hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
7. pintatorjuntalaivue
7. pintatorjuntalaivue (vuoteen 2014 saakka 7. ohjuslaivue) on Merivoimien Rannikkolaivastoon kuuluva joukkoyksikkö. Yksikön pääosat sijaitsevat Upinniemessä Kirkkonummella. Laivueen päätehtävänä on ylläpitää ja kehittää pintatorjunta-, merimiinoitus- ja ilmapuolustuskykyä sekä alueellisen koskemattomuuden valvontaa ja turvaamista. Tässä suhteessa laivue eroaa toisesta Rannikkolaivaston pintatorjuntalaivueesta, 6. pintatorjuntalaivueesta, jonka tehtäviin kuuluu sukellusveneentorjunta. Ero on ymmärrettävä, sillä laivueiden alusten pääaseet ovat hieman erilaiset. Laivueen alusten pääaseina ovat meritorjuntaohjus MTO85M ja merimiinat. Ilmatorjunta-aseina eteläafrikkalainen Umkhonto (ITO 04-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä) sekä Bofors 57mm laivatykki. Lämpöhakuinen Umkhonto kykenee torjumaan ilmamaaleja yli kymmeneen kilometriin saakka. Hamina-luokka ja Hämeenmaa-luokka soveltuvat elektroniseen valvontaan sekä pinta- ja ilmatorjuntaan. Pansio-luokan miinalautat soveltuvat merimiinoitukseen sekä merikuljetuksiin.
7. ohjuslaivue tunnettiin alun perin nimellä vartiolaivue (VartLv), jolloin se kuului muilta osiltaan Pansioon sijoitettuun Laivastolippueeseen (LaivLp), myöhemmin Rannikkolaivastoon (RLaiv). Vartiolaivueen nimenvaihdos tuli voimaan kesällä 1998. Laivueen viimeisenä komentajana oli komentaja Kai Varsio. Vuosien saatossa yksikköön on kuulunut "ohjusvenelaivue" (OhjvLv).
Alun perin vartiolaivueeseen kuuluivat tykkiveneet "Turunmaa" ja "Karjala" sekä R-luokan vartioveneitä. Myöhemmin R-luokan vartioveneiden kanssa merivalvontaa suorittivat neljä Tuima-luokan ohjusvenettä. Rauma-luokan ohjusveneiden valmistumistuttua aikaisemmat alusluokat kuitenkin poistettiin vähitellen käytöstä.
Rauma-luokan veneet palvelivat laivueessa vuoteen 2006, jolloin ne siirrettiin 6. ohjuslaivueeseen. Laivueen pääkalustoksi tuli Hamina-luokka.
Laivue lakkautettiin Puolustusvoimauudistuksen yhteydessä ja sen joukkoyksiköt siirrettiin 1.1.2015 perustetun Rannikkolaivaston alaisuuteen.
8. huoltolaivue
8. huoltolaivue on Merivoimien Rannikkolaivastoon kuuluva joukkoyksikkö. Sen lyhenne on 8HLV/RLAIV. Laivueeseen kuuluvat öljyntorjunta-alukset, kuljetusalukset sekä Turun varuskunnan vartiointiin ja huoltopalveluihin kuuluvat sotilaspoliisit, ajoneuvot ja kuljettajat.
Tampereen Ulkotyöväenyhdistyksen talo
Tampereen Ulkotyöväenyhdistyksen talo on Tampereella Satakunnankatu 10:ssä sijaitseva kolmikerroksinen jugendtyylinen talo, jonka suunnittelivat Toivo Paatola ja Kaarlo Lindroos. Nykyisin talon omistaa Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiö TOAS.
Tampereen Ulkotyöväenyhdistys perustettiin 1893. Sen jäsenet olivat vailla vakituista työnantajaa olleita ulkotyömiehiä, esimerkiksi rakennusmiehiä, kun taas Tampereen työväenyhdistykseen kuului vakinaisessa työsuhteessa olleita tehdastyöläisiä. Ulkotyöväenyhdistys olikin tästä syystä radikaalimpi otteissaan. Se keskittyi politiikan asemesta ammattiyhdistystoimintaan, perusti jäsenilleen sairaus- ja hautausapukassan sekä harjoitti työnvälitystä. Yhdistys toimi Tampereen työväentalon tiloissa mutta se rakensi 1907-1908 oman talonsa Satakunnankadulle.
Yhdistyksen jäsenmäärä oli kuitenkin alkanut vähentyä huippuvuosista ja yhdistyksen toiminta hiipui vähitellen niin että se jouduttiin lakkauttamaan 1914. Toiminnan päättymiseen saattoi vaikuttaa myös yhdistyksen voimahahmon J. V. Hellbergin väistyminen yhdistyksen johdosta 1907.
Entisen ulkotyöväenyhdistyksen talon ostivat 1917 virolaiset veljekset Jaan ja John Taug jotka avasivat siellä joulukuun lopulla 1917 elokuvateatteri Olympian. Elokuvateatteri toimi talossa vuoteen 1986 saakka. Sittemmin talossa toimi Cumulus-ketjun hotelli Pinja, jossa oli 60 huonetta. Talon viereen rakennettiin lisärakennus hotellia varten. Hotellin toiminta loppui vuoden 2015 lopussa ja Tampereen seudun opiskelija-asuntosäätiö TOAS osti talon vuoden 2016 alussa. Katutason liiketilat ja suojeltu Olympia-elokuvateatterin entinen sali vuokrataan ulkopuolisille ja hotelliosaan tullaan remontoimaan opiskelija-asuntoja.
Tove Janssonin bibliografia
Tove Janssonin teosten bibliografia. Janssonin tuotantoon perustuvista teoksista on lisää artikkelissa Muumi.
P. O. Korhonen
P. O. Korhonen Oy oli Raision Haunisissa toiminut huonekalutehdas, joka tunnettiin muun muassa Kari Asikaisen ja Timo Saarnion suunnittelemien, taivutetusta ja muotoon puristetusta puusta valmistettujen kalusteiden valmistajana. Martelan ja Artekin yhdessä omistaman yrityksen toiminta lopetettiin kannattamattomana 2014. Yritys haettiin konkurssiin, jossa päävelkojia olivat omistajayritykset.
Yrityksen perusti 1950-luvulla Huonekalutehdas Korhonen Oy:n tekninen johtaja Pekka Korhonen vaimonsa Ruthin kanssa huonekaluliikkeeksi. Aluksi yritys myi pääasiassa Alvar Aallon suunnittelemia kalusteita. Vähitellen yritys ryhtyi myös valmistamaan huonekaluja tehtaassaan Ruskolla. Vuonna 1979 P. O. Korhonen sai Huonekalutehdas Korhoselta valmistettavakseen Kari Asikaisen vuonna 1969 markkinoille tuodun Kari-istuinkalustesarjan, joka oli suuri myyntimenestys ja täytti pitkään tehtaan koko tuotantokapasiteetin. 1980-luvulla yrityksen osti julkiskalustevalmistaja Martela, ja vuonna 2011 toiseksi omistajaksi tuli Artek 49 prosentin osuudella.
P. O. Korhosen erikoisalaa oli puupuristaminen, jolla esimerkiksi tuolien istuinosat voidaan puristaa hyvin monenlaisiin muotoihin. Yritys on toimittanut tuoleja muun muassa Ruotsin valtiopäivätaloon. Julkiskalustaminen olikin yrityksen pääliiketoimintaa. Kari Asikainen suunnitteli P. O. Korhoselle Kari-sarjan lisäksi tuolimallit "Schelectro" (1987), "Carbonara" (1989), "Pajazzo" (1992), "Maia" (1993), "Salus" (2000) ja "Pario".
