hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Erik Grönwall
Erik Grönwall (s. 3. joulukuuta 1987 Knivsta, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti Ruotsin "Idol"-kilpailun joulukuussa 2009. Gröwnwallin ensimmäinen single "Higher" myi kultaa digitaalisessa myynnissä vain kolmessa päivässä. Hänen debyyttialbuminsa "Erik Grönwall" julkaistiin kymmenen päivää "Idolin" finaalin jälkeen ja se myi platinaa.
Grönwall syntyi Knivstan kylässä, joka sijaitsee noin 48 kilometriä Tukholmasta pohjoiseen. Hän kävi musiikkileikkikoulun, jossa hän kiinnostui musiikin esittämisestä. Musiikkiuransa Grönwall aloitti soittamalla kitaraa paikallisessa punk-/rockbändissä. Lukioaikana hänen kiinnostuksensa vaihtui kitaransoitosta laulamiseen ja hänestä tuli tukholmalaisen RAID-metalliyhtyeen laulaja.
Grönwall oli ensimmäistä kertaa Ruotsin "Idolin" koelauluissa vuonna 2005, mutta hän ei päässyt koelaulukierrokselta jatkoon. Vuonna 2009 hän kuitenkin teki tuomaristoon suuren vaikutuksen Skid Row’n ”18 and Life” -kappaleella ja pääsi jatkoon. Kilpailun aikana Grönwall esitti muutamia rock-kappaleita, kuten Kissin ”Shout It Out Loud”, Iron Maidenin ”Run to the Hills” ja Queenin ”The Show Must Go On”.
Heti Grönwallin voiton jälkeen julkaistiin hänen esikoissinglensä "Higher". Se nousi Sverigetopplistanin ensimmäiselle sijalle ja sitä myytiin kultaa. Viikkoa myöhemmin Grönwallin debyyttialbumi "Erik Grönwall" julkaistiin ja sitä myytiin platinalevyyn oikeuttava määrä.
Elokuussa 2010 Grönwall valittiin ruotsalaisen H.E.A.T-rockyhtyeen laulajaksi.
Eino Salli
Gerhard Eino Salli (24. syyskuuta 1882 Vaasa – 21. maaliskuuta 1926 Vaasa) oli suomalainen toimittaja ja kansakoulunopettaja.
Salli oli opettajan työn ohella toimittajana Vaasa-lehdessä. Hän oli mukana International Order of Good Templars-raittiusjärjestössä sekä partiotoiminnassa ja perusti "Vaasan Metsäveikot"-partiolippukunnan.
Eino Salli oli naimisissa liikkeenharjoittaja Anna Elin Skogbergin kanssa. Heillä oli kaksi poikaa, taidemaalari Aares Salli (s. 1914) ja diplomi-insinööri Aias Salli.
Ossi Hyppönen
Ossi "Kusti" Hyppönen (s. 1. marraskuuta 1937 Lahdenpohja) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hyppönen pelasi urallaan 95 jääkiekon SM-sarjaottelua ja teki niissä 90 maalia. Hän edusti SM-sarjassa KalPaa (1957–1959, 1965–1969), Ilvestä (1959–1960) ja Karhuja (1960–1965). Hyppönen voitti pistepörssin vuosina 1967 ja 1969. Maalipörssin hän voitti vuosina 1958 ja 1959. Hyppönen pelasi KalPassa kuuluisassa "pyörremyrskyketjussa" Mauno Revon (myöhemmin myös Lauri Helen) ja Juhani Wahlstenin kanssa.
Hyppönen oli ensimmäinen kuopiolainen, joka oli valittu nuorten maajoukkueeseen. Hän pelasi urallaan myös yhden A-maaottelun Kanadaa vastaan vuonna 1959.
Erik Grönwall (albumi)
Erik Grönwall on ruotsalaisen samannimisen poplaulaja Erik Grönwallin erinäisten yhtyeiden cover-versioita sisältävä esikoisalbumi. Se julkaistiin 16. joulukuuta 2009.
Albumi debytoi Sverigetopplistanin sijalla yksi myyden platinaa.
Suluissa kappaleen alkuperäinen esittäjä.
Higher
Higher on ruotsalaisen rock-laulaja Erik Grönwallin esikoisalbumin "Erik Grönwall" ensimmäinen single. Single julkaistiin 11. joulukuuta 2009. Grönwall esitti laulun samana päivänä ensimmäistä kertaa, kun hänet oli julistettu Ruotsin Idol-kilpailun voittajaksi.
"Higher" nousi heti julkaisunsa jälkeen Ruotsin singlelistan ensimmäiselle sijalle ja sitä myytiin kultaa vain kolmessa päivässä.
Laulun ovat kirjoittaneet Pär Westerlund ja Joakim Olovsson.
Ludvig I (Monaco)
Ludvig I (25. heinäkuuta 1642 Monaco – 3. tammikuuta 1701 Rooma) oli Monacon toinen ruhtinas vuodesta 1662 vuoteen 1701.
Hän oli Monacon ruhtinaan Hercules'n (1623–1651) ja Aurelia Spinolan vanhin poika ja seurasi valtaistuimella isoisäänsä Honoré II:a.
Ludvigin vaimo, Pau Catherine-Charlotte de Gramont (1639 – 4. kesäkuuta 1678 Pariisi), oli ranskalaisen marsalkka Antoine III de Gramontin tytär. Pari vihittiin 30. maaliskuuta 1660 ja heillä oli kuusi lasta:
Dangerous – The Short Films
Dangerous – The Short Films on Michael Jacksonin musiikkivideokokoelma, joka julkaistiin VHS:lle vuonna 1993 ja DVD:lle vuonna 2001. Vuonna 2008 se julkaistiin uudestaan Dangerous-albumin mukana.
Laajennettu kompleksitaso
Laajennettu kompleksitaso (formula_1) on kompleksilukujen joukko, johon on lisätty yksi piste, äärettömyyspiste (formula_2). Tämän pisteen ajatellaan olevan äärettömän kaukana missä suunnassa tahansa.
Laajennetulle tasolle määritellään topologia, jonka kannan muodostavat kompleksitason avoimet kiekot sekä sellaiset joukot, joihin kuuluvat äärettömyyspiste sekä kaikki kompleksiluvut, joiden itseisarvo on jotakin vakiota suurempi, eli muotoa 
olevat joukot. Tällöin laajennettu taso on topologisena avaruutena kompakti.
Laajennettu taso voidaan kuvata stereografisella projektiolla homeomorfisesti Riemannin pallolle. Laajennettu taso on esimerkki topologisesta Aleksandrovin kompaktisoinnista eli yhden pisteen kompaktisoinnista.
Laajennettua kompleksitasoa käytetään funktioteoriassa yleisesti funktioiden määrittelyjoukkona.
Vesitähdet
Vesitähdet ("Callitriche") on ratamokasveihin kuuluva vesikasvisuku. Aiemmin ne on sijoitettu omaan heimoonsa vesitähtikasvit ("Callitrichaceae"). Vesitähdet kasvavat uposkasveina monenlaisissa vesistöissä tai märällä maalla. Eräät lajit ovat ulkomuodoltaan hyvin vaihtelevia, ja voivat siksi olla joskus vaikeita tunnistaa.
Vesitähtilajeista neljä kasvaa Suomessa. Näistä isovesitähti ja pikkuvesitähti on suuressa osassa maata yleisiä vesikasveja. Uposvesitähti on enimmäkseen rannikkoseuduilla kasvava ja lapinvesitähti harvinainen, lähes yksistään Pohjois-Suomessa kasvava laji. Näiden lisäksi ojavesitähti on kerran tavattu Suomessa.
