hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
De la Chapelle
De la Chapelle [döla ʃa'pell] on alkujaan ranskalaistaustainen aatelissuku, joka on edustettuna Suomen aatelissa vapaaherrallisena sukuna.
Suku on alkujaan ranskalainen sotilassuku. Sen pohjoismaisen haaran varhaisin tunnettu esi-isä on everstiluutnantti Adam Richard de la Chapelle (k. 1636), joka tuli Ranskasta Ruotsin palvelukseen vuonna 1611 ja toimi palkkasotilaiden komentajana. Hänen neljä upseeripoikaansa naturalisoitiin Ruotsin aateliin vuonna 1653 ja suku merkittiin seuraavana vuonna Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 584. Suku jatkui vain yhdestä pojasta, everstiluutnantti Julius Richard de la Chapellesta (1625–1672). Suku asettui 1780-luvulla Suomeen ja introdusoitiin Suomen ritarihuoneelle sen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 aatelisena sukuna numero 47. Ruotsissa suku sammui vuonna 1823.
Senaattori Albrecht Fredrik Richard de la Chapelle korotettiin Suomessa vuonna 1856 vapaaherraksi ja introdusoitiin seuraavana vuonna vapaaherrallisena sukuna numero 39. Hän otti suvun tunnuslauseeksi latinankielisen "Legibus colendis". Hänen jälkeläisistään versoi merkittävä virkamiessuku ja sotilastraditio jäi suvussa syrjään. Hänen yksi poikansa, yksi tyttärenpoikansa ja kaksi vävyään kohosivat myös senaattoreiksi. De la Chapellejen asema merkittävänä virkamiessukuna hiipui kuitenkin jo 1900-luvulle tultaessa. Pelkästään aatelinen sukuhaara sammui Suomessa vuonna 1862, jolloin vain vapaaherrallinen haara jäi jäljelle.
Suomi NPP
Suomi National Polar-orbiting Partnership eli Suomi NPP on Nasan, Yhdysvaltain puolustusministeriön ja Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaation NOAA:n (United States National Oceanic and Atmospheric Administration, suomeksi 'Yhdysvaltain kansallinen valtameri- ja ilmakehähallinto.') sääsatelliitti, joka laukaistiin 28. lokakuuta 2011 maata kiertävälle radalle, ja on yhä toiminnassa. Sen koko nimi tarkoittaa (Yhdysvaltain) kansallista, (eri viranomaistahojen) yhteistyöllä tehtyä, (maapallon) navan yli kiertävää (satelliittia), ja nimi "Suomi" tulee suomalaistaustaisen säätieteilijän Verner E. Suomen nimestä.
Satelliitti laukaistiin Yhdysvaltain ilmavoimien lentotukikohdasta Vandenberg Air Force Basesta, Kaliforniasta.
Teknologialtaan Suomi NPP edustaa uutta sukupolvea tai siirtymävaihetta uuteen sukupolveen. Vielä kehittyneempien satelliittien on tarkoitus seurata sitä tulevina vuosina.
Albert Henrik de la Chapelle
Albert Henrik de la Chapelle (23. helmikuuta 1871 Helsinki – 15. joulukuuta 1932 Helsinki) oli Marian sairaalan lastenosaston ylilääkäri. Hän oli tunnettu hedelmänviljelijä, ja hän perusti Tenholaan Lindön puutarhan.
Frans Richard de la Chapelle
Frans Richard de la Chapelle (1818–1871) oli suomalainen senaattori senaatin oikeusosastossa 1868–1879. Sen jälkeen hän toimi prokuraattorina.
Yrjö Kotivuori, Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Albrecht Fredrik Richard de la Chapelle
Albrecht Fredrik Richard de la Chapelle (1785–1859) oli senaatin oikeusosaston jäsen 1822–1856. Hän oli puheenjohtajana komiteassa, joka tutki vuosina 1842–1847 Venäjän mallin mukaan tehtyä Suomen lakien kodifioimisehdotusta. Hänen ansiostaan ehdotus hylättiin. Hän sai vapaaherran arvon 1856.
Hänen poikansa oli senaattori Frans Richard de la Chapelle.
Videopelivuosi 2013
Videopelivuosi 2013 käsittelee vuoden 2013 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Girl on Fire
Girl on Fire on Alicia Keysin viides studioalbumi, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti marraskuun lopussa vuonna 2012. Albumi nousi julkaisuviikollaan Yhdysvaltojen albumilistan ensimmäiselle sijalle, syrjäyttäen Rihannan "Unapologetic"- albumin. Ykkössijasta huolimatta levyä myytiin julkaisuviikollaan vain 159 000 kappaletta, mikä merkitsee heikointa myyntimenestystä kuin mikään muu aikaisempi Keysin levy on saavuttanut. "Girl on Firesta" tuli Keysin viides ykkösalbumi kuudesta julkaisusta, ainoastaan edeltäjä "The Element of Freedom" (2009) nousi julkaisuviikollaan sijalle kaksi. Levyn ensimmäinen single "Girl on Fire" nousi kansainväliseksi hitiksi, mutta sitä seuraavat singlet "Brand New Me", "New Day", "Fire We Make" ja "Tears Always Win" eivät saavuttaneet mainittavaa listamenestystä. Albumin julkaisua seurasi myös kansainvälinen konserttikiertue "Set the World on Fire".
"Girl on Fire- "albumia Keys työsti yhdessä sekä pitkäaikaisten kumppaniensa että nousevien lahjakkuuksien kanssa. Mukana Keysin luottosäveltäjäkumppani Jeff Bhasker ja Grammy-palkittu Babyface. Uusina niminä levyn teossa mukana olivat muun muassa tuottajapari Pop and Oak, brittiläiset Emeli Sandé ja Jamie XX sekä laulaja-lauluntekijät Bruno Mars ja John Legend.
Keysin mukaan albumi on "[oman] äänensä löytämistä ja sen päästämistä valloilleen. Se kertoo omiin vaistoihin luottamisesta ja myös itseensä luottamisesta". Albumi sisältää "raskaita rumpuja, sähköisiä ääniä, reggaeta sekä tulevaisuuden soulia".
Keys kertoi haluavansa tarjota tuoreen musiikkinsa avulla faneilleen eräänlaisen matkan, täysin uudenlaisen tarinan. Artisti kannustaa fanejaan uuden albuminsa myötä löytämään "sisäisen voimansa ja liekkinsä", minkä hän itse on vihdoin ja viimein sisimmästään löytänyt.
Helsingin Sanomat antoi albumille kolme tähteä. Arvostelun mukaan albumin ilonaihe on ”viime levyn parhaiden hetkien tunnelmiin palaava tuotannollinen rohkeus, tosin lähinnä vain levyn alkupuolella", mutta "elektronista ja rytmistä yllättävyyttä olisi voinut hyödyntää laajemminkin”. Arvostelussa todetaan, että levyn tekoon osallistuneista huipputuottajista huolimatta ”levyn loppupuoli soi turhan verettömänä”. Vertigo antoi albumille neljä tähteä ja kuvaili sitä "moderniksi souliksi", jossa "pidetään muutamilla tyylisillä valinnoilla ja vaikutteilla kokonaisvaikutelma hyvin ajankohtaisena". Arvion mukaan albumi "ei niinkään toimi minkäänlaisena tiennäyttäjänä vaan pikemminkin ylläpitää perinteisten ja aina yhtä toimivien melodioiden kiertokulkua".
