hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nurmoo – Huuto lakeudelta
Nurmoo – Huuto lakeudelta on Harri J. Rantalan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2009. Sen pääosissa näyttelevät Eerik Kantokoski, Anna Alkiomaa, Oskari Katajisto, Kalevi Haapoja ja Panu Mikkola.
On kesä 1939 ja pienessä Nurmon maalaiskylässä suunnitellaan kansainvälistä painiottelua. Painijoukkue vetäytyy kapteeninsa Erkin johdolla harjoituksiin lakeudelle. Myös kylän tytöt saapuvat lakeudelle ja majoittuvat joen vastarannalle. Erkki kokee elämänsä rakkauden kaupunkilaisopiskelija Annan kanssa. Kesä kuluu painiessa, maataloustöitä tehdessä ja Annan kouluttamisessa emännäksi. Syksyn saapuessa kaikki kuitenkin muuttuu.
Nurmo oli 1930-luvulla maailman paras pitäjä painissa. Olympiamenestyksen myötä nurmolaiset alkoivat suunnitella ottelua muuta maailmaa vastaan. Valmisteluitakin ehdittiin tehdä, kunnes maailmanpoliittinen tilanne kärjistyi syksyllä 1939 ja maaottelu muuta maailmaa vastaan jäi vain legendaksi.
Elokuva kuvattiin kesällä 2008 Nurmossa ja Ilmajoella.
"Nurmoo – Huuto lakeudelta" kutsuttiin kaikkiaan 33 festivaalille 18 maassa.Diploma of the Jury
Honourable Mention
Honourable Mention
"Nurmoo" sai elokuvateatteriensi-iltansa Seinäjoella Bio Marilyn 1:ssä 16. lokakuuta 2009. Elokuvaa esitettiin elokuvateattereissa seitsemässä kaupungissa yhteensä 45 näytöstä.
Elokuva oli ensi-iltaviikollaan näkyvästi esillä kotimaisessa mediassa. Useat lehdet, TV ja radio uutisoivat elokuvasta.
"Nurmoo" oli ensimmäinen suomalainen näytelmäelokuva, joka sai ensi-illan itsenäisessä Kosovossa. Ensi-ilta 7. elokuuta 2009 Prizrenin elokuvajuhlilla keräsi paikalle 650 hengen yleisön. Paikalla ensi-illassa olivat myös elokuvan ohjaaja Harri J. Rantala, suomen Kosovon suurlähetystön edustajat ja Tampereen elokuvajuhlien johtaja. Ensi-iltayleisössä oli myös useita suomalaisia ja saksalaisia KFOR-sotilaita.
Ensi-ilta oli näkyvästi esillä myös kosovolaisessa mediassa.
"Nurmoo"-elokuvasta kirjoitettiin festivaalimenestyksen myötä yli sata lehtijuttua ja elokuva oli myös laajasti esillä useilla TV- ja radiokanavilla ympäri maailmaa.
Elokuvasta kirjoitettiin muun muassa "Varietyssä" ja "Chicago Sun-Timesissa". Kotimaassa lehdistö ja sähköinen media seurasivat tiiviisti elokuvan valmistumista kuvauksista ensi-iltaan.
"Ilkan" päätoimittaja Matti Kalliokoski omisti 18. lokakuuta 2009 pääkirjoituksensa elokuvalle. Kalliokosken mukaan "Suomessa on ainutlaatuista, että puolen tunnin mittainen lyhytelokuva kasvaa tällaisiin mittoihin. Siihen on kuitenkin yksinkertainen selitys: Nurmoo - Huuto lakeudelta on hyvä elokuva. Se on tiukasti paikallinen, mutta kohoaa myös yleisempiin mittoihin ja merkityksiin."
Taiteenkeskustoimikunnan Arsis-lehdessä 3/2009 oli laaja artikkeli elokuvan kansainvälisestä festivaalilevityksestä.
"Nurmoo" julkaistiin DVD:llä 8. kesäkuuta 2012. DVD:llä on lisäksi myös Rantalan aiempi lyhytelokuva "Mutalan raitilla" (2005).
Mestrino
Mestrino on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu runsaat 11 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 19,30 km. Väestötiheys on 592 asukasta/km (2015).
Mestrinon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Arlesega, Lissaro.
Mestrinon naapurikunnat ovat Campodoro, Grisignano di Zocco (VI), Rubano, Saccolongo, Veggiano, Villafranca Padovana.
Campodoro
Campodoro on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 12 kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu vajaat 3 000. Sen pinta-ala on 11,16 km. Väestötiheys on 241 asukasta/km (2015).
Campodoron kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Bevadoro, Torrerossa.
Campodoron naapurikunnat ovat Camisano Vicentino (VI), Grisignano di Zocco (VI), Mestrino, Piazzola sul Brenta, Villafranca Padovana.
Limena
Limena on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 6 kilometriä Padovasta pohjoiseen. Kunnassa asuu noin 8 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 15,04 km. Väestötiheys on 529 asukasta/km (2015).
Limenan naapurikunnat ovat Curtarolo, Padova, Piazzola sul Brenta, Vigodarzere, Villafranca Padovana.
Piazzola sul Brenta
Piazzola sul Brenta on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 15 km Padovasta luoteeseen. Kunnassa on asukkaita runsaat 11 000. Sen pinta-ala on 41,38 km. Väestötiheys on 272 asukasta/km (2015).
Piazzolan kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Carturo, Isola Mantegna, Presina, Tremignon, Vaccarino.
Piazzolan naapurikunnat ovat Camisano Vicentino (VI), Campo San Martino, Campodoro, Curtarolo, Gazzo, Grantorto, Limena, San Giorgio in Bosco, Villafranca Padovana.
Ammoniummetavanadaatti
Ammoniummetavanadaatti (NHVO) on ammonium- ja metavanadaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään katalyyttinä, analyyttisenä ja valokuvausreagenssina sekä värjäyksessä.
Huoneenlämpötilassa ammoniummetavanadaatti on valkoista kiinteää ainetta, joka liukenee melko huonosti veteen. Paremmin se liukenee ammoniakkiin ja etanoliamiiniin ja dietanoliamiiniin. Kuumennettaessa se alkaa hajota 70 °C:n lämpötilassa ja lopullisesti se sulaa ja hajoaa 200 °C:n lämpötilassa.
Koska ammoniummetavanadaatti liukenee suhteellisen heikosti veteen, voidaan sitä valmistaa saostamalla. Tämä tapahtuu alkalimetallin metavanadaattisuolan esimerkiksi natriummetavanadaatin, ja ammoniumkloridin tai ammoniumsulfaatin välisellä reaktiolla.
Ammoniummetavanadaattia käytetään katalyyttinä, divanadiinipentoksidin valmistuksessa, valokuvien kehittämisessä reagenssina, villan värjäyksessä peittausaineena, valmistettaessa musteita ja keltaisia zirkonium- ja vanadiinioksidipohjaisia väriaineita, vanadiinin metallurgiassa ja kemiallisessa analyysissä.
Abano Terme
Abano Terme on kylpyläkaupunki ja kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 10 km Padovasta lounaiseen. Kunnassa asuu noin 20 000 ihmistä, ja sen pinta-ala on 21,57 km.
Abano Termen kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Feriole, Giarre, Monteortone, Monterosso.
Abano Termen naapurikunnat ovat Albignasego, Due Carrare, Maserà di Padova, Montegrotto Terme, Padova, Selvazzano Dentro, Teolo, Torreglia.
