Unkari
Unkari (, ) on Keski-Euroopassa sijaitseva sisämaavaltio, jonka pääkaupunki on Budapest. Valtion virallinen kieli on suomalais-ugrilainen unkarin kieli ("magyar nyelv" ).
Unkarin rajanaapureita ovat Romania, Slovenia, Slovakia, Kroatia, Serbia, Ukraina ja Itävalta. Unkarin itä- ja eteläosa on alavaa tasankoa, lännessä on kukkuloita ja pohjoisessa vuoria. Unkarin pinta-ala on 93 028 neliökilometriä ja asukasluku noin 10 miljoonaa. Unkari ehti olla itsenäinen kuningaskunta 700 vuoden ajan vuodesta 1000 alkaen. Sen jälkeen se oli Habsburgien vallassa ja osa Itävalta-Unkarin kaksoismonarkiaa. Maailmansotien välissä maa oli jälleen itsenäinen. Toisen maailmansodan jälkeen se oli Varsovan liittoon kuuluva kansandemokratia. Vuodesta 1999 Unkari on kuulunut Natoon ja vuodesta 2004 Euroopan unioniin. Unkarilaisesta musiikkimaailmasta tunnetaan etenkin Franz Liszt, Zoltán Kodály ja Béla Bartók. Imre Kertész sai kirjallisuuden Nobel-palkinnon vuonna 2002. Entinen maatalousmaa teollistui kommunistihallinnon aikana ja tuottaa nykyisin etenkin koneita ja tarvikkeita. Hungaroringin moottoriurheilurata on formulaharrastajien tuntema urheiluareena. Joukkuelajeista maa on menestynyt vesi-, lento- ja koripallossa.
Unkari on sisämaavaltio, jonka pinta-ala on 93 028 neliökilometriä. Maan rajojen pituus on yhteensä 2 158 km. Sen naapurimaat ovat lännessä Slovenia ja Itävalta, pohjoisessa Slovakia, koillisessa Ukraina, kaakossa Romania sekä etelässä Serbia ja Kroatia.
Unkari voidaan jakaa kolmeen topografisesti poikkeavaan osaan. Tonavan itäpuolella on laaja Suuri Unkarin alanko, Alföld, ja länsipuolella kukkulainen Transdanubia, johon kuuluu lisäksi Pieni Unkarin tasanko, Kisalföld. Kolmas topografinen alue on pohjoisen vuoristot, johon kuuluu maan korkeimmat vuoret. Suurin osa Unkarista on alankoa, ja Alföld ja Kisalföld peittävät maan pinta-alasta noin kaksi kolmasosaa.
Unkarin pisin joki on Tonavan sivujoki Tisza, jonka altaaseen myös Suuri Unkarin tasanko on muodostunut. Tonava on maan toiseksi pisin joki, ja seuraavaksi pisimmät joet ovat Rába ja Dráva. Unkarin alueella Tonava tekee mutkan, ja joki jatkaa virtaustaan etelään. Pääosa Unkarin järvistä on melko pieniä, mutta Balaton on koko Keski-Euroopan suurin järvi. Toiseksi suurin järvi on Itävallan rajalla sijaitseva Neusiedlerjärvi.
Unkarissa on verrattain kuiva mannerilmasto, jolle ovat tyypillisiä lämpimät kesät ja suhteellisen kylmät talvet. Budapestissä tammikuun keskimääräinen alin lämpötila on −4 °C, heinäkuun keskimääräinen ylin 26,5 °C.
Keskimääräinen vuoden sademäärä on 650 mm. Auringonpaistetta saadaan vuodessa 1 900–2 500 tuntia, lukema on Euroopan korkeimpia. Suurimmat sademäärät ajoittuvat alkukesään ja tulevat usein rajujen ukkoskuurojen muodossa. Talvella maassa on lumipeite tyypillisesti 30–40 päivän ajan.
Unkarin kasvillisuus on monipuolista maan vaihtelevuuden takia. Ylängöillä kasvaa tammen, pyökin, saarnen ja muiden jalojen lehtipuiden, sekä kuusen ja männyn muodostamia sekametsiä. Alavilla seuduilla on lännessä enimmäkseen lehtimetsää, kuivassa idässä myös pienialaisia puistomaisia aroja, joilla kasvaa siellä täällä tammia ja lehmuksia. Unkarissa elää n. 45 000 eläinlajia ja 2 200 kasvilajia.
Unkarissa on melko vähän suurnisäkkäitä. Susia ja ilveksiä on jonkun verran, ja karhuja vaeltaa alueelle joskus pohjoisesta ja kultasakaaleja etelästä. Saksanhirvet ja metsäkauriit ovat yleisiä, ja istutettuja kuusipeuroja elää joillakin metsästysalueilla. Mufloni on myös istutettu laji. Villisika on yleinen koko maassa, uudelleen maahan tuotu euroopanmajavia pärjää hyvin, ja rusakkoja on erityisesti itäosien tasangoilla.
Unkari on merkittävää lintualuetta, ja sillä maa sijaitsee lintulajiston risteyspaikalla. Unkarissa tavataan monia Pohjois-Euroopan ja Välimeren seudun lajeja, mutta myös monia läntisiä ja itäisiä lajeja. Esimerkiksi pustalla elävät keisarikotka ja aavikkohaukka ovat itäisiä lajeja. Yleisiä maaseudun lintulajeja ovat muun muassa jalohaikara, kattohaikara, ruskosuohaukka, käki, töyhtökiuru, etelänsatakieli ja rastaskerttunen.
Unkarin joissa ja järvissä on rikas kalakanta. Tyypillisiä kaloja ovat mm. lahna, toutain, siika, ahven, särki, kivennuolianen, jokibarbi, karppi, monni ja hauki.
Unkarissa on kymmenen kansallispuistoa, 35 maisemansuojelualuetta ja 145 luonnonsuojelualuetta. Kansallispuistojen pinta-ala on yhteensä 175 000 hehtaaria. Suurin, vanhin ja tunnetuin niistä on Hortobágyn kansallispuisto, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Se on myös Euroopan suurin pustaheinikon suojelualue.
Antiikin aikana nykyisen Unkarin tienoilla oli kaksi Rooman provinssia, Pannonia ja Daakia. Rooma menetti Pannonian 300-luvun lopulla, minkä jälkeen sen valtasivat ensin germaaniheimot, sitten slaavit. Kaarle Suuren johtamat frankit ottivat vuoden 800 tienoilla haltuunsa alueen länsiosan. Etelä- ja itäosat olivat löyhästi Bysantin ja Bulgarian vallassa.
