hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Charles Floquet
Charles Thomas Floquet (2. lokakuuta 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port – 18. tammikuuta 1896 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1888–1889. Hänet muistetaan kolmatta tasavaltaa uhanneen kenraali Georges Boulangerin vastustajana.
Floquet valmistui lakimieheksi vuonna 1851. Toisen keisarikunnan aikana hän tuli tunnetuksi tasavaltalaisena lehtimiehenä ja asianajajana. Hän osallistui kolmannen tasavallan perustamiseen vuosina 1870–1871 ja tuli valituksi kansalliskokoukseen Seinen edustajana. Floquet perusti "Ligue d’union républicaine des droits de Paris" -nimisen liiton sovitellakseen yhteisymmärryksen tasavaltalaisen hallituksen ja Pariisin kommuunin välille, mutta tämä epäonnistui ja kommuunin kukistamisen yhteydessä hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa. Floquet toimi sitten vuodesta 1872 Pariisin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja 1875 sen puheenjohtajana, kunnes hänet seuraavana vuonna valittiin Ranskan edustajainkamariin radikaalien edustajana. Hän oli 1882 lyhyen aikaa Seinen departementin prefektinä ja 1885–1888 edustajainkamarin puhemiehenä. Floquet tunnettiin iskevänä puhujana ja hänen puheistaan julkaistiin vuonna 1885 kaksiosainen kokoelma "Discours et opinions de M. Charles Floquet".
Floquet tuli pääministeriksi huhtikuussa 1888, jolloin kenraali Boulangeria tukeva boulangistinen liike oli voimistumassa Ranskassa. Boulangerin pelättiin uhkaavan tasavaltaa vallankaappauskella, ja tasavallan puolustajiin kuulunut Floquet päätti haastaa hänet avoimesti. Miehet kävivät 13. heinäkuuta 1888 kaksintaistelun, jossa Floquet onnistui haavoittamaan Boulangeria. Floquet’n hallitus kaatui seuraavan vuoden helmikuussa parlamentin hylättyä sen tekemän esityksen perustuslain uudistamisesta. Hän palasi marraskuussa 1889 edustajainkamarin puhemieheksi, mutta joutui eroamaan 1892 Panama-skandaalin seurauksena. Tämä pilasi myös hänen mahdollisuutensa vuoden 1893 presidentinvaalissa ja hän putosi saman vuoden vaaleissa edustajainkamarista. Floquet valittiin kuitenkin 1894 senaattiin, jonka jäsenenä hän oli kuolemaansa asti.
Uniikki Unikorni
Uniikki Unikorni on oululainen improvisaatioteatteri. Vuonna 2007 perustettu ryhmä esiintyy ja kouluttaa Oulun seudulla. Ryhmä on ohjannut kaikille avoimia improjameja, pitänyt lapsille satutunteja Oulun pääkirjastossa sekä järjestänyt Oulun improvisaatioteatterifestivaalin vuonna 2013. Uniikki Unikorni on myös järjestänyt improvisaatioteatterikursseja. Kesällä 2013 ryhmä järjestää Improvaara – opasmatkoja outoon Ouluun -esitysten sarjan Oulun keskustassa. Ryhmä esiintyy myös vuosittain Oulun Taiteiden yössä. Uniikki Unikornin voi myös tilata esiintymään juhliin.
Kesällä 2013 Uniikki Unikorni järjesti opastettuja improvisaatioteatteriretkiä Oulun keskustassa.
1.–3. maaliskuuta 2013 improvisaatioteatteri Uniikki Unikorni järjesti Oulussa improvisaatioteatterifestivaalin. Festivaalilla oli esityksiä ja työpajoja. Festivaalille tuli vierailevia ohjaajia Saksasta ja ympäri Suomea.
Henrik Christian Nordenswan
Henrik Christian Nordenswan (22. helmikuuta 1762 Helsinki – 20. joulukuuta 1822 Hämeenlinna) oli suomalainen lääninkamreeri, kamarineuvos, valtiopäivämies ja Suomen senaatin jäsen.
Nordenswanin vanhemmat olivat lääninkamreeri Johan Alopaeus, vuodesta 1772 aateloituna Nordenswan (1731–1811) ja Johanna Kristina Schwartz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1777 ja sai todistuksen kamarikollegiota varten 1782.
Nordenswan oli Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkonttorin palveluksessa. Hänestä tuli ylimääräinen kamarikirjuri kamarirevision 3. eli Suomen provinssikonttorissa Tukholmassa vuonna 1782 ja Uudenmaan ja Hämeen läänin vt. lääninkamreeri vuonna 1783 jolloin hän sai myös varrontavaltakirjan mainittuun virkaan. Nordenswan oli sittemmin ylisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvoutina vuodesta 1787 ja vuonna 1802 hän astui edellämainittuun lääninkamreerin virkaansa.
Suomen sodan jälkeen Nordenswan oli hallituskonseljin talousosaston jäsen ja kamaritoimituskunnan päällikkö 1809–1812. Erottuaan tästä tehtävästä hän palasi lääninkamreeriksi. Nordenswan sai kamarineuvoksen arvon 1809. Hän toimi valtiopäivämiehenä vuosina 1789 ja 1809.
Nordenswan omisti vuodesta 1794 Janakkalan Vähikkälän kylässä sijainneen Toivan kartanon ja laajensi sen 1 856 hehtaarin kokoiseksi suurtilaksi. Nordenswanin suvulla kartano oli vuoteen 1875 saakka jolloin se myytiin Tervakoski-yhtiölle.
Nordenswan oli naimisissa kaksi kertaa:
Nordenswanin poika Johan Henrik Nordenswan (1801–1862) toimi Hämeen läänin lääninkamreerina ja lyhyen aikaa Suomen Pankin johtajana. Taidemaalari Victorine Nordenswan oli Johan Henrik Nordenswanin tytär.
Kaj Backlund
Harry Kaj Olof Backlund (24. helmikuuta 1945 Helsinki – 25. joulukuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen jazztrumpetisti, -säveltäjä ja -sovittaja sekä Oulunkylän pop- ja jazzkonservatorion yksi perustaja ja pitkäaikainen sävellyksen, sovittamisen ja musiikin teorian opettaja.
Backlund alkoi seitsemänvuotiaana soittaa trumpettia isänsä johtamaan Paavalin seurakunnan nuorten puhallinorkesterissa Helsingin Vallilassa. 11-vuotiaana hän meni mukaan oppikouluun perustettuun swing-tyyliseen big bandiin. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti oman yhtyeen, jossa soittivat muiden muassa Paroni Paakkunainen, Teppo Hauta-aho, Eero Ojanen, Pekka Pöyry ja Juhani Aaltonen
Backlund työskenteli pitkään päivisin pankissa, mutta osallistui muiden yhtyeen jäsenten tavoin kesinä 1966 ja 1967 Jyväskylän Kesän työpajoihin, joissa opetti yhdysvaltalainen George Russell. Backlund alkoi saada työtilaisuuksia Yleisradion tuolloisesta Radion tanssiorkesterista, studiomuusikkona sekä UMOsta, jonka perustajajäseniin hän kuuluu.
1970-luvun alussa Backlundin teki sovituksia Toivo Kärjen kappaleisiin. Backlund oli mukana perustamassa Oulunkylän pop-jazz-opistoa ja suunnittelemassa Sibelius-Akatemian jazzosaston ensimmäistä opetussuunnitelmaa.
