hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ferenc Deák
Ferenc Deák (17. lokakuuta 1803 Söjtör – 28. tai 29. tammikuuta 1876 Budapest) oli unkarilainen valtiomies, joka neuvotteli Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian ja Unkarin itsehallinnon pohjana olleen vuoden 1867 kompromissin. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Unkarin viisas mies” ("a haza bölcse").
Deák oli varakkaan maanomistajan poika. Suoritettuaan lainopillisen tutkinnon hän toimi virkamiehenä kotiseudullaan Zalassa. Hänet valittiin Zalan edustajana Pressburgissa kokoontuneille Unkarin valtiopäiville ensi kertaa vuonna 1833 veljensä tilalle. Vuosien 1839 ja 1841 valtiopäivien myötä Deák kohosi yhdeksi uudistusmielisten johtohahmoista ja vuonna 1847 hän laati ”kansallisen opposition” ehdotuksen valtiopäivien uudistamisesta. Unkarin valtiollisen aseman vahvistamisen ohella hän kannatti talonpoikien olojen parantamista ja näyttääkseen esimerkkiä toteutti uudistuksia omilla maillaan. Kun Itävalta salli maaliskuussa 1848 oman hallituksen perustamisen Unkarille, Deákista tuli oikeusministeri Lajos Batthyányn hallitukseen. Ministerinä hän suurelta osin laati uudistuksia toteuttaneet niin sanotut huhtikuun lait. Deákin ministeriys päättyi Batthyányn erotessa saman vuoden syyskuussa. Hän ei osallistunut Unkarin kapinaan, mutta vetäytyi sen kukistumisen jälkeen muutamaksi vuodeksi politiikasta, sillä ei halunnut tunnustaa laittomana pitämäänsä uutta hallintoa.
Vuonna 1854 Deák myi maaomaisuutensa ja asettui asumaan Pestiin. Hänestä tuli jälleen maltillisia keinoja ja passiivista vastarintaa kannattaneen kansallisen liikkeen johtohahmo. Unkarin valtiopäivät kutsuttiin uudelleen koolle vuonna 1861, mutta ne hajotettiin jo saman vuoden syyskuussa, koska edustajat olivat Deákin ja Gyula Andrássyn johdolla esittäneet keisarille adressin, jossa vaadittiin vuoden 1848 huhtikuun lakien tunnustamista. Valtakunnan ongelmien kasaantuessa keisari Frans Joosef I kuitenkin taipui vähitellen kannattamaan sovintoa unkarilaisten kanssa. Valtiopäivät kutsuttiin jälleen koolle vuonna 1865 sen jälkeen kun Deák oli keisarille osoitetussa avoimessa kirjeessä vakuuttanut Unkarin pysyvän rauhallisena, jos sen historialliset oikeudet tunnustettaisiin. Itävallalle tappiollisen vuoden 1866 sodan jälkeen Déak asettui vastustamaan Unkarin radikaalien nationalistien vaatimuksia tilanteen hyödyntämisestä valtakunnan hajottamiseksi, ja hän sai Unkarin valtiopäivien enemmistön tukemaan ehdottamaansa maltillisempaa ratkaisua, tasapuolisen sopimuksen neuvottelua Itävallan johdon kanssa. Deák toimi sekä julkisesti että yksityisesti Unkarin tosiasiallisena edustajana valmisteluissa ja neuvotteluissa, jotka johtivat vuonna 1867 "Ausgleichin" eli Itävalta-Unkarin kompromissin solmimiseen. Hän auttoi myös sopimuksen lopullisessa läpiviemisessä Unkarin valtiopäivillä. Deákin kannattajat muodostivat tässä vaiheessa niin sanotun Deák-puolueen. Deák itse vetäytyi pian julkisesta elämästä heikkenevän terveytensä vuoksi.
Kadonnut maailma – Jurassic Park (sarjakuva)
Kadonnut maailma – Jurassic Park on kolmas Suomessa julkaistu "Jurassic Park" -sarjakuva. Tarina perustuu "Kadonnut maailma – Jurassic Park" -elokuvaan, joka julkaistiin vuonna 1997. Alun perin lehti julkaistiin neljässä eri osassa, mutta Suomessa tarina on julkaistu yksissä kansissa.
Neljä vuotta on kulunut Jurassic Parkin onnettomuudesta. Kansainvälisen yrityksen InGenin johtokunta on vienyt John Hammondilta yhtiön hallinnan, ja nyt sen omistaa tämän veljenpoika Peter Ludlow. Hammond kutsuu Ian Malcolmin luokseen ja kertoo, että varsinaisen puistosaaren, Isla Nublarin, lisäksi on toinenkin saari, Isla Sorna, eli Alue B. Siellä suurin osa hirmuliskoista luotiin ja kasvatettiin, ja vietiin sitten Isla Nublarille, joka toimi varsinaisena näyttämönä yleisölle. Onnettomuuden jälkeen pyörremyrsky tuhosi Alue B:n laitokset ja aidat, joten dinosaurukset elävät nyt täysin vapaina ja muodostavat täydellisen ekologisen systeemin. Nyt saaren rauhaa uhkaa Ludlowin lähettämä retkikunta, jonka aikomuksena on vangita dinosauruksia ja tuoda ne mantereelle uuteen dinosauruspuistoon San Diegoon. Hammond pyytää Malcolmia ja kolmea muuta henkilöä lähtemään saarelle dokumentoimaan dinosauruksia omassa elinympäristössään vaikuttaakseen yleiseen mielipiteeseen pitää saari koskemattomana. Malcolm kieltäytyy mutta lähtee pikimmiten kuultuaan, että Hammond on jo lähettänyt tämän tyttöystävän Sarah Hardingin saarelle. 
Löydettyään tyttöystävänsä saarelta, Malcom auttaa häntä vapauttamaan retkikunnan vangitsemia dinosauruksia.Tämän jälkeen sekä kuvausryhmää, että aseistautunut retkikunta joutuvat dinosaurusten(pääasiassa Velociraptorien ja Tyrannosaurusten)hyökkäyksen kohteeksi. Lopulta selviytyjät pääsevät pakenemaan saarelta. Eräs retkikunnan jäsen on onnistunut nukuttamaan täysikasvuisen tyrannosauruksen ja sen poikasen. Kummatkin lähetetään San Diegoon esittelyä varten. Kaikki ei kuitenkaan suju niin kuin olisi pitänyt, tyrannosaurus herää kesken laivamatkan ja tappaa kaikki laivalla. Pian tyrannosaurus juoksee vapaana San Diegossa.
Carlo Boiardi
Carlo Boiardi (14. heinäkuuta 1899 Rocchetta di Lugugnano – 24. helmikuuta 1970) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. maaliskuuta 1925 ja nimitettiin Apuanian hiippakunnan johtoon 30. lokakuuta 1945. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. tammikuuta 1946. Pääkonsekraattorina toimi Ersilio Menzani, jota avustivat Evasio Colli ja Umberto Malchiodi.
Boiardi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 70-vuotiaana virassa.
Myrsky (Giorgione)
Myrsky () on renessanssin maalarin Giorgionen maalaus vuosien 1506 ja 1508 väliltä. Maalauksen tilasi venetsialainen Gabriele Vendramin. Maalaus on sijoitettu Gallerie dell'Accademiaan Venetsiaan. Teos saanut "Myrsky"-nimen myöhemmin.
Maalaus kuvaa idyllistä maisemaa, näkyvissä on joki, puita, raunioita ja kaupunkia. Taivaalla nähdään tummia pilviä ja salamanisku. Maalauksen oikeassa reunassa on lasta imettävä nainen. Naisen imetysasento on tavallisesta poikkeava, lapsi ei ole äitinsä sylissä vaan hänen vieressään. Alastomalla naisella on hartioidensa päällä valkoinen vaate, joka saattaa viitata puhtauteen ja viattomuuteen. Toisaalta naisen rehevät rinnat ja vatsa, samoin kuin imettäminen todennäköisesti edustavat hedelmällisyyttä. Naisen kuvaus viittaa myös neitsyt Mariaan.
