hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Toivo Lankinen (näyttelijä)
Toivo Lankinen (, 12. heinäkuuta 1907 Siestarjoki – 8. joulukuuta 1970 Petroskoi) oli venäjänsuomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja, joka teki elämäntyönsä Petroskoin Kansallisessa teatterissa.
Lankinen syntyi Pietarin lähistöllä sijaitsevalla Siestarjoella ja muutti Neuvosto-Karjalaan vuonna 1928. Hän työskenteli metsätyömiehenä, kunnes 1930-luvun alussa palasi Pietariin ja aloitti opinnot Leningradin teatteri-instituutissa. Valmistumisensa jälkeen vuonna 1932 Lankinen kiinnitettiin Petroskoissa juuri aloittaneeseen suomenkieliseen Kansalliseen teatteriin sen ensimmäisten näyttelijöiden joukossa. Toisen maailmansodan aikana Lankinen oli mukana viihdytysjoukoissa. Rauhan tultua hän jatkoi Kansallisessa teatterissa, joka aluksi toimi Aunuksessa ja siirtyi vuonna 1950 takaisin Petroskoihin. Vuonna 1959 Lankinen teki ääniroolin suomalais-neuvostoliittolaisessa yhteistyöelokuvassa "Sampo".
Toivo Lankinen on haudattu Petroskoihin Peskin hautausmaalle.
Lankisen puoliso oli Kansallisen teatterin näyttelijä Daria Karpova (1914–2003). Perheeseen syntyi kolme lasta. Aunuksessa Lankisten lastenhoitajana työskenteli vuonna 1948 vankileiriltä vapautunut entinen suomalainen kansanedustaja Siina Urpilainen, joka ei kuitenkaan saanut lupaa muuttaa perheen mukana Petroskoihin.
Pahan kukat (elokuva)
Pahan kukat on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Antti J. Jokinen. Se kertoo syrjäytyneistä lähiönuorista Itä-Helsingissä. Sen pääosissa ovat muun muassa Viljami Nojonen, Jon ”Juno” Korhonen, Eero Aho ja Mikael Gabriel. Elokuvan tunnuskappaleen on tehnyt Paleface. Elokuvan ovat tuottaneet Jukka Helle ja Markus Selin.
Elokuva sai ensi-iltansa kesäkuussa 2016 Shanghain elokuvajuhlilla, jossa se palkittiin parhaan ohjauksen palkinnolla. Suomessa "Pahan kukat" sai ensi-iltansa 30. syyskuuta 2016.
"Pahan kukat" sai Suomen elokuvasäätiöltä tuotantotukea 200 000 euroa. Elokuvan kokonaisbudjetti oli 630 000 euroa. Elokuvaa kuvattiin muun muassa Helsingin Kalliossa sijaitsevassa erotiikkaliikkeessä.
Ohjaaja-käsikirjoittaja Antti J. Jokinen kertoo hakeneensa elokuvaansa autenttisuutta haastattelemalla viittäsataa lähiönuorta. Elokuvallaan hän halusi kiinnittää erityisesti huomiota nuorten syrjäytymiseen.
"Pahan kukat" on saanut Suomessa elokuvakriitikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Eero Ahon roolisuoritusta on kuitenkin kehuttu vaikuttavaksi.
Helsingin Sanomien Veli-Pekka Lehtonen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä sanoo arvostelussaan: ""Pahan kukat" on lähiökuvaukseksi hyvin vähän poliittinen, enemmän elokuva on eleitä ja tyyliä, tyylittelyä, komeita kuvia. Se on tietenkin valinta. Elokuva jää enemmän tavoittelemaan ja esittämään rajuutta kuin olemaan sitä".
Pero Luostarinen
Pero Luostarinen (s. 19. toukokuuta 1954 Helsinki) on suomalainen kuvanveistäjä.
Luostarinen kävi Suomen Taideakatemian koulun 1973-1977 ja debytoi vuonna 1984. Hänen aloitti kuvanveistäjänä porttiteemalla. Sen tunnetuin esimerkki lienee Jyväskylän yliopiston kampusalueelle 1987 pystytetty kutsukilpailun voittanut teos "Yliopistoportit", joka on siniseksi maalatusta teräksestä tehty avoin kokonaisuus. Veistos oli Suomen valtion lahja 50-vuotiaalle yliopistolle ja se kunnioittaa myös yliopistoaatteen edistäjä Wolmar Schildtiä, jonka kehittämällä venykekirjoituksella teoksessa on "Yliopiston syntysanat" -laatta. Perosen veistosten materiaalina on myös sittemmin ollut teräs ja niissä on ollut lävisteisiä tasopintojen rakennelmia.
Muurinen
Muurinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Letutši
Letutši oli venäläinen Leitenant Burakov -luokan (Lieutenant Burakov) torpedovene, joka upposi 12. joulukuuta 1914 myrskyssä Suomenlahdella.
"Letutši" lähti seitsemän muun aluksen kanssa Helsingistä Viroon Muhunsalmeen, josta oli tarkoitus jatkaa Pohjois-Itämerelle laskemaan miinoja. Suora reitti oli miinoitettu, ja siksi ryhmä lähti merelle sisäväylää Porkkalan ja Sommarön kautta. "Ispolnitelnyin" upottua alus pelasti sen miehistöstä seitsemän, mutta upposi itsekin. Yksi mies pelastui toiseen laivaan. Yhteensä laivojen mukana hukkui 130 miestä.
Molemmat hylyt löysi suomalainen Badewanne-sukeltajaryhmä, joka on löytänyt muitakin hylkyjä, muun muassa venäläisen sotalaivan "Palladan" ja saksalaisen sukellusveneen "U-26". "Letutši" löytyi vuonna 2016.
"Letutši" oli löydettäessä paremmassa kunnossa kuin "Ispolnitelnyi".
Matti Nurminen (kuvanveistäjä)
Matti Nurminen (s. 1947 Rovaniemi) on suomalainen Helsingissä asuva kuvanveistäjä.
Nurminen kävi Suomen Taideakatemian koulun 1971-1975. Materiaalikokeilujen kautta hän päätyi ensin 1980-luvun alussa tekemään puuveistoksia, joissa on toistunut muun muassa torni- ja pylvästeema. Sittemmin Nurminen on käyttänyt veistostensa materiaalina myös esimerkiksi graniittia ja pronssia.
Nurminen on osallistunut näyttelyihin ja kilpailuihin kotimaassa ja ulkomailla ja hänen teoksiaan on useissa eri kokoelmissa. Hän on myös opettanut muun muassa Lahden taidekoulussa, Kuvataideakatemiassa ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän toimi Suomen Kuvanveistäjäliiton puheenjohtajana 1994-1997. Nurmisen julkisia taideteoksia ovat muun muassa seuraavat:
Hernández
Hernández tai Hernandez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Warren Littlefield
Warren W. Littlefield (s. 11. toukokuuta 1952 Montclair, New Jersey) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja.
Littlefield toimi televisioverkko NBC:n pääjohtajana vuosina 1991–1998. Hän oli mukana luomassa useita 1990-luvun suosituimpia televisiosarjoja.
Walking the Floor Over You
Walking the Floor Over You (joskus myös "I’m Walking the Floor Over You" tai "Walkin’ the Floor Over You") on Ernest Tubbin kirjoittama kappale, joka nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1941. Kappaleesta tuli hyvin suosittu ja sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Kappale voitti kultalevyn vuonna 1965.
1960-luvun alussa Tubb nauhoitti kappaleen uudelleen yhtyeensä Texas Troubadoursin kanssa.
Allmusic-sivuston kriitikko David Vinopal kutsui kappaletta ensimmäiseksi merkittäväksi honky-tonk-kappaleeksi.
