hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tähdet, tähdet (kappale)
Tähdet, tähdet on Rauli ”Badding” Somerjoen säveltämä ja sanoittama iskelmä vuodelta 1983. Se on Somerjoen toiseksi viimeiseksi jääneen albumin "Tähdet, tähdet" nimikappale.
Somerjoki on kertonut vuoden 1985 radiohaastattelussa omakohtaisen kappaleen syntyneen tilanteessa, jossa tyttöystävä oli jättänyt hänet: ”Sitte se vaan yks kaks tuli se melodia mun päähän ja suurin piirtein sanatkin, jotka tietenkin muokkasin sitten sopivaan asuun. Se on ollu mulle yks vaikuttavimpia hommia miten itsestään syntyy. Ja sitä paitsi se melodia on kaunis. Sanat nyt on aika tylyt. Suoraan sanoen joo.”
Laulu on antanut nimensä Somerjoen albumin lisäksi muun muassa Somerjoen elämästä kertovalle musikaalille, jonka on kirjoittanut Marianne Tikkanen. Vuonna 2005 kantaesitetty musikaali on ollut monien kesäteatterien ohjelmistossa. "Tähdet, tähdet" oli myös MTV:n vuosina 2014–2017 esitetyn esiintymiskilpailuohjelman nimi. Waltari on coveroinut kappaleen englanniksi vuonna 1997 julkaistulla Space Avenue -albumillaan nimellä ”Stars”
Muistan kesän
Muistan kesän on Rauno Lehtisen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuoden 1968 romanttisesta komediasta "Vain neljä kertaa" (ohj. Aito Mäkinen ja Virke Lehtinen). Laulu muistetaan myös sanoituksessa toistuvista fraaseista ”Kesä jonka kerran elää saan” ja ”Kesä jonka kerran kadotin”. Elokuvan ääniraidalla kappaleen esittävät Kai Hyttinen ja Rauno Lehtisen studio-orkesteri, ja äänitys julkaistiin samana vuonna myös singlenä Philips-levymerkillä, B-puolellaan käännösiskelmä ”Ei tunnu missään”.
Kappaleen ovat levyttäneet myös Tauski Peltonen (1993), Jorma Kääriäinen (1996) ja instrumentaaliversioina Soitinyhtye Liisa (1970) ja Agents (1990).
Lehtisen musiikkia analysoinut Juha Henriksson kirjoittaa kappaleen A-osan olevan hyvä esimerkki siitä, miten ammattitaitoinen säveltäjä osaa toiston ja kehittelyn avulla rakentaa lyhyestä melodia-aiheesta laajempia rakenteita. Alkuperäislevytyksen piccolotrumpetilla soitettu väliosa tuo hänen mieleensä vuotta aiemmin julkaistun The Beatlesin ”Penny Lanen”, ja melodian loppuosan synkopoidut kohdat muistuttavat Burt Bacharachin 1960-luvun hittisävelmiä. Duuriin sävelletyn kappaleen tekstissä muistellaan kesällä koettua nuoruuden rakkautta posiitivisemmin kuin yleensä suomalaisissa molli-iskelmissä.
New Yorkin pormestari
New Yorkin kaupungin pormestari (engl. "Mayor of the City of New York") on New York Cityn hallituksen päämies. Pormestarin toimisto vastaa kaikista kaupungin palveluista, julkisista kiinteistöistä, poliisista, palontorjunnasta ja suurimmasta osasta julkisista virastoista. Hänen työnsä on myös vahvistaa kaikki kaupungin, osavaltion ja liittovaltio lait. Pormestarin toimisto sijaitsee New Yorkin kaupungintalolla ja virka-asuntona toimii Gracien kartano.
Kate Spade
Kate Spade, oik. Kate Valentine, alk. Katherine Noel Brosnahan (24. joulukuuta 1962 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 5. kesäkuuta 2018 New York, New Yorkin osavaltio, Yhdysvallat), oli yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Hänen tunnetuimpia tuotteitaan ovat käsilaukut. Kate Spade -merkille suunniteltiin myös vaatteita, koruja ja tuoksuja. Spade myi miehensä Andy Spaden kanssa osuutensa yrityksestä 2000-luvulla.
Spade teki itsemurhan.
Butyynidioli
Butyynidioli eli 1,4-butyynidioli (CHO) on tyydyttymättömiin dioleihin eli dialkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistukseen ja apuaineena metallurgiassa.
Huoneenlämpötilassa butyynidioli on väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Butyynidioli liukenee erittäin hyvin veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin. Poolittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin se ei juurikaan liukene. Butyynidioli reagoi tavanomaisten alkoholien ja alkyynien tavoin. Yhdiste muodostaa estereitä reagoidessaan karboksyylihappojen kanssa. Se voidaan hapettaa butyynidialdehydiksi tai butyynidikarboksyylihapoksi ja kolmoissidos voidaan pelkistää vedyttämällä kaksois- tai yksöissidokseksi. Butyynidioli muodostaa hitaasti polymeerejä. Yhdiste on ärsyttävää ja vaikuttaa ihoon, silmiin ja hengitysteihin. Yhdiste on lievästi myrkyllistä maksalle, munuaisille ja verelle..
Butyynidiolia valmistetaan formaldehydin ja etyynin välisellä reaktiolla 90–100 °C:n lämpötilassa ja noin 5–6 ilmakehän paineessa. Katalyyttinä reaktiossa käytetään kupari(II)oksidin ja vismuttioksidin seosta, josta reaktio-olosuhteissa muodostuu varsinaisena katalyyttinä toimiva kupariasetylidi. Reaktiossa muodostuu sivutuotteena lisäksi propargyylialkoholia. Butyynidioli puhdistetaan tislaamalla alhaisessa paineessa.
Tuotetusta butyynidiolista suurin osa pelkistetään 1,4-butaanidioliksi tai buteenidioliksi. Siitä voidaan myös valmistaa rikkaruohomyrkyyjä ja palonestoaineita. Butyynidiolia käytetään teräksen valmistuksessa, apuaineena päällystettäessä metalleja elektrolyyttisesti nikkelillä tai kuparilla ja korroorionestoaineena.
Giovanni Ferrari
Giovanni Ferrari (6. joulukutakuuta 1907 Alessandria – 2. joulukuuta 1982 Milano) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Ferrarin pelipaikka oli keskikenttä. Hän saavutti urallaan jalkapallon maailmanmestaruuden vuosina 1934 ja 1938. Hän pelasi maailmanmestaruuskilpailuissa yhteensä kahdeksan ottelua tehden niissä kolme maalia. Italian maajoukkueessa Ferrari pelasi 45 ottelua tehden niissä 14 maalia. Hän edusti seurajoukkueurallaan useita eri italialaisia seuroja, kuten Alessandriaa, Juventusta ja Internazionalea. Pelaajauran jälkeen Ferrari toimi kaksikymmentä vuotta valmentajana. Hän valmensi muun muassa Italian maajoukkuetta kahteen otteeseen, ensin vuosina 1958–1959 ja uudestaan 1960–1962. Hän oli Italian maajoukkueen toinen valmentaja Paolo Mazzan rinnalla vuoden 1962 MM-kilpailuissa.
Ruiskattara
Ruiskattara ("Bromus secalinus") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, töpökattaroiden ("Bromus") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ja melko suurikokoinen heinälaji, joka on erotettavissa muista kattaralajeista kaljujen lehtituppiensa sekä röyhynsä ja tähkylöidensä ulkonäön perusteella.
