Eläimet RMS Titanicilla
RMS Titanicilla oli paljon lemmikkieläimiä laivan tuhoisalla neitsytmatkalla, joka päättyi sen törmättyä jäävuoreen 15. huhtikuuta 1912.
Siihen sisältyi koiria, kissoja, kanoja, muita lintuja ja tuntematon määrä rottia. Titanicissa oli kaksitoista koiraa, mutta vain kolme selviytyi ja loput eläimet katosivat.
Aluksella oli oma virallinen maskotti, kissa nimeltä Jenny, joka työskenteli myös pitääkseen aluksen rottien ja hiirien määrän alhaisena. Se asui normaalisti keittiössä, jossa henkilökunta ruokki sitä.
Matkustajat olivat tuoneet mukanaan koiria lemmikkeinä. Useimmat pidettiin kenneleissä aluksen F-kannella, vaikka jotkut ensiluokkaiset matkustajat pitivät lemmikkejään omissa hyteissään ja usein luultavasti ilman miehistön tuntemusta. Koirat olivat aluksen puusepän John Hutchison vastuussa. Kennelikoiria vietiin päivittäin "kakka kannelle" tekemään tarpeitaan.
Titanicissa olevien koirien yksityiskohdat tallennettiin ja niihin sisältyi:
Kingcharlesinspanieli ja vanhempi airedalenterrieri, jotka omisti William Carter.
Chow-Chow, jonka omisti Harry Anderson.
Ranskanbulldoggi, jonka nimi oli Gamin de Pycombe ja, jonka omisti Robert Williams Daniel, joka oli ostanut hänet Englannista erittäin korkealla hinnalla 150 punnalla, joka on nykyrahoissa noin 13 393 puntaa
Kitty, toinen airedalenterrieri , jonka omisti miljonääri John Jacob Astor.
Pomeranian, jonka omisti Margaret Bechstein Hays, jonka nimi oli Bebe, jota hän piti luultavasti salassa hänen hytissään.
Elizabeth Rothschildin omistama koira pidettiin salassa hytissäan.
Kiinanpalatsikoira nimeltään Sun Yat Sen, jonka omistivat Henry Sleeper Harper ja hänen vaimonsa Myra.
Frou-Frou, kääpiökoira, jonka omisti Helen Bishop. Koiran oli salittua saavan olla hytissä.
Laivassa oli luultavasti enemmän koiria, mutta niiden yksityiskohdat ja omistajien tiedot eivät ole säilyneet.
Sekä koirien että kissojen joukossa oli useita lintuja ja myös yksi sika. Ella Holmes White toi neljä kanaa laivaan, jotka luultavasti pidettiin F-kannella koirakenneleissä tai niiden lähellä. Hän oli tuonut heidät Ranskasta tarkoituksena parantaa siipikarjanlihaa kotonaan New Yorkissa.
Harvat Titanicin eläimistä selviytyivät aluksen uppoamisesta. Kolme koiraa otettiin omistajiensa pelastusveneisiin. Margaret Haysin pomeraani otettiin turvallisesti pelastusveneeseen 7 ja asui hänen kanssaan aina kesäkuuhun 1917 asti, kunnes se juoksi pois tai varastettiin, kun taas Elizabeth Rothschild kieltäytyi menemästä pelastuveneeseen 6, ellei hänen koiraansa sallittu tulla. Henry ja Myra Harper toivat Kiinanpalatsikoiransa pelastusveneeseen kolme, mutta Helen Bishop joutui luopumaan Frou-Frousta hänen hytissään sen ahdistuksen takia. Koira yritti pysäyttää hänet lähtemästä pitämällä kiinni hampailla hänen vaatteistaan, kunnes sauma irtosi. Myöhemmin Bishop puhui surustaan: "Pienen koiran menettäminen vahingoitti minua kovasti, en koskaan unohda sitä, kuinka hän piti kiinni vaatteistani".
Yksikään muista eläimistä ei selviytynyt. Jossain vaiheessa uppoamisen aikana joku päätti vapauttaa koiria kenneleistään, mikä johti koirien paon partaalle, jonka jälkeen ne liikkuivat kansilla holtittomasti.
Uppoamisen jälkeen useat eloonjääneistä tekivät korvaushakemuksia kadonneista lemmikeistä ja siipikarjasta. Daniel vaati 750 dollaria menetetystä Ranskanbulldoggista, kun taas Carter vaati 300 dollaria kahden koiransa menetyksestä. White vaati 207,87 dollaria menetetyistä kanoista ja Anderson vaati 50 dollaria menetetystä chow-chowsta. Vain kolme kahdestatoista koirasta selviytyi uppoamisesta.