hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keshi yená
Keshi yená on curaçaolainen ruokalaji, joka koostuu täytetystä juustokiekosta.
Keshi yenán nimi on papiamentua ja se tarkoitaa kääntäen täytettyä juustoa.
Alankomaat valloittivat Curaçaon Espanjalta 1600-luvulla ja alankomaalaisten siirtolaisten myötä saarille saapuivat myös suuret juustokiekot. Curaçao oli myös merkittävä orjakaupan keskus ja paikalliset orjat aloittivat juustokiekkojen täyttämisen.
Juustot olivat alun perin tavallisimmin Edamia tai Goudaa ja täyte esimerkiksi kanaa, vihanneksia, hedelmiä ja mausteita. Tavallisia täytteitä ovat sellaiset elintarvikkeet, jotka ovat jääneet yli muusta ruuanlaitosta. Eri täytteitä ja valmistustapoja onkin useita.
Keshi yenáa valmsitetaan Curaçaolla, Aruballa ja Bonairella. Keshi yenán valmistus kotioloissa on vähentynyt, mutta annosta tarjoillaan yleisesti ravintoloissa. Paikalliset syövät sitä enimmäkseen juhlapäivinä esimerkiksi juuston kalliin hinnan takia. Juustoa käytetään paikallisessa keittiössä vain harvoin muiden ruokalajien valmistukseen. Ravintoloissa annosta tarjoillaan usein myös turisteille. Keshi yenáa on kuvailtu joskus Curaçaon kansallisruuaksi.
Konnankoukku
Konnankoukku (The Mediterranean Caper, 1973). Suomentanut Pirjo Latvala. WSOY, 1980 on Clive Cusslerin esikoisromaani.
Kirjan erikoisuus on se että se alkaa suoraan päätarinalla, ilman historiallista esipuhetta.
Kreikan rannikolla on NATOn lentokenttä jolle omituinen ensimmäisen maailmansodan aikainen kaksitaso hyökkää; kesken kaiken paikalle lentää amerikkalainen NUMAn Catalina -lentovene joka taitavalla ohjailulla ja kivääritulituksella karkottaa hyökkääjän.
Koneessa ovat majuri Dirk Pitt ja kapteeni Al Giordino; tämä on heidän ensiesittelynsä.
Varsinainen tapahtumien kulku käynnistyy kun Pitt huomaa että syvyysluotaimien vaijerien katkeaminen ei olekaan vahinko vaan tahallista; joku on räjäyttänyt niitä poikki.
Tästä alkaa huikea piiloleikki häikäilemättömien gangsterien kanssa; pääroistoksi osoittautuu lakia pakoileva entinen natsiupseeri joka paljastuu yksinkertaisella tavalla: hän on murhannut erään erakkona eläneen saksalaisen upseerin ja ottanut tämän henkilöyden - mutta ei tiennyt miksi tämä oli kalju; roisto luuli että kyseessä olisi ollut vanha preussilainen sotilastapa eli ajeli päänsä kaljuksi, mutta oikeasti kyseessä oli harvinaisen ihotaudin aiheuttama hiusten menetys ja vaalea sänki joka miehen päähän nousee vankeudessa toimittaakin hänet hirttolavalle.
Pitt voittaa lopulta ja kaiken huipuksi hän saa palkkionaan vaivoistaan pääroistolle kuuluneen upean Maybach-Zeppelin -loistoauton jolla hän kirjan lopussa poistuu paikalta, tietenkin kauniin tytön kanssa.
Maratonjuoksun Suomen-mestaruuskilpailut
Maratonin SM-kilpailut käydään vuosittain ja niihin voi osallistua suomalaisten yleisurheiluseurojen juoksijat, jotka ovat rikkoneet kilpailuun vaadittavan tulosrajan, mikäli sellainen on asetettu. Kilpailuissa on sarjat miehille ja naisille. Suomen Urheiluliiton mestaruuskilpailusäännöt eivät aseta mitään tiettyä ajankohtaa jolloin maratonin SM-kilpailut tulisi järjestää, mutta viime vuosina suomenmestaruudet on ratkottu yleensä syyskuun aikana jonkin massamaratonin yhteydessä.
Jäinen hauta
Jäinen hauta (Iceberg, 1975). Suomentanut Erkki Hakala. WSOY, 1978 on Clive Cusslerin järjestyksessä toinen ja myös suomennoksena toinen jännitysromaani.
Islannin lähellä erään jäävuoren sisällä on palaneen aluksen hylky. Majuri Dirk Pitt laskeutuu helikopterilla jäävuorelle ja tutkii hylyn; se osoittautuu odotetusti tutkimusalukseksi muutetuksi huvipurreksi; omistaja ja koko miehistö vaikuttaa palaneen hengiltä.
Pittin mukana oleva tiedemies Willi Hunniwell on omituisen hermostunut; kun he lentävät Islantiin niin yllättäen heidän kimppuunsa hyökkää pieni liikesuihku ja heitä tulitetaan siitä konetuliaseella. Pittin lentotaito suistaa hyökkääjän mereen ja Pitt tekee rajun pakkolaskun Islannin rantaveteen.
Hunnewell on saanut osumia ja kuolee käsiin; viime sanoinaan hän lausuu oudon runonpätkän joka sittemmin selviää olevan Coleridgen kuuluisasta runosta Vanhan merimiehen tarina.
Kun Pitt on lääkärin hoidettavana paikalle kävelee nopeasti kaksi roistoiksi selviävää poliisia joiden tarkoitus on tappaa Pitt ja lääkäri; ovelalla menettelyllä molemmat voitetaan.
Pitt tapaa nyt amiraali Sandeckerin ja tämä tuo mukanaan sihteerinsä Tidi Royalin; yhdessä he käyvät tapaamassa palaneen laivan perijää Kirsti Fyrietä joka on kuolleen omistajan sisar.
He tapaavat myös tämän miesystävän Oskar Rondheimin joka onkin roisto; Pitt huomaa tämän seikan ja alkaa amiraalin ällistykseksi esiintyä yksinkertaisena homoseksuaalina - eli uskottelee olevansa harmittava mutta vaaraton idiootti.
Pitt sukeltaa kadonneen liikesuihkun hylkyyn ja löytää todisteita omituisesta juonittelusta; he joutuvat nyt avomerellä osin sumun suojassa rajuun taisteluun aseistettua kantosiipialusta vastaan ja voittavat tämän improvisoiduilla polttopulloilla.
Keflavikin tukikohdasta löytyy mekaanikko joka on korjannut konetta ja kertoo olennaiset tiedot. Paluumatkalla Pitt törmää erääseen kansallisen tiedusteupalvelun NIA:n agentiin jonka peitehahmo on taksimies; yhdessä he vaihtavat tietoja ja sopivat mitä tehdään.
Rondheim järjestää runoillan jonka päätteeksi vieraat kaapataan; heidät viedään enemmän tai vähemmän liikuntakyvyttömiksi pahoinpideltyinä erämaahan jossa odottaa ison helikopterin hylky - siis lavastetaan lento-onnettomuus; Rondheim itse pieksää Pittin karatella mutta yllättäen selviää että saatuaan kylmällä vedellä hautomisen avulla turvonneet silmänsä auki hän pystyykin kiipeämään rotkosta ja erätaitojensa avulla pääsemään eräälle majalle jossa on radio; vaikka yhtään helikopteria ei ole sabotaasin vuoksi kunnossa löytyy parempaa: lentokuntoinen Ford Trimotor jonka avulla uhrit pelastetaan erämaasta; vain yksi vanha mies menehtyy voimiensa loppuessa.