River-luokka (fregatti)
River-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 151 aluksen muodostama fregattiluokka, jonka alukset laskettiin vesille 1941–1944. Luokan alukset oli suunniteltu saattueiden sukellusveneidentorjunta-aluksiksi Pohjois-Atlantille.
Pääosa luokan aluksista palveli Britannian kuninkaallisessa laivastossa ja Kanadan laivastossa, mutta näiden lisäksi aluksia palveli Australian laivastossa, Vapaan Ranskan laivastossa, Alankomaiden laivastossa ja sodan päätyttyä Etelä-Afrikan laivastossa. Kymmenen Kanadassa valmistettua alusta siirrettiin Yhdysvaltain laivastolle täydentämään saattajien puutetta ennen kuin Yhdysvaltain oma telakkateollisuus pystyi paikkaamaan tarpeen. Aluksista kuitenkin ainoastaan kaksi otettiin palvelukseen ja loput kahdeksan liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon sekä Kanadan laivastoon. Australiassa rakennettiin kaksitoista alusta, joista neljän piirustuksia muutettiin. Viimeisenä valmistunut "HMAS Diamantina" on Queensland Maritime Museumissa museoaluksena.
Toisen maailmansodan päätyttyä alukset päätyivät ympärimaailmaa sotilas- ja siviilikäyttöön. Kanadan laivaston "HMCS Stormontin" osti Aristoteles Onassis, joka muutti sen loistojahdiksi nimellä "Christina O".
Alukset suunnitteli William Reed, jonka lähtökohtana oli pitkätoimintasäde sekä Black Swan -luokan sluuppien saavuttama sukellusveneidentorjuntakyky. Alusten tuli samalla olla halpoja ja nopeita valmistaa normaaleilla kaupallisilla telakoilla. Aluksissa käytettiin hyväksi Flower-luokan korveteista saatuja valmistuskokemuksia. Luokan piirustuksia käytettiin suunniteltaessa Yhdysvaltain laivaston Tacoma-luokan aluksia, joista osa sittemmin palveli Kuninkaallisessa laivastossa Colony-luokan fregatteina.
Alusten runkorakenne oli käytössä myös Kuninkaallisen laivaston Loch-luokan fregateissa ja edelleen Bay-luokan fregateissa.
Britteinsaarilla valmistettujen River-luokan fregattien kölit laskettiin 1941–1943 ja ne valmistuivat 1942–1944. Valmistuneissa aluksissa viidessä oli turbiinimoottorit ja muissa kaksi Flower-luokassa käytettyä konetta. Aluksista 24 ensimmäisen polttoainevaranto oli ainoastaan 440 tonnia, mutta miinanraivauskaluston poistamisen sekä sisärakenteiden uudelleensuunnittelun jälkeen polttoainatäyttö saatiin kasvatettua 646 tonniin.
"HMS Helmsdalen" Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin korvattiin Squid-heittimellä ja samalla vähennettiin syvyyspommien määrää 54:ään. Alusten keveää 20 millimetrin ilmatorjuntaa vahvennettiin osalla aluksista jopa 12:een.
Teolo
Teolo on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 15 kilometriä Padovasta lounaiseen. Kunnassa asuu runsaat 9 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 31,11 km. Väestötiheys on 291 asukasta/km (2015).
Kuntaan kuuluu 12 kylää: Bresseo, Castelnuovo, Feriole, Monteortone, Monterosso, Praglia, San Benedetto, San Biagio, Teolo, Tramonte, Treponti, Villa. Teolon kunnan keskus on samanniminen kylä, mutta kunnan virastotalo sijaitsee Trepontin kylässä.
Teolon naapurikunnat ovat Abano Terme, Cervarese Santa Croce, Galzignano Terme, Rovolon, Saccolongo, Selvazzano Dentro, Torreglia, Vo'.
Valtionperintö
Valtionperintö (aiemmin kruununperintö) tarkoittaa valtion oikeutta ottaa perintö itselleen, kun vainajalla ei ole perillisiä eikä hän ole testamentillakaan määrännyt omaisuudestaan. Valtion oikeuksia perintöihin valvova Valtiokonttori voi kuitenkin luovuttaa omaisuuden osittain tai kokonaan vainajan läheiselle henkilölle, vainajan viimeiselle asuinkunnalle ja perittävän kiinteistön myös kiinteistön sijaintikunnalle. Jos jäämistön perunkirjoitusarvo on yli 750 000 euroa, päätöksen omaisuuden luovuttamisesta tekee valtioneuvosto.
Valtionperinnöstä säädetään perintökaaren (40/1965)  5 luvussa ja Ahvenanmaan maakunnan osalta Ahvenanmaan itsehallintolain (1144/1991)  63 pykälässä. Ahvenanmaalla vakinaisesti asuneen henkilön perintö menee maakunnalle paitsi maakunnan ulkopuolinen omaisuus, joka menee valtiolle ellei sitä tarvita kuolinpesän velkojen kattamiseen.
Kun ilman perillisiä oleva henkilö kuolee ja hänellä on testamentti, on testamentti annettava tiedoksi Valtiokonttorille. Jos testamenttia ei ole, tehdään kuolemasta kirjallinen ilmoitus Valtiokonttoriin ja se valitsee kuolinpesälle pesänhoitajan.
Valtiokonttorin tekemään omaisuuden luovuttamista koskevaan päätökseen haetaan muutosta hallinto-oikeudelta ja sen antamaan ratkaisuun korkeimmalta hallinto-oikeudelta, jos se myöntää valitusluvan. Valtiolla on myös oikeus moittia perittävän tekemää testamenttia nostamalla kanne kuuden kuukauden kuluessa testamentista tiedon saatuaan.
Vuonna 2009 Valtiokonttorille ilmoitettiin 570 henkilöstä, jotka olivat kuolleet ilman perillisiä. Heistä 343 henkilöltä löytyi testamentti. Kuolinpesistä 40 oli sellaisia, ettei niistä jäänyt omaisuutta jaettavaksi. Valtiolle tuli omaisuutta 154 pesästä yhteensä 19,8 miljoonaa euroa, josta kunnille luovutettiin 10,1 ja yksityisille 3,3 miljoonaa euroa. Valtiolla pysytettiin omaisuutta (rahaa, asuntoja, kiinteistöjä) yhteensä 6,4 miljoonan euron verran. 2000-luvulla on valtioneuvoston päätettäväksi vietyjä asioita ollut vuosittain 1–9 kappaletta.
Juristioikeus
Juristioikeus on historiallinen nimitys, joka tarkoittaa lainoppineiden oikeutta eli juristien tieteelliseen toimintaan tai tuomioistuinten oikeuskäytäntöön perustuvia oikeusnormeja. Tällaisilla oikeusnormeilla on sitovaa oikeudellista merkitystä vain silloin, kun pitkäaikainen käyttö on vakiinnuttanut ne tavanomaiseksi oikeudeksi. Juristioikeus syntyi roomalaisen oikeuden piirissä noin 150 eaa. – 250 jaa., jolloin sen loivat käytännön oikeuskysymyksiin hyvin perehtyneet lainoppineet ().
Dotaatio
Dotaatio (, palkita myötäjäisillä) tarkoittaa useaa eri asiaa
Cervarese Santa Croce
Cervarese Santa Croce on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 14 kilometriä Padovasta länteen. Kunnassa asuu vajaat 6 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 17,52 km. Väestötiheys on 328 asukasta/km (2015).
Kuntaan kuuluu kolme kylää: Cervarese, Fossona, Montemerlo. Kunnan virastotalo sijaitsee Fossonan kylässä.
