hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
José Mário Vaz
José Mário Vaz on guineabissaulainen poliitikko ja nykyinen presidentti. Vaz sai vuoden 2014 presidentinvaalin toisella kierroksella noin 62 prosenttia äänistä. Hän edustaa maansa suurinta puoluetta, itsenäisyyspuoluetta (Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde (PAIGC)).
Ennen presidentiksi valintaansa Vaz oli Bissaun pormestari 2004-2009, ja valtiovarainministerinä Carlos Gomes Júniorin hallituksessa, joka syrjäytettiin sotilasvallankaappauksella vuonna 2012.
Vaz on kotoisin Guinea-Bissaun pohjoisosasta. Hän opiskeli ekonomiksi Lissabonissa oppilaitoksessa jonka nimi on Instituto Superior de Economia e Gestão (ISEG) da Universidade Técnica de Lisboa. Hän n naimisissa ja kolmen lapsen isä.
Valkotähkäyökkönen
Valkotähkäyökkönen ("Mesapamea secalis") on eräs eteläisen Suomen yleisimmistä loppukesän yökköslajeista. Se kuuluu erittäin vaikeasti määritettävään lajikompleksiin ja täysin varma lajinmääritys edellyttää perhosen tallettamista ja tutkimista mikroskoopin avulla.
Valkotähkäyökkönen on väritykseltään yksilökohtaisesti erittäin muunteleva perhonen. Lisäksi erittäin samannäköisiä lajeja ovat martotähkäyökkönen ("Mesapamea secalella") ja sekotähkäyökkönen ("Mesapamea remmi"). Kolmikon lajeja ei voi erottaa toisistaan pelkän ulkonäön perusteella vaan vaaditaan perhosyksilön genitaalien tutkimista mikroskoopilla. Melko samannäköisiä ovat myös kosteikkojuuriyökkönen ("Apamea unanimis") ja usvayökkönen ("Parastichtis suspecta").
Valkotähkäyökkösen siipiväli on noin 30–34 mm. Etusiipien pohjaväri vaihtelee kellanruskeasta ja selväkuvioisesta tummanharmaaseen ja lähes kuviottomaan. Etenkin siiven keskiosa ja ulkoreuna ovat usein selvästi tummemmat. Munuaistäplä, jota reunustaa kaksinkertainen valkoinen viiru erottuu kuitenkin hyvin. Mutkitteleva sisempi poikkiviiru kohtaa siiven takareunan kohtisuorasti. Yleisvaikutelma lajin siivestä on kirjava, vaikka selkeää kuviointia ei olisikaan. Takasiivet ovat vaaleanharmaat, ulkoreunaa kohti hieman tummenevat ja niiden alapinnalla on pieni tumma täplä, joka ei erotu yläpinnalla.
Lajin levinneisyys kattaa Pohjois-Afrikan ja Euroopan. Suomessa valkotähkäyökkönen on erittäin yleinen ja pääasiassa havainnot ovat Raahe–Lieksa-linjan eteläpuolelta, harvakseltaan Tornio–Kajaani-linjalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuolelta syyskuun alkuun.
Valkotähkäyökkösen elinympäristöjä ovat avoimet niityt ja viljelysmaat, usein kulttuuriympäristöissä lähellä asutusta. Laji on hyvin yleinen ja usein lentoaikansa runsaslukuisimpia yöperhosia. Perhoset lentävät öisin ja tulevat valolle, mutta selvästi innokkaammin syötille. Toukka elää heinäkasvien varsilla ja tähkissä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Lajin solmumadoksi kutsutuilla toukilla on ollut jonkin verran merkitystä etenkin rukiin tuholaisena. Erityisesti Itä-Suomessa vuosina 1896–1897 satotappiot ovat olleet noin 50 %, joillakin tiloilla jopa 80–100 %. Myös 1960-luvulla on Etelä-Savossa ollut mainittavia tuhoja.
Toukka syö erilaisia heiniä.
Martotähkäyökkönen
Martotähkäyökkönen eli vähätähkäyökkönen ("Mesapamea secalella") on puuyökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Sen tunnistaminen lajilleen ei onnistu ulkoisten tuntomerkkien perusteella.
Martotähkäyökkönen on käytännössä identtinen valkotähkäyökkösen ("Mesapamea secalis") sekä sekotähkäyökkösen ("Mesapamea remmi") kanssa, eikä lajeja voi erottaa toisistaan ilman genitaalipreparaatin tekemistä. Se tunnistettiinkin omaksi lajikseen vasta vuonna 1983. Lisäksi samankaltaisia ovat myös kosteikkojuuriyökkönen ("Apamea unanimis") ja usvayökkönen ("Parastichtis suspecta"). Keskimäärin se on siipiväliltään valkotähkäyökköstä pienempi, 27–32 mm, ja väritykseltään selvemmin yksivärinen. Joidenkin lähteiden mukaan siivessä voi olla myös punertavaa hohdetta.
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta Vähä-Aasiaan. Norjassa levinneisyys ulottuu pohjoisemmaksi kuin valkotähkäyökkösellä. Suomessa laji on ilmeisesti yleinen, mutta varmat havainnot painottuvat etelärannikolle, minkä lisäksi niitä on jonkin verran Etelä-Suomen sisämaasta. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinä-elokuussa. Suomessa lento alkaa ehkä noin viikkoa valkotähkäyökköstä myöhemmin.
Suomessa lajin elinympäristöt painottuvat ehkä rannikon läheisyyteen. Muutoin lajin elinympäristöt ja elintavat lienevät samanlaiset kuin valkotähkäyökkösellä eli avoimia niittyjä ja muita heinää kasvavia paikkoja. Perhoset lentävät öisin ja tulevat sekä syötille että valolle. Toukka elää heinäkasvien varsilla, talvehtii keskenkasvuisena ja koteloituu kotelokopan sisään maahan.
Toukka elää erilaisilla heinillä.
Sekotähkäyökkönen
Sekotähkäyökkönen eli urakkatähkäyökkönen ("Mesapamea remmi") on harvinainen yöperhoslaji. Sen erottaminen valkotähkäyökkösestä ("Mesapamea secalis") tai martotähkäyökkösestä ("Mesapamea secalella") ei onnistu ilman genitaalipreparaatin tekemistä. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1985.
Laji on ulkonäöltään identtinen valkotähkäyökkösen ja martotähkäyökkösen kanssa. Erottavat tuntomerkit ovat ainoastaan genitaalien rakenteissa. Siipiväli on noin 30 mm.
Laji tavattiin Suomesta ensimmäisen kerran Kökarista elokuussa 2002. Sittemmin yksilöitä on tunnistettu etelärannikolla koko Ahvenanmaalta Virolahdelle ulottuvalta alueelta noin kolmekymmentä, joista yksi oli talletettu jo vuonna 1984.
Sekotähkäyökköstä pidetään yleisesti valko- ja martotähkäyökkösten risteymänä.
Toukan ravintokasveja lienevät heinät.
Rossija segodnja
Rossija segodnja (, kirjaimellisesti ) on Moskovassa keskuspaikkaansa pitävä venäläinen valtio-omisteinen, ulkomaille suunnattuun joukkotiedotukseen keskittyvä uutistoimisto ja mediatalo. Se perustettiin Venäjän presidentti Putinin antamalla asetuksella 9. joulukuuta 2013. Yhtiömuodoltaan Rossija segodnja on valtion unitaarinen yritys (FGUP). Yhtiömuodosta FGUP seuraa, että Rossija Segodnija on lain mukaan toimittava Venäjän federaation etujen mukaisesti.
