hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Querandiet
Querandiet olivat Argentiinan alueella lähellä nykyistä Buenos Airesia elänyt intiaanikansa. He katosivat 1500−luvun loppuun mennessä.
Querandiet ilmestyivät kirjallisiin lähteisiin, kun heidän kerrottiin vastustaneen Pedro de Mendozan johtamien espanjalaisten yritystä perustaa siirtokunta Paranájoen suulle vuonna 1536. Mendozan mukana ollut saksalainen lähetyssaarnaaja Ulrich Schmidel kuvaili querandien elävän romanien tapaan ilman pysyviä asumuksia. Hän kertoi myös että kesäisin he joivat veden puutteessa metsästämiensä guanacojen ja muiden eläinten verta. Espanjalaisia vastaan he taistelivat jousin ja nuolin, sekä bolaa käyttäen. Espanjalaiset voittivat querandiet ja valloittivat näiden hylkäämän kylän, mutta intiaanit palasivat kuukauden sisällä mukanaan liittolaisia muista heimoista. Tuolloin he pystyivät ajamaan espanjalaiset pois. Joistakin querandeista säilyneistä lähteistä on päätelty, että heillä oli ehkä välikäsiasema kaupassa, joka liikkui guaranien ja pampan alueen metsästäjien välillä. Heidän aggressiivinen käytöksensä espanjalaisia kohtaan johtui ehkä tämän aseman suojelemisesta. Querandiet katosivat kuitenkin vain vähän myöhemmin.
Juan de Garayn tullessa perustamaan siirtokuntaa uudestaan vuonna 1580 hän kirjoitti suurimman osan querandeista hävinneen ja muutamien säilyneiden muuttaneen Rio Negrolle. Querandien entiset alueet olivat vallanneet intiaanit, jotka puhuivat samankaltaista kieltä etelämpänä pampalla eläneiden kansojen kanssa. Querandien häviämiseen vaikuttivat luultavasti espanjalaisten mukanaan tuomat taudit.
Manuel Latusa
Manuel Latusa (s. 23. tammikuuta 1984) on itävaltalainen jääkiekkoilija. Latusa oli jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa 2012 A-lohkon turnauksen pistepörssissä toisena ja valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.
Pär Mårts
Pär Mårts (s. 30. huhtikuuta 1953) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän toimi Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana vuosina 2011-2016.
Frederiksbergin metroasema
Frederiksberg on Kööpenhaminan metron linjojen M1 ja M2 asema Tanskan pääkaupungin Kööpenhaminan ympäröimässä Frederiksbergissä. Asema on maanalainen ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueilla 1 ja 2.
Nykyisen metroaseman kohdalla sijainnut Frederigsbergin rautatieasema avattiin alun perin vuonna 1864 osana Kööpenhaminan ja Roskilden välistä rautatietä. Asema oli käytössä vuoteen 1998 asti, jolloin metron rakennustyöt alkovat. Nykyinen metroasema valmistui ja otettiin käyttöön vuonna 2003. Asemalta liikennöi metrojunia Vanløseen sekä vastakkaiseen suuntaan Kööpenhaminan lentoasemalle ja Vestamageriin.
Christianshavnin metroasema
Christianshavn on Kööpenhaminan metron linjojen M1 ja M2 asema Christianshavnin kaupunginosassa Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema on maanalainen ja sijaitsee joukkoliikenteen maksualueella 1.
Christianshavnin asema on avattu vuonna 2002. Asemalta on lyhyt matka Christianian vapaakaupunkiin. Metrojunia liikennöi Kööpenhaminan keskustan kautta Vanløseen sekä vastakkaiseen suuntaan Kööpenhaminan lentoasemalle ja Vestamageriin.
Bjärme
Bjärme on pientaajama Pohjois-Ruotsissa Jämtlandin läänissä ja Östersundin kunnassa. Sieltä on noin kolme kilometriä matkaa lounaassa sijaitsevaan Fåkeriin. Vuoden 2010 lopussa pientaajamassa oli 66 asukasta ja sen pinta-ala oli 22 hehtaaria.
Kirjailija Bodil Malmsten on asunut lapsena isovanhempiensa luona Bjärmessa.
Mitsubishi Ki-21
Mitsubishi Ki-21 (tai "Tyyppi 97 Raskas Pommittaja" - 九七式重爆撃機 "Kyūnana-shiki jūbakugekiki", liittoutuneiden raportointinimi "Sally") oli japanilainen keskiraskas pommikone, joka palveli toisessa maailmansodassa. Ensilento tapahtui vuonna 1936.
Ki-21 kärsi toisien tyyppien tavalla Japanin sotapäällystön asettamista vaatimuksista. Tämä tarkoitti nopeuden sekä kantomatkan asettamista toisien kriteerien, kuten miehistön suojauksen edelle ja kyseenalaisti kykenevyyden todella raskaisiin pommitustehtäviin. Näistä syistä johtuen, oli koneen torjunta-aseistus suhteellisen heikko. Se käsitti yleensä tyyppikohtaisuus huomioiden, 3-5 kpl 7,7 mm kevyttä konekivääriä, eri ampumoihin liikuteltavasti asetettuina.
Mitsubishi Ki-21:n enimmäispommikuorma oli keskiraskaaksi luokiteltava 1 000 kiloa. Konetyyppi koki joitain parannuksia: lähinnä tehokkaampien tähtimoottorien muodossa, mikä lisäsi sen huippunopeutta. Huippunopeus oli myöhemmin 486 km/h ja kantama 2 700 kilometriä. Lakikorkeus oli 10 000 metriä ja moottorien teho myöhemmissä versioissa 2x 1 500 hv.
Konetyypistä kehiteltiin edelleen aseistamaton kuljetusversio MC-21, jonka kutsumanimi liittoutuneiden käyttämänä oli "Gwen".
Nauravat nakit
Nauravat nakit on iskelmäyhtye, jonka kokoonpanoon kuuluvat Hannu-Nakki, Ari-Nakki sekä Timo-Nakki.
Revolutions per Minute
Revolutions per Minute voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Carina Wolff-Brandt
Carina Wolff-Brandt (s. 1960) on suomenruotsalainen toimittaja, kirjailija ja kustantaja. Hän perusti vuonna 2001 oman kirjankustantamon nimeltään Vingpennan. Wolff-Brandt on tunnettu lastenkirjailijana, mutta esimerkiksi hänen hänen läpimurtoteoksenaankin pidetty "Juuret rantakalliossa" (2001) on kirjoitettu aikuisille. Useissa hänen krijoissaan on saaristolaisteema.
Riesa
Riesa on kaupunki Saksin osavaltion Meißenin piirikunnassa. Kaupungin väkiluku on 34 013 (31. joulukuuta 2010). Sen pinta-ala on 58,84 km², ja se sijaitsee Elben vasemmalla puolella. Kaupunki tunnetaan terästeollisuudesta ja urheilukaupunkina.