Nyt alkaa huikea loppuottelu Disneylandissa; Pitt joutuu otteluun Rondheimia vastaan ja roisto saa kauhukseen todeta ettei hänen avuttomaksi homoksi luulemansa Pitt olekaan sellainen vaan vielä pahempi tappelija kuin hän itse: roisto viedään paikalta raajat murskana.
Pitt selvittää vielä välinsä Kirsti Fyrien kanssa ja kävelee kohti auringonlaskua.
Pitt ostaa pelastustyössä käytetyn vanhan lentokoneen josta tuleekin hänen kokoelmiensa pitkäaikainen keskipiste.
Thomas Chessell
Thomas Edmund Malcolm ”Tom” Chessell (1. huhtikuuta 1914 Ashfield – 9. toukokuuta 1992 Chevron Island) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Chessell voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952.
Geoffrey Williamson
Geoffrey ”Geoff” Williamson (10. heinäkuuta 1923 Sydney – 17. syyskuuta 2009 Ryde) oli australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Chessell voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös perämiehettömissä nelikoissa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Williamson kuoli 86-vuotiaana 17. syyskuuta 2009.
Vixen 03
Vixen 03 (1978) on Clive Cusslerin jännitysromaani
Kalliovuoret 1953: raskaaseen C97 Stratocruiser -kuljetuskoneeseen lastataan ydinkranaattien kuljetukseen tehtyjä terässäiliöitä joissa on taistelulaivan ammuttaviksi tarkoitettuja 406 mm kaasukranaatteja.
Tehtävän koodinimi on VIXEN 03.
Koneen ohjaaja saa yksityiskohtaiset ohjeet amiraali Walter Bassilta ja kone katoaa lumimyrskyyn; koskaan se ei saavu perille ja lopulta sen etsinnästä luovutaan.
1990-luku: paljastuu että koneesta on särkynyt yksi potkuri ja se on tehnyt mahalaskun pienen tekojärven jäälle mutta uponnut jään läpi ennen kuin miehistö pääsee ulos.
Lomaileva Dirk Pitt löytää hylyn jäännökset ja selvittää uskomattoman palapelin; jo eläkeläinen amiraali Bass löytyy ja kaasukranaatit nostetaan; kahdeksan niistä puuttuu mutta se selviää nopeasti: eräs entinen sukeltaja on nostanut ne ja myynyt.
Amiraali Sandecker murisee aluksi tapansa mukaan mutta lähtee operaatioon mukaan.
Pitt ja kranaatteja jäljittämään avustanut eversti Abe Steiger jäljittävät ja nitistävät kranaatit anastaneen juonittelijan ja hänen kovapintaisen vaimonsa.
Monimutkaisella juonittelulla melkein kaikki kranaatit löytyvät, vain kaksi jää kateisiin; paljastuu että ne on saanut haltuunsa terroristiryhmä joka aikoo ampua ne keskelle Washington D.C.a romuttamosta ostetun taistelulaivan tykeillä; alusta on kevennetty niin paljon että se pääsee pitkin Potomac-jokea kyllin lähelle tuhotakseen kaupungin historialliset muistomerkit - eritoten Yhdysvaltain kansallisarkistonn jossa säilytetään itsenäisyysjulistusta ja perustuslakia; tulenjohtajana on mies joka ajelee lakaisuautolla - sotilaspoliisit saavat hänet liian myöhään kiinni.
Pitt, kaksi amiraalia ja eversti Steiger yhdessä lähtevät hyökkäykseen jonka lopputuloksena Sandecker ja Steiger lentävät merelle viimeinen kaasukranaatti helikopteriinsa laskuvarjosta tarttuneena; Pitt menee perään ja onnistuu katkaisemaan melkein kaikki köydet argonlaserilla - laite tosin ylikuumenee ja palaa ennen kaikkien katkomista, mutta rohkeaalla syöksyllä ne katkeavat ja kranaatti putoaa mereen jossa se on vaaraton.
Jokseenkin samalla hetkellä amiraali Bass kuolee vuoteeseensa.
Lopuksi presidentin määräyksestä Kaukoidässä oleva, siihen asti myrkkykaatopaikkana eristetty Rongelon saari jossa kaasua kokeiltiin tuhotaan ydinkärjellä.
David Anderson
David Rollo ”Dave” Anderson (s. 8. huhtikuuta 1932) on australialainen kilpauransa päättänyt soutaja ja olympiamitalisti.
Anderson voitti kahdeksikoissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös perämiehettömissä nelikoissa Melbournen kesäolympialaisissa 1956.
Florent Couao-Zotti
Florent Couao-Zotti (s. 1964, Pobé, Benin) on sarjakuvien, näytelmien ja novellien kirjoittaja, joka asuu Cotonoussa, Beninissä, jossa hän opettaa kirjallisutta oppikouluissa.
Florent Couao-Zotti on opiskellut kirjallisuutta Beninin kansallisessa yliopistossa ja toiminut kouluttajana ja kulttuurialan yrittäjänä Kinshasassa ja Angoulemessa. Sen jälkeen hän on harjoittanut journalismia toimimalla kulttuurikolumnistina ja satiirisen lehtien toimittajana.
Florent Couao-Zottin mielestä novelli on kaikkein sopivin Afrikan mantereelle, jossa kirjoittaminen ei ole tärkeä osa sen kulttuuria. Hänen kirjoitustensa tarkoitus on myös tuhota sinnikkäästi eläneitä latteuksia, joita on haluttu yhdistää Afrikkaan, ja joita kirjallisuus usein vaalii.
Novellikokoelmassaan "L'homme dit fou et la mauvaise foi des hommes", Florent vie meidät kauas yleisistä Afrikkaa koskevista kliseistä, länsiafrikkalaisen kaupungin rähjäisille alueille, joissa on epäilyttäviä henkilöitä, jotka takertuvat materialismiin ja köyhyyteen pyrkiessään mahdottomaan lunastukseen rakkauden kautta.
Abdourahman A. Waberi kirjoittaa: ”Jos pitäisi löytää yksi yhteinen teema hänen novellikokoelmansa kymmenelle tarinalle, se olisi katu, sen rappeutuneisuus ja vaarat, sen epätoivo ja rumuus.” Tällainen sosiaalinen juurtuneisuus kiihottaa Couao-Zotin mielikuvitusta, joka paljastaa ihmisyyden alapuolella elävän väestön sisäisen maailman, ihmiset jotka asuvat alueilla, joita ei voi suositella matkailijoille. Joidenkin mukaan hän rypee kurjuudessa ja saa tyydytystä kuvatessaan "likaisia seksiansoja" ja "ghetton lurjuksia".
Florent Couao-Zotti pistää kynällään paikkaan, jossa se koskee eniten. Hän kutsuu meidät epämiellyttävälle kirjalliselle retkelle afrikkalaisen yön päätekohtaan, joka on kaukana tavallisista stereotypioista, ja tarttuu yhteiskuntaan, jonka toimimattomuus tarjoaa hänelle loputtoman aineiston kirjoittamiseen. Siinä mielessä Florent Couao-Zotti uudistaa kirjailijan perinteisen etuoikeuden, joka on todistaminen.
"Perimme ranskan kielen. Iloni on muotoilla sitä, kunnes se huutaa kaiken ulos minusta. Tämä cocktail-kieli on velvollisuus ja myös valtava haaste."
"Lapsen kuningaskunta Afrikka, kuten Senghorilla oli tapana sanoa, jossa kaikki on hiljaista, missä et koskaan voi palata juurillesi. Se on sitä, mitä näet huonoissa elokuvissa - me kutsumme kotona niitä calebasse-elokuviksi - täynnä auringonlaskuja, lampaita ja majoja. Tumeltumaton maa, esihihistorian ajoista asti, paratiisi."
"Otan peilini ja tarkastelen ympäriinsä tätä miesten, naisten ja lasten moninaisuutta, katson kun he elävät, taistelevat, rakastavat ja kuolevat, kirjoitan heidän harhailustaan.
