliitikko.
Dicko syntyi fulbekylän päällikön perheeseen. Hän opiskeli Douentzassa, Moptissa, Bamakossa ja Dakarin William Ponty -koulussa. Vuodesta 1947 lähtien Dicko työskenteli opettajana Bafoulabéssa ja Kolokanissa.
Dicko valittiin Ranskan Sudanin edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen vuosina 1951 ja 1956. Hän kuului Fily Dabo Sissokon Parti progressiste soudanais -puolueeseen. Vuosina 1956–1958 Dicko toimi Ranskan hallituksen alivaltiosihteerinä ja valtiosihteerinä.
Sissokon liityttyä Union soudanaise – Rassemblement démocratique africain -puolueeseen vuonna 1959 Dicko perusti lyhytikäisen oppositiopuolueen nimeltä Parti du régroupement du Soudan. Hänet pidätettiin yhdessä Sissokon ja Kassoum Tourén kanssa Malin frangin käyttöönottoa seuraneen mellakan jälkeen vuonna 1962. Heidät tuomittiin kuolemaan vallankaappausyrityksestä syytettyinä, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Kolmikko teloitettiin heidän ollessaan vankilassa Kidalissa.
Gabonin kansalliskirjasto
Gabonin kansalliskirjasto (; ) on Gabonin pääkaupungissa Librevillessä toimiva kansalliskirjasto. Se on perustettu marraskuussa 1969. Kansalliskirjastolla on ollut vapaakappaleoikeus vuodesta 1971 ja se on painotuoteiden ISBN-/ISSN-numeroinnista vastaava taho maassaan. Kansalliskirjasto on hallinnollisesti Gabonin kansallisarkiston, kansalliskirjaston ja dokumentoinnin hallinnon () alainen yksikkö. Kansalliskirjastolla ja sitä valvovalla hallinnolla on sama postiosoite.
YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan mukaan Madagaskarin aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) lukutaitoisia oli 88,5 prosenttia (vuonna 2012).
Fermín IV
Fermín IV Caballero Elizondo (s. joulukuu 1974) on meksikolainen rap-artisti. Hän on Control Machete -ryhmän perustaja.
Alexander Brott
Alexander Brott (14. maaliskuuta 1915 Montreal – 1. huhtikuuta 2005 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja pedagogi. Hän opiskeli McGillin konservatoriossa ja Juilliard Schoolissa. Vuonna 1939 hän sai työpaikan McGillin yliopistosta, jossa hän perusti oppilaitoksen oman kamariorkesterin. Vetäydyttyään muista tehtävistään yliopistossa vuonna 1980 hän jatkoi yhä orkesterin johtamista, vuodesta 1989 yhdessä poikansa Boris Brottin kanssa. Vuoden 2004 lopussa orkesterin johtaminen siirrettiin kokojnaan pojan vastuulle.
Brott oli Montrealin sinfoniaorkesterin konserttimestari vuosina 1945–1958 ja välillä avustava kapellimestari. Hän myös toimi vuosina 1965–1981 Kingstonin sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana. Hänen oma sävellystuotantonsa kattaa toistasataa teosta. Hän sai kolme kunniatohtorin arvoa ja pääsi Kanadan ritarikunnan jäseneksi (1979).
Boris Brott
Boris Brott (s. 14. maaliskuuta 1944 Montreal) on kanadalainen kapellimestari ja viulisti. Hän on Alexander Brottin poika.
Brott debytoi viulistina viisivuotiaana. Hän toimi Toronton sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina vuosina 1963–1965. Myöhemmin hän johti Northern Sinfoniaa (Newcastle-upon-Tyne, 1964–1968), Lakeheadin sinfoniaorkesteria (1968–1972), Reginan sinfoniaorkesteria (1971–1972), (1972–1979) ja a (1976–1983). Hän oli myös Hamiltonin filharmonikkojen taiteellisena johtajana ja kapellimestarina vuosina 1969–1992.
Carnegie Hall -debyyttinsä Brott teki vuonna 1987, jolloin hänestä myös tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri. Vuonna 1989 hänestä tuli McGillin yliopiston kamariorkesterin toinen kapellimestari. Hän perusti Brott-musiikkifestivaalin ja National Academy Orchestran (NAO).
