hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aaro Korkeakivi
Aaro Juhani Korkeakivi (2. huhtikuuta 1924 Oulu – 28. kesäkuuta 2001 Oulu) oli Kirjapaino Osakeyhtiö Kalevan pitkäaikainen toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen, joka vaikutti laajasti Pohjois-Suomen yhteiskunnalliseen ja elinkeinoelämään.
Korkeakiven vanhemmat olivat vuonna 1906 perustetun Kirjapaino Osakeyhtiö Kalevan toinen toimitusjohtaja (1908–1944) Kalle Juho Akseli Korkeakivi, aiemmin Högstén, ja talousopettaja Hilja Kreivilä ja puoliso vuodesta 1953 Inger Lindberg (s. 1930). Talvisodassa Korkeakivi toimi Hjalmar Siilasvuon esikunnassa, jatkosodassa hän oli tykistön tulenjohtaja Itä-Karjalan rintamalla.
Korkeakiven johdolla "Kalevasta" tuli sotien jälkeen Pohjois-Suomen johtava sanomalehti, jonka levikki kasvoi yli kolminkertaiseksi, lähes sataantuhanteen. Toimittuaan aluksi vuodesta 1950 yhtiön hallituksessa hänestä tuli toimitusjohtaja vuonna 1953. Korkeakivi uudisti lehden tuotantotekniikkaa ja osallistui itsekin lehden toimittamiseen yhtenä "Nuusku-Frekke" -nimimerkin takana olleista kirjoittajista.
Korkeakivi vaikutti laajasti Oulun alueen ja Pohjois-Suomen elinkeinoelämän kehittämiseen, kuten Typpi Oy:n sijoittumiseen Ouluun, Rautaruukin saamiseen Raaheen ja Outokummun terästehtaan perustamiseen Tornioon. Hän toimi lisäksi erittäin vahvasti Oulun yliopiston perustamiseksi ja sijoittamiseksi Oulun kaupungin alueelle.
Korkeakivi teki "Kalevasta" puolueista riippumattoman lehden mutta ajoi samalla lehden tukea kekkoslaiselle politiikalle, joskus vastoin päätoimittaja Valde Näsin tahtoa. Hän myös edisti Suomen ja Viron suhteita ja yhteistyötä Karjalan kanssa. Korkeakivi keräsi lehtitaloon mittavan taidekokoelman, hankki laajan yhteistyökumppaneiden ja lehden tukijoiden joukon ja oli mukana kymmenien eri järjestöjen, yhdistysten, seurojen ja yritysten toiminnassa. Kirjailija Paavo Rintala kuvasi ystäväänsä Korkeakiveä "Pohjois-Suomen herraksi".
Oulun yliopisto myönsi Korkeakivelle filosofian kunniatohtorin arvon 1989. Hänelle myönnettiin myös muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki, Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki sekä Pyhän Karitsan ritarikunnan komentajamerkki.
Taustakuva
Taustakuva tarkoittaa (tietokoneissa) kuvaa, jota käytetään koristeena jonkin laitteen, kuten tietokoneen tai mobiililaitteen, käyttöliittymän taustalla, ja jonka tarkoituksena on parantaa käytettävyyttä.
Useammilla laitteilla on valmiiksi jonkinlainen taustakuva, mutta käyttäjällä on mahdollisuus vaihtaa sitä mieleisekseen.
Miettilä
Miettilä oli Kivennavan pitäjän kylä. Se sijaitsi Rautuun johtavan tien varressa, puolimatkassa Kivennavan kirkonkylästä Raudun kirkonkylään, Kauksamon ja Lipolan välillä. Kylässä oli ennen talvisotaa 24 taloa.
Suomalaisesta kylästä ei ole nykyisin jäljellä taloja, kuitenkin selkeä kulttuurimaisema ilman rakennuksia avautuu Kirovskojen eli entisen Vuottaan pohjoispuolella entisen Miettilän kylän kohdalla.
Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria
Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria oli ensimmäinen suomenkielinen virsikirja. Nimellä viitataan sekä Jacobus Finnon vuonna 1583 julkaisemaan virsikirjaan että Hemminki Maskulaisen vuoden 1605 virsikirjaan, joista kummankaan alkuperäistä nimeä ei varmuudella tiedetä. Vanhin tunnettu nimellä "Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria" julkaistu virsikirja on Hemmingin virsikirjan tarkistettu laitos vuodelta 1607.
"Yxi Wähä Suomenkielinen Wirsikiria" toimi pohjana vuonna 1701 julkaistulle niin sanotulle Vanha virsikirjalle, joka oli sittemmin käytössä Suomessa lähes kaksisataa vuotta. Vuonna 1986 käyttöön otettu nykyinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja sisältää edelleen 43 virttä, jotka olivat mukana jo Hemmingin virsikirjassa, niistä 35 jo Finnon virsikirjassa.
Ensimmäisen suomenkielisen virsikirjan laati turkulainen koulumestari Jacobus Petri Finno (Jaakko Pietarinpoika Suomalainen) ja se painettiin Tukholmassa todennäköisesti vuonna 1583. Teos sisälsi 101 virttä, pääosin suomennoksia ruotsin-, saksan- ja latinankielisistä virsistä. Seitsemän virsistä on mahdollisesti Finnon itsensä kirjoittamia. Painoksesta on säilynyt vain yksi kappale, jota säilytetään Uppsalan yliopiston kirjastossa. Siitä kuitenkin puuttuu useita lehtiä, mukaan lukien kansilehti, joka olisi sisältänyt alkuperäisen nimen ja painovuoden. Lisäksi teoksesta tunnetaan kaksi vajaata käsin kirjoitettua kopiota, jotka kuuluvat Suomen kansalliskirjaston kokoelmiin. Finnon virsikirjan myöhemmät painokset ilmestyivät nimellä "Yxi Wähä Suomen-kielinen Wirsikiria". Suomalaisen Kirjallisuuden Seura julkaisi vuonna 1988 nimellä "Jaakko Finnon virsikirja" Pentti Lempiäisen toimittaman näköispainoksen, jossa puuttuvat osat on täydennetty mainituista käsikirjoituksista.
Maskun kirkkoherra Hemming (Hemminki) Maskulainen laati 1600-luvun alussa Finnon virsikirjan pohjalta oman virsikirjansa, joka sisälsi kaikki Finnon teoksen virret sekä 141 uutta, joista 26 oli mahdollisesti Hemmingin itsensä sepittämiä. Hemminki otti virsien kääntämisessäkin paljon enemmän runollisia vapauksia kuin Finno. Mukana on myös viisi Turun tuomiorovasti Pietari Melartopaeuksen kirjoittamaa runoa. Hemmingin virsikirja lienee julkaistu ensi kerran vuonna 1605. Tämänkään teoksen tarkasta julkaisuvuodesta ja alkuperäisestä nimestä ei ole varmuutta, sillä ensipainoksesta tunnetaan vain kaksi kappaletta, joista kummastakin puuttuu kansilehti.
Vanhin tunnettu versio, jossa varmuudella käytettiin nimeä "Yxi Vähä Suomenkielinen Wirsikiria", on pappi Simon Johannis Careliuksen vuonna 1607 Rostockissa painattama laitos Hemmingin virsikirjasta. Virsitutkija, teologian tohtori Suvi-Päivi Koski löysi sen tutkimustensa yhteydessä Dresdenin valtionkirjaston kokoelmista vuonna 2015. Sama teos sisälsi myös varhaisimman tunnetun suomennoksen Martti Lutherin Vähä katekismuksesta. Ennen tätä uutta löytöä nimen varhaisin tunnettu esiintymä oli Hemmingin virsikirjan toinen painos vuodelta 1630.
Dominikaanit Turussa
Dominikaanit Turussa on Veritas-eläkevakuutusyhtiön pääkonttorin edessä oleva veistos Turun Kaskenmäessä. Kimmo Ojaniemen tekemä veistos paljastettiin Veritas-yhtiön satavuotisjuhlavuonna 2005.