Cervaresen naapurikunnat ovat Montegalda (VI), Montegaldella (VI), Rovolon, Saccolongo, Teolo, Veggiano.
Allan Hjelt
Karl Allan Hjelt (11. kesäkuuta 1885 Littoinen – 6. huhtikuuta 1945 Suomenlahti) oli suomalainen konsuli ja liikemies, joka keräsi huomattavan omaisuuden ensimmäisen maailmansodan ajan pörssikeinottelussa, mutta menetti sen suurimmaksi osaksi 1920-luvulla. Hjelt oli eräässä vaiheessa Suomen kolmen–neljän rikkaimman miehen joukossa.
Hjeltin vanhemmat olivat Karl Edrik Hjelt ja Olga Wilhelmina Borchardt. Hänen isänsä omisti Turussa toimineen "Åbo Klädesfabrik" (Turun Verkatehdas) -nimisen tekstiilitehtaan ja oli sen toimitusjohtaja. Allan Hjelt opiskeli Suomessa, Saksassa, Alankomaissa ja Ruotsissa valmistuen tekstiili-insinööriksi. Hänestä tuli Åbo Klädesfabrikin toimitusjohtaja 1916.
Hjelt perusti 1916 Helsinkiin kiinteistöalalla toimineen "Ab Centralgatan Oy:n" yhdessä arkkitehti Eliel Saarisen kanssa. Yritys osti kiinteistöjä Saarisen suunnitteleman Helsingin rautatieaseman ympäristöstä tulevan Keskuskadun alueelta. Samana vuonna Hjelt perusti myös pörssimeklariyhtiö "Ab Allan Hjelt & Co. Oy:n".
Ensimmäisen maailmansodan aikana Venäjän ruplaan sovellettiin yliarvostettua pakkokurssia ja Venäjän sotatarviketeollisuuden suuren tavarakysynnän takia Suomeen virtasi runsaasti ruplia, jotka Suomen Pankki joutui vaihtamaan markoiksi. Tämä rahavirta ja Suomessa länsikaupan tyrehtymisen takia vallinnut tavarapula johtivat inflaatioon ja keinotteluun sijoittajien etsiessä rahoilleen tuottavia sijoituskohteita. Keinotteluraha kanavoitui erityisesti valuuttakauppaan ja Helsingin pörssin kautta osakkeisiin. Suomeen perustettiin vuosina 1916–1917 kuusi uutta liikepankkia ja osakemarkkinat lähtivät voimakkaaseen nousuun vuoden 1916 jälkipuoliskolta alkaen. Osakkeiden kurssit kääntyivät laskuun vasta vuoden 1919 jälkeen.
Hjelt oli yksi tänä keinotteluaikana rikastuneista liikemiehistä; muita vastaavia olivat esimerkiksi Victor Hoving, Aleko Lilius, Amos Anderson ja Moses Skurnik. Heistä vain Amos Anderson onnistui säilyttämään omaisuutensa.
Vuonna 1918 Hjelt hankki omistukseensa yhdessä kolmen norjalaisen liikekumppanin kanssa Suomessa toimineen norjalaisomisteisen metsäteollisuusyhtiö Ab W. Gutzeit & Co:n. Myöhemmin samana vuonna Hjelt liikekumppaneineen myi suuressa yrityskaupassa omistuksensa yhtiössä Suomen valtiolle.
Hjelt menetti suurimman osan omaisuudestaan vuonna 1925, kun hänen omistamansa "Ab Allan Hjelt & Co." teki vararikon. Samoihin aikoihin Hjelt alkoi myydä suomalaisen metsäteollisuuden tuotteita Italiaan perustamansa "Italo-Finlandese"-nimisen vienti- ja tuontiliikkeen kautta, jolla oli toimipisteet Helsingissä ja Milanossa. Vuonna 1924 Hjeltistä tuli myös Italian pääkonsuli Suomessa.
Hjelt toimi vielä toisen maailmansodan aikana Suomen kauppaneuvottelijana asemapaikkanaan Suomen Sveitsin-suurlähetystö Bernissä.
Hjelt oli 1917 mukana perustamassa Åbo Akademin säätiötä. Hjelt peri isältään taidekokoelman, jota hän sitten kartutti suomalaisten taiteilijoiden, kuten Akseli Gallen-Kallelan töillä. Hjelt lahjoitti suurimman osan taidekokoelmastaan perustamansa "Allan & Bo Hjeltin taidesäätiön" kautta Åbo Akademille ja osan myös Serlachiuksen taidemuseolle Mäntässä.
Allan Hjelt oli naimisissa kaksi kertaa:
Veggiano
Veggiano on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 12 kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu vajaat 5 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 16,24 km. Väestötiheys on 289 asukasta/km (2015).
Veggianon kuntaan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Santa Maria, Trambacche.
Veggianon naapurikunnat ovat Cervarese Santa Croce, Grisignano di Zocco (VI), Mestrino, Montegalda (VI), Saccolongo.
Pohjanmaan liitto
Pohjanmaan liitto on yksi Suomen kahdeksastatoista (1.1.2011 alkaen) maakunnan liitosta. Liitto on kuntayhtymä, jonka jäsenenä on Pohjanmaan maakuntaan kuuluvat 1.1.2011 alkaen 16 kuntaa: Isokyrö, Kaskinen, Korsnäs, Kristiinankaupunki, Kruunupyy, Laihia, Luoto, Maalahti, Mustasaari, Närpiö, Pedersöre, Pietarsaari, Uusikaarlepyy, Vaasa, Vähäkyrö ja Vöyri.
Pohjanmaan liiton virastoa johtaa maakuntajohtaja Kaj Suomela. Virasto sijaitsee Vaasassa.
Liiton päätehtävät ovat alueiden kehittäminen ja maakuntakaavoitus. Liitto hohtaa ja koordinoi Pohjanmaalla tehtävää kehittämistyötä, jolla luodaan edellytykset maakunnan tasapainoiselle kehittymiselle ja taloudelliselle kasvulle. Aluekehittämistoimia rahoitetaan sekä kansallisella että EU:n rahoituksella. Suunnitteluviranomaisena liitto huolehtii maakuntakaavan laatimisesta ja kaavan pitämisestä ajan tasalla. Lisäksi liitto valvoo jäsenkuntiensa etuja eri asioissa ja hoitaa suomenkielisen väestön kulttuuriasioita. Liitto osallistuu myös monenlaisten kansainvälisten asioiden ja yhteyksien hoitoon Pohjoismaissa, Itämeren alueella, EU:ssa ja Euroopassa.
Pohjanmaan liitto
Galzignano Terme
Galzignano Terme on kylpyläkaupunki ja kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 15 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu runsaat 4 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 18,15 km. Väestötiheys on 241 asukasta/km (2015).
Galzignanon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluu lisäksi Valsanzibion kylä.
Galzignano Termen naapurikunnat ovat Arquà Petrarca, Baone, Battaglia Terme, Cinto Euganeo, Monselice, Montegrotto Terme, Teolo, Torreglia, Vo'.
Rovolon
Rovolon on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 15 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu noin 5 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 27,56 km. Väestötiheys on 180 asukasta/km (2015).
Rovolonin kuntaan kuuluu neljä kylää: Bastia, jossa sijaitsee kunnan virastotalo, Carbonara, Lovolo ja Rovolon.
