hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Erkki Teikari
Erkki Teikari (s. 9. heinäkuuta 1941 Oulu) on suomalainen toimittaja.
Teikari työskenteli pitkään Satakunnan Kansassa. Hän toimi vuodesta 1982 vuoteen 2002, jolloin jäi eläkkeelle, lehden vastaavana päätoimittajana, mitä ennen hän toimi vuosina 1973–1976 ja 1977–1981 lehden toisena päätoimittajana. Vuosina 1976–1977 hän toimi sanomalehti Kalevan päätoimittajana. Teikari on palkittu toimittajanurastaan muun muassa valtion journalistipalkinnolla, Päätoimittajien yhdistyksen journalistipalkinnolla ja Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton Olli-palkinnolla vuonna 2003.
Teikari on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1973 Tampereen yliopistosta. Hänen väitöskirjansa aiheena oli puolueiden päälehtien ulkopoliittinen suunta vuosina 1933–1944. Yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi hän oli valmistunut vuonna 1964 ja lisensiaatiksi vuonna 1967. Ennen uraansa Satakunnan Kansassa Teikari työskenteli Tampereen yliopistossa ja sen edeltäjässä Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa muun muassa lehdistöopin lehtorina. Hän on toiminut myös Jyväskylän yliopiston journalistiikan ja Tampereen yliopiston tiedotusopin dosenttina.
Teikarin luottamustehtäviä ovat olleet muun muassa STT:n hallituksen, Päätoimittajien yhdistyksen ja Sanomalehtien Liiton toimitusjaoston puheenjohtajuudet.
Javi López
Javier "Javi" López Rodríguez (s. 21. tammikuuta 1986 Osuna, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
López on sevillalaisseura Betisin kasvatti, josta hän siirtyi vuonna 2007 Espanyolin organisaatioon. Hän teki ensiesiintymisensä katalonialaisseuran edustusjoukkueessa 4. lokakuuta 2009 ottelussa Villarrealia vastaan. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudesta 2009–2010 seuran reservijoukkueessa.
Irlanninsammal
Irlanninsammal ("Chondrus crispus") on meressä elävä punalevälaji. Sen limaiset, violetinruskeat kasvustot heiluvat aaltojen mukana. Ne voivat kasvaa 15 cm pitkiksi, ja ovat monikertaisesti haaraantuneita. Haaraosien leveys vaihtelee suuresti. Irlanninsammalta kasvaa Atlantin rannikoilla kivien päällä matalassa vedessä.
Levästä saadaan karrageeniksi kutsuttua polysakkaridia, jota käytetään hyytelöinti- ja sakeuttamisaineena.
Sitä merkitään lisäaineena E-koodilla E407 ja käytetään esimerkiksi hammastahnoissa, makeisissa, kastikkeissa ja lääke- ja kosmetiikkavalmisteissa. Levää myös viljellään karrageenin tuotantoa varten.
Tuomas Toivonen
Tuomas Toivonen (s. 1975 Helsinki) on suomalainen muusikko ja arkkitehti. Muusikkona hän on ollut sekä Giant Robot -yhtyeessä että tehnyt sooloprojekteja. Vuonna 2005 hän perusti vaimonsa Nene Tsuboin kanssa helsinkiläisen arkkitehtitoimiston "NOW". Hän on toimittanut Radio Helsingissä "Unelmien Helsinki" -ohjelmaa ja oli yksi Yle Teemalla esitetyn "Suojele minua!" -ohjelmasarjan juontajista.
Toivonen ja Tsuboi ovat suunnitelleet Helsingin Merihakaan Kulttuurisauna-nimisen yleisen saunan, joka aukesi yleisölle toukokuussa 2013.
Al-Anon
Al-Anon ( eli Al-Anon-perheryhmät) on maailmanlaajuinen alkoholistien läheisten yhteisö, jonka Lois W (1951) perusti miehensä Bill W:n (AA:n toinen perustajajäsen) myötävaikutuksella. Suomeen Al-Anon tuli AA-liikkeen mukana. Helsinkiin, Kuopioon ja Nokialle perustettiin jo vuonna 1953 ensimmäiset läheisten ryhmät. Nykyään Al-Anon-ryhmiä on Suomessa noin sadalla paikkakunnalla. Lähes kaikki Al-Anonin toimijat ovat itse alkoholistien läheisiä. Uusia ryhmiä perustetaan tarpeen mukaan. Ryhmien palaverit ovat useimmiten suljettuja, joten niihin voivat osallistua vain alkoholistien läheiset.
Al-Anon-ryhmät on tarkoitettu aikuisille. Nuorille, teini-ikäisille alkoholistin läheisille on oma Alateen-ryhmä.
Al-Anon-perheryhmät muodostavat alkoholistien omaisten ja läheisten yhteisön. Sen ainoa tarkoitus on auttaa toipumaan läheisen ihmisen alkoholinkäytön aiheuttamista ongelmista. Al-Anonissa alkoholismia pidetään koko perheen sairautena. Ryhmissä jäsenet jakavat kokemuksensa elämästä alkoholismisairauden vaikutuspiirissä.
Al-Anon ei ole sitoutunut mihinkään uskontoon, poliittiseen ryhmittymään, järjestöön tai yhteiskunnalliseen laitokseen. Se ei ota kantaa kiistakysymyksiin. Al-Anon on omavarainen ja toimii jäsentensä vapaaehtoisten avustusten ja Al-Anon-kirjallisuuden myynnin turvin. Jäsenmaksuja ei ole.
Toiminnan periaatteita ovat vapaaehtoisuus, nimettömyys ja luottamuksellisuus. Periaatteet pohjautuvat Al-Anonin ohjelmaan, joka muodostuu kahdestatoista henkilökohtaisen kasvun askeleesta ja kahdestatoista ryhmien toimintaa ohjaavasta perinteestä sekä kahdestatoista palvelukäsitteestä.
Al-Anon Keskuspalvelu ry on Suomen Al-Anon-ryhmien rekisteröity yhdistys. Yhdistyksen toimisto sijaitsee Kankaanpäässä. Al-Anon julkaisee kuukausittain ilmestyvää lehteä nimeltä Tietoavain sekä maailmanpalvelukokouksen hyväksymää Al-Anonin jäsenten kirjoittamaa kirjallisuutta.
Al-Anonin ainoa tarkoitus on siis alkoholistien läheisten auttaminen ja perheiden selviytymisen tukeminen. Se tapahtuu vertaistukea antavien Al-Anon-ryhmien ja Al-Anonin kirjallisuuden avulla. Viikoittain kokoontuviin ryhmiin voi tulla ilman ennakko-ilmoittautumista, ilman valmistautumista tai hoitosuunnitelmaa, ilman lähetettä, maksusitoumusta tai rahaa, nimettömänä ja silloin kun haluaa ja niin usein kuin haluaa.
El-Anon toimii sähköpostiryhmänä. Ryhmistä saa parhaiten tietoa Al-Anonin kotisivuilta www.al-anon.fi. Al-Anonilla on myös auttava puhelin, joka toimii useilla paikkakunnilla.
Alkoholiperheiden nuorille, teini-ikäisille alkoholistin läheisille on Alateen-ryhmät sekä nuorille tarkoitettu chat-ryhmä Alateen Kolo. Jokaisessa Alateen-ryhmässä on läsnä kummina Al-Anonin aikuinen jäsen. 
Lisäksi toimii Al-Anon aikuiset lapset -erityisryhmiä, jotka on tarkoitettu lähinnä alkoholistien aikuisille lapsille.
Juulia Turkkila
Juulia Turkkila (s. 3. marraskuuta 1994 Helsinki) on suomalainen taitoluistelija. Hän edustaa Helsingin Luistelijoita. Turkkila kilpaili yksinluistelussa vuoteen 2016 asti ja sen jälkeen jäätanssissa Matthias Versluisin kanssa.