Unkarilaiset elivät 800-luvulla vielä nykyisen Ukrainan lounaisosissa. Kun petsenegit hyökkäsivät unkarilaisten kimppuun, nämä ylittivät Karpaatit päällikköjensä Árpádin ja Kurszánin johdolla, todennäköisesti keväällä 895. He ottivat valtaansa ensin Suuren alangon ja sitten myös Transdanubian. Unkarilaiset kärsivät kuitenkin ratkaisevan tappion Saksan kuninkaalle Otto I:lle vuonna 955. Vuonna 974 ruhtinas Géza kääntyi kristinuskoon ja hänen poikansa Vajk kastettiin Tapaniksi ().
Paavi Sylvester III kruunasi Tapani I:n Unkarin kuninkaaksi joulupäivänä vuonna 1000 tai uutenavuotena 1001. Unkari liitettiin tasaveroisena kuningaskuntana Länsi-Euroopan yhteyteen, ja se säilyi riippumattomana Saksan keisarista. Tapani hävitti lopullisesti vanhan heimo- ja klaanijärjestelmän ja loi pohjan sekä kirkolliselle että maalliselle hallinnolle. Tapanin pitkä hallituskausi oli suhteellisen rauhallista aikaa, mutta hänen kuolemaansa vuonna 1038 seurasivat monivuotiset levottomuudet. Valtataistelut aiheuttivat Unkarille paljon harmia. Vallantavoittelijat hankkivat usein apua ulkomailta ja joutuivat tekemään poliittisia myönnytyksiä, jolloin sekä Saksalais-roomalainen keisarikunta että Bysantin valtakunta yrittivät saada Unkarin vaikutuspiiriinsä. Vasta Ladislaus I (hallitsi 1077–1095) ja Kálmán (1095–1116) onnistuivat vakiinnuttamaan olot.
Unkariin alkoi kehittyä feodaalinen yläluokka, ja osa ennen vapaista talonpojista joutui maaorjiksi. Kuninkaan valta oli periaatteessa absoluuttinen, mutta 1200-luvun alussa kuninkaan asema alkoi heikentyä. Kapinaliike pakotti kuningas Andreas II:n allekirjoittamaan vuonna 1222 Kultaisen bullan, joka on Unkarin vanhin valtio-oikeudellinen asiakirja. Siinä määriteltiin alemman aatelin oikeudet ja rajoitettiin kuninkaan valtaa eri tavoin.
Mongolit hyökkäsivät Unkariin keväällä 1241 ja löivät kuningas Béla IV:n joukot hajalle Muhin taistelussa. Kun mongolit vetäytyivät vuoden kuluttua, laajat alueet oli hävitetty ja jopa puolet, varovaistenkin arvioiden mukaan 15–20 prosenttia, väestöstä saanut surmansa. Béla järjesti armeijan uudelleen, rakennutti ketjun uusia linnoituksia ja kutsui uudisasukkaita autioituneille alueille. Häntä onkin kutsuttu Unkarin toiseksi perustajaksi.
Kun Andreas III kuoli 1301, Árpádien suvun miespuolinen linja sammui. Kuninkaiden ja suuraatelin välinen taistelu oli johtanut siihen, että laajat osat maata olivat paikallisten mahtisukujen hallussa ja kuninkaalla oli määräysvalta vain maan keskiosassa. Anjou-suvun Napolin haaraan kuulunut Kaarle Robert oli 13-vuotias, kun hänet valittiin paavi Bonifatius VIII:n tuella kuninkaaksi. Hänen valtansa oli aluksi kiistanalainen, mutta hän kykeni kukistamaan kapinalliset mahtimiehet ja lopettamaan sekasorron. Kaarlen poika Ludvig (hallitsi 1342–1382) alisti sekä Moldovan, Valakian että Serbian vasalleikseen ja valtasi Dalmatian rannikon. Vuonna 1370 Ludvig peri Puolan kruunun enoltaan Kasimirilta. Unkarissa Ludvigin aikaa onkin pidetty sen historian loistavimpana. Kaarle ja Ludvig saivat paljon tuloja Transilvanian ja Pohjois-Unkarin kultakaivoksista, ja he saattoivat ylläpitää loistavaa hovia Visegrádiin rakennetussa palatsissa.
Ludvigin jälkeen hallitsijaksi nousi hänen vasta 11-vuotias tyttärensä Maria, mutta hänen asemansa ei ollut vahva ja maa ajautui sisällissotaan. Lopulta Marian puoliso Sigismund Luxemburgilainen kruunattiin kuninkaaksi 1387. Samalla turkkilaisten uhka etelässä kasvoi, kun Serbia ja Bulgaria alistuivat Turkin vasalleiksi. Sigismund hyökkäsi heitä vastaan Euroopan eri maista kootun sotajoukon avulla, mutta kärsi tappion Nikopolissa 1396. Sigismund valittiin Böömin kuninkaaksi ja lopulta Saksalais-roomalaisen valtakunnan keisariksi 1433. Hän vietti paljon aikaa ulkomailla, mikä vahvisti valtiopäivien ja palatiinin asemaa ja herätti tyytymättömyyttä kansassa. Hän pyrki yhdistämään koko läntisen kristikunnan ja kaavaili Itävallan, Böömin ja Unkarin liittoa nimittämällä seuraajakseen Itävallan arkkiherttuan Albrektin. Nämä suunnitelmat kariutuivat, kun Sigismundin kuolemaa 1437 seurasi vuosikymmenien sekasorto.
Valtiopäivät valitsi kuninkaaksi Puolan kuninkaan Vladislavin, ja perinnöllinen kuningas Ladislaus joutui maanpakoon. Samalla Transilvanian ruhtinas János Hunyadi kävi voitokkaasti sotaa turkkilaisia vastaan, niin että hänestä tuli turkkilaisvastaisen taistelun keulakuva ja myöhemmin legendaarinen sankarihahmo. Vladislavin kuoltua Hunyadi toimi valtionhoitajana ja sitten armeijan ylipäällikkönä. Hän kehitti Unkarin sotavoimia ja saavutti 1456 suuren voiton turkkilaisista Nandorfehérvárin (Belgradin) piirityksessä, mutta kuoli pian taistelun jälkeen ruttoon. Kahden vuoden kuluttua hänen pojastaan tuli Unkarin kuningas Matias Corvinus.
Matiaksen hallitusaikana (1458–1490) Unkarin ulkoinen mahti oli suurimmillaan. Matias rakennutti maan etelärajalle vahvan linnoitusketjun, ja lännessä Ala-Itävalta, Steiermark, Määri ja Sleesia joutuivat Unkarin haltuun. Lisäksi Matias oli valistunut renessanssihallitsija, ja hän aikanaan Buda oli koko Euroopassa tunnettu taiteen ja oppineisuuden keskus. Häntä on pidetty oikeudenmukaisena, suurena ja rakastettuna kuninkaana.