Rovolonin naapurikunnat ovat Albettone (VI), Barbarano Vicentino (VI), Cervarese Santa Croce, Montegaldella (VI), Mossano (VI), Nanto (VI), Teolo ja Vo’.
Siege
Siege oli Massachusettsista tuleva hardcore punk/thrashcore/grindcore -yhtye joka perustettiin 1982. Siege oli aktiivinen 1980-luvun Bostonin hardcore tapahtumassa. Yhtye hajosi 1985, mutta palasi 1991 ja hajosivat lopullisesti 1992.
Torreglia
Torreglia on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 14 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu runsaat 6 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 18,75 km. Väestötiheys on 329 asukasta/km (2015).
Torreglian kunnan keskus on samanniminen kylä. Se muodostuu kahdesta eri kylästä, kukkulalla sijaitsevasta Yli-Torregliasta ja Ala-Torregliasta, joka sijaitsee tasangolla. Kuntaan kuuluu lisäksi Luviglianon kylä.
Torreglian naapurikunnat ovat Abano Terme, Galzignano Terme, Montegrotto Terme, Teolo.
Helsingin kaupungin ympäristöpalkinto
Helsingin kaupungin ympäristöpalkinto on Helsingin kaupungin jakama tunnustus arvokkaasta työstä ympäristön hyväksi. Vuodesta 2008 lähtien jaetun palkinnon on saanut kahdeksan eri toimijaa. Palkinnolla Helsingin kaupunki kiinnittää huomiota ympäristöasioihin ja ongelmia lievittäviin esimerkkeihin.
Kilpailulla on vuosittain vaihtuva teema. Perustelut käydään läpi Helsingin kaupungin ympäristölautakunnassa. Kaupungin ympäristökeskus tekee ympäristölautakunnalle tiivistelmän palkitsemisesityksistä.
Vuoden 2008 voittaja oli Työ ja Toiminta ry. Yhdistys työskenteli kierrätyksen ja sosiaalisen toiminnan parissa. Yhdistys kykeni yhdistämään toiminnassaan ympäristö- ja sosiaalisektorien hyvät vaikutukset. Työ & Toiminta ry oli erikoistunut sähkö- ja elektroniikkaromun kierrätykseen ja yhdistys edisti jätelain hengen mukaisesti laitteiden uudelleenkäyttöä. Työ & Toiminta ry:n toiminta paransi etenkin tietokoneiden elinkaareen liittyvää materiaalitehokkuutta selvästi.
Vuonna 2009 aiheena oli ilmastonmuutos, sen hidastaminen ja mahdollisuudet varautua ilmastonmuutokseen. Kilpailun voitti City Car Club, joka on vaihtoehto autojen yksityisomistukselle. Helsingin kaupungin ympäristökeskuksen palkintoperusteissa mainittiin, että yhteiskäyttökerhon seurauksena yksityisautojen määrä Helsingissä on vähentynyt. Palkitun esimerkin mukainen yhteiskäyttö vähentää luonnon kuormitusta ja tehostaa autojen hyödyntämistä.
Vuonna 2010 teemana oli Itämeri, jonka kärsii vakavasta rehevöitymisestä. Voittaja oli IHA-Lines Oy Helsinki Cruises. Yhtiö oli tehnyt vapaaehtoisia investointeja ympäristöhaittojen minimoimiseksi ja rakentanut uuden ympäristöystävällisen laivan. Uudesta laivasta ei pääse Itämereen lainkaan jätevesiä ja laivassa on oma lisäjärjestelmä harmaille vesille, jotka pumpataan maihin puhdistettavaksi. Kansainvälinen merenkulkujärjestö IMO on tehnyt esityksen täyskiellon saamiseen jätevesien Itämereen laskemiselle. Laki on tulossa voimaan 2018.
Vuonna 2011 teemana oli ruoka ja ympäristöystävällisyys. Palkinnon sai Dodo ry työstään kaupunkiviljelyn edistämisen parissa.
Vuonna 2013 palkinto myönnettiin Luonnontieteellisen keskusmuseon Kasvimuseon intendentti  Arto Kurtolle Helsingin kasvien kartoittamisen eteen tehdystä työstä.
Vuonna 2015 palkinnon sai tekniikan tohtori Juhani Pirinen, joka on työskennellyt valtakunnallisten hometalkoiden päällikkönä.
Vuonna 2017 palkinto jaettiin kahdelle taholle, ruoka-annoksia välittävälle ResQ Club Oy:lle sekä tekstiilikierrätysyritys Recci:lle. Palkinnon teema oli kiertotalous. ResQ Club pyrkii vähentämään ruokahävikkiä ja Recci kehittää tekstiilien kierrätysmenetelmiä.
Leopold Lerche
Ernst Leopold Lerche (15. helmikuuta 1877 Helsinki – 28. marraskuuta 1927 Hyvinkää) oli suomalainen liikemies.
Lerchen vanhemmat olivat senaattori Fredrik Lerche ja Mary Maynard. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Lerche toimi liikemiehenä Helsingissä. Hän oli muun muassa A. Parviainen & Co:n johtaja vuodesta 1908 ja Nobels Petroleumimport Ab:n (vuodesta 1920 Aktiebolaget Nobel Standard i Finland, myöhemmin Oy Esso Ab) toimitusjohtaja. Lerche oli Helsingin kaupunginvaltuutettuna 1916–1918.
Lerche johti vuodesta 1906 Ab M. G. Stenius -nimistä maayhtiötä yhdessä Julius Tallbergin, K. H. Renlundin ja rakennusmestari Joh. Hohanssonin sekä maisteri Sigurd Steniuksen kanssa. Vuonna 1895 perustettu yhtiö oli alkanut rakentaa Haagan huvilakupunkia Huopalahden rautatieaseman ympäristöön. Yhtiö hankki maata Haagasta, Meilahdesta ja 1910 Munkkiniemestä. Yhtiön osakkaana ollut arkkitehti Eliel Saarinen laati yhtiön maa-alueiden kehittämistä varten Munkkiniemi-Haaga-kaupunkisuunnitelman 1910–1915. Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen rakentamisen taantuma esti kuitenkin suunnitelman toteutumisen eräitä pieniä osia lukuun ottamatta.
Vuonna 1915 Lerche oli perustamassa osakeantien järjestelyyn erikoistunutta Emissiooniosakeyhtiö-nimistä sijoitusyhtiötä yhdessä Axel Ehrnroothin, J. K. Paasikiven, Otto Stenrothin ja Julius Tallbergin kanssa. Erik von Frenckell toimi uuden yhtiön toimitusjohtajana. Yhtiö toimi vaihtelevalla menestyksellä vuoteen 1924 saakka.
Samana vuonna Lerche, kenkätehtailija Emil Aaltonen ja Kansallis-Osake-Pankin Tampereen-konttorin johtaja Juhani Arajärvi perustivat Tampereelle Oy Lokomo Ab nimisen metallialan yrityksen joka aloitti höyryveturien valmistamisen.
Lerchen omistama Finska Finans Ab osti syksyllä 1918 Hjalmar Linderiltä tämän Suomessa olleen omaisuuden Mustion kartanolinnaa ja yhtä puuhiomoa lukuun ottamatta. Lerchen yhtiön omistukseen siirtyi tässä kaupassa Lohjan selluloosatehtaan omistanut Lohjan Selluloosa Oy mutta hän myi osuutensa tässä yhtiössä vuoteen 1919 mennessä. Vuonna 1920 Lerche perusti Ab Svartå Bruk Oy:n jatkamaan Mustion tehtaiden toimintaa ja toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1927 saakka.