Turkkila aloitti taitoluistelun Helsingin Taitoluisteluklubissa vuonna 2001. Kaudella 2010–2011 hän voitti junioreiden SM-kultaa. Aikuisten SM-tasolla Turkkila on saavuttanut hopeaa kausilla 2011–2012 ja 2012–2013, kultaa kaudella 2013–2014 ja pronssia kaudella 2015–2016. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän luisteli pronssia vuonna 2011 ja kultaa vuonna 2012.
Taitoluistelun EM-kilpailuissa 2011 Turkkila oli 15:s ja saman vuoden MM-kisoissa 20:s. Sheffieldin EM-kisoissa 2012 Turkkila oli 17:s. Saman vuoden Nizzan MM-kisoissa hän luisteli lyhytohjelmassa silloiset ennätyspisteensä (47,75) ja oli lopulta parhaana suomalaisena 18:s pistein 135,56. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa Turkkila sijoittui 17:nneksi. Hän teki kilpailussa lyhytohjelman uudet ennätyspisteensä (51,47). Vuoden 2014 EM-kilpailuissa Turkkila oli 12:s luistellen yhteispisteiksi uuden ennätyksensä 140,31. Kausilla 2014–2015 ja 2015–2016
Yksinluistelussa Turkkilan valmentajana toimi Tarja Sipilä ja koreografeina Shae Zukiwsky ja Maria McLean.
J=Junioreissa
Angoulêmen sarjakuvafestivaalien parhaan albumin palkinto
Angoulêmen sarjakuvafestivaalien parhaan albumin palkinto annetaan vuosittain Angoulêmen festivaaleilla.
Chart Busters!
Chart Busters! (levyetiketin mukaan "Chartbusters") on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen soul- ja rhythm and blues -yhtye The Impressionsin tuotannosta vuosilta 1962–1967.
Levyn on julkaissut Pickwick International, jonka toimipaikka on ollut New Yorkin Woodburyssä. Albumin on aikaisemmin julkaissut levy-yhtiö ABC–Dunhill.
Kappaleiden tekijä on Curtis Mayfield, paitsi kappaleen "I Need Your Love" osalta R. Brooks. Kappaletta "Meeting Over Yonder" on käsitelty elektronisesti stereofonista äänentoistoa varten.
Torsten Steinby
Bror Torsten Steinby (vuoteen 1928 Rosbäck, 25. heinäkuuta tai 25. elokuuta 1908 Helsinki – 16. lokakuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja historioitsija.
Steinby toimi vuodesta 1960 vuoteen 1974, jolloin jäi eläkkeelle, Hufvudstadsbladetin päätoimittajana, mitä ennen hän työskenteli yhteensä yli kymmenen vuoden ajan lehden toimituspäällikkönä ja päätoimittajan sijaisena. Ennen toimittajanuraansa hän työskenteli helsinkiläisen Läroverket för gossar och flickor -koulun lehtorina ja rehtorina.
Steinby oli koulutukseltaan filosofian tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1956 Helsingin yliopistosta. Hänen väitöskirjansa oli nimeltään "Romersk publicistik : skriftlig nyhetstjänst och opinion under Ciceros tid". Hän oli muutenkin erityisen kiinnostunut Roomasta ja sen historiasta. Hän kirjoitti Rooma-aiheisia kirjoja, muun muassa teokset "Romerska år och minnen : en bok om Finland i Rom" (1945) ja "Rooman päiviä ja öitä" (1953), ja oli pitkään mukana Suomen Rooman-instituutin (Institutum Romanum Finlandiae) toiminnassa. Hän toimi vuosina 1953–1955 instituutin ensimmäisenä johtajana Roomassa, vuosina 1964–1975 instituuttia ylläpitävän Suomen Rooman-instituutin säätiön hallituksen puheenjohtajana ja vuosina 1983–1984 säätiön valtuuskunnan puheenjohtajana.
Steinbyn kirjalliseen tuotantoon lukeutuvat myös muun muassa teos "Finlands tidningspress : en historik översikt" (1963), joka oli Helsingin Sanomien mukaan ensimmäinen kattava katsaus Suomen sanomalehdistön historiaan, Amos Andersonin kaksiosainen elämäkerta, teokset "Amos Anderson" (1979) ja "Amos Anderson : press och kultur" (1982), ja Johan Jakob Nervanderin elämäkerta vuodelta 1991.
Tehtävien Suomen Rooman-instituutissa lisäksi Steinbyn luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Finlands svenska publicistförbundin, STT:n ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin hallitusten puheenjohtajuudet.
Steinby sai vuonna 1974 professorin arvonimen ja palkittiin muun muassa Sanomalehtien Liiton myöntämällä Sanomalehdistön kunniamitalilla, jonka hän sai vuonna 1975 kautta aikain toisena henkilönä, ja Ruotsin akatemian Suomi-palkinnolla.
Steinby oli vuodesta 1936 naimisissa kirjailija Gunnel Steinbyn (1909–1982) kanssa. Myös heidän tyttärensä, vuonna 1941 syntynyt Ann-Gerd Steinby, on kirjailija. Torsten Steinby kuoli lokakuussa 1995, 87-vuotiaana, pitkän sairauden jälkeen.
Ocean Rain
Ocean Rain on brittiläisen Echo & the Bunnymen -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1984.
Levyn on kustantanut WEA Records Korova-levymerkillä. Se on äänitetty Pariisissa Studio Des Damesissa ja Liverpoolissa Amazon-studioilla. Äänittäjinä ovat toimineet Henri Lonstan ja Gil Norton. Norton on myös miksannut albumin yhtyeen kanssa. Äänittäjän apuna on ollut Jean-Yves. Tuotannosta ovat vastanneet kaikki mukana olleet. Orkesterin sovitukset sekä piano- ja soolosello-osuudet ovat Adam Petersin tekemiä.
Levykannen suunnittelija on Martyn Atkins ja valokuvat on ottanut Brian Griffin. Levypussissa on kuva kappaleiden äänitykseen osallistuneista klassisen musiikin soittajista.
A-puoliB-puoliKaikki kappaleet ovat yhtyeen jäsenten Sergeant, McCulloch, Pattinson, de Freitas tekemiä. Julkaisija on Zoo Music / Warner Bros. Music Limited.Muiden instrumenttien soittajiksi on merkitty The Bunnymen.
Shotgun Wedding (Roy &quot;C&quot;)
"C")
Shotgun Wedding on Roy "C":n novelty-tyyppinen single vuodelta 1965. Sen on julkaissut UK Records emoyhtiön ollessa Decca Record Co. Ltd. Kappaleet ovat Hammond-tuotantoa (A Hammond Production) ja julkaisija on Sparta-Florida.
Ann-Gerd Steinby
Ann-Gerd Katarina Steinby (s. 8. maaliskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Steinby työskenteli pitkään sanomalehti Hufvudstadsbladetin palveluksessa. Hän työskenteli vuosina 1971–1980 lehden toimittajana Helsingissä ja vuosina 1984–2004 Ahvenanmaalla. Hän muutti Ahvenanmaalle vuonna 1980 ja työskenteli vuosina 1981–1984 Ålandstidningenin toimituspäällikkönä ja virkaa tekevänä päätoimittajana. Hän on työskennellyt myös Ålands radion toimittajana. Steinby on jatkanut lehtikirjoittajana 2000-vuosikymmenen puolivälin jälkeenkin, muun muassa kolumnistina.