Teos pystytettiin paikalle, josta on löydetty 1200-luvulla Turkuun perustetun Pyhän Olavin dominikaanikonventin rakennusten raunioita. Veritas luovutti veistoksen Turun kaupungille 7. lokakuuta 2005.
Teos koostuu pyöreästä diabaasilaatasta, jonka päällä on pronssista ja messingistä valmistettuja munkkihahmoja ja suippokärkistä porttia kuvaava kaari. Kivijalustaan on kaiverrettu Pyhän Olavin konventin sinetti sekä arkeologisten kaivausten perusteella laadittu entisen luostarirakennuksen pohjapiirros.
Veistos sijaitsee Kaskenkadun ja Itäisen Rantakadun risteyksen Olavinpuistossa.
Pariisin ilmastosopimus
Pariisin ilmastosopimus on 12. joulukuuta 2015 hyväksytty kansainvälinen sopimus, jonka tavoitteena on ilmastonmuutoksen pysäyttäminen. Pariisin ilmastokokoukseen osallistui 195 Yhdistyneisiin kansakuntiin kuuluvaa maata. Sopimuksen voimaanastumiseen tarvittiin vähintään 55 maata, jotka tuottavat vähintään 55 prosenttia maailman kasvihuonepäästöistä. Sopimus astui voimaan 22. huhtikuuta 2016.
Sopimuksessa lämpötilan nousu rajataan 1,5 asteeseen esiteolliseen aikaan verrattuna. Sopimuksessa myös sovittiin kehittyneiden maiden ilmastorahoituksessa kehitysmaille, joskin Kiina onnistui torjumaan itseään velvoittavan osallistumisen rahoitukseen. Kaikkein haavoittuneimmille maille voidaan myös myöntää vahingonkorvauksia. Sopimusta tarkastellaan viiden vuoden välein. Sopimuksessa annetut päästötavoitteet ja sitoumukset eivät kuitenkaan ole riittäviä vaaditun enintään 1,5 asteen lämpemisen kanssa, vaan sopimuksessa maat sitoituvat pyrkimään saavuttamaan päästöjensä huippukohdan mahdollisimman nopeasti ja pääsemään lasku-uralle.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump ilmoitti kesäkuussa 2017, että Yhdysvallat vetäytyy sopimuksesta.
Magdalena Rudenschöld
Magdalena Rudenschöld (1766–1823) oli ruotsalainen hovineito, kreivitär, poliittinen vehkeilijä ja G. M. Armfeltin rakastettu. Rudenschöld oli yksi Armfeltin salaliiton jäsenistä, ja siksi hänet vangittiin 1793. Hänet tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi, josta hän vapautui 1796. Hän muutti ulkomaille ja asui 1801–1813 muun muassa Madame de Staëlin luona.
Rudenschöldin isä oli Suomessa lapsuutensa viettänyt diplomaatti Carl Rudenschöld.
Drop Dead Diva
Drop Dead Diva on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka yhdistelee draamaa, komediaa ja fantasiaa. Televisiosarjan ensimmäinen jakso esitettiin yhdysvaltalaisella Lifetime-kaapelikanavalla 12. heinäkuuta 2009. Sarjan päähenkilö on ylipainoinen asianajaja Jane (Brooke Elliott), joka oli edellisessä elämässään malli ja totuttelee elämään uudessa ulkomuodossaan toisena henkilönä.
Sarjaa kuvattiin Georgian osavaltiossa Yhdysvalloissa, vaikkakin sarjan maisemat ja tapahtumat sijoittuvat Los Angelesiin. Kanava tiedotti ensimmäistä kertaa sarjan hyllyttämisestä tammikuussa 2013, kun sarjasta oli esitetty neljä tuotantokautta. Neljäs tuotantokausi päättyi jännittävään cliffhangeriin, ja myöhemmin Lifetime päätti vielä jatkaa sarjaa. Sarjaa tuotettiin lopulta kuusi tuotantokautta, ja sen viimeinen jakso esitettiin 22. kesäkuuta 2014. Suomessa Nelonen Media on esittänyt sarjasta kolme tuotantokautta.
Pinnallinen mallityttö Deb (Brooke D'Orsay) kuolee autokolarissa. Taivaassa hän painaa peruutusnäppäintä ja palaa maan pinnalle, tällä kertaa kuitenkin muodokkaan, mutta älykkään Janen (Brooke Elliott) kehossa. Jane työskentelee asianajajana lakifirmassa, jossa hänellä on työkaverinaan entisen elämänsä eli Debin poikaystävä Grayson (Jackson Hurst).
Ainoat henkilöt, jotka tietävät totuuden Janesta, ovat hänen paras ystävänsä Stacy (April Bowlby) ja suojelusenkelinsä Fred (Ben Feldman). Sarjassa Deb totuttelee elämään uutta elämäänsä menestyvänä asianajajana Janena, mikä ei ole aina helppoa.
Suomen televisiossa sarjasta on esitetty kolme tuotantokautta. Ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Nelosella ja kaksi seuraavaa Herolla. Suoratoistopalveluissa, kuten Netflixissä ja Viaplayssa, on ollut nähtävillä kaikki kaudet.
Golestan (provinssi)
Golestan () on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa, Kaspianmeren kaakkoisrannalla. Provinssin pääkaupunki on runsaan 300 000 asukkaan Gorgan.
Golestanin provinssin pinta-ala on 20 367 neliökilometriä. Väestö (2011) koostui 483 245 taloudesta, joihin kuului yhteensä 1 777 014 asukasta. Heistä kaupunkilaisiksi kirjattiin 906 182 ja maaseutuväestöksi 870 068 henkeä. Vaille pysyvää asuinpaikkaa kirjattiin 764 asukasta.
Provinssissa oli vuonna 2011–2012 14 aliprovinssia (shahrestan), jotka jakautuivat yhteensä 27 piirikuntaan (bakhsh). Näihin sijoittui 26 kaupunkia ja 60 alimman aluehallinnollisen tason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava:
Åke Forsell
Åke Erik Rafael Forsell (25. toukokuuta 1932 Helsinki – 1. joulukuuta 2015 Kauniainen) oli suomalainen muusikko ja myyntijohtaja.
Forsell opiskeli Svenska handelshögskolanissa ja Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Hän teki elämäntyönsä 3M-yhtiössä.
Vuonna 1942 Forsell aloitti viulunsoiton opinnot Sibelius-Akatemiassa, mutta vaihtoi 1940-luvun lopulla instrumenttinsa klarinettiin sekä saksofoniin. Hän soitti ammattimaisesti muiden muassa Ossi Runteen, Erik Lindströmin ja Herbert Katzin orkestereissa. Eläkkeelle jäätyään hän soitti myös Jazz Society Big Bandissa, Raimo Virtasen orkesterissa ja Happy Swing Bandissa. Hän kuului myös maineikkaaseen Kaffilajengi-yhtyeeseen.
Aleksis Kiven muistomerkki (Turku)
Aleksis Kiven muistomerkki Turussa on kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen suunnittelema pronssipatsas Itäisen Rantakadun varrella.
Muistomerkki perustuu Aaltosen vuonna 1939 paljastettuun Aleksis Kiven muistopatsaaseen Helsingin Rautatientorilla. Aaltonen lahjoitti Turun kaupungille muistopatsaan perustella tekemänsä kipsipään sillä ehdolla, että kaupunki valattaisi sen pronssiin.
Senaattori Ernst Albert Forssell, joka oli Aleksis Kiven ystävä, teki Kiven hautajaisissa piirroksen, joka on tiettävästi ainoa aito aikalaiskuva Suomen kansalliskirjailijasta. Piirrosta käytettiin tuomassa autenttisuutta patsaaseen, tosin Aaltonen ei pyrkinyt täyteen realistiseen yhdennäköisyyteen kirjailijan mietteliästä ja kärsivää ilmettä muotoillessan.
