hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Synnitön lankeemus
Synnitön lankeemus on Hannu Lemisen ohjaama jännityskomedia vuodelta 1943. Käsikirjoitus perustuu Cecil Scott Foresterin romaaniin "Ihmeellinen viikko" (1927).
Vakoilutarinassa antikvariaatin myyjä Timo harrastaa näyttelemistä. Näytelmäharjoituksissa ohjaaja kehottaa kokematonta miestä harjoittelemaan suutelemista. Timo joutuu kidnappauksen todistajaksi ja joutuu itsekin pahoinpitelyn kohteeksi. Vuokraemäntä kauhistelee hänen kolhittua olemustaan. Hän päätyy esiintymään kidnappauksen kohteeksi joutuneen Ailin sulhasena.
Elokuvan käsikirjoitustiedoista puuttui alun perin pohjana oleva englantilaisen kirjailijan romaani, joka ilmestyi suomeksi jo seuraavana vuonna nimellä "Ihmeellinen viikko" Alpo Kupiaisen suomentamana. Käsikirjoituksen nimilehdellä tekijäksi on merkitty Eino Seisjoki, jota Leminen ja Unho olivat käyttäneet edellisessä yhteistyöelokuvassaan.
Alkuperäisen romaanin tapahtumaympäristö on Lontoossa 1920-luvun lopussa. Elokuvassa tapahtumat siirrettiin Helsinkiin ja lähemmäksi nykyaikaa.
Aikalaisarvioissa elokuvan vastaanotto oli laimea. Toini Aaltonen ("Suomen Sosialidemokraatti") paheksuu sitä, ettei alkuteosta ole mainittu. Toinen hänen kritiikkinsä kohde on elokuvan nimi, josta voisi odottaa intohimodraamaa, ja kuitenkin kysymyksessä on ”paroodinen jännityselokuva, josta kaikki synnillisyys on hyvin kaukana”. Vittorio Mantovanin avustama kuvaaja Felix Forsman sai kiitosmaininnan Paula Talaskiveltä ("Helsingin Sanomat") ”loisteliaan joustavasti toteutetusta, mielikuvitusrikkaasta ja teknillisesti varmasta kameran käyttelystä, jossa tuntui olevan merkkejä oikean tunnelman tajuamisesta yli ohjaajan”. Samoin hän kiitti Hannes Häyristä, joka ”sai esitykseensä aitoa huumoria”.
Max Bremer
Max Johan Bremer (s. 1962) on suomalainen näyttelijä.
Bremer on tehnyt toistakymmentä elokuvaroolia. Niihin kuuluvat pääosat Esa Illin elokuvissa "Apinajuttu" (2000) ja "Broidit" (2003) sekä brittiläisessä tv-komediassa "Murhamysteeri Purves & Pekkala" ("New Town", 2009). Teatterityötä Bremer on tehnyt näyttelijänä, tuottajana ja ohjaajana muun muassa Svenska Teaternissa, Teater Marsissa, Teatteri Universumissa , Venus-teatterissa ja improvisaatioteatteri Stjärnfallissa.
Max Bremer on valokuvaaja Stefan Bremerin veli. Heidän isänsä on valokuvaaja Caj Bremer.
Tryggve
Tryggve tai Trygve on skandi­naavinen miehen etunimi. Nimen alkumuoto on ollut "Tryggvi", joka nykyisin­kin on käytössä Islannissa. Nimi johtuu "luotettavaa" tarkoittavasta muinaisskandinaavisesta sanasta "tryggr".
Suomessa nimi Trygve on 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 167 ja Tryggve noin 110 henkilölle. Tryggven nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 10. huhtikuuta.
Naantalin museo
Naantalin museo on Naantalin kaupungin omistama kulttuurihistoriallinen museo, joka sijaitsee vanhassa kaupungissa keskellä kaunista puutaloympäristöä. Museo on avoinna toukokuun puolivälistä elokuun loppuun ja joulun aikaan, mutta myös muina aikoina kävijöitä otetaan vastaan sopimuksen mukaan.
