hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karoliina Wahlberg
Karoliina Wahlberg (21. toukokuuta 1851 Eurajoki – 31. toukokuuta 1912 Rauma) oli Rauman tunnetuimpia pitsin nyplääjiä 1800-luvun loppupuolella.
Wahlbergin vanhemmat olivat renki Jeremias Jaakonpoika Wahlberg ja Johanna Loviisa Wahlberg. Hän syntyi Eurajoella, mutta muutti jo parivuotiaana Raumalle. Taiteellisesti lahjakas Wahlberg lienee oppinut pitsinnypläyksen pikkulapsena äidiltään. Nypläyksen suosio oli laskenut sitten kukoistuskautensa 1700-luvun lopun, mutta sitä harjoitettiin yhä varsinkin sivuelinkeinona aina 1890-luvun lopulle saakka, jolloin teolliset tuotteet veivät tilaa käsityötuotteilta. Kesällä 1901 arkkitehti Armas Lindgren ja arkkitehtioppilas Carl Frankenhauser perehtyivät Raumalla pitsinypläyksen historiaan ja innostuivat tukemaan nypläystä osin Wahlbergin korkeatasoisten tuotteiden vaikutuksesta. Frankenhauserin äidistä Thella Frankenhauserista (1853-1931) tuli yksi Rauman pitsinnypläyksen elvyttäjistä poikansa kanssa. Wahlberg suostui esittelemään omia nypläystaitojaan vain pari pari vuotta ennen kuolemaansa, ehkä peläten nuorempien nyplääjien kilpailua. Nypläyksen elpyminen auttoi silti myös Wahlbergia, joka saattoi keskittyä yksinomaan siihen eikä toimia myös ompelijana, kuten aikaisemmin. Wahlbergia pidettiin erittäin taitavana, mutta samalla muista nyplääjistä eristäyneenä. Hän osasi nyplätä jatkuvan reuna- ja välipitsin lisäksi myös kolmikulmaisia nurkkapitsejä, samoin kuin suunnitteli monet mallit itse esimerkiksi keräämiensä syksyn lehtien muotojen mukaisesti. Rauman museossa on esillä suuri joukko Wahlbergin nypläämiä pitsejä.
Adam le Fondre
Glenville Adam James le Fondre (s. 2. joulukuuta 1986 Stockport) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Mestaruussarjassa pelaavaa Wolverhampton Wanderersiä lainalla saman sarjan walesilaisesta Cardiff Citystä. Pelipaikaltaan le Fondre on hyökkääjä.
Le Fondren kasvattajaseura on hänen kotikaupunkinsa Stockportin Stockport County, jota hän edusti vuodet 2004-2007. 
Vuonna 2007 hän oli lainalla Kakkosliigan Rochdale AFC:ssa, jossa hän pelasi niin hyvin, että seura päätti ostaa hänet omakseen. Rochdalessa le Fondre pelasi vuodet 2007-2009 tehden 96 pelaamassaan liigapelissä 34 osumaa.
Vuonna 2009 le Fondre siirtyi niin ikään Kakkosliigassa pelanneeseen Rotherham Unitediin. Rotherhamia le Fondre edusti myös kaksi kautta, tehden 96 pelissä nyt 54 maalia.
Elokuussa 2011 Mestaruussarjassa pelannut Reading FC osti le Fondren. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa le Fondre ratkaisi seuralle Mestaruussarjan voiton ja paikan kaudelle 2012-2013 Valioliigassa. Valioliigassa le Fondre debytoi elokuussa 2012 tehden heti maalin Stoke Cityä vastaan. Hänen kautensa Valioliigassa oli hieno, sen aikana syntyi 12 maalia ja kaikki kilpailut mukaan lukien le Fondre osui 14 kertaa. Reading kuitenkin putosi takaisin Mestaruussarjaan.
Pelattuaan vielä yhden kauden Mestaruussarjassa Readingin paidassa le Fondre siirtyi Valioliigasta pudonneeseen Cardiff Cityyn kesällä 2014. Hän debytoi seurassa elokuussa 2014 Blackburn Roversia vastaan. Kaudella 2014-2015 le Fondre teki 23 ottelussa kolme maalia käyden välillä lainalla myös Bolton Wanderersissä. Kauden 2015-2016 le Fondre viettää lainalla Wolverhampton Wanderersissä.
Ampumahiihdon maailmancup 2007–2008 – Hochfilzen
Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2007-2008 toinen kilpailu järjestettiin Hochfilzenissä, Itävallassa. Kilpailut käytiin perjantain 7. joulukuuta ja sunnuntain 9. joulukuuta välillä.
Paul Nicolay
Paul Nicolay (venäjällä myös Pavel Andrejevitš, 16. kesäkuuta 1777 Viipuri – 28. huhtikuuta 1866 Viipuri) oli venäläinen diplomaatti ja paroni, joka kuului aateloituun Nicolayn sukuun.
Viipurissa syntynyt Nicolay kävi koulunsa saksalaisessa Eutinin kaupungissa, jossa Nicolayn opettajana oli runoilija Johann Heinrich Voss. Vuonna 1796 hän aloitti työskentelyn Venäjän ulkoasiainministeriössä toimien suurlähetystön palveluksessa Lontoossa vuodet 1800–1816, kahta lyhyttä Kööpenhaminan ja Tukholman komennusta lukuun ottamatta. Vuonna 1816 Nicolay nimitettiin Kööpenhaminaan Venäjän erikoislähettilääksi ja täysvaltaiseksi ministeriksi, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1847 saakka.
Vuonna 1820 Nicolay peri isältään Viipurissa sijaitsevan Monrepos’n kartanon. Hän avasi kartanon puiston yleisölle ja pystytti sinne muun muassa tanskalaisen kuvanveistäjän Gotthelf Borupin tekemän Väinämöisen patsaan, joka oli toinen suomalaisen kansanrunouden tietäjähahmoa kuvaava taideteos. Lisäksi Nicolay rakennutti puistoon kuuluvalle Ludwigsteinin saarelle hautakappelin vanhemmilleen. Myös Paul Nicolay haudattiin itse samalle saarelle.
Nicolayn isä oli akateemikko Ludwig Heinrich von Nicolay. Hän avioitui vuonna 1811 ranskalaiseen De Broglien -aatelissukuun kuuluvan ruhtinatar Alexandra Simplician (1787–1824) kanssa. Pariskunta sai kahdeksan lasta, joista tunnettuja ovat diplomaatti Nikolai Armand von Nicolay, ministeri ja valtiosihteeri Aleksander Pavlovitš von Nicolay sekä kenraali Leonti Nikolai Pavlovitš. Nikolai Armandin poika puolestaan oli kansainvälisesti tunnettu evankelista Paul Ernst Nicolay.
Malakan kuvernööri
Malakan kuvernööri eli "Yang di-Pertua Negeri," on Malesian Malakan osavaltion päämies. Kuvernöörin rooli on edustuksellinen ja osavaltion pääministeri käyttää käytännön poliittista valtaa. Malakka ja Penang poikkeavat muista Länsi-Malesian osavaltioista siinä, että osavaltion päämies ei ole sulttaani. Sulttaanit toimivat vuorollaan Malesian kuninkaana, mutta kuvernöörit eivät.