Vasemmalla seisoo kontrapostossa mies, jonka kädessä on pitkä sauva. Mies hymyilee ja katsoo oikealle, muttei näytä katsovan naista. Mies saattaa olla sotilas, paimen tai mustalainen. Röntgentutkimusten mukaan miehen tilalla oli alun perin alaston naishahmo. Miehen takana on pylväitä, jotka viittaavat voimaan ja pysyvyyteen, mutta pylväät ovat keskeltä poikki, mikä tavallisesti on kuoleman symboli. Oikealla katon päällä seisoo haikara, joka toisinaan kuvaa vanhempien rakkautta lapseensa.
Maalauksen taustamaisemassa on myrskyn enteitä. Värit ovat hillittyjä ja valaistus on pehmeä. Väreistä vihreät ja siniset sävyt hallitsevat kuvaa. Maisema ei ole pelkkä tausta, sillä on ollut osansa varhaisen maisemamaalaustaiteen kehityksessä. Maalauksen tunnelma on hiljainen.
Maalauksen on tulkittu kuvaavan pakoa Egyptiin. Se on nähty myös klassisen mytologian kohtauksena, joka kuvaa Parista ja hänen ensimmäistä vaimoaan, tai antiikin Kreikan pastoraalikohtausta. Italialaisen Salvatore Settisin mukaan taustalla oleva kaupunki kuvaisi paratiisia, ja henkilöt ovat Aatami ja Eeva. Lapsi on Kain. Salamointi edustaa jumalaa, joka on juuri karkoittanut pariskunnan Edenistä. Katkenneet pylväät edustaisivat tällöin alkusyntiä. Erään tulkinnan mukaan maalaus voi olla jopa alkemistisen kullan valmistuksen allegoria.
"Myrskyn" katsotaan vaikuttaneen Manetin maalaukseen "Aamiainen ruohikolla".
Osteokondroosi
Osteokondroosi (käytetään myös nimitystä osteokondriitti; engl. "osteochondrosis", lyhenne "OCD") on luun ja ruston kasvu- ja kehityshäiriö, jossa nivelalueen luutuminen häiriintyy kasvuvaiheessa. Osteokondroosia ihmisille aiheuttavia tauteja on useita, ja ne ilmenevät yleensä lapsuus- ja nuoruusiässä. Ihmisten lisäksi osteokondroosia esiintyy myös joillakin eläimillä, kuten sioilla, hevosilla ja koirilla.
Yleinen syy osteokondroosille on veren kierron häiriintyminen jossakin luussa, erityisesti epifyysissä. Tämän seurauksena luuhun syntyy paikallinen nekroosi eli akuutti patologinen solukuolema. Nekroosia seuraa myöhemmin luun uudelleenkasvu. Osteokondroosi saattaa johtaa eläimen kasvun häiriintymiseen.
Osteokondroosin perimmäistä syytä ei tiedetä. Häiriön syiksi on esitetty muun muassa nopeaa kasvua, perinnöllisyyttä, anatomista poikkeavuutta, selän rasitusta tai vammaa ja vääränlaista ruokavaliota. Näistä syistä kuitenkin vain perinnöllisyydestä ja anatomisesta poikkeavuudesta on vahvoja tieteellisiä todisteita. Vaikka osteokondroosin perimmäistä syystä ei olla varmoja, ovat viimeaikaiset tutkimukset osoittaneet veren kierron häiriintymisen kasvurustossa todennäköiseksi syyksi häiriön puhkeamiseen.
Monet eri taudit aiheuttavat osteokondroosia. Nämä taudit voidaan jakaa kolmeen ryhmään:Osteokondroosia esiintyy ihmisten lisäksi myös muilla eläimillä, kuten siolla, hevosilla ja koirilla.
Koirilla osteokondroosi syntyy kasvuvaiheessa ja ilmenee ontumisena tai nivelvaivoina. Osteokondroosiin sairastuvat yleensä suurempien koirarotujen yksilöt. Syyksi koirien osteokondroosiin on epäilty liian energiapitoista ruokaa tai kalsiumin yliannostelua.
Sioilla osteokondroosi aiheuttaa niveltulehduksia, jotka voivat aiheuttaa turvonneiden nivelten lisäksi sian liikkumiseen jäykkyyttä tai pahimmillaan täydellisen jalattomuuden. Sialla osteokondroosi ilmenee 4-6 kuukauden iässä. Osteokondroosin esiintymiseen saattavat vaikuttaa nopea kasvu, ruokinta, liikunta ja eläimen anatominen rakenne. Rotujen välillä saattaa olla eroja. Duroc-sikojen etujaloissa on havaittu enemmän osteokondroosia kuin muissa roduissa. Sikaloissa ainoa tehokas osteokondroosin hoito on teurastus. Osteokondroosiin sairastuvat siat karsitaan yleensä pois sikalasta, sillä vaiva periytyy.
Hevosella osteokondroosi esiintyy tavallisimmin kinnernivelessä tai takapolvessa. Häiriö voi aiheuttaa hevoselle liikkumisvaikeuksia (epätäydellinen laukkaaminen) ja pahimmillaan täydellisen liikuntakyvyttömyyden. Osteokondroosista kärsivä varsa voidaan joutua lopettamaan voimakkaiden kipujen takia. Syiksi hevosen osteokondroosiin on arveltu nopeata kasvua, ravinnon määrää ja perinnöllisiä tekijöitä. Joissain tapauksissa hevosen osteokondroosi voidaan yrittää parantaa leikkauksella.
Epifyysi
Epifyysi ("epiphysis") on toiseen luuhun niveltyvä luun pää. Epifyysi on kasvulevyn (fyysin) välityksellä yhteydessä metafyysiin. Epifyysin ydin koostuu luuytimestä ja itse epifyysi on lasirustoa eli hyaliinirustoa.
Itä–Länsi-ottelu 1949
Vuoden 1949 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Jyväskylässä 11. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan viidestoista Itä-Länsi-ottelu. Rankkasateessa pelattua ottelua seurasi 4000 katsojaa. Eero Haukialasta tuli ottelun myötä ensimmäinen pelaaja, joka pelasi 10. Itä-Länsi-ottelunsa.
Eero Vuorio oli loukkaantunut eikä voinut pelata, tilalla Fredrikson. Rauko ei pelannut henkilökohtaisista syistä, tilalla Häti.Itä aloitti sisällä.
Diego Reyes
Diego Antonio Reyes Rosales (s. 19. syyskuuta 1992 México, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaista Espanyolia ja on pelipaikaltaan joko laitapuolustaja tai keskuspuolustaja.
Reyes on Club Américan junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa vuonna 2010 ottelussa Santos Lagunaa vastaan.
17. joulukuuta 2012 ilmoitettiin Reyesin siirtyvän portugalilaisseura Portoon kesällä 2013. Hänestä maksettiin 7,2 miljoonan euron siirtokorvaus.
Reyes teki ensiesiintymisensä Meksikon maajoukkueessa 4. heinäkuuta 2011 Copa Américassa lohkovaiheen ottelussa Chileä vastaan.
Lähi-öissä
Lähi-öissä on rap-artisti Mäk Gäliksen debyyttialbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2013 PME Recordsin kautta. Albumin ensimmäinen single "Mäk is bäk" julkaistiin musiikkivideon kanssa kesäkuussa 2012. Albumin toinen single "Tsekkaa mun kiesii" julkaistiin huhtikuussa 2013 musiikkivideon kera. Kolmas albumilta julkaistu musiikkivideo "Älä koske mun bisneksii" julkaistiin toukokuussa 2013, ja neljäs video "Big Mäk" elokuussa samana vuonna. Albumin kappale "Saa föraa" löytyy myös Leijonat 2013 -kokoelmalta. "Lähi-öissä" nousi Suomen virallisen albumilistan 32. sijalle.
