hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kantaverkko
Kantaverkko on Suomessa sähkön siirron valtakunnallinen suurjänniteverkko. Sähköä tuottavat voimalaitokset on yhdistetty kantaverkkoon joko suoraan tai välillisesti. Kantaverkon tehtävänä on jakaa sähköä maan kaikkiin osiin. Kantaverkko muodostaa useita silmukoita, joten häiriö yhdellä verkon osuudella ei vaikuta laajempaan sähkönjakeluun.
Suomen kantaverkkoa hallinnoi valtionenemmistöinen yhtiö Fingrid. Se käyttää valtakunnallisessa sähkönsiirrossa 400, 220 ja 110 kilovoltin (kV) voimajohtoja. Kantaverkon voimajohdot ovat pääasiassa avojohtoja, kaapeleiden käyttö on kalleutensa vuoksi vähäistä. Kantaverkkoon kuuluu yhteensä noin 14 000 kilometriä suurjännitejohtoa, yli puolet siitä on 110 kV:n johtoa.
Suomen kantaverkko sai alkunsa Imatran vesivoimalaitoksen ja sen Turkuun sekä Helsinkiin yhdistäneen Rautarouva-linjan rakentamisen yhteydessä. Kuitenkin Suomen erityisenä piirteenä on vesivoimalaitosten sijaitseminen pääosin maan pohjoisosassa. Sähkönsiirtoinfrastruktuuria tarvitaan sähkön siirtämiseksi pohjoisesta kohti maan eteläosaa, johon asukkaat ja teollisuusyritykset ovat pääosin keskittyneet. Kantaverkon merkittävin runkolinja kulkee Oulusta Alajärvelle. Suomessa sijaitsee ydinvoimaloita kahdella suunnalla, lähellä Poria länsirannikolla ja lähellä Loviisaa etelärannikolla. Ruotsista kulkee merenalainen sähkönsiirtokaapeli, joka liittyy Suomen kantaverkkoon Rauman lähettyvillä.
Muiden toimijoiden omistamat "alueverkot" liittyvät kantaverkkoon ja huolehtivat sähkön siirrosta alueellisella tasolla. Ne käyttävät sähkön siirtoon 110 kV johtoja. "Jakeluverkot" liittyvät alueverkkoihin tai kantaverkkoon. Jakeluverkkojen jännitetaso on 400 V ja 110 kV:n välillä. Kotitaloudet liittyvät jakeluverkkoihin. Suuret sähkön kuluttajat, kuten teollisuuslaitokset, liittyvät joko kanta-, alue tai jakeluverkkoon.
Suomen kantaverkko on yhteydessä Ruotsin, Norjan, Viron ja Venäjän sähköverkkoihin.
Kantaverkon häiriöistä 97 % aiheutuu suojareleen laukaisuista. Yleisin syy näihin on suora salamanisku voimalinjaan, joka aiheuttaa tyypillisesti linjan irti- ja päällekytkentätapahtuman, joka kestää noin 2 sekuntia. Vaikka salamanisku osuisikin voimalinjan ukkosköyteen, pylvään rajallinen maadoitus aiheuttaa sen potentiaalin nousun tasolle, jonka vuoksi osa salaman virrasta purkautuu eristimien kipinävälien yli vaihejohtimiin ja tämä valokaari puolestaan aiheuttaa vaihdeiden välisen oikosulun, tai maasulun. Valokaaren kuuma plasma hajaantuu sähkövirran katkettua noin sekunnin kuluessa ja katkaisija voi sen jälkeen kytkeä linjalle jälleen jännitteen.
Haja-asutusalueiden ilmalinjoilla toteutettu keskijänniteverkko kärsii myös salamaniskujen epäsuorista seurauksista, koska iskun aiheuttama magneettikenttä synnyttää ilmalinjan vaihejohtimiin useiden kymmenien kilovolttien suuruisen jännitetransientin, jonka seurauksena eristimissä ja kipinäväleissä tapahtuu ylilyönti ja valokaari palaa, kunnes suojareleistys on katkaissut linjasta sähkön hetkeksi. 110 kV:n ja sitä suuremmilla jännitetasoilla ei tätä ongelmaa ole.Suomen kantaverkkoa on vahvistettu silmukoituneemmaksi 1970-luvun lopulla, jonka jälkeen suurhäiriötilannetta ei kantaverkossa ole esiintynyt.
James Odongo
James Odongo (s. 27. maaliskuuta 1931) on ugandalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Tororon hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bahannan titulaaripiispaksi 25. marraskuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. helmikuuta 1965. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat John Francis Greif ja Vincent Joseph McCauley.
Odongo sai 19. elokuuta 1968 nimityksen Tororon piispaksi ja 5. tammikuuta 1985 Ugandan sotilaspiispaksi. 2. tammikuuta 1999 hänet nimitettiin lisäksi Tororon arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 27. kesäkuuta 2007. Hän on kuitenkin jatkanut työtään sotilasordinariaatin johdossa.
Odongo osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Denis Kiwanuka Lote
Denis Kiwanuka Lote (s. 25. maaliskuuta 1938) on ugandalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1965 ja nimitettiin Kotidon hiippakunnan piispaksi 20. toukokuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emmanuel Wamala, jota avustivat James Odongo ja Paul Lokiru Kalanda.
Lote sai 27. kesäkuuta 2007 nimityksen Tororon arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. syyskuuta.
Géza II
Géza II oli Unkarin, Kroatian ja Dalmatian kuningas vuosina 1141–1162. Hän peri vallan alaikäisenä. Hänen serbialaissyntyinen äitinsä Jelena ja enonsa Beloš kasvattivat valtaansa. Eno Belošista tuli virallinen sijaishallitsija, ja suhteet Serbiaan, jota johti hänen veljensä Uroš, olivat läheiset ja lämpimät. Unkari tuki Serbian kapinaa Bysantin keisari Manuel I Komnenosta vastaan. Niinpä Manuel hyökkäsi myös Unkariin 1151–1153. Bysantin joukot tekivät suurta tuhoa mutta eivät valloittaneet alueita, ja sotaretken tarkoitus oli vain rangaista ja pelotella unkarilaisia. Géza II teki rauhansopimuksen, mutta seuraavan 20 vuoden aikana Bysantti teki kymmenen sotaretkeä Unkaria vastaan. Gézalta jäi kaksi poikaa, tulevat Tapani III ja Béla III, mutta myös hänen veljensä olivat innokkaita ottamaan vallan itselleen.
Napahärkki
Napahärkki ("Cerastium nigrescens" var. "laxum", syn. "C. arcticum", "C. edmondstonii") on kohokkikasveihin kuuluva, pienikokoinen vuoristojen ja arktisten alueiden laji.
Monivuotinen napahärkki kasvaa 5–10 senttimetriä korkeaksi ja muodostaa tiheitä, pieniä tuppaita. Varsi ja lehdet ovat pitkäkarvaisia. Lehdet ovat soikeita ja pituudeltaan 6–16 mm. Kukinto on kaksihaarainen viuhko. Kukkien tukilehdet ovat enintään kapealti kalvolaitaisia. Valkoisia kukkia on yksi tai kaksi kappaletta. Kukan verhiö ja teriö ovat molemmat viisilehtisiä. Verhiö on tyvestä liereä, verholehdet ovat tavallisesti tylppiä. Teriö on noin 1,5–2 kertaa verhiön pituinen, valkoiset terälehdet ovat kärjestään matalasti kaksihalkoisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Tunturihärkki kukkii Suomessa heinä-elokuussa. Hedelmä on pitkähkö, 10-liuskainen kota. Siemenet ovat kooltaan 1,2–1,7 mm, ja niiden pinnassa olevat nystermät ovat useimmiten leveyttään matalampia.