Steinbyn esikoiskirja on vuonna 1988 ilmestynyt tietokirja "Badort på modet : badliv i sekelskiftets Mariehamn". Häneltä on myöhemminkin julkaistu enimmäkseen tietokirjoja, kuten Kastelholman linnasta kertova "Kastelholm, kungligt slot" (1990), Ahvenanmaan sairaanhoidon historiikki "Åländsk sjukvård i 350 år : Ålands centralsjukhus 50 år" sekä kirjailija Anni Blomqvistista kertovat "Anni Blomqvist : Stormskärs-Majas skapare" (1993, Ann Christin Wallerin kanssa) ja "Stormskärets Anni" (2009). Hän asui 18 vuoden ajan Anni Blomqvistin kirjailija-asunnossa Simskälassa Ahvenanmaan saaristossa yhdessä miehensä Gösta Berglundin kanssa, joka kuoli vuonna 2008. Steinby on kirjoittanut myös kaunokirjallisuutta, historialliset romaanit "Himlens vrede" (1992) ja "Korpens land" (1994). Kaikkiaan häneltä on julkaistu yli 20 teosta.
Steinbyn vanhemmat olivat Gunnel ja Torsten Steinby, jotka hekin olivat kirjailijoita. Ann-Gerd Steinby sai kolme lasta, kaikki poikia. Yksi pojista kuoli vuonna 2008.
Louis Alexandre Berthier
Louis Alexandre Berthier (20. helmikuuta 1753 Versailles, Ranska - 1. kesäkuuta 1815 Bamberg, Baijeri) oli ranskalainen Ranskan marsalkka ja vuodesta 1808 lähtien Napoleonin hallinnon kansliapäällikkö. Hän soti urallaan Yhdysvaltain vapaussodassa, Ranskan vallankumoussodissa ja Napoleonin sodissa.
Lee Westwood
Lee John Westwood (s. 24. huhtikuuta 1973) on englantilainen golfaaja. Vuonna 2010 hän nousi golfin maailmanlistan kärkeen syrjäyttäen Tiger Woodsin ykköspaikalta. Hän on urallaan voittanut 21 kertaa European Tourilla ja kaksi kertaa PGA Tourilla. Major-kilpailussa hän ei ole voittoja ottanut, mutta on sijoittunut kahdesti toiseksi ja kolmesti kolmanneksi. Hän on edustanut Eurooppaa Ryder Cupissa 7 kertaa vuosina 1997–2010.
Jordi Pujol
Jordi Pujol i Soley (s. 9. kesäkuuta 1930 Barcelona) on katalonialainen poliitikko. Hän oli Katalonian itsehallintoalueen aluejohtaja vuodesta 1980 vuoteen 2003 ja Convergència Democràtica de Catalunya -puolueen perustaja ja puheenjohtaja vuodesta 1974 vuoteen 2003. Pujol on lääketieteen tohtori.
Jordi Pujolilta poistettiin kaikki arvonimet vuonna 2014, kun oli käynyt ilmi, että hän oli piilottanut omaisuuttaan verottajalta yli kolmenkymmenen vuoden ajan. Convergència i Unió -puolueen maksama eläke poistettiin.
Breach
Breach on Atomic Gamesin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka julkaistiin Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille tammikuussa 2011.
Pelissä voi käyttää suojia hyväksi ja ampua sokkotulta. Destruction 3.0 -fysiikkamoottori mahdollistaa pelimaailman rakennusten romahduttamisen.
Pétur Guðmundsson
Pétur Karl Guðmundsson (s. 30. lokakuuta 1958 Reykjavik) on islantilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän on maan ainoa NBA:ssa pelannut pelaaja.
Pétur varattiin 61. pelaajana varaustilaisuudessa ja kauden 1981–1982 hän edusti NBA-seura Portland Trail Blazersia. Elokuussa 1983 seura möi hänen pelioikeutensa Detroit Pistonsille, joka kuitenkin luopui Péturista kaksi kuukautta myöhemmin. Seuraavan kerran Pétur pelasi NBA:ssa kaudella 1985–1986 Los Angeles Lakersin paidassa. Kausi oli tilastollisesti hänen parhaansa NBA:ssa, sillä hän teki 7,3 pistettä ottelua kohden. Helmikuussa 1987 Péturin oikeudet myytiin San Antonio Spursille. Kaudet 1987–1989 hän edusti San Antoniota, mutta maaliskuussa 1989 seura luopui hänestä.
John Kelly (amiraali)
John Kelly (1871–1936), amiraali, brittiläinen Kuninkaallisen laivaston upseeri, jonka maine perustuu lähinnä hänen ensimmäisen maailmansodan aikaiseen toimintaansa ja toimintaan Invergordonin kapinan yhteydessä 1931. Hän liittyi laivastoon 1884. Sodan puhjetessa hän oli "HMS Dublinin" kapteeni. Hänet ylennettiin amiraaliksi 1930 ja laivaston amiraaliksi 1936.
Pirrenkolibri
Pirrenkolibri ("Goethalsia bella") on neotrooppisella alueella elävä kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Panaman itäosan ja Kolumbian luoteiskolkan. Edward William Nelson kuvaili lajin holotyypin Panaman Canasta vuonna 1912.
Sinilakkikolibri
Sinilakkikolibri ("Goldmania violiceps") on neotrooppisen alueen vuoristoissa elävä kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Panaman keskiosista Kolumbian luoteiskolkkaan. Edward William Nelson kuvaili lajin holotyypin Panaman Cerro Azulilta vuonna 1911.
Kobolttikolibri
Kobolttikolibri ("Damophila julie") on neotrooppisella alueella elävä kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Panaman keskiosista Kolumbiaan, läntiseen Ecuadoriin ja luoteiseen Peruun. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Kolumbian Tunjasta vuonna 1842.
Bolin piirikunta
Bolin piirikunta sijaitsee Heilongjiangin maakunnassa, Kiinassa. Hallinnollisesti se kuuluu prefektuuritasoiseen Qitaihen kaupunkiin. Piirikunnan väkiluku oli vuonna 1999 yhteensä noin 371 933.
Kultapyrstökolibri
Kultapyrstökolibri ("Chrysuronia oenone") on eteläamerikkalainen kolibri. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Itä-Kolumbian, Pohjois- ja Itä-Venezuelan, Itä-Ecuadorin, Perun, läntisimmän Brasilian ja Bolivian pohjoisosan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. René Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin todennäköisesti Luoteis-Venezuelasta vuonna 1832.
Niobiumkarbidi
Niobiumkarbidi (NbC) on epäorgaaninen yhdiste ja niobiumin karbidi. Yhdiste on kovaa, minkä vuoksi sitä käytetään työkalujen terissä.
Niobiumin ja hiilen muodostamalla yhdisteellä on kaksi kiinteää faasia: diniobiumkarbidi ja niobiumkarbidi, joita voidaan kuvata kaavoilla NbC ja NbC. Näistä diniobiumkarbidi on alkeiskopiltaan heksagonaalinen ja niobiumkarbidi pintakeskeinen kuutiollinen. Niobiumkarbidin rakenne vaihtelee epästoikiometrisestä yhdisteestä, jota voidaan kuvata kaavalla NbC, lähes stoikiometriseen. Ainoastaan niobiumkarbidilla on teollista käyttöä. Niobiumkarbidin väri riippuu yhdisteen hiilipitoisuudesta. Lähes stoikiometrisissä suhteissa hiiltä ja niobiumia sisältävä niobiumkarbidi on laventelinsinistä ja pienemmillä hiilipitoisuuksilla harmaata.
Niobiumkarbidi on kovaa ja kemiallisesti passiivista. Se ei liukene veteen eikä edes kuningasveteen. Ainoastaan väkevän typpihapon ja vetyfluoridin seos liuottaa yhdistettä. Niobiumkarbidi hapettuu happiatmosfäärissä kuumennettaessa yli 1 100 °C:n lämpötilassa. Ammoniakin ja typen kanssa kuumennettaessa muodostuu niobiumnitridiä.