Lisäksi presidentinasetuksella erityisesti määrättiin, että mediatalon tehtävänä on Venäjän valtiollisen politiikan ja Venäjän federaation elämänmenon "valaiseminen" ulkomailla. Ylin toimeenpanovalta mediatalossa asetetiin Venäjän presidentin nimittämälle toimitusjohtajalle.
Ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi Putin nimesi äärikonservatiiviseksi luonnehditun, räväköistä poliittisen opposition, Yhdysvaltain ja seksuaalivähemmistöjen vastaisista kannoistaan tunnetun Dmitri Kiseljovin. Muutoksen arvioitiin tähtäävän valtiollisen valvonnan tiukentamiseen jo aiemmin voimakkaasti kontrolloidulla venäläisellä mediakentällä. Mediatalon ensimmäiseksi päätoimittajaksi nimitettiin Venäjän ulkomaantiedotukseen erikoistuneen televisiokanava RT:n päätoimittaja Margarita Simonjan aiemman tehtävänsä ohella.
Mediatalo Rossija segodnja perustettiin toimitilojensa ja henkilökuntansa puolesta unitaariyritys, uutistoimisto RIA Novostin perustalle, ja uusi yritys sai RIA Novostin aiemman päätoimipisteen katuosoitteeseen Moskovassa. Mukaan liitettiin jo aiemmin vahvasti Venäjän "valtiollisena propagandatorvena" toiminut kansainvälisiin radiolähetyksiin keskittynut Venäjän Ääni-kanava henkilökuntineen. Sekä RIA Novosti että Venäjän Ääni lakkautettiin itsenäisinä organisaatioina. Niistä tuli osa Rossija Segodnjan toimintaa.
Myös marraskuussa 2014 kansainvälisesti esitelty "Sputnik"-brändi, tähän liittyvä uutistoimisto ja radioasemaverkosto Sputnik News moneen maahan sijoittuvine paikallisine toimituksineen ja verkkosivustoineen on osa Venäjän valtiollista tietotoimisto Rossija segodnjaa. Venäjän vaikuttamipyrkimykset Sputnik Newsin välityksellä on nähty esimerkiksi Ruotsissa ja Saksassa uhkana ja esimerkkinä Venäjän tavasta käydä informaatiosotaa. 
Vuoden 2014 budjetissa uutistoimisto RIA Novostille myönnettiin 2,604 miljardia ruplaa (noin 57,5 milj. euroa) "Venäjän federaation sisä- ja ulkopolitiikan sekä Venäjän maakuvan tukemiseen". Valtion mediatuista päätettäessä ei organisaatiomuutosta oltu vielä tehty.
Tšetšenian parlamentin isku 2010
Tšetšenian parlamentin isku tehtiin 19. lokakuuta 2010, kun kolmen islamistikapinallisen ryhmä hyökkäsi aamulla Tšetšenian parlamenttirakennukseen Groznyissa. Kuusi henkilöä kuoli ja lisäksi 17 muuta loukkaantui. Hyökkääjät aloittivat laukaustenvaihdon vartijoiden kanssa ja yksi hyökkääjä teki heti itsemurhapommituksen. Lopulta myös muut hyökkääjät räjäyttivät itsensä. Parlamentin jäsenet aloittelivat työpäiväänsä iskun aikaan, mutta he onnistuivat pakenemaan ylempään kerrokseen, jossa pysyivät turvassa. Iskua edelsi jakso, jonka aikana väkivaltaisuudet olivat Ramzan Kadyrovin johdolla jossain määrin vähentyneet. Euroopan unioni ja Yhdysvallat tuomitsivat hyökkäyksen ja vakuuttivat toimivansa terrorismia vastaan yhteistyössä Venäjän kanssa.
FS Carnot (1894)
FS Carnot oli 1800-luvun lopulla valmistettu Ranskan laivaston predreadnought- taistelulaiva. Alus kuului viiden toisiaan muistuttavan aluksen ryhmään, joka tilattiin Britannian kuninkaallisen laivaston tilattua Royal Sovereign -luokan.
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin heinäkuussa 1891. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen heinäkuussa 1897.
"Carnot" vietti pääosan aktiiviurastaan vuorotellen pohjoisessa ja Välimeren laivueessa. Uudemmat taistelulaivat palvelivat yleensä Välimerellä, kun taas iäkkäämmät pohjoisessa laivueessa. Tammikuussa 1900 alus liitettiin vara-amiraali Ménardin komentamaan pohjoiseen laivueeseen korvaten "Charlemagnen". Pohjoinen laivue vuotuisat harjoitukset kesäkuussa 1901 ja kuukautta myöhemmin laivueeseen liittyi Välimeren laivue yhteisharjoituksiin.
Vuonna 1902 alus siirrettiin Välimeren laivueen reservilaivueeseen yhdessä "Charles Martelin", "Brennuksen" ja "Hochen" kanssa. Kontra-amiraali Besson komensi reservilaivuetta lippulaivanaan "Brennus". Koko laivasto mukaan lukien "Carnot" osallistui laivastoharjoituksiin heinä-elokuussa.
Alus siirrettiin vuonna 1906 pohjoiseen laivueeseen, jonka mukana se osallistui vuotuiseen kesäsotaharjoitukseen kesä-heinäkuussa. Seuraavana vuonna alus palasi Välimerelle 2. laivueeseen, jossa se oli ainavuoden 1909 loppuun.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa "Carnot" makasi ankkurissa Brestissä yhdessä "Charles Martelin" kanssa. Kumpikin alus palautettiin palvelukseen, mutta valmistuvien Normandie-luokan taistelulaivojen rakennustyöt varasivat telakat. Alus poistettiin laivarekisteristä 1922 ja se myytiin romutettavaksi vielä samana vuonna.
Lahden historiallinen museo
Lahden historiallinen museo on Lahden kaupunginmuseon alaisuudessa toimiva kulttuurihistoriallinen museo, joka toimii myös Päijät-Hämeen maakuntamuseona. Vuonna 1924 perustetun museon näyttelytilat ovat vuodesta 1968 lähtien sijainneet Fellmanin kartanon päärakennuksessa Lahden keskustan tuntumassa. Historiallisen museon tehtävänä on kerätä, tallentaa, tutkia, pitää näytteillä ja julkaista toimialueensa historiallista, kulttuurihistoriallista ja kansatieteellistä esineellistä ja henkistä perinnettä.
Museossa on ollut näytteillä Päijät-Hämeestä peräisin olevaa esineistöä sekä entisen Viipurin historiallisen museon kokoelmia. Lisäksi esillä on ollut muun muassa taidehistorioitsija Klaus Holman keräämää 1400–1800-lukujen italialaista ja ranskalaista taidetta sekä Hämeessä toimineen sotaväen aseistusta. Museon näyttely on toistaiseksi suljettu remontin vuoksi.
Museo perustettiin kaupunginvaltuuston päätöksellä vuonna 1924. Vuonna 1925 kokoelma saatiin esille yhteen huoneeseen Lahden kaupungintalolle. Vuonna 1928 museo muutti kaupungintalolta Fellmanin kartanon päärakennukseen. Museo sai käyttöönsä rakennuksen alakerrasta yhden huoneen, suurehkon eteisen sekä yhden ikkunattoman huoneen. Museon näyttely uudistettiin vuonna 1932 Suomen museoliiton asiantuntijan avustuksella. Museossa esiteltiin talonpoikaiskulttuuria, herraskartanokulttuuria, ajokaluja, maanviljelystä, kalastusta ja metsästystä sekä kotiteollisuutta.