Kaikkiaan vesitähtiä tunnetaan noin 60 lajia. Lajeja suomenkielisine nimineen:
Freestylehiihto talviolympialaisissa 1988
Vuoden 1988 talviolympialaisissa järjestettiin freestylehiihto näytöslajina. Hypyt ja suksibaletti järjestettiin Calgaryssä ja kumparelasku Nakiskassa.
Honoré II
Honorén isä, Hercule (24. syyskuuta 1562 – 21. marraskuuta 1604), murhattiin Honorén ollessa kuuden vanha ja hänen ensimmäiset hallitusvuotensa vuotensa kuluivat hänen setänsä, Val di Taro prinssin, Frederico Landin johtaman holhousneuvoston alaisuudessa.
Espanjan joukot vuonna olivat miehittäneet Monacon 1605. Monacon asukkaita oli kielletty kantamasta aseita, ja Honoré sekä kaksi hänen siskoaan vietiin Milanoon. Holhousneuvosto yritti päästä espanjalaisista eroon, mutta miehitys kesti vuoteen 1614, ja Espanja vaikutti Monaconn asioihin vuoteen 1633, jolloin se tunnusti Honorén ruhtinaaksi.
Päästyään eroon holhousneuvostosta, Honoré kääntyi Ranskan puoleen ja haki sieltä tukea Espanjaa vastaan. Ludvig XIII lupasi tukea häntä aina tarvittaessa, ja he solmivat Péronnen sopimuksen 1641. Monacosta tuli Ranskan protektoraatti samalla kun Ranska takasi tietyn sisäisen suvereniteetin. Tämä johti Monacossa olleen Espanjan varuskunnan poistamiseen. Sopimus sääteli Ranskan ja Monacon välejä 150 vuotta. Sopimuksen seurauksena Honoré menetti Espanjan ja Italian alueella olleita hallintoalueita, mutta Ludvig XIII kompensoi sitä muun muassa antamalla Valentinoisin herttuan arvonimen.
Honoré myös laajensi vanhan genovalaisen linnoituksen nykyiseksi Monacon kuninkaalliseksi palatsiksi.
Honoré II nai 13. helmikuuta 1616 Ippolita Trivulzion (k. 1638). Parilla oli yksi poika.Kun Hercules sai surmansa taistelussa, tuli hänen 9-vuotias pojastaan Ludvigista Monacon seuraava ruhtinas.
Honoré haudattiin Monacon Pyhän Nikolauksen katedraaliin.
António I
António I Nvita a Nkanga oli Kongon kuningaskunnan kuningas ("mwenekongo"), joka hallitsi valtakuntaa vuodesta 1661, kunnes sai surmansa Mbwilan taistelussa 29. lokakuuta 1665.
António I valittiin hallitsijaksi aiemman kuninkaan Garcia II:n jälkeen. Edeltäjänsä tavoin hän harjoitti ulkopolitiikkaa, joka pyrki portugalilaisten poistamiseen valtakunnan alueelta. Vuodesta 1620 lähtien Kongo ja Portugali olivat olleet noin 30 vuoden ajan lähes yhtäjaksoisesti keskinäisessä sotatilassa. Monien menetysten jälkeen portugalilaiset saivat sittemmin vanhoja siirtomaa-alueitaan takaisin haltuunsa etelämpänä Luandassa ja saavuttivat jonkinlaisen aselevon vihollistensa kanssa. António I tunsi kuitenkin Kongon etelärajan uhatuksi ja pyrki aloittamaan uudelleen sotatoimet portugalilaisia vastaan. Portugalilaiset saivat vihiä näistä suunnitelmista, ja osapuolten armeijat kohtasivat pienessä Mbwilan kuningaskunnassa, jonka vallanperimyskiistaan ne osallistuivat eri puolilla. Kongon joukot kärsivät verisen tappion Mbwilan taistelussa, jossa kuoli satoja kalpasotureita ja itse kuningas António. Jopa kuninkaan kruunu ja valtikka joutuivat sotasaaliina portugalilaisten haltuun.
Veronvähennys
Veronvähennys on historiallinen toimitus, jossa aiemmin enemmän verotetun maatilan manttaalia ja veroa vähennettiin. Sen saaminen saattoi johtua monesta syystä. Tilan verollepano saattoi perustua epätarkkoihin maan mittauksiin, verot voivat olla liian ankarat tilan tuottoon nähden, tila oli saattanut rappioitua tai autioitua sodan vuoksi tai tilan tulot olivat saattaneet ehtyä (esimerkiksi saaristotilan kalansaalis vähetä). Veronvähennyksen jälkeen uudelle vähennetylle manttaalille laskettiin uusi veroruplaluku, jonka mukaan vakinaiset maaverot suoritettiin. Myös kunnallisveroa sekä tulo- ja omaisuusveroa oli mahdollista vähentää.
Veronvähennyksen saattoi saada yksittäinenkin tila, vaikka usein se myönnettiin koko läänille tai pitäjälle. Jos yksittäinen tila haki veronvähennystä syyttä, siitä saattoi seurata kruununtalon asukkaalle asukasoikeuden menetys ja perintötalon omistajalle omistusoikeuden menetys, jos ilmaantui henkilö, joka otti tilan haltuunsa entistä korkeaa veroa vastaan. Eri asetuksilla myönnettiin suurempia alueita koskevia yleisiä veronvähennyksiä. Vuonna 1802 Kuopion lääni sai veronvähennyksen, 1817 Ikaalisten ja Ruoveden pitäjät sekä 1833 uudis- ja autiotalot Oulun ja Vaasan lääneissä, Korsholman kihlakunta, Merikarvian pitäjä ja Pomarkun kappeli. Vuonna 1864 myönnettiin väliaikainen veronvähennys Korppoon pitäjälle ja Houtskarin kappelille sekä 1896 Ahvenanmaan kihlakunnalle.
Sir John Falstaff
Falstaff on kirjallinen henkilöhahmo, joka esiintyy William Shakespearen näytelmissä tulevan kuningas Henrik V:n seurassa pysyttelevänä pyylevänä ritarina. Falstaff esiintyy näytelmissä "", "" ja "Windsorin iloiset rouvat".
Canadian Arrow
Canadian Arrow on yksityisesti rahoitettu raketti ja avaruusmatkailuprojekti, jonka perustivat vuonna 1999 Londonissa Kanadan Ontariossa Geoff Sheerin, Dan McKibbon ja Chris Corke. Sen tavoite oli viedä ensimmäiset avaruusturistit matkaan 112 kilometrin korkeuteen ja kilpailla Ansari X palkinnosta, jonka Scaled Composites voitti 4. lokakuuta .2004. Canadian Arrow-joukkueen motto on "Making SPACE for you".
Ryhmä rakensi 254 kN työntövoiman rakettimoottorin, jota koekäytettiin. Avaruusaluksesta se teki täyskokoisen mallineen. Ryhmällä on oma avaruustoiminnan koulutuskeskus, ja sitä tukee usea astronautti.
Boris Vallejo
Boris Vallejo (s. 8. tammikuuta 1941) on syntyperältään perulainen yhdysvaltalainen taidemaalari ja kuvittaja. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1964 ja asuu Allentownissa Pennsylvanian osavaltiossa. Hän tekee usein yhteistyötä vaimonsa Julie Bellin kanssa, joka on malli ja taidemaalari.
Vallejo on tunnettu erityisesti runsasmuotoisista ja lihaksikkaista fantasiahahmoistaan. Näyttävien nais- ja mieshahmojen lisäksi hänen töissään usein esiintyy vaikuttavan näköisiä jumalia ja hirviöitä. Vallejon kuvittamia teossarjoja ovat olleet muun muassa Tarzan, Doc Savage ja Conan. Hänen klassisten kuvitustensa perusteella mm. keräilyesineisiin erikoistunut Franklin mint on valmistanut useita arvostettuja keräilyfiguureita.