P. O. Korhosen Raision Tuotekatu 13:ssa sijaitseva, Ola Laihon suunnittelema rakennus valittiin valmistumisvuotenaan 1984 vuoden kauneimmaksi teollisuusrakennukseksi. Rakennuksessa on 2010-luvun keskivaiheilta asti toiminut Riverco-konsernin veneliike Venemaailma.
Kamalamai
Kamalamai (aiemmalta nimeltään "Sindhulimadi"; joissain lähteissä nimi kirjoitetaan muodossa Kamalami) on kaupunki Nepalin Keskisen kehitysalueen Janakpurin vyöhykkeen Sindhulin piirikunnassa, linnuntietä 81 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta itäkaakkoon.
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 39 413. Kamalamai on 296 192 asukkaan (2011) Sindhulin piirikunnan hallinnollinen keskus. Sen pinta-ala on 207,95 neliökilometriä.
Reijola (Lappeenranta)
Reijola on Lappeenrannan kaupunginosa. Se sijaitsee ydinkeskustan laitamilla valtatie 6:n varrella.
Reijolassa sijaitsee Lappeenrannan rautatieasema, jonka yhteyteen 2000-luvun alussa valmistui matkakeskus myös linja-autoliikenteen käyttöön. Reijolassa on myös teollisuutta ja suuria valintamyymälöitä sekä Toikansuon jätevedenpuhdistamo, joka on Lappeenrannan kaupungin kuudesta puhdistamosta suurin. Puhdistamon vedet lasketaan Rakkolanjokeen.
Reijola on nimetty samannimisen maanomistajan mukaan. Reijolan talo sijaitsee alueella edelleen, mutta asutusta kaupunginosassa ei ole. Reijolan kantatilan maita oli myös nykyisen kaupunginosan ulkopuolella, muun muassa Reijolan pohjoisen naapurikaupunginosan Tykin–Kiviharjun alueella. Tykin–Kiviharjun ja Peltolan alueille suunniteltiin 1900-luvun alussa Reijolan taajaväkistä yhdyskuntaa, joka kuitenkin jäi käytännössä toteutumatta ensimmäisen maailmansodan aiheuttamien yhteiskunnallisten ja taloudellisten poikkeusolojen vuoksi.
Kaupunginosaa rajaavat Ratakatu pohjoisessa, Vanha Viipurintie idässä, valtatie 6 etelässä ja vanha Simola–Lappeenranta-rata lännessä. Reijolan naapurikaupunginosia ovat Tykki–Kiviharju, Alakylä, Harapainen, Hyrymäki, Myllymäki, Ihalainen, Mattila ja Kesämäki.
Tuulitunneli (televisiosarja)
Tuulitunneli on huhti–kesäkuussa 2015 Sub-kanavalla esitetty ohjelma, jossa eri tositelevisiosarjoista julkisuuteen nousseet henkilöt keskustelivat ja kilpailivat ajankohtaisiin asioihin liittyvissä kysymyksissä. Aiheina käsiteltiin tuoreita uutisia, politiikkaa, taloutta, maantietoa, tiedettä sekä taidetta.
Ohjelmaa juonsi Aki Linnanahde ja sen vakiopanelisteina toimivat Niko Saarinen sekä Maisa Torppa. Vaihtuvina panelisteina toimivat Suvi Pitkänen, Sahra Ali, Johanna Pulkkinen, Elina Tervo ja Marianne Kallio.
Ohjelma perustuu tuotantoyhtiö Rabbit Filmsin kehittämään formaattiin.
Bhimeshwor
Bhimeshwor tai Bhimeshwar () on kaupunki Nepalin Keskisen kehitysalueen Janakpurin vyöhykkeen pohjoisosan Dolakhan piirikunnassa. Kaupungin keskustaajama on nimeltään "Charikot" () ja se sijaitsee linnuntietä noin 73 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta itään.
Kaupunki perustettiin Nepalin kalenterin (Vikram Sambat) mukaan 18. Magh 2053 eli länsimaalaisittain 31. tammikuuta 1997 yhdistämällä neljä kyläkomiteaa (VDC): Makaibari, Charikot, Dolakha ja Mati.
Länsimaisen kalenterin mukaan vuonna 2011 suoritetussa väestönlaskussa kaupungissa oli 6 076 taloutta, joihin kuului 22 537 asukasta. Kaupunki on 186 557 asukkaan Dolakhan piirikunnan hallinnollinen keskus. Kaupungin pinta-ala on 65,0 neliökilometriä.
Florence Green
Florence Beatrice Green (o.s. Patterson, 19. helmikuuta 1901 – 4. helmikuuta 2012) oli brittiläinen nainen ja maailman viimeinen ensimmäisen maailmansodan veteraani. Hän palveli Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa naisten osastossa.
Green syntyi Edmontonissa Lontoossa. Hän liittyi syyskuussa 1918 17-vuotiaana Britannian kuninkaallisiin ilmavoimiin naisten osastoon, jonka tukikohdissa Narboroughissa ja Marhamissa hän toimi tarjoilijana.
Sodan jälkeen Florence oli naimisissa Walter Greenin kanssa vuodesta 1920 miehen kuolemaan 1975 asti. Florence asui King’s Lynnissä marraskuuhun 2011, jolloin muutti palvelutaloon. Green tunnustettiin maailmansodan veteraaniksi vasta vuonna 2010, kun hänen tietonsa löytyivät Britannian kansallisarkistosta. Greenistä tuli maailman viimeinen ensimmäisen maailmansodan veteraani Claude Choulesin kuoltua 5. toukokuuta 2011.
Kuollessaan Greenillä oli kaksi lasta, neljä lapsenlasta ja seitsemän lapsenlapsenlasta. Kuollessaan hän oli Ison Britannian kuudenneksi vanhin asukas.
Harrisburgin junaturma
Harrisburgin junaturma (myös "Lochielin junaturma") tapahtui aamuyöllä 11. toukokuuta 1905 Lochielin lähiössä Harrisburgia Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa. Yöpikajunan ja tavarajunan yhteentörmäyksessä ja sitä seuranneessa räjähdyksessä ja tulipalossa kuoli 20 ja loukkaantui 125 ihmistä.
Aamuyöllä noin klo 01:40 Lochielin lähellä vaihtotöitä suorittaneen vaihtotyöjunan jarrumies antoi samalla raiteella itäänpäin matkalla olleen Pennsylvania Railroadin tavarajunalle pysähtymismerkin. Tavarajunan kuljettaja suoritti jarrutuksen junan ilmajarruilla, jolloin jarruletku katkesi. Tämän seurauksena oli täysivoimainen hätäjarrutus, jolloin useita pitkän junan keskellä olleita vaunuja suistui raiteilta tukkien osittain viereisen nopeiden junien käyttämän raiteen. Ennen kuin junamiehistö ehti ryhtyä turvaamistoimiin, viereistä raidetta Clevelandistä Cincinnatiin matkalla ollut yöpikajuna törmäsi suistuneisiin vaunuihin.
Törmäyksen seurauksena pikajuna pysähtyi nopeasti oman pituutensa mittaisella matkalla, ja osa sen vaunuista jäi seisomaan suistuneiden tavaravaunujen kohdalle. Pikajuna ei kärsinyt törmäyksessä suuria vahinkoja. Ennen kuin kukaan matkustajista ehti poistua junasta, kuultiin tavaravaunuista muutamia pamahduksia, ja muutamia sekunteja niiden jälkeen räjähti suistuneessa tavaravaunussa ollut 50 000 naulan (22,5 tonnin) dynamiittilasti.