Niobiumkarbidia voidaan valmistaa kuumentamalla niobium- ja hiilijauheiden seosta. Teollisesti sitä tuotetaan kuitenkin kuumentamalla hiiltä ja niobiumpentoksidia. Reaktio käynnistyy 675 °C, mutta täydellisen reaktion varmistamiseksi joudutaan käyttämään korkeampia 1 800–2 000 °C:n lämpötiloja.
Niobiumkarbidia valmistetaan myös kemiallisella kaasufaasipinnoitusmenetelmällä. Tällöin käytetään metaania ja niobiummetallia tai niobiumpentakloridia, vetyä ja hiilivetyjä tai hiilitetrakloridia. Jälkimmäisellä tavalla voidaan käyttää alempaa lämpötilaa ja laajempia painealueita.
Niobiumkarbidia käytetään työkalujen terissä kovuutta lisäävänä materiaalina. Sitä käytetään usein muiden karbidien, kuten tantaalikarbidin, volframikarbidin ja titaanikarbidin kanssa. Tällöin näiden voidaan katsoa muodostavan kiinteän liuoksen. Yhdistettä käytetään myös niobiummetallin pinnoitteena, suprajohdesovelluksissa ja valmistettaessa niobiummetallia kuumentamalla niobiumkarbidin ja niobiumpentoksidin seosta.
Korson Helluntaiseurakunta
Korson Helluntaiseurakunta on helluntaiseurakunta, jonka toimipiste sijaitsee Vantaan Korson suuralueen Metsolassa.
Seurakunnan toimintamuotoina ovat seurakunnan jumalanpalvelusten ja rukouskokousten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, liikunta, ruoka-apu ja Israel-piiri. Seurakunnassa on 510 jäsentä (2011) ja se julkaisee jäsenlehteä jonka levikki on noin 300. Seurakuntaa johtaa nykyisin pastori Kai Partti.
Seurakunta on saanut alkunsa 3. maaliskuuta 1946, kun sitä olivat perustamassa Sulo Metsämuuronen, Johannes Kandolin, Edvard Rautiainen, Yrjö Siren ja Frans Forsström. Alussa jäseniä oli 16 ja he kokoontuivat jäsenten kodissa, kunnes vuonna 1952 seurakunta sai omat tilat Myyrätie 6:ssa, jossa seurakunta nykyisinkin sijaitsee. Uskovien määrä lisääntyi ja toiminta ulottui myös Hiekkaharjuun ja Tikkurilaan, jonne muodostettiin oma rukouspiiri. Vuonna 1967 perustettiin Tikkurilan Rukoushuoneyhdistys Elim ry. Noin puolet Korson helluntaiseurakunnan jäsenistä liittyi Tikkurilan perustettuun helluntaiseurakuntaan. Korson seurakunnan tilojen käydessä pieneksi, alettiin pitää tilaisuuksia Leppäkorven koululla. Tontti Myyrätie 8:sta hankittiin ja uusi rukoushuone valmistui vuonna 1984, jota remontoitiin vuosina 2000-2001.
Aalesund-luokka
Aalesund-luokka piti olla Norjan laivaston kahden aluksen muodostama hävittäjäluokka, joiden valmistus aloitettiin huhtikuussa 1939. Alukset olivat Norjan laivaston ensimmäisiä todellisia hävittäjiä, vaikka ne olivatkin heikosti aseistettuja verrattaessa Saksan ja Britannian kuninkaallisen laivaston vastaaviin aluksiin. Alusten aseistukseksi oli suunniteltu todennäköisesti Boforsin 120 millimetrin tykit eli vastaavat kuin miinalaiva "KNM Olav Tryggvasoniin" asennetut. Torpedoaseistus koostui ainoastaan kahdesta kaksiputkisesta 553 millimetrin torpedoputkesta, vaikka Norjan rikkonainen rannikko olikin otollista torpedoaseen käyttämiseen.
Alukset olivat edelleen telakalla rakenteillä Saksan hyökätessä maahan huhtikuussa 1940. Saksalaiset suunnittelivat alusten pääaseiden vaihtamista kolmeen 100 millimetrin tykkiin ja täydentävänsä ilmatorjunta-aseistusta kahdella 37 millimetrin ja kuudella 20 millimetrin tykillä. ZN4:ksi ja ZN5:ksi nimetyt alukset nimettiin pienen kokonsa ja heikon aseistuksensa vuoksi vuonna 1941 TA7:ksi ja TA8:ksi. TA7 laskettiin vesille 1941 ja TA8 kesäkuussa 1943. Sabotaasi upotti 26. huhtikuuta 1944 TA7:n Hortenissa, kun pommi räjähti turbiinihuoneessa vain tunteja ennen aluksen hinaamista Saksaan. Saksan laivasto ei saanut aluksia valmiiksi, vaikka kumpikin saatiin lasketuksi vesille. Sodan päätyttyä alukset löydettiin, minkä jälkeen ne palautettiin Norjalle. Toinen aluksista nimettiin "KNM Aalesundiksi", mutta se ei koskaan astunut palvelukseen. Edelleen keskeneräinen alus myytiin 1956 romutettavaksi Høvding Skibsopphugningille.
Anders Planman
Anders Planman (1724 Hattula – 25. huhtikuuta 1804 Paimio) oli professori ja tähtitieteilijä, joka toimi Helsingin yliopiston edeltäjän Turun Akatemian rehtorina vuosina 1771 ja 1772.
Planmanin vanhemmat olivat luutnantti Peter Planman ja Ingrid Leufstadius. Hän valmistui maisteriksi Turussa vuonna 1754 ja tuli vuonna 1758 Uppsalan yliopiston tähtitieteen dosentiksi. Turkuun hänet nimitettiin fysiikan 
professoriksi vuonna 1763, mistä virasta hän erosi vasta 1801. Vuosina 1761 ja 1767 hän oli Ruotsin tiedeakatemian toimeksiannosta Kajaanissa tutkimassa Venuksen kulkua auringon yli. Hän teki tarkkoja havaintoja auringon parallaksin määrittämiseksi ja laski useiden eri suomalaisten paikkakuntien leveyspiirin ja pituuspiirin. Planman julkaisi tutkimuksiaan useissa eri julkaisuissa, päätellen eräässä niistä vuonna 1753, että ihmisen on mahdollista nousta ilmaan ohjattavan koneen avulla.
Planmanin puoliso vuodesta 1776 oli Abraham Achreniuksen tytär Fredrika Achrenius (k. 1798).
Köyhäintalo
Köyhäintalo oli Suomessa 1800-luvun lopulta lähtien yleistynyt laitos. Köyhäintaloihin sijoitettiin huollettaviksi kaikki köyhäinhoidon elätit vammaisista aviottomiin äiteihin. Nämä talot olivat oman aikansa vastaus sosiaalihuollon ongelmiin: tavoitteena oli esimerkiksi ehkäistä kerjuuta ja kasvattaa “työnvieroksujista” kunnon kansalaisia.
Ennen pitäjät rakensivat köyhäintaloja köyhimpiä, esimerkiksi iäkkäitä palvelijoita ja asunnottomia vanhuksia varten. Vuonna 1698 synodaalikokouksessa päätettiin, että niissä pitäjissä, joihin ei rakennettu köyhäintaloja, pitäjänkokouksen on jaettava talot ruotuihin. Ruodun tulee ottaa huoltaakseen yksi henkilö, joka ei kykene huolehtimaan itsestään, esimerkiksi köyhä vanhus tai orpo lapsi. "Pysyvästi köyhät olivat ruotuvaivaisia ja tilapäisen avun tarpeessa olevat kirkonvaivaisia, joita avustettiin kirkon köyhäinkassasta."
