hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kotka – 50 vuotta unelmista kuvaksi
Kotka – 50 vuotta unelmista kuvaksi on kuvateos, joka esittelee luontokuvaaja Hannu Hautalan valokuvia kotkasta. Mukana on muutamia muidenkin kuvaajien kuvia. Teksti on Seppo Parkkisen. Kirjan on kustantanut Docendo, ja se on ilmestynyt 2016.
Palkittu luontokuvaaja Hannu Hautala otti ensimmäisen kotkakuvansa 1960-luvulla. Kuva esittää Suomen silloista eteläisimmän, Karstulassa pesivän parin poikasta. Vuonna 1973 Hautalan kuva parittelevista kotkista valittiin Vuoden lehtikuvaksi. Hautala kuvaa edelleen filmille.
Tekstin on Hautalasta tekemiensä haastattelujen pohjalta kirjoittanut tietokirjailija Seppo Parkkinen.
Pertti Koskimies kiittää Linnut-lehden arviossaan kirjan sisältöä, jossa Hautala kertoo Parkkisen haastattelemana kuvaajanurastaan. Koskimies toteaa, että muistelot ja vanhat kuvat "luovat kaunista nostalgiaa ainakin meille mennyttä haikaileville ikämiehille". Kritiikin kärki suuntautuu faktoihin, jotka Hautala sanoo tarkistaneensa, mutta joista Koskimies löytää turhan usein virheitä. Hän toteaa, että kirja on arvokas lisä luontokuvauksemme historiaan, mutta mainitsee muutamin esimerkein vahvistettuna, että maailmalla on julkaistu monia omaan luokkaansa kohoavia klassikkoja.
Lintukuvaajien matkassa vol. 2
Lintukuvaajien matkassa vol. 2 on neljän luontokuvaajan yhteisteos, jonka on vuonna 2016 julkaissut Docendo. Teoksessa on myös englanninkieliset tekstit. Lopussa on kuvaajien esittelyt.
Teos sisältää kuvaajanelikon kokoamia parhaita lintukuviaan syksystä 2014 kesään 2016. Teos jatkaa edellisen saman nimisen teoksen jalanjäljissä. Useimmat kuvat on esitelty viikon kuvina verkkosivustolla www.lintukuva.fi/. Teoksen kokoa on kasvatettu edelliseen verrattuna, ja kuvat saavat siten enemmän tilaa. Kuvien yhteydessä on tietoja kuvanottottilanteesta ja teknisistä yksityiskohdista. Lisää tietoja on verkkosivulla.
Alkusanoissa kuvaajat toteavat: "Rautainen ammattitaito, kuvanäkemys, tietämys linnuista ja sitkeys erottavat parhaat kuvaajat rivikuvaajista."
Jan Södersved kirjoittaa arviossaan Linnut-lehdessä, että "kuvat ovat parhaimmillaan graafista taidetta". Lohdutuksena harrastajakuvaajille Södersved muistuttaa, että joukossa on puhelimellakin kuvattu kuva, Muukkosen pikkulepinkäinen.
Lotta Udnes Weng
Lotta Udnes Weng (s. 29. syyskuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa 2014 Weng saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia Norjan viestijoukkueen mukana. Vuoden 2015 nuorten MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Norjan viestijoukkueen mukana. Vuoden 2016 nuorten MM-kilpailuissa Weng saavutti hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä, 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sekä Norjan viestijoukkueen mukana. Hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden yhdistelmäkilpailussa 2017. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai sekaviestissä pronssia 2013.
Maailmancupissa Weng kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2015. Lillehammerin Nordic Opening -kiertueella joulukuussa 2016 Weng sijoittui 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 22:nneksi saavuttaen ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2018. Se on yhä hänen paras sijoituksensa yksittäisessä maailmancupin kilpailussa. Tour de Skillä 2018–2019 hän oli kuudes Val Müstairin vapaan hiihtotavan sprintissä.
Myös Wengin kaksoissisko Tiril Udnes Weng on maastohiihtäjä. He kuuluivat samaan viestijoukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa sekä 2014 että 2015. Hiihtäjä Heidi Weng on kaksosten serkku.
Christine Scheyer
Christine Scheyer (s. 18. heinäkuuta 1994) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Scheyer kilpaili ensimmäisen kerran Åren suurpujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Soldeun alppiyhdistetyssä helmikuussa 2016 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2016 oltuaa yhdeksäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa ja samalla voittonsa hän saavutti Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017.
Scheyer sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 syöksylaskussa kuudenneksi, alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi.
Speed &amp; Violence
Speed & Violence on suomalaisen speed metal -yhtye Rangerin toinen studioalbumi. Se julkaistiin 2. joulukuuta 2016 levymerkillä Spinefarm Records. Albumilta julkaistiin single ”Lethal Force” 21. lokakuuta 2016.
Tammikuussa 2017 yhtye aloittaa helmikuun alkuun ulottuvan ”Speed & Violence Over Europe” -kiertueen.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Angry Metal Guy antoi albumille arvosanan 3/5, ja sanoi albumin olevan genrelleen uskollista ja yksinkertaista, sekä omiaan kroonisesti hyperaktiivisille, mauttomille retron kannattajille. Musiikkikulttuureja tutkiva dokumenttiohjelma Noisey sanoi albumin olevan ”juuri sitä, mitä heavy metal tarvitsee nyt”.
Torajärvi (Noormarkku)
Torajärvi on kuivattu järvi Noormarkussa Porissa Satakunnassa. Järvi muodosti ennen 1900-luvulla tapahtunutta järvenlaskua Karvianjoen vesistöön kuuluvan Noormarkunjoen leventymän.
Torajärvi oli ennen kuivatusta yksi Karvianjoen vesistön useista bifurkaatiojärvistä, eli sillä oli kaksi lasku-uomaa: toinen Noormarkunjokea myöten Ahlaisten kirkonkylän luokse ja toinen Keskisjokea myöten Poosjärveen, jonka lasku-uomana on Ahlaisten Keikvedellä mereen laskeva Pohjajoki. Kun järvi kuivattiin, Keskisjoen uoma kuivui Torajärven puoleisesta päästään ja bifurkaatio Torajärvessä lakkasi.
Keskisjoki
Keskisjoki on Karvianjoen vesistöön kuuluva joki Noormarkussa Porissa. Poosjärveen laskeva joki on aiemmin muodostanut Noormarkunjoen leventymänä olleen, 1900-luvulla kuivatetun Torajärven toisen lasku-uoman. Kun Torajärvi 1900-luvulla kuivattiin, Keskisjoen niska kuivui ja joen muodostama bifurkaatio eli kahtaallevirtaus Torajärvestä hävisi.
Joulupuu-keräys
Joulupuu on hyväntekeväisyyskeräys, jonka tarkoituksena on antaa joululahja vähävaraisten perheiden lapsille ja nuorille, jotka todennäköisesti muuten jäisivät ilman omaa lahjaa. Keräyksen eri paikkakunnilla järjestävät paikalliset nuorkauppakamarit.
Leväsjoki (joki)
Leväsjoki on Karvianjoen vesistöön kuuluva joki Siikaisissa, Pomarkussa ja Kankaanpäässä Satakunnassa. Joki yhdistää Karvianjoen Kankaanpään Leppäruhkalla ja Isojärven Siikaisten Leväsjoella. Joen tiedetään muodostaneen bifurkaation kun vesi on virrannut Karvianjoesta sekä Kynäsjärven, Kynäsjoen, Inhottujärven ja Pomarkunjoen muodostamaa vesirettiä Isojärveen Pomarkussa että Leväsjoen kautta Isojärveen Siikaisissa. Vuonna 1984 Suomen vesistöjen bifurkaatioita tutkinut hydrologi Esko Kuusisto on määritellyt tämän bifurkaation lakanneeksi.