Räjähdys sekä törmäyksessä rikkoutuneet valaisimet sytyttivät lukuisia tulipaloja puisissa matkustaja- ja tavaravaunuissa. Matkustajat, jotka onnistuivat pakenemaan ikkunoiden kautta, palasivat yhdessä tavarajunien miehistöjen kanssa auttamaan palaviin vaunuihin ansaan jääneitä, jolloin tapahtui toinen räjähdys. Lisäräjähdysten pelko sai osan apuun palanneista matkustajista poistumaan junien lähettyviltä, jolloin lastista tietoiset rautatieläiset ryhtyivät pelastustoimiin.
Tulipalo levisi nopeasti puurakenteisissa vaunuissa, ja ennen palokunnan saapumista onnettomuuspaikalle olivat pahiten vaurioituneet matkustajavaunut jo kauttaaltaan liekkien vallassa. Onnettomuuspaikan syrjäinen sijainti vaikeutti sammutustöitä, sillä sammutusvettä jouduttiin pumppaamaan vesiposteista jopa 600 metrin päästä.
Turmassa sai surmansa muun muassa teatterituottaja ja -omistaja Samuel S. Shubert, joka menehtyi vammoihinsa muutamia päiviä onnettomuuden jälkeen. 89 loukkaantuneen vammat vaativat sairaalahoitoa.
Räjähdysten ja tulipalon aiheuttamat vahingot kohosivat kaikkiaan noin 200 000 dollariin. Räjähdys muun muassa rikkoi ikkunoita ja sytytti useita tulipaloja myös onnettomuuspaikan ympäristössä. Räjähdyksen paineaalto rikkoi läheisten Central Iron and Steel Companyn ja Paxtang Electric Companyn sekä asuinrakennusten ikkunat sekä sähkövalot laajalta alueelta.
Vanhankaupungin kirkkorauniot
Vanhankaupungin kirkkorauniot on Helsingin ensimmäisen kirkon kivijalka Kirkkorinteessä Kustaa Vaasan puistossa.
Kustaa Vaasa perusti Helsingin vuonna 1550, ja uuden kaupungin ensimmäinen kirkko ja hautausmaa rakennettiin Vantaanjoen suulle nykyiseen Vanhankaupungin kaupunginosaan. Ensimmäinen kirjallinen maininta kirkosta on vuodelta 1553, ja se koskee pyyntöä saada kuninkaalta rahaa kirkon rakentamiseen.
Kirkko oli pohjaltaan suorakaiteen muotoinen, noin 20 metriä pitkä ja noin kymmenen metriä leveä. Sen sisäänkäynti oli asehuoneen kautta, vastakkaisella puolella oli sakaristo. Rakennus oli hirttä, puinen katto oli lautaa tai paanukatto. Кirkossa oli alkuun maalattia, ja penkit siihen tehtiin vasta 1600-luvulla. Kirkon kivijalka oli suurista luonnonkivistä, ja se on ainoa kirkosta nykypäiviin säilynyt osa.
Helsinki siirrettiin Vironniemelle 1639, ja kirkko jäi hospitaali- eli sairaalakirkoksi. Se oli käytössä 1670-luvulle saakka, johon mennessä se oli tuhoutunut joko lahoamalla tai tulipalossa.
Kirkon rauniota tutkittiin 1930-luvulla ja kirkosta löydettiin yli 130 arkkuhautaa. Kirkon kivijalka jätettiin esille.
Kirkkoraunion sisällä olevan kaivamattoman haudan kohdalla on jäljennös Hans van Sandenin hautakivestä; alkuperäisen kiven palasia löytyi vuonna 1866. Jäljennöksen tekijä on Robert Stigell.
Inge Lehmann
Inge Lehmann (13. toukokuuta 1888 Kööpenhamina – 21. helmikuuta 1993 Kööpenhamina) oli tanskalainen seismologi ja geofyysikko. Hän tutki maanjäristyksiä ja päätteli vuonna 1936 maapallon muodostuvan kuoren lisäksi vaipasta ja ytimestä.
Google julkaisi Lehmannin syntymän 127-vuotispäivän kunniaksi Google Doodlen 13. toukokuuta 2015.
Kari (kalustesarja)
Kari on Kari Asikaisen suunnittelema, vuonna 1969 markkinoille tuodusta Kari-tuolista syntynyt kalustesarja, jota valmistetaan muotoonpuristetusta koivuviilusta. Alun perin tuolia valmisti Huonekalutehdas Korhonen Oy ja vuosina 1979–2014 raisiolainen P. O. Korhonen Oy. Tuolista tuli erittäin suosittu julkisten tilojen kalustuksessa, ja se kasvoi yhdestä tuolimallista suomalaisen huonekaluteollisuuden laajimpiin kuuluvaksi kalustesarjaksi.
Alkuperäinen Kari 1 -tuoli syntyi täyttämään tarvetta pinottavasta käsinojin varustetusta tuolista julkisiin tiloihin. Sen rakenne perustui Kari Asikaisen jo opiskeluaikoina saamiin ajatuksiin. Vaaleasta koivuviilusta muotoon puristettuja tuoleja valmistettiin aluksi Korhosen huonekalutehtaalla Alvar Aallon tuotteiden rinnalla. Kari-tuolien suosio kasvoi Suomessa tasaisesti 1970-luvulla, ja niitä myytiin paljon myös ulkomaille. Suosio alkoi vaikuttaa Korhosen kykyyn tuottaa Alvar Aallon kalusteita pääasiakkaalleen Artekille. Kari-tuoli siirrettiin 1979 valmistettavaksi samaan sukuun kuuluvan Pekka Korhosen Ruskolle perustamaan P. O. Korhonen Oy:n tehtaaseen, joka siirtyi uusiin tiloihin Raisioon 1984. Tehtaan tuotanto perustui kokonaan laajenevaan Kari-mallistoon, ja 1980-luvulla julkisten tilojen kalustevalmistaja Martela Oy osti P. O. Korhosen saadakseen Kari-kalustemalliston myyntiohjelmaansa.
Kari 1 -tuolia on tehty yli puoli miljoonaa kappaletta. Vuodesta 2010 lähtien sitä on valmistanut lisenssillä myös japanilainen Actus. Vuonna 1982 tuli markkinoille käsinojaton ja verhoilematon Kari 3 -tuoli, jonka istuinosa on yhtä kappaletta eikä ruuviliitoksia käytetä. Sisustusarkkitehdit SIO ry palkitsi sen vuoden 1982 parhaana suomalaisena julkisten tilojen huonekaluna. Muita Kari-tuoleja ovat käsinojaton Kari 2, kaksinkertaisilla käsinojilla varustettu Kari 4 sekä nojatuolimallit Kari X ja XM. Kalustesarjaan kuuluu myös pöytiä ja lastenkalusteita.
HMS Carlskrona (M04)
HMS Carlskrona (runkonumerot M04 ja P04) on Ruotsin laivaston vuonna 1982 valmistunut miinalaiva ja esikunta-alus.
Alus tilattiin 25. marraskuuta 1977 Karlskronavarvetilta. Sen köli laskettiin 8. helmikuuta 1979 ja alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1980. Se liitettiin laivastoon 19. maaliskuuta 1982.
Aluksen runko on jaettu neljääntoista vesitiiviiseen osastoon. Sen takakannella on helikopterikenttä, mutta ei hangaaria. Aluksella on kaksi taistelunjohtokeskusta Hugin- ja Spica II -luokan ohjusveneiden johtamiseen. Alus on suunniteltu miinalaivana toimimisen lisäksi koululaivaksi ja sillä on majoituskapasiteetti 72 kadetille.