1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa huollettavia lapsia huutokaupattiin siten, että viranomaiset antoivat nämä huutolaiset niille huollettaviksi, jotka suostuivat heidät halvimmalla hoitamaan. Huutolaisten kohtelu oli joissain taloissa hyvää, toisissa huonoa, ja heillä saatettiin teettää enemmän töitä kuin talon omilla lapsilla.
Winbrick
Winbrick on peli Windows-tietokoneille. Se on uusi versio klassisesta Breakout-kolikkopelistä. Peli on shareware, eli käyttäjä saa kokeiluversioksi viisi tasoa, lisätasot vaativat rekisteröitymisen.
Ensimmäisessä versiossa on muutamia ominaisuuksia, kuten yksinpeli, kaksinpeli ja tietokonetta vastaan.
Winbrick2000:ssa on enemmän ominaisuuksia, kuten kauppa sekä verkkopeli (mukaan lukien juttelutoiminto). Siinä on myös enemmän tasoja.
Uusin versio pelistä on 3DWinbrick2001. Se sisältää 3D-grafiikan sekä enemmän tasoja.
Pony Pony Run Run
Pony Pony Run Run on Angersista kotoisin oleva ranskalainen power pop-yhtye, joka perustettiin Nantesissa vuonna 2003. Yhtyeen kokoonpano on kolme jäsentä, joiden nimet ovat yksinkertaisesti "G" (kitara/laulu), "A" (basso) ja "T" (koskettimet). Kaksi alkuperäistä ryhmän jäsentä "S" (kitara/taustalaulu) ja "F" (rummut), jättivät yhtyeen vuonna 2008 ja 2009.
Ryhmä on julkaissut tähän mennessä kaksi studioalbumia sekä kaksi singleä. Debyyttialbumi You Need Pony Pony Run Run julkaistiin 8. kesäkuuta 2009. Ensimmäinen kappale, joka kuuluu albumiin Hey You, julkaistiin saman vuoden syyskuussa. Seuraava single Walking on a Line julkaistiin 2010. Toinen albumi, Pony Pony Run Run julkaistiin 2012.
AC Cesena
Associazione Calcio Cesena on italialainen jalkapalloseura Cesenan kaupungista Emilia-Romagnassa. Seura perustettiin vuonna 1940 ja se nousi ensimmäisen kerran Serie A:han vuonna 1974. Seuran värit ovat valkoinen ja musta. Kaudeksi 2018-2019 seura pudotettiin serie D:hen.
Mikkelin työväentalo
Mikkelin työväentalo (Mikonkatu 23, Mikkeli) on Mikkelin Naisvuorella sijaitseva asemakaavalla suojeltu rakennus, joka on alkujaan rakennettu yksityisasunnoksi. Myöhemmin Mikkelin työväenyhdistys osti rakennuksen, josta tuli Mikkelin työväentalo. Työväenyhdistyksen rakentama laajennusosa, joka käsittää muun muassa salin ja näyttämön, valmistui vuonna 1911.
Mikkelin työväentalolla on merkittävä historia myös Mikkelin kulttuurielämässä.
Talon omisti pitkään Mikkelin Työväentalo Oy ja vuosina 2007–2016 SPL-Service Oy hallinnoi toimintaa nimellä Naisvuoritalo. Nykyään talon omistaa ravintolayrittäjä Aki Hänninen ja toimintaa pyöritetään nimellä Kulttuuritalo Tempo.
Seili (täsmennyssivu)
Seili tarkoittaa seuraavia asioita:
Patrick Galbraith
Patrick Galbraith (s. 11. maaliskuuta 1986 Haderslev, Tanska) on tanskalainen jääkiekkomaalivahti, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin Frölundaan.
Galbraithin kasvattajaseura on Vojens IK. Hän siirtyi jo juniorina pelaamaan Pohjois-Amerikkaan, jossa Galbraith edusti mm. Port Carling Thunderia kaudella 2002–2003. Seuraavaksi kaudeksi 2003–2004 hän palasi kotimaahansa ja siirtyi IK Sønderjyllandin joukkueeseen. Galbraith pelasi kauden aikana yhden AL-Bank Ligaenin ottelun. Vuodet 2004–2006 hän edusti SønderjyskE Ishockeyta. Galbraith valittiin kauden 2005–2006 päätteeksi AL-Bank Ligaenin vuoden tulokkaaksi.
Kauden 2006–2007 Galbraith pelasi EJHL-liigaa New Hampshire Junior Monarchsissa, jonka jälkeen hän palasi kaudeksi 2007–2008 SønderjyskEn riveihin. Galbraith voitti keväällä 2008 AL-Bank Ligaenin pronssia. Keväällä 2009 hän torjui joukkueelle Tanskanmestaruuden.
Toukokuussa 2009 Galbraith teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelanneen IF Björklövenin kanssa. Joukkue kuitenkin putosi keväällä 2010 I-divisioonaan, mutta Galbraith jatkoi HockeyAllsvenskan-pelejään kaudella 2010–2011 Leksands IF:ssä, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen kesäkuussa 2010. Hän siirtyi kuitenkin elokuussa 2011 Adler Mannheimiin, jossa pelasi kaksi European Trophy -ottelua, kunnes siirtyi syyskuussa 2011 HC Slovan Bratislavaan. Bratislavasta Galbraith jatkoi jo joulukuussa SM-liigan Bluesiin, jossa pelasi 20 runkosarja- ja 7 pudotuspeliottelua. Hän siirtyi kauden jälkeen Elitserienin Frölundaan.
Galbraith toimi Tanskan ykkösmaalivahtina MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2009 ja 2010. Vuoden 2010 turnaus oli Tanskan maajoukkueen historian paras joukkueen sijoittuessa kahdeksanneksi. Tanska selvisi puolivälieriin asti, joissa Ruotsi kuitenkin pudotti joukkueen 4–2-voitolla. Galbraith kuului Tanskan maalivahtiosastoon myös vuonna 2006, jolloin hän jäi kuitenkin ilman torjuntavastuuta.
Galbraith pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006.
Galbraith on toisen polven maajoukkuemaalivahti, sillä hänen kanadalaissyntyinen isänsä George Galbraith edusti Tanskaa II-divisioonan MM-kilpailuissa 1986 ja I-divisioonan MM-kilpailuissa 1994. Pelaajauransa jälkeen George on toiminut Vojens IK:n päävalmentajana sekä Tanskan alle 18-vuotiaiden maajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Patrick Galbraithilla on myös pikkuveli Daniel (s. 1991), joka pelaa puolustajana Ruotsissa Tingsryds AIF:n J20-joukkueessa.
Pull-off
Pull-off on tapa soittaa kitaraa tai muuta kielisoitinta. "Pull-off"issa soitetaan kieliä vetämällä sormi nopeasti
pois otelaudalta, jolloin kieli jää soimaan.
"Pull-off"in vastakohta on hammer-on, jossa kielen sointi saadaan aikaan painamalla kieli nopeasti otelautaa vasten.
Nopeaa hammer-on- ja pull-off-tyylin vuorottelua kahden sävelen välillä sanotaan trilliksi.
Sergei Kaledin
Sergei Jevgenjevitš Kaledin (; s. 28. elokuuta 1949 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija. Hänen kirjallinen läpimurtonsa tapahtui vasta Neuvostoliiton viimeisinä vuosina, Mihail Gorbatšovin valtakaudella.
Suomeksi on julkaistu vuonna 1991 ilmestynyt romaani "Käytävä", (ven. "Koridor", engl. "Corridor"). Virossa teos julkaistiin aikaisemmin vironkielisenä. Alkuteos ilmestyi vuonna 1987, lähdeviitteen mukaan mukana osana uutta tuolloin vallinnutta Perestroika-politiikkaa.