"Girl on Firelta" julkaistiin yhteensä viisi singleä. Ensimmäisenä epävirallisena promootiosinglenä julkaistiin "New Day" kesäkuun lopussa vuonna 2012. Syyskuussa 2012 ensimmäisenä virallisena singlenä julkaistiin albumin nimikkokappale "Girl on Fire", joka menestyi hyvin eri maiden singlelistoilla. Toisena singlenä julkaistiin "Brand New Me", joka ei juurikaan menestynyt singlelistoilla. "New Day" julkaistiin albumin kolmantena singlenä. Viimeisinä singleinä julkaistiin "Fire We Make" ja "Tears Always Win".
Alexander von Daehn
Alexander Leonard von Daehn (20. toukokuuta 1821 Sippola – 27. huhtikuuta 1894 Helsinki) oli suomalainen kapteeni, joka omisti Sippolan kartanon ja harjoitti siellä nykyaikaista maataloutta. Hän aloitti siellä emmentaljuuston valmistuksen 1856. Daehn oli valtiopäivämies 1863–1882. Hän sai 1861 maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Maatalouden ohella tilalla harjoitettiin teollista toimintaa, mistä merkittävin yritys oli 1858 perustettu Saveron lasitehdas.
Gustaf Dahlberg
Gustaf Dahlberg (22. joulukuuta 1821 Huittinen – 26. syyskuuta 1906 Turku) oli suomalainen kirkkoherra ja suomentaja, vuodesta 1891 Turun tuomiorovasti.
Dahlbergin vanhemmat olivat Huittisten pitäjänseppä Jakob Gustafsson Dahlberg ja Valborg Mattsdotter Praadi. Hän kävi Porin triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1842. Dahlberg vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa vuonna 1844.
Dahlberg oli Vihdin kirkkoherran apulaisena vuodesta 1844 ja Vihdin pitäjänapulaisena vuodesta 1847. Hän sai varapastorin arvon 1856. Dahlbergista tuli Kaarinan kappalainen 1860 ja hän oli ajoittain vt. kirkkoherrana Vihdissä ja Kaarinassa. Hän oli sitten Turun tuomiokirkkoseurakunnan 3. kappalaisena vuodesta 1868 (astuen virkaan 1870) ja Sääksmäen kirkkoherrana vuodesta 1874. Dahlberg sai rovastin arvon vuonna 1875 ja hän oli vt. lääninrovastina vuodesta 1877 ja vakinaisena lääninrovastina vuodesta 1879. Dahlberg oli myös Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1879–1882 ja 1888–1891 sekä Turun tuomiorovastina vuodesta 1890.
Hän jatkoi Wilhelm Carlssonin aloittamaa raamatunselitysteosta, ja hän toimitti lehtiä Tähti ja Suomen Lähetys-Sanomia. Hän osallistui säätyvaltiopäiville 1872, 1877–1878, 1882 ja 1885. Kirkollisesti hän edusti evankelisen suunnan oikeistoa. Dahlberg suomensi runsaasti uskonnollista kirjallisuutta.
Dahlberg oli kahdesti naimisissa. Hän solmi ensimmäisen avioliiton 1845 Karolina Vilhelmina Packalénin kanssa, joka kuoli 1867. Seuraavana vuonna hän avioitui Augusta Olivia Randelin kanssa, joka kuoli 1920. Hänellä oli kaksi poikaa, Närpiön kirkkoherra Lars Gustaf Viktor Dahlberg (1847-1924) ja paperikauppias ja tehtailija Otto Julius Dahlberg (1849-1838).
Ernst Dahlström
Ernst Abraham Dahlström (26. maaliskuuta 1846 Turku – 16. tammikuuta 1924 Turku) oli turkulainen liikemies ja lahjoittaja. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 1894.
Ernst Dahlström oli Carl Magnus Dahlströmin poika. Yhdessä veljensä Magnus Dahlströmin kanssa hän lahjoitti varat Turun taidemuseon rakennukseen, joka valmistui 1904. Hän oli porvarissäädyn edustajana useilla valtiopäivillä.
Magnus Dahlström
Robert Magnus Dahlström (11. huhtikuuta 1859 Turku – 5. maaliskuuta 1924 Turku) oli turkulainen liikemies ja lahjoittaja. Hän oli Carl Magnus Dahlströmin poika. Yhdessä veljensä Ernst Dahlströmin kanssa hän lahjoitti varat Turun taidemuseon rakennukseen, joka valmistui 1904.
Lapseton Magnus ja Ellen Dahlströmin pariskunta määräsi jälkisäädöksessään pääosan omaisuudestaan Åbo Akademin säätiölle, Turun taideyhdistykselle ja Åbo Svenska Teaterille.
Per Åslund
Per Åslund (s. 21. elokuuta 1986 Kil, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Färjestad BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä. Åslundia on luonnehdittu pelityyliltään moderniksi kahden suunnan hyökkääjäksi.
Åslund on Kils AIK:n kasvatti. Hän pelasi seurassa ensimmäiset miesten pelinsä jo 15-vuotiaana Ruotsin II-divisioonassa kaudella 2001–2002. Kaudeksi 2002–2003 Åslund siirtyi Färjestad BK:n J18-joukkueeseen. Kahden siellä pelatun kauden jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2004–2005 Ruotsin I-divisioonan Skåre BK:hon. Seuraavasta kaudesta 2005–2006 Åslund pelasi ison osan myös sarjatasoa ylempänä Allsvenskanin IFK Arboga IK:ssa.
Kaudella 2006–2007 Åslund teki Elitserien-debyyttinsä Färjestadissa, missä tulokaskausi toi 34 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5 ja viidessä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän edusti joukkuetta myös kahden ottelun verran Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Åslund pelasi kauden aikana myös 11 ottelua Skåressa. Kahtena seuraavana kautena hän teki Elitserienin runkosarjassa 15 tehopistettä, mutta kevään 2009 pudotuspeleissä Åslund oli yllättäen Färjestadin paras pistemies tehoilla 4+8=12. Hän voitti kauden päätteeksi Ruotsin-mestaruuden. Toukokuussa 2009 Åslund teki kaksivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Åslund oli kaudella 2009–2010 tehoilla 17+15=32 Färjestadin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies. Kauden 2010–2011 päätteeksi hän voitti Ruotsin-mestaruuden. Huhtikuussa 2011 Åslund teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Toukokuussa 2012 hän jatkoi sitä kevääseen 2015 saakka.
Kaudella 2012–2013 Åslund teki Elitserienin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 19+20=39, joilla hän oli Färjestadin paras maalintekijä Marcus Paulssonin kanssa sekä toiseksi paras pistemies Chris Leen jälkeen. Kaudella 2013–2014 Åslund oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 10+17=27. Hän voitti päätteeksi SHL-hopeaa. Kaudella 2014–2015 Åslund oli Färjestadin toiseksi paras pistemies Milan Gulašin jälkeen tehoilla 16+19=35. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +13. Åslund siirtyi kaudeksi 2015–2016 Saksan DEL-liigan Kölner Haieen, josta hän palasi kaudeksi 2016–2017 taas kaksivuotisella sopimuksella Färjestadiin. Maaliskuussa 2018 Åslund teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Åslund on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 25 ottelua tehopistein 2+3=5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 13. joulukuuta 2007 Prahassa pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Åslund merkittiin Ruotsin kakkosketjuun Niklas Perssonin ja Andreas Jämtinin viereen. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kahdella osumalla KAJOTbet Hockey Gamesissa 31. elokuuta 2013 Pardubicessa Tšekkiä vastaan. Åslundin molemmat maalit syntyivät ylivoimalla.