Kaupungissa on osavaltion viimeinen V. I. Leninin patsas. Se oli alun perin keskusaukiolla, josta se 1991 siirrettiin venäläiselle hautausmaalle. Patsaan säilyttämisestä on kiistelty.
41 Original Hits from the Soundtrack of American Graffiti
41 Original Hits from the Soundtrack of American Graffiti (MCA2-8001) on "Svengijengi ’62" –elokuvan soundtrack –tupla-LP vuodelta 1973.
Albumin sisäkannessa Jeff Walker Music World Magazinesta esittelee elokuvan. Ääniraidalla osan kappaleista juontaa radio-DJ Wolfman Jack.
Giuseppe Fabiani
Giuseppe Fabiani (s. 27. marraskuuta 1926 Bertinoro) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. toukokuuta 1950 ja nimitettiin Imolan hiippakunnan piispaksi 19. heinäkuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 10. syyskuuta Giacomo Biffi, jota avustivat Achille Silvestrini ja Vincenzo Zarri.
Fabiani jäi eläkkeelle 18. lokakuuta 2002.
Aikuisviihdettä
Aikuisviihdettä on Nauravien Nakkien vuonna 2011 ilmestynyt debyyttialbumi. Albumin julkaisukeikka oli Iskelmä synttäriristelyn yhteydessä 12. lokakuuta. Virallisesti levy ilmestyi AXR Musicin julkaisemana 12. lokakuuta. Levyn työstäminen alkoi kesällä 2005, kun tuottaja, sittemmin myös yhtyeen manageriksi ryhtynyt, Ilkka Vainio tarjosi karaokea laulamasta bongannelleen kuorolle sopimusta.
Cathedral of the Immaculate Conception (Fort Wayne)
Cathedral of the Immaculate Conception on roomalaiskatollinen katedraali Fort Waynen kaupungissa Indianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Katedraalin peruskivi muurattiin vuonna 1859 ja se valmistui seuraavana vuonna. Vuonna 1980 katedraali pääsi National Register of Historic Places -rekisteriin. Katedraalin suunnitteli Julian Benoit yhdessä Thomas Laun kanssa.
Kynttiläkaktus
Kynttiläkaktus ("Echinopsis pachanoi") on kaktuskasvi, joka kasvaa luonnostaan Etelä-Amerikassa. Kynttiläkaktus sisältää meskaliinia ja sitä käytettiinkin jo lähes 2000 vuotta sitten parannusseremonioissa Moche-kulttuurin keskuudessa. Kaktusta kutsutaan yleisesti myös San Pedro -kaktukseksi.
Eräiden esikolumbiaanisten kulttuurien, erityisesti Moche-kulttuurin, tiedetään käyttäneen kynttiläkaktusta lääkinnällisissä seremonioissaan jo vuosina 100-800 jaa. Kasvin kuvia on löydetty usein Moche-keramiikasta ja ajoittain myös haudoista. Perun siirtomaa-ajoista alkaen perinteisiä parannusmenetemiä yrittivät kirkko, valtio kuin länsimainen lääketiedekin viidensadan vuoden ajan nujertaa, mutta Pohjois-Perussa kynttiläkaktuksen käyttö parannusseremonioissa on yhä voimissaan.
Katolisen kirkon vaikutus näkyy siinä miten kasvia perinteisesti käyttäneet kansat alkoivat synkretistisesti käyttää kaktuksesta nimeä San Pedro, joka viittaa Pyhään Pietariin. Pyhän Pietarin ajatellaan pitävän hallussaan taivaan avaimia, joten hän toimii symbolina kaktuksen enteogeenisille vaikutuksille.
Midtown Tower
Midtown Tower () on pilvenpiirtäjä Tokion erillisalueella Minatossa Japanissa.
Midtown Towerin rakentaminen aloitettiin vuonna 2004 ja se valmistui vuonna 2007. Sen avajaiset pidettiin 31. maaliskuuta 2007. Rakennuksen omistaa Mitsui Fudosan -niminen yhtiö. Rakennuksen suunnitteli amerikkalainen arkkitehti yhtiö Skidmore, Owings and Merrill. Midtown Tower on Japanin neljänneksi korkein rakennus ja Tokion suurin rakennus, {lähde}} se on 248,1 metriä korkea.
Nojabrsk
Nojabrsk () on öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa. Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehard sijaitsee kaupungista linnuntietä 580 kilometriä luoteeseen ja lähin suurempi kaupunki Tjumen 870 kilometriä lounaaseen. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nojabrskin asukasluku oli 110 620, mikä teki siitä piirikunnan suurimman kaupungin.
Nojabrskin taajama perustettiin 1976 öljyntuotantoalueelle johtavan rautatien rakentajien saapuessa paikalle etelästä. Rautatieaseman lähistölle syntynyt taajama nimettiin venäjän kielen marraskuuta tarkoittavan sanan mukaan. Kaupungin aseman se sai 1982.
Kaupungin keskustassa on runsaasti 5-9 kerroksisia asuintaloja, mutta esimerkiksi kaupungin eteläosista löytyy 1-2 kerrosvaltaisia asuinalueita. Maantie ja rata jakavat kaupungin niin, että asuin- ja liikehuoneistot jäävät pääosin länsipuolelle ja teollisuusosa liikenneväylien itäpuolelle. Kaupungissa on historiallinen museo ja taidemuseo.
Kaupungun talous perustuu hiilivetyjen tuotantoon, suurimpina yrityksinä öljyntuotantoon keskittynyt Gazprom Neft ja Gazpromin maakaasuntuotantoyritys. Näiden ohella kaupungissa vaikutta satoja pienempiä petrokemiallista teollisuutt palvelevia yrityksiä.
Nojabrsk sijaitsee Tjumenista ja Hanti-Mansian Surgutiin vievän pääradan pohjoiseen Novyi Urengoihin (ja eteenpäin) jatkavan runkoradan varrella Jamalin Nenetsian etelärajan lähellä. Surgutiin on kaupungin pääasemalta Nojabrsk II:lta rautateitse 270 kilometriä. Lisäksi runsas 10 kilometriä ennen kaupunkia, keskustan lounaispuolella on Nojabrsk I asema. Kaupunki on myös Jamalin Nenetsian keskiosat etelään liittävän, etelästä pohjoiseen vievän maantien eteläinen portti (etelään Surgutiin 255 km, pohjoiseen Novyi Urengoihin 455 km). Kaupungin 9 kilometriä kaupungin länsipuolella on Nojabrskin lentoasema.
Patrick Suves
Patrick Suves (9. joulukuuta 1983 Pori – 5. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija sekä urheilu- ja festivaalipromoottori.
Suves esiintyi ensimmäisen kerran Porin Narukerän edustusjoukkueessa jääpallon Bandyliigassa jo 16-vuotiaana. Neljän Narukerä-kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan Ruotsiin ja opiskelemaan Tukholman urheilukorkeakouluun. Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I Divisioonassa Suves pelasi kolmen kauden ajan. Hän pelasi urallaan 8 juniorimaaottelua. Suveksen sisar Miska Suves ja veli Juri Suves ovat myös entisiä huippujääpalloilijoita.