Matiaksen seuraajan Vladislaus II:n aikana kuninkaan asema heikkeni. Habsburgien valta kasvoi Itävallassa, ja Unkarin sisäiset ristiriidat kärjistyivät, kun kuningas liittoutui Habsburgien kanssa. ”Kansallinen” ja ”hovipuolue” taistelivat vallasta, ja talonpoikien asema heikkeni. Vuonna 1514 talonpojat nousivat kapinaan György Dózsan johdolla. Aluksi kapina oli menestyksekäs, mutta lopulta kapinalliset lyötiin Transilvanian ruhtinaan János Szapolyain avulla. Kapinan jälkeen valtiopäivät hyväksyivät lain, joka teki talonpojista käytännössä maaorjia.
Vuonna 1526 unkarilaiset kärsivät Mohácsin taistelussa ratkaisevan tappion turkkilaisille, joita johti sulttaani Suleiman Suuri. Unkarilaisten armeija käytännössä tuhoutui, ja huomattava osa aatelisista ja ylemmästä papistosta kaatui. Nuori kuningas Ludvig II yritti paeta mutta hukkui. Turkkilaiset tuhosivat Pestin ja Budan kaupungit, miehittivät etelärajan linnoitukset ja ottivat arviolta 150 000 vankia. Unkarilaiset eivät enää pystyneet yhtenäiseen vastarintaan. Valtiopäivät valitsi kuninkaaksi János Szapolyain, kun taas osa aatelisista kannatti Habsburgien arkkiherttua Ferdinandia. Turkkilaiset osallistuivat valtataisteluun ja tukivat Szapolyaita. Seurauksena oli valtakunnan jakaantuminen kolmeen osaan. Turkkilaiset pitivät hallussaan Unkarin etelä- ja keskiosia, jota Szapolyai nimellisesti hallitsi, ja maan länsi- ja pohjoisosat olivat Ferdinandin vallassa. Idässä Transilvania pysyi itsenäisenä ruhtinaskuntana Turkin suojeluksessa. Unkarin kolmijako vahvistettiin Adrianopolin rauhassa 1568.
Kun saksalaisten vaikutus voimistui Habsburgien hallitsemassa Unkarin osassa, Transilvanian merkitys unkarilaisuuden puolustajana kasvoi. Vuonna 1613 Transilvaniaan ruhtinaaksi valittiin Gábor Bethlen, jonka aikaa on pidetty Transilvanian ”kultaisena kautena”. Transilvania oli protestanttista aluetta, ja Bethlen itse oli kalvinilainen mutta uskonnollisesti suvaitsevainen. Sen sijaan Habsburgien alueella vastauskonpuhdistus ja protestanttien vaino synnyttivät tyytymättömyyttä. Kun kiihkokatolinen Ferdinand II tuli keisariksi vuonna 1619, Transilvanian armeija marssi Habsburgien alueelle ja sai haltuunsa lähes koko Unkarin kuningaskunnan alueen. Valtiopäivät valitsi Bethlenin Unkarin kuninkaaksi, mutta hän joutui lopulta taipumaan rauhaan ja luopumaan kruunusta vuonna 1622.
Unkarin valtiollinen jakautuminen ja henkisen elämän eristyneisyys jättivät sen kulttuuriin pitkäaikaiset jäljet. Turkkilaisten miehittämä osa kärsi eniten. Aatelisto ja varakkaammat kaupunkilaiset pakenivat, mutta suurin osa talonpojista jäi paikalleen. Maanviljely rappeutui vähitellen ja karjanhoito yleistyi, koska karjaa oli mahdollista siirtää turvaan epävarmoissa oloissa. Sodat ja kulkutaudit autioittivat maaseutua.
Unkarin aatelisto joutui pettymään jatkuvasti odotuksissaan, että Habsburgit karkottaisivat turkkilaiset pois Unkarista. Lisäksi keisarien absolutistinen hallitustapa ja saksalaisvaikutuksen voimistuminen herättivät tyytymättömyyttä. Muutamat johtavat aateliset solmivat salaliiton keisari Leopoldia vastaan ja nousivat kapinaan vuonna 1670. Kapina kukistettiin helposti, mutta Transilvaniaan siirtyneiden pakolaisten johdolla syntyi uusi kapinaliike, jonka johtoon tuli Imre Thököly. Keisari joutui lopulta solmimaan aselevon kapinallisten kanssa ja kutsumaan koolle vuoden 1681 valtiopäivät, joilla hän lupasi noudattaa Unkarin lakeja ja taata protestanteille uskonvapauden.
Vuonna 1683 turkkilaiset hyökkäsivät Habsburgeja vastaan ja piirittivät Wienin, mutta heidät lyötiin perusteellisesti Puolan kuninkaan Juhana III Sobieskin johdolla. Sen jälkeen Paavi Innocentius XI organisoi liiton, joka jatkoi hyökkäystä turkkilaisia vastaan katolisen kirkon tuella. Ristiretkeläisarmeija valtasi Budan 1686, ja vuonna 1699 solmittiin Karlowitzin rauha, joka lopetti turkkilaisten vallan Unkarissa.
Turkkilaisten karkotuksen jälkeen Unkari joutui tiukasti keisarin määräysvaltaan. Maa oli kärsinyt pahoin sotatoimien aikana, ja autioituneille alueille muutti saksalaisia ja turkkilaisten vainoa paenneita serbejä. Kun verotaakka, sotaväen majoittamisesta syntyneet rasitukset ja protestanttien vaino nousivat sietämättömiksi, unkarilaiset nousivat vielä kerran Habsburgeja vastaan vuonna 1703. Kapinaliikkeen johtoon astui Ferenc II Rákóczi, Transilvanian ruhtinassuvun jälkeläinen ja Ylä-Unkarin rikkain maanomistaja.
Rákóczi lupasi maaorjille vapauden, ja nämä liittyivätkin sankoin joukoin hänen armeijaansa, mutta myös suurin osa aatelisista tuli mukaan. Kahdessa vuodessa Rákóczin joukot saivat haltuunsa lähes koko Unkarin ja Transilvanian. Unkarilaiset eivät kuitenkaan saaneet apua ulkomailta, ja kun sota pitkittyi, se kävi ennen pitkää unkarilaisille ylivoimaiseksi. Vuonna 1711 Rákóczin ylipäällikkö teki rauhansopimuksen keisarillisten kanssa. Unkarilaiset tunnustivat Habsburgien oikeuden Unkarin kruunuun, ja keisari lupasi vastineeksi noudattaa Unkarin perustuslakeja. Rákóczi ei kuitenkaan hyväksynyt sopimusta, vaan eli maanpakolaisena Turkissa kuolemaansa asti vuonna 1732.