Lerche omisti 1908–1917 Puotilan kartanon ja tämän jälkeen hän omisti vuodesta 1916 Sköldvikin kartanon Porvoon maalaiskunnassa sekä vuodesta 1918 alkaen puolet Linderiltä hankitusta Kytäjän kartanosta, toisen puolen omisti Nobel-Standard-yhtiö, jonka toimitusjohtaja Lerche oli. Lerchen perheen kaupunkiasuntona oli vuodesta 1901 lähtien Itäinen Puistotie 7:ssä sijainnut Villa Kleineh.
Lerche oli naimisissa vuodesta 1899 Olga Maria Matilda Adelina Parviaisen kanssa; säveltäjä Nils Lerche (1905–1986) oli heidän poikansa. Lerche kuoli 50-vuotiaana sydänkohtaukseen Kytäjällä ollessaan lähdössä jänismetsälle.
Vo’
Vo' on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 20 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu runsaat 3 000. Sen pinta-ala on 20,42 km. Väestötiheys on 165 asukasta/km (2015).
Vo'n kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluuvat lisäksi seuraavat kylät: Boccon, Cortelà, Vo' Vecchio, Zovon.
Vo'n naapurikunnat ovat Agugliaro (VI), Albettone (VI), Cinto Euganeo, Galzignano Terme, Lozzo Atestino, Rovolon, Teolo.
Alexandra Salmela
Alexandra Salmela (o.s. Balážová, s. 7. marraskuuta 1980 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialaissyntyinen kirjailija. Hän asuu Suomessa ja kirjoittaa suomeksi ja slovakiksi.
Salmela on valmistunut teatteridramaturgiksi Bratislavan teatterikorkeakoulusta sekä suomen kielen ja kirjallisuuden maisteriksi Kaarlen yliopistosta Prahasta.
Salmelan ensimmäinen suomeksi kirjoittama romaani "27 eli kuolema tekee taiteilijan" ilmestyi vuonna 2010. Se voitti Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Kaiharin kulttuuripalkinnon. Teos oli myös Finlandia-palkintoehdokas. Salmelan ehdokkuus herätti keskustelua, sillä hän ei ole Suomen kansalainen, kuten palkinnon säännöt edellyttivät. Myöhemmin Suomen Kirjasäätiö poisti kansalaisuusvaatimuksen säännöistä.
Vuonna 2013 Salmelalta ilmestyi satukirja "Kirahviäiti ja muita hölmöjä aikuisia". Kirja julkaistiin samanaikaisesti myös Slovakiassa. Se oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. Salmelan toinen romaani, "Antisankari", ilmestyi syyskuussa 2015.
Cinto Euganeo
Cinto Euganeo on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 20 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu noin 2 000. Sen pinta-ala on 19,70 km. Väestötiheys on 103 asukasta/km (2015).
Kuntaan kuuluuvat seuraavat kylät: Cinto Euganeo, Faedo, Fontanafredda, jossa sijaitsee kunnan virastotalo, Valnogaredo.
Cinto Euganeon naapurikunnat ovat Baone, Galzignano Terme, Lozzo Atestino, Vo'.
Captain-luokka (fregatti)
Captain-luokka oli toisessa maailmansodassa palvellut Britannian Kuninkaallisen laivaston fregattiluokka, jonka muodostivat 78 Yhdysvalloissa valmistettua saattuehävittäjää. Alukset laskettiin vesille 1942–1943 ja ne luovutettiin Britannialle osana lend-lease-sopimusta, minkä jälkeen ne luokiteltiin uudelleen fregateiksi. Alukset palvelivat saattueiden suojana, sukellusveneiden torjunnassa sekä rannikkoliikenteen valvonnassa. Luokan alukset oli kerätty kahdesta eri Yhdysvaltain laivaston saattuehävittäjäluokasta: 32 Evarts-luokan alusta ja loput 46 Buckley-luokasta.
Sodan päätyttyä lähes kaikki jäljellä olevat alukset palautettiin Yhdysvaltoihin, millä yritettiin osaltaan pienentää maksettavia kuluja.
Amiraliteetti päätti nimetä alukset Trafalgarin taistelussa vara-amiraali Horatio Nelsonin alaisuudessa taistelleiden laivan päälliköiden mukaan. Alusten määrän lisääntyessä valintakriteeriä jouduttiin laajentamaan vanhempiinkin aluksen päälliköihin. Luokan aluksista 66 varustettiin nimellä, jota ei ollut aiemmin käytetty laivaston aluksilla, ja ainoastaan kahdeksan aluksista nimettiin jo ensimmäisessä maailmansodassa käytetyllä nimellä – "HMS Lawford", "HMS Louis", "HMS Manners", "HMS Moorsom", "HMS Mounsey", "HMS Narborough", "HMS Pasley" ja "HMS Seymour". Loput neljä – "HMS Rupert", "HMS Torrington", "HMS Holmes" ja "HMS Fitzroy" – olivat olleet joko useampaan kertaan tai jo aiemmin käytössä.
Lozzo Atestino
Lozzo Atestino on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 25 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu runsaat 3 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 23,97 km. Väestötiheys on 132 asukasta/km (2015).
Lozzo Atestinon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Chiavicone, Lanzetta, Valbona.
Lozzo Atestinon naapurikunnat ovat Agugliaro (VI), Baone, Cinto Euganeo, Este, Noventa Vicentina (VI), Ospedaletto Euganeo, Vo'.
Audi S3
Audi S3 on saksalaisen Volkswagen-konserniin kuuluvan Audin hatchback-tyylinen henkilöautomallisto. Auto perustuu Audi A3 -sarjaan.
Ensimmäisen sukupolven S3 rakennettiin samalle pohjalevylle Volkswagen Golf IV:n, Audi TT:n, Seat Leónin ja Škoda Octavian kanssa. Auton moottorina käytettiin 1,8-litraista rivi-4 20v turboahdettua moottoria. Moottorista oli tarjolla kaksi tehoversiota: 210 hv ja 225 hv.
Toisen sukupolven S3:ssa käytettiin Volkswagen Groupin kaksilitraista TFSI-moottoria, josta oli viritetty 195 kW (265 hv). Quattro-nelivedon avustamana S3:nen kiihtyy 0-100km/h 5,7 sekunnissa ja saavuttaa 250 km/h nopeuden (elektronisesti rajoitettu).
Huhtikuussa 2008 Audi julkaisi S3:sta Sportback-version (8PA). Tuolloin Audi päivitti vuonna 2006 julkaistun kolmiovisen S3:n.
Pitkis-Sport
Pitkis-Sport on liikuntaleiri ja joukko liikuntaan liittyviä tapahtuma, jonka järjestää Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu ry. Tapahtumien tarkoituksena on tutustuttaa lapsia ja perheitä eri liikuntalajien saloihin ja siten viihtymään liikunnan parissa.
Pitkis-tapahtumissa liikkuu vuosittain noin 15 000 lasta, nuorta ja aikuista. Pitkis-Sportille osallistuu kävijöitä jo kolmessa eri sukupolvessa. Sukupolvelta toiselle siirtyvä liikunnallinen perintö on osoituksena Pitkis-tapahtumien tarpeesta ja hyvistä järjestelyistä.
