hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Bayern-luokka
Bayern-luokka oli viimeinen Saksan keisarikunnan laivastolle valmistunut taistelulaivaluokka. Alusten rakennus aloitettiin vähän ennen ensimmäisen maailmansodan syttymistä. Kaksi alusta valmistui sodan aikana, ja kahden rakennus peruutettiin keskeneräisenä.
Alukset suunniteltiin 1910–1912 välillä. Alusten aseistusta oli tarkoitus parantaa edeltäjiinsä nähden. Tutkittiin mm. mahdollisuutta käyttää edeltävien alusten käyttämiä 30,5 cm tykkejä kolmen tykin torneissa. Ratkaisua pidettiin ongelmallisena ja alukset päätettiin aseistaa suuremmilla 38 cm SK L/45 -tykeillä, joita tuli kahdeksan neljässä kaksoistornissa. Saksalaisen käsityksen mukaan Pohjanmeren olot mahdollistivat taistelun vain lähietäisyyksiltä. Tämän vuoksi aseiden korotuskulma oli rajoitettu 16 asteeseen, mikä antoi suurimmaksi ampumaetäisyydeksi 20,4 km. Myöhemmin korotuskulmaa kasvatettiin 20 asteeseen, mikä mahdollisti 23,2 km ampumaetäisyyden. Tykkien tulinopeus oli 2,5 laukausta minuutissa. Kuitenkin brittiläisissä sodanjälkeisissä testeissä havaittiin että toisen laukauksen voisi ampua 23 sekuntia ensimmäisen jälkeen.
Apuaseina oli kuusitoista 15 cm SK L/45 -tykkiä sijoitettuna kasematteihin rungon sivuihin. Aluksissa oli myös kaksi 8,8 cm SK L/45 -ilmatorjuntatykkiä. Edeltävien saksalaisten dreadnought-taistelulaivojen tavoin aluksissa oli vedenalaiset torpedoputket. Kyljen torpedoputket poistettiin vuoden 1917 korjaustöiden yhteydessä.
Aluksen kyljen pystysuora panssarivyö oli paksuimmillaan 35 cm aluksen keskellä. Kannen panssarointi oli tärkeimmissä kohdissa 10 cm, muualla 6 cm.
Aluksiin saatiin varat neljännen laivastolain seurauksena vuonna 1912. Amiraali Alfred von Tirpitz sai toisen Marokon kriisin varjolla Reichstagin myöntämään lisävaroja laivastolle.
Alukset valmistuivat liian myöhään osallistuakseen Skagerrakin taistelun. "SMS Bayern" toimi Itämerellä ja osallistui Operaatio Albioniin, jossa vallattiin Viron saaret. Alus vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan ja joutui Kieliin korjattavaksi.
"SMS Baden" nimettiin käyttöönottonsa jälkeen Hochseeflotten lippulaivaksi. Aluksen ainoassa taistelutehtävässä Norjan rannikolla ei löydetty odotettua saattuetta tai muitakaan vihollisaluksia.
Sodan jälkeen alukset internoitiin Scapa Flow'hun. "SMS Bayern" upotettiin 21. kesäkuuta 1919. Myös "SMS Baden" yritettiin upottaa, mutta brittiläinen vartio sai aluksen vallattua ja ajoi sen maihin estääkseen upottamisen. Alus korjattiin ja sitä tutkittiin tarkasti, kunnes tammikuusta 1921 sitä käytettiin kohteena testattaessa uusia ammuksia ja lentopommeja, kunnes alus upotettiin elokuussa 1921.
Sentayehu Ejigu
Sentayehu Ejigu (s. 28. kesäkuuta 1985) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti vuoden 2010 sisäratojen MM-kisoista pronssia 3 000 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Ejigu on juossut 1 500 metrillä ajan 4:15,89 vuonna 2001, 3 000 metrillä ajan 8:28,41 vuonna 2010, 5 000 metrillä ajan 14:28,39 vuonna 2010, kymmenellä kilometrillä ajan 31:33 vuonna 2013 ja puolimaratonilla ajan 1:12:05 vuonna 2013.
Ejigu saavutti Debrecenin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2001 pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.17,51. Hän oli GP-finaalissa seitsemäs 3 000 metrillä 2002. Hän sijoittui maastojuoksun MM-kilpailuissa 2003 naisjuniorien sarjassa kuudenneksi ja voitti kultaa joukkuekilpailussa. Hän oli samana vuonna 5 000 metrillä seitsemäs ja viides Abujan Afrikan kisoissa. Hän sijoittui 2004 Ateenan olympialaisissa 5 000 metrillä kymmenenneksi ja 3 000 metrillä viidenneksi.
Ejigu sijoittui Moskovan MM-hallikilpailuissa 2006 neljänneksi 3 000 metrin juoksussa. Hän oli neljästoista maastojuoksun MM-kilpailuissa Lausannessa 2009. Joukkuekilpailussa Etiopia oli toinen, mutta hänen tulostaan ei laskettu mukaan joukkueen pisteisiin. Hän sijoittui samana vuonna 5 000 metrillä neljänneksi Berliinin MM-kilpailuissa ja kuudenneksi .
Ejigu saavutti Dohan MM-hallikilpailuissa 2010 pronssia 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.52,08. Hän sai samana vuonna pronssia 5 000 metrillä Afrikan-mestaruuskilpailuissa Nairobissa ajalla 16.22,32. Splitin maanosien cupissa hän oli 5 000 metrillä toinen. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi.
Helgoland-luokka
Helgoland-luokka oli Saksan keisarillisen laivaston toinen dreadnought-tyyppisten taistelulaivojen luokka, johon kuului neljä vuosina 1911–1912 käyttöön otettua alusta.
Erona edeltävään Nassau-luokkaan oli 280 mm pääaseistuksen korvaaminen 30,5 cm SK L/50 -tykeillä. Reichsmarineamt sai tietää brittien ollessa ottamassa taistelulaivoissaan käyttöön 340 mm tykkejä ja amerikkalaisten rakentavan taistelulaivoja 305 mm tykeillä.
Helgoland-luokka säilytti Nassau-luokan tykkitornien sijoituksen eteen, taakse ja kaksi keskelle molemmille sivuille, litistetyn kuusikulmion muodossa. Myös apuaseistuksena olivat samat 15 cm ja 8,8 cm tykit.
Myös voimanlähteenä oli edelleen kolmipaisunta (trippeli) -höyrykoneet. Pääsyynä oli hinta; Parsonsilla oli monopoli höyryturbiineissa ja yhtiö vaati miljoonan kultamarkan lisenssimaksua joka turbiinista
Panssarointi oli pääasiassa saman. Ainoana erona oli tykkitornien vahvistettu panssarointi.
Kaikki alukset selviytyivät sodasta. Sodan jälkeen alukset luovutettiin sotakorvauksena ympärysvalloille. "SMS Helgoland" romutettiin Britanniassa 1921. Japani ei ottanut sille luovutettua alusta vastaan vaan myi sen suoraan purettavaksi. Ranska sai "SMS Thüringenin", jota käytettiin maalialuksena, kunnes alus romutettiin rannalle ajettuna Gâvresissa 1923. "SMS Ostfriesland" luovutettiin Yhdysvalloille, jossa alusta käytettiin kenraali Billy Mitchellin esityksessä ilmahyökkäyksen tehosta taistelulaivaa vastaan 21. heinäkuuta 1921. Alus upposi siihen osuttua useita lentopommeja.
Shaun Bownes
Shaun Bownes (s. 24. lokakuuta 1970) on eteläafrikkalainen aitajuoksija. Hän saavutti vuoden 2001 sisäratojen MM-kisoista pronssia 60 metrin aitajuoksusta. Ennätyksekseen Bownes on juossut 110 metrin aidoissa ajan 13,26 vuonna 2001.
Evan Stewart
Evan Stewart (s. 11. kesäkuuta 1975) on zimbabwelainen kilpauransa päättänyt uimahyppääjä ja maailmanmestari.