Muistomerkki pystytettiin 21. toukokuuta 1949 Turun Yliopiston silloisen päärakennuksen eli entisen Hotelli Phoenixin edustalle Yliopistonkadun varrelle. Yliopisto muutti Yliopistonmäelle vuonna 1959 ja Phoenixin talo purettiin 1959. Patsas oli pari vuotta evakossa ja vuonna 1962 se pystytettiin nykypaikalleen eli vastavalmistuneen kaupunginteatterin rakennuksen eteen ja paljastettiin 8. syyskuuta 1962. Graniittijalustalla oleva pronssipää on sata senttimetriä korkea.
Turkulainen Aleksis Kivi -kerho muistaa kirjailijaa Aleksis Kiven päivänä 10. lokakuuta muistomerkillä järjestämässään tilaisuudessa. Kerho osallistui myös muistomerkin hankintaan.
Multala
Multala oli parinkymmenen talon kylä Siesjärven kupeessa Kivennavan pitäjän itäosassa. Karvala ja Hartonen olivat naapurikyliä. Multalan aiempi nimi oli Sikiälä. Sillä nimellä kylä löytyy kirkonkirjoista sekä vanhoista maa- ja henkikirjoista. 1930-luvun kartassa sen näkyy Multalana.
Karvalan kautta Multalaan ja edelleen Hartosiin kulkenut hiekkatie on nykyisin vielä olemassa Multalaan asti, mutta ei siitä eteenpäin.
Mustapohja
Mustapohja oli pienehkö kylä Kivennavalla. Kylän kohdalla Rajajoki työntyi Venäjälle päin, niin että Mainila Venäjän puolella oli Mustapohjan kylän lounaispuolella, ikään kuin Mainilan kainaloon olisi syntynyt Mustapohjan kylä. Eikä kapea joki kyliä mitenkään toisistaan erottanut. Kylässä oli 21 taloa, jotka miltei kaikki olivat sijoittuneet tien varteen melko lähelle toisiaan. Nykyisin tuota kylätietä ei ole, eikä kylän kohdalla ole asutusta.
Pamppala
Pamppala oli 35 talon kylä Kivennavan pitäjän luoteiskulmassa. Eteläpuolella olivat Voipialan kylän metsämaat ja itäpuolella Rantakylä, jonka takana Vuotjärvi. Pitkä Suulajärvi sijaitsi Pamppalan länsipuolella. Useimmat kylän talot olivat aivan Viipurista Pietariin johtavan tien varressa. Nykyisin kylän kohdalla tien (41K-181) varrella ovat peltoaukeat molemmin puolin tietä, asutusta ei kylän kohdalla ole.
Patrikki
Patrikki () oli kylä, joka sijaitsi Kivennavan pitäjän lounaislaidalla kahden pienen järven rantamilla. Patrikki oli aika lailla eristettynä muusta pitäjästä. Koulu oli Ikolassa, noin neljän kilometrin päässä. Lähimpään kauppaan oli matkaa saman verran, samoin lähimpään puhelimeen. Maakirjoissa ja henkikirjoissa Patrikki luetaan Ikolan kylään kuuluvaksi, vaikka oli siitä selvästi erillään. Ennen talvisotaa Patrikissa oli 15 taloa.
Nykyisin Patrikissa eli Ozerkissa on runsaasti huvila-asutusta järvien rannoilla.
Yhdysvaltain Sanomat
Yhdysvaltain Sanomat oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1885–1893 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
"Uutta Kotimaata" Minnesotan New York Millsissä painaneet Fred Karinen ja Alex Wirtamo perustivat "Yhdysvaltain Sanomat" Charles Steenroosin ja Asser Ansonin tuella Ohion suurimpaan suomalaiskeskukseen. Nelisivuinen viikkolehti oli osavaltion ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Karisen ja Wirtamon toimittamana se saavutti pian yli tuhannen kappaleen levikin. Wirtamon siirryttyä Ino Ekmanin "Pohjantähteen" "Yhdysvaltain Sanomien" toimittajaksi tuli August Edwards. Karinen lähti vuonna 1889 Michiganin Ishpemingiin, jossa hän alkoi julkaista Suomalaisen Kansallis-Raittius-Veljeysseuran nimissä "Työmies"-nimistä lehteä. "Yhdysvaltain Sanomien" omistus siirtyi vähitellen kokonaan Edwardsille, joka onnistui nostamaan sen levikin noin 3 500 kappaleeseen. Kahdesti viikossa Ashtabula Harborissa ilmestynyt lehti oli tuolloin maan luetuin suomenkielinen lehti. Vuonna 1893 Edwards muutti Minneapolisiin, jossa hän yhdisti "Yhdysvaltain Sanomat" Karisen "Työmieheen". Yhdistetty lehti sai nimen "Amerikan Uutiset".
Matti Pikkuvanhanen
Matti Pikkuvanhanen on Joonas Nordmanin luoma sketsihahmo. Sen ensiesiintyminen tapahtui Putouksen seitsemännellä kaudella. Matti Pikkuvanhanen voitti "Putouksen" vuoden sketsihahmokilpailun.
Matti Pikkuvanhanen on yhdeksänvuotias neropatti ja poliitikko. Hän nauttii pätemisestä, läksyistä ja luottamustehtävien haalimisesta. Hän pukeutuu mielellään isänsä pukuun, sillä se on hänen mielestään sopivan asiallinen. Tylsin asia hänen elämässään on lapsuus. Pikkuvanhasen selkeä esikuva on Suomen entinen pääministeri ja nykyinen kansanedustaja Matti Vanhanen. Pikkuvanhasen hokemia olivat muun muassa ”Heikki, Heikki, Heikki, kato mua!”, ”Sä et kattonu” ja ”Kyllähän se niin on, että lapsen täytyy saada olla aikuinen”.
Jari Hartikainen
Jari Hartikainen (s. 28. huhtikuuta 1967 Kajaani) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keihäänheittäjä. Hartikainen edusti uransa aikana Lapinlahden Vetoa, Kajaanin Kipinää sekä Valkealan Kajoa. Hänen valmentajanaan toimi Jyrki Blom. Virallisissa kilpailuissa Hartikainen ei ole esiintynyt vuoden 2001 jälkeen.
Hartikaisen uran erikoisimpia saavutuksia ovat turbokeihään epävirallinen maailmanennätys 84,34 sekä kolmen kullan suora; vanginvartijoiden, sotilaiden ja poliisien suomenmestaruudet. Lisäksi hän saavutti muun muassa keihäskarnevaalien kolmannen sijan.
Pohjantähti (Ashtabula)
Pohjantähti (myös "Pohjan Tähti") oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1886–1887 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden perustivat Ino Ekman ja "Yhdysvaltain Sanomista" lähtenyt Alex Wirtamo. Pian Ekmanista tuli lehden ainoa omistaja ja toimittaja. Vuonna 1887 hän aikoi muuttaa "Pohjantähden" päivälehdeksi ja syksyyn mennessä se saavutti 2 000 kappaleen levikin. Suunnitelma ei kuitenkaan onnistunut, ja vuonna 1888 Ekman muutti Michiganin Calumetiin, jossa hän alkoi julkaista "Kansan Lehteä".
Amerikan Sanomat
Amerikan Sanomat -nimisiä lehtiä on useita:
Syanuurihappo
Syanuurihappo (CHNO) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa desinfiointiaineena ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Syanuurihappo on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteellä esiintyy keto-enolitautomeriaa ja ketomuoto eli isosyanuurihappo on stabiilimpi kiinteänä ja liuoksissa. Emäksisissä olosuhteissa enolimuoto on stabiilimpi. Syanuurihappo liukenee veteen ja etanoliin sekä useisiin polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, mutta poolittomiin orgaanisiin liuottimiin se ei liukene. Kuumennettaessa yli 360 °C:n lämpötilaan syanuurihappo hajoaa syaanihapoksi. Syanuurihappo on heikko happo ja sen pK-arvo on 6,88. Kylläisen vesiliuoksen pH on 4,8. Ammoniakin kanssa syanuurihappo reagoi muodostaen melamiinia ja kloorin kanssa muodostaen trikloori-isosyanuurihappoa.
