hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Takao (1888)
Takao () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu panssaroimaton risteilijä. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1911, ja se romutettiin vuonna 1912.
Alus suunniteltiin ranskalaisen Émile Bertinin ohjauksessa sen ollessa samalla ensimmäisiä Bertinin laivanrakennustietämyksen tuotteita Japanissa. Runsaasti tarvikkeita tilattiin kuitenkin ulkomailta.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 30. lokakuuta 1886. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1888 ja se valmistui 16. marraskuuta 1889.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Se oli varustettu kahdella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma compound-höyrykone, joiden tarvitseman höyryn tuottivat viisi kattilaa. Kattiloiden hormit oli supistettu yhteen savuhormiin.
Pääaseistuksena oli neljä Kruppin 152 millimetrin 35 pituuskaliiperin tykkiä. Apuaseina oli yksi 4,7 tuuman pikatykki ja yksi kuuden naulan Hotchkiss-tykki. Lisäksi aluksella oli kaksi tuuman Nordenfelt-tykkiä ja kaksi kannelle asennettua torpedoputkea.
Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan suojaten joukkojenkuljetuksia Koreaan sekä Port Arthurin maihinnousua. Sen jälkeen alus partioi Keltaisellamerellä ja osallistui Weihaiwein taisteluun. Boksarikapinan alettua alus siirrettiin tukemaan joukkojensiirtoja japanilaisjoukkojen noustessa maihin ja miehittäessä Tianjinin satamakaupungin. Vapauduttuaan alus partioi Amoyn ja Shanghain edustalla.
Venäjän–Japanin sodassa alus oli vanhentunut, ja se määrättiin partioimaan Chemulpon satamaa ja Tsushiman salmea. Alus oli kuitenkin mukana Tsushiman meritaistelussa. Radiolaitteiden yleistyessä yhteysalusten tarve väheni laivastossa, ja "Takao" poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911, minkä jälkeen se siirrettiin reserviin. Alus myytiin 27. maaliskuuta 1912 romutettavaksi.
Könkköjoki
Könkköjoki sijaitsee Petäjäveden kunnassa. Se on suosittu kalastuspaikka. Kintausjärvien vedet laskevat Huhtiajärven kautta Könkköjokeen ja edelleen Karikkoselkään. Könkköjoki on vuolas, sillä pudotusta on 1,5 kilometrin matkalla 16 m. Joessa on viisi koskea: Könkön-, Pitkä-, Karikko-, Mylly- ja Sahakoski, joista kaksi alimmaista muodostavat yhtenäisen koskijakson. Kosket ovat kuohuvia varsinkin kevätaikaan.
Joki on muodostunut voimakkaasti mutkittelevaksi. Rannat ovat metsäiset, mutta rantapoluilla on helppo liikkua molemmin puolin uomaa. Vedenlaatu on hyvä. Metsistä ja soilta tuleva humus värjää veden lievästi ruskeaksi. Uomassa virtaa vettä keskimäärin 1,4 m³/s. Keväällä tai syystulvien aikaan vettä voi kulkea 4-7 m³/s, mutta toisaalta kuivina kesinä virtaama putoaa tasolle 0,2-0,4 m³/s.
Joen taimenkanta on luonnonvaraista. Lisäksi jokeen istutettiin Taivalkosken Ohtaojan kantaa olevia kaksivuotiaita taimenia vuonna 1961 ja myöhemmin 1960-luvulla emotaimenia. Muutaman kerran istutettiin pieniä määriä myös Rautalammin reitin kantaa olevia kaksivuotiaita taimenia. Nykyinen kanta lienee siten sekoitus keskisuomalaista ja Iijoen vesistön kantaa.
Luettelo Münchenin metron asemista
Luettelo Münchenin metron asemista sisältää listauksen Münchenin metron linjojen asemista. Se on julkinen metrojärjestelmä, joka palvelee Münchenin kaupunkia ja sitä ympäröiviä kuntia. Järjestelmää ylläpitää Münchner Verkehrsgesellschaft (MVG, "Münchenin liikennelaitos") ja se palvelee yli 300 miljoonaa matkustajaa vuodessa. Nykyisin järjestelmässä on 100 asemaa. Niistä 94 on maanalaisia ja 6 on maan päällä. Vain kolme asemaa sijaitsee Münchenin kaupungin rajojen ulkopuolella: Garching, Garching-Forschungszentrum ja Garching-Hochbrück, jotka sijaitsevat Garchingin pohjoisosassa.
Yokosukan laivastoarsenaali
Yokosukan laivastoarsenaali () oli yksi neljästä keisarillisen Japanin laivaston hallinnoimasta telakalla varustetusta laivastotukikohdasta. Tukikohta sijaitsi Yokosukassa Kanagawan prefektuurissa Tokionlahden rannalla Jokohaman eteläpuolella.
Akseli Toivonen
Akseli Vilho Toivonen (6. huhtikuuta 1887 Hamina – 10. tammikuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1911. Hän oli keskeisessä osassa vuosina 1920–1925 rakennetun Helsingin Puu-Käpylän puutarhakaupunginosan suunnittelussa ja häntä kutsuttiinkin Käpylän keisariksi. Alueen rakennusten suunnittelutyöstä vastasi arkkitehti Martti Välikangas. Toivonen suunnitteli standardoidut elementtirakenteet joiden avulla alueen puutalot voitiin pystyttää nopeasti. Toivonen toimi myös alueen rakennuttaneen "Helsingin Kansanasunnot Oy":n taloudenhoitajana.
Vivunki
Vivunki () on pieni 10 asukkaan (2007) kylä Kiirunan kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Kylä kuuluu Norrbottenin lääniin, Lapin maakuntaan ja on osa Vittangin seurakuntaa. Vivunki sijaitsee noin 24 kilometriä koilliseen Vittangista. Kunnan keskustaajamaan Kiirunaan on linnunteitse 80 kilometriä ja maanteitse 104 kilometrin matka.
Vivungin kylän suurimpia järviä ovat Vivunkijärvi, Sovasjärvi, Pasmajärvi, Vaikkojärvi ja Rahtusenjärvi.
Yöhävittäjä
Yöhävittäjä on hävittäjälentokone, jota käytetään torjuntatoimintaan öisin. Hävittäjätoiminta on silloin tavallisimmin tarkoitettu torjumaan öiseen aikaan tapahtuvia lentopommituksia. Yöhyökkäystä oli ennen tutkajärjestelmien kehittelyä varsin vaikeata toteuttaa näkemättä maaleja.
Yöhävittäjä luotiin käsitteenä jo ensimmäisen maailmansodan aikoihin. Vasta toisessa maailmansodassa pommituslentokoneiden suuret tappiot päiväsaikaan tehdyillä pommituslennoilla pakottivat pommitusstrategian vaihtamiseen. Yöpommitusten vuoksi tyypin hävittäjäkoneiden tarve lisääntyi.
Toisen maailmansodan aikaan niin Englanti, Saksa kuin Japanikin kehittelivät erillisiä yöhävittäjäkoneita. Jotkut niistä olivat ennestään olleet itse pommikoneina. Edelleen jouduttiin kehittelemään tunnistusjärjestelmä IFF (Identification Friend or Foe), jonka avulla pystyttiin pimeän aikana erottelemaan ystävällismieliset lentokoneet vihollisista.
Erityisesti Saksa sai niin kutsuttuja yöhävittäjä-ässiä. Heistä moni ehti kaatua ennen sodan loppua. Usein kävi niin, että pommikoneen alhaalta ampunut yöhävittäjä jäi putoavan koneen jätteiden alle ja tuhoutui siten itsekin. Riski oli suuri niin kutsuttua Schräge Musik -asejärjestelmää käyttäneissä hävittäjäkoneissa.