Itsenäisen Malaijan aikana Malakan ensimmäiseksi kuvernööriksi nimitettiin Leong Yew Koh. Ennen Malaijan itsenäistymistä Britanniasta, Malakan päämiehenä toimivat brittiläiset siirtomaahallinnon edustajat.
Tronie
Tronie ( pää, kasvot tai kasvonilmeet) on Alankomaiden taiteessa tavattava kuvatyyppi. Ne ovat pienehköjä tutkielmia henkilön päästä. Tronie-henkilöillä on maalauksissa usein yllään eksoottisia ja koristeellisia päähineitä. Tronien arvellaan olleen tutkielmia tai malleja suurempien maalausten henkilöhahmoiksi.
Pyrkiessään kuvaamaan hyvin kiinnostavia henkilöhahmoja, joilla oli luonteenomaista fysionomiaa taiteilijat yrittivät samalla esitellä mestarillisuuttaan. Troniet saivat alkunsa Leidenissä ja Haarlemissa 1630-luvulla, jossa sen kehittivät Jan Lievens, Rembrandt ja Frans Hals.
Suurin osa hollantilaisista tronieista perustuvat ilmeisesti eläviin malleihin, kuten taiteilijan omakuviin tai maalauksiin hänen kollegoistaan. Maalauksia ei tarkoitettu muotokuviksi, vaan pikemminkin jonkun kiinnostavan henkilön (kuten vanhan miehen, nuoren naisen, ”turkkilaisen” tai komean sotilaan tai muun) ilmaisun, tyypin tai fysionomian tutkielmaksi. Ulkomaiselta, ”antiikkiselta”, kalliilta tai vain kummalliselta vaikuttava vaatetus oli kiinnostavaa niiden itsensä takia ja ne tarjosivat mahdollisuuksia maalauksellisten tekniikoiden osoittamiseen.
Tällaisille tutkielmille kehittyi kysyntää ja niitä pidettiin omana lajinaan, vaikkakin taiteilijalle ne olivat myös historiamaalauksissa olevien henkilöhahmojen kasvojen tyypin ja ilmaisun varasto.
Eräs tunnettu tronie on Johannes Vermeerin "Turbaanipäinen tyttö" (noin 1665).
Diego Cagna
Diego Sebastián Cagna (s. 19. huhtikuuta 1970 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen hän on toiminut valmentajana.
Cagna pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Argentinos Juniorsissa, Independientessä ja Boca Juniorsissa, espanjalaisessa Villarrealissa sekä meksikolaisessa Atlético Celayassa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Cagna pelasi yhteensä 19 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 1992–1994 ja 1997–1999.
Paul von Nicolay
Paul Ernst Georg von Nicolay (Venäjällä myös Pavel Nikolajevitš, Па́вел Никола́евич, 14. helmikuuta 1860 Bern – 6. lokakuuta 1919 Viipuri) oli venäläinen evankelista.
Paul von Nicolay syntyi Sveitsissä, jossa hänen isänsä Nicolaus Armand von Nicolay toimi diplomaattina. Nicolay opiskeli Pietarin valtionyliopistossa oikeustieteitä ja työskenteli valmistuttuaan valtioneuvoston kansliassa hengellisia asioita hoitavalla osastolla. Hän liittyi Venäjän Raamattuseuraan vuonna 1887 toimien saarnaajana venäläisissä vankiloissa. Kaksi vuotta myöhemmin Nicolay erosi virastaan valtioneuvoston kansiassa ja aloitti 1899 John R. Mottin kehoituksesta hengellisen toiminnan opiskelijoiden keskuudessa. Hän kohosi nopeasti Pietarin kristillisen opiskelijaliikkeen johtohahmoksi ja vuonna 1917 Nicolay valittiin Opiskelijoiden kristillisen maailmanliiton WSCF:n varapuheenjohtajaksi.
Nicolay peri 1869 isältään Viipurissa sijaitsevan Monrepos’n kartanon. Hän järjesti kartanossa kristillisiä leirejä sekä luovutti korvauksetta sen maita Hiekan kaupunginosasta rukoushuoneen, koulun ja paloaseman rakentamista varten. Vuonna 1916 Nicolay luovutti yhdessä sisarensa Marien kanssa isoisoisänsä Ludwig Heinrich von Nicolayn keräämän Monrepos’n kirjaston 8 000 arvokkainta nidettä Helsingin yliopiston kirjastolle. Niitä säilytetään nykyisin Kansalliskirjaston päärakennuksen Monrepos-salissa.
Sydänoireista kärsinyt Nicolay kuoli kotonaan lokakuussa 1919 ja hänet haudattiin Monrepos’n puistossa sijaitsevaan Ludwigsteinin hautasaareen. Naimattomana ja lapsettomana kuollut paroni Paul von Nicolay oli aateloidun Nicolayn suvun viimeinen miespuolinen jäsen. Hänen elämäkertansa ilmestyi Greta Langenskjöldin kirjoittamana vuonna 1923.
Kuudes silmä
Kuudes silmä on helsinkiläinen punkyhtye, joka on alun perin perustettu jouluna 2009. Yhtyeen alkuaikoina kokoonpano on vaihtunut ja yhtyeen nykyiset jäsenet ovat Jere Lehmus (laulu, kitara), Alisa Konovalova (rummut), Matti Reinola (bassokitara) sekä Sirkku Rantanen (syntetisaattori).
Kuudes silmä teki ensimmäisen keikkansa kesällä 2012. Musiikillisesti Kuudes silmä edustaa suomenkielistä post-punkia ja yhtyeen esikuvina ovat mm. Rudimentary Peni, The Cure, The Mob ja Killing Joke. Musiikillisesti yhtyettä on verrattu myös Musta Paraati -yhtyeeseen.
Combat Rock Industry julkaisi yhtyeen esikois-EP:n lokakuussa 2012. Tämän jälkeen yhtye on julkaissut ensimmäisen pitkäsoittoalbumin vuonna 2013. Yhtye on keikkaillut aktiivisesti Suomessa ja lisäksi tehnyt USA:ssa lyhyen kiertueen elokuussa 2014.
Malesialainen keittiö
Malesialainen keittiö
Vierekkäin elävät malaijit, kiinalaiset ja intialaiset ovat kaikki antaneet oman osansa malesialaiseen keittiöön. Ruoissa käytetään muun muassa kiinalaisia raaka-aineita, kuten riisivermiselliä (hor fun) tai suolaista soijapapumaustetta (taucheo). Merkittävä esimerkki kahden kulinaarisen perinteen yhdistymisestä on myös nonyalaisten ruokakulttuuri. Nonyat ovat Perakansalmen lähituntumassa asuvia – kiinalaisten maahanmuuttajien ja malaijinaisten seka-avioliitoista syntyneitä kiinalaisia, jotka ovat ylpeitä keittotaidostaan. Nonyat ovat luoneet monia perinneherkkuja, erityisesti kakkuja ja muita jälkiruokia.
Ruoka malaijikodissa syödään sormin lautaselta tai joskus banaaninlehdeltä. Arkiruoat ovat yksinkertaisia: iso kulho riisiä, pari curryruokalajia, hieman kasviksia ja erilaisia lisäkkeitä (sambal). Malaijikeittiö on saanut vaikutteita Indonesiasta, Intiasta ja Kiinasta mutta on silti hyvin omintakeinen. Chilejä käytetään hyvin runsaasti. Malesian länsirannikolla Portugalin entisessä siirtokunnassa Malakassa keittiö on eurooppalaistunut.