Hiilolan talossa pääsee tutustumaan siihen, miten pikkukaupungin porvariperhe asui 1800-luvun lopussa. Pihan vanha tammi johdattelee kävijän museon puutarhaan, josta löytyy mm. yrttimaa ja vanhan kaivopaviljongin kopio. Puutarhan perältä portaat vievät Sau-Kallion käsityöläiskotiin. Humpin kiinteistö on museon päärakennus, jossa sijaitsevat museon toimiston lisäksi museokauppa Säsonki, arkeologinen näyttely Naantalin varhaisimmista vaiheista, pienoismalli luostarin elämästä ja vaihtuvien näyttelyiden tila.
Naantalin museon perustivat vuonna 1919 innostuneet kaupunkilaiset, jotka olivat huolissaan sekä kirkollisen esineistön säilymisestä että myöhemmin myös kaupungin menneisyyden vaalimisesta. Naantalin Museoyhdistys lahjoitti museon kokoelmineen Naantalin kaupungille vuonna 1980 ja siitä asti museo on ollut ammatillisesti hoidettu.
FICC
F.I.C.C. (Fédération Internationale de Camping, Caravanning et Autocaravaning) on kansainvälinen leirintämatkailujärjestö, johon kuuluu 56 karavaanari- ja leirintämatkailuliittoa 32 eri maassa. Näiden liittojen kautta järjestöön kuuluu noin 2,5 miljoonaa henkilöjäsentä. Suomesta järjestön jäseninä ovat SF-Caravan ry ja Aurocaravan Finland ry. F.I.C.C.:n päämaja sijaitsee Belgiassa Brysselissä.
F.I.C.C. edistää kaikkien jäsenjärjestöjensä kansainvälistä yhteistyötä. Maailmanlaajuisesti F.I.C.C. vaikuttaa matkailuajoneuvojen turvallisuuteen ja käyttömukavuuteen sekä leirintäalueisiin. Yksi tärkeimmistä tuotteista on CCI (Camping Carnet International) eli kansainvälinen leirintäkortti.
Ziva David
Ziva David on kuvitteellinen hahmo televisio­sarjassa NCIS Rikostutkijat. Ziva Davidia näyttelee Cote de Pablo, joka tuli NCIS Rikos­tutkijoihin vasta kolmannella kaudella. Ziva David tuli Mossadista ja aloitti työnsä NCIS:n ja Mossadin yhteysupseerina, ja seitsemänellä kaudella hänestä tuli kokonaan NCIS:n agentti. Zivan isä on Mossadin johtaja Eli David, joka kuoli 10. tuotantokaudella. Ziva David korvasi alun perin Caitlin "Kate" Toddin (Sasha Alexander), jonka Zivan velipuoli Ari Haswar ampui. Ziva lähtee 11. tuotantokauden alussa, ja hänet korvaa NSA:n analysoija Eleanor Bishop (Emily Wickersham). Zivan kollega ja ystävä Anthony "Tony" DiNozzo ampui Zivan silloisen poikaystävän Michael Rivkinin itsepuolustukseksi. Ziva suuttui Tonylle, lähti tiimistä ja palasi takaisin Mossadiin. Ziva jäi vangiksi Somaliaan, ja hänen oltuaan siellä kuukausia Gibbsin tiimi pelasti hänet. Silloin Ziva päätti ryhtyä kokoaikaiseksi NCIS agentiksi ja antoi anteeksi Tonylle.
Guitars – the Museum
Guitars – the Museum (kansankielellä myös "Gitarrmuseet", "Kitaramuseo") on Uumajan keskustassa sijaitseva museo. Se sijaitsee tillirakennuksessa, jossa sijaitsi aiemmin Vasaskolan (Vaasakoulu). Museorakennuksen sisällä on myös esimerkiksi ravintola, musiikkikauppa sekä rokkiklubi. Museo avattiin tammikuun lopussa vuonna 2014 samalla, kun Uumajassa vietettiin kulttuuripääkaupunkivuoden avajaisia. Rakennus on nelikerroksinen.
Museota pyöritetään yhteisyrityksenä, jota johtavat musiikkikauppa 4Soundista sekä rokkiklubi Scharinskasta (joka on säilyttänyt nimensä muutettuaan Scharinska villanista Vasaskolaniin) vastuussa olevat henkilöt. Molemmat yritykset ovat myös investoineet kitaramuseoon. Uumajan kunta on tukenut museohanketta sekä peruskorjaamalla että tilojen sovittamisella, ja vuosittaisella 2,4 miljoonan Ruotsin kruunun yhteisrahoituksella vuosien 2014–2015 aikana.