Ennen kuin uudenlainen hyökkäysmenetelmä, suomeksi "viisto musiikki", opittiin tuntemaan, olivat Hyvösen mukaan brittilentäjät ihmetelleet suuresti viereltään pommittajaparvesta kadonneita lentokoneita. Selitys löytyi myöhemmin saksalaisten yöhävittäjistä. Niillä oli vinosti noin 70 asteen kulmassa ylöspäin ampuva tykkiaseistus.
Hyvösen mukaan Suomesta osallistui pieni joukko erilliseen perehdyttävään yöhävittäjätoiminnan koulutukseen. Koulutusta järjestettiin Saksassa erityyppisillä lentokoneilla. Varsinaista Nachtjagd- eli yöhävittäjäkoulutusta oli vain murto-osa. Hieman vajaasta 20 hengen lentäjäporukasta kaksi kuoli kesken koulutuksen. Heistä ainakin yhden pudotti Liittoutuneiden ilmahyökkäyksen aikana De Havilland D.H.98 Mosquito.
Yöhävittäjäyksikköjä oli toiminut aiemmin Suomen alueella, ainakin Nautsista käsin. Sitä kesti kuitenkin vain vähän aikaa. Suomella oli oma yöhävittäjän rakentamista varten ollut suunnitelma, muttei sitä toteutettu. Konetyypin nimi oli Vihuri, sen niminen valmistui eri tehtäviin myöhempänä. Bristol Blenheim -tyyppiä harkittiin yöhävittäjä-tehtävään sitäkin vahvasti. Tuolloin olisi aseistukseksi tullut 1x 20 mm tykki ja 4x 12,7 mm kk:t.
Saksa:
Englanti:
Japani:
Yhdysvallat:
Torch browser
Torch browser on verkkoselain. Sen selainydin on Chromium. Vastaavia on joitain muitakin olemassa, joista samaan ytimeen pohjautuvana, oli ensimmäisenä Google Chrome.
http://www.torchbrowser.com/
Acton Townin metroasema
Acton Town on Lontoon metron asema Actonissa, Länsi-Lontoossa Piccadilly- ja District-linjojen varrella. Se sijaitsee Gunnesbury Lanen ja Bollo Lanen risteyksessä ja kuuluu Oyster-vyöhykkeeseen 3.
Asema avattiin 1. heinäkuuta 1879 Metropolitan District Railwayn (nykyisen District Linen) reitille Turnham Greenistä Ealing Broadwaylle. Aseman alkuperäinen nimi oli Mill Hill Park. 1. toukokuuta 1883 asemalta avattiin linja Hounslow Townin metroasemalle, joka suljettiin vuonna 1909.
Asemalta lähtevät rataosuudet sähköistettiin 13. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta 1905. 13. kesäkuuta avattiin myös uusi rataosuus South Actoniin. Linja jatkui aluksi Hounslow Westin kautta Uxbridgeen, mutta myöhemmin junat kulkivat vain South Actoniin asti.
Asemarakennus rakennettiin uudestaan vuonna 1910, ja asema sai nykyisen nimensä 1. maaliskuuta 1910.
Asema rakennettiin jälleen uudestaan vuosina 1931 ja 1932 osana valmistautumista Uxbridgen linjan liittämistä Piccadilly Lineen. Uuden asemarakennuksen suunnitteli Charles Holden.
4. heinäkuuta 1932 Piccadilly Linea laajennettiin länteen Hammersmithista. Se kulki District Linen kanssa samaa reittiä Ealing Commoniin asti. Osuudella Ealing Commonista South Harrowiin Piccadilly Line korvasi District Linen.
South Actonin haara suljettiin 28. helmikuuta 1959 vähäisen käytön vuoksi. Asemalle linjaa varten rakennettu lyhyt viides laituri purettiin, eikä radasta ole paljoa jäljellä lukuun ottamatta sillan jäänteitä Bollo Lanen eteläpuolella.
District Linen vuorot Hounslowin linjalla lakkautettiin 10. lokakuuta 1964 ja jäljelle jäivät vain Piccadilly Linen vuorot.
Asemalta pohjoiseen sijaitsee Ealing Commonin varikko, jossa on myös London Transport Museumin museojunia.
Pale Moon
Pale Moon on Mozillan kehittelemään Gecko-selainytimeen pohjautuva verkkoselain.
Taistelu Australiasta
Taistelu Australiasta () on nimitys, jota ennen kaikkea 1990-luvun puolivälistä alkaen on käytetty Japanin Australiaa vastaan toisen maailmansodan aikana suuntaamista hyökkäyksistä. Nimitys korostaa japanilaisten maihinnousun vaaraa ja sen torjumista. Historioitsijat ovat kuitenkin kritisoineet nimitystä. Peter Stanleyn mukaan Japani hylkäsi jo alkuvuodesta 1942 suunnitelmat Australian valtaamisesta eivätkä Australian alueella tapahtuneet erilaiset sotatoimet liittyneet maihinnousupyrkimyksiin. Näin ollen mitään varsinaista ”taistelua Australiasta” ei Stanleyn mukaan käyty ja nimitys jättää varjoonsa osan australialaisten todellisesta osuudesta maailmanlaajuiseen sotaan.
Japanilaiset tekivät sodan aikana lukuisia lentopommituksia Australiaan muun muassa Darwiniin, Broomeen, pohjoiseen Queenslandiin ja Sydneyyn. Japanilaiset sukellusveneet upottivat lukuisia australialaisia rahtilaivoja, jotka huolsivat liittoutuneiden joukkoja. 19. tammikuuta 1944 pieni japanilainen tiedustelujoukko nousi maihin Kimberleyssä raportoidakseen mahdollisista liittoutuneiden tukikohdista alueella. Joukko palasi Timoriin 20. tammikuuta. Kyseiset joukot olivat ainoat japanilaiset, jotka nousivat maihin Australian maaperälle. Korallimeren taistelua on pidetty Australian aluevesillä käytynä meritaisteluna. Operaatio FS oli japanilaisten hylätty suunnitelma vallata Fidžin, Samoan ja Uuden-Kaledonian saaret ja nousta maihin Itä-Australiassa. Japanilaiset eivät lopulta koskaan tehneet maihinnousua Australiaan.
Vuonna 2002 syyskuun 3. päivä nimettiin Australiassa ”Battle for Australia Dayksi”.
Keep Calm and Carry On
Keep Calm and Carry On () oli Ison-Britannian hallituksen toisen maailmansodan alkuvaiheessa vuonna 1939 tilaama propagandajuliste, josta on 2000-luvulla tullut suosittu käyttökuva erilaisissa tuotteissa. Julisteessa on mainittu englanninkielinen lause suurilla valkoisilla kirjaimilla punaisella pohjalla ja ylhäällä kuva kuninkaallisesta kruunusta.
Juliste luotiin alun perin kansalaisten mielialojen kohottamiseen sen todennäköisen tilanteen varalta, että Britannian kaupungit kärsisivät mittavia tuhoja niihin kohdistettavissa ilmapommituksissa. Sen oli tarkoitus olla viimeisenä tiedotusministeriön suunnittelemassa kolmen siviiliväestölle suunnatun propagandajulisteen sarjassa ja sitä painettiin kaksi ja puoli miljoonaa kappaletta. Kahdessa ensimmäisessä julisteessa luki ”"Your Courage, Your Cheerfulness, Your Resolution Will Bring Us Victory"” (”Teidän rohkeutenne, teidän hyväntuulisuutenne ja teidän päättäväisyytenne tuovat meille voiton”) ja ”"Freedom Is In Peril – Defend It With All Your Might"” (”Vapaus on uhattuna – Puolustakaa sitä kaikin voimin”). Saksan ilmavoimat kuitenkin aloittivat Britannian kaupunkien ilmapommitukset vasta kesäkuussa 1940, joten syksyllä 1939 Britanniassa koettiin vain niin sanottu valesota. Tässä tilanteessa julisteet koettiin ärsyttäviksi, sillä ne loivat mielikuvan todellisuudesta vieraantuneista viranomaisista. Tästä syystä kolmannen julisteen jakelu peruttiin eikä se ehtinyt olla juuri missään julkisesti esillä, joten siitä ei juurikaan tiedetty vuosikymmeniin.
