hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Agnes Samaria
Agnes Maryna Samaria (s. 11. elokuuta 1972 Otjiwarongo) on namibialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keskimatkojen juoksussa. Hän voitti 800 metriltä pronssia Kansainyhteisön kisoissa 2002 ja hopeaa Afrikan kisoista 2007. Samaria voitti Afrikan-mestaruuskilpailuista yhteensä kolme mitalia, joista kaksi 800 metriltä ja yhden 1 500 metriltä. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Samaria oli molemmilla kerroilla mukana 800 metrillä, mutta osallistui myös 1 500 metrin kilpailuun Pekingin kisoissa 2008. Hän ei kuitenkaan selviytynyt kertaakaan olympiafinaaliin.
"Lähde: IAAF"
Kauppakatu (Jyväskylä)
Kauppakatu on Jyväskylän keskustassa sijaitseva katu, josta suuri osa on kävelykatua. Kauppakatu on Jyväskylän ainoa varsinainen liikekatu. Sen varrella sijaitsevat Jyväskylän suurimmat kauppakeskukset Forum, Torikeskus ja Jyväskeskus sekä tavaratalot Sokos ja Anttila. Myös pienemmät kauppakeskukset Kolmikulma ja Kauppakulma sijaitsevat kadun varrella. Kadun toisessa päässä sijaitsee Kirkkopuisto. Kadun keskiosassa sijaitsee kaupungin keskuspaikka "kompassi", jonka ympäristö on varsinkin jyväskyläläisten nuorten suosiossa.
Kauppakatu muutettiin vuonna 1993 joukkoliikennekadusta kävelykaduksi. Kävelykatu laajeni vuosina 2011–2013 kahdelle Kauppakadun poikkikadulle: Asemakadulle vuonna 2011 ja Väinönkadulle vuonna 2013. Kadun palkituin elementti lienevät sen omaleimaiset valaisimet. Sateenkaaren värejä toistava valaisinrivistö tekee epäsuoralla valollaan kävelykadusta näyttävän ympäristön myös pimeän aikaan.
Kauppakadulla järjestettiin suuri Neste Oil Ralli -tapahtuma vuosina 1994–2002. Jyväskylän Paviljongin valmistuttua tapahtuma siirtyi Lutakkoon.
Kauppakatu on Jyväskylän ruutukaava-alueen kaduista ainoa, joka on edelleen alkuperäisellä nimellään. Kun Jyväskylän asemakaavaa ensimmäisen kerran vuonna 1899, sovittiin kaikkia pitkittäiskatuja jatkettaviksi Tourujokeen asti. Tonttien myynti aloitettiin vuonna 1900, ja myynti aloitettiin nykyisen Vapaudenkadun länsiosan varrelta. Kaava perustui ruutukaavaan, ja ruutukaavoitus oli menossa pois muodista, ja pian asemakaavaa muutettiin niin, että muita pitkittäiskatuja ei jatkettukaan suoraan länteen. Kauppakadun päätteeksi rakennettiin Camillo Sitten ajatusten mukainen aukio. Tämä aukio aiheutti, että liikealue ei voinutkaan luontevasti laajentua uudelle asemakaava-alueelle. Kauppakatu on yksi Suomen ensimmäisistä kävelykaduista. 440 metriä pitkän kävelykadun suunnittelu alkoi vuonna 1989 ja se rakennettiin vuosina 1994–1995. Kaikkiaan tehtiin 12 300 m uutta pinnoitetta ja kilometri putkistoa. Alueelle istutettiin 18 puuta ja asennettiin 34 uutta valaisinta. Kadun kustannukset olivat noin 9,4 miljoonaa markkaa eli noin 1,5 miljoonaa euroa. Työn tilaajana toimi kaupungin katu- ja puisto-osasto ja sen rakensi maanrakennusyksikkö. Suunnittelusta vastasi LT-konsultit.
Kävelykadun alueesta noin 5 000 m on sulatettua. Sulatusjärjestelmä maksoi noin 220 000 euroa. Tämän kustannuksen maksoivat alueen kiinteistönomistajat. Lisäksi kiinteistönomistajat rakensivat noin 1 500 m katusulatusta omien tonttiensa alueille. Lämmönlähteenä sulatusjärjestelmässä käytetään kaukolämpöverkon paluukierrossa olevaa vettä. Sulatusjärjestelmän käyttökuluista kaupunki maksaa 40 prosenttia ja kiinteistönomistajat 60 prosenttia.
Sulatusjärjestelmästä on saatu hyviä kokemuksia. Alueen talvikunnossapidon kustannukset ovat vähäiset, liukastumistapaturmia ei juuri tapahdu ja sulatetun osuuden kiinteistöt säästävät siivouskustannuksissa sekä esimerkiksi lattiamateriaalien vaihdoissa ja rullaportaiden korjauskustannuksissa. Tällä hetkellä kävelykeskustan kiinteistöt laittavatkin sulatusjärjestelmän lähes rutiininomaisesti katualueelleen aina suurempien perusparannusten yhteydessä.
Droperidoli
Droperidoli eli "DHBP" - "dehydrobentsperidoli", kauppanimeltään "Dridol" on neuroleptinen lääkeaine. Se on läheisesti sukua haloperidolille. Droperidolin erityiskäyttö painottuu leikkausanestesiaan. Sitä voidaan käyttää yhdessä fentanyylin kanssa yhdistelmälääkkeenä. Yhdistelmävalmisteen tuotenimi on "Thalamonal" ja sitä käytetään neuroleptianalgesiassa. Sitä voidaan annostella myös lihakseen.
Toinen droperidolin erityisspesifikaatio näyttäisi olevan huumevieroitus, sekä aivovammojen jälkihoito. Jälkimmäiseen saattaa yhdistyä leikkaus-operaatiokin, esim. aivopaineen alentamiseksi, mikä johtunut aivotrauman seuraamuksena. Kumpikin hoitoindikaatio toteutetaan erityishoidossa, mahdollisesti teho-osastolla tilan vaikeusasteesta riippuen.
Lääkeaine kuuluu butyrofenonien ryhmään ja se on hyvin läheistä sukua haloperidolille. Droperidolin kehitti tuolloin belgialainen Janssen-Cilag lääkeyhtymä vuonna 1961. Droperidolin ainoa annostelutapa on suonensisäinen (i.v.) laskimotiputuksena. Droperidoli on suhteellisen nopeasti vaikuttava (vaikutusaika n. ½t.) lääkeaine.
Droperidolin pahoinvointia sekä oksentelua vastustava ominaisuus katsottiin olevan voimakkaampi joihinkin muihin käytettyihin, esimerkiksi klooripromatsiiniin verrattuna. Haloperidolilla tuo vaikutus on 50-kertainen. Yhdessä fentanyylin tai fenoperidiinin kanssa käytettynä haloperidoli taikka droperidoli aiheuttavat leikkauspotilaalle kutakuinkin täydellisen tunnottomuuden tilan.
Potilas pysyy täysin tajuissaan, joskin hänen hengitystään on avustettava. Anestesiamenetelmää suositeltiin yleiskunnoltaan heikoiksi katsottaville potilaille, sekä iäkkäille. Ekstrapyrimidaaliset sivuvaikutukset (EPS) ovat voineet olla mahdollisia menetelmän varjopuolina. Samoin on myös pahanlaatuisen neuroleptioireyhtymän mahdollisuus. Nukutukseen on voitu yhdistää myös ilokaasun käyttö.
Droperidolin kemiallinen kaava on CHFNO, moolimassa 379,427 g/mol ja CAS-numero 548-73-2.