"Rolling Stone" -lehti listasi vuonna 2014 sata kaikkien aikojen suurinta countrykappaletta, ja "Walking the Floor Over You" sijoittui listan 22. sijalle, ohittaen mm. Hank Williamsin kappaleen "Your Cheatin’ Heart", Johnny Cashin kappaleen "Ring of Fire" ja Lefty Frizzellin kappaleen "If You’ve Got the Money, I’ve Got the Time".
Majalampi (Ikaalinen, Juhtimäki)
Majalampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Jutinmäellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Majalampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 700 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 4,1 hehtaaria. Se on lähes pohjois-etelä-suuntinen ja se sijaitsee Eränmaan itäpuolella Hulppojärven eteläpuolella. Siihen laskee seitsemän metsäojaa ja laskuojina toimivat kaksi muuta ojaa. Laskuojat yhtyvät toisiinsa ja kohtaavat Vehkalammen vedet niiden välisellä suolla, mistä ne laskevat Hulppojärven eteläpäähän. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä ja se on vain kolmessa kohtaa soistunutta. Lammen länsiranta on jyrkempi kuin itäranta. Se on asumaton. Sen pohjoisrantaan johtaa polku yhdystieltä 2764.
Hulppojärvi
Hulppojärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Hulppojärvi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Järven pituus on 2,9 kilometriä, leveys 1,1 kilometriä ja sen pinta-ala on 120 hehtaaria. Se sijaitsee Sitätön ja Juhtiperän yhdistävän yhdystie 2764 pohjoispuolella. Järven länsirannoilla on ollut useita maatiloja, mutta itärannat ovat säilyneet erämaisina. Maatilat muodostavat Eränperä nimisen kylän. Pohjoisrannat ovat matalampia kuin etelärannat ja ne ovatkin ruohottuneita ja osin soistuneitakin. Järvessä on kaksikymmentä saarta, joista suurimmat ovat Peräsaari (pituus 180 metriä), Lähteenmäensaaret (370 metriä) ja Mäntysaaret (140 ja 100 metriä). Järveen laskee alle 20 metsä- tai pelto-ojaa, joista osa tuo yläjuoksulla olevien lampien vesiä. Järven luoteispäähän laskee Konttilammen laskuoja, pohjoisimpaan lahteen laskee Paskolammen, Kaukolammen, Kahilalammen, Purisevalammen ja Vääräjärven yhteinen laskuoja, järven itärantaan laskee pitkä Haukilamminoja, joka on Haukilammen ja Koverolammen yhteinen laskuoja, järven eteläiseen lahteen laskevat Vehkalampi ja Majalampi yhteisen laskuojan kautta. Järven oma laskuoja Rajaoja lähtee luoteiskulmassa olevasta syvästä lahdesta ja laskee puolen kilometrin jälkeen Vähäveteen.
Rantaviivan pituus on 15,4 kilometriä ja se on paikoin kallioista metsämaastoa, jossa on jonkin verran soisia rantoja. Rannan ympäristössä sijaitsee viisi maatilaa ja rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa, joista kaksi ovat saarissa. Järven ympäri pääsee kulkemaan pitkin Eränperän kautta kulkevaa tietä, joka erkanee yhdystieltä 2764.
Keskinenlampi (Ikaalinen)
Keskinenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Keskinenlampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Latoveden koillispuolella keskellä harvakseen ojitetulla suolla suolla. Siihen on kaivettu viisi suo-ojaa, joista yksi laskee Latoveteen. Rantaviivan pituus on 450 metriä. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie on kärrypolku, joka ohittaa lammen 50 metriä päässä etelässä.
Soldier’s Last Letter
Soldier’s Last Letter on kappale, jonka kirjoittivat Redd Stewart ja Ernest Tubb ja nauhoitti Ernest Tubb. Se julkaistiin Yhdysvalloissa vuonna 1944.
Vuonna 1971 Merle Haggard julkaisi oman versionsa Soldier's Last Letteristä. Siitä tuli suosittu ja se oli julkaisuaikanaan Yhdysvaltain kolmanneksi menestynein country-kappale.
Ylinen Löytölampi
Ylinen Löytölampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinen Löytölampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 550 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 7,1 hehtaaria. Lampi on keskeltä kapeampi kuin päistää. Se sijaitsee lähellä Parkanon rajaa Susivuorien, Kyntönevan ja Poikkipuolisenkankaan välissä. Alue on mäkien täplittämää ojitettua suomaata, jonka keskellä lampi sijaitsee. Siihen on kaivettu 13 suo-ojaa, joista lounaispäässä oleva toimii lammen laskuojana. Se virtaa Poikkipuolisenkankaan läpi ja laskee 1,5 kilometrin jälkeen Latoveteen. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja se on pääasiassa metsäistä suomaata. Lampi on autio eikä sinne johda teitä. Lähin tie, joka yhdistää Juhtinmäen ja Vahojärven kylät, ohittaa lammen 200 metriä pohjoisessa.
Chantilly
Chantilly on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa Nord-Pas-de-Calais-Picardien alueella. Se sijaitsee noin 50 kilometriä Pariisista pohjoiseen.
Kunnan tärkein nähtävyys on alkujaan 1300-luvulla perustettu linna Château de Chantilly, joka on kuitenkin myöhemmin uudelleen rakennettu. Nykyään alueella oleva pienempi linna "Petit Château" on 1500-luvulta ja suurempi linna "Grand Château" 1800-luvun lopulta. Suuressa linnassa on museo "Musée Condé". Museossa on näytteillä yksi Ranskan hienoimpia vanhojen maalauksien kokoelmia, jossa on 1000 maalausta. Lisäksi museossa on myös 30 000 niteen kokoelma vanhoja kirjoja. Linnaan kuuluu myös 115 hehtaarin puisto joka koostuu André Le Nôtren suunnittelemasta ranskalaisesta puutarhasta sekä 1700-luvun lopun englantilais-kiinalaisesta puutarhasta. Linnan alueella on myös suuret hevostallit "Les Grandes Écuries", jossa on hevosmuseo "Musée du Cheval". 
Chantilly'n kilparata ("Hippodrome de Chantilly") on rakennettu 1830-luvulla, ja siellä on järjestetty hevoskilpailuja vuodesta 1834 lähtien. Tunnetuimmat laukkakilpailut ovat Prix du Jockey Club sekä Prix de Diane.
Kermavaahto on ranskaksi "Crème Chantilly". Tämä nimi juontaa 1600-luvulle, jolloin Château de Chantilly'ssa työskennelleen ranskalaisen kokin François Vatelin kerrotaan keksineen kermavaahdon tehdessään ruokaa Ludvig XIV:lle.
Kumppanuuskeskus
Kumppanuuskeskus on oululainen kansalaisten ja yhdistysten kohtaamispaikka ja järjestökeskus, jonka kahdessa toimipaikassa, Kansankatu 53:ssa ja Isokatu 47:ssä sijaitsee lähes 50 paikallisen sosiaali- ja terveysalan yhdistyksen ja valtakunnallisen järjestön toimitilat. Kansankatu 53:n tiloissa kokoustavat ja kokoontuvat yhdistysten vertaistukeen perustuvat ryhmät ja harrastekerhot. Vuonna 2014 kokoustiloissa kokoonnuttiin 1380 kertaa noin 12140 ihmisen voimin.