Urheilu-uransa jälkeen Suves tunnettiin parhaiten toiminnastaan Yyteri BeachFutis-tapahtuman pääjärjestäjänä. Hänen johdollaan se nousi pienestä muutaman joukkueen beachfutisturnauksesta yhdeksi Suomen suurimmista kesätapahtumista. Parhaana vuotenaan Yyteri BeachFutis kokosi viikonlopun aikana Poriin Yyterin hiekkarannalle yli 70 000 kävijää. Suves oli myös mukana käynnistämässä vuonna 2011 ensimmäisen kerran järjestettyä Porispere-festivaalia.
Patrick Suves kuoli helmikuussa 2012 kotonaan Helsingissä 28-vuotiaana.
Lieksan rautatieasema
Lieksan rautatieasema () on rautatieliikennepaikka rataosalla Lieksan kaupungin alueella.
Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatienaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman 1915.
Pihapiiriin kuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari. Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on myös vesitorni.
Kun rata Nurmekseen valmistui 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti. Nämä kolme ovat myös nykyisin Lieksan kaupungin alueella sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Aseman länsipuolella sijaitsee itävaltalaisen Binderholzin omistama Lieksan saha, jonne on ollut rautatiekuljetuksia. Asema on myös vilkas raakapuun lastauspaikka.
Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen 2005, jonka seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut mm. kahvila ja näyttelytiloja.
Kuvia Lieksan asemalta
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1967–1968
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1967–1968 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Johanneksen Pojat.
Mestarit: Taisto Heikkilä, Jorma Knuutinen, Pertti Laaksonen, Jorma Myllärinen, Oiva Niemi, Aulis Rasanen, Jouko Rehumäki, Ismo Rinkinen, Harry Sundell, Mauri Tamminen, Juhani Willala.
Suomensarjan lohkovoittajien välinen karsinta noususta SM-sarjaan pelattiin Mäkelänrinteen yhteiskoululla Helsingissä 27.-28. huhtikuuta. Kahdelle parhaalle oli tarjolla SM-sarjapaikka kaudelle 1968-1969.
uusinta 2.sijasta: Kuopion NMKY - Kouvolan Lentopalloilijat -57 3–0.
Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Kuopion NMKY. Karhulan Rateko peri Karton sarjapaikan.
Valdemar Paavilainen
Valdemar Paavilainen (26. syyskuuta 1912 Kurkijoki – 8. helmikuuta 1981 Hyvinkää) oli suomalainen metsänhoitaja ja sotakirjailija.
Paavilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Arvid Paavilainen ja Minna Kaartinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1936 Viipurin suomalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon 1941.
Sotilasarvoltaan Valdemar Paavilainen oli majuri (Paavilainen, 1979, s.113).
Paavilainen toimi Oy Waldhoff Ab:n metsäpäällikkönä kunnes hän perusti 1951 oman yrityksen. Hän oli "Oy V. Paavilainen & Co":n toimitusjohtajana vuosina 1968–1977 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Eläkkeelle jäätyään Paavilainen kirjoitti kaksi sotakirjaa käyttäen niissä pohjana omia sotakokemuksiaan.
Sir Billi
Sir Billi on vuonna 2012 julkaistu animaatioelokuva ja jatko-osa elokuvalle "Sir Billi the Vet". Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat muun muassa Christopher Alexander, John Amabile, Sean Connery, Alan Cumming, Patrick Doyle, Kieron Elliott, Greg Hemphill ja Ford Kiernan. Elokuvan on ohjannut Sascha Hartmann.
Elohopea(II)kloridi
Elohopea(II)kloridi eli elohopeadikloridi tai sublimaatti on elohopean ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa muiden elohopeayhdisteiden valmistukseen.
Elohopea(II)kloridi on molekyyliyhdiste, joka esiintyy huoneenlämpötilassa valkoisina kiteinä. Yhdiste esiintyy kaikissa olomuodoissaan lineaarisena HgCl-molekyylinä ja yksittäisten molekyylien välillä ei ole merkittäviä vuorovaikutuksia. Elohopea(II)kloridi sublimoituu hieman yli 300 °C lämpötilassa. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Kloridiliuoksiin se liukenee muodostaen kompleksi-ioneja kuten trikloromerkuraatti(II)- ([HgCl]) ja tetrakloromerkuraatti-ioneja ([HgCl]). Elohopea(II)kloridi dissosioituu vain hyvin vähän vedessä, minkä vuoksi sen vesiliuokset eivät johda hyvin sähköä. Aine liukenee veden lisäksi myös metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja pyridiiniin.
Elohopea(II)kloridia voidaan valmistaa metallisen elohopean ja kloorin välisellä reaktiolla yli 300 °C lämpötilassa, jolloin tuote sublimoituu ja voidaan kerätä talteen jäähdytettyihin säiliöihin. Reaktiossa käytetään klooriylimäärää, jolloin estetään elohopea(I)kloridin muodostuminen.
Teollisuudessa yhdistettä valmistetaan myös toisella menetelmällä. Siinä kuumennetaan elohopea(II)sulfaatin ja natriumkloridin seosta, jolloin yhdisteet reagoivat. Tuote puhdistetaan kuumentamalla ja elohopea(II)kloridi sublimoituu.
Yhdistettä muodostuu myös liuottamalla elohopea(II)oksidia suolahappoon ja jäähdyttämällä liuosta, jolloin tuote kiteytyy.
Elohopea(II)kloridia käytetään muiden elohopeayhdisteiden, kuten elohopea(I)kloridin elohopeaoksidin ja orgaanisten elohopeayhdisteiden valmistukseen. Aikaisemmin sitä on käytetty puun suojaamisessa lahoamista vastaan ja fungisidina, mutta yhdisteen myrkyllisyyden vuoksi tätä käyttöä on vähennetty. Sitä käytetään myös katalyyttinä valmistettaessa vinyylikloridia eteenistä ja suolahaposta ja paristoissa depolarisoivana aineena. Aikaisemmin sitä on käytetty myös lääketieteessä antiseptisenä yhdisteenä.
Elohopea(II)kloridi on muiden elohopeayhdisteiden tavoin erittäin myrkyllistä ja sen kohtalainen vesiliukoisuus lisää myrkyllisyyttä. Yhdiste on syövyttävää ja aiheuttaa vaurioita ruuansulatuskanavassa, sydämessä ja verisuonissa, munuaisissa ja keskushermostossa. Kuolettavan annoksen määrä vaihtelee 29–150 mg/kg välillä.
Lempi Metso
Lempi Metso (19. heinäkuuta 1912 Kitee – 3. joulukuuta 1995 Kitee) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Metso toimi opettajana Kiteellä ja Tohmajärvellä.