Biobío (joki)
Biobío on Chilen toiseksi pisin joki. Joki saa alkunsa Andien vuoristossa sijaitsevista Icalma ja Galletué järvistä. Joki on noin 380 km pitkä, ja siitä on purjehduskelpoista noin 30 km. Se virtaa kaakosta Andeilta luoteeseen Biobíon alueen läpi, ja laskee Tyyneenmereen Concepciónin kaupungin kohdalla. Sen vaikutuspiirissä on yli miljoona ihmistä. Sillä on suuri merkitys kalastuksen kannalta, mutta tärkeää on etenkin makean veden saanti. Jokeen on suunnitteilla ja osin jo rakennettu kuusi vesivoimalapatoa. Voimaloiden tuloa on kuitenkin kritisoitu siitä, että ne tuhoavat metsäluontoa ja vaikeuttavat alueen pehuencheintiaanien perinteistä elämää.
Time Is Up
Time Is Up on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Havokin vuonna 2011 julkaisema toinen studioalbumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2011 levymerkillä Candlelight Records.
Albumi oli ensimmäinen uuden kitaristin Reece Scruggsin ja rumpali Pete Webberin kanssa. Albumilta julkaistiin kaksi musiikkivideota kappaleista ”D.O.A.” sekä ”Covering Fire”.
Kaikki kappaleet kirjoittanut David Sanchez, ellei toisin mainittu.
TX Logistik
TX Logistik AG on rautatiekuljetuksiin erikoistunut saksalainen yhtiö. Sen omistaa Italian valtion junayhtiö Trenitalia, jonka omistaja on Italian valtion rautatiet, FS. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2014 232 milj. euroa.
TX Logistikin pääkonttori on Troisdorfissa Länsi-Saksassa. Yritys toimii lähes koko Länsi-Euroopan alueella, ja sillä on tytäryhtiöitä Saksan lisäksi Itävallan Schwechatissa, Sveitsin Baselissa, Tanskan Padborgissa ja Ruotsin Helsingborgissa. Yhtiö kuljettaa vuosittain yli 20 000 junaa.
Myrtit
Myrtit ("Myrtus") on myrttikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimonsa tyyppisuku.
Myrtteihin kuuluu kolme hyväksyttyä lajia. Niistä tunnetuin on välimerenmyrtti, jota kasvaa Välimeren alueen maissa, Makaronesiassa, Koillis-Afrikassa ja Länsi-Aasiassa ja lisäksi laajalti viljeltynä.
Parasta aikaa
Parasta aikaa voi tarkoittaa seuraavia:
Parasta aikaa (albumi)
Parasta aikaa on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Anssi Kelan toinen livealbumi. Se julkaistiin 1. joulukuuta 2016 tuplavinyylinä sekä digitaalisesti.
Albumi äänitettiin Kelan huhtikuussa 2016 tekemän "Parasta aikaa" -nimisen konserttisalikiertueen Helsingin, Tampereen, Turun, Hyvinkään, Hämeenlinnan ja Järvenpään keikoilla. Albumilla ei kuulla alkuperäistä konserttia kokonaisuudessaan vinyyliformaatin rajallisen tallennuskapasiteetin vuoksi, vaan osa konsertissa kuulluista kappaleista on jouduttu jättämään albumijulkaisun ulkopuolelle.
Albumi sijoittui Suomen viralliselle albumilistalle yhdeksi viikoksi sijalle 21.
Suomyrtit
Suomyrtit tai norkkomyrtit ("Myrica") on suomyrttikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Sukuun kuuluu 20 lajia.Suomyrttiä esiintyy Euroopan mereisissä osissa Portugalista pohjoiseen Norjaan, Pohjois-Amerikassa ja itäisimmässä Aasiassa Korean, Japanin ja Kamtšatkan niemimaan välisellä alueella. Suomessa suomyrttiä esiintyy pääosin rannikoilla ja järviseudulla Etelä-Hämeestä Etelä-Savoon. Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvaa useita omia suomyrttilajeja.
Anna Rupprecht
Anna Rupprecht (s. 29. joulukuuta 1996) on saksalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa SC Degenfeldiä.
Maailmancup-debyyttinsä Rupprecht teki tammikuussa 2012 Hinterzartenissa, ja ensimmäiset pisteensä hän otti Hinterzartenissa helmikuussa 2014. Ensimmäisen sijoituksensa kymmenen parhaan joukkoon ja samalla palkintosijansa Rupprecht saavutti joulukuussa 2016 Lillehammerissa oltuaan kauden avauskilpailussa kolmas.
Nuorten MM-kisoissa Rupprecht on saavuttanut joukkuemäen kultaa Almatyssa 2015 ja pronssia Râșnovissa 2016. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Hinterzartenissa 2010. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla 2013 hän voitti henkilökohtaisen kilpailun sekä joukkuemäen kultaa ja oli sekajoukkuemäessä hopealla.
Sarjatalvikit
Sarjatalvikit ("Chimaphila") on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on viisi lajia. Aiemmin sarjatalvikit luokiteltiin talvikkikasveihin ("Pyrolaceae").Sarjatalvikkeja esiintyy Euraasiassa, Pohjois-Amerikassa ja Keski-Amerikassa. Laajin levinneisyysalue on sarjatalvikilla, jolla on noin kuusi levinneisyydeltään eriävää alalajia. Sarjatalvikin alalajit "acuta", "cisatlantica", "domingensis", "mexicana" ja "occidentalis" esiintyvät Amerikassa ja nimialalaji "umbellata" Euraasian lauhkealla ja eteläboreaalisella metsävyöhykkeellä.
Alpo Halinen
Alpo ”Apeli” Halinen (s. 22. heinäkuuta 1934 Kuusankoski) on suomalainen muusikko ja televisioesiintyjä. Hän toimi 1970-luvulla juontajana monissa Yleisradion musiikkiohjelmissa, kuten Suomen euroviisukarsinnassa 1975. Hän oli mukana Songilo-lauluyhteessä, jonka muutkin jäsenet olivat tv-kasvoja: Aarre Elo, Heikki Kahila, Jani Uhlenius ja Jukka Virtanen.
Halinen on toiminut erilaisissa järjestö- ja virkamiestehtävissä, muun muassa Espoon kaupungin kulttuurisihteerinä, työvoimaministeriössä ja sosialidemokraattisen työväenliikkeen kulttuurijärjestöissä.
Sinikka Hein
Sinikka Hein on suomalainen toimittaja ja televisiojuontaja. Hän toimi Yleisradion dokumenttitoimittajana vuoteen 2007 saakka, jolloin hänet irtisanottiin viiden muun kollegan kanssa.
Sinikka Hein aloitti Yle-uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Matti Poijärven kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.
Sinikka Hein juonsi monia television kevyen musiikin ohjelmia, kuten Yleisradion 1970-luvun lopun ja 1980-luvun alun "Iltatähteä". Myöhemmin Hein oli toimittajana tai tuottajana muun muassa ohjelmissa "Yhdenillan pysäkki", 1990-luvun alkupuolen "Info", sekä kiinnostavien seniorikansalaisten haastatteluja sisältäneet sarjat "Toden näköinen elämä" ja "Testamentti" 1990-luvun puolivälissä.