Hilda Flodin
Hilda Maria Flodin (16. maaliskuuta 1877 Helsinki – 9. maaliskuuta 1958) oli suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja -graafikko. Hän oli lähtöisin vakavaraisesta säätyläisperheestä, sillä hänen vanhempansa olivat valtioneuvos Frithiof Flodin ja Fanny o.s. Basilier. Rasavilli Hilda ei välittänyt koulunkäynnistä, mutta aloitti 16-vuotiaana taideopinnot Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä (1893–1898), missä hän opiskeli viisi vuotta opettajinaan ensin Helene Schjerfbeck ja sitten Albert Gebhard. Vuonna 1899 hän lähti jatkamaan opintojaan Ranskaan Pariisiin, missä opiskeli Académie Colarossissa 1899 ja 1900–1902 ja pääsi lankonsa Julien Leclercqin kontaktien avulla Auguste Rodinin oppilaaksi 1906–1909 ja 1927. Flodin opiskeli myös eripituisia jaksoja Italiassa 1902, Espanjassa 1911, Ruotsissa 1914 ja Englannissa 1920.
Varhaiskauden teokset ovat pääasiassa veistoksia ja grafiikkaa. Flodin perehtyi jo varhain taidegrafiikan eri menetelmiin, ja Pariisin näyttelyssä 1908 oli esillä seuraavat hänen grafiikan töistään: "Aihe Helsingistä", "Pilviä" ja "Kumpi voittaa?". Ensimmäisen näyttelynsä Flodin piti 1901. Flodin innostui taidegrafiikasta 1890-luvulla, ja hän on Suomen ensimmäisiä naistaidegraafikkoja. Viivan käytöltään rembrandtmaisia teoksia ovat "Rukoilijat" ja vanhan naisen kasvoja esittävä harjoitelma. Taiteilijan hienostuneiden töiden syövytyslevyt ovat kadonneet, ja näin monista grafiikan teoksista on tullut harvinaisuuksia.
Flodinin tunnetuimpia töitä on Helsingissä Aleksanterinkadulla sijaitsevat Pohjolan talon vuolukivinaamiot, jotka ovat valmistuneet 1902. Flodinin mukaan nimettiin Helsingissä Pikku Huopalahdessa aukio ja kuja vuonna 1989.
Valtaosa Flodinin teoksista on henkilötutkielmia. Naiset erilaisissa askareissa olivat Flodinin lempiaiheita.
Flodin avioitui Juho Rissasen kanssa, johon Flodin oli tutustunut jo opiskeluaikanaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Rissasen ja Flodinin liitto ei kuitenkaan kestänyt, vaan he erosivat 1915. Vuonna 1922 Flodin avioitui professori Taavetti Laitisen kanssa.
Flodinin teoksia on monissa museoissa ympäri Suomea. Esimerkiksi Keuruun museolla on laaja kokoelma Flodinin teoksia, joista on kasattu kiertonäyttely, jota saa lainata Keuruun museosta.
International Earth Rotation and Reference Systems Service
International Earth Rotation and Reference Systems Service (IERS) on kansainvälinen tieteellinen organisaatio, joka vastaa kahdesta koordinaattijärjestelmästä: maakeskisestä ITRF:stä ja tähtitieteellisestä ICRS:stä. Näihin oleellisesti liittyen se seuraa Maan asentoa avaruudessa.
IERS:n tehtävinä on palvella maailman astronomisten, geodeettisten ja geofysikaalisten yhteisöjen tarpeita huolehtimalla seuraavista:
Osin yllä oleviin tehtäviin liittyen IERS tuottaa tietoa liittyen Maan pinnanalaisten ja -päällisten massojen vaikutuksiin Maan pyörimiseen, painovoimakenttään ja sen massakeskipisteeseen.
Järjestön perustivat 1987 nimellä International Earth Rotation Service Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni IAU ja Kansainvälinen geodeettis-geofysikaalinen unioni IUGG. Seuraavan vuoden alusta toimintansa aloittanut IERS otti hoitaakseen International Polar Motion Servicen tehtävät ja osan silloisen Bureau International de l'Heure'n tehtävistä. Ajan määritykseen liittyvät BIH:n tehtävät siirtyivät Kansainväliselle paino- ja mittatoimistolle BIPM:lle. 2003 järjestön nimi vaihdettiin nykyiseen, mutta sen lyhenne pysyi ennallaan.
Maarit Tyrkkö
Maarit Eva Inkeri Tyrkkö (ent. Huovinen; s. 28. joulukuuta 1947 Tampere) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Tyrkkö on työskennellyt toimittajana "Suomen Kuvalehdessä", "Uudessa Suomessa" ja "Kotiliedessä", jossa hän erikoistui lääketieteen aihepiiriin. Hänet kutsuttiin 1979 Weilin & Göösin kirjallisen osaston päälliköksi, mutta hänet erotettiin, kun hän avioitui Otavan kustannusjohtajan Pentti Huovisen kanssa 1981. Hän kuului UKK:n muistelmatyöryhmään ja oli toimittamassa kaikkia vuodesta 1976 ilmestyneitä Urho Kekkosen teoksia, muun muassa "Kirjeitä myllystäni", "Nimellä ja nimimerkillä" ja "Tamminiemi". Lisäksi hän on toimittanut ja kirjoittanut useita muitakin teoksia nimillä Tyrkkö ja Huovinen, kaikkiaan yli 60. Urho Kekkonen kuvasi suhdettaan Tyrkköön sanalla rakkaussuhde.
Tyrkön äiti oli toimittaja Marjatta Tyrkkö (o.s. Tulenheimo). Hänen isänsä Jukka Tyrkkö, toimittaja ja kirjailija, joka perusti muun muassa "Ylöjärvi"-lehden ja joka oli Maarit Tyrkön syntyessä "Valkeakosken Sanomien" päätoimittaja.
Huovinen oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana kirjasta "Hei beibi, mä oon tulta" (2005). Vuonna 2010 Suomen tietokirjailijat ry palkitsi hänet Tietokirjailijapalkinnolla.
Huovisen (Tyrkön) kirjoista "Tyttö ja nauhuri" sekä "Presidentti ja toimittaja" tehdään näytelmä (ensi-ilta Tampereella TTT:ssä 10.10.2017) ja elokuva, ilmoitti WSOY-kustantamo marraskuussa 2016.
Pentti Rautalahti
Pentti Rautalahti (25. lokakuuta 1925 Helsinki – 10. lokakuuta 2010 Espoo), vuorineuvos, oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.
Rautalahti valmistui 1949 paperi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän aloitti uransa A. Ahlströmin Karhulan tehtailla, vuodeta 1958 Enso Gutzeitin Summan tehtaan teknillinen johtaja. Hän työskenteli Ruotsissa Svenska Cellulosan yli-insinöörinä mutta palasi 1962 Suomeen Metsäliiton Kirkniemen tehtaan johtajaksi. Metsäliiton Teollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi hänet nimitettiin 1973. Vuosina 1980–1990 hän oli Veitsiluoto Osakeyhtiön toimitusjohtaja.
Rautalahden ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa presidentit Urho Kekkonen ja Mauno Koivisto. Jatkosotaan ja Lapin sotaan osallistunut Rautalahti osallistui sotainvalidien järjestötyöhön haavoituttuaan itse sodassa. Vuorineuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin 1981.
Keihanshin
Keihanshin (京阪神(けいはんしん), tunnetaan myös nimellä Osaka-Kobe-Kioto tai Osakan suurkaupunkialue, on suurkaupunkialue Japanissa. Suurkaupunkialueen tärkeimmät kaupungit ovat Osaka, Kobe, Kioto ja Sakai, jonka lisäksi alueeseen kuuluu kymmeniä pienempiä kaupunkeja. Suurkaupunkialueen pinta-ala on 11 170 km² ja alueella asuu noin 19 miljoonaa asukasta. Tämä tekee siitä Japanin toiseksi suurimman suurkaupunkialueen heti Suur-Tokion jälkeen. Taloudeltaan suurkaupunkialue kuuluu maailman tärkeimpiin.