Malaijit valmistavat ruoan yksinkertaisin menetelmin; curryt haudutetaan savi- tai alumiinipadassa, jossa on pyöreä pohja ja päällä pieni aukko. Nykyään tosiaan tavallinen kasari on yleistynyt monin paikoin. Kiinalaista keittiötä Malesiassa edustavat pikapaistetut ja höyrykypsennetyt ruoat. Suosittuja ovat muun muassa monet nuudeli- ja riisiruokalajit.
Bitcoin-automaatti
Bitcoin-automaatit ovat Bitcoinin välitykseen tarkoitettuja automaatteja. Näissä automaateissa asiakas voi ostaa tai myydä bitcoin-valuuttaa. Automaatista ostaminen tapahtuu valtiollisella setelirahalla tai luottokortilla. Monipuolisemmissa automaateissa bitcoineja voi myös myydä ja saada automaatista seteleitä ulos. Tällä hetkellä noin 70 % automaateista on ostoautomaatteja ja 30 % automaateissa voi sekä ostaa ja myydä bitcoineja.
Maailmalla on tällä hetkellä noin 1800 Bitcoin-automaattia. Suurin osa automaateista on Pohjois-Amerikassa (65,72 %), Euroopassa (24,29 %) ja Aasiassa (5,81 %). 16. joulukuuta 2013 Levykauppa Äx otti tiloihinsa Euroopan ensimmäisen Bitcoin-automaatin, jolla voi vaihtaa käteistä rahaa bitcoineiksi.
Suomessa on 22 Bitcoin-automaattia ja useita automaattioperaattoreita. Automaatit on asennettu yleensä jonkin kivijalkakaupan yhteyteen tai ostoskeskuksen yleisiin tiloihin.
Aleksandr Horošilov
Aleksandr Viktorovitš Horošilov (, s. 16. helmikuuta 1984 Jelizovo, Kamtšatkan alue, Neuvostoliitto) on venäläinen alppihiihtäjä. Hän on pituudeltaan 182 cm.
Horošilov sijoittui Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 superyhdistetyssä kymmenenneksi ja pujottelussa 12:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa neljästoista, Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 kahdeksas ja Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 viides.
Horošilov saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan kahdeksas Kitzbühelin yhdistetyn kilpailussa tammikuussa 2006. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Åren pujottelussa joulukuussa 2014. Ensimmäisen voittonsa hän otti Schladmingin pujottelussa tammikuussa 2015. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Meribelin pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2015–2016 hän oli Santa Caterinan, Adelbodenin ja Schladmingin pujotteluissa kolmas. Pujottelucupissa hän sijoittui viidenneksi. Seuraavalla kaudella hän sijoittui kolmanneksi Val d’Isèren, Kitzbühelin ja Schladmingin pujotteluissa.
Euroopan cupin pujottelukilpailuissa hän on sijoittunut kaksi kertaa kolmanneksi. Hän on voittanut useita Venäjän-mestaruuksia.
Peruspeitelause
Peruspeitelause on reaalianalyysin tulos, joka kuuluu seuraavasti:
Olkoon formula_1 mielivaltainen perhe formula_2:n kuulia siten, että formula_3, missä formula_4 on formula_5:n halkaisija. Tällöin on olemassa formula_6 siten, että formula_7 kaikilla formula_8 ja kaikilla formula_9 joilla formula_8 on voimassa formula_11 ja formula_12
Nicolay
Nicolay () on sammunut venäläinen aatelissuku, joka kuuluu vapaaherrallisena myös Suomen aateliin. Se on alun perin lähtöisin Ruotsista, josta suvun jäseniä muutti 1500-luvulla uskonpuhdistuksen vuoksi Saksan Lyypekkiin ja Strasbourgiin. Nicolay-suvun venäläinen haara polveutui 30 vuotta Venäjän keisarillista hovia palvelleesta Ludwig Heinrich von Nicolaysta, jonka Pyhä Rooman keisari Josef II aateloi vuonna 1782 ja Venäjän keisari Paavali I vuonna 1797. Suomen aateliin suku introdusoitiin vuonna 1828 numerolla 30.
Suomessa Nicolay-suvun omistuksiin ovat kuuluneet Viipurissa sijaitsevat Monrepos’n ja Liimatan kartanot. Vuonna 1943 sammuneen suvun viimeinen mieslinjan edustaja oli vuonna 1919 kuollut Paul von Nicolay. Monrepos’n puistossa on Ludwigsteinin saari, jonne on haudattu Nicolay-suvun jäseniä 1820-luvulta lähtien.
Selkirk rex
Selkirk rex on yksi rexkissaroduista. Rexkissat ovat yleensä kiharakarvaisia, atleettisia ja omistajaansa kiintyviä. Kaikilla rexeillä kiharuus on geenimutaatiosta johtuvaa. Muutoin rexit ovat keskenään hyvin erilaisia, koska ne ovat kehittyneet ja löydetty toisistaan riippumatta eri alueilla. Rexit on nimetty näiden alueiden mukaan, ja näistä tunnetuimmat ovat englantilaiset cornish rex ja devon rex.
Selkirk rex on saanut alkunsa Yhdysvalloissa, Wyomingissa 1987. Rotu on luonnostaan kiharakarvainen, ja se polveutuu sinikilpikonnavalkoisesta kulkukissan pennusta. Tätä valkokirjokilpikonnanaarasta risteytettiin erittäin hyvälinjaisten persialaisten kanssa, ja jälkeläisiä astutettiin takaisin kiharakarvaisuutta kantavien kissojen kanssa. Koska kantaemolla oli kiharuusgeenin lisäksi vielä sekä naamio- että pitkäkarvaisuusgeenit, voi vieläkin samaan pentueeseen syntyä ulkonäöltään hyvin erilaisia pentuja.
Toisin kuin englantilaisilla rexeillä selkirk rexillä on alus- ja harjaskarvojen lisäksi peitinkarvoja turkissaan. Turkki on hieman hoitamattoman näköinen, ja se on myös tiheämpi kuin eurooppalaisilla rotuserkuillaan. Selkirk rexit voivat olla joko lyhyt- tai pitkäkarvaisia. Rodulle sallitaan sekä turkin että silmien väreissä kaikki vaihtoehdot. Silmät ovat avoimen pyöreät ja etäällä toisistaan. Pääkin on pyöreä, ja posket ovat paksut ja leveät. Teräväkärkiset korvat ovat keskikokoiset. Jalat ovat keskipitkät ja tassut suuret. Häntäkin on näyttävä, se on useimmiten paksu, kapeneva ja hännänpäästään pyöristyvä. Kaiken kaikkiaan selkirk rexit ovat isoja kissoja, niiden vartalo on jämäkkä ja luut painavat.
Luonteeltaan selkirk rexit ovat rauhallisia, hellyydenkipeitä ja leikkisiä. Herttaisuutensa ja ystävällisyytensä vuoksi rotu sopii hyvin lemmikiksi.
Rotu on toistaiseksi harvinainen, sillä naaraita on vaikea saada ja rotujärjestö on kieltänyt selkirkin risteyttämisen muiden rexien kanssa.
Australiansuomalaiset
Australiansuomalaiset ovat australialaisia, jolla on suomalaiset sukujuuret. Nykyään noin 30 000 australialaisella arvioidaan olevan suomalaiset sukujuuret.