Nelikolkkasammal
Nelikolkkasammal ("Pyramidula tetragona") on lehtisammallaji, joka kuuluu nelikolkkasammalten ("Pyramidula") sukuun ja nuotiosammalten heimoon ("Funariaceae"). Laji on "Pyramidula"-suvun ainoa. Se on yksivuotinen sammal, joka kasvaa kalkkipitoisilla savikoilla maapaljastumilla.
Nelikolkkasammalta esiintyy Maan pohjoispuolen lauhkealla vyöhykkeellä. Nelikolkkasammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa ja Varsinais-Suomessa Lohjalla, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymät ovat kuitenkin hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.
Kalkkimieronsammal
Kalkkimieronsammal ("Ephemerum recurvifolium") on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten ("Ephemerum") sukuun ja mieronsammalten heimoon ("Ephemeraceae"). Lajia esiintyy Länsi-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa, Turkissa. Pohjoisimmillaan sitä kasvaa Etelä-Ruotsissa hyvin harvinaisena. Kalkkimieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymä on hävinnyt ja samoin laji Suomen alueelta.
Rikkamieronsammal
Rikkamieronsammal ("Ephemerum sessile") on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten ("Ephemerum") sukuun ja mieronsammalten heimoon ("Ephemeraceae"). Sitä esiintyy Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, pohjoisimmillaan Etelä-Ruotsissa. Rikkamieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1870-luvulla. Esiintymä on hävinnyt ja samoin laji Suomen alueelta.
Lasisiirtymä
Lasisiirtymä on muutos, jossa amorfinen aine muuttuu kovasta ja hauraasta (lasimaisesta) aineesta kumimaiseksi tai nahkamaiseksi aineeksi. Lasisiirtymä tunnetaan etenkin laseilla ja polymeereillä. Lasisiirtymälle ei voida sanoa tarkkaa lämpötilaa, vaan lämpötila-alue, eli lasisiirtymälämpötila T.
Aineen viskositeetin lisäksi mm. lämpölaajenemiskerroin ja ominaislämpökapasiteetti muuttuvat lasisiirtymässä.
Polymeereillä lasisiirtymän vaikutuksen voi huomata reologisella mittauksella, jossa vedetään materiaalia kasvavalla voimalla vastakkaisiin suuntiin. Lasimaisessa tilassa oleva materiaali ei juurikaan veny, vaan riittävän kovalla jännityksellä se katkeaa, kun taas kumimaisessa tai nahkamaisessa tilassa oleva materiaali ensin selvästi venyy, kunnes sekin riittävän kovalla jännityksellä katkeaa.
Lasisiirtymälämpötilaan vaikuttaa useita polymeerimateriaalin rakenteellisia ja koostumuksellisia ominaisuuksia, joita voidaan käyttää hyödyksi polymeerimateriaalin valmistuksessa ja muokkauksessa käyttökohteeseen sopivaksi. Lasisiirtymälämpötilaa nostavat muun muassa polymeeriketjuissa olevat jäykät sidokset, isot sivuryhmät sekä sitoutuminen heikoilla vuorovaikutuksilla (esim. vetysitoutumisella) toisiin polymeeriketjuihin. Lasisiirtymälämpötilaa nostaa myös kaikenlainen polymeeriketjujen haaroittaminen ja verkkouttaminen. Lasisiirtymälämpötilaa voidaan puolestaan laskea pehmittimien avulla. Lisäksi myös polymeerien moolimassalla ja moolimassajakaumalla on vaikutusta lasisiirtymälämpötilaan: mitä suurempi moolimassa ja moolimassajakauma, sitä suurempi on myös lasisiirtymälämpötila.
Etelänhitusammal
Etelänhitusammal ("Seligeria recurvata") on lehtisammallaji, joka kuuluu hitusammalten ("Seligeria") sukuun ja hitusammalten heimoon ("Seligeriaceae").
Etelänhitusammal on hyvin pieni, vain muutaman millimetrin korkuinen. Sen lehdissä on vahva keskisuoni ja sen noin 3 mm pitkä pesäkkeenperä on voimakkaasti kaartuva.
Etelänhitusammalta esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla vyöhykkeellä. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1800-luvun lopussa. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.
Sen kasvupaikkoja ovat emäksisten kallioiden ja kivien varjoiset kosteat pinnat.
Hitutoukosammal
Hitutoukosammal ("Microbryum floerkeanum") on lehtisammallaji, joka kuuluu toukosammalten ("Microbryum") sukuun ja toukosammalten heimoon ("Pottiaceae"). Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa, Välimerellä ja Länsi-Euroopassa Skandinavian eteläosaan asti. Suomessa hitutoukosammal on hyvin harvinainen. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä sitä on löydetty 1860–70-luvuilla. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.
Mouhijoki
Mouhijoki eli alajuoksulla Kiikoisissa Kiikoisjoki virtaa Sastamalan Mouhijärvestä Kiikoisten Kiikoisjärveen Pirkanmaan ja Satakunnan raja-alueilla.
Joki saa alkuunsa Mouhijärven luusuassa olevasta säännöstelypadosta, joka purkaa vedet noin 200 metriä pitkän Kiikoiskoskeen. Joki virtaa Putajan kylän läpi ja jatkaa matkaansa hitaasti virraten noin seitsemän kilometriä peltomaiseman läpi. Jokikulmaan saavuttuaan joki poikkeaa vanhasta uomastaan ihmisen kaivamaan Marjajärveä kiertävään uomaan. Marjajärvi kuivattiin 1960-luvun lopussa ja raivattiin pelloksi. Marjajärvestä on Kiikoisjärveen enää kahden kilometrin matka, jonka aikana joki levenee ja hidastuu johtuen Kiikoisjärven säännöstelystä. Joen rantoja varjostavat vain satunnaisesti metsäsaarekkeet ja Jokikulman kohdalla joki toimii Sastamalan ja Kiikoisten rajajokena noin 1,3 kilometrin matkalla. Joki putoaa 11,5 kilometrin matkalla 5,1 metriä.
Joki virtaa pääasiassa savikoiden läpi ja siksi veden mukana kulkeutuu runsaasti kiintoainesta. Nykyään kuivattu Marjajärvi oli matalana ruohottuneena järvenä paikka, jonne kiintoainetta laskeutui. Järven kuivauksen jälkeen joki kiertää raivatun peltoalueen ja kaikki kiintoaines kulkeutuu nykyään Kiikoisjärveen.
Joen peltomaisemaan rantoja täplittävät mökki- tai rantasaunat. Kotitarvekalastusta harrastetaan, mutta joen keskijuoksulla saadaan tavanomaisia järvi- ja jokikaloja. Mouhijärven luusuassa Kiikoiskoskessa voi perhostaa istutettuja lohia, jotka laskeutuvat alemmaksi ja jäävät myös Jaarankoskeen. Näitä voi satunnaisesti joestakin saada. Kalanistutukset hoitaa kalanhoitoyhdistys Suomu.