Napahärkki voi risteytyä tunturihärkin ("C. alpinum") kanssa, jota se myös ulkonäöltään läheisesti muistuttaa.
Napahärkkiä tavataan Euroopassa ainoastaan Skotlannissa, Walesissa, Färsaarilla, Islannissa, Huippuvuorilla sekä Norjan, Ruotsin ja Suomen korkeimmilla vuoristo- ja tunturialueilla. Lisäksi napahärkkiä kasvaa paikoitellen Grönlannissa sekä Koillis-Kanadan rannikolla. Suomessa napahärkkiä tavataan ainoastaan Enontekiöllä Käsivarren suurtuntureilla.
Napahärkki kasvaa hiesuisilla ja soraisilla lumenviipymäpaikoilla, sulavesipurojen reunoilla, jyrkänteillä, vuotomailla ja jokisärkillä. Suomessa sitä kasvaa lähinnä keskipaljakan korkeudella.
Kansainvälinen luisteluliitto
Kansainvälinen luisteluliitto () eli ISU on luistelulajien kansainvälinen kattojärjestö. Se perustettiin vuonna 1892 Alankomaiden Scheveningenissä. ISU on vanhin kansainvälinen talviurheiluliitto, ja siihen kuuluu 88 kansallista luisteluliittoa. ISUn puheenjohtajana on kesäkuusta 2016 lähtien toiminut hollantilainen Jan Dijkema.
Kansainvälisen luisteluliiton lajit:
José Doth de Oliveira
José Doth de Oliveira (1. maaliskuuta 1938 – 26. marraskuuta 2017) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Iguatún hiippakuntaan 13. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Palmaresin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 23. joulukuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. toukokuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi José Mauro Ramalho de Alarcón Santiago, jota avustivat Acácio Rodrigues Alves ja Jorge Tobias de Freitas.
Doth de Oliveira sai 18. joulukuuta 1991 nimityksen Iguatún koadjuuttoripiispaksi, ja 26. heinäkuuta 2000 hänestä tuli sen piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 7. tammikuuta 2009.
Florentino Ferrer Cinense
Florentino Ferrer Cinense (s. 14. maaliskuuta 1938 Guimba) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin San Josen hiippakunnan piispaksi 24. toukokuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Federico G. Limon ja Ciceron Santa Maria Tumbocon.
Cinense sai 17. elokuuta 1985 nimityksen Tarlacin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 21. tammikuuta 1988 hänestä tuli sen piispa.
Rodrigo Orlando Cabrera Cuéllar
Rodrigo Orlando Cabrera Cuéllar (s. 14. maaliskuuta 1938) on elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. tammikuuta 1962 ja nimitettiin Santiago de Marían hiippakunnan piispaksi 23. joulukuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1984. Pääkonsekraattorina toimi Lajos Kada, jota avustivat Arturo Rivera Damas ja José Eduardo Alvarez Ramírez.
Nicholas Chia
Nicholas Chia Yeck Joo (; s. 8. huhtikuuta 1938 Singapore) on singaporelainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 26. tammikuuta 1964 ja nimitettiin Singaporen arkkipiispaksi 15. toukokuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adriano Bernardini, jota avustivat Gregory Yong Sooi Ngean ja Anthony Soter Fernandez.
Chia jäi eläkkeelle 20. toukokuuta 2013.
Osvino José Both
Osvino José Both (s. 26. huhtikuuta 1938 Três Arroios) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Passo Fundon hiippakuntaan 22. huhtikuuta 1967 ja nimitettiin Porto Alegren arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cluentumin titulaaripiispaksi 26. kesäkuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Cláudio Colling, jota avustivat Urbano José Allgayer ja Laurindo Guizzardi.
Both sai 22. marraskuuta 1995 nimityksen Novo Hamburgon piispaksi ja 7. kesäkuuta 2006 Brasilian sotilasarkkipiispaksi.
Ruben T. Profugo
Ruben T. Profugo (10. huhtikuuta 1938 Lucena – 12. toukokuuta 2014) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lucenan hiippakuntaan 18. joulukuuta 1965 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Buduan titulaaripiispaksi 27. elokuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. lokakuuta 1979. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat José Tomás Sánchez ja Godofredo Pedernal Pisig.
Profugo sai 15. toukokuuta 1982 nimityksen Lucenan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 13. syyskuuta 2003.
Peter Carsten
Peter Carsten (alk. "Peter Ramsentaler"; 30. huhtikuuta 1928 Weißenburg in Bayern – 20. huhtikuuta 2012 Lucija/Piran, Slovenia) oli saksalainen näyttelijä. Hän asui viime vuodet Sloveniassa.
Hän tuli julkisuuteen roolistaan Hans Hellmut Kirstin romaaneihin pohjautuvassa Paul Mayn ohjaamassa elokuvasarjassa "08/15".
Luettelo Suomessa esitetyistä elokuvista.
Jesse Welling
Jesse Welling (s. 20. huhtikuuta 1977 Helsinki) on entinen jääkiekkoilija ja jääkiekon SM-liigajoukkue Rauman Lukon apuvalmentaja. Aiemmin hän toimi JYPin apuvalmentajana ja joukkueenjohtajana.
Jääkiekkouransa Welling aloitti Helsingin Jokereissa, mutta pelasi kasvattajaseurassaan SM-liigassa vain yhden runkosarjaottelun. Muita SM-liigaseuroja, joissa Welling pelasi aktiiviurallaan olivat Espoon Blues, Tampereen Ilves, Lappeenrannan SaiPa, Jyväskylän JYP sekä Lahden Pelicans.
Niin ikään SM-liigassa pelannut Semir Ben-Amor on Wellingin velipuoli.
08/15 (elokuvasarja)
08/15 on saksalainen kolmen elokuvan sarja, joka pohjautuu Hans Hellmut Kirstin romaanitrilogiaan "08/15". Elokuvat on ohjannut Paul May.
08/15 II osan Ukrainaan sijoittuvia ulkokohtauksia kuvattiin vuoden 1955 alussa Jämijärvellä.
Gréta Salóme Stefánsdóttir
Gréta Salóme Stefánsdóttir (s. 11. marraskuuta 1986) on islantilainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2012 Euroviisuissa Bakussa, Azerbaidžanissa yhdessä Jónsin kanssa kappaleella "Never Forget". He sijoittuivat sijalle 20. Vuoden 2016 Euroviisuissa hän edusti maata kappaleella "Hear Them Calling".
Gréta toimii viulistina Islannin sinfoniaorkesterissa.
Harri Ylinen
Harri Olavi Ylinen (s. 10. toukokuuta 1964 Alahärmä) on suomalainen aitajuoksija. Hän edusti urallaan Jalasjärven Jalasta ja häntä valmensi Jorma Junttila. Kalevan kisoista Ylinen on saavuttanut kolme pronssia 110 metrin aitajuoksussa (1985, 1987 ja 1988). Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on lisäksi voittanut kultaa (1988) ja kaksi pronssia 60 metrin aitajuoksussa (1986, 1990). Ylisen 110 metrin aitajuoksun ennätys 13,90 s on vuodelta 1988.
Juoksu-uransa Ylinen lopetti vuoteen 1991, minkä jälkeen hän on muutamaan otteeseen 2000-luvulla esiintynyt virallisissa kilpailuissa heittolajeissa Turun Urheiluliittoa edustaen.
Harri Ylisen isä Heimo Ylinen ja veli Jukka Ylinen olivat pituushyppääjiä.