Alus teki ensimmäisen koulutuspurjehduksensa 1982-1983, minkä jälkeen se on tehnyt vuoteen 2002 mennessä kaikkiaan 20 purjehdusta. Alus modernisoitiin 2002, jolloin takakannen 57 millimetrin tykki poistettiin ja helikopterikenttää suurennettiin. Muutoksen jälkeen alukselle voidaan laskeutua myös raskailla helikoptereilla. Samalla sen taistelunjohtojärjestelmät uusittiin ja sen viestijärjestelmät saatettiin Nato-yhteensopiviksi.
Barañain
Barañain () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Pamplonaan on matkaa noin 5 kilometriä.
Burlata
Burlata () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Burlatan väkiluku on 18 338 (2016).
Eguesibar
Eguesibar () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa.
Estella (Espanja)
Estella () on kunta ja kaupunki Navarran maakunnassa Espanjassa.
Kaupungissa on useita kulttuurihistoriallisesti merkittäviä rakennuksia:
Hjkr 4 Waria
MS Waria oli Stockholms Rederi AB Svean rahtialus, joka pakko-otettiin toisen maailmansodan puhjetessa Ruotsin merivoimille apuristeilijäksi. Sodan jälkeen alus palautettiin omistajilleen.
Stockholms Rederi AB Svea tilasi aluksen Landskronasta Öresundsvarvetilta. Alus laskettiin vesille 14. kesäkuuta 1938 telakkanumerolla 52 ja se valmistui 25. elokuuta.
Alus aloitti valmistuttuaan Stockholms Rederi AB Svealla liikennöinnin Ruotsin rannikolla ja Itämerellä.
Merivoimat kutsui aluksen palvelukseen Neuvostoliiton aloitettua hyökkäyksen Suomeen 30. marraskuuta 1939. Alus siirrettiin 27. joulukuuta Tukholmaan Finnbodan telakalle, jossa sille tehtiin muutostöitä ja se aseistettiin. Työt aluksella saatiin päätökseen 5. huhtikuuta 1940, jolloin se liitettiin Tukholmaan sijoitettuun laivueeseen. Alukselle asennetut kaksi "HMS Thorilla" ollutta 12 cm M/1894C -kanuunaa (numerot 19 ja 20) ja kaksi "HMS Äranin" 57 millimetrin M/1889B -tykkiä (numerot 64 ja 105). Lisäksi alukselle asennettiin kaksi tyypin M/1933C syvyyspomminheitintä ja kaksi 8 millimetrin M/1936 ilmatorjuntakonekivääriä. Aluksen muuna varustuksena oli M/1931 paravaanijärjestelmä, 400 watin lyhytaaltoradio, 3 watin FM-radio M/1939 ja kolme lyhytaaltovastaanotinta M/1939.
Saksan vallattua Tanskan ja Norjan tuli Ruotsille tärkeäksi öljynsaannin turvaaminen. Diplomaattisten toimien seurauksena saatiin tilattua vuoden 1940 kesällä 15 000 tonnin öljylasti, jota kuljetti ruotsalainen tankkeri "MT Sveadrott". "HMS Nordenskjöld" ja apuristeilijä "Waria" lähtivät 1. syyskuuta Göteborgista kohdatakseen tankkerin Shetlannin vesillä. Alukset tankattiin Kristiansandissa, josta ne jatkoivat matkaansa tiistaina 3. syyskuuta saksalaisen luotsialuksen opastamana. "Warialla" oli paravaanit ulkona ja "Nordenskjöld" seurasi tarkasti edellä menevän aluksen vanavedessä. Alusten yli lensi aluksi runsaasti Saksan ilmavoimien koneita ja Pohjanmerellä Britannian kuninkaallisten ilmavoimien koneita. Torstaina 5. syyskuuta saattajat saivat radioyhteyden tankkeriin ja hieman ennen puoltayötä alukset kohtasivat. Paluumatkalla alukset vierailivat jälleen Kristiansandissa, jossa niiden tankit täytettiin. Maanantaina 9. syyskuuta saattue saapui Götajoen suulle.
Vuonna 1941 aluksen aseistusta täydennettiin kahdella konekiväärillä ja vuotta myöhemmin alukselle asennettiin vielä kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus palautettiin 15. lokakuuta 1945 omistajilleen, joka liitti sen laivastoonsa alkuperäisellä nimellä. Se jatkoi rahtikuljetuksia Itämerellä, kunnes se myytiin 1961 Rijekaan Jugoslaviaan Kvanerska Plovidballe. Alus sai uuden nimen "Plavnik". Alus luovutettiin 1963 Linijska Plovidballe ja edelleen 1967 Losinjska Plovidballe, joka nimesi aluksen "Rasaksi". Varustamo vaihtoi 1974 nimekseen Losinjska Plovidba Oour Brodrarstvoksi.
Vuonna 1980 alus muutettiin eläinkuljetuksiin ja 24. heinäkuuta 1982 alus maksi ankkurissa Cresin saarella. Alus romutettiin 17. syyskuuta 1985 Rijekassa.
Jaak
Jaak on virolainen miehen etunimi. Se on Jaakob-nimen virolainen muoto, ja yleisin vastaava suomalainen nimi on Jaakko.
Kaikki listan henkilöt ovat virolaisia.
Pyhän Oswaldin kirkko (Ravenstonedale)
Pyhän Oswaldin kirkko () on Englannin kirkon Carlislen hiippakunnan kirkko, joka sijaitsee Ravenstonedalen kylässä Englannissa. Se on Grade I -luokan rakennussuojelukohde.
Torni on rakennettu vuonna 1738 ja muu osa kirkosta 1744.
Kirkkomaalla on ristin tynkä ja perustus, joka on mahdollisesti ajalta ennen normannivalloitusta. Ristin päällä on aurinkokello, jossa on vuosiluku 1700 Kirkon pohjoispuolella on entisen luostarin raunio.
Pariser–Parr–Pople-menetelmä
Pariser–Parr–Pople-menetelmä tai Pariser–Pople–Parr-menetelmä tai PPP-menetelmä on semi-empiirinen laskennallisen kemian menetelmä, jossa hyödynnetään kvanttikemiallisia periaatteita molekyylien elektronirakenteiden ja värähtelytilojen laskemiseen π-elektroniapproksimaation avulla. Menetelmän kehittivät Rudolph Pariser, Robert Parr ja John Pople, jotka julkaisivat sen ensimmäisen kerran vuonna 1953. Pariser–Parr–Pople-menetelmää käytetään erityisesti aromaattisten yhdisteiden ja muiden konjugoituneita kaksoissidoksia sisältävien yhdisteiden laskennalliseen tutkimukseen. Menetelmä ottaa paremmin huomioon elektronien väliset hylkivät vuorovaikutukset verrattuna yksinkertaisimpiin malleihin kuten Hartree-Fock-menetelmään
Pariser–Parr–Pople-menetelmä soveltuu vain π-elektronisysteemien laskentaan ja σ-elektronien oletetaan muodostavan muodostavan verkoston, joka pitää molekyylien p-orbitaalit oikeassa geometriassa. Menetelmässä lasketaan jokaiselle kaksoissidokselle sen п-sidosluonne ρ esimerkiksi molekyylille A=B-C=D voidaan laskea ρ ja ρ. Molekyylin atomien väliset sidospituudet R, voimavakio k ja pyörimisenergia riippuvat ρ:n arvosta seuraavasti:
missä β on resonanssiparametri. Pariser–Parr–Pople-menetelmä on iteratiivinen. Mentelmässä lasketaan parametri ρ π-systeemeille ja tämän jälkeen lasketaan parametrin R ja V. Parametrien jälkeen laskettu molekyyligeometria optimoidaan ja parametrit lasketaan uudelleen. Tätä jatketaan kunns ero kahden iterointikierroksen välillä on merkityksetön.