Ruiskattara voi kasvaa metrin korkuiseksi, ja sen varret ovat kasvutavaltaan pystyjä. Lehdet ovat noin senttimetrin levyisiä, vaaleanvihreitä sekä hieman karvaisia. Lehtitupet ovat useimmiten kaljuja. Ruiskattaran kukinto on melko suuri ja runsas röyhy, jonka haarat ovat pitkiä. Jokaisessa röyhyn haarassa on useimmiten vain yksi tähkylä. Tähkylät ovat leveitä ja 1–2 cm pitkiä. Ulkokaleissa on useita suonia, ja ulkohelpeet ovat muuten kaljuja, mutta niissä on lyhyt vihne. Ruiskattara kukkii kesä–heinäkuussa.
Ruiskattara on ollut aikoinaan yleinen rikkakasvi ruispelloilla, mutta maatalouden kehityksen seurauksena ruiskattara on harvinaistunut selvästi, ja nykyisin se onkin harvinainen. Ruiskattara on kasvanut etenkin syysruispelloilla.Suomessa ruiskattaraa on tavattu yleisesti etelässä aina Oulun korkeudelle asti sekä paikoitellen myös Lapissa, mutta uusimpia havaintoja ruiskattarasta on lähinnä Ahvenanmaalta ja Lounais-Suomesta. Ruotsissa ruiskattaraa tavataan nykyisin säännöllisesti vain Gotlannista ja Öölannista.
Ruiskattara ei muodosta maaperään siemenpankkia, vaan on riippuvainen kasvun ja lisääntymisen onnistumisesta vuosittain.
Aikoinaan on myös tutkittu ruiskattaran käyttömahdollisuuksia värikasvina.
Ritva Loijas
Ritva Loijas (s. 7. elokuuta 1945 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan Rauman Kaupunginteatterissa, jossa hän on näytellyt vuodesta 1981 lähtien. Vuosina 1967–1969 ja 1972–1981 Loijas näytteli Kouvolan Teatterissa.
Valkokankaalla hänet on nähty "Ruuvit löysällä" -elokuvassa (1989). Televisiossa Loijas on näytellyt sarjoissa "Pekka ja Pätkä" (1986) sekä "Salatut elämät" (2013, 2018).
Kujasorsimo
Kujasorsimo ("Puccinellia distans") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, suolasorsimoiden ("Puccinellia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on tavallisesti matalakasvuinen ja mätästävä heinälaji, joka ei muodosta rönsyjä. Kujasorsimo muistuttaa paljolti luotosorsimoa ("Puccinellia capillaris") ja lajeja on toisinaan vaikea erottaa toisistaan, mutta tavallisimmin ne ovat erotettavissa toisistaan ulkohelpeiden ulkonäön sekä heteiden ponsien pituuden perusteella. Kujasorsimo ja luotosorsimo voivat risteytyä keskenään ja niitä on myös pidetty joskus saman lajin eri alalajeina.
Kujasorsimo kasvaa tavallisesti 20–30 cm korkeaksi, mutta voi kasvaa selvästi korkeammaksikin. Lehdet ovat kapeita sekä harmaanvihreitä ja suonet näkyvät karkeina lehden alapinnalla. Kieleke on 1–2 mm pitkä. Kujasorsimon kukinto on kartiomainen ja runsashaarainen röyhy, jonka kussakin tähkylässä on neljästä seitsemään kukkaa. Tähkylöiden kaleet ovat pyöreäntylppäkärkisiä ja kalvolaitaisia. Ulkohelpeet ovat noin 2 mm pitkiä ja leveänpyöreäkärkisiä. Heteiden ponnet ovat melkein millimetrinpituisia. Kujasorsimo kukkii kesä–heinäkuussa.
Kujasorsimo kasvaa kosteilla ja suolapitoisilla kasvupaikoilla, kuten merenrannoilla, mutta myös lannoitepitoisista lammikoissa ja tienvarsilla. Suomessa kujasorsimoa tavataan yleisesti Etelä- ja Keski-Suomessa, Lapissa ei juuri lainkaan.
Saint-Louisin alue
Saint-Louisin alue () on hallintoalue Senegalin pohjoisosassa. Sen keskus on Saint-Louisin kaupunki. Alueen pinta-ala on 19 034 neliökilometriä. Asukkaita on 932 900 henkeä (vuonna 2014, arvio).
Saint-Louisin alue käsittää kymmenen prosenttia Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu etelässä Lougan ja idässä Matamin alueisiin, pohjoisessa Mauritaniaan ja lännessä Atlantin valtamereen. Tärkeimmät vesistöt ovat Senegaljoki ja Guiersjärvi. Luonnonalueita ovat Walo joen varrella, Diéri sen eteläpuolella ja Niayes eli Gandiolais meren rannalla. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Alue jakautuu Daganan, Podorin ja Saint-Louisin departementteihin. Arrondissementteja on seitsemän, kaupunkikuntia 19 ja maalaiskuntia 18.
Alueella asuu 6,4 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 46,3 %. Suurimmat kaupunkikunnat ovat Saint-Louis, Richard-Toll, Dagana, Rosso, Ndioum, Podor ja Ross Béthio. Asukkaista 54 % on tukuloreja, 39 % wolofeja, 4 % maureja, 1 % bambaroita ja 0,8 % sererejä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeitä viljelykasveja ovat riisi, sokeriruoko, tomaatti ja sipuli. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Alueella on myös merkittävää elintarviketeolisuutta.
Saint-Louis on yksi Senegalin tärkeimmistä matkailukohteista. Sen keskustasaari siirtomaa-aikaisine rakennuksineen liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2000. Muita nähtävyyksiä ovat Djoudjin kansallinen lintujensuojelualue, paroni Rogerin virka-asunto Richard-Tollissa, Faidherben linnoitus Podorissa ja Umar Tallin rakennuttamat moskeijat Podorin departementissa.
Sävelsilta
Sävelsilta oli suomalais-neuvostoliittolainen radion musiikkiohjelma, suuri viihdemusiikkikonsertti joka lähetettiin kahdesti vuodessa vuodesta 1966 alkaen aina 1980-luvun lopulle saakka. Kunakin vuonna radioitiin yksi konsertti Suomesta ja yksi Virosta Yleisradion ja Eesti Raadion yhteistyönä. Jokaisessa konsertissa esiintyi puolen tusinaa artistia molemmista maista isäntämaan viihdeorkesterin säestyksellä.
"Sävelsillan" juontajia olivat virolaiset Lembit Lauri ja Ivar Trikkel ja suomalaiset Seija Wallius-Kokkonen, Oke Jokinen ja Sauvo Puhtila. Konserttien suomalaiskapellimestarina toimi useimmiten Rauno Lehtinen, mutta ainakin vuonna 1981 Esko Linnavalli ja vuonna 1987 Jukka Linkola.
"Sävelsilta"-konsertteja radioitiin Virossa Tallinnan lisäksi ainakin Tartosta, Pärnusta ja Viljandista. Suomessakin konserttipaikka vaihteli. Virossa oli poikkeuksetta käytettävissä täysi 30-miehinen viihdeorkesteri, mutta Suomessa jouduttiin kustannussyistä tyytymään pienempiin kokoonpanoihin.
Kesäkuussa 1977 radioidussa "Sävelsillan" 10-vuotisjuhlakonsertissa esiintyivät Suomesta Juhani Aalto, Olli Ahvenlahti, Kai Hyttinen, Jörgen Petersen, Inga Sulin ja Pirkkoliisa Tikka, Virosta puolestaan Heli Lääts, Taisto Noor, Trit Petajas sekä kansanmusiikkiyhtye Kukkerpill.
Merisorsimo
Merisorsimo ("Puccinellia maritima") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, suolasorsimoiden ("Puccinellia") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja tavallisesti matalakasvuinen heinälaji, joka voi risteytyä kujasorsimon ("Puccinellia distans") tai luotosorsimon ("Puccinellia capillaris") kanssa.