Ensimmäiset suomalaiset saapuivat Australiaan 1850-luvun kultaryntäyksen aikaan. Ensimmäinen varsinainen siirtolaisaalto alkoi 1920-luvulla, jolloin Australia oli Kanadan jälkeen suosituin suomalaisten maahanmuuttokohde. Maahanmuutto Australiaan kasvoi huomattavasti toisen maailmansodan jälkeen ja jatkui vilkkaana aina 1970-luvun alkuun asti, mutta viime vuosikymmeniä maahanmuutto Australiaan on vähentynyt huomattavasti.
Hans Åkerblom
Hans Kristian Åkerblom (s. 25. marraskuuta 1934 Tammisaari) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus.
Åkerblomin vanhemmat olivat professori Bror Åkerblom ja Anni Marjatta Lehtonen. Hän avioitui 1961 sairaanhoitaja Leena Kaarina Honkasen kanssa. Åkerblom tuli ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta 1953 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1960. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1966.
Åkerblom on myös lastentautien ja pediatrisen endokrinologian erikoislääkäri. Hän aloitti tutkijanuransa 1960-luvulla fruktoositutkimuksella. Åkerblom työskenteli 1973–1979 lastentautien apulaisprofessorina Oulun yliopistossa, 1980–1985 hän toimi apulaisylilääkärinä HYKSin I lastenklinikalla, 1982–1983 lastentautien professorina Uumajan yliopistossa ja 1985–1999 Helsingin yliopiston lastentautien ruotsinkielisenä profesossorina sekä HYKSin lastenklinikan ylilääkärinä. Hän on työskennellyt myös Helsingin yliopiston lasten- ja nuortenklinikan ylilääkärinä. Åkerblom on tutkinut lapsuusiän diabeteksen ilmaantuvuutta, taudin syitä, syntytapaa ja ehkäisyä. TRIGR-tutkimuskeskuksen päätutkijana ja tutkimusjohtajana vuoteen 2008 saakka hän oli keskeisessä asemassa diabetes-tutkimuksessa.
Åkerblom sai vuonna 1998 Euroopan lastenendokrinologiayhdistyksen Andrea Prader -palkinnon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Finska Läkaresällskapetin 100 000 markan suuruinen J. W. Runebergin palkinto pitkäaikaisesta lapsuusiän diabeteksen epidemiologiaan, syntyyn, ennustamiseen ja ehkäisyyn liittyvästä tutkimustyöstä.
Redoutable-luokka
Redoutable-luokka oli Ranskan merivoimien kuuden ydinkäyttöisen ballistisin ydinasein varustetun sukellusveneen muodostama alusluokka (). Palvelukseenotettaessa alukset muodostivat Ranskan kolmikantaan perustuvan strategisen iskukyvyn merellisen osan.
Luokan ensimmäinen alus tilattiin vuonna 1963.
Ammatinharjoittaja
Ammatinharjoittaja on itsenäisen, ansaintatarkoituksessa tapahtuvan toiminnan harjoittaja. Toisin kuin liiketoiminnassa, ammattitoiminnassa organisaatio on suppea ja tuotantovälineiden osuus vähäinen. Henkilökohtaisen työpanoksen merkitys on suuri. Ammatinharjoittajia voivat olla esimerkiksi parturi, lääkäri, tilintarkastaja ja puuseppä.
Suomen verotuksessa ammatinharjoittajaa kutsutaan nimellä yksityinen elinkeinonharjoittaja. Yleiskielessä käytetään epätarkkaa nimitystä toiminimi tai toiminimiyrittäjä.
Termeillä ammatin- ja liikkeenharjoittaja on aiemmin ollut ero kirjanpidossa. Ero on kuitenkin poistunut.
Liikkeenharjoittaja
Liikkeenharjoittaja on yrittäjä, joka harjoittaa elinkeinotoimintaa liikeyrityksen muodossa. Liikkeenharjoittajia ovat mm. sellaiset elinkeinonharjoittajat, jotka harjoittavat tavarakauppaa. Myös kiinteässä toimipaikassa toimivat palveluiden myyjät ovat liikkeenharjoittajia.
Suomen verotuksessa liikkeenharjoittajaa kutsutaan nimellä yksityinen elinkeinonharjoittaja. Yleiskielessä käytetään epätarkkaa nimitystä toiminimi tai toiminimiyrittäjä.
Termeillä ammatin- ja liikkeenharjoittaja on aiemmin ollut ero kirjanpidossa. Ero on kuitenkin poistunut.
Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentti
Uudenmaan ja Hämeen läänin ratsuväkirykmentti () oli Ruotsi-Suomen armeijan ratsuväkirykmentti, joka muodostettiin Suomessa Uudenmaan ja Hämeenlääneistä kootuista ratsukoista.
Rykmentti perustettiin vuonna 1632, kun vuonna 1618 muodostettu Uudenmaan ratsuväki () nimettiin uudelleen.
Rykmentti nimettiin Uudenmaan ja Hämeenlinnan rakuunarykmentiksi vuonna 1721. Rykmentistä muodostettiin 1791 kahtia jakamalla Hämeenläänin sekä Uudenmaanläänin jalkaväkirykmenttiin kolmannet pataljoonat.
Proottinen liuotin
Proottinen liuotin on liuotin, joka pystyy luovuttamaan tai vastaanottamaan protonin ja muodostamaan vety­sidoksia. Vastaavasti liuotin on aproottinen, jos se ei kykene luovuttamaan tai vastaanottamaan protoneja tai muodostamaan vetysidoksia eli ei ole protogeeninen eli protofiilinen. IUPAC suosittelee termin proottinen liuotin sijasta termiä protogeeninen liuotin. Liuottimen proottisuudella on liuottimen poolisuuden lisäksi merkitystä kemiallisissa reaktioissa.
Proottiset liuottimet sisältävät usein kovalenttisen sidoksen vedyn ja elektronegatiivisemman alkuaineen kuten typen, hapen tai rikin välillä. Proottisia polaarisia liuottimia ovat muun muassa vesi, karboksyylihapot, amiinit, alkoholit ja ammoniakki. Monella proottisella liuottimella on myös korkea dielektrinen vakio. Proottisilla liuottimilla on usein sekä nukleofiilisia että elektrofiilisiä ominaisuuksia.
"Polaarisiksi aproottisiksi liuottimiksi" kutsutaan liuottimia, joiden dielektrinen vakio on suurempi kuin 15. Tällaisia ovat esimerkiksi pyridiini, asetoni, asetonitriili, dimetyylisulfoksidi, dimetyyliformamidi ja nitrometaani. Riippuen olosuhteista eräät aproottiset liuottimet kuten asetonitriili voivat kuitenkin toimia joko protoneja vastaanottavina liuottimina esimerkiksi väkevän rikkihapon läsnä ollessa tai protoneja luovuttavina liuottimina erittäin emäksisissä olosuhteissa. Tämän vuoksi IUPAC pitää termiä polaarinen aproottinen liuotin virheellisenä, koska useat sellaiset ovat hyvin heikosti protofiilisia tai protogeenisiä.
"Aproottisia liuottimia", jotka eivät luovuta protoneita, ovat muun muassa alifaattiset ja aromaattiset hiilivedyt, esterit, eetterit, ketonit ja nitrobentseeni.