Pariser–Parr–Pople-menetelmää käytetään erityisesti konjugoituneiden tyydyttymättömien yhdisteiden UV-spektrien sekä singletti- ja triplettiviritystilojen laskemiseen. Menetelmä antaa suhteellisen hyvin kokeellisiin tuloksiin yhteensopivia tuloksia ja mentelmää voidaan parantaa konfiguraatiovuorovaikutuslaskujen avulla.
Julian Opie
Julian Opie (s. 1958) on brittiläinen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan graafisesta, minimaalisesta tyylistään, jossa näkyy viitteitä niin kadunvarsikyltteihin kuin taidehistorian perinteeseen.
Julian Opie syntyi Lontoossa 1958. Oxfordissa kasvanut Opie valmistui Lontoosta Goldsmithsin yliopistosta (Goldsmiths, University of London) 1982, jossa hänen opettajanaan toimi käsitetaiteilija ja taidemaalari Michael Craig-Martin. Opie asuu ja työskentelee Lontoossa.
Julian Opie tunnetaan graafisesta, pelkistetystä kuvakielestä, jolle tunnusomaisia piirteitä ovat paksut, mustat ääriviivat sekä voimakkaat väripinnat. Maalauksen ja veistoksen välistä rajaa töissään sivuava Opie itse on korostanut kaikkien teostensa veistosluonnetta .
Sarjallisesti työskentelevän Opien tunnetuimpia töitä ovat voimakkaasti yksinkertaistetut muotokuvat sekä käveleviä ihmisiä esittävät maalaukset ja LED-animaatiot. Opien tuotantoon kuuluu myös veistoksia, kuten 3D-tulostimella toteutettuja, käsin maalattuja rintakuvia sekä tanssivaa naista esittävien akryyliveistosten sarja..
Maineeseen hän nousi 1980-luvulla tekemillään, maalatuilla metalliveistoksilla .
Yksi Opien kuvakielen tunnusomaisista piirteistä on kohteen piirtäminen esiin mahdollisimman vähin yksityiskohdin, vain oleellisessa pitäytyen. Hänen töissään on nähtävissä vaikutteita minimalismista ja pop-taiteesta, kadunvarsimainoksista, klassisesta muotokuvamaalauksesta ja kuvanveistosta sekä japanilaisesta puupiirrosperinteestä.
Opie on pitänyt lukuisia yksityisnäyttelyitä ja osallistunut ryhmänäyttelyihin ympäri maailmaa. Hänen teoksiaan kuuluu mm. British Museumin, Tate Britainin, Victoria & Albert Museumin, MoMan sekä Stedelijk Museumin kokoelmiin . Hänen teoksiaan on sijoitettu myös julkiseen tilaan . Opien kädenjälki on nähtävissä myös Blurin Blurin The Best Of –levyn kannessa.
Julian Opien ensimmäinen yksityisnäyttely Suomessa nähtiin Helsingin Taidehallissa kesällä 2015. .
Myös EMMAssa on esillä Opien teos, joka kuuluu Saastamoisen säätiön kokoelmiin .
Luettelo Afrikan suurimmista metropolialueista
Tämä on luettelo Afrikan suurimmista metropolialueista. Luettelossa on myös huomioitu hallinnollisen alueen tiedot.
Geraldo Pino
Geraldo Pino ("Gerald Pine"; 10. helmikuuta 1939 Freetown – 10. marraskuuta 2008 Port Harcourt) oli sierraleonelainen laulaja ja kitaristi, joka vaikutti huomattavasti Länsi-Afrikan soulin, funkin ja afrobeatin kehitykseen. Hän oli Nigeriassa työskennelleen juristin poika, joka menetti äitinsä ja siskonsa varhaisella iällä. 1960-luvun alussa Pino oli mukana perustamassa Heartbeats-yhtyettä, joka soitti amerikkalaisten hittien coverversioita ja kongolaista rumbaa.
Kun Sierra Leonessa otettiin käyttöön ensimmäiset televisiot vuonna 1962, Pino ja Heartbeats saivat sinne oman show'nsa. Kokoonpanon ensimmäiset levytykset ovat vuodelta 1963; ne julkaistiin Pinon omalla levymerkillä. Näiden levytysten joukossa on "Zamzie", jota on yhä käytetty Voice of American teemakappaleena. Vuosina 1965–67 Pino kiersi Ghanassa sekä Nigeriassa, jossa hän teki vaikutuksen Fela Kutiin. Vuonna 1967 hän asettui Accran Ringway-hotelliin. Heartbeats hajosi 1960-luvun lopussa, mutta Pino perusti uuden kokoonpanon, Heartbeats 72'n, joka esiintyi 1970-luvulla Jimmy Cliffin, Rufus Thomasin ja Manu Dibangon kanssa.
Vuonna 1969 Pino muutti pysyvästi Nigeriaan ja osti televisioaseman sekä lentokenttähotellin Port Harcourtista. Hän saavutti mainetta niinkin kaukana kuin Keniassa ja esiintyi vielä vanhoilla päivillään Lontoon Barbican Centressä. Pino kuoli sairastettuaan syöpää ja diabetesta.
Franzénia
Franzénia on Helsingin Kalliossa Torkkelinmäellä sijaitseva rakennus, jonka omistaa Helsingin yliopisto. Se on alkujaan valmistunut Yhteiskunnallisen korkeakoulun käyttöön. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Väinö Vähäkallio, ja se valmistui 1930.
Yhteiskunnallisen korkeakoulun siirryttyä Tampereelle rakennus tuli Helsingin yliopiston käyttöön. Tyhjillään se on ollut vuodesta 2009, ja kaksivuotisen peruskorjauksen jälkeen siinä toimii elokuusta 2015 Helsingin kaupungin lasten päiväkoti, jossa kuitenkin yliopiston opettajankoulutuslaitoksen opiskelijat käyvät harjoittelemassa. Sen oppimisympäristö toimii kehitystyössä koelaboratoriona.
Rakennuksessa on kolme kerrosta. Sen sisätilat ovat osittain suojeltuja, ja korjaustöiden yhteydessä on väritykseen sovellettu 1920-luvun väritystä. Juhlasali ja aula on erotettavissa omaksi tilakseen, jotka voidaan vuokrata muuhun käyttöön.
Axel Fredrik Nikolaus Cedercreutz
Axel Fredrik Nikolaus Cedercreutz (23. marraskuuta 1847 Viipuri – 13. syyskuuta 1909 Köyliö) oli suomalainen vapaaherra ja valtiopäivämies. Hän toimi Köyliönkartanon omistajana vuodesta 1869 kuolemaansa saakka. Vuonna 1904 innokkaana paikallishistoriantutkijana tunnettu Cedercreutz käynnisti arkeologiset kaivaukset Köyliön Kirkkosaarella yhdessä rovasti Viktor Salmisen kanssa.
Cedercrutzin isä oli asessori Carl Emil Cedercreutz. Hän avioitui Björkenheimin sukuun kuuluneen Johanna Lovisa Mariana Björkenheimin kanssa. Pariskunta sai viisi lasta, joista tunnettuja ovat professori Axel Cedercreutz, kuvanveistäjä Emil Cedercreutz sekä toimitusjohtaja Edward Cedercreutz.
Vuonna 2009 sai Tuiskulan kesäteatterissa ensi-iltansa Axel Cedercreutzin elämästä kertova näytelmä "Axel – maan ja taivaan välissä", jonka käsikirjoitti Mirva Koivukangas ja ohjasi Pekka Saaristo.
