hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Suur-Malmö
Suur-Malmö () tarkoittaa Malmön ympärillä Etelä-Ruotsissa sijaitsevaa suurkaupunkialuetta (). Muita suurkaupunkialueita Ruotsissa ovat Suur-Göteborg ja Suur-Tukholma. Vuoden 2011 lopussa Suur-Malmössa oli 662 941 asukasta.
Suur-Malmö on Statistiska centralbyrånin määrittelemä tilastollinen käsite, joka on peräisin 1960-luvulta. Aluejako uusittiin 1970-luvulla kuntauudistuksen vuoksi. Vuoden 2005 alusta Suur-Malmöhön ovat kuuluneet myös Skurupin, Eslövin ja Höörin kunnat. Suurkaupunkialueeseen kuuluu siten 12 kuntaa.
Suur-Malmöhön kuuluvat kunnat ovat:
Kaikki nämä kunnat kuuluvat Skånen lääniin.
Tehtäväshakin suurmestari
Tehtäväshakin suurmestari tai "laadinnan suurmestari" on korkein shakkitehtävien laadinnan alueella myönnettävä arvonimi. Sen myöntää nykyisin maailman tehtäväshakkijärjestö ("World Federation for Chess Compositions"). Arvonimen saamisen perusteena ovat FIDE-albumeihin hyväksytyistä tehtävistä saadut pisteet. Laadinnan suurmestarin arvonimen saamiseksi vaaditaan 70 pistettä. FIDE-albumeissa jaetaan pisteitä siten, että julkaistusta lopputehtävästä saa 1,67 ja muista tehtävistä yhden pisteen. Mikäli tehtävällä on useampi laatija, tehtävästä saatava pistemäärä jaetaan tasan laatijoiden kesken. .
Laadinnan suurmestarin arvonimi perustettiin vuonna 1972 ja ensijaossa sen saivat Comins Mansfield, Lev Lošinski, Genrih Kasparjan ja Eeltje Visserman. Kaikkiaan arvonimen on vuosina 1972–2012 saanut 76 henkilöä. Arvonimi voidaan myöntää myös takautuvasti. Vuonna 2012 tittelin saivat postuumisti tšekkiläiset laatijat Miroslav Havel, oik. Kostal (1881–1958) ja Artur Mandler (1891–1971) vanhojen ansioidensa perusteella. Suomalaisista tehtäväshakin suurmestarin arvonimen on ensimmäisenä saanut Unto Heinonen vuonna 2004. Lisäksi arvonimen sai postuumina Matti Myllyniemi (1930–87) vuonna 2010.
Jarmo Hietaranta
Jarmo Hietaranta (s. 1950 Tampere) on suomalainen valokuvaaja, joka on toiminut lehtikuvaajana muun muassa Helsingin Sanomien kuvatoimituksessa vuosina 1971-1980. Hän oli kuvatoimittajana Yleisradion TV1:llä vuosina 1980-1987, jonka jälkeen hän perusti oman studion. Hietaranta on tehnyt myös tv-dokumentteja MTV3:lle ja Ylelle.
Hietaranta valmistui Tampereen kauppaoppilaitoksesta ja opiskeli valokuvausta samaan aikaan yksityisesti. Hän aloitti valokuvaamisen harrastuksena Tampereen kameraseurassa 1960-luvun puolivälissä. Hän avusti aluksi lehtiä freelancerina ja sai 1971 vakituisen paikan kuvaajana Lehtikuva Oy:ssa. Hän siirtyi Helsingin sanomien palvelukseen 1972 ja aloitti kuvatoimittajana 1980 ensin Yle TV2 ja sitten TV1:ssa. Hän perusti oman yrityksensä Jarmo Hietaranta Production Oy:n 1986 ja kuvasi suomalaisille lehtitaloille ja aikakauslehdille. Kuvaajan työn ohessa Hietaranta on toiminut oman yrityksensä lisäksi toimitusjohtajana Story Foto Oy:ssa 1989−1992 ja Studico Oy:ssa vuodesta 1992. Hietaranta teki 1990-luvulla tv-dokumentteja maailman kriisipesäkkeistä (muun muassa Bosnian sota) toimittaja Rauli Virtasen kanssa.
Dunia Engine
Dunia Engine on Kirmaan Aboobakerin Crytekillä suunnittelema pelimoottori. Nimi tarkoittaa "maailmaa" Malaysia. Se perustuu CryEngineen, mutta Ubisoft Montreal muokkasi sitä rajusti "Far Cry 2:"ta varten. Uudelleen tehtyä ja muunneltua versiota Dunia Enginestä käytetään mm. pelissä "". "Assassin's Creed II" ja "" käyttävät Far Cry 2:n kasvillisuusteknologiaa, vaikka peli ei itsessään sisällä Dunia Engineä, vaan käyttää sen sijaan Anvil-pelimoottoria.
"Far Cry 3" käyttää kehittynyttä versiota, Dunia 2:ta.
Dunia Engine sisältää mm. seuraavat ominaisuudet:Dunia Engine käyttää DirectX 10:tä Windows Vistalla mutta on suunniteltu pyörimään myös DirectX 9:llä.
Dunia 2 Engine sisältää mm. seuraavat teknologiat:Dunia 2 Engine käyttää DirectX 10:tä ja DirectX 11:tä Windows Vistalla ja Windows 7:lla.
Karttaeditori sisältyy Far Cry 2:ssa ja Dunia Engine on kaikissa pelin versioissa. Karttaeditorin pitäisi sisältyä valmiiseen Far Cry 3:een.
Anna Santamans
Anna Santamans (s. 25. huhtikuuta 1993 Fontcouverte-la-Toussuire) on ranskalainen uimari.
Santamans saavutti pronssia 50 metrin vapaauinnissa nuorten EM-kilpailuissa Prahassa 2009. Nuorten olympialaisissa Singaporessa 2010 hän sai kultaa 50 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 50 metrin perhosuinnissa ja sekajoukkueiden 4 × 50 metrin vapaauintiviestissä.
Hän kilpaili Lontoon olympialaisissa 2012, jossa hän sijoittui 50 metrin vapaauinnissa 11:nneksi.
Santamans voitti marraskuussa 2012 uinnin lyhyen radan EM-kilpailuissa Chartresissa kultaa 4×50 metrin vapaauinnin ja sekauinnin sekaviesteissä sekä pronssia naisten 4×50 metrin sekauintiviestissä. Kazanin universiadeissa 2013 hän oli toinen 50 metrin vapaauinnissa. Vuonna 2014 hän kuului Ranskan pronssijoukkueeseen Berliinin EM-kilpailuissa 4 × 100 metrin vapaauinnin sekaviestissä ja Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa naisten 4 × 50 metrin sekauintiviestissä. Hän sai 4 × 100 metrin vapaauinnin sekaviestissä pronssia myös Lontoon EM-kilpailuissa 2016.
Tizer
Tizer on punaisenväristä Isossa-Britanniassa myytävää virvoitusjuomaa. Juoman nimen alkuperä on lähtöisin lausekkeesta "Tizer the Appetizer". Sen julkaisi Fred Pickup Manchesterissä vuonna 1924, jolloin se tunnettiin nimellä "Pickup's Appetizer". Pickupin toiminnan loppumisen jälkeen sen omisti Armour Trust, joka kuitenkin myi sen vuonna 1972 A.G Barr plc:lle 2,5 miljoonalla punnalla. Barrin muiden kuuluisten juomien, kuten Irn-Brun, rinnalla Tizerin tarkkaa reseptiä ei ole julkistettu, mutta ainesosaluettelo ja ravitsemukselliset tiedot annetaan tuotteen pakkauksessa. 1990-luvun lopulla Tizer teki päätöksen alkaa myymään muun makuisia versioita Tizer-juomasta, kuten "Purple"- ja "Green"-versioita. Vuosina 1996-2007 Tizerin tekstin tyyli oli T!zer.
