hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Stardust (videopeli)
Stardust on suomalaisen Bloodhouse-pelitalon kehittämä shoot 'em up -videopeli, joka julkaistiin Amigalle vuonna 1993. Peli on "Asteroids"-klooni moderneilla muutoksilla, joita ovat muun muassa power-up-voimat, aluksen käyttämät suojakilvet, teknomusiikkiraita ja värien elävä käyttö.
Pelin tavoitteena on pelastaa Voi Levi -niminen prinsessa ilkeältä professori Schaumundilta. Lopputaistelu sijoittuu Imatra-nimiselle planeetalle. Kuuden ylhäältä päin kuvatun taistelukentän jälkeen pelikulma siirtyy aluksen taakse, jolloin alus siirtyy 3D-poimuajoon.
Pelin ohjelmoija Harri Tikkanen aloitti pelin kehittämisen vuonna 1992 harrastusprojektina yhden grafiikkarutiinin ympäriltä. Ennen julkaisua pelin koodia kirjoitettiin paljon uudelleen, ja ainoastaan esirenderöity grafiikka on jäljellä ensimmäisestä pelattavasta versiosta.
Peli käännettiin myös PC:lle, mutta ei alkuperäisten ohjelmoijien toimesta. Pelin vuonna 1995 ilmestynyt Atari ST -käännös oli poikkeuksellinen julkaisu sikäli, että se tehtiin myöhemmän STe-tietokonemallin ominaisuudet hyödyntäen.
Paranneltu jatko-osa "Super Stardust" julkaistiin kolme vuotta myöhemmin Amiga CD32:lle ja PC:lle. Huhtikuussa 2007 Sony Computer Entertainment julkaisi "Super Stardust HD:n" ladattavana pelinä Playstation Networkissa.
Amiga Format -lehti antoi pelin uudelleenjulkaisulle pisteiksi 88%.
The One -lehti antoi pelille pisteiksi 91%.
Kuuminainen
Kuuminainen () on samannimisellä niemellä noin 15 kilometriä Porin keskustan länsipuolella sijaitseva kylä. Aikaisemmin Porin maalaiskuntaan kuuluneen alueen asutus muodostuu lähinnä vapaa-ajan asunnoista. Vakituisia asukkaita Kuuminaisissa on noin 75 (2008), mutta kesäaikaan väkiluku kasvaa 400–500 henkeen.
Kuuminaistenniemi on noin seitsemän kilometriä pitkä ja leveimmillään 2,5 kilometriä leveä niemi, joka erottaa toisistaan Preiviikin- ja Viasvedenlahdet. Sen pohjoispuolinen Preiviikinlahti on arvokas lintuvesi, joka kuuluu kokonaan Natura 2000 -vyöhykkeeseen ja myös Kuuminaistenniemellä on Natura-alueita, jotka käsittävät rantaniittyjä, maankohoamismetsää, umpeenkasvavia lahtia sekä letto- ja perinnebiotooppeja.
Kuuminaisten ruotsinkielinen nimi "Kumnäs" on samaa alkuperää kuin Kokemäen ruotsinkielinen nimi "Kumo", jonka taustalla on ilmeisesti vanha merkkitulta tarkoittava sana. Kuuminainen sijaitsi Kokemäenjoelle johtavan laivaväylän varrella ja merkkitulta on niemen kärjessä poltettu jo mahdollisesti rautakaudelta tai viimeistään keskiajalta lähtien. Ruotsalaisen historioitsijan Olaus Magnuksen vuonna 1539 julkaisemaan Pohjoismaiden karttakirjaan "Carta marina" on merkitty viisi merkkitulien paikkaa, joista yksi sijaitsee Kuuminaisten paikkeilla. 1500-luvulta lähtien suuri osa alueen väestöstä oli ruotsinkielisiä uudisasukkaita, mikä on myös jättänyt jälkensä Kuuminaisten paikannimistöön.
Kuuminaisten kesäasutus puolestaan sai alkunsa 1800–1900-lukujen vaihteessa, jolloin Porin varakkaat porvarit rakensivat alueelle huviloitaan. Tunnetuin heistä oli vuorineuvos Fritz Arthur Jusélius. Useita huviloita on säilynyt nykypäivään saakka, ja monet niistä ovat suojelukohteita. Kuuminaistenniemen kärjen pohjoispuolella makaa vuonna 1921 rajussa syysmyrskyssä uponneen kunnari Ingeborgin hylky. Landskronasta matkaan lähtenyt alus yritti suojaan Reposaaren satamaan, mutta ajoi karille Svartgrundin saaren tuntumassa ja upposi myöhemmin pahoin vaurioituneena.
Steven S. DeKnight
Steven S. DeKnight on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja. Hän aloitti uransa Joss Whedonin tuotantoyhtiön Mutant Enemy Productionsin käsikirjoittajana ja työskenteli Whedonin televisiosarjoissa "Buffy, vampyyrintappaja" (1997–2003), "Angel" (1999–2004) ja "Dollhouse" (2009–2010). Lisäksi hän on työskennellyt muun muassa televisiosarjassa "Smallville" (2001–2011). DeKnight on luonut televisiosarjat "" (2010–2013) ja "" (2011).
DeKnight otti Drew Goddardin paikan showrunnerina Netflixin supersankarisarjan "Daredevil" ensimmäisellä tuotantokaudella ja ohjasi sekä käsikirjoitti sarjan ensimmäisen tuotantokauden päätösjakson ”Daredevil”.
Sarkkinen
Sarkkinen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Tyttökoulu
Tyttökoulu on tytöille tarkoitettu yleissivistävä koulu. Tyttökouluja alettiin perustaa 1700-luvulla valistusaatteen vaikutuksesta erityisesti Euroopan saksankielisellä alueella. Kouluissa kasvatettiin naisia, jotka osaisivat vieraita kieliä ja pystyisivät musisoimaan. Tyttökoulujen opetussuunnitelma poikkesi aluksi selvästi poikakouluista, mutta muuttui poikakoulujen suuntaan. 1900-luvulla opetuksen sisältö alkoi olla suunnilleen samanlainen.
Tyttökouluja on nykyisinkin olemassa eri puolilla maailmaa ja tyttöjen opettamisessa omina opetusryhminään on omat hyvät puolensa. Amerikkalaista tyttökoulua tutkinut ruotsalaistutkija katsoo, että tyttöjen turvallisuuden ja vapauden tunne sekä itseluottamus lisääntyvät, kun läsnä ei ole poikia.
Suomen ensimmäinen tyttökoulu oli Fruntimmersskolan i Viborg (alk. "Töchterschule zu Wiburg" eli Viipurin saksalainen tyttökoulu), joka toimi Venäjän keisarikuntaan kuuluneessa Viipurissa vuosina 1788–1937. Se perustettiin ensin tyttöluokaksi Viipurin saksalaiseen kouluun ja erotettiin siitä omaksi koulukseen vuonna 1805. Tyttökoulujen perustamisen mahdollisti vuonna 1804 Venäjällä annettu uusi koulujärjestys. Vuonna 1841 Töchterschule muutettiin keisarillisella asetuksella ruotsinkieliseksi tyttökouluksi. Viipurissa toimi 1800-luvulla kaikkiaan kolme saksalaista tyttökoulua.
Saksan käyttö opetuskielenä johtui siitä, että Venäjään kuuluneen Vanhan Suomen alueella virkakielenä oli Baltian tapaan saksa. Vuodesta 1780 lähtien Venäjän keisarikunnan hallinnassa olleiden Itämeren kaupunkien koulut toimivat Pietarin saksalaisen kouluhallinnon alaisuudessa. Vastaavia saksankielisiä kouluja toimi samaan aikaan myös Haminassa, Käkisalmessa ja Savonlinnassa. Lähinnä porvariston tarpeita varten perustetut koulut seurasivat Keski-Euroopan viimeisimpiä kasvatusvirtauksia. Ne olivat aluksi maksuttomia ja muista kouluista poiketen avoimia kaikille sosiaaliluokille.