Lumiraja (aurinkokunnan synty)
Lumiraja on se etäisyys auringosta, jolla vesi tiivistyy jääksi. Yleisemmin lumiraja on jonkin haihtuvan aineen tiivistymisetäisyys. Alkuaurinkokunnassa veden lumiraja oli asteroidivyöhykkeellä, mutta häkäkaasun lumiraja Neptunuksen etäisyydellä.
Monet asteroidit ja komeetat sisältävät paljon haihtuvia aineita, koska syntyivät lumirajan ulkopuolella.
Veden lumirajan arvellaan monesti olleen noin 2,7-3,2 AU päässä auringosta, Tällä etäisyydellä on nykyään asteroidivyöhyke. Nykyään lumiraja on lähempänä Aurinkoa, noin 1,7 AU päässä siitä.
Vesi tiivistyi harvassa alkuaurinkoa ympäröineessä sumussa vasta hyvin kylmässä
alle 150-170 K:n lämpötilassa.
Lumirajan etäisyys vaihteli aurinkokunnan synnyn aikanakin. Toisaalta lumirajan etäisyys riippui suhteellisen vähän alkuauringon kirkkaudesta ja kiekon tiheydestä.
Lunta saattoi säilyä varjoisissa kohdissa lumirajan sisäpuolellakin.
Teoreettinen esiplaneteerisen kiekon pintatiheys kasvoi lumirajan kohdalla noin 3-4-kertaiseksi. Näin koska haihtuvia aineita oli alkuaurinkosumussa 1,6%, kun kiveä ja metallia 0,6%.
Niinpä tiivistyneitten jäitten takia tiheämmässä kiekossa syntyi suuria planeettaytimiä, jotka keräsivät ympärilleen suuren vetyvaipan.
Maapallon vesi tuli lumirajan takaa asteroideista ja/tai komeetoista.
Muita lumirajoja ovat esimerkiksihiilidioksidin, häkäkaasun, ammoniakin jne lumirajat. Häkäkaasun lumiraja oli noin 30 AU päässä Auringosta, eli suunnilleen Naptunuksen radan nykyisellä paikalla.
Viktor Salminen
Viktor Salminen (19. toukokuuta 1861 Kuhmalahti – 19. syyskuuta 1927 Jaakkima) oli suomalainen rovasti ja historioitsija. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta ja opiskeli myöhemmin Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Papiksi Salminen vihittiin vuonna 1888. Hän toimi Köyliön kirkkoherrana vuodet 1892–1915 ja sen jälkeen Jaakkiman kirkkoherrana kuolemaansa saakka. Rovastin arvonimi Salmiselle myönnettiin 1919. Hänen poikansa oli vain 17-vuotiaana kuollut runoiliija Hannu Viktor Salminen.
Salminen oli innokas paikallishistorian tutkija, joka kirjoitti Köyliön pitäjän historian sekä postuumisti 50 vuotta hänen kuolemansa jälkeen julkaistun Jaakkiman pitäjän historian ensimmäisen osan. Vuonna 1904 Salminen käynnisti arkeologiset kaivaukset Köyliön Kirkkosaarella yhdessä vapaaherra Axel Cedercreutzin kanssa. Hän muu tuotantonsa käsittää lähinnä uskonnollista kirjallisuutta. Lisäksi Salminen kustansi vuonna 1909 hieman aikaisemmin kuolleen poikansa runokokoelman "Särkynyt kannel".
Hourunkoski (Pyhäjoki)
Hourunkoski on myös Pyhäjoella, Pyhäjoessa sijaitseva vesivoimala, jonka teho on 740 kW, putouskorkeus 6 m ja vuosituotanto keskimäärin 3,7 GWh. Voimalaitoksen omistaja on Koskienergia Oy.
Tim Hardaway (nuorempi)
Timothy Duane Hardaway nuorempi on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelaa NBA:n New York Knicksissä. Hardaway on NBA:ssa pelanneen Tim Hardawayn poika.
New York Knicks valitsi Hardawayn numerolla 24. Kesäkuussa 2015 Hardaway siirtyi Atlanta Hawksiin. Hän joutui pelaamaan muutaman ottelun myös alemmissa sarjoissa Canton Chargen ja Austin Spursin joukkueissa. Kesällä 2017 Hardaway palasi New York Knicksin joukkueeseen.
Tykki–Kiviharju
Tykki–Kiviharju on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa.
Kaupunginosa muodostuu erityyppisistä Tykin ja Kiviharjun alueista, joiden rajana voidaan pitää Kangaskadun ja Mäntykadun risteystä. Osittain alueiden väliin jää vuonna 1887 käyttöönotettu Vanha hautausmaa. Tykki ja Kiviharju kehittyivät 1880-luvulta alkaen Lappeenrannan teollisuuslaitosten työntekijöiden asuinalueiksi. Ne liitettiin kaupunkiin vuoden 1932 alueliitoksessa, mitä ennen ne kuuluivat Lappeeseen. Tykin asutus on täysin pientaloasutusta, jolle erityisen leimansa antavat alueen kapeat kadut ja pienet tontit. Alueen sanotaan saaneen nimensä lempinimellä Tykki tunnetun ruotusotamies Juho Ekqvistin mukaan, joka oli alueen ensimmäisiä asukkaita. Kiviharju puolestaan on 1970–1980-luvuilta alkaen muuttunut kerrostaloalueeksi. Tykin–Kiviharjun tilastoalueella on 2 790 asukasta. Se on Keskustan suuralueen tilastoalueista väkiluvultaan suurin.
Tykin–Kiviharjun kaupunginosan pohjoisosassa on Lappeenrannan kauppatori, jonka ympäristön kerrostalojen alakerroksissa on myös liiketiloja. Koko kaupunginosan länsireunaa rajaa vanha Simola–Lappeenranta-rata, Lappeenrannan ensimmäinen rautatie. Kiviharjun länsipuolella sijainnut vanha, vuonna 1885 rakennettu rautatieasema eli Keisarinasema paloi tammikuussa 2013. Kiviharjulta lähti myös vuonna 1896 rakennettu pistoraide itään Kaukaan paperitehtaalle.
Kaupunginosan koillisnurkassa Tykin itäpuolella on Jalmari Lankisen suunnittelema, vuonna 1938 valmistunut funktionalistinen Armilan koulu, joka on toiminut myös sotasairalaana. Koulutyö Armilan koulussa päättyi vuonna 2013. Sen läheisyydessä ovat alkuperäinen puinen koulurakennus vuodelta 1922 sekä uudempi punatiilinen niin sanottu U-koulu, jossa on toiminut Armilan lukio, vuodelta 1965. Alueella on myös muutama 1950–1970-luvuilla rakennettu kerrostalo.
Kaupunginosaa rajaavat Oksasenkatu pohjoisessa, Kauppakatu idässä, Ratakatu etelässä ja vanha Simola–Lappeenranta-rata lännessä. Tykin–Kiviharjun naapurikaupunginosia ovat Keskus, Peltola, Alakylä, Reijola, Kesämäki ja Leiri.
Tohmajärven kirkko
Tohmajärven kirkko on Tohmajärvellä sijaitseva puinen, tasavartinen ristikirkko, jonka rakensi Eskil Collenius 1751 ja joka vihittiin käyttöön 1756.
Tohmajärven kirkko on Pohjois-Karjalan vanhin puukirkko. Alun perin kirkko oli keskeisesti korostamaton ristikirkko, jonka ristiharjalla oli piikkimäinen kattoratsastaja. Rakennus kuitenkin uusittiin perusteellisesti 1900-luvun alussa A. E. Ollilaisen johdolla. Päätyjen eteen rakennettiin matalammat ja kapeammat satulakattoiset jatkokset, seiniä korotettiin, ikkunoista tehtiin kaksikerroksiset ja kattoratsastaja korvattiin lyhdyllä. Kirkon sisäkatteena on puuholvit. Kirkkoa on korjattu vuosina 1785, 1850, 1910–1911, 1956 ja 2005–2006. Erillinen kolminivelinen kellotapuli rakennettiin 1760, sen kellot ovat vuosilta 1733 (ei enää käytössä) ja 1936. Tapulin paanukatto uusittiin 1990-luvulla.