Rákoczin vapaussodan jälkeen seurasi poikkeuksellisen pitkä rauhan aika. Unkari toipui hävityksestä ja väkiluku kasvoi 1700-luvun aikana yli kaksinkertaiseksi. Keskiajalla unkarilaisia oli ollut maan väestöstä 80–85 prosenttia, mutta 1700-luvun lopulla heidän osuutensa oli enää 38–40 prosenttia. Unkarilaisten lisäksi suurimpia väestöryhmiä olivat romanialaiset, slovakit ja saksalaiset. Itävallan perimyssodassa (1740–1748) Unkarin säädyt lupasivat tukensa Maria Teresialle ja pelastivat keisarikunnan romahdukselta. Maria Teresa kruunattiin Unkarin kuningattareksi 1741, ja aikalaiset pitivät häntä Unkarin ystävänä. Hän rakennutti kuninkaanlinnan Budaan, siirsi yliopiston sinne Nagyszombatista ja liitti Fiumen Unkariin, jolloin se sai sataman Adrianmereltä.
1700-luvun lopulla unkarilaisten kansallisuusaate alkoi viritä. Nationalistien mielestä unkarista olisi pitänyt tulla kuningaskunnan virallinen kieli ja muut kansallisuudet olisi unkarilaistettava. Isänmaallisuus ja kansallinen tunne nousivat esiin myös kirjallisuudessa romantiikan myötä.
Napoleonin sodissa Itävalta kärsi aluemenetyksiä Italiassa ja Länsi-Euroopassa, joten Unkarin asema korostui. Keskushallinto pyrki rajoittamaan Unkarin erityisasemaa, mitä Unkarin aatelisto puolestaan vastusti jyrkästi, eikä keisarillisia asetuksia pantu täytäntöön paikallistasolla. Etenkin uusia sotaväenottoja vastustettiin. Yhteiskunta pysyi vankasti feodaalisena vuoden 1848 vallankumoukseen asti.Ylhäisaateli muodosti johtavan luokan, jonka tiluksilla asui valtaosa valtakunnan maaorjatalonpojista.
Vuonna 1848 unkarilaiset kävivät jälleen kapinoimaan vaatien itselleen itsehallintoa. Unkari julistettiin tasavallaksi ja valtionhoitajaksi valittiin Lajos Kossuth. Itävallan keisari Frans Joosef I kukisti kuitenkin kapinan Venäjän avulla ja teloitutti johtajat.
Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia syntyi vuonna 1867, jolloin Unkarista tuli tasavertainen ja itsehallinnollinen
Ensimmäisessä maailmansodassa Habsburgien valtakunta luhistui ja Unkarista tuli itsenäinen. Se joutui kuitenkin Trianonin rauhansopimuksessa luovuttamaan kaksi kolmasosaa niistä alueista, jotka siihen olivat kuuluneet Itävalta-Unkarin osana. Slovakia liitettiin Tšekkoslovakiaan, maan itäosat kuten Transilvania Romaniaan ja maan eteläosat Jugoslaviaan. Unkarista tuli nyt sisämaavaltio. Näihin sisältyivät kaikki Unkariin Itävalta-Unkarin osana kuuluneet alueet, joilla unkarilaiset eivät olleet enemmistönä, mutta samalla kolme miljoonaa unkarilaistakin jäi Unkarin rajojen ulkopuolelle. Uudet rajat vahvistettiin Trianonin rauhansopimuksella 1920.
Vuonna 1919 Unkari oli lyhyen aikaa neuvostotasavalta. Sen kukistuttua maa julistettiin jälleen kuningaskunnaksi, mutta sillä ei ollut kuningasta. Valtionhoitajaksi nimitettiin vuonna 1920 Miklós Horthy, joka toimi tehtävässä vuoteen 1944 saakka.
Toisessa maailmansodan alussa Unkari julistautui puolueettomaksi, mutta vuonna 1941 se liittyi sotaan Neuvostoliittoa vastaan. Ohimenevästi Unkari onnistui valtaaman takaisin osan Trianonin rauhassa menettämistään alueista, mutta sodan jälkeen vuoden 1920 rajat palautettiin voimaan.
Unkari julistettiin tasavallaksi vuonna 1946. Neuvostoliiton sotavoimat jäivät maahan sodan päätyttyäkin, ja valta maassa siirtyi seuraavien vuosien aikana kommunisteille. Vuosina 1949–1989 Unkarin nimi oli Unkarin kansantasavalta, ja tuolloin se kuului Varsovan liittoon.
Josif Stalinin kuoleman (1953) jälkeen pääministeriksi nousi uudistus- ja kansallismielinen Imre Nagy. Vuonna 1956 opiskelijat ja työläiset osoittivat mieltään. Vastustus paisui kansannousuksi ja pääministeri ilmoitti Unkarin eroavan Varsovan liitosta. Neuvostoliiton armeija kukisti kansannousun panssarivaunuin. Nagy ja tuhannet muut teloitettiin.
Maan johtoon nousi János Kádár, joka lakkautti turvallisuuspoliisin julmuudet ja vapautti osan poliittisista vangeista 1960-luvun alkuun mennessä. Kádárin aika muistetaan niin sanotusta gulassikommunismista, joka oli luonteeltaan vähemmän tukahduttavaa, kuin stalinistisen Mátyás Rákosin valtakausi (1945-1953, 1955-1956). Unkarilaiset nauttivat enemmän henkilökohtaisesta vapaudesta, kuin Rákosin aikana. Poliittisia vapauksia ei unkarilaisille kuitenkaan annettu ja Unkarin sosialistinen työväenpuolue piti ehdotonta monopolia. Maassa ei ollut mahdollista perustaa kansanliikkeitä, eikä harjoittaa poliittista aktivismia. Ihmisten mielenkiinto politiikkaa kohtaan väheni. Mielenkiinto suunnattiin ei-poliittiseen arkeen, eikä mielenkiinto politiikkaa kohtaan juuri kasvanut, kun yksipuoluejärjestelmä lakkautettiin vuonna 1989. Monipuoluejärjestelmään siirryttäessä Unkaria kuvailtiin yhdeksi Euroopan individualistisimmista maista, jossa epäluulo poliitikkoja ja kaikkea uutta kohtaan oli tavallista.