Sammon taonta
Sammon taonta on Akseli Gallen-Kallelan tekemä realismia edustava Kalevala-aiheinen maalaus, joka kuvaa Sammon tekoa. Akseli Gallen-Kallela maalasi teoksen vuonna 1893 viettäessään perheensä kanssa kesää Savossa. Öljyväreillä kankaalle maalatun teoksen koko on 200 x 152 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Gallen-Kallela etsi töilleen sopivia, aidon oloisia ympäristöjä kiertäen eri puolin Suomea. Minna Canthin neuvomana hän siirtyi perheineen kesäksi 1893 Savoon Vehmersalmelle, Mustaharjun tilalle. Siellä hän maalasi Kalevalan kymmenennen runon inspiroimana Sammon taonta -teoksensa. Taiteilijan vaimo Mary Gallen-Kallela toimi puvustajana sekä lavastajana ja samana kesänä syntyikin myös kaunis muotokuva Marysta Vehmersalmen kallioisissa maisemissa.
Stanislav Kotšijev
Stanislav Jakovlevitš Kotšijev (, , s. 7. huhtikuuta 1954 Kurta, Etelä-Ossetian AA, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on osseettipoliitikko.
Richard Barbieri
Richard Barbieri (s. 30. marraskuuta 1957 Lontoo) on brittiläinen kosketinsoittaja. Hänet tunnetaan etenkin jäsenyydestään brittiläisen uuden aallon taiderock-yhtye Japanin kokoonpanosta 1970–1980-luvuilla. Nykyään Barbieri toimii uusprogressiivista rockia esittävän Porcupine Tree -yhtyeen kosketinsoittajana. Viime aikoina hän on tehnyt yhteisprojekteja muiden muassa Marillion-yhtyeen Steve Hogarthin kanssa.
Kapina laivalla (romaani)
Kapina laivalla ("Mutiny: a Novel of the Bounty", myös "Mutiny on the Bounty") on irlantilaisen kirjailijan John Boynen kirjoittama historiallinen romaani. Kirja on Boynen toinen suomennettu teos.
Kirjan kertoja on 14-vuotias taskuvaras John Jacob Turnstile. Tarinan alkaessa John varastaa eräältä mieheltä kellon, mistä hänet saadaan kiinni ja vangitaan. Mies tarjoaa kuitenkin pojalle uuden mahdollisuuden, ja koska John ei halua viettää vuotta vankilassa, hän päätyy HMS Bountylle kapteeni William Bligh’n hyttipojaksi. Johnia kohdellaan laivalla aluksi huonosti, mutta pian hän saavuttaa kapteenin luottamuksen ja pysyy tälle uskollisena koko matkan ajan. Kirjassa on paljon takaumia, joissa kerrotaan Johnin menneisyydestä.
Laiva lähtee kohti Tahitia, josta laivan on tarkoitus hakea leipäpuun siemeniä kylvettäväksi Karibianmeren saarille. Miehistö ei kuitenkaan halua jättää Tahitia, jota pitävät paratiisina, ja he kapinoivat kapteenia vastaan Fletcher Christianin johdolla. Kapteeni, John ja kourallinen muita miehiä jätetään pelastusveneeseen keskelle Tyyntämerta. Kapteeni Bligh ei kuitenkaan luovuta ja päättää päästä takaisin maihin. Matkan alkupuolella he rantautuvat saarelle mutta huomaavat ajoissa saaren asukkaiden kannibalistiset ruokatottumukset. Matkan aikana etenkin John sairastuu vakavasti, mutta lopulta kapteeni onnistuu ohjamaan veneen 6 000 kilometrin päähän Timorille. Kirjan lopussa John palaa Englantiin.The Irish Timesin arvostelija kehuu Boynea luontaiseksi tarinankertojaksi. The Independentissä arvostelija kehuu puolestaan kirjan kerrontaa erinomaiseksi ja vertaa sitä William Goldingin "Merimatka"-teokseen. Myös Publishers Weeklyn ja The Mirrorin kriitikot ovat kehuneet teosta.
Sirkka Lankinen
Sirkka Lankinen os. Tukiainen (30. elokuuta 1916 Ilomantsi - 15. maaliskuuta 2012 Lahti) oli suomalainen lääkäri ja kansanedustaja.
Lankisen vanhemmat olivat Otto Emil Tukiainen ja Anni Kareinen ja puoliso vuodesta 1940 gynekologi Sakari Lankinen (s. 1915). Lankinen tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946. Korva-, nenä- ja kurkkutautien erikoislääkärin oikeudet hän sai vuonna 1951, missä erikoispätevyydessä ei Suomessa naisia häntä ennen ollut. Hän toimi lääkärinä yksityissektorilla sekä kuulovammaisten lasten korvalääkärinä. Lankinen vaikutti aktiivisesti Päijät-Hämeen keskussairaalan rakentamisen puolesta. Hän osallistui Lahden kunnallispolitiikkaan ja toimi kokoomuksen kansanedustajana 1970–1975, valittuna Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Lankisella oli paljon luottamustehtäviä, joista kiinnostavimpana hän itse piti soroptimistitoimintaa.
Charles Nicolle
Charles Jules Henry Nicolle (21. syyskuuta 1866 Rouen, Ranska − 28. helmikuuta 1936 Tunis, Ranskan Tunisia) oli ranskalainen bakteriologi. Hän sai Nobelin lääketieteen palkinnon 1928 työstään, jossa hän osoitti vaatetäiden toimivan pilkkukuumeen levittäjinä.
Charles Nicolen isä, Eugène Nicolle, toimi lääkärinä rouenilaisessa sairaalassa. Veljiensä tavoin Charles sai jo varhain johdatusta biologiaan isältään. Opiskeltuaan ensin Lycée Corneille de Rouen -lyseossa hän aloitti lääketieteen opinnot paikallisessa lääkärikoulussa. Kolmen vuoden opintojen jälkeen hän seurasi vanhempaa veljään Mauricea Pariisiin ja aloitti työt pääkaupungin sairaaloissa.
Charles Nicolle opiskeli lääketieteellisessä tiedekunnassa Albert Gombaultin johdolla ja Pasteur-instituutissa Émile Roux’n johdolla. Hänen väitöskirjansa käsitteli pehmeää sankkeria ja hän suoritti lääketieteen tohtoritutkinnon 1893. Hän palasi Roueniin lääketieteellisen tiedekunnan jäseneksi ja hänet nimitettiin bakteriologisen laboratorion johtajaksi 1896. Vuonna 1903 hänet nimitettiin Tunisin Pasteur-instituutin johtajaksi, jona hän toimi aina kuolemaansa saakka.
Stéphane Yelle
Stéphane Yelle (s. 9. toukokuuta 1974) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
New Jersey Devils varasi Yellen 186. vuorolla , jolloin hän pelasi OHL-seura Oshawa Generalsissa. New Jersey myi Yellen kesäkuussa 1994 Quebec Nordiquesiin, jonka AHL-joukkueessa, Cornwall Acesissä Yelle pelasi kauden 1994–1995.
Kesällä 1995 Quebec muutti Denveriin ja joukkueen uudeksi nimeksi tuli Colorado Avalanche. Yelle pelasi Coloradossa vuosina 1995–2002, jona aikana Colorado voitti kahdesti Stanley Cupin, 1996 ja 2001.
Colorado myi Yellen ja Chris Druryn lokakuussa 2002 Calgary Flamesiin, josta se sai vaihdossa Derek Morrisin, Dean McAmmondin ja Jeff Shantzin.
Yelle pelasi Calgaryssä viisi kautta. Kauden 2003–2004 päätteeksi Calgary eteni Stanley Cupin finaaleihin, mutta hävisi loppuottelusarjan Tampa Bay Lightningille.
Yelle siirtyi kaudeksi 2008–2009 Boston Bruinsiin yhden kauden mittaisella pelaajasopimuksella. Hän teki 77 ottelussa 18 pistettä.