Syanuurihappoa valmisti ensimmäisen kerran Carl Scheele vuonna 1776. Nykyään yhdistettä valmistetaan urean kuivatislauksella noin 250 °C:n lämpötilassa. Sivutuotteina reaktiossa muodostuu biureettia, triureettia, melamiinia, ammelidia (CHNO) ja ammeliinia (CHNO). Happokäsittelyssä suoraketjuiset yhdisteet hajoavat hiilidioksidiksi ja ammoniakiksi ja rengasrakenteiset yhdisteet syanuurihapoksi. Laboratoriomittakaavassa syanuurihappoa voidaan valmistaa myös syanuurikloridin hydrolyysillä.
Syanuurihappoa käytetään desinfiointiaineena pienten uima-altaitten vesissä ja stabiloimaan muita desinfiointiaineita kuten hypokloriitteja. Yhdisteestä myös valmistetaan desinfiointiaineina käytettäviä kloorattuja johdannaisia. Pieninä määrinä syanuurihappoa lisätään hiilen-, öljyn- ja kaasunpolttolaitoksissa vähentämään typenoksidipäästöjä. Syanuurihapon ja melamiinin kompleksia melamiinisyanuraattia käytetään palonestokemikaalina muun muassa polyamidimuoveissa. Lisäksi sitä käytetään polyuretaanien ristiinsilloittajakemikaalien valmistukseen.
Amerikan Sanomat (Ashtabula)
Amerikan Sanomat oli Ohion Ashtabulassa vuosina 1897–1913 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
"Yhdysvaltain Sanomia" julkaisseen August Edwardsin muutettua Minneapolisiin vuonna 1893 Ohion suomalaiset jäivät neljäksi vuodeksi ilman omaa sanomalehteä. Vuonna 1897 Edwards palasi Ashtabulaan, jossa hän alkoi julkaista "Amerikan Sanomat" -nimistä viikkolehteä. Vuonna 1903 sen levikki oli kasvanut 9 000 kappaleeseen. Samana vuonna Edwards osti Michiganin Calumetista "Suomettaren", minkä jälkeen lehti ilmestyi nimellä "Amerikan Sanomat ja Suometar". Edwardsin vetäydyttyä lehtityöstä sen toimittajina työskentelivät J. Jaatinen, Julius Saastamoinen ja Emil Saastamoinen.
"Amerikan Sanomien" levikki nousi vuosina 1909–1910 yli 11 000 kappaleen. Lehdellä oli lukijoita kaukana Ohion rajojen ulkopuolella. Pian sen levikki alkoi kuitenkin pudota rajusti ja oli vuonna 1913 enää 5 000 kappaletta. Harmittomana ja värittömänä "Amerikan Sanomat" ei kyennyt kilpailemaan suurten kasvukeskusten poliittisten lehtien kanssa.
Amerikan Sanomat (Fairport)
Amerikan Sanomat oli Ohion Fairportissa vuosina 1924–1937 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
"Amerikan Sanomien ja Suomettaren" lakattua Ohion suomalaiset jäivät yhdentoista vuoden ajaksi vaille omaa sanomalehteä. Kesällä 1924 A. J. Hinkkanen, George Wahlstrom ja J. G. Aho perustivat Interstate Publishing Companyn, joka alkoi julkaista uutta "Amerikan Sanomat" -nimistä viikkolehteä. Hinkkasen toimittajama lehti saavutti kahden vuoden kuluttua 2 500 kappaleen levikin. Vuonna 1930 sen ostivat pastorit Gabriel Lipsanen ja Frank Pelkonen, jotka muodostivat Fairport Publishing Company -nimisen kustannusyhtiön. Vuonna 1932 se myytiin Henry Karhulle, kunnes marraskuussa 1933 lehti palasi Lipsaselle. Samoihin aikoihin nelisivuinen "Amerikan Sanomat" alkoi ilmestyä kahdesti viikossa. Lipsasen vaimon toimittaman riippumattoman ja uskonnollishenkisen lehden levikki oli pieni. Sen seuraajana ilmestyi 1937–1938 viikkolehti "Pohjois-Amerikan Sanomat".
Kansan Lehti (1928–1934)
Kansan Lehti oli Ohion Clevelandissa ja Ashtabulassa vuosina 1928–1934 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Otto Massinen, Oscar Anderson ja Julius Laurila perustivat "Kansan Lehden" Clevelandissa joulukuussa 1928. Pian sen julkaisijaksi tuli Kustaa Nevanperän, Jacob Ritolan, Matti Saaren ja Ely Kosken omistama Finnish Publishing Company. Vuonna 1929 lehden toimittajaksi palkattiin kokenut Onni Syrjäniemi.
Kahdeksansivuisen viikkolehden levikki oli yleensä noin 2 000 kappaletta. Vuonna 1931 talousvaikeuksista kärsinyt yhtiö siirrettiin Ashtabula Harboriin, jossa "Kansan Lehti" lakkasi joulukuussa 1933 tai seuraavan vuoden puolella. Sen jälkeen Ohion viimeiseksi suomalaiseksi sanomalehdeksi jäi Fairportissa ilmestynyt "Amerikan Sanomat".
Työmies (Ishpeming)
Työmies oli Michiganin Ishpemingissä vuosina 1889–1893 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
Fred Karisen julkaisema viikkolehti perustettiin Suomalaisen Kansallis-Raittius-Veljeysseuran äänenkannattajaksi. Karinen riitautui pian seuran johtajien kanssa ja alkoi julkaista lehteä omissa nimissään. Vuonna 1892 hän siirsi "Työmiehen" Minneapolisiin, jossa se sulautui August Edwardsin julkaisemiin "Yhdysvaltain Sanomiin". Yhdistetty lehti sai nimen "Amerikan Uutiset".
Amerikan Kaiku
Amerikan Kaiku oli vuosina 1903–1908 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
"Siirtolaisen" muutettua pois New Yorkista paikalliset suomalaiset jäivät vaille omaa sanomalehteä. Vuonna 1903 Suomesta karkotettu "Päivälehden" toimittaja Eero Erkko perusti Brooklyniin "Amerikan Kaiun", jonka yhtenä tarkoituksena oli kehittää amerikansuomalaisten yhteistoimintaa. Sen toimittajina työskentelivät Eetu Aaltio ja Severi Nyman. Erkon palattua Suomeen lehti taantui ja vuonna 1906 sen nimi ja painokoneet siirrettiin Minnesotan Duluthiin. Siellä eri suomalaisryhmien puolueettomaksi yhdyssiteeksi tarkoitettua "Amerikan Kaikua" toimitti J. W. Lilius apunaan Erland Wirkki ja Risto Lappala. Kannattamaton lehti teki pian konkurssin.
Valvoja (täsmennyssivu)
Valvoja voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Major Lazer
Major Lazer on yhdysvaltalainen elektronisen musiikin yhtye, jonka perustivat tuottajat Diplo ja Switch vuonna 2008. Switch lähti yhtyeestä vuonna 2011, mutta Diplo jäi yhtyeeseen Jillionairen ja Walshy Firen kanssa. Yhtyeen musiikki yhdistelee useita tyylilajeja kuten EDM:ää höystettynä reggae, dancehall, electronic, reggaeton, house ja moombahton genreillä.