Vuonna 2007 Tizerin sloganiksi vaihtui "Original Great Taste" ja Tizerin reseptitietolaatikon tekstimäärää vähennettiin. Tizerin pakkauksille tuli myös käyttöön klassisentyylinen ulkonäkö ilman "Ed The Head" -hahmoa. Lukuisista juomaan kohdistuneista muutoksista huolimatta resepti kuitenkin palautettiin vanhaan muotoon vuonna 2009, jolloin oikea hedelmämehu poistettiin ja luontaiset aromit, luonnolliset värit ja makeutusaineet palautettiin takaisin. Tizer entisöitiin vuonna 2011 uudella logolla ja sloganilla "The Great British Pop".
Tizer sponsoroi Traumatizer-nimistä vuoristorataa Southportissa. Vuoristorata suljettiin vuonna 2006 muun huvipuiston kanssa ja sijoitettiin Blackpooliin, jossa se tunnetaan nimellä Infusion.
Kansallinen tehtävämestari
Kansallinen tehtävämestari on ansioituneille shakkitehtävien laatijoille Suomessa myönnettävä tehtäväshakin arvonimi. Sen myöntää tehtäväshakin kansallinen lajiyhdistys Suomen Tehtäväniekat. Päätöksen vahvisti vuoteen 2011 asti Suomen Keskusshakkiliiton (SKSL) kerhojen kokous. Sittemmin SKSL muutti keväällä 2011 nimensä Suomen Shakkiliitoksi.
Kansallisen tehtävämestarin arvonimen saamisen edellytyksenä on 10 pistettä FIDE-albumeissa julkaistuista shakkitehtävistä. Arvonimen voi saada myös näytetehtävien perusteella. Kansallisen tehtävämestarin arvon on saanut kaikkiaan 31 henkilöä.
Suomen Tehtäväniekat perustettiin vuonna 1935 ja seuraavana vuonna yhdistys perusti kansallisen tehtäväshakin arvonimen. Ensimmäisenä kansallisen arvonimen sai Johannes Öhquist. Öhquist oli 1890-luvulla eräs tehtäväshakin uranuurtajia Suomessa. Viimeisimpänä arvonimen ovat saaneet lahtelainen laatija ja shakinpelaaja Jorma Pitkänen (s. 1941) vuonna 2009 ja tehtäväniekka Mikael Grönroos (s. 1955) vuonna 2016.
Seuraavat henkilöt ovat saaneet kansallisen tehtävämestarin arvon. Suluissa arvonimen myöntämisvuosi.
Colour Me Kubrick
Colour Me Kubrick ("Colour Me Kubrick: A Trueish Story") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Brian W. Cookin ohjaama komediaelokuva. Siinä John Malkovich esittää huijaria, joka tekeytyy harvoin julkisuudessa nähdyksi elokuvaohjaaja Stanley Kubrickiksi. Tarina perustuu tosielämän hahmoon Alan Conwayhin, joka huijasi 1990-luvun Lontoossa rahaa ja seksiä esittämällä Kubrickia.
Vladimir Bogoraz
Vladimir Germanovitš Bogoraz (, ennen kääntymistään kristityksi "Natan Mendelevitš Bogoraz", Ната́н Ме́нделевич Богора́з; 27. huhtikuuta 1865 Volynian läänin Ovrutš – 10. toukokuuta 1936 matkalla Donin Rostoviin) oli venäläinen kansa- ja kielitieteilijä sekä yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Bogoraz syntyi juutalaisen opettajan perheeseen ja vietti lapsuutensa Taganrogissa. Hän aloitti opinnot Pietarin yliopistossa vuonna 1880. Bogoraz osallistui narodnikkien toimintaan ja joutui useaan kertaan pidätetyksi ja karkotetuksi. Venäjän kaukoitään karkotettuna hän kiinnostui pohjoisten kansojen historiasta ja kulttuurista ja osallistui vuonna 1895 Aleksandr Sibirjakovin rahoittamaan tutkimusretkeen keräten aineistoa tšuktšien ja eveenien keskuudessa.
Vuonna 1898 Bogoraz pääsi Venäjän tiedeakatemian puoltamana palaamaan Pietariin, jossa hän työskenteli Antropologian ja etnografian museossa ja julkaisi aineistokokoelman tšuktšien kielestä ja kansanperinteestä. Vuosina 1900–1901 hän osallistui Franz Boasin johtamaan retkikuntaan tutkien tšuktšeja, korjakkeja, itelmeenejä, kerekkejä ja eskimoita. Myöhemmin Bogoraz asui kaksi vuotta Yhdysvalloissa, jossa vuosina 1904–1910 ilmestyi neljä osaa hänen tšuktšeja käsittelevästä monografiastaan. Sen kolme ensimmäistä osaa on myöhemmin julkaistu myös venäjäksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Bogoraz toimi rintamalla lääkintämiehenä ja pietarilaisten sanomalehtien kirjeenvaihtajana. Vuoden 1917 jälkeen hän työskenteli tiedeakatemian antropologian ja etnografian museossa sekä maantieteen instituutin ja Leningradin yliopiston professorina. Bogoraz vaikutti voimakkaasti Pohjoisen komitean (1924), Leningradin yliopiston pohjoisen tiedekunnan (1927) ja Pohjoisten kansojen instituutin (1930) perustamiseen. Vuodesta 1932 lähtien hän toimi myös perustamansa tiedeakatemian uskonnonhistoriallisen museon johtajana. 1930-luvulla Bogoraz osallistui aktiivisesti pohjoisten alkuperäiskansojen ja varsinkin tšuktšin kirjakielen luomiseen.
Tieteellisen työnsä ohella Bogoraz toimi myös kaunokirjailijana salanimillä V. G. ja N. A. Tan. Hän sai tunnustusta kertomuskokoelmastaan "Tšukotskije rasskazy" (”Tšuktšilaiskertomuksia”, 1899). Romaanit "Vosem plemjon" (”Kahdeksan heimoa”, 1902), "Žertva drakona" (”Lohikäärmeen uhri”, 1909) ja "Na ozere Lotše" (”Lotšejärvellä”, 1914) kuvaavat kivikauden elämää. Vuonna 1931 ilmestyi kokoelma "Kolymskije rasskazy" (”Kolyman kertomuksia”) ja vuonna 1935 romaani "Voskresšeje plemja" (”Uudesti syntynyt heimo”), joka kuvaa tšuktšien elämässä vallankumouksen jälkeen tapahtuneita muutoksia. Poliittisesti epäluotettavana pidetty kirjailija jäi unohduksiin kuolemansa jälkeen, mutta vuodesta 1958 lähtien hänen teoksiaan alettiin jälleen julkaista Neuvostoliitossa. Niistä monet on käännetty myös vieraille kielille.
Myllypuron kirkko
Myllypuron kirkko on Herttoniemen seurakunnan kirkkorakennus Helsingin Myllypurossa, joka kuuluu Vartiokylän kaupunginosaan. Kirkko on valmistunut vuonna 1992. Myllypuron kirkkoa on suunniteltu 1960-luvulta lähtien, mutta seurakuntayhtymä päätti 1988, ettei kirkkoa rakenneta. Rakentamatta jääneen kirkon ideaa käytettiin hyväksi kappelin suunnittelussa. Kappelista tulikin myllypurolaisille kirkko. Rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Anja ja Raimo Savolainen.
Kirkkosalin lisäksi rakennuksessa on tilat eri ikäisten kerhoille, työntekijöiden toimitiloja, kirjasto ja asunto vahtimestarille. Rakennus on kaksikerroksinen, kirkkosali ja aula ovat korkeaa tilaa. Erillisessä kellotornissa on 14 kirkonkelloa.