Stewart voitti 1 metrin ponnahduslaudalla maailmanmestaruuden Roomassa 1994. Hän voitti mitaleja myös Kansainyhteisön kisoista. Kesäolympialaisissa Stewart kilpaili ponnahduslaudalla kolmesti: Barcelonassa 1992 hän oli 20:s, Atlantassa 1996 13:s ja Sydneyssä 2000 38:s. Stewartin äiti Anthea Stewart on maahockeyn olympiavoittaja.
Benson Koech
Benson Koech (s. 10. marraskuuta 1974) on kenialainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti vuoden 1995 sisäratojen MM-kisoista hopeaa 800 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Koech on juossut 800 metrillä ajan 1:43,17 vuonna 1994, 1 000 metrillä ajan 2:14,96 vuonna 1997, 1 500 metrillä ajan 3:32,09 vuonna 1999, maililla ajan 3:58,59 vuonna 2001, 2 000 metrillä ajan 5:00:92 ja 2 000 metrin esteissä ajan 5:21,26 vuonna 2001.
Charles Nkazamyampi
Charles Nkazamyampi (s. 1. marraskuuta 1964) on aktiiviuransa päättänyt burundilainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti vuoden 1993 sisäratojen MM-kisoista hopeaa 800 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Nkazamyampi juoksi 800 metrillä ajan 1:44,24 ja 1 000 metrillä ajan 2:17,05; molemmat vuonna 2003.
Johan Botha
Johan Botha (s. 10. tammikuuta 1974) on eteläafrikkalainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti sisäratojen MM-kisoista 800 metrin juoksusta kultaa vuonna 1999 ja hopeaa vuonna 2001. Ennätyksikseen Botha on juossut 400 metrillä ajan 47,3 vuonna 1995, 800 metrillä ajan 1.43,91 vuonna 1999, 1 000 metrillä ajan 2.17,19 vuonna 1999, 1 500 metrillä ajan 3.36,30 vuonna 2000 ja maililla ajan 3.57,00 vuonna 1996.
Ishmael Beah
Ishmael Beah (s. 23. marraskuuta 1980 Sierra Leone) on sierraleonelainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. Hänet värvättiin 13-vuotiaana lapsisotilaaksi Sierra Leonen asevoimiin. Beah soti melkein kolmen vuoden ajan, kunnes Unicef pelasti hänet. Sen jälkeen hän on toiminut muun muassa sodasta kärsivien lasten puolestapuhujana. Beah’n muistelmateos "Leikin loppu" (2007) sai paljon kiitosta, ja se on käännetty useille kielille.
Ishmael Beah syntyi Sierra Leonessa vuonna 1980. Sierra Leonen sisällissota syttyi maaliskuussa 1991, kun hän oli 10-vuotias. Kapinalliset hyökkäsivät Ishmaelin kotikylään Mogbwemoon ja tappoivat muun muassa hänen vanhempansa, kun Ishmael oli 12-vuotias.
Beah vaelteli pakolaisena ympäri maata melkein vuoden ajan. Välillä hän kulki yksin ja välillä poikajoukon kanssa, johon kuului myös hänen isoveljensä. Pian sen jälkeen kun hänen isoveljensä oli tapettu, Beah värvättiin Sierra Leonen asevoimiin. Hän oli silloin 13-vuotias. Beah aivopestiin lapsisotilaaksi, ja hänelle syötettiin ”brown brown” -nimellä tunnettua sekoitusta, jossa oli kokaiinia ja savutonta ruutia.
Beah soti Sierra Leonen asevoimien riveissä lähes kolmen vuoden ajan. Hänet pelastettiin vuonna 1996, kun Unicef neuvotteli rintamalinjalla lapsisotilaiden vapauttamisesta. Beah siirrettiin rintamalta Freetownin lähelle kuntoutuskeskukseen, jossa hänet myös vieroitettiin huumeriippuvuudesta.
Beah puhui vuonna 1996 YK:n tilaisuudessa, jossa se esitteli sotilaallisten konfliktien vaikutuksesta lapsiin käsitelleen Machel-raportin. Unicefin avulla Beah muutti vuonna 1997 New Yorkiin, missä hän muutti asumaan ottoäitinsä Laura Simmsin luokse. Beah kävi high schoolin New Yorkissa ja opiskeli Ohiossa Oberlin Collegessa, mistä hän sai 2004 alemman korkeakoulututkinnon politiikan tutkimuksesta.
Oberlin Collegessa Beah osallistui kirjoittamisen työkurssille ja aloitti kirjoittaa muistelmia kokemuksistaan lapsisotilaana. "Leikin loppu" ilmestyi vuonna 2007, ja se on sen jälkeen käännetty yli 35 kielelle. Kirja oli bestseller, ja "Time"-lehti nimesi sen yhdeksi vuoden 2007 parhaimmista tietokirjoista. Beah oli ehdolla siitä parhaan esikoiskirjailijan Quill-palkintoon.
"Leikin loppu" aiheutti myös pienimuotoisen kohun, kun Beah’n kirjoittamia kuvauksia syytettiin epätarkkuuksista. Vuonna 2008 "The Australian" -lehden toimittajat väittävät löytäneen todisteita monista ristiriitaisuuksista. Heidän mukaansa Beah oli sotilaana vain joitakin kuukausia 14–15-vuotiaana. "The Australianissa" julkaistiin noin tusinan verran artikkeleita, joissa väitettiin Beah’n liioitelleen monissa asioissa.
Beah vieraili Suomessa markkinointikiertueella syyskuussa 2007.
Unicef valitsi Beah’n marraskuussa 2007 ensimmäiseksi sodasta kärsineiden lasten puolestapuhujaksi. Hän on pyrkinyt auttamaan monella tavalla lapsia, jotka ovat joutuneet sodan jalkoihin. Beah kuuluu Human Rights Watchin lastenoikeuksien divisioonan komiteaan, ja vuonna 2008 hän perusti Network of Young People Affected by War -verkoston.
Beah julkaisi 2014 toisen kirjansa ja ensimmäisen romaaninsa, "Radiance of Tomorrow: A Novel".
Hammou Boutayeb
Hammou Boutayeb (s. 1956) on aktiiviuransa päättänyt marokkolainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti vuoden 1991 sisäratojen MM-kisoista hopeaa 3 000 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Boutayeb juoksi 3 000 metriltä ajan 7:43,64 vuonna 1991 (sisäradat), 5 000 metriltä ajan 13:11,69 vuonna 1990 ja 10 000 metriltä ajan 27:25,48 vuonna 1990.
Fear Those Who Fear Him
Fear Those Who Fear Him on brittiläisen death metal -yhtyeen Vallenfyren kolmas varsinainen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2017 levymerkillä Century Media Records.
Alina Strömberg
Alina Strömberg (s. 23. maaliskuuta 1999) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on seiväshyppy. Hän edustaa Larsmo Idrottsföreningiä ja häntä valmentaa Mikael Westö.
Strömberg voitti alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Tbilisissä 2016 ennätyksellään 415 cm. Kalevan kisoissa hän on saavuttanut hopeaa Seinäjoella 2017 tuloksella 405 ja sisäratojen SM-kilpailuissa pronssia Jyväskylässä 2017 tuloksella 400.
Krista Tervo
Krista Katariina Tervo (s. 15. marraskuuta 1997 Kotka) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edusti vuoteen 2010 Karhulan Urheilijoita ja sittemmin Karhulan Katajaisia. Häntä valmentaa Jukka Vihtonen.
Tervo sijoittui 11:nneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015, neljänneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016 ja yhdeksänneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2017.
Tervo on saavuttanut Kalevan kisoissa kultaa Seinäjoella 2017 tuloksella 67,18 ja Jyväskylässä 2018 tuloksella 68,60. Ennätyksensä 69,42 hän heitti Jyväskylässä 9. kesäkuuta 2018. Tulos on myös 22-vuotiaiden Suomen ennätys.