Kaj Backlundin pojista Jari on rumpali, Jukka musiikkituottaja ja Tapio basisti.
Säveltäjänä ja sovittajana:
Neljän tähden talkoot
Neljän tähden talkoot on Nelosella esitettävä sarja, joka alkoi 8. huhtikuuta 2013. Sarjassa joka viikko neljä julkkista kokoontuu vuorotellen toistensa mökille tai muuhun vapaa-ajanviettopaikkaan, jossa paikan isäntä tai emäntä varannut muille julkkiksille talkootöitä. Jokaisen jakson lopussa jakson isäntä tai emäntä palkitsee palkinnolla sen, joka on saanut aikaan parhaimman työpanoksen, ja jokaisen viikon päätösjaksossa palkitaan myös koko viikon paras talkoolainen.
Mäntlahti
Mäntlahti on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin 12 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon, Suureen rantatiehen kuuluvan Museotien varrella.
Ensimmäinen maininta Mäntlahdesta löytyy vuodelta 1458. Tuolloisessa asiakirjassa määritellään Vehkalahden pitäjän kaakkois- ja eteläosan kylien rajoja. 1500-luvun puolivälissä Mäntlahden katsottiin kuuluvan toisinaan Vehkalahden ja toisinaan Virolahden alueeseen. Tuolloin Mäntlahden isännät olivat ammatiltaan maanviljelijöitä, kalastajia ja kippareita.
1700-luvulla Mäntlahden taloista muodostui kaksi herrasviljelystä. Nämä yhdistettiin myöhemmin yhdeksi suurtilaksi. Tämän kartanon päärakennus rakennettiin vuonna 1851 vanhan Ristolan talon tontille, kylän pääasutuksen ulkopuolelle.
Mäntlahden vanhat tonttimaat ovat edelleen asuttuja. Vanhakylän tontilla on peltojen ympäröimää maalaisasutusta ja rakentamattomilla alueilla on mahdollisesti säilynyt jäänteitä aiemmista asutusvaiheista.
Hurrikaani Nora
Hurrikaani Nora oli syyskuussa (16.-26. päivien välillä) vuonna 1997 Tyynellämerellä pyörinyt trooppinen hirmumyrsky. Vuoden 1997 hurrikaanikauden aikana se oli järjestyksessään 14. trooppinen myrsky ja seitsemäs hurrikaanin asteelle voimistunut myrsky. Nora aiheutti tuhoja ensin Meksikossa, missä kaksi ihmistä sai surmansa suoraan hurrikaaniin liittyneissä onnettomuuksissa. Meksikosta Nora eteni Yhdysvaltoihin, jossa tuhoja tuli sekä Kalifornian rannikolla että kauempana sisämaassa tulvien muodossa. Yhdysvaltojen alueella neljä ihmistä kuoli epäsuorasti Noran aiheuttamista tulvista ja rankkasateista johtuen. Kaikkiaan 4. luokan hurrikaaniksi yltynyt Nora aiheutti siis kuuden ihmisen kuoleman.
Nora on ollut yleinen nimi, kun eri vuosien hurrikaaneja on nimetty. Vuoden 1997 lisäksi Nora-niminen hurrikaani on vaikuttanut Tyynellämerellä vuosina 1985, 1991, 2003 ja 2009. Lisäksi Noraksi on nimetty kymmenen taifuunia vuosina 1945, 1951, 1955, 1959, 1962, 1964, 1967, 1970, 1973 ja 1976.
Arizonan kuvernööri Jane Dee Hull lähetti Yumaan kansalliskaartin joukkoja. Punainen Risti lähetti oman erikoisryhmänsä.
Pat Hutchins
Pat Hutchins (18. kesäkuuta 1942 Yorkshire – 7. marraskuuta 2017 Lontoo) oli englantilainen kuvataiteilija ja lastenkirjailija. Hän sai lasten- ja nuortenkirjojen kuvittajille suunnatun Kate Greenaway -mitalin vuonna 1974. Hutchins kirjoitti ja kuvitti noin 50 kirjaa.
Heinäkuussa 2013 Yleisradio uutisoi Marimekon tuotteistaman "Isoisän puutarha" -kuosin muistuttavan Pat Hutchinsin esikoisteoksen "Rosie’s Walk" (1968) kuvitusta. Hutchinsin kustantaja ilmoitti selvittävänsä, onko kyseessä mahdollisesti kopio.
Hurrikaani Raymond
Hurrikaani Raymond oli syys- ja lokakuun vaihteessa vuonna 1989 Tyynellämerellä pyörinyt trooppinen hirmumyrsky. Se rantautui 25. syyskuuta Meksikossa, josta se jatkoi matkaansa edelleen Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa Raymondin vaikutukset ulottuivat Kalifornian, Arizonan, Texasin, Oklahoman, Kansasin ja Missourin alueille. Suurimmaksi osaksi vahingot olivat tulvien ja rankkasateiden aiheuttamia materiaalivaurioita, mutta myös yksi ihminen sai surmansa. Myrsky laantui 5. lokakuuta.
Hurrikaani Pauline
Hurrikaani Pauline oli lokakuussa (5.-10. päivien välillä) vuonna 1997 Tyynellämerellä pyörinyt trooppinen hirmumyrsky. Vuoden 1997 hurrikaanikauden aikana se oli järjestyksessään 16. trooppinen myrsky ja kahdeksas hurrikaanin asteelle voimistunut myrsky. Pauline aiheutti tuhoa Panaman ja Meksikon alueilla, ja se oli yksi kaikkien aikojen tuhoisimmista hirmumyrskyistä. Kaikkineen Paulinen aiheuttamissa luonnonmullistuksissa sai surmansa lähteestä riippuen 230–400 ihmistä.
Liila (koiraväri)
Liila (myös isabella) koira on punervan vaaleanharmaa koira vaaleanruskein, vihertävänkeltaisin tai keltaisin silmin. Iho on vaaleanruskea. Geneettisesti liila koira on kokomusta, jonka eumelaniinin sävy on vaaleanruskeaa B-lokuksen bb-genotyypin ja D-lokuksen dd-genotyypin yhteisvaikutuksesta. Liila on melko harvinainen väritys.
Termiä liila voidaan käyttää myös viittaamaan kuviollisen koiran eumelaniinin sävyyn erotuksena mustasta, maksanruskeasta ja sinisestä: esimerkiksi ”merkkivärinen liila” viittaa merkkiväriseen koiraan, jonka eumelaniini on liilanväristä.
Liilalle värille on monia eri nimiä riippuen erityisesti koiran rodusta:
Liila eumelaniini edellyttää, että koira on genotyypiltään bb dd. Ei-diluutio (bb D_) koira on maksanruskea, ei-maksa (B_ dd) on sininen ja ei-maksa ei-diluutio (B_ D_) musta.
Alla eumelaniinin sävyn periytymiskaavio.
Luigi Comencini
Luigi Comencini (8. kesäkuuta 1916 Salò – 6. huhtikuuta 2007 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Comencini on yksi ”italialaisen komedian” huomattavimpia edustajia, mutta hänet tunnetaan myös erinomaisista lapsikuvauksistaan.