Alttaritauluna on lasimaalaukset "Lux aeterna", jotka ovat kuvataiteilija Carolus Enckellin käsialaa. Kirjastossa on Ville Vallgrenin "Kristus ristillä" -reliefi. Kirkkorakennuksessa on myös Enckellin öljyvärimaalauksia sekä kirkkoherra Veijo Vatkan krusifiksi ja reliefi. Veikko Virtasen rakentamat urut ovat 16-äänikertaiset.
Myllypuron kirkossa on ollut tarjolla yösija kodittomille muun muassa Asunnottomien yönä.
Cyclophora porata
Cyclophora porata on eurooppalainen mittariperhoslaji. Suomesta se on tavattu toistaiseksi vain kerran.
Etusiivet ovat punertavat, lämpimän oranssinruskeat, mutta takasiivet sävyltään selvästi vaaleammat. Siipiä kirjoo runsaiden harmaiden suomujen muodostama pisteytys ja sekä etu- että takasiivissä on selvä keskipilkku, joka muodostuu tummasta renkaasta ja sen valkoisesta keskiosasta. Harmaa suomutus antaa siiville suttuisen vaikutelman. Sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat jakaantuneet riviksi erillisiä mustia pisteitä. Keskivarjo on harmahtava ja sulautuu siiven taustaväriin ilman selvää rajaa. Siipiväli 23–27 mm.
Samannäköinen laji on etenkin tammivyömittari ("Cyclophora punctaria").
Lajin levinneisyys ulottuu Etelä-Euroopasta ja Englannista Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Kaukasukselle. Suomesta on tavattu yksi yksilö, joka tavattiin Dragsfjärdiin kuuluvalta Örön saarelta kesällä 2008, mutta se tunnistettiin "C. porata"ksi vasta vuonna 2010. Lajilla on kaksi sukupolvea, joista ensimmäinen on lennossa touko-kesäkuussa ja toinen heinä-elokuussa.
"P. porata" elää avoimilla metsänreunoilla, niityillä ja pensaikoissa, joissa kasvaa yksittäisiä tammia lämpimillä paikoilla. Elinpaikkojen maaperä on tyypillisesti hiekkapitoista. Perhoset lentävät harvalukuisina hämärän laskeutumisen jälkeen ja niitä tavataan lähinnä vain valolle lentäneenä. Kotelo talvehtii oksaan kiinnittyneenä.
Toukka elää tammilla ("Quercus") ja koivuilla ("Betula").
Mikel González
Mikel González de Martín Martínez (s. 24. syyskuuta 1985 Arrasate, Guipúzcoa, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Mikel pelasi vuosina 2004–2006 kasvattajaseuransa Real Sociedadin reservijoukkueessa Real Sociedad B:ssä 55 Segunda División B:n ottelua. Kaudella 2005–2006 hän pääsi pelaamaan myös edustusjoukkueessa kolme Primera División -ottelua debyytin tapahtuessa 17. syyskuuta 2005 Mallorcaa vastaan. Seuraavalla kaudella pääsarjaotteluja kertyi jo 19, mutta Real Sociedad putosi kauden päätteeksi Segunda Divisióniin. Kaudet 2007–2010 Real Sociedad vietti siis toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Mikelin pelatessa kolmen kauden aikana 96 ottelua ja tehden viimeisellä kaudella myös yhden maalin.
Kaudella 2010–2011 Real Sociedad pelasi jälleen korkeimmalla sarjatasolla ja Mikel pääsi kentälle 32 ottelussa. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa hän teki kuitenkin vasta seuraavalla kaudella, jolla otteluja kertyi 28, 19. helmikuuta 2012 Granadan verkkoon.
Vasikka (elokuva)
Vasikka ("Le Cousin") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Alain Corneaun ohjaama elokuva, joka kertoo huumepoliisin ja ilmiantajan välisestä suhteesta.
Fırat Aydınus
Fırat Aydınus (s. 25. lokakuuta 1973 Istanbul, Turkki) on turkkilainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2006 lähtien.
Siniset sanat
Siniset sanat ("Les Mots bleus") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Alain Corneaun ohjaama ranskalainen elokuva.
Clara (Sylvie Testud) työskentelee lintukaupassa. Hän on kuuromykän tyttärensä Annasta (Camille Gauthier) yksinhuoltaja. Tyttö ei ole koskaan puhunut sanaakaan, eikä Clara itse osaa lukea. Hänellä on trauma lukemisesta, sillä hänen isoäitinsä Baba joutui hyökkäyksen kohteeksi lukiessaan Claralle satua. Clara laittaa Annan kuuromykkien kouluun, jota johtaa Vincent (Sergi López).
Horei-Ver
Horei-Ver () on taajama ja Horei-Verin maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnan eteläosissa Pohjois-Venäjällä.
Taajama sijaitsee Petšoran sivujoen Usan oikeanpuoleisen eli pohjoisen sivuhaaran Kolvajoen yläjuoksulla. Hieman alempana Kolvan varrella sijaitsee myös Horei-Verin maalaiskuntaan kuuluva öljyntuotantotaajama Harjaginski (eli Harjaga), joka on kuntakeskusta paremman, etelään Komin tasavallan Usinskiin johtavan maantien piirissä. Sen sijaan Horei-Veriin ei ole hyvää, ympärivuotisesti liikennöitävissä olevaa maantietä, joskin kärryteitä ja talviteitä käytetään jossain määrin. Puuttuvan tieyhteyden takia Nenetsian pääkaupunkiin Narjan-Mariin, joka on linnuntietä noin 215 kilometrin päässä, sujuu nopeiten pienkoneella (Antonov An-2 yhä käytössä) tai helikopterilla (esimerkiksi Mi-8) lentäen taajaman pohjoispuolella sijaitsevalta pienlentokentältä.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Horei-Verin maalaiskunnassa asui yhteensä 739 ihmistä. Kunnan väestöstä noin puolet on nenetsejä. Taajamassa on muun muassa koulu, kulttuurikeskus ja sairaala.
M/S Betancuria
M/S Betancuria on ollut seuraavien lauttojen nimenä:
Roolipeli (elokuva)
Roolipeli ("La Répétition") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Catherine Corsinin ohjaama elokuva.
Nathalie (Emmanuelle Béart) ja Louise (Pascale Bussières) ovat lapsuuden sydänystäviä, joista molemmista tuli näyttelijöitä. Vuosien eron jälkeen he löytävät taas toisensa. Nathaliesta on tullut kuuluisan teatterin komedienne, kun taas Louise tekee hammasproteeseja.
Wonderland Murders
Wonderland Murders, esitettiin Nelosella nimellä Wonderland – miljoonan taalan murhat, ("Wonderland") on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut James Coxin ohjaama elokuva, joka perustuu vuonna 1981 sattuneisiin tosielämän murhatapauksiin. Pääosaa esittää Val Kilmer.
Kultainen portti (elokuva)
Kultainen portti ("Nuovomondo") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Emanuele Crialesen ohjaama elokuva 1900-luvun alussa Italiasta Yhdysvaltoihin siirtolaiseksi muuttavasta perheestä.
Avesta (täsmennyssivu)
Avesta voi tarkoittaa seuraavia:
Seppo Oinonen
Seppo Sakari Oinonen (6. helmikuuta 1917 Kuopio - 16. toukokuuta 1986 Helsinki) oli diplomi-insinööri ja ammattikasvatushallituksen pääjohtaja. Seppo Oinonen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1936. Hän suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusosastolla vuonna 1945. Vuonna 1948 Oinonen aloitti Pohjois-Karjalan keskusammattikoulun metallityönosaston ammattiaineiden opettajana ja rehtorina. Vuoden 1959 alussa Oinonen siirtyi Ammattikoulujen Hämeenlinnan opettajaopiston yliopettajaksi ja rehtoriksi. Tästä tehtävästä Oinonen siirtyi ammattikasvatushallituksen ammattiopetuksen osastopäälliköksi vuonna 1969. Ammattikasvatushallituksen pääjohtajaksi hänet nimettiin 1.5.1975. Hän hoiti kyseistä virkaa eläkkeelle jäämiseen asti 1.8.1980.