Australian kansallisgalleria
Australian kansallisgalleria () on Australian pääkaupungissa Canberrassa toimiva kansallinen taidemuseo. Se on yksi Australian monista kansallisista museoista.
Vuonna 1967 Australian silloinen pääministeri Harold Holt ilmoitti, että maan hallitus rakentaisi Australian kansallisgallerian Canberraan kansallisen taidekokoelman sijoituspaikaksi. Maan hallituksen hyväksynnän jälkeen (1970), suunnitelmakilpailun voittanut arkkitehti Colin Madigan nimitettiin jatkokehittämään kokonaisuutta, johon kansallisgallerian lisäksi kuuluu Australian korkeimman oikeuden tilat. Rakennuksen päämateriaaliksi tuli betoni, ja rakennuksessa on myös suuria lasiseiniä. Sisääntulotasolla on käytetty suuria tiililaattoja, ja ylemmän tason galleriatiloissa puuta (tulip oak). Rakennustyöt toteutettiin vuosina 1974–1982. Kokonaisuuteen kuuluva Korkeimman oikeuden rakennus valmistui 1980 ja kansallisgallaria 1982. Kuningatar Elizabeth II avasi Australian kansallisgallerian 12. lokakuuta 1982.
Arkkitehti Andrew Andersen suunnitteli tilapäisnäyttelyille tarkoitetun siipirakennuksen, ja se rakennettiin vuonna 1997. Siipirakennuksessa on käytetty osin graniitilla verhoiltuja graniittipaneeleja. Laajennuksen yhteydessä muodostettiin piha-alueelle taiteilija Fiona Hallin suunnittelema patsaspuisto. Se on osa laajempaa useiden kuvanveistäjien ja arkkitehtien suunnittelemaa patsaspuistoa.
Rakennuksen laajennusosan (Stage 1) suunniteltiin myös Andrew Andersonsin johdolla. Laajennusosaa rakennettin loppuvuodesta 2007 syyskuulle 2010. Yleisölle uudet tilat avattiin 1. lokakuuta 2010.
Kansallisgalleria perustettiin Australian kansallisen taidekokoelman säilytämiseksi, kartuttamiseksi ja esittelemiseksi. Taidemuseon pysyvä kokoelma voidaan jakaa viiteen eri pääteema-alueeseen: Australian taide, aboriginaalien ja Torresinsalmen asukkaiden taide, eurooppalainen ja amerikkalainen taide, aasialainen taide ja Tyynenmeren seudun taide.
Fox Corporation
Fox Corporation (alunperin tunnettiin nimellä New Fox) on yhdysvaltalainen mediakonserni, joka syntyi Disney-yhtiön ostettua 21st Century Foxin elokuva- ja kaapelitelevisiotoiminnan. Yhtiöön kuuluvat ne 21st Century Foxin osat, joita Disney ei ostanut, kuten Fox Broadcasting Company, Fox News, Fox Business, Fox Sports, Big Ten Network ja muita televisiokanavia.
Yhtiö muodostettiin 1. tammikuuta 2019, ja sen varsinaisen toiminnan on tarkoitus käynnistyä tammikuun viimeisellä viikolla. Sen sisaryhtiö on News Corp, jonka toiminta keskittyy sanomalehti- ja kirjakustannukseen. Molemmat yhtiöt kuuluvat Rupert Murdochin ja hänen perheensä hallintaan.
Churwalden
Churwalden on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on runsaat 2 000 vakinaista asukasta. Churwalden on yksi Plessurin hallinnollisen alueen () kuudesta kunnasta. Nykyinen Churwaldenin kunta perustettiin vuonna 2010, kun kolme kuntaa, Malix, Parpan ja vanha Churwaldenin kunta, yhdistyivät.
Churwalden sijaitsee Plessurjokeen laskevan Rabiosajoen laaksossa viitisen kilometriä Churista etelään.
Churwalden muodostaa yhtenäisen matkailualueen Vaz/Obervaziin kuuluvien Lenzerheiden ja Valbellan kanssa.
Veysonnaz
Veysonnaz on kunta Sveitsissä Valais’n kantonissa. Siellä on runsaat 600 vakinaista asukasta. Veysonnaz on yksi Sionin hallinnollisen alueen () viidestä kunnasta.
Veysonnaz sijaitsee Rhônen laakson etelärinteellä pari kilometriä Sionista etelään.
Veysonnaz on osa 4 Vallées’n matkailualuetta.
Salibandyn Champions Cup 2011
Champions Cup 2011 oli järjestyksessään 19. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se pelattiin lokakuussa 2011 Tšekin Mladá Boleslavissa. Champions Cupin voitti 2011 miehissä suomalainen SSV, jolle mestaruus oli toinen sen voitettua edellisen kerran 2009. Naisissa mestaruutta juhli ruotsalainen Djurgårdens IF.
Vuonna 2011 Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnaus pelattiin ensi kertaa uudella nimellä ja järjestelmällä. Vielä edellisenä vuonna turnaus kantoi nimeä EuroFloorball Cup ja siihen osallistui miehissä, sekä naisissa 8 joukkuetta. 
Vuodesta 2011 lähtien Euroopan parhaat seurajoukkueet pelaavat Champions Cupissa ja 5. ja huonommin sijoitettujen maiden joukkueet EuroFloorball Cupissa.
Miehet
Naiset
John C. Bogle
John C. ”Jack” Bogle (8. toukokuuta 1929 Montclair, New Jersey – 16. tammikuuta 2019 Bryn Mawr, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen sijoittaja, yritysjohtaja ja lahjoittaja. Hän keksi indeksirahastot ja perusti vuonna 1975 niitä ensimmäisenä tarjonneen ja maailman suurimmaksi kasvaneen Vanguard-sijoitusrahastoyhtiön.
Jack Bogle valmistui Princetonin yliopistosta 1951 ja sai työpaikan yhdestä ensimmäisistä sijoitusrahastoja tarjonneista yhtiöstä nimeltä Wellington Fund. Hän eteni yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi. Vuonna 1974 hän perusti asiakkaiden omistaman Vanguard-sijoitusrahastoyhtiön ja keksi asiakkaiden kustannuksia säästävät passiiviset indeksirahastot. Ne eivät yritä voittaa kilpailijoita poimimalla parhaiksi katsomiaan osakkeita, vaan ostavat osakkeita kaavamaisesti niin, että rahastojen arvo nousee tai laskee pörssikurssien keskimääräisen muutoksen verran.
Vuonna 1999 "Fortune"-talouslehti nimesi Jack Boglen yhdeksi neljästä vaikutusvaltaisimmasta sijoittajasta 1900-luvulla. Sijoittaja Warren Buffett kutsui Boglea vuonna 2017 sankariksi, jonka hän arvioi tuoneen sijoittajille vuosien varrella kymmenien miljardien dollarien tuotot sen sijaan, että ne olisivat kuluneet aktiivisten sijoitusrahastojen korkeisiin hallinnointipalkkioihin. "Time"-lehti nimesi Jack Boglen yhdeksi vuoden 2004 sadasta vaikutusvaltaisimmasta ihmisestä maailmassa.
Abbasidikalifaatti
Abbasidikalifaatti (, "") oli kolmas Islamilainen kalifaatti. Sen perusti Muhammedin sedän Abbas ibn Abdul-Muttalibin (566-653) – jonka mukaan kalifaatti on nimetty – perillinen. Abbasidit hallitsivat suurinta osaa kalifaattia pääkaupungistaan Bagdadista käsin kalifeina kaadettuaan Umaijadien kalifaatin vuonna 750 päättyneessä Abbasidien vallankumouksessa.