Hein teki ohjelmia myös MTV:lle, kuten 1980-luvun vaihteen "Ihan hyvä musiikkiohjelma" ja vuoden 1978 yhteistyöohjelma itäsaksalaisten kanssa nimeltä "Haloo Helsinki, täällä Berliini", jonka hän juonsi Itä-Berliinistä yhdessä Jukka Virtasen kanssa.
Majavankaalit
Majavankaalit ("Lysichiton") on kaksilajinen kasvisuku vehkakasvien heimossa.
Majavankaalien suuret lyhytruotiset lehdet kasvavat ruusukkeena. Puikelon suojuslehti peittää kukinnon tyven ja lakastuu hedelmien kypsyessä. Puikelo on 4–12 senttimetriä pitkä ja koostuu tiiviisti kasvavista pienistä nelilukuisista kukista. Hedelmänä on vihreä marja.
Majavankaaleihin kuuluu kaksi lajia monivuotisia suo- ja rantakasveja: Läntisessä Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä esiintyvä keltamajavankaali ("Lysichiton americanus") ja Koillis-Aasiassa alkuperäisenä esiintyvä valkomajavankaali ("Lysichiton camtschatcensis"). Majavankaaleja viljellään koristekasvina ja ne ovat levinneet uusille alueille, kuten Eurooppaan. Kelta- ja valkomajavankaali risteytyvät, risteymälaji on "Lysichiton" × "hortensis".
Suomessa keltamajavankaali on luonnonvaraisena harvinainen uustulokas.
Isolimaskat
Isolimaskat ("Spirodela") on nelilajinen vesikasvisuku vehkakasvien heimossa. Suvun lajeista isolimaska kasvaa luonnonvaraisena myös Suomessa, lisäksi "Spirodela punctata" on havaittu satunnaiskasvina.
Anzola d’Ossola
Anzola d’Ossola on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Anzolan naapurikunnat ovat Massiola, Ornavasso, Pieve Vergonte, Premosello-Chiovenda ja Valstrona.
Lammikit
Lammikit ("Nymphoides") on raatekasveihin kuuluva kasvisuku. Suvussa on 33 lajia.
Lammikit ovat maailmanlaajuisesti esiintyviä vesikasveja. Euroopassa kasvaa yksi suvun laji lammikki ("Nymphoides peltata"). Sillä on laaja levinneisyysalue Euraasiassa Länsi-Euroopasta Intiaan ja Japaniin. Lammikki on levinnyt Pohjoismaiden eteläosaan uustulokkaana. Suomessa lajia on löytynyt muutamin paikoin Varsinais-Suomesta Turun seudulta 2010-luvulla.
Bognanco
Bognanco on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Bognancon naapurikunnat ovat Antrona Schieranco, Crevoladossola, Domodossola, Montescheno ja Trasquera sekä sveitsiläinen Zwischbergen.
Kilpukat
Kilpukat ("Hydrocharis") on kilpukkakasvien heimoon kuuluva kolmilajinen kasvisuku ja heimonsa tyyppisuku.
Uhkasakko
Uhkasakko on tuomioistuinten ja eri viranomaisten tehosteena käyttämä painostuskeino, jolla pyritään varmistamaan viranomaisen antaman käskyn tai kiellon toimeenpano. Tässä yhteydessä tällaisesta käskystä tai kiellosta käytetään termiä päävelvoite. Uhkasakkoon liittyy jokin rahasumma, joka voi olla joko kiinteä tai sen suuruus voi muuttua ajan kuluessa. Ajan kuluessa muuttuvasta uhkasakosta käytetään nimitystä "juokseva uhkasakko". Mikäli se taho, jota uhkasakko koskee, ei toteuta päävelvoitettaan ja tähän ei ole hyväksyttävää syytä, voidaan uhkasakko tuomita maksettavaksi.
Uhkasakon käytöstä säädetään uhkasakkolaissa, ja monissa laeissa on erikseen mainittu mahdollisuus käyttää uhkasakkoa tehosteena.
Pokrovskoje (Tjumenin alue)
Pokrovskoje () on maalaiskunta, ja sen keskuskylä Jarkovon piirissä Tjumenin alueella Venäjällä. Kunnan pinta-ala on 303,90 neliökilometriä, ja vuonna 2016 siellä oli 1 819 asukasta.
Kuntaan kuuluu kolme asuttua paikkaa: Pokrovskoje, Nikitina () ja Dulepina (). Vuoden 2010 väestönlaskennassa Pokrovskojessa oli 1 524 asukasta, Nikitinassa 182 ja Dulepinassa 31.
Kylä on Grigori Rasputinin syntymäpaikka, ja siellä on Rasputinille omistettu museo.
Mother’s Spiritual
Mother’s Spiritual on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron tammikuussa 1984 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.
Kaikki kappaleet Laura Nyro.
Vesirutot
Vesirutot ("Elodea") on kilpukkakasvien heimoon kuuluva vesikasvisuku, jossa on kuusi lajia. Vesirutot esiintyvät alkuperäisenä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Muun muassa kanadanvesirutto ja kiehkuravesirutto ovat levinneet muihin maanosiin, kuten Eurooppaan ja edelleen Pohjoismaihin.
Matti Poijärvi
Jaakko Matti Juhani Poijärvi on suomalainen musiikkitoimittaja, joka toimi Rytmi-lehden päätoimittajana vuosina 1991–1999.
Tampereen yliopistossa tiedotusoppia opiskellut Matti Poijärvi aloitti musiikkitoimittajan uransa radion viihdetoimituksen ohjelma-avustajana 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa.1970-luvun alkupuolella Poijärvi juonsi television suosittua "Iltatähti"-musiikkiohjelmaa. 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun Poijärvi toimitti monia televisiotaltiointeja Pori Jazz -festivaaleilta. Lokakuusta 1975 alkaen hän kierteli studioksi varustetulla autolla toimittaja Sinikka Heinin kanssa Itä-Euroopasta läpi Aasian Uuteen-Seelantiin ja sieltä edelleen Yhdysvaltoihin. He tekivät matkallaan pop-, jazz- ja maailmanmusiikkiaiheisia radio-ohjelmia eri maista.
Nykyisin Poijärvi toimii viestintäkonsulttina yritysten MP Marketing & Promotions Oy ja Powerhouse OÜ kautta.
Australian kansalliskirjasto
Australian kansalliskirjasto (, NLA) on Canberrassa toimiva Australian kansalliskirjasto. Kansalliskirjastolla on hallussaan kaikkiaan neljä rakennusta Canberrassa ja yksi Indonesian Jakartassa.
Sen kokoelmien taustalla ovat vuonna 1901 perustetun Kansanyhteisön parlamentaarisen kirjaston (Commonwealth Parliamentary Library) kokoelmat. Vuonna 1912 säädettiin laki, jolla australialaisille kustantajille säädettiin velvollisuus toimittaa vapaakappale kustakin julkaisustaan parlamentaariseen kirjastoon. Vuonna 1960 säädetty kansalliskirjastolaki siirsi miltei kaikki parlamentaarisen kirjaston kokoelmat perustetulle kansalliskirjastolle. Kansalliskirjaston uusi rakennus Burley Griffin -tekojärven äärellä otettiin käyttöön vuonna 1968.
Budjettivuonna 2015-2016 kansalliskirjaston kokoelma käsitti aineistoa 256 hyllykilometriä.
Solitra
Solitra Oy oli Lauri Kuokkasen Kempeleessä vuonna 1986 perustama elektroniikan komponentteja (suurtaajuussuodattimia) lähinnä matkapuhelinkäyttöön valmistanut yritys. Solitra oli nopeasti kasvavan Nokian alihankkija. Solitra myytiin amerikkalaiselle ADC Telecommunicationsille 1996. Yrityksen toiminta lopetettiin 2013 yrityksen toimittua viimeiseksi nimellä Powerwave Finland.