Johan De la Gardie
Johan De la Gardie (1582–1640) oli ruotsalainen käskynhaltija. Hän oli Turun linnan ja läänin käskynhaltijana vuosina 1611–1626 ja samaan aikaan vuodesta 1616 Hämeen läänin käskynhaltijana. Viron maaherra hän oli 1626–1630, Uplannin maaherra sen jälkeen ja vuodesta 1632 Tukholman ylikäskynhaltija. Vuonna 1633 hänestä tuli valtaneuvos ja 1634 Svean hovioikeuden jäsen.
Hänen isänsä oli Pontus De la Gardie.
Ed Cassidy
Ed Cassidy (5. toukokuuta 1923 Chicago – 6. joulukuuta 2012 San José) oli yhdysvaltalainen rumpali.
Hänet tunnetaan erityisesti vuonna 1967 toimintansa aloittaneen, psykedeelistä rockia soittaneen Spirit-yhtyeen perustajajäsenenä. Cassidy tuli tunnetuksi myös kaljuksi ajellusta päästään sekä pukeutumisestaan aina mustiin vaatteisiin.
Hän aloitti uransa ammattimuusikkona jo vuonna 1937 ja jatkoi sitä toisen maailmansodan jälkeen palveltuaan laivastossa. 1940- ja 1950-luvuilla Cassidy soitti erilaisissa jazz-kokoonpanoissa. Hän esiintyi nimekkäiden muusikoiden, kuten Julian Cannonball Adderleyn, Roland Kirkin ja Lee Konitzin yhtyeissä.
Vuonna 1964 Cassidy perusti Rising Sons -nimisen yhtyeen yhdessä Taj Mahalin ja Ry Cooderin kanssa ja muutamaa vuotta myöhemmin Spiritin muun muassa Randy Californian kanssa. Cassidy soitti Spirit-yhtyeessä lyhyitä taukoja lukuun ottamatta aina sen vuonna 1997 tapahtuneeseen hajoamiseen saakka.
Paha yskä – ja yhä pahenee
Paha yskä – ja yhä pahenee on vuosina 1989–1990 MTV:llä lähetetty suomalainen sketsisarja. Sarjan käsikirjoittivat Pertsa Reponen, Jorma Kalliokoski ja Hannu Seikkula, joka myös ohjasi sarjan. Ohjelmaa esitettiin kerran kuukaudessa lauantaisin klo 22.15–23.15.
Scanbox ja MTV3 julkaisivat sarjan DVD:nä 13. helmikuuta 2013.
Taal (elokuva)
Taal (suomeksi ”Rytmi”) on Subhash Ghain ohjaama intialainen Bollywood-elokuva vuodelta 1999. Pääosia näyttelevät Anil Kapoor, Akshaye Khanna ja Aishwarya Rai. Elokuva menestyi keskinkertaisesti Intiassa, mutta oli suositumpi ulkomailla. Se dubattiin tamiliksi nimellä "Thaalam".
Manav Mehta (Akshaye Khanna) vierailee Intiassa varakkaan isänsä Jagmohan Mehtan (Amrish Puri), tätinsä ja setänsä sekä isänsä alaisten kanssa. Chambassa hän tapaa Mansin (Aishwarya Rai), hengellisen laulajan Tara Babun (Alok Nath) kauniin tyttären. Heidän perheensä tutustuvat, ja Manav ja Mansi rakastuvat. Kun Jagmohan saa tietää asiasta, hän pakenee nopeasti perheineen taloonsa Mumbaihin, koska Mansi ja hänen isänsä kuuluvat alempaan luokkaan. Hän kuitenkin kutsuu Tara Babun näennäisen kohteliaasti vierailulle. Mansia huolestuttaa Manavin lähtö, vaikka tämä on luvannut, että ei jätä häntä. Mansi antaa Manaville huivin, johon hän on kirjaillut heidän nimensä yhdistettynä, ”Manavsi”.
Tara Babu on ensin vihainen Manavin ja Mansin suhteesta, mutta suostuu lähtemään Mumbaihin tapaamaan nuorempaa sisartaan Prabhaa ja Manavin perhettä. Siellä heitä kuitenkin loukkaavat syvästi Jagmohanin käly, veli ja alaiset. Kun Jagmohan viimein saapuu paikalle, Tara Babu lyö häntä. Manav saapuu myös ja sättii Tara Babua. Mansi tekee selväksi Manaville, että ei halua olla enää ikinä tekemisissä tämän kanssa, ja lähtee talosta isänsä kanssa.
Pian Mansi tapaa Vikram Kapoorin (Anil Kapoor), menestyneen musiikkituottajan ja -ohjaajan, joka pitää Tara Babun musiikista. Tätinsä Prabhan kannustamana Mansi solmii kolmevuotisen sopimuksen Vikrantin kanssa ja alkaa esiintyä tämän tanssinumeroissa. Hän voittaa palkintoja ja tulee varsin suosituksi Intiassa. Samaan aikaan Vikrant alkaa rakastua Mansiin. Asiat mutkistuvat Manavin saapuessa pyytämään anteeksi Mansilta, mutta Mansi ei ole valmis antamaan anteeksi. Manav sanoo odottavansa häntä. Myös Vikrant saa tietää, mitä heidän välillään on tapahtunut.
Vikrant kosii Mansia. Hänen isänsä ja tätinsä kannustavat häntä suostumaan, että hän unohtaisi Manavin. Mansi suostuu kosintaan, vaikka ei ole rakastunut Vikrantiin. Voitettuaan kansainvälisen palkinnon, Mansi saapuu takaisin Intiaan valmistautumaan häihin. Samaan aikaan Jagmohan ja Tara Babu sopivat välinsä, Jagmohanin ymmärrettyä tehneensä virheen.
Hääpäivänä Manav tulee kertomaan Mansille, että naimalla Vikrantin Mansi huijaa itseään ja tätä. Manav sanoo, että rakastaa Mansia ja odottaisi häntä ikuisesti. Jagmohan tulee häihin Manavin ja Tara Babun kanssa. Nähdessään Mansin reaktion, Vikrant ymmärtää Mansin rakastavan edelleen Manavia. Vikrant vakuuttaa Mansille, että he ovat edelleen ystäviä ja käskee Mansin mennä Manavin luo. Jagmohan ja Tara Babu antavat siunauksensa ja Mansi ja Manav halaavat toisiaan. Viimeisessä kohtauksessa näytetään, kuinka koko perheestä otetaan valokuva häiden jälkeen Mehtan talossa.
Ragnhild Mowinckel
Ragnhild Mowinckel (s. 12. syyskuuta 1992) on norjalainen alppihiihtäjä.
Nuorten MM-kilpailuissa Mowinckel voitti vuonna 2012 kultaa suurpujottelussa ja superalppiyhdistetyssä sekä pronssia supersuurpujottelussa. Vuonna 2013 hän saavutti kultaa yhdistetyssä ja hopeaa suurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Mowinckel sijoittui superalppiyhdistetyssä kuudenneksi ja Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 yhdeksänneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli supersuurpujottelussa kuudes ja alppiyhdistetyssä kymmenes. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Mowinckel saavutti suurpujottelussa ja syöksylaskussa hopeaa sekä oli alppiyhdistetyssä neljäs ja pujottelussa 13:s.
Alppihiihdon maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Schladmingin suurpujottelussa maaliskuussa 2012 oltuaan 25:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2013. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Val d’Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2017. Hän oli samalla kaudella toinen Plan de Coronesin suurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Ofterschwangin suurpujottelussa maaliskuussa 2018. Hän sijoittui suurpujottelucupissa neljänneksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi.
Mowinckel sijoittui kaudella 2018–2019 toiseksi Killingtonin suurpujottelussa ja Lake Louisen supersuurpujottelussa.