1950-luvulle tultaessa Lahden historiallisessa museossa oli noin 2300 esinettä. Kokoelmaan kuului maakunnan kansanomaisia huonekaluja ja käsitöitä, maanviljelyyn liittyvää esineistöä sekä työvälineitä. Sen sijaan Lahden kylään, kauppalaan tai Lahden kaupunkiin liittyvää esineistöä oli vähän. Vuonna 1950 museon kokoelmat kaksinkertaistuivat, kun museo sai hallintaansa noin 3000 entisestä Viipurin museosta pelastettua esinettä. Ministeri Harri Holma ja rouva Alli Holma lahjoittivat poikansa Klaus Holman nimeä kantavan 250 esineen muistokokoelmakokonaisuuden, joka muutti kokoelmien luonnetta tyyli- ja kulttuurihistorialliseen suuntaan.
Historiallinen museo ja Lahden taidemuseo saivat ensimmäisen museoammatillisen johtajan vuonna 1956. Uuden johtajan ensimmäinen haaste oli Möysän koulurakennuksen muuttaminen museokäyttöön. Takaisin Fellmanin kartanoon museo siirtyi vuonna 1968, jolloin koko rakennus tuli museon käyttöön. Vuonna 1964 perustettiin historiallisen museon amanuenssin virka. 1970-luvun puolivälin jälkeen kokoelmiin alettiin hankkia myös teollisesti valmistettuja, lähivuosikymmenten esineistöä. Vuonna 1970 historiallisen museon peruskokoelmassa oli noin 7600 esinettä. Vuonna 2013 museon kokoelmassa oli noin 40 400 esinettä.
FS Jauréguiberry (1893)
FS Jauréguiberry oli 1800-luvun lopulla valmistettu Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaiva. Alus kuului viiden toisiaan muistuttavan aluksen ("Bouvet", "Carnot", "Charles Martel", "Masséna" ja "Jauréguiberry") ryhmään, joka tilattiin Britannian kuninkaallisen laivaston tilattua Royal Sovereign -luokan.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1891 La Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéelta ja sen köli laskettiin marraskuussa 1891. Alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1893 ja se valmistui koeajoihin 30. tammikuuta 1897. Alus otettiin palvelukseen 16. helmikuuta 1897.
Alus poistettiin 20. kesäkuuta 1920 alusluettelosta ja alus myytiin romutettavaksi 23. kesäkuuta 1934.
Tummien perhosten koti
Tummien perhosten koti on Leena Landerin romaani vuodelta 1991. Se on käännetty usealle kielelle, muun muassa ruotsiksi, saksaksi, ranskaksi ja arabiaksi.
Teoksen arabiankielinen käännös on ensimmäinen suomalaisen romaanin suoraan suomen kielestä arabiaan tehty nykyproosan käännös.
Lander on kertonut, että häneen kohdistettiin Syyriassa uhkailua, koska teoksen osia pidettiin fundamentalististen tahojen keskuudessa islamilaisten moraalikäsitysten vastaisina.
Dome Karukosken ohjaama elokuva "Tummien perhosten koti" tuli ensi-iltaan tammikuussa 2008, ja se valittiin Suomen Oscar-ehdokkaaksi vuonna 2008.
Galaktoosi-1-fosfaatti
Galaktoosi-1-fosfaatti (CHPO) on galaktoosisokerin fosforyloitu johdannainen. Yhdistettä muodostuu eliöissä muun muassa ihmisessä galaktoosin aineenvaihdunnan tuotteena ja on tärkeässä osassa eräiden glykoproteiinien biosynteesiä.
Ihmisen elimistössä maksa muodostaa galaktoosi-1-fosfaattia galaktoosista ja tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on galaktokinaasi. Fosfaattiryhmän lähteenä toimii reaktiossa ATP-molekyyli. Seuraavassa vaiheessa galaktoosi-1-fosfaattia voi metaboloida 2 eri entsyymiä. Galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi, joka siirtää uridiinimonofosfaattiryhmän UDP-glukoosimolekyyliltä galaktoosi-1-fosfaatille, jolloin muodostuu UDP-galaktoosia ja glukoosi-1-fosfaattia. Toinen galaktoosi-1-fosfaattia UDP-galaktoosiksi metaboloiva entsyymi on UDP-glukoosipyrofosforylaasi, joka siirtää difosfaattiryhmän UTP-molekyyliltä galaktoosi-1-fosfaatille.
Harvinaisessa perinnöllisessä sairaudessa galaktosemiassa galaktoosi-1-fosfaattiuridyylitransferaasin aktiivisuus on pieni tai entsyymiä ei muodostu lainkaan. Tämä johtaa galaktoosin ja galaktoosi-1-fosfaatin kertymiseen soluihin, millä on haitallisia vaikutuksia muun muassa keskushermoston toimintaan. Taudin määritys perustuu punasolujen galaktoosi-1-fosfaatin määrän seurantaan.
Viola organista
Viola organista on soitin, jonka Leonardo da Vinci suunnitteli luultavasti 1480-luvulla. Hän ei tiettävästi koskaan rakentanut soitinta. Soittimesta on kuitenkin luonnos Leonardon "Codex Atlanticus" -käsikirjoituskokoelmassa, joka on Milanon historiallisessa kirjastossa Biblioteca Ambrosianassa. Soittimessa on kielet pianon tapaan, mutta vasaroiden sijaan ääni tuotetaan neljän jousipyörän avulla. Pedaaleilla pyöritetään jousipyöriä sekä säädellään niiden pyörimisnopeutta. Kosketinta painettaessa kieli painuu jousipyörää vasten, ja tuottaa jousisoitinta muistuttavan äänen.
Puolalainen pianisti ja soitinrakentaja Sławomir Zubrzycki rakensi Viola organistan Leonardon luonnoksen perusteella. Soitin muistuttaa ulkoisesti cembaloa. Soitin valmistui vuonna 2013, ja Suomen ensiesitys oli vuonna 2014 Mäntän musiikkijuhlilla.
Lothannaga
Lothannaga eli lotha on yksi Intian Nagalandin osavaltiossa asuvien nagojen puhumista tiibetiläis-burmalaisista kielistä. Sitä puhuu vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan äidinkielenään 170 000 ihmistä. Pääosa puhujista asuu Nagalandin pohjoisosassa Wokhan piirikunnassa.
Lothannaga kuuluu ao-kielten ryhmään yhdessä aonnagan, sangtaminnagan ja yimchungrunnagan kanssa.
Presidentit
Presidentit on vuosina 2005–2006 Yle TV1:llä esitetty suomalainen televisiosarja, jossa on dramatisoitu Suomen poliittisen historian tapahtumia. Se kertoo kymmenen ensimmäisen Suomen tasavallan presidentin yhdestä kohtalon päivästä. Useimmat jaksot käsittelevät yhden vuorokauden tapahtumia, joskin Paasikivi- ja Ahtisaari-jaksojen sisällöstä suurin osa koostuu aiempia tapahtumia kertaavista takaumista, ja Koivisto-jaksossa kuvataan yhden viikon tapahtumia. Jaksojen dialogissa presidentit viittaavat myös usein aiempaan elämänkokemukseensa.
Jokaisen jakson alussa ja lopussa toimittaja Ari Ylä-Anttila esittelee katsojalle tapahtumien historiallista kontekstia.
Samat tekijät tekivät kaksi vuotta myöhemmin kuusiosaisen sarjan "Piru ja peijooni", joka keskittyi yksinomaan presidentti Kekkoseen.
Pentikäinen nähdään Kalliona myös jaksossa 2., Sveholm Rytinä jaksoissa 1. ja 4., Litja Mannerheimina jaksoissa 4. ja 5., Pöysti Paasikivenä jaksossa 6. ja Mäntylä Ahtisaarena jaksossa 9.
Hodh El Charghi
Hodh El Charghi on hallintoalue eli wilaya Mauritanian kaakkoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Néman kaupunki. Alueen pinta-ala on noin 183 000 neliökilometriä. Asukkaita on 281 600 henkeä (vuonna 2000).