Booker T. &amp; the M.G.’s
Booker T. & the M.G.’s on instrumentaalista R&B-musiikkia soittava yhdysvaltalaisyhtye, joka perustettiin Memphisissä vuonna 1962. Alkuperäisen kokoonpanon jäsenet olivat Booker T. Jones (urut, piano), Steve Cropper (kitara), Lewie Steinberg (basso) ja Al Jackson Jr. (rummut). Heidän tunnetuin kappaleensa on ”Green Onions”. Yhtye otettiin jäseneksi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1992.
Albumit (nimen perässä korkein listasijoitus Yhdysvalloissa)
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1968–1969
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1968–1969 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Sarjaan nousivat Finnish Chemicals-57, Kouvolan Lentopalloilijat -57.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1969–1970
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1969–1970 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
SM-sarjaan nousivat Jyväskylän Pesä-Veikot ja Vammalan Kisa.
Contrapunctus
Contrapunctus on akateemikko Sam Vannin (1908–1992) kolmiosainen seinämaalaus vuodelta 1959–1960. Maalaus sijaitsee Helsingin suomenkielisen työväenopiston (Helsinginkatu 26) toisessa kerroksessa, Viipurinsalin sisäänkäynnin vieressä. Teos oli merkkitapaus niin Vannin uran kuin abstraktin ja konkreettisen taiteen Suomeen tulon kannalta.
Myös Ateneumin taidemuseon kokoelmissa on teoksesta kollaasimalli. "Contrapunctus" oli ensimmäinen ei-esittävä taideteos, joka voitti avoimen taidekilpailun Suomessa ja työ toteutettiin julkisin varoin. Lisäksi Porin taidemuseon kokoelmissa on pieni hiili- ja lyijykynäluonnos seinämaalauksesta.
Musiikissa termi kontrapunkti tarkoittaa kahden tai useamman melodian hallittua yhdistämistä yhtäaikaiseksi.
Vannin teoksessa melodioiden tilalla on värejä ja muotoja, joilla on vastamuoto.
Ateneumin teos toteutettiin samaan mittakaavaan varsinaisen Contrapuctuksen kanssa vuonna 1960. Ateneumin taidemuseo osti työn vuonna 1961. Ateneumin kollaasi koostuu kolmesta rinnakkaisesta osasta, joista vasemmanpuoleinen osa kuvaa muotojen kaaosta. Keskimmäinen osa kuvaa taistelevaa ihmistä ja oikeanpuoleinen osa järjestystä. Keskimmäisen osan taisteleva ihminen erottuu viivakimppuna punaisen osan vieressä. Vanni totesi maalauksen kuvaavan ihmisen hengen voitokasta taistelua, jossa järjestymätön aine muuttuu orgaaniseksi kokonaisuudeksi.
Agnes Obel
Agnes Caroline Thaarup Obel (s. 28. lokakuuta 1980) on tanskalainen laulaja-lauluntekijä.
Agnes Obel julkaisi debyyttialbuminsa "Philharmonics" 4. lokakuuta 2010 Tanskassa. Se on julkaistu myös useissa muissa Euroopan maissa, muun muassa Ranskassa, Alankomaissa ja Saksassa. Tanskassa albumi oli listan kärjessä useiden viikkojen ajan vuonna 2011, ja ylti nelinkertaiseen platinaan 60 000 kappaleen myynnillään. "Philharmonics" on ollut kymmenen parhaan joukossa myös Belgian (Vallonian), Ranskan ja Alankomaiden listoilla. Tanskassa albumi oli vuoden 2011 kolmanneksi myydyin. Albumi sai European Border Breakers Awards -palkinnon vuonna 2012.
Agnes Obel syntyi vuonna 1980 Kööpenhaminassa. Hänen perheensä oli musikaalinen, ja hän oppi soittamaan pianoa hyvin nuorena. Hänen äitinsä soitti pianolla Bartókia ja Chopinia. Lapsena Obel ammensi vaikutteita Jan Johanssonin lauluista, jotka ovat eurooppalaisia kansansävelmiä jazztyyliin esitettynä. Näillä on ollut suuri vaikutus Obelin omaan musiikkiin.
Agnes Obel kävi "Det frie gymnasium" -vapaalukiota.
Seitsemän vuoden iässä Obel soitti bassokitaraa yhtyeessä, joka esiintyi festivaaleilla ja äänitti vain joitakin lauluja. Hänellä oli pieni rooli Thomas Vinterbergin lyhytelokuvassa "Drengen der gik baglæns" (”Poika joka kulki takaperin”) vuodelta 1995.
Myöhemmin, muusikko-tuottaja Elton Theanderin myötävaikutuksella, Obel perusti kööpenhaminalaisyhtyeen "Sohio". Hän debytoi sooloartistina levyllään "Philharmonics" vuonna 2010.
Obel kirjoittaa, soittaa, laulaa ja tuottaa itse kaiken materiaalinsa. Hän on saanut vaikutteita muun muassa seuraavilta artisteilta: Roy Orbison, Joni Mitchell, PJ Harvey, Claude Debussy, Maurice Ravel ja Erik Satie.
Agnes Obel asuu Berliinin Neuköllnin kaupunginosassa avomiehensä kanssa.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1970–1971
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1970–1971 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Putoamisesta käytiin tiukkaa vääntöä, ja peräti viisi joukkuetta joutui uusintaotteluihin.
Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Lauritsalan Kisa.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Matti Paananen, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Raimo Salminen, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Sisäkuva (Rafael Wardi)
Sisäkuva on Rafael Wardin (s.1928-) öljytyö kankaalle vuodelta 1971, kooltaan 147 × 97 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen vuonna 1972.
"Sisäkuvassa" Wardi kuvaa valon luomaa atmosfääriä. Hän käytti metodinaan pinnan jakamista särmiin, ja värien erottamista paljaiden valkoisten aukkojen avulla, joista viimeksi mainittua käytetään "Sisäkuvassa". Keinon katsotaan olevan peräisin Pierre Bonnardilta. Suomessa sen omaksui myös Helge Dahlman ja Tapani Raittila.
Maalauksen punainen, keltainen, oranssi ja sininen ovat Wardille ominaisia.
Timo Huusko: Rafael Wardi: Sisäkuva. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.117.
Waken taistelu
Waken taistelu oli toisessa maailmansodassa Japanin ja Yhdysvaltain välinen taistelu Waken saaresta. Taistelu alkoi 8. joulukuuta 1941 ja päättyi japanilaisten voittoon 23. joulukuuta, jolloin japanilaiset valtasivat saaren itselleen.
Tammikuussa 1941 Yhdysvaltain laivasto aloitti sukellusvenetukikohdan ja lentokentän rakentamisen saarelle. Ensimmäinen vakinainen varuskunta, jonka muodosti vajaavahvuinen 1. merijalkaväen tukikohtapataljoona, saapui 19. elokuuta saarelle. Varuskunnanpäälikön majuri P. S. Devereux'n alaisuudessa oli kaikkiaan noin 450 upseeria ja miestä. Pataljoonan tukena oli majuri Paul A. Putnamin komentama merijalkaväen hävittäjälaivue VMF-211, jossa oli kaksitoista F4F-3 Wildcat hävittäjää. Saarella oli lisäksi 68 laivaston miestä sekä 1 221 Morrison-Knudsen Cicil Engineering Companyn työntekijää rakentamassa tukikohtaa. Pan American Airwaysin henkilökuntaa oli 54 mahdollistamassa Pan Am Clipperin Tyynenmeren ylittävät lennot, jotka oli aloitettu 1935.