Korusimput
Korusimput (Sebastidae) on simppukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantista, Tyynestämerestä ja Intian valtamerestä. Toisinaan korusimppujen katsotaan muodostavan alaheimon Sebastinae skorpionisimppujen ("Scorpaenidae") heimossa.
Korusimppuihin kuuluu kaksi alaheimoa, seitsemän sukua ja 134 lajia. Sukujen määrästä ei tosin ole kalatieteilijöiden keskuudessa yksimielisyyttä.
Ruumiinrakenteeltaan korusimput ovat litteähköjä kaloja. Päässä on usein piikkejä ja selkäevän, vatsaevien ja peräevien ruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen. Väritykseltään korusimppulajit ovat vaihtelevia. Osa lajeista on harmaita tai ruskeita, osa on hyvinkin värikkäitä ja kirjavia. Heimon kaloilla on sisäinen hedelmöitys ja "Sebastes"-suvun lajit synnyttävät eläviä poikasia.
Lentokonetila
Lentokonetila on rap-artisti Kuben ensimmäinen levy-yhtiön kautta julkaistava pitkäsoitto, joka julkaistiin 31. toukokuuta 2013 Monsp Recordsin kautta. Albumin kappaleista "Kenkäboxi" ja "Lentokonetila" julkaistiin musiikkivideot toukokuussa 2013. Kolmas musiikkivideo julkaistiin tammikuussa 2014 kappaleesta "Ei tanssi ei laula". Albumin tuotannosta vastaa Kube itse, lukuun ottamatta Pelanin tuottamaa kappaletta "Kopioi". "Lentokonetila" nousi Suomen virallisen albumilistan 39. sijalle.
Elio Augusto Di Carlo
Elio Augusto Di Carlo (2. syyskuuta 1918 Amatrice, Italia – 27. heinäkuuta 1998 Cantalupo in Sabina) oli italialainen lintutieteilijä. Hän oli koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori. Lääkärin ammattia hän harjoitti kolmekymmentäviisi vuotta Rietin seudulla.
Lintutieteilijänä Di Carlo oli Milanon luonnonhistoriallisen museon johtajan Edgardo Moltonin oppilas. Hän toimi myös Italian Ornitologisen seuran S.O.I:n varapuheenjohtajana alkaen sen perustamisesta 1975.
Paavo Airola
Paavo Olavi Airola (1918–1983) oli amerikansuomalainen ravitsemusasiantuntija, luontaislääkinnän ja luomuruoan intoilija sekä kirjailija.
Airola syntyi Baltimoressa suomalaissiirtolaisten perheessä. Perhe päätti kuitenkin lähteä Neuvostoliittoon rakentamaan kommunismia ja asettui Petroskoihin Paavon ollessa vasta 3-vuotias. Vuonna 1938 hänet pidätettiin puhdistuksien aikana, mutta vankileiristä hän onnistui kuitenkin karkaamaan rajan yli Suomeen, mistä hän pakeni toisen maailmansodan jälkeen Ruotsiin, jä sieltä jälleen Kanadan kautta Yhdysvaltoihin.
Airola on kirjoittanut toista kymmentä kirjaa, niistä kahdesta tuli kansainvälisiä menestysteoksia: "How to get well (Voi hyvin)" ja "Are you confused? (Oletko ymmällä?)". Kirjoissaan Airola suositteli pääosin terveellistä ravitsemusta ja luomuruokaa. Hänen mielestään se on terveydeksi ja monien tautien, kuten niveltulehduksen ja syövän, vasta-aine. Virallisissa lääketieteen piireissä kasvoi kuitenkin epäily Airolaa kohtaan. Esimerkiksi
oli havaittu, että monesta tittelistä huolimatta Airolan todellinen koulutus oli outo ja tuntematon. Useita erehdyksiä ja virheitä on kulkenut hänellä kirjasta kirjaan ja monia lääketieteen periaatteita oli sivuutettu.
Airola menehtyi 64-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Suomenkielisiä käännöksiä:
Lasse Miettinen
Lasse Miettinen on vihreiden puoluesihteeri. Hänet valittiin tehtävään toukokuussa 2013. Aiemmin Miettinen on työskennellyt vihreän ministeriryhmän ja ympäristöministerin erityisavustajana sekä vihreiden järjestöpäällikkönä. Hän on ollut myös Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtaja.
Dina Garipova
Dina Garipova (, s. 25. maaliskuuta 1991) on venäläinen laulaja, joka edusti Venäjää vuoden 2013 euroviisuissa. Hän sijoittui viidenneksi kappaleella "What If". Venäjällä ei järjestetty karsintoja vaan Garipova valittiin suoraan edustamaan Venäjää.
Kaukolanharju auringonlaskun aikaan
Kaukolanharju auringonlaskun aikaan (myös Näköala Kaukolanharjulta) on Albert Edelfeltin maalaus (116,5 × 83 cm) vuodelta 1890. Se on maalattu Tammelassa Hämeessä taiteilijan puolison Ellan de la Chapellen omistuksessa olleen Tammelan Saaren kartanon mailla. Työ kuuluu Suomen taiteen kultakauden keskeisin teoksiin. Näkymä on Tammelan Kaukolanharjulta luoteeseen Pyhäjärven ja Kuivajärven väliselle salmelle. Teos kuuluu Ateneumin kokoelmiin.
"Kaukolanharju auringonlaskun aikaan" -maalausta pidetään yhtenä Edelfeltin merkittävimmistä maisemamaalauksista. Tämä keltavoittoinen työ herätti heti valmistuttuaan myönteistä huomiota ensimmäisessä näyttelyssään Pariisissa silloisten ranskalaisten sanomalahtien mukaan. Se myytiin ilmeisesti heti. Maalauksen toi julkisuuteen vuonna 1976 saksalainen taidekauppias, ja sen osti Ateneumin taidemuseo, jonka kokoelmiin se nykyisin kuuluu.
"Kaukolanharju auringonlaskun aikaan" -maalauksessa Edelfelt panosti viipyvän, mutta pian häviävän hetken tavoittamiseen, kun auringonlasku on kultaisimmillaan ennen sen painumista horisontin taakse. Hän nosti työssä horisontin suhteellisen korkealle, tihensi etualan ilmaisevuutta ja käytti siinä japonistisen maalauskankaan mittasuhdetta. Kaikki nämä asiat olivat uutta tuohon aikaan kuvattaessa suomalaista järvimaisemaa.
Edelfelt maalasi maalauksen Tammelassa vuonna 1889 ja viimeisteli sen Pariisissa loppuvuodesta tai alkuvuodesta seuraavana vuonna.Vuonna 1926 Lounais-Hämeen kotiseutu- ja museoyhdistys rakensi Kaukolanharjun näkötornin Saaren kartanon maille paikalle, jolla Edelfelt maalasi teoksensa. Vuonna 1953 tornin läheisyyteen pystytettiin Edelfeltin muistokivi. Samalla alueella on myös vuonna 1934 Saaren kartanon maille perustettu Saaren kansanpuisto.
Edelfelt maalasi Kaukolanharjua samoilla sävyillä myös Pietarin Eremitaasin hallussa olevaan "Näköala Kaukolan harjulta" -vesiväri- ja guassityöhön. Myös Ateneumin taidemuseolla on häneltä vesivärityö "Näköala Kaukolan harjulta". Edelfeltin Tammelassa maalattuihin töihin kuuluu lisäksi vuonna 1889 Tammelan Portaan kylässä maalattu Turun taidemuseon hallussa oleva öljyvärityö "Veräjällä".
Tanssi (Matisse)
Tanssi eli La Danse on Henri Matissen maalaus, josta on kaksi versiota, vuodelta 1909 ja 1910. Tanssivien hahmojen sommittelu muistuttaa Blaken Oberonia, Titaniaa, Puckia ja haltijoiden tanssia kuvaavaa akvarellia vuodelta 1786.
Matisse maalasi "Tanssin" ensimmäisen version luonnokseksi maaliskuussa 1909. Maalaus oli sommittelullinen tutkielma, sen värit ovat haaleampia ja yksityiskohtia on vähemmän kuin maalauksen varsinaisessa versiossa. Koko on kuitenkin suunnilleen sama. Nelson A. Rockefeller lahjoitti teoksen Museum of Modern Artille.