Kádár kehitti Unkarin talouspolitiikkaa ja esitti 1960-luvun lopulla ajatuksensa ”Uudesta taloudellisesta mekanismista”, joka sisälsi joitakin piirteitä markkinatalousjärjestelmästä. 1960-luvun loppua kutsutaan ”kultaiseksi aikakaudeksi”,jolla viitataan lisääntyneeseen taloudelliseen vaurauteen. Talous joutui kuitenkin pian kriisiin. Unkari joutui perumaan joitakin talousuudistuksia 1970-luvulla Neuvostoliiton painostuksesta. Vuosien 1973–1975 taantuma vaikutti myös negatiivisesti Unkarin talouteen. Kádárin ajan talousuudistuksia on pidetty osittain tehottomina ja riittämättöminä. Valtiovelka kasvoi hälyttävää vauhtia ja Unkari liittyi jo Kádárin aikana Kansainväliseen valuuttarahastoon. Talouden heikkeneminen johti siihen, että yhä useampi joutui tekemään kahta työtä. Toisaalta tehtiin työtä valtion leivissä, mutta tulojen hankkiminen muualta oli osittain sallittua.
Unkari muuttui monipuoluejärjestelmäksi rauhanomaisesti. Tätä edelsi Unkarin sosialistisen työväen puolueen sisäiset taistelut. Puolueen sisäinen oppositio alkoi vähitellen kasvaa. Huomattavaa oli, että esimerkiksi vuoden 1956 kansannousu alettiin nähdä uudessa valossa. Sitä ei pidetty enää vain vastavallankumouksellisten rettelöintinä. Puolueen uudistusmielinen siipi kannatti myös Imre Nagyin kunnianpalautusta, joka haudattiin uudelleen vuonna 1989. Puolueen sisäiset erimielisyydet saavuttivat loppuhuipennuksen, kun János Kádár määrättiin sivuun vuonna 1988 ja puolue hajosi pyöreän pöydän neuvottelujen jälkeen. Puolueen uudistusmieliset perustivat Unkarin sosialistisen puolueen, jonka ihanteet tulisivat jatkossa perustumaan sosiaalidemokraattisille arvoille. Unkarin sosialistisen työväenpuolueen vanhan linjan kannattajat perustivat oman puolueen, joka nykyisin käyttää nimeä Unkarin kommunistinen työväenpuolue.
Unkari sosialistinen puolue oli muun muassa Imre Pozsgayn johdolla edelläkävijöitä Unkarin järjestelmämuutoksessa. Pozsgay oli jopa puolueensa virallisena presidenttiehdokkaana. Puolueen menestys oli kuitenkin aluksi vaatimatonta ja muut puolueet halusivat pitää etäisyyttä siihen sen historian takia. Vuoden 1990 vaaleissa enemmistön saivat muun muassa Unkarin demokraattinen foorumi ja Vapaiden demokraattien liitto. Unkarin sosialistinen puolue menestyi vaaleissa seuraavan kerran vuonna 1994.
Tuore monipuoluejärjestelmä joutui tulikokeeseen lokakuussa 1990 taksinkuljettajien ja kuorma-autonkuljettajien lakkoillessa polttoaineiden hinnankorotuksia vastaan. Lakkoilijat pystyttivät barrikadeja muun muassa teille ja silloille. Hallitus perui hintojen korotukset päiviä kestäneen lakon jälkeen ja tilanne saatiin ratkaistua lopulta rauhanomaisesti. Unkarin siirtyminen markkinatalouteen oli nopeaa, eikä se sujunut täysin ongelmitta. Unkarin järjestelmämuutoksen on sanottu olleen luonteeltaan elitististä ja esimerkiksi valtionyritysten yksityistämisiä 1990-luvulla on kritisoitu hätäisyydestä ja läpinäkyvyyden puutteesta. Valtion omaisuuden myymiseen on sanottu liittyneen epäselvyyksiä. Unkarin sosialistisessa puolueessa väiteltiin, millä tavalla uudistuksia olisi lähdettävä tekemään. Unkarin sosialistisen puolueen niin sanottu teknokraattisiipi voitti ja uudistuksia lähdettiin tekemään vauhdilla. Vuosina 1995–1996 toteutettiin mittavia säästöjä. Säästötoimet olivat osa niin sanottua Bokrosin pakettia, jonka tavoitteena oli tervehdyttää Unkarin talous. Talous saatiin tasapainoon. Nopeilla uudistuksilla romutettiin kuitenkin sosiaalisia tukiverkkoja. Vanhasta järjestelmästä haluttiin päästä kokonaan pois. Bokrosin paketin on sanottu olleen kaikkine menoleikkauksineen ”oikeistolaisempi, kuin yksikään porvarillisista ryhmittymistä olisi uskaltanut ajaa”.
Varsovan liitosta vapautunut Unkari liittyi Natoon vuonna 1999 ja on yksi niistä kymmenestä valtiosta, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004.
Vuoden 2010 vaaleissa oikeistokonservatiivinen Fidesz otti yli kaksi kolmasosaa parlamenttipaikoista, mikä sallii sen muuttaa itsenäisesti perustuslakia. Tätä edelsi sosialistipuolue MSZP:n ja liberaalien SZDSZ:n kaksi vaalikautta kestänyt valta. Lisäksi parlamenttiin nousi romanivastainen ja antisemistinen Jobbik. Varsinkin vuoden 2006 skandaali, jossa pääministeri Ferenc Gyurcsány tunnusti valehdelleensa maan taloustilanteesta, ja sitä seuranneet protestit kärjistivat kahden pääpuolueen välisiä kiistoja. Riitojen vuoksi tarpeellisten uudistusten toteuttaminen viivästyi ja samalla taloustilanne vaikeutui jatkuvasti.
Orbanin Fidesz ajoi vanhoillista kansallismielistä politiikkaa. Siinä yhdistyivät kristillisyys, sosialismi ja populismi. Orbanin linjan suosio selittyi jyrkällä pakolaispolitiikalla ja julkisten maksujen alhaisuudella. Lisäksi talouskasvu loi työpaikkoja. Vaikka Orbanin hallitus sai EU-tukea, se arvosteli EU:n pakolaispolitiikkaa ja pyrkimystä määrtätä Unkarinkin asioita jyrkästii.
18. huhtikuuta 2011 Unkarin parlamentti hyväksyi uuden Fideszin kirjoittaman perustuslain. Sosialistit kävelivät ulos ennen äänestystä ja Jobbik vastusti. Perustuslaissa korostetaan Unkarin kristillisiä juuria, määritellään avioliitto miehen ja naisen väliseksi, julistetaan ihmiselämän suojelluksi hedelmöityksestä alkaen, sekä rajoitetaan valtion lainan määrää suhteessa BKT:hen.
Unkari alkoi vuonna 2015 rakentamaan raja-aitaa Serbian vastaiselle rajalleen torjuakseen laitonta reittiä pitkin Euroopan unionin alueelle pyrkivät siirtolaiset. Serbia, Yhdistyneet kansakunnat ja Euroopan neuvosto ovat tuominneet aidan rakentamisen.