Muita ilmestyneitä teoksia, ainakin englanninkielisinä: ovat sekä "Humble Cemetery" (suom. "Hiljainen hautausmaa", ven. "Smirennoje kladbištše") että "Construction Battalion" ("Rakennuspataljoona", ven. "Stroibat").
Romaani "Stroibat" joutui Neuvostoliiton sensuurin hampaisiin, ja julkaistiin vuonna 1989: sille tuli suuria julkaisuvaikeuksia. Se kuvasi kriittiseen tapaan Neuvostoarmeijan hegemoniaa, ja nousikin nopeaan tahtiin suureksi puheenaiheeksi. Teoksesta laadittiin jopa oma erillinen teatteriesitys, joka sittemmin kiellettiin vielä joulukuussa 1990 - vain noin vuotta ennen Neuvostoliiton hajoamista.
Penrussia.org -sivuston mukaan Kaledinin kirjailijanura olisi alkanut vuonna 1976, mutta vähemmän julkisesti. Kaledin osallistui en-wikin mukaan, kirjailijoitten laatimaan yhteiseen pamflettiin, eli Venäjän hallitukselle laadittuun vetoomukseen vuonna 1993.
1987 alkoi "Novyi Mir" -niminen aikakauslehti julkaista Kaledinin kertomuksia Neuvostoliitossa. Siihen kuului myöskin "Käytävä".
Kirjallinen tyyli on tyypillistä slaavilaisen omaista humoreskia elämänmenon kuvausta, mutta ns. "ei niin sankarillinen, vaan pienen yksittäisen ihmisen" asemaa ja merkitystä korostava. Romaanissa "Käytävä" käsitellään moskovalaisen kerrostalon yhden portaikon asukkaiden, pääasiassa kolmen perheen elämänmenoa peräti viiden vuosikymmenen ajalta (noin vuosilta 1920-70).
Suomen ja viron kielen ohella, Kaledinin tuotoksia on käännetty mm. englanniksi, ranskaksi, ruotsiksi, italiaksi sekä puolaksi.
Lucile Hadžihalilović
Lucile Hadžihalilović (s. 7. toukokuuta 1961 Lyon) on ranskalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä.
Hadžihalilović syntyi Lyonissa. Hänen vanhempansa olivat bosnialaisia siirtolaisia. Hän asui nuorena useita vuosia Marokossa. Hadžihalilović opiskeli elokuva-alaa Pariisissa Elokuvataiteen korkeakoulussa (Institut des hautes études cinématographiques). Hänen päättötyönsä vuonna 1986 oli lyhytelokuva "La première mort de Nono". Valmistuttuaan hän työskenteli elokuvaleikkaajana ja tuotti lyhytelokuvia. Vuonna 1991 Hadžihalilović perusti puolisonsa ja työtoverinsa Gaspar Noén kanssa tuotantoyhtiön Les Cinémas de la Zone.
Hadžihalilovićin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu "Innocence – viattomuus", joka perustuu Frank Wedekindin kertomukseen "Mine-Haha oder Über die körperliche Erziehung der jungen Mädchen" (1903). "Innocence" on palkittu mm. Tukholman ja San Sebastiánin elokuvajuhlilla.
Kalottigibboni
Kalottigibboni ("Hylobates pileatus") on gibboneihin kuuluva ihmisapina, jota esiintyy Thaimaan itäosissa, Kambodžan länsiosissa ja Laosin eteläkärjessä.
Kalottigibboniurokset ja -naaraat erottaa helposti turkin värityksestä. Naaraiden turkki on vatsan ja pään alueilla musta, mutta muualla valkoharmaa. Uroksien turkki on puolestaan täysin musta, lukuun ottamatta pään ympärillä olevaa vaalean ja pörröisen karvoituksen muodostamaa rengasta, joka on yleinen molemmilla sukupuolilla.
Kalottigibboni on muiden gibboneiden tapaan puustossa viihtyvä päiväeläin, joka elää yksiavioisen pariskunnan ja lasten muodostamissa perhekunnissa. Perhekunnan koko on yleensä 3-4 yksilöä. Kalottigibboneiden lisääntymistavoista ei tiedetä paljon, mutta niiden oletetaan olevan samankaltaisia kuin muidenkin gibboneiden.
Kalottigibboni elää kosteissa ainavihannissa metsissä sekä kesä- ja ainavihantien puiden muodostamissa sekametsissä. Kambodžassa kalottigibboneita on tavattu aina 1 500 metrin korkeudessa saakka ja Thaimaassakin 1 200 metrin korkeudessa. Kalottigibbonien ruokavalio koostuu pääasiassa hedelmistä, versoista, lehdistä ja hyönteisistä. Elintavoiltaan kalottigibbonit muistuttavat lareja eli valkokäsigibboneita, mutta ovat niitä ujompia.
Pappila (Somero)
Pappila (myös Pappilankylä) on Someron keskustaajamaan kuuluva kylä Somerolla Kirkkojärven pohjoisrannalla, Hämeen Härkätien (yhdystie 2810) varrella.
Kylän alue rajautuu etelässä Paimionjoen yläjuoksun vesireittiin kuuluviin Kirkkojärvene ja Saarentaanjärveen sekä pohjoisessa ja idässä Paimionjokeen sivujokeen Jaatilanjokeen. Kylän lävitse kulkee Hämeen Härkätie(yhdystie 2810), osoitenimeltään Somerolla "Turuntie".
Pappilan naapurikyliä Somerolla ovat Rautela lännessä, Sylvänä pohjoisessa, Jaatila ja Joensuu lännessä sekä Harju, Härkälä ja Saarentaka etelässä Kirkkojärven ja Saarentaanjärven eteläpuolella.
Kylä on osa Someron keskustaajamaa ja siellä sijaitsevat muun muassa Okkerin asuinalue Pappilantien varrella Hämeen Härkätien eteläpuolella sekä Someron terveyskeskus ja vanhainkoti Hämeen Härkätien varressa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 780, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron kolmanneksi suurimman kylän heti Joensuun ja Jaatilan jälkeen.
Historialtaan kylä on Someron seurakunnan kirkkoherran virkatalona toiminut yksinäistalo. Alkujaan Someron pappilan arvellaan sijainneen kirkon luona Someronjoen vesistön etelärannalla, mutta luultavimmin 1500-luvun alkupuolella se lienee siirretty vesistön pohjoisrannalle, missä sille erotettiin maat Jaatilan ja Rautelan kylistä. Maisemallisesti ja kulttuurihistoriallisesti merkittävä, vuonna 1887 rakennettu Someron pappila sijaitsee Kirkkojärven rannalla Hämeen Härkätiestä erkanevan Pappilantien päässä ja on nykyään yksityisomistuksessa.
Ereikoússa
Ereikoússa () on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Diapontisiin saariin. Se sijaitsee Joonianmeressä Korfun saaren luoteispuolella. Saaren pinta-ala on 4,4 neliökilometriä ja asukasluku 496 (vuonna 2011).
Saarella on satama etelärannikon Pórton () kylässä. Sinne liikennöi säännöllisesti laivoja Korfun kaupungista ja Sidárista. Lisäksi saarelle pääsee esimerkiksi kalastusveneillä Korfun pohjoisrannikolta.
Ereikoússan nähtävyyksiä ovat esimerkiksi kirkot kellotorneineen sekä öljymyllyt, joissa valmistetaan yhä nykyisinkin oliiviöljyä perinteiseen tapaan. Saarella on myös majakka.
Ereikoússa on osa Jooniansaaria, ja se sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Korfun saaren pohjoisrannikolta. Hallinnollisesti Ereikoússa kuuluu Korfun kuntaan, Korfun alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen. Saaren korkein kohta on 120 metriä korkea Merovígli.