Hodh El Charghin alue rajoittuu lännessä Mauritanian Hodh El Gharbin ja Tagantin ja pohjoisessa Adrarin alueisiin sekä idässä ja etelässä Maliin. Se on etupäässä harvaan asuttua Saharan autiomaata. Alueeseen kuuluu kuusi departementtia eli moughataata ja 30 kuntaa:
Alueen eteläosan kautta kulkee maantie Nouakchottista Némaan. Etelässä harjoitetaan karjanhoitoa ja paikoin maanviljelyä sekä kerätään arabikumia. Seudulla sijaitsevat historiallinen Oualatan kaupunki sekä muinaisen Ghanan pääkaupungin Kumbi Salehin rauniot.
F’Dérick
F’Dérick () on kunta ja samannimisen departementin keskus Mauritanian Tiris-Zemmourin alueella. Se sijaitsee Saharan autiomaassa lähellä Länsi-Saharan rajaa 30 kilometriä alueen pääkaupungista Zouératesta länteen. Kunnassa on 4 400 asukasta (vuonna 2000).
Ranskan siirtomaakaudella paikkakunnan nimi oli Fort Gouraud Adrarin kapinan kukistaneen kenraali Henri Gouraudin mukaan. Myöhemmin se oli Tiris-Zemmourin alueen hallinnollinen keskus, mutta on sittemmin jäänyt Zouératen kaivoskaupungin varjoon.
Tindoufin maakunta
Tindoufin maakunta eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Tindoufin kaupunki. Alueen pinta-ala on 158 874 neliökilometriä. Asukkaita on 56 300 henkeä (vuonna 2010, arvio).
Tindoufin maakunta rajoittuu koillisessa Algerian Becharin ja kaakossa Adrarin maakuntiin, etelässä Mauritaniaan, lännessä Länsi-Saharaan ja pohjoisessa Marokkoon. Se käsittää Saouran aavikkoalueen läntisimmän osan, jonka pohjoispuolella on Draân hamada ja eteläpuolella Erg Iguidin hiekka-aavikko. Ilmasto on erittäin kuuma ja kuiva. Hallinnollisesti alueeseen kuuluu Tindoufin piirikunta eli daïra, joka jakautuu Tindoufin ja Oum El Asselin kunniksi.
Tindoufin kautta kulkee Mauritaniaan johtava maantie. Kaupungin lähellä on lentokenttä. Gara Djebiletissä ja Mechri Abdelazizissa on suuret rautamalmiesiintymät. Alueella on Algerian armeijan tukikohtia ja länsisaharalaisten pakolaisleirejä.
Maakunnan koulutusjärjestelmä käsittää 23 alakoulua, 11 keskikoulua, kolme lyseota, kaksi ammattioppilaitosta ja yliopistokeskuksen. Terveyspalveluihin kuuluvat sairaala ja kuusi poliklinikkaa. Vuonna 2008 perustetussa Tindoufin luonnonpuistossa on paljon arkeologisia kohteita.
FS Masséna (1895)
FS Masséna oli 1800-luvun lopulla valmistettu Ranskan laivaston predreadnought- taistelulaiva. Alus kuului viiden toisiaan muistuttavan aluksen ryhmään, joka tilattiin Britannian kuninkaallisen laivaston tilattua Royal Sovereign -luokan.
Alus tilattiin St. Nazairesta Ateliers et Chantiers de la Loirelta. Sen köli laskettiin syyskuussa 1892 ja alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1895. Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1898.
Alus muutettiin proomuksi vuonna 1915. Gallipolin taisteluiden päätyttyä hinattiin vuoden lopulla "Masséna" Toulonista Cape Hellesiin, jonne sen miehistö upotti aluksensa 9. marraskuuta muodostaen aallonmurtajan suojaamaan liittoutuneiden joukkojen evakuointia tammikuussa 1916.
Yared Shegumo
Yared Shegumo (s. 10. tammikuuta 1983 Addis Abeba, Etiopia) on etiopialaissyntyinen puolalainen juoksija, joka kilpailee keskimatkojen juoksussa ja kestävyysjuoksussa. Hän voitti hopeaa maratonilla vuoden 2014 EM-kisoista Zürichistä. Shegumo sai vuonna 2003 Puolan kansalaisuuden. Hän on 177 senttimetriä pitkä, painaa 61 kilogrammaa ja edustaa LKS Lubusz Słubicea.
Idänkotelokilpikonna
Idänkotelokilpikonna ("Terrapene carolina") on kotelokilpikonnien sukuun kuuluva laji. Täysikasvuisen yksilön pituus on noin 20 senttimetriä. Kilpi on pääosin ruskea ja yleensä siinä on kuvioita, jotka ovat oransseja tai keltaisia. Idänkotelokilpikonnaa tavataan Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen itäosissa. Se oleskelee enimmäkseen maalla veden läheisyydessä. Naaras munii 3–8 munaa, jotka kuoriutuvat 9–18 viikon kuluttua. Laji syö hedelmiä ja muuta kasviravintoa.
FS Bouvet (1896)
Bouvet oli 1800-luvun lopulla valmistettu Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaiva. Alus kuului viiden toisiaan muistuttavan aluksen ryhmään, joka tilattiin Britannian kuninkaallisen laivaston tilattua Royal Sovereign -luokan.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1893. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen kesäkuussa 1898.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Ranskan Välimeren laivastoon, jossa sen korvasi 1903 vasta valmistunut "Suffren". "Bouvet" puolestaan korvasi "Dévastationin" pohjoisessa laivueessa, joka oli palveluksessa ainoastaan puolet vuodesta ja loppuosan ajasta reservissä. Vuotuisessa sotaharjoituksessa heinä-elokuussa 1903 alus oli amiraali Gervaisin lippulaivana ollen neutraalina havainnotsijana simuloiduissa taisteluissa. Golfe-Juanin edustalla pidetyissä harjoituksissa "Gaulois" törmäsi 31. tammikuuta "Bouvetiin", mutta kumpikin alus säilyi lähes vahingoittumattomana.
Vuonna 1906 alus palasi vara-amiraali Touchardin johtamaan Välimeren laivueeseen. Vesuviuksen purkauduttua Napolissa huhtikuussa 1906 avustivat "Bouvet", "Iéna" ja "Gaulois" eloonjääneitä. Vuotuinen laivastoharjoitus järjestettiin heinä-elokuussa, jolloin "Bouvet" ja "Gaulois" lähes törmäsivät. "Bouvet" siirrettiin Välimerne laivueen 2. laivueeseen vuonna 1908 ollen aktiivipalveluksessa, vaikkakin vajaalla miehistöllä.
Ensimmäisen maailmansodan alettua alus suojasi joukkojenkuljetussaattueita Välimerellä marraskuuhun, jolloin se määrättiin Dardanelleille etsimään Saksan keisarikunnan laivaston "SMS Goebeniä". Alus tulitti Turkin rannikolla Kum Kalen linnaketta 19. helmikuuta. Tulitoiminnan aikana "Bouvet" avusti "Suffrenia" lähettämällä radiolla tulikomennot ja "Gaulois" tulitti Ottomaanien rannikkopattereita.
"Bouvet", "Charlemagne", "Suffren" ja "Gaulois" hyökkäsivät 18. maaliskuuta Dardanellien linnakkeita vastaan. Suunnitelmaan kuului, että kuusi Britannian kuninkaallisen laivaston vanhaa taistelulaivaa hiljentäisi rannikkotykistön, jonka jälkeen ranskalaisalukset hyökkäisivät samoja linnakkeita vastaan lähi etäisyydeltä. Ranskalaisosastoa johti amiraali Émile Guépratte ja liittoutuneiden edustajana oli kontra-amiraali John de Robeck, joka edusti amiraali Sackville Cardednia.