Tämä nosti maassa joitain protesteja. Mutta kokonaan Orban ei demokratiaa kumonnut. Orbanin hallitus lähentyi politiikassaan Venäjää.
Unkarin presidentin rooli on etupäässä seremoniallinen. Hänellä on kuitenkin oikeus nimittää pääministeri. Parlamentti valitsee presidentin viisivuotiskausille. Pääministeri valitsee hallituksensa ministerit, ja hänellä on oikeus erottaa heidät. Jokainen valittu ministeri esiintyy parlamentin komiteoiden edessä, ja presidentti hyväksyy heidät virallisesti.
Unkarin parlamentti ("Országgyűlés") on yksikamarinen ja 199-jäseninen. Puolueiden on saavutettava viiden prosentin äänikynnys saadakseen edustajia parlamenttiin. Parlamenttivaalit järjestetään neljän vuoden välein, edelliset pidettiin huhtikuussa 2014. Parlamentin lainsäädäntätyötä valvoo yksitoistajäseninen perustuslakituomioistuin.
Vuoden 1989 perustuslain mukaan maassa on myös mahdollisuus järjestää kansanäänestyksiä, jos neljässä kuukaudessa kerätään 100 000 allekirjoitusta sen järjestämiseksi. 200 000 allekirjoituksella on mahdollista järjestää sitova kansanäänestys. Tämän jälkeen presidentti määrää 90 päivän sisällä äänestyspäivän, ja jos enemmistö äänestäjistä, tai vähintään 25 % äänioikeutetuista (2 miljoonaa n. 8 miljoonasta äänioikeutetusta) kannattaa esitystä, parlamentin on muutettava lakeja sen mukaan eikä uutta lakia saa muuttaa kolmeen vuoteen. Myös parlamentin kolmannes, presidentti tai hallitus voi järjestää neuvoa-antavan kansanäänestyksen.
Unkarin ulkopolitiikan tärkeimmät suunnat ovat EU ja Nato. Se on ollut Naton jäsen vuodesta 1999 ja EU:n jäsen vuodesta 2004. Unkarin itäraja on osa EU:n ulkorajaa, ja Unkari soveltaa tiukasti Schengen-alueen sääntöjä. Sillä on kiistaa Slovakian kanssa, sillä maa ei ole tehnyt omaa osaansa yhteisestä Tonavan patohankkeesta.
Unkarin puolustusvoimat koostuu maavoimista ja ilmavoimista. Asepalvelus on vapaaehtoinen 18–25-vuotiaille ja kestää 6 kuukautta. Sotilasmenot ovat 1,75 % bruttokansantuotteesta. Puolustusvoimien miesvahvuutta on pienennetty dramaattisesti 1990-luvun jälkeen. Organisaatiota on muutettu sopivammaksi Nato-yhteistyötä ajatellen, rakenteita on modernisoitu ja ilmavoimille on hankittu Gripen-hävittäjiä.
Unkarissa on 19 lääniä eli komitaattia ():
Kuntia on yhteensä noin 3 500. Kansalaiset valitsevat itselleen kunnallisvaaleissa kunnanjohtajan (pormestarin) neljäksi vuodeksi. Pormestari toimii myös valtuuston puheenjohtajana. Hän on siis samalla luottamusmies ja päätoiminen virkamies.
Ennen toista maailmansotaa Unkarin talous keskittyi maatalouteen. Kommunistihallinto toteutti nopean teollistumisen ja pyrki omavaraisuuteen. Vuodesta 1968 alkaen Unkarin talous oli itäblokin liberaaleinta, ulkomaankauppa ja pienet yritykset sallittiin taas rajoitetusti.
Idänkaupan kutistumisen myötä kilpailukyky pieneni, tuotanto romahti ja työttömyys kasvoi vuosina 1989–1994. Talous nousi jaloilleen kun maa liittyi EU:hun, mutta vuoden 2008 lopussa kansainvälinen talouskriisi iski pahasti. Marraskuussa 2008 maa sai 25 miljardin dollarin vakautuspaketin IMF:ltä, EU:lta ja Maailmanpankilta. Vuonna 2010 Unkarin ostoivoimakorjattu bruttokansantuote oli 187,6 miljardia Yhdysvaltojen dollaria, hiukan suurempi kuin Suomen ja noin puolet Belgian bruttokansantuotteesta.
Merkittävimmät luonnonvarat ovat bauksiitti, kivihiili, maakaasu ja hedelmällinen maaperä. Vuonna 2010 maatalous työllisti 4,7 % työvoimasta ja tuottaa 3,3 % bruttokansantuotteesta. Sen tuotteita ovat vehnä, maissi, auringonkukan siemenet, perunat, sokerijuurikkaat sekä karjataloustuotteet. Koneet ja tarvikkeet kattavat yli 60 % viennin arvosta. Muita vientituotteita ovat maataloustuotteet sekä sähkö ja polttoaineet. Yksityinen sektori käsittää nykyisin yli 80 % BKT:stä.
Unkarin pääasialliset energianlähteet ovat maakaasu ja öljy. Vuonna 2004 uusiutuvilla energianlähteillä katettiin vain neljä prosenttia kulutuksesta. Kaasulla tuotettiin 44 %, öljyllä 24 %, kiinteillä polttoaineilla 13 % ja ydinvoimalla 12 % kulutuksesta. Venäjältä tuodaan kaasua ja öljyä, mutta tuontienergian määrä vaihtelee vuodesta toiseen. Vuoteen 2012 mennessä ydinvoiman osuus oli kasvanut yli kolmannekseen kulutuksesta. Paksissa Tolnan läänissä on neljä reaktoria, ja parlamentti tukee kahden lisäreaktorin rakentamista. Ensimmäinen reaktori aloitti toimintansa jo vuonna 1982. Uraania louhittiin Mecsekistä vuoteen 1997 asti.
Unkarissa on 43 lentokenttää, joista kahdella on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Rautatietä on 9 208 km ja päällystettyä maantietä 74 993 km, josta 911 km mottoritietä. Budapestiin ja Bratislavaan pääsee Wienistä myös kantosiipialuksella Tonavaa pitkin. Julkinen liikenne on hyvin hoidettua, ja monissa kaupungeissa on johdinautoja tai paikallisbusseja. Budapestissä, Szegedissä, Miskolcissa ja Debrecenissä on myös raitiovaunuja. Pääkaupunkiseudulla toimii neljälinjainen metro ja paikallisjunaverkko.