Suvi Koskinen
Suvi Koskinen (s. 24. huhtikuuta 1997) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Kauhajoen Karhua ja häntä valmentaa Kalle Lehmusvuori.
Koskinen sijoittui alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015 neljänneksi, saavutti saman ikäluokan MM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2016 pronssia tuloksella 62,49 ja sijoittui alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Bydgoszczissa 2017 kahdeksanneksi.
Koskinen on sijoittunut Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljänneksi Porissa 2015. Ennätyksensä 64,61 hän heitti Kaustisella 18. helmikuuta 2017. Painonheitossa (9,07 kg) hän teki Suomen kaikkien aikojen kakkostuloksen 19,90 Kurikassa 28. joulukuuta 2016.
Heikki Vehkaoja
Heikki Vehkaoja (5. lokakuuta 1889 Nurmo – 30. marraskuuta 1954 Ylistaro) oli suomalainen poliitikko. Vehkaoja toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1924–1939 sekä 1945–1948 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Vehkaoja toimi myös Ylistaron kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Siviiliammatiltaan Vehkaoja oli maanviljelijä ja hän toimi viljelijänä Ylistarossa. Vehkaoja toimi myös Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin maalaisliiton piirisihteerinä sekä Ylistaron kansanhuollon johtajana ja kansanhuollon tarkkailijana. Vehkaojan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Vehkaoja ja Sanna Rissa. Vehkaojan puoliso vuodesta 1911 oli Impi Maria Ranta.
Vehkaoja (sukunimi)
Vehkaoja on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Onni Mäkeläinen
Onni Mäkeläinen (1. marraskuuta 1889 Vesanto – 10. kesäkuuta 1969 Tervo) oli suomalainen poliitikko. Mäkeläinen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1933–1945 edustaen Kuopion läänin läntistä vaalipiiriä. Mäkeläinen toimi myös Tervon kunnanvaltuuston jäsenenä. Mäkeläinen toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1937, 1940 ja 1943. Siviiliammatiltaan Mäkeläinen oli pienviljelijä ja hän toimi viljelijänä Karttulassa ja Tervossa. Mäkeläisen vanhemmat olivat talollinen Abel Mäkeläinen ja Eva Närhi. Mäkeläisen puoliso vuodesta 1941 oli Saimi Maria Niskanen.
Sykkö
Sykkö on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Parjanne
Parjanne on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Bardolino
Bardolino on kunta Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kunnassa on runsaat 7 000 asukasta, ja se sijaitsee Gardajärven itärannalla.
Bardolino on tunnettu "Bardolino"-viineistään, joita tuotetaan Bardolinossa ja lähiseudulla. Kaupungissa on viinimuseo, Museo del Vino Zeni, ja viinijuhlia pidetään kolmasti vuodessa, touko-, loka- ja marraskuussa.
Lazise
Lazise on kunta Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on noin 7 000 asukasta, ja se sijaitsee Gardajärven itärannalla.
Lazise on vanha kaupan ja vallan keskus, jota roomalaiset kutsuivat Lasitiumiksi.
Castelnuovo del Garda
Castelnuovo del Garda on kaupunki Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on noin 13 000 asukasta, ja se sijaitsee Gardajärven itärannalla.
Gardalandin huvipuisto sijaitsee Castelnuovo del Gardassa.
Peschiera del Garda
Peschiera del Garda on vanha linnoituskaupunki Veronan maakunnassa Veneton alueella Pohjois-Italiassa. Kaupungissa on runsaat 10 000 asukasta, ja se sijaitsee Gardajärven etelärannalla.
Gardajärven laskujoki Mincio saa alkunsa Peschierasta.
Brahim Jabbour
Brahim Jabbour (s. 2. lokakuuta 1970) on aktiiviuransa päättänyt marokkolainen kestävyysjuoksija. Hän saavutti vuoden 1995 sisäratojen MM-kisoista pronssia 3 000 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Jabbour juoksi 1 500 metrillä ajan 3:40,44 vuonna 1992, 2 000 metrillä ajan 5:17,03 vuonna 1992, 3 000 metrillä ajan 7:35,92 vuonna 1999, 5 000 metrillä ajan 13:01,41 vuonna 1999 ja puolimaratonilla ajan 1:01.51 vuonna 1997.
John Myles-Mills
John Myles-Mills (s. 19. huhtikuuta 1966) on aktiiviuransa päättänyt ghanalainen pikajuoksija. Hän saavutti vuoden 1989 sisäratojen MM-kisoista hopeaa 60 metrin juoksusta. Ennätyksikseen Myles-Miles juoksi 60 metrillä ajan 6,58 (sisäradoilla), 100 metrillä ajan 10,21 vuonna 1988 ja 200 metrillä ajan 20,69 vuonna 1993.
Liisa Lipsanen
Liisa Hellevi Lipsanen (o.s. Seppälä, s. 1940 Kuusankoski) on suomalaissyntyinen, Ruotsissa asuva liikenainen, koulutukseltaan ekonomi. Hän on tullut tunnetuksi Seppälä-vaateketjun menestyskaudesta 1970- ja 1980-luvulla yhdessä veljensä Hannu Seppälän kanssa, avioliitostaan 1972–2005 laulaja Dannyn eli Ilkka Lipsasen kanssa, sekä omistamastaan Mauritzbergin linnasta Ruotsissa.
Vuonna 2008 Liisa Lipsanen valittiin Ruotsissa vuoden liike- ja virkanaiseksi ansioistaan Mauritzbergin linnan liiketoiminnan kehittäjänä.
Liisa ja Ilkka Lipsasella on kolme lasta: Turo (s. 1972), Heidi (s. 1976) ja Juha (s. 1977)
. Liisa Lipsanen on naimisissa Dicki Sörensonin kanssa.
Faouzi Lahbi
Faouzi Lahbi (s. 2. maaliskuuta 1960) on aktiiviuransa päättänyt marokkolainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti sisäratojen MM-kisoista 800 metrin juoksusta pronssia vuonna 1987. Ennätyksekseen Lahbi juoksi 800 metrillä ajan 1.44,66 vuonna 1986.
Joseph Chesire
Joseph Chesire (s. 12. marraskuuta 1957) on aktiiviuransa päättänyt kenialainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti sisäratojen MM-kisoista 1 500 metrin juoksusta pronssia vuonna 1985. Ennätyksikseen Chesire juoksi 800 metrillä ajan 1.44,38 vuonna 1988, 1 500 metrillä ajan 3.33,12 vuonna 1992 ja 5 000 metrillä ajan 13.16,15 vuonna 1993.
Othmane Belfaa
Othmane Belfaa (s. 18. lokakuuta 1961) on aktiiviuransa päättänyt algerialainen korkeushyppääjä. Hän saavutti sisäratojen MM-kisoista korkeushypyn pronssia vuonna 1985. Ennätyksekseen Belfaa hyppäsi tuloksen 228 cm vuonna 1983.
Tokko (joki)
Tokko on Tšaran oikea sivujoki Sahan tasavallassa itäisessä Siperiassa. Tokon pituus on 446 kilometriä ja valuma-alue 23 100 km. Virtaama on keskimäärin 220 m sekunnissa.
Härmälän kirjasto
Härmälän kirjasto on Tampereen Härmälässä sijaitseva kirjasto.
Kirjasto aloitti toimintansa vuonna 1923 Rantaperkiön siirtokirjastoasemana. Kirjasto muutti vuonna 1953 kansakoulurakennukseen. Tuolloin kirjasto nimettiin Härmälän sivukirjastoksi.
Kirjasto peruskorjattiin 1981–1982.
Kaukajärven kirjasto
Kaukajärven kirjasto on Tampereen Kaukajärvellä sijaitseva kirjasto.
Kirjasto avattiin 1. huhtikuuta 1978. Rakennuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Knuuti & Schreck ja sisustuksen sisustusarkkitehti Reijo Ojanen.
Kirjasto peruskorjattiin ja sitä laajennettiin 2006–2007. Muutokset suunnitteli Arkkitehtuuritoimisto Seppo Kangasniemi / rakennusarkkitehti Mika Suihko. Palvelualueuudistus kirjastoon tehtiin vuonna 2015.