Museon kokoelma koostuu lähinnä 1950- ja 1960-luvun sähkökitaroista. Näiden lisäksi museossa on esillä pienempiä kokoelmia sähköbassoista, vahvistimista sekä muista sähkökitaroiden historiaan liittyvistä esineistöstä. Kokoelman ovat keränneet uumalaiskaksoset Mikael ja Samuel Åhdén 1970-luvulta lähtien, ja se on nyt ensimmäistä kertaa julkisesti esillä museossa. Monia kokoelmassa olevia kitaroita on valmistettu vain rajoitettu määrä. Arvokkaimmat niistä ovat jopa satojen tuhansien eurojen arvoisia.
Muiden arvokkaiden kitaroiden joukossa kokoelmassa on vuoden 1958 Gibson Flying V, vuoden 1960 Les Paul ja vuoden 1950 Fender Broadcaster. Yli 500 kitaraa sisältävä museo on herättänyt kansainvälistä kiinnostusta, ja sitä on luonnehdittu suurimmaksi sen tyyliseksi maailmassa.
Museon oman kokoelman lisäksi siellä on myös huone väliaikaisille näyttelyille. Folkrörelsearkivet järjesti museossa avajaisten kunniaksi näyttelyn "Umeå - The European capital of hardcore 1989-2000", joka oli esillä 28. huhtikuuta 2014 saakka.
Tsna
Tsna () eli Tsnajoki sijaitsee Vyšni Volotšokin kaupungin lähellä Tverin alueella, Venäjällä. Sen alkulähde on Tsninin ylängön soilla (osa Valdain ylänköä). Joki virtaa Vyšni Volotšokin tekojärven läpi. Tekojärven ja laskukohdan välinen 7 km osa virtaa Vyšni Volotšokin kaupungin läpi. Tsnajoki on tärkeä osa Vyšni Volotšokin vesitietä, joka aiemmin oli osa viikinkien idäntietä Itämereltä Kaspianmerelle.
Joen pituus on 160 km ja valuma-alueen laajuus 4390 km. Veden virtaus on 12,3 m/s 38 km ylävirtaan. Joen suisto on liejuinen ja 10-30 m leveä. Tärkein sivujoki on Shlinajoki.
Viikinkien idäntie kulki Ilmajärvestä ylävirtaan Mustajokea ja Tsnajokea pitkin Valdain ylängölle. Ylängöllä vetotaival Tvertsajoelle ja sieltä alavirtaan Volgalle. Vesitie tunnetaan jo "varjagiajoilta" asti. Tästä on todisteena huomattavat arkeologiset löydöt näiden jokien varsilta.
Vyšni Volotšokin vesitie rakennettiin vanhan viikinkien idäntien reitille 1700-luvulla. Tämä kanavajärjestelmä oli 1700-1800-luvuilla Venäjän tärkein Euroopan ja Aasian välinen tavarankuljetusreitti. Tsnajoki oli osa tätä vesitietä. Sen merkitys rupesi vähenemään 1860-luvulla rautatien valmistumisen jälkeen. Laivojen koon kasvaessa isommat jokilaivat eivät voineet enää käyttää tätä vesitietä vaan rupesivat käyttämään Volgan–Itämeren vesitietä.
Ranskanspanieli
Ranskanspanieli ("épagneul français") on ranskalainen koirarotu. Se kuuluu FCI:n ryhmään 7 eli Kanakoirat ja alaryhmään 7.1.2 eli Mannermaiset spanielityyppiset kanakoirat. FCI:n luokitus perustuu yleensä pitkälti ulkonäölliseen rotutyyppiin, ja suurin osa spanieleista (mm. brittiläiset ja amerikkalaiset spanielit) onkin ryhmässä 8, tarkemmin ottaen ylösajavien koirien alaryhmässä. Ranskanspanielin ohella muutkin ranskalaiset spanielit kuuluvat kuitenkin aiemmin mainittuun kanakoirien ryhmään. Suomessa ei ole tällä hetkellä elossa yhtään rodunedustajaa, mutta sinne rekisteröitiin 1990-luvun alussa 2 yksilöä.