Helsinkiin perustettiin vuonna 1835 yksityinen ruotsinkielinen tyttökoulu. Sen perustaja oli Odert Gripenberg. Vuoden 1843 koulujärjestykseen otettiin oppikoulujen yhteyteen maininta myös tyttökouluista, ja sen vaikutuksesta syntyi "fruntimmersskola"-nimellä kulkeneet valtion tyttökoulut Helsinkiin ja Turkuun. Myös yksityisiä tyttökouluja syntyi, varsinkin vuoden 1856 koulujärjestyksen tultua voimaan. Säädöksissä korostettiin, että tyttökoulut olivat säätyläisperheiden tytöille tarkoitettuja. Ensimmäinen suomenkielinen tyttökoulu saatiin 1864, kun Jyväskylän tyttökoulu perustettiin yksityisenä kouluna..
Tyttökoulujen tavoitteet laajenivat 1900-luvulla niin, että ne pyrkivät tarjoamaan naisille väylän yliopisto-opintoihin ja eri ammatteihin. Tämän vuoksi niihin usein lisättiin lukioluokat. Tyttökoulujen opetussuunnitelma vastasi yhä enemmän poikakoulujen opetussuunnitelmaa. Monissa tyttökouluissa keskikouluvaihe oli kuusivuotinen (pojilla viisivuotinen), koska tyttöjen keskikouluopetus sisälsi enemmän käytännön aineita. Suurin osa Suomen tyttökouluista lopetettiin 1970-luvulla peruskouluun siirtymisen yhteydessä, sillä peruskouluaate rakentui yhteiskouluajatukselle.
Kortekangas
Kortekangas on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Pariisi–Roubaix 2015
Pariisi–Roubaix 2015 oli järjestyksessään 113. maantiepyöräilyn Pariisi–Roubaix-kilpailu. Se käytiin 253 kilometrin reitillä Compiègne–Roubaix 12. huhtikuuta 2015.
John Degenkolb voitti kilpailun oltuaan Roubaix'n velodromilla paras seitsemän ajajan loppukirissä. Hän oli tavoittanut irtiotossa olleet Greg Van Avermaetin ja Yves Lampaertin muutama kilometri ennen maalia. Kärkiryhmään tulivat mukaan vielä Zdeněk Štybar, Lars Boom, Martin Elmiger ja Jens Keukeleire. Etixx-Quick Step -tallin Lampaert yritti velodromilla vetää joukkuetoveriaan Štybaria voittoon, mutta Degenkolb ohitti hänet viimeisessä kaarteessa. Štybar sijoittui toiseksi ja Van Avermaet kolmanneksi.
Kilpailussa nähtiin vaaratilanne, kun suuri osa pääjoukosta ylitti tasoristeyksen, vaikka puomit olivat laskeutuneet lähestyvän junan vuoksi. Kilpailunjohtaja Thierry Gouvenou ilmoitti, ettei ajajia rangaista tilanteesta, vaikka UCI:n sääntöjen mukaan heidät olisi pitänyt hylätä.
Lähde: Le Tour de France
Kilpailussa ajettiin seuraavat 27 mukulakiviosuutta.
Kilpailussa olivat mukana seuraavat 25 joukkuetta:
Darcy Tucker
Darcy Tucker (s. 15. maaliskuuta 1975) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän pelasi oikeana laitahyökkääjänä useita kausia NHL:ssä.
Changzhou
Changzhou (, pinyin: Chángzhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Jangtsejoen suiston alueella Jiangsun maakunnassa. Se on kasvanut kiinni yhtenäiseen Shanghai-Suzhou-Wuxin taajama-alueeseen.
Changzhou on yksi Jiangsun 12 prefektuuritason kaupungista. Sen pinta-ala on 4 384 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä oli 4,6 miljoonaa asukasta.
Changzhoun lempinimi tarkoittaa "lohikäärmekaupunkia". Sen historia ulottuu 2500 vuoden taakse. 1920-luvulta alkaen sinne kertyi puuvillateollisuutta ja siitä tuli yksi Kiinan tekstiiliteollisuuden keskittymistä.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan 6 osaan seuraavasti:
Sticky Fingers (yhtye)
Sticky Fingers oli hyvinkääläinen (Glam punk) yhtye, joka toimi vuosina 1982-1985. Yhtye ehti levyttää uransa aikana kaksi singleä ja yhden lp:n Poko Rekordsille.
Sticky Fingers sai alkunsa 1982 kesällä, kun paikallinen punk-bändi Vandaalit, jossa "Klide" ja Ari tuolloin soittivat, alkoi olla tiensä päässä (palatakseen myöhemmin takaisin). Samaan aikaan myös veljesten "Timppa & Jarkka" "Firekids" -kokoonpano alkoi vedellä viimeisiä henkosiaan juuri äänitetystä "Johnny´s Fox" singlestä huolimatta. Näin oli tullut aika Kliden ja Jarkan jo 1970-luvun alussa suunnittelemalle yhteiselle Glam-henkiselle rock-bändille. Yhtye valitsi itselleen nimen Rolling Stonesin "Sticky Fingers" levyn mukaan (Arin ehdotuksesta). Tyylillisiä ja musiikillisia esikuvia bändille olivat mm. Slade, Sweet sekä Ramones. Ennen Sticky Fingersin perustamista (1981-1882) "Timppa ja Jarkka" ehtivät kokeilla hetken aikaa yhteistä bändi viritystä Vandaali-solisti Vesa Häklin kanssa nimellä "Gunga Din". Tässä lyhytaikaisessa kokeilussa oli jo rummuissa tuleva Sticky Fingers-mies Ari Haapalainen.
Vandaalit-yhteyksien kautta tutuksi tullut Poko Rekordsin Epe Helenius oli kiinnostunut julkaisemaan myös Sticky Fingersin tuotantoa ja yhtye levyttikin Pokolle kaksi singleä ja yhden albumin. Albumin "Fight for Fun" sekä singlen "Christine / Lipstick Love" tuottajana toimi Popedasta ja Sensuuri-yhtyeestä tuttu Costello Hautamäki
Ensimmäisen singlensä "Memories / Beerhunter´s Time" bändi tuotti yhdessä Mika Sundqvistin kanssa, joka myös toimi singlen äänittäjänä. Kaikki Sticky Fingers levytykset on äänitetty MSL-studiossa Lempäälässä. Ainoa cover kappale näillä levyillä on Fight for Fun Lp:llä oleva "Funny Funny" (Nicky Chinn - Mike Chapman). Sweet julkaisi originaali versionsa 1971.
Sticky Fingers on esiintynyt hajoamisensa jälkeen ainoastaan yhden kerran yhdessä. Tämä ainoa kerta tapahtui Hyvinkäällä kitaristi Klide Pelkosen 50v. syntymäpäivillä 2011.