Yelle aloitti kauden 2009–2010 Carolina Hurricanesissa, mutta Carolina myi hänet Harrison Reedin kanssa maaliskuussa 2010 Colorado Avalancheen, josta Boston sai vaihdossa Cedric Lalonde-McNicollin ja kuudennen kierroksen varausvuoron.
Yelle lopetti pelaajauransa kauden 2009–2010 jälkeen.
Tiibetiläinen kirjaimisto
Tiibetiläinen kirjaimisto on abugida-tyyppinen kirjaimisto. Sitä käytetään tiibetin kielen ja lisäksi dzongkhan kielen, denzongkhan kielen, ladakhin kielen ja joskus baltin kielen kirjoittamiseen. Sitä kirjoitetaan vasemmalta oikealle. Tavut, joissa on 1–4 kirjainta, erotetaan toisistaan "tseg"-merkein ilman sanavälejä (tä'hän'ta'paan).
Nykyisin tiibetin kielen sanojen ääntäminen eroaa paljon niiden kirjoitusmuodosta, sillä kirjoitusjärjestelmä ei ole muuttunut paljon 700-luvulta, jolloin se kehitettiin.
Vokaaleja (muita kuin a:ta) merkitään erillisillä merkeillä, jotka kirjoitetaan kirjainten ylle tai alle. Esimerkiksi k:n kanssa:
ཀ ཀི ཀུ ཀེ ཀོ
Asetelmakerroin
Asetelmakerroin mittaa otanta-asetelman tilastollista tehokkuutta suhteessa yksinkertaiseen satunnaisotantaan. Se määritellään seuraavasti:
formula_1,
missä osoittaja on otanta-asetelman totaaliestimaattorin otosvarianssi ja nimittäjä on oletettu yksinkertaisen satunnaisotannan otosvarianssi, joka tulisi kyseeseen samanlaisen otoskoon suhteen. Asetelmakertoimen avulla pystytään laskemaan myös tehokas otoskoko seuraavasti:
formula_2,
missä todellinen otoskoko n on jaettu totaaliestimaatin asetelmakertoimella.
Survey-otannassa luonnollinen päämäärä on tietysti se, että formula_3. Tällaisissa tilanteissa lisäinformaation käyttö otanta-asetelman rakentamisessa on hyödyllistä. Ositettu otanta ja otanta otosyksikön koon mukaan (PPS) ovat useimmiten käytetyimmät tähän tarkoitukseen. Tehokkuutta voidaan myös parantaa lisäämällä avustavaa dataa estimointiproseduuriin malliavusteisten tekniikoiden avulla.
Ryväsotannassa törmätään usein tilanteeseen jolloin formula_4. Tämä johtuu siitä, että rypäissä esiintyy sisäkorrelaatiota kiinnostuksen kohteina olevien muuttujien suhteen.
Mikäli formula_5, niin otanta-asetelman tehokkuus on samansuuruinen kuin se olisi yksinkertaista satunnaisotantaa käytettäessä.
Taikuuden tuoksu
Taikuuden tuoksu () on Cliff McNishin vuonna 2001 ilmestynyt varhaisnuorten fantasiaromaani. Se on myös trilogian toinen osa.
Kirja sijoittuu vuoden päähän Noidan loitsu-teoksen tapahtumista. Rachelin ja Ericin tuntema kotimaailma on muuttumassa. Rachel on jo kauan salannut omat taikavoimansa, kun maahan alkaa ilmestyä muita taikavoimaisia lapsia. Rachel on innoissaan ja lähtee etsimään lahjakkaimpia lapsia ja löytää muun muassa Yemin. Pian kaikki lahjakkaat lapset kuitenkin katoavat jättämättä mitään johtolankoja. Rachelille selviää, että Dragwenan planeetalta on saapunut noitia kostamaan sisarensa kuoleman. He kokoavat lapsista armeijaa, jonka avulla pyrkivät saamaan maan haltuunsa. Rachel alkaa koota omaa armeijaansa pysäyttääkseen noitien toimet. Rachelin perään lähetetään Heiki-niminen tyttö, joka haluaa tuhota tämän. Rachel kuitenkin voittaa Heikin taistelussa ja naamioituu häneksi. Rachel, Erik, Morpeth ja muut lapset suuntavat pohjoisnavalle, jossa käydään suuri taistelu noitien ja lasten välillä.
McNish kertoo kotisivuillaan, että hänen tarkoituksenaan ei ollut alun perin kirjoittaa jatko-osaa Noidan loitsu-kirjalle mutta ehdotti asiaa Orionin kustannusyhtiölle, joka piti ajatuksesta.
Kirjan henkilöistä kirjailija mainitsee, että hän halusi luoda pahatahtoisen tyttöhahmon (Heikin). Hän harkitsi myös poikaa mutta uskoi, että Rachelin olisi parempi taistella tyttöä vastaan. Lisäksi hän kertoi myös haluavansa nostaa Ericin tärkeyden Rachelin tasolle. 
The Daily Telegraph kehui kirjan juonta sekä yllättäviä juonenkäänteitä, minkä lisäksi myös The Times on kehunut kirjaa.
Dasypus bellus
Dasypus bellus on sukupuuttoon kuollut vyötiäislaji, joka eli Pohjois- ja Etelä-Amerikassa plioseenilta pleistoseenille 1,8 miljoonaa – 12 000 vuotta sitten.
"Dasypus bellus" oli yhdeksänvyövyötiäisen ("Dasypus novemcinctus") suurempi serkku. Eläimen ruumista peitti tuhansista luukilvistä koostuva panssari. Se saattoi suojata hidasta vyötiäistä hyvin tehokkaasti petoja vastaan.
08/15 (romaanitrilogia)
08/15 on saksalaisen kirjailijan Hans Hellmut Kirstin romaanitrilogia, jolla hän nousi 1950-luvun puolivälissä maailmanmaineeseen ja saksalaisen kirjallisuuden eturiviin.. Teosten pohjalta on Paul May ohjannut elokuvasarjan "08/15". Kirjasarjan nimen taustalla on maailmansodissa käytössä ollut saksalainen konekivääri MG 08/15. Kirst itse oli Reichswehrin ammattisotilas vuodesta 1933.
Viron naisten jääkiekkomaajoukkue
Viron naisten jääkiekkomaajoukkue on Viron edustusjoukkue kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja turnauksissa. Joukkueen päävalmentajana toimii Veiko Suvaoja.
Viro osallistui ensimmäisiin maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 2007 sijoittuen neljänneksi 4. divisioonassa voittamalla kaksi peliä turnauksessa.
Siirrettävä ohjelma
Portable application, vapaasti suomennettuna kannettava ohjelma (tai siirrettävä), tarkoittaa tietokoneohjelmaa jota voidaan ajaa ilman asentamista tietokoneessa. Näitä myös "Portable"-ohjelmiksi kutsuttuja ohjelmia voidaan siis ajaa itsenäisesti riippumatta käyttöjärjestelmän ominaisuuksista, jolloin ohjelmaa voidaan siirtää erilaisilla tallennusmedioilla (esimerkiksi USB-muistilla, kiintolevyllä tai erilaisilla optisilla medioilla, kuven CD tai DVD-levyillä) mahdollistaen ohjelman ajamisen muillakin tietokoneilla, kuin millä se on asennettu.
Pianopartituuri
Pianopartituuri (harvemmin pianovedos, pianosovitus tai pianoreduktio) tarkoittaa orkesteripartituurin supistettua versiota, jossa orkesterin tai kamariyhtyeen musiikki on sovitettu pianolle. Usein piano-osuuteen on merkitty viitteitä soitinnuksesta, ja piano-osuudessa esitetään sävellyksen keskeisimmät melodiset ja harmoniset linjat sekä dynamiikka.