Abbasidikalifaatin hallinto keskitettiin aluksi Kufaan, mutta vuonna 762 kalifi Al-Mansur perusti Bagdadin kaupungin lähelle muinaisen Sasanian pääkaupunkia Ktesifonia. Abbasidien ajanjaksoa leimasi riippuvuus Persian byrokraattien (erityisesti Barmakid-suvun) hallitsemista alueista sekä arabimaiden ulkopuolisten muslimien lisääntyvä määrä "ummassa" (islamin uskovien yhteisö). Hallitseva eliitti omaksui laajasti persialaiset tavat ja he alkoivatkin tukemaan taiteilijoita ja oppineita. Bagdadista tuli tieteen, kulttuurin, filosofian ja keksintöjen keskus. Nykyään tätä aikaa kutsutaan islamin kulta-ajaksi.
Id al-Fitrin päivänä 15. kesäkuuta 747 Abu Muslim tukijoineen heiluttivat mustia lippuja alkaneen vallankumouksen merkiksi. Hän otti koko Khorasanin pian valtaansa, karkotti sen umaijadikuvernöörin Nasr ibn Sayyarin ja lähetti armeijan länteen. Kufa joutui Hashimiyya-liikkeelle vuonna 749 ja samalla piiritettiin Wasit, viimeinen Umaijadien tukikohta. Abu al-Abbas al-Saffah tunnustettiin uudeksi kalifiksi Kufan moskeijassa samana vuonna. Samaan aikaan Merwan II keräsi armeijan ja marssi kohti Irakia. Joukot kohtasivat Zab-joen varrella 25. tammikuuta 750 ja taistelu päättyi Abu al-Abbasin voittoon. Huhtikuussa Damaskos antautui Abbasideille, ja viimeinen naula arkkuun oli, kun abbasidi-agentit murhasivat Merwan II:n Egyptissä elokuussa.
Voittajat häpäisivät Syyriassa olleet Umaijadien haudat, joista säästettiin vain Omar II:n hauta. Suurin osa suvun jäsenistä jäljitettiin ja tapettiin kuten Merwanin. Abbasidit käyttivät tähän tylyä juonta: He julistivat armahduksen lopuille umaijadeille, joista 80 kerääntyi ottamaan armahduksen vastaan, mutta heidät murhattiinkin. Yksi Hishamin pojanpojista, Abd ar-Rahman I, selviytyi takaa-ajoista ja murhajuonista. Hän perusti Al-Andalusin kuningaskunnan Iberiaan ja julisti perheensä uudeksi Umaijjadien kalifaatiksi.
Charles W. Previté-Orton esittää, että syy Umaijjadien kalifaatin heikkenemiseen oli islamin nopea leviäminen. Umaijadien valtakaudella joukkokäännytykset toivat persialaisia, berbereitä, kopteja ja aramealaisia islamiin. Nämä "mawalit" olivat usein koulutetumpia ja sivistyneempiä kuin arabiherransa. Uudet käännytetyt saattoivat muuttaa poliittista maisemaa muslimien tasavertaisuuden nimissä. Previté-Ortonin mukaan osuutensa valtakunnan sisäiseen rappeutumiseen oli myös Syyrian ja Irakin välisellä vihanpidolla.
Kalle Nio
Kalle Nio (s. 1982) on kuvataiteilija, taikuri ja teatteriohjaaja. Hän työskentelee kokeellisen elokuvan, näyttämötaikuuden, sirkuksen, installaatioiden ja visuaalisen teatterin saralla. Nion ryhmä WHS on yksi aktiivisimmin ulkomailla toimivista suomalaisista esitystaideryhmistä. Ryhmän teoksissa Nio on toiminut ohjaajana, esiintyjänä ja videosuunnittelijana. WHS ryhmän tuotannot ovat olleet keskeinen tekijä suomalaisen nykysirkuksen nousussa muiden esittävän taiteen lajien rinnalle. Genrerajat ylittäviä, monitaiteellisia teoksia on esitetty teatteri-, sirkus- , nukketeatteri- ja kuvataidenäyttämöillä yli 40 eri maassa. Nio on yksi Suomalaisen nykysirkuksen johtohahmoista. Oman ryhmänsä lisäksi Nio on työskennellyt lavastajana sekä video- ja taikasuunnittelijana myös muille esittävän taiteen ryhmille. Nion elokuvallisia video-installaatioita on ollut esillä taidegallerioissa ja -museoissa Suomessa ja ulkomailla. Nio on ohjannut myös lyhytelokuvia, mainoksia sekä musiikkivideoita. Muun taiteellisen työnsä ohella Nio on WHS ryhmän vuonna 2014 perustaman elävien kuvien näyttämö WHS Teatteri Unionin yksi perustajista. Nio on valmistunut Kuvataideakatemian tila-aikataiteen osastolta kuvataiteen maisteriksi.
2015 Taiteen valtionpalkinto, WHS
2014 Helsingin Kulttuuriteko, WHS
2014 Raimo Utriaisen taidesäätiön palkinto
2014 Säde palkinto, paras videosuunnittelu (Lähtö) yhdessä Matias Boettgen kanssa.
2000 3. palkinto Taikurien maailmanmestaruuskilpailuissa (FISM)
Säätöventtiili
Säätöventtiili on venttiili, jota käytetään säätämään fluidivirtausta muuttamalla virtauskanavan kokoa ohjaimen signaalin ohjaamana. Tämä mahdollistaa virtausnopeuden suoran ohjauksen ja siitä johtuvan prosessimäärien, kuten paineen, lämpötilan ja nestetason ohjauksen.
Automaattisten säätöventtiilien avaaminen tai sulkeminen tapahtuu yleensä sähkö-, hydrauli- tai pneumaattisilla toimilaitteilla. Tyypillisesti venttiilin voi säätää mihin tahansa asentoon täysin aukinaisen ja täysin suljetun asennon välillä.
Hajautettu ohjausjärjestelmä
Hajautettu ohjausjärjestelmä (distributed control system, DCS) on tietokonepohjainen ohjausjärjestelmä prosessille tai tuotantolaitokselle tai voimalalle, jossa on tavallisesti suuri määrä autonomisten ohjainten ohjaamia säätöpiirejä ympäri koko järjestelmää mutta keskusyksikön suorittama valvonta. Tämä on päinvastoin kuin järjestelmissä, joissa käytetään keskitettyjä ohjaimia keskustietokoneessa tai keskusohjaushuoneen erillisissä ohjainlaitteissa. DCS-konsepti lisää luotettavuutta ja vähentää asennuskustannuksia sijoittamalla kunkin prosessin ohjaustoiminnot sen läheisyyteen. Tätä seurataan etävalvonnalla.
Hajautetut ohjausjärjestelmät otettiin käyttöön ensin suurissa, arvokkaissa, turvallisuuden kannalta kriittisissä prosessiteollisuuskohteissa. DCS-valmistaja toimitti sekä paikallisen valvonnan tason että keskusvalvontalaitteet integroiduksi paketiksi, mikä vähentää suunnittelun integrointiriskiä. Nykyään SCADA- ja DCS-järjestelmien toimivuus on hyvin samankaltaista, mutta DCS: ää käytetään yleensä suurissa jatkuvissa prosessilaitoksissa, joissa luotettavuus ja turvallisuus ovat tärkeitä ja ohjaushuone ei ole kaukana.
DCS:n avainominaisuus on sen luotettavuus johtuen prosessointiprosessin jakautumisesta järjestelmän solmujen ympärille. Tämä vähentää yksittäisen prosessorin vikaantumisen vaikutusta. Jos laite ei toimi, se vaikuttaa vain yhteen laitosprosessin osaan toisin kuin keskustietokoneen vika, joka vaikuttaisi koko prosessiin. Koska ohjausprosessointi tapahtuu lähellä kutakin prosessiä, verkko- ja keskusprosessointiviiveitäkään ei tule.