Morning Sun
Morning Sun on Robbie Williamsin kolmas ja viimeinen virallinen single kahdeksannelta studioalbumilta, Reality Killed the Video Starilta. Se julkaistiin 8. maaliskuuta 2010 ja se on virallinen hyväntekeväisyys-single Sport Relief 2010:lle. Koska single kirjoitettiin Michael Jacksonin kuoleman aikoihin, sen piti olla kunnianosoitus menehtyneelle poptähdelle. Williams kuitenkin kommentoi myöhemmin tarkemmin sen kertovan enemmän itsestään. "Morning Sun" oli Williamsin ensimmäinen single, joka epäonnistui 40 parhaan joukkoon pääsemisessä Britannian singlelistalla.
Singlen musiikkivideon ohjasi Vaughan Arnell ja se kuvattiin Universal Studios Hollywoodissa. Siinä Williams esiintyy astronauttina, joka suorittaa tehtävää Kansainvälisellä avaruusasemalla.
International CD SingleDigital EP
Olen Finni
Olen Finni on vuosina 1996–1997 MTV3:lla lähetetty suomalainen sketsisarja. Sarjan käsikirjoitti Pertsa Reponen.
Esa Illi
Esa Illi (s. 20. kesäkuuta 1962 Mäntyharju) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen teatterilevitykseen päässeitä ja DVD:lläkin julkaistuja elokuviaan ovat tunnin mittainen "Apinajuttu" (2000) ja pitkä elokuva "Broidit" (2003).
Keltainen narsissi
Keltainen narsissi (; , myös "Daffodil Killer") on vuonna 1961 julkaistu Ákos Ráthonyin ohjaama saksalais-brittiläinen mysteerinen rikoselokuva. "Keltainen narsissi" pohjautuu Edgar Wallacen romaaniin.
"Keltainen narsissi" sai ensi-iltansa Länsi-Saksassa 20. heinäkuuta vuonna 1961. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa 17. elokuuta. Suomen ensi-ilta oli 25. toukokuuta vuonna 1962.
Saksalainen ja brittiläinen versio kuvattiin samaan aikaan Lontoossa.
Eri lähteiden mukaan "Keltainen narsissi" oli ensimmäinen Länsi-Saksan ja Ison-Britannian yhteistuotanto toisen maailmansodan jälkeen.
"Keltainen narsissi" kuvattiin Lontoossa ja Shepperton Studiosilla Surreyn Sheppertonissa.
Christopher Lee puhui saksaa elokuvan saksankielisessä versiossa.
IAI Lavi
IAI Lavi (hepr. לביא , suom. "Leijona", tark. "Nuori leijona") on suihkukäyttöinen sotilaslentokone, jota valmisti Israel Aerospace Industries (IAI).
Konetyyppi tarkoittiin lähinnä korvaamaan Israelin ilmavoimien vanhentuneita konetyyppejä, kuten F-4E Phantom II:ta ja A-4 Skyhawkia, ja Kfiriä. Mallin jatkosuunnittelu peruutettiin todennäköisesti Yhdysvaltain keskushallinnon painostuksesta. Prototyyppikoneita valmistui kolme kappaletta.
Erään arvion mukaan Yhdysvalloissa pelättiin Israelin tekemän sen hävittäjäkoneita paremman mallin. Toisen, ja ehkä uskottavamman selityksen mukaan kehitystyöhön vaadittujen määrärahoja oli vain niukasti. Tuotantotarve olisi ollut 300 konetta. Israel päätyi hankkimaan yhdysvaltalaisia F-15- ja F-16-koneita ja tekemään F-4 Phantom II:een käyttöikää pidentäneitä päivityksiä.
Konetyypin kiinteänä aseistuksena oli yksi 30 mm DEFA-lentokonetykki. Ulkopuolisissa ripustimiin voitiin sijoittaa noin 7 000 kilogrammaa pommeja ja ohjuksia.
Kiinalaisen Chengdu J-10 -monitoimihävittäjän on esitetty perineen joitakin IAI Lavin ominaisuuksia.
Jääpallon Suomensarja 1961
Kaudella 1960-1961 jääpallon toiseksi korkein sarjataso aloitettiin Valtakunnansarjana, johon kaikilla seuroilla oli osanotto-oikeus. Valtakunnansarjaan ilmoittautui kaikkiaan 51 joukkuetta, jotka jaettiin neljään päälohkoon ja kukin päälohko puolestaan 2-3 alalohkoon. Näissä pelattiin joukkueiden lukumäärästä riippuen joko yksin- tai kaksinkertainen sarja. Alalohkojen voittajat jatkoivat Suomensarjaan, jossa pelattiin joko kaksoisottelu tai yksinkertainen sarja päälohkon voitosta. Lopuksi päälohkojen voittajat pelasivat yksinkertaisen karsintasarjan mestaruussarjaan pääsystä. Kaksi karsintasarjan parasta joukkuetta nousivat Mestaruussarjaan.
PePe ja Kullervo jatkoon.
PIF, Reipas ja VaPa jatkoon.
Uusinta: MP-LaPa 6-5
MP ja VarTP jatkoon.
Uusinta: VIFK-SePS 3-2
Uusinta: OPP-OTarmo 4-1
VIFK, OPP ja RoPS jatkoon.
PePe SM-sarjakarsintaan.
Reipas SM-sarjakarsintaan.
MP SM-sarjakarsintaan.
VIFK SM-sarjakarsintaan.
Uusinta: Reipas-VIFK 1-2
MP ja VIFK nousivat SM-sarjaan, josta putosivat HIFK ja LrPT
La vergine di Norimberga
La vergine di Norimberga () on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Antonio Margheritin ohjaama italialainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Rossana Podestà, Georges Rivière ja Christopher Lee.
"La vergine di Norimberga" pohjautuu Frank Bogartin romaaniin, jonka pohjalta Ernesto Gastaldi, Edmond T. Gréville ja ohjaaja Margheriti laativat käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana toimi Marco Vicario. "La vergine di Norimberga" sai ensi-iltansa Italiassa 15. elokuuta vuonna 1963.
"La vergine di Norimberga" kuvattiin Italian Roomassa. Elokuva on julkaistu sekä videolle että DVD:lle.
Mysteerinen epämuodostunut hupullinen holokaustin selviytyjä kiduttaa naisia kuoliaaksi kaikenlaisilla eri menetelmillä erään vanhan linnan vankityrmissä.
Chris Lee
Chris Lee voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Chris Lee (jääkiekkoilija)
Chris Lee (s. 3. lokakuuta 1980 MacTier, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskissa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu luistelu, pelikäsitys ja kiekollinen peli. Leen heikkouksiin kuuluu omaan pään pelaaminen sekä aggressiivisuuden ja fysiikan puute.
Leen kasvattajaseura on North Central Predators. Hän pelasi vuosina 1996–2000 OPJHL-juniorisarjaa Orillia Terriersin, Couchiching Terriersin ja Parry Sound Shamrocksin joukkueissa, jonka jälkeen Lee pelasi vuodet 2000–2004 NCAA:n III-divisioonaa SUNY-Potsdamin yliopistojoukkueessa. Pelipaikastaan huolimatta hän voitti joukkueen sisäisen pistepörssin kolmella jälkimmäisellä kaudellaan, joista kaudella 2001–2002 Lee jakoi sen voiton Anthony Greerin kanssa.