Comencini alkoi kirjoittaa elokuva-arvosteluja opiskellessaan arkkitehtuuria Milanossa. Hän oli mukana perustamassa Italian elokuva-arkistoa. Vuonna 1946 Comencini teki hyvät arvostelut saaneen dokumenttielokuvan "Bambini in città" (”Lapsia kaupungissa”). Ohjaajan ensimmäinen näytelmäelokuva oli "Pikku lurjuksia" ("Proibito rubare", 1948). Vittorio De Sican ja Gina Lollobrigidan tähdittämästä elokuvasta "Rakkauden huumaa ja mustasukkaisuutta" ("Pane, amore e fantasia", 1953) tuli suuri kaupallinen menestys. Vuonna 1960 Comencini ohjasi toisen maailmansodan aikaan sijoittuvan satiirin "Sodan helvetti" ("Tutti a casa"), joka on yksi hänen parhaista teoksistaan.
Lapsikuvaus "L’incompreso" (”Väärinymmärretty”, 1967) tuotti Comencinille hänen ensimmäisen David di Donatello -palkintonsa. Alun perin televisiota varten tehtyä elokuvaa "Le avventure di Pinocchio" (”Pinokkion seikkailut”, 1971) pidetään kaikkien aikojen parhaana Pinokkio-filmatisointina. Ohjaajan lukuisista komedioista ja lapsikuvauksista viimeiseksi jäi "Marcellino" (1992).
Kyösti Auer
Gustaf (Kyösti) Fabian Auer (sukunimi aik. "Tappura"; 15. joulukuuta 1865 Lempäälä – 15. helmikuuta 1929) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Auerin vanhemmat olivat tilan- ja talonomistaja Kaarlo Kustaa Fridolf Tappura (Vehoniemi) ja Maria Wilhelmina Kukkola. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1887 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Auer valmistui filosofian kandidaatiksi 1892, maisteriksi 1894, suoritti oikeustutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898.
Auer toimi vuodesta 1904 Turun hovioikeuden asessorina. Hänet erotettiin 1906 ja asetettiin lakkautuspalkalle 1907. Auer oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1912–1917, mutta joutui erotetuksi Suomen itsenäistyttyä, koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä ("bobrikoffarina"). Viimeksi hän toimi asianajajana Jyväskylässä ja Tampereella.
Kyösti Auer oli naimisissa vuodesta 1894 Maria Kristina Heleniuksen kanssa. Geologi, maantieteilijä, suontutkija ja tutkimusmatkailija Väinö Auer oli heidän poikansa.
Aksel Werner Ruusuvaara
Aksel Werner Ruusuvaara (sukunimi aik. "Rosberg"; 25. joulukuuta 1867 Leppävirta – 7. kesäkuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Ruusuvaaran vanhemmat olivat maanmittari Erik Ferdinand Rosberg ja Agnes Walle. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1888 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Ruusuvaara suoritti oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896.
Hän toimi asianajajana Turussa 1903-1904 ja asessorina 1904-1907. Hänet erotettiin poikkeuslain nojalla 1907.
Seuraavat kaksi vuotta hän toimi Helsingissä asianajajana, kunnes hänet valittiin Viipurin Hovioikeuden asessoriksi 1909.
Ruusuvaara toimi Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1910–1912. Hän kuului Nuorsuomalaiseen puolueeseen. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1912–1917.
Viimeksi hän toimi asianajajana Helsingissä.
Aksel Ruusuvaara oli naimisissa vuodesta 1898 Anna Pakarisen kanssa. Heille syntyi kaksi lasta. Hilkka Liisa 20.5.1899-31.7.1976 ja Aarre Veikko Antero 16.8.1900-28.11.1946.
Leppävirran Rosbergit (Georg Rosberg) ISBN 951-97923-0-9
Emsin sähke
Emsin sähke tai Emsin pikasanoma () oli Preussin kanslerin Otto von Bismarckin 13. heinäkuuta 1870 vastaanottama diplomaattinen sähke, jonka julkaisu viime kädessä aiheutti Ranskan–Saksan sodan syttymisen. Sähkeessä kuvailtiin kuningas Vilhelm I:n ja Ranskan suurlähettilään välistä keskustelua. Bismarck julkaisi muunnellun version sähkeestä provosoidakseen Ranskaa, joka julistikin sodan Preussille muutamaa päivää myöhemmin.
Tapahtumien taustalla oli Espanjan valtaistuimesta käyty kiista, jossa Preussi tuki kuningas Vilhelmin sukulaista, Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinasta Leopoldia. Ranska vastusti ajatusta, koska Espanjan joutuminen Preussin vaikutuspiiriin jättäisi Ranskan kahdelta suunnalta uhatuksi. Leopold vetäytyi ehdokkuudestaan Espanjan kuninkaaksi 12. heinäkuuta 1870. Seuraavana päivänä Ranskan lähettiläänä Preussin hovissa toiminut kreivi Vincent Benedetti saapui tapaamaan Vilhelm I:ä, joka oleskeli Bad Emsissä Reininmaalla, ja pyysi tältä vakuutusta, ettei Espanjan kuninkaaksi tarjottaisi enää muita Hohenzollernin suvun edustajia. Kuningas kieltäytyi, ja keskustelu päättyi siihen. Samana päivänä Bismarckille lähetettiin sähkeitse pikasanoma, jossa kuvailtiin kuninkaan tapaamista Benedettin kanssa.
Seuraavana päivänä lehdissä julkaistiin Bismarckin sähkeestä muokkaama versio, joka kohteliaisuuksien pois jättämisen vuoksi sai kuninkaan ja lähettilään välisen keskustelun vaikuttamaan loukkaavalta puolin ja toisin. Tämän seurauksena Ranska julisti sodan Preussille 19. heinäkuuta. Sekä Ranskan että Preussin johdossa oli jo hyvän aikaa valmistauduttu keskinäiseen sotaan, mutta muokatun sähkeen julkaisemisella Bismarck sai provosoitua Ranskan julistamaan sodan ensin. Preussin näennäinen viattomuus auttoi Bismarckia saamaan eteläisen Saksan valtiot liittymään sotaan Preussin rinnalle, minkä ansiosta sota johti myöhemmin Saksan yhdistymiseen.
Santeri Saarinen
Santeri Saarinen (24. helmikuuta 1857 Virolahti – 14. marraskuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Saarisen vanhemmat olivat talollinen Stefan Rantala ja Saara Stiina Erkintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1879 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Saarinen valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, filosofian maisteriksi 1886, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1888 ja sai varatuomarin arvon 1890.
Saarinen toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1904–1909. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1909–1914.
Santeri Saarinen oli naimisissa vuodesta 1886 Hilma Aleksandra Arvelinin kanssa.
Arild Andersen
Arild Andersen (s. 27 lokakuuta 1945 Lillestrøm) on norjalainen jazzbasisti.
Andersen soitti Jan Garbarekin kvartetissa 1967–1973 yhdessä Terje Rypdalin ja Jon Christensenin kanssa. Samoihin aikoihin hän työskenteli norjalaislaulaja Karin Krogin kanssa ja soitti vierailevien amerikkalaismuusikoiden rytmisektioissa. Näihin lukeutuivat Phil Woods, Dexter Gordon, Bill Frisell, Hampton Hawes, Johnny Griffin, Sonny Rollins, Sheila Jordan ja Chick Corea. Muita kansainvälisiä soittokumppaneita olivat Don Cherry, George Russell, Ferenc Snétberger ja Tomasz Stańko.
Andersen on levyttänyt toistakymmentä albumia ECM-levymerkille sekä yhtyeen johtajana että Masqualero-yhtyeen jäsenenä, ja soittanut kymmenillä muiden artistien albumeilla.