Juha Sipilä toimi 1992–1997 yrityksen johtajana ja oli yrityksen pääomistaja vuodesta 1994 lähtien. Sipilä sai yrityksen myynnistä noin 110 miljoonaa markkaa. Myyntihetkellä yrityksellä oli noin 700 työntekijää.
Adama Barrow
Adama Barrow (s. 1965) on gambialainen liikemies ja poliitikko, joka valittiin maansa presidentiksi joulukuun alussa 2016. Hän seuraa virassa maata 22 vuotta hallinnutta Yahya Jammehia. Jammeh viivytteli vallasta luopumista useita viikkoja.
Barrow on luvannut jättää presidentin viran kolmen vuoden siirtymäkauden jälkeen ajettuaan läpi demokraattisia uudistuksia valtion poliittiseen järjestelmään. Hänen vaalilupauksiinsa kului myös oikeuslaitoksen ja tiedotusvälineiden riippumattomuus sekä vapaa kansalaisyhteiskunta.
Barrow syntyi vuonna 1965 pienessä kylässä maansa itäosassa. Hän kuuluu fulbejen etniseen ryhmään ja on uskonnoltaan muslimi. Hän on asunut Britanniassa, opiskellut kiinteistöalaa ja työskennellyt vartijana. Vuonna 2006 Barrow palasi Gambiaan ja vuonna 2016 hänet asetettiin seitsemän oppositiopuolueen koalition persidenttiehdokkaaksi.
Fjodor Roditšev
Fjodor Izmailovitš Roditšev (9. helmikuuta 1854 Vjatka, Tverin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. helmikuuta 1933 Lausanne, Sveitsi) oli venäläinen liberaali poliitikko. Hän toimi vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen tilapäisesti Suomen asiain komissaarina hoitaen Suomen suuriruhtinaskunnan ministerivaltiosihteerin tehtäviä.
Roditšev oli aatelinen maanomistaja, joka valmistui vuonna 1876 juristiksi Pietarin yliopistosta ja osallistui vapaaehtoisena Serbian–Turkin sotaan 1876–1878. Hän oli vuosina 1878–1890 Vesjegonskin piirikunnan aatelismarsalkkana ja rauhantuomarina. Hänet valittiin 1891 ensimmäisen kerran Tverin kuvernementin zemstvon puheenjohtajaksi. Hän oli mukana laatimassa zemstvojen 1894 uudelle keisari Nikolai II:lle jättämää adressia ja kuului kesäkuussa 1905 keisarin luo lähetettyyn zemstvojen lähetystöön. Vuosina 1898–1901 Roditšev toimi lakimiehenä Pietarissa, mutta hänet karkotettiin pääkaupungista kahdeksi vuodeksi poliittisten mielipitteitensä vuoksi. Hän oli mukana perustamassa vuonna 1903 Vapautuksen liitto -nimistä liberaalia oppositiojärjestöä, joka liittyi vuonna 1905 uuteen Perustuslaillisdemokraattiseen puolueeseen eli niin sanottuun kadettipuolueeseen. Roditšev kuului kadettipuolueen keskuskomiteaan ja oli vuosina 1906–1917 edustajana valtakunnanduumassa, jossa hänen sanottiin olleen kadettien edustajaryhmän parhaimpia puhujia.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Duuman väliaikainen komitea nimitti Roditševin Suomen asiain komissaariksi 15. maaliskuuta (J: 2. maaliskuuta) 1917. Hän vieraili Suomessa kaksi päivää myöhemmin rauhoittelemassa vallankumouksellisia venäläisiä merisotilaita ja neuvottelemassa suomalaisten kanssa sortokauden päättämisestä. Hänet korvattiin 8. huhtikuuta (26. maaliskuuta) ministerivaltiosihteeriksi nimitetyllä Carl Enckellillä.
Roditšev valittiin kadettien edustajana syksyn 1917 esiparlamenttiin ja perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Venäjän sisällissodan aikana hän toimi valkoisten hallinnossa Etelä-Venäjällä. Vuodesta 1920 hän asui maanpaossa Sveitsissä.
Maria Valkama
Maria Valkama on suomalainen radio- ja televisiotoimittaja ja järjestöjohtaja. Hän on työskennellyt Yleisradiossa, ensimmäisiin kaupallisiin radioasemiin kuuluneessa Radio Ykkösessä ja vuodesta 1996 Radio Stadissa. 2000-luvulla Maria Valkama on toiminut Suomen Tuki- ja liikuntaelinliitto Tule ry:n pääsihteerinä.
1980-luvun alussa Maria Valkama oli mukana tekemässä "Kukkokiekuu"-nimistä television ”viihteellistä asiaohjelmaa koko perheelle”. Vuonna 1983 hän käsikirjoitti ja juonsi yhdessä Leo Lehdistön kanssa kotimaanmatkailuun erikoistunutta tv-ohjelmasarjaa "Kaunis on maa". Vuosina 1983 ja 1984 hän juonsi Suomen euroviisukarsinnan. Valkama oli mukana myös "Viikonlopputelevisio"-ohjelmassa, kunnes lähti Ylestä vuonna 1985 mukaan pääkaupunkiseudun kaupalliseen paikallisradioon Radio Ykköseen. Sen mentyä konkurssiin 1995 Valkama jatkoi samalla taajuudella (91,1 MHz) pari vuotta toimineessa Radio Stadissa.
Full House
Full House on yhdysvaltalainen Jeff Franklinin luoma tilannekomediasarja, jota esitettiin ABC:llä vuosien 1987 ja 1995 välillä. Sarjasta tehtiin kahdeksan tuotantokautta ja 192 jaksoa.
Venäjällä esitettiin "Full Houseen" perustuvaa "Topsy-Turvy House" –sarjaa vuosien 1996–2000 aikana STS-kanavalla.
Vuonna 2016 julkaistiin Full Housen jatko-osa "Fuller House". Molemmat sarjat ovat katsottavissa Netflix-videopalvelusta.
Warner Home Video on julkaissut sarjan täydellisen DVD-kokoelman vain Yhdysvaltojen ja Kanadan alueilla.
Sarja kertoo Tannerin perheen elämästä San Franciscossa. Vastikään leskeksi jäänyt Danny Tanner on kutsunut kotiinsa asumaan lapsuudenystävänsä Joey Gladstonen ja lankonsa Jesse Katsopolisin auttamaan hänen kolmen tyttärensä D.J:n, Stephanien ja Michellen hoidossa. Miehet jäävät taloon lopulta useaksi vuodeksi, ja pian kuvioihin astuu myös Dannyn työtoveri ja Jessen tuleva vaimo Rebecca Donaldson.
Warner Bros. on julkaissut nuorille suunnattuja "Full House"–nimeä kantavia kirjoja, joista osa perustuu Mills & Boonin rakkausromaaneihin.
Teheranin suuri basaari
Teheranin suuri basaari () on vanha basaarialue Iranin pääkaupungissa Teheranissa.
Basaari sijaitsee Teheranin eteläosassa, Golestanin palatsin eteläpuolella. Se on aikojen kuluessa muodostunut useista käytävistä, joiden yhteispituus on 10 kilometriä. Kukin käytävä on erikoistunut johonkin myytävään tuoteryhmään. Basaarilla on myös useita sisäänkäyntejä, joista pääsisäänkäyntinä pidetään Sabze Meydan -nimistä toria. Teheranin metroa käyttäen basaariin pääsee Khayamin asemalta. Torikauppojen lisäksi basaarissa on pankkeja, moskeijoita ja vierastaloja.