Workman Publishing julkaisee vuosittaista taidekalenteria jossa on kussakin 13 Boris Vallejon ja Julie Bellin tekemää kuvaa.
Valtionmetsätorppa
Valtionmetsätorppa (myös kruununmetsätorppa tai pelkkä metsätorppa) oli Suomen valtion metsäalueelle asumista ja maanviljelyä varten vuokralle annettu maa-alue. Senaatti antoi ensimmäiset niitä koskevat yleiset määräykset 1867. Sitä ennen oli ohjeistettu vain uudistilojen perustaminen valtionmetsiin ja muiden niihin rakennettujen asumusten oikeudellinen asema oli kokonaan järjestämättä. Senaatin määräykset valtionmetsätorppien perustamisesta valtionpuistoihin annettiin 1872 ja niiden perustamisesta muille valtion maille 1874.
Senaatin päätösten perusteella valtionmetsätorppien perustaminen oli mahdollista kaikilla metsähallinnon alaisilla valtion mailla, paitsi niillä jotka oli erotettu muihin viljelystarkoituksiin. Valtionmetsätorpan perustamiseen tarvittiin metsähallituksen lupa. Vuokrasopimuksen torpparin kanssa teki paikallinen metsänhoitaja, mutta siihen oli haettava metsähallituksen vahvistus. Vuokrasopimuksen kesto oli 25 vuotta kerrallaan. Metsänhoitaja suoritti myös torpan verollepanon, jonka senaatti vahvisti. Vero voitiin suorittaa luonnontuotteissa, rahassa tai päivätöissä. Päivätöitä käytettiin silloin, kun torpparin velvollisuuksiin kuului maanteiden kunnossapitoa.
Vuonna 1922 säädetty laki valtion metsämaiden asuttamisesta ja niillä olevain vuokra-alueiden lunastamisesta (129/1922) mahdollisti valtionmetsätorppien siirtymisen torpparin omistukseen. Niistä muodostettiin asutustiloja. Vuonna 1910 valtionmetsätorppia oli 4 216 kappaletta ja vuoden 1936 lopussa 4 552. Vuonna 1936 itsenäisiä, maarekisteriin merkittyjä valtionmetsätorppia oli 4 014 ja itsenäistymättömiä 538, joista 461 oli verotettuja ja 77 ilman veroa.
Vuoden 1936 asutuslaki (332/1936) tuli voimaan vuoden 1938 alussa. Sen mukaan vuokralla olleet valtionmetsätorpat voi lunastaa itsenäisiksi, mutta niistä ei muodostettu enää vuoden 1922 lain mukaisia asutustiloja, vaan uuden lain mukaisia tiloja, joiden käyttöoikeutta rajoitettiin. Tilaa ei esimerkiksi saanut osittaa eikä luovuttaa henkilölle, jota ei voitu hyväksyä valtion asutustoimintaan. Tilan metsän myyntiin tarvittiin kunnan asutuslautakunnan lupa.
Kaukalopikaluistelu olympialaisissa
Kaukalopikaluistelu on ollut talviolympialaisten kilpailuohjelmassa virallisena lajina vuoden 1992 talviolympialaisista lähtien. Vuoden 1988 talviolympialaisissa se oli näytöslajina. Menestynein maa olympialaisten kaukalopikaluistelussa on Etelä-Korea.
"* (n) = näytöslaji"
Perttu Puranen
Perttu Puranen (s. 26. elokuuta 1970 Tervo) on suomalainen kenttäratsastaja. Koulutukseltaan hän on agrologi ja ammatiltaan maanviljelijä sekä hevostalouden yksityisyrittäjä. Purasella on myös SRL:n maastoradan suunnittelijan ja teknisen asiantuntijan oikeudet.
Purasen perheeseen kuuluu avovaimo ja kaksi lasta. Puranen on myös Antero Purasen kolmas serkku. Purasella on myös kaksi siskoa ja yksi veli.Lähteet:
-www.arontila.fi
Maahockey kesäolympialaisissa 1908
Maahockey oli Lontoon vuoden 1908 olympialaisissa ensimmäistä kertaa kisaohjelmassa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta kolmesta eri maasta. Kisojen isäntämaa Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta osallistui turnaukseen neljällä joukkueella, kun Englanti, Irlanti, Skotlanti ja Wales olivat edustettuina omilla maajoukkueillaan. Muut osallistujamaat olivat Ranska ja Saksa.
Kaikki isäntämaan joukkueet selviytyivät mitalisijoille. Cup-muotoisesti käydyn kuuden joukkueen turnauksen voitti Englanti, se voitti loppuottelussa Irlannin maalein 8-1. Pronssiottelua ei pelattu, vaan mitalit jaettiin välierien häviäjien Skotlannin ja Walesin kesken. Ranska ja Saksa jäivät neljän parhaan joukkueen ulkopuolelle. Kaikki mitalisijat menivät näin KOK:n tulkinnan mukaan Iso-Britannialle.
Turnaus pelattiin cup-muotoisella kilpailulla. Otteluiden voittajat selviytyivät jatkoon, pronssiottelua ei pelattu. Ensimmäisen kierroksen häviäjäjoukkueet Ranska ja Saksa pelasivat ylimääräisen ottelun sijoista 5.-6.
Mustavarpuskiuru
Mustavarpuskiuru ("Eremopterix australis") on eteläafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Namibian eteläosan, Botswanan lounaiskolkan ja Etelä-Afrikan läntisen puoliskon. Andrew Smith kuvaili lajin holotyypin Oranjejoelta Pohjois-Kapmaasta 1836.
The Dance Love Pop -kiertue
The "Dance Love Pop" -kiertue oli ruotsalaisen pop-laulaja Agnes Carlssonin kolmas kiertue, niistä ensimmäinen Ruotsin ulkopuolella oleva kiertue. Kiertue kesti yli neljä kuukautta ja se kiersi esimerkiksi Tanskassa ja Isossa-Britanniassa.
Varpuskiuru
Varpuskiuru ("Eremopterix leucopareia") on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Ugandan koillisosasta Keniaan ja sieltä etelään Koillis-Sambiaan, Pohjois-Malawiin ja Mosambikin luoteiskolkkaan. Gustav Adolf Fischer ja Anton Reichenow kuvailivat lajin holotyypin Tansanian Arushasta 1884.
Maahockey kesäolympialaisissa 1920
Maahockey oli Antwerpenin olympialaisissa 1920 toista kertaa olympiakisoissa. Turnauksesta on saatavilla vain vähän kirjoitettua tietoa. Sarjamuotoisesti käydyn neljän joukkueen turnauksen voitti Iso-Britannia.
Sophismata
Sophismata (yks. "sophisma") viittasi keskiajan filosofiassa pulmallisiin lauseisiin, jotka muodostivat ongelman loogiselle analyysille ja kaipasivat ratkaisua. Sana on latinankielinen monikkomuoto kreikan kielen sofismia tarkoittavasta sanasta, mutta siihen ei liity samanlaista negatiivista vivahdetta.
Sophisma on lause, joka on joko outo, niin että sillä on outoja seuraamuksia; tai epäselvä, niin että sen voidaan katsoa olevan tosi tai epätosi riippuen sille annetusta tulkinnasta. Eräs esimerkki on latinankielinen lause:
joka voidaan tulkita kahdella tavalla:Sophismata-kirjallisuus nousi merkittäväksi filosofisen kirjallisuuden lajiksi 1200- ja 1300-luvuilla, ja monet merkittävät filosofiset, erityisesti loogiset ja luonnonfilosofiset, edistysaskeleet tuona aikana olivat seurausta sophismata-lauseiden loogisten tai semanttisten ominaisuuksien tutkimisesta.