Merisorsimo kasvaa yleensä 20–30 cm korkeaksi, mutta sen varret voivat olla jopa metrinpituisiakin, sillä ne ovat kasvutavaltaan usein enemmän tai vähemmän maanmyötäisiä. Lehdet ovat möyheitä ja suonet ovat hieman koholla lehden alapinnalla. Lehtitupet ovat punertavia. Merisorsimon kukinto on 10–20 cm pitkä ja lähes yksipuoleinen röyhy, jonka haarat ovat melko karkeita. Kukinnan jälkeen röyhyn haarat ovat ylöspäin suuntautumeita. Tähkylät ovat melko pitkiä, ja niissä on viidestä kymmeneen kukkaa. Tähkylöiden kaleet ja ulkohelpeet ovat teräväkärkisiä. Heteiden ponsien pituus vaihtelee yhden ja kahden millimetrin väliltä. Merisorsimo kukkii kesä–heinäkuussa.
Merisorsimo kasvaa merenrannoilla ja muodostaa usein suuria kasvustoja lähelle vesirajaa.
Merisorsimoa ei ole tavattu Suomessa.
On hetki
On hetki on Rauno Lehtisen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale. Tekijänsä tunnetuimpiin kuuluva laulu alkaa sanoilla ”On hetki jolloin tuuli uinahtaa”. Lehtinen teki kappaleen Suomen euroviisukarsintaan vuonna 1968, jossa sen lauloi Aarno Raninen. Siitä on tullut suosittu myös kuorojen ohjelmistossa muun muassa sovituksena, jonka Ilkka Kuusisto teki Lehtisen pyynnöstä. Sen ovat levyttäneet muun muassa Eteläsuomalaisen Osakunnan Laulajat 1970 ja 1976 sekä Chorus Iuvenalis vuonna 1975. Instrumentaaliversioina sen ovat julkaisseet muun muassa Aarno Raninen (1978), Rauno Lehtinen (1988), Jörgen Petersen (1988) sekä Vantaan viihdeorkesteri johtajanaan Markku Johansson (1992). Ranisen ohella muita laulua tulkinneita solisteja ovat Georg Ots, Pentti Hietanen, Matti Salminen ja Margareta Haverinen.
Lehtinen kertoi 70-vuotishaastattelussaan vuonna 2002 itsekin pitävänsä omista töistään ehkä eniten juuri tästä sävelmästä:”Yleisö tuntuu ottaneen erityisesti sen omakseen. Itsellenikin laulu on merkityksellinen, koska myös teksti on oma. Tekstihän on eräänlainen aforismi elämästä, siitä, miten erilaisia hetkiä siihen mahtuu. On hetkiä ystävien kanssa ja rakkauden hetkiä; on pettymyksiä ja vastoinkäymisiä. Ja kun tulee vanhaksi, huomaa että kaikki on kuin unta, jälkikäteen katsottuna.”
Rauno Lehtinen kertoi saaneensa kappaleeseen idean istuessaan kahvilassa ja huomatessaan kaiken kokeneelta näyttävän vanhuksen. Teksti kuulemma syntyi autossa matkalla Tampereelle ja sävel paluumatkalla. Lehtinen pyysi euroviisuehdokkaansa solistiksi uransa alkuvaiheessa ollutta Aarno Ranista, joka tunnettiin paremmin muusikkona ja viihdekapellimestarina. Hän piti Ranista lupaavana laulajana ja ohjeisti pukeutumaan smokkiin ja tulkitsemaan laulun kuin Frank Sinatra. ”On hetki” pääsi euroviisujen esiraadin arvioinnista finaaliin noin 200 kilpailusävelmän joukosta. Tuona vuonna Suomen edustussävelmä valittiin ensi kertaa yleisön lähettämien postikorttiäänten perusteella, ja selväksi voittajaksi nousi Kristina Hautalan esittämä ”Kun kello käy” noin 160 000 äänellä. ”On hetki” tuli kolmanneksi noin 60 000 äänellä.
Teemu Viinikainen
Teemu Viinikainen (s. 1975) on suomalainen jazzkitaristi. Viinikainen on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian jazzosastolta, missä hän on myös opettanut vuodesta 2002 alkaen. Hän on soittanut mm. Jukka Perkon, Eero Koivistoisen ja Jukkis Uotilan kokoonpanoissa. Ulkomaisista artisteista Viinikainen on tehnyt yhteistyötä mm. Joe Lovanon, Tim Hagansin ja Randy Breckerin kanssa.
Viinikainen on saanut mm. Suomen jazzliiton Yrjö-palkinnon ja Sony-jazzpalkinnon. 
Teemu Viinikaisen kotisivut
Tuotanto Fono.fi-tietokannassa
Guido Masetti
Guido Masetti (22. marraskuuta 1907 Verona – 26. marraskuuta 1993 Rooma) oli italialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Masetti pelasi maalivahtina. Hän saavutti urallaan jalkapallon maailmanmestaruuden vuosina 1934 ja 1938. Hän ei kuitekaan pelannut yhtään ottelua maailmanmestaruuskilpailuissa. Italian maajoukkueessa Masetti pelasi kaksi ottelua tekemättä niissä maaliakaan. Hän edusti seurajoukkueurallaan Hellas Veronaa ja AS Romaa. Pelaajauransa jälkeen hän valmensi useita italialaisia seurajoukkueita 1940– ja 1950–luvulla.
Oke Jokinen
Oke Jokinen (13. maaliskuuta 1918 Kotka – 12. maaliskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen sivutoiminen radioselostaja ja -toimittaja. Hän oli päätoimeltaan rautakauppa Renlundin mainospäällikkö, mutta teki Yleisradiolle viitisensataa radio-ohjelmaa 1950-luvun vaihteesta aina 1990-luvun loppupuolelle. Sotien aikana Jokinen toimi Suomenlahden rannikkotykistön valistus- ja tiedotusupseerina.
Jokinen halusi pysyä kaikkia aiheita hallitsevana yleisselostajana, mutta hän oli erityisen kiinnostunut musiikista ja tunnettiin erityisesti hyvistä suhteistaan Viroon. Hän toimi muun muassa vuosittaisten suomalais-neuvostoliittolaisten "Sävelsilta"-radiokonserttien juontajana. Tallinnan laulujuhlat oli yksi hänen vakituisista radioselostustehtävistään; ensimmäisen kerran hän vieraili juhlilla jo 1938 Kotkan lyseon kuoropoikien mukana. Ensimmäisen radiotyömatkansa Jokinen teki Neuvosto-Viroon kesäkuussa 1958 ja ystävystyi tällöin sikäläisen toimittajan Lennart Meren kanssa, josta sittemmin tuli uudelleen itsenäistyneen Viron presidentti. Jokinen teki Meren kanssa paljon radio- ja televisioyhteistyötä muun muassa kansatieteellisten elokuvien parissa.
Pekka Gronow sanoo Oke Jokista uusia ilmaisumuotoja etsineeksi radiotoimittajaksi. Hän ottaa esiin vuonna 1956 valmistuneen puolitoistatuntisen ohjelman "Seinätön talo". Sen ideana oli kuvata radioselostuksen ja haastattelujen keinoin yhtä kerrostaloa (Unioninkatu 45 Helsingissä) ja kurkistaa sisään asuntoihin ja tutustuttaa kuulijat niiden asukkaisiin, alivuokralaisiin ja kotiapulaisiin.
Oke Jokinen laati myös tietokirjoja muun muassa kaitafilmauksesta, askartelutöistä ja taikatempuista. Hän toimitti 1950-luvun keskivaiheilla suomenkieliset versiot sveitsiläisperäisistä pojille suunnatuista Kolumbus-vuosikirjoista.