Gyrostemonaceae
Gyrostemonaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa; se on siten sukua ristikukkaiskasveille (Brassicaceae eli Cruciferae).
Gyrostemonaceae-kasvit ovat tuulipölytteisiä puita tai pensaita, joilla on tavallisesti korvakkeelliset lehdet, jotka ovat melko pieniä ja usein melko kapeita. Kasvit ovat tavallisesti kaksikotisia, hede- ja emikukat sijaitsevat eri kasviyksilöissä. Kukinto on vaihtelevanlainen; siinä on pienet kukat, joissa on yhdislehtinen, liuskainen ja yksikiehkurainen kehä. Pohjus on litteä ja kiekkomainen. Hedekukissa on vähintään kuusi hedettä yhdessä tai useammassa kiehkurassa ja heteet ovat enemmän tai vähemmän palhottomia. Hedekukassa ei ole emiön jäännettä (pistillodia). Emikukka on joutoheteetön ja vailla sikiäimen kannatinta eli gynoforia. Sikiäin on yhdislehtinen ja tavallisesti monen emilehden muodostama, harvoin emilehtiä on vain yksi tai kaksi. Luotit ovat johteisia, kookkaita ja toisinaan laajoja. Sikiäimessä on yksi siemenaihe kutakin emilehteä kohti, ja siemenaiheet sijaitsevat kärki-istukassa. Hedelmä on kuiva tai mehevä lohkohedelmä, harvoin pähkylä tai useamman sikiäimen yhteenkasvettuma (synkarppi). Verhiö säilyy hedelmässä. Siemenessä on runsas endospermi. Kromosomiluku on n = 14.
Heimo kasvaa Keski-Australiassa ja Tasmaniassa.
Yhdessä heimojen Borthwickiaceae, Stixaceae ja resedakasvien (Resedaceae) kanssa Gyrostemonaceae muodostaa yhteisen kladin Brassicales-lahkon evoluutiopuussa. Tässä kladissa myrosiinisolut puuttuvat, karvat ovat yksisoluisia, emiössä on monta vartaloa ja siemenet ovat vaipallisia. Kladin kehittynyt ominaisuus, ns. apomorfia, voi olla myös siementen muurahaislevintä (myrmekokoria), mutta Borthwickiaceae ja Stixaceae ovat tässä suhteessa vähän tunnettuja. On mahdollista, että kladin neljä pikku heimoa, voitaisiin yhdistää yhdeksi heimoksi.
Heimoon kuuluviksi luokiteltuja fossiileja on löydetty Uudesta-Seelannista. Ne ovat peräisin mioseenikaudelta noin 20 miljoonan vuoden takaa.
Gyrostemonaceae-heimoon kuuluu vähintään 18 lajia, jotka kuuluvat viiteen sukuun. Runsaslajisin on heimon nimisuku "Gyrostemon", jossa on lajeista peräti 12. Seuraavassa luettelossa synonyymit ovat suluissa.
Salmijärvi (Ulvila)
Salmijärvi on Kullaalla Ulvilassa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 9,2 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 350 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, joka on pikemminkin kapeikko tai salmi Pikku Salmijärveen.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Itärennalla on myös avosuota. Tie Levanpellon suunnasta kiertää järven pohjoisosat ja siellä on rannalla pari loma-asuntoa. Itärannan tuntumassa on 50 metrinen saari.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Salmijärvi, mutta se oli laajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Salmijärven ja Pikku Salmijärven alueille ja niiden ylikin.
Pikku Salmijärvi (Ulvila)
Pikku Salmijärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 4,8 kilometriä pitkä "Kissainoja". Järveen laskee Pirttijärven ja Pitkäselän yhteinen laskuoja.
Järven rantaviiva on 0,752 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat soistuneet ja osittain umpeen kasvaneet.
Järvi kuuluu alun perin Salmijärven kanssa yhteen ja niitä erottaa kannas, jonka aukosta vedenpinnat tasoittuvat.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Salmijärvi, mutta se oli laajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Salmijärven ja Pikku Salmijärven alueille ja niiden ylikin.
Pirttijärvi (Ulvila)
Pirttijärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 400 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa puoli kilometriä pitkä laskuoja Pikku Salmijärveen. Kivijärvestä laskee oja umpeenkasvaneen "Veikkojärven" kautta.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja ranta on avosuota. Lähellä on maatila, mutta loma-asutusta ei ole. Järvelle pääsee maatilalle vievältä tieltä, johon pääsee Kullaan ja "Mustajoen" yhdystieltä.
Järvi on osittain umpeenkasvanut. Etenkin järven pohjoisosat ovat jo ummessa, mutta eteläosissa on runsaasti avovettä.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Pirttijärvi, mutta se oli lajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Pitkäselän, Petterinniitun ja Pirtijärven alueille ja niiden ylikin.
Mai Kivelä
Mai Kivelä (s. 20. joulukuuta 1982 Helsinki) on suomalainen kaupunginvaltuutettu, kansalaisaktivisti ja feministi. Hän toimi Vasemmistonuorten pääsihteerinä 2013–2015. Kivelä toimii nykyään Animalian toiminnanjohtajana.
Kivelä liittyi Greenpeacen jäseneksi 9-vuotiaana. Hän on työskennelyt muun muassa järjestön vapaaehtoiskoordinaattorina ja pohjoismaisen vapaaehtoisyksikön tiiminvetäjän sijaisena sekä ollut aktiivisesti mukana mielenosoituksissa.
Kivelä on työskennellyt useita vuosia eri järjestöissä ja ollut muun muassa Kemianliitossa (nyk. Teollisuusalojen ammattiliitto TEAM) harjoittelijana työmarkkinatiedotuksessa sekä Kepassa harjoittelijana kansainvälisyyskasvatusohjelmassa. Kivelä on luottamustehtävissä vasemmistoliiton ympäristötyöryhmässä, Kallion Vasemmistoliiton varapuheenjohtaja vuodesta 2015 alkaen sekä Suomen YK-liiton hallituksen jäsen.
Vuonna 2013 Kivelä valmistui maisteriksi Environment and Development -ohjelmasta King’s College Londonista. Hän on opiskellut myös sosiologiaa Tampereen yliopistossa ja kansalaistoimintaa Humanistisessa ammattikorkeakoulussa, josta hänellä on yhteisöpedagogin tutkinto. Kivelän lopputyöt käsittelivät globaalikasvatusta ja kansainvälisen kaupan ja vesivarantojen suhdetta ruokaturvaan.
Kivelä oli vasemmistoliiton ehdokas vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Kivelä valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon 
vuoden 2017 kuntavaaleissa 3354 äänellä.
Kivelä asuu perheensä kanssa Arabianrannassa. Hän pitää "Vegaaninen versio" -ruokablogia.
Pitkäselkä (Ulvila)
Pitkäselkä on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 14,7 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa vajaan kilometrin pitkä laskuoja Pikku Salmijärvelle. Korkealla idässä sijaitseva Kotajärvi laskee "Kotaojan" kautta vetensä alemmille soille, mistä Pitkäselälle on kaivettu metsäojia.
Järven rantaviiva on 3,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Keskellä järvellä on 100 metriä pitkä saari ja eteläpäässä pieni luoto. Eteläiseen kärkeen laskee yksi suo-oja.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Pirttijärvi, mutta se oli lajempi kuin nykyään. Ennen vedenpinnan laskemista järvi ulottui nykyisten Pitkäselän, Petterinniitun ja Pirttijärven alueille ja niiden ylikin.
