hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karhusaaren kalliomaalaus
Karhusaaren kalliomaalaus sijaitsee Konniveden Karhusaaressa Iitissä Kymenlaaksossa. Se on varsin pieni kalliomaalaus, jonka löysi Timo Miettinen vuonna 1976.
Karhusaari sijaitsee Konniveden eteläosassa ja sen itärannalla on itään aukeava kallio. Kallion jyrkkä seinämä putoaa maakannakselle, joka sijaitsee rannan tuntumassa puiden siimeksessä. Kalliojyrkänne on hieman kovera, joten se tarjoaa hieman suojaa sään haalistavaa vaikutusta vastaan. Kallio on väriltään vaalean harmaa.
Karhusaari kuuluu Kymijoen vesistöön ja sijaitsee hieman ylempänä kuin Vuolenkoski. Paikka on keskisellä paikalla vesistön vesireittejä ajatellen.
Maalaus sijaitsee noin 2,5 metriä järven pinnasta ja koostuu muutamasta kuviosta. Kallion pinta on lohjennut aivan kuvakentän keskeltä, joten muutama kuvio saattoi kadota palan mukana. Jäljelle on jäänyt 2−3 hirvieläintä esittävää, ohuilla viivoilla maalattua, kuviota. Ne ovat noin 15 senttimetriä pitkiä ja sijaitsevat molemmin puolin lohkeamaa. Koko kuvakenttä mahtuu 50×70 senttimetrin alalle.
Governador Valadares
Governador Valadares on kaupunki Brasiliassa, Minas Geraisin osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 250 300 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Doce-joen rannalla. Siellä käydään kauppaa maataloustuotteilla ja jalokivillä. Se sijaitsee Belo Horizonten ja Vitórian välisen rautatien varrella.
Guarapuava
Guarapuava on kaupunki Brasiliassa, Paranán osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 153 000 asukasta.
Imperatriz
Imperatriz on kaupunki Brasiliassa, Maranhãon osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 234 500 asukasta.
Se on osavaltion toiseksi suurin kaupunki ja sijaitsee Tocantins-joen rannalla. Kaupunki on linja-autoreittien solmukohta ja sillä on lentoasema.
François de La Rocque
François de La Rocque (1885 Cantal – 28. huhtikuuta 1946 Pariisi) oli ranskalainen sotilas ja jyrkän oikeistolainen poliitikko, joka toimi 1930-luvulla Croix de Feu -järjestön ja sen jälkeen itse perustamansa Parti Social Français -puolueen (PSF) johtajana.
La Rocque syntyi vanhaan upseerisukuun ja hänen isänsä oli kenraali. Hän valmistui itse upseeriksi Saint-Cyrin sotilasakatemiasta ja osallistui ensimmäiseen maailmansotaan. Sen jälkeen hän palveli marsalkka Ferdinand Fochin esikunnassa sekä vuosina 1922–1924 Puolassa ja 1924–1928 Marokossa, mutta erosi lopulta armeijasta. Vuonna 1931 La Rocque valittiin kiihkokansallismielisen Croix de Feu -veteraanijärjestön puheenjohtajaksi. Staviskyn tapauksen nostatettua Ranskassa kuohuntaa hän asettui johtamaan Pariisin kaduilla 6. helmikuuta 1934 syntyneitä suurmielenosoituksia, jotka johtivat Édouard Daladierin hallituksen eroon samana iltana. La Rocquella arveltiin olleen tilaisuus jopa vallan kaappaamiseen, mihin hän ei kuitenkaan ryhtynyt. Tapauksen jälkeen Croix de Feun maine kärsi pahoin ja kansanrintamahallitus lakkautti järjestön vuonna 1936. La Rocque perusti sen seuraajaksi Parti Social Français -nimisen oikeistoradikaalin puolueen.
Toisen maailmansodan miehityksen aikana La Rocque alkuun tuki Vichyn hallitusta ja mukautti PSF:n toiminnan uuteen tilanteeseen. Vuodesta 1942 alkaen hän kuitenkin muutti näkemyksiään ja alkoi lähentyä Ranskan vastarintaliikettä. Saksalaiset pidättivät hänet 1943 ja hän vietti sodan loppuajan vankeudessa Saksassa. Sodan jälkeen hän ei enää palannut Ranskan politiikkaan.
Marabá
Marabá on kaupunki Brasiliassa, Parán osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 186 000 asukasta.
Stan Lynde
Myron Stanford "Stan" Lynde (23. syyskuuta 1931 Billings, Montana, Yhdysvallat – 6. elokuuta 2013 Helena, Montana) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija, joka tunnettiin muun muassa sarjakuvistaan Rick O'Shay ja Latigo.
Myron Stanford Lynde syntyi 23. syyskuuta 1931 Montanan Billingsissa. Lynden vanhemmat lukivat hänelle usein sanomalehtien sunnuntainumerojen sarjakuvia. Stan Lynde on myöhemmin kertonut halunneensa sarjakuvapiirtäjäksi jo viisi- tai kuusivuotiaana. Perhe omisti karja- ja lammastilan lähellä Montanan Lodge Grassia ja Crow-intiaanien reservaattia. Lynde julkaisi sarjakuvia jo lukionsa sanomalehdessä ja palvellessaan Korean sodassa hän loi sarjakuvan nimeltä "Ty Foon", jota painettiin laivaston sanomalehdessä. Korean sodan jälkeen Lynde opiskeli journalistiikkaa Montanan yliopistossa. Opiskelujen jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa vanhempiensa tilalla, ennen kuin päätti ruveta sarjakuvapiirtäjäksi.
Ostettuaan yhdensuuntaisen lipun New Yorkiin 1950-luvulla, Lynde työskenteli päivisin Wall Street Journalin kuluttaja-asioiden toimittajana. Hän suoritti samalla iltaopintoja School of Visual Arts:issa. Hän kehitteli Rick O'Shay -sarjakuvaa, joka pohjautui hänen nuoruutensa kokemuksiin ja hahmoihin. Sarjakuvaa aloitettiin levittää sanomalehtiin vuonna 1958.
Vuonna 1962 Rick O'Shayta julkaistiin jo sadassa sanomalehdessä, muun muassa The Timesissa. Lynde palasi kotitilalleen Montanaan ja hankki 160 eekkerin karjatilan kotitilansa yhteyteen. Rick O'Shay -sarjakuvaa julkaistiin 20 vuoden ajan, ja sen on arvioitu saavuttaneen 15 miljoonaa lukijaa. Lynde lopetti Rick O'Shayn piirtämisen vuonna 1977 jouduttuaan sopimuskiistoihin sarjakuvan lisensointiyhtiön kanssa. Sarjakuvaa julkaisivat muut piirtäjät ja käsikirjoittajat vuoteen 1981 saakka. Lynde aloitti uuden Latigo-sarjakuvan vuonna 1979 ja piirsi sitä neljän vuoden ajan. Sarjakuvan lopettaminen johtui Lynden mukaan pidempien sarjakuvaseikkailujen suosion laskusta.
Sarjakuvauransa jälkeen Lynde kirjoitti kahdeksan villin lännen romaania, joiden päähahmona oli lakimies Merlin Fanshaw. Hän julkaisi vuonna 2002 myös "Vigilante Moon" -nimisen Montanasta kertovan historiallisen romaanin.
Lynde oli naimisissa ja hänellä oli yhdessä Lynda-vaimonsa kanssa kahdeksan lasta. Hän kuoli syöpään.
Paranaguá
Paranaguá on kaupunki Brasiliassa, Paranán osavaltiossa. Vuonna 2015 kaupungin arvioitu väkiluku oli 150 660. Kokonaispinta-ala on 826.676 km
Kaupungin perustivat vuonna 1585 portugalilaiset löytöretkeilijät. Sen keskustassa on jäljellä joitakin siirtomaa-aikaisia rakennuksia, kuten linnoitus, kirkko ja suihkulähde. 1900-luvun puoliväliin mennessä siitä tuli Brasilian suurin soijapapujen ja kahvin vientisatama.