Oinonen piti opetustyössä tärkeänä ydinkohtien ymmärtämistä, opetuksen havainnollisuutta sekä oppilaiden omatoimisuuden kehittämistä. Ryhmätyöskentelyä varten Oinonen suunnitteli välineistön fysiikan ja kemian opetukseen, joita käytettiin monissa ammattikouluissa. Siirryttyään Hämeenlinnan opettajaopistoon hän antoi kokelaille tehtäväksi suunnitella havaintovälineitä ammattikoulujen teknisille linjoille. Oinonen suunnitteli myös havaintokatsomon, jossa istuimet olivat kahdessa tai kolmessa rivissä ja se voitiin siirtää esiteltävän kohteen viereen. Oinonen teki itse oppituntien työskentelyohjeet. 60-luvulla hän kirjoitti useita oppikirjoja kemian ja fysiikan opetukseen.
Elizabethtown (elokuva)
Elizabethtown on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamakomedia, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Cameron Crowe.
Kullervo Linnan Säätiö
Kullervo Linnan Säätiö on vuonna 1988 perustettu Kullervo Linnan mukaan nimetty säätiö, jonka tarkoituksena on edistää iskelmä- ja tanssimusiikin luomista ja esittämistä Suomessa. Säätiön palkinnot jaetaan vuosittain Linnan syntymäpäivänä 24. marraskuuta. Vuonna 2015 palkinnon arvo oli 4 000 euroa.
Säätiö on jakanut vuodesta 2008 lähtien myös Ilpo Hakasalo -palkintoa, joka on tunnustus kotimaisen populaarimusiikin aseman edistämisestä esimerkiksi toimittajana, tutkijana tai kirjailijana. Hakasalo oli musiikkitoimittaja ja säätiön hallituksen pitkäaikainen jäsen. Vuonna 2014 palkinnon arvo oli 2 000 euroa.
Kimmo Huotelin
Kimmo Huotelin (s. 2. syyskuuta 1974 Mikkeli) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavia Mikkelin Kamppareita ja on työskennellyt seuran toiminnanjohtajana vuodesta 2008 lähtien. Kampparit on hänen urransa aikana voittanut kaksi kertaa Bandyliiga-mestaruuden.
Huotelin on urallaan pelannut 11 kautta myös Ruotsissa, joista kaikkiaan yhdeksän maan pääsarjassa Edsbyns IF:n joukkueessa, jossa hän voitti peräti neljä Ruotsin mestaruutta. Suomen jääpallomaajoukkueessa hän on esiintynyt 101 kertaa. Hän oli mukana myös vuonna 2004 maailmanmestaruuden voittaneessa joukkueessa. Kaikkiaan Huotelin on osallistunut 11 kertaa MM-kisoihin.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Henkilökohtaisesti.
David Boui
David Patrick Boui (s. 28. kesäkuuta 1988 Bangui) on keskiafrikkalainen taekwondoin. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän pääsi –68 kg -luokassa jaetulle seitsemännelle sijalle. Hän myös toimi samoissa kisoissa lipunkantajana. Hän voitti Afrikan olympiakarsintaturnauksen 2012 ja sai Afrikan-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 68 kg:n painoluokassa 2014.
Șerban Ionescu
Șerban Ionescu (23. syyskuuta 1950 Corabia – 21. marraskuuta 2012 Bukarest) oli romanialainen näyttelijä. Hän työskenteli Bukarestin kansallisteatterissa ja esiintyi lisäksi elokuvissa, joihin lukeutuvat "Dincolo de America" (2008), "WebSiteStory" (2010) ja "Umilinţă" (2011). Ionescu kuoli Floreascan sairaalassa kärsittyään ALS-taudista.
Haaparanta
Haaparanta () on samannimisen Haaparannan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 856 asukasta. Aivan Haaparannan pohjoispuolella sijaitsee myös Marielund-niminen taajama, jossa oli 1 726 asukasta. Haaparanta ja Marielund laskettiin aikaisemmin samaksi taajamaksi.
Haaparanta oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki. Aluksi siihen kuului vain Haaparannan taajaman alue, mutta kuntaliitosten myötä kaupunkiin tuli kuulumaan myös laajoja maaseutualueita. Koko Haaparannan kaupunki muutettiin nykyiseksi Haaparannan kunnaksi Ruotsin siirtyessä yhtenäiseen kuntamuotoon.
Haaparanta perustettiin vuonna 1821 korvaamaan Haminan rauhassa Venäjälle muun Suomen mukana menetettyä Torniota. Haaparanta ja Tornio muodostavat kaksoiskaupungin, josta nykyään käytetään nimiä "TornioHaparanda" ja "HaparandaTornio", aiemmin myös "EuroCity".
Haaparannalla on puutavaran vientisatama, joka sijaitsee Salmen ulkosatamassa. Kaupunki yhdistettiin Ruotsin rautatieverkkoon 1915, ja rata Tornionjoen yli Tornioon avattiin 1919.
Ruotsin Norrbottenissa eli Länsipohjassa (nykyiset Pajalan, Haaparannan, Ylitornion, Kiirunan ja Jällivaaran kunnat) oli vuosina 1855–1920 suomenkielinen kansakouluverkosto ja Haaparannan opettajaseminaari, maailman toiseksi vanhin suomenkielinen seminaarilaitos Jyväskylän jälkeen. Haaparannan Sanomat oli koko Euroopan ainoa suomenkielinen lehti, jota Venäjän viranomaiset eivät sensuroineet. Suomen suuriruhtinaskunnassa lehdet olivat tuolloin sensuurin alaisia. Myös Jumalanpalvelukset pidettiin kirkoissa suomeksi. Virkamieskäytössä suomi ei alueella kuitenkaan ollut.
Nykyään Haaparanta on Ruotsin suomenkielisin kunta. Ruotsin Sanomien mukaan (2004) suomi ja meänkieli ovat kunnassa edelleen enemmistökielenä.. Haaparannan asukkaista 35 prosenttia on syntynyt Suomessa ja suurin osa muistakin asukkaista osaa suomea tai meänkieltä. Tornionjokilaaksossa puhuttu meänkieli on suomen kielen murre, joka sisältää paljon ruotsin kielestä lainattua sanastoa. Ruotsissa sekä suomella että meänkielellä on virallisen vähemmistökielen asema. Vuoden 2004 lopussa Haaparannan kunnanhallitus hyväksyi ensimmäisenä kuntana Ruotsissa vähemmistöpoliittisen ohjelman vähemmistöpalvelujen ja -oikeuksien takaamiseksi. Haaparannalla on kaksikielinen peruskoulu, jonka oppilaista osa asuu Suomen puolella.
Ikea päätti 8.7.2005 perustaa Haaparantaan kalustetavaratalon, joka avattiin 15.11.2006. Haaparannan Ikea (virallisesti "Ikea Haparanda-Tornio") on maailman pohjoisin ja Ruotsin 17. Ikea-tavaratalo. Tämän ja muiden suunniteltujen hankkeiden odotetaan lisäävän merkittävästi alueen kaupankäyntiä ja Haaparannan osuutta koko pohjoiskalotin kauppavirroista. Ikea:n 26 000 m rakennusalan (keskikokoinen Ikea) lisäksi rajan molemmin puolin on suunniteltu rakennettavaksi kaikkiaan yli 100 000 m liikehuoneistopinta-alaa.