Yhtye on julkaissut kolme täyspitkää albumia; "Guns Don't Kill People... Lazers Do", "Free the Universe" ja "Peace Is the Mission". He ovat myös julkaisseet EP:n "Apocalypse Soon" maaliskuussa 2014, jossa vieralilivat solistit Pharrell Williams ja Sean Paul. Major Lazer on myös tuottanut Snoop Lionin debyytti reggaealbumin "Reincarnated".
Pihlainen
Pihlainen oli kylä Kivennavan pitäjässä. Kylä sijaitsi kirkonkylästä 15 kilometriä luoteeseen, Muolaan ja Valkjärven pitäjien rajalla. Pihlaista lähinnä olivat Muolaan Jaarila ja Karhula. Kivennavan puolella lähimpiin kyliin Rantakylään ja Ahjärvelle oli matkaa, Ahjärvi oli kirkonkylään kuljettaessa matkan varrella, mutta aivan loppumatkassa. Pihlainen oli iso kylä, ennen talvisodan alkamista kylässä oli 73 taloa.
Pihlaisissa ei ole näkyvissä jälkiä suomalaisasutuksesta. Talojen kivijalatkin on siirretty muuhun käyttöön paria poikkeusta lukuun ottamatta. Niitä käytettiin rakennusmateriaalina Punainen lokakuu -nimiseen kolhoosiin. Kolhoosin asukkaat tulivat Kirovin alueelta Ukrainasta. Kolhoosi käytti Pihlaisten maita viljelyksiin.
Kolhoosin tilalle rakennettiin 1950-luvulla ohjustukikohta. Malinovkaan sijoitettiin puolentoistasataa ilmatorjuntaohjusta suojaamaan Leningradia. Varsinainen ohjustukikohta sijoittui entisen Pihlaisten kylän itäpuolelle, osa varuskuntarakennuksista rakennettiin vanhan suomalaiskylän eteläosiin. Ohjussiilot on sijoitettu laajalle alueelle betonitien varteen. Ohjustukikohtaan rakennettiin myös iso kerrostaloalue.
1990-luvulla ohjustukikohta tyhjennettiin, koska kiinteiden ilmatorjuntaohjusten aika oli ohi. Kerrostaloalueella asutaan kuitenkin edelleen monessa talossa. Ilmatorjuntavaruskunnasta jäi muistoksi Laatokan rannalta Pihlaisiin eli Malinovkaan rakennettu betonitie. Tätä tietä pääsee edelleen ajamaan alueelle. GoogleMapsin satelliittikuvissa erottuvat ohjustukikohdan rakenteet selvästi.
Lucas Chanavat
Lucas Chanavat (s. 17. joulukuuta 1994 Le Grand-Bornand) on ranskalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprintteihin. 184 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Chanavat edustaa Le Grand-Bornand -seuraa.
Chanavat debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä sijoittuen sijalle 16 ja saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes vapaan sprintissä Davosissa joulukuussa 2016. Tour de Skihin kuuluneessa Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprintissä hän sijoittui kolmanneksi joulukuussa 2017. Yksittäisessä maailmancupkilpailussa hän ylsi kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2018. Hän oli samalla kaudella toinen Seefeldin vapaan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi sprintticupissa kaudella 2017–2018.
Chanavat sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi.
Polviselkä
Polviselkä oli Kivennavan isoimpia kyliä, vuonna 1939 lähes 70 taloa, joissa asukkaita noin kolme ja puolisataa. Polviselkä oli kirkonkylästä etelään, aivan kirkonkylän liepeillä. Polviselkä sijaitsi korkealla mäellä. Viipurin–Terijoen tie nousi Tirttulan notkosta Sovonmäelle ja kulki pitkin Polviselän harjua. Ennen kaikkea Polviselän Ilosmäeltä aukenivat hyvät näköalat. Talot sijaitsivat tiiviisti maantien varressa, vain Ahtiaismäki ja Honganmäki olivat hiukan syrjässä.
Polviselän kylä löytyy nyt päätien varressa Pervomaiskojen ja Ogonkin puolivälissä. Viime vuosina alueelle on noussut kymmeniä pietarilaisomisteisia huviloita. Polviselän ja Kivennavan kirkonkylän välissä on luksushuviloista koostuva kylä, jonka nimi on Kivennapa.
Marco Schwarz
Marco Schwarz (s. 16. elokuuta 1995 Villach) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SC Bad Kleinkirchheim-Kärnten -seuraa. Schwarz on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 88 kilogrammaa.
Schwarz debytoi maailmancupissa marraskuussa 2014 Levillä karsiutuen toiselta kierrokselta. Avauspisteensä hän saavutti joulukuussa 2015 Val d’Isèren suurpujottelusta ollen 19:s. Seuraavana päivänä hän sijoittui pujottelussa 18:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti yhdeksän päivää myöhemmin oltuaan kolmas Madonna di Campiglion pujottelussa. Hän oli samalla kaudella kolmas myös Naeban pujottelussa. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui toiseksi Madonna di Campiglion pujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Oslon kaupunkitapahtumassa uudenvuodenpäivänä 2019. Hän voitti myös Wengenin alppiyhdistetyn.
Nuorten MM-kilpailuista Schwarz on saavuttanut yhden kullan, yhden hopean ja yhden pronssin. Vuoden 2012 nuorten olympialaisista Schwarz saavutti kaksi kultaa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli pujottelussa seitsemäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa, sijoittui alppiyhdistetyssä neljänneksi ja pujottelussa 11:nneksi.
Jättömaa
Jättömaa on vuodesta 2010 lähtien järjestetty kansainvälinen ja poikkitaiteellinen kulttuurifestivaali. Tapahtuman ohjelmisto koostuu musiikki-, teatteri-, video- ja mediataide-, performanssi-, runo- ja tanssiesityksistä sekä kuvataideteoksista. Pääsymaksuton ja ikärajaton tapahtuma järjestetään Kouvolan Kasarminmäellä. Tapahtumaa järjestää Jättömaa ry, jonka tarkoituksena on edistää kulttuurin harrastamista ja tunnettavuutta monipuolisesti yhdistyksen kotipaikkakunnalla.
Rantakylä (Kivennapa)
Rantakylä sijaitsi Kivennavan pitäjän pohjoisosassa Muolaan pitäjän rajalla. 12 km kirkonkylästä ja 2 km Viipuriin vievältä maantieltä. Rantakylässä oli talvisodan alkaessa 70 taloa.
Nykyisin Rantakylän paikkeilla on Tšernjavskoje (Чернявское)-niminen kylä. "Venäjän federaation paikannimiä" -oppaan mukaan Rantakylän nimenä on nykyisin Tšernigovka (Черниговка), ja Tšernjavskoje on sen mukaan puolestaan entisen Kivennavan Ylijärven ja Kannuksenmäen nykyinen nimi.
Rasala
Rasala oli Kivennavan pitäjän pienimpiä kyliä ja sijaitsi Joutselän pohjoispuolella. Taloja kylässä oli 12 talvisodan syttyessä. Venäjän rajalle oli matkaa nelisen kilometriä. Kylä sijaitsi korkealla mäellä (128 metriä merenpinnasta), josta avautuivat laajat näköalat kaikkiin ilmansuuntiin. Rasala sijaitsi vähän syrjässä Viipuri-Pietari maantiestä.
Nykyisen entisen Rasalan kylän halki kulkee maantie (A120) ja kylän paikkeilla on runsaasti asutusta.
Isto Ruoppila
Isto Raimo Ruoppila (s. 1935) on suomalainen psykologi ja emeritusprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston psykologian ja varsinkin kehityspsykologian professori 1971–2000. Hänen tutkimuskohteitaan ovat muun muassa asenteet, testien käyttö, lasten kielellinen kehitys sekä kehitysvammaisten psykologiset piirteet.
Ruoppilan isä oli kielentutkija Veikko Ruoppila.