Vuonna 2009 Ranskan jazzakatemia (Académie du Jazz) nimitti Andersenin vuoden eurooppalaiseksi muusikoksi.Chris Dundas
Ketil Bjørnstad
Don Cherry
Jan Garbarek
George Russell
Terje Rypdal
Bobo Stenson
Ketil Bjørnstad
Pål Thowsen, Jon Christensen & Terje Rypdal
Sheila Jordan
David Darling
Bill Frisell
Masqualero
Vassilis Tsabropoulos
Markus Stockhausen
Carsten Dahl
Ferenc Snétberger & Paolo Vinaccia
Andy Sheppard
Yelena Eckemoff
Benjamin Anneberg
Benjamin Anneberg (sukunimi aik. "Onnela"; 3. toukokuuta 1865 Sodankylä – 2. maaliskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen juristi, kansanedustaja ja senaattori.
Annebergin vanhemmat olivat talollinen, suntio, katekeetta Johan Abraham Onnela (ent. Mathlein) ja Brita Oinas. . Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1884 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Anneberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1887, auoritti yleisen oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1894.
Anneberg toimi asianajajana ja kaupunginvaltuuston sihteerinä Oulussa 1894–1904, Oulun kaupunginvoutina 1897–1904 sekä Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina 1904–1910. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1910–1917, mutta joutui erotetuksi koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä ("bobrikoffarina"). Viimeksi hän toimi Pellervo-Seuran lakiasiain neuvontatoimiston päällikkönä vuodesta 1918.
Anneberg oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajantoimesta senaatin jäsenyyden takia 23. syyskuuta 1910 ja hänen seurajakseen eduskuntaan tuli saman puolueen edustaja Aukusti Eronen. Anneberg toimi myös Suomen Lähetysseuran puheenjohtajana ja oli kirkolliskokouksen jäsenenä.
Benjamin Anneberg oli naimisissa vuodesta 1900 Onni Dagmar Vanhalan kanssa.
Vincent Benedetti
Vincent Benedetti (29. huhtikuuta 1817 Bastia, Korsika – 28. maaliskuuta 1900 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja diplomaatti, joka muistetaan lähinnä roolistaan Ranskan–Saksan sodan syttymiseen vuonna 1870 johtaneissa tapahtumissa.
Lakimieheksi opsikellut Benedetti aloitti diplomaattiuransa vuonna 1840 ja työskenteli vuodesta 1845 Ranskan suurlähetystöissä eri puolilla Eurooppaa ja Lähi-itää. Vuosina 1861–1864 hän oli Ranskan ensimmäisenä lähettiläänä yhdistyneessä Italiassa, minkä jälkeen hänet siirrettiin suurlähettilääksi Preussiin. Ranskan keisari Napoleon III toivoi hänen estävän Preussin ja Itävallan liittoutumisen.
Heinäkuussa 1870 Preussi asettui tukemaan Hohenzollern-hallitsijasukuun kuulunutta ruhtinas Leopoldia Espanjan valtaistuimelle, mitä Ranska tiukasti vastusti, koska koki Espanjan joutumisen Preussin vaikutuspiiriin itselleen uhkaksi. Leopoldin vetäydyttyä ehdokkuudestaan Benedetti sai tehtäväkseen pyytää Preussin kuningas Vilhelm I:ltä vakuutus, ettei Espanajn valtaistuimelle tarjottaisi muitakaan Hohenzollern-sukuisia henkilöitä. Lyhyessä keskustelussa Benedettin kanssa 13. heinäkuuta 1870 Bad Emsissä Vilhelm kieltäytyi antamasta vakuutusta. Preussin kansleri Otto von Bismarck julkaisi seuraavana päivänä keskustelua kuvanneesta niin sanotusta Emsin sähkeestä muunnellun version, joka sai kuninkaan käytöksen vaikuttamaan loukkaavalta Benedettiä kohtaan. Tämä provosoi Ranskan julistamaan Bismarckin toiveiden mukaisesti sodan 19. heinäkuuta. Lisäksi Bismarck julkaisi 25. heinäkuuta "Times"-lehdessä Benedettin käsialalla vuonna 1866 kirjoitetun luonnoksen sopimukseksi, jonka mukaan Ranska tunnustaisi Preussin johtavan aseman Saksassa mikäli Preussi tukisi Belgian liittämistä Ranskaan. Bismarckin mukaan kyseessä oli ollut ranskalaisten aloite, kun taas Benedetti väitti kirjoittaneensa tekstin vain Bismarckin sanelusta.
Sodan syttymisen jälkeen Benedetti kutsuttiin pois diplomaattisesta palveluksesta ja hän vetäytyi kotiseudulleen Korsikaan, jossa palasi lakimiehen ammattiin. Hän julkaisi 1871 muistelmakirjan "Ma Mission en Prusse".
Terje Rypdal
Terje Rypdal (s. 23. elokuuta 1947 Oslo) on norjalainen jazzkitaristi ja -säveltäjä. Valtaosa Rypdalin tuotannosta on julkaistu saksalaisella ECM-levymerkillä.
Rypdal on tehnyt yhteistyötä etenkin muiden ECM:n artistien kanssa sekä kitaristina että säveltäjänä. Heihin lukeutuvat Ketil Bjørnstad ja David Darling.
Säveltäjän ja orkesterinjohtajan pojaksi syntynyt Terje Rypdal opiskeli klassista pianon- ja trumpetinsoittoa, kunnes teini-iässä alkoi kitaran itseopiskelun esikuvanaan Hank Marvin. Rautalankahenkisestä The Vanguards -yhtyeestä alkaneella kitaristiurallaan Rypdal suuntautui 1960-luvun lopulla jazziin ja liittyi Jan Garbarekin kvartettiin sekä myöhemmin George Russellin sekstettiin ja orkesteriin.
Kansainvälistä huomiota Rypdal sai Baden-Badenin free jazz -festivaaleilla 1969, jossa hän soitti Lester Bowien kokoonpanossa. Opiskellessaan musiikkia Oslon yliopistossa ja konservatoriossa Rypdal johti "Hair"-musikaaliesitysten yhtyettä.
Rypdal on levyttänyt ECM Recordsille jazzin lisäksi myös taidemusiikkisävellyksiään, joiden levytyksissä hän ei aina soita itse. Hänen musiikkiaan kuultiin Michael Mannin elokuvassa "Heat – ajojahti" (1995).
Alfred Agathon Liuksiala
Alfred Agathon Liuksiala (sukunimi aik. "Meurman"; 22. tammikuuta 1861 Kangasala – 19. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Liuksialan vanhemmat olivat kunnallisneuvos, valtiollinen kirjailija Agathon Meurman ja Alina Fredrika Tallqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1881 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Liuksiala auoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889.
Liuksiala toimi Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1904–1907 ja 1910. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1910–1917. Viimeksi hän toimi Metsähallituksen notaarina 1918–1920 ja sotaylioikeuden vanhempana sotaylituomarina 1920–1931.
Liuksiala oli naimisissa vuodesta 1891 Julia Rongaimen kanssa.
Johannes Pesonen
Johannes Pesonen (28. kesäkuuta 1864 Rantasalmi – 23. maaliskuuta 1919 Pori) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Pesosen vanhemmat olivat talollinen Mikko Pesonen ja Maria Serafia Eronen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1884 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Pesonen suoritti yleisen oikeustutkinnon 1889 ja sai varatuomarin arvon 1892.