Basaari on ollut kauppapaikkana jo satoja vuosia. Se sai lisää tilaa 1600-luvulla, kun safavidihallitsijat rakennuttivat kaupunkia. Kuningas Tahmasp I laajensi tällöin basaarialuetta ja teetti lisäksi kaupungin ympärille ja muurin. Basaarin vanha osa on rakennustekniikaltaan yhtenäinen ja huolellisesti rakennettu.
Basaarilla on myös poliittista painoarvoa. Se edustaa vanhoillista šiialaista islamilaisuutta vastakohtana Pohjois-Teheranin länsimaistuneelle ja vaurastuneelle liikealueelle.
Luettelo maailmanperintöluettelon kohteista Suomessa
Suomessa on seitsemän Unescon maailmanperintökohdetta, joista kuusi kulttuurikohdetta ja yksi luontokohde.
Maailmanperintöluettelo on Unescon ylläpitämä järjestelmä, jonka tarkoituksena on suojella maailman ainutlaatuista kulttuuri- ja luonnonperintöä. Luetteloon valittujen kohteiden ja alueiden katsotaankin olevan arvokkaimmat perintökohteet, joiden suojelulla ja säilyttämisellä pitäisi olla erityinen merkitys ihmiskunnan kulttuuri- ja luonnonperinnön säilymiselle.
Unescon yleissopimus kulttuuri- ja luonnonperinnön säilyttämisestä allekirjoitettiin vuonna 1972. Tämän jälkeen 192 valtiota on ratifioinut sopimuksen. Suomi ratifioi sopimuksen vuonna 1987.
Jäsenvaltioiden joukosta valitaan edustajisto 21-jäseniseen Maailmanperintökomiteaan, joka tekee päätökset maailmanperintöluetteloa koskevista muutoksista. Vuonna 2016 maailmanperintöluettelossa on 1 052 kohdetta, joista 814 on kulttuurikohdetta, 203 luonnonkohdetta ja 35 molempiin ryhmiin kuuluvaa .
Suomi on Unescon maailmanperintökomitean jäsen vuosina 2014-2017. Suomea maailmanperintökomiteassa edustavat Museoviraston ja Metsähallituksen edustajat, apunaan asiantuntijoita Museovirastosta, Metsähallituksesta ja ministeriöistä. Jotta kohde voidaan esittää sisällytettäväksi maailmaperintöluetteloon, se tulee ensin sisällyttää kansalliseen aieluetteloon. Kulttuurikohteiden esitykset valmistelee OKM/Museovirasto, luontokohteiden esittelystä vastaa ympäristöministeriö. Sekakohteet, joilla on sekä kulttuuri- että luonnonperintöarvoja ovat molempien viranomaisten vastuulla.
M-Tolidiini
m-Tolidiini (CHN) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä väriaineiden valmistukseen. m-Tolidiini on o-tolidiinin isomeeri.
Huoneenlämpötilassa m-tolidiini on valkoista prismamaisesti kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin viileään veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Toisin kuin isomeerinsa m-tolidiini ei muodosta värillistä kompleksia raudan kanssa.
m-Tolidiinia valmistetaan lähtemällä m-nitrotolueenista, joka pelkistetään sinkin avulla emäksisissä olosuhteissa 2,2'-dimetyylihydratsobentseeniksi. Tämä reagoi hapon, esimerkiksi suola- tai rikkihapon, vaikutuksesta bentsidiinitoisiintumisella m-tolidiiniksi. Yhdiste on atsovärien valmistuksen lähtöaine.
Jacob L. Devers
Jacob Loucks Devers (8. syyskuuta 1887 – 15. lokakuuta 1979) oli Yhdysvaltain maavoimien kenraali, joka komensi 6. armeijaryhmää Euroopan rintamalla toisessa maailmansodassa. Hän osallistui muun muassa M4 Sherman- ja M26 Pershing -panssarivaunujen sekä M16-rynnäkkökiväärin kehittelyyn.
Devers harkitsi ensin insinööriopintoja Lehigh’n yliopistossa, mutta päätti ottaa vastaan paikan West Pointista.
Jäätyään eläkkeelle asevoimista Deversista tuli YK:n sotilasneuvonantaja Kashmiriin.
Straatdeuntje
Straatdeuntje () on Bobbejaan Schoepen esittämä kappale, jolla hän edusti Belgiaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdeksanneksi viidellä pisteellä.
Skibet skal sejle i nat
Skibet skal sejle i nat () on Birthe Wilken ja Gustav Wincklerin esittämä kappale, jolla he edustivat Tanskaa vuoden 1957 Eurovision laulukilpailussa Länsi-Saksan Frankfurt am Mainissa.
Kappaleen esitys Euroviisuissa nostatti kohun, koska se sisälsi esiintyjien 11 sekuntia kestävään suudelman. Erityisesti konservatiivisissa katolisissa maissa tempausta pidettiin asiattomana ja televisioitavaan laulukilpailuun sopimattomana.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kolmanneksi kymmenellä pisteellä.
Trenord
Trenord S.r.l. on italialainen junayhtiö, joka toimii Pohjois-Italiassa. Yhtiön kotipaikka on Milano. Trenordin omistavat puoliksi valtiollinen junayhtiö Trenitalia sekä pääosin (58 %) Lombardian aluehallinnon omistama, pörssinoteerattu "Ferrovie Nord Milano Autoservizi S.p.A." (FNM).
Trenordin historia alkaa vuodesta 1877, jolloin perustettiin yhtiö nimeltään "Società Anonima Ferrovie Milano-Saronno e Milano-Erba" rakentamaan rautatiet Milanosta Saronnoon ja Erbaan. Vuonna 1975 yhtiö, silloiselta nimeltään "Ferrovie Nord Milano S.p.A." (FNM), siirtyi Lombardian aluehallinnon omistukseen. Vuonna 2003 FNM jaettiin kolmeen osaan niin, että rautateiden omistus siirtyi "Ferrovie Nord Milano Autotrasporti" -yhtiölle, matkustajaliikennettä alkoi hoitaa "Ferrovie Nord Milano Trasporti" ja tavaraliikennettä "Ferrovie Nord Cargo". Vuonna 2009 FNM ja Trenitalia perustivat yhteisyrityksen "Trenitalia-LeNord" hoitamaan Lombardian seudun alueellista matkustajajunaliikennettä. Yhtiön nimi muutettiin vuonna 2011 muotoon "Trenord".
Trenordilla on paikallisjunaliikennettä Lombardian alueella ja sen lähialueilla RFI:n ja FNM:n rautatieverkossa. Pohjoisessa reitistö ulottuu Sveitsin rajalle (Domodossola, Luino, Chiasso, Chiavenna, Tirano), idässä Veneton alueelle (Verona, Mantova), etelässä Emilia-Romagnan alueelle (Parma) ja lännessä Piemonten alueelle (Tortona, Alessandria, Novara). Junareittien yhteispituus on noin 2 000 kilometriä. Trenordin liikenne koostuu kolmen tyyppisistä junista:
Trenord omistaa puolet sveitsiläisyhtiö Tilosta, jonka reitit ulottuvat Sveitsin Ticinosta Lombardiaan.
Trenordin junat ovat peräisin usealta vuosikymmeneltä; suuri osa on Trenordin edeltäjien, Trenitalian ja FNM:n kalustoa:
Cardamine purpurea
Cardamine purpurea on litukoiden sukuun kuuluva ristikukkaiskasvi. Se kasvaa yleensä 5–12 senttimetriä korkeaksi, ja sen kukat ovat yleensä purppuranpunaisesta vaaleanpunaiseen. Sitä kasvaa Yukonissa, Alaskassa ja Venäjän Kaukoidässä.