PHP Liiketoiminta
PHP Liiketoiminta Oyj (2.8.2007-), Päijät-Hämeen Puhelin Oyj (23.4.1999 -1.8.2007) on 2007 Finnet-ryhmästä eronnut puhelinyhtiö, joka perustuu Päijät-Hämeen Puhelinyhdistys ry:een (1970) ja sen edeltäjiin Lahden Keskinäinen Puhelinyhdistys ry:een (1918) sekä Lahden Keskinäinen Telefooniyhdistys ry:een (1906).
Yhtiö perustuu 1906 perustettuun Lahden Keskinäinen Telefooniyhdistykseen, jolla oli 110 tilaajaa. Yhtiö perusti 1907 toimipaikan Lahden kaupungin Harjukadun ja Rauhankadun kulmaan. Toimipaikan laajennus toteutetaan 1920. Samaan aikaan Lahden kaupungissa ja Lahden talousalueella toimi myös Orimattilan telefoniyhtiön puhelinkeskus. 1910 Lahden Keskinäisellä Telefooniyhdistyksellä on 397 tilaajaa sekä kaukopuheluyhteydet Helsinkiin, Heinolaan, Mäntsälään, Jyväskylään, Kouvolaan ja Hämeenlinnaan.
Suomen ensimmäinen paikkakuntien välinen kaukopuhelinyhteys perustetaan Lahden ja Heinolan kaupunkien välille 1951. 1968 on saatu koko Lahden toimialueen kaikkien puheluiden automatisointi päätökseen. 1969 Lahden Keskinäinen Puhelinyhdistys ry aloitti dataliikenteen siirroon puhelinverkossa Keskon datalla.
Riihisyrjä
Riihisyrjä () sijaitsi 7 kilometriä Kivennavan kirkolta, Rautuun johtavan maantien varrella. Kylä on melko suuri, taloja ennen talvisodan syttymistä 53.
Nykyinen syrjäinen pikkukylä on osittain säilyttänyt suomalaisen kulttuurimaisemansa. Laajojen niittyjen keskellä satunnaisia rakennuksia. Muutama talo on suomalaiskaudelta, muutama ulkorakennus ja yksi päärakennus, pääosa rakennuskannasta on venäläisiä datsoja. Yhteys Raudusta on hiekkatietä. Kylään ei ole tienviittaa eikä kylttiä, eikä siellä ole mitään palveluita.
Anton Kalinitšenko
Anton Jevgenjevitš Kalinitšenko (, s. 22. heinäkuuta 1982 Kemerovo) on venäläinen mäkihyppääjä. 168 senttimetriä pitkä ja 52 kilogrammaa painava Kalinitšenko edustaa CWSM Mežduretšensk -seuraa.
Kalinitšenko osallistui vuoden 2002 talviolympialaisiin Salt Lake Cityssä, jossa hän oli suurmäen kilpailun 47:s. MM-kilpailuissa hän on ollut mukana niin ikään kerran, vuonna 2001 Lahdessa. Lentomäen MM-kilpailuihin Kalinitšenko on osallistunut kahdesti.
Kalinitšenko debytoi maailmancupissa marraskuussa 1999 Kuopion suurmäen kilpailussa ollen 51:s. Avauspisteensä hän saavutti tammikuussa 2001 Park Citystä ollen suurmäen kisassa 28:s. Kalinitšenkon paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 24. tila joulukuulta 2011 Engelbergistä.
Reijo Ruuhela
Reijo Tuomas Ruuhela (s. 1935) on suomalainen taloustieteilijä ja professori. Hän on ollut vuodesta 1976 Vaasan kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori ja vuodesta 1978 vararehtori. Hänen tutkimusalaansa ovat yrityksen kasvu ja rahoitus.
Ruuhela on 1970-luvulla kehittänyt Kaskara-mallin, jonka avulla yrityksen kasvua voi tarkastella kannattavuuden ja rahoituksen näkökulmasta.
Suomen Tulli (televisiosarja)
Suomen Tulli on suomalainen dokumentaarinen televisiosarja, joka kertoo Helsinki-Vantaan lentoaseman arjesta. Sarjassa seurataan elämää muun muassa Helsingin tullin maa- ja meriliikenteen, Nuijamaan ja kilpisjärven tullin, Savo-Karjalan ja Lapin liikkuvan ryhmän voimin, mekaanikkojen, lentohenkilökunnan sekä matkustajien matkassa. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Jim-kanavalla 25. syyskuuta 2012. Toinen tuotantokausi 10. syyskuuta 2013. Kolmas tuotantokausi 10. syyskuuta 2014. Neljäs tuotantokausi 8. syyskuuta 2015.
Aksioni
Aksioni (spin-0) on hypoteettinen alkeishiukkanen. Se esiintyy Peccei-Quinn-teoriassa vahvan CP-ongelman ratkaisemiseksi.
Aksionit ovat eräs ehdokas pimeäksi aineeksi.
Sarastus (lehti)
Sarastus on suomalainen traditionalistinen verkkolehti. Lehden päätoimittaja on kirjailija Timo Hännikäinen. Lehteä tehdään vapaaehtoisvoimin. Se perustettiin syksyllä 2012.
Vuonna 2015 Sarastus julkaisi kokoelman lehdessä ilmestyneistä teksteistä nimellä "Sarastus – Kirja I". Kirjan kustantajana toimii kirjan julkaisun yhteydessä toimintansa aloittanut kustannusosakeyhtiö Kiuas.
Lehden mukaan traditionalismia edustavat länsimaisessa ajattelussa muun muassa Joseph de Maistre, Oswald Spengler ja Julius Evola. Timo Hännikäisen mukaan ulkomaisia esikuvia Sarastusta perustettaessa olivat muun muassa saksalainen "Junge Freiheit", yhdysvaltalainen AlternativeRight.com ja ruotsalainen Motpol.nu. Hännikäisen mukaan lehden aatteellisiin juurin kuuluvat muun muassa vastavalistus, Saksan ”konservatiivinen vallankumous” ja eurooppalainen "Nouvelle Droite".
Ruukin maaseutuopisto
Ruukin Maaseutuopisto on Ruukissa koulutilalla toimiva maatalousalan ammatteihin kouluttava oppilaitos.
Nykyisin opistossa on aloina hevostalousala, maatalousala ja luontoala. Opistossa voi myös suorittaa ammatillisen perustutkinnon ja ylioppilastutkinnon kaksoistutkinnon. Peltoalaa on 80 hehtaaria, joista osa on laitumena, osalla viljellään rehua ja heinää.
Tilan pinta-ala oli 1980-luvun alkupuolella 230 hehtaaria, ja siitä oli viljeltyä 50 hehtaaria. Peruslinjan lisäksi oli erikoislinjoina viljelijä- ja viljelijä-koneenkorjaajalinja. Peruslinjan yleisjakso järjestettiin Kestilässä ja maamieskoulu oli Oulaisissa.
Oppilaitoksen juuret juontavat vuoteen 1859. Siikajoen Ruukissa koulu on toiminut vuodesta 1926. Opisto kuuluu Raahen koulutuskuntayhtymään.
Oppilaitos kuuluu Museoviraston luetteloimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Se on yhtenäinen ja hyvin säilynyt oppilaitoskokonaisuus. Kouluun liittyy kasvinviljelykoeasema eli MTT:n Pohjois-Pohjanmaan tutkimusasema.
Oppilaitoksen nimi on vaihdellut:
Auttaja
Auttaja oli Evankelis-Luterilaisen Kansalliskirkon Michiganin Ironwoodissa vuosina 1906–1964 julkaisema amerikansuomalainen sanomalehti. Myöhemmin se ilmestyi hartauslehtenä.