Kaudeksi 2004–2005 Lee siirtyi ECHL-joukkue Florida Everbladesin riveihin. Hän oli kahdella seuraavalla kaudella joukkueen tehokkain puolustaja. Niistä jälkimmäisestä kaudesta 2006–2007 Lee pelasi kuitenkin noin puolet AHL:ssä. Hän edusti siellä kauden aikana Albany River Ratsin, Bridgeport Sound Tigersin ja Omaha Ak-Sar-Ben Knightsin joukkueita, mutta suurimmaksi osaksi Omahaa, joita Lee edusti myös kevään 2007 pudotuspeleissä. Kauden 2007–2008 hän pelasi NHL-joukkue Dallas Starsin farmijoukkue Iowa Starsissa, jonka tehokkain puolustaja Lee oli tehoilla 7+21=28. Kaudeksi 2008–2009 hän palasi New York Islandersin farmijoukkue Bridgeport Sound Tigersiin. Kauden 2009–2010 Lee pelasi puolestaan Pittsburgh Penguinsin farmijoukkue Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 9+30=39.
Elokuussa 2010 Lee teki vuoden mittaisen sopimuksen Saksan DEL-liigassa pelaavan Kölner Haien kanssa. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan Adler Mannheimiin. Lee toimi joukkueen varakapteenina ja oli tehoilla 13+32=45 Mannheimin toiseksi paras pistemies Adam Mitchellin jälkeen. Hän voitti myös koko DEL:n puolustajien piste- ja syöttöpörssin ja valittiin liigan parhaaksi puolustajaksi.
Kaudeksi 2012–2013 Lee siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin Elitserienissä pelannesseen Färjestads BK:hon. Hän voitti tehoilla 12+29=41 koko sarjan puolustajien piste- ja syöttöpörssin. Lee voitti pelipaikastaan huolimatta myös Färjestadin sisäisen piste- ja syöttöpörssin ja oli kevään 2013 pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 7+5=12. Hänet valittiin myös European Trophyn parhaaksi puolustajaksi.
Lee siirtyi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella KHL-joukkue Metallurg Magnitogorskiin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 12+19=31, joilla Lee sijoittui koko liigan puolustajien maalipörssissä toiseksi ja puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hän pelasi kauden aikana ssa ja valittiin liigan syyskuun 2013 kuukauden puolustajaksi. Lee voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin. Lokakuussa 2014 hänen sopimustaan jatkettiin kevääseen 2017 saakka. Myös kaudella 2014–2015 Lee pelasi KHL:n tähdistöottelussa. Hänet valittiin 1. helmikuuta 2015 liigan viikon puolustajaksi.
Lee edusti Kanadaa MM-kilpailuissa 2017, joissa joukkue sijoittui hopealle. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti pronssia.
Ninni Aalto
Ninni Aalto (s. 1974) on suomalainen kuvittaja ja sarjakuvapiirtäjä. Aalto on koulutukseltaan graafinen suunnittelija. Hän on opiskellut myös taidehistoriaa Helsingin yliopistossa.
Vuonna 2015 Aalto on ehdolla tunnetun scifi- ja fantasia-alan Hugo-palkinnon saajaksi parhaan fanitaiteilijan kategoriassa. Palkinnot jaetaan elokuussa Yhdysvalloissa.
Aalto on muun muassa tehnyt vaihtoehtoisia kuvituksia Muumi-mukeihin.
Merisataman venekerho
Merisataman venekerho ry lyhennettynä MSVK, perustettiin 1970. Kerho sijaitsee mantereen puolella Merisatamassa Sirpalesaaren ja Liuskasaaren vastapäätä. Kerholla on 68 venepaikkaa ja satakunta jäsentä. Kerhon veneet ovat valta-osin moottoriveneitä mutta laivueeseen kuuluu myös sekä pienempiä päiväpursia että suurempia avomeripurjeveneitä.
La frusta e il corpo
La frusta e il corpo (; ) on Mario Bavan ohjaama italialainen kauhuelokuva vuodelta 1963. Goottisen kauhuelokuvan pääosissa ovat Daliah Lavi ja Christopher Lee.
1800-luvulla sadistinen aatelismies Kurt Menliff (Christopher Lee) terrorisoi perheenjäseniään. Hänet löydetään kuolleena, mutta pian hänen aaveensa palaa kummittelemaan linnansa asukkaille.
"La frusta e il corpo" kuvattiin Lazion Tor Caldarassa, Italiassa noin 66 500 dollarin budjetilla. Kuvaukset alkoivat 3. heinäkuuta 1963 ja päättyivät 21. heinäkuuta. "La frusta e il corpo" kuvattiin Technicolor-menetelmällä.
Elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Ernesto Gastaldi, Ugo Guerra ja Luciano Martino. Elokuvan tuottajana toimi Federico Magnaghi.
Christopher Leen äänen dubbasi toinen näyttelijä vaikka elokuva kuvattiin myös englanninkielisenä.
Elokuva julkaistiin Italiassa nimellä "La frusta e il corpo" ja Ranskassa "Le corps et le fouet". Englanninkielisissä maissa elokuvalla on monia nimikkeitä. Niitä ovat "The Whip and the Body", "The Way of the Body", "Son of Satan", "The Body and the Whip", "What" (tai "What!") ja "Night Is the Phantom". Nimikettä "The Whip and the Flesh" käytetään kansainvälisesti.
"La frusta e il corpo" sai ensimmäisen ensi-iltansa kotimaassaan Italiassa 29. elokuuta vuonna 1963. Toisessa kotimaassaan Ranskassa elokuva ilmestyi teattereihin vasta 26. tammikuuta vuonna 1966. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa helmikuussa vuonna 1965 ja Yhdysvalloissa 10. joulukuuta 1965.
"La frusta e il corpo" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
"La frusta e il corpo" tuotti kotimaassaan Italiassa yli 72 miljoonaa liiraa.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 71 prosentin "tuore"-arvosana seitsemän arvostelun perusteella.
Elokuvakriitikko Leonard Maltin siteerasi elokuvaa sanoin "kenties kauhumaestro Bavan paras elokuva, oikukas, kaunis ja petollisen yksinkertainen."
Elizabeth Hand
Elizabeth Hand (29. maaliskuuta 1957 Yonkers, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Candy (Robbie Williamsin kappale)
Candy on Robbie Williamsin yhdeksännelle studioalbumille, Take the Crownille julkaistu single. Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä maailmanlaajuisesti 11. syyskuuta 2012. Kappaleen on sanoittanut Williams, Gary Barlow ja Terje Olsen, sekä tuottanut Jacknife Lee.
"Candy" on myönteinen pop-kappale ja sanoituksellisesti se kertoo tytöstä, joka ajattelee olevansa mahtava. Single sai myönteisen vastaanoton kriitikoilta, jotka sanoivat sen olevan tarttuva radiohitti. Jotkut kriitikot kuitenkin huomauttivat, että se ei loppujen lopuksi tee kummempaa vaikutusta. Kaupallisesti single oli menestys, sijoittuen Britannian singlelistan huipulle, samalla kun se sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Itävallassa, Saksassa, Irlannissa, Alankomaissa ja monissa muissa valtioissa.
Musiikkivideon ohjasi Joseph Kahn ja se julkaistiin 10. syyskuuta 2012. Videolla Robbie esittää suojelusenkeliä, joka aiheuttaa erilaisia ongelmia samalla kun yrittää suojella kaunokaista. Huolimatta vaaleanpunaiseen pukuun pukeutumisesta laulaja on näkymätön hänen kohteelleen, jota näyttelee Skins-sarjassa näyttelevä Kaya Scodelario.
Digital DownloadDigital EP
CD Single
La cripta e l’incubo
La cripta e l’incubo (; ) on Camillo Mastrocinquen ohjaama italialais-espanjalainen kauhuelokuva vuodelta 1964. Kauhuelokuvan pääosissa ovat Christopher Lee ja Adriana Ambesi. "Crypt of the Vampire" kertoo kreivi Karnsteinin (Lee) Laura-tyttärestä (Ambesi), jota alkaa riivata muinaisen pahan noidan henki. Pian tämän jälkeen alkaa tapahtua salaperäisiä murhia...