Merijalkaväen aseistuksena oli kuusi viiden tuuman 51 pituuskaliiperin rannikkotykkiä, jotka olivat alun perin olleet taistelulaiva "USS Texasilla", ja kaksitoista kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensi kahdeksantoista raskasta .50" Browning-konekivääriä ja kolmekymmentä .30" neste- ja ilmajäähdytteistä raskasta, keskiraskasta ja kevyttä konekivääriä.
Komentaja Winfield S. Cunningham otti 28. marraskuuta Waken varuskunnan komentoonsa. Hänelle jäi siten ainoastaan alle kaksi viikkoa aikaa tutustua saareen ja sen puolustusjärjestelyihin sekä sitä puolustaviin joukkoihin ennen sodan syttymistä.
Vain muutamaa tuntia Pearl Harboriin tehdyn tuhoisan hyökkäyksen jälkeen 8. joulukuuta 36 Marshallin saarilta lähtenyttä keisarillisen Japanin laivaston keskiraskasta Mitsubishi G3M3 pommikonetta iski saarelle. Pommituksessa tuhoutui kahdeksan lentotukikohdassa ollutta Wildcat hävittäjää. Loput neljä oli partiolennolla, mutta heikon näkyvyyden takia ne eivät havainneet hyökkääjiä.
Hyökkäyksen jälkeen Pan Am evakuoi henkilöstönsä samoin kuin lennolla olleet matkustajat. Wakelle tehtiin vielä kaksi ilmahyökkäystä.
Varhain aamulla 11. joulukuuta varuskunta torjui ensimmäisen maihinnousuyrityksen.
Vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston lentotukialus "Yorktownin" lentokoneet pommittivat saarta, jonka seurauksena saarella olevat 98 vangittua amerikkalaista siviiliä teloitettiin. Yksi vangeista pääsi pakenemaan ja ehti kirjoittaa isoon kiveen viestin "98 US PW 5-10-43" ennen kuin hänet saatiin kiinni ja teloitettiin. Tämän jälkeen japanilaiset pitivät saaren itsellään kunnes viimeiset saarella olevat japanilaiset joukot antautuivat liittoutuneille 4. syyskuuta 1945.
Greatest Hits: The Platinum Edition
Greatest Hits: The Platinum Edition on Tom Jonesin kokoelma-albumi, joka sisältää 23 kappaletta.
Marianne Laxén
Catharina Marianne Laxén (o.s. Örn; s. 9. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja, Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan puheenjohtaja vuodesta 2012. Hän on ollut feministinen rauhanaktivisti aina 1970-luvulta alkaen. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri (sosiaalipolitiikka ja kansantaloustiede).
Toimiessaan tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana Laxén sai vuonna 1990 Tupolevin veljeksiksi itseään kutsuneilta työmarkkinajohtajilta ns. kikkelikortin, jonka hän julkaisi. Laxén muutti ainakin osittain tapauksen takia yli 10 vuodeksi pois Suomesta muihin pohjoismaisiin tasa-arvotehtäviin. Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen, joka koski Suomen pysymistä EMUssa.
Marianne Laxén oli avioliitossa pääsihteeri Kaj Laxénin kanssa vuoteen 1980 saakka. Heille syntyi 1970-luvulla kolme lasta.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1971–1972
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1971–1972 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Mestaruus ratkesi vasta viisieräisessä uusintaottelussa.
Sarjaan nousivat Pirkkalan Viri ja Porin Pyrintö.
Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Juhani Manninen, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Timo Niemi, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.
Luettelo vaalikauden 1987–1991 kansanedustajista
Tämä on luettelo vaalikauden 1987–1991 kansanedustajista. Eduskuntavaaleissa 1987 valittu eduskunta toimi maaliskuusta 1987 maaliskuuhun 1991.
Microsoft Publisher
Microsoft Publisher on Microsoftin kehittämä ja ylläpitämä julkaisuohjelma. Publisherin uusin versio on Microsoft Publisher 2016. Microsoft levittää Publisheria Microsoft Office Professional-pakettinsa mukana.
Kuumat löylyt
Kuumat löylyt on taiteilija Heikki Tuomelan (1922-1991) öljytyö kovalevylle, 146 × 122 cm, vuodelta 1985-86. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1988.
"Kuumat löylyt" -maalauksessa nähdään Heikki Tuomela itse kylpemässä kahden naisen kanssa nokeentuneessa saunassa. Tuohon aikaan ei ollut enää tavallista, että naiset ja miehet saunoivat keskenään muutoin kuin miehenä ja vaimona. Silti teoksen katsotaan ilmentävän suomalaisten mutkatonta suhdetta alastomuuteen.
Tuomelalle tunteen ilmaus oli taiteen keskeisin pyrkimys, jolloin hänen tuli hallita värin intensiteetti ja valon voima. Nuorena hän kuvasi paljon syrjäytyneitä, romaneja, rähjäisiä rakennuksia ja köyhien hetkellisiä iloja kuten musisointia ja saunomistakin. 12-vuotiaana täysorvoksi jäänyt Tuomela osasi työskennellessään samaistua kohteensa maailmaan, mikä oli hänen vahvuuksiaan.
Saarenmaa (maakunta)
Saarenmaan maakunta (myös Saaren maakunta, ) on Viron maakunta, joka sijaitsee maan länsiosassa. Maakunta muodostuu Saarenmaan, Muhun ja Ruhnun saarista sekä lukuisista pienemmistä saarista.
Saarenmaan maakunnassa on ollut vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen, lokakuusta 2017 alkaen kolme kuntaa: Saarenmaan kunta, Muhun kunta ja Ruhnun kunta. Saarenmaan kunta muodostettiin yhdistämällä pääsaaren kaikki 12 kuntaa 21.10.2017.
Maakunnan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 31 925. Maakunnan pinta-ala on 2 938 neliökilometriä ja asukastiheys näin ollen 12 asukasta neliökilometrillä.
Vuonna 2011 Saarenmaan maakunnassa oli 31 317 asukasta, joista 30 729 (98,1 %) oli virolaisia, 295 (0,9 %) venäläisiä ja 272 (0,9 %) muita kansallisuuksia.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarviketeollisuus, veneenrakennus ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää korkean teknologian tuotteet sekä matkailu.
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1972–1973
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1972–1973 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko.
Sarjaan nousivat Lautta-Pojat ja Palloiluseura Arsi Haminasta.