Pastori Pietari Vuori osti vuoden 1906 alussa Ironwoodissa ilmestyneen "Vapaan Sanan" ja ryhtyi julkaisemaan sitä "Auttaja"-nimisenä viikkolehtenä. Seuraavana kesänä se tunnustettiin Kansalliskirkon äänenkannattajaksi. Vuonna 1909 lehden kirjapaino siirtyi kirkkokunnalle, joka perusti Finnish Printing Company -nimisen yhtiön. "Auttajan" toimittajina työskentelivät pastorit M. N. Westerback ja J. E. Nopola. Sen levikki oli 2 900 kappaletta vuonna 1909, 2 400 1920-luvun alussa ja 1 800 vuonna 1935. Lehti kiisteli pitkään Suomi-Synodin ja sen lehden "Amerikan Suomettaren" kanssa.
Kansalliskirkon liittyessä Missouri-synodiin "Auttajasta" tuli aluksi Ironwoodissa ja myöhemmin Saint Louisissa kuukausittain ilmestynyt hartauslehti. Vuosina 1968–1991 sitä julkaistiin kahdesti kuukaudessa "Amerikan Uutisten" liitteenä.
Aleksei Slepov
Aleksei Aleksejevitš Slepov (s. 19. joulukuuta 1986 Radužnyi) on venäläinen ampumahiihtäjä ja entinen maastohiihtäjä. Slepov on 171 senttimetriä pitkä ja painaa 67 kilogrammaa. Hänen valmentajinaan toimivat Juri Zaitsev ja Valeri Hramonojkin.
Slepov aloitti uransa maastohiihdon parissa. Hän osallistui vuosina 2010–2011 kolmeen maailmancupin osakilpailuun saavuttaen jokaisessa pisteitä. Parhaimmillaan hän oli 14. tammikuussa 2010 Rybinskin 30 kilometrin takaa-ajokilpailussa. Vuonna 2009 Slepov saavutti alle 23-vuotiaiden MM-pronssia samalta matkalta.
Slepov vaihtoi ampumahiihtoon kaudeksi 2011–2012. Hän debytoi maailmancupissa tammikuussa 2013 Anterselvan pikamatkalla ollen 73:s. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti maaliskuussa 2013 ollen Sotšin normaalimatkalla 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran niin ikään Sotšissa maaliskuussa 2013 oltuaan pikamatkalla yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Pokljukan pikamatkalla joulukuussa 2015.
Ampumahiihdon EM-kilpailuista Slepov on saavuttanut kolme kultamitalia.
Vapaa Sana (Ironwood)
Vapaa Sana oli Michiganin Ironwoodissa vuosina 1904–1906 ilmestynyt amerikansuomalainen sanomalehti.
O. Massisen julkaiseman työväenasiasta kiinnostuneen viikkolehden toimittajina työskentelivät Santeri Mäkelä ja J. W. Lilius. Pastori Pietari Vuori osti lehden vuoden 1906 alussa ja alkoi julkaista sen tilalla Kansalliskirkon äänenkannattajaa "Auttajaa".
Riihiö
Riihiö oli pieni kyläyhteisö Kivennavalla Vehmaisten kylän takana rajalle päin. Riihiö oli aivan rajan pinnassa, Venäjän puolella Lempaalanjärvi ja Lempaala. Kylässä oli talvisodan syttyessä vain kolme taloa, rajavartioston talo, metsänvartijantalo ja Kakon talo.
Vanhan rajan tuntumassa on nykyisin asutusta tuolla kohdin, mutta ei kuitenkaan Riihiön kohdalla vaan Inkerinmaan puolella.
Rontu
Rontu eli Ronnunkylä sijaitsi nelisen kilometriä Kivennavan kirkonkylästä itään. Kylässä oli ennen talvisotaa 36 taloa. Ronnunkylän tienoilla eli Podgornojessa on nykyisin runsaasti asutusta.
Räikylä
Räikylä tai Räikkylä oli kylä Siiranmäen, Soppikylän ja Kekrolan välissä Kivennavan pitäjässä. Taloja Räikylässä oli kymmenen. Nykyisin tie halkoo edelleen maisemaa, mutta tien varressa Räikylän kohdalla ei ole asutusta.
Eero Johannes Korpela
Eero Johannes Korpela (6. huhtikuuta 1898 Kauvatsa – 14. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli virkamies, MTK:n toiminnanjohtaja ja pitkäaikainen maatalouspolitiikan vaikuttaja Suomessa.
Korpelan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Wilhelm Korpela ja Amanda Huhti ja puoliso vuodesta 1936 Ruth Eva Ulrika Nordman (s. 1918). Hän suoritti sekä filosofian kandidaatin että agronomin tutkinnot Helsingin yliopistossa ja toimittuaan lyhyen aikaa opettajana tuli Maataloushallituksen aktuaariksi. Samaan aikaan hän työskenteli silti myös yliopiston maanviljelystalouden assistenttina. Vuonna 1930 Korpela siirtyi tutkijaksi MTK:hon, joskin hän toimi pari vuotta myös puolustusministeriössä. Sotavuosina hän työskenteli maatalousministeriössä. Korpela piti maatalouden uhkana ylituotantoa ja tuli tunnetuksi yleisemmän kasvuun tähtäävän pyrkimyksen kriitikkona. Hän suhtautui varauksellisesti myös sotien jälkeiseen maaseudun asutuspolitiikkaan, vaikka oli tuolloin jo MTK:n toiminnanjohtaja. Siinä tehtävässä hän muodosti läheisen työparin järjestön puheenjohtajien Juho Jänneksen ja vuodesta 1955 Veikko Ihamuotilan kanssa. Korpela jäi eläkkeelle 69-vuotiaana, jolloin häntä seurasi MTK:n toiminnanjohtajana Heikki Haavisto. "Maaseudun Tulevaisuus" -lehteen hän kirjoitti vielä eläkkeellä ollessaan pakinoita nimimerkillä "Talon Jussi". Hänelle valmistellusta professorin arvonimestä Korpela kieltäytyi.
Saarenmaa (Kivennapa)
Saarenmaa oli kylä Kivennavan pitäjässä. Taloja oli ennen talvisodan syttymistä seitsemän. Pinta-alaltaan kylän tilat olivat suurehkoja pitäjän tilojen keskikokoon verrattuna. Kylää kutsuttiin aiemmin Kuortinmäeksi, sillä kylän vanhin suku oli Kuortti. Vanhaa perua oli myös se, että Saarenmaan talot olivat hyvin tiiviinä ryppäänä kuten aiemmin Kivennavalla oli tapana kylät rakentaa.
Nilüfer Göle
Nilüfer Göle (s. 1953) on turkkilainen sosiologi, jota pidetään yhtenä huomattavimmista Turkin nykyaikaistumisen ja naisen aseman muuttumisen (mm. huivin käytön) tutkijoista. Hän on tutkinut myös länsimaisten yhteiskuntien uskonnollisuutta.
Göle syntyi Ankarassa vuonna 1953 poliitikon tyttärenä. Lukion jälkeen hän opiskeli sosiologiaa ODTÜ-yliopistossa, jota pidetään yhtenä maan parhaista. Hän jatkoi opintoja Pariisissa Alain Tourainen johdolla. Palattuaan Turkkiin hän sai professorin viran Istanbulin Boğaziçi-yliopistossa. Nykyisin hän toimii professorina pariisilaisessa École des hautes études en sciences sociales -korkeakoulussa (EHESS). Hän on ollut vierailevana tutkijana muun muassa Berliinissä sekä Yhdysvalloissa Michiganin yliopistossa ja MIT:ssä.
Seppälä (Kivennapa)
Seppälä () oli kylä Kivennavan pitäjässä Ronnunkylän ja Kekrolan välissä Siesjärven pohjoispuolella. Seppälän kylä jakautui kahdelle mäelle, Koukkulan mäelle ja Kaukosmäelle. Koukkulaksi kylää kutsuttiinkin, Seppälä se oli vain kartoissa ja virallisissa asiakirjoissa. Taloja Seppälässä eli Koukkulassa oli parikymmentä talvisodan syttyessä.