Rottajärvi (Ulvila)
Rottajärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Pyöreän järven pinta-ala on 0,829 hehtaaria ja sen halkaisija on 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 1,3 kilometriä pitkä suo-oja Kotajärveen. Järven rantaviiva on 0,347 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin avosuota.
Järveä ympäröi "Rottasuo", jonka suo-oja laskevat järveen.
Kivijärvi (Ulvila)
Kivijärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 6,572 hehtaaria ja sen halkaisija on 300 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,6 kilometriä pitkä laskuoja, joka virtaa umpeen kasvaneen "Veikkojärven" kautta.
Järven rantaviiva on 1,243 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on rannasta soistunutta.
Maasto järven ympärillä on kivistä. Myös järvessä on pintakiviä ja yksi luoto.
Kotajärvi (Ulvila)
Kotajärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 3,7 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 380 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa pitkä "Kotaoja", joka laskee Pitkäselkään. "Isosuon" ojia myöten Rottajärvi laskee vetensä Kotajärven kautta.
Järven rantaviiva on 0,84 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta järven ranta on hyvin soistunutta. Järvellä on loma-asunto ja muuta asutusta.
Järvi on osittain kasvamassa umpeen. Se saa vettä ympäröivien soiden ojista.
Scorpéne-luokka
Scorpéne-luokka on ranskalaisen DCN:n (myöh DCNS) ja espanjalaisen Navantian yhdessä suunnittelema sukellusveneluokka. Alusluokka on mahdollista varustaa AIP-järjestelmällä.
Luokkaan kuuluu neljä alaluokkaa. Näistä CM-2000 on perinteinen dieselsähköinen, AM-2000 vastaava AIP-järjestelmällä varustettu, CA-2000 pienennetty rannikkosukellusvene ja S-BR Brasilian laivastolel suunniteltu suurennettu ilman AIP-järjestelmää oleva versio.
Chilen ja Malesian veneet on varustettu TSM 2233 Mk.2 -kaikuluotaimin. Luokan aluksiin voidaan myös asentaa Thales S-Cube -kaikuluotainjärjestelmä.
DCNS tarjoaa veneisiin MESMA AIP-järjestelmän (). Se on ydinteknologia osaamiseen perustuva, jossa lämpö tuotetaan etanolilla ja hapella. Tuotetulla höyryllä käytetään perinteistä höyryturbiinia. Järjestelmä mahdollistaa tuotetun hiilidioksidin poistamisen aluksesta syvyydestä riippumatta. Järjestelmä maksaa noin 50-60 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja sen asentamiseksi lisää aluksen pituutta noin 8,5 metrillä, kun 200 tonnin painoinen kappale lisätään runkoon.
Vuonna 2003 Espanjan hallitus tilasi laivastolleen neljä Scorpéne-luokan alusta. AIP-järjestelmällä varustettujen alusten tilauksen hinta oli 1,756 miljardia euroa eli 439 miljoonaa kappale. Tilaus kuitenkin peruutettiin ja niihin varatut varat siirrettiin neljän S-80-luokan aluksen hankintaan. Tämä aiheutti kitkaa Navantian ja DCNS:n välillä muun muassa koska Navantia valmistaa edelleen Intian, Malesian ja Chilen tilaamat alukset ja suunniteltu S-80 tarjottiin myös halukkaille. DCNS suunnitteli uuden parannellun version luokasta nimellä Marlin-luokka.
Chilen laivasto tilasi kaksi luokan alusta korvaamaan palveluksessa olevat Oberon-luokan alukset. "O'Higgins" ja "Carrera" valmistuivat vuosina 2005 ja 2006.
Vuonna 2005 Intia tilasi laivastolleen kuusi luokan alusta (projekti 75), jotka valmistetaan Intiassa Mumbaissa valtionomisteisella Mazagonin telakalla. Kukin hankittavista aluksista maksaa noin puoli miljardia Yhdysvaltain dollaria. Intia varustaa kaksi aluksista BRDO:n suunnittelemalla AIP-modulilla. Luokan alukset on tarkoitus luovuttaa laivastolle 2016-2019 ja se on nelisen vuotta myöhässä.
Brasilia tilasi 2008 laivastolleen neljä alusta 9,9 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla. Tilaukseen sisältyi laaja teknologian siirto ja esisopimus Ranskan ja Brasilian yhteistyöstä ydinsukellusveneen suunnittelusta ja valmistuksesta. Ensimmäisen tilatun aluksen köli laskettiin Cherbourgissa 27. toukokuuta 2010 ja se siirrettiin osina Sepetibaan Brasilian laivaston telakalle koottavaksi loppuvuodesta 2012. Loput kolme valmistetaan Brasiliassa ja ne otetaan palvelukseen 2018, 2020 ja 2021.
Malesian laivasto vastaanotti 2009 kaksi alusta "Tunku Abdul Rahmanin" ja "Tun Abdul Razakin".
Puolan laivastolle tarjottiin 1. maaliskuuta 2011 Puolassa lisenssivalmistettuja luokan aluksia tarjouskilpailuun saksalaista tyypin 214 -sukellusvenettä vastaan.
Sahalahti (Ulvila)
Sahalahti on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Kullaan alueeseen".
Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta jatkaa matkaansa järven läpi virtaava "Joutsijoki" eli Harjunpäänjoki.
Järven rantaviiva on 0,80 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alueella on aiemmin toiminut retkikeskus ja järven rannalla sijaitsevat Länsirannikon Koulutuksen metsäopetuksen tilat.
Francisco Torres
Francisco Wagsley Rodrigues de Sousa Filho, taiteilijanimeltään Francisco Torres (s. 3. syyskuuta 1989 Baturite, Brasilia), on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Kaudella 2014 Torres edusti Kakkosessa pelaavia Mikkelin Palloilijoita.
Torres pelasi kaudella 2010 Kakkosta FC Kuusankoskessa. Hän teki kauden aikana kuusi maalia 22 ottelussa. Kauden 2011 hän edusti PEPO Lappeenrantaa Kolmosessa. PEPO:ssa Torres teki 22 ottelussa 36 maalia. Torres pelasi kauden aikana myös yhden Veikkausliigan ottelun Myllykosken Pallo -47:ssä, jonka farmiseura PEPO oli. Hän tuli vaihdosta kentälle, kun MYPA pelasi vieraissa 1–1-tasapelin FC Honkaa vastaan 10. heinäkuuta 2011. Vuosina 2012–2014 hän on pelannut Kakkosta MP:ssä yhteensä 66 ottelua, joissa hän on tehnyt 45 maalia. Osan kaudesta 2013 Torres pelasi brasilialaisessa Horizontessa. Kaudella 2014 Torres oli 23 maalillaan Kakkosen Itäisen lohkon toiseksi paras maalintekijä 40 maalia tehneen Atlantis FC:n Sakari Tukiaisen jälkeen.
Yliopiston Taido
Yliopiston Taido ry on nimensä mukaisesti ensisijaisesti korkeakouluopiskelijoille suunnattu taidoseura. Taido on jo pitkään kuulunut UniSportin kamppailulajivalikoimaan. Seuran jäsenet ovatkin pääsääntöisesti Helsingin yliopiston tai pääkaupunkiseudun muiden korkeakoulujen opiskelijoita.