Kumppanuuskeskuksen neuvontapiste tarjoaa kansalaisille sosiaali- ja terveysalan matalan kynnyksen neuvontaa ja ohjausta. Vuonna 2015 neuvontaa hyödynsi yli 1700 ihmistä. Kumppanuuskeskuksessa toimivat yhdistykset ja järjestöt järjestävät vuosittain useita tapahtumia, joista suurimpana Kepa ry:n valtakunnallisesti koordinoima Mahdollisuuksien tori, joka syksyllä 2015 keräsi Oulussa noin 1500 osallistujan joukon.
Kumppanuuskeskus perustettiin jo 1990-luvun alussa helpottamaan kansalaisten hakeutumista yhdistysten toimintaan sekä yhdistysten keskinäistä ja kuntien kanssa tehtävää yhteistyötä. Merkittävässä roolissa yhteistyön tiivistämisessä olivat Oulun kaupunki ja Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto ry. Nykyään Kumppanuuskeskuksen toimintaa tukee sosiaali- ja terveysalan ammattilaisten perustama Pohjois-Pohjanmaan sosiaali- ja terveysturvayhdistys ry. Kumppanuuskeskuksen toiminnan rahoitus muodostuu useista lähteistä. Iso osa keskuksessa toimivista järjestöistä saa avustusta Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukselta, mutta myös Oulun kaupungin, EU:n ja työ- ja elinkeinotoimiston rahoitus on yleistä. Monilla järjestöillä on myös omaa varainhankintaa.
Chasqui
Chasquit (myös "chaskit") olivat ketteriä ja hyväkuntoisia sanansaattajia, joiden vastuulla oli quipujen, viestien ja lahjojen kuljettaminen läpi Inkavaltakunnan. Välitysasemien ("tambo") avulla viestit pystyivät kulkemaan jopa 240 km päivässä. Chasquit eivät olleet vain pelkkiä sanansaattajia (sitä virkaa hoitivat nuoret pojat), vaan heidät oli koulutettu lukemaan ja tulkkaamaan quipuja sekä toisilleen että ylemmille virkamiehille. Chaskien tehtävä ei myöskään ollut pelkästään suullisten viestien välittäminen, vaan he auttoivat ylitarkastajana toiminutta Sapa Inkan veljeä ylläpitämään laskelmia ihmisten liikkeistä koko Inkavaltakunnan alueella.
Chaskeja lähetettiin tuhansien kilometrien pituisille matkoille hyödyntäen laajaa inkojen tieverkostoa ja köysisiltoja, jotka olivat levittäytyneet ympäri Andeja, Perun ja Ecuadorin tienoille. Rannikolla, nykyisen Perun alueella chaskien reitit kulkivat Nazcasta Tumbesiin. Myöhemmin chasqui-reitit laajenivat myös nykyisen Kolumbian, Bolivian, Argentiinan ja Chilen alueille.
Chasquit käyttivät "tamboja" eli välitysasemia pysähdys- ja viestinvälityspaikkoina. Tamboja oli erikokoisia ja -tasoisia, ja jokaisella oli oma käyttötarkoituksensa. Käyttö riippui siitä, millä reitillä tambo sijaitsi ja kenen sitä sallittiin käyttää, mutta suurin osa niistä oli kuitenkin tarkoitettu pelkiksi viestinvälitysasemiksi, sillä chaskeille oli erilliset rakennukset, "chaskiwasit", joissa he lepäsivät ja majoittuivat. Chasquit lähtivät matkaan yhdestä tambosta ja juoksivat viestin kanssa seuraavaan, missä odotti levännyt chasqui valmiina jatkamaan viestin kuljettamista eteenpäin.
Jokaisella chasquilla oli kaksi vakiotavaraa mukanaan: quipu ja "pututu". Quipuja käytettiin tiedon säilömiseen ja välittämiseen erityisen solmujärjestelmän avulla, ja niihin merkittiin muun muassa lukuihin liittyvää informaatiota. Tiedonantajien lisäksi vain chaskeilla oli oikeus ja taito lukea, tulkata ja kääntää tietoa quipujen solmuista. Koska chasquit saivat quipujen vastaanottamisen yhteydessä myös suullista lisätietoa, ei quipuja pystynyt tulkitsemaan ilman, että chasqui oli paikalla. Toinen chaskien kantama esine oli pututu-torvi, joka oli tehty simpukankuoresta (joskus myös panhuilu). Pututua soittamalla chasqui ilmoitti tambossa odottavalle toiselle chaskille tulostaan, jolloin tämä osasi valmistautua viestinvälitystehtävään.
Vielä tänäkin päivänä inkojen alueella on löydettävissä chaskien käyttämiä polkuja ja tamboja. Polkujen avulla nykypäivän turistit voivat kulkea chaskien jalanjälkiä ja kokea maasto, missä nämä muinaiset sanansaattajat aikanaan kulkivat. Useimmat poluista on tiedetysti inkojen käyttämiä, mutta on myös muita polkuja, joiden yhteyttä inkavaltakuntaan ei ole pystytty todistamaan tai kiistämään. Suurin osa poluista sisältää osia, joissa kulku tapahtuu köysisiltoja pitkin. Sillat ovat taidokkaasti kasvillisuutta, puuta ja kiviä hyödyntämällä rakennettu. Varmuudella inkojen rakentamista köysisilloista ainakin yksi, Q'iswa Chakan silta, on edelleen tukevasti paikallaan ja käyttökelpoisena.
Majalampi (Espoo)
Majalampi on Uudellamaalla Espoossa sijaitseva lampi. Majalampi on osa Härkälänjoen valuma-aluetta.
Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tietokanta
Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tietokanta sisältää perustiedot kaikista puolustusvoimien palveluksessa menehtyneistä, ulkomaalaisista vapaaehtoisista sekä suomalaisista SS-miehistä. Tietokanta sisältää myös merkintöjä muistakin kuin aseellisessa toiminnassa menehtyneistä. Tietokanta sisältää yli 95 000 henkilöä. Tietokanta ei sisällä kotirintaman siviiliuhreja. Tietokanta on Kansallisarkiston vastuulla.
Suomen Sotaveteraaniliitto käynnisti vuonna 1985 hankkeen, jonka tarkoituksena oli tuottaa matrikkelimainen julkaisu kaikkien Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden hauta-ja siunaamispaikoista. Julkaisuajatuksesta kuitenkin luovuttiin ja päädyttiin siihen, että muodostetaan kattava tietokanta kaikista viime sodissa menehtyneistä.
Jokaisesta kaatuneesta on kerätty seuraavat tiedot: ammatti/siviilisääty, lasten lukumäärä, viimeisin joukko-osasto, syntymäpaikka, kirjoillaolo- ja asuinpaikka, kaatumis-, kuolin-, tai katoamispaikka, mahdolliset haavoittumistiedot kuten haavoittumisaika ja -paikka, menehtymisluokka eli tieto siitä oliko kyseessä kaatunut, kentälle jäänyt, kenttä- tai sotasairaaloissa haavoihinsa kuollut, sodassa kadoksiin joutunut ja myöhemmin kuolleeksi julistettu, kuollut sotavankeudessa vai oliko kuolinsyy muu kuin välittömästi sodasta johtunut.
Petrolieetteri
Petrolieetteri on seos nestemäisiä alifaattisia hiilivetyjä Ne eivät siis ole kemiallisessa mielessä eettereitä vaan termi eetteri viittaa seoksen keveyteen ja hyvin suureen haihtuvuuteen. Petrolieetteriä käytetään hyvin yleisesti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa.