Koilliskeskuksen kirjasto
Koilliskeskuksen kirjasto on Tampereen Linnainmaalla sijaitsevan hyvinvointikeskuksen yhteydessä toimiva kirjasto.
Kirjasto avattiin 12. syyskuuta 2016. Samoissa tiloissa kirjaston kanssa toimivat äitiys- ja lastenneuvola ja nuorisokeskus Muru. Hyvinvointikeskukseen kuuluu lisäksi samalla piha-alueella sijaitseva Linnainmaan terveysasema.
Koivistonkylän kirjasto
Koivistonkylän kirjasto on Tampereen Koivistonkylässä sijaitseva kirjasto.
Kirjaston edeltäjänä aloitti Hatanpään piirikirjasto, joka perustettiin 1913. Vuonna 1920 kun Hatanpää liitettiin Tampereeseen, piirikirjastosta muodostettiin Koiviston piirikirjasto. Messukylän liittämisen Tampereeseen jälkeen vuonna 1947 piirikirjastosta tuli Koivistonkylän sivukirjasto.
Kirjasto toimi aluksi Koivistonkylän kansakoulun opettajainhuoneessa ja myöhemmin koulun alakerran saunakamarissa. Vuonna 1958 kirjasto muutti vuokratiloihin Viljapellontie 10:een. Vuonna 1986 kirjasto muutti Koiviston koulun lisärakennukseen Lehvänkatu 9:ään. Lisärakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Olavi Suvitie Ky ja sisustussuunnitelman laati sisustusarkkitehti Reijo Ojanen.
Kirjastoon on tehty palvelualueuudistus vuonna 2006 ja peruskorjaus vuonna 2016.
Kämmenniemen kirjasto
Kämmenniemen kirjasto on Tampereen Kämmenniemessä sijaitseva kirjasto.
Kirjasto aloitti toimintansa 22. marraskuuta 1988. Kirjasto sijaitsi aluksi Kämmenniemen koulun lisärakennuksessa. Lisärakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Pekka Ilveskoski Ky ja sisustussuunnitelman laati sisustusarkkitehti Reijo Ojanen. Tilat osoittautuvat liian pieniksi, joten kirjastolle rakennettiin uudet tilat 2000-luvun alussa. Kirjaston uudet tilat valmistuivat kesällä 2001 ja kirjasto avattiin yleisölle 7. elokuuta 2001. Lisärakennuksen suunnitteli arkkitehti Pekka Timola arkkitehtitoimisto Stenvall-Timola-Varhi Oy:stä.
Kirjasto remontoitiin vuonna 2015.
Lielahden kirjasto
Lielahden kirjasto on Tampereen Lielahdessa sijaitseva kirjasto.
Vuonna 1950 Lielahti liitettiin Tampereen kaupunkiin ja Lielahden kirjastosta tuli Tampereen kaupunginkirjaston sivukirjasto. Kirjasto paloi 22. helmikuuta 1976 ja avattiin uudelleen 2. syyskuuta 1976.
Sivukirjaston toiminta päättyi 7. maaliskuuta 1980 ja kirjastotoiminta siirtyi Lentäväniemen sivukirjastoon 9. huhtikuuta 1980.
Lielahteen kirjasto palasi vuonna 2014, kun alueelle valmistui Lielahtikeskus. Rakennuksen ja sisustuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto A3. Kirjasto aloitti toimintansa 19. toukokuuta 2014 Lielahtikeskuksessa.
Messukylän kirjasto
Messukylän kirjasto on Tampereen Messukylässä sijaitseva kirjasto.
Kirjasto perustettiin vuonna 1865 ja alkuaikoinaan se toimi seurakunnan tiloissa, yksityiskodeissa ja Messukylän koululla. Vuonna 1914 kunnan kirjastolaitos järjestettiin uudelleen kantakirjastoksi ja piirikirjastoksi. Vuonna 1939 Messukylän kantakirjasto muutti Messukylän työväentalon yläkertaan.
1990-luvun alussa kirjastolle rakennettiin uudet tilat Ristinarkun koulun yhteyteen. Kirjasto avattiin uusissa tiloissa asiakkaille 13. syyskuuta 1999. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Mikko Uotila Arkkitehtitoimisto Aarne Heino Ky:stä.
Nekalan kirjasto
Nekalan kirjasto on Tampereen Nekalassa sijaitseva kirjasto.
Kirjasto perustettiin vuonna 1951 Nekalan kansakoulun yhteyteen. Kirjastolle remontoitiin Nekalan koulun 2. kerrokseen uudet tilat
1984–1985. Sisustuksen suunnittelivat sisustusarkkitehti Reijo Ojanen ja arkkit.yo. Ritva Tiihonen-Anttila.
Nekalan koulun peruskorjattiin 2007–2008, jolloin kirjasto siirtyi rakennuksessa pihatasoon. Kirjasto avattiin uusissa tiloissa 15. huhtikuuta 2008. Peruskorjauksen suunnitteli arkkitehti Esa Niva Arkkitehdit A3 Oy:stä ja sisustuksen suunnitteli sisustusarkkitehti Kristiina Mäkelä KM Interiors Oy:stä.
Peltolammin kirjasto
Peltolammin kirjasto on Tampereen Peltolammilla sijaitseva kirjasto.
Kirjasto sai tilat Peltolammin koululta, johon kirjastotilojen rakentaminen aloitettiin vuonna 1986. Kirjasto avattiin asiakkaille 20. maaliskuuta 1987. Sisustuksen suunnitteli sisustusarkkitehti Reijo Ojanen.
Unfinished Music No. 1: Two Virgins
Unfinished Music No. 1: Two Virgins on John Lennonin ja Yoko Onon ensimmäinen kolmesta kokeiluluontoisesta, paljon nauhaefektejä sisältävästä avantgarde-tyylisestä albumista. Albumi sisältää nimensä mukaisesti ”keskeneräistä musiikkia”, ja poikkeaa vahvasti Lennonin aiemmasta musiikista The Beatlesissa sekä myös hänen myöhäisemmästä soolotuotannostaan. Albumeita ei yleensä lasketakaan mukaan Lennonin viralliseen diskografiaan.
Beatles-muusikko John Lennon oli tavannut avantgarde-taiteilija Yoko Onon Lontoossa vuonna 1966. Kun Lennon ja hänen vaimonsa Cynthia palasivat Intias vuonna 1968, Lennon kertoi vaimolleen kaipaavansa rauhaa ja ehdotti, että Cynthia lähtisi lomamatkalle ja ottaisi heidän poikansa Julianin mukaan. Kun Cynthia oli lähtenyt, John kutsui muutaman päivän päästä Yoko Onon käymään hänen luonaan. Lennonin talossa asui tuolloin myös hänen lapsuuden ystävänsä Pete Shotton, jonka kanssa John oli tehnyt erilaisia kokeellisia kappaleita ja erilaisia nauhaefektejä. Kun Ono saapui, Lennon esitteli hänelle kotistudionsa, Shottonin kanssa tehdyt kokeilut ja demoja muutamista Beatles-kappaleista. Ono innostui ja Lennonin kertoman mukaan he tekivät musiikillisia kokeiluja ja nauhaefektejä ja ääniä koko yön. Näistä kokeilullisista sessioista syntyi "Unfinished Music No. 1: Two Virgins", jolla oli mukana myös Lennonin ja Shottonin yhteisiä kokeiluja. Albumi äänitettiin siis pääosin yhdessä yössä, Lennonin ja Onon ensimmäisenä yhteisenä yönä 19. toukokuuta 1968. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 11. marraskuuta 1968 ja Britanniassa noin kaksi viikkoa myöhemmin. Albumi oli The Beatlesin jäsenten perustaman levy-yhtiön Apple Recordsin ensimmäinen julkaisu ja se sai laajaa julkisuutta kantensa vuoksi; siinä Lennon ja Ono seisovat vierekkäin, käsi kädessä, täysin alasti. Albumi menestyi heikosti ja kriitikot lyttäsivät sen täysin, Yhdysvalloissa se kuitenkin nousi albumilistan 129. sijalle.