Joonas Lappalainen
Joonas Lappalainen (s. 1. maaliskuuta 1998) on suomalainen autourheilija, joka on aloittanut lajin kolmevuotiaana.
Lappalainen valittiin 14-vuotiaana vuoden 2012 kartingkuljettajaksi. Hän voitti tuolloin kartingin Academy Trophy -mestaruuden Sakhirin radalla ajetussa Bahrainin finaalikilpailussa.
Vuonna 2012 Lappalainen siirtyi kartingista Formula Fordeihin ja vuonna 2014 Formula Renault 1.6-sarjaan, jossa voitti ensimmäisen osakilpailun. Kauden toisessa kilpailussa Lappalainen kasvatti pistejohtoaan Formula Renault Nordic-sarjassa ja nousi samalla Formula Renault 1.6 NEZ-sarjan johtoon voittamalla kaksi lähtöä ja ollen yhdessä toinen. Kauden aikana Lappalainen ei luopunut kertaakaan molempien sarjojen johdosta, vaan johti molempia sarjoja koko kauden läpi. Lappalainen varmisti sekä Nordic- että NEZ-sarjojen mestaruudet kauden viimeistä edeltävässä lähdössä kauden viimeisenä kilpailuviikonloppuna Mantorpissa.
Vuoden 2014 syksyllä Lappalainen valittiin edustamaan Suomea FIA Young Driver Excellence Academyn Pohjois-Euroopan karsintoihin. Hän selviytyi 16 kuljettajan joukosta viiden parhaan joukkoon, mutta ei tullut valituksi ohjelmaan.
Tapio Kärkkäinen
Tapio Antero Kärkkäinen (s. 17. kesäkuuta 1942 Viipuri) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Kärkkäinen pelasi Oulun NMKY:ssä Suomensarjaa vuosina 1958–1970 lukuun ottamatta seuran ensiesiintymistä miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967, jolloin Kärkkäinen pelasi 18 ottelussa 4,0 pisteen keskiarvolla. Vuonna 1964 Kärkkäinen oli seuran paras pisteidentekijä, ja hänet valittiin Oulun parhaaksi koripalloilijaksi.
Kärkkäinen asui myöhemmin Vantaalla. Koulutukseltaan hän on teknikko.
Pekka Laakso (koripalloilija)
Pekka Emil Laakso (s. 7. syyskuuta 1938 Muhos) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Laakso pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Laakso pelasi 18 ottelussa 17,0 pisteen keskiarvolla ollen sarjan seitsemänneksi paras pisteidentekijä.
Vuosina 1967 ja 1969 Laakso saavutti NMKY:n Euroopan mestaruuden. Hän asui Oulussa ja harrasti partiota, torvensoittoa ja muitakin urheilulajeja, kuten yleisurheilua. Hän työskenteli kansakoulunopettajana ja toimi muun muassa ONMKY:n koripallojaoston puheenjohtajana.
Interliga
Interliga (, , ) oli kansainvälinen jääkiekkoliiga vuosina 1999–2007. Se perustettiin Alpenligan tilalle, kun sarjaan tuli joukkueita Alppien ulkopuolisista maista kaudeksi 1999–2000. Myös edellisen kauden kaikki italialaisjoukkueet jäivät pois sarjasta, eikä Italiasta sittemmin nähty joukkueita enää Interligassa. Liigassa pelasi sen kahdeksan kauden mittaisen historian aikana joukkueita Itävallasta, Kroatiasta, Puolasta, Jugoslavian liittotasavallasta (nyk. Serbia), Slovakiasta, Sloveniasta ja Unkarista.
Interligan kaudet olivat varsin lyhyitä ja liigan runkosarja kesti enimmillään 28 ottelua avauskaudella 1999–2000. Joukkueet pelasivat useimmiten myös omia kansallisia sarjojaan. Viimeisellä kaudellaan 2006–2007 Interligaa pelattiin kahdessa lohkossa, joista B-lohko edusti niin ikään alempaa sarjatasoa. Liigan suosio alkoi hiipumaan ja se lopetettiin vuoteen 2007. HK Jesenice, Olimpija Ljubljana ja Alba Volán Székesfehérvár siirtyivät kaudeksi Itävallan jääkiekkoliigakausi 2007–2008 Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligaan. Vuonna 2009 käynnistettiin myös Slohokej Liga, johon osallistui joukkueita Itävallasta, Kroatiasta, Serbiasta ja Sloveniasta.
Ainoana suomalaispelaajana Interligassa pelasi Olimpija Ljubljanan maalivahti Tommi Satosaari kaudella 2004–2005. toi Interligaan Olimpija Ljubljanan joukkueeseen Manny Malhotran, Matt Pettingerin ja Brian Willsien. Joukkueessa pelasi tuolloin myös ennestään NHL-kokemusta omannut John Jakopin. Muita tunnetuimpia NHL:ssä pelanneita liigassa oli kaudella 1999–2000 Villacher SV:ssä pelanneet Gino Cavallini sekä tappelijana tunnettu Gord Donnelly.
Seppo Matilainen
Seppo Juhani Matilainen (s. 28. lokakuuta 1941 Kuortane) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Matilainen pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Matilainen pelasi 18 ottelussa 4,7 pisteen keskiarvolla.
Matilainen harrasti jalkapalloa, kuntoliikuntaa ja filateliaa.
Ilkka Näsänen
Ilkka Toivo Raineri Näsänen (s. 20. lokakuuta 1942 Oulu) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Oulun NMKY:n kasvatti Näsänen pelasi miesten SM-sarjassa Turun Riennossa kolme kautta ja kasvattajaseurassaan yhden kauden sen esiintyessä ensimmäistä kertaa pääsarjatasolla kaudella 1966–1967. ONMKY-kausi oli Näsäsen pääsarjauran tehokkain: hän teki 15,9 pistettä ottelua kohden.
Näsänen voitti NMKY:n Euroopan mestaruuden vuosina 1967 ja 1969. Hän pelasi myös kaksi A-nuorten maaottelua.
Matti Vehaskari
Vesa Matti Vehaskari (s. 1. heinäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Oulun NMKY:n kasvatti Vehaskari pelasi kasvattajaseurassaan sen esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Vehaskari pelasi 18 ottelussa pääsarjauransa korkeimmalla, 11,4 pisteen keskiarvolla. ONMKY:n pudottua sarjatasoa alemmas Vehaskari siirtyi Helsingin NMKY:hyn, jossa hän pelasi neljä pääsarjakautta ja kahdessa Suomen cupissa. Helsingin NMKY saavutti Vehaskarin aikana yhden SM-hopean, kaksi SM-pronssia ja kahdesti cup-hopeaa.
Vehaskarilla on lääketieteellinen koulutus, hänen vanhempansa Allan Vehaskari (s. 1912) ja Aira Ahmavaara (s. 1913) olivat molemmat lääkäreitä. Vehaskari harrasti koripallon lisäksi yleisurheilua.
Märta
Märta tai Märtha on pohjois­mainen, etenkin ruotsa­lainen naisen etunimi. Alku­perältään se on Margareta-nimen muunnelma.
Suomessa nimi Märta on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu elokuuhun 2017 mennessä 1315 ja Märtha 471 henkilölle. Märtan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 26. elokuuta.
Sagriinikotilo
Sagriinikotilo ("Cornu aspersum" eli "Helix aspersa") on tarhakotiloiden heimoon kuuluva kotilolaji, joka on kotoisin Välimeren alueilta. Se on levinnyt Länsi-Eurooppaan, Pohjois-Afrikkaan ja Aasiaan.