Oke Jokinen teki radio-ohjelmia miltei kuolemaansa asti. Hän kuoli päivää ennen 80-vuotissyntymäpäiväänsä vuonna 1998.
Euroopan syyttäjänvirasto
Euroopan syyttäjänvirasto (, lyh. EPPO) on muotoutumassa oleva, henkilöluvultaan verraten pieni EU:n erillisvirasto. Se pyrkii torjumaan Unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia, kuten petoksia, korruptiota ja vakavia arvonlisäveropetoksia valtiorajojen yli. EPPO:n virasto on perusteilla Luxemburgiin. Viraston keskeinen virkamies on Euroopan pääsyyttäjä. Lisäksi kustakin EPPO:oon osallistuvasta jäsenvaltiosta valittaan "Euroopan syyttäjä". Luxemburgiin sijoittuvan keskuksen toimintaa tukevat jäsenvaltioihin sijoittuvat "Euroopan valtuutetut syyttäjät".
Euroopan syyttäjänvirasto toimii tiiviissä yhteistyössä Euroopan unionin oikeudellisen yhteistyön yksikön (Eurojust) ja viraston toimintaan osallistuvien jäsenmaiden kanssa. Kaksikymmentä EU-maata pääsi sopuun EPPO:n perustamisesta kesällä 2017.
Ninja (striimaaja)
Richard Tyler Blevins (s. 5. kesäkuuta 1991), joka tunnetaan myös käyttäjänimellä Ninja, on yhdysvaltalainen Twitch-striimaaja. Toukokuusta 2018 alkaen hän on ollut Twitchin suosituin striimaaja: hänellä on yli yksitoista miljoonaa seuraajaa ja keskimäärin yli 60 000 katsojaa per striimi. Heinäkuussa 2018 Tylerillä oli yli 15 miljoonaa tilaajaa YouTubessa.
Blevins osallistui ensimmäiseen "Halo 3"-turnaukseensa vuonna 2009. Ammattilaiseksi hänen katsotaan nousseen vasta "":issa, jossa hän sijoittui jokaisessa turnauksessa vähintään 16 parhaan joukkoon. Ensimmäisen turnauksensa Blevins voitti kuitenkin vasta "Halo 4":ssä. Noin 8 vuotta kestäneen Halo-uransa aikana hän pelasi useissa eri joukkueissa, mukaan lukien Cloud9:ssä, Renegadesissa, Team Liquidissa sekä viimeisimpänä Luminosity Gamingissa. Ninja tunnettiin Halo-uransa aikana agressiivisesta pelityylistään.
Blevins aloitti striimaamisen vuonna 2011 ensin Justin.tvssä, joka sittemmin muuttui Twitchiksi. Ensimmäisinä vuosinaan Ninja striimasi lähinnä Haloa, mutta myöhemmin hän alkoi pelaamaan myös H1Z1:iä. Hän teki pelissä lukuisia tappoennätyksiä, joiden seurauksena hänen striimausuransa lähti nousuun. Blevins pelasi sekä H1Z1:ä että Haloa samaan aikaan ammattilaisena Luminosity Gamingin riveissä, ja myöhemmin lista kasvoi kolmeen peliin PUBG:n tultua markkinoille. Hän voitti PUBG Gamescom Invitationalin kolmannella henkilöiden luokalla. Vuonna 2017 hän ilmoitti pitävänsä määrittämättömän pituisen tauon Halosta .
Blevins alkoi striimaamaan Fortnitea säännöllisesti ja hänen katsojamääränsä alkoi kasvaa, mikä nosti samanaikaisesti pelin suosion kasvua. Syyskuussa 2017 hänellä oli 500 000 seuraajaa, ja kuuden kuukauden kuluttua määrä kasvoi 250 prosenttia.
Blevins ansaitsee yli 500 000 dollaria kuukaudessa striimaamalla Fortnitea. Tulonsa hän saa muun muassa maksavilta Twitch-tilaajilta sekä YouTube-kanavansa mainoksista.
Helmikuussa 2018 Blevins striimasi hyväntekeväisyysstriimin. Blevins sai striimillä kerättyä yli 110 000 dollaria, jotka hän luovutti American Foundation for Suicide Preventionille. Ensimmäisen Fortnite Battle Royale Esports -tapahtuman aikana huhtikuussa 2018 Blevins luovutti 50 000 dollarin palkintorahaa, ja 2500 dollaria Alzheimer's Associationille. Myöhemmin huhtikuussa Ninja osallistui #Clips4Kids -tapahtumaan muiden kollegoidensa DrLupon ja Timthetatmanin kanssa. Hän auttoi keräämään yhteensä yli 340 000 dollaria.
Doganan rautatieasema
San Marinon rautatieasema oli asema kapearaiteisen Rimini–San Marino-radan varrella Doganan "curaziassa" Serravallen kunnassa San Marinossa. Se oli käytössä vuosina 1932–1944.
Ratalinjan rakennustyöt alkoivat 3. joulukuuta 1928. Linjan avajaisjuhlallisuuksia vietettiin Doganan asemalla 12. kesäkuuta 1932, ja liikenne linjalla alkoi seuraavana päivänä.
Toisen maailmansodan liittoutuneet pommittivat 26. kesäkuuta 1944 San Marinoa niin, että rata ja sähköverkko kärsivät vaurioita. Liikenne osalla linjaa oli pakko lopettaa. Liikenne radalla jatkui kuitenkin 11. heinäkuuta asti Domagnanon ja Riminin välillä, minkä jälkeen rata suljettiin, Doganan asema sen mukana.
Vanha asemarakennus on edelleen paikoillaan ja toimii San Marinon katolilaisen ACEGS-partiojärjestön "Clan Alpha" -vartion kotipaikkana.
Järvan kunta
Järvan kunta sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan maakunnassa viitisenkymmentä kilometriä Tallinnasta kaakkoon.
Kunta rajoittuu etelässä Põltsamaan ja Põhja-Sakalan kuntiin, lännessä Türiin, Paideen ja Koseen, pohjoisessa Anijaan ja Tapaan sekä idässä Väike-Maarjaan.
Järvan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä seitsemän kuntaa (Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kareda, Koeru ja Koigi). Järvassa on 9 121 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Järva-Jaanin kauppalasta (alev), Amblan, Araveten, Koerun, Käraveten ja Peetrin pienkauppaloista (alevik) sekä 100 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Järva-Jaanin kauppala.
Valtatie 2 Tallinnasta Tarttoon ja valtatie 5 Pärnusta Rakvereen kulkevat Järvan kautta.
Türin kunta
Türin kunta sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan maakunnassa 70 kilometriä Tallinnasta kaakkoon.
Kunta rajoittuu etelässä Põhja-Sakalan kuntaan, lännessä Põhja-Pärnumaahan ja Kehtnaan, pohjoisessa Raplaan ja Koseen sekä idässä Paideen ja Järvaan.
Türin kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä kaksi Järvamaan kuntaa (vanha Türin kunta ja Väätsa) ja Kärun kunta Raplamaalta uudeksi Türin kunnaksi. Türissä on 11 063 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Türin epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Kärun, Oisun, Säreveren ja Väätsan pienkauppaloista (alevik) sekä 53 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Türin kaupunki.
Valtatie 5 Pärnusta Rakvereen ja rautatie Tallinnasta Viljandiin kulkevat Türin kautta.
Jukka Salonen
Jukka Salonen on keksijä ja BookIT Oy:n perustaja. BookIT:n 2000-luvun alussa kehittämä digitaalinen vahva tunnistus matkapuhelimella perustuu Salosen keksintöihin. Salosella on 150 kansainvälistä patenttia ja patenttihakemusta, jotka liittyvät mobiiliviestintään, langattomaan maksamiseen, logistiikkaan ja matkailupalveluihin.