Kastanjavarpuskiuru
Kastanjavarpuskiuru ("Eremopterix leucotis") on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää pääosan Sahelin eteläpuolista Afrikkaa Senegalista itään Sudaniin ja Eritreaan, josta etelään itäiseen Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan viisi alalajia. Edward Smith-Stanley kuvaili lajin holotyypin Eritrean rannikolta 1814.
Etiopianvarpuskiuru
Etiopianvarpuskiuru ("Eremopterix signatus") on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Kaakkois-Sudanin, Itä- ja Etelä-Etiopian, Somalian pohjois-, keski- ja eteläosat sekä Itä- ja Luoteis-Kenian. Émile Oustalet kuvaili lajin holotyypin Somaliasta 1886.
Tummajunkko
Tummajunkko ("Junco hyemalis") on laajalla alueella Pohjois-Amerikassa esiintyvä sirkkuleihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan tummajunkko on noin 13–16 cm. Koiras on yleensä naarasta kookkaampi. Lajin höyhenpuvun väritykset vaihtelevat alalajeittain ja alalajeja voidaan jakaa ryhmiin höyhenpuvun yksityiskohtien perusteella. Osaa alalajeista on aikaisemmin pidetty omina lajeinaan. Kaikki alalajit ovat kuitenkin yleisväritykseltään päästään ja suurimmaksi osaksi selästään harmaita. Vatsa on valkoinen. Nokka on väriltään vaaleanpunainen ja silmät tummat. Nuoret linnut eroavat aikuisista raidallisen rinnan perusteella.
Selän väri vaihtelee alalajeilla, joillakin se on tummanharmaa ja toisilla vaaleampi. Selässä voi olla myös ruskeaa. Päälaki on harmaa tai musta ja kyljissä voi olla punertavia höyheniä. Siivet ovat harmaat tai ruskeat ja siivissä voi olla myös valkoinen siipijuova.
Tummajunkko pesii Kanadan pohjoisosissa ja sieltä etelään aina Kaliforniaan, Arizonaan ja Texasiin asti sekä Appalakkien vuoristossa. Laji talvehtii Meksikossa, Floridassa ja Etelä-Kanadan rannikolla. Tummajunkon elinympäristöä ovat havu- ja lehtimetsät, metsien reunat, pensaikot ja purojen ja virtojen reunustojen metsiköt. Laji elää mieluiten avoimessa metsäympäristössä eikä sitä yleensä tavata syvältä metsän siimeksestä. Talvehtimisalueilla lajia tavataan pelloilta ja niityiltä sekä avoimista metsistä ja kaupungeista.
Tummajunkot käyttävät ravintonaan pääasiassa siemeniä, jotka muodostavat noin kolme neljäsosaa lajin ravinnosta. Lisäksi lintu syö erityisesti pesimäaikana hyönteisiä kuten kovakuoriaisia, muurahaisia, perhosia ja heinäsirkkoja. Ravintonsa laji etsii yleensä maasta.
Tummajunkot kerääntyvät syksyisin parviksi ja viettävät talvet 15–25 yksilön parviksi. Linnuilla on tapana palata joka vuosi täsmälleen samalle talvehtimisalueelle. Osa koiraista saattaa jäädä talveksikin pohjoisemmaksi, jotta olisivat lähempänä pesimisalueistaan. Naaraat talvehtivat yleensä koiraita etelämpänä. Parvissa on melko tarkka nokkimisjärjestys.
Tummajunkon pesimäkausi alkaa huhtikuussa ja pesimäkaudessa linnuilla voi olla kahdesta kolmeen pesintää. Koiraat saapuvat naaraita aikaisemmin pesimäalueille valtaamaan pesimäreviiriä. Nuoremmat koiraat joutuvat taistelemaan alueista kiivaammin kuin vanhemmat koiraat, jotka yleensä säilyttävät aikaisemmat pesimäreviirinsä. Naaras rakentaa maahan kuppimaisen pesän ruohoista, sammalista ja nisäkkäiden karvoista. Koiras auttaa usein pesäainesten kokoamisessa. Naaras munii kolmesta kuuteen hieman kiiltävää, vihreää ja ruskeapilkullista munaa. Naaras hautoo munia noin kahden viikon ajan. Tummajunkko tulee sukukypsäksi vuoden ikäisenä.
Stockholm Open
Stockholm Open (viralliselta nimeltään Intrum Stockholm Open sponsorin mukaan) on lokakuussa Ruotsin Tukholmassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969. Turnaus pelataan Kungliga tennishallenissa paitsi vuosina 1989–1994 se pelattiin Globenissa. Nykyisin turnaus kuuluu ATP World Tour 250 -sarjaan.
Reitkalli
Reitkalli on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä kaupungin keskustasta luoteeseen Summanjoen varrella. Haminan ja Juurikorven välinen junarata kulkee kylän eteläpuolella Reitkallin ja Summan välissä.
Reitkalli on yksi entisen Vehkalahden pitäjän vanhimpia kyliä. Kylän läheltä on löydetty jäänteitä jo esihistoriallisesta asutuksesta. Ensimmäinen maininta kylästä löytyy vuodelta 1396 Erengisle Niilonpojan kirjeestä. Kylän asutuksen uskotaan syntyneen 1200- ja 1300-lukujen ruotsalaisen uudisasutuksen myötä, väestö on suomalaistunut 1500-lukuun mennessä. Joen ja maantien ansiosta Reitkalli sijaitsi liikenteellisesti keskeisellä paikalla ja tästä johtuvan säätyläisasutuksen johdosta siitä tuli Vehkalahden toinen keskus Salmenkylän rinnalle.
Reitkallin kansakoulu sai alkunsa 18.12.1882 rovastin ehdotettua uusien koulujen perustamista Reitkalliin ja Pyhältöön. Perustamisasiakirjat allekirjoitettiin maaliskuussa 1884. Aluksi tarkoituksena oli rakentaa erilliset koulut tytöille ja pojille, mutta suunnitelmia muutettiin ja päätettiin rakentaa Vehkalahden ensimmäiset sekakansakoulut. Reitkallin koulu rakennettiin paikalle jossa 1400-luvulla sijaitsi Näkin aateliskartano ja se aloitti toimintansa 16.10.1886. Koulun ensimmäisenä opettajana toimi Ida Merus. Reitkallin toinen koulurakennus vihittiin käyttöön 19.10.1952. Koulutoiminta Reitkallissa päättyi toukokuussa 2005 ja seuraavana syksynä koulurakennukset siirtyivät Perhekoti Huvikummun käyttöön.
Maahockey kesäolympialaisissa 1928
Maahockey oli Amsterdamin olympialaisissa 1928 kolmatta kertaa olympiakisoissa. Yhdeksän joukkuetta jaettiin kahteen alkulohkoon ja lohkovoittajat kohtasivat loppuottelussa lohkokakkosten ratkoessa pronssimitalien kohtalon.
Maahockey kesäolympialaisissa 1932
Maahockey oli Los Angelesin olympialaisissa 1932 neljättä kertaa olympiakisoissa. Vain kolme joukkuetta oallistui kilpailuun ja nämä ottelivat kertaalleen jokainen toistaan vastaan.
Robert Hampton
Robert Hampton (25. heinäkuuta 1890 - 25. syyskuuta 1945) oli yhdysvaltalainen ragtime-säveltäjä ja pianisti.