21.3.2015 MTV3:n "Pop´n´Roll" -ohjelma käsitteli yhtenä aiheenaan Sticky Fingersin ""Fight For Fun"" -levyn kantta.
Sticky Fingers esiintyi 32 vuoden tauon jälkeen ensimmäistä kertaa julkisesti yhdessä 14.10.2017 Hyvinkää-salissa järjestetyissä kahdessa erillisessä "Hyvinkää All Stars" konsertissa. Yhtye esitti konserteissa kaksi omaa kappalettaan: Bad Boys Make Noize, sekä Lipstick Love. Bändin alkuperäisjäsenistä oli mukana Timo Ahonen, Jari Ahonen, sekä Jari Pelkonen. Ari Haapalaista tuurasi rummuissa Käsityöläiset bändistäkin tuttu Niko Berg.Recorded at MSL-studios 2.-5.July 1984 -
Produced by Costello Jones -
Photo: Jokke Järvinen -
Tolonen (piano - Midnight Angel)
Recorded at MSL-studios 25,26. July 1983 -
Cover arr: J.K. Juntunen / Mansisto
Recorded at MSL-studios 26. March 1984 -
Produced by Costello Jones (Hautamäki) -
Cover art by Jon Jobson (J.K. Juntunen) - 
Modelling by Nana Softice
Kalevi Numminen (vuorineuvos)
Teuvo Kalevi Numminen (26. maaliskuuta 1932 Eurajoki – 29. maaliskuuta 2015 Espoo) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos. Hän sai tekniikan tohtori h.c. arvon.
Numminen valmistui ylioppilaaksi 1951 ja diplomi-insinööriksi 1957 (TKK). Hän toimi Imatran Voima Oy:n suunnittelijana 1957–1970, sen Loviisan atomivoimalaitoksen projektipäällikkönä 1971–1976 ja siirtyi johtokunnan jäseneksi 1976. Hallituksen jäsen hän oli vuodesta 1975, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1982, pääjohtaja 1993–1997. Hän oli valvontavastuussa strategisesta suunnittelusta, liiketoiminnan kehityksestä ja johdon kehityksestä sekä sisäisestä tarkastuksesta. Hän oli myös IVO International Oy:n hallituksen puheenjohtaja.
Hän oli Teknillisen korkeakoulun voimalaitosopin assistentti ja vt. professori 1957–1969. Luottamustehtävissä hän oli muun muassa Suomen säätöteknillisen seuran puheenjohtaja 1963–1967.
Anda po-kyi
Anda po-kyi on bhutanilainen paimenkoirarotu. Bhutanissa rotua on käytetty karjan paimentamiseen. Se on myös varoittanut paimenia karjaa uhkaavista villieläimistä. Sen nimi ”Anda-po kyi” tarkoittaakin paimentavaa koiraa.
Karvapeite on kauttaaltaan runsasta ja laadultaan karheaa. Yleisimmät värit ovat ruskea ja musta, mutta myös harmaita yksilöitä esiintyy. Yleisrakenteeltaan koira on sopusuhtainen, hieman korkeuttaan pidempi. Urosten säkäkorkeus on 50–55 cm ja narttujen 45–50 cm.
Anda-po kyin luonne määritellään uskolliseksi, tottelevaiseksi ja oppivaiseksi. Sen paimennusvietti on vahva ja tarvittaessa se ilmoittaa myös vieraista haukkuen. Arkuus ja aggressiivisuus eivät kuulu rodun toivottaviin ominaisuuksiin, mutta joillakin yksilöillä esiintyy kohtuutonta puolustushalukkuutta. Anda-po kyin koulutuksen on siksi oltava määrätietoista ja sille on selkeästi osoitettava, kuka on laumanjohtaja.
Anda po-kyitä muistuttavia koirarotuja on esiintynyt Kiinan lähialueilla jo kauan, mutta sen varhainen historia ei ole tiedossa. Rotu uskotaan kehitetyn paimentamaan ja suojaamaan karjaa vuoristoisissa olosuhteissa. Se on sukua tiibetinterrierille, Apso do-kyille ja Lhasa Apsolle
Aasiassa rotua käytetään edelleen paimenkoirana. Sen ominaisuudet ja monipuolisuus ovat kuitenkin taanneet rodulle tulevaisuuden myös laajemmalla alueella. Rotu kasvattaa suosiotaan Euroopassa etenkin seura- ja harrastuskoirana.
Markku Nenonen
Markku Tapani Nenonen (s. 6. joulukuuta 1960 Helsinki) on suomalainen tanssija, koreografi, näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hänet tunnetaan erityisesti musiikkiteatterin freelance-ammattilaisena.
Uransa alussa Nenosella oli kiinnitys tanssijana Helsingin Kaupunginteatterissa pari vuotta, kunnes hänet hyväksyttiin Carolyn Carlsonin tanssiryhmään Pariisiin, jossa Nenonen asui kolme vuotta. Tanssijana Nenonen on ollut mukana muun muassa teoksissa "Peter Pan" (HKT 1984), "Kalevala" (HKT 1985) ja "Cats" (HKT 1986) sekä "Dark" ja "Steppe" (Carolyn Carlson, 1980-luvun loppu)..
Kesällä 2007 Nenonen esitti toista pääosaa (Albin/Zaza) Heinolan kesäteatterin suomenkielisenä kantaesityksenä toteuttamassa musikaalifarssissa "Lainahöyhenissä" ("La Cage aux folles"). Seuraavana kesänä hän esiintyi Heinolassa musikaalissa "Housut pois" ("The Full Monty") Malcolmin roolissa. Molemmat tuotannot ohjasi Tiina Brännare. Vuonna 2007 Nenonen teki myös koreografian Mel Brooksin musiikkikomediaan "The Producers", jonka ohjasi Helsingin Kaupunginteatteriin Neil Hardwick.
Vuonna 2012 Nenonen suomensi, ohjasi, lavasti ja puvusti Tampereen Työväen Teatterin Kellariteatteriin puhenäytelmän "Rakkauden vaatekaappi" ("Love, Loss And What I Wore") ja teki samana syksynä samaan teatteriin ensimmäisen operettiohjauksensa "Kreivitär Mariza". Aiemmin hän on tehnyt koreografiat TTT:n "Amadeukseen", "Tuhkimoon" ja lastennäytelmään "Heinähattu ja Vilttitossu".
Vuonna 2014 Markku Nenonen ohjasi Helsingin Kaupunginteatteriin musikaalin "Miten menestyä vaivatta liike-elämässä". Syksyllä 2015 sai kantaesityksenä hänen ohjauksensa Elton Johnin ja Lee Hallin menestysmusikaalista "Billy Elliot".
Nenosen muita ohjauksia ovat olleet "Rocky Horror Show" (myös koreografia, Åbo Svenska Teater 2002), "Tell Me On A Sunday" (ÅST 2007), "Cabaret" (Joensuun Kaupunginteatteri 2010), "I Love You, You’re Perfect, Now Change" (ÅST 2004), "Urinetown" (myös koreografia, ÅST 2006) ja "Next To Normal" (myös koreografia ja pukusuunnittelu, HKT 2010).
Koreografina Nenonen on työskennellyt muun muassa produktioissa "Rose" (HKT 1992), "Mambo Kings" (HKT 1995), "Flyin’ Jay" (Turun kaupunginteatteri 1995), "Crazy For You" (Kuopion kaupunginteatteri 2001), "Sadan vuoden yksinäisyys" (Turun kaupunginteatteri 2002) ja "Evita" (HKT 2006) sekä monissa Komediateatteri Arenan esityksissä, joita hän on myös ohjannut.
Näyttelijänä hänet on nähty teoksissa "Chicago" (HKT 1983), "Sweet Charity" (Nickie, Turun kt 1999), "Cabaret" (seremoniamestari, HKT 2000), "Aladdin" (Jafar, Aleksanterin teatteri 2012) sekä Paulin roolissa tv-sarjassa "Kuumia aaltoja" (MTV3 2003). Lisäksi hän on tehnyt omia koreografioita mm. "Romantikuu, Pastellaria" ja "Tango" sekä esiintynyt Superdames-ryhmässä drag-roolissa nimeltä Raffaella Della Rosa.
Zhongshan
Zhongshan (, pinyin: Zhōngshān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan eteläosassa Helmijoen suistossa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 70 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista etelään. Kaupungin väkiluku on 3,12 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 1 785 neliökilometriä. Se on tiheästi asutun, vauraan alueen liiketoiminnan keskus hyvien liikenneyhteyksien varrella: sen läpi kulkee valtatie Macaosta Kantoniin ja vesireitit yhdistävät sen eri puolille suistoaluetta.