BiNet USA
BiNet USA on Yhdysvalloissa toimiva voittoa tavoittelematon organisaatio. Se muodostaa verkoston, jonka alla toimii useita ryhmiä, hankkeita ja henkilöitä. BiNet USA pyrkii ylläpitämään biseksuaalien yhteisöä sekä lisäämään biseksuaalien pridea, ihmisten tietoisuutta biseksuaalisuudesta ja aiheen näkyvyyttä. Kyseessä on vanhin kansallinen biseksuaalien järjestö Yhdysvalloissa. Se on toiminut vuodesta 1990. Toimittaja Gary North oli mukana perustamassa sitä.
Margot Käßmann
Margot Käßmann (s. 1958) on saksalainen piispa. Hän toimi vuosina 1994–1999 Saksan evankelisten kirkkopäivien pääsihteerinä ja sitten vuoteen 2010 Hannoverin evankelisluterilaisen maakirkon maapiispana. Vuosina 2009–2010 hän myös toimi Saksan evankelisen kirkon neuvoston puheenjohtajana ja oli kirkon ensimmäinen naispuolinen johtaja. Käßmann sai pappisvihkimyksen vuonna 1985. Hänestä tuli Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopistoin kunniatohtori vuonna 2001 ja Ruhrin yliopiston kunniaprofessori 2010. Hänellä on neljä lasta.
Käßmann erosi tehtävistään jäätyään helmikuussa 2010 kiinni rattijuopumuksesta (1,54 promillea veressä). Hän on ilmaissut tukensa kansallisdemokraattisen puolueen kieltämiselle. Häneltä leikattiin vuonna 2006 rintasyöpä.
Somebody’s Watching Me
Somebody’s Watching Me on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja ja -lauluntekijä Rockwellin esikoisalbumi vuodelta 1984.
Tuotannosta ja kappaleiden sovituksista ovat vastanneet Curtis Anthony Nolen ja Rockwell. Levy-yhtiö on Motown Record Corp.Nimikappale on vuodelta 1983 ja muut vuodelta 1984. Kaikkien laulujen kustannusyhtiö on Jobete Music, paitsi "Taxmanin" osalta Maclen Music (BMI).
Artikkelin Rockwell mukaan albumilta on vuonna 1984 julkaistu singletAikaisemmin mainitsemattomista Rockwell kiittää seuraavia: Berry IV, Guy Costa, Kerry Ashby ja Penhouse, Benny Medina, Curtis Shaw, Lee Young, Jr., Trela Rose ja Fallon, Tommy Gordy, Rebecca Jiles, Suzanne Suter, Brenda Boyce, Lady Bug McGuire perheineen, Clifford Petersen, Russ Terrana, Dolores Petersen, Stan ja Norma Gittelman, Kurt Andon, Peter Cameron, Manny Wasserman (Irene ja Marilyn), Francis Delia ja Wolfe Company (Kiddo), Melissa Knox, Bruce Miller, Eamon (Pat) Sherlock, Dan Donnelly, Jay Lasker, Margaret Gordy ja Berry Gordy.
Curtis Anthony Nolenin kiitoslistalla ovat lisäksi Jason, Carly ja Rhonda Nolen sekä vanhempansa.
...som en tjuv om natten
… som en tjuv om natten on Börje Larssonin ohjaama ruotsalainen elokuva vuodelta 1940.
Elokuvan käsikirjoitukseen perustuu Toivo Särkän ohjaama suomalainen elokuva "Uuteen elämään" vuodelta 1942.
Nuori Nisse Ekberg asuu San Franciscossa mutta haluaa palata kotiin Ruotsiin. Nisse ei ole aivan rehellinen nuorukainen, ja kun hänet vahingossa sekoitetaan ruotsalaiseen Göran Bergsteniin, hän teeskentelee olevansa tämä päästäkseen kotimaahan. Kotona hänet suostuttelee rikollinen tuttava jatkamaan esiintymistä kadonneena, sillä tämän perhe omistaa kassakaappitehtaan. Nisse tulee kuitenkin katumapäälle, sillä koko perhe suhtautuu häneen niin ystävällisesti. Hän rakastuu Göran Bergstenin serkkuun.
Whoppers
Whoppers on kokoelma The Hershey Companyn kehittämiä mallasmaidon makuisia suklaapalloja. Whoppersin makeiset ovat pieniä, pyöreitä palloja, jotka ovat halkaisijaltaan 3/4 tuumaa. Niitä myydään tyypillisesti pienessä pahvisessa karkkipaketissa, suuremmassa paketissa, joka muistuttaa maitopurkkia, "Fun Size" -lajikkeessa, joka on putkenmuotoinen ja muovinen sinetöity pakkaus ja joka kattaa kaksitoista 21 gramman painoista Whopperia, tai pienemmässä putkenmuotoisessa pakkauksessa, joka sisältää kolme 6,8 gramman painoista Whopperia.
Tässä on makuvaihtoehdot, joita valmistetaan tällä hetkellä.
Ilkka Herola
Ilkka Veli Hermanni Herola (s. 22. kesäkuuta 1995 Siilinjärvi) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa Puijon Hiihtoseuraa.
Herola sai hopeaa nuorten olympialaisissa Innsbruckissa 2012. Mäkiosuuden jälkeen hän oli neljäntenä. Myöhemmin samana talvena hän sai hopeaa nuorten MM-kilpailuissa Erzurumissa. Hän voitti mäkiosuuden, mutta norjalainen Øystein Granbu Lien ohitti hänet hiihdossa.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Herola oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 22:s ja normaalimäessä 27:s. Nuorten MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 Herola sijoittui hopealle HS106/10 km -kilpailussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 14:s ja normaalimäessä 16:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 23:nneksi ja suurmäen kilpailussa 16:nneksi. Parisprintissä hän oli Jim Härtullin kanssa neljäs. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 12:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Parisprinttikilpailussa hän sijoittui yhdessä Eero Hirvosen kanssa seitsemänneksi. He olivat mäkiosuuden jälkeen kuudentena, mutta Italian joukkue pääsi ohi takasuoralla viimeisellä osuudella. Eroa kärkeen oli yli minuutti ja kymmenen sekuntia. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui normaalimäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa kahdeksanneksi ja suurmäen Gundersen-kilpailussa 18:nneksi.
Herola kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2012. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 22. Kuusamossa joulukuussa 2012. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Seefeldissä tammikuussa 2014. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Lillehammerissa joulukuussa 2015 oltuaan kolmas. Tammikuussa 2018 hän oli kolmas Chaux-Neuvessa. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi kaudella 2016–2017 sekä kymmenenneksi kausilla 2015–2016 ja 2017–2018.
Myös Herolan isoveli Matti Herola on yhdistetyn hiihtäjä.
Marjan Jelenko
Marjan Jelenko (s. 22. heinäkuuta 1991 Zreče) on slovenialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa SSK Velenje -seuraa.
Jelenko saavutti nuorten MM-kilpailuissa Hinterzartenissa 2010 hopeaa viiden kilometrin Gundersen-kilpailussa ja pronssia joukkuekilpailussa. Seuraavan vuoden Otepään nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa 5 kilometrin ja hopeaa 10 kilometrin Gundersen-kilpailussa. Aikuisten arvokilpailuihin hän osallistui ensimmäisen kerran Liberecin MM-kilpailuissa 2009. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli 27:s normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja kahdeksas normaalimäen joukkuekilpailussa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 16:nneksi ja normaalimäessä 21:nneksi.
Jelenko kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Chaux-Neuve'ssa tammikuussa 2009. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Lillehammerissa marraskuussa 2012.