Salosen läpimurto matkaviestinnässä oli vahvan tunnistuksen mahdollistaminen älytekstiviestillä. Siitä Salonen on kehittänyt pilvipohjaisen välittäjäteknologian, jonka päälle voidaan rakentaa erilaisia palvelusovelluksia. Salosen kehittämä teknologia on yhteensopiva televiestinnän infrastruktuurin ja mobiililaitteiden kanssa maailmanlaajuisesti. Teknologian avulla on mahdollista tuoda uusia palveluita kaikille käyttäjille samanaikaisesti tai rajata niitä vain tietyn verkon tai puhelinmallin käyttäjille.
Lentoyhtiö Finnair oli ensimmäisiä asiakkaita, joka otti Salosen tekstiviestikeksinnön käyttöön asiakaspalvelussa. SMS-viestien avulla asiakkaat pystyivät kirjautumaan vaivattomasti lennoille. Salosen keksintöjä on sittemmin käytetty laajasti pankkien, luottokorttiyhtiöiden ja operaattoreiden palveluissa, jotka vaativat vahvaa tunnistautumista.
Jukka Salonen opiskeli 1980-luvulla Teknillisessä korkeakoulussa ja perusti yhdessä kumppaneidensa kanssa Applen tietokoneita myyneen Macbite-yrityksen, joka myytiin amerikkalaiselle Micro Warehouselle. Salonen siirtyi kaupan myötä Yhdysvaltoihin kehittämään Apple Online -verkkokauppaa. Vuonna 1996 hän palasi Suomeen markkinointijohtajaksi Telecom Finlandiin, josta tuli pörssiyhtiö Sonera. Salonen perusti BookiIT:n vuonna 2000, kun hän palasi TKK:lle ja alkoi kehittää dynaamiseen dialogimatriisiin (DDM) perustuvaa teknologiaa. Pääomarahoitusta yhtiö sai Tekesiltä ja Innofinancelta.
Jordanian kansalliskirjasto
Jordanian kansalliskirjasto (, ) on Jordanian pääkaupungissa Ammanissa toimiva kansalliskirjasto.
Kirjaston historia alkaa vuodesta 1977, jolloin perustettiin "Kirjastojen ja kansallisdokumenttien direktoraatti" (). Tämän viraston nimi vaihtui vuonna 1990 (. Vuosina 1994 ja 1996 muotoutui nykyinen, Jordanian kulttuuriministeriön alainen "Kansalliskirjastolaitos" ().
Muuttuvat laulut
Muuttuvat laulut on Rauno Lehtisen säveltämä ja Tuula Valkaman sanoittama musiikkikappale vuodelta 1970. Laulu tehtiin erityisesti virolaiselle Georg Otsille, josta oli 1960-luvulla tullut Suomessa varsin suosittu suomenkielisillä levytyksillään kuten ”Saarenmaan valssi” ja ”Kalastajan laulu”. ”Muuttuvien laulujen” muita levyttäjiä ovat Solistiyhtye Liisa (instrumentaaliversio, 1972), Tapani Kansa (1982), Jaakko Ryhänen (1992) ja Sakari Kuosmanen (1999).
Lehtinen ja Valkama kirjoittivat slaavilaisvaikutteisen laulun eräänä sunnuntaina Musiikki-Fazerin tiloissa vähän ennen kuin Georg Ots oli tulossa jälleen Suomeen levyttämään. He tekivät laulusta sanoitukseltaan valtavirrasta poikkeavan: kun 1960-luvun lopun poliittisessa ilmastossa laulut vaativat yleensä muutosta muilta ihmisiltä ja koko yhteiskunnalta, ”Muuttuvat laulut” katsoo asioita hieman yleisemmältä tasolta ja ehdottaa kaikille muutosta yhteisymmärryksen suuntaan.
Matamin alue
Matamin alue () on hallintoalue Senegalin koillisosassa. Sen keskus on Matamin kaupunki. Alueen pinta-ala on 29 616 neliökilometriä. Asukkaita on 584 500 henkeä (vuonna 2014, arvio).
Matamin alue rajoittuu kaakossa ja etelässä Tambacoundan, lounaassa Kaffrinen, lännessä Lougan ja luoteessa Saint-Lousin alueisiin sekä koillisessa Mauritaniaan. Koillisrajalla virtaa Senegaljoki. Luonnonalueita ovat jokilaakson Dandé Mayo, länsiosan Ferlo ja niiden väliin jäävä Diéri. Seutu kuuluu Sahelin ja etelässä Sudanin-Sahelin vyöhykkeisiin. Kasvillisuus on pensassavannia ja aroa.
Alue jakautuu Kanelin, Matamin ja Ranérou-Ferlon departementteihin. Arrondissementteja on viisi, kaupunkikuntia 12, maalaiskuntia 14 ja kyliä 424.
Alueella asuu neljä prosenttia Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 21,3 %. Suurimmat kaupunkikunnat ovat Matam, Ourossogui, Sinthiou Bamambé-Banadji ja Kanel.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeitä viljelykasveja ovat riisi ja sipuli. Lisäksi hyödynnetään metsiä ja harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Alueen matkailupotentiaali perustuu sen kulttuuriperinteisiin ja luontoon. Nähtävyyksiä ovat vanhat moskeijat ja mausoleumit sekä siirtomaa-ajan rakennukset Matamissa. Matkailupalvelut ovat hyvin vähäisiä.
Fiumi di parole
Fiumi di parole on Jalissen esittämä kappale, jolla se edusti Italiaa vuoden 1997 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Dublinissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 114 pisteellä.
Kolibri (kappale)
Kolibri on Rauno Lehtisen säveltämä instrumentaalikappale vuodelta 1961. Se oli ensimmäinen Lehtisen itse säveltämä kappale jonka hän pääsi levyttämään, vaikka hän oli aloittanut säveltämisen jo 1940-luvun lopulla. Lehtinen soittaa levytyksellä sähköistettyä mandoliinia monina päällekkäisäänityksinä, mikä antoi kappaleelle omintakeisen sointivärin vuotta ennen kuin sähkökitaralla tehty ”rautalankamusiikki” tuli suosioon. Lehtinen levytti ”Kolibrin” vuonna 1988 uudelleen alkuperäissovituksen pohjalta.
Rauno Lehtinen toimi 1960-luvun alussa muusikkona Ruotsissa, muun muassa viulistina sokean pianistin Reinhold Svenssonin yhtyeessä. Ruotsissa hän tutustui sähkömandoliiniin, jota soittaessa idea ”Kolibrista” syntyi. Lehtisellä oli Suomen ainoa sähkömandoliini, jolle riitti kysyntää muillakin levytyksillä.
Neljän päällekkäisäänitetyn sähkömandoliinistemman lisäksi ”Kolibrissa” ovat mukana rummut, basso ja kitara sekä Olavi Lehtosen soittama puhallusharmonikka lyhyine, terävine sointuineen ja B-osassa pidempine vastamelodioineen. Les Paulin tyylistä päällekkäisäänitystä varten levytykseen saatiin apuun ruotsalainen äänittäjä.
Singlejulkaisun kääntöpuolella julkaistiin dixieland-klassikko ”Muskrat Ramble”, jolla Lehtinen soittaa viulua Svend Asmussenin tyylisesti. ”Kolibri” sai paljon radiosoittoa Yleisradiossa ja julkaistiin jopa jossakin Etelä-Amerikan maassa. Siitä levytettiin versioita myös Tanskassa ja Saksassa. Suomessa Lasse Liemola teki ”Kolibrista” itse sanoittamansa lauletun version, jonka tarina sijoittuu Ambomaan kylään. Instrumentaalilevytyksiä kappaleesta ovat tehneet Soitinyhtye Liisa 1972 ja kitaristi Francis Goya 1979.