"Tanssi" oli Matissen jo pitkään tunteman venäläisen liikemiehen ja keräilijän Sergei Shtshukinin tilaus. "Tanssin" ohella tilaukseen sisältyi toinen, musiikkia kuvaava maalaus. Lokakuun vallankumoukseen asti molemmat maalaukset oli ripustettu tilaajan Moskovan asunnon portaikkoon.
"Tanssi" kuvaa viittä voimakkaan punaisella maalattua tanssivaa figuuria, joiden taustana on pelkistetty vihreä maisema ja syvän sininen taivas. Matissen kiinnostus primitiivisen taiteeseen näkyy maalauksessa, samoin fauvistinen väripaletti. Intensiiviset lämpimät värit rinnastuvat kylmiin sinisiin ja vihreisiin sävyihin, Alastomien tanssijoiden rytminen asettelu tuovat esiin vapautuneisuuden ja nautinnonhalun tuntemuksia. Maalaus yhdistetään usein Igor Stravinskyn "Kevätuhrin" nuorten tyttöjen tanssiin.
"Tanssia" pidetään yleisesti ratkaisevana teoksena Matissen uran ja modernin maalaustaiteen kehityksessä.
Andreas Bergwall
Andreas Bergwall (s. 10. huhtikuuta 1974) on ruotsalainen jääpallomaalivahti. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Västerås SK:ta. Urallaan hän oli Ruotsin maajoukkueen jääpallomaalivahti 17 vuoden ajan ja saavutti kuusi jääpallon maailmanmestaruutta. Hänet nimettiin vuonna 2010 Ruotsin vuoden jääpalloilijaksi.
Andreas Bergwallin junioriaikojen seura oli Lesjöfors IF, josta hän siirtyi Elitserienissä pelaavaan IFK Kungälviin vuonna 1996. Kahden Kungälv-kauden jälkeen hän siirtyi Västerås SK:n maalivahdiksi. Västerås-kausinaan hän saavutti kaksi Ruotsin jääpallomestaruutta. Kuuden menestyksellisen Västerås-kauden jälkeen hän siirtyi yhdeksi kaudeksi Vetlanda BK Vetlandaan. Sieltä hän siirtyi edelleen tukholmalaiseen Bajeniin eli Hammarby IF:ään.
Kuten useat aikansa ruotsalaiset huippujääpalloilijat, siirtyi Andreas Bergwall Venäjän pääsarjaan syksyllä 2007 seuranaan Raketa Kazan, jossa hän pelasi kaikkiaan kolme kautta. Tänä aikana Raketa Kazan – myöhemmin tunnettu Dynamo Kazanina – saavutti syksyllä 2009 Venäjän cup-mestaruuden.
Kolmen Venäjän liigakauden jälkeen Bergwall palasi Ruotsiin ja siirtyi hieman yllättäen Västeråsin kakkosjääpalloseurana pidettyyn Tillbergaan, jossa hän pelasi vain kauden. Kauden 2011–2012 hän pelasi vielä Venäjällä Dynamo Kazanin joukkueessa.
Ruotsiin palattuaan kauden 2012–2013 Bergwall pelasi Hammarby IF:ssä, jossa hän saavutti kolmannen Ruotsin mestaruutensa. Syksyllä 2013 Bergwall palasi kotiseudulleen Västeråsiin Västerås SK:n riveihin. ,
Bergwall aloitti maajoukkueessa tammikuussa 1996 22-vuotiaana ja on sen jälkeen ollut Ruotsin maajoukkueen ykkösmaalivahti. Hän on pelannut 15 MM-kisat ja saavuttanut niissä kuusi maailmanmestaruutta (1997, 2003, 2005, 2009, 2010, 2012). Kuudes maailmanmestaruus tarkoitti sitä, että hän ohitti Per Fosshaugin maailmanmestaruuksissa. Hänellä ja Fosshaugilla oli aiemmin niitä viisi.
Andreas Bergwall on valittu jääpallon vuoden pelaajaksi kaudella 2010. Lisäksi hän kuuluu Ruotsin jääpallon Hall of Fameen eli Stora Grabbareihin numerolla 216. Andreas Bergwallin vanhempi veli Marcus on ollut myös maajoukkuetason jääpalloilija.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Tutkivan journalismin yhdistys
Tutkivan journalismin yhdistys on vuonna 1992 perustettu suomalainen journalismijärjestö. Se ilmoittaa tehtäväkseen edistää perusteellista ja kriittistä toimitustyötä eli tutkivaa journalismia. Yhdistyksen puheenjohtaja on Ylen tutkiva toimittaja Tiina Lundell. Toimittajien lisäksi yhdistyksen jäseniksi hyväksytään valokuvaajia, tutkijoita, opiskelijoita ja muita asiasta kiinnostuneita.
Yhdistys palkitsee vuosittain tutkivana journalistina ansioituneita Lumilapio-palkinnolla ja yhteiskunnan avoimuutta edistäneitä tahoja Jääraappa-tunnustuspalkinnolla.
Ion Brătianu
Ion Constantin Brătianu (2. kesäkuuta 1821 Piteşti – 16. toukokuuta 1891 Florica) oli romanialainen valtiomies, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1876–1888 ja jota pidetään yhtenä modernin Romanian valtion isistä. Hän perusti vuonna 1875 Romanian Kansallisliberaalin puolueen (PNL).
Valakiasta kotoisin ollut Brătianu opiskeli 1840-luvulla Pariisissa ja sai vaikutteita Ranskassa vaikuttaneista radikaaleista aatteista. Hän osallistui vuoden 1848 epäonnistuneeseen vallankumousyritykseen, minkä jälkeen hän asetui maanpakoon Pariisiin. Brătianu pääsi palaamaan kotimaahansa vuonna 1857. Hän kannatti Valakian ja Moldavian ruhtinaskuntien yhdistämistä Romanian valtioksi, mikä toteuikin Alexandru Ioan Cuzan johdolla. Brătianu oli lyhyn aikaa ministerinä Cuzan hallituksessa vuonna 1860. Sen jälkeen hän perusti yhdessä veljensä Dumitru Brătianun kanssa Romanian kansallisliberaalin puolueen. Brătianu osallistui vuonna 1866 Cuzan syrjäyttämiseen sekä Hohenzollern-Sigmaringen-sukuisen Kaarle I:n valitsemiseen Romanian ruhtinaaksi. Brătianu nimitettiin valtiovarainministeriksi ja hän osallistui Romanian vuoden 1866 perustuslain muotoiluun. Hän kuitenkin menetti hallitsijan suosion kun hänet yhdistettiin vuonna 1870 tapahtuneeseen epäonnistuneeseen tasavaltalaiseen vallankaappausyritykseen.
Päästyään takaisin suosioon Brătianu toimi lähes yhtäjaksoisesti Romanian pääministerinä vuodesta 1876 vuoteen 1888, lukuun ottamatta lyhyttä katkosta vuonna 1881, jolloin pääministerinä oli hänen veljensä Dumitru. Hänen johdollaan Romania sai itsenäisyytensä vahvistettua Venäjän–Turkin sodan (1877–1878) ja Berliinin kongressin (1878) myötä. Brătianun hallitus toteutti perustuslain uudistuksen ja maareformin sekä edisti teollistumista ja talouden modernisointia. Romania julistautui vuonna 1881 kuningaskunnaksi ja solmi 1883 liiton Saksan ja Itävalta-Unkarin kanssa. Brătianu johti maata varsin itsevaltaisesti. Erimielisyydet kuningas Kaarle I:n kanssa pakottivat hänet lopulta eroamaan vuonna 1888. Parlamentti nosti vuonna 1889 syytteen Brătianua ja hänen hallitustaan vastaan, mutta syytteet hylättiin seuraavana vuonna. Brătianu johti Kansallisliberaalia puoluetta kuolemaansa asti.