Mestarit: Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Juha Liikanen, Heikki Montonen, Kalle Nikkinen, Risto Palonen, Tapani Piilola, Ossi Pulli, Risto Raussi. Valmentaja Elo Blomqvist.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1973–1974
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1973–1974 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko. Kuopion Sale pelasi Kuopion NMKY:n paikalla.
Sarjaan nousivat Hyvinkään Ponteva ja Pieksämäen NMKY.
Mestarit: Jorma Kaunonen, Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Ilkka Leskinen, Juha Liikanen, Heikki Montonen, Risto Palonen, Risto Raussi, Risto Riisiö. Valmentaja Torsti Karhunen.
Hiidenmaa (maakunta)
Hiidenmaan maakunta (myös Hiiden maakunta, ) on Viron maakunta maan länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Kärdlan kaupunki. Maakunta koostuu Hiidenmaan saaresta sekä muutamista pienistä saarista.
Hiidenmaan maakunta on vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen koostunut yhdestä kunnasta, Hiidenmaan kunnasta. Maakunnan väkiluku oli vuoden 2018 alussa 9 580.
Hiidenmaan maakunnassa oli vuoden 2017 lokakuuhun asti neljä kuntaa: Emmaste, Hiiu, Käina ja Pühalepa. Hiiun kunta syntyi vuoden 2014 alussa, kun Kõrgessaaren kunta ja Kärdlan kaupunki yhdistyivät Hiiun kunnaksi. Tällöin Kärdlasta tuli Hiiun kunnan osa, epäitsenäinen kaupunki (). Kuntien väestö on muuttunut seuraavasti:
Vuonna 2011 Hiidenmaalla oli 8 482 asukasta, joista 8 356 (98,5 %) oli virolaisia, 61 (0,7 %) venäläisiä ja 64 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.
Maakunnan teollisuudenaloja ovat puu-, elintarvike-, muovi- ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää kuljetusala ja matkailu.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1974–1975
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1974–1975 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kolme viimeistä putosi sarjasta ja vain yksi joukkue nousi tilalle. Mestaruuden voitti sarjanousija Pieksämäen NMKY. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa päätöskierroksella Pieksämäellä. Ratkaisu näytti jo siirtyvän uusintaotteluun Kisan voitettua kaksi ensimmäistä erää, mutta lopulta Pieksämäen NMKY voitti ottelun ja Suomen mestaruuden erin 3-2(6-15,14-16,15-6,15-5,15-7).
Uusinta suorasta putoamisesta: Palloiluseura Arsi - Porin Pyrintö 3-2 (15-3,10-15,15-9,7-15,15-8)
Hyvinkään Ponteva ja Porin Pyrintö putosivat suoraan. Haminan Arsi ja Lahden Kimmo karsintaan, jossa Arsi putosi.
Sarjaan nousi Lautta-Pojat.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Pauli Leikas, Seppo Nousiainen, Jouni Parkkali, Hannu Roimainen, Matti Rotinen. Valmentaja Aimo Pulkkinen.
Jerusalem (maalaus)
Jerusalem on Anitra Lucanderin (1918-2000) öljymaalaus kankaalle, 37,5 × 50,5 cm, vuodelta 1960. Ester ja Jalo Sihtolan taidesäätiö lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle vuonna 2001.
Anitra Lucanderille visuaalinen tunne-elämys oli tärkeä. Hänen maalauksensa syntyivät niiden pohjalta. Taide edusti hänelle myös ikuisuusarvoja ja siksi hän työskenteli perehtyäkseen vanhoihin kulttuureihin ennen maalaamista. "Jerusalem" on mosaiikkimainen työ, jonka osia ovat hiekka, kalkki, vihreä kasvusto ja taivaan sini. Lucander teki monia matkoja ja onkin mitä todennäköisempää että teoksen perusainekset ovat kehittyneet matkoilla saaduista vaikutteista. Maalauksen rakenteellisuudessa on yhtymäkohtia myös Paul Kleen kaupunkikuviin.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1975–1976 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. Karhulan Rateko lopetti lentopallotoimintansa ja sen tilalla pelasi Karhulan Veikot.
Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa sarjan päätöskierroksella Vammalassa 28. maaliskuuta, jolloin Kisa hävisi Pieksämäen "Namikalle" 0-3 (5-15,15-17,9-15). Kisan voitto olisi siirtänyt ratkaisun uusintaotteluun.
Sarjaan nousi Rantaperkiön Isku. Lahden Kimmo säilyi sarjassa voitettuaan karsinnassa Helsingin Eliten 3-1 ja 3-0.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen
Eduard von Toll
Eduard Gustav von Toll (, 14. maaliskuuta 1858 Tallinna – 1902 Itä-Siperian meri) oli Venäjän palveluksessa toiminut baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä, joka teki useita tutkimusmatkoja Pohjoiselle jäämerelle. Hän kuului vapaaherralliseen von Toll -aatelissukuun ja opiskeli Tarton yliopistossa eläintiedettä. Von Toll teki 1880-luvulta alkaen useita tutkimusmatkoja varsinkin Uuden-Siperian saarille. Vuosina 1900–1902 hän johti sinne suuntautunutta Venäjän tiedeakatemian tukemaa retkeä, jonka yhtenä päämääränä oli löytää Sannikovin maana tunnettu oletettu saari, jonka tutkimusmatkailija Jakov Sannikov väitti nähneensä 1800-luvun alussa. Vietettyään "Zarja"-aluksella kaksi talvea Uuden-Siperian saarten seudulla ankarissa olosuhteissa, von Toll matkasi keväällä 1902 reellä retkikuntansa kolmen miehen kanssa silloin huonosti tunnetulle Bennettinsaarelle. "Zarja" ei päässyt suunnitelmien mukaan hakemaan heitä kesällä, eikä heitä enää sen jälkeen nähty; he kuolivat ilmeisesti syksyllä 1902 yrittäessään vaeltaa jalkaisin takaisin mantereelle. Seuraavana vuonna pelastusretkikunnat löysivät joitakin von Tollin retkikunnan tavaroita, mutta eivät heidän jäännöksiään.
Eduard von Tollilla oli myös suomalaisia sukujuuria. Hänen äitinsä äidin äiti oli Kerimäen Haapalassa 9. heinäkuuta 1770 syntynyt Maria Eleonora Rebitzer os. Brotherus.
Rantapuut
Rantapuut on Sigrid Schaumanin (1877-1979) toistaiseksi ajoittamaton öljytyö kankaalle, 40 × 27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995.
"Rantapuut" on maalattu todennäköisesti 1950-luvulla joko Italiaan tai Ranskan Rivieralle Mentoniin suuntautuneella matkalla. Korkean iän saavuttanut Sigrid Schauman oli tuolloin jo seitsemissäkymmenissä. Schaumanille tärkeää oli maalausaiheen aiheuttama aistimus, joka johti valon tutkimiseen ja väripigmenttien sekoittamisen välttelyyn jolloin värien kirkkaus lisääntyi.