Juliste ponnahti kuuluisuuteen vuonna 2000, kun Pohjois-Englannin Alnwickissä toimivan Barter Books -nimisen kirjakaupan omistaja asetti yhden kappaleen näytteille liikkeeseensä ja alkoi myydä jäljennöksiä siitä. Julisteen ovat sittemmin uudelleenjulkaisseet useat kaupalliset tahot ja sen iskulause on nykyään käytössä monien erilaisten tavaroiden yhteydessä. Vain kahden alkuperäisen julisteen uskottiin säilyneen nykypäiviin asti, kunnes vuonna 2012 esiteltiin kokonaiset 15 alkuperäistä julistetta.
Julisteen ja sen viestin suosion sanotaan perustuvan siihen, että niiden on koettu kuvaavan brittiläisen kansanluonteen myönteistä piirrettä, kykyä pysyä tyynenä vastoinkäymisten edessä. Myös parodiat julisteesta ovat nykyään suosittuja. Suosittu on ollut esimerkiksi käänteinen versio ”Freak Out and Quit” (”Seotkaa ja luovuttakaa”).
Zoltán Tildy
Zoltán Tildy (18. marraskuuta 1889 Mosonmagyaróvár – 3. elokuuta 1961 Budapest) oli unkarilainen valtiomies, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1945–1946 ja presidenttinä 1946–1948.
Tildy oli koulutukseltaan protestanttinen pappi ja hän oli opiskellut teologiaa Belfastissa Pohjois-Irlannissa. Unkarissa hän työskenteli aluksi opettajana ja sitten pastorina. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Tildy siirtyi politiikkaan ja osallistui myöhemmin poliittista keskustaa edustaneen Itsenäisten pientilallisten puolueen (FKGP) perustamiseen. Hänet valittiin Unkarin parlamenttiin vuonna 1936. Tildy kohosi puolueensa puheenjohtajaksi vuonna 1945. Puolue sai enemmistön parlamenttiin ensimmäisissä toisen maailmansodan jälkeisissä vaaleissa marraskuussa 1945, jolloin Tildystä tuli pääministeri. Seuraavan vuoden tammikuussa hänet valittiin presidentiksi.
Neuvostoliiton vahvistaessa otettaan Unkarin politiikasta Tildyn asema kävi vaikeaksi. Hän joutui eroamaan presidentin virasta vuonna 1948 sen jälkeen kun hänen vävynsä oli tuomittu maanpetoksesta. Kommunistivallan aikana Tildy oli kotiarestissa aina vuoden 1956 Unkarin kansannousuun asti. Kansannousun aikana hän toimi viikon ajan ministerinä Imre Nagyn hallituksessa. Kansannousun kukistamisen jälkeen Tildy tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen, mutta hänet vapautettiin vuonna 1959.
Taiyaki
Taiyaki on japanilainen kalan muotoinen leivonnainen, joka on usein täytetty azuki-paputahnalla.
Alex Lynn
Alexander ”Alex” George Lynn (s. 17. syyskuuta 1993 Lontoo) on brittiläinen moottoriurheilija. Hän kilpailee tällä hetkellä GP2-sarjassa.
Lynn aloitti kilpauransa Karting-sarjoissa 11-vuotiaana. Vuonna 2008 hän sijoittui kuudenneksi Britannian KF2-luokassa. Vuonna 2009 Lynn ajoi Formula Renault UK Talvisarjassa sijoittuen kymmenenneksi. Vuonna 2010 Lynn kilpaili Formula Renault UK -sarjassa sijoittuen ensimmäisenä vuonna sarjan kymmennenneksi. Samana vuonna hän ajoi jälleen Talvisarjassa onnistuen voittamaan sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Lynn jatkoi Formula Renault UK -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2012 Lynn siirtyi kilpailemaan Britannian Formula 3 -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan loppupisteissä neljänneksi. Samana vuonna hän osallistui Formula 3 Masters -kilpailuun sijoittuen seitsemänneksi ja Macaon Grand Prix -kilpailuun sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2013 Lynn ajoi Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Samana vuonna hän sijoittui Toyota Racing Series -sarjassa toiseksi. Vuoden lopussa hän ajoi voittoon arvostetussa Macaon GP:ssä. Vuonna 2014 Lynn kilpaili GP3-sarjassa ajaen Carlin-tallin autolla. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa, kahdeksan palkintosijaa ja kaksi paalupaikkaa voittaen sarjan mestaruuden.
Vuonna 2015 Lynn siirtyi GP2-sarjaan menestyneeseen DAMS-talliin. Hän otti ensimmäisen GP2-voittonsa Espanjan sprinttikilpailusta. Lynn voitti myös Unkarin pitkän kilpailun startattuaan paalupaikalta. Hän saavutti kauden aikana kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja neljä palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2016 Lynn jatkaa toisen kauden GP2:ssa.
Vuodet 2013-2014 Lynn kuului Red Bullin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Tammikuussa 2015 Lynn kiinnitettiin Williamsin F1-tallin kehityskuljettajaksi.
Eddie Cheever III
Edward Mackay "Eddie" Cheever III (s. 6. kesäkuuta, 1993 Rooma) on italialais-yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Eddie Cheever.
Cheever aloitti Kartingissa vuonna 2006 ja kilpaili pääsäännöllisesti Euroopassa. Myöhemmin hän siirtyi KF2 -luokkaan vuonna 2009. Samana vuonna hän ajoitti kilpa-uransa Italian Formula Renault -sarjassa sijoittuen 14:ksi. Vuonna 2010 Cheever kilpaili Formula Abarth -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2011 Cheever ajoi Italian Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2012 Cheever jatkoi sarjassa sijoittuen sarjan toiseksi. Vuonna 2013 Cheever ajoi Euroopan Formula 3 -sarjassa sijoittuen sarjan 13:ksi. Vuodesta 2014 Cheever on kilpaillut NASCAR-sarjoissa.
Spike Goddard
Richard "Spike" Goddard (s. 17. elokuuta, 1992) on australialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting -sarjoissa kahdeksan vuotiaana kilpaillen kotimaassaan Australiassa. Vuonna 2010 Goddard ajoi Formula Ford Victoria -sarjassa sijoittuen kolmanneksi. Vuonna 2011 Goddard kilpaili Britannian Formula Ford -sarjassa sijoittuen sarjan kymmenneksi. Vuonna 2012 Goddard ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa voittaen Nation Class -sarjan mestaruuden. Vuonna 2013 Goddard kilpaili Euroopan Formula 3 -sarjassa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2014 Goddard jatkoi samassa sarjassa saavuttaen kolme pistettä. Vuonna 2015 Goddard siirtyi Porsche Supercup -sarjaan.
Ferenc Nagy
Ferenc Nagy (8. lokakuuta 1903 Bisse, Itävalta-Unkari – 12. kesäkuuta 1979 Fairfax, Virginia, Yhdysvallat) oli unkarilainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1946–1947.