Ion Brătianun poikia olivat Ionel, Vintilă ja Dinu Brătianu, joista kaikki toimivat Kansallisliberaalin puolueen puheenjohtajina ja kaksi ensimmäistä myös Romanian pääministereinä.
Veräjällä
Veräjällä on Albert Edelfeltin maalaus vuodelta 1889. Se on maalattu Tammelan Portaassa Hämeessä taiteilijan osuttua Portaan hämäläiskylään etsiessään maalausten aiheita vaelluksillaan Tammelan Saaren kartanosta käsin, joka oli taiteilijan puolison Ellen de la Chapellen kotipaikka. Maalauksessa nähdään mäen rinteessä rivi aittoja, veräjä ja mekkopukuinen ukko viikatteineen ja tuohikontteineen. Maalausta on pidetty ensimmäisenä impressionistisen ulkoilmamamaalauksen kokeiluna Suomessa ja se oli esillä Pariisin näyttelyssä 1890 yhdessä niin ikään Tammelassa maalatun teoksen "Kaukolanharju auringonlaskun aikaan" (1889–1890) kanssa. Maalaus kuuluu Turun Taidemuseon kokoelmiin.
Ateneumin kokoelmissa on Edelfeltin tekemä ajoittamaton teoksen osaluonnos, tussilla ja lyijykynällä toteutettu "Hämäläinen heinämies".
Ionel Brătianu
Ionel Brătianu (tunnetaan myös nimellä Ion I. C. Brătianu; 20. elokuuta 1864 Florica – 24. marraskuuta 1927 Bukarest) oli romanialainen poliitikko, joka toimi kuusi kertaa Romanian pääministerinä vuosina 1909, 1910–1911, 1914–1918, 1918–1919, 1922–1926 sekä 1927. Hän kannatti Suur-Romanian luomista. Hän oli myös Kansallisliberaalin puolueen (PNL) puheenjohtaja vuodesta 1909 kuolemaansa saakka.
Ionel Brătianun isä oli valtiomies Ion Brătianu. Brătianu opiskeli Pariisissa ja hankki itselleen insinöörin koulutuksen. Hänet valittiin Romanian parlamenttiin vuonna 1895 ja vuonna 1897 hänestä tuli yleisten töiden ministeri. Brătianu oli 1907–1909 Dimitrie Alexandru Sturdzan hallituksen sisäministerinä, minkä jälkeen hänestä tuli ensi kertaa pääministeri. Hänen johdollaan Kansallisliberaali puolue ryhtyi kannattamaan aluelaajennuksia Suur-Romanian luomiseksi.
Brătianu kutsuttiin kolmen vuoden tauon jälkeen tammikuussa 1914 jälleen pääministeriksi tarkoituksenaan toteuttaa suuri maareformi. Ensimmäisessä maailmansodan puhjettua myöhemmin samana vuonna hänen tavoitteenaan oli alun perin Romanian pitäminen puolueettomana. Lopulta Brătianu kuitenkin hyväksyi maan liittymisen sotaan elokuussa 1916 ympärysvaltojen puolelle, sillä vastineeksi Romanialle luvattiin Itävalta-Unkarille kuulunut Transilvanian alue sodan jälkeisissä rauhanjärjestelyissä. Lyhyen alkumenestyksen jälkeen kahden rintaman sota Itävalta-Unkaria, Saksaa ja Bulgariaa vastaan muodostui Romanialle katastrofaaliseksi. Kun keskusvallat miehittivät maan pääkaupungin Bukarestin, Brătianu pyysi eroa, mutta kuningas Ferdinand I:n pyynnöstä hän jatkoikin pääministerinä ja kokosi laajapohjaisemman hallituksen, joka asettui Iașiin. Venäjän irtautuminen sodasta teki lopulta taistelun jatkamisen Romanialle täysin mahdottomaksi. Brătianu jätti pääministerin paikkansa helmikuussa 1918, jotta Romania voisi solmia rauhan keskusvaltojen kanssa.
Suursota päättyi Romanian onneksi ympärysvaltojen voittoon ja Brătianu palasi pääministeriksi joulukuussa 1918. Hän johti Romanian valtuuskuntaa Pariisin rauhankonferenssissa ja ajoi siellä voimakkaasti Suur-Romanian luomista. Hän ei hyväksynyt kompromissia, jossa Romania sai aluelaajennuksia, mutta eräät kiistanalaiset alueet siirtyivät Jugoslavialle. Niinpä Brătianu erosi uudelleen pääministerin tehtävästä syyskuussa 1919. Hän kuitenkin palasi jälleen hallituksen johtoon vuosiksi 1922–1926, jolloin muun muassa hyväksyttiin uusi perustuslaki ja vietiin maareformi loppuun. Brătianu ehti perustaa vielä kuudennen hallituksensa hieman ennen kuolemaansa kesäkuussa 1927. Ionel Brătianun kuoltua Romanian pääministeriksi ja Kansallisliberaalin puolueen puheenjohtajaksi tuli hänen veljensä Vintilă Brătianu. Kolmas veli Dinu Brătianu toimi hänkin myöhemmin puolueen johdossa.
Asovanmeren taistelu
Asovanmeren taistelu oli Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu toisen maailmansodan itärintamalla, Asovanmeren rannikolla Krimin niemimaan lähistöllä. Taistelussa kohtasivat Saksan 17., 11. armeija ja 1. panssariryhmä sekä Neuvostoliiton 9. ja 18. armeija. Taistelun aikana saksalaiset piirittivät puna-armeijan joukot saaden yli 106 000 sotavankia. Taistelun jälkeen saksalaiset jatkoivat hyökkäystä kohti Sevastopolia, joka antautui vasta 7. heinäkuuta 1942.
Dinu Brătianu
Constantin I. C. Brătianu (tunnettu myös nimellä Dinu Brătianu; 13. tammikuuta 1866 Florica – 1950 Sighet) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Kansallisliberaalin puolueen johtajana.
Dinu Brătianu oli Romanialaisen valtiomiehen Ion Brătianun poika. Hänet valittiin maan parlamenttiin vuonna 1895 ja hän oli valtiovarainministerinä 1933–1934. Hänestä tuli Kansallisliberaalin puolueen puheenjohtaja sen jälkeen kun pääministeri Ion Duca murhattiin joulukuussa 1933. Seuraavina vuosina Brătianu oli oppositiossa kuningas Kaarle II:n vallankäyttöä ja Gheorghe Tătărescun hallitusta vastaan. Toisen maailmansodan aikana Brătianu aluksi tuki Ion Antonescun sotapolitiikkaa, mutta kääntyi sodan edetessä vastustamaan sitä.
Brătianu oli mukana suunnittelemassa 23. elokuuta 1944 toteutettua vallankaapausta, jolla Antonescu syrjäytettiin. Hän toimi salkuttomana ministerinä kahdessa sitä seuranneessa hallituksessa ja oli yksi kommunistien valtaannousua vastustaneiden voimien johtohahmoista. Hän halusi myös hakea länsiliittoutuneilta tukea Romanialle Neuvostoliittoa vastaan, minkä seurauksena kommunistit alkoivat suhtautua häneen vihamielisesti. Brătianu kieltäytyi osallistumasta maaliskuussa 1945 nimitettyyn Petru Grozan vasemmistosävyiseen hallitukseen. Kommunistien täydellisen valtaannousuun jälkeen hänet vangittiin. Brătianu kuoli Sighetin vankilassa vuonna 1950.
Dinu Brătianun veljiä olivat Romanian pääministerit Ionel ja Vintilă Brătianu.
Bečej
Bečej (, ) on Pohjois-Serbiassa Vojvodinan autonomisen alueen kaupunki.
MTS
MTS voi tarkoittaa seuraavia:
Alexandru Averescu
Alexandru Averescu (22. huhtikuuta 1859, Izmail, Moldavia – 3. lokakuuta 1938 Bukarest) oli romanialainen kenraali ja poliitikko. Hän kohosi kansallissankariksi ensimmäisen maailmansodan aikana ja toimi Romanian pääministerinä kolmesti vuosina 1918, 1920–1921 sekä 1926–1927.