Petrolieetteri koostuu pääasiassa pentaanista, heksaanista, heptaanista sekä niiden haarautuneista isomeereista. Tyydyttymättömien ja aromaattisten hiilivetyjen pitoisuus petrolieetterissä on hyvin pieni. Petrolieetteriksi määritellään yleensä hiilivetyseokset, joiden kiehumispiste on välillä 25–80 °C, mutta toisinaan tällä nimellä kutsutaan myös seoksia, joiden kiehumispisteet ovat jopa yli 100 °C. Korkeammalla kiehuvia hiilivetyseoksia nimitetään usein ligroiiniksi. Petrolieetterin tiheys on välillä 0,63–0,68 kg/l. Petrolieetteri on erittäin helposti haihtuvaa sekä syttyvää. Sen ja ilman seokset syttyvät palamaan räjähdysmäisesti.
Petrolieetteriin kuuluva jae erotetaan maaöljystä tislaamalla. Seos voidaan tämän jälkeen pelkistää vedyttämällä, jolloin mahdolliset aromaattiset ja tyydyttymättömät hiilivedyt pelkistyvät alifaattisiksi hiilivedyiksi.
Petrolieetteriä käytetään runsaasti liuottimena kemianteollisuudessa ja laboratorioissa. Se liuottaa hyvin muun muassa rasvoja, öljyjä, maaleja, lakkoja ja hartseja. Sitä käytetään uutettaessa kasveista eteeristen öljyjen komponentteja ja tekstiiliteollisuudessa pienten hienojen karvojen poistoon. Se on yleisesti käytetty liuotin myös eri kromatografiamenetelmissä ja kiteytyksissä.
Adrián Fernández
Adrián Fernández Mier (20. huhtikuuta 1965) on meksikolainen moottoriurheilja. Hän perusti oman tallinsa Fernandez Racingin vuonna 2001. Fernández kilpaili Champ Car -sarjassa vuodet 1993–2004. Vuodet 2005–2006 hän kilpaili NASCAR ja 2007 Asian Le Mans Series -sarjoissa. Hän on osallistunut myös Le Mansin 24 tunnin ajoihin vuosina 2007, 2010, 2011 ja 2012. Vuodesta 2012 alkaen hän ollut Formula 1 -kuljettaja Sergio Pérezin manageri.
Community as Opportunity (CO:OP)
Community as Opportunity (CO:OP) on vuosina 2015–2018 toteutettava digitointi- ja arkistohanke, jossa mukana on 17 eurooppalaista arkistoa ja yliopistoa. Hankkeen päämääränä on helpottaa yksityishenkilöiden hallussa olevan arkistomateriaalin digitointia, jakamista ja pitkäaikaissäilytystä. Lisäksi hankkeen toisena päämääränä on lasten ja nuorten mielenkiinnon herättäminen arkistoja kohtaan. Suomessa hankkeesta vastaa Kansallisarkisto.
Kansallisarkistolla on liikkuvia digitointiasemia, joita on mahdollista lainata. Digitaaliset tiedostot tallennetaan hankkeen perustamalle Topoteekki-alustalle sekä tarvittaessa omalle tallennusvälineelle. Topoteekkiin tiedostot tallennetaan karttapohjalle, jolloin kaikki kiinnostuneet voivat nähdä tietylle alueelle sijoittuvat kohteet. Luovuttajat joko pidättävät kaikki oikeudet aineistoon tai antavat sille Creative Commons -lisenssin.
Hankkeen toinen päämäärä on nuorten arkistokokemuksien tarkkailu ja niistä oppiminen.
Arvo Myllymäki
Arvo Juhani Myllymäki (s. 3. heinäkuuta 1945 Kuortane) on Tampereen yliopiston julkisoikeuden professori emeritus ja kirjailija.
Myllymäki valmistui merkonomiksi 1964, sosionomiksi 1965, hallintotieteen kandidaatiksi ja maisteriksi 1971 ja lisensiaatiksi 1977. Hallintotieteestä hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa 1979. Hän toimi Turun läänin veroviraston apulaisverosihteerinä ja -tarkastajana 1967-1968, tilintarkastajana 1968-1971, kuljetusliikkeen osastopäällikkönä 1971-1975 sekä Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien apulaistalousjohtajana ja talousjohtajana 1975-1982. Tampereen yliopiston julkisoikeuden dosentti hän oli 1982-1985, vt. apulaisprofessori 1983-1984 ja apulaisprofessori 1985-1989. Lapin yliopiston julkisoikeuden vs. professorina Myllymäki toimi 1988-1989 ja Vaasan yliopiston va. julkisoikeuden professorina 1991-1992. Tampereen yliopiston julkisoikeuden professoriksi hänet nimitettiin 1998. Myllymäki toimi myös Oulun yliopiston dosenttina vuodesta 1981, erikoisalanaan virka- ja työehtosopimusjärjestelmät.
Myllymäen isä oli ukrainalainen sotavanki ja äiti Kuortaneelta. Isä löytyi osin Urho Kekkosen ja Vladimir Stepanovin avulla, Myllymäki tapasi hänet ensimmäisen kerran Helsingissä vuonna 1978. Myllymäen esikoisromaani "Vihan ja rakkauden päivät" (2011) käsittelee juuri mainittua teemaa. Teokseen perustuvan lapualaisen Larvateatterin näytelmän "Aarre, ryssän äpärä" kantaesitys oli keväällä 2016. Tv-dokumentissa "Matka isän luo" Myllymäki matkustaa Barnauliin Etelä-Siperiaan tapaamaan äitipuoltaan ja veli- ja sisarpuoliaan.
Myllymäki asuu eläkkeelle jäätyään vaimoineen Muonion Särkijärvellä.
Myllymäen julkaisemia teoksia ovat:
Myllymäki on julkaissut tietokirjoja myös professuurinsa alalta, kuten teokset "Finanssihallinto-oikeus: valtion ja kuntien varainkäyttö ja varainkäytön valvonta" (2000) ja "Suomen pääministeri – presidentin varjosta hallitusvallan käyttäjäksi" (2010).
Rene Pauritsch
Rene Pauritsch ( s. 4. joulukuuta 1964) on entinen itävaltalainen jalkapalloilija ja nykyinen Liechtensteinin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Tehtävässään hän on ollut vuoden 2013 tammikuusta lähtien.
Marc Vales
Marc Vales González (s. 4. huhtikuuta 1990 Escaldes-Engordany, Andorra) on andorralainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja. Vales edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa.
Vales siirtyi andorralaisesta FC Andorrasta espanjalaisen Sabadellin kakkosjoukkueeseen vuonna 2007 ja pelasi vuosina 2007–2016 pääasiassa Espanjan kolmanneksi ja neljänneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Kolmanneksi korkeimman tason otteluita Vales pelasi Atlético Balearesissa, Real Madridin kolmosjoukkueessa, Real Zaragozan kakkosjoukkueessa ja Hospitaletissa.
Elokuussa 2016 Vales teki Veikkausliigassa pelaavan SJK:n kanssa loppukauden kattavan sopimuksen, jossa on myös optio kahdesta seuraavasta kaudesta.
Andorran maajoukkueessa Vales on pelannut vuodesta 2008 lähtien.
Vjatšaslau Heraštšanka
Vjatšaslau Leanidavitš Heraštšanka (, ; s. 25. heinäkuuta 1972 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Mahiljou, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän edustaassa pelaavaa Lida ja on pelipaikaltaan entinen puolustaja.
Börje Brotell
Börje Bror Brotell (3. helmikuuta 1922 Turku – 6. joulukuuta 2009 Turku) oli suomalainen Waffen SS-sotilas ja jatkosodan panssariässä.
Brotell liittyi talvisotaan vapaaehtoisena olleessaan 17-vuotias. Hän toimi suojeluskunnan lähettinä.