Hamptonin elämästä ei tiedetä kovin paljoa. Hän syntyi Tuscumbiassa, Alabaman osavaltiossa joko vuonna 1890 tai 1891. Virallisissa asiakirjoissa on mainittu molemmat vuodet. Melko pian Hamptonin perhe muutti Little Rockiin, Arkansasiin, jossa vietti Robert lapsuutensa. Hänen isänsä kuoli ennen kuin Robert täytti 10 vuotta.
Vuoteen 1910 mennessä Hampton oli muuttanut St. Louisiin Missourin osavaltioon. Hän toimi siellä pianistina vuodesta 1910 alkaen. Hamptonin soitto oli mestarillista, ja hän toimi esikuvana monille St. Louisin koulukunnan ragtime-pianisteille, kuten Charles Thompsonille ja Artie Matthewsille, ja jopa kuuluisa pianisti Jelly Roll Morton kertoi omaksuneensa vaikutteita Hamptonilta.
Vuonna 1914 Hampton julkaisi ensimmäiseen kappaleensa "Cataract Rag", ja seuraavana vuonna julkaistiin "Agitation Rag". Näiden kappaleiden sovittamisesta julkaisua varten vastasi Artie Matthews, joka oli tuohon aikaan John Starkin musiikkikustantamon pääsovittaja. "Cataract Ragin" ja "Agitation Ragin" lisäksi Hamptonilta julkaistiin vain "The Dogin' Rag". Hänen koko muu tuotantonsa on jälkeenpäin kadonnut. Hänen kuitenkin tiedetään säveltäneen noin 40 sävellystä.
Vuonna 1917 Hamptonin mainitaan olleen naimisissa, mutta jo vuonna 1920 hän oli jäänyt leskeksi.
Hampton ei myöhemmällä iällään enää kyennyt soittamaan yhtä taitavasti kuin 1910-luvulla. Osittain tästä syystä ja varsinkin siitä syystä, että hänen musiikkinsa unohdettiin, hän katkeroitui. 1920-luvulla hän muutti Los Angelesiin. Hän toimi siellä orkesterimuusikkona . Viimeiset vuotensa hän eli eteläisessä Kaliforniassa, jossa kuoli syyskuussa 1945 54 tai 55 vuoden iässä juuri ennen kuin ragtime-musiikin uusi tuleminen alkoi.
ISOFIX
ISOFIX on kansainvälinen standardi kiinnikkeille, joilla lasten turvaistuin kytketään autoon.
ISOFIX on ISO:n standardi ISO 13216, joka määrittää kiinnitysjärjestelmän ryhmän 1 lasten turvaistuimille. Standardi määrittää kiinnityspisteiden sijainnin autossa ja mahdollistaa yhteensopivien turvaistuimien kiinnittämisen nopeasti ja turvallisesti vaihtoehtona turvavyölle.
Gold (Tom Jonesin albumi)
Gold on walesilaislaulaja Tom Jonesin vuonna 2005 julkaistu kahden CD-levyn ja yhteensä 42:n kappaleen kokoelma-albumi, joka sisältää materiaalia vuosilta 1965–1975.
Loreley (ooppera)
Loreley on Alfredo Catalanin kolminäytöksinen ooppera. Se kantaesitettiin Torinossa 16. helmikuuta 1890. Teos oli 1900-luvun alkupuolella useasti esitetty. Sen menestys kuitenkin lakkasi toisen maailmansodan myötä.
Catalani sävelsi "Loreleyn" aiemman oopperansa "Eldan" (1880) uudistettuna versiona.
Mä tarjoon
"Mä tarjoon" on suomalaisen rap-artisti Brädin 7. huhtikuuta 2010 julkaistu ensimmäinen single hänen ensimmäiseltä toukokuussa 2010 ilmestyneeltä studioalbumilta "Repullinen hiittiä". Singlen julkaisi Rähinä Records ja kappaleella vierailee myös Rähinä Recordsille levyttävä Illi. Rähinä Records ilmoitti blogissaan, että tilaamalla Rähinän nettikaupasta mitä tahansa, saa kaupan päälle Mä Tarjoon- singlen CD-formaattina. Muuten sinkkua saa vain digitaalisena.
Kappale sai ensiesityksensä 25. maaliskuuta 2010 YleX-radiokanavalla. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo 28. huhtikuuta.
Javier Camuñas
Javier Camuñas Gallego (s. 17. heinäkuuta 1980 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Deportivo La Coruñaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja, mutta pystyy pelaamaan tarvittaessa myös vasempana ja oikeana laitalinkkinä.
Pelattuaan madridilaisseura Pintossa, Camuñas siirtyi Rayo Vallecanon reservijoukkueeseen. Kauden 2001–2002 hän pelasi lainalla Getafessa.
Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Rayo Vallecanoon ja teki ensiesiintymisensä maan pääsarjassa 1. syyskuuta 2002 ottelussa Deportivo Alavésia vastaan. Rayo jäi kauden päätteeksi viimeiselle sijalle ja putosi täten Segunda Divisióniin. Hän edusti vuodet 2003–2007 Ciudad Murciaa ja Xereziä, pelaten kokoajan samalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa.
Kaudeksi 2007–2008 Camuñas siirtyi pääsarjaseura Recreativo de Huelvaan. Hän kuului kauden aikana joukkueen tärkeimpiin pelaajiin, kun se vältti täpärästi putoamisen pääsarjasta. Hän teki kauden aikana viisi maalia.
Seuraavalla kaudella hän teki 10 maalia, mutta joukkue päätyi kaikesta huolimatta viimeiselle sijalle. Elokuussa 2009 hän teki kolmivuotisen sopimuksen Osasunan kanssa. Hän teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa 24. tammikuuta 2010 vanhaa seuraansa Xereziä vastaan.
Kaudella 2010–2011 Camuñas kuului joukkueensa luottopelaajiin edelliskauden tapaan. 30. tammikuuta 2011 hän teki ottelun ainoan maalin, kun Osasuna voitti kotonaan Real Madridin.
19. heinäkuuta 2011 hän siirtyi 2,3 miljoonan euron siirtokorvauksella Villarrealiin.
Maahockey kesäolympialaisissa 1948
Maahockey oli Lontoon olympialaisissa 1948 kuudetta kertaa olympiakisoissa. Joukkueita oli mukana 13 ja ne jaettiin kolmeen alkulohkoon.
Uusinta pronssista: - 4-1
Sigismond Thalberg
Sigismond (Sigismund) Thalberg () oli pianisti ja säveltäjä, joka tunnetaan Franz Lisztin suurena kilpailijana. Thalbergin syntyperä on epäselvä: hän itse väitti olevansa kreivi Moritz von Dietrichsteinin ja paronitar von Wetzlarin avioton lapsi. Joka tapauksessa kreivi otti hänet suojelukseensa ja järjesti hänelle parhaan mahdollisen koulutuksen. Thalberg opiskeli Johann Nepomuk Hummelin ja Ignaz Moschelesin johdolla ja debytoi Wienissä vuonna 1829. Thalberg työskenteli ahkerasti: hän saattoi hioa kahta tahtia läpi yön tai nousta aamukolmelta harjoittelemaan. Hän saavutti nopeasti suunnattoman suosion yleisön, etenkin naisten keskuudessa. 1836 Thalberg tuli Pariisiin, joka jakautui heti hänen ja kaupungin konserttielämää siihen asti hallinneen Lisztin kannattajiin. Pianistit kilpailivat ankarasti peräkkäisin konsertein ja esiintyivät lopulta 31. tammikuuta 1837 samassa konsertissa, jossa piti ratkaista kaupungin pianokuninkuus. Lopputulos oli, että Thalberg oli "maailman paras pianisti" ja Liszt "maailman ainoa pianisti".