Unfinished Music No. 2: Life with the Lions
Unfinished Music No. 2: Life with the Lions on John Lennonin ja Yoko Onon toinen kolmesta kokeiluluontoisesta, paljon nauhaefektejä sisältävästä avantgarde-tyylisestä albumista. Albumi sisältää nimensä mukaisesti ”keskeneräistä musiikkia”, ja poikkeaa edeltäjänsä tapaan vahvasti Lennonin aiemmasta musiikista The Beatlesissa sekä myös hänen myöhäisemmästä soolotuotannostaan. Albumeita ei yleensä lasketakaan mukaan Lennonin viralliseen diskografiaan.
Ensimmäisen kokeellisen albumin julkaisun jälkeen Lennonin ja Onon suhde kehittyi nopeasti rakkaudeksi, ja vielä samana vuonna Lennon aloitti eroprosessin vaimostaan Cynthiasta, laittoi kotitalonsa kartanon Kenwoodissa myyntiin ja muutti yhteen Onon kanssa. Lennon levytti vuoden 1968 aikana muun The Beatlesin kanssa yhtyeen tupla-albumia "The Beatles", joka tunnetaan myös nimellä "White Album". Muiden yhtyeen jäsenten hämmästykseksi Lennon toi Onon mukanaan levytysstudioon. Tämä aiheutti hämmennystä ja eripuraa yhtyeen sisällä. 14. lokakuuta 1968 The Beatles äänitti "White Albumille" viimeisen kappaleen; se oli Lennonin balladi "Julia", joka oli omistettu hänen äidilleen. Kun "White Albumin" äänitykset olivat ohi, Lennon ja Ono aloittivat marraskuussa uuden kokeilevan ja avantgardemaisen albumin teon. Lennon sysäsi albumin äänitykset kuitenkin syrjään, kun The Beatles aloitti jälleen levyttämisen "Get Back -sessioiden" parissa työstäen uutta albumia ja singleä. Levytyksissä tuli suuria riitoja yhtyeen jäsenten kesken, eikä vähiten Yokon läsnäolosta johtuen. Lennonin ja Onon toinen kokeellinen albumi tehtiin loppuun vuoden 1969 alussa, yhden päivän aikana, ja se julkaistiin 9. toukokuuta 1969. Osa albumista äänitettiin sairaalassa, jossa Yoko oli hänen synnytyksensä lähestyessä ja myöhemmin synnyttäessään. John oli hänen mukanaan ja nukkui lattialla hänen vierellään. Tästä on myös otettu albumin kansikuva, jossa Ono makaa sairaalavuoteessa ja Lennon mietteliäänä lattialla hänen vierellään. Albumin nimeksi tuli "Unfinished Music No. 2: Life With the Lions", jonka nimi (suom. ”elämää leijonien keskellä”) pohjautuu Yokon saamaan kritiikkiin ja huonoon kohteluun mediassa. Albumi sijoittui Amerikassa albumilistan 179. sijalle, Britanniassa se ei edeltäjänsä tavoin päässyt listalle lainkaan. Tämä tekee "Life With the Lionsista" Lennonin kaikkien aikojen heikoiten menestyneen julkaisun.
Wedding Album
Wedding Album on John Lennonin ja Yoko Onon viimeinen kolmesta kokeiluluontoisesta, paljon nauhaefektejä sisältävästä avantgarde-tyylisestä albumista. Albumi poikkeaa edeltäjiensä tapaan vahvasti Lennonin aiemmasta musiikista The Beatlesissa sekä myös hänen myöhäisemmästä soolotuotannostaan. Albumeita ei yleensä lasketakaan mukaan Lennonin viralliseen diskografiaan.
Edellisen albumin julkaisun jälkeen John sai virallisesti avioeron Cynthiasta. Vuoden 1969 alussa John ja Yoko menivät naimisiin ja lähtivät häämatkalle Amsterdamiin, Alankomaihin. Siellä he järjestivät ”bed-in”-tapahtuman, mielenilmauksen jossa Lennon ja Ono istuivat sängyllä, puhuivat rauhasta ja vastailivat toimittajien kysymyksiin aiheesta. The Beatlesin äänitykset olivat tuolloin tauolla ja Lennon ja Yoko tekivät hotellissa ollessaan jälleen kokeellista avantgarde-musiikkia. He äänittivät hääalbumiaan maaliskuussa häämatkansa aikana ja se viimeisteltiin huhtikuussa Abbey Roadin studioilla Lontoossa. Albumi oli heidän ”hääalbuminsa” ja se kantoikin nimeä "Wedding Album". Albumin kannessa John ja Yoko ovat hääasuissaan, vastavihittyinä. Albumi sijoittui pykälän edeltäjäänsä paremmin, ollen Amerikan albumilistalla 178. sijalla. Albumi oli myös Lennonin viimeinen kokeellinen albumi, ja tämän jälkeen hän palasi melodisen musiikin, rockin ja popin pariin.
Terälahden kirjasto
Terälahden kirjasto on Tampereen Terälahdessa sijaitseva kirjasto.
Kirjaston toiminta alueella alkoi vuonna 1864 Teiskon kirkon sakastissa hoidetusta pienestä kirjavarastosta. Vuonna 1870 kirjasto siirrettiin kansakoululle Padustaipaleelle. Vuodesta 1917 lähtien kirjasto toimi yksityiskodeissa. Vuonna 1960 kirjasto palasi Padustaipaleen koululle. Vuosina 1966–2002 Terälahden kirjasto toimi entisen Teiskon Kauppa Oy:n tiloissa.
Teiskon kunta liitettiin Tampereen kaupunkiin 1972, jolloin Teiskon pääkirjastosta tuli Terälahden sivukirjasto. Vuonna 2002 kirjastolle rakennettiin tilat Terälahden koulukiinteistön yhteyteen.
Kirjasto avattiin asiakkaille 1. lokakuuta 2002. Tilat suunnitteli arkkitehti Mikko Uotila.
Djebel Irhoud
Djebel Irhoud ("Jebel Irhoud") on Marokossa sijaitseva arkeologinen alue, mistä on löydetty nykyihmisen eli Homo sapiensin 300 000 vuotta vanhat fossiilit. Ne ovat 100 000 vuotta vanhemmat kuin aiemmin Itä-Afrikasta Etiopian Omo Kibishistä löydetyt vanhimpina pidetyt nykyihmisen fossiilit.
Jebel Irhoudista löydettiin ensimmäiset fossiilit jo 1960-luvulla. Vuonna 2004 alueella aloitettiin uudet kaivaukset. Kaivauksia johti Max Planck -instituutin Leipzigissä toimivan evoluutioantropologian yksikön paleoantropologi Jean-Jacques Hublin. Fossiileja oli löytämässä myös Marokon INSAP-instituutin tutkimusryhmä, jota johti Abdelouahed Ben-Ncer. Löydettyjen fossiilien joukossa on viiden eri yksilön luita: muun muassa kallon osia, osa alaleukaa, hampaita ja pitkiä luita. Lisäksi löydettiin eläinten luita ja kivityökaluja. Löydöksiä tutkimalla saatiin määriteltyä tarkka aika jolloin nykyihminen asui Djebel Irhoudissa.
Hublin ryhmineen teki satoja erilaisia mittauksia, kerroskuvauksia ja tilastollisia analyysejä löytyneiden fossiilien kasvonpiirteistä. Ne paljastivat, että 300 000 vuotta sitten esi-isien kasvonpiirteet olivat lähestulkoon samanlaiset kuin nykyihmisellä. Kallo oli vain hieman pitkulaisempi.
Apinamies
Apinamies () (esiintynyt Suomessa myös nimellä Ihmisapina), oikealta nimeltään M’Baku, on fiktiivinen superroisto Marvel Comicsin sarjakuvissa, jossa hänet tunnetaan toistuvana Mustan Pantterin vihollisena. Hahmo teki ensiesiintymisensä "Avengers"-lehden numerossa 62 (maaliskuu 1969).