Aiemmin kaupunki on tunnettu nimellä "Xiangshan", suomeksi "tuoksuva mäki". Zhongshan on yksi harvinaisia paikkoja, jotka ovat nimetty henkilöiden nimien mukaan. Se on nimetty Sun Yat-senin mukaan. Sun Yat-sen oli Kiinan tasavallan ensimmäinen presidentti, tunnettu myös nimellä Sun Zhongshan. Hän oli syntynyt Xiangshanin piirikunnan Cuihengin kylässä. Vuonna 1925 Sunin kuoleman jälkeen piirikunta sai nimensä Sun Zhongshanin mukaan.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Foshanin ja Kantonin, etelässä Zhuhain, sekä lännessä Jiangmenin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä ja etelässä naapurina on myös Etelä-Kiinan meri.
Paikallistasolla kaupungilla ei ole varsinaista piirikuntatason jakoa, vaan se jakautuu suoraan 6 alipiiriin ja 18 suurkuntaan. Hallintokeskus sijaitsee Dongqun alipiirissä.
Sallila Energia
Sallila Energia Oy (alkujaan "Sallilan Sähkölaitos Osakeyhtiö") on vuonna 1914 perustettu, kolmesta yhtiöstä koostuva energiayhtiöiden konserni, joka toimii Lounais-Suomessa. Yhtiön pääpaikka on Alastarolla, joka kuuluu Loimaan kaupunkiin. Sallila Energia Oy omistaa yhdessä Haminan Energia Oy:n, Keravan Energia Oy:n, Kokemäen Sähkö Oy:n, KSS Energia Oy:n, Köyliön-Säkylän Sähkö Oy:n, Nivos Energia Oy:n, Nurmijärven Sähkö Oy:n, Paneliankosken Voima Oy:n, Porvoon Energia Oy:n, Vatajankosken Sähkö Oy:n ja VSV-Energiapalvelu Oy:n kanssa Suomen Voima Oy:n, joka on yksi kahdeksastatoista suomalaisittain Fennovoimaa omistavan Voimaosakeyhtiö SF:n osakkaasta.
Emoyhtiö Sallila Energia Oy omistaa sataprosenttisesti kaksi tytäryhtiötä Sallila Sähköasennus Oy:n ja Sallila Sähkönsiirto Oy:n. Konsernin liikevaihto vuonna 2014 oli 29,6 milj. € ja liikevoitto 5,1 milj. €.
Yhtiön nimi juontaa juurensa Loimijoessa sijaitsevaan Sallilankoskeen ja siihen vuonna 1911 rakennettuun Sallilan voimalaitokseen. Entisen Vampulan kunnan kirkonkylän nimi on Sallila. Yhtiön toinen voimalaitos 2000-luvulla on vuonna 1955 valmistunut Vuolteen voimalaitos Alastarolla. Myös Vesikosken voimalaitos Loimaalla oli 1980-luvun lopulta alkaen Sallilan sähkölaitoksen omistuksessa mutta myytiin pois vuonna 1999.
Zhaotongin maanjäristys 1974
Zhaotongin maanjäristys oli 10. toukokuuta 1974 Kiinan Yunnanin maakunnassa sattunut maanjäristys, jonka episentrumi sijaitsi Zhaotongin prefektuurissa.
Järistys vaikutti noin 400000 neliökilometrin suuruiseen alueeseen.
Benishangul-Gumuz
Benishangul-Gumuz on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Asosa. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 50 699 neliökilometriä ja asukasluku 0,98 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan.
Eurovision laulukilpailu 2016
Eurovision laulukilpailu 2016 oli järjestyksessään 61. Eurovision laulukilpailu. Se järjestettiin Tukholman Globenissa, Ruotsissa Måns Zelmerlöwin voitettua vuoden 2015 kilpailun kappaleellaan ”Heroes”. Kilpailun semifinaalit järjestettiin 10. ja 12. toukokuuta sekä finaali 14. toukokuuta 2016. Eurovision laulukilpailun 2016 voitti Ukrainan Jamala kappaleellaan ”1944”.
Australia osoitti kiinnostusta osallistua tämänkin vuoden kilpailuun, mutta asiasta ei ollut aluksi varmuutta, koska alkuperäisen suunnitelman mukaan Australian osallistuminen olisi kertaluontoinen vuoden 2015 kilpailuun. EBU vahvisti kuitenkin marraskuussa 2015, että Australia palaa Euroviisuihin vuonna 2016. Poiketen vuoden 2015 käytännöstä Australia joutui kisaamaan finaalipaikasta semifinaalin kautta. Euroviisut järjestettiin Ruotsissa viimeksi vain kolme vuotta sitten, jolloin Malmö isännöi vuoden 2013 kisoja. Tämä on kolmas kerta, kun Ruotsi isännöi kisaa 2000-luvulla, ja lyhyin väli samassa maassa pidettyjen viisujen välillä sitten Irlannin vuosina 1995 ja 1997 järjestämien Euroviisujen. Vuoden 2013 juontaja Petra Mede juonsi myös vuoden 2016 kilpailun, tällä kertaa yhdessä Zelmerlöwin kanssa.
Laulukilpailu televisioitiin ensimmäistä kertaa sen historiassa myös Yhdysvaltoihin, kun Logo TV välitti kilpailun finaalin.
Viisi suurinta rahoittajamaata Ranska, Saksa, Italia, Espanja ja Iso-Britannia sekä isäntämaa Ruotsi esiintyivät niissä semifinaaleissa, joissa äänestivät. Maat pääsivät silti edelleen suoraan finaaliin.
Kilpailun pisteiden laskutapaa myös muutettiin. Aiempina vuosina kukin maa oli antanut puhelinäänestyksen ja tuomaristojen yhdistetylle kymmenelle parhaalle esitykselle 12, 10 ja 8–1 pistettä, mutta nyt tuloksiin laskettiin kummatkin pisteet erikseen. Myös finaalin tulosjulkistusta muutettiin; ensin kaikkien maiden pisteidenantajat ilmoittivat omien tuomaristojensa antamat pisteet, jonka jälkeen lopuksi kerrottiin puhelinäänestyksen yhteenlasketut pisteet alkaen vähiten puhelinääniä saaneesta maasta.
Espanja, Ranska ja Ruotsi äänestivät ja esiintyivät tässä semifinaalissa.
Saksa, Iso-Britannia ja Italia äänestivät ja esiintyivät tässä semifinaalissa.
Gambela
Gambela on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Gambela. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 29 783 neliökilometriä ja asukasluku 0,39 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan.
Real Friends
Real Friends on yhdysvaltalainen vuoden 2007 tammikuussa perustettu pop-punkyhtye Tinley Parkista, Illinoisista. Yhtye on julkaissut neljä EP:tä ja yhden studioalbumin. Tällä hetkellä yhtyeen levy-yhtiönä toimii Fearless Records.
Kyle Fasel ja Dave Knox perustivat yhtyeen vuonna 2008. Dan Lambton liittyi pian yhtyeen solistiksi ja Eric Haines kitaristiksi. Brian Blake luki Twitteristä, että yhtye haki rumpalia ja otti yhteyttä. Loppuvuonna 2013 yhtye ilmoitti levytyssopimuksestaan Fearless Recordsin kanssa ja suunnitelmistaan julkaista studioalbumi seuraavana vuonna. Real Friends julkaisi ensimmäisen studio albuminsa, mikä kantoi nimeä "Maybe This Place Is The Same And We're Just Changing", 22. heinäkuuta 2014. Albumi debytoi Billboard 200 - listalla järjestysnumerolla 24.