Oopperoiden ja kuoroteosten pianopartituureja käytetään yleisesti teosten opiskeluun ja harjoittamiseen siten, että laulajat tai tanssijat harjoittelevat teosta aluksi korrepetiittorin eli harjoituspianistin kanssa ja vasta myöhemmin orkesterin kanssa. Myös kamarimusiikkiteoksista voidaan laatia pianopartituuri, ja pianopartituurit voivat olla myös nelikätisiä.
Ennen mekaanisen ja elektronisen äänentoiston kehittymistä pianopartituureilla oli keskeinen merkitys musiikinharrastukselle, sillä pianosovitusten avulla pystyttiin tutustumaan ja perehtymään merkittäviin orkesterisävellyksiin (esimerkkinä Franz Lisztin transkriptiot Ludwig van Beethovenin sinfonioista).
Velhon vala
Velhon vala () on Cliff McNishin vuonna 2002 ilmestynyt varhaisnuorten fantasiaromaani. Se on myös trilogian viimeinen osa.
Noitien planeetalla, Oolilla ylinoitien vuosisatojen ajan pitämät orjat, Griddat ovat murtautuneet pois maanalaisista vankiloistaan ja valloittaneet noitien maailman. Griddojen johtaja, Gulrathaca haluaa jatkaa valloituksiaan muilla planeetoilla ja päättää hyökätä maahan, planeetalle, jossa noidat epäonnistuivat.
Pian Larpskendia joutuu ensimmäisenä taisteluun Griddoja vastaan, hän palaa haavoittuneena takaisin maahan, jolloin Ericille ja Rachelille selviää, että Larpsekendia on noitien kaltainen olento, joka on vain hämännyt toisella olemuksellaan. Samanaikaisesti Yemi ja hänen isosiskonsa katoavat. Griddojen johtaja saapuu pian maahan ja esiintyy ystävällisenä ja pyytää Rachelia ja Ericiä vierailulle planeetalleen. Rachel ja Eric lähtevät Oolille, mikä paljastuu virheeksi. Griddat ovat esittäneet ystävällisä saadakseen Ericin ja Rachelin, maapallon vaikutusvaltaisimmat lapset luokseen ja tuhotakseen heidät. Oolin planeetalla sisaruksille selviää, että Griddat ovat Yemin sieppauksen takansa ja pyrkivät pysäyttämään tämän.
Birmingham Post kuvasi kirjaa seuraavasti: "Hahmot ovat uskottavia; kirja on kauniisti kirjoitettu, sivu sivun jälkeen lahjakasta mielikuvitusta; tämä on pakollista luettavaa murrosikäisille."
Hietatähystäjät
Hietatähystäjät ("Trichodontidae") on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Tyynenmeren pohjoisosista.
Hietatähystäjien heimoon kuuluu 2 lajia hietatähystäjä ("Trichodon trichodon") ja japaninhietatähystäjä ("Arctosscopus japonicus"). Lajien asema ahvenkalojen lahkossa on hieman epäselvä ja useimmiten se sijoitetaan alalahkoon "Trachinoidei". Pieter Bleeker sijoitti heimon kuuluvaksi alalahkoon "Percoidei" ja sittemmin eräät kalatieteilijät ovat sijoittaneet sen omaksi alalahkokseen "Trichodontoidei".
Hietatähystäjät ovat melko korkearuumiisia, suuripäisiä ja suurisuisia kaloja. Ne kasvavat korkeintaan noin 30 cm pitkiksi. Lajeilla on kaksi selkäevää, jotka ovat selkeästi erillään toisistaan. Rintaevät ovat hyvin suurikokoiset ja viuhkamaiset. Myös pyrstöevä on suurehko ja haarautunut, peräevä on pitkä. Hietatähystäjälajeilta puuttuu uimarakko. Ne ovat myös suomuttomia ja väriltään hopeanharmaita.
Hietatähystäjälajeja tavataan rannikon läheisyydestä pohjoiselta Tyyneltämereltä. Ne elävät tyypillisesti 200–400 metrin syvyydessä hiekka- tai mutapohjaan kaivautuneena niin, että vain silmät ovat näkyvissä. Ne syövät pieniä selkärangattomia eläimiä. Hietatähystäjät ovat paikoin tärkeitä ruokakaloja, joita saadaan sivusaaliina muita kaloja kalastettaessa. Kaupallisesti niillä ei ole juurikaan merkitystä.
Ahjo (täsmennyssivu)
Ahjo voi tarkoittaa seuraavia:
Fasismin uhrien muistomerkki (Donetsk)
Fasismin uhrien muistomerkki () on muistomerkki, joka on rakennettu muistoksi niille, jotka kuolivat fasisitien takia toisessa maailmansodassa. Muistomerkki rakennettiin vuonna 1965. Muistomerkki sijaitsee Donetskin kaupungissa Donetskin alueella Ukrainassa. Muistomerkin veisti kuvanveistäjä Artiomovitch Brine ja muistomerkin suunnitteli arkkitehti Youri Mojtchil. Muistomerkki on 12 metriä korkea ja pylväiden päällä on pronssinen seppele.
Vuonna 2007 muistomerkki joutui vandaalien kohteeksi. Vandaalit rikkoivat portaat, ikuisen liekin ja pylväiden pinnat. Korjausten yhteydessä pylväiden punainen graniittipinta päällystettiin koristeellisella alumiinipäällysteellä ja muistomerkin viereen asennettiin valonheittimiä. Muistomerkki saatiin valmiiksi vuonna 2011.
Hall &amp; Oates
Hall & Oates on yhdysvaltalainen soul-popduo, jonka muodostavat Daryl Hall ja John Oates. He julkaisivat ensimmäiset levytyksensä 1970-luvulla ja olivat 1980-luvun suosituimpia valkoihoisia soul-laulajia.
Daryl Hall (s. 1946) oli ennen Hall & Oatesin perustamista laulanut opiskelijayhtye Temptonesissa ja nauhoittanut sooloartistina. John Oates (s. 1948) puolestaan oli aiemmin laulanut philadelphialaisessa The Masters -soulyhtyeessä. Miehet alkoivat kirjoittaa musiikkia yhdessä vuonna 1969 ja pian ryhtyivät konsertoimaan duona, jossa Hall soitti pianoa ja Oates akustista kitaraa.
Vuonna 1972 Hall & Oates sai levytyssopimuksen Atlantic Recordsilta. Heidän ensimmäinen albuminsa "Whole Oates" ilmestyi samana vuonna. He nauhoittivat Atlanticille albumit "Abandoned Luncheonette" ja "War Babies" ennen kuin siirtyivät RCA Records -yhtiölle vuonna 1974. Atlantic julkaisi kuitenkin vielä vuonna 1977 kaksikolta albumin "No Goodbyes".
1970-luvulla Hall & Oates nousi Yhdysvaltojen singlelistalle kappaleilla ”Sara Smile” (1976) ja ”Rich Girl”. He nauhoittivat RCA:lle albumit "Hall & Oates", "Beauty on a Back Street", "Along the Red Ledge" ja "X-Static". Merkittävä läpimurto tuli kuitenkin vasta vuoden 1980 albumilla "Voices", jonka laulujen kirjoittamiseen osallistuivat Sara ja Janna Allen.
1980-luvun alku oli Hall & Oatesin menestyksekkäintä aikaa. Kappaleet ”Kiss on My List” ja ”I Can’t Go for That (No Can Do)” nousivat listaykkösiksi ja kymmenen muuta duon kappaletta nousi Yhdysvaltojen top 20:een. Hall julkaisi vuonna 1986 ensimmäisen sooloalbuminsa, mutta duo jatkoi sen jälkeen yhdessä levyttämistä.