M’Baku oli yksi Wakandan suurimmista sotureista, Mustan Pantterin jälkeen. Hän ja hänen johtamansa heimo nimeltä jabari sekä Valkoisen Gorillan kultti halusivat syrjäyttää T’Challan (Mustan Pantterin) ja tämän heimon paikan Wakandan johtajina. M’Baku ryhtyi kapinaan ja sai voimansa kylpemällä valkoisten gorillojen veressä sekä syömällä näiden lihaa, minkä jälkeen häntä alettiin kutsua ”Apinamieheksi”. Hänen luultiin kuolleen, kun taistelussa T’Challaa vastaan Pantteritoteemi romahti hänen päälleen. Mutta hän toipui apurinsa N’Gamon avustuksella ja seuraa T’Challaa Amerikkaan tämän mennessä tapaamaan Kostajia.
Hän liittoutui Viikatemiehen, Elolaserin, Voimamiehen ja Miekkamiehen kanssa. Hän sieppaa T’Challan tyttöystävä Monica Lynnen ja houkuttelee T’Challan ansaan huijaamalla häntä Monicaa esittävällä nukella ja räjäyttämällä sen. T’Challa ja Monica sidotaan tuoleihin ennen kuin T’Challa pakenee ja hälyttää Kostajat ennen häviämistään taistelussa Viikatemiestä vastaan. Kostajat saapuvat ja Vision pysäyttää Voimamiehen. Apinamies saa jälleen etulöyntiaseman Mustaa Pantteria vastaan, mutta Kapteeni Amerikka pysäyttää hänet. Apinamies karkoitetaan Wakandasta ja hänet uhattiin teloittaa, jos hän yrittäisi palata sinne.
Apinamies esiintyy sarjan "" jaksossa "The Man in the Ant Hill", ääninäyttelijänään Kevin Michael Richardson. Hän haastaa T’Chakalta Wakandan valtaistuimen ja tappaa hänet Klaw’n avustuksella. Apinamiehen otettua valta, T’Challa pakenee ja ryhtyy Mustaksi Pantteriksi tullakseen myöhemmin takaisin Wakandaan haastamaan Apinamiehen. Hallitessaan Wakandaa, Apinamies ja Klaw orjuuttavat wakandalaiset louhimaan vibraniumia. Jaksossa ”Panther's Quest” Apinamies myi vibraniumia Viikatemiehelle ja Hydralle. Hän uhkasi myös tappaa Viikatemiehen, jos Hydra yrittäisi pettää hänet. Musta Pantteri ja Kapteeni Amerikka kohtaavat Apinamiehen ja tämän henkivartijat. Kapteeni Amerikan pysäyttäessä henkivartijat, Musta Pantteri kohtaa Apinamiehen, joka käyttää Klaw’n luomaa äänilaitetta. Musta Pantteri kuitenkin voittaa taistelun ja ottaa Wakandan hallintaansa.
Korkalovaaran kirjasto
Korkalovaaran kirjasto sijaitsee Rovaniemellä Korkalovaarassa. Tämä kirjasto on Rovaniemen kaupunginkirjaston lähikirjastoja.
Korkalovaara
Pekka Kauppinen
Pekka Kauppinen (s. 1966 Lappeenranta, Suomi) on suomalainen viulisti ja Helsingin kaupunginorkesterin I konserttimestari.
Nivos
Nivos on Mäntsälän kunnan omistama konserni. Nivos-brändi lanseerattiin tammikuussa 2016. Konsernin tytäryhtiöt ovat Nivos Energia ja Nivos Vesi.
International World Games Association
International World Games Association (IWGA) on kansainvälinen urheilujärjestö, joka toimii neljän vuoden välein pidettävän World Games urheilutapahtuman järjestäjänä. IWGA on kansainvälisen olympiakomitean tunnustama järjestö.
12 eri kanvainvälistä järjestöä perusti Etelä-Korean Soulissa vuonna 1981 "World Games Council" nimisen järjestön, jonka tarkoitus oli auttaa pienempien lajien tunnettavuutta. Vuonna 1996 kyseisen järjestön nimeksi vaihdettiin "International World Games Association".
IWGA:lla on tällä hetkellä 37 jäsentä. Vuoona 2014 liittynyt International Federation of Muaythai Amateur (IFMA) on tuorein jäsen.
Life of Crime
Life of Crime on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut Daniel Schechter. Rikoskomediassa rikkaan liikemiehen vaimo siepataan lunnaiden toivossa, mutta miestä ei voisi vähempää kiinnostaa vaimon takaisin saaminen. Elokuva perustuu Elmore Leonardin "The Switch" -romaaniin vuodelta 1978. Elokuvan pääosia näyttelevät Jennifer Aniston, Yasiin Bey, Isla Fisher, Will Forte ja Mark Boone Junior.
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2013. Elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa 29. elokuuta 2014. Suomessa elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle marraskuussa 2014.
Vuoden 1978 Detroitiin sijoittuvassa tarinassa kaksi pikkurikollista (John Hawkes ja Yasiin Bey) sieppaavat korruptoituneen liikemiehen vaimon (Jennifer Aniston) ja vaativat miljoonan dollarin lunnaita. Suunnitelmassa on kuitenkin yksi iso ongelma, sillä liikemies itse on Bahamalla uuden tyttöystävänsä kanssa eikä häntä kiinnosta vaimonsa takaisin saaminen.
Ja ne ogljanus
Ja ne ogljanus’ () on ukrainalaisen pop-laulaja Sofija Rotaru studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Artur Music.
Ja že jego ljubila
Ja že jego ljubila () on ukrainalaisen pop-laulaja Sofija Rotaru studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Artur Music.
M/S Astrid Thordén
M/S Astrid Thordén oli suomalainen rahtimoottorilaiva joka valmistui 31. heinäkuuta 1937 Crichton-Vulcan Oy:n Turun telakalta. Laivan omistaja oli Gustaf Thordén ja sen kotisatama oli Kulosaari.
Astrid Thordén luovutettiin vuonna 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon jossa sen nimeksi tuli vuonna 1946 "Griboyedov" ja kotisatamaksi Leningrad. Laiva luovutettiin vuonna 1973 Latvian Riikaan romutettavaksi. Romutus tapahtui Gandiassa joulukuussa 1976.
Laivan pituus oli 93,20 metriä, leveys 12,88 metriä ja syväys 4,68 metriä. Laivan bruttovetoisuus oli 1 815 tonnia, nettovetoisuus 766 tonnia ja kuollut paino 3 000 tonnia. Laivan voimanlähteenä oli kaksi kuusisylinteristä Atlas Polar dieselmoottoria joiden teho oli 1 370 hevosvoimaa.
Liisa Tenkku
Anna Liisa Tenkku (o.s. Simojoki, vuoteen 1934 Simelius; 28. lokakuuta 1918 Kuopio – 30. kesäkuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen musiikkipedagogi. Hän valmistui Sibelius-Akatemiasta musiikinopettajaksi vuonna 1942 sekä Jyväskylän yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1971 ja Helsingin yliopistosta filosofian lisensiaatiksi 1977. Hän teki opintomatkoja Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin ja työskenteli musiikinopettajana kouluissa ja vuodesta 1968 toimi lehtorina Jyväskylän yliopistossa ja vuodesta 1975 Helsingin yliopiston opettajankoulutuslaitoksessa vuoteen 1983 saakka.
Tenkku julkaisi musiikin oppikirjoja ("Karuselli: Koululaisen musiikkikirja" ja "Vihreä viserryskone" ynnä muita) sekä kolme muistelmateosta, joista "Inkeriläisiä siirtämässä" perustuu Tenkun ja hänen aviomiehensä filosofi Jussi Tenkun sotakokemuksiin.