Brotell liittyi Insinööritoimisto Rataksen kautta Saksaan suomalaiseen Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonaan, joka oli osa moottoroitua SS-divisioona Wikingia. Brotell kuului pataljoonan ensimmäiseen komppaniaan ja toimi konekiväärimiehenä aseenaan MG-42. Brotell haavoittui Kaukasuksella elokuun 15. päivänä vuonna 1942. Räjähtävä luoti osui oikeaan reiteen. Hänet kuljetettiin hoitoon Puolan kautta Itävaltaan. Toipumislomalla hän oli Suo­messa. Brotell palasi Saksaan SS-Junkerschuleen Bad Tölziin, jossa hän sai upseerikoulutuksen. Koulutus keskeytyi, kun marsalkka Mannerheim kutsui miehet takaisin Suomeen. Vuoden 1943 lokakuussa Brotell liittyi kenraalimajuri Ruben Laguksen panssaridivisioonan vasta perustettuun rynnäkkötykkipataljoonaan.
Brotell tuhosi virallisesti 11 vihollisen vaunua Tali–Ihantalan taistelussa ja neljä varmistamatonta vaunuta. Brotell onkin tuloksellaan menestynein suomalainen vaununjohtaja.
Sodan jälkeen Valpo mustamaalasi Brotellia ja sai osan muista Waffen-SS veteraaneista uskomaan tämän olevan ilmiantaja saksalaismielistä vastarintaliikettä vastaan. Valpo myös epäili Brotellin kuuluvan SD:hen, mutta se ei saanut asialle näyttöä. Valpo myös määräsi erottamaan Brotellin huoltoupseerin virasta, koska vanhat SS-miehet, eivät saaneet toimia sodan jälkeen valtion viroissa. Brotell oli töissä ostajana Wärtsilässä vuoteen 1968. Vuonna 1970 hän perusti oman liikeyrityksen, joka toi maahan teknokemiallisia tuotteita. Suurimmat asiakkaat olivat telakat ja Neste. Brotell johti yritystään aina eläkeikään saakka.
Vuonna 1948 Brotell pelasi yhden SM-sarjaottelun Turun Palloseurassa.
1994 Brotell valittiin Panssarikillan kunniapuheenjohtajaksi.
Ps.531-10 "Bubi" Sturmgeschütz 40 G -rynnäkkötykki, jolla Brotell tuhosi jatkosodan ratkaisutaisteluissa kesällä 1944 eniten vihollisen vaunuja on esillä Panssariprikaatissa Hämeen panssaripataljoonan esikunnan edessä.
Cinnamon
Cinnamon on GNOME 3:een perustuva vapaa avoimen lähdekoodin työpöytäympäristö Linuxille. Cinnamonin kehityksen aloittivat Linux Mintin kehittäjät ja se onkin Linux Mintin suositeltava työpöytäympäristö.
Asnières-sur-Oise
Asnières-sur-Oise on kunta Ranskassa Val-d'Oisen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 50 km Pariisista pohjoiseen Oisejoen varrella, joka on Seinen sivujoki.
Kunnan nähtävyyksiä on sisterssiläisluostari "Abbaye de Royaumont". Luostaria oli perustamassa Ranskan kuningas Ludvig IX vuonna 1228. Luostari on yleisölle avoinna ympäri vuoden ja siellä on lukuisia näyttelyitä ja tapahtumia, kuten klassisen musiikin festivaali "Festival de Royaumont".
Alfa Romeo AR8
Alfa Romeo AR8 on Alfa Romeon vuosina 1978–1989 valmistama pakettiautomalli, joka oli käytännössä uudelleennimetty Iveco/Fiat Daily.
Mir (ohjelmisto)
Mir on Canonicalin kehittämä ikkunointipalvelin, jonka on tarkoitus korvata tällä hetkellä käytössä oleva X Window System Ubuntussa.
Mir julkistettiin 4. maaliskuuta 2013.
Canonical on ilmoittanut siirtyvänsä Wayland-ohjelmistoon X Window Systemin korvaajana.
Jet Records
Jet Records oli brittiläinen levy-yhtiö, jonka perusti Don Arden vuonna 1974.
Jetille levyttäneitä artisteja:
Konttilampi (Ikaalinen)
Konttilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Eränperän kylässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Konttilampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se sijaitsee Juurijärven, Hulppojärven ja Vähäveden välissä olevalla kapealla suolla. Lampeen on kaivettu neljä suo-ojaa, joista itäisin laskee 300 metrin päähän Hulppojärveen. Rantaviivan pituus on 450 metriä ja rannat ovat metsistä suota. Lammen eteläpuolella sijaitsee maatila, mutta muuten lampi on autio. Hulppojärven ympäri kulkeva tie ohittaa läheltä lammen itärannan.
Heikkiönlampi (Ikaalinen)
Heikkiönlampi eli Heksiönlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Heikkiönlampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 150 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Se sijaitsee mäkien täplittämän metsäisen suoalueen keskellä Latonevan ja Mekkonevan välissä. Siihen on kaivettu viisi suo-ojaa. Lännestä laskee Koivistonlammen ja Nevalammen yhteinen laskuoja, etelästä Kaukalolammesta lähtevän suuremman suon johto-oja. joka virtaa Heikkiölammen vieressä olevan lampareen läpi. Luoteinen oja on lammen laskuoja, ja se kulkee 2,4 kilometriä ennen laskemistaan Ylisenlampeen. Rantaviivan pituus on 400 metriä ja ranta on lähes kokonaan suomaata. Lampi on autio eikä sinne johda tietä. Lähin tie tulee Onkilammelta ja ohittaa Heikkiönlammen puolen kilometrin päästä.
Ylinenlampi (Ikaalinen)
Ylinenlampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Ylinenlampi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 50 metriä ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee mäkien pilkuttamassa suostuneessa metsämaastossa Kytönevan pohjoispuolella. Lampea ympäröivä suo on pieni ja suolta on kaivettu suohon neljä suo-ojaa. Sen pohjoispäähän laskee pitkä suo-oja, johon kertyy vettä laajalta valuma-alueelta. Valuma-alueella sijaitsevat muun muassa pienet Heikkiönlampi, Koivistonlampi ja Nevalampi. Ylisenlammen laskuoja on Perkoonoja, joka lähtee sen eteläpäästä ja juoksee 4.5 kilometrin jälkeen Juurijärveen. Rantaviivan pituus on 550 metriä, josta kolmannes on kapeaa rannansuuntaista avosuota. Kaakkoisrannassa sijaitsee niin sanottu Ylisenlammin kämppä, joka on Metsähallituksen omistama vuokrakämppä. Kämpälle johtaa tie.
Syyttämättäjättämispäätös
Syyttämättäjättämispäätös on syyttäjän tekemä päätös, jättää syyte nostamatta rikoksesta epäiltyä henkilöä vastaan. Päätöksen tapahtumatiedoissa kerrotaan, mitä asiassa on epäilty tapahtuneen tai on tapahtunut. Syyttämättä jätetyn henkilön yhteys tapahtuneeseen kerrotaan lyhyesti, miksi häntä epäiltiin rikoksesta, ja mitä hänen epäiltiin tehneen. Päätöksessä kerrotaan myös, minkä takia rikosta epäiltiin. Tapahtuman tietoja ei saa kirjoittaa rikosta syyksilukevassa muodossa.
Päätöksessä on perusteltava syy syyttämättäjättämiseen. Syitä voivat olla seuraavat:
Päätös pitää perustella yleiskielellä, eikä siinä saa käyttää ammattisanoja tai harvinaisia vierasperäisiä sanoja. Mitä lievempi epäilty rikos on, sitä lyhyemmät perustelut riittävät.