Hall & Oates on jatkanut levyttämistä ja konsertoimista myös 2000-luvulla, vaikka kumpikin on keskittynyt perhe-elämään ja soolouraansa. Hall julkaisi vuonna 2011 viidennen sooloalbuminsa. Duo on 2010-luvulla tehnyt useita yhteisiä kiertueita ja esiintynyt esimerkiksi "American Idolissa" ja "The Voicessa". Hall & Oates otettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2014.
Filippiinien taistelut (1941–1942)
Filippiinien taistelut olivat toisessa maailmansodassa käydyn Tyynenmeren sodan taistelu Japanin sekä Yhdysvaltojen ja Filippiinien kansainyhteisön välillä, jossa Japani onnistui valloittamaan Filippiinit.
Japanin hyökkäys Filippiineille alkoi 8. joulukuuta 1941, kaksi päivää Pearl Harborin hyökkäyksen jälkeen ja päättyi 8. toukokuuta 1942. Pääkaupunki Manila miehitettiin ja maan johtoon asetettiin keisarin määräämä nukkehallitus. Bataanin ja Corregidorin taistelujen aikana Japani toteutti Bataanin kuolemanmarssin vangituille yhdysvaltalaisille ja filippiiniläisille sotilaille. Moni sotilaista ei selviytynyt pitkästä ja uuvuttavasta matkasta.
Myöhemmin seuranneiden Korallimeren ja Midwayn taisteluiden jälkeen aloite Tyynellämerellä siirtyi liittoutuneille ja he tekivät maihinnousun Filippiineille Leyten saarille 20. lokakuuta vuonna 1944. Taistelut päättyivät liittoutuneiden voittoon ja lopulta Filippiinit vapautettiin japanilaisten hallinnasta 2. syyskuuta 1945.
Brooke Hayward
Brooke Hayward (s. 5. heinäkuuta 1937 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjailija.
Haywardin vanhemmat olivat teatterituottaja Leland Hayward ja näyttelijä Margaret Sullavan. Hänen äitinsä ja sisarensa kuolivat huumeisiin, veli ampui itsensä.
Haywardin varsinainen näyttelijäura jäi lyhyeksi, mutta sen jälkeen hän esiintyi 30 vuoden aikana vielä muutamassa elokuvassa. Hänen muistelmakirjansa "Haywire" ilmestyi 1977. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Michael M. Thomas 1956–1960. Myöhemmin hän avioitui Dennis Hopperin kanssa, ja avioliitto kesti 1961–1969. Kolmannen avioliiton hän solmi 1985 Peter Duchinin kanssa, jonka kanssa hän oli asunut jo vuodesta 1981. Ero tuli 2008.
Aftonposten (1944)
Aftonposten oli Suomessa 1944–1945 kuudesti viikossa ilmestynyt oikeistoradikaali ruotsinkielinen iltapäivälehti. Lehden perustivat kesällä 1944 ruotsinkieliset oikeistopiirit, jotka olivat aiemmin tukeneet Svensk Botten -nimistä lehteä. Aftonposten julisti olevansa torjumassa "maailmanbolševismin" uhkaa Suomessa ja esiintyi myös välirauhansopimuksen solmimisen jälkeen avoimen kommunisminvastaisena. Lehden päätoimittajana toimi Torsten G. Aminoff, joka oli ollut myös Svensk Bottenin päätoimittaja. Lehteä julkaisseen yhtiön suurimmat osakkaat olivat vuorineuvokset Carl-Gustaf Herlitz ja Petter Forsström. Lehden perustajiin ja toimittajiin kuului myös saksalaismielisenä aktivistina tunnettu pankinjohtaja Pehr Norrmén.
Liittoutuneiden valvontakomissio pyysi syksyllä 1944 Suomen ulkoministeriöltä selvitystä lehden ja sen rahoituksen saksalaiskytkennöistä, joista oli liikkunut huhuja. Vastaperustettu SKDL vaati sen lopettamista natsimielisenä. Aftonpostenin kuitenkin tasoitettua pian linjaansa valvontakomissio menetti mielenkiintonsa, eikä viranomaisten tarvinnut lakkauttaa lehteä. Se lakkasi ilmestymästä toukokuun 1945 lopussa taloudellisista syistä – lehden oman ilmoituksen mukaan koska "pahin uhka oli jo ohi".
Luettelo vaalikauden 1975–1979 kansanedustajista
Tämä on luettelo vaalikauden 1975 kansanedustajista. Eduskuntavaaleissa 1975 valittu eduskunta toimi syyskuusta 1975 maaliskuuhun 1979.
Patrick Aaltonen
Patrick Aaltonen (s. 18. maaliskuuta 1994 Raisio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa HIFK:ta. Hänen pelipaikkansa on oikea laitapuolustaja.
Aaltonen on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2010 B-juniorina espoolaiseen FC Honkaan, jonka reservijoukkue Pallohongassa hän pelasi ensimmäiset aikuisten ottelunsa Kakkosessa kaudella 2011. Veikkausliiga-debyyttinsä Aaltonen teki seuraavalla kaudella 29. huhtikuuta pelatussa vierasottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Lokakuussa 2013 ilmoitettiin Hongan purkaneen yhteisymmärryksessä Aaltosen sopimuksen kesken kauden.
Poikamaajoukkueissa Aaltonen on esiintynyt jokaisessa ikäluokassa. Hän on edustanut Suomea vuosina 2009–2014 yhteensä 46 kertaa ja on tehnyt kolme maalia.
Santeri Ahola
Arttu Santeri Ahola (s. 10. tammikuuta 1992 Kerava) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Ahola on Keravan Pallo-75:n kasvatti. Hän on pelannut juniorina myös PK Keski-Uusimaassa ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Ahola teki sarjadebyyttinsä Ykkösen kaudella 2010 HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä. Kaudeksi 2012 hän siirtyi Veikkausliigassa pelanneen FC Hongan riveihin. Ensiesiintymisensä pääsarjassa Ahola teki 18. syyskuuta pelatussa vierasottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Hän pelasi kaudella yhteensä viisi Veikkausliiga-ottelua ja yhtä monta myös Kakkosessa reservijoukkue Pallohongassa.
Seuraavaksi kaudeksi Ahola siirtyi Jyväskylän Jalkapalloklubiin kahden vuoden sopimuksella. Hän esiintyi yhdeksässä sarjaottelussa JJK:n paidassa, viettäen myös elokuun lainalla Ykkösessä pelanneessa Tampereen Ilveksessä. Lokakuussa Ahola purki sopimuksensa JJK:n kanssa ja pian sen jälkeen solmi yksivuotisen sopimuksen FC Viikinkien kanssa.
Poikien maajoukkueissa Ahola on esiintynyt jokaisessa ikäluokassa vuosina 2007–2011. Hän on pelannut yhteensä 38 poikamaaottelua. Ahola on pelannut myös yhden ottelun nuorten maajoukkueessa Unkaria vastaan vuonna 2013.
Felipe Aspegren
Felipe Aspegren (s. 12. helmikuuta 1994 Cali, Kolumbia) on kolumbialais-suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan laitapuolustaja. Aspegren on syntynyt Kolumbiassa, mutta muuttanut Suomeen jo alle kouluikäisenä.
Aspegren on Helsingin Jalkapalloklubin kasvatti, joka on edustanut Veikkausliigassa FC Inter Turkua, Seinäjoen Jalkapallokerhoa, Turun Palloseuraa sekä FC KTP:tä, jonka kanssa hän solmi vuoden mittaisen sopimuksen maaliskuussa 2015. Joulukuussa 2015 Aspegren solmi vuoden mittaisen pelaajasopimuksen optio-oikeudella Tampereen Ilveksen kanssa tavoitteenaan päästä pelaamaan säännöllisesti avauskokoonpanossa. Ilves lunasti Aspegrenin option. Kauden 2017 päätteeksi Ilves teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Aspegrenin kanssa.