Miami (elokuva)
Miami on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Zaida Bergroth. Sen pääosia esittävät Krista Kosonen ja Sonja Kuittinen. Elokuvan ensi-ilta oli 4. elokuuta 2017.
"Miamin" kansainvälinen ensi-ilta oli Toronton elokuvajuhlilla syyskuussa 2017.
Miami (täsmennyssivu)
Miami tarkoittaa seuraavia asioita:
Ruut (Raamattu)
Ruut (רוּת, "Rut" "sääli") on Vanhan Testamentin Ruutin kirjassa esiintyvä henkilö. Raamatun mukaan hän on kuningas Daavidin isoisoäiti ja näin ollen myös Jeesuksen esiäiti.
Ruut oli moabilainen nainen, jonka appivanhemmat Elimelek ja Noomi muuttivat Betlehemistä siirtolaisina Moabin maahan. Elimelek kuoli siellä jonka jälkeen hänen kaksi poikaansa Mahlonn ja Kiljon ottivat vaimoikseen Ruutin ja Orpan. Noin kymmenen vuoden kuluttua myös pojat kuolivat.
Kun Noomi kuuli Juudan maan nälänhädän päättyneen, hän päätti palata kotikaupunkiinsa. Hän pyysi Orpaa ja Ruutia jäämään Moabiin mutta Ruut oli niin kiintynyt anoppiinsa että päätti lähteä hänen mukaansa. Samalla Ruut kääntyi juutalaisuuteen hyläten oman kansansa palvoman jumalan. Noomi ja Ruut olivat köyhiä ja Noomi päätti myydä Elimelekille kuuluneen pellon. Ruut alkoi työskennellä Elimelekin varakkaan sukulaisen Boasin pellolla. Anoppinsa neuvosta Ruut lähestyi Boasia ja tämä viehättyi Ruutista, mutta kertoi, että oli toinen vielä läheisempi sukulainen, jolla oli ensioikeus lunastaa Elimelekein perintömaa, ja että tämän tuli ensin luopua oikeudestaan, ennen kuin Boas pystyi etenemään asiassa. Boas kutsui sukulaismiehen luokseen, ja kertoi hänelle, että hänellä oli oikeus lunastaa maa ja naida Ruut. Sukulainen kuitenkin kieltäytyi ja antoi Boasille sandaalinsa, mikä oli entisaikainen tapa lunastus- ja vaihtokauppoja tehtäessä. Boas osti maan itselleen Noomilta ja nai Ruutin. Heidän pojastaan Obedista tuli kuningas Daavidin isän, Iisain, isä.
Muurolan kirjasto
Muurolan kirjasto sijaitsee Rovaniemellä Muurolassa. Tämä kirjasto on Rovaniemen kaupunginkirjaston lähikirjastoja.
Muurolan piirikirjaston perustamispäätös tehtiin vuonna 1952. Vuonna 1987 Muurolan kirjasto siirtyi uusiin tiloihin.
Kirjastonjohtajana aloitti vuonna 1988 Satu Hallikainen, jonka johdolla kirjastosta tuli kokeilukirjasto, jossa kehitettiin mm. yhteistyömalleja koulun ja kirjaston kesken, otettiin käyttöön avoimen lähdekoodin ohjelmistoja ja kehitettiin kirjaston kulttuuritarjontaa.Muurola
Ounasrinteen kirjasto
Ounasrinteen kirjasto sijaitsee Rovaniemellä Ounasrinteessä. Tämä kirjasto on Rovaniemen kaupunginkirjaston lähikirjastoja.
Kirjasto avattiin asiakkaille uudessa monitoimitalossa 9. tammikuuta 2017. Viralliset avajaiset pidettiin 14. helmikuuta 2017. Samassa rakennuksessa toimivat koulu ja nuorisotila.
Saarenkylän kirjasto
Saarenkylän kirjasto sijaitsee Rovaniemellä Saarenkylässä. Tämä kirjasto on Rovaniemen kaupunginkirjaston lähikirjastoja.
Narrenbibel
Narrenbibel eli narrin Raamattu oli Martti Lutherin saksaksi kääntämän Raamatun harvinainen virhepainos, jota painettiin aikanaan vain muutama kappale. Nimitys tuli syntiinlankeemuskertomukseen sisältyneestä painovirheestä, joka muutti tekstin merkityksen. Jumalan 1. Mooseksen kirjan jakeessa 3:16 Eevalle lausumassa julistuksessa ”Und dein verlangen soll nach deinem Manne sein, aber er soll dein Herr sein” () viimeiset sanat olivat muuttuneet muotoon ”er soll dein Narr sein” ("ja hän on oleva narrisi"). Kertoman mukaan kirjanpainajan vaimo olisi salaa peukaloinut tekstiä vaihtamalla kirjakkeet yöllä.
Virheellistä Raamattua ehdittiin painaa vain muutama kappale ennen virheen paljastumista ja ne kaikki takavarikoitiin. Vain yksi kappale säilyi ja päätyi Wolfenbüttelin herttualliseen kirjastoon, jossa muun muassa Gotthold Ephraim Lessingin kerrotaan esitelleen sitä kävijöille toimiessaan kirjastonhoitajana 1700-luvun lopulla. Tämä ainoakin kappale on sittemmin kadonnut. Jotkut tutkijat ovat väittäneet koko tarinaa "Narrenbibelistä" keksityksi.
Niinisalon kirkko
Niinisalon kirkko on Niinisalon kappeliyhdistys ry:n ylläpitämä kirkkorakennus Kankaanpään kaupungin Niinisalon taajamassa, noin kahdeksan kilometriä Kankaanpään keskustasta itään. Kirkko valmistui vuonna 1965, ja se oli vuoteen 2011 asti Kankaanpään seurakunnan omistuksessa.
S/S Savonia
S/S Savonia oli suomalainen rahtihöyrylaiva, joka valmistui 1890 C S Swan & Hunterin telakalta Newcastlessa Englannissa, alun perin nimellä S/S "Arundo". Laiva oli Gustaf Thordénin omistuksessa vuodesta 1924 alkaen, jolloin se sai Savonia-nimensä.
Laivan alkuperäinen tilaaja oli hollantilainen Rotterdamissa toiminut varustamo Hudig & Veder. Laiva myytiin vuonna 1906 Pietarissa toimineelle venäläiselle Northern Steamship Co Ltd -varustamolle ja sen nimeksi tuli "Ivan Aseleff". Vuonna 1918 britit takavarikoivat aluksen ja alus siirtyi vuonna 1919 ranskalaiselle Rouenissa toimineelle Soc Mar & Commerciale de France -varustamolle saaden nimekseen "San Massimo". Vuonna 1921 laivan osti tanskalainen varustamo Red. A/S Limfjorden, joka toimi Aalborgissa, laivan nimeksi tuli nyt "Egholm". Tanskalaisvarustamo teki konkurssin vuonna 1922 ja laiva takavarikoitiin Etelä-Ranskassa. Sen osti helsinkiläinen A. K. Högström, joka lähetti merikapteeni Birger Brandtin tarkastamaan aluksen ja tuomaan sen Helsinkiin. Laiva sai vuonna 1923 nimekseen "Savonia", ja vuonna 1924 sen osti Rederiaktiebolaget Suomi — Laivanvarustajaosakeyhtiö Suomi -varustamo, jossa Gustaf Thordén oli osakkaana. Thordénin omistuksessa Savonia oli aina siihen saakka, kunnes se vietiin toukokuussa 1956 romutettavaksi Emdeniin Länsi-Saksaan. Laivan salonki säilytettiin ja siirrettiin Thordénin omistaman Uddevallavarvetin telakan pääkonttoriin. Nykyisin salonki on esillä Uddevallan Sjömanshusmuseetin tiloissa.ref name=aanimeri/>
Laivan pituus oli 82,40 metriä, leveys 11,40 metriä ja syväys 5,10 metriä. Laivan bruttovetoisuus oli 1 820 tonnia, nettovetoisuus 1 001 tonnia ja kuollut paino 2 700 tonnia. Laivan voimanlähteenä oli 900 hevosvoiman trippelihöyrykone.