Averescu palveli sotilaana Romanian itsenäisyyssodassa Venäjän–Turkin sodan aikana 1877–1878 ja jatkoi sen jälkeen sotilasopintojaan Italiassa. Kenraalina ja vastanimitettynä sotaministerinä hän kukisti suuren talonpoikaiskapinan maalis–huhtikuussa 1907 käyttäen ankaria keinoja. Toisen Balkanin sodan aikana vuonna 1913 Averescu toimi Romanian armeijan esikuntapäällikkönä ja johti sotilasoperaatioita Bulgariaa vastaan. Romanian liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan ympärysvaltojen puolelle elokuussa 1916 hän sai johdettavakseen kolmannen armeijan, joka vastasi maan etelärajan puolustuksesta Bulgarian hyökkäysten varalta. Syyskuusta 1916 alkaen hän johti eteläistä armeijaryhmää, joka kärsi pian tappion yhtyneille bulgarialais-turkkilaisille joukoille hyökätessään Tonavan yli Flămândassa. Averescu sai kuitenkin maineensa takaisin johtaessaan seuraavana vuonna Karpaateilla puolustustaisteluita hyökkääviä saksalaisia vastaan. Hänen johtamansa armeija saavutti vuonna 1917 merkittävän torjuntavoiton saksalaisista Mărăștin taistelussa. Averescu sai tämän jälkeen Romaniassa sankarillisen maineen. Romanian vastarinta kuitenkin murtui pian ja Venäjän irtauduttua sodasta lokakuun vallankumouksen jälkeen Romania jäi yksin vihollisten ympäröimäksi.
Maaliskuussa 1918 kuningas Ferdinand I nimitti Averescun Romanian pääministeriksi Ion I. C. Brătianun seuraajana, ja tämä sai tehtäväkseen neuvotella aselevon keskusvaltojen kanssa. Kuningas ei ollut tyytyväinen neuvotteluissa sovittuihin ehtoihin ja Averescu erosi pääministerin tehtävästä ennen kuin Romanian sodasta irrottanut Bukarestin rauhansopimus allekirjoitettiin toukokuussa 1918. Hän jätti myös armeijan ja siirtyi politiikkaan perustamalla populistisen Kansanpuolueen.
Averescu palasi Romanian pääministeriksi maaliskuussa 1920 ja hänen hallituksensa ryhtyi toteuttamaan odotettua maareformia, tosin varsin laimennetussa muodossa. Hänen toinen hallituksensa kaatui joulukuussa 1921, mutta hän palasi vielä kolmannen kerran pääministeriksi maaliskuussa 1926. Averescu pyrki poliittisella urallaan vähentämään Romanian politiikkaa hallinneen Kansallisliberaalin puolueen valtaa, mutta huonolla menestyksellä. Hänen sisäpolitiikkansa oli enimmäkseen konservatiivista ja autoritääristä. Averescun kolmas hallitus kaatui vuonna 1927 kun paljastui, että hän oli käynyt salaa neuvotteluja kruununperimysoikeutensa menettäneen prinssi Karolin kanssa.
Averescu ylennettiin vuonna 1930 marsalkaksi. Kuninkaaksi tullut Kaarle II nimitti hänet 1937 kuninkaallisen neuvoston jäseneksi. Hän kuoli seuraavana vuonna.
Porsaanreikä
Porsaanreikä on lain tai muun säädöksen aukko, jota käytetään erilaisten etujen hankkimiseen, esimerkiksi veronkiertoon. Sana tulee sikojen aitauksiin tehdyistä aukoista, joita tehtiin, jotta pienet porsaat pääsivät vapaammin juoksentelemaan; kielteisen merkityksen sana saa, kun uteliaat pikku porsaat keksivät kulkutien sieltäkin, mistä ei pitäisi.
Nykysikaloissa emakon porsituskarsinasta eristetään putkikaiteella pikkuporsaille oma makuualue, jossa ne mielellään nukkuvat lämpölampun alla. Porsaat mahtuvat livahtamaan kaiteen alta, mutta emakko ei sinne pääse.
Vladimir Romanovski
Vladimir Vаtslаvovitš Romаnovski (, 21. kesäkuuta 1957 Slonim, Valko-Venäjän SNT – 13. toukokuuta 2013) oli Neuvostoliittoa edustanut ratameloja, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Romanovski voitti parinsa Serhij Nahornyn kanssa Montréalin kesäolympialaisissa 1976 kajakkikaksikon 1 000 metrillä kultaa ja kajakkikaksikon 500 metrillä hopeaa. Lisäksi Romanovski saavutti kaksi maailmanmestaruutta ja MM-pronssin.
Romanovski kuoli 55-vuotiaana 13. toukokuuta 2013.
Torey Krug
Torey Krug (s. 12. huhtikuuta 1991 Royal Oak, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Boston Bruinsissa. Hänen vahvuuksiaan ovat hyvä kiekollinen peli.
Aléxandros Papágos
Aléxandros Papágos (; 9. joulukuuta 1883 Ateena – 4. lokakuuta 1955 Ateena) oli kreikkalainen sotilas, joka johti Kreikan armeijaa toisessa maailmansodassa 1940–1941 sekä hallituksen joukkoja Kreikan sisällissodan loppuvaiheessa 1949. Myöhemmin hän siirtyi politiikkaan ja toimi Kreikan pääministerinä vuosina 1952–1955.
Papágos aloitti palveluksensa Kreikan armeijassa vuonna 1906 ja osallistui Balkanin sotiin vuosina 1912–1913 sekä Kreikan Turkin-sotaretkeen 1919–1922. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1927 ja hänestä tuli vuonna 1935 sotaministeri ja 1936 yleisesikunnan päällikkö. Italian hyökätessä Kreikkaan lokakuussa 1940 Papágoksesta tehtiin ylipäällikkö ja hän johti menestyksekästä puolustustaistelua, jonka tuloksena Italian joukot pakotettiin perääntymään Albanian puolelle. Kreikan puolustus kuitenkin murtui nopeasti Saksan hyökättyä huhtikuussa 1941 ja antautumisen jälkeen Papágos jäi saksalaisten vangiksi. Liittoutuneet vapauttivat hänet saksalaisten vankileiriltä vasta aivan toisen maailmansodan viimeisinä päivinä.
Papágos palasi maailmansodan jälkeen Kreikan armeijaan ja johti sotilasoperaatioita sissisotaa käyneitä kommunisteja vastaan. Hänet ylennettiin sotamarsalkaksi vuonna 1949. Papágos erosi ylipäällikön tehtävistä toukokuussa 1951 ja perusti "Ellinikós Synagermós" -nimisen puolueen, josta tuli nopeasti Kreikan suurin puolue. Papágos nautti suurta henkilökohtaista kansansuosiota ja marraskuun 1952 parlamenttivaaleissa saavutetun ratkaisevan voiton jälkeen kohosi pääministeriksi. Hän kuoli virassa ollessaan kolme vuotta myöhemmin.
Aléxandros Papágoksen isä oli kenraalimajuri Leonídas Papágos. Papágoksen mukaan on nimetty Ateenan esikaupunki Papágou.
Pif ja Herkules
Pif ja Herkules () on ranskalaisen José Cabrero Arnalin vuonna 1948 luoma sarjakuva. Sen hahmot ovat Pif-koira ja Herkules-kissa.
Sarjakuva ilmestyi ensimmäisen kerran Ranskan kommunistisen puolueen päivälehdessä L’Humanité maaliskuussa 1948. Aluksi Pif () esiintyi sarjassa yksinään, kunnes Herkules tuli mukaan vuonna 1950. Vuosina 1969–1993 sekä 2004–2008 sarjakuvaa julkaistiin Pif Gadget -nimisenä lehtenä. Hahmot esiintyivät myös vuonna 1989 tehdyssä animaatiosarjassa.