Common One
Common One on pohjoisirlantilaisen laulaja-lauluntekijä Van Morrisonin studioalbumi vuodelta 1980. Albumin on tuottanut Morrison itse yhdessä Henry Lewyn kanssa yhtiölle Caledonia Productions. LP-levy on ilmestynyt Mercury-levymerkillä ja eri levy-yhtiöiden ja artistien tuotantoa esittelevän Priceless-sarjan ensimmäisenä. Levyä on tehty tällöin Englannissa. Alkuperäinen valmistaja on ollut Alankomaiden Baarnissa toimiva Phonogram Int. BV.
Levy on äänitetty etelä-Ranskassa Super Bear-studioilla ja äänittäjinä ovat toimineet Henry Lewy, Dave Burgess ja Chris Martin. Lisä-äänityksiä ovat tehneet Henry Lewy ja Alex Kash Sausaliton Record Plantissa. Masteroinnin on tehnyt Bernie Grundman Hollywoodissa A&M-studioilla.
Levykannen idea on Van Morrisonilta, valokuvaajana on toiminut Rudy Legname ja grafiikasta on vastannut John Paul Jones.
Kiitoksissa on mainittu henkilökohtaisesti äänityskaluston kuljetuksesta ja ylläpidosta vastannut Pete Brewis ja Mick Brigden, joka on johtanut levyntekoprojektia.
Morrisonin manageritoimistona on ollut Bill Graham Management ja edustajana Stan Diamond.
Kaikki laulut ovat Van Morrisonin tekemiä ja ne on julkaissut Martin Coulter Music Ltd.
Sivu 1Sivu 2
The Very Best of The Shirelles
The Very Best of The Shirelles on monofoninen kokoelma-albumi vuodelta 1975 ko. naislauluyhtyeen 1960-luvun tuotannosta.
Levyn on julkaissut losangelesilainen United Artists Records Springboard International Recordsin suosiollisella luvalla. Levykannen kuvan oikeudet omistaa UAMARG, Inc. eli United Artists Music and Records Group.Sivu 1
1. Soldier Boy – 2:39
2. I Met Him on a Sunday (Ronde, Ronde) – 2:21
3. Dedicated to the One I Love – 2:04
4. It's a Mad, Mad, Mad, Mad World – 3:51
5. Foolish Little Girl – 2:16
Sivu 2
1. Tonight's the Night – 2:00
2. Will You Love Me Tomorrow – 2:37
3. Sha-La-La – 2:23
4. Mama Said – 2:08
5. Baby It's You – 2:38
Luettelo Joensuun kulttuuritapahtumista
Tämä on luettelo Joensuussa säännöllisesti järjestettävistä kulttuuritapahtumista.
Kun katsoit minuun
Kun katsoit minuun on suomalaisen iskelmälaulajan Anna Erikssonin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2001.
Rarities From the Bronze Age
Rarities from the Bronze Age on brittiläisen hard rock- yhtye Uriah Heepin kokoelma-albumi vuodelta 1991. Se sisältää vuosina 1970-1983 julkaistujen singlejen A- ja B-puolia.
Michelle Phan
Michelle Phan (s. 11. huhtikuuta 1987 Boston, Yhdysvallat) on amerikanvietnamilainen videobloggaaja ja kosmetiikkayritys Lancômen ”videomeikkitaiteilija”. Hänellä oli myös oma ihonhoitosarja IQQU, jonka hän myöhemmin myi henkilölle, jonka nimeä hän ei paljasta. Nyt hänellä on kosmetiikkasarja "em". Heinäkuussa 2010 Phan oli ”YouTuben ykköskauneustaiteilija”. Tällä hetkellä hänellä on yli seitsemän miljoonaa tilaajaa YouTubessa.
Michelle Phan syntyi Massachusettsissa. Hänen äitinsä ja isänsä syntyivät Vietnamissa. Phan aloitti taiteellisen koulutuksen 12 vuoden iässä opettamalla miten maalata vesiväreillä ja öljyväreillä. Phanin oli alun perin tarkoitus tulla ihotautilääkäriksi, hänen äitinsä pyynnöstä. Hän kuitenkin myöhemmin vakuutti äitinsä antamaan hänelle pääaineekseen kuvataiteen. Ennen kuin Phanista tuli YouTube-guru, hän oli opiskelija ja työskenteli osa-aikaisena tarjoilijana sushiravintolassa. Heinäkuussa 2014 levy-yhtiö Ultra Records haastoi Phanin oikeuteen tämän käytettyä levy-yhtiön alaista musiikkia luvatta omissa videoissaan ja nettisivuillaan. Käytettyjä musiikkikappaleita kertyi yhteensä lähes viisikymmentä kappaletta.
Blankenberge
Blankenberge on vajaan 19 000 asukkaan merenrantakaupunki, joka sijaitsee Länsi-Flanderin rannikolla Luoteis-Belgiassa. Se oli alkujaan kalastajakylä, josta kehittyi Belle Époquen aikana Euroopan porvariston suosima rantalomakohde. Kaupungin ehkä näkyvin maamerkki on "Belgium Pier", 350 metriä pitkä laituri, jonka päässä on suuri konferenssi- ja viihdekeskus.
Taïna Barioz
Taïna Barioz (s. 2. kesäkuuta 1988 Papeete, Tahiti) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Kaudella 2007–2008 Barioz pääsi ensimmäisen kerran maailmancupin pisteille, oltuaan Ofterschwangin suurpujottelussa neljästoista. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lienzin suurpujottelussa joulukuussa 2009 oltuaan kolmas. Hän sijoittui toiseksi Sankt Moritzin suurpujottelussa maaliskuussa 2016.
Vuoden 2009 MM-kisoissa Barioz sijoittui suurpujottelussa sijalle 11. Vancouverin olympialaisten suurpujottelussa Barioz oli yhdeksäs. Vuoden 2011 MM-kisoissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli suurpujottelussa kymmenes.
David Greene
David Thomas "Dai" Greene (s. 11. huhtikuuta 1986 Carmarthen) on walesilainen 400 metrin aitajuoksija. Hän on maailman- ja Euroopan-mestari.. Hän edustaa seuratasolla Swansea Harriers AC:ta.
Greene sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 ajalla 51,14. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui alkuerissä. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Debrecenissä 2007 ajalla 49,58. Vuonna 2009 hän voitti 400 metrin aitajuoksun Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa Leiriassa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui aitajuoksussa seitsemänneksi ja juoksi alkuerissä Britannian 4 × 400 viestijoukkueessa, joka sai lopulta hopeaa.
Greene voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun Bergenissä 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa ajalla 48,12. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun Maanosien cupissa Splitissä ennätyksellään 47,88. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa ajalla 48,52. Hän voitti Euroopan-joukkuemestaruuskilpailujen 400 metrin aitajuoksun myös Tukholmassa 2011.
Greene voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Daegussa 2011 ajalla 48,26. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui neljänneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui välierissä ja Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 alkuerissä.