"Cardamine purpurea" -lajin varsi on haarautumaton, yleensä pysty ja 5–12 senttimetriä korkea. Sen tyveä lähellä olevissa lehdissä on yleensä 3–5 lehdekästä, ja lehdet ovat 2,5–7 sennttimetriä pitkiä. Lehtilavat ovat munuaismaisista soikeisiin. Varren yläosassa on 1–3 lehteä, jotka yleensä ovat yhteenliittyneitä. Ne ovat samanlaisia kuin pohjalehdetkin, vain hieman pienempiä.
Kukkaperä on 5–12 millimetirä pitkä ja karvainen. Kukillä on 2–3 verholehteä, jotka ovat 1,4–1,7 millimetriä pitkiä. Terälehtien väri vaihtelee yleensä purppuranpunaisesta vaaleanpunaiseen.
"Cardamine purpurea" kasvaa Yukonissa, Alaskassa ja Venäjän Kaukoidässä. Se on arktinen kasvi, ja yleensä sitä kasvaa vuoristoalueilla. Sen kasvuympäristöihin kuuluvat kostea tundra, rinteet, niityt, jokitörmät, tulvatasangot ja alueet, joissa pohjavettä tihkuu pinnalle. Kasvualustana voi olla vyörysoramuostumat, somerot, sammal, turve ja kalkkikivi.
Juho Valmari
Johannes "Juho" Gustafinpoika Valmari (22. helmikuuta 1850 Kemin maaseurakunta – 20. elokuuta 1928 Kemin maaseurakunta) oli suomalainen maanviljelijä, uittopäällikkö ja säätyvaltiopäiviien talonpoikaissäädyn edustaja.
Juho Valmarin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Valmari ja Briita Sofia Valmari. Hän kuului Kemijokivarrella asuneeseen talonpoikaissukuun, joka viljeli tilaa Kemijoen länsirannalla ns. Valmarinniemellä, joka nykyään on kotiseutumuseona. Nuoruudessaan hän kävi Tornion alkeiskoulun 1861 ja oli sen jälkeen neljä vuotta merillä. Kotiseudullaan hän toimi aivan kotitalonsa tuntumassa olleessa Kemijokisuun uitossa johtajana vuodesta 1894, peräti 30 vuoden ajan. Höyrylaivapäällikkönä Valmari toimi 1899–1907.
Valmari oli mukana myös 1800-luvun yhteiskunnallisessa toiminnassa. Hän toimi Kemin maaseurakunnan kunnallislautakunnan esimiehenä kahteen otteeseen. Hänet valittiin myös kahteen otteeseen säätyvaltiopäivien talonpoikaissäädyn edustajaksi, vuonna 1904 Tornion tuomiokunnasta ja 1905–1906 Kemin tuomiokunnasta. Niiden yhteydessä hän osallistui vuonna 1906 Lontoossa kansainväliseen parlamenttien väliseen kongressiin. Säätyvaltiopäivillä hän oli komiteassa, jonka tehtävänä oli tehdä ehdotus lääkärihoidon saamiseksi maaseudulle.
Juho Valmarilla ja hänen puolisollaan vuodesta 1880, tervolalaissyntyisellä Elsa Matildalla Vaarala, oli viisi lasta. Vanhin poika Otto Valmari toimi 1920- ja 1930-luvuilla Elannon johtajana Helsingissä. Nuorempi poika Johannes "Janne" Valmari toimi Helsingin yliopiston maanviljelyskemian professorina. Heidän nuorin tyttärensä Olga oli naimisissa virolaisen everstin ja vaihtoehtolääkärin Hans Kalmin kanssa. Juhon veljen Eetun pojanpoika on Tampereen teknillisen yliopiston professori Antti Valmari.
Julius Marcus Agrippa
Julius Marcus Agrippa (27–100) eli Herodes Agrippa II oli Herodesten hallitsijasuvun viimeinen hallitsija. Hän toimi Chalkidan tetrarkkina 48–53 ja Batanean kuninkaana 53–100. Hän osallistui vuosina 66–73 Rooman puolella juutalaissotaan. Hän oli Herodes Agrippan poika ja Herodes Suuren lapsenlapsenlapsi ja syntyi Roomassa.
Julius Marcus Agrippa syntyi vuoden 27 jaa. paikkeilla Roomassa. Noin viisivuotiaana hän siirtyi Palestiinaan, kun hänen isänsä joutui pakoilemaan siellä. Hänen isänsä palasi Roomaan vuonna 36, mutta Julius Marcus ja hänen äitinsä eivät menneet perässä.
Julius Marcuksen isän, Herodes Agrippan tilanne ei ollut hyvä: hän oli menettänyt omaisuutensa, joutunut konkurssiin ja löytänyt setänsä Herodes Antipasin hallitsemasta Galileasta työn, jonka kuitenkin menetti. Mentyään Roomaan Herodes Agrippa vangittiin, mutta uusi Rooman keisari Caligula armahti hänet ja nimitti Herodes Filippoksen aikanaan hallitsemien alueiden kuninkaaksi noin vuonna 37. Vuoteen 41 mennessä Herodes Agrippa I oli yhdistänyt Herodes Suuren valtakunnan. 14-vuotias Julius Marcus pääsi viimein takaisin Roomaan päättämään opintonsa.
Kuningas Herodes Agrippa kuoli yllättäen vuonna 44. Julius Marcus oli tuolloin liian nuori noustakseen isänsä seuraajaksi. Vuonna 48 hän nousi Chalkidan tetrarkiksi. Vuonna 53 Julius Marcus Agrippa pakotettiin luopumaan tetrarkin virasta, mutta hänestä tuli sen sijaan Batanean kuningas. Myöhemmin hänen serkustaan Aristobuluksesta tuli Chalkidan tetrarkki.
Julius Marcus pyrki kaunistamaan kaupunkeja kuten Jerusalemia, ja hän kulutti siihen suuria summia, mikä johti hänen suosionsa laskuun.
Fotioksen mukaan Julius Marcus Agrippa kuoli lapsettomana Trajanuksen valtakauden kolmantena vuonna eli vuonna 100, mutta eräiden historioitsijoiden mukaan hän on saattanut kuolla jo 90-luvun alkupuolella.
Tiina Wilén-Jäppinen
Tiina Wilén-Jäppinen (26. helmikuuta 1963 Imatra – 4. joulukuuta 2016 Imatra) oli suomalainen sosialidemokraatteja edustanut kunnallispoliitikko, joka toimi Imatran kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001 ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 2009 lähtien. Wilén-Jäppinen oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta. Ammatiltaan hän oli mittausesimies. Wilén-Jäppinen sai surmansa joulukuussa 2016 Imatran keskustassa tapahtuneessa ammuskelussa, jossa kuoli myös kaksi muuta henkilöä.
Walk the Dog and Light the Light
Walk the Dog and Light the Light on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Laura Nyron elokuussa 1993 julkaistu albumi. Vuonna 2008 levy julkaistiin remasteroituna.
Kaikki kappaleet Laura Nyro, ellei toisin mainita.
Thames Barrier
Thames Barrier on Thamesjoen alajuoksulle rakennettu tulvapato, joka on rakennettu suojaamaan Lontoota mereltä tulevilta vuorovesitulvilta.