Paiden kaupunki
Paiden kaupunki sijaitsee Keski-Virossa Järvamaan maakunnassa.
Kaupunki rajoittuu lännessä Türiin ja Koseen sekä idässä Järvaan.
Paiden kaupunki muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Paiden kaupunki, Paiden kunta ja Roosna-Allikun kunta uudeksi Paiden kaupungiksi. Paidessa on 10 898 asukasta (1.1.2018).
Kaupunki koostuu Paiden epäitsenäisestä kaupungista (linn, asustusüksus), Roosna-Allikun pienkauppalasta (alevik) sekä 40 kylästä (küla). Kaupungin keskuspaikka on Paide.
Valtatie 2 Tallinnasta Tarttoon ja valtatie 5 Pärnusta Rakvereen kulkevat Paiden kautta.
Paide (täsmennyssivu)
Paide tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Enzo Sacchi
Enzo Sacchi (6. tammikuuta 1926 Firenze – 12. heinäkuuta 1988 Firenze) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Sacchi saavutti eräajossa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös useita MM-mitaleja.
Marino Morettini
Marino Morettini (2. tammikuuta 1931 Vertova – 10. joulukuuta 1990 Milano) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Morettini saavutti Helsingissä 1952 olympiakultaa joukkuetakaa-ajossa ja -hopeaa aika-ajossa. Hän voitti myös MM-mitaleja.
Kevätkoivu
Kevätkoivu on Rauno Lehtisen säveltämä ja Kari Tuomisaaren sanoittama musiikkikappale, joka tehtiin Matti Kassilan elokuvaan "Vodkaa, komisario Palmu" näyttelijä Inga Sulinin laulettavaksi. Haikea, slaavilaisvaikutteinen hidas valssi julkaistiin myös äänilevynä Blue Master -levymerkillä vuonna 1969.
Sole d'Europa
Sole d'Europa on Enrico Ruggerin esittämä kappale, jolla hän edusti Italiaa vuoden 1993 Eurovision laulukilpailussa Irlannin Millstreetissä.
Kappale sijoittui Euroviisuissa kahdenneksitoista 45 pisteellä.
Loris Campana
Loris Campana (3. elokuuta 1926 Marcaria – 3. syyskuuta 2015 Mantova) oli italialainen ratapyöräilijä ja olympiavoittaja.
Campana saavutti joukkuetakaa-ajon olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän voitti myös MM-mitaleja.
Campana kuoli Mantovassa 89-vuotiaana 3. syyskuuta 2015.
Lougan alue
Lougan alue () on hallintoalue Senegalin pohjoisosassa. Sen keskus on Lougan kaupunki. Alueen pinta-ala on 24 847 neliökilometriä. Asukkaita on 1 004 400 henkeä (vuonna 2018, arvio).
Louga on pinta-alaltaan Senegalin kolmanneksi suurin alue. Se rajoittuu pohjoisessa Saint-Louisin, idässä Matamin ja etelässä Kaffrinen ja Diourbelin alueisiin sekä lännessä Thièsin alueeseen ja Atlantin valtamereen.
Alue jakautuu Kébémerin, Linguèren ja Lougan departementteihin. Arrondissementteja on 11, kaupunkikuntia seitsemän ja maalaiskuntia 48. Kaupungit ovat Dahra, Guéoul, Kébémer, Linguère, Louga, Mbeuleukhé ja Ndiagne.
Alueella asuu 6,5 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 21 %. Asukkaista 65,5 % on wolofeja, 29,4 % fulbeja, 2,5 % sererejä ja 2,2 % maureja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja transhumanssiin perustuva karjanhoito. Tärkein viljelykasvi on maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä.
L’essenziale
L’essenziale on Marco Mengonin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä.
Koska Italia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta seitsemänneksi 126 pisteellä.
Antonio Maspes
Antonio Maspes (14. tammikuuta 1932 Milano – 19. lokakuuta 2000 Milano) oli italialainen ratapyöräilijä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Maspes voitti tandemissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Vuosien 1955–1964 välillä hän voitti sprintissä yhdeksän MM-mitalia joista seitsemän kultaista.
Cesare Pinarello
Cesare Pinarello (5. lokakuuta 1932 Treviso – 2. elokuuta 2012 Treviso) oli italialainen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti.
Pinarello voitti tandemissa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän voitti myös sprintin MM-mitaleja.
Pinarello kuoli Trevisossa 79-vuotiaana 2. elokuuta 2012.
Love Crime
Love Crime (televisioesityksessä käytetty myös nimeä Intohimorikoksia; ) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Alain Corneaun ohjaama ranskalainen psykologinen jännityselokuva, jonka pääosia näyttelevät Ludivine Sagnier ja Kristin Scott Thomas. Elokuva kertoo Scott Thomasin näyttelemästä menestyneestä ja armottomasta liikenaisesta, jonka Sagnierin näyttelemä alainen saa lopulta nöyryytyksistä, tappioista ja kierosta pelistä tarpeekseen. Alain Corneau laati elokuvan käsikirjoituksen Natalie Carterin kanssa. "Love Crime" jäi Alain Corneaun viimeiseksi ohjaustyöksi. Hän kuoli kaksitoista päivää elokuvan ensi-illan jälkeen.
Brian De Palma ohjasi "Love Crimen" englanninkielisen uudelleenfilmatisoinnin "Passion" (2012), jonka pääosissa ovat Rachel McAdams ja Noomi Rapace.
Christine Rivière (Kristin Scott Thomas) on menestyvä ja häikäilemätön, alaisiaan nöyryyttävä kansainvälisen yrityksen Ranskan konttorin johtaja, joka tähtää urallaan vieläkin korkeammalle. Hänen alaisensa Isabelle Guérin (Ludivine Sagnier) on bisnesmaailman uusi tulokas ja nuori uurastaja, joka saa tehdä tylsemmät ja aikaa vievät työt. Kun Isabelle esittää omia, houkuttelevia ideoitaan, Christine ottaa ne omiin nimiinsä ja hankkii niiden avulla itselleen ylennyksen New Yorkiin. Mutta Christine aliarvioi Isabellen kunnianhimon ja oveluuden – lopulta naisten yhteenottoa ei voi enää välttää. Kun nöyryytykset ja kiero peli menevät lopulta liian pitkälle, Isabelle alkaa suunnitella äärimmäistä ja pirullista kostoa.
"Love Crimen" kuvaukset alkoivat Pariisissa 28. syyskuuta 2009 ja päättyivät 20. marraskuuta 2009. Elokuva kuvattiin lähes kokonaan Pariisissa lukuun ottamatta joitakin kohtauksia, joita kuvattiin Coulaines’n kunnassa Sarthen departementissa, Magny-le-Hongren kunnassa Seine-et-Marnen departementissa, Courbevoien kunnassa Hauts-de-Seinen departementissa ja New Yorkissa. "Love Crimen" budjettina oli 6 970 000 euroa ja tuotantoyhtiöinä olivat SBS Films, France 2 Cinéma ja Divali Films.
"Love Crime" sai ensi-iltansa Ranskassa 18. elokuuta 2010, ja sen teatterilevittäjänä oli UGC Distribution. Elokuva oli Ranskassa vuoden 2010 97. katsotuin elokuva saatuaan 479 732 katsojaa. Elokuva tuotti kotimaassaan 2,8 miljoonan ja maailmanlaajuisesti 3,6 miljoonan dollarin lipputulot.