Oheinen kaavio on yleinen malli, jossa esitetään toiminnalliset tasot tietokoneavusteisessa ohjauksessa.
Viitaten kaavioon: Tasot 1 ja 2 ovat perinteisen DCS:n toiminnallisia tasoja, joissa kaikki laitteet ovat osa yhden valmistajan integroitua järjestelmää.
Tasot 3 ja 4 eivät ole tiukasti prosessinohjausta perinteisessä merkityksessä, vaan niissä tuotantoa valvotaan ja ajoitetaan.
Virtasilmukka
Analoginen virtasilmukka tarkoittaa, että laitetta ohjataan vai valvotaan etäältä parikaapelin kautta. Siinä voi siis olla vain yksi virtataso kerrallaan.
Keskeinen sovelluskohde on teollisuuden de facto standardi 4–20 mA virtasilmukoista prosessinohjauksessa. Niitä käytetään paljon prosessin instrumentoinnissa ja PID-säätimissä, SCADA-järjestelmissä ja ohjelmoitavissa logiikoissa (PLC:t). Niitä käytetään myös välittämään ohjaimen lähtöjä moduloiviin kenttälaitteisiin, kuten säätöventtiileihin. Näiden virtasilmukoiden etuna ovat yksinkertaisuus ja immuniteetti häiriöille sekä suuri määrä käyttäjiä ja toimittajia. 4–20 mA on yhä keskeinen teollinen standardi, vaikka älykkäät kenttälaitteet ovatkin jo syrjäyttäneet ne monin paikoin.
4–20 mA-yleissopimus syntyi 1950-luvulla aikaisemmin erittäin menestyneestä pneumaattisten ohjaussignaalien 3–15 psi -standardista, kun elektroniikka tuli halvalla ja luotettavaksi niin, että voitiin emuloida aiempaa standardia sähköisesti. 4–20 mA -standardi soveltui paremmin tuolloin kehitettyihin elektronisiin ohjaimiin.
Pohjoisterritorionpussikko
Pohjoisterritorionpussikko ("Sminthopsis youngsoni") on pieni lihansyöjä pussieläin, joka kuluu pussipetojen heimoon.
Pohjoisterritorionpussikko on pieni lihansyöjä pussipeto, joka painaa vain 0,01 kilogrammaa, Se elää jopa 5 vuotiaaks. Aikuiset voivat olla 10 - 16 cm pitkä. He saavat kaiken tarvitsemansa veden hyönteisistä, joita he syövät, joten niiden ei tarvitse juoda vettä.
Pohjoisterritorinpussikkot syövät pääasiassa hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja, hämähäkkejä ja muita selkärangattomia.
Sitä nähdään tavallisesti hiekkarannoilla lunnonsuojelualueilla, niityillä ja hiekkadyyneillä.
Sen asuu Australian pohjoisosissa ja Länsi-Australiassa.
Naarat saavat yleensä 5-6 poikasta keväällä.
Kenttälaite
Kenttälaite (engl. field device) tarkoittaa yleensä älykästä kenttälaitetta, esimerkiksi anturia tai toimielintä, joka pystyy kommunikoimaan kenttäväylän kautta toisten älykkäiden kenttälaitteiden, muiden automaatiolaitteiden sekä ihmisten kanssa.
Tällaiset kenttäväylät ovat tyypillisesti yhteydessä toisiinsa ja ala-asemiin järjestelmäväylän (esim. LAN) kautta hajautetussa ohjausjärjestelmässä.
Älykäs kenttälaite tarkoittaa käytännössä laitetta, joka pystyy itsenäisesti kommunikoimaan jonkin kenttäväylän kautta. Toisinaan kenttälaitteiksi saatetaan kutsua myös ei-älykkäitä laitteita, erityisesti virtasilmukoita, kuten 4–20 mA.
Bennettinpuukenguru
Bennettinpuukenguru ("Dendrolagus bennettianus") on puukengurulaji, joka asuu Australiassa.
Bennettinpuukenguru on suuri puukengurulaji, jolla on pitkä ja tuuhea häntä . Niillä on lyhyet ja pyöristetyt korvat. Eläimen kuono ja otsa ovat harmaita ja kädet ja jalat ovat mustia. Muihin kenguruihin verrattuna niilllä on lyhyemmät takaraajat ja pidemmät eturaajat. Eläin on tummanruskea yläpuolelta, kun taas leuka, kurkku ja kengurun alavatsat ovat vaaleampia. Yleensä ne elävät 15-20 vuotta luonnossa ja niitten tiedetään elävän yli 20 vuotta vankeudessa. Niiden pituus on 69–76 senttimetirä ja niiden hännän pituus on 74-84 senttimetriä. Urokset painaa yleensä 13 kilogrammaa ja naaraat painaa 10 kilogrammaa.
Bennettinpuukenguru on kasvinsyöjä ja ne syövät puunlehtiä, erityisesti Ganophyllumin, Aidian. Lisäksi ne voivat myös syödä hedelmiä.
Bennettinpuukengurun elää sekä vuoristoalueilta että trooppisista sademetsistä Cooktownin eteläpuolella Queenslandista Daintree-joesta pohjoiseen. Se asuu lähes kokonaan laajan sademetsän puiden lähellä.
Kuten muilla kenguruilla, näidenkin lisääntymisnopeus on hidas. Bennettinpuukenguru viettää noin kahdeksan kuukautta äitinsä pussissa ja pysyy lähellä äitiä noin kahden vuoden ajan. Naraat pystyvät vasta lisääntymään, kun ne täyttävät kaksi vuotta.
Niiden luonnollisia saalistajia ovat pythonkäärmeet ja dingot.
Fakta (lehti)
Fakta, nykyisin myös Kauppalehti Fakta, on maaliskuusta 1981 alkaen ilmestynyt yrityselämää ja johtamista käsittelevä aikakauslehti. Vuoteen 2004 asti sitä kustansi A-lehdet, sitten Talentum. Nykyisin sitä julkaisee Alma Media, johon Talentum sulautui 2016.
"Fakta"-lehden perustivat vuonna 1980 Kustannusosakeyhtiö Apulehti (nyk. A-lehdet) ja ruotsalainen "Veckans Affärer-" ja "Dagens Industri" -lehtiä julkaissut Affärsförlaget AB. Lehden ideana oli ”liike- ja tuotantoelämän seuraaminen suomalaisen päättäjän näkökulmasta”. Ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 1981, päätoimittajina suomalainen Eero Sauri ja ruotsalainen, suomalaissyntyinen Bill Hancock. Liimaselkäistä, kiiltävälle paperille painettua nelivärilehteä painettiin aluksi helsinkiläisessä Yhteiskirjapaino Oy:ssä vähintään 68-sivuisena. Vuodessa ilmestyi 11 numeroa, kerran kuukaudessa lukuun ottamatta heinäkuuta. Levikin arveltiin etukäteen olevan 10 000–20 000 kappaletta.
Vuoden 1987 paikkeilla kymmenen kertaa vuodessa ilmestyneen "Faktan" levikki oli noin 15 000 kappaletta, ja samoissa lukemissa se oli vielä 2000-luvun keskivaiheillakin. 2010-luvun lopulla levikki on noin puolet siitä.
"Faktan" pitkäaikainen tekijä oli Timo Holtari, joka tuli lehteen toimittajaksi 1982 ja jäi eläkkeelle päätoimittajan paikalta vuoden 2006 lopussa.
Montereyn piirikunta
Montereyn piirikunta () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 415 057 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 9 370 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Salinas on myös sen suurin kaupunki.