YeDebub Biheroch Bihereseboch na Hizboch Kilil
YeDebub Biheroch Bihereseboch na Hizboch Kilil (, ) on yksi Etiopian yhdeksästä etnisin perustein muodostetusta osavaltiosta. Sen pääkaupunki on Awasa. Vuoden 2012 heinäkuun virallisen tilaston mukaan osavaltion pinta-ala on 105 887 neliökilometriä ja asukasluku noin 17,4 miljoonaa. Väkiluku on arvio, joka perustuu vuonna 2007 tehtyyn väestönlaskentaan.
Nathalie Emmanuel
Nathalie Joanne Emmanuel (s. 2. maaliskuuta 1989 Southend-on-Sea, Essex, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan Daenerys Targaryenin tulkkina ja neuvonantajana Missandeina televisiosarjassa "Game of Thrones" sekä Ramsey-hakkerina elokuvassa "Fast & Furious 7" (2015).
Emmanuelin äiti on kotoisin Dominicalta, isä on juuriltaan puoliksi englantilainen ja puoliksi Saint Lucialta. Emmanuel kasvoi Essexissä ja harrasti jo lapsena teatteria, laulamista ja tanssia. Kymmenvuotiaana hän esiintyi nuorena Nalana West Endin "Leijonakuningas"-musikaalissa.
Vuosina 2006–2010 Emmanuel esiintyi brittiläisessä "Hollyoaks"-saippuasarjassa Sasha Valentinen roolissa.
Emmanuel on esiintynyt HBO:n menestyssarjassa "Game of Thrones" keväällä 2013 esitetyltä kolmannelta tuotantokaudelta lähtien. Vuonna 2015 Emmanuel esiintyi ensimmäisessä suuremmassa roolissaan valkokankaalla toimintaelokuvassa "Fast & Furious 7". Hänellä on rooli myös elokuvassa "Labyrintti – Aavikkokokeet".
Jyrki Kallio
Jyrki Tapani Kallio (s. 1965) on Ulkopoliittisen instituutin tutkija, Kiinan tuntija ja kiinankielisen kirjallisuuden suomentaja. Hän on työskennellyt ulkoministeriössä lähetystöneuvoksena ja sitä ennen 1996–1999 lähetystösihteerinä Pekingissä. Kallio valtiotieteen maisteri ja filosofian tohtori. Hänen erikoisalansa ovat Kiinan poliittinen kulttuuri, Kiinan ulkopolitiikka, Itä-Aasian alueelliset kysymykset, Kiinan yhteiskunta, perinteiset kiinalaiset oppisuunnat. Hän on ollut vuodesta 2017 alkaen Suomi-Kiina-Seuran puheenjohtaja.
Kalliolle myönnettiin vuonna 2015 J. A. Hollon palkinto suomennoksesta "Mestari Kongin keskustelut – kungfutselaisuuden ydinolemus" ja Joel Toivolan satavuotisjuhlapalkinto. Hänelle on myönnetty Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki
Botkinin tipat
Botkinin tipat olivat suomalaisissa apteekeissa aikoinaan myyty lääkevalmiste jota käytettiin erityisesti flunssan ja vatsakipujen hoitamiseen. Tipat olivat saaneet nimensä Venäjän keisarien Aleksanteri II:n ja Aleksanteri III:n henkilääkärinä toimineen Sergei Botkinin (1832-1889) mukaan.
Karkauslammi
Karkauslammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Liesjärvellä oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 5,7 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 230 metriä. Siihen laskee kolme suo-ojaa. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 80 metriä pitkä oja Liesjärven Soukanjärven osaan.
Järven rantaviiva on yhden kilometrin pituinen ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsiranta päättyy suohon. Järven itä- ja etelärannoille on rakennettu asuntoja, jotka sijaitsevat Liesjärven kylällä.
Järvi on hyvin matala ja se kärsii toistuvasti happikadosta. Tämä johtuu veden ravinnetilasta ja järvi onkin rehevä. Vedenlaatu on kuitenkin parantunut viime vuosikymmeninä. Järvessä on pohjamutaa 1,6−4 metriä ja se voi olla vaarassa kasvaa umpeen ilman ihmisen korjaavaa toimintaa.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Karkausjärvi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvellä oli sama nimi. Silloin sen rantaan rajautui peltoa ja järveen oli piirretty ruohottumista merkitseviä karttamerkkejä.
Sanofi
Sanofi S.A. on ranskalainen monikansallinen lääkeyhtiö. Vuonna 2013 se oli viidenneksi suurin reseptilääkkeiden valmistaja. Nykyinen yritys syntyi vuonna 2004, kun Aventis ja Sanofi-Synthélabo yhdistettiin Sanofi-Aventikseksi. Vuonna 2011 se muutti nimensä takaisin Sanofiksi.
Talousjulkaisu Forbesin maailman suurimpien julkisesti noteerattujen yritysten Forbes Global 2000 -listalla Sanofi oli vuonna 2016 sijalla 89 ollen samalla Ranskan viidenneksi suurin julkisesti noteerattu yritys. Yrityksen markkina-arvon Forbes raportoi olevan 115,4 miljardia Yhdysvaltain dollaria (toukokuussa 2016) ja liikevaihdon 40,47 miljardia USD (2015). Konsernin palveluksessa oli yhteensä 115 631 henkilöä.
Sanofi keskittyy tutkimaan, kehittämään, valmistamaan ja markkinoimaan reseptilääkkeitä, mutta kehittää myös itsehoitotuotteita.
Sanofi perustettiin vuonna 1973 Elf Aquitainen tytäryhtiönä (ranskalainen öljy-yhtiö, joka yhdistyi myöhemmin Totaliin),kun Elf Aquitaine osti Labaz-lääkeyhtiön.
Synthélabo syntyi kahden ranskalaisen laboratorion, Laboratoires Dausse (perustettu 1834) ja Laboratoires Robert & Carrière (perustettu 1899) yhdistymisessä vuonna 1970. Vuonna 1973 ranskalainen kosmetiikkayhtiö, L’Oréal osti sen osake-enemmistön.
Sanofi-Synthélabo syntyi vuonna 1999 kun Sanofi yhdistyi Synthélaboon; fuusion aikaan Sanofi oli myynnin perusteella toiseksi suurin lääkeyhtiö Ranskassa ja Synthélabo kolmanneksi.
Aventis syntyi vuonna 1999, kun ranskalainen Rhône-Poulenc S.A. yhdistyi saksalaiseen Hoechst Marion Rousseliin, joka taas syntyi Hoechst AG:n, Cassellan, Roussel Uclafin ja Marion Merrell Dow’n fuusiossa vuonna 1995.
Sanofi-Aventis syntyi, kun vuonna 2004 Sanofi-Synthélabo osti Aventiksen. Vuoden 2004 alussa Sanofi-Synthélabo teki aggressiivisen €47.8 miljardin ostoyrityksen Aventiksesta, jonka tämä hylkäsi. Koska yrityksen hallitus koki, ettei ostoyrityksen arvo vastannut yhtiön todellista markkina-arvoa, se kutsui Novartiksen mukaan myyntineuvvotteluihin. Kolmen kuukauden pituinen ostokamppailu päättyi siihen, että Ranskan hallitus painosti Sanofi-Synthélabon nostamaan tarjoustaan €54.5 mijardiin ja Aventiksen hyväksymään tämän, "jotta yritys pysyisi paikallisena".
Cenere
Cenere (”Tuhkaa”) on vuonna 1916 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Grazia Deleddan samannimiseen romaaniin perustuvan melodraaman on ohjannut Febo Mari. Sen pääosaa esittää kuuluisa teatterinäyttelijä Eleonora Duse. "Cenere" on Dusen ainoa elokuva.