Muiden lännen teollistuneiden valtioiden tavoin Unkarin väestökin ikääntyy vähitellen. Vuoden 2012 arvion mukaan alle 15-vuotiaita on väestöstä 14,9 %, 15–65-vuotiaita on 68 % ja yli 65-vuotiaita 17,1 %. Kokonaishedelmällisyysluku (lapsiluvun odote) on hyvin matala, 1,41 lasta jokaista naista kohden.
Unkarin väestön suurimman osan muodostavat unkarilaiset (93,6 %). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan vähemmistöjä olivat romanit (1,9 %), saksalaiset (0,6 %), slovakit (0,17 %), kroaatit (0,15 %), romanialaiset (7 995 henkeä), ukrainalaiset (5 075 henkeä) serbit (3 816 henkeä), ruteenit (1 098 henkeä), sloveenit, puolalaiset, kreikkalaiset, bulgarialaiset ja armenialaiset. Muiden lähteiden mukaan romanien osuus voi olla 5–10 prosenttia väestöstä.
"Katso myös Unkarin väestöjakauma (vuoteen 1980)"
Vuoden 2011 väestölaskennassa unkarilaisista 38,9 prosenttia oli katolilaisia, 11,6 prosenttia kalvinisteja, 2,2 prosenttia luterilaisia ja 1,9 prosenttia oli muita uskontoja. Uskontokuntiin kuulumattomia oli 18,2 prosenttia. 27,2 prosenttia ei kertonut kantaansa. Juutalaisia elää Unkarissa nykyään 100 000, enemmän kuin missään Itäisen Keski-Euroopan maassa, mutta ennen holokaustia heidän lukumääränsä oli 800 000.
Unkarin kieli kuuluu suomalais-ugrilaisten kielten ugrilaiseen haaraan, ja se on ainoa ei-indoeurooppalainen kieli, jota puhutaan laajemmalti Keski-Euroopassa. Unkari on saanut lainasanoina vaikutteita erityisesti turkkilaisista kielistä, slaavilaisista kielistä ja saksasta. Unkarissa puhuttavat unkarin murteet poikkeavat toisistaan hyvin vähän.
Koulunkäynti on unkarilaisille pakollista 5–18 vuoden iässä. Vapaaehtoinen esikoulu on tarjolla 3–5-vuotiaille. Kahdeksanvuotinen peruskoulu on ilmainen, samoin sen jatkoksi saatavat ammatilliset tai lukiotason opinnot. Vieraiden kielten opiskelu on perinteisesti ollut heikko kohta, mutta nykyisin koulun päättötodistuksen saamisen ehtona on ainakin yhden vieraan kielen taito.
Unkarissa on 19 valtion yliopistoa ja seitsemän muiden tahojen kuten kirkkojen ylläpitämää yliopistoa. Opistotason oppilaitoksia on valtiolla 10 ja muilla tahoilla 34.
Unkarilaiset ovat tehneet monia oppimiseen liittyviä keksintöjä. Zoltán Kodályn kehittämät pedagogiset menetelmät ovat levinneet musiikin opetukseen ympäri maailmaa. Arkkitehtuurin professori Ernő Rubik kehitti Rubikin kuution selittääkseen kolmiulotteista geometriaa. Kuutiosta tuli suosittu lelu.
1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Unkarissa syntyi ja opiskeli monia kuuluisia luonnontieteilijöitä, joista Eugene Wigner ja George de Hevesy saivat Nobelin palkinnot, ja Wignerin ohella kolme muuta vaikutti merkittävästi Manhattan-projektiin.
Unkarilaisten elinajanodote vuonna 2012 on 75,02 vuotta, naisilla korkeampi (78,98 vuotta) kuin miehillä (71,27 vuotta). Se on maailmassa sijalla 93, useimpien Keski-Euroopan maiden tason alapuolella. Unkarin romanien elinajanodote on ollut jopa kymmenen vuotta alempi kuin muun väestön.
Kansallinen sairausvakuutus kattaa kaikki kansalaiset, riippumatta työllisyystilanteesta. Terveyskeskukset ja sairaalat saavat periaatteessa rahansa sairausvakuutuskassalta, mutta on maan tapa maksaa lääkärille palkkio kiitollisuuden osoituksena. Näistä palkkioista on tullut merkittävä tulonlähde lääkäreille, ja ne ylläpitävät sairaanhoitopalveluiden eriarvoisuutta.
WHO:n vuonna 2004 tekemän selvityksen mukaan Unkarissa käytettiin puhtaaksi alkoholiksi muunnettuna 11,92 litraa aikuista kohti. Luku on samaa suuruusluokkaa kuin Tanskassa, ja maailman 20 suurimman kulutusluvun joukossa.
Vuonna 2007 arvioitiin, että Unkari saavuttaa todennäköisesti viisi. Sen sijaan nälän ja köyhyyden vähentämiseen liittyvä tavoite jäänee saavuttamatta.
Tunnetuimpia unkarilaisia säveltäjiä ovat romantiikan ajan lapsinero ja pianovirtuoosi Franz Liszt sekä etnomusikologit Zoltán Kodály ja Béla Bartók. Kodály ja Bartók keräsivät tuhansia kansanlauluja eri puolilta Unkaria ja pelastivat näin merkittävän osan Unkarin musiikkiperinnöstä. Unkarin kansallislaulun säveltäjä Ferenc Erkel loi myös historiallisia oopperoita. Kansainvälisesti tunnettuja ovat myös operettisäveltäjät Franz Lehár ja Emmerich Kálmán.
Unkarilaiset muusikot ja säveltäjät ovat saavuttaneet myöhemminkin maailmalla mainetta. Erityisen tunnustettuja ovat nykysäveltäjät György Ligeti ja György Kurtág. Maailmanlavoilla esiintyvistä kapellimestareista Eugene Ormandy, George Szell ja Sir Georg Solti ovat myös syntyjään unkarilaisia.
Unkarin nykykirjailijoista tunnetuimpia ovat Péter Esterházy, Sándor Márai, Péter Nádas sekä vuonna 2002 Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittanut Imre Kertész.
Unkarin kirjallisuuden tunnetuihin klassikoihin kuuluvat muun muassa paronitar Emma Orczyn "Punainen neilikka" sekä Ferenc Herczegin romaanit, esimerkiksi "Gyurkovicsin tytöt". Unkarilaiset ovat perinteisesti arvostaneet runoutta enemmän kuin proosaa, ja useimmat klassikkokirjailijoista olivatkin ennen kaikkea runoilijoita. Kuuluisimpia runoilijoita ovat Sándor Petőfi, János Arany, Endre Ady, Attila József, Zsigmond Móricz ja Ferenc Molnár.
Unkari on myös tunnettu elokuvamaa, ja maan tunnetuimmat elokuvat ovat olleet "auteur"-ohjaajien tekemiä taide-elokuvia. Yhdysvaltalainen viihde-elokuva hallitseekin nykyään maan elokuvateattereita.