Elokuvan käsikirjoituksen olivat laatineet Tonino Valerii ja Ernesto Gastaldi Sheridan Le Fanun romaanin "Carmilla" pohjalta. Elokuvan tuottajana toimi Mario Mariani. "La cripta e l’incubo" kuvattiin Balsoranon linnassa, Abruzzon L'Aquilassa, Italiassa. Elokuvasta käytetään myös nimiä "Crypt of the Vampire" ja "Terror in the Crypt".
"La cripta e l’incubo" sai ensi-iltansa kotimaassaan Italiassa 27. toukokuuta vuonna 1964. Toisessa kotimaassaan Espanjassa elokuva sai ensi-iltansa vasta 1. elokuuta vuonna 1966. "La cripta e l’incubo" tuotti Espanjassa noin 5 miljoonaa pesetaa.
"La cripta e l’incubo" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
PTU
PTU voi tarkoittaa seuraavia:
PiPS
PiPS voi tarkoittaa seuraavia urheiluseuroja:
Il castello dei morti vivi
Il castello dei morti vivi (; ) on vuonna 1964 ensi-iltansa saanut Luciano Riccin ohjaama italialais-ranskalainen kauhuelokuva, jonka pääosissa ovat Christopher Lee, Gaia Germani, Philippe Leroy, Mirko Valentin ja Donald Sutherland. Elokuvaa on levitetty myös nimillä "Castle of the Living Dead" ja "Crypt of Horror".
Kauhutrillerin käsikirjoituksesta vastasi Lorenzo Sabatini ja Michael Reeves. Elokuvan tuottajana oli Paul Maslansky. Elokuva kuvattiin Lazion Roomassa ja Viterbossa, Italiassa. Kuvauspaikkoina oli muun muassa Bomarzo ja Odescalchin linna.
"Il castello dei morti vivi" sai ensi-iltansa Italiassa 5. elokuuta vuonna 1964. "Il castello dei morti vivi" on julkaistu videolle ja DVD:lle.
Dagfinn Hauge
Dagfinn Hauge (14. heinäkuuta 1908 Bergen – 14. maaliskuuta 2007 Larvik) oli norjalainen piispa. Hän toimi Tunsbergin hiippakunnan johdossa Norjan luterilaisessa kirkossa vuosina 1962–1978. Haugesta tuli Norjan kristillisen nuorisoliiton pääsihteeri vuonna 1948. Vuosina 1954–1961 hän toimi "Luthersk Kirketidende" -lehden päätoimittajana ja vuosina 1965–1974 Menighetsfakultetetin johtokunnan puhemiehenä.
Hauge myös istui lyhyesti Oslon kaupunginvaltuustossa.
Varkauden Työväen Palloilijat
Varkauden Työväen Palloilijat (VarTP) oli vuosina 1939–2000 toiminut palloilulajien erikoisseura Varkaudesta. Sen lajeihin kuuluivat jalkapallo, jääpallo ja jääkiekko. VarTP yhdistyi vuonna 2000 Warkauden Pallo -35:n jalkapallojaoston kanssa Warkauden Jalkapalloklubiksi.
VarTP: perustivat toukokuussa 1939 Varkauden Tarmosta eronneet palloilijat. Tarmon muiden lajien edustajien mielestä palloilujaosto vei liian suuren osan seuran varoista, ja toisen seuran perustamista pidettiin välttämättömänä. Uuden seuran lajeihin kuului jää- ja jalkapallon lisäksi myös pesäpallo. Varkauden Työväen Palloilijoiden väreiksi tulivat punainen ja vihreä, ja vuoteen 1948 saakka asti se käytti lyhennettä VTP. Seuran toiminta keskittyi aluksi kesäisin Joutenlahden urheilukentälle ja talvisin Huruslahden jäälle.
Jalkapallossa VarTP pelasi Mestaruussarjassa vuonna 1945, jolloin Suomen mestaruus ratkottiin cup-muotoisena Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton seurojen kesken. Joukkue putosi heti avauskierroksella hävittyään Kuopion Palloseuralle maalein 0-3. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa VarTP esiintyi vuonna 1948 sekä Ykkösessä kausina 1997 ja 1998. Kakkosessa seura pelasi vuodet 1992–1996 sekä 1999–2000.
TUL Cupin finaaliin joukkue selvisi vuosina 1993 ja 1998, mutta hävisi molemmilla kerroilla FC Jazzille.
1940-luvulla seuran valtalaji oli jalkapallon ohella jääpallo, jossa VarTP selvisi kolme kertaa TUL:n loppuotteluun. Se hävisi finaalissa kahdesti Turun Pyrkivälle (1946 ja 1949) ja kerran Viipurin Tovereille (1945). Jääpallon SM-sarjassa VarTP kaudet 1945, 1953 sekä 1966.
Uudeksi menestyslajiksi nousi 1970-luvulla jääkiekko. Jääkiekkotoiminta oli aloitettu vuonna 1959 "Varkauden Kiekko-Salamien" nimellä, mutta jo 1963 jääkiekkoilijat siirtyivät takaisin emoseuran suojiin. VarTP pelasi parhaimmillaan II-divisioonassa ja selviytyi vuosina 1978 ja 1979 I-divisioonan karsintoihin. TUL:n jääkiekkomestaruuden seura voitti vuonna 1977.
Kulit
Kulit olivat aasialaisia, yleensä Etelä-Kiinasta tai Intiasta kotoisin olevia ruumiillisen työn tekijöitä 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella. Ilmausta "kuli" käytetään nykyisin toisinaan rasistisena solvauksena aasialaistaustaisista henkilöistä.
Kulikauppa laajeni 1840–1850-luvuilla. Köyhiä aasialaisia houkuteltiin kuleiksi katteettomilla lupauksilla, osa kidnapattiin, jotkut joutuivat vangeiksi heimoväkivaltaisuuksissa ja jotkut myivät itsensä velkojen takia. Vuosina 1847–1874 Kuubaan kuljetettiin 143 000 kulia täyteen ahdetuilla amerikkalaisilla laivoilla, joilla heitä kohdeltiin julmasti, tautitilanne oli heikko ja kuolleisuus korkea.
Monet aikalaiset ja nykytutkijat ovat kiinnittäneet huomiota yhtäläisyyksiin kulikaupan ja transatlanttisen orjakaupan välillä. Kuleja myytiin kuin työjuhtia, ja olosuhteet plantaaseilla ja kaivoksilla olivat epäinhimilliset. Heidät ostettiin usein viideksi tai kahdeksaksi vuodeksi, mutta monet eivät eläneet niin pitkään. Perun Chinchasaarille (”Helvetin saaret”) vuonna 1861 guanon louhintaan viedyistä 4 000 kulista yksikään ei selvinnyt hengissä.
Kulit kapinoivat usein lähtömaidensa satamissa, laivoilla ja uusiin maihin perille saavuttuaan. Heitä asutettiin yhteen afrikkalaistaustaisten työläisten ja orjien kanssa, ja koska he eivät voineet palata kotimaihinsa tai tuoda vaimojaan luokseen, monet heistä avioituivat afroamerikkalaisten naisten kanssa. Tästä saivat alkunsa eräät nykyiset afroaasialaiset ja aasialais-latinalaisamerikkalaiset väestöt.
Osa kuleista kuitenkin vapautui, kun heidän sopimuksensa päättyi. Heille myös maksettiin palkkaa, toisin kuin orjille, joskin paljon pienempää kuin tavallisille työläisille. Kiinan hallitus pyrki jossain määrin suojaamaan väestöään kulikaupalta, ja lopulta kauppa kiellettiin vuonna 1874.