Bryan Danielson
Bryan Danielson (s. 22. toukokuuta 1981) on yhdysvaltalainen entinen showpainija. Hän paini World Wrestling Entertateimentissä (WWE) WWE Raw-brändissä nimellä Daniel Bryan. Danielson voitti painiuransa aikana neljä maailmanmestaruutta. Danielson kilpaili WWE NXT:n ensimmäisessä tuotantokaudessa. Kesäkuussa 2010 Danielson erotettiin WWE:stä. Hän kuitenkin palasi elokuussa 2010 takaisin SummerSlam-tapahtumassa. 14. päivä huhtikuuta 2015 Danielson loukkaantui eikä ole sen jälkeen enää paininut. Danielson menetti tämän seurauksena Intercontinental -mestaruusvyön ja WWE lopetti Daniel Bryanin mainostamisen ottelutapahtumissa.
8. päivä helmikuuta 2016 Danielson ilmoitti syyksi lopettamiseen ovat useat vakavat aivotärähdykset Danielsonin 16-vuotisen showpainiuran aikana. Lääkärit olivat kertoneet hänelle muutamaa viikkoa aikaisemmin aivovammasta, joka estäisi täysipainotteisen showpainin jatkamista.
All Pro Wrestling
All Star Wrestling
East Coast Wrestling Association
Evolve
Extreme Canadian Championship Wrestling
Full Impact Pro
International Wrestling Association
Memphis Championship Wrestling
NWA Mid-South
New Japan Pro Wrestling
Pro Wrestling Guerrilla
Pro Wrestling Illustrated
Pro Wrestling Noah
Pro Wrestling Report
Ring of Honor
Texas Wrestling Alliance
westside Xtreme wrestling
World Series Wrestling
World Wrestling Entertaiment
Wrestling Observer Newsletter
Kari Ala-Pöllänen
Kari Juhani Ala-Pöllänen (s. 25. elokuuta 1940 Mikkeli) on suomalainen kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi.
Ala-Pöllänen valmistui opettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta vuonna 1963 ja työskenteli musiikinopettajana Kiuruvedellä ja Jyväskylässä. Hänet tunnetaan erityisesti Tapiolan kuoron pitkäaikaisena johtajana (1994–2008), mutta hän johti myös Vox Aurea -kuoroa (1978–1994), Mieskuoro Sirkkoja (1986–1994) ja Suomi 75 -nuorisokuoroa (1992). Tapiolan kuoro teki Ala-Pölläsen johtajakaudella yhdeksän levytystä ja sai Unescon esittävän taiteen palkinnon (1996).
Ala-Pöllänen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 2009. Vuonna 1995 Suomen Kuoronjohtajayhdistys palkitsi hänet Vuoden kuoronjohtajana.
Last Girl on Earth Tour
Last Girl on Earth Tour oli Rihannan neljännen studioalbumin "Rated R":n konserttikiertue. Kiertue käytiin vuosina 2010–2011 ja kiertuemaiksi valittiin ainakin Intia, Venäjä, Norja, Espanja, Malta, Latvia ja Saksa.
Unforgiven (2006)
Unforgiven (2006) oli pay-per-view (PPV) -showpainitapahtuma, jonka tuotti World Wrestling Entertainment (WWE). Se järjestettiin 17. syyskuuta, 2006 Air Canada Centrellä Torontossa, Ontariossa. Se oli kahdeksas vuosittainen Unforgiven -tapahtuma ja siellä esiinyi painijoita RAW brändistä.
Pääfeudi Unforgiveniin oli Edgen ja John Cenan välillä WWE -mestaruudesta. Edge ja Cena olivat joennen tapahtumaa otelleet kahdesti ja molemmat voittivat kerran toisensa. Cena voitti Edgen Saturday Night's Main Eventissä diskauksella ja Edge voitti Cenan SummerSlamissa ja säilytti mestaruuden. 21. elokuuta, 2006 RAW'ssa, Lita, Edgen tyttöystävä, heitti Cenan valmistaman vyön (minkä pyörivänä levynä oli WWE:n logo) Long Island Soundiin. Tämän jälkeen, Edge julisti sen olevan Cenan uran loppu. Edge julisti uuden version vyöstä, missä oli pyörivänä levynä "Rated-R Superstar" logo. Myöhemmin illalla, Edgellä oli ottelu paluuta tekevää Jeff Hardya vastaan, mutta ottelu päättyi ei-tulokseen, kun Cena sekaantui otteluun hyökkäämällä Edgen kimpuun. Ottelun jälkeen Edge ja Cena taistelivat ulkona ja Cena heitti Edgen Long Island Soundiin. 28. elokuuta, RAW'ssa, Edge vaati Shane McMahonia, joka johti tuona iltana RAW'ta, erottamaan Cenan, hänen edellis viikon teon vuoksi. Cena kuitenkin keskeytti ja kertoi Edgelle, jos hän saisi mahdollisuuden WWE -mestaruudesta ja häviäisi, hän allekirjoittaisi sopimuksen SmackDown!:in kanssa ja lähtisi Edgen elämästä. Edge suostui, mutta vaati, että hän päättä missä, milloin ja mikä ottelu tyyppi se tulisi olla. Kun Cena oli voittanut Chris Mastersin, Edge löi Cenaa tuolilla, tikapuulla ja heitti hänet pöydän läpi. Hyökkäyksen jälkeen, Edge kertoi, että ottelu tulisi olla Tables, Ladders, Chairs ottelu Unforgivenissä Torontossa, Edgen kotikaupungissa.
Toinen pääottelu tapahtumaan oli D-Generation X:n (Shawn Michaels ja Triple H) ja McMahonien (Vince ja Shane) ja The Big Show'n välillä Hell in a Cell ottelussa. SummerSlamissa, DX voitti McMahonit joukkue ottelussa. 21. elokuuta, 2006, RAW'ssa, DX vandalisoi WWE:n päämajan, Vincen yksityisen lentokoneen ja limusiinin. 28. elokuuta, RAW'ssa, 3 vs. 2 Handicap ottelun jälkeen McMahonit hyökkäsivät raa'asti DX:n kimppuun. McMahonien avuksi tuli The Big Show pieksämään DX:n. Hyökkäyksen jälkeen, Vince määräsi ottelun, missä DX kohtaisi Vince, Shanen ja Big Show’n 3 vs. 2 Handicap Hell in a Cell ottelussa Unforgivenissä.
Svetlana Ulmasova
Svetlana Ulmasova (4. helmikuuta 1953 – 6. huhtikuuta 2009) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili kestävyys-, maasto- ja keskimatkojen juoksussa. Hän voitti EM-kultaa 3 000 metrillä vuosina 1978 ja 1982. Ulmasova piti hallussaan matkan maailmanennätystä vuosina 1982–1984 ajallaan 8.26,78. Hän menestyi myös maastojuoksussa, jossa hän voitti viisi mitalia MM-kisojen joukkuekilpailuista vuosina 1978–1987.
Ulmasova voitti yhteensä 13 maansa mestaruutta, joista neljä tuli ulkoradoilta, kaksi sisäradoilta, viisi maastojuoksusta ja kaksi maan talvimestaruuskisoista.
"Lähde: IAAF"
Orca Inlet
Orca Inlet on merensalmi eteläisessä Alaskassa, Prince William Soundin itäosassa. Noin 26 kilometriä pitkä ja enimmillään 4,8 kilometriä leveä salmi sijaitsee Hawkins Islandin ja sen itäpuolisen mantereen välissä. Salmi yhdistää toisiinsa Alaskanlahden etelässä ja vuonomaisen Orca Bay -lahden koillisessa, joka kuuluu Prince William Soundiin. Salmen rannalla sijaitsee noin 2 500 asukkaan Cordovan kaupunki.
This Note’s for You
This Note’s for You on kitaristi, laulaja ja lauluntekijä Neil Youngin ja hänen The Bluenotes -yhtyeensä studioalbumi vuodelta 1988. Yhtye luonnehtii musiikkiaan power swingiksi. Levyn on julkaissut Reprise Records. Tuottajina ovat nimen "The Volume Dealers" alla toimineet Young ja Niko Bolas. Bolas on toiminut myös äänittäjänä ja miksaajana.