Kirkon pinta-ala on 576 neliömetriä ja siellä on istumapaikkoja 700 hengelle. Alttaritaulun "Ristiinnaulittu" on maalannut Mikael Toppelius vuonna 1783. Kirkon 17+2-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1956.
Kirkon pihapiirissä on sankarihauta-alue, muistokivi sekä vartijapatsas, samoin kuin muun muassa piispa Eino Sormusen hautakivi ja kruununvoutien Gabriel Wallenius ja Gustav Adolf Järnefelt muistomerkit sekä suurten nälkävuosien aikana 1865–1868 nälkään kuolleiden muistomerkki.
Jan Polanc
Jan Polanc (s. 6. toukokuuta 1992 Kranj) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti slovenialaista Radenska-joukkuetta vuodesta 2011 kesäkuun 2013 loppuun, ja aloitti ammattilaisuransa elokuussa 2013 Lampre-Merida-tallissa. Hän edustaa edelleen samaa joukkuetta, nimeltään nykyisin UAE Team Emirates.
Polanc voitti Italian ympäriajossa 2015 viidennen etapin karattuaan irtiottoryhmästä etapin päättäneessä pitkässä nousussa. Hän voitti toiseksi tulleen Sylvain Chavanelin minuutilla ja 31 sekunnilla. Italian ympäriajossa 2017 hän voitti Etnalle päättyneen neljännen etapin kuuluttuaan niin ikään etapin alkuvaiheessa lähteneeseen irtiottoryhmään. Hän voitti etapin lopulta 21 sekunnin erolla Ilnur Zakariniin.
Lähteet: Pro Cycling stats, Cycling Archives
Jonny Howson
Jonathan Mark "Jonny" Howson (s. 21. toukokuuta 1988 Morley) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Norwich Cityä. Pelipaikaltaan molempijalkainen Howson on keskikenttäpelaaja.
Howsonin kasvattajaseura on Leeds United, jonka riveissä hän aloitti uransa vuonna 2006 Englannin mestaruussarjassa, josta se putosi seuraavaksi kaudeksi Englannin ykkösliigaan. Ykkösliigassa Leeds pelasi kolme kautta, kunnes kaudeksi 2010-2011 se nousi takaisin Mestaruussarjaan. Howson valittiin maaliskuussa 2011 sarjan kuukauden pelaajaksi. Vuosina 2011-2012 Leedsin kapteenina toiminut Howson pelasi seurassa yhteensä 190 liigaottelua tehden niissä 25 maalia.
Tammikuussa 2012 Howson siirtyi Englannin valioliigan Norwich Cityyn. Hän teki pääsarjadebyyttinsä maaliskuussa 2012 Stoke Cityä vastaan. Uran ensimmäinen maali Valioliigassa syntyi seuraavassa kuussa ottelussa Evertonia vastaan. Parhaalla valioliigakaudellaan, kaudella 2012-2013, Howson teki 30 ottelussa kaksi maalia. Tuohon maalisaldoon hän ylsi myös seuraavalla kaudella. Kaudeksi 2014-2015 Norwich putosi Mestaruussarjaan.
Howson on pelannut Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2011.
Akaan kirkko
Akaan kirkko on Akaassa sijaitseva uusgotiikkaa edustava puinen, länsitornillinen, erivartinen ja sisäviisteinen ristikirkko, jonka suunnitteli Carlo Bassi Intendentinkonttorissa 1814 ja joka rakennettiin 1816-1817. Kirkon kaikissa ristisakaroissa on kolmiopäädyt, ristikeskustassa on särmäkartiomainen katto. Sakaroiden sisäkatteena on lautaholvit, keskustassa puukupu. Korjauksissa 1800-luvun lopulla kirkon yksityiskohtia muutettiin koristeellisemmiksi ja torni uusittiin. Myöhempiä korjauksia on tehty 1908-1909, 1924, 1935 ja 1967. Istumapaikkoja kirkossa on 800 hengelle. Alttaritaulun "Kristuksen kirkastuminen" on maalannut Juho Forsell 1881, kirkon kattomaalaukset teki Kalle Carlstedt 1935. Kirkon järjestyksessä kolmannet, 27-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1982, kuorin lasimaalaukset hankittiin 1937. Akaan kirkko on ollut koko ajan samanniminen, vaikka vuosina 1946–2006 sen sijaintikuntana olikin Toijala.
Raúl Bobadilla
Raúl Marcelo Bobadilla (s. 18. kesäkuuta 1987 Buenos Aires, Argentiina) on paraguaylais-argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa FC Augsburgia. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Bobadilla on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Paraguayn jalkapallomaajoukkueeseen.
Bobadilla aloitti ammattilaisuransa River Platessa, jossa hän ei pelannut yhtään ottelua. Vuosina 2006-2007 Bobadilla oli lainassa Sveitsin kakkostason Concordia Baselissa, jossa hän pelasi 28 ottelua tehden 18 maalia. Heinäkuussa 2007 Bobadilla siirtyi Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen Grasshoppersiin, jota hän edusti vuodet 2007-2009 tehden 47 ottelussa hienot 26 maalia.
Heinäkuussa 2009 Bobadilla siirtyi Saksan Bundesliigan Borussia Mönchengladbachiin, jossa debyytti tapahtui elokuussa 2009 VfL Bochumia vastaan. Avausmaali syntyi vielä samassa kuussa Mainzin verkkoon. Bobadilla pelasi Mönchengladbachissa 59 ottelua onnistuen kahdeksan kertaa maalinteossa. Vuonna 2011 hän kävi lainalla Kreikan Superliigan Aris FC:ssä, jonka paidassa hän debytoi myös Eurooppa-liigassa.
Tammikuussa 2012 Bobadilla siirtyi Raiffeisen Super Leaguen BSC Young Boysiin. Hän edusti seuraa vuoden ajan tehden 24 ottelussa 12 maalia. Loppukauden kaudesta 2012-2013 Bobadilla pelasi saman sarjan FC Baselissa, jossa hän voitti liigamestaruuden.
Elokuussa 2013 Bobadilla siirtyi Bundesliigan FC Augsburgin riveihin. Debyytti seuran paidassa tapahtui samassa kuussa Werder Bremeniä vastaan ja avausmaali syntyi joulukuussa 2013 Hamburger SV:n verkkoon. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa Bobadilla teki 17 ottelussa kolme maalia.
Bobadilla valitsi maajoukkueekseen Argentiinan sijasta Paraguayn, jonka edustusoikeuden hän sai maasta kotoisin olevien vanhempiensa kautta. Bobadilla debytoi Paraguayn jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Costa Ricaa vastaan.
European Battery Technologies
European Battery Technologies on yritys, joka jatkaa Varkaudessa vuonna 2013 konkurssiin päätyneen yrityksen European Batteries toimintaa. Alkuperäinen yritys aloitti toimintansa 2010.
Massiivimuovi
Massiivimuovi (, ”massiivipinta”) on keinotekoinen komposiittimateriaali, joka valmistetaan kivijauheesta kuten marmoripölystä tai bauksiitista, sitä sitovasta akryyli- tai polyesterihartsista sekä pigmenteistä. Massiivimuovien yleisin käyttökohde on keittiöiden, laboratorioiden ja muiden kulutuskestävyyttä vaativien kohteiden työpöytälevyt ja altaat. Massiivimuovimateriaaleja myydään monilla eri tuotemerkeillä, kuten Avonite, Corian, Durat, Lyric ja Swanstone.