Thames Barrier ulottuu Thamesjoen yli kohdasta, jossa joen leveys on 520 metriä. Padossa on 10 teräksistä porttia, joista jokainen painaa 3300 tonnia. Portit voidaan nostaa ylös tulvan uhatessa. Portit ovat 5-kerroksisen rakennuksen korkuiset ja yhtä leveät kuin Tower Bridgen kulkuaukko. Pato valmistui vuonna 1982 ja se vihittiin käyttöön vuonna 1984. Vuoden 2016 huhtikuuhun mennessä tulvaportit on suljettu 176 kertaa suojaamaan Lontoota.
Yrjö Nikkilä
Yrjö Adolf Nikkilä (14. toukokuuta 1897 Lempäälä – 28. lokakuuta 1966 Kuopio) oli suomalainen varatuomari ja Kuopion pitkäaikainen kaupunginjohtaja.
Nikkilän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Oskari Nikkilä ja Iida Maria Lassila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1922. Nikkilä sai varatuomarin arvon 1926.
Nikkilä toimi asianajajana 1923–1931 ja Lahdenpohjassa kauppalanjohtajana ja kauppalan järjestysoikeuden puheenjohtajana 1931–1937. Kuopion kaupunginjohtajana hän oli 1937–1962 ja jäi tämän jälkeen eläkkeelle. Nikkilä oli myös seitsemän vuoden ajan Salmen rajavartioston sotatuomarina ja kaksi vuotta Viipurin rykmentin sotatuomarina.
Imatran ammuskelu
Imatran ammuskelu tapahtui Imatralla joulukuun 3. ja 4. päivän välisenä yönä vuonna 2016, kun 23-vuotias imatralainen Jori Juhani Lasonen surmasi ampumalla kolme naista Imatrankoskella ravintola Vuoksenvahdin edessä. Uhrit olivat Imatran kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Tiina Wilén-Jäppinen ja sanomalehti "Etelä-Saimaan" ja paikallislehti "Uutisvuoksen" yhteisessä toimituksessa Imatralla työskennelleet toimittajat Katri Ikävalko ja Anne Vihavainen. Epäilty käytti aseenaan luvallista metsästyskivääriä, joka ei kuitenkaan ollut hänen omansa. Poliisi epäili, että teon taustalla ei ollut poliittista tai ideologista motiivia, vaan motiivi liittyi syrjäytymiseen ja mielenterveysongelmiin. Paikalliset kertoivat Iltalehdelle, että Lasosen vanhemmat olivat yrittäneet saada tälle apua pitkään, ja Lasonen oli käynyt myös terapiassa aikoinaan.
Lasonen oli ennen ammuskelua syyllistynyt vuonna 2013 tapon yritykseen ja törkeään rattijuopumukseen, ja saanut niistä kolmen vuoden ja kahden kuukauden vankeusrangaistuksen.
Tapaus sai kansainvälisen median huomiota. Naapurimaissa Ruotsissa ja Norjassa tapaus nousi pääuutiseksi, ja myös Venäjällä uutisoitiin asiasta. Tunnetut uutistoimistot Reuters, AFP ja AP ovat välittäneet tietoa laajalle. Välittömästi tapahtumien jälkeen twitteriin luotiin "Imatran Uutiset" -niminen trollitili, joka väitti uhreja venäläisiksi ja yritti tehdä ammuskelusta venäläisvastaisen hyökkäyksen.
Lasonen vaikeni aluksi poliisikuulusteluissa. 14. joulukuuta 2016, eli 11 päivää teon jälkeen hän lopulta tunnusti ampumiset. Lasonen kertoi epäilleensä palkkamurhaajan olevan hänen perässään, koska hänen tietokoneellensa oli murtauduttu ja laitettu keksitty huumevelka. Ammuskeluiltana Lasonen kuvitteli, että häntä ollaan etsimässä. Ammuskelun uhrit Lasonen valitsi kuitenkin sattumanvaraisesti.
Aluksi Lasonen kertoi halunneensa ammuskelun avulla päästä poliisiputkaan turvaan. Tammikuun 2017 alkupuolella hän kuitenkin sanoi, että hän halusi päästä vankilan sijaan mielenterveyspuolelle. Sittemmin Lasonen sanoi haluavansa mielentilatutkimukseen, mihin oikeus hänet määräsikin jo ennen varsinaista käräjäoikeuden pääkäsittelyä. Tutkimuksen mukaan Lasonen on syyntakeeton sekä erittäin vaarallinen toisen hengelle ja terveydelle.
Etelä-Karjalan käräjäoikeus katsoi Lasosen syylliseksi kolmeen murhaan, mutta jätti hänet syyntakeettomuuden vuoksi rangaistukseen tuomitsematta. Lasonen sijoitettiin hoitoon Vanhan Vaasan sairaalaan.
Janakan päiväkoti-koulu
Janakan päiväkoti-koulu on Jyväskylän Tölskän kaupunginosassa sijaitseva alakoulu. Koulussa opetetaan 1. - 4. luokkia. Koulun yhteydessä toimii esikoulu ja päiväkoti.
Arrasin taistelu (1914)
Arrasin taistelu ("Ensimmäinen Arrasin taistelu") oli ranskalaisten epäonnistunut hyökkäys
saksalaisten kimppuun ensimmäisessä maailmansodassa 1–4. lokakuuta 1914. Taistelu oli osa "kilpajuoksua merelle". Ranskan armeija aloitti hyökkäyksen Lensin ja Douain välistä. Ranskalaiset etenivät Douaihin asti. Saksan armeija teki vastahyökkäyksen, jonka takia ranskalaiset joutuivat perääntymään kohti Arrasia. Niinpä saksalaiset saivat haltuunsa Lensin 4. lokakuuta. Ranskalaiset pitivät Arrasin. Taistelujen painopiste siirtyi pian pohjoisemmaksi Ypresiin.
Erkki Vihtonen
Erkki Vihtonen on suomalainen televisiotoimittaja, -ohjaaja ja -tuottaja, joka työskenteli Yleisradiossa ulkomaantoimittajana erityisesti A-studiossa ja muissa Yle TV1 -kanavan A-ohjelmissa.
Vihtonen tuli Yleisradion palvelukseen 1960-luvulla yhtenä ensimmäisistä ulkomaantoimittajista. Hän toimi juontajana monissa suuria katsojamääriä saaneissa ajankohtaislähetyksissä, kuten lusikoita taivutelleen taikuri Uri Gellerin studiovierailussa 1974.
1990-luvun puolivälissä Vihtonen vastasi A-studion nettisivuista ja tuotti siihen sisältöä. CNN-televisioyhtiön nettisivulta hän löysi interaktiivisen kyselyn Yhdysvaltojen tuleviin presidentinvaaleihin liittyen ja sai siitä idean vaalikoneesta. Amerikkalaisversiossa ehdokkaiden näkemykset oli kerätty Bill Clintonin ja Bob Dolen puheista ja haastatteluista, mutta Vihtonen keksi kysyä vaalikoneen kysymykset suoraan ehdokkailta. Tuloksena oli ilmeisesti maailman ensimmäinen vaalikone, joka oli käytössä jo syksyn 1996 EU-parlamenttivaaleissa. Vihtonen ehti ennen eläkkeelle lähtöään johtaa usean Ylen vaalikoneen kehitystyötä.
Yhdessä puolisonsa Leena Vihtosen kanssa Erkki Vihtonen toimi 1980-luvun puolivälissä Nepalissa, jossa he kouluttivat maan televisioyhtiön ensimmäisiä ammattilaisia Yleisradiolta poistettujen laitteiden ja materiaalien avulla. Erkki ja Leena Vihtonen suomensivat vuonna 2008 Like-kustantamon julkaiseman Manjushree Thapan tietokirjan "Unohda Kathmandu", joka valottaa Nepalin politiikkaa ja rauhanprosessia.