Kaupungin talouselämän sydän on syväsatama, joka on peräisin 1500-luvulla. Siirtomaavallan aikana monet maahanmuuttajat kulkivat sen kautta. Sen kautta kulkee suuri määrä maataloustuotteita, erityisesti maan eteläisillä alueilla kasvatettua viljaa. Sataman kautta kulkee myös autoja, lannoitteita, puutavaraa, paperia, öljytuotteita, suolaa, soijapapuja ja sokeria.
Vaikka Paranaguá sijaitsee etelä-Brasiliassa, missä lämpötilat ovat viileämpiä kuin pohjoisessa, se on tunnettu erittäin hiostavista kesistä ja suhteellisen leudoista talvista. Paranaguá on yksi Paranán kuumimpia kaupuneja kesällä. Lämpötila on yli 35 °C melko usein tammikuusta maaliskuun alkupuolelle alussa, mutta harvoin saavuttaa 40 °C. Viilein kuukausi on yleensä heinäkuu, keskimääräinen ylin lämpötila 21–22 °C ja alin noin 13 °C.
Evankelisen Ylioppilasliiton Kuoro
Evankelisen Ylioppilasliiton Kuoro on suomalainen kuoro, jota johtaa Ahti Kuorokoski.
Oil Pollution Act
Oil Pollution Act (OPA) on Yhdysvaltain liittovaltaion laki, jonka Yhdysvaltain kongressi hyväksyi vuonna 1990 ja jonka presidentti George H. W. Bush allekirjoitti. Sen tarkoituksena oli nostaa Yhdysvaltain valmiutta estää ja reagoida öljyonnettomuuksiin. Laki solmittiin pian Exxon Valdezin öljyonnettomuuden jälkeen.
Exxonin säiliöalus "M/T Exxon Valdez" törmäsi riuttaan Prince William Sound -lahdessa 24. maaliskuuta 1989. Onnettomuudessa vuosi miljoonia gallonia öljyä. Onnettomuuden takia lahdella kuoli satojatuhansia eläimiä ja noin 2 100 kilometriä rantaviivaa saastui. Lisäksi onnettomuus vaikutti suuresti Alaskan talouteen.
Onnettomuuden tapahtumisaikaan uudesta öljyvuotoja käsittelevästä laista oli keskusteltu jo noin vuosikymmenen ajan, mutta useita erillisiä lakeja yhdistävää lakia ei oltu saatu sovittua erinäisten erimielisyyksien takia. "Exxon Valdezin" onnettomuus antoi kuitenkin poliittista voimaa uuden lain säätämiseksi. Vaikka uuden lain takana olivat sekä demokraatit, republikaanit, teollisuuden edustajat ja ympäristöjärjestöt lain muodostamisesa kesti 18 kuukautta. Walter B. Jones, Sr. ehdotti sitä 16. maaliskuuta 1989, ja se vahvistettiin 18. elokuuta 1990.
Monet pitivät tilannetta ja erityisesti öljyonnettomuuden jälkeistä vastuukysymystä ennen Oil Pollution Actia epäselvänä. OPA selvensi liittovaltion roolia ja antoi kolme mahdollisuutta: liittovaltio voi jatkossa ottaa vuodon puhdistamisen kokonaan vastuulleen, valvoa saastuttajan suorittamaa puhdistusta tai jopa johtaa saastuttajan puhdistusta. Laki teki kuitenkin myös vuodon osapuolet vastuuvelvollisiksi kaikista vuodoista tai vuodon uhkista liikennöitävillä vesireiteillä, rannikoilla ja Yhdysvaltain yksinomaisella talousvyöhykkeellä.
OPA lisäsi myös kansallista varautumissuunnitelmaa. Laissa määriteltiin monikerroksinen suunnittelu- ja vastausjärjestelmä öljyonnettomuusvalmiuden nostamiseksi. Jokaisella yhdysvaltalaisella säiliöaluksella, merellisillä öljylaitoksilla ja joillain rannikon laitoksilla oli oltava tarkat valmiussuunnitelma. Ilman hyväksyttyä suunnitelmaa öljyn käsitteleminen, varastoiminen ja kuljettaminen kiellettäisiin.
Ennen OPA:ta oltiin pitkään kiistelty kaksirunkoisten säiliöalusten hyödyllisyydestä, ja se oli yksi tekijöistä, jotka hidastivat uuden lain määrittelyä. Kaksirunkoisten alusten vaatijat pitivät kaksirunkoisia aluksia turvallisempana, mutta vastustajat kokivat, että kaksirunkoisten alusten vakaus olisi onnettomuustilanteessa huonompi. Laissa lopulta määriteltiin säiliöalusten kaksirunkoisuus, mutta laissa oli pieniä lievennyksiä aluksen koon ja käyttötarkoituksen mukaan. Vanhoilla aluksille asetettiin erilaisia siirtymävaiheita, ja viimeistään 2015 kaikkien säiliöalusten tulisi olla kaksirunkosiia.
Vitória da Conquista
Vitória da Conquista on kaupunki Brasiliassa, Bahian osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli noin 275 000 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Rio de Janeiron ja Salvadorin välisen maantien ja suuren itä–länsisuuntaisen maantien risteyksessä.
Senkichi Awaya
Senkichi Awaya, jap. 粟屋 仙吉 (7. marraskuuta 1893 - 6. elokuuta 1945) oli japanilainen poliitikko. Hän toimi keisari Hirohiton valtakaudella Hiroshiman pormestarina. Tuolloin pääministerinä olivat toimineet Hideki Tojo, Kuniaki Koiso sekä Suzuki Kantarō. Awaya oli kristitty, ja vastusti salassa Japanin aloittamaa sotaa Yhdysvaltoja vastaan — eli oli pasifisti. Hän olisi joutunut vainotuksi, jos olisi tehnyt tämän julkisesti. Myöskin apulaispormestari oli saanut Awaya:lta, hengenheimolaisena vahvaa taustatukea toimissaan. Miehet työskentelivät yhdessä noin puolentoista vuoden ajan.
Thomasin ja Wittsin mukaan, kaupungin eräs kaikkein suosituimmista ja arvostetuimpana ollut pormestari Senkichi Awaya menehtyi perheineen Hiroshiman pommituksessa.
Eunice Jepkoech Sum
Eunice Jepkoech Sum (s. 10. huhtikuuta 1988 Burnt Forest, Uasin Gishu, Rift Valley) on kenialainen keskimatkojen juoksija.
Sum sijoittui 2010 Kenian-mestaruuskilpailuissa 800 metrillä kolmanneksi, mutta karsiutui Nairobin Afrikan-mestaruuskilpailuissa saman matkan alkuerissä. Seuraavana vuonna hän oli maansa mestaruuskilpailuissa 800 metrillä toinen ja karsiutui Daegun MM-kilpailujen välieräjuoksussa. Vuonna 2012 hän voitti 800 metrillä Kenian-mestaruuden ja sai hopeaa Porto-Novon Afrikan-mestaruuskilpailuissa ajalla 1.59,13. Hän sijoittui Kenian olympiakarsinnoissa 1 500 metrillä toiseksi, mutta karsiutui alkuerissä Lontoon olympialaisissa.
Sum sijoittui 2013 Kenian-mestaruuskilpailuissa 800 metrillä toiseksi ja voitti MM-karsintakilpailun. Hän voitti 800 metrin maailmanmestaruuden Moskovassa ennätyksellään 1.57,38. Seuraavana vuonna hän voitti Kenian-mestaruuden, Glasgow'n Kansainyhteisön kisat ajalla 2.00,31 ja Afrikan-mestaruuden Marrakechissa ajalla 1.59,45. Hän voitti myös maanosien cupin. Hän voitti 2015 Kenian MM-karsinnan ja sai pronssia Pekingin MM-kilpailuissa 2015 ajalla 1.58,18.