"Love Crime" on saanut elokuvakriitikoilta lähinnä myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 63 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 6,1/10 keskiarvolla. Keskiarvo perustuu 79 arviointiin. 1 831 käyttäjästä 47 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 21 arvostelun perusteella elokuva on saanut 63 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 11 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 4,8/10. Internet Movie Databasen 4 683 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,5/10.
"Love Crime" julkaistiin DVD:lle ja blu-raylle Ranskassa 5. tammikuuta 2011. Scanbox Entertainment Finland Oy julkaisi elokuvan DVD:lle Suomessa 21. kesäkuuta 2011.
Rakkauden jälkeen
Rakkauden jälkeen on Carolan levyttämä musiikkikappale vuodelta 1968. Se on Kari Tuomisaaren sanoittama ja Esko Linnavallin sovittama käännösversio itävaltalaisen Udo Jürgensin säveltämästä kappaleesta ”Was ich dir sagen will”, jonka saksankieliset sanat on tehnyt Joachim Fuchsberger.
Jürgensin kappale on tehty suomen lisäksi myös japaniksi ("”Wakare no asa”"), turkiksi ("”Boş Sokak”"), espanjaksi ("”Alguien Canto”") ja englanniksi ("”The Music Played”"). Carolan versio muistuttaa sekä sanoituksensa että sovituksensa osalta enemmän englanninkielistä Matt Monron versiota kuin Udo Jürgensin levytystä. Saksankielisessä alkuperäisversiossa mies laulaa, ettei osaa oikein puhua rakkaimmalleen kuin pianonsa välityksellä. Englannin- ja suomenkielisissä versiossa ollaan tanssiravintolassa, jossa laulun kertoja näkee entisen rakastettunsa viihtyvän uuden kumppanin kanssa toisessa seurueessa.
Carolan lisäksi kappaleen ovat Kari Tuomisaaren tekstillä levyttäneet ainakin Juhani Markola (1974), Berit (1980), Belaboris (1984), Harri Marstio (1988), Kirsi Tarvainen (2014) ja Hanna Pakarinen (2016).
Diogo Dalot
José Diogo Dalot Teixeira (s. 18. maaliskuuta 1999 Braga) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja, joka edustaa Englannin Valioliigan Manchester Unitedia.
Jade to the Max
Jade to the Max on yhdysvaltalaisen R&B-yhtyeen Jaden platinaa myynyt esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1992. Albumilta julkaistiin singlet ”I Wanna Love You”, ”Don’t Walk Away”, ”One Woman” ja ”Looking for Mr. Do Right”.
Albumi sijoittui Billboard 200 -albumilistan 56. sijalle, Top R&B/Hip-Hop Albums -albumilistan 19. sijalle ja Top Heatseekers -albumilistan 10. sijalle.
Akseli Herlevi
Akseli Johannes Jormanpoika Herlevi (s. 1985 Kokkola) on suomalainen televisiokokki, ravintoloitsija ja keittiömestari. Herlevi nousi julkisuuten voitettuaan Top Chef Suomi -tv-ohjelman ensimmäisen tuotantokauden. Hänet tunnetaan myös hänen vuonna 2015 perustamastaan Naughty BRGR -ravintolaketjusta. Herlevi on ollut mukana Top Chefin jälkeen useissa mediatuotannoissa, mukaan lukien MasterChef Suomi, Haasta Hans sekä hänen vuonna 2018 Sub-kanavalla ensiesitetty oma ohjelmansa "Burgerimies".
Herlevi syntyi Mairinkaisissa, mutta vietti lapsuutensa Kokkolassa. Teini-ikäisenä hän muutti Etelä-Suomeen. Hän on valmistunut Ravintolakoulu Perhosta vuonna 2004, ja on työskennellyt mm. Savoyssa, NJK:lla ja Strindbergillä. Hän perusti Naughty BRGR-ravintolaketjun Helsinkiin 2015 yhteistyökumppaninsa Tomi Ruuskasen kanssa, ja ketju on sittemmin laajentunut Turkuun, Tampereelle ja Jyväskylään. Ruuskanen toimi ketjun toimitusjohtajana kevääseen 2018 asti, kunnes tehtävään siirtyi Mikko Mollberg.
Herlevi on valmistanut elintarvikkeita yhdessä mm. Vaasan-leipomoiden ja Keskon kanssa.
Lil Reese
Tavares Taylor, taiteilijanimi Lil Reese, (s. 6. tammikuuta 1993) on yhdysvaltalainen rap-artisti.
Victor Braun
Victor Conrad Braun (4. elokuuta 1935 Windsor, Ontario – 6. tammikuuta 2001 Ulm, Saksa) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän opiskeli alun perin geologiaa Länsi-Ontarion yliopistossa, mutta siirtyi lauluopintojen pariin Lillian Wilsonin, George Lambertin ja Weldon Kilburnin johdolla. Vietettyään vuoden Canadian Opera Companyn kuorossa hän teki soolodebyyttinsä vuonna 1957 Sciarronen roolissa Giacomo Puccinin oopperassa "Tosca". Muihin rooleihin lukeutuivat Escamillo ja Monterone. Suurimman osan urastaan Braun loi Euroopassa.
Braun kuoli monisysteemiatrofiasta kärsittyään.
Drill (musiikki)
Drill on hip hopin ja trapin tyylisuunta, joka syntyi 2010-luvulla Yhdysvalloissa. Drill-musiikin ominaisuudet ovat periaatteessa sopeutuneet Trap, jolla on paljon vaikutteita rumpuihin kuten Three 6 Mafia, Tommy Wright III, Gucci Mane, OJ Da Juiceman, Jeezy ja Waka Flocka Flame. Pacman on ensimmäinen räppäri, joka löytää Drill-musiikin.
Tunnettuja drill-artisteja ovat muun muassa Chief Keef, Fredo Santana, SD, Lil Reese, Young Whisper, Lil Durk, Lil Bibby, G Herbo, L'A Capone ja RondoNumbaNine.
Toinen LP
Toinen LP on Dannyn ja Armin vuonna 1979 julkaistu järjestyksessään toinen duettoalbumi.
A-puoli
B-puoli
Laivat (kappale)
Laivat (Пароходы, "Parohody") on Igor Nikolajevin säveltämä ja Mihail Tanitšin sanoittama neuvostoliittolainen iskelmä, joka tuli kansainvälisestikin tunnetuksi Valeri Leontjevin ja Alla Pugatšovan tulkintoina vuonna 1985. Suomessa se tunnetaan parhaiten Rauli Badding Somerjoen levytyksenä samalta vuodelta. Laulun suomenkielinen teksti on Irma Arvolan. Kertosäe alkaa sanoin ”Kerro mistä laivat myötätuulen purjeisiinsa saivat...”.
Kappaleen ovat levyttäneet suomeksi myös muiden muassa Tapani Kansa (1985), Rainer Friman (1989), Maj Karman Kauniit Kuvat (1998) ja Jorma Kääriäinen (1999).
Kaffrinen alue
Kaffrinen alue () on hallintoalue Senegalin keskiosassa. Sen keskus on Kaffrinen kaupunki. Alueen pinta-ala on 11 262 neliökilometriä. Asukkaita on 679 000 henkeä (vuonna 2018, arvio).
Kaffrinen alue käsittää 5,6 % Senegalin pinta-alasta. Se rajoittuu pohjoisessa Diourbelin ja Lougan, koillisessa Matamin, idässä Tambacoundan, lounaassa ja lännessä Kaolackin ja luoteessa Fatickin alueisiin sekä etelässä Gambiaan. Vesistöjä ovat Saloumjoki ja Gambian sivujoki Baobolong. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymäalueeseen. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.