SVUL:n Satakunnan piirin leiritoiminta alkoi jo 1950-luvulla Kokemäellä, kun raviradalla järjestettiin nuorten yleisurheiluleirejä. Varsinainen leiritoiminta Pitkäjärvellä alkoi 1963, kun järjestettiin ensimmäinen nuorisojohtajakurssi leirin muodossa. Alkuvuosina nimenä oli Pitkäjärven leiri ja vuonna 1976 otettiin käyttöön Pitkis-Sport liikuntaleiri. 1988 on ollut ainoa vuosi, jolloin Pitkäjärvellä ei leiriä pidetty, silloin järjestettiin Satakunnan kisat Porissa ja Pitkis-Sport oli osa sitä tapahtumaa. Suuren urheilujärjestöjen rakennemuutoksen aikana v. 1993 vanhat SVUL:n (Suomen Valtakunnan urheiluliitto) piirit lakkautettiin ja piirejä yhdistettiin. Samalla SVUL Satakunta ja SVUL Varsinais-Suomi yhdistettiin ja perustettiin Lounais-Suomen Liikunta ja Urheilu ry, joka jatkoi samoja tehtäviä, nyt vain uuden nimen alla. Pitkis-Sportin ympärille on muodostunut jo suuri Pitkis-liikuntaperhe, jota kehitetään jatkuvasti.
Montegrotto Terme
Montegrotto Terme on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 11 kilometriä Padovasta lounaaseen. Kunnassa asuu runsaat 11 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 15,25 km. Väestötiheys on 743 asukasta/km (2015).
Montegrotto Termen kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Mezzavia, Turri.
Montegrotto Termen naapurikunnat ovat Abano Terme, Battaglia Terme, Due Carrare, Galzignano Terme, Torreglia.
Kultavatsatikka
Kultavatsatikka ("Colaptes punctigula") on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Panaman itäosasta Etelä-Amerikan pohjoisosaan ja Amazoniaan aina Bolivian luoteisosaan, itäiseen Peruun ja Brasilian Mato Grossoon. Lajista tunnetaan kuusi alalajia. Pieter Boddaert kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1783.
Andienkultatikka
Andienkultatikka ("Colaptes rupicola") on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Ecuadorin eteläosasta Andien rinteitä Peruun, Boliviaan, Pohjois-Chileen ja Argentiinan luoteisosaan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Alcide d'Orbigny kuvaili lajin holotyypin Bolivian la Pazin Sicasicasta vuonna 1840.
Chilenkultatikka
Chilenkultatikka ("Colaptes pitius") on Etelä-Amerikassa elävä tikkalintu, joka kuuluu kultatikkojen ("Colaptes") sukuun. Chilenkultatikkaa tavataan lähes yksinomaan Chilessä, jossa se on maan yleisin tikkalaji.
Chilenkultatikan pituus on 32–34 senttiä. Selkäpuoli on tummanruskea ja sitä kirjovat vaaleanruskeat ja kellertävänruskeat hapsut, jotka ovat kullakin yksilöllä hieman erilaiset. Hapsut luovat höyhenykseen epäsäännöllisen aaltomaisen ristikkokuvion. Vatsa, kaula ja rinta ovat vaaleanharmaat tai ruskeankeltaiset, ja niitä kirjovat vastaavanlaiset ristikkokuviot. Lisäksi päässä on kellanruskea alue, joka ulottuu nokan tyvestä poskiin. Takapuoli on valkoinen ja siipien alapinnat ovat keltaiset. Silmät ovat kirkkaankeltaiset muilla paitsi poikasilla.
Chilenkultatikasta tunnistetaan kaksi alalajia: "C. p. pitius" ja "C. p. cachinnans". "C. p. cachinnans" -alalajin rinnan ristikkokuviot ovat paksumpia ja se on kooltaan hieman toista alalajia suurempi. Lisäksi sen pyrstö on kokoon suhteutettuna pienempi. Chilenkultatikka muistuttaa jonkin verran kuubankultatikkaa. Molempien lajien koirailta puuttuu muille kultatikkojen suvun koiraille tyypillinen punainen alue höyhenyksestä. Kuubankultatikasta poiketen chilenkultatikalla on kuitenkin tumma päälaki ja tiheämpi kuvionti rinnassa.
Chilenkultatikkaa tavataan lähes yksinomaan Chilessä, mutta joitakin lintuja on löydetty myös Argentiinasta. Se on Chilen yleisin tikkalaji. Chilessä laji elää maan etelä- ja keskiosissa ja Argentiinassa aivan maan länsirajalla. "C. p. pitius" -alalajin levinneisyys ulottuu keskisessä Chilessä sijaitsevasta Coquimbosta etelään Ayséniin, kun taas "C. p. cachinnans" elää etelämpänä. Sen levinneisyys ulottuu Chiloén saarelta ja Llanquihuin alueelta Magallanesin alueelle maan eteläosiin.
Chilenkultatikkaa tavataan rannikkoalueilta aina Andien esivuoristoon jopa 2 000 korkeuteen saakka. Lajin elinympäristöä ovat avoimilla tasangoilla sijaitsevat pensaikot, kuivat ja kiviset kukkula-alueet ja etelänpyökkejä ("Nothofagus") kasvavat avoimet metsät sekä metsänreunat. Laji liikkuu myös maatalousalueilla, mutta välttää liikkumista syvällä laajoissa metsissä.
Chilenkultatikkoja näkee yleensä pareittain, mutta pesintäajan lopussa myös perheryhminä. Lajin ravinto koostuu hyönteisistä ja niiden toukista, etenkin muurahaisista. Se etsii ravintonsa maasta pensaiden ja mullan seasta. Se nakuttelee myös puita ja poimii sieltä löytyneet hyönteiset kielellään. Silloin kun lintu ei ruokaile, se yleensä istuu puussa. Chilenkultatikkoja jää usein petolintujen kuten patagonianhiirihaukan ja amerikantuulihaukan saaliiksi.
Chilenkultatikka kaivaa pesäkolonsa yleensä jyrkälle rinteelle, törmälle tai kalliolle. Puunrunkoon se kovertaa pesän vain harvoin. Naaras munii pesäkoloon 5–6 munaa.
Herttatöyhtöpoimija
Herttatöyhtöpoimija ("Hemicircus canente") on eteläaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Intiasta Bangladeshiin, Myanmariin, Thaimaahan, Kambodžaan ja Kotšin-Kiinaan. René-Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin Myanmarin Pegusta vuonna 1830.
Suomutöyhtöpoimija
Suomutöyhtöpoimija ("Hemicircus concretus") on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu eteläisestä Myanmarista Thaimaahan, Sumatralle, Borneoon ja Jaavalle. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Coenraad Jacob Temminck kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1821.
Nokipääpoimija
Nokipääpoimija ("Meiglyptes tukki") on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu eteläisestä Myanmarista Thaimaahan ja läheiseen Indonesian saaristoon. Lajista tunnetaan viisi alalajia. René-Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin Sumatralta vuonna 1839.
Raitapoimija
Raitapoimija ("Meiglyptes tristis") on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu eteläisestä Myanmarista Thaimaahan ja läheiseen Indonesian saaristoon, muun muassa Sumatralle, Borneoon ja Jaavalle. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Thomas Horsfield kuvaili lajin holotyypin Jaavalta vuonna 1821.
Valkosiipipoimija
Valkosiipipoimija ("Meiglyptes jugularis") on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Myanmarista Thaimaahan ja Indokiinaan, Tonkin pois lukien. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Myanmarin Arakanista ja Tenasserimista vuonna 1845.