Saaren uimarannat sijaitsevat Pórtossa sekä Bragkínissa (). Pórton lisäksi saarella sijaitsevat myös Palaiokálivan, Toúrin, Nikolátikan, Déntran ja Fýkin asutuskeskukset.
Kreikkalaisen maantieteilijän Klaudios Ptolemaioksen ja roomalaisen kirjailijan Pliniuksen ajanlaskun alkuvaiheilta peräisin olevissa teksteissä saari mainitaan nimellä "Ericusa". Vanhoissa ulkomaalaisissa kartoissa saaresta käytetään myöskin nimeä "Marlena", joka tulee merta tarkoittavasta sanasta "mare".
Ereikoússan on sanottu autioituneen aikoinaan, mutta Paxóksen saarelta saapuneiden perheiden on kerrottu asuttaneen saaren uudelleen. Keskiaikaisten merikarttojen mukaan saari oli asutettu 1400-luvun loppuun tai 1500-luvun alkuun mennessä, sillä kartat mainitsivat esimerkiksi laivojen ankkurointipaikan ja kirkon.
Saari oli vuoden 2010 loppuun saakka itsenäinen kyläkunta (), mutta vuoden 2011 alusta lähtien se on ollut osa Korfun kuntaa. Saarella oli vuonna 1981 yhteensä 228 asukasta ja vuonna 1991 puolestaan 334.
Koripallo kesäolympialaisissa 2012
Koripallo oli vuoden 2012 kesäolympialaisissa ohjelmassa 18. kertaa olympialaisten historiassa. Alkusarjan ottelut pelattiin Basketball Arenalla ja pudotuspelit pelattiin North Greenwich Arenalla.
A-lohko
B-lohko
A-lohko
B-lohko
Jaatila (Somero)
Jaatila on kylä Somerolla Hämeen Härkätien (yhdystie 2810) varrella. Kylä on osa Someron keskustaajamaa, ja sen naapurikyliä ovat Pappila lännessä ja Joensuu sekä Ruunala idässä. Kylän ohi idässä, rajana Joensuun ja Ruunalan kyliä vastaan virtaa Someron Kirkkojärveen laskeva, kylästä nimensä saanut Jaatilanjoki.
Pääosa kylästä on 2000-luvulla taajama-aluetta, johon kuuluvat Jaatilan ja Rankkulan asuinalueet Hämeen Härkätien ja Jaatilantien varsilla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 889, mikä teki siitä väkiluvultaan Someron toiseksi suurimman kylän heti Joensuun jälkeen.
Jaatilan kylän historiallinen kylätontti on sijainnut Jaatilantien varressa olevalla mäellä. Hämeen Härkätien varressa, Jaatilanjoen rannassa on maisemallisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokas, Pikkupappilana tunnettu Someron entinen kappalaisenpappila Grankulla eli Rankkula, joka 2000-luvulla oli yksityisomistuksessa. Sitä vastapäätä tien pohjoispuolella Jaatilanjoen rannassa on vuonna 1956 avattu Someron museo, joka käsittää toistakymmentä eri puolilta Someroa ja lähipitäjiä kerättyä vanhaa talonpoikaisrakennusta.
Jaatilan Rankkulassa, Someron pikkupappilan entisillä mailla, on kaava-alueen teitä nimetty somerolaisten merkkihenkilöiden mukaan. Nimikkotiensä alueelle ovat 1900-luvun merkkihenkilöistä saaneet tangosäveltäjä Unto Mononen, laulaja Rauli Somerjoki, pedagogi ja esperantisti Joel Vilkki, kansanedustaja ja ministeri Aleksi Aaltonen sekä maanviljelijä, kansanedustaja ja päätoimittaja Lauri Sariola. Asuinalueen eteläosassa, Hämeen härkätien varressa tiennimiä on annettu Somerolla syntyneiden tai vaikuttaneiden kirkonmiesten mukaan. Näitä ovat herännäispappi ja virsirunoilija Abraham Achrenius, Someron kirkkoherra ja isonvihan aikana Turun väliaikaisen konsistorin esimiehenä toiminut Jacob Ritz sekä Someron kirkkoherroina 1900-luvulla toimineet A. E. Laaksi ja Sulo Tasanko.
Vyökolibri
Vyökolibri ("Leucochloris albicollis") on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Bolivian ja Paraguayn itäosat, Argentiinan pohjoisosan ja Brasilian kaakkoisosan, mahdollisesti myös Uruguayn pohjoisosan. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin São Paulosta vuonna 1818.
Castlevania: Legacy of Darkness
Castlevania: Legacy of Darkness on Konamin julkaisema ja KCE Koben kehittämä videopeli Nintendo 64 -konsolille. Se kuuluu Castlevania -pelisarjaan.
Peli on juonellisesti esiosa Konamin aiemmalle Nintendo 64:lle ilmestyneelle pelille, "Castlevania 64" -pelille, mutta se on pääasiassa sen päivitys. "Legacy of Darkness" korjaa paljon virheitä, joista "Castlevania 64" kärsi paljon, mm. kameraongelmasta, minkä korjaus tässä pelissä laski pelin vaikeutta huomattavasti. Myös peliympäristöä on hieman uudistettu ja hahmojen grafiikka paranneltu. Peli on tosin monien kolmiulotteisten Castlevanioiden tapaan jäänyt kovin vähälle huomiolle kaksiulotteisten keräten huomattavasti enemmän kannatusta.
Peli sijoittuu kahdeksan vuotta ennen "Castlevania 64":n tapahtumia. Tarinan päähenkilö on Cornell niminen ihmissusi, jonka matka käy kohti demonista Castlevaniaa.
Kaikki alkoi siitä, kun Cornell oli lähtenyt pitkälle matkalleen harjoitellakseen ihmissudeksi muuntumistaan. Vaikka ihmissusien esi-isät olivat aikoinaan muiden turvallisuuden vuoksi lukinneet pois ihmissusipuolensa, oli Cornell menetellyt toisin. Harjoitukset olivat tuottaneet tulosta, joten oli aika aloittaa pitkä kotimatka. Mutta kun Cornell oli palannut kotiin, oli kylä kuin hyökkäyksen jäljiltä. Talot olivat ilmiliekeissä ja kyläläiset surmattu.
Pahin järkytys oli, että Cornellin ainoa sukulainen, hänen sisarensa Ada, oli poissa. Cornell oli aikoinaan kuullut puhuttavat jossakin lähistöllä siintävästä tummasta linnasta, jonka omistaja on kautta aikain kauhistuttanut Transylvaniaa. Kun Cornell alkaa hyvällä jäljittämistaidoillaan seurata Adan verijälkiä, on Cornell täysin varma siitä, mistä hän voisi sisarensa löytää.
Yrsa Sigurðardóttir
Yrsa Sigurðardóttir (s. 1963) on islantilainen kirjailija. Hän on julkaissut viisi lasten- ja nuortenkirjaa vuosina 1998-2003, ja useita rikosromaaneita vuodesta 2005 alkaen. Hänen teoksiaan on käännetty useille kielille, ja lastenkirjat ovat saaneet Islantilaisen kirjapalkinnon. Yrsa on koulutukseltaan rakennusinsinööri ja työskentelee kirjailijan työnsä ohella edelleen insinöörinä.
Esikoistrilleri "Kolmas merkki" on käännetty 26 kielelle, myös suomeksi. Sen päähenkilö Thóra Gudmundsdóttir on juristi ja yksinhuoltajaäiti. Yrsa on kirjoittanut myös muita kirjoja, joissa on sama päähenkilö. Suomeksi on käännetty myös "Joka toiselle kuoppaa kaivaa" (Otava 2008).
Johanna Westman
Johanna Cecilia Westman (s. 11. elokuuta 1969) on ruotsalainen televisiojuontaja ja lastenkirjailija.