Whistler (täsmennyssivu)
Whistler voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tapparan SM-sarjakausi 1958–1959
Tappara pelasi kaudella 1958-1959 jääkiekon SM-sarjassa eli Mestaruussarjassa. Lisäksi Tappara osallistui myös kovatasoiseen Hämeen piirisarjaan. Seura voitti vuonna 1955 tapahtuneen nimenvaihdoksen jälkeen ensimmäisen Suomen mestaruuden.
Heikki Pussinen, H, A-jun.
Teuvo Takala, H, Mäntän Urheilijat
Mestaruussarjassa pelasi kymmenen joukkuetta. Sarjajärjestelmää oli edellisestä vuodesta muutettu siten, että kaikki joukkueet pelasivat yhdessä lohkossa pelaten kaksinkertaisen sarjan. Vaikka loppu- ja pronssiotteluista luovuttiin niin todellinen finaali nähtiin sarjan viimeisellä kierroksella kun tamperelaiset Tappara ja TK-V kohtasivat. Tappara varmisti tuossa ottelussa jännittävien vaiheiden jälkeen mestaruuden nousten kolmen maalin takaa päätöserässä tasoihin.
O=Ottelut, PO=Pelatut ottelut, MIN=Pelatut minuutit, V/T/H=Voitot/Tasapelit/Häviöt, TO=Torjunnat, PM=Päästetyt maalit, NP=Nollapelit, T-%=Torjunta-%
Pelatut minuutit epäviralliset. Torjuntoja ei myöskään vielä tilastoitu.
Tappara osallistui Hämeen alueen muiden SM-sarjaseurojen tavoin ykkösjoukkueellaan myös SVUL:n Hämeen piirin 1.lk:n piirisarjaan. Tätä sarjaa luonnehdittiinkin 1950-luvulla Suomen kovimmaksi jääkiekkosarjaksi. Tappara voitti sarjan häviämättä peliäkään. 
Sarjataulukko:
Tapparan ottelut piirisarjassa:
Piirisarjan muut ottelut:
04.11.58 Epilän Esa - HPK 5 - 4
05.11.58 Ilves - TK-V 7 - 0
15.11.58 TK-V - Epilän Esa 10 - 0
24.11.58 Ilves - Epilän Esa ? - ?
25.11.58 TK-V - HPK 2 - 4
27.11.58 Ilves - HPK ? - ?
Kausi avattiin Koulukadulla pelatulla pikasarjalla lokakuun lopulla. Tämän lisäksi pelattiin viisi täysimittaista harjoitusottelua. Tampereella kävi myös ulkomaisia vieraita, kun ruotsalainen IFK Luleå ja puolalainen Lodzki Klub Sportawy ottivat mittaa kirvesrinnoista.
Kauden avajaisturnaus Koulukadulla johon osallistuivat Ilves, TK-V, TP-V ja Tappara. Ottelut pelattiin 2*15 min pikapeleinä. Tappara voitti finaalissa Ilveksen.
Pikasarjan muut ottelut: 
26.10.58 Ilves - TK-V 2-1 ja. (1-0, 0-1, 1-0)
Muut huomiot
Tapparan A-juniorit voittivat kaudella 1958-1959 Suomen mestaruuden.
Tulokset
Kokoonpano
Suomen Jääkiekkoliitto 1929-1959
Jääkiekkokirja 1961-62
Ottelupöytäkirjat, Urheiluarkisto
Ottelukohtaiset pöytäkirjat, Urheiluarkisto
Aamulehti
Lintonin rautatieasema
Lintonin rautatieasema oli rautatieasema Stour Valley Railwayn varrella Lintonissa, Cambridgeshiressä. Se oli käytössä vuosina 1865–1967.
Asema avattiin 1. kesäkuuta 1865. Stour Valley Railwayta ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkauksissa. Lopullinen sulkemispäätös tehtiin vuonna 1965, joskin sulkeminen viivästyi paikallisneuvostojen harkitessa taloudellisen tuen myöntämistä, jotta liikenne jatkuisi. Kustannukset olisivat kuitenkin olleet liian suuret, ja niinpä liikenne linjalla lakkasi 6. maaliskuuta 1967. Lintonin asema suljettiin samana päivänä.
Asemasta on jäljellä kaikki asemarakennukset sekä osa kummastakin laiturista. Varsinainen asemarakennus on toimistokäytössä, ja asemamestarin talossa toimii koulu. Laitureiden pohjoispää on purettu ja tilalle rakennettu toimistorakennus.
M/S Carolina Thordén
M/S Carolina Thordén oli suomalainen rahtimoottorilaiva joka valmistui 1. maaliskuuta 1938 Crichton-Vulcan Oy:n Turun telakalta. Laivan omistaja oli Gustaf Thordén ja sen kotisatama oli Kulosaari. Laiva oli tarkoitettu Suomen ja Yhdysvaltain itärannikon väliseen liikenteeseen, ja siinä oli myös 12 matkustajahyttiä. Laivan sisaralukset olivat "M/S Josefina Thordén", "M/S Mathilda Thordén", "M/S Selma Thordén" ja "M/S Kristina Thordén".
Ruotsista New Yorkiin matkalla ollut Carolina Thordén pelasti joulukuussa 1940 Atlantilla peräsimensä menettäneen kreikkalaisen tankkilaivan "Dionyssios Stathatosin" miehistön 33 jäsentä. 26. maaliskuuta 1941 selluloosa- ja paperilastissa ollut Carolina Thordén oli matkalla Liinahamarin satamasta Yhdysvaltoihin, kun se joutui Färsaariin kuuluvan Tórshavnin edustalla kahden saksalaisen lentokoneen pommittamaksi ja syttyi tuleen. Yksi matkustaja sai surmansa, mutta laivan miehistö ja 33 matkustajaa saatiin evakuoitua. Kahdeksan laivalla ollutta suomalaismatkustajaa jatkoi matkaansa ruotsalaisella "M/S Venezuela" laivalla, joka tuli Tórshavniin korjattavaksi 11. huhtikuuta jouduttuaan saksalaiskoneiden pommittamaksi. 17. huhtikuuta 1941 saksalainen sukellusvene U-123 torpedoi Rio de Janeiroa kohti matkalla olleen "Venezuelan", jolloin kaikki laivalla olleet 49 ihmistä saivat surmansa.
"Carolina Thordénin" palanut hylky hinattiin huhtikuussa 1942 Färsaarilta Scapa Flown sotasatamaan ja upotettiin esteeksi Burray ja South Ronaldsay saarten väliseen salmeen. Hylky vietiin romutettavaksi vuonna 1948.
Laivan pituus oli 118,36 metriä, leveys 15,66 metriä ja syväys 7,24 metriä. Laivan bruttovetoisuus oli 3 645 tonnia ja kuollut paino 6 000 tonnia. Laivan moottoriteho oli 4 000 hevosvoimaa.
Zimbabwen naisten maahockeymaajoukkue
Zimbabwen naisten maahockeymaajoukkue edustaa Zimbabwea naisten maahockeyn maaotteluissa.
Zimbabwen naismaajoukkue voitti nopeasti maan itsenäistymisen jälkeen olympiakultaa Moskovasta 1980. 1990-luvulla maajoukkue saavutti Afrikan-mestaruuskilpailuista mitalin jokaista väriä laskevalla trendillä. Vuoden 1998 pronssin jälkeen Zimbabwe osallistui Afrikan-mestaruuskilpailuihin seuraavan kerran vuonna 2015, jolloin se sijoittui viidenneksi.
Kesäolympialaiset
AM-kilpailut
Kareem Campbell
Kareem Campbell (s. 14. marraskuuta 1974) on yhdysvaltalainen rullalautailija. Hän on tullut tunnetuksi "The Ghetto Bird" -tempun popularisoinnista. Hän on esiintynyt myös "Tony Hawk's" -videopelisarjassa. Campbell on kotoisin New Yorkin Harlemista.