Köyhä maalaisnainen Rosalia jättää aviottoman lapsensa Ananian tämän isän perheen kasvatettavaksi. Pojan tultua aikuiseksi hän lähtee etsimään äitiään haluten turvata tämän vanhuuden. Ananian morsian Margherita ei halua naista heidän luokseen, ja poika joutuu jälleen eroamaan äidistään. Anania purkaa kihlauksen ja palaa maaseudulle, jossa hän löytää äitinsä kuolleena.
"Cenere" on saanut alkunsa teatterin lavalta jo vetäytyneen näyttelijädiiva Eleonora Dusen halusta kokeilla elokuvaa ilmaisumuotona. Duse valitsi itse sen aiheen, laati käsikirjoituksen ja osallistui jälkituotantoon. Elokuvan ohjaaja Febo Mari näyttelee myös sen toista pääosaa. Nobel-palkitun Grazia Deleddan Sardiniaan sijoittuvan romaanin (1904) tapahtumat on kuvattu studiossa ja manner-Italian vuoristoisissa maisemissa, mutta kansatieteellisiä yksityiskohtia korostaen.
Elokuva on tyypillinen ”äitimelodraama”, jossa päähenkilö turvaa poikansa yhteiskunnallisen aseman vetäytymällä syrjään ja uhraamalla itsensä. Äitiään kaipaava heikko poika kapinoi patriarkaalisen yhteisön sääntöjä vastaan, mutta aiheuttaa vain lisää kärsimystä tilanteen kaikille osapuolille. Pateettisen tarinan tarkoitus on herättää katsojissa sääliä ja ihailua äitiä kohtaan. Elokuvan fragmentaarinen rakenne korostaa eroa ja kaipausta. Lähikuvia välttävä ohjaus ja Dusen vähäeleinen näyttelijänsuoritus tekevät varjoihin vetäytyvästä äidistä lähes mystisen marttyyrihahmon.
Yleisön parissa huonosti menestynyt "Cenere" sai elokuva-arvostelijoilta varautuneen vastaanoton. Kriitikot pitivät herkkää ja inhimillistä elokuvaa yleisölle liian vaikeana, ja Dusen näyttelijäpersoonallisuus jäi valkokankaalla kovin valjuksi. Duselle "Cenere" osoittautui pettymykseksi ja se jäi hänen ainoaksi elokuvakseen. Myöhemmin sitä on pidetty yhtenä italialaisen neorealismin varhaisista edeltäjistä.
Elokuvasta on säilynyt useita kopioita. George Eastman Housen kokoelmaan kuuluva kopio on restauroitu Friulin ja Sardinian elokuva-arkistojen yhteistyönä vuonna 1992. Alkuperäisestä 914 metrin pituudesta on jäljellä 808 metriä. Restauroitu versio on varustettu italiankielisillä väliteksteillä ja Bruno Morettin säveltämällä pianomusiikilla. Toinen, Italian elokuva-arkistossa säilynyt 729 metrin pituinen nitraattifilmikopio on restauroitu vuonna 2008.
Einari Leino
Einari Viktorinpoika Leino (1897 Anjala – 28. syyskuuta 1938 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa asunut kirjailija.
Leino pakeni Suomen sisällissodan jälkeen Suomesta Neuvosto-Venäjälle 1919. Hän asui Neuvosto-Karjalassa Äänisenrannan piirissä, toimi ainakin traktoriaseman työläisenä ja oli Venäjän kommunistisen puolueen jäsen. Leino tuomittiin Neuvostoliiton rikoslain 58 pykälän 6 kohdan perusteella vakoilusta kuolemaan ja ammuttiin Petroskoissa syyskuussa 1938. Leino rehabilitoitiin eli hänen maineensa palautettiin 1963.
Leinon runoja on julkaistu kokoelmassa "Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu : Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940" (Karjala-kustantamo, Petroskoi 1976).
Next to Normal
Next to Normal on rock-tyylinen draamamusikaali, jonka libreton on tehnyt Brian Yorkey ja musiikin Tom Kitt. Se kertoo pahenevasta kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä kärsivästä äidistä ja hänen perheestään. Muita teemoja musikaalissa ovat menetys, suru, itsemurha, huumeet, lähiöelämä ja psykiatrian moraali.
"Next to Normal" esitettiin useille koeyleisöille ennen kuin se tuotiin ensi-iltaan New Yorkin off-Broadwayllä vuonna 2008. Musikaali sai Outer Critics’ Circle Awardin musiikistaan sekä kaksi Drama Desk Awards -ehdokkuutta, musiikistaan ja Alice Ripleyn pääosaroolista. New Yorkista esitys siirtyi vuodeksi Washingtonin lähelle, kunnes palasi New Yorkiin Broadway-teatteriin huhtikuussa 2009. Tuolloin se sai 11 Tony-palkintoehdokkuutta, joista voitti kolme. Se voitti myös vuoden 2010 Pulitzer-draamapalkinnon ensimmäisenä musikaalina sitten vuoden 1996 "Rentin"; molemmat musikaalit ohjasi Michael Greif.
Euroopassa musikaali otettiin ensimmäisenä ohjelmistoon Oslon Det Norske Teatretissa 2010, minkä jälkeen toisena Suomessa. "Next to Normalia" esitettiin Helsingin Kaupunginteatterin Studio Pasilassa joulukuusta 2010 joulukuuhun 2011 yhteensä 43 kertaa. Mikko Koivusalon suomennoksen ohjasi Markku Nenonen ja kapellimestarina toimi Lasse Hirvi. Pääroolissa äiti Dianana nähtiin Jonna Järnefelt. Tampereen Työväen Teatteri toi musikaalin ensi-iltaan lokakuussa 2012 Tuomas Parkkisen ohjaamana, kapellimestarina Eeva Kontu. Wasa Teater esitti musikaalin ruotsinkielistä versiota 45 kertaa 2012–2013, ohjaajana Victoria Brattström.
Kööpenhaminan Nørrebro Teaterin ohjelmistoon "Next to Normal" tuli huhtikuussa 2012, ja saman vuoden syyskuussa Tukholman kaupunginteatteriin. Musikaalia on esitetty myös Alankomaissa, Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Israelissa, Filippiineillä, Etelä-Koreassa, Japanissa, Singaporessa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Perussa, Argentiinassa ja Brasiliassa.
Seitajärventie
Seitajärventie eli yhdystie 19905 on museotie Savukoskella. Tie alkaa Sodankylän ja Savukosken väliseltä seututie 967:ltä Värriön kylän kohdalta ja johtaa Seitajärven kylään.
Seitajärven tie otettiin museotieksi vuonna 2010. Tie edustaa toisen maailmansodan jälkeen Lappiin tehtyjä polkuteitä, joiden tarkoitus oli turvata tasa-arvoiset liikkumismahdollisuudet myös syrjäseutujen asukkaille. Seitajärven polusta tuli polkutie vuoden 1951 alusta lukien, silloin sen numerona oli 50003.
Tien pituus on 13,6 kilometriä ja sen leveys vaihtelee 4,4 metristä 6,2 metriin. Seitajärven kylässä on viisi taloa, mutta ei enää ympärivuotisia asukkaita. Tie on vapaa-ajan asuntojen, poronhoidon ja metsätalouden takia kuitenkin käytössä koko pituudeltaan, tien alkupäässä on myös vakituista asutusta.
Seitajärven kylään Värriöstä johtava polku on ollut käytössä ainakin sata vuotta. Polku oli aluksi niin kapea ja vaatimaton, ettei sitä voinut kulkea hevosvetoisilla ajoneuvoilla tai polkupyörällä. Tavaran kuljetuksessa saattoi käyttää apuna purilaita. Polun maasto oli lähes kokonaan helppokulkuista. Alkuperäinen polku jatkui Seitajärven kylästä vielä pohjoiseen useaa reittiä.