Westman aloitti televisiojuontajan uransa SVT:n musiikkiohjelmassa "Popitopp" vuonna 1992, minkä jälkeen hän on tehnyt Sveriges Televisionille useita lastenohjelmia. Näihin lukeutuvat "Ekens hemlighet", "Lördagsakuten", "Nu är det nu" ja "Rätt i rutan". Hän on osallistunut myös ohjelman "TV-huset" tekoon. Vuonna 2005 hän juonsi Melodifestivalenin kolmannen alkukarsinnan Skellefteåssa.
Westmanin kirjoittamia lastenkirjoja ovat muun muassa "Resor med Byron" ja "Jesus och jag". Vuonna 2000 hän teki ensimmäisen lapsille suunnatun kokkikirjansa, nimeltään "Första kokboken", jota seurasi pian useita muita, muun muassa "Första bakboken" 2001, "Första kokboken i världen" 2003, "Italienskt hemma hos Johanna" 2005, "Minsta kokboken" vuonna 2006 ja "Första och andra Mosboken" 2007. Hän on tehnyt myös reseptikirjan "Julgodis för små och stora sockerbagare" vuonna 2008.
Trine Bakke
Trine Bakke (s. 11. tammikuuta 1975 Trondheim) on norjalainen entinen alppihiihtäjä. Hän edusti seuratasolla trondheimiläisiä Byåsen IL:ää ja Sportsklubben Freidigiä.
Bakke kilpaili maailmancupissa vuosina 1994–2006. Hän sijoittui kolmen parhaan joukkoon kymmenen kertaa, joka kerralla pujottelussa.
Bakke osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Lillehammerissa 1994. Tuolloin hän oli suurpujottelussa yhdeksästoista, mutta hänet hylättiin pujottelussa. Bakke debytoi MM-kisoissa vuonna 1996, mutta keskeytti pujottelussa ensimmäisellä kierroksella. Hän oli seuraavana vuonna samassa lajissa kahdeksas. Bakke kilpaili pujottelussa myös Naganon olympialaisissa 1998, mutta keskeytti toisella kierroksella. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Bakke sai uransa ainoan arvokisamitalin, kun hän oli pronssilla pujottelussa Zali Steggallin ja Pernilla Wibergin jälkeen. Hän osallistui vielä vuoden 2002 olympialaisiin sekä MM-kisoihin vuosina 2003 ja 2005, mutta ei saanut sijoitusta yksissäkään kisoissa.
Rokkokolibri
Rokkokolibri ("Taphrospilus hypostictus"), myös "Leucippus hypostictus", on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji, mutta se luokitellaan joskus myös täpläkolibreihin. Sen esiintymisalue käsittää Ecuadorin ja Perun itäosat, Boliviasta Lounais-Brasilian Mato Grossoon, ja Luoteis-Argentiinan. John Gould kuvaili lajin holotyypin Ecuadorista vuonna 1862.
KNM Sleipner (1936)
KNM Sleipner oli Norjan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Sleipner-luokan hävittäjä, joka osallistui Norjan puolustukseen Saksan hyökättyä maahan huhtikuussa 1940. Alus valmistettiin Hortenin laivastontelakalla telakkanumerolla 120.
"Sleipner" kuului 2. meripuolustusalueen 2. hävittäjäviiriköön, jonka tehtävänä oli suojata Vestlandetin ja Trøndelagin rannikkoa. Saksalaisten hyökätessä Norjaan huhtikuussa 1940 se oli ankkurissa Hustadvikan lahdella valvomassa Britannian Kuninkaallisen laivaston miinakenttää, joka oli laskettu 7. huhtikuuta operaatio Wilfredin aikana. Alus sai määräyksen liittyä torpedoveneisiin "KNM Trygg" ja "KNM Sild" suojaamaan Romsdalsfjordenia mahdolliselta saksalaisten tunkeutumiselta.
2. meripuolustusalueen komentaja kontra-amiraali Tank-Nielsen määräsi 11. huhtikuuta aluksen päällikön Ullringin ottamaan komentoonsa improvisoidun Romsdalfjordin meripuolustusalueen, jonka "Tryggin" päällikkö Münster oli perustanut vuorokautta aiemmin. Ullringin laivasto-osasto koostui hänen omasta hävittäjästään, kahdesta mainitusta torpedoveneestä ja niiden sisaraluksesta "KNM Skreistä". Alueeseen kuului lisäksi Romsdalsfjordenin lentoryhmä, jossa oli yksi MF.11, yksi vallattu saksalainen Arado Ar 196 ja kaksi Britannian kuninkaallisen laivaston ilmavoimien Supermarine Walrusia. Lentokoneita käytettiin lähinnä tiedustelutoimintaan ja ne evakuoitiin 18. huhtikuuta Britteinsaarille.
Ullringin osasto valtasi Saksan laivaston troolarin "Thüringenin" sekä rahtialus "Ruhrortin" Stettevikassa. Miehistö oli tehnty "Ruhortin" käyttökelvottomaksi, ja Saksan ilmavoimien syöksypommittajat tuhosivat sen satamaan. Troolari aseistettiin ilmatorjuntakonekiväärein ja se asetettiin vartioalukseksi Moldeen, missä sen oma miehistö lopulta toukokuussa upotti.
"Sleipner" vastaanotti 24. huhtikuuta Åndalsnesissä kenraali Bernard Pagetin, jonka se kuljetti maihin. Alus suojasi tämän jälkeen Molden maihinnousua ja joutui useaan otteeseen Saksan ilmavoimien maaliksi. Alus onnistui tuhoamaan ainakin kaksi hyökkääjistä. Alus lähti 25. huhtikuuta Lerwickiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Alus lähti seuraavana päivänä edelleen Scapa Flow'hun, mistä se jatkoi Tyneen telakalle. Alus siirrettiin Rosythiin saksalaisten miinoittaessa Tynen aluetta.
Alus palasi telakalta 17. kesäkuuta, minkä jälkeen se suojasi Britannian Kuninkaallisen laivaston alaisuudessa Britteinsaarten itärannikon saattueita. Alus suojasi sodan aikana kaikkiaan 156 saattuetta ennen kuin se poistettiin palveluksesta 10. maaliskuuta 1944.
Sodan päätyttyä alus palasi 10. toukokuuta Norjaan, jossa se siirrettiin reserviin. Alus muutettiin 1948 fregatiksi palaten palvelukseen, kunnes se romutettiin 1959.
Lumilakkikolibri
Lumilakkikolibri ("Microchera albocoronata") on keskiamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Hondurasin eteäosista Nicaraguaan, Costa Ricaan ja Panamaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. George Newbold Lawrence kuvaili lajin holotyypin Panaman Belénistä vuonna 1855.
Haaruristi
Haaruristi on heraldinen airutkuvio, joka muodoltaan muistuttaa Y-kirjainta. Tyypillisesti haaruristin leveys on noin kolmasosa tai pienempi koko kilven leveydestä.
Haaruristi yltää aina kilven reunoihin saakka; jos näin ei ole, haaruristiä kutsutaan irtonaiseksi. Suunnassaan 180 astetta kääntynyttä haaruristiä kutsutaan kaateiseksi.
Ruskolakkikolibri
Ruskolakkikolibri ("Anthocephala floriceps") on Kolumbian kotoperäinen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue käsittää Santa Martan vuoriston ja Magdalena Valleyn Andien itärinteeltä. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Sierra de Santa Martalta vuonna 1854.
Granaattikurkkukolibri
Granaattikurkkukolibri ("Lamprolaima rhami") on keskiamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Meksikon keski- ja eteläosista Guatemalaan, El Salvadoriin ja Hondurasiin. René Primevère Lesson kuvaili lajin holotyypin Meksikosta vuonna 1838.