Seuran jäseniä ovat mm. Päivi Nevalainen, Laura Pellikka, Aki Peltola, Jasser Anoschkin ja Jukka Solehmainen.
Borthwickiaceae
Borthwickiaceae on monotyyppinen kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka suurin ja tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae eli Cruciferae). Heimon ainoa laji on "Borthwickia trifoliata".
Laji on pieni puu, jolla on vastakkain sijaitsevat kolmilehdykkäiset lehdet, joiden lehdyköiden reunat ovat ehyitä; korvakkeet puuttuvat. Kukat sijaitsevat termimaalisissa terttumaisissa kukinnoissa ja ovat 5–8-lukuisia. Verhiö on yhdislehtinen, kookas ja karvainen. Terälehdet ovat pienehköjä ja kynnettömiä, mutta niissä on erilaistuneet kärki- ja tyviosa. Hetiö ja emiö sijaitsevat lyhyen varren päässä (androgynofori). Heteissä on pitkät palhot. Sikiäin on yhdislehtinen, neljästä kuuteen emilehden muodostama, ja luotti on yhtenäinen. Kussakin emilehdessä on paljon siemenaiheita. Hedelmä on pitkänomainen ja kapea kota, jossa on punaisia siemeniä.
"B. trifoliata" kasvaa Kiinassa Junnanin lounaisosassa ja siihen liittyvässä osassa Myanmaria.
Heimo muodostaa yhdessä heimon Stixaceae ja resedakasvien (Resedaceae) kanssa kladin Brassicales-lahkon evoluutiopuussa. Kladia luonnehtivat ainakin moniheteisyys ja emiön vartaloiden lyhyys.
Dougouténé I
Dougouténé I on maalaiskunta Moptin alueen Koron piirissä Malissa. Sen keskuskylä Toroli sijaitsee Gondo-Sénon tasangolla 25 kilometriä Korosta lounaaseen. Kunnassa on 21 800 asukasta (vuonna 2009).
Dougouténé I:n kunnan pinta-ala on 513,18 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Koron piirin Pel Maoudén, idässä Koron, luoteessa Dougouténé II:n ja lounaassa Bankassin piirin Bayen kuntiin sekä etelässä Burkina Fasoon. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan alueella on muutamia ajoittain kuivuvia järviä.
Kuntaan kuuluu 21 kylää ja kuusi pikkukylää. Asukkaat ovat dogoneja, fulbeja, moseja ja samoja. Uskonnot ovat islam, kristinusko ja animismi.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu, seesami ja teehibiskus sekä eteläosassa durra, maissi ja riisi. Lisäksi kasvatetaan vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, kamelit ja hevoset.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Palveluihin kuuluu yhdeksän alakoulua, koraanikoulu, neljä koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), yläkoulu ja terveysasema.
Kristaps Porziņģis
Kristaps Porziņģis (s. 2. elokuuta 1995 Liepāja) on latvialainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Hän edustaa NBA:n Dallas Mavericksiä. Espanjaan 15-vuotiaana lähtenyt Porziņģis on yksi ikäluokkansa lahjakkaimmista pelaajista maailmassa. Porziņģisin isoveli Jānis Porziņģis on myös ollut ammattilaiskoripalloilija.
Porziņģis aloitti koripallon 6-vuotiaana perheessä, jossa on koripallotaustaa. Hän aloitti pelaamisen kotikaupunkinsa BK Liepājas Lauvasissa, jota hän edusti 15-vuotiaaksi asti. Tuolloin hänet houkuteltiin Baloncesto Sevillaan try-outille ja lopulta 2010 hän allekirjoitti seuran kanssa pelaajasopimuksen.
Eurocupissa Porziņģis debytoi kaudella 2012–2013 seuran uuden valmentajan, Aíto García Renesesin, alaisuudessa. Ensimmäisellä kaudella hänen vastuunsa oli pientä, mutta kasvoi merkittävästi kaudelle 2013–2014.
Hän ilmoittautui alun perin NBA:n vuoden , mutta vetäytyi pari päivää ennen tilaisuutta. Näin ollen hän oli automaattisesti mukana seuraavana vuonna.
Basketball-Referencen tilastojen mukaan Porziņģisista tuli maaliskuussa 2016 ensimmäinen NBA:ssa tulokaskaudellaan 1 000 pistettä + 500 levypalloa + 75 onnistunutta kolmen pisteen heittoa + 100 heitontorjuntaa kirjauttanut pelaaja. Ensimmäisellä NBA-kaudellaan hän pelasi 72 ottelua, joissa kaikissa hän kuului avauskokoonpanoon, ja teki ottelua kohden 14,3 pistettä sekä otti 7,3 levypalloa. Kaudella 2016–2017 hän pelasi 66 ottelua (65 kertaa avauksessa) ja teki keskimäärin 18,1 pistettä ja 7,2 levypalloa. Kaudella 2017–2018 hän pelasi 48 ottelua (kaikki avauksessa) tehden 22,7 pistettä ja 6,6 levypalloa ottelua kohden. Helmikuussa 2018 ottelussa Milwaukee Bucksia vastaan hänen vasemman polvensa eturistiside repesi ja hänen pelättiin joutuvan jopa vuoden pituiselle sairaslomalle.
Stixaceae
Stixaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa. Lahkon tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae eli Cruciferae).
Heimon kasvit ovat pensaita tai kiipeileviä köynnöksiä, joiden lehdet ovat tavallisesti yksinkertaisia, joskus kolmilehdykkäisiä. Lehdet ovat sulkasuonisia, sivusuonet suuntautuvat lavan kärkeä kohti. Joskus korvakkeiden asemassa on piikkejä. Kukissa on neljästä kahdeksaan verholehteä, teriö puuttuu tai terälehtiä on kuusi. Sikiäin koostuu kahdesta neljään yhteenkasvaneesta emilehdestä, ja siemenaiheet kiinnittyvät aksiletyyppiseen istukkaan; siemenaiheita on harvoin yksi, tavallisesti useampia kussakin emilehdessä. Luotti on liuskainen. Hedelmä on mehevä.
Heimo on levinnyt Kaakkois-Aasiaan ja Keski-Amerikkaan.
Heimon lähimmät sukulaiset ovat Borthwickiaceae ja resedakasvit (Resedaceae). Sukuja Stixaceae-heimossa on neljä ja lajeja 20. Puolet lajeista kuuluu sukuun "Forchhammeria" ja suvussa "Stixis" niitä on seitsemän. Muut suvut ovat "Tirania" ja "Neothorelia", jotka ovat huonosti tunnettuja. "Forchhammeria"-lajeilla on metyyliglukosinolaatteja, kuten kapriskasveissa (Capparaceae) ja heimon Cleomaceae kasveissa, emilehtiä on kaksi, verholehtiä epäsäännöllinen määrä, terälehdet puuttuvat, yksi siemenaihe emilehdessään ja tavallisesti yksisiemeninen hedelmä. Suvussa "Tirania" on kuusi verho- ja terälehteä.
Päin seinää
Päin seinää on 26. joulukuuta 2014 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, joka on tyylilajiltaan draama. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Antti Heikki Pesonen ja kuvannut Aarne Tapola. Pääosissa esiintyvät muun muassa Armi Toivanen, Eero Ritala, Mimosa Willamo ja Kai Lehtinen. Elokuvan on tuottanut Helsinki-filmi.