Levytystä on johtanut Elliot Roberts apunaan Ben Keith, Tim Mulligan ja Frank (Pancho) Sampedro. Albumi on äänitetty Record Plantin rekalla ja äänityspaikat ovat olleet Studio Instrument Rentalsin lava 6 Los Angelesissa, The Omni Kalifornian Oaklandissa ja Redwood Digital San Franciscossa. Albumipakkauksen on suunnitellut Glenn Parsons Design. Kannen valokuvan on ottanut Bob Scott.
Sivu 1Sivu 2Kaikki kappaleet ovat Neil Youngin tekemiä. Kappaleella "Coupe de Ville" trumpettia soittaa Bray ja kappaleella "Can't Believe Your Lyin'" Fumo. Kappaleella "One Thing" vierailevat rumpali Ralph Molina, basisti George Whitsell ja tamburiinia soittava Steve Onuska.
Ekologinen kommunikaatio
Ekologinen kommunikaatio () on saksalaisen sosiologin ja yhteiskuntateoreetikon Niklas Luhmannin vuonna 1986 ilmestynyt kirja. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2004 Gaudeamuksen kustantamana. Sen ovat suomentaneet Sam Krause ja Seppo Raiski.
Teoksen aiheena on yhteiskunnan mahdollisuudet torjua ympäristöuhkia. ”Ekologisella kommunikaatiolla” Luhmann tarkoittaa ympäristöongelmien muuntamista yhteiskunnan eri osien käyttämälle kielelle.
Teoksessa Luhmann esittelee yhteiskuntakäsityksensä ja erittelee tämän pohjalta yhteiskunnan eri osia: taloutta, oikeutta, tiedettä, politiikkaa, uskontoa ja kasvatusta. Lopuksi Luhmann käsittelee ympäristöuhkien haastetta yhteiskunnalle ja ottaa muun muassa kantaa ympäristöetiikkaan.
Hindulais-buddhalainen kuningaskunta
Hindulais-buddhalainen kuningaskunta on nimitys, jota käytetään Kaakkois-Aasiassa noin ajanlaskun ensimmäisiltä vuosisadoilta 1500-luvulle asti sijainneista kuningaskunnista. Tyypillistä niille oli buddhalaisuus tai hindulaisuus uskontona sekä intialaisen kulttuurin vahva vaikutus.
Käsitteen otti käyttöön ranskalainen historioitsija George Cœdès vuoden 1944 teoksessa "Histoire ancienne des états hindouisés d’Extrême-Orient", joka oli ensimmäinen kokonaisvaltainen esitys Kaakkois-Aasian historiasta 1500-luvulle asti. Teos on edelleen alansa perusteos. Suomenkielisen termin otti käyttöön Marja-Leena Heikkilä-Horn teoksessa "Kaakkois-Aasia eilen ja tänään" (1990, uusi laitos "Kaakkois-Aasia. Historia ja kulttuurit" Jukka O. Miettisen kanssa 2000).
Ajayi Agbebaku
Ajayi Agbebaku (s. 12. kesäkuuta 1955) on nigerialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kolmiloikassa ja pituushypyssä. Hän voitti kolmiloikassa pronssia MM-kisoista 1983 ja kultaa saman vuoden universiadeista. Agbebaku menestyi myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa, joissa hän voitti vuonna 1979 kultaa sekä kolmiloikasta että pituushypystä ja sai hopeaa kolmiloikasta vuonna 1984. Hän osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1984. Tuolloin hän sijoittui kolmiloikassa seitsemänneksi tuloksellaan 16,67 metriä.
Agbebaku voitti maansa mestaruuden kerran, kolmiloikassa vuonna 1986. Hän pitää hallussaan lajin Nigerian-ennätystä tuloksellaan 17,26. Agbebaku on myös kolmiloikan sisäratojen Afrikan-ennätyksen haltija. Hänen vuonna 1982 hypätty tuloksensa 17,00 on nykyisistä ennätyksistä vanhin.
Anna Kuoppamäki
Anna Mirjami Kuoppamäki (s. 14. huhtikuuta 1963) on suomalainen musiikkikasvattaja, musiikkikasvatuksen tutkija, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja, joka vaikutti myös yhtyeessä Wilma. Hän toimii nykyään (2018) Länsihelsingin musiikkiopiston lehtorina.
Anna on ollut ääninäyttelijänä kaikissa Tuhkimo-elokuvissa, joita on yhteensä kolme. Hän on myös näytellyt Elämänmeno tv-sarjassa vuodelta 1978 ja ollut Levyraati tv-ohjelmassa vierailijana vuonna 2002.
Annan isä on muusikko Jukka Kuoppamäki. Anna Kuoppamäki oli naimisissa Wilma-yhtyeen kitaristin Hans Anderssonin kanssa vuoteen 2018 saakka. Heillä on yksi yhteinen lapsi.
Marie-Michèle Gagnon
Marie-Michèle Gagnon (s. 25. huhtikuuta 1989) on kanadalainen alppihiihtäjä.
Kaudella 2008–2009 Gagnon pääsi ensimmäisen kerran maailmancupin pisteille oltuaan Cortina d'Ampezzon suurpujottelussa yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Åren pujottelussa maaliskuussa 2012. Ensimmäisen maailmancupvoittonsa hän saavutti Altenmarktin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2014. Se oli kauden ainoa järjestämään pystytty yhdistetyn kilpailu, joten hän voitti alppiyhdistetyn cupin. Helmikuussa 2016 hän oli kolmas Crans-Montanan pujottelussa ja voitti Soldeun alppiyhdistetyn.
Vancouverin olympialaisten suurpujottelussa Gagnon oli 21:s ja pujottelussa 31:s. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän oli supersuurpujottelussa 22:s ja suurpujottelussa 23:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui suurpujottelussa kahdeksanneksi ja pujottelussa 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli pujottelussa yhdeksäs. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui pujottelussa kymmenenneksi ja suurpujottelussa 23:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes ja supersuurpujottelussa 19:s.
Carlo Rovelli
Carlo Rovelli (s. 1956) on italialainen fyysikko ja tietokirjailija, joka on työskennellyt Italiassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa. Hänen työnsä ovat enimmäkseen kvanttigravitaation parista. Hän on yksi silmukkakvanttipainovoimateorian kehittäjistä.
Carlo Rovelli syntyi Veronassa, Italiassa. Vuonna 1981 Rovelli valmistui maisteriksi Bolognan yliopistosta, ja 1986 hänestä tuli filosofian tohtori Padovan yliopistosta. Rovellilla oli tutkijatohtorin virka Rooman yliopistossa ja Yalessa. Vuodesta 1990 vuoteen 2000 hän kuului Pittsburghin yliopiston henkilökuntaan. Hänellä on ollut myös professorin virka historian ja filosofian laitoksella Pittsburghin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Parhaillaan hän työskentelee Université de la Méditerranéessa Marseillessä, Ranskassa.
1970-luvulla hän otti aktiivisesti osaa Italian yliopistojen poliittisiin järjestöihin. Hän osallistui sitoutumattomien poliittisten radiokanavien toimintaan Bolognassa ja Veronassa, missä hän auttoi kanavan perustamisessa. Poliittisen aktiivisuuteen liittyen hän sai myöhemmin hylätyn syytteen rikoksista, jotka liittyivät kirjaan "Fatti Nostri", jonka hän kirjoitti yhdessä Enrico Palandrin, Maurizio Torrealtan ja Claudio Piersantin kanssa. Hänet pidätettiin vuonna 1987 hänen kieltäydyttyään varusmiespalveluksesta, joka oli tuohon aikaan Italiassa pakollinen.