Paulina Buziak
Paulina Buziak (s. 16. joulukuuta 1986 Mielec) on puolalainen kävelijä. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi 20 kilometrin kävelyssä 45. sijalle. Hän on kilpaillut OTG Sokół Mielecille, ja häntä on valmentanut Jozef Wojtowicz. Buziak teki vuonna 2012 Puolan-ennätyksen 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1:29:44.
Subliminal Antenora
Subliminal Antenora on suomalaisen sinfonisen black metalin yhtyeen Alghazanthin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2000 levymerkillä Woodcut Records.
Stone Moon Jungle
Stone Moon Jungle on Turkulainen, syksyllä 2010 perustettu yhtye.Stone Moon Jungle-ep 2012
Pohjanisotalvikki
Pohjanisotalvikki ("Pyrola rotundifolia" ssp. "norvegica", "Pyrola norvegica") on isotalvikin alalaji tai laji talvikkien suvussa. Se kasvaa kymmenestä 20:een senttimetriä korkeaksi. Lehtiruusukkeen lehdet talvehtivat ja ovat paksuhkoja, sileitä. Niiden lapa on yhdestä kolmeen senttimetriä, pyöreänpuikeasta pitkänpyöreään. Ruoti on enintään samanpituinen kuin lehtilapa. Kukintona on pystykasvuinen terttu, jossa on nuokkuvia kukkia. Verhiönliuskat ovat tasasoukkia ja lyhytsuippuisia. Teriö on vihertävän valkoinen. Emiön vartalo on käyrä, punainen ja pituudeltaan 6,5–8,5 millimetriä.
Pohjanvariksenmarja
Pohjanvariksenmarja ("Empetrum nigrum" ssp. "hermaphroditum", "Empetrum hermaphroditum") on variksenmarjan alalaji tai laji variksenmarjojen suvussa. Pohjanvariksenmarja on matala talvivihreä varpu, joka kasvaa tavallisesti kohenevana. Lehdet ovat melkein neulasmaisia, tummanvihreitä, niiden alapinnalla on vaalea juova selvästi syvennyksessä. Nuoret versot ovat vihreitä tai vähän punertavia. Pohjanvariksenmarja on tavallisesti yksikotinen ("hermaphroditum"). Marjat ovat mustia, kiiltäviä ja meheviä luumarjoja, joiden tyvellä on kuihtuneitä heteitä. Se tuottaa marjoja yleensä runsaammin kuin levinneisyydeltään eteläisempi etelänvariksenmarja ("Empetrum nigrum" ssp. "nigrum").
Nystypaju
Nystypaju ("Salix lanata" ssp. "glandulifera", "Salix glandulifera") on pajupensas, joka luokitellaan villapajun ("Salix lanata") alalajiksi. Se kasvaa enintään metrin korkeaksi. Pensaan haarojen ja usein vuosikasvainten tyviosat ovat kaljuja, villapajulla ne ovat kokonaan villakarvaisia. Nystypajun korvakkeet ovat isoja, herttamaisia, suippoja ja nystylaitaisia, villapajun korvakkeet ovat pieniä ja nystyttömiä. Lehtilavat ovat soikeita tai vastapuikeita, nystylaitaisia, korkosuonettomia, päältä vihreitä ja alta harmaita.
Nystypajua esiintyy Suomen alueella harvinaisena pohjoisessa Inarin Lapissa. Villapajun ja nystypajun välimuodot ovat nystypajua yleisempiä. Villapaju on myös yleisesti risteytynyt kalvaspajun kanssa. Suomen uhanalaisluokituksessa nystypaju on harvinaisuutensa takia vaarantunut laji (VU).
Adolf Bredenberg
Gustaf Adolf (G. A.) Bredenberg (10. elokuuta 1865 Bromarv – 21. helmikuuta 1955 Helsinki) oli Helsingin yliopiston meijeriopin apulainen 1913–1921, ylimääräinen professori 1921–1934, vt. professori 1934–1935. Hän julkaisi alan teoksia. Hän oli myös kansanedustaja (RKP) 1914–1917 ja Hangon lisätyn kaupunginvaltuuston jäsen 1909.
Bredenbergin isä oli merikapteeni Gustaf Samuel Bredenberg, joka omisti Östanbergin tilan Bromarvissa. Bredenberg kävi koulua Helsingissä Svenska normallyceumissa ja pääsi ylioppilaaksi 1886. Hän opiskeli agronomiksi ja filosofian kandidaatiksi kemia pääaineena. Hän toimi opettajana useissa maatalousalan oppilaitoksissa, kunnes vuonna 1903 hän tuli voilaboratorion hoitajaksi Hankoon, jossa toimi myös kunnallisissa tehtävissä. Hän asui Hangossa kymmenen vuotta. Samaan aikaan hän kävi opintomatkoilla ulkomailla ja jatkoi opintoja yliopistossa, jossa hän väitteli tohtoriksi 1912. Sen jälkeen hän vuonna 1913 siirtyi Helsingin yliopistoon maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan opettajaksi. Meijeriopin professuurin lisäksi hän hoiti tilapäisesti myös kotieläinopin professuuria.
Bredenberg avioitui 1895 Anna Cecilia Svenssonin kanssa, joka kuoli 1919. Bredenberg asui Helsingissä eläkkeelle jäätyäänkin mutta seurasi vanhan kotikaupunkinsa asioita ja oli Hangöföreningenin jäsen ja valittu sen puheenjohtajaksikin. Hän oli monien seurojen ja yhdistysten jäsen ja puheenjohtaja, ja hänelle myönnettiin erilaisia kunnianosoituksia, kuten Suomen Talousseuran kultamitali.
Josef Bremer vanhempi
Josef Bremer vanhempi (s. 10. kesäkuuta 1743 Turku – 2. toukokuuta 1814 Turku) oli suomalainen tukkukauppias ja tehtailija sekä Teijon patruuna. Hänen isänsä oli turkulainen ruukinpatruuna ja laivanvarustaja Jakob Bremer ja äitinsä turkulaisen raatimiehen Josef Pippingin ja Magdalena Schultzin tytär Margareta Pipping (1723—1766).
Hän hankki 1770 omistukseensa turkulaisen Wechterin verkatehtaan, vuonna 1794 Teijon, joka pysyi suvun omistuksessa vuoteen 1858 sekä Kirjakkalan ruukin. Hän perusti vuonna 1796 Teijoon Suomen ensimmäisen englantilaistyyppisen hiekkamuottivalimon.
Hänellä oli puolisonsa, Teijon ruukinpatruunan Johan Jacob Kijkin tyttären Anna Charlotta Kijkin (1750—1800) kanssa 10 lasta.
Josef Bremer nuorempi
Josef Bremer nuorempi, vuodesta 1850 Brehmer, (23. tammikuuta 1789 – 5. joulukuuta 1874 Pyhäjärvi Ul) oli suomalainen kapteeni ja tehtailija.
Bremerin vanhemmat olivat turkulainen tukkukauppias, Teijon ruukinpatruuna, ylitirehtööri Josef Bremer vanhempi ja Anna Charlotta Kijk. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1801.
Bremer palveli tykkijunkkarina Suomen tykistörykmentissä vuodesra 1808 ja hänestä tuli aliluutnantti samana vuonna. Hän sai siirron Wenden tykistörykmenttiin vuonna 1811, erosi rykmentistä samana vuonna mutta palasi sitten udestaan palvelukseen Wenden rykmenttiin 1812. Bremeristä tuli aliluutnantti 1814 ja hän sai eron kapteenina vuonna 1817 palaten sitten Suomeen.
Bremer omisti Kirjakkalan ruukin 1817–1827. Vuonna 1822 hän vuokrasi Jokioisten ruukin ja kartanon ja lunasti ne omistukseensa vuonna 1827. Högforsin (Karkkilan) ruukin Bremer omisti vuodesta 1836 lähtien. Hän perusti Högforsiin Suomen ensimmäisen putlauslaitoksen vuonna 1852 ja valssaamon sekä Joroisille Huutokosken masuunin 1858.