Thalberg kiersi ympäri Eurooppaa ja oli ensimmäisiä suuria pianisteja, jotka esiintyivät myös Yhdysvalloissa. Hänen Yhdysvaltojen-debyyttinsä tapahtui New Yorkissa 1856. Vuoden 1863 tienoilla Thalberg oli saavuttanut urallaan kaiken ja vetäytyi eläkkeelle viininviljelijäksi Italiaan suuren varallisuuden turvin. Hän lopetti soittamisen kokonaan eikä edes omistanut pianoa viimeisinä elinvuosinaan.
Thalbergin soitto oli erittäin viimeisteltyä ja kurinalaista. Hänen liikekielensä pianon ääressä oli sotilaallisen minimaalista. Thalbergin erityinen tavaramerkki oli melodian soittaminen molempien käsien peukaloilla pianon keskirekisterissä ja sen ympäröiminen arpeggioilla ylä- ja alarekisterissä, mikä loi illuusion soitosta kolmella kädellä. Hän saikin lisänimen "Vanha arpeggio". Ajan suuret muusikot kunnioittivat Thalbergia: esimerkiksi Liszt sanoi Thalbergin olevan "ainoa, joka osasi soittaa viulua pianolla", ja Felix Mendelssohnin mielestä Liszt ja Thalberg nousivat ainoina yli muiden ajan pianistien. Toisaalta Charles Hallé piti Thalbergin soittoa kylmänä ja Clara Schumann katsoi siitä puuttuvan runollisuutta.
Thalberg sävelsi muun muassa 50-60 fantasiaa pianolle oopperateemoista. Ne ovat pianistisia ja hyvin vaikeita, mutta musiikista puuttuu harmonista mielikuvitusta. Thalberg lopetti säveltämisen uransa loppupuolella, ja sittemmin hänen sävellyksensä on unohdettu.
Kalervo Ojutkangas
Kalervo Ojutkangas (s. 1943) on suomalainen valokuvaaja. Hän alkoi harrastaa valokuvausta 1960-luvun alussa. Ojutkangas suoritti vuosina 1965–1970 matematiikan, fysiikan ja kemian opintoja Oulun yliopistossa, kunnes siirtyi päätoimisesti valokuvauksen pariin ja työskenteli muun muassa valokuvaajana Kemira Oy:n Oulun tehtaalla. Vuonna 1977 hän ryhtyi vapaaksi valokuvaajaksi. Vuonna 1988 hänelle myönnettiin valtion pitkäaikainen taiteilija-apuraha.
1970- ja 1980-luvuilla Ojutkankaan maine maisemakuvaajana kasvoi. Hän on kuvannut paljon erityisesti Pohjoismaita ja varsinkin Suomen Lappia. Vuonna 1988 julkaistiin kirja "Jälkiä maassa". Tämän jälkeen maisemakuvaaminen alkoi vähentyä. Yhdeksi merkittävimmistä teemoista muodostui pohjoisen pienviljelijöiden ja heidän perheidensä kuvaaminen. Ojutkangas oli 1970-luvulta lähtien kuvannut autioituvia kyliä Suomen maaseudulla ja pyrki 1990-luvun lopulla kuvaamaan perheet uudelleen. Suomalaisen yhteiskunnan muutosta kuvaava "Kylässä"-näyttely on ollut nähtävillä muun muassa Kuusamossa vuonna 2010.
Ennen tekijänoikeuslain maalausta koskevan 4. pykälän 2 momentin säätämistä Ojutkangas nosti vuonna 1970 kanteen taiteilija Pekka Viherää vastaan, joka oli käyttänyt hänen ottamaansa valokuvaa maalauksensa lähtökohtana. Korkeimman oikeuden päätös vuodelta 1979 maalaus oli uusi teos, ja Ojutkangas siis hävisi jutun.
Sotainvalidi
Sotainvalidi (myös sotavammainen) on sodassa pysyvästi vammautunut henkilö.
Suomessa sotainvalideja on viime sodista elossa vielä noin 4 800 (vuoden 2014 alussa). Heidän etujaan valvoo 18. elokuuta 1940 Jyväskylässä perustettu Sotainvalidien Veljesliitto. Liiton jäseniksi ovat voineet liittyä myös sotainvalidien puolisot ja lesket, joita on noin 11 500 (2014). Sotainvalideille korvataan muun muassa sotavammojen hoitokuluja ja kuntoutusta sekä maksetaan elinkorkokorvausta vamman tai sairauden aiheuttamasta haitasta. Korvausten maksaminen on ensisijaisesti valtion vastuulla.
Suomen sotilasvammalaki määrittelee puolustusvoimien palveluksessa aiheutuneiden vammojen hoidon ja kuntoutuksen sekä niistä maksettavat korvaukset.Laki määrittelee myös sotien aikana palveluksen ulkopuolisten sotavammaisiksi määriteltyjen siviilihenkilöiden vammojen hoidon ja kuntoutuksen sekä niistä maksettavat edut.
Talvi- ja jatkosodassa vammautui suuri määrä sotilaita psyykkisesti erityisesti asemasodassa ja muissa pitkäkestoisissa tilanteissa. Vammautuneet olivat pääasiassa aikuistuneita, jo siviilissä vakiintuneita henkilöitä, joille sotiminen ei ollut aikuistumisriitti. Psykiatrisia osastoja oli sotasairaaloissa enimmillään 15 ja niissä 1 800 paikkaa.
Psyykkisesti haavoittuneille ei juuri maksettu sotainvalidikorvauksia, sillä katsottiin, että häiriöt johtuivat miehestä itsestään, ja myöhemminkin korvaushakemukset on hylätty kolmin-nelinkertaisesti myönnettyihin korvauksiin verrattuna. Linjan loi vuonna 1943 lääkintäkapteeni Hannes Salmenkallio: ”Jos nämä potilaat saavat korvausta, niin heidän paranemisensa viivästyy tai he jäävät kokonaan paranematta. ”
Aiheesta on väitellyt Ville Kivimäki. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa "Battled Nerves: Finnish Soldiers' War Experience, Trauma, and Military Psychiatry 1941-44" tarkastettiin Åbo Akademissa kesäkuussa 2013, ja se on ilmestynyt suomeksi "Murtuneet mielet" -nimisenä.
Katarina Sederholm Hoff
Katarina Sederholm Hoff (s. 19. kesäkuuta 1968 Karjaa) on suomalaissyntyinen ja myöhemmin Norjaa edustanut entinen yleisurheilija ja painonnostaja. Yleisurheilussa hänen päälajinaan oli kuulantyöntö. Hän vaihtoi kansalaisuuttaan vuonna 1998 mentyään naimisiin norjalaisen kuulantyöntäjän Roar Hoffin kanssa.
Hän edusti yleisurheilussa pitkään Esbo IF:ää. Myöhemmin Norjassa hänen seuranaan toimi Stjørdal Friidrettsklubb. Hänen kasvattajaseuroinaan ovat toimineet Virkby Start ja Virkkalan Kiri. Hänen valmentajinaan ovat toimineet eri vuosina: Kari Kippilä, Matti Yrjölä, Magnus Häggblom, Heikki Leppänen ja Anders Hoff.
Hän työnsi kuulantyönnössä ennätyksekseen 17,49 Raisiossa 16. kesäkuuta 1996. Hän on myös kuulantyönnön Norjan ennätyksen haltija työnnettyään 17,11 Hämeenkyrössä 4. heinäkuuta 1998.