Pesonen toimi kihlakunnantuomarina ja Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1911–1917. Viimeksi hän toimi Ulvilan tuomiokunnan tuomarina 1919.
Pesonen oli naimisissa vuodesta 1894 Hanna Gräsbeckin kanssa.
Klas Robert Helanen
Klas Robert Helanen (sukunimi aik. "Helander"; 9. kesäkuuta 1864 Oulu – 13. toukokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Helasen vanhemmat olivat tehtailija Klas Engelbert Helander ja Katariina Petäjistö. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta vuonna 1883 ja opiskeli tämän jälkeen Helsingin yliopistossa. Helanen suoritti yleisen oikeustutkinnon vuonna 1888 ja sai varatuomarin arvon 1891.
Helanen toimi Hollolan tuomiokunnan tuomarina 1904-1911 sekä Suomen senaatin oikeusosaston jäsenenä 1911–1917. Hänen viimeiseksi toimekseen jäi Piippolan tuomiokunnan tuomarin toimi vuosina 1919–1925.
Helanen oli naimisissa kaksi kertaa, vuosien 1892–1924 välisenä aikana Johanna Aurora Gummeruksen (k. 1924) kanssa ja vuodesta 1926 Anna Lovisa Lampilan kanssa.
Poliisikokelaat
Poliisikokelaat on suomalainen televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso näytettiin 8. huhtikuuta 2013. Sarjassa seurataan kahdeksan eri Poliisiammattikorkeakoulua opiskelevan oppilaan pärjäämistä oikeissa poliisitöissä työharjoittelun ja kenttätyöjakson aikana. Sarjaa kuvattiin kesällä ja syksyllä 2012 ja sen ensimmäinen tuotantokausi sisältää 30 jaksoa. "Poliisikokelaat" saavutti suuret katsojaluvut, sillä sen ensimmäinen jakso keräsi yhteensä 87 000 katsojaa, ja joka viikko joku sarjan jaksoista ylsi TV5:n viikon kymmenen katsotuimman ohjelman joukkoon.
Samuel Valentin Koski
Samuli Valee Koski (etunimi aik. "Samuel Valentin", sukunimi aik. "Lindgren"; 22. huhtikuuta 1867 Peräseinäjoki – 19. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.
Kosken vanhemmat olivat torppari, seppä Juho Jaakko Myllyniemi eli Perkiö (ent. Lindgren) ja Ulrika Toppari. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityisoppilaana Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1888 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Koski valmistui filosofian kandidaatiksi 1891, filosofian maisteriksi 1894 ja lakitieteen kandidaatiksi 1901.
Koski toimi koulutoimen ylihallituksen apulaissihteerinä ja sihteerinä 1902–1910 ja Suomen senaatin prokuraattorin apulaisena 1911–1915. Hän oli senaatin oikeusosaston senaattorina 1915–1917. Viimeksi hän toimi asianajajana Helsingissä.
Koski oli naimisissa vuodesta 1894 Haidi Alfhild Sundin kanssa.
Phablet
Phablet (myös nimellä "taulupuhelin" tai "puhletti") on älypuhelimen ja tabletin yhdistelmä. Nimi tulee englanninkielisistä sanoista "phone" ja "tablet". Phablet on tabletti, jossa on yleensä 5,3–7 tuuman näyttö sekä samat puheominaisuudet kuin puhelimissa.
Reuters uutisoi vuoden 2013 olevan phabletien vuosi.
Gustaf Esaias Fellman
Gustaf Esaias Fellman (20. toukokuuta 1843 Lappajärvi – 25. marraskuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen juristi, kuvernööri, valtioneuvos ja senaattori.
Fellmanin vanhemmat olivat rovasti Jakob Fellman ja Helena Augustina Tawaststjerna. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lukiosta 1865 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Fellman suoritti kameraalitutkinnon 1869, tuomarintutkinnon 1872 ja sai varatuomarin arvon 1873.
Fellman toimi ylitullijohtokunnan asessorina 1885–1886 ja Suomen senaatin kamaritoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1886–1897. Hän oli Oulun läänin kuvernöörinä 1897–1900 ja toimi senaattorina ja kamaritoimituskunnan päällikkönä 1900–1905. Fellman oli myös valtiopäivämiehenä.
Fellman sai valtioneuvoksen arvon 1894 ja hänet aateloitiin 1904. Hän valitsi aatelissukunsa tunnuslauseeksi "Koti Kuusta Kuuleminen". Hänen jälkeläisensä muodostavat aatelissuvun numero 279. G. E. Fellmannin veli, senaattori Nils Isak Fellman oli aateloitu hieman aiemmin.
Fellman oli naimisissa 1870–1913 Tuttu Charlotta Olivia Erika Stjernvallin (k. 1913) kanssa.
Odilon Barrot
Camille Hyacinthe Odilon Barrot (19. heinäkuuta 1791 Villefort – 6. elokuuta 1873 Bougival) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1848–1849.
Odilon Barrot’n isä oli vallankumouksen aikana kansalliskonventin jäsen. Barrot oli aluksi Bourbon-restauraation kannattaja, mutta Ranskassa puhjennut ”valkoinen terrori” käänsi hänen mielensä. Hän aloitti uransa vuonna 1814 asianajajana kassaatio-oikeudessa ja sai mainetta vapaamielisten puolustajana poliittisissa oikeudenkäynneissä. Hänet valittiin "Aide-toi, le ciel t’aidera" (”Taivas auttaa niitä, jotka auttavat itseään”) -nimisen seuran puheenjohtajaksi, jonka tarkoituksena oli järjestää laillista vastarintaa restauraatioajan taantumuksellista politiikkaa vastaan. Heinäkuun vallankumouksen aikana 1830 Barrot tuki Orléansin herttua Ludvig Filipin julistamista uudeksi kuninkaaksi ja saattoi yhtenä hallituksen kolmesta edustajasta vallasta luopuneen Kaarle X:n maanpakoon. Sen jälkeen hän oli lyhyen aikaa Seinen prefektinä ja valtioneuvoston ("conseil d’etat") jäsenenä, kunnes hänet valittiin edustajainkamariin. Barrot oli kannattanut tasavaltaisilla instituutioilla täydennettyä monarkiaa, ja Ludvig Filipin vahvistettua valtaansa hän liittyi niin sanottuun ”dynastiseen oppositioon”, joka kannatti heinäkuun monarkian uudistamista perustuslaillisten reformien kautta.
Vuosina 1830–1848 Barrot oli edustajainkamarissa Euren edustajana. Hän vastusti Casimir Périerin ja Louis Mathieu Molén hallituksia, mutta tuki Adolphe Thiersin kahta hallitusta. Vuosina 1846–1847 Barrot oli yhtenä johtajista niin sanotussa reformibankettiliikkeessä, joka pyrki painostamaan hallitusta äänioikeuden laajentamiseen. Reformin sijasta liike johti helmikuun vallankumouksen puhkeamiseen vuonna 1848. Kumouksen puhjettua Ludvig Filip pyysi Barrot’ta muodostamaan hallituksen, mikä oli kuitenkin jo myöhäistä. Välttääkseen yhteenottoa kumoukseen nousseiden pariisilaisten kanssa Barrot suositteli Ludvig Filipille kruunustaluopumista ja yritti sen jälkeen huonolla menestyksellä saada Pariisin kreivi Philippe d’Orleansin uudeksi hallitsijaksi. Tämän jälkeen hän liittyi vastentahtoisesti tasavaltalaisiin. Louis-Napoleon Bonaparten tultua presidentiksi joulukuussa 1848 Barrot nimitettiin pää- ja oikeusministeriksi. Hänet kuitenkin erotettiin lokakuussa 1849 ja presidentti Bonaparten kaapattua vallan joulukuussa 1851 hän joutui lyhyeksi aikaa vangituksi. Vapauduttuaan hän vetäytyi politiikasta.