Syyttäjällä on syytepakko, joten hänen on virkavastuun uhalla nostettava syyte, jos asiassa on tarpeeksi näyttöä. Syyttäjä saa jättää myös syytteen nostamatta, vaikka asiassa olisi tarpeeksi näyttöä rikoksesta. Silloin päätöksessä voi olla kyse joko vähäisyys-, nuoruus-, kohtuus- tai konkurssiperusteesta.
Sannois
Sannois on kunta Ranskassa Val-d'Oisen departementissa Île-de-Francen alueella. Se sijaitsee noin 20 km Pariisista luoteeseen.
Kunnan nähtävyyksiä on tuulimylly "Moulin de Sannois". Tuulimylly rakennettiin 1700-luvun lopulla ja se oli toiminnassa vuoteen 1866 saakka. Se sijaitsee mäen päällä josta näkyy ympäröivään Montmorencyn laaksoon. Maurice Utrillo maalasi useita tuulimyllyjä vuosina 1912 – 1913 ja tämä oli yksi niistä.
Kansainvälinen museopäivä
Kansainvälinen museopäivä on Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n suosittelema kansainvälinen vuosipäivä, jota vietetään 18. toukokuuta. Päivän tarkoituksena on tuoda esille museoiden asemaa kulttuurivaihdossa, kulttuurien rikastuttajina sekä keskinäisen ymmärryksen, yhteistyön ja kansojen välisen rauhan rakentamisessa.
Kansainvälistä museopäivää vietettiin ensimmäisen kerran 1977. Sen suosio on sen jälkeen kasvanut selvästi, ja vuonna 2015 yli 35 000 museota noin 145 maasta osallistui päivän viettämiseen. Vaikka museopäivä onkin virallisesti 18. toukokuuta, niin museot järjestävät usein toimintaa koko viikoksi. Monissa Euroopan maissa vietetään Museoiden yö -tapahtumaa kansainvälistä museopäivää lähimpänä lauantaina.
Mwezi IV
Mwezi IV Gisabo Bikata-Bijuga (1840?–1908) oli Burundin kuningas eli "Mwemi" vuosina 1850/1852–1908. Hänen isänsä oli kuningas Ntare IV. 
Mwezi IV:n hallituskaudella vuonna 1878 London Missionary Society aloitti kristillisen lähetystyön Burundin alueella. Maa koki myös luonnononnettomuuksia.
1800- luvun lopussa saksalaiset tunkeutuivat Burundiin ja liittivät sen osaksi Saksan Itä-Afrikkaa. Vuonna 1890 saksalaiset solmivat kuninkaan kanssa sopimuksen, jolla hän säilytti asemansa kuninkaana, kunhan tunnustaa Saksan ylivallan.
Kaksi päällikköä, Maconco ja Biruri, nousi kuningasta vastaan kapinaan ja Saksa tunnusti heidän asemansa johtajina vuonna 1903. Vuonna 1905 Saksa veti kuitenkin tunnustuksensa pois. Kapina tukahdutettiin vuonna 1906. Kuninkaan kuoltua häntä seurasi hallitsijana hänen poikansa Mutaga IV Mbikije.
Kuninkaan kuva:
Varuskunnan ”pikku” morsian
Varuskunnan ”pikku” morsian on Eero Leväluoman salanimellä Eero Levä ohjaama sotilasfarssi vuodelta 1943. Elokuvan tuotti Kurt Nylundin omistama Karhu-Filmi Oy.
Kriitikot pitivät elokuvaa tyypillisenä ajanvietefarssina. Päämajan sensuuritoimiston tarkastus pakotti poistamaan elokuvasta kohtauksen jossa upseeri joutuu putkaan. Elokuvan yleisömenstys oli keskimääräistä heikompi.
Tukkukauppias Markkanen haluaa välttää kuukauden mittaisen vankeustuomion, jonka hän on saanut rattijuopumuksesta, ja vaihtaa paikkaa kaksoisolentonsa kulkuri Knipun kanssa. Knippuna esiintyvä Markkanen joutuu kuitenkin kertausharjoituksiin kasarmille.
Riimukivi U 582
Riimukivi U 582 on aiemmin Söderby-Karlin kirkossa, Norrtäljen kunnassa Roslagenin alueella sijainnut, mutta myöhemmin kadonnut riimukivi. Riimukiven kirjoitus on ajoitettu 1030-luvulle, ja se sisältää mahdollisesti vanhimman maininnan Suomesta. Monet viikinkien idänretket lähtivät Roslagenin alueelta. Roslagen juontuu mahdollisesti suomen- ja viron kielen Ruotsia tarkoittavista sanoista tai vastavuoroisesti suomen ja viron ruotsia tarkoittavat sanat voivat juontua roslagen-sanasta.
Kivessä kerrotaan Otrygg-nimisen miehen tulleen surmatuksi Suomessa. Teksti ei kerro, surmattiinko hänet taistelussa vai jossain muussa yhteydessä, mutta yleensä riimukivet pystytettiin viikinkiretkillä kuolleille.
Kiven alkuperäinen kirjoitus:
biarn huk * ikulfriþ : raistu : stain : aftʀ : utrik : sun : sain * han * uaʀ : tribin : o * fin*lonti
Käännös muinaisnorjaksi:
"Bjǫrn ok Ígulfríðr reistu stein eptir Ótrygg, son sinn. Hann var drepinn á Finnlandi."
Käännös Suomeksi:
"Björn ja Igulfrid pystyttivät tämän kiven Otryggille, heidän pojalleen. Hänet surmattiin Suomessa."
Final Exit
Final Exit on Dereck Humphryn, Hemlock Societyn perustajan, kirjoittama kiistanalainen kirja. Kirja kattaa monia näkökohtia koskien itsemurhan suunnittelua ja suorittamista
Kirja on käännetty 12 kielelle ja on kielletty lailla vain Ranskassa
Vuonna 1991 se oli 18 viikkoa New York Timesin Bestseller -listalla
Huhtikuussa 2007 sanomalehti USA Todayn toimittajat ja kirja-arvostelijat valitsivat Final Exitin yhdeksi muistettavimmaksi kirjaksi viime neljännesvuosisadalta.
Eetikko Peter Singer asetti sen top ten -kirjalistalleen sanomalehti The Guardianissa.
Riimukivi G 319
Riimukivi G 319 on Gotlannissa, Ruten kirkossa sijaitseva, kalkkikivestä tehty riimukivi. Riimukivi on ajoitettu vuosien 1200-1250 vaiheille. Se on Gotlannin ainoa riimukivi jossa Suomi mainitaan. Sana Aglia on käännöksen kannalta ongelmallinen, mutta sen on tulkittu mahdollisesti tarkentavan Audvaldsin kuolinpaikkaa.
Kiven alkuperäinen kirjoitus:
si[h]tris : aruar[r] : litu : giera : st[a]en : yfir : auþu-l- : broþur : sin : a : finlandi : do : aglia...
Käännös muinaisnorjaksi:
Sigtryggs(?) arfar létu gera stein yfir Auðv[a]l[d](?), bróður sinn, á Finnlandi dó 〈aglia...〉.
Käännös suomeksi:
Sigtryggrin(?) perilliset teettivät kiven Auðvaldille(?), heidän veljelleen, joka kuoli Suomessa (aglia... )
Kaksi kivaa kaveria
Kaksi kivaa kaveria on Aarne Kivimäen ohjaama komedia vuodelta 1944. Elokuvan tuotti Aarne Kivimäen ja hänen veljensä Eino Kivimäen perustama Turun Elokuva Oy.
Elokuvan arvostelut olivat pääosin kannustavia joskin amatöörimäistä näyttelemistä ja heikkoa äänitystä arvosteltiin. Elokuvan yleisömenstys oli kuitenkin heikkp.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Turkuun kesään 1940. Olavi Vuori ryhtyy tutkimaan isänsä omistamalla lautatarhalla ilmenneitä vajauksia.