Sun sijoittui 2016 Kenian olympiakarsinnassa toiseksi. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui välierissä. Hän oli maansa MM-karsinnassa 2017 toinen, muttei startannut Lontoon MM-kilpailuissa.
Gideon Baah
Gideon Baah (s. 1. lokakuuta 1991 Accra) on ghanalainen jalkapallopuolustaja, joka pelaa Veikkausliigan FC Hongassa.
Baah on pelannut kotimaassaan Kakyiressa, Zaytunassa, Sporting Saint Mirrenissa ja Asante Kotokossa. Suomessa hän pelasi FC Hongassa sekä HJK:ssa.
Baah on edustanut myös Ghanan miesten maajoukkuetta sekä alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta.
Vuonna 2007 Baah voitti kotimaassaan tosi-tv -sarja MNT Soccer Academyn ja hänet palkittiin testileirillä englantilaiseen Chelseaan. Vuonna 2009 Baah teki sopimuksen kotimaansa suurseura Asante Kotokon kanssa.
Vuonna 2013 Baah siirtyi Veikkausliigassa pelanneeseen FC Honkaan, ja pelasi vakuuttavasti voittaen Veikkausliigan vuoden tulokas ja vuoden puolustaja -palkinnot. Kauden jälkeen hän teki kolmen vuoden sopimuksen HJK:n kanssa.
Baah siirtyi helmikuussa 2016 New York Red Bullsiin.
Lokakuussa 2015 Baah sai kutsun Ghanan maajoukkueeseen ja debytoi harjoitusmaaottelussa Kanadaa vastaan tullen vaihdosta kentälle.
Unisatu (kappale)
”Unisatu” on suomalaislaulaja Salomonin vuonna 1975 levyttämä musiikkikappale, jolla hän sijoittui samanvuotisen Syksyn sävel -kilpailun toiselle sijalle. Singlelistalla kappale oli parhaimmillaan sijalla viisi joulukuussa 1975. Lisäksi se nousi radion Jokamiehen listan kärkeen.
Kappaleen sävelsi ja sanoitti Fonovox-levy-yhtiön johtaja Henry Haapalainen. Sovituksesta vastasi Seppo Rannikko, joka toimi kappaleen levytyksessä kapellimestarina.
Kappale levytettiin Finnvox-studioilla Helsingissä, kun Syksyn sävel -kilpailun kappaleiden viimeinen jättöpäivä hengitti niskaan. Taustojen äänitys sujui normaalisti, mutta Seppo Rannikon sovittaman laulun nauhoituksessa oli suuria ongelmia, kun Salomon ei millään saanut b-osan alun melodiasta kiinni. Niinpä lauluraitaa äänitettiin tuntikausia aamuyön tunneille asti.
”Unisatu” menestyi vuoden 1975 Syksyn sävel -kilpailussa hyvin; se sijoittui 112 000 postikorttiäänellä toiseksi, keräten kaikista äänistä noin kolmanneksen. Kilpailun voitti Erkki Liikasen ”Evakkoreki” yli 157 000 äänellä. Menestys näkyi myös levynmyynnissä, sillä ”Unisatu” oli marraskuussa Suomen kuudenneksi ja joulukuussa viidenneksi myydyin single. Kappale nousi myös radion Jokamiehen listan ykköseksi.
Singlen julkaisi Discovox-yhtiö tunnuksella DCS 524. B-puolen kappale oli ”Ei parempaa”, joka oli julkaistu alun perin jo vuonna 1972. Se oli alkujaan Salomonin toisen singlen a-puoli.
”Unisatu” ilmestyi myös Salomonin esikoisalbumilla "Salomon" vuonna 1976. Se oli levyn yhdestoista raita.
Kappaleesta on tehty jonkin verran cover-versioita. Vuonna 1975 Uniset levytti ”Unisadun” tuoreeltaan kokoelmalevylle "Mitä Suomi soittaa 4". Samana vuonna Pertti Metsärinteen orkesteri taltioi sen toiselle kokoelmalle "Listoilla 4". Vuonna 1987 oli vuorossa Zetor ja vuonna 1990 Ari Klem.
William P. Clark
William Patrick Clark, Jr. (23. lokakuuta 1931 Oxnard, Kalifornia, Yhdysvallat – 10. elokuuta 2013 Shandon, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lakimies, virkamies ja poliitikko, joka palveli useissa korkeissa viroissa presidentti Ronald Reaganin virkakauden aikana. Clark toimi Reaganin hallinnossa apulaisulkoministerinä (), kansallisen turvallisuuden neuvonantajana 1982-1983 sekä Yhdysvaltain sisäministerinä 1983–1985.
Clark syntyi Kalifornian Oxnardissa lakimiessukuun. Hänen isoisänsä Robert oli Venturan piirikunnan sheriffi ja Marshal ja isä William Sr. oli Oxnardin poliisipäällikkö. William Clark palveli 1950-luvun puolivälissä armeijan vastavakoilujoukoissa Euroopassa. Hän opiskeli lakia Stanfordin yliopistossa ja Loyola Law Schoolissa. Hän ei koskaan suorittanut yliopistollista arvosanaa, mutta läpäisi kuitenkin lakimiestutkinnon hyväksytysti.
Clarkin yhteistyö Ronald Reaganin kanssa alkoi vuonna 1966 Reaganin vaalikampanjassa Venturan piirikunnassa. Clark työskenteli Reaganin ollessa Kalifornian kuvernööri tämän liittovaltionhallinnossa Sacramentossa. Tämän jälkeen Clark nimitettiin virkaan liittovaltion vetoomustuomioistuimeen Los Angelesiin ja myöhemmin liittovaltion korkeimman oikeuden tuomariksi. Reaganin tultua valituksi presidentiksi, Clark seurasi tätä huippuvirkoihin Washingtoniin.
Clark toimi kansallisen turvallisuuden neuvonantajana aikaan, jolloin Reagan taivutteli Neuvostoliittoa aserajoituksiin. Hän oli myös pääfilosofeja Reaganin rauhaa voiman kautta -ajattelutavassa. Time-lehti nimesi Clarkin Valkoisen talon vaikutusvaltaisimmaksi mieheksi kansilehtitarinassaan 1983. New York Timesin mukaan Clark oli Reaganin lähin luottohenkilö. Poliittisen uransa jälkeen Clark toimi laki- ja liiketoimintakonsulttina omassa yrityksessään.
Vetäydyttyään jukisuudesta Clark suunnitteli yhdessä Joan-vaimonsa kappelin, jonka he lahjoittivat kotikuntaansa Shandoniin. Clark oli uskonnoltaan roomalaiskatollinen ja vakaumuksellinen abortinvastustaja. Clarkilla ja hänen neljä vuotta aiemmin kuolleella vaimollaan oli viisi lasta. Clark kuoli kotimaatilallaan pitkällisen Parkinsonin taudin jälkeen.
Hurrikaani Frederic
Hurrikaani Frederic oli vuoden 1979 Atlantin hurrikaanikauden kuudes trooppinen sykloni. Se on yksi tuhoisimmista hurrikaaneista, joita on rantautunut Yhdysvaltain Meksikonlahden rannikolle. Vain kolme kuukautta aiemmin perustettu FEMA oli keskeisessä asemassa liittovaltion hätäavun jakamisessa. Myrskyn tieltä evakuoitiin noin 300 000 ihmistä.
Maturín
Maturín on Monagasin osavaltion pääkaupunki Venezuelassa. Vuonna 2011 siellä oli 447 283 asukasta.
Kaupungin perustivat kapusiinimunkit vuonna 1760.
Magnus Ingesson
Bengt Magnus Ingesson (s. 18. helmikuuta 1971 Luulaja) on ruotsalainen hiihtovalmentaja ja aktiiviuransa lopettanut maastohiihtäjä.
Ingesson saavutti urheilijanurallaan yhden arvokisamitalin, viestin MM-hopean Lahdessa 2001. Hän osallistui myös Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002, missä hän sijoittui 15 kilometrillä kahdeksanneksi ja 50 kilometrillä 16:nneksi.
Ingesson on toiminut Charlotte Kallan henkilökohtaisena valmentajana.
Vuonna 2010 Ingessonille myönnettiin yhdessä Joakim Abrahamssonin kanssa Tidningarnas Telegrambyrån urheilujohtajapalkinto.
John Mortimer
John Mortimer (21. huhtikuuta, 1923 - 16. tammikuuta 2009) oli brittiläinen asianajaja ja kirjailija. Hän kirjoitti näytelmiä, kuunnelmia ja elokuvakäsikirjoituksia sekä omaelämäkerrallisia teoksia.
Painin maailmanmestaruuskilpailut 2013
Vuoden 2013 painin maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Budapestissa, Unkarissa 16.–22. syyskuuta. Kilpailujen ohjelmassa olivat kreikkalais-roomalainen paini, vapaapaini ja naispaini, joissa kaikissa painittiin seitsemässä painoluokassa. Kilpailupaikkana toimi Budapest Sports Arena. Kyseessä oli viides kerta, kun Budapest isännöi painin MM-kilpailuja.
Budapestin MM-kilpailut olivat ensimmäiset suurten sääntömuutosten jälkeen käydyt aikuisten MM-kilpailut: muun muassa jaksovoittopainista siirryttiin takaisin kumulatiiviseen pistelaskuun.
Suomi lähetti Budapestiin viisi kreikkalais-roomalaisen tyylin painijaa ja yhden vapaapainijan. Kreikkalais-roomalaisen painin 66-kiloisten sarjan edustuspaikasta aiottiin järjestää karsintaottelu Sasu Kaasisen ja Tero Välimäen välillä, mutta loukkaantumisten vuoksi karsintaottelu peruttiin, eikä sarjaan lähetetty painijaa.
Lähde: Painiliitto
Lisdeksamfetamiini
Lisdeksamfetamiini (L-lysiini-dekstroamfetamiini dimesylaatti) on deksamfetamiinin aihiolääke. FDA:n hyväksymä käyttökohde on ADHD lapsilla ja aikuisilla. Lisdeksamfetamiini on lääkkeenä markkinoilla kauppanimillä Vyvanse ja Elvanse (EU), joissa lisdeksamfetamiini on dimesylaattisuolana. Lisdeksamfetamiini on deksamfetamiinin ja L-lysiini-aminohapon muodostama amidi (aihiolääke), joka hajoaa aktiiviseksi deksamfetamiiniksi suoliston ja haiman hydrolaasientsyymien vaikutuksesta. Koska lisdeksamfetamiini muuttuu vaikuttavaksi deksamfetamiiniksi vasta elimistössä, sen väärinkäytön mahdollisuus on vähäinen. Elvanse-lääkevalmiste on saanut myyntiluvan Suomessa 4. kesäkuuta 2013 ja se luokitellaan Suomessa huumausaineeksi. Lääke on Suomessa rajoitetusti peruskorvattava.
Lisdeksamfetamiinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 263,379 g/mol ja CAS-numero 608137-32-2.
Levern Spencer
Levern Donaline Spencer (s. 23. kesäkuuta 1984) on saintlucialainen korkeushyppääjä.
Spencer on opiskellut ja kilpaillut Yhdysvalloissa Georgian yliopiston yleisurheilujoukkueessa. Hänet on myös nähty useasti Suomessa kilpailemassa Eliittikisoissa.
Spencer voitti Pan-Amerikan kisoissa kultaa 2015 tuloksella 194 ja sai pronssia 2007. Kansainyhteisön kisoissa hän saavutti kultaa 2018 tuloksella 195 sekä pronssia 2010 ja 2014. Hän sijoittui kolmanneksi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 ja maanosien cupissa 2010 Hän voitti Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden 2001, 2005, 2008, 2009, 2011 ja 2013. MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi Moskovassa 2013 ja 12:nneksi Pekingissä 2015. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän oli seitsemäs 2014, viides 2016 ja kymmenes 2018. Hän osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016 ja sijoittui finaalin kuudenneksi. Kysessä on Saint Lucian kaikkien aikojen paras olympiasijoitus.
Lähde: IAAF
Veikko Honkanen (poliitikko)
Veikko Honkanen (6. syyskuuta 1908 – 15. toukokuuta 1999) oli suomalainen kansanedustaja.
Veikko Honkanen syntyi Varpais­järvellä vuonna 1908. Hän kävi maamieskoulun sekä pienviljelysneuvojaopiston. Sittemmin hän työskenteli maatalouskerhoneuvojana Johanneksessa ja Savon­rannalla. Vuonna 1939 hänestä tuli Pudasjärven maatalous- ja asutusneuvoja, jota virkaa hän hoiti vuoteen 1947 saakka. Tämän jälkeen Honkanen siirtyi Pudas­järven Osuus­pankin johtajaksi. Vuonna 1952 hänet valittiin Pudas­järven kunnanjohtajaksi.
Veikko Honkanen toimi Maalaisliiton eli myöhemmän Keskustapuolueen kansanedustajana vuosina 1962–1966 ja 1967–1970 Oulun läänin vaalipiiristä. Hän kuului muun muassa laki- ja talousvaliokuntaan ja sosiaalivaliokuntaan. Lisäksi hän toimi presidentin valitsija­miehenä vuosina 1962 ja 1968. Honkasella oli myös useita muita luottamustehtäviä: hän oli muun muassa Pudasjärven kunnanvaltuuston puheenjohtaja, Pohjois-Pohjan­maan maa­kunta­liiton hallituksen puheenjohtaja, Iijokilaakson kuntain toimikunnan puheenjohtaja ja Suomen kunnallis­liiton liittovaltuuston jäsen.
Veikko Honkanen sai ansioistaan kunnallis­neuvoksen arvonimen vuonna 1972.
Hänen vanhempansa olivat puuseppä Ville Honkanen ja Eeva Lovisa Leskinen. Vuodesta 1939 lähtien hänen puolisonsa oli Hilja Turtiainen. Hänellä oli neljä lasta: Ahti (s. 1942), Ritva (s. 1944), Tuula (s. 1947) ja Hannu (s. 1958).
Veikko Honkanen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran Oulun läänin vaalipiirissä vuoden 1962 vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana 20. helmikuuta 1962 - 4. huhtikuuta 1966 ja 26. syyskuuta 1967 - 22. maaliskuuta 1970.
Joy Seppala
Joy Victoria Seppala (syntynyt 25. lokakuuta 1961, Yhdysvallat) on amerikansuomalaiset sukujuuret omaava yhdysvaltalainen sijoittaja. Hän toimii vuonna 1998 perustamansa hedgerahastoyhtiö Sisu Capital Limitedin sijoituspäällikkönä Lontoossa. Aikaisemmin Seppala on työskennellyt muun muassa ranskalaisen Paribas-investointipankin palveluksessa.
Seppala on viime vuosina tullut tunnetuksi englantilaisen jalkapalloseuran Coventry City FC:n omistajana. Sisu Capital hankki konkurssin partaalla olleen seuran omistukseensa joulukuussa 2007. Yhtiön arveltiin sijoittaneen Coventryyn yli 25 miljoonaa puntaa vuoteen 2011 mennessä. Toiminnan ollessa raskaasti tappiollista Sisu Capital vähensi Coventryn rahoitusta ja seura putosi kauden 2011/2012 päätteeksi Englannin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle ensimmäistä kertaa 48 vuoteen.
Ennen kauden 2013/2014 alkua omistajat ilmoittivat Coventryn siirtyvän pelaamaan kotiottelunsa Coventryn Ricoh Arenalta noin 40 kilometrin päässä sijaitsevaan Northamptonin kaupunkiin. Sisu Capital piti Coventryn kaupungin omistaman stadionin vuokria liian korkeina. Päätös aiheutti seuran kannattajien keskuudessa suurta vastustusta ja on johtanut muun muassa tuhansien ihmisten mielenosoituksiin, jossa Sisu Capitalia on vaadittu luopumaan Coventryn omistajuudesta. Lisäksi yli 13 000 ihmistä allekirjoitti vetoomuksen, jossa joukkuetta vaadittiin pysymään Coventryssä. Myös Coventryn kaupunginhallituksen puheenjohtaja on vedonnut Seppalaan avoimessa kirjeessään.
Ruskosiipihaukka
Ruskosiipihaukka ("Butastur liventer") on pitkäsiipihaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Kambodžassa, Kiinassa, Indonesiassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa.
Sen populaation koon on arvioitu olevan 670-6 700 aikuista yksilöä, mutta pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen johdosta, joskin se jossain määrin sietää maanviljelykäyttöön siirtymisestä aiheutuvia muutoksia.
Sen elinpiiriä ovat kuivat savannit, pensaikot ja kosteikot.
Ruskosiipihaukka on aikuisena 38–43 cm pitkä. Sen pää ja alapuoli on harmaa, ja kruunussa, kaulassa ja rinnassa on juovitusta. Muuten se on päältä punaruskeanharmaa, ja yläpyrstö on kirkkaan punaruskea. Lennossa sen lentosulat ja yläpyrstö ovat yläpuolelta punaruskean pähkinänruskeat, ja alta sen vartalo on harmaa, alasiipien peitinhöyhenet ovat valkoiset ja lentosulat ja alapyrstö ovat harmaat. Nuori lintu on väriltään sameampi ja ruskeampi, ja sen pää on ruskeanharmaa ja päänjuova on valkoinen.
Laji on kooltaan ja muodoltaan samanlainen kuin muuttolintu harmaanaamahaukka, mutta tuolla lajilla on ruskeampi yläpuoli ja pyrstö, valkoinen kurkku ja ruskea-valkoraitainen vatsa.
Ruskosiipihaukan ravintoon kuuluvat liskot, pienet nisäkkäät ja suuret hyönteiset. Sen ääntely on kimeä "pit-piu".
Gustaf von Kothen
Gustaf von Kothen (21. helmikuuta 1778, Kirkkonummi – 26. tammikuuta 1851, Helsinki) oli suomalainen juristi, jonka ura huipentui senaatin jäsenyyteen. Hän aloitti opiskelun Turun akatemiassa 1793 ja sai 1795 todistuksen kelpoisuudesta oikeusvirastoihin. Von Kothen aloitti auskultanttina Turun hovioikeudessa kesällä 1795 ja sai seuraavana vuonna hovioikeuden ylimääräisen notaarin arvon. Hänet nimitettiin keväällä 1797 Ruotsin oikeusrevisiotoimituskunnan ylimääräiseksi kanslistiksi ja Turun hovioikeuden kanslistiksi 1799. Hän yleni hovioikeudessa 1802 ensin ylimääräiseksi viskaaliksi ja sitten notaariksi.
Von Kothen toimi pääkatselmuskomissaarina 1804–1805 katsastettaessa Suomen armeijaa ja laivastoa. Vuonna 1807 hänet nimitettiin Vehmaan tuomiokunnan tuomariksi. Hän osallistui Porvoon valtiopäiville 1809 ja valittiin tällöin siviili- ja talousvaliokunnan sekä ritariston ja aatelin yksityisen valitusvaliokunnan sekä toimitusvaliokunnan jäseneksi. Von Kothen sai laamannin arvon 1811 ja määrättiin seuraavana vuonna jäseneksi Viipurin läänin hallinnon uudelleenjärjestelykomiteaan ja vielä samana vuonna hänet nimitettiin Viipurin lakikunnan laamanniksi. Vuonna 1820 hänet kutsuttiin senaatin talousosaston jäseneksi. Senaatin kamari- ja tilintekotoimituskunnan väliaikaiseksi apulaispäälliköksi hänet nimitettiin 1823 ja päälliköksi 1825. Von Kothen sai valtioneuvoksen arvon 1826 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1833, jolloin hänet siirrettiin senaatin oikeusosaston jäseneksi. Vuonna 1840, kun Helsingin yliopisto vietti 200-vuotisjuhliaan, hänet vihittiin lakitieteen kunniatohtoriksi. Ritarihuoneen johtokunnan jäsenenä von Kothen oli 1825–1848.
Gustaf von Kothenin isä oli Uudenmaan rakuunoiden majuri, vapaaherra Gustaf von Kothen (1748–1808) ja äiti Christina Elisabet Aminoff (1751–1792). Äiti oli ratsumestari Fredric Aminoffin ja tämän ensimmäisen puolison Maria Elisabeth Rotkirchin tytär. Gustaf von Kothenin nuorempi sisar Augusta Eleonora Lovisa von Kothen oli senaattori Jacob Wilhelm Hisingerin puoliso. Gustaf von Kothenin puoliso oli Johanna Agnes Tollet (1784–1835), jonka vanhemmat olivat henkirakuunoiden kapteeni Daniel Tollet ja tämän toinen vaimo Anna Fredrika von Gertten.
Mihail Prišvin
Mihail Mihailovitš Prišvin (, 4. helmikuuta 1873 Hruštšovon kartano Jeletsin lähellä – 16. tammikuuta 1954 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Mihail Prišvin syntyi kauppiasperheeseen. Hän opiskeli Riian polyteknikumissa ja oli vuoden 1897 ajan vangittuna osallistuttuaan marksilaisen kerhon toimintaan. Loppututkinnon Prišvin suoritti Leipzigin yliopistossa, minkä jälkeen hän työskenteli semstvon agronomina ja ensimmäisen maailmansodan aikana sotakirjeenvaihtajana. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän toimi maalaiskoulujen opettajana.
Prišvinin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1906. Hän harrasti perinteentutkimusta ja kansatiedettä ja matkusteli paljon eri puolilla Venäjää. Prišvinin ensimmäinen kirja, matkakuvauskokoelma "V kraju nepuganyh ptits" (”Seudulla jolla linnut eivät pelkää ihmistä”, 1907) perustuu Itä-Karjalaan suuntautuneen matkan vaikutelmiin. Kirjailija tunnetaan erityisesti lyyris-filosofisista luonnonkuvauksistaan, joista parhaita on pienoisromaani "Elämänjuuri" ("Ženšen", 1933). Omaelämäkerrallisia teoksia ovat romaani "Kaštšejeva tsep" (”Vuorenhaltijan kahle”, 1923–1954, julkaistu 1960) ja siihen liittyvä luomistyön kuvaus "Žuravlinaja rodina" (”Kurkien kotimaa”, 1929). Historia ja nykyaika yhdistyvät toisiinsa Karjalaan sijoittuvassa "Keisarin tiessä" ("Osudareva doroga", julkaistu 1957). Monet Prišvinin teoksista on suunnattu lapsille.
Prišvin sai postuumisti julkaistuksi myös lapsille suunnattua kirjallisuutta Detskaja literaturan kautta. Esimerkiksi kertomuskokoelma "Lisitškin hleb" ("Ketunleipä") julkaistiin N. Ustinovin kauniisti kuvittamana sadan tuhannen painoksena vuonna 1973. Se sisältää muutamia liikuttavia luontokertomuksia.
Risto Myyrä
Risto Väinö Juhani Myyrä (s. 16. heinäkuuta 1942, Lahti) on suomalainen entinen kiekonheittäjä. Myyrällä oli vuonna 1971 hallussaan 62,74.
Myyrä voitti Kalevan kisoissa SM-hopeaa vuosina 1971 ja 1984 sekä SM-pronssia vuonna 1972. Vuoden 1971 Helsingin EM-kisoissa hän sijoittui kahdenneksitoista. Uransa alkupuolella Myyrä kilpaili SM-tasolla myös kolmiloikassa ja kymmenottelussa sekä kilpaili kiekonheiton ohella kuulantyönnössä (ennätys 17,20 vuodelta 1982).
Seuratasolla Myyrä edusti muun muassa Lahden Ahkeraa ja häntä valmensivat Simo Helminen ja Ilmari Nieminen.
Hans Westerback
Hans "Hasse" Westerback (12. marraskuuta 1947 – 23. kesäkuuta 2013) oli suomalainen liikemies ja matkanjärjestäjä. Vuonna 1979 hän perusti edullisiin etelänmatkohin erikoistuneen Hassen Matkat -yhtiön Turkuun, joka aloitti toimintansa tilauslennoilla Rodokselle. Pian yhtiö kasvoi valtakunnalliseksi ja se oli 1980-luvulla Suomen suurin ja kannattavin matkatoimisto. Westerback myi yrityksen vuonna 1988 Rantasipi -hotelliketjun silloiselle omistajalle Karisma Investille. Tämän jälkeen hän käytännössä luopui yrittäjyydestä ja jatkoi uraansa sijoittajana. Westerback menehtyi vakavaan sydänsairauteen 65 vuoden ikäisenä.
Carl Adam Avellan
Carl Adam Avellan (aateloituna Adlerstjerna) (9. syyskuuta 1776, Viapori, Helsinki – 27. elokuuta 1857, Turku) oli suomalainen juristi, joka eteni urallaan senaatin oikeusosaston jäseneksi ja Vaasan hovioikeuden presidentiksi. Hän tuli ylioppilaaksi Turun akatemiaan 1790 ja suoritti lakitieteen tutkinnon 1793. Auskultantiksi Turun hovioikeuteen hän pääsi 1794 ja 1795 hänet nimitettiin hovioikeuden ylimääräiseksi notaariksi, 1799 kanslistiksi, 1800 ylimääräiseksi viskaaliksi, 1800 notaariksi, 1806 varakanneviskaaliksi, 1808 sihteeriksi ja 1809 asessoriksi. Vuonna 1814 Avellan määrättiin jäseneksi komissioniin, jonka tehtävänä oli lakikokoelman tarkastus. Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi hänet nimitettiin 1816 ja hovioikeuden varapresidentiksi 1826.
Avellan kutsuttiin korkeimman oikeuden edeltäjän senaatin oikeusosaston jäseneksi 1828 ja hänet nimitettiin Vaasan hovioikeuden presidentiksi 1833. Avellan korotettiin 1834 aatelissäätyyn ja kirjoitettiin 1835 Suomen ritarihuoneeseen nimellä Adlerstjerna. Vuonna 1840, jolloin Helsingin yliopisto vietti 200-vuotisjuhliaan, hänet vihittiin lakitieteen kunniatohtoriksi. Adlerstjerna sai omasta pyynnöstään eron hovioikeuden presidentin virasta 1841 ja hän sai säilyttää palkkansa elinikäisenä eläkkeenään. Elämänsä viimeiset vuodet hän asui omistamallaan Gunnarsnäsin tilalla Paraisten kunnassa.
Carl Adam Avellanin vanhemmat olivat Rymättylän kirkkoherra Carl Avellan (1741–1808) ja tämän ensimmäinen puoliso Maria Rebecka Laman (1740–1794). Äidin vanhemmat olivat luutnantti Henrik Laman ja Maria Rebecka Barck. Carl Adam Avellanin ensimmäinen puoliso oli 1806–1814 Anna Kristina Lindqvist (1785–1814). Hänen vanhempansa olivat Turun akatemian professori Johan Henrik Lindqvist ja tämän enimmäinen puoliso Christina Fredrica Laihiander. Carl Adam Avellanin toinen puoliso oli vuodesta 1821 lähtien Gunilla Kristina Sofia af Grubbens (1790–1863). Hänen vanhempansa olivat Ruotsin Itäintian komppanian johtaja, kauppaneuvos Mikael Grubb (aateloituna af Grubbens) ja tämän toinen puoliso Sofia Elisabet Wasz.
Luettelo Suomessa itsenäisyyden aikana virkatehtävissä kuolleista poliiseista
Tämä on luettelo Suomessa itsenäisyyden aikana (1917–) virkatehtävissä kuolleista poliiseista.
Vänninmäki
Vänninmäki on kylä Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa.
Kylässä toimii nuorisoseura, jonka salibandyjoukkue voitti Savon Sanomat -turnauksen 2011. Seura sai Kotiseutuliitolta 4 000 euron avustuksen seurantalon kunnostamiseen vuonna 2014.
Vänninmäen kylätoimikunta on jäsenenä Pohjois-Savon Kylät ry:ssä. Kylässä toimii myös Vänninmäen Erämiehet ry ja Vänninmäen maa- ja kotitalousseura ry.
Reserviläisjärjestöt järjestivät Vänninkylässä toukokuussa 2014 ”Vänninmäen vyörytykseksi” kutsutun Sandelsjotos-maanpuolustustapahtuman.
Sonkajärven kansalaisopistolla on toimintaa Vänninmäen koululla.
Eoliset muodostumat
Eoliset muodostumat ovat tuulen aikaansaamia maanpinnan muotoja. Yleisesti ottaen tuuli vaikuttaa maanpinnan muotoihin kuluttamalla, kuljettamalla ja kasaamalla.
Suomessa esiintyviä eolisia muodostumia ovat dyynit sekä tuulen kasaamat lössimäiset kerrostumat. Lisäksi syntyy tuulen kulutuksen aikaansaamia deflaatiopainanteita, kuten tunturien hiekkapaljastumat. Eolisia muodostumia on Suomessa syntynyt etenkin jääkauden lopun eli niin sanotuissa periglasiaalisissa olosuhteissa.
Maailmanlaajuisesti eolisia muodostumia, kuten erilaisia dyynejä, esiintyy runsaasti myös etenkin hiekka-aavikoilla.
Tauno Hannus
Tauno Hannus (synt. Hannelius, 3. helmikuuta 1895 Uusikirkko – 11. tammikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen lentokapteeni ja Suomen ilmavoimien majuri, jota pidetään yhtenä Suomen ilmailun pioneereistä.
Viipurin läänin Uudellakirkolla syntynyt Hassus kävi seitsemän luokkaa Viipurin suomalaista lyseota ja opiskeli sen jälkeen Helsingin Kauppiaitten Kauppaoppilaitoksessa. Hän osallistui vuoden 1918 sisällissotaan valkoisten puolella, ja liittyi sen jälkeen ilmavoimiin tehden opintomatkoja eri puolille Keski-Eurooppaa. Elokuussa 1919 Hannelius sai Ranskan ilmailuklubin ohjaajatodistuksen sen kahdentenakymmenentänä ohjaajana. Myöhemmin hän palveli muun muassa Ilmailupataljoonassa sekä Kauhavan Ilmailukoulussa. Talvisodan aikana Hannus toimi Helsingin väestösuojelutoimiston päällikkönä ja jatkosodan aikana Helsingin ilmasojelun päällikkönä. Toisen maailmansodan jälkeen Hannus työskenteli liike-elämässä.
Vuonna 1921 Hannus voitti Suomen Ilmailuklubin ensimmäiset lentokilpailut, jotka järjestettiin ilmavoimien vuosipäivänä Kruunuvuoren selällä Helsingissä. Kilpailukoneita oli 11 kpl, jotka kaikki olivat tuolloin vielä ilmavoimien koneita. Ne oli jaettu kahteen eri luokkaan, nopeisiin ja hitaisiin. Nopeitten Breguet-koneiden luokan maaliinlaskukilpailun voitti luutnantti Eero Könni ja hitaampien Caudron-koneiden kilpailun vänrikki Tauno Hannelius. Hannus nimitettiin Suomen ilmailuliiton vuosittain myöntämän kiertopalkinnon Harmon-patsaan saajaksi vuonna 1936. Kiertopalkinto lopetti kiertämisensä vuoden 1937 jälkeen pariksi vuosikymmeneksi. Majuriksi ylennetty Tauno Hannus oli aloitteentekijänä, jotta patsas saatiin jälleen kiertoon vuodesta 1957 lähtien.
Tummakääminen
Tummakääminen ("Stemonitis fusca") on limasieni, jonka tyypillinen kasvualusta on lahopuu. Se on yksi käämisten suvun ("Stemonitis") kuudestatoista lajista. Tummakääminen on kosmopoliitti, ja se on Suomessakin yleinen koko maassa.
Tummakäämisen tunnusmerkkinä ovat isot, seepianruskeat sporangiot eli itiöpesäkkeet. Lajinmääritys varmistetaan toteamalla mikroskoopilla itiöiden pinnan piikkiriveistä muodostunut verkkokuviointi. Itiöiden läpimitta on 7–10 mikrometriä, ja joissakin itiöissä erottuu muuta itiötä vaaleampi ituhuokonen.
DN-galan
DN-galan on vuosittain Tukholmassa järjestettävä huipputason yleisurheilutapahtuma, joka on pidetty vuodesta 1967 lähtien. Vuodesta 2010 lähtien se on kuulunut Timanttiliigaan. Sitä ennen se kuului n ykköstason Super Grand Prix -sarjaan.
Kilpailun historiassa on tehty kolme maailmanennätystä:
Syanamidi
Syanamidi (CHN) on epäorgaaninen yhdiste. Syanamidia käytetään rikkaruohomyrkkynä ja muiden yhdisteiden valmistuksessa.
Syanamidi on huoneenlämpötilassa väritöntä ja kiteistä ainetta. Sillä on kaksi tautomerista muotoa syanamidimuoto ja karbodi-imidimuoto. Tasapainotilassa vallitseva muoto on syanamidimuoto ja karbodi-imiditautomeeria esiintyy vain hyvin pieniä määriä. Karbodi-imidimuoto on kuitenkin vallitseva silylaatio- ja stannylaatioreaktioissa.
Syanamidi liukenee erittäin hyvin veteen. Nämä vesiliuokset ovat heikosti happamia. Alhaisin liukenevuus veteen on −15 °C:n lämpötilassa, jolloin syanamidi ja vesi muodostavat eutektisen seoksen. Stabiilein syanamidin vesiliuos on, kun liuoksen pH-arvo on noin 5. Se hajoaa hitaasti vedessä hiilidioksidiksi ja ammoniakiksi ja happojen läsnä ollessa ureaksi. Rikkivedyn kanssa yhdiste reagoi tioureaksi.
Yhdiste polymeroituu helposti. Se muodostaa muun muassa dimeerin disyandiamidin ja trimeerin melamiinin. Yhdisteeseen voidaan lisätä polymeroitumista estäväksi stabilisaattoriksi esimerkiksi natriumdivetyfosfaattia. Syanamidille tapahtuu additio- ja substituutioreaktioita. Yhdisteen syanoryhmä on nukleofiilinen ja reagoi helposti alkyloivien yhdisteiden kanssa, jolloin muodostuu alkyloituja johdannaisia. Ammoniakki ja ammoniumyhdisteet reagoivat syanamidin kanssa additioreaktioilla muodostaen guanidiinijohdannaisia.
Ensimmäisen kerran syanamidia valmistettiin vuonna 1838 syanogeenikloridin eli kloorisyanidin ja ammoniakin välisellä reaktiolla. Muita aikaisemmin käytettyjä tapoja oli myös tiourean reaktio lyijy- tai elohopeayhdisteiden kanssa. Nykyään syanamidin tuotanto perustuu kalsiumsyanamidin vesiliuoksen ja hiilidioksidin väliseen reaktioon.
Syanamidia voidaan käyttää rikkaruohomyrkkynä ja eräät kasvit kuten ruisvirna ("Vicia villosa") tuottavat sitä allelokemikaalinaan. Teollisuudessa syanamidia käytetään selluloosan ja muiden kasvikuitujen vetyperoksidivalkaisun apuaineena ja polymeeriteollisuudessa epoksihartsien ja polyuretaanivaahtojen valmistuksessa. Tärkein käyttö on kuitenkin hyönteismyrkkyjen, rikkaruohomyrkkyjen ja lääkeaineiden valmistus. Syanamidista valmistetaan maatalouskemikaaleina käytettäviä 3-amino-1,2,4-triatsolia, heksatsinonia, karbendatsiimia, benomyyliä, pyrimetaniiliä ja asetamipridiä. Yhdisteestä valmistettavia lääkeaineita ovat muun muassa simetidiini, minoksidiili, imatinibi, etraviriini, albendatsoli, flubendatsoli ja mebendatsoli.
Kultasiipihelmikäs
Kultasiipihelmikäs ("Pardalotus rubricatus") on helmikkäiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Kultasiipihelmikästä tavataan laajalla alueella Australiassa. Levinneisyysalueensa itäosia lukuun ottamatta sen on kuvattu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Timanttihelmikäs
Timanttihelmikäs ("Pardalotus punctatus") on helmikkäiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Timanttihelmikästä tavataan Australian etelä- ja itäosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, vaikkakin harvinaisempi levinneisyysalueensa lounaisosissa. Sen kannankehitys on laskeva, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vielä vaarassa.
Kuollut jo saapuessaan
Kuollut jo saapuessaan viittaa seuraaviin elokuviin:
Luettelo Bosnia-Hertsegovinan lentoyhtiöistä
Tämä on luettelo lentoyhtiöistä, jotka operoivat tai ovat operoineet Bosnia-Hertsegovinassa.
Tasmanianhelmikäs
Tasmanianhelmikäs ("Pardalotus quadragintus") on helmikkäiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Tasmanianhelmikästä tavataan kotoperäisenä Tasmaniassa ja joillain sen lähisaarilla. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–1 500 yksilöä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja pirstoutunut.
Tasmanianhelmikäs elää avoimissa "Eucalyptus viminalis"-lajin muodostamissa metsissä.
Kruiz
Kruiz (, ) on vuonna 1980 perustettu venäläinen heavy metal -yhtye. Se on yksi tunnetuimmista Neuvostoliitossa toimineista rock-yhtyeistä. Nykyään on aktiivisena myös toinen Kruiz-nimellä esiintyvä kokoonpano, jossa soittaa alkuperäisessä Kruizissa esiintyneitä muusikoita.
Vuonna 1978 toimintansa aloittanut Kruiz soitti aluksi kevyempää popmusiikkia. Se julkaisi kaksi kasettialbumia vuosina 1981 ja 1982. Nämä niin sanotut magneettoalbumit olivat epävirallisia julkaisuja, joita levitettiin pimeillä markkinoilla. Vuonna 1983 yhtye joutui hankaluuksiin Neuvostoliiton kommunistisen puolueen kanssa ja se määrättiin lopettamaan. Yhtyeen lopetettua toimintansa ilmestyi vielä yksi kasettialbumi vuonna 1984.