Google Drive
Google Drive on Googlen tarjoama pilvipalvelu, johon sisältyy 15 gigatavua ilmaista tallennustilaa. Palveluun on liitetty Googlen aiempi Google Docs -palvelu.
Google Drive julkistettiin 25. huhtikuuta 2012. Samalla Google Docs muutettiin Google Driveksi. Suomen alueella palvelu alkoi toimia 26. maaliskuuta.
Google Drivea voi käyttää tietokoneelta, selaimelta tai mobiililaitteilta. Tietokonesovellus on ladattavissa Windowsilla ja Macintoshille. Myös Linux-versio on tulossa. Mobiiliversio on saatavilla Androidille ja iOS:lle. Selainversiota voi käyttää miltä tahansa selaimelta, mutta parhaiten tuettuja ovat Chrome, Firefox, Safari ja Internet Explorer.
Google Drive tarjoaa käyttäjilleen 15 gigatavua ilmaista tallennustilaa, jota on mahdollista ostaa lisää 16 teratavuun asti. Tiedostoja voi käyttää myös ilman verkkoa, jos ne on ladattu käytettäväksi offline-tilaan.
Palvelua on kritisoitu siitä, että sen ehtojen mukaan Google saa oikeudet sille tallennettujen sisältöjen edelleen levittämiseen. Lisäksi pidetään ongelmallisena, että muokattavat tiedostot tulee muuttaa tuettuun muotoon.
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1976–1977
Lentopallon miesten mestaruussarjassa kaudella 1976–1977 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY.
Sarjaan nousi Raision Loimu. Kuopion Sale säilyi sarjassa karsittuaan Helsingin Eliten kanssa. Ottelut päättyivät 3-1 ja 1-3. Sale säilyi eräpisteiden perusteella.
Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen
Markku Huhtanen
Markku Huhtanen (24. tammikuuta 1976 – 13. maaliskuuta 2006) oli suomalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija.
Suomessa Huhtanen edusti koko uransa porilaista Narukerää, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1999. Hän pelasi yhteensä 13 poikien ja nuorten maaottelua. Vuonna 1994 Huhtanen valittiin Suomen parhaaksi juniorijääpalloilijaksi. Viiden Narukerässä pelatun kauden jälkeen hän siirtyi vuodeksi Norjan pääsarjaan Elitserieniin oslolaiseen IF Readyn joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi Huhtanen palasi jälleen Narukerään. Vuonna 2004 hän siirtyi Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle I Divisioonaan Ljusdals BK:n riveihin.
Markku Huhtanen kuoli liikenneonnettomuudessa Magalufin kaupungissa Mallorcalla maaliskuussa 2006. Hän jäi auton yliajamaksi suojatiellä. Ljusdals BK oli vielä edellisenä päivänä pelannut ratkaisevan karsintaottelun pääsarjassa säilymisestä Kalixia vastaan. Huhtanen oli ollut Ljusdalille voitokkaasti päättyneissä karsinnoissa joukkueensa parhaita pelaajia, tehden kahdessa ottelussa neljä maalia.
Huhtanen pelasi myös jalkapalloa Musan Salaman riveissä Suomen Kakkosessa. Vuonna 1997 hän edusti FC Jazzia viidessä Veikkausliigan ottelussa.
Japanin 25. armeija
Japanin 25. armeija oli Japanin asevoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Kenraaliluutnantti Tomoyuki Yamashitan komentama armeija oli sijoitettu Japanin julistaessa sodan liittoutuneille Indokiinaan, Hainanin saarelle ja Kantoniin. Siihen kuulunut 56. divisioona oli edelleen Japanissa, mistä se siirrettiin 16. helmikuuta osaksi Burmassa olevaa 15. armeijaa. Armeijan loput divisioonat keisarillinen kaartindivisioona sekä 5. ja 18. divisioona vastasivat Malesian, Singaporen, Brittiläisen Borneon sekä Singaporen valtauksen päätyttyä Sumatran eteläosien valtaamisesta. Armeijaan oli liitetty maavoimien 3. ilma-armeijakunta (354 lentokonetta) ja sen tukena oli eteläisen laivaston osastoja sekä laivaston 22. lennoston lentokoneet. Laivaston lennostoon kuuluivat Mihoron ja Genzan lentorykmentit, joissa kummassakin 48 kevyttä pommikonetta sekä sen lisäksi sillä oli käytössään laivaston 21. lennostoon kuulunut osasto Kanoyan lentorykmentistä (42 pommikonetta). 22. lennoston esikunnan alaisuudessa oli vielä 36 hävittäjää ja kuusi tiedustelukonetta eli laivaston ilmavoimilla oli armeijan tukena kaikkiaan 180 lentokonetta.
Armeijaa kuljettaneen laivasto-osaston mukana olivat lisäksi vesilentokoneiden emälaivat "Kimikawamaru", "Sanyomaru" ja "Sagaramaru", joilla oli yhteensä 30 vesilentokonetta, jotka soveltuivat tiedustelu- ja tulenjohtotehtäviin.
25. armeijan esikunta (kenraaliluutnantti T. Yamashita)
Henk Grol
Hindrik Harmannus Arnoldus ”Henk” Grol (s. 14. huhtikuuta 1985 Veendam) on hollantilainen judoka. Hän on olympia- ja MM-mitalisti.
Grol voitti 81 kg:n painoluokan alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2003. Hän sai saman ikäluokan EM- ja MM-kilpailuissa pronssia 90-kiloisten sarjassa 2004.
Grol kilpaili alle 100 kg:n painoluokassa vuosina 2007–2016. Hän voitti 2008 EM-kultaa Lissabonissa ja sai Pekingin olympialaisissa pronssia. Hän saavutti 2009 käydyissä Rotterdamin MM-kilpailuissa hopeaa häviten finaalin Kazakstanin Maksim Rakoville. 2010 Grol voitti jälleen MM-kilpailuissa hopeaa häviten finaalin yukolla Japanin Takamasa Anaille. Henk Grol saavutti vuosina 2009 ja 2010 myös EM-hopeaa.
Grol saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia alle 100 kg:n sarjassa. Seuraavana vuonna hän sai Lukas Krpálekin jälkeen hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa. Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän hävisi loppuottelussa Elkhan Mammadoville. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai pronssia 90 kg.
Grol voitti alle 100 kg:n Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016 kukistettuaan loppuottelussa belgialaisen Toma Nikiforovin. Hän sai EM-pronssia yli 100 kg:n sarjassa Tel Avivissa 2018.
Grol on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kuusi turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme voittoa ja neljä kolmossijaa.
Jaakko Hautavainio
Jaakko Hautavainio on kuvitteellinen poliisi elokuva- ja kirjasarja Vareksessa. Hän on statukseltaan komisario ja on yksityisetsivä Jussi Vareksen hyvä ystävä. Elokuvissa häntä esittää Ilkka Heiskanen lukuun ottamatta elokuvaa "V2 – Jäätynyt enkeli", jossa häntä esitti Jope Ruonansuu.