Bahariasaurus
Bahariasaurus ("Baharyan lisko") oli teropodeihin kuulunut dinosaurussuku. Se eli Pohjois-Afrikassa 100–95 miljoonaa vuotta sitten keskisellä liitukaudella. "Bahariasaurus" ei ollut sen ajan ja alueen ainoa teropodi ja se on todennäköisesti jakanut elinympäristönsä "Spinosauruksen" ja "Carcharodontosauruksen" kanssa.
"Bahariasauruksen" fossiilien löytöpaikat ovat Baharyan muodostelma Egyptissä, josta se on saanut nimensäkin, sekä Kem Kem Beds Marokossa. "Bahariasauruksen" fossiilit tuhoutuivat toisessa maailmansodassa.
"Bahariasauruksesta" tiedetään että se oli suurikokoinen teropodi. Se oli jopa 12 metriä pitkä ja painoi seitsemän tonnia, samankokoinen kuin "Tyrannosaurus rex".
"Bahariasauruksen" luokittelu on epäselvää. Se saattoi olla "Carcharodontosauruksen" sukulainen, tyrannosauri, tai sen aikalaisen "Deltadromeuksen" synonyymi. "Bahariasaurus" ja "Deltadromeus" näyttävät olleen hyvin samankaltaisia keskenään, ja kumpikin tunnetaan samoista muodostelmista, mutta näiden kahden dinosauruksen fossiilien vertailu on mahdotonta, koska "Bahariasauruksen" fossiilit ovat tuhoutuneet toisessa maailmansodassa. Tästä syystä taas jotkut tunnistavat mahdolliseksi että "Deltadromeus" saattaa olla sama kuin "Bahariasaurus". Linkki säilyy mahdottomana vahvistaa.
Carl Haas
Carl A. Haas (26. helmikuuta 1929 – 29. kesäkuuta 2016) oli yhdysvaltalainen moottoriurheiluvaikuttaja. Hän perusti yhdessä Paul Newmanin ja Mike Lanigan kanssa Newman/Haas Racing -tallin vuonna 1983 ja Teddy Mayerin kanssa Formula 1 -tallin Hass Lolan vuonna 1984. Haas omisti myös Carl A. Haas Motorsports -tallin, joka kilpaili NASCAR-sarjassa.
Haas sairasti Alzheimerin tautia. Hän oli kuollessaan 87-vuotias.
Tennis kesäolympialaisissa 2016 – miesten kaksinpeli
Miesten tenniksen kaksinpelit kesäolympialaisissa 2016 pelattiin 6.–14. elokuuta 2016 välisenä aikana. Ottelut pelattiin Barra Olympic Parkissa, Barra da Tijucassa, Brasiliassa.
Kilpailun järjestämisestä vastasivat Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) sekä International Tennis Federation (ITF), ja se oli osa miesten ATP-kiertuetta.
Andy Murray oli hallitseva mestari voitettuaan kultaa Lontoossa 2012. Hän uusi olympiakultansa. Novak Đoković "(1. kierros)"
 Andy Murray (olympiavoittaja)
 Rafael Nadal "(välierät)"
 Kei Nishikori "(välierät)"
 Jo-Wilfried Tsonga "(2. kierros)"
 Gaël Monfils "(puolivälierät)"
 David Ferrer "(2. kierros)"
 David Goffin "(3. kierros)" Marin Čilić "(3. kierros)"
 Roberto Bautista Agut "(puolivälierät)"
 Pablo Cuevas "(2. kierros)"
 Steve Johnson "(puolivälierät)"
 Philipp Kohlschreiber "(2. kierros)"
 Jack Sock "(1. kierros)"
 Gilles Simon "(3. kierros)"
 Benoît Paire "(2. kierros)"
Tennis kesäolympialaisissa 2016 – naisten kaksinpeli
Naisten tenniksen kaksinpelit kesäolympialaisissa 2016 pelattiin 6.–13. elokuuta 2016 välisenä aikana. Ottelut pelattiin Barra Olympic Parkissa, Barra da Tijucassa, Brasiliassa.
Kilpailun järjestämisestä vastasivat Kansainvälinen olympiakomitea (KOK) sekä International Tennis Federation (ITF), ja se oli osa naisten WTA-kiertuetta.
Serena Williams oli hallitseva mestari voitettuaan kultaa Lontoossa 2012. Tänä vuonna hän hävisi jo kolmannella kierroksella Elina Svitolinalle. Turnauksen voitti olympiahistoriaa tehnyt Puerto Ricon Mónica Puig, joka saavutti maansa kaikkien aikojen ensimmäisen olympiakullan. "(3. kierros)"
 "(loppuottelu)"
 "(3. kierros)"
 "(1. kierros)"
 "(1. kierros)"
 "(1. kierros)"
 "(välierät)"
 "(3. kierros)" "(3. kierros)"
 "(puolivälierät)"
 "(välierät)"
 "(1. kierros)"
 "(3. kierros)"
 "(2. kierros)"
 "(puolivälierät)"
 "(2. kierros)"
Henadz Bliznjuk
Henadz Pjatrovitš Bliznjuk (, ; s. 30. heinäkuuta 1980 Svetlogorsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Svetlahorsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Valko-Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa Tarpeda-BelAZ Žodzina ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Medellínin kartelli
Medellínin kartelli oli huumekauppiaiden ja salakuljettajien organisaatio, joka toimi 1970- ja 1980-luvulla Boliviassa, Kolumbiassa, Hondurasissa, Perussa ja Yhdysvalloissa sekä Kanadassa ja Euroopassa. Se oli peräisin Medellínin kaupungista Kolumbiasta. Kartellin perustivat ja sen toimintaa pyörittivät Ochoan veljekset Jorge Luis, Juan David, ja Fabio, yhdessä Pablo Escobarin ja José Gonzalo Rodríguez Gachanin kanssa. Vuoteen 1993 mennessä Kolumbian hallitus yhteistyössä Calin kartellin, oikeiston puolisotilaallisten ryhmien ja Yhdysvaltain hallituksen kanssa onnistui lakkauttamaan Medellínin kartellin toiminnan vangitsemalla tai tappamalla sen jäseniä. Escobar ammuttiin ja Carlos Lehder Rivas sai elinkautisen vankeustuomion Yhdysvalloissa. Ochoan veljekset antautuivat ja tekivät Kolumbian hallituksen kanssa sopimuksen johon sisältyi rajattu vankeustuomio.
Toimintansa huipulla Medellínin kartelli salakuljetti tonneittain kokaiinia ympäri maailman joka viikko, tuotti vähintään kahdeksan miljardia Yhdysvaltain dollaria vuodessa, ja hallitsi 80 prosenttia maailman kokaiinin markkinoista.
Virgilio Barco Vargas
Virgilio Barco Vargas (17. syyskuuta 1921 – 20. toukokuuta 1997) oli kolumbialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuodesta 1986 vuoteen 1990.
Barco syntyi Cúcutassa, Norte de Santanderin departementissa. Hän aloitti opintonsa Kolumbian yliopistossa ja jatkoi niitä Yhdysvalloissa Massachusetts Institute of Technologyssa, josta hän valmistui vuonna 1943. Hän tuli politiikkaan vuonna 1943 kaupunginvaltuuston jäsenenä. Barco valittiin kongressin alahuoneeseen, mutta hän lähti maanpakoon 1940-luvun lopulla välttääkseen polittiista väkivaltaa. Hän asui Yhdysvalloissa, missä syntyi myös hänen tyttärensä, Carolina Barco Isakson (josta tuli myös myöhemmin poliitikko) oli syntynyt.