Piirikunnan asukkaista 58,3 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 30 prosenttia valkoisia ja 5,58 prosenttia aasialaisia. 54,6 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 76,6 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 34 vuotta.
Ronald Snook
Ronald Charles "Ron" Snook (s. 5. toukokuuta 1972 Dalwallinu, Länsi-Australia, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti olympiapronssia pariaironelosessa Atlantan olympialaisissa 1996.
Ron Snookin sisko Emmy Snook on myös kilpaillut soutajana olympialaisissa.
Maria Stuart (näytelmä)
Maria Stuart on Friedrich Schillerin kirjoittama runonäytelmä, joka kuvaa Skotlannin entisen kuningattaren Maria Stuartin (1542–1587) viimeisiä päiviä. Näytelmä sisältää viisi näytöstä, joissa on useampia kohtauksia. Näytelmän ensi-ilta oli Weimarissa 14. kesäkuuta vuonna 1800. Näytelmään perustuu Gaetano Donizettin ooppera "Maria Stuarda" (1835).
Bo Hanson
Boden Joseph "Bo" Hanson (s. 7. elokuuta 1973 Port Kembla, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti urallaan kolme olympiapronssia ja yhden yleisen sarjan MM-hopean.
Hanson saavutti juniorien MM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa vuonna 1991. Seuraavana vuonna hän kilpaili Barcelonan olympialaisissa kahdeksikossa ja sijoittui viidenneksi. Račicen MM-kilpailuissa 1993 tuloksena oli neljäs sija. Tämän jälkeen Hanson siirtyi pariaironeloseen ja sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi Indianapolisissa 1994 ja kahdeksanneksi Tampereella 1995. Atlantan olympialaisissa 1996 Hanson saavutti pariaironelosessa pronssia.
Seuraavan olympiadin aikana Hanson kilpaili perämiehettömässä nelosessa. Kölnin MM-kilpailuissa 1998 australialaiset sijoittuivat neljänneksi ja St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 he saavuttivat samalla kokoonpanolla hopeaa. Sydneyn olympialaisissa 2000 tuloksena oli pronssimitali.
Ateenassa 2004 Hanson kilpaili neljänsissä olympialaisissaan ja saavutti kahdeksikossa uransa kolmannen olympiapronssin.
Tamworth
Tamworth on kaupunki Australiassa, Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa. Kaupungissa oli 33 882 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee Sydneystä pohjoiseen. Tamworth perustettiin vuonna 1848, ja siitä tuli kaupunki vuonna 1946.
Taree
Taree on kaupunki Australiassa, Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa. Kaupungissa oli 18 114 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee Sydneystä koilliseen. Taree perustettiin vuonna 1854, ja siitä tuli kaupunki vuonna 1981. Kaupungissa tuotetaan esimerkiksi maitotuotteita ja puutavaraa. Siellä on myös pieni lentokenttä.
Janusz Hooker
Leslie Janusz Hooker (s. 28. syyskuuta 1969 Sydney, Australia) on australialainen soutaja ja olympiamitalisti.
Hooker saavutti juniorien MM-pronssia yksikössä vuonna 1987. Aikuisten MM-kilpailuissa hän jäi Indianapolisissa 1994 perämiehettömässä nelosessa B-finaaliin ja Tampereella 1995 yksikössä C-finaaliin. Atlantan olympialaisissa 1996 hän saavutti pariaironelosessa pronssia.
Ulladulla
Ulladulla on kaupunki Australiassa, Uuden Etelä-Walesin osavaltiossa. Kaupungissa oli 13 057 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee Sydneystä etelään. Ulladulla perustettiin 1820-luvulla. Kaupungissa tuotetaan esimerkiksi maitotuotteita ja puutavaraa. Siellä myös jalostetaan kaloja.
Holden Commodore (2018)
Holden Commodore ZB on Holden Commodoren viidennen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se on uudelleennimetty Opel Insignia, ja malli myös valmistetaan Opelin tehtaalla Saksassa. Edeltäneen VF-mallin Commodoren lisäksi uusi malli korvasi myös Holden Insignian ja Malibun.
ZB on ensimmäinen Commodore-malli, joka on etuvetoinen ja jota ei valmisteta Australiassa. Holden sulki tehtaansa syksyllä 2017, ja tämän jälkeen kaikki sen automallit on valmistettu Australian ulkopuolella General Motorsin muilla tehtailla. Ensimmäisen sukupolven Opel Insigniaa oli jo aiemmin myyty Australiassa Commodoren rinnalla Holden-merkkisenä, mutta toisen sukupolven Insigniasta tehtiin seuraaja jo ikääntyvälle takavetoiselle Commodorelle.
Suurimmat erot Insignian ja Commodoren välillä ovat moottorivalikoimassa. Commodoreen on saatavana nelisylinterinen 2,0-litrainen (260 hv) bensiinimoottori, 3,6-litrainen V6 (320 hv) ja 2,0-litrainen (170 hv) dieselmoottori. Bensiinimoottorien yhteydessä on yhdeksänportainen automaattivaihteisto, dieselmoottorissa kahdeksanportainen. V6-moottorin yhteydessä vetotapana on neliveto.
Anthony Edwards (soutaja)
Anthony Edwards (s. 22. joulukuuta 1972 Ballarat, Victoria, Australia) on australialainen soutaja, joka saavutti urallaan kevyissä luokissa kolme olympiamitalia sekä viisi MM-mitalia, joista yksi oli kultaa.
Edwards sijoittui ensimmäisissä arvokilpailuissaan Račicen MM-kilpailuissa 1993 kevyessä pariaironelosessa seitsemänneksi. Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui samassa luokassa viidenneksi ja saavutti Tampereen MM-kilpailuissa 1995 kevyessä pariairokaksikossa pronssia Bruce Hickin kanssa. Atlantan olympialaisissa 1996 Edwards ja Hick saavuttivat olympiapronssia.
Aiguebeletten MM-kilpailuissa 1997 Edwards sijoittui kevyessä pariairokaksikossa Gary Lynaghin kanssa viidenneksi. Tämän jälkeen Edwards siirtyi kevyeen perämiehettömään neloseen, jossa hän saavutti pronssia Kölnin MM-kilpailuissa 1998, hopeaa St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 sekä hopeaa Sydneyn olympialaisissa 2000.
Edwards kilpaili kevyessä yksikössä Sevillan MM-kilpailuissa 2002 ja sijoittui viidenneksi. Milanon MM-kilpailuissa 2003 hän jäi kevyessä pariairokaksikossa kymmenenneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 hän kilpaili jälleen kevyessä perämiehettömässä nelosessa ja saavutti uransa kolmantena olympiamitalina hopeaa.
Edwards jatkoi uraansa kevyessä perämiehettömässä nelosessa ja sijoittui seitsemänneksi Münchenin MM-kilpailuissa 2007 sekä yhdeksänneksi Pekingin olympialaisissa 2008. Hän saavutti Hamiltonin MM-kilpailuissa 2010 hopeaa sekä Bledin MM-kilpailuissa 2011 vihdoin maailmanmestaruuden yhdessä Todd Skipworthin, Benjamin Curetonin ja Samuel Beltzin kanssa. Viidensissä olympialaisissaan Lontoossa 2012 Edwards sijoittui kevyessä perämiehettömässä nelosessa neljänneksi.
Bruce Hick
Bruce Samuel Hick (s. 20. elokuuta 1963 Rockhampton, Queensland, Australia) on australialainen soutaja, joka voitti urallaan kevyissä luokissa yhden olympiapronssin ja kolme maailmanmestaruutta.