Kotiloissa on yleensä tummia ja vaaleita raitoja. Sagriinikotilo kasvaa 2,5-4 cm pitkäksi. Se on pääasiassa kasvissyöjä ja elää 5-7 vuotta. Suomessa sagriinikotiloa esiintyy vain kasvihuoneissa kasvatettuna.
Sagriinikotilo tulee sukukypsäksi noin vuoden ikäisenä. Viikon kuluttua parittelusta kotilo munii muutamasta kymmenestä hieman yli sataan munaa, jotka kuoriutuvat viikon-parin sisällä.
Hostelling International
Hostelling International (HI) (International Youth Hostel Federation IYHF) on vuonna 1932 perustettu voittoa tavoittelematon hostellijärjestöjen liitto, jonka tarkoituksena on yhdessä 69 kansallisen hostellijärjestön kanssa mahdollistaa uusien paikkojen kokeminen ja kulttuurien oppiminen sekä edistää ihmisten välistä ymmärrystä tarjoamalla turvallista ja edullista hostellimajoitusta ympäri maailman.
Hostelling Internationalin verkosto kattaa noin 4 000 hostellia lähes 90 maassa. Hostelling International on yksi suurimmista majoituspalveluiden tarjoajista ja tekee yhteistyötä muun muassa Unescon ja Maailman matkailujärjestön kanssa. Kansainvälisen hostellikortin omistavia henkilöjäseniä on 3,6 miljoonaa ja kansainvälisen HI-verkoston vuosittainen yöpymisvuorokausien määrä on yli 35 miljoonaa. Hostelling International on myös yksi maailman suurimmista nuorisojärjestöistä.
Suomen Hostellijärjestö (Finnish Hostel Association) on osa Hostelling International -verkostoa.
HI Quality (HI-Q) on kansainvälisen Hostelling International -hostelliverkoston oma laatujärjestelmä, jonka ovat kehittäneet hostellialan ammattilaiset. Laatujärjestelmään on koottu hyväksi havaittuja toimintatapoja ja niistä on muokattu erityisesti hostelleille sopiva hallintoon ja toimintamalleihin pureutuva ohjelma. Hostellit, jotka toteuttavat ohjelman menestyksekkäästi, sertifioidaan.
"”Pyrimme edistämään nuorten valistuneisuutta heidän kansallisuudestaan riippumatta, erityisesti vähävaraisten nuorten keskuudessa, rohkaisemalla heitä hankkimaan entistä enemmän tietoa maaseudusta, välittämään ja huolehtimaan siitä ja arvostamaan kylien ja kaupunkien kulttuurisia arvoja kaikkialla maailmassa. Tuemme tätä tavoitettamme tarjoamalla hostelleja ja muuta majoitusta rotuun, kansallisuuteen, ihonväriin, uskontoon, sukupuoleen, yhteiskuntaluokkaan ja poliittisiin mielipiteisiin katsomatta. Haluamme luoda ihmisten välille entistä parempaa keskinäistä ymmärrystä, joka ulottuu kotimaan lisäksi ulkomaille.”"
Itä-Preussissa syntynyt opettaja Richard Schirrmann vei oppilaansa retkelle Saksan maaseudulle 26.4.1909. Kesken kaiken luokan yllätti myrsky. Retkeläiset lähtivät etsimään suojaa ja löysivät koulurakennuksen Bröltalista. Koulun johtaja antoi nuorille luokkahuoneen suojaksi ja paikallinen maanviljelijä olkia patjoiksi ja maitoa illalliseksi. Sinä yönä Schirrmannille syntyi ajatus nuorisomajoista, hostelleista. Hän ryhtyi tuumasta toimeen ja vuonna 1912 hän perusti maailman ensimmäisen hostellin omaan kouluunsa Saksaan, Altenaan. Tämän korvasi pian pysyvä hostelli Altenan linnassa, joka avasi ovensa saman vuoden aikana.
Empire State
Empire State on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Dito Montielin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva. Sen pääosissa ovat Liam Hemsworth, Dwayne Johnson, Emma Roberts, Nikki Reed, Michael Angarano ja Shenae Grimes. Elokuvassa kaksi lapsuudenystävää ryöstävät panssariautovaraston, ja samalla sieppaavat poliisin joka joutuu heidän tielleen.
Ari Sikiö
Ari Sikiö (s. 8. toukokuuta 1948) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tikkurilan Tikan kasvatti Sikiö pelasi Oulun NMKY:ssä seuran esiintyessä ensimmäistä kertaa miesten SM-sarjassa kaudella 1966–1967. Kaudella 1970–1971 Sikiö edusti SM-sarjassa Kontulan Urheilijoita ja kaudella 1978–1979 Porvoon Tarmoa.
Bijou Brigitte
Bijou Brigitte on saksalainen muotimyymälä. Se perustettiin Hampurissa vuonna 1963 ja sillä on toimintaa jo 20 eri valtiossa ympäri maailmaa. Vuoden 2013 tiikaudella yhtiön liikevaihto oli 3,1 miljoonaa euroa, joka on 3,5 prosenttia vähemmän kuin vuotta aiemmin. Helmikuussa 2011 "Bijou Brigitte" tuomittiin korvaamaan erään ex-työntekijän oikeudenkäynti. Työntekijä oli aiemmin kehottanut boikotoimaan yritystä sen työsuhteisiin liittyvien epäselvyyksien vuoksi, josta yhtiö oli vaatinut tältä 5000 euron korvauksia. Työntekijän voitettua oikeudessa yhtiö itse joutui maksamaan korvauksia.
Juha Valkama
Juha Valkama (s. 20. kesäkuuta 1973) on suomalainen koripallovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Koripalloilijana Kiimingin Riennon kasvatti Valkama pelasi pääsarjatasolla Forssan Alussa kaudella 1996–1997 3,6 pisteen ja 0,8 levypallon keskiarvoilla. Kaudella 1998–1999 hän oli Högfors Teamin kokoonpanossa kahdessa ottelussa muttei pelannut. Kaudella 2001–2002 Valkama edusti I-divisioonassa pelannutta Team Componentaa 26 ottelussa 10,8 pisteen ja 2,3 levypallon keskiarvoilla.
Valkama valmensi Loimaan Korikonkareita alueellisessa II divisioonassa ja I-divisioonassa kolmen kauden ajan. Kauden 2010–2011 hän toimi Forssan Koripoikien apuvalmentajana. Syksystä 2011 lähtien Valkama on toiminut Oulun NMKY:n päävalmentajana.
Tunnin Kuva
Tunnin Kuva on vuonna 1988 perustettu suomalainen valokuvaliikeketju. Sillä on myymälöitä yhteensä 16 kappaletta ja neljällätoista eri paikkakunnalla. Vuoden 2013 tilikaudella yrityksen liikevoitto oli 4,10 prosenttia ja liikevaihto puolestaan 723 000 euroa.
Niittyrusoyökkönen
Niittyrusoyökkönen, vanhemmassa kirjallisuudessa kosteikkomaayökkönen, ("Diarsia rubi") on yleinen yöperhoslaji, joka lentää kahtena sukupolvena keskikesällä ja syksyllä.
Niittyrusoyökköstä on hankala erottaa muista "Diarsia"-suvun lajeista, etenkin elorusoyökkösestä ("Diarsia dahlii") ja suvirusoyökkösestä ("Diarsia mendica"). Se on yleisväriltään melko tasaisen punertavan ruskea ja rengastäplän sekä munuaistäplän sisäosat ovat kellertävät. Täplien välinen alue on usein lähes musta. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat kaksinkertaiset ja siiven ulkoreunan tuntumassa aaltoviiru on vaalea, siiven ulkoreunan puolelta tumma. Ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun välinen alue tummenee siiven tyveä kohti. Takasiivet ovat harmaanruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat ja niissä on tumma keskipilkku. Siipiväli 30–34 mm.