Suomessa sarjakuvaa julkaistiin Raketti-lehdessä 1960-luvulta lähtien. Vaikka Pif ja Herkules ilmestyi vasemmistolaisissa lehdissä Suomen ja Ranskan lisäksi muun muassa Britanniassa, ei se ollut poliittinen sarjakuva. Raketti-lehden jälkeen sarjaa julkaistiin myös Jippo-lehdessä.
Fərid Məmmədov
Fərid Məmmədov (s. 30. elokuuta 1991 Baku, Azerbaidžan) on azerbaidžanilainen laulaja.
Məmmədov edusti Azerbaidžania vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Hold Me”. Hän selviytyi ensimmäisestä semifinaalista loppukilpailuun, jossa sijoittui lopulta Tanskan jälkeen koko kilpailun toiselle sijalle.
Helga Arendt
Helga Arendt (24. syyskuuta 1964 Köln – 11. maaliskuuta 2013) oli Länsi-Saksaa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 400 metrin juoksussa.
Arendt voitti 400 metrillä sisäratojen maailmanmestaruuden Budapestissa 1989 ja sisäratojen EM-hopeaa Budapestissa 1988. Soulin kesäolympialaisissa 1988 hän oli 400 metrillä seitsemäs ja 4×400 metrin viestissä Länsi-Saksan joukkueessa neljäs. Vuonna 1990 ilmestynyt lehtiartikkeli paljasti Arendtin ja muutaman muun huippunaispikajuoksijan edustaman "Eintracht Hamm" -urheiluseuran järjestelmällisen dopinginkäytön, minkä jälkeen naiset Arendt mukaan lukien lopettivat aktiiviuransa.
Arendt kuoli 11. maaliskuuta 2013, 48-vuotiaana, rinnassa olleen kasvaimen seurauksena.
Pyhä Leonhard
Pyhä Leonhard (k. 559) oli frankkeihin kuulunut munkki Limousinin alueelta. Hänen pyhimyselämäkertansa on kirjoitettu 1100-luvulla, ja katolisen ensyklopedian mukaan sillä ei ole historiallista arvoa. Pyhä Leonhard esitetään yleensä ketjut kädessään. Hänen muistopäivänsä on kuudes marraskuuta.
Paimen-Sanomat
Paimen~Sanomat on Oulun ortodoksisen hiippakunnan seurakuntien eli Kajaanin, Kiuruveden, Lapin, Oulun ja Vaasan ortodoksisten seurakuntien julkaisema aikakaus- ja tiedotuslehti, joka jaetaan ilmaiseksi kaikille ko. seurakuntien jäsenille. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa sekä painettuna että verkkoversiona.
Lehti keskittyy tiedottamaan seurakuntien jumalanpalveluselämästä ja toiminnasta. Siinä julkaistaan kirkkovuoteen ja ortodoksisuuteen liittyviä opetustekstejä, seurakuntien uutisia ja valokuvia sekä kolumneja.
Paimen~Sanomien päätoimittajana toimii Oulun ortodoksinen kirkkoherra, pastori, Marko Patronen.
Alli Heinämaa
Alli Heinämaa (1891 Salo – 1976) oli Heinolan seminaarin harjoituskoulun opettaja, Heinolan kylpylän kamreeri ja toimitusjohtaja ja Heinolan museon perustaja. Hän oli Siviä Heinämaan sisar ja kirjailija Anna Heinämaan ja filosofi Sara Heinämaan isotäti.
Alli Heinämaa pääsi ylioppilaaksi 1911 ja sai opettajan pätevyyden 1913 Heinolan seminaarista. Hän toimi Helsingin alemman kansakoulun opettajana 1912–1913, synnyinkaupunkinsa Salon valmistavan koulun johtajattarena 1914–1917 ja Turun kaupungin ylemmän kansakoulun opettajana 1917–1919.
Heinolan seminaarin harjoituskoulun alkeisluokkien opettajaksi Heinämaa tuli 1919 ja toimi virassa aina vuoteen 1951 saakka. Kesäisin hän toimi Heinolan kylpylaitoksen kamreerina 1924 ja toimitusjohtajana 1928–1931. Heinolan kaupunginvaltuutettuna Heinämaa oli vuosina 1929, 1941 sekä vuodesta 1946 eteenpäin. Sotien aikana hän toimi Heinolan kaupungin naisten vapaaehtoisen työpalvelun johtajana 1939–1944.
Alli Heinämaa oli mukana Lotta Svärd -järjestön sihteerinä ja puheenjohtajana, Suomen Punaisen Ristin Mikkelin läänin piirihallituksessa ja naistoimikunnassa, Mannerheimin Lastensuojeluliiton Heinolan osaston ja Heinolan Karjala-Seuran johtokunnissa, Heinolan Eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana sekä Heinolan kaupunkiseurakunnan kirkkovaltuustossa, kirkkoneuvostossa ja diakoniatoimikunnassa.
Eläkevuosinaan Alli Heinämaa omistautui Heinolan kotiseututyöhön, museoesineiden ja paikallishistoriallisten valokuvien keräämiseen ja Heinolan museohankkeen edistämiseen. Monien vaiheiden jälkeen museo avattiin 1963 Siltakadulla kirkon vieressä sijaitsevaan vuonna 1902 rakennettuun pappilaan.
Heinola-seura on nimennyt Allinpäivän 31. tammikuuta Heinolan kotiseutupäiväksi kunnioittaakseen Alli Heinämaan työtä kaupungin hyväksi.
Hannu Pyykkönen (rehtori)
Hannu Pyykkönen (s. 1950) on suomalainen opettaja ja ortodoksivaikuttaja. Hän toimi mikkeliläisen Päämajakoulun rehtorina vuosina 1990–2010 ja sitä ennen saman koulun opettajana ja vararehtorina.
Hannu Pyykkönen on toiminut myös Suomen ortodoksisen kirkon korkeimman päättävän elimen, kirkolliskokouksen kirkolliskokousedustajana kaksi kautta vuoteen 2013 saakka. Hän on perustanut vuonna 2005 yhdessä poikansa Petja Pyykkösen kanssa yhden suurimmista suomalaisista ortodoksista mediosta, Ortodoksi.netin, joka on laaja suomalainen ortodoksinen tietosivusto.
Häneltä on julkaistu kaksi teosta. Toinen yhdessä Lauri Uotilan ja Teuvo Tiihosen kanssa käsitteli Päämajakoulun satavuotista historiaa ja toinen yhdessä Petja Pyykkösen kanssa ja se käsitteli Mikkelin puretun ortodoksisen sotilaskirkon historiaa.
Kangasalan Voitto
Kangasalan Voitto (KaVo, viralliselta nimeltään "Voimistelu ja urheiluseura Kangasalan Voitto ry") on kangasalalainen urheiluseura, joka on perustettu vuonna 1929. Seurassa harrastetaan mm. jalkapalloa, jääkiekkoa ja kaukalopalloa. Kaukalopallossa seura pelasi välillä Suomen korkeimmalla sarjatasolla Kaukalopalloliigassa.
Aikaisemmin seura on menestynyt mm. pikaluistelussa. Olavi Köppä osallistui Innsbruckin olympialaisissa 1976 1 500, 5 000 ja 10 000 metrin matkoille. Parhaiten hän menestyi 10 000 metrillä, jossa hän oli yhdeksäs.
Lyttylä
Lyttylä () on maaseutumainen kylä Porissa. Entiseen Porin maalaiskuntaan aikoinaan kuulunut kylä sijaitsee Pihlavanlahden pohjoisrannalla noin 10 kilometriä kaupungin keskustan luoteispuolella. Asukkaita Lyttylässä on 296 (2013).
Lyttylää pidetään yhtenä Porin vanhimmista asutuista alueista, joka on saatettu asuttaa jo esihistoriallisella ajalla. Historiallisena aikana Lyttylässä on toiminut muun muassa laivaveistämö eli varvi sekä puutavaran vientisatama. Vuonna 1614 perustettiin Lyttylän kartano. Koulu aloitti toimintansa kartanon vanhassa päärakennuksessa vuonna 1906 ja kirjasto 1955, mutta molemmat lakkautettiin 1970.