Myöhemmin Barrot esiintyi toisen keisarikunnan liberalisoinnin kannattajana ja hänet nimitettiin 1870 johtamaan hallinnon hajauttamista suunnitellutta komiteaa. Kolmannen tasavallan aikana hän ei yrityksestään huolimatta tullut valituksi kansalliskokoukseen, mutta presidentiksi tullut Thiers nimitti hänet 1872 valtioneuvoston puheenjohtajaksi. Barrot’n muistelmat ilmestyivät postuumisti 1875–1876.
Alakaupunki (Hamina)
Alakaupunki on yksi Haminan kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustan itäpuolella. Pappilansalmen koulu, Haminan lukio ja Etelä-Kymenlaakson ammattiopiston Haminan kampus sijaitsevat Alakaupungissa.
Kirsti Kuosmanen
Kirsti Kuosmanen (s. 23. heinäkuuta 1962 Hämeenlinna) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli näyttelijäksi Lontoossa Drama Centre teatterikoulussa, josta valmistui vuonna 1988. Hän on näytellyt televisiossa, elokuvissa ja useissa teattereissa. Laulaja-lauluntekijä Ismo Alanko oli hänen miehensä toukokuusta 2008 vuoteen 2015, he erosivat virallisesti 10. elokuuta 2015.
Michiganin teknillinen yliopisto
Michiganin teknillinen yliopisto (viralliselta nimeltään Michigan Technological University; myös Michigan Tech tai MTU) on valtiollinen yliopisto Houghtonin kaupungissa Michiganissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 1885 perustettu yliopisto on vaihtanut nimeään kolmesti tutkintovalikoimansa muutosten seurauksena.
Michiganin teknillinen yliopisto aloitti toimintansa jo vuonna 1885, toimien aluksi nimellä "Michigan Mining School", kouluttaen kaivosinsinöörejä ja pitäen asemapaikkaansa Houghtonin paloasemalla. Koulun ensimmäisinä vuosina koulussa toimi vain neljä henkilökunnan jäsentä ja kaksikymmentäkolme kaivosinsinööriyttä opiskellutta oppilasta. Vuonna 1897 koulu vaihtoi nimeään ensimmäisen kerran, muuttuen "Michigan College of Minesiksi" kasvaneen oppilasmäärän seurauksena. Tämä nimi oli käytössä läpi ensimmäisen maailmansodan vuosien aina vuoteen 1925 saakka.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen koulu oli kuitenkin ryhtynyt tarjoamaan oppilailleen suurempaa tutkintovalikoimaa, eikä kaivostoiminta enää ollut ainut ala, jolle koulussa saattoi kouluttautua. Täten koulu vaihtoi nimensä "Michigan College of Mining and Technologyksi". Vuonna 1931 se saavutti liki 600 oppilaan rajan. Koulun historiassa hankalia aikoja olivat kuitenkin lamavuodet, jolloin koululla oli käytössä vain hyvin vähän rahaa, ja koulussa jouduttiin tekemään paljon budjetti- ja kululeikkauksia.
Koulun rehtorina vuosina 1935–1956 toiminut Grover C. Dillman oli opiston historian kannalta merkittävimpiä yksittäisiä henkilöitä. Hän sai rehtorina toimiessaan aikaan lukuisia eri muutoksia; koulun opiskelutiloja kehitettiin ja käyttöön kustannettiin jääkiekkokaukalo sekä golfrata. Vuoden 1948 tienoilla koulun oppilasmäärä ylitti jopa 2 000 oppilaan rajapyykin. Vuonna 1956 koulun johtoon nousi J. Robert Van Pelt, joka omalla aikakaudellaan otti uudelleen käyttöön monien tohtoritutkintojen koulutusohjelmia ja keskitti koulun toimintaa myös tutkimustyöhön. Silloisesta collegesta tuli myös yliopisto hänen aikakautensa loppuvuosina, ja koulun nimi vaihdettiin "Michigan Technological Universityksi".
Nykyään Michiganin teknillinen yliopisto tarjoaa oppilailleen yli 130 tutkinto-ohjelmaa. Koulun kampusalue on 3,74 neliökilometrin suuruinen, ja sitä pidetään Michiganin turvallisimpina ja Valittujen Palojen kampuslistauksen mukaan Yhdysvaltain kolmanneksi turvallisimpana kampusalueena.
Michigan Techin urheilujoukkueita kutsutaan nimellä "Huskies", ja näistä joukkueista valtaosa kilpailee NCAA:n kakkosdivisioonassa. Miesten jääkiekkojoukkue kilpailee kuitenkin NCAA:n ensimmäisessä divisioonassa ja joukkue onkin voittanut kolme kansallista mestaruutta. Michigan Techin naisten pesäpallojoukkue taas oli kansallinen kakkonen vuonna 2011.
Jean Casimir-Perier
Jean Paul Pierre Casimir-Perier (8. marraskuuta 1847 Pariisi – 11. maaliskuuta 1907 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1893–1894 ja presidenttinä 1894–1895.
Jean Casimir-Perier oli heinäkuun monarkian aikana pääministerinä toimineen Casimir Périerin pojanpoika. Casimir-Perier palveli vapaaehtoisena Ranskan–Saksan sodassa ja yleni kapteeniksi. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1871 sisäministerinä toimineen isänsä Auguste Casimir-Perierin sihteerinä. Hänet valittiin Ranskan edustajainkamariin 1876 Auben edustajana ja hän liittyi vasemmistolaisten tasavaltalaisten ryhmään. Seuraavana vuonna Casimir-Perier oli Jules Dufauren hallituksessa opetusministeriön alivaltiosihteerinä. Kun laki Orléansin suvun prinssien erottamisesta Ranskan armeijasta tuli käsittelyyn vuonna 1883, Casimir-Perier erosi edustajainkamarista, sillä hän katsoi sukunsa siteiden Orléanseihin ja omien tasavaltalaisten mielipiteittensä olevan sovittamattomassa ristiriidassa. Hänet kuitenkin valittiin saman tien uudelleen ja hän oli Jules Ferryn hallituksessa sotaministeriön alivaltiosihteeri.
Vuosina 1890–1892 Casimir-Perier oli edustajainkamarin varapuhemiehenä ja 1893 puhemiehenä. Hän kokosi joulukuussa 1893 hallituksen, joka kaatui seuraavan vuoden huhtikuussa. Casimir-Perier valittiin kesäkuussa 1894 uudelleen puhemieheksi ja 27. päivänä samassa kuussa Sadi Carnot’n murhan jälkeen uudeksi presidentiksi. Presidenttinä hän joutui pian vasemmiston hyökkäysten kohteeksi, mihin vaikutti kiivaita mielipiteitä nostattanut Dreyfus-skandaali. Presidenttiä panetellut toimittaja Alfred Gérault-Richard tuomittiin herjauksesta, mutta edustajainkamari vapautti hänet. Casimir-Perier koki tämän niin nöyryyttäväksi, että hän erosi presidentin virasta 15. tammikuuta 1895 vain puolen vuoden jälkeen. Peusteluksi erolle hän ilmoitti menettäneensä todellisen vallan. Eronsa jälkeen Casimir-Perier jätti politiikan ja toimi kaivosyhtiö Anzinin toimitusjohtajana. Hän toimi myös hyväntekeväisyysjärjestöissä. Alfred Dreyfusin toisessa oikeudenkäynnissä Rennesissä vuonna 1899 hän todisti Dreyfusin hyväksi.