Nykyisin Seppälän kylä kantaa nimeä Podgornoje. Suomalaistaloja siellä ei ole.
Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö
Veikko ja Lahja Hurstin Laupeudentyö ry on vuonna 1983 perustettu kristillinen yhdistys, joka kantaa Veikko Hurstin ja hänen vaimonsa Lahja Hurstin nimeä. Yhdistys jakaa erityisesti ruoka- ja vaateapua. Yhdistys järjestää myös vuosittain joulujuhlan, joka on kaikille avoin. Joulujuhla on järjestetty aiemmin Töölön Kisahallissa, mutta vuonna 2015 se pidettiin Helsingin Messukeskuksessa.
Yhdistystä johtaa Veikko Hurstin kuoleman jälkeen hänen poikansa Heikki Hursti. Myös Heikki Hurstin tytär Sini Hursti työskentelee yhdistyksen palveluksessa. Yhdistyksellä on yhteensä neljä palkattua työntekijää sekä noin 30 vapaaehtoistyöntekijää. Yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Helsingin Kalliossa.
Toivo Korpela
Toivo Aleksanteri Korpela (13. tammikuuta 1900 Ähtäri – 9. tammikuuta 1963 Ähtäri) oli pienviljelijä ja metsätyömies, joka tuli tunnetuksi nimeään kantavasta uskonnollisesta hurmosliikkeestä.
Korpelan vanhemmat olivat torppari Santeri Kallenpoika Korpela ja Elisabet Heikintytär Pennala. Vanhoillislestadiolaisen uskonnollisen heräämisen koettuaan Korpela ryhtyi saarnamieheksi, ensin kotiseudullaan ja sitten Pohjois-Suomessa ja -Ruotsissa. Varsinkin Ruotsin Lapissa, jonne hän saapui ensimmäisen kerran 1928-1929, Korpela sai aikaan laajan herätysaallon.
Pääasiassa yksin saarnamatkoilla kulkeneen Korpelan mukana olivat toisinaan myös muun muassa Mikko Pääkkölä ja Kalle Sandberg. Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys SRK kielsi Korpelan toiminnan saarnaajana keväällä 1929, mutta hän jatkoi saarnaamista kiellosta välittämättä, mikä johti välirikkoon SRK:n kanssa 1931-1932. Pohjois-Ruotsiin Korpela palasi syksyllä 1934, saarnaamaan yhdessä tulevaisuuden näkyjä nähneen Sigurd Siikavaaran kanssa, aina tammikuuhun 1935 saakka. Ns. korpelalaisuudeksi kehittynyt uskonnollinen liike teki kuitenkin saman vuoden keväällä pesäeron Suomeen jo palanneeseen Korpelaan. Liike katosi julkisuudesta 1939 Haaparannassa sen kannattajia vastaan pidettyjen oikeudenkäyntien jälkeen. Korpela ei myöskään itse ollut juurikaan enää yhteyksissä aiempiin kannattajiinsa.
Talvisotaan osallistunut Korpela oli jatkosodassa sotilaskarkuri ja tuli esiin vasta yleisen armahduksen jälkeen talvella 1945. Kirjailija Bengt Pohjanen on käsitellyt korpelalaisuutta useissa teoksissaan. Niihin perustuva näytelmä "Jerusalemin tanssi" esitettiin Oulun kaupunginteatterissa vuonna 1990.
Teppo Jänis
Stepan (Teppo, Teppana) Jänis (21. kesäkuuta 1850 Uuksujärvi, Suistamo – 8. joulukuuta 1921 Suistamo) oli karjalainen Suistamolla asunut kanteleensoittaja.
Teppo Jäniksen vanhemmat olivat Pavel Peppanen (1812–1859) ja Maria Filatova (1817–1872). Hän oli naimisissa Jeudokia (Oudotja, Outi) Petäjän (1855–1942) kanssa. Jänis kiersi kanteleensa kanssa esiintymässä sekä kotipitäjässään Suistamolla että myös muuallakin. Kanteleen soiton ohessa Jänis kertoi myös satuja. Jäniksen näkö heikkeni ajan myötä ja viimeiset elinvuotensa hän oli täysin sokea. Hän jatkoi silti esiintymisiään.
Viljo Ryynänen
Viljo Aulis Ryynänen (s. 8. maaliskuuta 1925 Pielisjärvi) on suomalainen maataloudentutkija ja emeritusprofessori. Hän on ollut 1969–1971 Helsingin yliopiston maanviljelystalouden dosentti ja maatalousekonomian professori 1971–1992. Hän on tutkinut muun muassa maatalouskiinteistöjen arvon perusteita.
The Man with the Golden Gun (kappale)
The Man with the Golden Gun on James Bond -elokuva "007 ja kultainen aseen" tunnuskappale. Kappaleen esittää Lulu. Sen sävelsi John Barry ja sanoitti Don Black. Se julkaistiin singlenä vuonna 1974.
John Barry sävelsi kappaleen ”The Man with the Golden Gun” elokuvan "007 ja kultainen ase" tunnuskappaleeksi. Kappaleen esittää Lulu. Sen sanoitti Don Black.
Kappaleen sovitus yhdistää ensimmäisten Bond-elokuvien big band -tyyliä ”Live and Let Dien” rock-tyyliin. Lulu totesi myöhemmin, että hänen esittämänsä tunnuskappale oli huono yritys mukailla Shirley Basseytä. Sinclair McKay pitää kappaletta kitschinä. Sitä onkin nyttemmin soitettu yökerhoilla vitsimielessä.
Elokuvan musiikki perustuu vahvasti tunnuskappaleen melodiaan: Barry ei säveltänyt erillistä rakkaus- ja toimintamusiikkia, vaan käytti samaa säveltä kummassakin yhteydessä.
Kappale julkaistiin vuonna 1974 Lulun singlenä. Single ei päässyt myydyimpien listoille. Sen levy-yhtiö oli Chelsea Records.
Singlellä on kappaleet:
Dezful
Dezful, (, myös muodossa "Dizfūl") on kaupunki ja aliprovinssitason aluehallinnollinen alue (šahrestān) Iranin Khuzestann provinssin pohjoisosassa. Dezfulin šahrestan rajoittuu pohjoisessa Lorestanin ja lännessä Ilamin provinssiin, sekä etelässä ja idässä Īzan, Šūštarin ja Ahvāzin šahrestaniin.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 52 121 (1956), 84 499 (1966), 121 251 (1976), 151 420 (1986), 181 309 (1991), 202 639 (1996), 235 819 (2006) ja 248 380 (2011).
Seudulla on oma persian kielen Dezfūlīn murre.
Bandar-e Mahšahr
Bandar-e Mahšahr (; myös "Bandar-e Maʿšūr" tai "Mahšahr" tai "Mehrshahr") on kaupunki, aliprovinssitason aluehallinnollinen alue (šahrestān; myös nimellä Mahšahrin šahrestān) ja satama Iranin Khuzestann provinssissa, Persianlahden luoteispäässä, Jar(r)āḥī-joen alajuoksulla.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 15 694 (1956), 16 594 (1966), 29 940 (1976), 71 808 (1986), 74 248 (1991), 88 394 (1996), 111 448 (2006) ja 153 778 (2011).
Noin 15 kilometriä kantakaupungin lounaispuolella sijaitsee suuri petrokemiaan keskittynyt teollisuusalue, kaupunki ja satama-alue ("Bandar Imam Khomeini" tai Bandar-e Emām Ḵomeynī; aiemmalta nimeltään "Bandar-e Šāhpūr").
Mercedes-Benz Vito (W638)
Mercedes-Benz W638 on Mercedes-Benz Viton ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1996–2003.
Ensimmäisen sukupolven Viton voimanlähteenä oli dieselmoottori. Vitoa myytiin myös ylellisempänä V-sarjana, josta myöhemmin kehittyi oma Viano-sarjansa.