Nagy oli lähtöisin pienviljelijäperheestä ja ammatiltaan maanviljelijä. Hän aloitti paikallispoliitikkona Baranyan läänissä ja osallistui 1920-luvulla Itsenäisten pientilallisten puolueen (FKGP) perustamiseen. Vuonna 1930 hänestä tuli puolueen ensimmäinen puoluesihteeri ja hän oli parlamentin jäsenenä 1939–1942. Gestapo vangitsi hänet 1944. Vuonna 1946 Nagy nimitettiin Unkarin pääministeriksi, mutta valtaa tavoitteleva kommunistipuolue päätti pian syrjäyttää hänet. Vuonna 1947 kommunistit kiristivät hänet eroamaan virastaan muun muassa kaappaamalla hänen poikansa.
Eronnutta Nagya syytettiin rikoksista valtiota vastaan, mutta hän onnistui pakenemaan Itävallan kautta Yhdysvaltoihin. Hän julkaisi vuonna 1948 muistelmakirjan "The Struggle Behind the Iron Curtain" (”Kamppailu rautaesiripun takana”). Nagy asui myöhemmät vuotensa maatilalla Herndonissa Virginiassa.
Beau Bennett
Beau Bennett (s. 27. marraskuuta 1991 Gardena, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura Dinamo Minskiä. Pittsburgh Penguins varasi Bennettin 20. pelaajana .
Bennett pelasi kauden 2009–2010 BCHL:n Penticton Veesissa voittaen sarjan pistepörssin 120 pisteellä, joista 41 oli maaleja ja 79 syöttöjä. Mark Zengerle sai kasaan saman verran pisteitä, mutta hänellä oli vähemmän maaleja. Joukkuekaveri Denver Manderson oli pistepörssin kolmas 113 pisteellä. Vuodet 2010–2012 Bennett edusti NCAA:n Denverin yliopistoa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli joukkueen sisäisen pistepörssin kahdeksas 25 pisteellä ja toisella kaudellaan kymmenes 13 pisteellä pelattuaan vain 10 ottelua, kunnes loukkasi ranteensa.
Bennett siirtyi kaudeksi 2012–2013 hänet vuonna 2010 NHL:ään varanneeseen Pittsburgh Penguinsiin, mutta pelasi alkukauden NHL:n ollessa työsulussa AHL:n Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Työsulun päätyttyä hän debytoi NHL:ssä 15. helmikuuta 2013 Winnipeg Jetsiä vastaan. Ensimmäisen NHL-maalinsa Bennett teki 24. helmikuuta 2013 Tampa Bay Lightningia vastaan.
Beaun isoveli Wade (s. 1990) pelaa myös jääkiekkoa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Enfidha – Hammametin kansainvälinen lentoasema
Enfidha-Hammamet kansainvälinen lentoasema on lentokenttä Enfidhassa, noin 40 kilometriä lounaaseen Hammametin kaupungista.
Rakennus alkoi vuonna 2007 ja lentokenttä avauttiin ensimmäisen kerran joulukuussa 2009, joista ensimmäinen lento 4. joulukuuta 2009. Rakennuskustannuksiksi kerrottiin 436 miljoonaa Euroa.
Enfidhan lentoasemaa alun perin suunniteltiin toiseksi Tunisair -yhtiön solmukohdaksi mutta lentoyhtiön mukaan kenttää käytetään vain satunnaisiin tilauslentoihin. Lentokenttää käyttävät lähinnä Eurooppalaiset lentoyhtiöt tuodessaan matkailijoita Tunisian rantalomakohteisiin.
Lentokenttä alun perin nimettään edellisen Tunisian presentin, Zine El Abidine Ben Alin mukaan. Tammikuussa 2011 presidentin lähdettyä levottomuuksia maanpakoon hänen kuvansa poistettiin lentokentän rakennuksista. Uusi nimi on Enfidha-Hammamet kansainvälinen lentoasema.
Lentoaseman rakennusprojekti alkoi heinäkuussa 2007, rakennuttajana TAV Airports joka oli jättänyt tarjouksensa 2004.
Lentoasema aloitti toimintansa marraskuussa 2009.
Linko (täsmennyssivu)
Linko merkitsee seuraavia:
1830m
1830m on AKB48:n neljäs albumi, joka julkaistiin 15. elokuuta 2012. Albumin nimi 1830m ilmaisee matkaa AKB48:n teatterilta Akihabarasta Tokyo Domelle
Levy 1
Levy 2
Yaeyama (1889)
Yaeyama () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu panssaroimaton risteilijä. Alus romutettiin vuonna 1911.
Alus suunniteltiin osana vuoden 1885 hankintoja ranskalaisen Émile Bertinin ohjauksessa sen ollessa samalla ensimmäisiä Bertinin laivanrakennustietämyksen tuotteita Japanissa. Runsaasti tarvikkeita tilattiin kuitenkin ulkomailta, kuten höyrykone Hawthorn Leslie and Companyltä Britteinsaarilta.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta ja sen köli laskettiin kesäkuussa 1887. Alus laskettiin vesille maaliskuussa 1889 ja se valmistui 15. maaliskuuta 1890.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Se oli varustettu kahdella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma compound-höyrykone, joiden tarvitseman höyryn tuottivat kuusi kattilaa. Kattiloiden hormit oli supistettu yhteen savuhormiin.
Pääaseistuksena oli kolme 4,7 tuuman pikatykkiä ja apuaseina kahdeksan kolmen naulan Hotchkiss-tykkiä. Lisäksi aluksella oli kaksi kannelle asennettua torpedoputkea.
Alus osallistui ensimmäiseen Kiinan–Japanin sotaan suojaten joukkojenkuljetuksia Koreaan sekä Port Arthurin maihinnousua. Sen jälkeen alus partioi Keltaisellamerellä ja osallistui Weihaiwein taisteluun. Vuonna 1895 alus suojasi Taiwanin maihinnousua sekä tulitti 13. lokakuuta Takowin rannikkolinnaketta. Aluksen päällikkö aiheutti 21. lokakuuta diplomaattisen selkkauksen pysäyttäessään kansainvälisillä vesillä brittiläisen rahtialus "Thalesin", joka oli lähtenyt edellisenä päivänä Taiwanilta kyydissään 800 matkustajaa. Sotatoimien päätyttyä alus siirrettiin reserviin.
Boksarikapinan alettua alus palautettiin palvelukseen ja se määrättiin suojaamaan japanilaisjoukkojen maihinnousua ja Tianjinin satamakaupungin valtausta. Alus ajoi myrskyssä karille 11. toukokuuta 1902 Nemuronlahdella, eikä sitä saatu nostettua ennen kuin 1. syyskuuta. Alus viipyi Yokosukan laivastontelakalla korjattavana aina kesäkuuhun 1903 saakka. Telakalla aluksen lokomotive-tyyppiset kattilat vaihdettiin kahdeksaan Niclausse-kattilaan ja samalla alukselle lisättiin toinen savuhormi.
Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Port Arthurin taisteluun ja sataman sulkemiseen. Huolimatta aluksen vanhanaikaisuudesta ja pienestä koosta se osallistui Keltaisenmeren taisteluun sekä Tsushiman meritaisteluun ja japanilaisjoukkojen maihinnousuun Sahalinille, missä sen suuri nopeus oli tarpeen tärkeiden viestien kuljettamiseksi. Radiolaitteiden yleistyessä yhteysalusten tarve väheni laivastossa, ja alus siirrettiin erilaisten kattiloiden testaamiseen. "Yaeyama" poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1911, ja se romutettiin.