Unkarin elokuvateollisuus on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta 1960-luvulta lähtien. Tunnetuimmat elokuvantekijät ovat Miklós Jancsó ja István Szabó. Jancsó kehitti 1960-luvulla oman historiallisen elokuvan alalajityypin. Hänen elokuvansa olivat historiallisia allegorioita tai vertauksia. Jancsó käsitteli elokuvassiin maansa historiaa, ja hän joutui kehittämään tyylin sensuurin kiertämiseksi. Ensimmäinen tyyliä edustanut elokuva oli vuoden 1966 "Miehet ilman toivoa". Szabó tuli puolestaan erityisesti tunnetuksi Klaus Mann -filmatisoinnista "Mephisto" (1981), joka oli vuoteen 2016 saakka ainoa Oscar-palkinnon saanut unkarilainen elokuva. Jo ennen Jancsóa muutamat unkarilaiset elokuvat saivat kansainvälistä huomiota. Venetsian biennaalin pääpalkinto 1942 annettiin István Szőtsin elokuvalle "Vuoriston ihmisiä". Zoltán Fábrin vuoden 1955 "Pieni karuselli" sai myös mainetta ulkomailla.
Unkarissa on myös syntynyt ja uransa aloittanut elokuvaohjaaja Manó Kertész Kaminer, josta myöhemmin tuli amerikkalainen menestysohjaaja Michael Curtiz. Hänen lisäkseen Unkarista on noussut useita näyttelijöitä Hollywoodin tähtitaivaalle, kuten Bela Lugosi ja Zsa Zsa Gabor ("Sári Gábor").
Unkarin vanha taide suuntautui paljon kirkkojen koristamiseen. Usein toistuva aihe on Neitsyt Maria, Unkarin suojelija. Turkkilaiset valloittajat ovat tuhonneet monia vanhoja freskoja. Unkarilainen kuvataide kohosi huippuunsa 1900-luvun alussa. Avantgardistiset taidemaalarit Tivadar Csontváry-Kosztka ja László Moholy-Nagy kehittivät kansainvälisesti merkittävää uutta tyyliä perinteisen romantiikan ja ranskalaisvaikutteiden impressionismin pohjalta.
Monia unkarilaisia arkkitehteja osallistui Walter Gropiusksen Bauhaus-liikkeeseen. Osa heistä palasi kotimaahansa ja suunnitteli tyylin mukaisia yksityistaloja Budapestiin. Sosialistinen realismi ei levinnyt unkarilaiseen arkkitehtuuriin yhtä rajuna kuin moniin muihin entisen Itä-Euroopan maahan.
Unkarilainen ruoka on mausteista, jopa tulista, usein myös suolaista ja rasvaista. Paprikaa käytetään paljon, sekä tuoreena että jauheena.
Unkarilainen keittiö on tunnettu erityisesti liharuoistaan. Yksi tavallisimmista ja tunnetuimmista ruoista on kansallisruoaksikin kutsuttu "pörkölt", eräänlainen käristys, joka voidaan valmistaa joko sian- tai naudanlihasta. Unkarin ulkopuolella tämäntapaista ruokaa kutsutaan usein gulassiksi, mutta tämä nimitys on peräisin eri ruoasta: Unkarissa tarjottava "gulyás" tai "gulyásleves" on paprikainen lihakeitto, jonka liha paistetaan aluksi samaan tapaan kuin pörköltissä, mutta paistamisen jälkeen kattilaan kaadetaan vettä. Gulassikeittokin on monille unkarilaisille ja ulkomaalaisille Unkarin kansallisruoka.
Tunnetuimpia unkarilaisia juomia ovat Tokajin viinit, erityisesti jälkiruokaviini "Tokaji Aszú". Ne ovat EU:n suojelemia alkuperäistuotteita. Muista alkoholijuomista unkarilaisia erikoisuuksia ovat musta ja karvas Unicum-yrttilikööri sekä hedelmäviina eli "pálinka".
Unkarin tunnetuimmat päivälehdet ovat liberaali Magyar Hírlap, porvarillinen Magyar Nemzet sekä sosialistiset Népszabadság ja Népszava. Kuuluisimpiin aikakauslehtiin kuuluvat muun muassa kirjallisuutta ja politiikkaa käsittelevä liberaali "Élet és Irodalom", talouslehti "Heti Világgazdaság" (HVG), porvarilliset poliittiset aikakauslehdet "Heti Válasz" ja "Demokrata", liberaalit poliittiset aikakauslehdet "168 óra" ja "Beszélő", naistenlehti "Nők Lapja" ja katolinen aikakauslehti "Igen".
Kansallisen televisioyhtiön Magyar Televízión ("MTV") kanavien lisäksi Unkarissa on lukuisia yksityisiä televisiokanavia, kuten ATV, RTL Klub, Minimax ja Duna TV. Duna TV on ollut näistä kanavista tunnetuin Unkarin ulkopuolella, sillä tämä satelliittikanava lähettää paljon myös ulkounkarilaisille suunnattua ohjelmaa.
Unescon Maailmanperintöluettelossa on Unkarista kahdeksan kohdetta.
Unkari on osallistunut olympialaisiin ensimmäisistä kisoista vuodesta 1896 alkaen. Eniten mitaleita, kymmenen kumpikin, ovat tuoneet miekkailija Aladár Gerevich ja voimistelija Ágnes Keleti.
Unkarin suosituin laji on jalkapallo. Unkarin jalkapallomaajoukkue on saanut MM-kisoissa hopeaa 1938 ja 1954. Samoin se on saavuttanut kolme olympiakultaa ja kaksi muuta olympiamitalia jalkapallossa 50-, 60- ja 70-luvuilla. Unkarin jalkapallomaajoukkueesta käytettiin 50-luvulla nimitystä Kultainen joukkue, jonka tunnetuin pelaaja oli Ferenc Puskás. Syyskuussa 2011 maa oli FIFA-rankingissa sijalla 27.
Maa on menestynyt hyvin vesipallossa, jossa miesten maajoukkue on historian eniten olympiamestaruuksia saavuttanut joukkue yhdeksällä olympiakultamitalillaan. Lentopallossa Unkarin paras saavutus on vuoden 1963 EM-kilpailuiden toinen sija. Lisäksi koripallossa maa voitti EM-kultaa vuoden 1955 kotikisoissa.
Hungaroringin moottoriurheilurata sijaitsee 19 kilometrin päässä Budapestistä. Radalla ajetaan vuosittain Formula 1:n Unkarin Grand Prix. Ensimmäisen kerran radalla ajettiin Formula 1 -kilpailu vuonna 1986.