Hick sijoittui ensimmäisissä MM-kilpailuissaan Kööpenhaminassa 1987 kevyessä kahdeksikossa kahdeksanneksi. Milanon MM-kilpailuissa 1988 hän sijoittui kevyessä perämiehettömässä nelosessa kuudenneksi. Tasmanian MM-kilpailuissa 1990 hän saavutti kevyessä pariaironelosessa pronssia ja vuotta myöhemmin Wienin MM-kilpailuissa hän voitti samassa luokassa maailmanmestaruuden. Montrealissa 1992 ja Račicessa 1993 Hick voitti Gary Lynaghin kanssa kevyen pariairokaksikon maailmanmestaruuden. Hickin mitaliputki jatkui Indianapolisin MM-kilpailuissa 1994 kevyen perämiehettömän nelosen hopealla ja Tampereen MM-kilpailuissa 1995 kevyen pariairokaksikon pronssilla. Atlantan olympialaisissa 1996 kevyet luokat olivat ensi kertaa mukana olympiaohjelmassa ja Hick saavutti Anthony Edwardsin parina pronssia kevyessä pariairokaksikossa.
Kölnin MM-kilpailuissa 1998 Hick ja Lynagh sijoittuivat kevyessä pariairokaksikossa 12:nneksi. St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 Hickin parina oli Hamish Karrasch ja he saavuttivat MM-hopeaa. Hick päätti arvokilpailu-uransa Sydneyn olympialaisissa 2000, jossa hän Karraschin parina sijoittui kevyessä pariairokaksikossa seitsemänneksi B-finaalin voitolla.
Eero Sauri
Eero Sauri (s. 18. huhtikuuta 1938 Rautavaara) on suomalainen toimittaja ja lehtikustantaja, joka teki pitkän uran ensin A-lehtien ja sitten Sanoma-konsernin palveluksessa.
Kemissä ja Hämeenlinnassa koulunsa käynyt Eero Sauri aloitti lehtiuransa teini-iässä myymällä junissa lehtiä. Hän opiskeli kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja toimi 1960-luvun alussa reportterina Yhtyneiden Kuvalehtien "Kuva-Postissa". Elokuussa 1963 hän siirtyi A-lehtiin ja eteni 31-vuotiaana "Apu"-lehden päätoimittajaksi (1969–1975) ja myöhemmin A-lehtien varatoimitusjohtajaksi. Vuonna 1986 hän siirtyi Sanoma-yhtiöiden erikoislehtidivisioonan kustantajaksi ja kustannusjohtajaksi, vastuullaan Sanoma Media Finlandin edeltäjä Helsinki Media. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2002.
Eläkkeelle jäätyään Sauri on toiminut Ruotsissa Förlags AB Albinsson & Sjöbergin neuvonantajana sekä Sydöstra Sveriges Dagbladet AB:n ja Blekinge Media AB:n hallituksen jäsenenä 2004–2009. Suomessa hän on ollut Albinsson & Sjöbergin omistaman kustantamon Alfamer Oy:n hallituksen puheenjohtajana 2006–2010 sekä Metsäkustannus Oy:n hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 2002–2010.
Eero Sauri toimi Julkisen sanan neuvoston jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1972–1974 ja oli mukana perustamassa Aikakauslehtien Päätoimittajat ry:tä. Hän oli yhdistyksen puheenjohtaja 1984–1988 ja on nyt sen kunniajäsen. Graafisen Teollisuuden Työnantajaliiton (GTT) luottamustehtävissä hän edisti toimittajien koulutusta. Sauri on toiminut myös aikakauslehtien kansainvälisen järjestön FIPP:n hallituksessa ja editorial committeen puheenjohtajana 1985–1991.
Eero Sauri on ollut vuodesta 1964 naimisissa laulaja Vieno Kekkosen kanssa. Heillä on kakkoskoti Tornionlaaksossa, Ruotsin Pajalassa.
Europe Elects
Europe Elects on internetissä toimiva media, joka käsittelee eurooppalaisten poliittisten puolueiden kannatusta, erityisesti keskittyen Euroopan unioniin. Verkkosivuillaan ja sosiaalisessa mediassa toimiva media kokoaa mantereenlaajuisesti kannatusta mittaavaa gallup-dataa ja julkaisee sitä säännöllisesti yhteneväisessä ulkoasussa. Europe Elects julkaisee myös analyysia ja muuta eurooppalaiseen politiikkaan liittyvää aineistoa.
Europe Elects toimii eri maiden kansalaisista koostuvin vapaaehtoisvoimin ja organisaation koko oli tammikuussa 2019 noin kolmekymmentä henkilöä. Perustamisen vuonna 2014 jälkeen ensimmäiset vuodet sivusto toimi lähinnä perustaja Tobias Schminken voimin.
Mediasivuston tavoitteena on tuoda poliittista informaatiota laajempaan yhteiskunnalliseen tietoisuuteen, ja yhtenä sen huomioitavana piirteenä on ilmoittaa kansallisten puolueiden sijoittuminen poliittisella kartalla europarlamentti-ryhmien mukaan, jotta puolueiden poliittiset yleiset linjat olisi helppo tunnistaa maasta riippumatta.
Kakkosen kausi 2019
Kakkosen kausi 2019 on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkeimman sarjatason kausi. Se pelataan kolmessa kahdentoista joukkueen lohkossa kaksinkertaisena sarjana.
Lohkojen voittajat ja paras toiseksi sijoittunut pelaavat pareittain kaksiosaiset nousukarsintafinaalit, joiden voittajat nousevat Ykköseen kaudeksi 2020. Jokaisen lohkon sijalle 10 ja huonommin sijoittuneet joukkueet putoavat Kolmoseen kaudeksi 2020.
Tenho Autere
Tenho Aatos Autere (17. joulukuuta 1911 Terijoki – 21. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli esittelijäneuvos ja oikeuskanslerinviraston kansliapäällikkö.
Tenho Autereen vanhemmat olivat rautatieläinen Frans Oskari Autere ja Anna Liisa Montonen ja puoliso vuodesta 1941 varanotaari Kirsti Kyllikki Suurla. Autere tuli ylioppilaaksi 1930, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1944 ja väitteli oikeustieteen tohtoriksi 1965. Kansainvälisen oikeuden dosentti Autere oli Helsingin yliopistossa vuodesta 1967. Autere työskenteli oikeusministeriössä vuodesta 1941 ja sisäministeriössä 1945–1946, valtiokonttorin lainopillinen asiamies hän oli vuonna 1947 ja oikeuskanslerinviraston lainsäädäntöneuvos hänestä tuli samana vuonna. Lainsäädäntöneuvoksena ja lainvalmistelukunnan jäsenenä Autere toimi vuoteen 1964 ja sitten vuoteen 1970 oikeuskanslerinviraston esittelijäneuvoksena. Viraston kansliapäällikkö hän oli 1966–1970 ja syksyn 1969 myös korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä hallintoneuvoksena.
Kesällä 1969 Autere oli yksi Apollo 11 -kuulentoa ja ensimmäistä kuukävelyä seuranneen suoran Kuustudio-televisiolähetyksen kymmenestä asiantuntijapanelistista.
Unkarin käsipallomaajoukkue
Unkarin käsipallomaajoukkue edustaa Unkaria miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Unkarin käsipalloliitto.
Unkarin maajoukkue on saavuttanut yhden arvokisamitalin, MM-hopeaa 1986.
Karcocha
Karcocha on chileläisen Gerardo Castron hahmo, klovni ja akrobaatti. Hänen asunsa koostuu ihonmyötäisestä yksiosaisesta trikooasusta, jonka päällä on oranssit housut henkseleineen, kudotusta pääosin oranssista piposta, joka on sidottu nyöreillä leuan alle ja ruskeista tyypillisistä käyräkärkisista pellekengistä. Karcochan naama on maalattu valkoiseksi, poskipäissä on hieman punaa ja hänellä on litteä tumma kuminauhallinen irtonenä. Karcocha kommunikoi elein ja suunsa sisäpuolella olevalla viserryspillillä, jonka kanssa hän pystyy mm. muodostamaan suhteellisen ymmärrettäviä sanoja, käyttäen kuitenkin "puhekielenä" pääasiassa espanjaa.