Vuonna 1988 Rovelli ja Lee Smolin esittelivät teorian kvanttigravitaatiosta, joka sai nimen silmukkakvanttipainovoima. 
Teoriaan pidetään nykyisin johtavana kandidaattina painovoiman kvanttiteoriaksi, ja sillä on alustavia sovellutuksia kvanttikosmologian ja mustien aukkojen saralla.
Bruno Bertotti
Bruno Bertotti on italialainen fyysikko ja Pavian yliopiston emeritusprofessori. Hän oli yksi Erwin Schrödingerin viimeisiä oppilaita. Bruno Bertotti on hyvin tunnettu panoksesta suhteellisuusteoriaan - erityisesti Bertotti-Robinson sähkötyhjiöstä, joka on tarkka ratkaisu Einsteinin kenttäyhtälöstä. Bertotti on palkittu Italian Kultaisella mitallilla meriiteistä tieteessä ja kulttuurissa. Bertotti on tehnyt yhteistyötä fyysikko Julian Barbour in kanssa. Relativistit viimeisten joukossa yliopiston opiskelijoille Pavian, muista Alessandro Spallicci ja Alberto Vecchio.
Malmön ampumasarja
Malmön ampumasarjalla tarkoitetaan Ruotsin Malmössa vuosina 2009–2010 tapahtuneita ampumavälikohtauksia, joiden seurauksena kuoli kaksi ihmistä. Suurin osa uhreista oli maahanmuuttajataustaisia. Ampujaksi paljastui lopulta vuonna 1972 syntynyt suomalaistaustainen Peter Mangs. Hänet vangittiin marraskuussa 2011 ja tuomittiin myöhemmin elinkautiseen vankeusrangaistukseen kahdesta murhasta ja kahdeksasta murhayrityksestä.
Vuonna 2015 julkaisemassaan kirjassa Mangs kertoi halunneensa ampua muun muassa jalkapalloilija Zlatan Ibrahimovicin sekä hip hop-muusikko Timbuktun.
Ampujaa verrattiin John Ausoniukseen, lasermiehenä tunnettuun sarjamurhaajaan.
Itägalindialaiset
Itägalindialaiset () olivat nykyisen Moskovan alueella elänyt balttikansa. He sulautuivat alueen slaavilaiseen väestöön 1400- tai 1500-luvulla. Ensimmäiset maininnat heistä historiallisissa lähteissä ovat peräisin rusilaisista 1000-luvun alussa kirjoitetusta kronikasta. Tuolloin heidät tunnettiin nimellä "goljad". Juri Dolgoruki soti heitä vastaan vuonna 1147 ja perusti samana vuonna heidän mailleen Moskovan kaupungin. Itägalindialaiset sulautuivat slaaveihin helposti sen jälkeen, kun heidän yhteydensä muihin baltteihin katkesi slaavien etenemisen myötä. Vaikka heidän katsotaankin sulautuneen slaaveihin viimeistään 1500-luvulla, eli vielä 1800-luvulla Venäjällä ihmisiä, jotka kutsuivat itseään nimellä "goljad".
Max Rand
Max Rand (17. lokakuuta 1942 Helsinki – 22. maaliskuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Sukunimensä Rand peri virolaiselta isältään: Ewald Rand (1902–1954) oli syntyisin Pärnumaan Vändrasta. Isä avioitui vuonna 1936 hankolaisen Irma Englundin (1906–1953) kanssa ja siirtyi Suomeen, jossa hänet vihittiin papiksi vuonna 1945. Max Rand jäi orvoksi jo 12-vuotiaana.
Rand aloitti toimittajanuransa vuonna 1962 Ylioppilaslehdessä. Tämän jälkeen hän työskenteli kulttuuritoimittajana ensin Uudessa Suomessa ja vuosina 1963–1968 Helsingin Sanomissa, jossa hän toimi myöhemmin avustajana. Vuodesta 1969 hän työskenteli Yleisradiossa, jossa hän muun muassa toimitti 1970-luvun puolivälissä radio-ohjelmasarjaa "Käyrä korkealla" yhdessä Esko Seppäsen kanssa. Rand kuului myös radion "Eurooppalaisia puheenvuoroja" -sarjan tekijöihin, jotka saivat vuonna 1988 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Hänelle itselleen myönnettiin vuonna 1990 Suomen Kuvalehden journalistipalkinto.
Rand oli tekemässä vuonna 1971 julkaistua teosta "Joukkotiedotus yhteiskunnassa: johdatus joukkotiedotuskasvatukseen" Yrjö Ahmavaaran, Sirkka Minkkisen, Kaarle Nordenstrengin ja Margaretha Starckin kanssa. Hän myös suomensi Bertolt Brechtin teokset "Aikamme teatterista: epäaristotelelaisesta dramatiikasta" ja "Kolmen pennin ooppera", jälkimmäisen yhdessä Turo Unhon kanssa.
Randin puoliso oli Setan puheenjohtajanakin toiminut vasemmistopoliitikko Jorma Hentilä. Hän kuului myös itse Setan aktiiveihin.
Rand kuoli vuonna 1992, 49-vuotiaana, syöpään.
Mannin kuningaskunta
Mannin kuningaskunta oli viikinkien perustama Mansaareen keskittynyt kuningaskunta, johon kuului Mansaaren lisäksi Hebridit ja kaikki niiden ja Mansaaren välillä olleet saaret. Tarun mukaan kuningaskunnan perusti Godred Crovan vuonna 1079. Saaret päätyivät Skotlannille vuonna 1266.
Viikinkien tarkkaa saapumisajankohtaa Mansaarelle ei tiedetä, mutta todennäköisesti heitä tuli saarelle samoihin aikoihin kuin Irlantiin, eli 700- tai 800-luvuilla. Siirtolaisia tuli paljon, mihin viittaa esimerkiksi se, että melkein kaikki paikat saivat uudet nimet. Esimerkiksi Mansaaren korkeimman kohdan nimi on "Snaefell". 1200-luvulla kirjoitetun "Chronicon Manniae et Insularum" -teoksen mukaan Godred Crovan -niminen viikinki perusti Mannin kuningaskunnan vuonna 1079 voitettuaan ensin paikalliset Stamfordin sillan taistelussa. Valtakunta laajeni sittemmin Hebrideille ja muille alueen saarille. Pääosan olemassaolonsa ajan kuningaskunta oli Norjan muodollisen ylivallan alainen. Norja luovutti alueen saaret Skotlannille vuonna 1266 kolme vuotta tappiollisen Largsin taistelun jälkeen.
Kuningaskunta-ajan perintönä Mansaarella on edelleen itsenäinen asema osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Saaren parlamentista käytetään nimeä Tynwald, joka tulee muinaisnorjan kielisestä nimityksestä "Þingvǫll", joka tarkoittaa tingin kokoontumispaikkaa.
Vladimir Voronin (merikapteeni)
Vladimir Ivanovitš Voronin (; 17. lokakuuta 1890 Suma – 18. lokakuuta 1952 Karanmeri) oli venäläinen merikapteeni ja arktisen alueen tutkija.
Vladimir Voronin syntyi vanhaan pomorilaissukuun. Kahdeksanvuotiaasta lähtien hän osallistui turskankalastukseen Muurmannin rannikolla. Vuonna 1912 hän valmistui Vienan Kemin merenkulkukoulusta ja työskenteli perämiehenä Vienanmerellä. Vuonna 1916 Voronin valmistui Arkangelin merenkulkuopistosta. Vuoden 1918 alussa hän haavoittui saksalaisen sukellusveneen hyökkäyksessä Vaitolahdessa. Samana vuonna hänestä tuli merikapteeni.