Massiivimuovi on nimensä mukaisesti läpeensä samaa materiaalia, ei vain pinnaltaan kuten laminaattipinnoitetut levyt. Massiivimuovi kilpailee hinnaltaan ja ominaisuuksiltaan luonnonkivestä leikattujen ja hiottujen kivitasojen kanssa. Myös sen ulkonäkö on helppo tehdä muistuttamaan kivimateriaalia, mutta värivalikoima voi olla lähes rajaton. Työtasoiksi soveltuvien valmiiden levyjen lisäksi massiivimuovista voidaan valaa tai lämpömuovata muun muassa pesualtaita, suihkualtaita ja kylpyammeita mittojen mukaan. Massiivimuovilevyjä voidaan liittää toisiinsa näkymättömin saumoin. Käytössä vahingoittunut pinta voidaan hioa uudelleen siistiksi. Massiivimuovin huono puoli on rajallinen lämmönkesto kivitasoon verrattuna.
Massiivimuovin ja massiivikiven väliin sijoittuu enemmän kiviainesta sisältävä "kvartsikomposiitti" (), josta 90 % on kvartsijauhetta ja 10 % sidosainetta. Sidosaine voi olla akryyliä, epoksia tai sementtiä.
Hemminki Karjalainen
Hemminki (Hemming) Karjalainen (28. toukokuuta 1875 Helsinki – 4. huhtikuuta 1933 Hämeenlinna) oli suomalainen lyseon lehtori ja kirjallisuuden suomentaja.
Karjalaisen vanhemmat olivat muurari Hemming Karjalainen ja Edla Maria Strand. Hän pääsi ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1894 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1898 ja maisteriksi 1900.
Karjalainen toimi Hämeenlinnan lyseon latinan ja suomen kielen lehtorina 1905–1933 ja hän oli koulun rehtorina 1930–1933.
Karjalainen oli naimisissa vuodesta 1913 Märtha Sofia Schultzin kanssa.
Albenga
Albenga on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Savonan maakunnassa Ligurian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannikolla Centajoen suulla. Kunnan nähtävyyksiä ovat vanhakaupunki sekä Albengan katedraali ("Cattedrale di San Michele Arcangelo").
Andrey Amador
Andrey Amador Bikkazakova (s. 29. elokuuta 1986 San Ramón, Alajuelan maakunta) on costaricalainen maantiepyöräilijä. Hänen isoisänsä on espanjalainen ja äitinsä venäläinen.
Amador aloitti ammattilaisuransa Caisse d'Epargne -joukkueessa 2009, ja edustaa edelleen samaa tallia, nykyiseltä nimeltään Movistar Team. Hän joutui ryöstetyksi ja pahoinpidellyksi kotimaassaan joulukuussa 2010. Häntä puukotettiin, ja hänet jätettiin tajuttomana joen rannalle useiksi tunneiksi. Hän sai munuais- ja keuhkovammoja, joista toipuminen kesti useita kuukausia.
Amador voitti Italian ympäriajossa 2012 Cervinian nousuun päättyneen etapin ennen Jan Bártaa ja Alessandro De Marchia. Kaksi päivää aiemmin hän oli sijoittunut kolmanneksi Sestri Levanteen päättyneellä etapilla. Hänestä tuli ensimmäinen suuren ympäriajon etapin voittanut costaricalaispyöräilijä.
Amador sijoittui Italian ympäriajon 2015 kokonaiskilpailussa neljänneksi. Hän sai saman vuoden Richmondin MM-kilpailuissa 2015 pronssia joukkueaika-ajossa.
Amador sai Italian ympäriajossa 2016 kokonaiskilpailun johtajan pinkkipaidan 13. etapin jälkeen ensimmäisenä costaricalaisena pyöräilijänä. Hän menetti paidan seuraavan etapin jälkeen ja sijoittui kokonaiskilpailussa lopulta kahdeksanneksi.
Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 4
Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 4 (LC-4) on entinen kahdesta alustasta koostuva rakettien laukaisukompleksi Cape Canaveralin lentotukikohdassa Floridassa. Kompleksin alustoja käytettiin muun muassa RV-A-10 -koerakettien, BOMARC -ohjusten, Redstone-rakettien sekä Snark- ja Matador-ohjusten laukaisuihin vuosina 1952-1960.
LC-4 -laukaisualustan rakennustyöt käynnistyivät syyskuussa 1950 U.S. Army Corps of Engineersin valittua hankkeen urakoitsijat. Yhdysvaltain ilmavoimat hyväksyi alustan 1952. Alustalle alettiin seuraavan vuoden elokuussa rakentaa ohjusten laukaisutornia (, MSS) Redstone-laukaisuja varten. Laukaisutorni siirrettiin kolme vuotta myöhemmin LC-6:een.
Kompleksin toinen, BOMARC-ohjusten laukaisuun tarkoitettu alusta rakennettiin vuosina 1955–1958. Alusta sai nimen Launch Complex 4A, ja sen rakenteisiin kuului avattavakattoinen rakennus, jonka sisältä Bomarc-ohjus voitaisiin nostaa laukaistavaksi. Rakennus siirtyi muutamaksi vuosikymmeneksi NASAn Delta-ohjelman käyttöön, mutta palautui ilmavoimille vuonna 1976. Alustat 4 ja 4A olivat ilman käyttöä vuosina 1960–1983, mutta kompleksi otettiin uudelleen käyttöön Tethered Aerostat Radar System (TARS) -ohjelmaa varten. Ohjelma jatkui vuoteen 1989, jonka jälkeen alustat jäivät jäälleen ilman käyttöä.
Varazze
Varazze on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Savonan maakunnassa Ligurian alueella. Se sijaitsee Välimeren rannikolla. Rannikon läheisillä kukkuloilla on ollut saatavilla laivanrakentamiseen tarvittavaa puuta. Kunnan perinteet laivanrakentamisesta juontavatkin roomalaisten aikaan saakka. Silloin Varazze tunnettiin nimellä "Ad Navalia".
Zizur Nagusia
Zizur Nagusia () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa.
Zizur Nagusia sijaitsee noin 4 kilometrin (maanteitse 6 kilometrin) päässä Pamplonasta.
Antsoain
Antsoain () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Antsoainin väkiluku on noin 10 800 (2016).
Atarrabia
Atarrabia () on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Atarrabian väkiluku on noin 10 300 (2016).
Luxemburg (täsmennyssivu)
Luxemburg tai Luxembourg voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Niilo Lehmuskoski
Niilo Henrik Lehmuskoski, sukunimi vuoteen 1906 "Lindfors" (26. elokuuta 1888 Pusula – 16. kesäkuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen filosofian lisensiaatti, lyseon lehtori ja yliopettaja sekä suomentaja.
Lehmuskosken vanhemmat olivat Kankaanpään kirkkoherra, rovasti Kaarle Henrik Lindfors (1847–1920) ja Lovisa Elisabet Roos (s. 1853). Hän pääsi ylioppilaaksi Turun klassillisesta lyseosta 1907 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1911 ja lisensiaatiksi 1930.
Lehmuskoski oli Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa latinan ja kreikan sijaisopettajana 1913-1915 ja vt. yliopettajana 1916-1917, toimi latinan, kreikan ja suomen tuntiopettajana 1917-1920 ja oli viimeksi latinan, kreikan ja suomen lehtorina 1920-1935 ja latinan ja kreikan yliopettajana 1935-1948.
Niilo Lehmuskoski oli naimisissa vuodesta 1924 filosofian maisteri Saimi Hedvig Tammelan kanssa.