Nykyään Lyttylän kartanon päärakennuksessa on toimintaa muun muassa Otsolan kansalaisopistolla sekä paikallisella kiinteistöyhdistyksellä. Kylässä sijaitsee myös Porin Pursiseuran 1900-luvun alussa rakennettu paviljonki, jossa on kesäaikana ravintola. Omaa kirkkoa Lyttylässä ei ole mutta kylässä toimii Porin ev.lut.seurakuntayhtymän ylläpitämä rukoushuone.
Lyttylässä sijaitsee myös Pirunpesä-niminen luola, joka on Suomen kolmanneksi pisin tunnettu luola.
Lyttylän kartano
Lyttylän kartano oli Porin Lyttylässä vuosina 1614–1900 sijainnut kartano.
Se perustettiin vuonna 1614, kun kuningas Kustaa II Adolf antoi Lyttylän ja Kellahden kylät läänitykseksi ratsumestari Otto Johan Grothusenille. Kartanon muita omistajia olivat muun muassa Eneskjöldin suku, vapaaherra ja Vaasan läänin maaherra Karl Konstantin de Carnall sekä kauppaneuvos Fredrik Frans Wallenstråle. Viimeinen omistaja oli tanskalainen liikemies Valdemar Heyman, joka myi kartanon maat torppareilleen vuonna 1900.
Lyttylän kartanon tyhjilleen jääneeseen päärakennukseen perustettiin kansakoulu vuonna 1906 ja sen yhteyteen kirjasto vuonna 1955, mutta molemmat lakkautettiin 1970. Nykyään päärakennus on Porin kaupungin omistama ja se on paikallisen kiinteistöyhdistyksen käytössä. Myös Otsolan kansalaisopisto järjestää rakennuksessa kursseja.
Päärakennus on rakenteista löytyneen vuosiluvun perusteella valmistunut 1896. Paikalla on aiemmin ollut pienempi rakennus. Päärakennuksen pelastamiseksi alueen asukkaat ovat vuonna 2014 perustaneet Pro Lyttylän Kartano ry:n, joka ostaa rakennuksen kaupungilta ja kunnostaa sen.
Sinulle rakas
Sinulle rakas on laulaja Merja Rantamäen vuonna 1977 ilmestyneen singlen "Veit sydämen" B-puolen kappale. Säestävää orkesteria johtaa Pentti Lasanen.
Laulun säveltäjä on V. Lozovoj, suomenkieliset sanat on tehnyt Pauli Salonen ja sovitus on Toivo Kärjen.
Levy-yhtiö on Oy Finnlevy Ab ja singlen luettelotunnus FS 35.
Musiikkikustantaja on Fazer ja kappaleen kesto 2:37. Vinyylisinglejä on valmistettu Suomessa.
Veit sydämen
Veit sydämen on laulaja Merja Rantamäen singlejulkaisu vuodelta 1977. Säestävää orkesteria johtaa Nacke Johansson.
Laulun säveltäjäksi on merkitty Jose Luis Perales, suomenkielisen sanoituksen on tehnyt Juha Vainio ja sovitus on Nacke Johanssonin. Laulun alkuperäinen nimi on "Porque te vas", ja se on Carlos Sauran ohjaamasta elokuvasta "Cria cuervos – korppi sylissä".
Rantamäen singlen julkaissut levy-yhtiö on Oy Finnlevy Ab ja singlen luettelotunnus on FS 35. Musiikkikustantaja on Fazer ja kappaleen kesto 3:15. Singlen kääntöpuolella on kappale nimeltä "Sinulle rakas". Vinyylisinglejä on valmistettu Suomessa.
Luettelo uskonnoista valtioittain
Tämä on luettelo uskonnoista maittain.
Ryhmään "Muut uskonnot" kuuluvat mm, "Bahai-usko, Jainalaisuus, Šintolaisuus, Sikhiläisyys, Taolaisuus, Tenrikyō, Wicca, Zarathustralaisuus, Cao Đài, I-Kuan Tao, Mandealaisuus, Rastafari, Rātana, Scientologia ja Jesidismi".
Nottwil
Nottwil on kunta Keski-Sveitsissä, Luzernin kantonissa. Vuoden 2012 lopussa kunnan väkiluku oli 3 443.
Nottwilissä on Euroopan johtava alaraajahalvausten eli paraplegian hoitokeskus ().
Valtatie N2 ja Luzern–Olten-rautatie kulkevat Nottwilin kautta.
Frans Äimä
Frans Gustaf Äimä (vuoteen 1897 Emeléus; 27. elokuuta 1875 Kalajoki – 14. toukokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen foneetikko ja kielentutkija.
Äimän vanhemmat olivat piirilääkäri Frans Emil Emeléus ja Amanda Karolina Aejmelaeus. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1899 ja lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1915, ja hänen väitöskirjansa aiheena oli "Phoenetik und lautlehre des Inarilappischen" (1914). Samana vuonna hänestä tuli Helsingin yliopiston suomen ja lapin kielten äänneopin dosentti, joka toimi fonetiikan vt. opettajana vuoteen 1920 saakka. Fonetiikan ylimääräiseksi professoriksi Äimä nimitettiin 1924. Opiskeluaikanaan 1904–1914 Äimä osallistui näkyvästi Pohjalaisen Osakunnan ja Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan toimintaan, muun muassa ensimmäisen valtuuskunnan puheenjohtajana ja jälkimmäisen kuraattorina. Äimä teki 1896–1897 tutkimusmatkan Suomenlahden ulkosaaristoon, josta julkaisi teoksen "Äänneopillinen tutkimus Tytärsaaren murteesta" (1900) ja yhteensä viisi tutkimusmatkaa 1900–1931 Inarin Lappiin ja Petsamoon, joista hän julkaisi väitöskirjansa ohella useita muita tutkimuksia. Äimän teos "Yleisen fonetiikan oppikirja" julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1938.
Äimän puoliso vuodesta 1918 oli Ester Ingeborg Ervast (1879–1966).
Sursee
Sursee on vanha, keskiaikainen kaupunki Keski-Sveitsissä, Luzernin kantonissa. Sursee on samannimisen hallintoalueen () keskus. Vuoden 2012 lopussa kaupungin väkiluku oli 9 077.
Sursee sijaitsee Sempacherseen pohjoisrannalla. Järven laskujoki Suhre virtaa kaupungin läpi.
Moottoritie A2 ja Luzern–Olten-rautatie kulkevat Surseen kautta.
Jurassic Park (Sega)
Jurassic Park on BlueSky Softwaren kehittämä ja Segan julkaisema "Jurassic Park" elokuvaan ja "Dinosauruspuisto" kirjaan perustuva videopeli, joka julkaistiin vuonna 1993. Pelissä on kaksi vaihtoehtoista pelattavaa hahmoa (Dr. Alan Grant ja Velociraptor). Pelille tehtiin myöhemmin myös "jatko-osa": "".
Pelin juoni on riippuvainen siitä, minkä hahmon pelaaja valitsee pelattavakseen:
Peli alkaa kun Tyrannosaurus Rex hyökkää vierailijoiden kimppuun kiertoajelun aikana ja heittää auton (jossa Grant on) alas jyrkänteeltä. Pelaajan tulee selvitä viidakon sekä muiden alueiden läpi takaisin vierailukeskukseen ja voittaa siellä pääpomovastus: Alfa Velociraptor, tiputtamalla Tyrannosauruksen luuranko sen niskaan.
Jos palaaja valitsee Raptorin ohjattavakseen peli alkaa siitä kun raptor lauma rikkoo aitauksensa portit ja livistää yön pimeyteen. Peli on lähes sama kuin pelatessa Grantilla mutta dinosaurusten tappamisen siaan raptorilla tapetaan ihmisiä. Raptorin saapuessa vierailukeskukseen on tehtävänä tällä kertaa pudottaa luuranko Grantin niskaan.