Perhosen levinneisyys ulottuu Keski- ja Pohjois-Euroopasta Itä-Siperiaan ja Kiinaan Suomessa lajia tavataan koko maassa, mutta se on harvinaisempi Lapissa. Niittyrusoyökkönen lentää kahtena sukupolvena, joista ensimmäinen on liikkeellä keskikesällä kesäkuun puolivälistä heinäkuun lopulle ja toinen, selvästi vähälukuisempi, syyskesällä ja syksyllä elokuun alusta lokakuun alkuun. Keski-Euroopassa lajilla voi olla suotuisina vuosina vielä osittainen kolmas sukupolvi lokakuussa.
Niittyrusoyökkönen esiintyy kosteilla niityillä ja kosteissa metsissä, joskus myös puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät illasta yöhön ja tulevat sekä syötille että valolle. Toukka on aktiivinen öisin ja talvehtii maassa.
Toukan ravintokasveja ovat monet ruohovartiset kasvit sekä puuvartisista muiden muassa vadelma ja mustikka.
"Diarsia florida" on niittyrusoyökkösen elintavoiltaan poikkeava muunnos, mahdollisesti eriytymässä oleva lähilaji tai mahdollisesti oma lajinsa. Se on jonkin verran niittyrusoyökköstä kookkaampi, väritykseltään kirkkaampi ja ainoan sukupolven lentoaika osuu niittyrusoyökkösen ensimmäisen ja toisen sukupolven väliin. Kasvatuksessa "D. florida" risteytyy niittyrusoyökkösen kanssa, mutta luonnossa ero lennon ajankohdassa saattaa estää risteytymisen. Myös vuorokausirytmiltään "D. florida"t aloittavat lentonsa hieman myöhemmin illalla kuin niittyruskoyökköset.
Keski-Euroopassa "D. florida" elää kosteikoissa ja ilmeisesti sille on ominaista oleskella hyvin kosteissa ympäristöissä. On kuitenkin epävarmaa esiintyykö "D. florida" Pohjoismaissa. Aikaisemmin sitä on ainakin arveltu esiintyvän Ahvenanmaalla ja etelärannikolla. Erikoisena yksityiskohtana kuitenkin pohjoissuomalaisten niittyrusoyökkösten genitaalit muistuttavat "D. florida"n genitaaleja.
Arianrhod
Arianrhod oli kelttiläisessä mytologiassa äitijumala Dônin ja Beli Mawrin tytär. Arianrhod esiintyy walesilaisen Mabinogion-tarusikermän neljännessä tarussa "Math, Mathonwyn poika". Hänen sisaruksiaan ovat Gwydion, Gilfaethwy, Gofannon sekä Amaethon. Toisissa legendoissa hänen veljekseen on mainittu myyttisellä nimellä Caswallawn tunnettu historiallinen Cassivellaunus.
Mabinogionissa kerrotaan, että Gwyneddin kuninkaalla Math fab Mathonwyllä oli erikoisena tapanaan lepuuttaa jalkojaan neitsyen sylissä. Mathin sisarentytär Arianrhod on ehdolla tähän tehtävään. Hänen täytyi kuitenkin ensin alistua neitsyyden varmistavaan kokeeseen eli astuttava Mathin taikasauvan yli. Mutta tämän tehdessään hän synnyttääkin kaksi poikaa. Toinen pojista saa nimen Dylan ail Don, mutta toiselle Arianrhod asettaa kolme tabua. Ensimmäisen mukaan poikaa ei saa nimetä ennen kuin hänen äitinsä tekee sen. Toisen mukaan poika ei saa kantaa aseita ennen kuin hänen äitinsä ojentaa ne hänelle. Kolmannen mukaan poika ei saa koskaan mennä naimisiin ihmisnaisen kanssa. Arianrhodin veli Gwydion saa kuitenkin petkutettua Arianrhodin antamaan pojalle nimen Lleu Llaw Gyffes, ja Gwydion ja Lleu onnistuvat oveluudella murtamaan myös toisen tabun. Lopulta kolmaskin kielto kierretään, kun Gwydion ja kuningas Math luovat loitsuilla kukista Blodeuweddin vaimoksi Lleulle.
Slohokej Liga
Slohokej Liga oli kansainvälinen jääkiekkoliiga vuosina 2009–2012. Suurin osa liigan joukkueista tuli Sloveniasta, mutta joukkueita tuli yhteensä myös kolme Kroatiasta, yksi Serbiasta ja yksi Itävallasta.
Slohokej Liga perustettiin vuonna 2009 slovenialaisten pelaajien kehittämiseen. Se toimi myös niin ikään farmisarjana Itävallan pääsarja Erste Bank Eishockey Ligassa pelanneille EC Graz 99ersille, HK Jesenicelle, Olimpija Ljubljanalle sekä Medveščak Zagrebille. Slohokej Ligan myötä Slovenian omasta pääsarjasta tuli enää lyhyt sarja, johon kauden päätteeksi osallistui myös EBEL:n slovenialaisjoukkueet.
Kolmen Slohokej-kauden jälkeen Slovenian jääkiekkoliitto ja liigaa hallinnoinut yhtiö joutuivat erimielisyyksiin. Kun myös Itävallan kakkossarjatason Eishockey-Nationalligan joukkueista suurin osa jätti sarjan, päätti osa molempien sarjojen joukkueista perustaa uuden Inter-National-Leaguen. Sarjaan osallistui Slohokej-joukkueista aluksi vain HK Slavija Ljubljana ja HK Triglav Kranj sekä neljä itävaltalaisjoukkuetta, mutta nykyään sarjassa pelaa 12 joukkuetta, joista puolet tulee Sloveniasta.
Kinect Sports Island Freedom
Kinect Sports Island Freedom (Pohjois-Amerikassa nimellä Deca Sports Freedom ja Japanissa nimellä Deca Sporta Freedom) on vuoden 2010 marraskuussa Kinectille julkaistu urheiluaiheinen videopeli. Pelin on kehittänyt Hudson Soft ja julkaissut Konami. Peli on yksi kolmesta Kinectille tehdystä ohjaimettomasta urheiluaiheisesta pelistä Kinect Sportsin ja n ohella. Pelissä on kymmenen urheilulajia. Osa lajeista on samoja kuin Kinect Sportsissa ja Season Twossa.
Pelin kymmenen urheilulajia ovat seuraavat:
Rehumaissi
Rehumaissi on rehun tuotantoon jalostettu maissi. Rehumaissia käytetään karjan rehuna, ja se ei sovellu ihmisten elintarvikkeeksi, toisin kuin Etelä-Suomessa viljeltävä sokerimaissi. Rehumaissin hehtaarituotto voi olla Suomessa esimerkiksi 8–12 tonnia kuiva-ainetta. Rehuksi käytetään tyvestä leikattu kasvi eli tähkän lisäksi myös varsi ja lehdet. Rehumaissi voidaan kylvää suojakalvon alle.
Rehumaissin kylvö tapahtuu lämpimään maahan, tyypillisesti toukokuun viimeisellä viikolla. Rehumaissi voidaan kylvää myös tätä aikaisemmin muovikatteen alle, joka kohottaa maan lämpötilaa. Rehumaissi pitää aurinkoisesta, lämpimästä ja kosteasta kesästä ja hyötyy erityisesti pitkästä ja lämpimästä syksystä. Maissi on lyhyenpäivänkasvi, mikä tarkoittaa, että maissi lähtee kasvamaan voimakkaammin vasta heinäkuun puolivälissä, kun päivien pituudet lyhenevät.