Kyrsyä – Tuftland
Kyrsyä – Tuftland on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Roope Olenius. Sen pääosissa näyttelevät Veera W. Vilo, Miikka J. Anttila ja Saara Elina. Elokuva pohjautuu Neea Viitamäen kirjoittamaan samannimiseen näytelmään.
"Kyrsyä – Tuftland" sai ensi-iltansa 9. joulukuuta 2017 Yhdysvalloissa Other Worlds Austin -elokuvafestivaaleilla. Suomessa se esitettiin ensi kerran 2. maaliskuuta 2018 Hitusen Hämyä-elokuvafestivaaleilla. Elokuva osallistuu myös Jaipur International Film Festivaliin Intiassa, Snowdance Independent Film Festivaliin Saksassa, Arizona Underground Film Festivaliin sekä Tallahassee Film Festivaliin Yhdysvalloissa. Elokuva sai kaupallisen teatteriensi-iltansa Suomessa 6. huhtikuuta 2018.
Nuori tekstiilialan opiskelija Irina päättää tehdä täyskäännöksen elämässään, joka pyörii oravanpyörää koulun, työpaikan ja epäonnistuneen parisuhteen välillä. Muutoksen perässä hän ottaa vastaan kesätyöpaikan syrjäiseltä ja täysin omavaraiselta Kyrsyän kylältä.
Elokuva kuvattiin kesällä 2016 Espoon, Joensuun, Loimaan, Porin ja Tampereen alueilla. Elokuva on Oleniuksen esikoisohjaus.
Roope Olenius voitti parhaan ohjaajan palkinnon Other Worlds Austin -elokuvafestivaaleilla. "Kyrsyä – Tuftland" palkittiin parhaana fiktiivisenä elokuvana Arizona Underground Film Festivaaleilla.
Fondation Louis Vuitton
Fondation Louis Vuitton on Pariisissa oleva nykytaiteenmuseo ja kulttuurikeskus.
Nykytaiteenkeskus avattiin vuonna 2014 Bois de Boulognen puistoon. Rakennuksen suunnitteli amerikkalainen arkkitehti Frank Gehry. Kooltaan rakennus on 8500 neliömetriä ja se sisältää 11 taidegalleriaa.
K.A.A.K.K.O.
K.A.A.K.K.O. (myös IIII – K.A.A.K.K.O.) on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 21. helmikuuta 2014 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumin vinyyliversiosta julkaistiin 500 kappaleen painos. Albumin jokaisesta kappaleesta on kuvattu musiikkivideo, jotka muodostavat yhtenäisen tarinan.
Yhtye on kuvaillut albumia seuraavasti:
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Asko Alanen antoi albumille kolme tähteä viidestä ja sanoi sen olevan ”rehvakasta rytistelyä”, jonka kappaleisiin taustalaulajat Hansu & Pirre tuovat sievän musiikillisen koukun, mutta kritisoi sanoituksia ajoittain alkeellisiksi. Niin ikään Desibelin Mika Roth antoi albumille kolme tähteä ja sanoi albumin sisältävän ”asiallisia turpasaunoja”, vaikka moittikin albumia liian tasapaksuksi. Kaaoszinen Ville Syrjälä piti albumia yhtyeen yhtenäisimpänä ja antoi sille arvosanan 8/10. Imperiumin Janne Rintala antoi albumille seitsemän tähteä viidestä. Hän piti albumia yhtyeelle ominaisen suoraviivaisena ja hyvällä sykkeellä etenevänä teoksena, jonka sanoitukset ovat typerät, jopa naurettavat.
Mauri Pietikäinen
Mauri Olavi Pietikäinen (16. helmikuuta 1944 Riihimäki – 9. maaliskuuta 2014 Sipoo) oli suomalainen alttoviulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin äänenjohtaja.
Pietikäinen opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1953–1966 ensin viulua Leena Siukosen ja sitten alttoviulua Aarno Salmelan johdolla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1962 Helsingin Tehtaanpuiston yhteiskoulusta. Vuosina 1962–64 hän opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa. Jatko-opintoja hän teki muun muassa Ruotsissa 1960-luvulla.
Pietikäinen soitti vastaperustetussa Suomen Kansallisoopperan orkesterissa 1963–1965 ja Radion sinfoniaorkesterissa 1966–1973. Pisimmän uran hän teki Helsingin kaupunginorkesterissa vuosina 1973–2007, 1970-luvun puolestavälistä 1990-luvun puoleenväliin alttoviulun äänenjohtajana. Hän oli mukana myös Savonlinnan oopperajuhlaorkesterissa, World Philharmonic Orchestrassa sekä Vantaan viihdeorkesterissa sen perustamisesta alkaen.
Pietikäinen oli myös ahkera kamarimuusikko. Hän oli mukana Tulindberg-kvartetissa, Espoo-kvartetissa, Voces Intimaessa, Finlandia-kvartetissa, Segerstam-kvartetissa ja Sputnik-kvartetissa. Pietikäisen isompia kamarikokoonpanoja olivat Sibelius-Akatemian kamariorkesteri, Helsingin kamariorkesteri, Radion kamariorkesteri, Radion nykymusiikkiorkesteri ja Finlandia Sinfonietta.
Klassisen musiikin ohella Pietikäinen oli mukana soittamassa jousitaustoja yli 2 000 kevyen musiikin äänitteellä.
Hannes Korpi-Anttila
Hannes Korpi-Anttila on suomalainen kääntäjä.
Coulée verte René-Dumont
Coulée verte René-Dumont on Pariisissa sijaitseva 4,5 kilometriä pitkä kävelypuisto. Puisto tunnetaan myös nimellä Promenade plantée.
Kävelytie on rakennettu käytöstä poistettua viaduktia pitkin kulkeneelle junaradalle. Se sijaitsee Pariisin 12. arrondissementtin alueella. Sen lähtöpaikka on Opéra Bastillen lähettyvillä ja se jatkuu Bois de Vincennes’n puistoon.
Paikalla kulki junarata välillä Gare de la Bastille - Verneuil-l'Étang vuosina 1859 – 1969. Junaliikenteen loputtua Philippe Mathieux ja Jacques Vergely suunnittelivat vuonna 1988 paikalle yläilmoissa kulkevan puiston, jossa kulki kävelytie. Vuonna 1989 Pariisin kaupunki aloitti viaduktin 71 kaaren peruskorjauksen.
T-Mobile Arena
T-Mobile Arena on monikäyttöinen urheiluareena Las Vegasissa Nevadan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Areena on NHL-seura Vegas Golden Knightsin kotiareena vuodesta 2017 alkaen.
Heka Metal
Heka Metal on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 20. marraskuuta 2015 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumi on tyyliltään punkmusiikin lisäksi heavy metal -sävytteinen.
Heka on "Fakta homma" -TV-sarjan hahmon Heikki Kaasisen hellittelynimi. Kansikuva on mukaelma Venomin vuoden 1982 albumista "Black Metal".
Ypäjä palaa
Ypäjä palaa on hardcore punk -yhtye Koljosen tiekiistan EP-levy, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2016 levymerkillä Longplay Music. Se julkaistiin valkoisella, mustalla ja punaisella vinyylillä, minkä lisäksi painos sisältää rintamerkin ja postikortin.
10. helmikuuta 2017 julkaistaan samaa nimeä kantava rajoitettu 65 kopiota käsittävä 7” single, joka sisältää kaksi uutta kappaletta.