Kiinalaisten maahanmuutto Yhdysvaltoihin ja Kanadaan perustui lähes täysin vapaaehtoisuuteen, mutta heidän työolosuhteensa olivat ankarat. Heitä käytettiin rautateiden rakentajina, mutta rakennustöiden valmistuttua heihin alettiin suhtautua kielteisemmin. Kalifornian "Anti-Coolie Act" vuodelta 1862 ja liittovaltion "Chinese Exclusion Act" (1882) laadittiin rajoittamaan kiinalaisten maahanmuuttoa.
Vuosien 1838–1917 välillä Intiasta kuljetettiin noin puoli miljoonaa ihmistä Brittiläiseen Guianaan, Trinidadiin, Guadeloupeen, Jamaikalle ja Surinameen. Ennen Kuuban vuoden 1959 vallankumousta Havannassa oli Latinalaisen Amerikan suurin chinatown.
Kiinalaista työvoimaa värvättiin Etelä-Afrikan kaivoksille vuosina 1902–1910, koska heille voitiin maksaa pienempää palkkaa kuin afrikkalaisille ja valkoisille kaivosmiehille.
Singaporen kasvu 1800-luvulla perustui pitkälti Etelä-Kiinasta muuttaneiden kulien työpanokseen. Kaikki Singaporen kiinalaiset eivät kuitenkaan ole kulien jälkeläisiä, vaan kaupungissa on myös vanha ja hyvin toimeentuleva kiinalainen kauppiasluokka. William A. Pickeringin virkakaudella kulikaupan räikeimpiä muotoja alettiin torjua uusilla säännöksillä. Nykyinen Singaporen tasavalta ei häpeile menneisyyttään ”kulien kaupunkina”.
Sporting Club Raisio
Sporting Club Raisio on vuonna 1995 perustettu jalkapalloseura Raisiosta.
Seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomen Palloliiton Turun piirin Nelosessa. SC Raisiolla on myös futsaljoukkue.
SC Raision naisjoukkue pelasi vuodet 2001–2007 Naisten Liigassa. Seura nousi korkeimmalle sarjatasolle saatuaan liigasta luopuneen Turun Pyrkivän paikan. SC Raisio lopetti joukkueen toiminnan taloudellisista syistä kauden 2007 jälkeen.
Henry Lionel Lawrence
Henry Lionel (H. L.) Lawrence (22. huhtikuuta 1908 Lontoo, Britannia – kesäkuu 1990 Essex, Britannia) oli brittiläinen fantasiakirjailija.
Hänen romaaninsa "The Children of light" pohjalta on Joseph Losey ohjannut elokuvan "Kirotut", jonka ensi-ilta oli 1963.
Music Hall and Varieties
Music Hall and Varieties on brittiläistä music hall- ja varietee-perinnettä esittelevä live-taltionti vuodelta 1970.
Konserttipaikkana on Tiffany's Basildonissa. Illan puheenjohtajana ja isäntänä on herra Charles Simon ja pianoforten ääressä laulutaiteilijoita säestämässä on neiti Zena Cooper.
Levyn on julkaissut Plexium Records ja osallisena on myös Mecca Limited.
Laulujen kustannusyhtiö on Francis Day & Hunter ellei toisin ole mainittu.Splinters and Danny:
neiti Julie Fisher:neiti Terry Day:
Splinters and Danny:
herra Bryan Johnson:
Päivärinteen parantola
Päivärinteen parantola oli vuosina 1930–1932 Oulujoen rantaan rakennettu 160-paikkainen keuhkotautiparantola Päivärinteen kylässä Muhoksella. Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelema sairaala kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Jatkosodan aikana 1941–1944 sairaalassa toimi suomalaisten Sotasairaala 32 (SotaS 32):n sivupiste pääpaikan ollessa Kontinkankaan sairaalassa Oulussa.
Tuberkuloosin hoidon parantuminen vähensi sairaansijojen tarvetta keuhkotautiparantoloissa. Vuonna 1970 Päivärinteelle avattiin sisätautiosasto ja seuraavana vuonna parantolan nimi muutettiin Päivärinteen sairaalaksi. Joulukuussa 1972 sairaalassa avattiin reumatautiosasto. Keuhkotautipotilaiden osuus oli kuitenkin vielä 1980–luvun alussa yli puolet sairaalapaikoista. Vuonna 1984 Päivärinteen sairaala vuokrasi Oulun yliopistollisen sairaalan käyttöön 40 sairaansijaa.
Päivärinteen sairaala siirrettiin osaksi Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiiriä 1991. Sairaalassa hoidettiin keuhko- ja reumapotilaita. Joulukuussa 1993 sairaanhoitopiirin liittovaltuusto teki päätöksen Päivärinteen sairaalan toiminnan lopettamisesta, ja sairaala suljettiin keväällä 1994.
Vuodesta 2001 Mikeva Oy on tarjonnut Päivärinteen sairaalan tiloissa palvelukotiasumista kehitysvammaisille sekä päihde- ja mielenterveyskuntoutujille. Lisäksi Päivärinteellä toimii Mehiläinen-konserniin kuuluva lastensuojelun erikoisyksikkö Leivokoti.
Funktionalistista sairaalarakennusta on laajennettu 1950-luvulla. Viisikerroksinen sairaalarakennuksen Oulujoen puoleinen osa ja lounaispääty ovat alkuperäisessä asussaan. 1930-luvun alussa rakennettiin myös 1920-luvun klassisismia edustava entinen ylilääkärin asunto. Jaakko Paatelan suunnittelemat henkilökunnan asuintalot valmistuivat 1959.
Rock DJ
Rock DJ on Robbie Williamsin neljännelle studioalbumille, "Sing When You’re Winningille" 31. heinäkuuta 2000 julkaistu single. Singlellä on voimakkaita viittauksia Barry Whiten vuoden 1977 kappaleesta "It's Ecstasy When You Lay Down Next to Me" ja sillä on samanlaisuuksia myös A Tribe Called Questin singlen "Can You Kick It?" kanssa sekä lainauksia Snoop Doggin "Lodi Dodista". "Rock DJ" oli neljänneksi myydyin single Isossa-Britanniassa vuonna 2000.
UK CD singleUK DVD single
Keitani Graham
Keitani Graham (1. helmikuuta 1980 Kealakekua, Havaiji – 6. joulukuuta 2012 Chuuk) oli mikronesialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi 84 kg -sarjassa 20. sijalle eli viimeiseksi. Graham oli harjoitellut olympialaisia varten Oahulla. Chuukin kuvernööri Johnson Elimo on hänen serkkunsa.
Graham johti Chuukilla Ship/Hoops-järjestöä, jonka tavoitteena on koulutus- ja urheilumahdollisuuksien luominen lapsille. Hän kuoli 32-vuotiaana; hänen tiedettiin saaneen sydänkohtauksen.
Knots Landing
Knots Landing on yhdysvaltalainen saippuaooppera. Yhdysvalloissa sitä esitettiin 27. lokakuuta 1979 alkaen. Tapahtumat sijoittuvat Los Angelesin kuvitteelliselle esikaupunkialueelle Kaliforniassa. Sarja keskittyy seuraamaan neljän samassa naapurustossa asuvan avioparin elämää ja tapahtumia. Pohjimmiltaan se on kohtauksia avioliitosta -tyyppinen draamasarja, juonenkäänteisiin lisättiin myös raiskaus, murha, kidnappaus, salamurha, huumeiden salakuljetus, juonittelua liike-elämässä ja rikosten selvittelyä. Sarjaa kuvattiin 14 tuotantokautta ja 344 jaksoa, kukin pituudeltaan 47–50 minuuttia. Viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 13. toukokuuta 1993.