USS Osage (1863)
USS Osage oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen Neosho-luokan jokimonitori.
Alus tilattiin James B. Eadsilta Union Iron Worksiltä Carondeletistä Montanasta. Alus laskettiin vesille 13. tammikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 10. heinäkuuta Cairossa Illinoisissa virkaatekevänä päällikkönään Joseph P. Couthany.
Alus lähti Cairosta partiomatkalle Red Riverille ja osallistui retkiin Black ja Wachita joille 29. helmikuuta - 5. maaliskuuta 1864. Lisäksi alus osallistui 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta retkeen ylös Red Riveriä aina Alexandriaan Louisianaan, minkä aikana se osallistui 14. maaliskuuta Fort De Russyn valtaukseen.
Alus siirrettiin 1. helmikuuta 1865 West Gulfin saartolaivueeseen, jonka mukana se osallistui 28. maaliskuuta hyökkäykseen Sapnish Fortiin Mobilessa Alabamassa. Seuraavana päivänä alus upposi osuttuaan torpedoon Blakely Riverillä Alabamassa. Hylky nostettiin ja myytiin huutokaupalla New Orleansissa 22. marraskuuta 1867.
Au Pairs
Au Pairs oli brittiläinen post-punk-yhtye, joka perustettiin Birminghamissa vuonna 1978. Yhtye julkaisi esikoisstudioalbuminsa "Playing with a Different Sex" vuonna 1981, joka sijoittui muun muassa Britannian albumilistan sijalle 33. He julkaisivat toisen ja viimeisen studioalbuminsa "Sense and Sensuality" vuonna 1982, ja seuraavana vuonna yhtye hajosi.
Au Pairs esiintyi Ruisrockissa vuonna 1982.
USS Ozark (1863)
USS Ozark oli Yhdysvaltain laivaston yksitorninen jokimonitori.
Alus tilattiin George C. Besteriltä Peoriasta Illinoisista. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 18. helmikuuta virkaatekevänä päällikkönään George W. Brown.
Alus osallistui 12. maaliskuuta - 22. toukokuuta 1864 retkeen ylös Red Riveriä Alexandriaan Louisianaan. Alus poistettiin palveluksesta 24. heinäkuuta 1865 Mound Cityssä Illinoisissa ja myytiin 29. marraskuuta.
USS Chickasaw (1864)
USS Chickasaw oli Yhdysvaltain laivaston Milwaukee-luokan monitori.
Alus tilattiin Thomas G. Gaylordilta St. Louisista Montanasta. Alus laskettiin vesille 10. helmikuuta 1864 ja siirrettiin 8. toukokuuta Mound Cityyn Illinoisiin, missä se otettiin palvelukseen 14. toukokuuta virkaatekevänä päällikkönään J. Fitzpatrick.
Palvelukseenoton jälkeen alus partioi Mississippi-joella 30. kesäkuuta saakka, minkä jälkeen se purjehti New Orleansiin. Alus liittyi 9. heinäkuuta West Gulfin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 5. elokuuta amiraali Farragutin alaisuudessa voittoisaan Mobilenlahden taisteluun. Taistelussa alukseen osui yksitoista kranaattia. Lisäksi alus osallistui hyökkäyksiin Fort Gainesiin 6. elokuuta ja Morganiin 13. elokuuta. Alus viipyi Mobile Bayn alueella 3. heinäkuuta 1865 asti, jolloin se lähti jokea alas New Orleansiin.
Saavuttuaan määränpäähänsä 6. heinäkuuta alus poistettiin palveluksesta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 "USS Samsoniksi", mutta alkuperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta. Alus myytiin 12. syyskuuta 1874 New Orleansissa.
Kolttien perinnetalo
Kolttien perinnetalo (kolttasaameksi "Nuõrttsaa’mi Ä’rbbvuõttpõrtt") on Inarin Sevettijärven kylässä sijaitseva museo, joka kertoo kolttasaamelaisten historiasta ja perinteistä. Se toimii saamelaismuseo Siidan alaisuudessa.