Luettelo Suomessa hävinneistä eläinlajeista
Luettelo Suomesta hävinneistä eläinlajeista sisältää ne Suomesta alueellisesti hävinneet eläinlajit, joilla on joskus ollut Suomessa vakituinen, luonnonvarainen kanta, mutta joita ei vuoden 2010 uhanalaisluokituksessa katsota maassa enää nykyisin vakituisesti esiintyvän. Joitakin lajeja voidaan tavata silti Suomessa satunnaisesti.
Hesa (lentopalloseura)
Hesa on helsinkiläinen lentopalloseura.
Hesa syntyi, kun Lautta-Pojat kauden 1981 jälkeen yhdistyi Johanneksen Pojat -nimiseen joukkueeseen ja otti nimekseen Hesa. Vuonna 1985 Hesa voitti miesten Suomen mestaruuden. Naisten mestaruuden seura saavutti 1990.
K. H. Renlund
Karl Herman Renlund (1850 Kokkola – 18. helmikuuta 1908) oli suomalainen rautakauppias ja suurlahjoittaja.
Renlundin vanhemmat olivat perämies Petter Renlund (Räihä) ja Brita Maria Skoglund. Hän kävi Kokkolan ala-alkeiskoulun ja kolme vuotta yläalkeiskoulua. Vuonna 1864 Renlund lähti Helsinkiin G. A. Herlinin rautakauppaan kauppapalvelijaksi. Hän oli sitten neljä vuotta työssä Stockmannin rautakaupassa kunnes siirtyi 1874 samana vuonna perustetun "Parviainen & Winter"-toiminimen palvelukseen kauppamatkustajaksi. Liikkeen perustajat olivat kauppiaat Anders Parviainen (1848–1887) ja G. H. Winter. Parviainen & Winter myi siirtomaa- ja rautatavaraa sekä harjoitti paloöljyn ja suolan tukkukauppaa. Vuonna 1878 liikkeen osakkaana ollut A. G. Winter kuoli ja Renlund tuli hänen tilalleen osakkaaksi. Samalla liikkeen nimeksi muuttui "A. Parviainen & Co".
Renlund oli A. Parviainen & Co:n osakkaana 1878–1884. Liikekumppanit erosivat 1884 jolloin Parviainen sai siirtomaa­tavara­liikkeen ja Renlund taas liikkeen rautakaupan. Renlund toimi sitten itsenäisenä rautakauppiaana Helsingissä Mikonkadulla 1884–1905. Liike muutettiin 1905 "K. H. Renlund Oy"-nimiseksi osakeyhtiöksi ja Renlund oli yhtiön toimitusjohtajana 1905–1908. Renlundin rautakaupasta tuli alallaan Suomen suurin. Renlund siirtyi 1959 OTK:n omistukseen, ja vuonna 1993 Renlundin liikemerkki siirtyi Keskolle Eka-yhtymän konkurssin yhteydessä
Renlund toimi myös A. Parviainen & co:n öljyntuontiliikkeen johtajana 1887–1901, A. Parviainen & c:o oy:n toimitusjohtajana 1901–1908 sekä "Suomen Naulakonttori oy K. H. Renlundin" johtokunnan puheenjohtajana 1898–1908. Hän oli myös osakkaana monissa suomalaisissa yrityksissä kuten Suomen Höyrylaiva Oy, Oy Ferraria, Paraisten Kalkkivuori Osakeyhtiö jne.
Renlund osallistui säätyvaltiopäiville porvaris­säädyn edustajana 1888–1906. Hän tuki jo elinaikanaan kulttuuria ja taidetta. Hän lahjoitti taidekokoelmansa Kokkolan kaupungille, ja Kokkolaan perustettiin myös lastenkoti ja lasten­tarhoja Renlundin lahjoitusvarojen turvin. Renlundin testamenttilahjoituksella perustettu "Brita Maria Renlundin muistosäätiö" huolehti muun muassa Kokkolan ruotsinkielisten lasten kouluruokailusta.
Renlund lahjoitti testamentissaan myös 500 000 markkaa "K.H. Renlunds Stiftelse för Finlands praktiskt geologiska undersökning" -nimisen säätiön perustamiseen. Säätiö, jonka nimeksi muuttui 1990 K. H. Renlundin säätiö, tukee geologian tutkimusta Suomessa.
Renlundin taidekokoelma sijaitsee nykyään Kokkolassa vuonna 1813 rakennetussa Roosin talossa sijaitsevassa K. H. Renlundin taidemuseossa.
Renlund
K. H. Renlundin museo – Keski-Pohjanmaan maakuntamuseo
HFB-320 Hansa Jet
HFB-320 Hansa Jet oli metallirakenteinen, kaksimoottorinen, kymmenpaikkainen liikelentokone, jota rakensi saksalainen lentokonevalmistaja Hamburger Flugzeugbau vuosina 1964–1973.
Prototyyppi lensi ensilentonsa 21. huhtikuuta 1964 ja sitä seurasi toinen prototyyppi 19. lokakuuta samana vuonna. 12. toukokuuta 1965, ensimmäinen prototyyppi putosi ongelmia aiheuttaneen T-pyrstön takia. Hamburger Flugzeugbaunin pääkoelentäjä menehtyi onnettomuudessa.
Onnettomuuden seurauksena Hansa Jettiin tehtiin paljon muutoksia, jotka paransivat myös koneen suorituskykyä. Ensimmäisten kymmenen Hansa Jetin kaupallinen tuotanto alkoi toukokuussa 1965 ja 2. helmikuuta 1966 ensimmäinen saatiin valmiiksi. "General Air" Hampurista oli ensimmäinen koneen saanut asiakas maaliskuussa 1968.
Saksan ilmavoimat tilasi 13 HFB-320:ntä vuonna 1963 ja VIP-liikennöinti niillä alkoi 1969.
Kilpailun lisääntyminen ja huonot turvallisuustilastot koneella johtivat tilausten vähenemiseen ja lopulta 1973 tuotanto lopetettiin, mutta vasta 24. kesäkuuta 1994 jäi viimeinen kone eläkkeelle.
Hansa Jet joutui peräti yhdeksään onnettomuuteen, josta kuusi vaati kuolonuhreja. Koneista 20 prosenttia tuhoutui, mutta vain prototyypin onnettomuus voitiin osoittaa johtuvan suoraan suunnitteluvirheestä. Onnettomuuksien syinä pidettiin kuitenkin lentäjän virhettä suurimmassa osassa tapauksista.
Little Red Rooster
Little Red Rooster on alun perin Willie Dixonin kirjoittama, ja Howlin' Wolfin vuonna 1961 levyttämä blueskappale.
Vuonna 1964 brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen versio nousi Britannian listaykköseksi viikon ajaksi huolimatta siitä, että kappaleen seksuaaliset vihjaukset ja solisti Mick Jaggerin rietas laulutapa herättivätkin vastustusta konservatiivisten ihmisten keskuudessa. Rolling Stonesin versio perustui Sam Cooken vuoden 1963 coveriin. Kappale sisältyy Yhdysvalloissa julkaistulle "The Rolling Stones, Now!" -albumille.
Little Red Roosterin coveroiminen oli Rolling Stonesin managerin Andrew Loog Oldhamin idea, joka halusi yhtyeen olevan imagoltaan kova ja ilkeä vastakohtana The Beatlesille. Rolling Stonesin edelliset singlet, ”I Wanna Be Your Man”, ”Not Fade Away” ja ”It's All Over Now”, olivat vieneet yhtyettä popimpaan suuntaan. Yhdysvalloissa singleä ei julkaistu rohkean sisältönsä vuoksi – sen sijaan siellä ilmestyi radioystävällisempi ”Heart of Stone”.