Adelaide Clemens
Adelaide Clemens (s. 30. marraskuuta 1989 Brisbane, Australia) on australialainen näyttelijä.
Hän on saanut Logie-palkinnon roolistaan televisiosarjassa "Love My Way". Adeleide suoritti high school -opintonsa Queenwoodin tyttökoulussa Sydneyn Balmoralissa. Hänet tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa "Parade’s End" sekä elokuvista "", "No One Lives" ja "The Great Gatsby – Kultahattu". Clemens esittää Heather Masonia kauhuelokuvassa "", videopelisarjaan pohjautuvan "Silent Hillin" jatko-osassa.
Clemens syntyi Brisbanessa, Australiassa. Hänen isänsä on brittiläinen. Clemens on asunut Japanissa, Ranskan Cognacissa sekä Hongkongissa, jossa hän kävi Hong Kong International Schoolia. Kun Clemens oli 12-vuotias, perhe muutti takaisin Australiaan. Adeleide suoritti high school -opintonsa Queenwoodin tyttökoulussa Sydneyn Balmoralissa.
Uusi-Siperia
Uusi-Siperia (ven. Но́вая Сиби́рь) on Venäjän pohjoispuolella Laptevinmeren ja Itä-Siperian meren välissä oleva, Anjousaarten itäisin saari. Se on Uuden-Siperian saarista pohjoisin, ja sen pinta-ala on likimain 6 200 neliökilometriä, jolla se on sijoitettu suurimpien saarten listalla sijalle 102. Uuden-Siperian maaperä on alavaa ja pääosin tundrakasvillisuuden peitossa.
Saaren maapohja koostuu myöhäisliitukaudelta asti kulkeutuneista klastisista sedimenteistä. Sedimentit puolestaan koostuvat erilaisista harmaista ja vihreänharmaista hiekka- ja hiesukerroksista, sekä ruskeaa kivihiiltä sisältävistä kerroksista. Uuden-Siperian saarella on huomattavan paljon pystysuoria puunrunkoja, tukkeja, lehtien jälkiä ja muita kasvien jäänteitä, joiden runsas määrä johtuu siitä, että ne ovat olleet luonnolle alttiina rantakallioilla ja etelärannikon ylängöillä. Tukkien ja puunrunkojen runsauden vuoksi varhaiset tutkijat ja paleobotanistit alkoivat kutsua "Derevyannye Hills"in ylänköjä nimillä "Wood Mountains" eli "Metsävuoret" ja "Tree Mountain" eli "Puuvuori".
Erilaisia itiökasveja käsittävä tundrakasvillisuus verhoaa Uutta-Siperiaa. Tundra muodostuu hyvin matalakasvuisesta ruohosta, kaisloista, sammalista ja jäkälistä, jotka peittävät kukin joko osittain tai kokonaan saaren maaperää.
Venäläinen tutkija ja kauppias Jakov Sannikov oli tunnetusti ensimmäinen eurooppalainen Uuden-Siperian saarelle astunut. Hän löysi sen eräällä monista tutkimusretkistään vuonna 1806.
Kia Stevens
Kia Michelle Stevens (s. 4. syyskuuta, 1977 Carson, Kalifornia) on yhdysvaltalainen showpainija. Hänen kehänimiään ovat Amazing Kong, Awesome Kong ja Kharma. Stevens aloitti painiuransa Japanissa 2002 ja siirtyi Yhdysvaltoihin 2006. Hän on esiintynyt sekä TNA:n että WWE:n otteluissa. Stevens on yksi kolmesta naisesta jotka ovat osallistuneet WWE:n Royal Rumble -otteluun.
Ulvilan keskiaikaiset Hansamarkkinat
Ulvilan keskiaikaiset Hansamarkkinat on vuodesta 2000 lähtien Ulvilassa järjestetty keskiaika- ja markkinatapahtuma.
Markkinat pidetään kaupungin keskustassa Kokemäenjoen rannalla sijaitsevassa Naparannassa eli niin sanotussa Hansasatamassa. Kaksipäiväisen tapahtuman perinteinen ajankohta on elokuun ensimmäinen viikonloppu. Vuonna 2012 Hansamarkkinnoilla oli lähes 9 000 kävijää. Suomalaisten esiintyjien lisäksi tapahtumassa on ollut ulkomaisia vieraita muun muassa Virosta, Latviasta ja Belgiasta.
Suuttumus
Suuttumus eli kiukku tai vihaisuus on tunnetila, joka ilmenee useimminen reaktiona tilanteessa, jossa ihminen kokee tulleensa loukatuksi tai kohdelluksi kaltoin. Sheila Videbeck on kuvannut suuttumuksen olevan tavanomainen ja normaali tunne, johon liittyy kuitenkin selkeästi epämukava ja sentimentaalinen reaktio. Suuttumus voi ilmetä monissa eri muodoissa, ja ihmiset kokevat suuttumuksen eri tavoin.
Ihminen tuntee suuttumusta aistiessaan tulleensa loukatuksi tai kohdelluksi kaltoin. Tällöin suuttuneella ihmisellä on varmuus tapahtuman tarkoitetusta luonnosta ja sen tarkoituksellisista vaikutuksista. Suuttuminen toimii myös reaktiona, eli samanaikaisesti ihminen kokee vielä kykenevänsä vaikuttamaan käsillä olevaan tilanteeseen ja selviämään siitä.
Yleensä suuttunut ihminen perustelee suuttumuksensa syntyneen jostain, mitä hänelle tapahtui, ja yleensä suuttumukseen johtaneet ilmiöt tai tilanteet ilmenevät välittömästi ennen reaktiota. Tällaiset selitykset varmentavat käsitystä, jonka mukaan suuttumuksella on erillinen ulkoinen syypää ja aiheuttaja.
Psykologit jakavat suuttumuksen kolmeen osaan:
Reaktiona suuttumus voi herättää psykologisia resursseja ja motivoida vääränlaisen käytöksen tai kohtelun korjaamiseen. Se voi kuitenkin olla myös tuhoisa tunnepuolen reaktio, mikäli sille ei löydy asianmukaista ulospääsyreittiä. Vahvassa muodossa suuttumus heikentää yksilön kykyä käsitellä tietoa ja kontrolloida kognitiivisesti omaa käytöstään. Suuttunut henkilö saattaa menettää objektiivisuutensa, empatiansa, harkitsevaituutensa tai ajattelevaisuutensa ja aiheuttaa muille täten vahinkoa tai mielipahaa.
Suuttumus voidaan jakaa kahtia passiiviseen ja aggressiiviseen suuttumiseen. Sekä passiiviseen että aggressiiviseen suuttumukseen liittyy joitain tunnusomaisia piirteitä.