Marienplatzin metroasema
Marienplatz on Münchenin S-Bahnin ja Münchenin metron tärkeä risteysasema, joka sijaitsee samannimisen aukion alla Münchenissä. Asemalle liikennöivät S-Bahnin linjat , , , , , ja , sekä U-Bahnin linjat ja . Asema on yksi Münchenin vilkkaimpia, ja sitä käyttää jopa 30 000 matkustajaa tunnissa.
Rakennustyöt aloitettiin lokakuussa 1966, ja asema valmistui lokakuussa 1971 osana uutta S-Bahn-järjestelmää vuoden vuoden 1972 kesäolympialaisia varten. Asemalle ei tehty minkäänlaisia kunnostustöitä ennen vuotta 2003. Vuosina 2003-2006 levennettiin metron laitureita kasvavien matkustajamäärien vuoksi. Samalla laitureita korotettiin 4 cm, jotta metroon ja sieltä pois nouseminen olisi turvallisempaa.
Marienplatzin asema on täysin maanalainen. Asemalle kuuluu neljä kerrosta:Kaikki S-Bahn-linjat käyttävät Marienplatzia, paitsi ja . Useimmat linjat pysähtyvät Marienplatzilla 20 minuutin välein, paitsi , ja , jotka pysähtyvät 10 minuutin välein ruuhka-aikana.
Metro käyttää Marienplatzia normaalisti 3-10 minuutin vuoroväleillä, paitsi ruuhka-aikana, jolloin vuoroväli on 2,5 minuuttia.
Lenni Linnala
Johan Leonard "Lenni" Linnala (vuoteen 1906 Borgman; 19. kesäkuuta 1878 – 28. huhtikuuta 1947) oli suomalainen sotilaskapellimestari sotilasarvoltaan musiikkikapteeni.
Linnala hyväksyttiin 15-vuotiaana sotilassoittajaoppilaaksi ja soittotaidon kartuttua hän työskenteli jonkin aikaa Pietarissa orkesterimuusikkona. Helsingin musiikkiopistossa hän opiskeli 1900–1904, mutta sai päästötodistuksen vasta 1908. Linnala työskenteli Mikkelissä kapellimestarina ja laulunopettajana 1904–1925. Hän oli Suomen valkoisen kaartin soittokunnan kapellimestari 1925–1932 ja Karjalan kaartin rykmentin kapellimestari 1933–1938. Linnala toimi päätyönsä ohessa Helsingin konservatorion soitinnuksen opettajana 1927–1933.
Musiikkiuransa aikana Linnala oli useiden laulu- ja soittojuhlien johtajana ja teki orkesteri-, puhallin- ja kuorosovituksia sekä julkaisi 1928 teoksen "Harjoitelmia puhaltimille". Opintomatkoillaan Keski-Eurooppaan hän tutustui paikallisten sotilassoittokuntien toimintaan ja saamiensa vaikuteiden innostamana alkoi uudistaa suomalaisten sotilasorkesterien soitinkokoonpanoja sellaiseksi, että soittokunnista muodostuisi täydellisiä puhallinorkestereita, jolloin niissä olisi myös puupuhaltimien soittajia.
Linnalan veli oli säveltäjä Eino Linnala ja poika klarinetisti Eero Linnala.
Andvari
Andvari ("Valpas") on skandinaavisessa mytologiassa kääpiö, joka pystyy muuttumaan haueksi. Kääpiö elää koskessa ja kerää suuren aarteen sormuksensa Andvaranautin avulla. Loki saa Andvarin kiinni meren jumalatar Ránin kutomalla verkolla ja pakottaa kääpiön luovuttamaan kaiken keräämänsä kullan. Andvari yrittää kuitenkin pitää sormuksensa, jotta voisi kerätä rikkaudet uudestaan. Mutta Loki pakottaa hänet luopumaan myös sormuksesta. Silloin kääpiö kiroaa varastetun kullan, ja se tulee tuottamaan onnettomuutta kaikille tuleville omistajilleen. Jumalat maksavat kullalla verirahan Reginin ja Fafnirin isälle Hreidmarrille, sillä Loki on tappanut tämän pojan Otrin. Tämä taru toimii myöhemmin Nibelungein laulun esinäytöksenä.
Emmelie de Forest
Emmelie Charlotte-Victoria de Forest (s. 28. helmikuuta 1993) on tanskalainen laulaja, joka voitti vuoden 2013 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Only Teardrops”.
De Forest syntyi Randersissa tanskalaiselle äidille ja ruotsalaiselle isälle helmikuussa 1993. Vanhemmat erosivat hänen varhaislapsuudessaan ja hän kasvoi äitinsä huostassa Mariagerissa. Äiti ja tytär lauloivat yhdessä gospelkuoroissa. Isä kuoli vuonna 2010.
14-vuotiaana de Forest aloitti yhteistyön Fraser Neillin, Tanskassa asuvan skotlantilaisen folkmuusikon, kanssa. He keikkailivat yhdessä, kunnes De Forest lähti 18-vuotiaana Kööpenhaminaan opiskelemaan Complete Voice Institutessa.
De Forest pääsi osallistumaan Eurovision laulukilpailuun voitettuaan Tanskan kansallisen karsinnan, Melodi Grand Prix’n, 50 prosentilla finaalin puhelinäänistä. Hänen edustuskappaleensa ”Only Teardropsin” ovat kirjoittaneet Lise Cabble, Julia Fabrin Jakobsen ja Thomas Stengaard.
De Forest oli yksi Eurovision laulukilpailun ennakkosuosikeista ja voitti finaalin 18. toukokuuta 2013 281 pisteellä, 47 pistettä toiseksi tulleen Azerbaidžanin Fərid Məmmədovin edellä.
De Forestin esikoisalbumi, ”Only Teardrops” -kappaleen mukaan nimetty "Only Teardrops", julkaistiin Tanskassa 6. toukokuuta 2013.
Sukutarinan mukaan de Forestin isänisä olisi ollut Britannian kuninkaan Edvard VII:n ja itävaltalaisen prinsessan avioton lapsi, mikä tekisi de Forestista kuningatar Viktorian lapsenlapsenlapsen. Tarinaa käytettiin Melodi Grand Prix’n aikana de Forestin esittelyissä ja siitä uutisoitiin laajalti hänen tultua valituksi euroviisuehdokkaaksi. Tarinan todenperäisyys asetettiin kuitenkin kyseenalaiseksi ja DR päätti huhtikuussa 2013, ettei se enää käyttäisi teemaa ehdokkaansa markkinoinnissa.
Mikael Johnson
Mikael Johnson (s. 1974 Turussa) on suomalainen tutkija. Hänen työnsä käsittelee käyttäjien vaikutusta uuden teknologian kehittymiseen. Johnson on tutkinut yhtäältä sosiaalista mediaa ja käyttäjäkeskeistä suunnittelua erikoistuen siihen, miten sosiaalisen median palveluiden kehittäminen muuttaa käyttäjäkeskeisen suunnittelun perusoletuksia ja toimivia työtapoja. Toisaalta hän on julkaissut sarjan tutkimuksia energian säästöstä ihmisten arjessa sekä kansalaisten osallistumisesta uusiutuvan energiateknologian kehittymiseen.
Merkillepantavaa Johnsonissa tutkijana on hänen laaja-alaisuutensa. Hänellä on kyky ymmärtää ja yhdistää eri tieteenaloja sekä tällä tavoin edistää monitieteisyyttä niin Suomessa kuin kansainvälisestikin. Johnsonin tausta on tietojenkäsittelytieteissä, ja hän on työskennellyt ohjelmoinnin, käyttöliittymäsuunnittelun, mallintamisen ja informaatioarkkitehtuurin parissa. 