Vuonna 1991 ilmestyneellä livealbumilla "Flashpoint" on kappaleesta versio, jossa Eric Clapton vierailee soittaen slide-kitaraa. Alkuperäisessä levytyksessä slide-kitarasta vastasi Brian Jones.
A-puoli
B-puoli
Campo San Martino
Campo San Martino on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 15 km Padovasta pohjoiseen. Kunnassa asuu vajaat 6 000 henkilöä. Sen pinta-ala on 13,13 km. Väestötiheys on 438 asukasta/km (2015).
Campo San Martinon kunnan keskus on samanniminen kylä, joka sijaitsee Brenta-joen vasemmalla rannalla. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Marsango ja Busiago. Busiagon kylä moudostuu kahdesta osasta: vanhasta ja uudesta kylästä.
Campo San Martinon naapurikunnat ovat Curtarolo, Piazzola sul Brenta, San Giorgio delle Pertiche, San Giorgio in Bosco, Santa Giustina in Colle, Villa del Conte
Red Bull RB6
Red Bull RB6 oli Red Bull -tallin käyttämä auto kaudella 2010. Tallin kuljettajina olivat Sebastian Vettel ja Mark Webber. Kauden toiseksi viimeisessä osakilpailussa Brasiliassa talli voitti valmistajien maailmanmestaruuden. Mestaruus oli Red Bull -tallin ensimmäinen. Lisäksi Vettel voitti autolla kuljettajien maailmanmestaruuden.
Curtarolo
Curtarolo on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 11 kilometriä Padovasta pohjoiseen. Kunnassa asuu runsaat 7 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 14,86 km. Väestötiheys on 493 asukasta/km (2015).
Curtarolon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Pieve, Santa Maria di Non.
Curtarolon naapurikunnat ovat Campo San Martino, Limena, Piazzola sul Brenta, San Giorgio delle Pertiche, Vigodarzere.
Hans Andersin
Hans Emil Andersin (9. elokuuta 1930 Säkkijärvi – 24. lokakuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tohtori ja tietotekniikan uranuurtaja.
Andersin oli Matematiikkakonekomitean (1954–1960) sihteeri, kun se ryhtyi rakentamaan Suomeen ensimmäistä tietokonetta ESKOa. ESKO-tietokone ei kuitenkaan valmistunut ensimmäisenä, ja Andersin siirtyi 1956 Suomen IBM:n palvelukseen. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli vuonna 1969. Andersin ehti olla niin Suomen IBM:n tietokoneiden myyntijohtajana, Teknillisen korkeakoulun ensimmäisenä tietojenkäsittelyn professorina vuodesta 1970 kuin Valmetin automaatio-osaston johtajana vuodesta 1978. Vuodesta 1986 hän työskenteli jälleen Teknillisessä korkeakoulussa tuotannon tietotekniikan (datatekniken inom produktionen) professorina. Maailman ensimmäinen sanomalehden kokosivun taittojärjestelmä syntyi Andersinin johdolla. 2000-luvulla hän työskenteli tietotekniikan historian pohjoismaisen konferenssitoiminnan aloittamiseksi.
Andersinin muita kiinnostuksen kohteita olivat suku- ja historiantutkimus ja Viipuri sekä erityisesti kaupungin ruotsalainen ja suomalainen menneisyys. Andersin julkaisi lukuisia kirjoja ja artikkeleita. Hän oli 2000-luvulla "Wiborgs Nyheter" -lehden päätoimittaja ja Helsingfors Släktforskare -yhdistyksen puheenjohtaja.
Andersinin suku hallitsi Niemenlautan kartanoa Säkkijärvellä.
Gazzo
Gazzo on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 25 kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu noin 4 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 22,65 km. Väestötiheys on 190 asukasta/km (2015).
Gazzon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Gaianigo, Grantortino, Grossa, Villalta.
Gazzon naapurikunnat ovat Campo San Martino, Limena, Piazzola sul Brenta, San Giorgio delle Pertiche, Vigodarzere.
Grantorto
Grantorto on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 25 kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu vajaat 5 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 14,07 km. Väestötiheys on 332 asukasta/km (2015).
Grantorton kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluvat lisäksi seuraavat kylät: Gaianigo, Grantortino, Grossa, Villalta.Canfriolo, Canola (Due Albere), Rossignolo, Sant'Antonio, Trentunmozzo (Sega).
Grantorton naapurikunnat ovat Carmignano di Brenta, Fontaniva, Gazzo, Piazzola sul Brenta, San Giorgio in Bosco, San Pietro in Gu.
Ciro Alegría
Ciro Alegría Bazán (4. marraskuuta 1909 – 17. helmikuuta 1967) oli perulainen toimittaja, poliitikko ja kirjailija.
Alegría syntyi Huamachucon alueella. Hän oppi paljon Perun alkuasukkaislta ja heidän elämäntavoistaan. Tämä tietämys näkyi hänen romaaneissaan. Hän opiskeli Trujillon yliopistossa ja työskenteli toimittajana El Norte –sanomalehdelle.
Vuonna 1930 Alegría liittyi Aprista–liikkeeseen, joka omistautui yhteiskunnallisiin uudistukseen ja perulaisten terveyden parantamiseen. Hän joutui vankilaan monta kertaa poliittisten toimiensa takia, ja hänet karkotettiin lopulta Chileen vuonna 1934.
Alegría asui Chilessä ja myöhemmin Amerikassa vuoteen 1948. Myöhemmin hän opetti Puerto Ricon yliopistossa ja kirjoitti Kuubassa ollessaan maan vallankumouksesta. Hänen tunnetuin romaaninsa on "Avaruusolio on maassa" (1941).
Alegría palasi Peruun vuonna 1957. Hän liittyi presidentti Fernando Belaúnde Terryn puolueeseen. Hän kuoli yllättäen Limassa vuonna 1967. Alegrían kuoleman jälkeen, hänen leskensä julkaisi monia Alegrían esseitä ja artikkeleita.
The Unforgiven III
The Unforgiven III on yhdysvaltalaisen metalliyhtye Metallican vuonna 2008 julkaisema single. Se julkaistiin albumilta Death Magnetic. Kappale on jatkoa klassiselle The Unforgiven-sarjalle.
The Unforgiven III:n edeltäjä The Unforgiven II julkaistiin albumilta "ReLoad". The Unforgiven II:n edeltäjä The Unforgiven julkaistiin albumilta "Metallica". The Unforgiven oli ehdokkaan Grammy-palkinnon saajaksi.
Skathi (kuu)
Skathi, tunnetaan myös nimellä Saturnus XXVII, on Saturnuksen kuu. Sen löysivät Brett Gladman ja John J. Kavelaars vuonna 2000. Sille annettiin väliaikaiseksi nimeksi S/2000 S 8. Skathin halkaisija on noin 6,4 kilometriä, ja se kiertää Saturnusta keskivertoetäisyyden päästä. Sen kiertoaika on 725,784 päivää, ja sen inklinaatio on 149° ja eksentrisyys 0,246.
Kuun nimi tulee pohjoismaisesta mytologiasta, jossa Skaði on jättiläinen ja jumala Njordin vaimo. Monissa lähteissä Skathia sanottiin Skadiksi. Kuu nimettiin virallisesti vuonna 2003, ja Skadi on vaihtoehtoinen kieliasu mytologian hahmolle, jonka mukaan Skathi on nimetty. Skathi on voinut syntyä kuoresta, joka irtosi törmäyksessä Phoebesta aurinkokunnan historiassa.