Aikaiset lajikkeet ovat edellytys rehumaissin viljelemiselle Suomessa. Suomessa käytettyjä lajikkeita ovat mm. Active ja Pioneer. Rehumaissia on viljelty pidempään Tanskassa kuin Suomessa, ja Suomessa rehumaissi on uusi viljelykasvi. Ruotsissa rehumaissia viljellään suuremmalla alalla kuin Suomessa. Sopivissa olosuhteissa rehumaissi on satoisa. Rehumaissi voidaan kylvää suojakalvon alle, jolloin kasvukausi pidentyy jopa kuukaudella ja taimet eivät ole hallalle alttiita.
Sadonkorjuu ajoittuu myöhempään syksyyn kuin viljojen korjuu tai syysviljojen kylvö. Nurmisäilörehua saadaan korjattua Suomessa tyypillisesti 2-3 kertaa vuodessa, mutta rehumaissi tuottaa vain yhden sadon, joka korjataan syyskuun lopussa tai lokakuun alkupuolella. Säät vaikuttavat korjuuajankohtaan. Korjuuta edeltävä pieni halla edistää kuivumista. Jos pakkasta tulee enemmän kuin pari astetta, kasvusto pitää korjata muutaman päivän kuluessa. Sadonkorjuun aikaan rehumaissi voi olla jopa kolmimetristä. Optimaalinen korjuuajankohta on tanskalaisten ja amerikkalaisten normien mukaan, kun kuiva-ainepitoisuus on 30-35 prosenttia. Maissisäilörehun tuleentumistavoite on taikinatuleentuminen. Sato korjataan erityisellä työvälineellä. Rehumaissin hehtaarituotto voi olla Suomessa esimerkiksi 12 tonnia kuiva-ainetta. Rehuksi käytetään tyvestä leikattu kasvi eli tähkän lisäksi myös varsi ja lehdet.
Maissista tehdään kokoviljasäilörehua, joka säilötään kuten nurmisäilörehukin. Rehumaissirehu on säilörehua, joka soveltuu maitokarjan ruokintaan ja lihanautojen loppulihotukseen ennen teurastusta. Rehumaissirehu, joka esiintyy tasalaatuisena hakkeena, on muotonsa vuoksi tasalaatuista ravintoa. Rehumaissirehuun on käytetty tyvestä leikattu kasvi eli tähkän lisäksi myös varsi ja lehdet. Rehumaissirehussa on korkea energiasisältö. Rehumaissisäilörehu säilyy hyvin.
Kiinanmuurahaiskäpy
Kiinanmuurahaiskäpy ("Manis pentadactyla") on yksi kahdeksasta muurahaiskäpyjen lahkon nisäkäslajista. Se esiintyy metsäalueilla Himalajan seudulla, Burmassa, pohjoisessa Indokiinassa sekä Etelä-Kiinassa subtrooppisilla ja kesävihannilla alueilla.
Täysikasvuinen kiinanmuurahaiskäpy on häntineen 65-95 sentin pituinen ja painaa 2-7 kiloa. Se synnyttää yleensä yhden poikasen kerrallaan. Kiinamuurahaiskäpy on hidasliikkeinen ja liikkuu öisin.
Kiinanmuurahaiskäpy on äärimmäisen uhanalainen. Suoranainen uhka on (sala)metsästys, joka liityy lajin käyttöön sekä ravintona että perinteisessä lääketieteessä.
Peter Vanderkaay
Peter Vanderkaay (s. 12. helmikuuta 1984 Royal Oak, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uimari ja kaksinkertainen olympiavoittaja 4×200 m vapaauinnista Ateenan ja Pekingin kesäolympialaisista. Vanderkaaylla on myös kaksi olympiapronssia Pekingistä ja Lontoosta henkilökohtaisilta matkoilta. Hän on nelinkertainen pitkän radan maailmanmestari 4×200 m vapaauinnista vuosilta 2005-2011. Vanderkaaylla on myös yksi lyhyen radan MM-hopea sekä kolme kesäuniversiadimitalia, joista yksi on hopeinen ja kaksi pronssista. Vanderkaayn lempinimi on PVK. Hän on 193 senttimetriä pitkä, painaa 95 kiloa ja asuu nykyisin Rochesterissa.
David Svoboda
David Svoboda (s. 19. maaliskuuta 1985 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen nykyaikainen viisiottelija ja vuoden 2012 olympiavoittaja. Svoboda on myös yksinkertainen maailmanmestari viestistä ja yksinkertainen Euroopan-mestari henkilökohtaisesta kilpailusta. Svobodalla on myös monta MM- ja EM-hopea- ja pronssimitaleita.
Svoboda on 183 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kilogrammaa.
Elokuvan runousoppia
Elokuvan runousoppia: käsikirjoittamisen syventävät tiedot on Liken vuonna 2007 julkaisema elokuvien käsikirjoittamisen oppikirja, jonka ovat tehneet Anders Vacklin, Janne Rosenvall ja Are Nikkinen.
Lentokenttäpaloauto
Lentokenttäpaloauto on paloauto, joka on suunniteltu erityisesti pelastus- ja sammutustehtäviin lento-onnettomuustilanteissa sekä lentoasemalla syttyvien tulipalojen sammutukseen.
Kokoonsa nähden lentokenttäpaloautot kiihtyvät yleensä nopeasti. Niillä voi ajaa myös maastossa, joten ne kykenevät tarvittaessa toimimaan myös päällystetyn lentokenttäalueen ulkopuolella. Niihin mahtuu suuria määriä vettä ja sammutusvaahtoa, ja niissä on tehokkaat pumput. Useimmissa lentokenttäpaloautoissa on myös vesitykki, jonka avulla paloja voi sammuttaa kaukaa.
Joissakin lentokenttäpaloautoissa on puomi, jonka päässä oleva vesitykki voidaan saada jopa yli 10 metrin korkeuteen. Osassa näistä puomeista on "snozzle"-suutin, jolla voidaan tehdä pieni reikä lentokoneen runkoon ja sammuttaa matkustamon ja rahtitilan tulipaloja.
Vaikka suuri osa lentokenttien paloautoista on yllä kuvaillun kaltaisia, poikkeuksia löytyy.
Myyttien lyhyt historia
Myyttien lyhyt historia ("A Short History of Myth") on brittiläisen toimittajan Karen Armstrongin pieni teos, jossa hän kertoo myyttien historian "suureen länsimaiseen muutokseen", kuten hän määrittelee, jonka kuluessa eri tieteet ovat pyrkineet horjuttamaan uskoa myytteihin.
Teos on johdanto Tammen Myytti-sarjaan, johon kuuluu Armstrongin teoksen lisäksi kuusi myyttejä käsittelevää teosta:
Sarja oli osa yhteistyöhanketta "Canongate Myth Series", johon suunniteltiin kuuluvaksi sata teosta. Toistaiseksi teoksia on julkaistu englanniksi viisitoista. Johdantoteos, Armstrongin "A Short History of Myths" ilmestyi samanaikaisesta 33 maassa 28 kielellä.
Markkinamäen tunneli
Markkinamäen tunneli on 470 metrin pituinen tietunneli valtatie 7:llä Loviisassa. Tunneli ja sen kautta kulkeva valtatie 7:ään kuuluva moottoritieosuus avattiin liikenteelle syksyllä 2014. Tunnelin itäpäässä on Kymijoen haaran ylittävät Ahvenkosken sillat. Kummallekin ajosuunnalle on oma ajoneuvotunneli. Niiden vapaa korkeus on 5,20 metriä ja leveys 12,45 metriä. Ajokaistojen leveys on 2 x 3,75 metriä.