Passiivinen suuttumus saattaa ilmetä seuraavasti:Aggressiivinen suuttumus saattaa ilmetä seuraavasti:
Oothan tässä vielä huomenna
”Oothan tässä vielä huomenna” on Johanna Kurkelan kappale hänen viidenneltä studioalbumiltaan "Sudenmorsiamelta". Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 4. heinäkuuta 2012. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Eppu Kosonen. Kappaleen sanoitus kertoo sekä kaikenkattavasta onnentunteesta että ihmismielelle ominaisesta menettämisen pelosta.
Kappale ei onnistunut pääsemään myyntilistoille. Radiolistan TOP-20:ssa se pysyi yhteensä kaksi viikkoa ja pääsi korkeimmillaan 13. sijalle.
Greenville Road Warriors
Greenville Road Warriors oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka oli kotoisin Greenvillestä, Etelä-Carolinasta. Se pelasi ECHL-liigaa. Road Warriorsin ECHL-joukkue toimi NHL-seura New York Rangersin sekä AHL-seura Hartford Wolf Packin farmijoukkueena. Suomalaisista Jyri Niemi edusti seuraa.
Atlanta Gladiators
Atlanta Gladiators on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Duluthista Georgiasta. Se pelaa ECHL-liigaa. Gladiatorsin ECHL-joukkue toimii NHL-seura Phoenix Coyotesin ja Buffalo Sabres sekä AHL-seura Springfield Falconsin ja Rochester Americansin farmijoukkue. Suomalaisista Tuomas Tarkki on edustanut seuraa.
"(Tilanne 28. tammikuuta 2019)"
Mikko Reponen
Mikko Reponen (18. kesäkuuta 1892 Revonsaari, Johannes – 22. lokakuuta 1951 Härmän parantola) oli suomalainen Viipurissa ennen sotia asunut kalakauppias, joka tuli tunnetuksi Karjalan profeettana.
Reponen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Viipurissa. Saarnamies hänestä tuli vasta 1932, kun hänen vaimonsa yllättäen kuoli verenmyrkytykseen. Masennuksen valtaan joutunut Reponen sai tällöin oman kertomansa mukaan "väkevän herätyksen". Reponen myi sekä talonsa että Viipurin kauppahallissa sijainneen kalapuotinsa ja lahjoitti rahat kaupungin köyhille.
Reponen tuli julkisuuteen 23. lokakuuta 1936, kun hän Viipurin tuomiokirkossa kesken jumalanpalveluksen ja pastori Bertel Törmävaaran saarnan aikana tuli kirkon käytävälle ja huusi lujalla äänellä: ""Viipurin tuho on lähellä, kolmen vuoden kuluttua on tämä temppeli raunioina ja vieraan vallan sotajoukot marssivat kaupungin katuja"." Kun poliisi tuli hakemaan häntä pois Reponen huusi vielä: ""Nyt viedään Mikkoa, mutta kohta teitä kaikkia. Kirkostakaan ei jää kuin kivijalka".""" Ennustus toteutuikin, sillä Viipurin tuomiokirkko tuhoutui helmikuussa 1940 pommituksessa, ja Viipuri menetettiin talvisodan rauhassa. Erään tiedon mukaan tätä jumalanpalvelusta oltiin parhaillaan radioimassa, ja Mikon profetia levisi radiolähetyksen välityksellä heti kaikkialle Suomeen.
Jatkosodan aikana Reposta kiellettiin palaamasta Viipuriin, sillä hänen pelättiin lietsovan saarnoillaan levottomuutta väestön keskuudessa. Sodan jälkeen 1940-luvulla Reponen kierteli Suomessa matkasaarnaajana siirtokarjalaisten keskuudessa ja muun muassa ennusti saarnoissaan, että evakot pääsisivät vielä palaamaan Karjalaan. Reponen ennusti 1947 että "Kyllä Karjala saadaan vielä takaisin, vaan ei ole hänelle ilmoitettu aikaa. Nyt se saadaan lahjaksi eikä sodalla". Hän uskoi myös, että pääsisi itsekin palaamaan elinaikanaan Viipuriin ja tulisi sinne haudatuksi.
Reponen sairastui loppuvuodesta 1948 keuhkotautiin. Hän kuoli lokakuussa 1951 Härmän keuhkotautiparantolassa, ja hänet on haudattu Ylihärmän hautausmaalle.
Orlando Solar Bears
Orlando Solar Bears on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Orlandosta Floridasta. Se pelaa ECHL-liigan itäisen konferenssin eteläisessä divisioonassa. Suomalaisista seuraa ovat edustaneet maalivahdit Hannu Toivonen ja Christopher Gibson.
"(Tilanne 30. tammikuuta 2019)"
Alamaa
Alamaa on pietarsaarelainen rap-muusikko. Alamaa vierailee Solosen levyllä "Harmaanaaman kirous" huomiota herättäneessä kappaleessa "Läski". Alamaan ensimmäinen sooloalbumi "Ainoo ase" ilmestyi vuonna 2003, ja seuraava albumi "Pieni suuri mies" julkaistiin vuonna 2011 Roihis Musican kautta. Singlejulkaisu "Kissoi ja koirii" on saanut soittoa mm. YleX-radiokanavalla.. Alamaa on ollut myös mukana yhtyeissä Avaintekijät, Narcotic, Sveden Passive ja Valosiepparit.
Tigesykliini
Tigesykliini on glysyylisykliinien ryhmään kuuluva antibiootti, joka tuotiin markkinoille Yhdysvalloissa vuonna 2005. Tigesykliiniä myy lääkeyhtiö Wyeth kauppanimellä Tygacil.
Tigesykliini on uuden glysyylisykliinien ryhmän ensimmäinen antibiootti. Rakenteellisesti se on samankaltainen tetrasykliinien kanssa. Tigesykliinin toimintamekanismi perustuu bakteerin proteiinisynteesin inhibitioon: lääkeaine sitoutuu ribosomin 30S-alayksikköön ja estää proteiinin translaation. Tigesykliini on laajakirjoinen antibiootti: sen teho ulottuu yleisimpiin gram-positiivisiin ja gram-negatiivisiin bakteereihin.
Tigesykliiniä käytetään komplisoituneiden iho- ja pehmytkudosinfektioiden ja komplisoituneiden vatsaontelon sisäisten infektioiden hoitoon. Lääkettä annetaan suonensisäisenä infuusiona; suun kautta otettavaa muotoa ei ole olemassa. Haittavaikutuksista yleisimpiä ovat pahoinvointi, ripuli ja oksentelu.
Philadelphian vapauden mitali
Philadelphian vapauden mitali (engl. Philadelphia Liberty Medal) on joka vuotinen kansainvälinen ihmisoikeuspalkinto jonka myöntää National Constitution Center. Palkinto jaetaan henkilöille jotka ovat työskentelleet vapauden puolesta.
FIFA 14
FIFA 14 on EA Canadan kehittämä "FIFA"-pelisarjan 21. osa, joka on uuden sukupolven ensimmäinen FIFA peli. Electronic Arts julkaisi sen usealle alustalle syyskuussa 2013. Sen kansainvälisessä kannessa esiintyy Lionel Messi. Pelissä voi aloittaa Career Moden, joka on pelaaja- tai manageriura. Pelissä on uudistettu valikkojärjestelmä ja myös "FIFA Ultimate Team" -pelimuotoa on paranneltu. FIFA 14 on myös viimeinen Playstation 2 ja Playstation Portable peli.
Pelissä on seuraavat liigat: