Johan Westerback
Johan Westerback lempinimeltään Juho (28. joulukuuta 1832, Karijoki – 1. toukokuuta 1897) oli suomalainen posteljooni, hopeaseppä, evankeelisen suunnan saarnamies ja hartauskirjojen tekijä ja kustantaja. Westerback toimi 36 vuoden ajan postinkantajana Raahessa. Tämän työn ohessa hän toimi Evankeliumiyhdistyksen kolportöörinä eli hengellisten kirjojen ja lehtien kiertävänä kaupustelijana.
Perhe johon Westerback syntyi oli köyhän torpparin ja hänen isänsä oli kahdesti naimisissa. Liitoista syntyi yhteensä yksitoista lasta joista vain kuusi eli aikuseksi asti. Hän oppi lukemaan hyvin ja hänellä olisi ollut haluja ja kykyjä opiskella mutta köyhyys esti sen.
Kuusitoista vuotiaana hän muutti Kristiinankaupunkiin jossa joutui huonoille teille, erityisesti hän oli kova pelaamaan. Vuonna 1852 Westerback muutti Tampereelle jossa tapasi Karkusta kotoisin olevaan Eva Sofia Tjäderin. He menivät vihille vuonna 1856 jolloin Johan oli 23-vuotias ja Eva 28 vuotta.
25-vuotiaana Westerback koki voimakkaan hengellisen herätyksen. Hän yritti sen jälkeen elää siivosti ja kunnollisesti Jumalan ja ihmisten edessä. Hän lähestyi kirjeillä raahelaissyntyistä Henrik Gabriel Hedbergiä jonka kirjoituksista hän tunsi löytäneensä vastauksen hänen omantunnon tuskiinsa, ja myöhemmin heistä tuli läheisiä ystäviä.
Vuonna 1858 Westerback perheineen muttivat Tampereelta Alavudelle ja hän aloitti työnsä posteljoonina. Hän kävi paikallisen kirkkoherran kanssa hengellisiä keskusteluja sekä luki hengellistä kirjallisuutta. Erityisesti hän oli innostunut Hedbergin "Uskonoppi autuuteen" -kirjasta. Uskonnollinen herääminen sai hänessä aikaan voimakkaan sanan julistamisen tarpeen jonka johdosta hän aloitti kirjottamaan, ja muutaman vuoden kuluttua myös saarnaamaan. Hän oli yksi Suomen tuotteliaimmista kirjoittajista 1800-luvulla.
Westerback julkaisi vuosina 1865–1897 ""Nuorukainen. Jumalan Sanan Tutkinnoita ja Selityksiä"" -nimistä sekä vuosina 1884 - 1897" "Ewangelinen. Jumalan Sanan Selityksiä" "-nimistä kuukausittain ilmestynyttä hengellistä lehteä, jota ilmestyi yhteensä 407 numeroa. Hän julkaisi myös 23 kirjaa tai kirjasta omakustanteena yhteensä tuhansia sivuja tekstiä joiden lisäksi hänen kirjoituksiaan julkaistiin sanomalehdissä. Omakustannetoiminta sattoi Westerbackin velkoihin sillä posteljoonin palkka ja niistä saadut tulot eivät mennee samoihin menojen kanssa. Sanomalehtien kirjoituksissa osa oli sisällötään hengellisiä, mutta joukossa oli myös maallisempia, pikku-uutisia ja raportteja. Vuosina 1878-1881 hän oli myös Pohjois-Suomi –lehdessä "Raahen korrespondenttina" eli kirjeenvaihtajana, Ouluun Lehdessä vuodesta 1880-1887 sekä Pohjalainen lehdessä syksyn vuonna 1890.
Suomen Evangelis-Luterilainen Yhdistys eli SLEY sai Suomen senaatilta perustamisluvan v. 1873 ja yksi sen toimintamuotoja oli kolporttöörien toiminta joka tarkoitti kirjojen ja julkaisujen myyntiä. He myös saarnasivat kirjojen myynnin lisäksi ja Westerback liittyi mukaan vuonna 1876. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1893 ja heti ensimmäiseksi teki pitkän saarnamatkan, toukokuussa hän lähti kiertomatkalle, jolta palasi kotiin vasta marraskuussa. Sen jälkeen tehdyt matkat olivat muutaman kuukauden pituisia ja hän oli kotona vain viikkoja ennen seuraavaa saarnamatkaa.
1890-luvulla SLEY:ssä alkoi ilmetä opillisia riitoja ja vuonna 1895 pidetyssä "Härmän kokouksessa" tilanne kärjistyi ja yhdistyksestä erotettiin seuraavana vuonna neljä jäsentä, yksi erotetuista oli Johan Westerback.
Westerback kuoli toukokuun 1. vuonna 1897 oltuaan posteljoonina 36 vuotta, ja sen jälkeen neljä vuotta eläkkeellä.