Monitieteisyyden lisäksi Johnson on laaja-alainen suhteessa tutkimusmenetelmiin. Hänen tutkimuksensa perustuvat sekä määrällisiin aineistoihin, kuten käyttölogeihin ja kyselytutkimuksiin, että laadullisiin menetelmiin. Tärkeitä teoreettisia lähestymistapoja Johsonin tuotannossa ovat innovaatiotutkimus ja teknologian sosiologia.
Johnsonin väitöskirjatutkimus "How Social Media Changes User-Centred Design" yhdisti edellä mainittuja menetelmiä ja lähestymistapoja suomalaisen sosiaalisen median palvelun Habbon ja Sulake Corporation Oy:n elinkaaren pitkittäistutkimuksessa. Johnson seurasi Habbon kehittäjien ja käyttäjien vuorovaikutusta kymmenen vuoden ajan. Työtä voi pitää uutena avauksena sille, miten käyttäjäkeskeisiä menetelmiä ja niiden muutosta uudessa sovellusalueessa (kuten sosiaalinen media) voidaan tutkia. Johnsonin tapaustutkimus kyseenalaistaa totuttuja käsityksiä, ja sen keskeinen viesti on, että käyttäjien osallistumisen ajoitusta ja
menetelmävalintaa tulee harkita tarkkaan. Päätöksessä kannattaa ottaa huomioon muun muassa kehittäjien ja käyttäjien välinen sosiaalinen etäisyys, käyttäjätiedon kertyminen sekä päällekkäiset ja vaihtuvat kehitysrytmit. Johnson esittää, että yleinen käyttäjien osallistamisen prosessiohjeistus kannattaa sen sijaan unohtaa, sillä se perustuu projektiajatteluun, jossa ei mietitä yhtä projektia pidemmälle ja jossa projektit aloittavat nollasta, mikä on todellisessa suunnittelussa harvinainen tilanne.
Chishima (1890)
Chishima () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1892 valmistunut panssaroimaton risteilijä. Se upposi törmättyään toiseen alukseen 30. marraskuuta 1892.
"Chishiman" suunnitteli ranskalaisen sotilasneuvonantaja Emile Bertin osana vuoden 1887 hankintoja, ja alus valmistettiin Ateliers et Chantiers de la Loiren telakalla Saint-Nazairessa Ranskassa. Aluksen köli laskettiin 29. tammikuuta 1890, ja se laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 26. marraskuuta. Alus valmistui 1. huhtikuuta 1892.
"Chishiman" kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Alus oli varustettu kolmella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma höyrykone.
Pääaseistuksena oli viisi kolmen tuuman tykkiä ja apuaseina kuusi yhden naulan tykkiä. Lisäksi aluksella oli kolme kannelle asennettua torpedoputkea, joihin oli viisi torpedoa.
"Chishiman" palvelukseen otto viivästyi reilulla vuodella, koska se ei kyennyt saavuttamaan asetettua tavoitenopeuttaan. Alus ei ylittänyt 19 solmun nopeutta, vaikka sopimukseen oli kirjattu 22 solmun vaade. Ranskan hallitus lupasi maksaa kompensaatioita Japanin hallitukselle asian hyvittämiseksi. Alus suoritti koeajot matkalla Japaniin, jolloin sen miehistönä oli 80 japanilaista ja 11 ranskalaista teknikkoa. Alus teki matkan Aleksandrian, Suezin kanavan ja Singaporen kautta. Matkan aikana ennen Nagasakiin saapumista aluksella todettiin lukuisia vikoja, kuten kattiloiden vuotamista ja höyrylinjojen pettämistä.
Alus liitettiin virallisesti keisarillisen Japanin laivastoon 24. marraskuuta 1892. Ainoastaan viikkoa myöhemmin 30. marraskuuta se tuhoutui Matsuyaman edustalla yöllisessä törmäyksessa brittiläisen P&O:n kauppa-alus "Ravennan" kanssa. Kauppa-alus törmäsi aluksen kylkeen leikaten "Chishiman" kahtia kärsien itse vain vähäisiä vaurioita. Onnettomuudessa aluksen kapteeni ja 74 miehistönjäsentä hukkuivat.
Yksi aluksen tykeistä on museoitu Aoyaman hautausmaalle Tokiossa ja toinen buddhalaiseen temppeliin jokufu-jihin Matsuyamassa.
Miyako (1898)
Miyako () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1899 valmistunut panssaroimaton risteilijä. Se oli ensimmäinen Kuren laivastontelakan laivastolle valmistama alus. Alus upposi osuttuaan miinaan 14. toukokuuta 1904.
"Miyakon" suunnittelua valvoi ranskalainen sotilasneuvonantaja Emile Bertin, ja se valmistettiin Kuren laivastontelakalla osana vuoden 1893 hankintoja. Köli laskettiin 26. toukokuuta 1894, ja alus laskettiin vesille 27. lokakuuta 1898. Alus valmistui 31. maaliskuuta 1899.
Aluksen kylkikaaret ja -levyt olivat terästä. Se oli varustettu kahdella mastolla, joissa oli parkkitakilointi avustamaan risteilemistä. Aluksen kahteen akseliin oli kytketty kumpaankin oma höyrykone, joiden tarvitsema höyry tuotettiin kahdeksalla locomotive-kattilalla.
Pääaseistuksena oli kaksi 4,7 tuuman tykkiä ja apuaseina kahdeksan kolmen naulan tykkiä. Lisäksi aluksella oli kaksi kannelle asennettua torpedoputkea.
"Miyako" valmistui vasta ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan päätyttyä. Venäjän–Japanin sodassa alus osallistui Port Arthurin taisteluun sekä sataman sulun valvontaan. Alus osui sataman edustalla miinaan 14. toukokuuta 1904, jolloin sen upotessa sai surmansa kaksi miehistönjäsentä. Alus poistettiin alusluettelosta 21. toukokuuta 1905. Aluksen hylky nostettiin ja myytiin romutettavaksi 4. heinäkuuta 1906.
Se alkoi sateessa
Se alkoi sateessa on Thure Bahnen ja Eddie Stenbergin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1953. Elokuva perustuu Elsa Soinin näytelmään "Pikku seikkailu" (1943).
Elokuvan juoni perustuu väärinkäsitykseen. Vuokko osuu myrskyssä salakuljettajien varastolle, jossa hän tapaa näiden päälliköksi luulemansa miehen. Seikkailujen kautta he päätyvät lopulta alttarille, vaikka Vuokko ei ole tiennyt miehen todellista henkilöyttä.
Stenberg oli ollut lupaava ohjaaja, mutta kolmas ohjaus keskeytettiin, ja työtä jatkoi Bahne. Mukana elokuvan ohjauksen loppuun saattamisessa oli tiettävästi myös tuottaja T. J. Särkkä. Särkkä totesi, että elokuvasta tuli ”pirun huono”.
Aikalaisriitikkojen arvioissa näyttelijäsuoritukset olivat keskinkertaisia, ja yleisesti todettiin, että tekijöiden vaihtuminen on vaikuttanut tulokseen. Myöhemmin televisioesityksen yhteydessä tuomio on ollut, ettei ”tekeleessä toimi mikään, ei draama, eivät henkilökuvat, ohjaulusta puhumattakaan” ("TV-maailma").
Laitteistokiihdytys
Tietotekniikassa laitteistokiihdytyksellä tarkoitetaan jonkin toiminnon suorittamista erikoiskomponentilla tavallisen yleissuorittimen sijaan, koska tarkoitukseen suoritettu erikoiskomponentti on nopeampi kuin tavallinen suoritin. Esimerkiksi nykyään tietokoneen tuottaman 3D-grafiikan lasketaan käytetään erillistä grafiikkasuoritinta tietokoneen pääsuorittimen sijaan.