Elokuva palkittiin kahdella Jussilla parhaasta naissivuosasta (Mimosa Willamo) ja käsikirjoituksesta ja se sai Örebron Peace & Love elokuvafestivaaleilla palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta.
Kun Takkua (Mimosa Willamo) uhkaa huostaanotto väkivaltaisen
käytöksen vuoksi, alkavat asiat vyöryä lumipallon lailla. Tarmokas
äiti Essi (Armi Toivanen) tekee kaikkensa pitääkseen tyttärensä
luonaan, mutta kova elämä iskee kasvoihin kuin avokämmen. Kaiken lisäksi Takun opettaja Lasse (Eero Ritala) on Essin nuoruudentuttu ja edelleen ihastunut tähän. Lisäksi kuvioon ilmaantuu Takun isoisä Sakke (Kai Lehtinen), jonka apua Essi tarvitsee Takun pelastamiseen.
Vuonna 2012 elokuvan käsikirjoittaja ja ohjaaja Antti Heikki Pesosen "Päin seinää" -projekti palkittiin parhaana elokuvaideana ensimmäisenä suomalaisena Nordic Talents -tapahtumassa Tanskassa. 33 000 euron arvoinen palkinto on suunnattu elokuvaidean kehittämiseen pitkäksi elokuvaksi.
Tuotantoyhtiön mukaan "Päin seinää" on tunnelmaltaan Pesosen aiemman "Korsoteoria"-lyhytelokuvan sisarteos.
Ensi-iltaviikonloppuna elokuvan näki 10 634 katsojaa. Elokuvan katsojaluku oli vuoden 2015 maaliskuussa 53 833.
Ensimmäisen arvion elokuvasta julkaisi Amusa.fi-sivusto, joka kuvaili elokuvaa seuraavasti " – – Kohtaukset ovat alusta alkaen herkullisia. Merkitystä on kylvetty ympäriinsä, ja nerokkaita huomioita tulee vastaan joka puolella. Penkissä ihan kiemurtelee seuraavaa nokkeluutta odotellessa. Elokuvasta huokuu tarkoituksellisuus, ammattimaisuus ja ennen kaikkea aitous!"
Elokuvan alkuperäisidea palkittiin pääpalkinnolla ensimmäisenä suomalaisena projektina Nordic Talents -tapahtumassa vuonna 2012. Elokuva sai vuonna 2015 Jussi-palkinnot parhaasta käsikirjoituksesta (Antti Heikki Pesonen) ja naissivuosasta (Mimosa Willamo). Se sai Örebron elokuvajuhlilla tuomariston palkinnon parhaasta käsikirjoituksesta ja sille myönnettiin Valtion laatutuki vuonna 2015.
Ondrej Duda
Ondrej Duda (s. 5. joulukuuta 1994 Snina) on slovakialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on edustanut Bundesliigassa pelaavaa Hertha BSC:a heinäkuusta 2016 lähtien.
Helmikuussa 2014 hän siirtyi Legia Varsovaan. Heinäkuussa 2016 hän teki viiden vuoden sopimuksen Hertha Berlinin kanssa.
A-maajoukkuedebyyttinsä hän teki 18. marraskuuta 2014 Suomea vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki 31. maaliskuuta 2015 Tšekkiä vastaan.
Savoia-Marchetti S.M.82
Savoia-Marchetti S.M.82 "Canguru" (suom. Kenguru) on italialaisvalmisteinen raskas pommituskone. Alessandro Marchettin suunnittelema konetyyppi muistutti sisarussarjan muita koneita (S.M.79 ja S.M.81), ja se käytti kolmea tähtimoottoria. Tyyppiä käytettiin myös kuljetuskoneena, varsinkin Toisesta maailmansodasta selviytyneitä jokseenkin harvoja koneyksilöitä. Hitaana ja heikon puolustusaseistuksen omaavana (1x rs.kk & 4x kev.kk:t) se kärsi suuria tappioita. Regia Aeronautican ohella tätä tyyppiä käytti myöhempi Aeronautica Militare eli "AMI" sekä Luftwaffe.
S.M.82 Cangurun moottorit olivat 3x Alfa Romeo RC.21 -tyyppiset 9-sylinteriset tähtimoottorit. Niiden antama teho oli 950 hevosvoimaa (708 kW). Huippunopeus oli 370 km/h ja toimintamatka 3 000 kilometriä. Matkanopeus oli 300 km/h. Enin pommikuorma oli 4 000 kg. Konetyypin siviilikäytön muunnos oli Savoia-Marchetti S.M.75 "Marsupiale".
Suuri olkivuosi
Suuri olkivuosi, vuosi 1601, oli Suomessa pahin 1600-luvun alun katovuosista ja yleensäkin Suomen historian pahimpia katovuosia. Ihmiset joutuivat syömään eläinten raatoja ja leipää, joka oli tehty sammalesta ja haavan kuoresta. Kulkutaudit tekivät tuhoaan, ja tiloja autioitui. Ihmisiä pakeni Venäjälle. Vuosi oli 600 vuoteen Pohjois-Euroopan kylmin.
Suomi oli muutenkin sekasorron vallassa, sillä Sigismundin tukija Klaus Fleming oli kuollut, oli käyty sisällissota, ja Kaarle IX pyrki saamaan hallintaansa Suomen, joka oli vaarassa irtautua. Kaarle tuli Suomeen vuodenvaihteessa 1601–1602, ja nähtyään kadon aiheuttamat tuhot hän pyrki vilja-avulla lievittämään hätää, joskin kehnolla menestyksellä.
Samaan aikaan vallitsivat normaalia kylmemmät säät lähes koko Euroopassa, erityisesti Venäjällä, jossa niin ikään oli ankara nälänhätä, sekä myös Kiinassa ja Japanissa. Syynä pidetään edellisenä vuonna sattunutta Perun Huaynaputina-tulivuoren voimakasta purkausta, jossa ilmaan levinneet hiukkaset suuressa määrin himmensivät maan pinnalle saapuvaa auringon säteilyä..
Kakkuri (Ulvila)
Kakkuri on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Joutsijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 2,7 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 200 metriä pitkä laskuoja, jonka vedet imeytetään Joutsijärveen laskevaan ojitettuun suohon.
Järven rantaviiva on 0,79 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvi on metsäsoiden ympäröimä. Järven lähelle johtaa metsäautotie, mutta sen länsirantaa seuraa retkeilyreitti ja sen lähellä on laavu.
Rekitaipaleenjärvi
Rekitaipaleenjärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Joutsijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkuunsa noin 2,5 kilometriä pitkä "Rekitaipaleenoja". Se laskee Joutsijärveen sen kaakkoisrannalla. Järveen laskee oja "Kuoharinsuolta".
Järven rantaviiva on 0,83 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrannalla on nuotiopaikka, jonne johtaa polku. Noin 700 metrin päässä on Silokallion kurssikeskus.
Siniset sävelet
Siniset sävelet on suomalaisen iskelmälaulaja Arja Havakan vuonna 1994 julkaistu ensimmäinen studioalbumi.
Lokki (Arja Havakan albumi)
Lokki on suomalaisen iskelmälaulaja Arja Havakan vuonna 1995 julkaistu toinen studioalbumi, jonka nimikkokappaleesta tuli laulajan läpimurtokappale.
Albumi myi kultaa vuonna 1996.