Perinnetalo on vanha kolttatalo. Petsamon kolttaväestön jouduttua evakkoon sotien vuoksi menetetyiltä kotiseuduiltaan rakennutti valtio Inarin kunnan itäosiin heille useita vastaavantyyppisiä taloja 1940-luvun lopulla. Sevettijärven kylään sijoitettiin pääasiassa Suonikylän kolttia, ja heille rakennettiin yhteensä 52 kolttatilaa. Alun perin Kirakkajärvelle rakennettu Perinnetalo on yksi näistä sodanjälkeisistä tyyppitaloista, joiden suunnittelussa huomioitiin myös kolttien rakennusperinnettä. Sen yhteyteen kuului myös varastorakennus. Tila jäi kuitenkin asuttamatta. Tyhjillään ollut tuparakennus siirrettiin nykyiselle paikalleen 1990-luvun alussa.
Perinnetalon perusnäyttelyyn kuuluvat esineet, filmit, valokuvat ja tekstit kertovat Sevettijärvi-Näätämö -alueen kolttien historiaa. Perinnetalossa on myös museomyymälä, jossa myydään kolttasaamelaisia käsitöitä sekä kirjallisuutta.
Perinnetalon yhteydessä toimii myös ulkomuseo, jonka saamelaismuseo Siida on pystyttänyt talon pihapiiriin. Siinä on rekonstruoitu Suonikylän aikainen kolttien kesäpaikka tupineen ja niliaittoineen.
USS Manhattan (1863)
USS Manhattan oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1863 vesille laskettu yksitorninen Canonicus-luokan monitori.
Perine, Secor and Company New Yorkista valmisti aluksen Joseph Coldwellin telakalla Jersey Cityssä New Jerseyssä. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta 1863 ja otettiin palvelukseen 6. kesäkuuta 1864 New Yorkin laivastontelakalla päällikkönään J. W. A. Nicholson.
Välittömästi palvelukseenoton jälkeen alus purjehti Meksikonlahdelle, missä se liittyi Farragutin laivasto-osastoon. Osaston mukana alus osallistui 5. elokuuta voitokkaaseen Mobilenlahden taisteluun, jossa se muodosti kolmen muun monitorin "USS Tecumsehin", "USS Winnebagon" ja "USS Chickasaw'n" kanssa suojasi osaston puurunkoisia aluksia Fort Morganin tykkitulelta.
Alus kohtasi taistelussa konfederaation törmäyskeulalla varustetun ironclad aluksen "CSS Tennesseen", jonka antautumisen se vastaanotti. Konfederaation laivaston antaudutua aluksen tykit tulittivat Fort Morgania konfederaation viimeistä tukikohtaa alueella. Linnake antautui 23. elokuuta.
Marraskuussa alus siirtyi New Orleansiin ja edelleen Red Riverin suulle, missä se viipyi aina toukokuuhun 1865. Alus palasi New Orleansiin, missä se makasi elokuusta alkaen reserviin sijoitettuna ankkurissa. Alus nimettiin 15. kesäkuuta 1869 uudelleen "USS Neptuneksi" ja alkeperäinen nimi palautettiin 10. elokuuta.
Vuonna 1870 alus siirrettiin Key Westiin, missä se oli hetken ankkurissa. Alus jatkoi matkaansa Philadelphiaan, missä se modernisoitiin 1872-1873. Alus palautettiin 19. marraskuuta 1873 palvelukseen ja se palasi Key Westiin osallistuakseen laivaston sotaharjoituksiin ennen matkan jatkamista Pensacolaan.
Alus lähti 25. huhtikuuta 1876 Floridan länsirannikolta Port Royaliin Etelä-Carolinaan. Alus partioi rannikon edustalla kesäkuuhun 1877, jolloin se lähti Norfolkiin Virginiaan. Vuotta myöhemmin alus hinattiin Jamesjokea ylös ja se ankkuroitiin Brandoniin. Alus siirrettiin 1881 City Pointiin ja edelleen 1888 Richmondiin. Lopulta alus siirrettiin Philadelphiaan, jossa se makasi ankkurissa League Islandilla aina vuosisadan vaihteeseen. Alus poistettiin laivastoluettelosta 14. joulukuuta 1901 ja myytiin 24. maaliskuuta 1902.