Guttstadt-Deppenin taistelu
Guttstadt-Deppenin taistelu käytiin 5.–6. kesäkuuta (J: 24.–25. toukokuuta) 1807. Guttstadt () ja Deppen () sijaitsevat Pohjois-Puolassa noin 250 km pohjoiseen Varsovasta.
Danzigin piiritys päättyi 24. toukokuuta (J: 12. toukokuuta) 1807 preussilaisen kenraalin von Kalckreuthin antatuessa Ranskan marsalkka Francois Lefebvrelle. Danzigin tultua varmistetuksi, Napoleonilla oli vapaat kääntää armeijansa itään Beningsenin johtamaa Venäjän armeijaa vastaan. Napoleonilla oli komennossaan 220 000 ja venäläisillä 115 000. Napoleon suunnitteli aloittavansa hyökkäyksen 10. kesäkuuta.
Beningsen siirsi joukkonsa 2. kesäkuuta hyökkäysasemiin päätarkoituksenaan tuhota Ranskan marsalkka Michel Neyn VI armeijakunta, joka oli majoittuneena ympäristössä. Benningsen jakoi armeijansa kuuteen kolonnaan ja iski samanaikaisesti ranskalaisten eri armeijakuntien asemiin.
Päähyökkäyksessä venäläisillä oli ylivoima 63 000 miestä ranskalaisten 17 000 vastaan. Vaikka Ney menetti 2 000 miestä, kuormastonsa ja kaksi tykkiä hänen armeijakuntansa pääosan onnistui paeta lounaaseen Passarge () -joen toiselle rannalle suorittamalla hyvin hallitun jälkijoukko-operaation.
Bennigsenin alkuperäinen hyökkäyspäivä oli 4. kesäkuuta. L'Estocqilla oli von Rembowin divisioona valmiudessa Mehlsackissa (). Aikaisin aamulla von Rembow siirtyi Spandeniin () ja hyökkäsi. Bennigsen oli kuitenkin muuttanut hyökkäyspäivän ja alkuperäistä hyökkäyskäskyä ei oltu kumottu oikealla tavalla. Saatuaan tiedon hyökkäyksen siirtämisestä preussilaiset vetäytyivät. Bernadotte oli tämän jälkeen varuillaan..
Aamulla 5. kesäkuuta klo 10.00 von Rembow hyökkäsi uudestaan Spandeniin ja pohjoisessa Pettelkauhin () ja Zagernin () kyliin. Kovin taistelu käytiin linnoitetun Spandenin kylän luona. L'Estocq menetti eri arvioiden mukaan 500–800 miestä kaatuneina. Taistelussa haavoittui myös Bernadotte päähän osuneesta musketin kuulasta.
Soult oli rakentanut puolustusalueelleen linjan Passarge – joen suuntaisesti Lomitten - Sportehnen - Alken.
Aamulla kesäkuun 5. päivänä klo 6.00 Dohturov ilmestyi Albrechtsdorfiin () metsästä ja hyökkäsi klo 8.00 divisioonakenraali Saint-Cyrin Lomittenin kylän luona olevaan sillanpääasemaan. Samanakaisesti venäläinen ratsuväki ylitti Passagren Sportehnenin luona ja jalkaväki ja tykistö hyökkäsivät Alkenissa. Dohturovin päähyökkäys ja ratsuväenhyökkäys torjuttiin.
Taistelut kestivät hiljenivät noin klo 20.00 ja venäläiset vetäytyivät. Ranskalaisten tappiot olivat 1200 miestä ja venäläisten 2800 kaatuneina ja haavoittuneena. Dohturov asettui asemiin ldittenin () sillan luo. Divisioonakenraali Saint-Hilarella oli vahvat puolustusasemat ja Dohturov ei yrittänyt joen ylitystä.
Ney oli sijoittanut joukkonsa Guttstadtin ympäristöön Altkirchin (), Schmolainenin (), Neuendorfin () ja Deppenin suuntaan olevalle tielle Glottauhin (), Knopeniin (), Lingnauhin () ja Queetziin ().
Aamulla klo 6.00 Bagrationin etuiskujoukko hyökkäsi Altkirchiin vallaten ranskalaisten asemat. Bargation pysähtyi ja jäi odottelemaan aikataulustaan jäljessä olevia Osten-Sackenin 2. ja Gortšakovin 4. kolonnaa. Ney käytti taukoa täydellisesti hyväkseen vetäen joukkonsa Schmolainenista ja tekemällä voimakkaan vastaiskun Bagrationia vastaan. Osten-Sackenin ilmestyttyä paikalle Ney aloitti vetäytymisen Ankendorfiin () taistellen ja hyödyntäen maksimaalisesti erilaisia viivytystaisteluiskuja .
Gortšakov saapui Neyn hylkäämään Guttstadtiin. Ney pysähtyi noin klo 15.00 Ankendorfiin ja Heiligenthaliin (). Venäläiset jäivät asemiin Queetziin. Platov oli ylittänyt Alle-joen Bergfriedin kohdalla ja liittyi venäläisten hyökkäysasemin myöhässä. Näihin asemiin jäätiin yöksi.
Neyn oikeaa sivustaa suojasi Queetzin järvi ja hänen vasemman sivustan linja ulottui suoalueen kautta Passagre -jokeen. Hänen vasemman sivustansa edessä oli pieni metsä ja metsän läpi kulki tie Waltersmühlista () Deppeniin. Ney rakennutti siltoja Passagren ylitystä varten.
Aamuyöllä noin klo 3.00 Bagration hyökkää mutta Ney pysyy asemissaan paikallaan. Golitsyn hyökkäsi klo 5.00 tarkoituksenaan kiertää Neyn asemat, miehittää sillat ja katkaista Neyn pakotie joen yli. Osten-Sacken hyökkäsi keskustaan ja Gortšakov Neyn oikeaan sivustaan. Bennigsen piti Bagrationin ja suuriruhtinas Konstantin Pavlovitšin reservinään.
Gortšakov ei päässyt metsän läpi eteenpäin koska Ney hyökkäsi vastaan. Gortšakov päätti kiertää Queetzin järven toivoen siten pääsevänsä paremmin Neyn kimppuun. Gortšakov oli pois taistelusta useita tunteja ja Neyn todetessa Gortšakovin virheen, hän siirsi armeijakuntansa Passagren toiselle rannalle pienin tappioin.
Napoleon oli hämmästynyt, ettei Benningsen jatkanut hyökkäystään ja kokosi armeijaansa vastahyökkäykseen. Venäläisten epäonnistuttua tuhoamaan Neyn VI Armeijakunnan, Benningsen pelkäsi venäjän armeijan katkaisemista. Siksi Beningsen päätti vetäytyä vahvasti linnoitettuun Heilsbergiin (). Heilsbergin taistelu tapahtui 10. kesäkuuta (J: 29. toukokuuta) 1807. Bennigsen raivostui taistelusuunnitelmansa epäonnistuttua. Osten-Sackenin viivästyminen ratkaisi Benningsen mukaan taistelun. Puhuttelun jälkeen Osten-Sacken erosi välittömästi palveluksesta ja myöhemmin joutui vastaamaan laiminlyönnistään oikeudessa.