Barco palasi Kolumbiaan vuonna 1954 osalistuakseen  rauhanprosessiin, jonka tuloksena  liberaalit ja konservatiivit muoodostivat Kansalisen rintaman, joka kesti kaksi vuosikymmentä. Hän pääsi kongressin ylhuoneeseen vuonna 1958, mutta lähti suurlähettilääksi Britanniaan vuonna 1961, ja palasi Kolumbiaan vuonna 1962. Hän palveli toista kauttaan senaatissa vuoteen 1966, kun hänet valittiin pormestariksi Kolumbian pääkaupungissa Bogotássa. Hän toimi tässä tehtävässä, kunnes 1969, kun hän tuli maailmanpankin johtajaksi vuoteen 1974 asti. Sitten hän toimi suurlähettiläänä yhdysvalloissa vuodesta 1977 vuoteen 1980 asti.
Barco valittiin Kolumbian presidentiksi  58 prosentilla äänistä vuonna 1986. Vaalivoitto oli Kolumbian historian suurin. Hän tuki köyhyyden vastaisia ohjelmia, uudisti vuoropuhelua vasemmistosissien kanssa ja taisteli huumekauppiaita vastaan. Tämön takia hänestä tuli suosittu kansainvälisessä yhteisössä, ja aluksi myös kotimaassaan. Vuonna 1989 75% kansasta kannatti häntä. Myöhemmin hänestä tuli vähemmän suosittu Kolumbiassa, koska huumekauppiaiden väkivalta lisääntyi, kun hän alkoi toimia heitä vastaan. Hänen talouspolitiikkansa huononsi maan tilannetta aluksi. Kahden vuoden kuluttua valinnastaan Barco käynnisti ohjelman, joka avaisi Kolumbian markkinat maailmalle.
Barcoa ei valittu toiselle kaudelle.
Presidenttikautensa päätyttyä vuonna 1990 Barco toimi jälleen suurlähettiläänä Britanniassa  vuoteen 1992 asti.
Barcolta löydettiin syöpä ja hän kuoli 20. toukokuuta 1997 Bogotássa, kun hän oli 75-vuotias.
Calin kartelli
Calin kartelli oli huumekartelli joka toimi Kolumbian eteläosissa Calin kaupungin ympäristössä. Sen perustivat Rodríguez Orejuelan veljekset, Gilberto ja Miguel, ja José Santacruz Londoño, joka tunnetaan myös nimellä "Chepen". He irrottautuivat omaksi ryhmäkseen Pablo Escobarin Medellínin kartellista 1980-luvun lopulla, kun heihin liittyi Hélmer Herrera, joka tunnetaan myös nimellä "Pacho".
Calin kartellin menestys ja kartellien välinen kilpailu vaikutti Medellínin kartellin tuhoon 1990-luvulla. Calin kartellin toimintatavat olivat vähemmän näyttäviä kuin Medellíninin kollegoilla, ja he pyrkivät sijoittamaan huumekaupalla saadut voitot laillisiin yrityksiin. Calin kartelli hyökkäsi etenkin Escobaria vastaa. Se teki yhteistyötä Kolumbian ja Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa ja perusti omat erikoisjoukot nimeltä PEPES (People Against Pablo Escobar), joiden tehtävänä oli tuhota Escobar.
Kartellilla oli yhteyksiä brittiläisiin palkkasotureihin, liittolaisia eri maissa, lukemattomia vakoojia ja ilmiantajia hallituksen joukoissa, ja sen laaja tiedustelu- ja valvontaverkosto kattoi koko Calin kaupungin. Kartellia verrattiin venäjän KGB:hen ja yhdysvaltalainen DEA kutsui sitä nimellä "historian tehokkain rikollisjärjestö", myöhemmin lempinimellä "Cali-KGB".
Toimintansa huipulla Calin kartellin on sanottu hallinneen 90 prosenttia maailman kokaiinin markkinoista ja olleen suoraan vastuussa kokaiinin markkinoiden kasvusta Euroopassa, 1990-luvun puolivälissä kartelli oli miljardien dollarien yritys.
Vuonna 2014 Yhdysvaltojen hallitus ilmoitti että Calin kartelli oli lopulta tuhottu kokonaan. Gilberto ja Miguel Rodríguez Orejuela oli tuomittu kymmeniksi vuosiksi vankeuteen. Oikeudenkäynnin yhteydessä he luovuttivat Kolumbian hallitukselle 2,1 miljardilla dollarilla huumekaupalla saatua omaisuutta eri puolilla maailmaa.
Heinrich Suso
Heinrich (von) Suso, myös: Heinrich Seuse tai Heinrich von Berg (21. maaliskuuta 1295 tai 1297 Konstanz tai Überlingen – 25. tammikuuta 1366 Ulm) oli saksalainen dominikaanimunkki ja mystikko. Hän kokosi teokseensa "Exemplar" kansankielisiä kirjoituksiaan. Teos on säilynyt useina käsikirjoituskopioina. Alkusanoissa hän perustelee teoksen julkaisemista sillä, että hänen kirjoituksistaan on levinnyt virheellisiä kopioita.
Suso mainitsee kirjansa esipuheessa kuvaavana esimerkkinä virheellisistä kirjoituksista tekstin ”Pieni kirja ikuisesta viisaudesta” (Büchlein der Ewigen Weisheit). Toinen merkittävä teksti on hänen elämäkertansa, autohagiografiaksi luonnehdittu ”Leben Seuse”, jota hän sanoo hengellinen tyttärensä Elshbeth Stagelin kirjoittamaksi, mutta jota yleisesti pidetään hänen omana kirjoituksenaan. Hän kertoo luetuttaneensa kirjansa mestari Bartholomeuksella, joka ehti kuolla ennen teoksen valmistumista, mikä huolestutti Susoa. Hän sai kuitenkin näyssä mestari Bartholomeuksen hyväksynnän lopulliselle tekstille.
Suso joutui syytetyksi kerettiläisyydestä luultavasti vuonna 1330 Maastrichtissa dominikaanien tuomioistuimessa, ja hänet pidätettiin opettajanvirastaan, mutta myöhemmin kirjoitukset todettiin puhdasoppisiksi. Suson opettaja oli Mestari Eckhart, joka myös oli joutunut kerettiläisyyssyytösten kohteeksi. Mestari Eckhart puolusti Susoa, kun tätä syytettiin simonismista. Suso oli nimittäin vanhempiensa lahjoituksen ansiosta päässyt dominikaaniluostariin 13-vuotiaana, kun se yleensä tapahtui 15-vuotiaana.
Henry Knox
Henry Knox () oli Yhdysvaltain sotaministeri (1785–1794) ja George Washingtonin seuraaja siirtokuntien armeijan ylipäällikkönä (1783–1784).
Knox omisti ja pyöritti kirjakauppaa Bostonissa, ja kun Yhdysvaltain vapaussota syttyi vuonna 1775, hän ystävystyi kenraali George Washingtonin kanssa ja pääsi nopeasti siirtokuntien armeijan tykistöupseeriksi. Tykistöupseeri Knox oli mukana useimmissa vapaussodan merkittävimmissä tapahtumissa. Hänestä tuli armeijan nuorin kenraali 22. maaliskuuta 1782. Yhdysvaltain perustuslain hyväksymisen jälkeen Knoxista tuli virallisesti Yhdysvaltain sotaministeri.
Vuonna 1795 hän vetäytyi eläkkeelle Thomastoniin, Massachusettsiin (Thomaston sijaitsee nykyisin Mainen osavaltiossa), jossa kuoli yllättäen vatsakalvontulehdukseen vuonna 1806.