Metsätyökone
Metsätyökone tai lyhyemmin metsäkone on koneellisessa puunkorjuussa käytettävä, lähinnä polttomoottorikäyttöinen kone. Nykyiseen muotoonsa metsätyökoneet kehittyivät 1980-luvulla. Koneet voidaan jakaa kahteen eri osa-alueeseen, kaato- sekä ajokoneisiin. Joskin käytössä on myös yhdistelmäkoneita, jotka hoitavat molemmat työvaiheet pienien nopeiden muutostöiden jälkeen.
Kaatokonetta kutsutaan metsäkonepiireissä useimmiten nimellä moto (monitoimikone) tai harvesteri. Kaatokoneen tehtävänä on kuljettajan ohjaamana hoitaa puiden kaato, karsinta sekä määrämittaan katkonta. Tietokonepohjainen mittatietokone hoitaa nykyisin lähes koko katkonnan. Yleensä puun katkontaohjeet tulevat kaatokoneen tietokoneelle metsäyhtiöltä, jolle puut on myyty. Katkontaohjeita kutsutaan apteeraus-ohjeiksi. Apteeraus käsittää myös tietokonepohjaisen puun katkaisukohdan määrittämisen, jonka tarkoitus on saada puu mahdollisimman tarkoin hyötykäytettyä. Kaatokoneen toiminta perustuu hydrauliikkaan, jonka välityksellä kaatokoneen nosturi sekä siinä oleva hakkuupää saavat tarvitsemansa voiman. Kaatokoneella voidaan hoitaa myös juurikäävän torjunta, tällöin hakkuupäästä ruiskutetaan tiettyä torjunta-ainetta katkaisun yhteydessä maahan jäävään kantoon. Katkaisun yhteydessä puulajista riippuen kone suihkuttaa runkoon asetuksista säädettävän värin ajokoneen työn helpottamiseksi.
Ajokoneet, joita nimitetään myös metsä- tai kuormatraktoreiksi, ovat koneita, joiden tehtävänä on kerätä metsästä hakkuukoneen käsittelemät puut ja kuljettaa ne tien varteen kasoihin lajiteltuna tavaralajeittain, tästä puutavara-auto voi ne noutaa. Ajokoneessa on kuormatila, johon puut nostellaan kouralla varustetulla nosturilla. Ajokoneet ovat usein varustettuna gps-laitteilla , johon kaatokone on lähettänyt koordinaattitiedot kerättävistä puista. Toinen yleinen varuste ajokoneissa on kuormainvaaka. Ajokoneita voidaan varustaa muun muassa:
Pellonpuiston peruskoulu
Pellonpuiston peruskoulu on Huittisen kunnassa oleva 7–9 luokkalaisille tarkoitettu oppilaitos. Opettajia koulussa on 31, joista musiikin ja liikunnan opettajat opettavat myös lukiossa. Koulun rehtorina tällä hetkellä toimii Mari Maine. Koulussa toimii myös muuta henkilökuntaa: neljä koulunkäyntiohjaajaa, kolme laitoshuoltajaa, kokki, kaksi ravitsemustyöntekijää, ravitsemustyönjohtaja, kiinteistönhoitaja, koulusihteeri, koulukuraattori sekä terveydenhoitaja. Oppilaita koulussa on 336. Jo ennen kuntaliitosta Pellonpuiston koulu toimi Huittisten ja Vampulan kuntien yhteisenä yläkouluna.
Koulurakennus on saatu valmiiksi vuonna 1968, mutta sen jälkeen sitä on saneerattu. Koulu koostuu kahdesta rakennuksesta A -ja B-puolesta. A-puolen remontti valmistui vuonna 2005 ja B-puoli vuonna 2008. Pellonpuistolla ja Lauttakylän lukiolla on myös yhteisiä luokkia lukion tiloissa. Muun muassa liikuntatunteja pidetään tennishallissa, uimahallissa sekä jäähallissa. Juhlat pidetään useasti Risto Ryti -salissa Huittisten ammatti ja yrittäjä opistolla. 
Jatkokoulutuspaikka kaikille
Pellonpuistossa, niin kuin muissakin kouluissa, on mahdollista valita kieliä sekä muita valinnaisaineita 8- ja 9-luokille.
Kielivalinnat: Kaikki lukevat pakollisena englantia ja ruotsia. Vapaaehtoisena kielenä Pellonpuistossa saa valita ruotsin, saksan, ranskan, venäjän tai espanjan. Muut valinnat: liikunta, musiikki, tekninen - tai tekstiilikäsityö, kuvaamataito, kotitalous, lakitieto, sisustuskurssi, digikuvaus, logiikkapelit, mahdollisuus opiskella kotitaloutta ruotsiksi tai englanniksi.
Comenius on EU:n rahoittama hanke, joka on suunnattu nuorille poistamaan ennakkoluuloja. Se opettaa nuorille myös kansainvälisyyttä. Hanke käynnistyi Pellonpuiston koulussa syksyllä 2010 ja ryhmässä työskenteli 20 oppilasta. Pellonpuiston koulun yhteistyömaat ovat Niegowa (Puola), Budapest (Unkari), Ceuta (Espanja), Trnava (Slovakia) ja Aydin (Turkki).
Tallinn JazzOn
Tallinn JazzOn on vuosittain Tallinnan vanhassa kaupungissa järjestettävä kolmipäiväinen musiikkifestivaali. Tallinn JazzOn on aatteellinen musiikkitapahtuma, jonka tavoitteena on levittää jazz-musiikkia, kansantajuistaa kulttuuria, edistää muusikoiden kansainvälistä yhteistyötä ja tarjota ilmaisia laadukkaita musiikkiesityksiä jazzin ystäville Tallinnasta ja muista kaupungeista. Vuonna 2013 Tallinn JazzOn -festivaali järjestetään Tallinnassa 28.–30. kesäkuuta.
Ensimmäinen Tallinn JazzOn toteutettiin Tallinnassa vuonna 2012, ja se keräsi yli 150 esiintyjää kahdeksasta Euroopan maasta. Seuraava askel on Tallinn JazzOn'in muuttuminen jokavuotiseksi kansainväliseksi musiikkitapahtumaksi. Festivaalin motto – ""Hyvä musiikki hyville ihmisille"" – esittää ajatuksen, että festivaali on tarkoitettu kaikenikäisille, eri koulutuksen saaneille ja eri musiikkimaun omaaville ihmisille, ja se pyrkii tuomaan iloa jokaiselle jazzin ystävälle sekä Tallinnasta ja Virosta että muista kaupungeista ja maista.
Ensimmäinen festivaali tuo esiin Tallinn JazzOn-in tunnusmerkkejä:
Ensimmäisen festivaalin menestys, mikä näkyy yleisön, osallistujien ja kriitikoiden positiivisina palautteina, on innoittanut järjestäjiä tekemään Tallinn JazzOn -festivaalista vuosittaisen tapahtuman. Päätettiin, että joka vuonna haetaan uusia ja yllättäviä ratkaisuja etsittäessä muusikkoja musiikkityylillisesti laajalta alueelta ja suunniteltaessa vielä löytämättömiä Tallinnan vanhankaupungin tiloja tapahtumapaikoiksi festivaalin tapahtumille.
Jazz-festivaali "Tallinn JazzOn" järjestetään Virossa, Tallinnan vanhassa kaupungissa, joka kuuluu Unescon maailmaperintökohteiden listaan. Vanhan kaupungin ainutlaatuinen henki auttaa luomaan festivaalissa ystävällisen ja rennon ilmapiirin.