Josef Bremer oli naimisissa vuodesta 1817 Albertina Sofia Baerin (k. 1878) kanssa. Heidän poikansa oli vuorihallituksen intendentti Valfrid Leopold Brehmer. Bremerillä oli viisi veljeä, joista mainittakoon turkulainen kauppias ja verkatehtailija Jakob Reinhold Bremer (1773–1830), masuunimestari ja tehtailija Karl Otto Bremer (1776–1828), kauppalaivuri Hans Henrik Bremer (1779–1832) sekä Teijon ja Kirjakkalan ruukkien omistaja Robert Bremer (1777–1844).
Imuevämonnit
Imuevämonnit ("Amphiliidae") on monnikaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Afrikan makeissa vesissä.
Imuevämonnien heimoon kuuluu lähteestä riippuen 7–12 sukua ja 47–66 lajia. Heimo jaetaan kolmeen alaheimoon, jotka ovat "Amphilinae", "Doumeinae" ja "Leptoglaninae". Imuevämonnit ovat kooltaan pienehköjä, useimmat niistä jäävät alle 12 cm pitkiksi ja suurimmat lajit voivat saavuttaa noin 19 cm:n pituuden. Ne ovat useimmiten pitkulaisia kaloja, joiden leveät rintaevät- ja vatsaevät muodostavat imulevyn. Selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt ja rasvaevät melko pitkät. Heimon kaloilla on kuonossaan 3 paria viiksisäikeitä. "Doumeinae"-alaheimon lajeilla on ruumiissaan usein ruumista suojaavia luulevyjä. Imuevämonnien uimarakko on pienehkö ja jakautunut kahteen osaan, joita ympäröi osittain luinen kapseli.
Imuevämonnilajeja tavataan laajalta alueelta trooppisesta Afrikasta erityisesti Kongojoen alueelta. Suurin osa lajeista elää korkealla vuoristossa nopeasti virtaavissa ja kirkasvetisissä puroissa ja joissa tarttuneina kiviin evillään. Imuevämonnien elintavoista tiedetään vain vähän, mutta ne todennäköisesti syövät hyönteisten toukkia ja muita selkärangattomia eläimiä.
Rodman Teltull
Rodman Teltull (s. 29. tammikuuta 1994 Koror) on palaulainen yleisurheilija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja osallistui siellä miesten 100 metrin juoksuun, mutta ei päässyt karsintakierrokselta jatkoon. Teltull toimi samoissa kisoissa myös maansa lipunkantajana.
Gov’t Mule
Gov't Mule (lausutaan Government Mule) on yhdysvaltalainen southern rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 1994. Se on The Allman Brothers Bandin sivuprojekti jonka perustivat Warren Haynes ja Allen Woody. Nykyään Allen Woodyn tilalla soittaa Jorgen Carlson ja yhtyeeseen on myös liittynyt Danny Louis. Yhtye on esiintynyt Suomessa 27.6.2009 Puistobluesissa.
Abu’l-Qasem Lahuti
Abu’l-Qāsem Lāhuti (, , ; 4. joulukuuta 1887 Kermānšāh – 16. maaliskuuta 1957 Moskova) oli iranilainen runoilija ja poliitikko, joka vietti suuren osan elämästään Neuvostoliitossa. Hän vaikutti voimakkaasti Tadžikistanin neuvostokirjallisuuden kehitykseen.
Abu’l-Qāsem Lāhuti syntyi runoutta harrastaneen suutarin perheeseen. Paikallinen vapaamuurariloosi lähetti hänet seitsemäntoistavuotiaana opiskelemaan Teheraniin. Lahuti liittyi Iranin vallankumousliikkeeseen osallistuen taisteluihin Teheranissa ja Raštissa. Vuonna 1911 hän pakeni kuolemantuomiota Bagdadiin, palasi takaisin Iraniin vuonna 1915 ja muutti Istanbuliin joulukuussa 1917. Vuoden 1921 lopulla Lahuti palasi jälleen Iraniin, jossa hän johti viimeistä monarkismin vastaista kapinaa Täbrizissä. Sen kukistamisen jälkeen hän pakeni Neuvostoliittoon.
Vuodesta 1923 Lahuti työskenteli Neuvostoliiton kansojen kirjakustantamossa Moskovassa. Seuraavana vuonna hänet otettiin kommunistipuolueen jäseneksi. Vuonna 1925 Lahuti muutti Tadžikistaniin, jossa hän työskenteli muun muassa puolueen aluekomitean agitproposaston johtajana, valistusasiain kansankomissaarin varamiehenä sekä oli perustamassa tasavallan kirjakustantamoa ja kirjailijaliittoa. Vuonna 1929 hänet valittiin Tadžikistanin toimeenpanevan keskuskomitean jäseneksi. 1930-luvulla Lahuti toimi muutaman vuoden ajan Neuvostoliiton kirjailijaliiton vastaavana sihteerinä. Myöhemmin hänet valittiin kirjailijaliiton hallituksen jäseneksi.
Lahuti kirjoitti ensimmäiset runonsa kuusitoistavuotiaana. Aluksi ne olivat luonteeltaan sufilaisia, mutta myöhemmin hän keskittyi yhteiskunnallisiin ja vallankumouksellisiin aiheisiin. Runoilijan sydäntä lähellä oli myös naisten vapautuksen teema. Myöhemmin Lahuti laati useita muodoltaan hiottuja neuvostoaiheisia runoelmia. Vuonna 1945 hän kirjoitti sanat Tadžikistanin SNT:n hymniin.
Lahutin vuonna 1947 ilmestynyt runoelma ”Onnen sulat” sai osakseen ankaraa kritiikkiä ja hänen kirjoitustapansa tuomittiin sosialistiselle realismille vieraaksi. Vuoteen 1953 saakka Lahutin teoksia ei julkaistu Neuvostoliitossa juuri lainkaan, minkä johdosta ulkomailla hänen väitettiin paenneen Pakistaniin.
Runoilijan teokset olivat aikoinaan suosittuja Neuvostoliiton ja Tadžikistanin lisäksi muun muassa Iranissa ja Afganistanissa. Monet niistä on käännetty eri kielille. Lahuti toimi myös itse kaunokirjallisuuden kääntäjänä.
Zd
Zd tarkoittaa seuraavia:
Kanadankerttuli
Kanadankerttuli ("Leiothlypis peregrina") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kanadankerttuli on 10,5-12 senttimetriä pitkä. Kanadankerttuli on väriltään harmaan-, vihreän- ja kellansävyinen. Päälaki on harmaa, selkä on vihreä ja alapuoli vaaleampi ja siinä on kellanvalkoinen sävy. Linnulla on tummanruskea silmä ja sen yläpuolella valkoinen silmäkulmanjuova. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä, mutta naaraat ovat koiraita himmeämmän värisiä ja niillä on keltaisempi rinta.
Kanadankerttulin kutsuääni on terävä "tsiit".
Kanadankerttuleita pesii Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Väli-Amerikan eteläosissa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Harhailijoita on havaittu syksyllä Islannissa, Färsaarilla ja Isossa-Britanniassa.
Kanadankerttulit pesivät boreaalisen vyöhykkeen metsissä.
Kanadankerttuli munii kolmesta kahdeksaan munaa pesään, joka on piilotettu maahan sammalen suojiin tai puun juurelle.
Kanadankerttulit syövät hyönteisiä, hedelmiä ja mettä.
Ze
Ze tarkoittaa seuraavia:
Ze on seuraavien henkilöiden nimi: Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
Klaus Törnudd
Klaus Mattias Törnudd (s. 26. joulukuuta 1931 Helsinki) on suomalainen diplomaatti ja politiikan sekä kansainvälisen politiikan tutkija. Hän on toiminut valtio-opin professorina ja suurlähettiläänä.