Aspegren on edustanut Suomen alle 19-vuotiaiden ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita.
Tampereen Ilveksessä toiminut päävalmentaja Jarkko Wiss kuvaili Aspegrenia "rohkeaksi, taitavaksi ja teräväksi laitapuolustajaksi, joka pystyy tarvittaessa pelaamaan myös keskikentän keskellä." Wissin mukaan Aspegren on "lupaava jalkapalloilija, joka otti isoja askelia eteenpäin kehityksessään, kun hän pelasi Kotkassa".
Mike Banner
Mike Banner (s. 20. lokakuuta 1984 Washington DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapallopuolustaja, joka pelaa Ykkösenn KPV:tä.
Banner pelasi neljä kautta eli vuodet 2007-2010 Pohjois-Amerikan Major League Soccer (MSL) - liigaa 48 ottelua. Kaudella 2012 hän siityi Pietarsaaen Jaroon ja pelasi kaksi kautta Veikkausliigaa Jarossa 48 ottelua. Kaudella 2014 Banner pelasi muutaman ottelun FC Edmontonin riveissä, mutta palasi keväällä 2016 Suomessa Ykköseen KPV:hen.
Risto Hakola
Risto Hakola (s. 1957) on jämsäläinen näytelmäkirjailija ja toimittaja. Hakolan näytelmiä on esitetty muun muassa HimosTeatterissa Jämsässä.
Hakolan ensimmäinen HimosTeatteriin kirjoittama näytelmä oli musiikkinäytelmä Reteesti vaan (2006). Se sai hienot arviot, muun muassa sanomalehti Keskisuomalaisen kriitikko Teppo Kulmala totesi näytelmän olevan parasta, mitä Suomen kesäteattereissa on tarjolla. Näytelmässä kuvataan yhtä kesäpäivää vuonna 1968, kun Irwin Goodman ja Vexi Salmi yhtyeineen saapuvat keikalle Polvijärvelle. Keikka päättyy nuorisomellakkaan. Näytelmän päärooleissa nähtiin Joni Leponiemi, Helena Rängman, Reijo Ahonen ja Mikko Röman.
Muita Hakolan kirjoittamia näytelmiä ovat musiikkinäytelmä Badding & Badding (2008) ja Sotatalvi (2010). Jälkimmäinen kuvaa kuvitteellisen kiväärikomppanian vaiheita Taipaleenjoen taisteluissa talvisodassa. Näytelmää esitettiin HimosTeatterissa talvella 2010. Kesällä 2012 Himoksessa nähtiin Hakolan kirjoittama näytelmä Hullu pappi!, joka sijoittuu 1600-luvulle. Kesällä 2014 HimosTeatterissa esitetään Hakolan käsikirjoittama musiikkinäytelmä Doris ja Laulumies, jossa kuullaan J. Karjalaisen musiikkia. Tarinankerronnallisen näytelmän pääosassa nähdään Joni Leponiemi.
Johan Brunell
Johan Brunell (s. 29. toukokuuta 1991 Pietarsaari) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa FF Jaroa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Brunell on FF Jaron kasvatti. Hän pelasi vuoden Turun Palloseuran A-junioreissa 2009, josta palasi takaisin kaudeksi 2010. Brunell teki liigadebyyttinsä kaudella 2011 ja pelasi kauden aikana neljässä ottelussa. Enimmäkseen hän edusti Jaron yhteistyöseuraa Jakobstads Bollklubbia. Vuonna 2012 Brunell pelasi Veikkausliigassa yksitoista ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavalla kaudella Brunell murtautui lopullisesti Jaron avauskokoonpanoon.
Tammikuussa 2014 Saksan 3. Ligassa pelannut Chemnitzer FC tarjosi Brunellille puolentoista vuoden sopimusta, mutta seura ja pelaaja eivät päässeet yhteisymmärrykseen sopimusehdoista. Huhtikuussa hän solmi jatkosopimuksen Jaron kanssa. Loppukesästä 2014 aiheutunut akillesjänteen repeämä piti Brunellin poissa kentiltä kauden loppuun asti.
Maaliskuussa 2017 Brunell allekirjoitti sopimuksen MLS-seura Toronto FC:n kanssa. Toronto-kausi päättyi kuitenkin huhtikuussa 2017 MLS:n erikoisten pelaajasäännösten vuoksi, ja tämä lopulta koitui Brunellin kohtaloksi hänen ulkomaalaisstatuksen vuoksi. Hän palasi toukokuussa Suomeen ja teki sopimuksen Pietarsaaren JBK:n kanssa.
Taghaza
Taghaza on entinen suolakaivospaikkakunta Malin pohjoisosassa keskellä Saharaa. Se oli Länsi-Afrikan tärkeimpiä kivisuolan tuotannon keskuksia 1500-luvun puoliväliin saakka.
Noin 500-luvulla syntynyt Taghaza mainitaan ensimmäisen kerran 1200–1300-luvun arabialaisten maantieteilijöiden teoksissa. Aluksi se kuului massufa-nimiselle berberiheimolle, kunnes 1300-luvun alussa alue liitettiin keskiaikaiseen Malin valtakuntaan. Suola leikattiin 90 kiloa painaviksi harkoiksi, jotka kuljetettiin kamelikaravaaneilla Sidjilmasan, Oualatan ja Timbuktun kauppakeskuksiin. Kaivoksilla työskentelevien orjien olot olivat hirvittävät. Kaikki ruoka täytyi tuoda muualta, vesi oli suolaista ja suolaharkot toimivat ainoana rakennusmateriaalina.
Malin heikennyttyä Taghaza siirtyi 1400–1500-luvuilla Songhain valtakunnan hallintaan. 1500-luvulla Marokon Sad-dynastia vaati sitä omakseen. Marokkolaiset miehittivät Taghazan vuonna 1586, jolloin suolan tuotanto siirtyi todennäköisesti Taoudenniin. Jo tätä ennen 1400-luvun lopussa Taghazan suola oli alkanut ehtyä. Kiista suolakaupan verotuksesta johti lopulta marokkolaisten sotaretkeen, jonka seurauksena Songhai kukistui vuonna 1591.
Hylättyä kaivospaikkakuntaa käytettiin myöhemmin karavaanien pysähdyspaikkana. Arkeologisissa tutkimuksissa on löydetty kahden kylän, moskeijoiden ja linnoituksen rauniot. Asukasmäärän arvellaan olleen 1200–1800 henkeä.
Iidle Elmi
Iidle Elmi (s. 1. tammikuuta 1995) on Somaliassa syntynyt suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigan FF Jarossa.
Hän liittyi Jaron junioreihin vuonna 2009 ja oli seuraavalla kaudella joukkueen paras maalintekijä Jaron B-junioreiden voittaessa SM-pronssia. Tammikuussa 2011 Elmi teki FF Jaron kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Iidle Elmi on ollu mukana myös Suomen nuorisomaajoukkueiden leireillä.
Topi Järvi
Topi Järvi (s. 10. toukokuuta 1993, Lempäälä) on suomalainen jalkapalloilija. Järvi on pelannut Veikkausliigassa FC Hakan riveissä yhteensä 20 ottelua.
Topi Järven pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2011, kun hän nousi Veikkausliigassa pelanneen FC Hakan kokoonpanoon. Järvi debytoi Veikkausliigassa 17. lokakuuta 2011 ottelussa FC Inter–FC Haka. Järvi pelasi kausien 2011–2012 aikana yhteensä 20 liigaottelua pääasiassa vaihtopelaajana. Haka oli Veikkausliigassa kaudella 2011 kymmenes ja kaudella 2012 sarjan viimeinen. Hakan kausi 2012 päättyi putoamiseen Ykköseen. Järvi pelasi kaudella 2013 Hakan riveissä kahdeksan Ykkösen ottelua.