Seitajärventietä ei ole varsinaisesti koskaan rakennettu eli tiepohjaa ei ole paria kohtaa lukuun ottamatta vahvistettu. Polkutie tehtiin poistamalla kunttamaa eli humuskerros puskutraktorilla ja kivet työnnettiin syrjään. Vain parissa kohdassa tien vierelle on kaivettu ojat, tien sorastus on tehty luonnonsoralla. Reitillä on muutama rumpu. Tie muistuttaa alkuperäistä vaatimatonta polkutietä osuuksilla, joilla se kulkee kuivalla kankaalla. Tietä on hoidettu sorastamalla ja lanaamalla, uusimalla tarvittaessa rumpuja ja raivaamalla tienvarren vesaikkoja. Seitajärventiestä tuli autolla ajettava ilmeisesti vuonna 1961.
Tien museaalista arvoa lisää Seitajärven kylän asutus- ja kulttuurihistoria: kylästä on löytynyt kaksi kivikautista asuinpaikkaa ja siellä on kaksi seitakiveä. Tien varrella on peuranpyyntikuoppia. Kylä on tärkeä partisaanien uhrien muistelupaikka: heinäkuussa 1944 sinne hyökkäsi kaksi partisaaniosastoa yhteensä 152 partisaanin voimin. He tappoivat kylästä 14 asukasta ja ottivat vangiksi kolme asukasta, jotka tapettiin myöhemmin. Kylän asukkaiden turvaksi määrätystä sotilasvartioryhmästä kaatui kaksi ja kaksi surmattiin myöhemmin vangittuina. Kylään on pystytetty kolme muistomerkkiä uhrien muistolle. Yksi syy partisaanien tuhotyön onnistumiseen oli kylän tiettömyys. Suomen ensimmäinen tielaki oli vuodelta 1918, mutta voimavarojen puutteessa tiet jäivät rakentamatta.
Salama Hirvonen
Salama Hirvonen (o.s. Simonen; 1. elokuuta 1910 Mikkeli – 4. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.
Hirvosen vanhemmat olivat sanomalehdentoimittaja Vihtori Simonen ja Anna Maria Sohlman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1934.
Hirvonen oli tamperelaisen "Aamulahden" toimituksen jäsen ja lehden sunnuntailiitteen toimittaja 1935–1937 ja sen jälkeen hän oli "Uuden Suomen" toimituskunnan jäsenenä vuodesta 1938 aina vuoteen 1975 saakka jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän kirjoitti "Uuteen Suomeen "myös elokuva-arvosteluja ja pakinoita nimimerkillä "Jaana".
Hirvonen oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun sanomalehtiopin
harjoitusmestarina 1949–1953 ja vt. lehtorina 1955–1956 sekä toimi Suomalaisen Sanomalehtimiesliiton sihteerinä 1943–1974 ja Suomen Journalistiliiton hallituksen jäsenenä 1946–1956.
Salama Hirvonen oli naimisissa vuodesta 1954 "Uuden Suomen" toimituspäällikön Uuno Hirvosen (kirjailija Simo Penttilä) kanssa.
Herttuanjärvi
Herttuanjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa Liesjärven Koivusenkulmalla oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 33 hehtaaria ja sen pituus on 950 metriä ja leveys 450 metriä. Siihen laskee pelto-, metsä- tai suo-ojaa, yksi on Lintumaanjärven ja Levoniemenjärven yhteinen laskuoja Syrjälänpuro, ja toinen on pienen Kakarilammin laskuoja. Myös Likolammin vedet päätyvät järveen. Sen luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,3 kilometriä pitkä Rasinjoki, joka laskee Liesjärveen.
Järven rantaviiva on 2,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven pohjoisrannat ovat peltomaata. Rannoille on rakennettu maatiloja ja loma-asuntoja, joille johtaa tiet Liesjärveltä. Itärannalla sijaitsee Honkapirtti, jonka yhteydessä on uimaranta.
Järvellä on pienialainen syvänne, jossa on 12 metriä vettä, ja näissä syvyyksissä vesi kerrostuu lämpötilan mukaan. Koska järvi on lievästi rehevä ja sen vesi sisältää kohtalaisesti ravinteita, kuluttavat pieneliöt hapen toisinaan loppuun järven alusvesissä. Järven yleisluokitus on kuitenkin hyvä.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Hertua järvi". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimenä luki "Herttojärvi". Eri puolilla järveä oli silloin tilat "Wähä-Hertto" ja "Iso-Hertto". Näiden nimet ovat nykyään "Herttua"-loppuisia.
Nantong
Nantong on prefektuuritason kaupunki Kiinassa Jiangsun maakunnassa. Vuonna 2010 siellä oli 7,2 miljoonaa asukasta.
Se sijaitsee Jangtsejoen suun pohjoisrannalla. Kaupungin liikenneyhteyksiä parantavat useat kanavat.
Nantong oli yksi Kiinan 14 rannikkokaupungista, jotka saivat ensimmäisenä aloittaa ulkomaankaupan.
Rovaniemen NMKY
Rovaniemen NMKY (lyh. RoNMKY) on rovaniemeläinen koripalloseura. Sen miesten edustusjoukkue pelasi kaudella 2014–2015 pohjoisen alueen II-divisioonassa. Vuonna 2014 seurassa oli yli 130 lisenssipelaajaa.
Seura perustettiin vuonna 1980. Koripallon ohella RoNMKY:ssä harrastettiin alkuvuosina yleisurheilua ja lentopalloa. Kaupungin lentopallon järjestyessä uudelleen lentopallojaosto lakkautettiin vuonna 1995, ja yleisurheilujaoston lakkautuksen jälkeen, vuodesta 2002, RoNMKY on toiminut koripallon erikoisseurana.
Lasse Aavamäen ja seuran oman kasvatin Turo Sonkajärven vahvistamalle RoNMKY:lle myönnettiin kauden 2005–2006 jälkeen paikka Suomen toiseksi korkeimmalta sarjatasolta, I-divisioonasta, mutta seura kieltäytyi tästä turvatakseen taloutensa.RoNMKY:n miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Keltakankaan liikuntahallissa, johon mahtuu noin 460 katsojaa.
Google Lunar X Prize
Google Lunar XPRIZE (GLXP) on Googlen sponsoroima X Prize Foundationin teknologian edistämiskilpailu, jossa yksityisesti rahoitettujen kilpailijoiden tulee laskea Kuun pinnalle robottimönkijä, joka kykenee etenemään vähintään 500 metriä ja lähettämään sieltä kuvia ja muuta dataa Maahan. Hankkeen tavoitteena on mahdollistaa uudenlainen yhteys kuuhun ja muualle avaruuteen. Jotta voittajajoukkue hyväksytään, sen rahoituksesta 90 % on oltava yksityistä.
Tavoitteen täyttänyt ryhmä saa 20 miljoonan dollarin pääpalkinnon. Toiseksi tullut joukkue saa 5 miljoonaa.
Google Lunar XPRIZE julkistettiin 13. syyskuuta 2007.
Kilpailu raukeaa vuoden 2016 lopussa.
Syyskuussa 2015 kilpailussa mukana oli 16 joukkuetta.
Vuodesta 2010 alkaen rekisteröityneet joukkueet:
X Prize Foundation
X Prize Foundation on voittoa tavoittelematon järjestö, joka järjestää avoimia tekniikan edistämiskilpailuja.