Suomessa sarjaa esitettiin Helsinki TV:ssä joskus 1980-luvulla.
Knots Landing on Dallas-televisiosarjan spin-off. Knots Landingin roolihenkilö Gary Ewing on Dallasin Ewingien perheen keskimmäinen poika. Alkoholisoitunut Gary on perheen musta lammas jota hänen isänsä Jock ja isoveli J.R. eivät kohtele tasavertaisesti. Turvaa hakeva Gary tapaa teini-ikäisenä Valenen ja he avioituvat, mutta liitto kariutuu myöhemmin. Gary ja Valene saavat kuitenkin sitä ennen tyttären, Dallas-sarjan Lucy Ewingin.
Porkarpaatti
Porkarpaatit olivat alkujaan kalastukseen käytettäviä paatteja, jotka olivat porkarien eli kalatukkukauppaan erikoistuneiden porvarien omistamia. Porkarit purjehtivat niillä myymään kalasaaliitaan.
Laivamallin alkuperä on jo ensimmäiseltä vuosituhannelta. Tyyli on tunnettu Pohjois-Euroopassa alueella, joka ulottuu Atlantin rannikolta kaikkiin Itämeren maihin.
Eufrosyne oli Rauman meripartiolippukunnan Myrskypoikien porkarpaatti, jolla partiolaiset purjehtivat vuosina 1946–52.
Pyhärannan Santtion kylän lippulaiva on replika Eufrosyne – paatista.
Raumalainen puulaivojen asiantuntija Heikki Jose Kivinen ja purjehtijaveteraani Aake Fagerström ehdottivat Eufrosyneä replika-aluksen esikuvaksi. Eufrosynen piirustuksia ei löytynyt. Paatista oli kuitenkin paljon kuvia, mikä auttoi replikan suunnittelussa. Lisäksi raumalaiset Kivinen ja Fagerström olivat purjehtineet Eufrosynellä ja muistivat sen pienimmätkin yksityiskohdat.
Kivinen suunnitteli replikan. Laivanrakennusinsinööri Tommi Korte teki runkopiirustuksen Raimo Majaman avustuksella.
Santtio-porkarpaatin rakentamisessa kunnioitettiin alkuperäistä rakennetta niin pitkälle kuin se oli mahdollista.
Santtion kyläyhdistys aloitti porkarpaattinsa suunnittelun vuonna 1997, ja se kastettiin heinäkuussa 2011. Projektin toteutus ja suunnittelu maksoi noin 100 000 euroa.
Kolmimastoisen porkarpaatin pituus on 8,60 metriä ja leveys 3,20 metriä. Seilien yhteispinta-ala on 45 m² ja mastot ovat n. 8,80 metriä korkeat vesirajasta mitattuna. Syväyslukema on 1 metri. Purjeet ovat priistankoseilejä.
Paramore (albumi)
Paramore on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Paramoren neljäs studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2013. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi sen jälkeen, kun sen perustajajäsenet Josh ja Zac Farro jättivät yhtyeen.
Vuotta ennen albumin julkaisua, huhtikuussa 2012, yhtyeen laulaja Hayley Williams ilmoitti albumin tuottajaksi Justin Meldal-Johnsenin. Kesällä kerrottiin, että rummut albumille äänittää Ilan Rubin. Albumin äänitykset valmistuivat marraskuun alussa 2012. Joulukuussa yhtye kertoi uuden albuminsa nimen, julkaisupäivän, sekä ensimmäisen singlen nimen, ”Now”, joka julkaistiin tammikuussa 2013.
Toisena singlenä albumilta julkaistiin kappale ”Still Into You”. Paramore esitti kappaleen ensimmäisen kerran 13. maaliskuuta 2013 SXSW:ssä, ja lisäsi seuraavana päivänä kappaleen lyriikkavideon YouTubeen.
27. maaliskuuta 2013 Paramore julkaisi 90-sekunnin pituiset näytteet jokaisesta albumin kappaleesta.
Albumi debytoi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan ykkössijalla. Sitä myytiin ensimmäisen viikon aikana 106 000 kappaletta. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Foz do Arelho
Foz do Arelho on rantakaupunki Oesten maakunnassa Keski-Portugalissa lähellä Caldas da Rainhan kaupunkia. Sen pinta-ala on 9,4 km². Kaupungissa asui 1 339 ihmistä vuonna 2011. Kaupunki on muodostunut paikalle, jossa "Rio Arnóia" -joki laskee Atlanttiin. Merenkäynti nostaa joen suulle hiekkaa, jolloin lahden suu pyrkii jatkuvasti sulkeutumaan. Joen suu onkin muodostunut järveksi ("Lagoa de Óbidos"). Rantaelämää voi viettää samalla luonnonhiekalla joko valtameren puolella tai järven puolella.
Oklahoman yliopisto
Oklahoman yliopisto on julkinen yliopisto Normanissa, Oklahoman osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1890, ja vuonna 2011 siellä opiskeli yli 30 000 opiskelijaa.
NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat Oklahoma Soonersin nimellä kulkevat joukkueet. Vahva edustus yliopistolla on perinteisesti ollut etenkin amerikkalaisessa jalkapallossa.
Jääpallon Maakuntasarja 1962
Jääpallon Maakuntasarja pelattiin kaudella 1961-1962 kahden välivuoden jälkeen, kun jääpallosarjoissa palattiin vanhaan kolmiportaiseen järjestelmään. Sarja jaettiin viiteen lohkoon, ja Suomensarjaan nousi yhteensä kuusi joukkuetta. Osallistuvia joukkueita oli 18.
Juovamonnit
Juovamonnit ("Bagridae") on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Afrikasta ja Aasiasta.
Varhaisimmat juovamonnien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu paleoseenikaudelle. Fossiileja tunnetaan 11 lajia 4:ssä suvussa. Nykyään elävien juovamonnilajein määrä vaihtelee eri lähteissä. Lähteestä riippuen juovamonnit jaetaan 18–30 sukuun ja 170–210 lajiin. Heimon kalojen sukulaisuus muihin monnikalojen heimoihin ja heimon monofyleettisyys on epävarma. Aikaisemmin juovamonnien heimoon kuuluneita lajeja on siirretty buurimonnien ("Austroglanididae") ja kissamonnien ("Claroteidae") heimoihin.
Juovamonnit ovat ruumiinrakenteeltaan usein pitkulaisia kaloja, joille ovat tyypillisiä piirteitä selkäevän kookas piikki, suuri rasvaevä sekä usein voimakkaasti haarautunut pyrstöevä. Kuonossa on 4 paria viiksisäikeitä. Yleensä juovamonnit kasvavat noin 30 cm pitkiksi mutta suurimmat lajit, kuten niilijuovamonni ("Bagrus docmac") ja "Chrysichthys grandis" voivat saavuttaa 1,5–2 m pituuden. Eräät pienemmät lajit ovat värikkäitä ja juovikkaita ja niitä pidetään joskus akvaarioissa. Tällaisia ovat esimerkiksi mustalansettimonni ("Bagrichthys hypselopterus") ja kultajuovamonni ("Mystus vittatus").
Juovamonnilajeja tavataan makeista vesistä, ja eräitä kaloja myös murtovesistä. Afrikassa elää 1 suku "Bagrus", jonka lajeja tavataan Saharan eteläpuolisesta Afrikasta ja Aasiassa eläviä lajeja tavataan Tigris- ja Eufrat-joista sekä laajalta alueelta Etelä-Aasiasta Japaniin ulottuvalta vyöhykkeeltä. Eräät suurimmista lajeista ovat tärkeitä ruokakaloja.