Klaus Törnuddin vanhemmat olivat kielenkääntäjä Allan Viktor Törnudd ja lastenhuollontarkastaja Helene Margareta Niininen , joka tuli tunnetuksi kirjailijana. Hän kuuluu isänsä puolelta Törnuddin sivistyssukuun. Klaus Törnudd kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Svenska Lyceumista vuonna 1949, valmistui valtiotieteen maisteriksi Helsingin yliopistosta 1956 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1961 ei-sotilaallista yhteistyötä käsitelleestä aiheesta "Soviet Attitude towards Non-Military Regional Co-operation". Hän oli työskennellyt jo vuodesta 1958 Suomen ulkoministeriön palveluksessa. Vuosina 1961–1964 hän oli avustajana ja toisena lähetystösihteerinä Suomen YK-edustustossa New Yorkissa.
Törnudd toimi 1964–1966 lähetystösihteerinä Kairossa ja sen jälkeen vuoden ulkoministeriön jaostosihteerinä. Vuosina 1967–1971 hän oli kansainvälisen politiikan professorina Tampereen yliopistossa. Hän kuitenkin palasi diplomaattiuralle, aluksi kahdeksi vuodeksi lähetystösihteeriksi Moskovaan. Vuosina 1973–1974 hän työskenteli ETYK-hankkeeseen liittyneessä erityisedustustossa Genevessä ja sen jälkeen ulkoministeriön poliittisella osastolla, jonka päällikkönä hän toimi 1977–1981. Tänä aikana osastoa työllisti varsinkin Suomen puolueettomuuden puolustaminen suhteessa Neuvostoliittoon. Syksystä 1981 tammikuuhun 1983 Törnudd oli virkavapaalla ministeriöstä ja hoiti Helsingin yliopiston ruotsinkielistä yleisen valtio-opin professuuria. Hän oli myös yleisen valtio-opin dosentti samassa yliopistossa vuosina 1975–1996.
Vuosina 1983–1988 Törnudd toimi ulkoministeriössä poliittisena alivaltiosihteerinä ja 1988–1991 Suomen YK-suurlähettiläänä. Oltuaan välissä kaksi vuotta neuvottelevana virkamiehenä hän toimi viimeksi Suomen Pariisin-suurlähettiläänä 1993–1996. Tästä tehtävästä Törnudd jäi eläkkeelle. Hän pyrki vielä Euroopan parlamenttiin Ruotsalaisen Kansanpuolueen ehdokkaana, mutta ei tullut valituksi.
Törnuddin tieteellisestä tuotannosta suuri osa käsittelee multilateraalista diplomatiaa ja YK:ta. Myös turvallisuuspolitiikka ja ihmisoikeuskysymykset ovat olleet hänelle tärkeitä. Hän on lisäksi kirjoittanut osia valtioneuvoston ja eduskunnan historiaa käsitelleisiin julkaisusarjoihin.
Törnuddilla on ollut myös paljon kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Hän oli 1977–1981 Suomen ETYK-toimikunnan puheenjohtaja ja 1978–1982 Rauhan- ja konfliktintutkimuslaitoksen hallituksen puheenjohtaja. 1980-luvulla hän johti eräitä ydinaseettomien vyöhykkeiden perustamista pohtineita kansainvälisiä työryhmiä.
Talos – muumion kirous
Talos – muumion kirous (; myös "Talos the Mummy") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Russell Mulcahyn ohjaama yhdysvaltalais-brittiläinen kauhuelementtejä sisältävä seikkailuelokuva, jonka pääosissa ovat Jason Scott Lee, Jack Davenport, Louise Lombard ja Christopher Lee.
Elokuvan on käsikirjoittanut Keith Williams, John Esposito ja ohjaaja Russell Mulcahy. Elokuvan tuottajina toimivat Silvio Muraglia, Tom Reeve ja Daniel Sladek.
Elokuvaa mainostettiin mainoslauseella "The curse is legend. The terror is real."
"Talos – muumion kirous" sai ensi-iltansa Belgian Brysselin fantasiaelokuvajuhlilla 20. maaliskuuta 1998, jonka jälkeen elokuva kiersi monia elokuvajuhlia. Kotimaissaan Iso-Britanniassa ja Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin suoraan videolle. "Talos – muumion kirous" pääsi teatterilevitykseen vain Japanissa, Thaimaassa, Espanjassa, Malesiassa, Hongkongissa ja myöhemmin Italiassa vuonna 2004.
"Talos – muumion kirous" voitti kaksi palkintoa Italian Fantafestivalilla vuonna 1998 parhaasta soundtrackista (Stefano Mainetti) ja parhaasta elokuvasta (Daniel Sladek ja Silvio Muraglia).
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 17 prosentin "mätä"-arvosana perustuen kuuteen arvosteluun.
Elokuvan kesto on pitempi alkuperäisestä 88 minuutista Australiassa (115 minuuttia), Espanjassa (122 minuuttia) ja Iso-Britanniassa (119 minuuttia).
"Talos – muumion kirous" on videon lisäksi julkaistu DVD:nä ja Blu-rayna.
Zi
Zi tarkoittaa seuraavia:
Zi on seuraavien henkilöiden nimi:
Zj
Zj tarkoittaa seuraavia:
Rotkopunavarpunen
Rotkopunavarpunen ("Carpodacus synoicus") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Rotkopunavarpunen on 13,5-15 senttimetriä pitkä. Se on kooltaan ja muodoltaan punavarpusen kaltainen. Koiraalla on punainen naama ja vaaleamman ruusunpunertavat päänsivut, alapuoli ja yläperä. Muuten ruskeansävyisessä selkäpuolessakin on ruusunpunertavaa sävyä. Päälaen etuosa on hopeanvalkoinen. Naaras ja ensimmäisen kesän koiras ovat väriltään harmaanruskeita, pää on hieman muuta ruumista ruskeampi. Joillain ensimmäisen kesän koirailla ja vanhoilla naaraillakin voi olla naamassa ja alapuolella hieman ruusunpunertavaa väriä.
Rotkopunavarpusia elää Egyptissä, Israelissa, Jordaniassa, Saudi-Arabiassa, Afganistanissa ja Kiinassa. Se on paikkalintu.
Rotkopunavarpunen pesii aavikoiden vuoristojen rotkoissa ja wadeissa ja voi elää karuillakin paikoilla kunhan vettä on kohtuullisen matkan päässä. Rotkopunavarpuset käyvät juomapaikoilla aamuisin ja iltapäivisin, mutta kuuminä päivinä myös keskipäivällä.
Rotkopunavarpusen pesä on korkealla kallionhalkeamassa ja vain harvoin matalalla lähellä maata.
Rotkopunavarpunen käyttää ravinnokseen pääasiassa siemeniä.
Aspire
Aspire on 60 metriä korkea veistos joka sijaitsee Nottinghamin yliopiston edessä Nottinghamin kaupungissa Englannissa.
Veistos on valmistettu teräksestä joka on maalattu punaiseksi ja painaa 854 tonnia. Veistos valmistui vuonna 2007 ja maksoi valmistuessaan 800 000 puntaa (noin 990 000 euroa).
Henrik Brenner
Henrik Brenner (1669 Kruunupyy –1732) oli suomalainen orientalisti. Hän valmistui ylioppilaaksi Turusta 1684 ja maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1691. Hän oleskeli Persiassa vuosina 1697–1699 ja kävi Armeniassa, Georgiassa ja tšerkessien maassa. Hän hankki harvinaisia käsikirjoituksia, joissa käsiteltiin seutujen historiaa. Hän sai 1724 nimityksen Ruotsin kuninkaan kirjastonhoitajaksi.