1920-luvulla Voronin omistautui arktisten alueiden tutkimukselle. Vuonna 1928 hän osallistui "Sedov"-jäänmurtajalla Umberto Nobilen "Italia"-ilmalaivan etsintöihin. Vuosina 1929–1930 hän johti Otto Schmidtin kanssa tutkimusretkiä Frans Josefin maan ja Severnaja Zemljan seuduille. Vuonna 1932 hän purjehti "Sibirjakov"-jäänmurtajalla ensimmäisenä Koillisväylän läpi yhden purjehduskauden aikana. Vuosina 1933–1934 Voronin toimi "Tšeljuskin"-laivan ja vuosina 1934–1938 "Jermak"-jäänmurtajan kapteenina. Toisen maailmansodan aikana hän saattoi tavarakuljetuksia Murmanskiin. Vuosina 1946–1947 hän johti Neuvostoliiton ensimmäistä tutkimus- ja valaanpyyntimatkaa Etelämantereelle ja Eteläiselle jäämerelle. Vuodesta 1947 lähtien Voronin työskenteli Koillisväylällä "Stalin"-jäänmurtajan kapteenina. Hän kuoli äkillisesti laivan komentosillalle.
Voronin oli Neuvostoliiton toimeenpanevan keskuskomitean jäsen ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustaja vuosina 1946–1950. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen vuonna 1952.
Voronin on palkittu Leninin kunniamerkillä. Hänen mukaansa on nimetty yksi Karanmeren pohjoisista saarista, Novaja Zemljan lahti, jäätikkö ja niemi Frans Josefin maassa sekä lahti Etelänapamantereen rannalla.
Bada (käyttöjärjestelmä)
Bada on korealaisen Samsungin kehittämä mobiililaitteiden käyttöjärjestelmä. Nimi ”bada” on johdettu korean kielen merta tarkoittavasta sanasta.
Samsung julkaisi Badan 10. marraskuuta 2009. Ensimmäinen Badaa käyttävä Samsungin puhelin Wave S8500 esiteltiin vuoden 2010 Mobile World Congressissa. Vuoden 2013 helmikuussa Samsung ilmoitti lopettavansa Badan kehittämisen ja keskittyä kehittämään Tizen-mobiilikäyttöjärjestelmää yhteistyössä Intelin kanssa.
Jotkin tahot epäilivät alun alkaen Badan tarpeellisuutta, koska markkinoilla oli jo useita mobiilikäyttöjärjestelmiä ja niiden keskinäinen kilpailu oli äärimmäisen kireää. Samsung itsekin oli vahvasti sitoutunut kilpailevaa Android-käyttöjärjestelmää käyttävien puhelimien valmistukseen. Sen strategiassa Bada oli käyttöjärjestelmänä edullisemmissa ns. "featurephoneissa" Androidin ollessa varsinaisissa älypuhelimissa.
Samsung kertoi joulukuussa 2010 olevansa saavuttamassa suunniteltua viiden miljoonan Bada-puhelimen vuosimyyntiä. Vuoden 2013 jälkeen Bada katosi myyntitilastoista. Tätä ennenkin sen markkinaosuus oli marginaalinen.
Samsung Waven julkaisun yhteydessä avattiin sovelluskauppa Samsung Apps. Sovelluskaupasta on mahdollista ladata sovelluksia Samsungin bada-käyttöjärjestelmälle. Sovelluskaupassa on tällä hetkellä yli 13 000 sovellusta, joita on ladattu yhteensä yli 100 miljoonaa kertaa.
Samsungin ensimmäinen Wave S8500 puhelin sisälsi 1.0 version Bada käyttöjärjestelmästä. Pian puhelimen markkinoiden tulon jälkeen Samsung julkaisi 1.0.2 päivityksen Bada käyttöjärjestelmästä, sisältäen pieniä korjauksia Eurooppalaisille käyttäjille. Bada versio 1.2 esiteltiin uuden S8530 Wave II puhelimen kera syksyllä 2010.
Nykyinen lippulaiva puhelin Samsung Wave 3 s8600 sisältää Bada 2.0 version.
Hapoel Haifa FC
Hapoel Haifa Football Club on israelilainen jalkapalloseura Haifasta. Se on perustettu vuonna 1924. Nykyisin seura pelaa Israelin pääsarjassa, joka on nimeltään Ligat ha'Al.
Seura on voittanut yhden Israelin-mestaruuden (1998–1999) ja 3 Israelin cupia (62–63, 65–66 ja 73–74). Joukkue tunnetaan myös lempinimellä "Hait". Kotiottelunsa seura pelaa vuonna 1956 valmistuneella Kiryat Eliezer -stadionilla, jonka katsojakapasiteetti on 14 002.
Seuran päävihollinen on paikallisvastustaja, eurokentilläkin menestynyt Maccabi Haifa, joka pelaa myös samalla stadionilla.
Otto Berg
Otto Berg (24. elokuuta 1906 Bolsøy – 10. huhtikuuta 1991 Bærum) oli norjalainen yleisurheilija. Hän kilpaili pituushypyssä, pikajuoksussa, kolmiloikassa ja korkeushypyssä. Berg edusti seuratasolla Torshaugia, Moldea ja Oslo Politi Idrettslagia. Hän voitti hopeaa pituushypyssä Torinon EM-kisoissa 1934 tuloksellaan 7,31 metriä. Berg osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1936. Tuolloin hän sijoittui pituushypyssä jaetulle kymmenennelle sijalle. Berg toimi tuolloin myös Norjan joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa.
Berg voitti yhteensä yhdeksän maansa mestaruutta vuosina 1931–1936. Hän saavutti mestaruuksia yhteensä neljästä lajista.
Podosinovetsin piiri
Podosinovetsin piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Kirovin alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 4264,84 neliökilometriä. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2010).
Podosinovetsin piirin on perustettu vuonna 1924. Kirovin alueeseen se on kuulunut vuodesta 1941 lähtien. Vuonna 1963 Podosinovetsin piiri yhdistettiin Lalskin piirin kanssa Luzan piiriksi, mutta seuraavana vuonna se erotettiin jälleen omaksi hallintoalueekseen.
Piiri rajoittuu pohjoisessa Kirovin alueen Luzan ja etelässä Oparinon piiriin sekä lännessä Vologdan alueeseen. Pohjois-Venäjän selänteen muodostamalla vedenjakajalla sijaitseva seutu kuuluu taigan keskivyöhykkeeseen. Pinta-alasta 75 % on metsää. Suurimmat joet ovat Jug ja sen sivujoki Pušma. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi, hiekka, sora ja turve.
Piiriin kuuluvat Podosinovetsin, Demjanovon ja Pinjugin kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä kahdeksan maalaiskuntaa: Jahrenga, Lundanka, Oktjabr, Pušma, Šolga, Štšotkino, Utmanovo ja Zaretšje. Hallinnollinen keskus on Podosinovets, josta on 454 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kiroviin. Asutuskeskuksia on yhteensä 157. Kaupunkiväestön osuus on 67,2 %.
Seudun kautta kulkee Kirovin ja Kotlasin välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Demjanovoon. Maantieyhteys Kiroviin kiertää Vologdan ja Kostroman alueiden kautta (630 kilometriä).
Talous perustuu metsäteollisuuteen. Suurin teollisuuslaitos on Demjanovossa toimiva Polekon puunjalostuslaitos. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Maatalous tuottaa viljaa, maitoa ja lihaa.