Sederholm on kuulantyönnön kolminkertainen Norjan mestari vuosilta 1998, 1999 ja 2000. Suomen-mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeamitalin vuonna 1997 ja pronssia vuosina 1993, 1994, 1995 ja 1996.
Hän edusti Suomea yleisurheilun EM-kilpailuissa vuonna 1994 sijoittuen karsinnassa kahdenneksikymmenenneksi. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän edusti Norjaa karsiutuen loppukilpailusta.
Painonnostossa hänen seurojaan ovat olleet suomalainen Bodonos ja norjalainen Trondheim Atletklubb.
Hänellä on pohjoismaiden ennätys painonnostossa yli 75-kiloisten sarjassa työnnössä ja yhteistuloksessa. Tempauksessa hän on Norjan ennätyksen haltija.
Sederholm Hoffin ennätykset:
Morelin keksintö
Morelin keksintö ("La invención de Morel") on argentiinalaisen kirjailijan Adolfo Bioy Casaresin kaunokirjallinen teos vuodelta 1940. Sen on suomentanut Satu Ekman, ja suomennos on ilmestynyt 2002.
Klassikkoteos "Morelin keksintö" on monitasoinen kirja, jota voi pitää fantasiaromaanina, mutta yhtä hyvin seikkailuromaanina kuin filosofisena teoksenakin.
"Morelin keksintö" on muodoltaan autiolle saarelle vainoajiaan paenneen miehen tunnustus, testamentti ja päiväkirja. Saarelle saapuu joukko lomanviettäjiä, joita mies ensin välttelee, mutta loppujen lopuksi he eivät kiinnitä häneen huomiota. Heidän tultuaan saarella alkaa ilmetä eriskummallisia tapahtumia: ilmaantuu toinen aurinko ja esineet palaavat paikalleen itsestään.
Araucaiman kartano
Araucaiman kartano on Álvaro Mutisin teos vuodelta 1973. Sen on suomentanut Satu Ekman, ja suomennos on ilmestynyt vuonna 2000.
Unen ja todellisuuden välillä liikkuvan romaanin tapahtumaympäristö on rehevässä, aistillisessa tropiikissa sijaitseva kartano, jonka omaperäistä järjestystä nuori näyttelijätär Ángela järkyttää. Unenomaisessa tilassa toteutuvat kaikki toiveet ja pelot.
Carlos Mayolo on ohjannut romaanin pohjalta palkitun elokuvan "La mansión de Araucaima" (1986).
Maahockey kesäolympialaisissa 1956
Maahockey oli Melbournen olympialaisissa 1956 kahdeksatta kertaa olympiakisoissa. Joukkueita oli mukana 12 ja ne jaettiin kolmeen alkulohkoon.
Tiina Mickelsson
Tiina Mickelsson on suomalainen, Kuopiossa toimiva valokuvataiteilija. Hänelle on myönnetty Suomen Ammattivalokuvaajat ry:n Mestariarvo vuonna 2008 ja "QEP Qualified European Photographer" arvonimi vuonna 2007.
Mickelsson kuvaa erityisesti muotokuvia ja hääkuvia Alias Studiot Oy:ssä.
Mickelsson tuli toiseksi kansainvälisessä "International Aperture Awards"-kilpailun Illustrative-sarjassa joulukuussa 2009. Lisäksi hän on voittanut vuonna 2009 kansainvälisessä "Orvieto FIOF Professional Photography Awards"-kilpailussa kultaa muotokuvasarjassa sekä kaksi pronssia
Suomessa hän on voittanut muun muassa "Vuoden morsian" -kilpailun vuonna 2008
Idol 2005
Ruotsin Idolin toinen tuotantokausi alkoi elokuussa 2005 ja päättyi 2. joulukuuta 2005 käytyyn finaaliin, jonka lopuksi 17-vuotias Agnes Carlsson julistettiin voittajaksi. Hän oli ensimmäinen Ruotsin Idolin voittanut nainen ja tähän mennessä myös kilpailun menestynein artisti.
Koelaulut käytiin kevään 2005 aikana Tukholmassa, Göteborgissa, Malmössä, Piitimessä ja Sundsvallissa.
Maahockey kesäolympialaisissa 1960
Maahockey oli Rooman olympialaisissa 1960 yhdeksattä kertaa olympiakisoissa. Joukkueita oli mukana 16 ja ne jaettiin neljään alkulohkoon.
Maahockey kesäolympialaisissa 1964
Maahockey oli Tokion olympialaisissa 1964 kymmenettä kertaa olympiakisoissa. Joukkueita oli mukana 15 ja ne jaettiin kahteen alkulohkoon.
Jüri Kukk
Jüri Kukk (1. toukokuuta 1940 Pärnu, Viro – 27. maaliskuuta 1981 Vologda, Neuvostoliitto) oli virolainen kemisti ja vapaustaistelija. Kukk opiskeli kemiaa Tarton valtiollisessa yliopistossa ja toimi vuodesta 1973 lähtien yliopiston opettajana. Vuosina 1975–1976 hän teki tutkimustyötä Ranskassa. Palattuaan Neuvostoliittoon hän erosi Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta ja anoi lupaa maastamuuttoon. Hänet erotettiin yliopistosta vuonna 1979. Hän osallistui neuvostovastaiseen liikehdintään ja toimi yhteistyössä muiden toisinajattelijoiden kanssa.
KGB pidätti Jüri Kuken maaliskuussa 1980, ja huolimatta kansainvälisistä vastalauseista hänet tuomittiin tammikuussa 1981 kahdeksi vuodeksi pakkotyöleirille neuvostovastaisen toiminnan johdosta. Kukk kuljetettiin Vologdaan helmikuussa 1981, ja nelisen viikkoa myöhemmin hän kuoli vankilan sairaalassa neljä kuukautta jatkuneen nälkälakon ja pakkosyöttämisen seurauksiin. Hänen jäännöksensä siirrettiin vuonna 1989 Kursin hautausmaalle. Kuken kuolinpäivää vietetään Virossa kaatuneen vapaustaistelijan muistopäivänä ("Langenud vabadusvõitleja päev"), mutta valtiolliseksi merkkipäiväksi sitä ei ole julistettu.
Carl Gustaf Estlander
Carl Gustaf Estlander (31. tammikuuta 1834 Lapväärtti – 28. elokuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden tutkija ja Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden professori.
Estlanderin vanhemmat olivat teologian tohtori, kirkkoherra Jakob Jonas Estlander (1785–1854) ja Maria Elisabet Rislachius. Hän kävi Vaasan lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1850. Estlander valmistui filosofian kandidaatiksi 1856, maisteriksi 1857, lisensiaatiksi 1859 ja tohtoriksi 1860.
Estlander toimi Helsingin yliopiston estetiikan ja uudemman kirjallisuuden dosenttina 1860–1868, vt. professorina 1861–1862 ja 1867–1868 sekä professorina 1868–1898. Hän oli historiallis-kielitieteellisen tiedekunnan kuraattori 1859–1863, vt. kuraattori 1865–1867 sekä historiallis-kielitieteellisen osaston dekaani 1884. Estlander oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1870–1884. Hän sai kanslianeuvoksen arvon 1891, valtioneuvoksen arvon 1898, ja hänet aateloitiin 1898.
Estlander osallistui säätyvaltiopäiville 1882 papiston edustajana ja 1899 aatelin edustajana. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuutettuna 1875–1879 ja 1883–1885. Estlander toimi Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtajana 1890–1894, Suomen Taideyhdistyksen sihteerinä 1869–1876 ja puheenjohtajana 1878–1896, Suomen taideteollisuusyhdistyksen varapuheenjohtajana 1876–1882, Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana 1876–1877 ja Akateemisen lukuyhdistyksen puheenjohtajana 1876–1877. Estlander oli jäsenenä ja puheenjohtajana useissa koulu- ja ylimmän opetuksen kysymyksiä käsitelleissä komiteoissa.