Alue jakautuu Birkelanen, Kaffrinen, Koungheulin ja Malem Hodan departementteihin. Arrondissementteja on yhdeksän, kaupunkikuntia viisi ja maalaiskuntia 28. Kaupungit ovat Birkelane, Kaffrine, Koungheul, Malem Hodar ja Nganda.
Alueella asuu 4,1 % Senegalin väestöstä. Kaupunkiväestön osuus on 15,1 %. Asukkaista 74 % on wolofeja. Lisäksi on fulbeja ja sererejä. Vallitseva uskonto on islam.
Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkein viljelykasvi on maapähkinä. Muita elinkeinoja ovat karjanhoito, metsien hyödyntäminen, kaupankäynti, käsityöammatit ja liikenne. Teollisuutta ei ole lainkaan.
Wanarin kivikehät ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta. Muita nähtävyyksiä ovat vanhat moskeijat, mausoleumit ja pyhät puut. Alueelle tehdään lähinnä metsästysmatkoja. Majoituspalvelut ovat vähäisiä.
Jānis Bojārs
Jānis Bojārs (12. toukokuuta 1956 – 5. kesäkuuta 2018) oli latvialainen kuulantyöntäjä, joka kilpaurallaan edusti Neuvostoliittoa. Bojārs saavutti EM-hopeaa Ateenassa 1982 tuloksella 20,81 m.
Mökki laidassa maantien
Mökki laidassa maantien (tai Mökki maantien laidassa, "Jag har bott vid en landsväg") on Alvar Kraftin säveltämä ja Charles Henryn sanoittama musiikkikappale vuodelta 1939. Se tuli tunnetuksi Edvard Perssonin esittämänä elokuvassa "Majatalon Kalle" (Kalle på Spången, 1939). Laulun on ruotsiksi levyttänyt myös muun muassa Östen Warnerbring.
Suomeksi laulun on sanoittanut Saukki nimellä ”Mökki laidassa maantien” ja vuonna 1963 Helena Korpela nimellä ”Asun maantien vierel”. Alun perin valssiksi kirjoitettu sävelmä tunnetaan Suomessa tamperelaisen Acre Karin ja Jani Uhleniuksen yhtyeen nelijakoisena jazztyylisenä levytyksenä vuodelta 1976. Laulun on levyttänyt Saukin sanoin myös Eino Grön vuonna 1990 ja Helena Korpelan sanoin Lars Mäkiö 1963..
Dorothy Howard
Dorothy Alice Howard (o.s. "Phimister"; 4. helmikuuta 1929 Winnipeg – 1. maaliskuuta 2013 Winnipeg) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hänen opettajiensa joukossa olivat Doris Mills Lewis Winnipegissä, Marjorie Thomas Englannissa ja Maureen Forrester Torontossa.
Howard oli The Choristers -kamarikuoron jäsenenä vuosina 1958–1968. Hän aloitti vuonna 1969 opettamisen Saskatchewanin yliopistossa, jonka lauluohjelman johtaja hänestä tuli vuonna 1970. Howard opetti siellä vuoteen 1990 saakka, ja hänen oppilainaan olivat Kristine Anderson, Karen Jensen, Michelle Milenkovic, Barbara Milner, Janice Paterson ja Kevin Power.
Howard oli Saskatoonin sinfoniaorkesterin yleisin vieraileva artisti. Lisäksi hän esiintyi sellaisten orkesterien kuin Reginan sinfoniaorkesterin ja Winnipegin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän oli Saskatoon Opera Associationin perustajien joukossa ja esiintyi siellä muun muassa Carmenin roolissa (1980). Hän esiintyi myös lukuisten kanadalaissäveltäjien teosten esityksissä ja sävelsi itse teoksen "Celebrate Saskatchewan" (1980).
Henri Langlois -palkinto
Henri-Langlois -palkinnon 2006 saivat:Kaksi kunniapalkintoa saivat Georges Méliès'lle ja Jean Rouchille.
Henri-Langlois -palkinto 2007 myönnettiin seuraaville:
Vuoden 2007 tilaisuudessa myönnetti kolme kunniapalkintoa: Henri-Langlois -palkinto 2008 myönnettiin seuraavill
Philippe Labro ja Jean Rochefort ensimmäinen Césars-palkiuttu ja Césarin puheenjohtaja 2008) ont rendu un hommage à Georges Cravenne, le créateur de la cérémonie des César, à l’occasion de ses 70 ans de carrière.
Kunniapalkinnon sai Élisabeth Depardieu.
Henri-Langlois -palkinto 2009 jaettiin 2. helmikuuta 2009:
Henri-Langlois -palkinto jaettiin 1. helmikuuta 2010:Vuonna 2010 jaettiin lisäksi kaksi Vincennesin kaupungin palkintoa:
Henri Langlois -palkinto jaettiin 31. tammikuuta 2011:
Henri Langlois -palkinto 2012 jaettiin 27. tammikuuta 2012:
Henri Langlois -palkinto 2013 jaettiin 28. tammikuuta 2013:
Henri Langlois -palkinto 2014 jaettiin 3. helmikuuta 2014:
Vuoden 2015 Henri-Langlois -palkinnot myönnettiin 30. maaliskuuta 2015 useassa sarjassa. Palkinto on nimeltää "Trophée".
San Vitale
San Vitale on Italian Ravennassa sijaitseva bysanttilaistyylinen kirkkorakennus. Kirkko on rakennettu keisari Justinianus I:n aikana vuosina 527–547. Kirkko kuuluu Ravennassa kahdeksan rakennuksen joukkoon, jotka on valittu Unescon maailmanperintökohteeksi.
Kirkkoa pidetään Bysantin arkkitehtuurin mestariteoksena ja se on erityisen tunnettu värikkäistä mosaiikeistaan.
Greta Kraus
Greta Kraus (3. elokuuta 1907 Wien – 30. maaliskuuta 1998 Toronto) oli kanadalainen cembalisti, pianisti ja pedagogi. Hän sai opettajadiplominsa vuonna 1930. Hänen ensisijaisia opettajiaan olivat Hans Weisse (1924–1931) ja Heinrich Schenker (1931–1934). Kraus esiintyi aluksi pianistina ja teki debyyttinsä cembalosolistina 1935. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Wienin Bach-seuran, Boyd Neelin orkesterin sekä David ja Igor Oistrahin kanssa. Huilisti Robert Aitkenin kanssa hän perusti vuoteen 1986 saakka toimineen duon, ja vuonna 1958 Kraus perusti Toronto Baroque Ensemblen.
Haraholmen
Haraholmen on saari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Haraholmen kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on kolmisen kilometriä.
Haraholmenin pinta-ala on noin 2,7 hehtaaria ja etelä–pohjoissuuntainen pituus noin 260 metriä. Miessaari ja Pyöräsaari sijaitsevat noin kilometrin Haraholmenista länteen; Lilla Ådholmen ja Stora Ådholmen puolestaan sijaitsevat muutama sata metriä Haraholmenista koilliseen. Haraholmenin lounainen naapurisaari Rönnkobben on lähes puuton kallioluoto. Haraholmenista avautuu estoton näkymä etelään Suomenlahden ulapalle. Saaren eteläosa on paljasta kalliota, keskiosissa kasvaa havumetsää, länsi- ja itärannat ovat kallioisia. Haraholmenilla sijaitsee kaksi hiidenkirnua.
L’amore è femmina (kappale)
L’amore è femmina (Out of Love) on Nina Zillin esittämä kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Azerbaidžanin Bakussa.
Koska Italia kuuluu kilpailun suuriin rahoittajamaihin, kappale pääsi suoraan finaaliin. Finaalissa kappale sijoittui 26. maan joukosta sijalle 9. 101 pisteellä.