Vuonna 1986 yhtyeen keulahahmo Valeri Gaina päätti perustaa yhtyeen uudelleen Neuvostoliitossa alkaneen avoimuuspolitiikan myötä. Samalla se siirtyi kohti raskaampaa heavy metalia. Samana vuonna Kruizilta ilmestyi Neuvostoliiton valtiollisen levy-yhtiön Melodijan julkaisema albumi "Круиз-1" ("Kruiz-1"). Yhtye nousi nopeasti erittäin suosituksi ja esiintyi eri puolilla maata parhaimmillaan kymmenien tuhansien suuruisille yleisöille. Kruizin on väitetty myyneen Neuvostoliitossa jopa 12 miljoonaa äänitettä. Viranomaiset yrittivät usein estää yhtyeen esiintymisiä ja muun muassa valtion hallussa olleet tiedotusvälineet eivät julkaisseet mainoksia sen konserteista. Vuonna 1987 Volgogradissa puhkesi Kruizin esiintymisen jälkeen mellakoita.
1980-luvun jälkipuoliskolla yhtye tuli tunnetuksi myös Länsi-Euroopassa. Vuonna 1988 Kruiz soitti Moskovassa saksalaisen Scorpionsin lämmittelijänä ja herätti myöhemmin länsimaisten managerien kiinnostuksen. Samana vuonna Kruiz solmi levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Warnerin kanssa ja levytti Länsi-Saksassa vanhoja kappaleitaan englanniksi. Ne julkaistiin albumilla "Kruiz". Kappaleesta ”In Flames” tehty musiikkivideo sai paljon näkyvyyttä erityisesti Kanadassa. Seuraavana vuonna yhtye teki Euroopan-kiertueen esiintyen muun muassa Englannissa, Alankomaissa, Saksassa, Espanjassa, Italiassa ja Bulgariassa. Suomessa yhtye oli soittanut Turun Ruisrockissa jo vuonna 1988.
Marraskuussa 1989 Kruiz palasi studioon äänittämään uutta "Culture Shock" -nimistä albumia. Yhtyeen sisäisten ristiriitojen vuoksi sitä ei kuitenkaan saatu valmiiksi. Sergei Efimovin palattua Neuvostoliittoon albumia yritettiin viimeistellä myös tuolloin Running Wild -yhtyeessä soittaneen rumpali Iain Finlayn kanssa. Lopulta yhtye hajosi vuonna 1990 ja sen jäsenet tekivät omia projektejaan. Valeri Gaina muun muassa vaikutti pitkään Los Angelesissa. Vuonna 2002 Kruiz aktivoitui uudelleen ja julkaisi saksalaisella levy-yhtiöllä viiden kappaleen EP:n, joka sisälsi uusia versioita vuoden 1986 "Kruiz-1"-albumin kappaleista.
Luettelo sisältää Melodijan ja Warner Brothersin julkaisemat albumit. Yhtyeeltä on ilmestynyt myös lukuisia muita studio- ja kokoelmalevyjä sekä kasettialbumeja. Niitä on julkaistu omakustanteina, ja niitä ovat julkaisseet myös eri levy-yhtiöt.
Kalevan Suuntatytöt
Kalevan Suuntatytöt (KASU, Kalevan Suuntatytöt ry) on Tampereen Kalevassa toimiva tyttöpartiolippukunta, joka on perustettu 1953.
Punkaharjun Valtionhotelli
Punkaharjun Valtionhotelli on hotelli Punkaharjun harjualueella. Harjualueelle rakennettiin keisari Nikolai I:n avustuksella metsänvartijan talo vuonna 1845. Talo palveli myös matkailijoita. Vuonna 1879 alettiin rakentaa metsänvartijan talosta Valtionhotellia, ja metsänvartija siirtyi asumaan muualle. Sveitsiläistyylisen metsänvartijan talon suunnitteli Ernst Lohrmann, mutta rakennusta on myöhemmin laajennettu useaan otteeseen. Punkaharjun Valtionhotelli on edelleen majoituskäytössä, ja se Suomen vanhin toimiva majoitusliike. Hotelli restauroitiin vuosina 1978–1979 sekä vuonna 2016. Punkaharjun Valtionhotelli siirtyi vuonna 2016 yksityiseen omistukseen ja toimii nykyään mittavan hotellin saneeraustyön jälkeen nimellä Hotelli Punkaharju. Hotellin yrittäjänä toimii Saimi Hoyer.
Majoituspulan vuoksi Punkaharjun Valtionhotellin viereen valmistui 1890-luvulla arkkitehti Sebastian Gripenbergin suunnittelema Keisarinnan Huvila. Rakennus oli tuolloin nimeltään Villa Punkasyrjä. Tiettävästi keisarinna ei ole yöpynyt huvilassa, joten nykyisen nimen alkuperä on hämärän peitossa.
Anu Kuivalainen
Anu Johanna Kuivalainen (s. 1964 Lahti) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä. Hän on voittanut elokuvillaan kahdesti Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen kilpailun ("Orpojen Joulu" 1994 ja "Musta Kissa Lumihangella" 1999) sekä saanut erikois-Jussin elokuvasta "Orpojen Joulu" vuonna 1995. Hänen elokuviaan on esitetty ja palkittu runsaasti kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla. Viimeisin elokuva Sielunmetsä 2017.
Vesiverso
Vesiversot ovat versoja, jotka kasvavat puun rungosta tai yli vuoden vanhoista oksista, piilevistä silmuista. Piilevät silmut ovat näkyvillä puun kuoressa
tai uppoutuneina kuoren alle sen alaisina silmuina. Niitä kutsutaan joskus villeiksi versoiksi, vaikka tämä termi on oikeammin sovellettu versoihin, jotka
nousevat maasta. Voimakkaat pystyt vesiversot kehittyvät usein vahingoittumisen tai leikkaamisen seurauksina.
Vesiversojen uuden kasvun rakenne ei ole yhtä voimakasta kuin puun luonnollinen kasvu ja versot ovat enemmän alttiita taudeille ja tuholaisille. Puun kehityksen kannalta tämän kaltaiset versot eivät ole toivottuja, koska niihin muodostuu erittäin vähän hedelmiä, tai puissa voimakas pysty kasvu voi johtua
sellaisista versoista.
Vesiversot ovat käyttökelpoisia siirrännäisiä latvan varttamisessa.
Savannipriinia
Savannipriinia ("Prinia erythroptera") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Savannipriiniaa tavataan laajalla alueella Afrikan länsi-, keski- ja itäosissa. Sen on kuvattu olevan paikallinen ja harvinainen. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen kannankehitys on vakaa eikä sen uskota olevan vaarallisen vähälukuinen.
Anzoátegui
Anzoátegui on Venezuelan osavaltio. Vuonna 2011 siellä oli 1,47 miljoonaa asukasta. Osavaltion pääkaupunki on Barcelona. Anzoátegui sijaitsee lähes kokonaan rannikon tasankoalueella. Karjankasvatus on ollut kauan tärkeä elinkeino, ja 1930-luvulla Anzoáteguista löytyi myös öljyä.
Norsunluurannikko yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Norsunluurannikko on saavuttanut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa neljä mitalia. Moskovassa 2013 Murielle Ahouré sijoittui hopealle sekä 100 metrin että 200 metrin juoksuissa ja Lontoossa 2017 Marie-Josée Ta Lou sijoittui myös hopealle samoilla matkoilla.
Britannian tennisliitto
Britannian tennisliitto (, LTA) on tenniksen kattojärjestö Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Liitto perustettiin vuonna 1888. Liiton toimitusjohtajana toimii Roger Draper.
Teuvo Hellén
Teuvo Hellén (14. maaliskuuta 1923 – 26. maaliskuuta 2011) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä kymmenen kautta, joista yhdeksänä hän edusti Tampereen Ilvestä ja yhtenä paikalliskilpailija TBK:ta. Hellén toimi Ilveksen kapteenina kausina 1946–1947 ja 1947–1948. Hän voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Luettelo Botswanan lentoyhtiöistä
Tämä on luettelo lentoyhtiöistä, jotka operoivat tai ovat operoineet Botswanassa.