Piirissä toimii 7 lastentarhaa, 12 koulua ja kaksi lasten luomistyön keskusta. Kulttuurilaitoksia ovat kolme lasten musiikkikoulua, kirjastolaitos, kulttuuri- ja kerhotalot, käsityötaiteen keskus, Podosinovetsin kotiseutumuseo sekä Lodeinon kylässä sijaitseva marsalkka Ivan Konevin kotimuseo. Podosinovetsissa on keskussairaala, Demjanovossa kaupunginsairaala sekä Pinjugissa ja Utmanovossa paikallissairaalat. Paikallislehtenä ilmestyy "Znamja" (”Lippu”). Nähtävyyksiin kuuluvat Jahrengan ja Šolgan kylien kirkot.
Igor Țîgîrlaș
Igor Țîgîrlaș (s. 24. helmikuuta 1984 Chișinău, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on moldovalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa ukrainalaisessa Metalurh Zaporižžjassa ja kuuluu myös Moldovan maajoukkueeseen.
Sergei Sobjanin
Sergei Semjonovitš Sobjanin ( s. 21. heinäkuuta 1958) on venäläinen poliitikko. Hän toimi 2000-luvulla presidentti/pääministeri Vladimir Putinin varapääministerinä ja kansliapäällikkönä. Yhtenäinen Venäjä -enemmistöinen Moskovan kaupunginduuma valitsi Medvedevin suositteleman Sergei Sobjaninin Moskovan pormestariksi lokakuussa 2010 sen jälkeen kun 18 vuotta virassa istuneeseen Juri Lužkoviin oli kohdistettu korruptioepäilyjä.
Sobjaninilla on takanaan pitkä ura muun muassa Neuvostoliiton ja Venäjän paikallishallinnossa sekä Komsomolissa. Sobjanin on etniseltä taustaltaan mansi, ja 1990-luvulta alkaen Sobjanin hän onkin toiminut muun muassa Hanti-Mansian piirikunnan korkeissa viroissa: Vuonna 1991 Sobjanin valittiin Kogalymin pormestariksi ja 1994 Hanti-Mansian autonomisen piirikunnan duuman puheenjohtajaksi. 1996 Sobjaninista tuli Venäjän federaation liittoneuvoston jäsen Moskovaan. Vuonna 2000 Sobjanin nimitettiin Uralin liittoalueen johtajan varamieheksi. Uralin liittoalue on yksi yhdeksästä suuresta Putinin luomasta hallinnollisesta suuralueesta. Sitten rikas Surgutneftegazin johtaja Vladimir Bogdanov auttoi häntä voittamaan Tjumenin kuvernöörinvaalit. Sobjaninia pidetään Bogdanovin läheisenä liittolaisena.
Vuonna 2005 Putin nosti hänet presidentinhallinnon kansliapäälliköksi Dimitri Medvedevin seuraajaksi. Vuonna 2007 Sobjanin nimitettiin Medvedevin vaalikampanjan johtajaksi samaan aikaan kun Kremlin silloisena pääideologina pidetty Vladislav Surkov hänen varamiehekseen.
Sobjaninia pidetään Putinin tai Medvedevin miehenä. Sobjanin kuului Putinin esikuntaan jo tämän pääministerikaudella. Sobjanin on naimisissa vaimonsa Irina Sobjaninan kanssa ja hänellä on kaksi lasta, Anna ja Olga.
Hallinto erotti korruptiosta epäillyn Moskovan pitkäaikaisen pormestarin Juri Lužkovin, muun muassa siksi, että tämä arvosteli presidentti Medvedeviä. Lisäksi Lužkovia arvosteltiin rikkaan vaimonsa Jelena Baturinan liiketoimien edistämisestä Moskovan rakennushankkeissa. Kremlin sisäpiiriin kuuluva 52-vuotias Sobjanin valittiin tilalle murskaavalla ääntenenemmistöllä. Presidentti Medvedev oli esittänyt Sobjaninia pormestariksi, minkä Yhtenäinen Venäjä-enemmistöinen Moskovan kaupungin duuma vahvisti äänin 32–2.
Sobjanin lupasi taistella korruptiota vastaan ja puhui tarpeesta muuttaa hallintoa avoimemmaksi ja tehokkaammaksi byrokratiaa vähentäen.
Sobjanin lupasi ajaa tavallisten ihmisten etua ja pyrkiä ratkaisemaan Moskovan liikenneongelman. Venäläisissä uutisblogeissa aiemmin yleisölle näkymätöntä Sergei Sobjaninia on luonnehdittu sanoilla "Ei kukaan ei mistään". Sobjanin alkoi yksityistää laajalti kaupungin omistamia yrityksiä. Sobjaninin määräyksestä purettiin marraskuussa monia kioskeja. Toisten moskovalaisten mielestä grillien hävittäminen oli huono asia, toisten mielestä se siisti kaupunkia.
Jug
Jug () on toinen Vienanjoen alkujoista Vologdan ja Kirovin alueilla Venäjällä. Sen pituus on 574 kilometriä, valuma-alueen laajuus 35 600 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 35 kilometrin päässä joen suusta 292 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä, virtaa mutkitellen kohti pohjoista ja yhtyy Suhonaan Veliki Ustjugin lähellä. Jug jäätyy loka-joulukuussa ja vapautuu jäistä huhti-toukokuun vaihteessa. Virtaus vaihtelee voimakkaasti ja on suurimmillaan huhti-kesäkuussa. Korkean veden aikana Jug on liikennöintikelpoinen 361 kilometrin matkalla. Suurimmat sivujoet ovat Šarženga, Kitšmenga, Pušma ja Luza.
Jugin varrella sijaitsevat Nikolskin kaupunki, Kitšmengski Gorodokin ja Podosinovetsin piirikeskukset sekä Demjanovon kaupunkimainen taajama.
Pušma
Pušma () on Vienanjoen vesistöön kuuluvan Jugin sivujoki Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 171 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 520 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 30 kilometrin päässä joen suusta 18 kuutiometriä sekunnissa.
Joen suussa sijaitsee Podosinovetsin taajama.
Podosinovets
Podosinovets () on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Podosinovetsin piirin hallinnollinen keskus Kirovin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Jugiin laskevan Pušmajoen suussa 454 kilometriä Kirovista luoteeseen. Kirovin ja Kotlasin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema Podosinovets sijaitsee 12 kilometrin päässä Demjanovon taajamassa. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut nimensä lähistöllä sijainneesta Osinovetsin linnoituksesta, joka mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1486. Podosinovetsin pogosta mainitaan vuonna 1626. 1800-luvulle saakka seudulla oli tärkeä laivalaituri, jonka kautta vietiin maataloustuotteita Arkangeliin. Vuonna 1924 Podosinovetsin kylästä tuli piirikeskus ja vuonna 1965 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Podosinovetsissa toimii metsätila, meijeri ja leipätehdas. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, piirin keskuskirjasto, kulttuuritalo ja sairaala. Taajamassa on kotiseutumuseo, käsityötaiteen keskus ja toimiva Jumalansynnyttäjän kirkko.
Demjanovo
Demjanovo () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Kirovin alueen Podosinovetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jugjoen rannalla 10 kilometrin päässä Podosinovetsin piirikeskuksesta. Taajamassa on Kirovin ja Kotlasin väliseltä rautatieltä Panasjukissa haarautuvan 32 kilometrin pituisen sivuradan pääteasema Podosinovets. Asukkaita on 6 000 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1954 perustetun puunjalostuslaitoksen yhteyteen. Se on saanut nimensä lähellä sijaitsevan kylän mukaan. Rautatie valmistui vuonna 1959. Vuonna 1960 Demjanovo sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen. Taajamassa toimii piirin suurin teollisuuslaitos, kuitulevyä ja vaneria valmistava Poleko sekä maatalousyritys Podosinovski. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, kirjasto ja kaupunginsairaala.