Kauden 2014 Järvi pelasi Kolmosen PS-44:ssa sekä kauden 2015 Kakkosen Kultsussa. Järvi teki kaudella 2015 Kakkosen Itälohkossa 15 maalia ja kauden päätteeksi hänet valittiin Itälohkon parhaaksi pelaajaksi. Järvi palasi Ykkösessä pelanneeseen Hakaan kaudeksi 2016. Järvi pelasi kausien 2016–2017 aikana yhteensä 22 Ykkösen ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Kaudeksi 2018 Järvi siirtyi Ykkösen AC Ouluun. Järvi pelasi kaudella 2018 AC Oulun riveissä seitsemän Ykkösen ottelua.
Hitchin
Hitchin on kaupunki Hertfordshiressä, Itä-Englannissa. Sen asukasluku on 34 266.
Varhaisin maininta Hitchinin kaupungista löytyy 600-luvulta peräisin olevasta dokumentista, jossa se ilmoitetaan Hicce-kansan keskukseksi. Modernia kirjoitustapaa 'Hitchin' käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1618.
Hitchinissä järjestetään vuosittain ilmainen Rhythms of the World -niminen maailmanmusiikkifestivaali. Rhythms of the World on osa kolmiviikkoista Hitchin Festivalia, jolloin järjestetään paljon konsertteja, teatteriesityksiä, pikniktapahtumia, taidenäyttelyitä ja kesäjuhlia.
Puoliksi englantilainen suomalaisartisti Kristiina Wheeler on kotoisin Hitchinistä.
Yusuf Jama
Yusuf Jama (s. 27. heinäkuuta 1993) on suomalainen jalkapallopuolustaja. Hän edustaa Ykkösen KooTeePeetä.
Jama on Järvenpään Palloseuran kasvatti. Kaudella 2011 hän pelasi Ykköstä FC Espoossa. Kaudeksi 2012 Jama teki sopimuksen Veikkausliigan Myllykosken Pallon kanssa. Esiintymisiä liigassa kertyi kuitenkin vain yksi, ja valtaosan kaudesta hän vietti lainalla Ykkösen Viikingeissä ja Kakkosen JäPS:ssä. Kaudeksi 2013 Jama siirtyi Ykkösen KooTeePeehen.
Jama on pelannut myös Suomen poikamaajoukkueissa.
Topi Järvinen
Topi Järvinen (s. 26. syyskuuta 1994 Jyväskylä) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Ykkösessä pelannutta JJK Jyväskylää. Hän on pelipaikaltaan laitalinkki.
Vuoden 2012 tammikuussa Järvinen solmi JJK:n kanssa vuoteen 2015 asti ulottuvan sopimuksen. Järvinen debytoi Veikkausliigassa kaudella 2012 ja on pelannut myös nuorisomaajoukkueissa.
Erik Gustafsson (jääkiekkoilija, 1988)
Erik Gustafsson (s. 15. joulukuuta 1988 Sundsvall, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, jolla on sopimus KHL:n Avangard Omskiin kaudeksi 2014–2015. Melko pienikokoisen puolustajan vahvuudet ovat kahdensuunnan pelaamisessa, liikkuvuudessa, kiihtyvyydessä ja asenteessa. Gustafsson käsittelee kiekkoa hyvin ja hänellä on keskimääräistä enemmän peliälyä. Hyökkäyspäässä hän pärjää syöttöjensä ja rentouden kautta.
Gustafsson on Njurunda SK:n kasvatti. Vuosina 2003–2005 hän pelasi TV-Puckenin Medelpadissa. Kesken kauden 2004–2005 Gustafsson siirtyi Timrå IK:n junioreihin, joissa hän pelasi vuodet 2005–2007.
Kaudeksi 2007–2008 Gustafsson siirtyi Pohjois-Michiganin yliopistoon, jossa oli joukkueen tehokkain puolustaja 27 syöttöpisteellään. Hänet valittiin kauden päätteeksi CCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Vuonna 2010 Gustafsson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen NHL-seura Philadelphia Flyersiin. Hän pelasi Flyersin organisaatiossa yhteensä neljä kautta.
Vladimír Sobotka
Vladimír Sobotka (s. 2. heinäkuuta 1987 Třebíč, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Buffalo Sabresia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Sobotka on HC Slavia Prahan kasvatti. Hänet varattiin vuonna 2005 NHL:n varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella Boston Bruinsiin. Bostoniin Sobotka siirtyi kaudella . Hän pelasi kolme kautta Bostonissa edustaen välillä myös seuran farmijoukkuetta AHL-liigan Providence Bruinsia.
Kesäkuussa 2010 Sobotka myytiin St. Louis Bluesiin vaihdossa David Warsofskyyn. Neljän NHL-kauden jälkeen hän siirtyi KHL-liigassa pelaavan Avangard Omskin pelipaitaan.
Venceslaus III
Venceslaus III (1289 - 1306) oli Unkarin, Böömin ja Puolan kuningas 1300-luvun alussa. Hän oli viimeinen Přemyslid-dynastian kuningas Böömissä. Hän peri Unkarin kruunun 1301 ja seurasi isäänsä Böömin kuninkaana 1305. Seuraavana vuonna hän kokosi sotajoukkoja vahvistaakseen vaatimuksiaan Puolan kruunusta, kun tuntemattomaksi jäänyt salamurhaaja surmasi hänet.
Hänen isoisänsä olivat Ottokar II Přemysl ja Rudolf I Habsburgilainen.
Vladimir Astapovski
Vladimir Aleksandrovitš Astapovski (, 16. heinäkuuta 1946 Brjansk, Venäjän SFNT – 12. huhtikuuta 2012 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapallomaalivahti ja olympiamitalisti.
Astapovski kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Montréalissa 1976.
Astapovski valittiin Neuvostoliiton vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1976. Hän kuoli 65 vuoden ikäisenä 12. huhtikuuta 2012.
Steve McQueen (ohjaaja)
Steven Rodney ”Steve” McQueen (s. 9. lokakuuta 1969 Lontoo) on brittiläinen taiteilija ja Oscar-palkittu elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän on opiskellut taidetta Hammersmith and West London Collegessa ja Chelsea College of Art and Designissa sekä Goldsmiths' Collegessa. Elokuvasta hän kiinnostui vasta Goldsmithin-aikanaan ja lähti vuonna 1993 lyhyeksi aikaa New Yorkiin Tisch-taideoppilaitokseen.
Aluksi McQueen teki kokeellisia elokuvia, jotka olivat mykkiä ja mustavalkoisia: "Bear" (1993), "Deadpan" (1997), "Drumroll" (1998).
McQueenin ensimmäinen näytelmäelokuva "Hunger" (2008) kertoi irlantilaisten nälkälakosta vuonna 1981. Ohjaaja sai Caméra d'Or -palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla ynnä muita palkintoja. Hänen toinen elokuvansa "Shame" (2011) sijoittui New Yorkiin ja käsitteli seksiriippuvuutta. Hänen kolmas elokuvansa "12 Years a Slave" (2013) perustuu Solomon Northupin omaelämäkertaan. Sen pääosissa ovat Chiwetel Ejiofor, Michael Fassbender ja Brad Pitt. Elokuva sai yhteensä yhdeksän Oscar-ehdokkuutta muun muassa parhaasta elokuvasta ja ohjauksesta, ja palkintoja elokuva sai kolme, muun muassa parhaan elokuvan palkinnon.
McQueen sai Brittiläisen imperiumin komentajan arvon vuonna 2011. Hän asuu avopuolisonsa Bianca Stigterin kanssa Amsterdamissa; heillä on kaksi lasta.