Musiikkifestivaalin Tallinn JazzOn virallinen verkkosivu
Kuurojen kansanopisto
Kuurojen kansanopisto on Kuurojen Liiton vuonna 1987 perustama kansanopisto. Se toimii Valkeassa talossa Helsingissä. Opistossa pääsee kosketuksiin viittomakieliseen yhteisöön ja kulttuuriin. Opiston tarjoama viittomakielinen oppimisympäristö on ainoa laatuaan Suomessa. Kuurojen kansanopisto järjestää viittomakielistä koulutusta kuuroille ja viittomakielen sekä tukiviittomien kursseja kuuleville.
Se toimii samassa talossa, jossa toimii useita kuulovamma-alan järjestöjä sekä Humanistisen ammattikorkeakoulun viittomakielen tulkkikoulutus.
Kuurojen kansanopistossa voi opiskella joko päätoimisesti tai lyhytkursseilla.
Päätoimista opiskelua edellyttäviä linjoja ovat kuuroille maahanmuuttajille suunnattu kaksivuotinen maahanmuuttajalinja ja kuuleville suunnattu vuoden kestävä viittomakielen linja.
Viittomakielisten lyhytkurssien aiheet vaihtelevat vuosittain, koska Kuurojen kansanopisto pyrkii vastaamaan sille tehtyihin kurssitoiveisiin. Lyhytkurssien osalta tehdään kiinteää yhteistyötä valtakunnallisen Kuurojen Liiton ja alueellisten kuurojen yhdistysten kanssa.
Kuuleville suunnattuja viittomakielen ja tukiviittomien lyhytkursseja on vuosittain useita. Niiden kesto vaihtelee yhdeksän viikon mittaisesta päätoimista opiskelua edellyttävästä viittomakielen opiskelusta yhden viikonlopun mittaisiin tukiviittomakursseihin.
Kuurojen kansanopistossa voi opiskella sekä avoimen yliopiston että avoimen ammattikorkeakoulun opintoja, joista osan voi suorittaa monimuoto-opiskeluna. Opiskelijan on mahdollista koota kansanopiston opintotarjonnasta omia tarpeitaan vastaava paketti, joka oikeuttaa Kelan opintotukeen ja on mahdollista suorittaa osittain monimuotona.
Opistossa voi myös majoittua.
Stellvia
, joka tunnetaan myös nimellä Stellvia of the Universe on vuonna 2003 esitetty Xebecin tekemä 26 jaksoinen animesarja, josta on myös manga. Sarja sijoittuu vuoteen 2356 ja ihmiskunta varautuu Beta_Hydri-tähden supernova-räjähdyksen aiheuttaman paineaallon tulemiseen. 189 vuotta aikaisemmin tähden supernova-räjähdyksen aiheuttama sähkömagneettinen paineaalto oli tuhota ihmiskunnan kokonaan.
Sarjan päähenkilö on , joka menee Stellvian ylläpitämään kouluun, joka sijaitsee avaruusasemalla. Shiman pääsyy asemalle menolle on se, että hän haluaa nähdä tähdet katsoessaan eteensä, eikä ainoastaan ylhäällä.
No Entry
No Entry on intialainen hindinkielinen komediaelokuva vuodelta 2005. Sen on ohjannut Anees Bazmee ja pääosia näyttelevät Salman Khan, Anil Kapoor, Fardeen Khan, Lara Dutta, Celina Jaitley, Esha Deol ja Bipasha Basu. Elokuva perustuu löyhästi tamilinkieliseen elokuvaan "Charlie Chaplin" (2002). "No Entry" oli vuoden menestynein Bollywood-elokuva.
Elokuvan jatko-osa "No Entry Mein Entry" on tekeillä. Salman Khan, Anil Kapoor ja Fardeen Khan jatkavat miespääosissa.
Lasisillit
Lasisillit ("Sundasalangidae") on sillikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Kaakkois-Aasiasta. Aikaisemmin lasisillien katsottiin kuuluvan kuorekalojen ("Osmeriformes") lahkoon.
Lasisillien heimoon kuuluu yksi suku ja seitsemän lajia. Lajit ovat borneonlasisilli ("Sundasalanx megalops"), kääpiölasisilli ("S. praecox"), mustalasisilli ("S. malleti"), pienisilmälasisilli ("S. microps"), siaminlasisilli ("S. mekongensis"), "S. mesops" ja "S. platyrhynchus". Kooltaan ne ovat pieniä kaloja, jotka saavuttavat korkeintaan noin 2–3 cm:n pituuden. Ruumiinrakenne on pitkulainen ja ruumis on suomuton ja läpikuultava. Lasisillilajien tukiranka on suurelta osin rustoinen. Lasisillien selkä- ja peräevät sijaitsevat ruumiin takaosassa lähellä pyrstöevää.
Lasisillilajeja tavataan makeavetisistä joista Borneosta, Thaimaasta ja Laosista. Heimon kalojen ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten vesihyönteisten toukat.
Iuliu Maniu
Iuliu Maniu (8. tammikuuta 1873 Şimleu Silvaniei, Itävalta-Unkari – kesäkuu 1953 Sighet) oli romanialainen valtiomies, joka toimi Kansallisen Talonpoikaispuolueen (PNŢ) johtajana ja kolmesti maansa pääministerinä 1920- ja 1930-luvuilla.
Transilvaniasta kotoisin ollut Maniu valittiin vuonna 1906 Unkarin parlamenttiin, jossa hän pyrki ajamaan maan romanialaisen vähemmistön asiaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli Itävalta-Unkarin armeijassa. Sodan päätyttyä hän johti liikettä, joka ajoi Transilvanian irrottamista Unkarista ja yhdistämistä Romaniaan Suur-Romanian luomiseksi. Joulukuun alussa 1918 Maniun johtama Transilvanian neuvosto julisti alueen yhdistetyksi Romaniaan. Trianonin rauhansopimus vahvisti liitoksen vuonna 1920.
Vuonna 1926 Maniun edustama Transilvanian kansallispuolue yhdistettiin toisen puolueen kanssa uudeksi Kansalliseksi Talonpoikaispuolueeksi. Puolueen noustua valtaan hän toimi Romanian pääministerinä marraskuusta 1928 lokakuuhun 1930. Maniu tosin erosi kesäkuussa 1930 muutamaksi päiväksi protestina kuningas Kaarle II:n valtaanpaluulle, sillä hän ei hyväksynyt kuninkaan suhdetta Magda Lupescun kanssa. Maniun hallitus epäonnistui uudistushankkeissaan pääasiassa kansainvälisen laman seurausten vuoksi. Hän oli vielä uudelleen pääministerinä lokakuusta 1932 tammikuuhun 1933. Kootakseen voimia kuningas Kaarle II:n valtaa vastaan hän teki 1937 vaaliliiton äärioikeistolaisen Rautakaartin kanssa. Kaarle kuitenkin liittoutui muiden puolueiden kanssa ja keskitti vallan itselleen.
Toisen maailmansodan aikana Maniu kannatti Romanian sotaa akselivaltojen puolella, mutta sotaonnen käännyttyä ja maan armeijan jouduttua vetäytymään Bessarabiasta ja Bukovinasta hän oli mukana toteuttamassa elokuun 1944 vallankaappausta, jossa Ion Antonescu syrjäytettiin. Sodan jälkeen Maniu oli kommunistien valtaannousua vastustaneen opposition keulahahmo. Kommunistien otettua vallan hänet tuomittiin vuonna 1947 näytösoikeudenkäynnissä vakoilusta ja maanpetoksesta vankeuteen. Maniu kuoli Sighetin vankilassa vuonna 1953.