Estlander teki 1870-luvulla aloitteen kuvataiteen ja taideteollisuuden korkeinta koulutusta antavan Ateneumin perustamisesta. Tämä hanke toteutui 1880-luvulla ja Ateneumin rakennus vihittiin käyttöön 1887. Uudessa rakennuksessa toimi Ateneumin taidemuseon lisäksi myös Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulu (1848–1939), jonka nimi muuttui 1939 Suomen Taideakatemian kouluksi (vuodesta 1985 lähtien Kuvataideakatemia), sekä Taideteollinen korkeakoulu vuoteen 1982 asti.
Estlander oli Helsingfors Dagblad -lehden toimituksen jäsenenä 1862–1863 ja hän oli Finsk Tidskriftin toimittaja 1876–1886.
Estlander oli naimisissa vuodesta 1860 Helena Aurora Federleyn kanssa. Heillä oli kahdeksan lasta. Estlanderin veli oli Helsingin yliopiston kirurgian professori Jakob August Estlander (1831–1881) ja veljenpoika oikeushistorian professori ja RKP:n kansanedustaja Ernst Henrik Estlander.
Insolubilia
Insolubilia (lat., "ratkaisemattomat") viittasi keskiajan filosofiassa valehtelijan paradoksin eri muunnelmiin, jotka muodostivat vaikean ongelman loogiselle analyysille.
Vaikka valehtelijan paradoksi tunnettiin jo antiikin aikana, filosofien kiinnostus siihen vaikuttaa sammuneen, kunnes se keksittiin uudelleen 1100-luvulla. Keskiaikainen kiinnostus saattaa olla saanut alkunsa Aristoteleen teoksesta "Sofistiset kumoamiset" (180a27-b7), jota keskiajan "insolubilia"-kirjallisuudessa lainataan toistuvasti alusta saakka. Muita antiikin ajan lähteitä, jotka olisivat periaatteessa saattaneet toimia innoituksena ongelman tutkimiseen, ovat Augustinus, Cicero, sekä Kirjeessä Titukselle oleva lainaus Epimenideeltä. Ne eivät kuitenkaan esiinny keskiaikaisessa "insolubilia"-kirjallisuudessa.
Adam Parvipontanus mainitsi ohimennen joitakin paradoksaalisia lausumia. Ne on ajoitettu vuodelle 1132. Hän ei kuitenkaan käsitellyt niistä seuraavia ongelmia tarkemmin. Alexander Neckam, joka kirjoitti myöhemmin 1100-luvulla, tunnisti selvästi "insolubilia"-lauseiden paradoksaalisen luonteen, mutta ei pyrkinyt ratkaisemaan niitä. Ensimmäisenä ratkaisua tarjosi tuntematon kirjoittaja, joka kirjoitti 1100-luvun lopussa tai 1200-luvun alussa. Aiheesta oli olemassa oma kirjallisuutensa vuonna 1320, kun Thomas Bradwardine liitti omaan "insolubilia"-käsittelyynsä yhdeksän tuolloin yleistä näkemystä aiheesta. Kiinnostus aiheeseen jatkui läpi 1300-luvun.
Keskiaikainen "insolubilia"-kirjallisuus vaikuttaa pitävän näitä paradokseja vaikeina, mutta ei todella ratkaisemattomissa olevina; ja vaikka niitä pidettiin mielenkiintoisina ja tutkimisen arvoisina, niitä ei kuitenkaan pidetty logiikan keskeisenä alueena. Näin tutkimus eroaa nykyaikaisesta itseensä viittaavien paradoksien, kuten Russellin paradoksi, tutkimuksesta, koska viimeksi mainitun tapauksessa ongelmia pidetään usein pohjimmiltaan ratkaisemattomina, mutta hyvin keskeisinä logiikan perusteille.
HMS Skate (H39)
HMS Skate (viirinumero H39) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin R-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa. Se oli vanhin toisessa maailmansodassa palvellut Kuninkaallisen laivaston hävittäjä.
Alus tilattiin 5. joulukuuta 1915 John Brown and Companyltä Clydebankistä osana laivaston sodan ajan hankintaohjelman 7. tilausta. Sen köli laskettiin 12. tammikuuta 1916 ja alus laskettiin vesille 11. tammikuuta 1917. Alus valmistui 19. helmikuuta.
"HMS Skate" siirrettiin 1938 koululaivaksi torpedokouluun Portsmouthissa. Alus muutettiin vuoden 1939 lopulla miinalaivaksi, jolloin sen pääaseiksi jäi ainoastaan kaksi nelituumaista tykkiä. Samalla aluksen torpedoputkista puolet poistettiin.
Alus muutettiin tammikuussa 1940 saattajaksi, minkä jälkeen sen ilmatorjunta-aseistuksena oli yksi neliputkinen kahden naulan ilmatorjuntatykki ja kaksi nelipiippuista puolentuuman konekivääriä. Aluksen pääaseena oli todennäköisesti ainoastaan etukannen nelituumainen. Alus siirtyi helmikuussa 1940 Scapa Flowhun saattueiden suojaksi.
"HMS Skate" siirrettiin syyskuussa ryhmän mukana Islantiin suojaamaan saattueita Keski-Atlantilla. Alus määrättiin 11. syyskuuta ryhmän mukana täydentämään saattueen SC42 suojaa. Alus määrättiin helmikuussa 1941 saattamaan miinalaivoja, johon se siirtyi 28. helmikuuta suojaten apumiinalaiva "HMS Menesteheusta", "HMS Port Quebeciä", "HMS Southern Princeä" ja "HMS Agamemnonia" rakennettaessa pohjoista sulkua (operaatio SN85). Alus joutui kuitenkin palaamaan kovan merenkäynnin vuoksi satamaan.
"HMS Skate" palasi maaliskuussa saattueiden suojaksi.Se siirrettiin heinäkuussa 2. Saattajaryhmään, jossa palvelivat "HMS Douglas", "HMS Veteran" ja "HMS Saladin". Alus kärsi 24. lokakuuta pahoja vaurioita myrskyssä menettäen muun muassa taaemman savuhorminsa. Se siirrettiin telakalle korjattavaksi, mistä se palasi palvelukseen marraskuussa.
"HMS Skate" avusti 2. lokakuuta 1942 "RMS Queen Maryn" kanssa törmänneen "HMS Curacoan" eloonjääneiden pelastamisessa. Alus suojasi 30. lokakuuta yhdessä "HMS Sardonyxin" kanssa Liverpoolista lähteneeseen saattueeseen WS24 Clydessä liittyviä aluksia.
"HMS Skate" suojasi 16. maaliskuuta 1943 saattuetta WS28/KMF11 alkumatkalla, kunnes alus palasi Clydeen saattueesta erottuaan. Alus suojasi 22. marraskuuta yhdessä "HMS Middletonin" ja "HMS Saladinin" kanssa Venäjälle matkaavaa saattuetta JW54B Loch Ewestä. Alus erkani 25. marraskuuta saattueesta palaten Loch Eween.
"HMS Skate" liittyi 5. joulukuuta Venäjältä palaavaan saattuetta RA54B, josta se erosi 9. joulukuuta saattueen saavuttua Loch Eween.
"HMS Skate" poistettiin toukokuussa 1945 palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Syynä siirtoon oli uusien alusten miehittämiseen liittyvät ongelmat sekä aluksen ikä. Alus sijoitettiin poistolistalle, minkä jälkeen se myytiin 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 20. heinäkuuta Newportiin Walesiin romutettavaksi.