Menneitä kilpailuja
Peruttuja kilpailuita
Meneillään olevia kilpailuita
Vähänkyrön kirkko
Vähänkyrön kirkko on David Olanderin vuonna 1803 rakentama tasavartinen ja sisäviisteinen ristikirkko, joka sijaitsee Vaasan Vähässäkyrössä. Kirkon piirustukset laati 1786 Intendentinkonttorissa Olof Tempelman. Niistä poiketen kirkon ristikeskustaan rakennettiin nelisivuinen torni lyhtyineen vasta vuoden 1937 korjauksessa. Kirkon pyörökaariset ikkunat ovat päädyissä kolmen ikkunan ryhmissä, joiden yläpuolella on matalat päätykolmiot. Päätyseinien muuraus jäljittelee rustikointia. Kirkkosalissa on sisällä puinen holvikatto, ulkokatteena on kuparipeltikatto. Uusklassinen kirkko muistuttaa tyyliltään kymmenisen vuotta aiemmin valmistunutta Alatornion kirkkoa. Kirkon pinta-ala on 638 neliötä ja siellä on 900 istumapaikkaa. Rakennusta on korjattu vuosina 1811, 1837, 1843, 1891–1893, 1905 ja 1937. Kirkon 20-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas 1962, niiden julkisivu on Zachariassenin uruista vuodelta 1878. Alttaritaulu "Ehtoollisen asettaminen" ja "Ristiinnaulittu" on Ebba Lundgrenin 1892 maalaama jäljennös Kristiinankaupungin kirkon alttaritaulusta. Aiempi Gustaf Erik Hedmanin 1819 maalaama alttaritaulu "Ristiinnaulittu" on kirkon alueella sijaitsevassa siunauskappelissa. Kirkossa on myös keskiaikaisia veistoksia.
Kirkon ulkorappaus uusittiin 1980-luvun alussa ja maalattiin valkeaksi. Kirkon vuonna 1767 rakennettu kellotapuli siirrettiin nykyiselle paikalleen 1804, sen suunnittelijasta tai rakentajasta ei ole tietoa. Tapuli on 18 metriä korkea ja sen isonvihan aikana tuhoutuneiden kellojen tilalle hankitut uudet kellot ovat vuosilta 1724 ja 1731. Kirkon yhteydessä olevan sankarihautausmaan sankaripatsaan on suunnitellut taiteilija Ilmari Wirkkala, patsas paljastettiin 1922.
Kanteluslammi
Kanteluslammi eli Kantelusjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu Liesjärven alueeseen. Liesjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevaan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 12,5 hehtaaria, ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 400 metriä. Siihen laskee kaksi suo-ojaa, joista toinen tuo Pikku Katavalammin vedet. Järvestä laskee 200 metriä pitkät laskuojat Liesjärveen.
Järven rantaviiva on 1,8 kilometriä pitkä, ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven kaakkois- ja lounaisrannat ovat soistuneita. Rannoille on rakennettu yhdeksän loma-asuntoa, joille johtaa tiet Liesjärveltä.
Järveen suo-ojista laskevat vedet tekevät vedestä humuspitoista, hapanta ja ravinteikkasta. Järvi on matala ja pieni, joten sen happitilanne heikkenee talvisin. Esimerkiksi vuonna 2003 happi loppui kokonaan ja aiheutti kalakuolemia. Järven yleisluokitus on muuten hyvä. Järven sedimentit ovat paksuudeltaan 1−4 metriä, ja niiden alla on savipatja. Järven poikki kulkee harjuselänne, jonka kohdalla pohja on karkeaa soraa.
Järven rannasta pieni osa kuuluu Liesjärven kansallispuistoon.
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kanttelusjärvi".
Tung Chee-hwa
Tung Chee-hwa (s. 1937) oli Hongkongin ensimmäinen hallintojohtaja sen jälkeen, kun Yhdistynyt kuningaskunta luovutti alueen Kiinalle vuonna 1997. Hän erosi tehtävistään vuonna 2005 virallisesti terveyssyiden takia saatuaan ensin kritiikkiä Pekingistä tehottomuudesta.
Tung syntyi rikkaaseen perheeseen Shanghaissa vuonna 1937. Hänen isänsä oli Oriental Overseas Container Line -nimisen laivayhtiön perustaja. Tung muutti Hongkongiin ollessaan kymmenvuotias ja vuonna 1982 hän peri isänsä aseman laivayhtiössä. Vuonna 1993 Hongkongin viimeinen brittikuvernööri Chris Patten nimitti hänet kaupungin hallintoon. Tungista tuli myös poliittisesta kokemattomuudestaan huolimatta suosikkiehdokas suunnitellun vallanvaihdoksen jälkeiseen hallintojohtajan asemaan, sillä hänestä pitivät niin britit kuin kiinalaiset ja hongkongilainen talouseliittikin. 400-hengen vaalikomitea valitsikin hänet hallintojohtajaksi suurella äänten enemmistöllä.
Virkakaudellaan Tung pyrki uudistamaan siirtomaahallinnon aikaista järjestelmää ja aloitti esimerkiksi suuren asuntojen rakennuskampanjan. Tätä hankaloitti kuitenkin Aasian talouskriisi ja Tungia syytettiin sitä seuranneesta asuntomarkkinoiden romahduksesta, sekä myös tukijoidensa suosimisesta. Tästä huolimatta Tung valittiin myös seuraavalle kaudelle vuonna 2002. Tungin toisella virkakaudella tuli uusia ongelmia. SARS-epidemia ja sitä seurannut paniikki hankaloittivat elämää Hongkongissa vuoden 2003 alussa. Saman vuoden heinäkuussa Tungin ajama keskushallintoa vahvistava lakiuudistus herätti 500 000:n henkilön mielenosoitukset ja siitä jouduttiinkin luopumaan liberaalipuolueen vedettyä kannatuksensa aloitteelle. Pekingin puoluejohtajat arvostelivat Tungia heikkoudesta ja vuonna 2005 hän joutuikin eroamaan virallisesti terveyssyiden takia. Uransa jälkeen Tung sai kuitenkin Grand Bauhinia Medal -kunniamerkin, sekä kaksi kunniatohtoriutta työstään Hongkongissa.
Pettu-Eerikki
Pettu-Eerikki on Kankaanpäässä, Venesjärven kylässä sijaitseva matkailuyritys, joka käsittää ravintolan, majoituspalvelun ja museon. Pettu-Eerikissä on myös hevostalli sekä Pohjois-Satakunnan historiaa käsittelevä "Sortokausista Vaaran Vuosiin"-näyttely.
Ravintolan päärakennus on rakennettu Aukeenpään tilan entiseen navettarakennukseen. Tilan pihalla sijaitseva kuivuri on restauroitu tanssitilaksi. Tilan pihalla on lisäksi Kankaanpään yhteislyseon tontilla aiemmin sijainnut vanha savupirtti. Savupirtti on saanut lempinimensä "Mimmin museo" kankaanpääläisen paikalliskulttuurin keräilijä Martta Sevion mukaan.
Pettu-Eerikissä on kaksi ravintolatilaa, Eerikin sali sekä Nahkurin orret. Eerikin salin kaikki käyttöesineet ovat antiikkiesineitä eri aikakausilta. Nahkurin orsien eli kidutuskammion seinät on vuorattu osittain Porin Puuvillan puretuista tiilistä, ja tilan sisustukseen kuuluu muun muassa Saksassa 1800-luvun lopulla käytössä ollut mestauskirves.
Näyttely käsittelee Pohjois-Satakunnan alueen historiaa 1800-luvun lopun sortovuosista noin 1950-luvulle sijoittuviin vaaran vuosiin. Näyttelyn esineistö käsittää valokuvien lisäksi muun muassa lehdistö- ja propagandamateriaalia, sotilasvälineistöä, uniformuja, tietoja väestörakenteesta sekä käyttöesineitä. Näyttelyssä on myös presidentti ja Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin talvi- ja jatkosodan aikana käyttämä suikka.
Niujien moskeija
Niujien moskeija on moskeija Pekingissä Kiinassa. Moskeija rakennettiin vuonna 996 Liao-dynastian aikaan ja on kaupungin vanhin.