Karcocha on saavuttanut suurimman suosion espanjankielisissä maissa, mutta hän on niittänyt mainetta mm. Italiassa, Saksassa, Ranskassa, Turkissa ja Yhdysvalloissa.
Karcocha esiintyy pääosin kaupunkien kaduilla, joilla autoliikenne ei ole vaarallisen vauhdikasta, johtuen hänen liikenteen seassa toikkaroivasta esiintymisestään. Hänen esityksensä on pääosin tilannekohtaista improvisointia katsojien ja ohikulkevien kävelijöiden, pyöräilijöiden ja autoilijoiden (sekä autojen) kanssa. Karcochan vakiotemppuja ovat mm.:
www.youtube.com/watch?v=OYEQtSYT2dk&t=810s
SF Bio
SF Bio Aktiebolag (Filmstaden) on Ruotsin suurin elokuvaketju, joka perustettiin vuonna 1998 kun Bonnier jakoi AB ensk Filmindustrin toiminnan kahteen yritykseen, elokuvateatteri SF Bio AB:hen ja ensk Filmindustri AB -tuotantoyhtiöön. Kun Bonnier-konserni myi viimeisen osuutensa SF Bio AB:n emoyhtiö Nordic Cinema Groupista AMC-teattereille vuonna 2017, yhtiölle suunnitellaan nimen muuttamista Filmstaden AB:ksi, sillä Bonnier-konserni omistaa SF-tuotemerkin (Svensk Filmindustri).
Ruotsin yritysrekisterivirasto käsittelee yhä virallista nimenmuutosta SF Bio AB:stä Filmstaden AB:ksi eikä ole vielä hyväksynyt sitä. Yhtiö on kuitenkin aloittanut jo SF Bio -elokuvateatterien uudistamisen Filmstaden-brändin alle.
SF Bio AB on osa pohjoismaisbaltialaista Nordic Cinema Group -konsernia, joka on vuodesta 2017 lähtien osa AMC-teattereiden eurooppalaista tytäryhtiötä Odeon Cinema Groupia. Järjestelyn ansiosta Filmstaden on osa maailman suurimman elokuvaketjua. AMC-teatterit ovat puolestaan vuodesta 2012 lähtien olleet osa kiinalaista Wanda-konsernia. AMC-teatterien hankinnan yhteydessä ketjun oli muutettava nimeään. Siirtyminen Filmstadeniin alkoi 26. lokakuuta 2018 ja sen odotetaan jatkuvan vuoden 2019 puoliväliin asti.
Filmstadenilla on elokuvateattereita ympäri Ruotsia. Vuonna 2018 elokuvateattereita oli 38, joissa oli 270 salia ja yli 34 200 katsojapaikkaa 22 paikkakunnalla.
Riian rauha (1920)
Riian rauha solmittiin 11. elokuuta 1920 Riiassa. Tämä rauhansopimus päätti Latvian ja Neuvosto-Venäjän välisen sodan. Välirauha maiden välillä oli solmittu jo 1. helmikuuta. Rauhansopimuksen toisessa artiklassa Neuvosto-Venäjä tunnusti Latvian itsenäisyyden "ikuisiksi ajoiksi".
Holden Camira
Holden Camira on Holdenin vuosina 1982–1989 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Holden Toranan. Se perustuu samalle J-pohjalevylle kuin monet muut General Motorsin saman kokoluokan mallit, esimerkiksi Opel Ascona C. Camiran seuraajaksi tuli Toyota Camryyn perustuva Holden Apollo.
JB-koritunnuksen saanut alkuperäinen malli esiteltiin vuonna 1982 neliovisena sedanina. Ainoa moottorivaihtoehto oli 1,6-litrainen bensiinimoottori. Viisiovinen farmari esiteltiin seuraavana vuonna, ja sen koreja vietiin myös Isoon-Britanniaan, jossa niistä valmistettiin Vauxhall Cavalierin farmarimallia.
Vuonna 1984 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet leveämmät ajovalot ja umpinaisen keulan ilman perinteistä etusäleikköä. Uutena moottorina oli 1,8-litrainen. Koritunnukseksi vaihtui JD. 1,6-litrainen moottori poistui valikoimasta vuonna 1986.
Keväällä 1987 tuli toinen pienempi kasvojenkohotus, jolloin 1,8-litrainen moottori korvattiin 2,0-litraisella. Uudeksi koritunnukseksi tuli JE.
Anton Ollikainen
Anton Ollikainen (s. 11. maaliskuuta 1993 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Ollikainen on pelannut kaudella 2018–2019 myös lainalla LeKin yhteistyöseurassa, SM-liigajoukkue Tapparassa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ollikainen on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän voitti kauden 2009–2010 päätteeksi B-nuorten SM-hopeaa, kauden 2011–2012 päätteeksi A-nuorten SM-pronssia ja kauden 2012–2013 A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudella 2013–2014 Ollikainen edusti HPK:n A-nuoria myös Junior Club World Cupissa, joka päättyi hopeaan.
Kaudeksi 2014–2015 Ollikainen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Heinolan Peliittoihin. Hänen tulokaskautensa toi 56 runkosarjaottelussa tehot 10+12=22. Ollikainen oli joukkueen ainoa kauden kaikki 56 runkosarjaottelua pelannut pelaaja. Kaudeksi 2015–2016 hän siirtyi TuToon, josta Ollikainen siirtyi kaudeksi 2016–2017 jatkamaan Mestis-uraansa Kajaanin Hokkiin.
Ollikainen olisi jatkanut Hokissa myös kaudella 2017–2018, mutta joukkue jäi kuitenkin ilman Mestis-lisenssiä, ajautui konkurssiin ja näin ollen Ollikaisen sopimus purettiin. Kauden kynnyksellä, syyskuussa 2017 hän sai lopulta sopimuksen Lempäälän Kisan Mestis-joukkueeseen. Ollikainen oli kymmenellä osumallaan joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Kaudeksi 2018–2019 hänet nimettiin LeKin varakapteeniksi. Ollikainen lainattiin seuran yhteistyöjoukkueeseen, SM-liigajoukkue Tapparaan 18. tammikuuta 2019 pelattuun vierasotteluun Saimaan Palloa vastaan. Hänet merkittiin liigadebyytissään joukkueen nelosketjun oikeaan laitaan Juhani Jasun ja Matias Lehtosen viereen. Ollikainen sai ottelussa jääaikaa 9.29 minuuttia.
Richard Dogbeh
Richard Dogbeh (1932 Togo – 23. marraskuuta 2003 Cotonou Benin), synt. Gbèmagon Richard Dogbeh, oli Togossa syntynyt ja Beninissä vaikuttanut kirjailija ja opettaja. Hän toimi Beninin (vuoteen 1975 Dahomey) hallituksen opetusministerinä vuosina 1963–1966. Hän kuului myös Unescon asiakirjojen, kirjastojen ja arkistojen kansainväliseen neuvoa-antavaan komiteaan ja toimi Unescon koulutusjärjestelmien asiantuntijana lähes koko Länsi-Afrikassa.
Kirjailijana Dogbeh aloitti nuorena, ja hän sai romaanistaan jo 16-vuotiaana maansa "Institut Français d'Afrique Noire" -palkinnon. Hän julkaisi myös esseitä, runoja ja tarinoita.
Richard Dogbeh kirjoitti useita runokokoelmia: "Les Eaux du Mono" (1963), "Rives mortelles" (1964), "Voyage au pays de Lénine" (1967), "Cap Liberté" (1969).