Ranskanspanieli on keskikokoinen, atleettinen, lihaksikas, elegantti ja jalo lintukoira, jolla on normaalit mittasuhteet. Se kuuluu yhdessä picardienspanielin ja sinisen picardienspanielin kanssa kaikkein kookkaimpiin spanieleihin (mikäli isomünsterinseisojaa ei lasketa mukaan varsinaisiin spanieleihin) ja on samalla mm. englanninspringerspanielia, kookkainta brittiläistä spanielia, suurempi. Keskimääräinen säkäkorkeus on uroksilla 56-61 cm ja nartuilla 55-59 cm, mutta myös 2 cm poikkeama yli ja 1 cm poikkeama alle näiden mittojen luetaan sallituksi kooksi. Paino on noin 20-27 kg.
Karva on rungossa silkkistä, sileää ja hapsuttunutta; niskassa ja lantion seudulla hieman aaltoilevaa; päässä hienoa ja lyhyttä; korvissa, raajojen takaosissa ja hännässä laineikasta ja pitkää (yli korvankärkien ulottuvaa). Väritys on aina valkoinen keskikokoisin tai hieman laajemmin ruskein laikuin. Ruskean sävy vaihtelee kanelista tummaan maksanruskeaan. Valkoinen värialue voi olla joko täysin valkoinen tai kohtalaisen tiheään ruskeasti pilkuttunut, jolloin kyseessä on kimo eli ruskea-roan. Päässä ei tarvitse olla valkoista, mutta se on erittäin toivottavaa varsinkin läsin (kohtalaisen leveän otsasta kuononkärkeen kulkevan juovan) muodossa.
Ranskanspanieli on luonteeltaan lempeä, avoin, kärsivällinen, rauhallinen, tyyni ja tasapainoinen. Se on ihmisystävällinen ja tulee hyvin toimeen myös muiden koirien kanssa. Se on suuren miellyttämishalunsa ansiosta helppo kouluttaa. Metsästäessään se on innokas, sitkeä ja energinen, ja se paitsi seisoo, myös noutaa riistaa. Sen seisontaa kuvataan vahvaksi, ja se onkin menestynyt hyvin kanakoirien käyttökokeissa. Luonnostaan aktiivisena rotuna se vaatii runsaasti reipasta liikuntaa.
Keskiajalla elänyt Gaston Phébus kuvaili kirjoituksissaan paikallisia lintukoiria, joista moni nykyinen spanieli - myös nykyinen ranskanspanieli - polveutuu. W.E. Mason kuvasi rotua 1900-luvun alkupuolella kirjassaan "Dogs of all Nations" nimellä "ranskansetteri" ("French Setter"), luultavasti siksi että se on tyypillistä spanielia selvästi korkeampi, pitkäraajaisempi ja elegantimpi muistuttaen näiltä piirteiltä hieman pienikokoista setteriä. Vuonna 1891 laadittiin ensimmäinen rotumääritelmä, jota on sittemmin muutettu useaan otteeseen..
Vuosien 1992 ja 1993 vaihteessa Suomeen tuotiin Ranskasta uros Higor ja narttu Houppette de Pierre Piquee. Kumpikin on jo kuollut ja koska uusia yksilöitä ei ole tänne sen jälkeen tuotu, rotua ei enää esiinny Suomessa.
Länsi-Savo (yritys)
Länsi-Savo Oy on Etelä-Savon, Etelä-Karjalan ja Kymenlaakson alueella toimiva viestintäkonserni.
Länsi-Savon tytäryhtiö Etelä-Savon Viestintä Oy julkaisee seitsemänpäiväisiä sanomalehtiä "Länsi-Savo" Mikkelissä ja "Itä-Savo" Savonlinnassa. ESV-Paikallismediat Oy julkaisee yhdeksää paikallislehteä Etelä-Savossa, Etelä-Karjalassa ja Kymenlaaksossa. Konserniin kuuluu lisäksi Järvi-Savon Viestintä Oy, joka kustantaa kolmea Iskelmän paikallisradiota, sekä kirjapainoyhtiö St Michel Print Oy ja Karikon Autotalo Oy.
Konsernin juuret juontavat vuoden 1888 lopulla ensimmäistä kertaa ilmestyneeseen "Suomi"-lehteen, jonka perustaja oli lehtori Jaakko Päivärinta ja kustantaja O. B. Blomfeltin kirjapaino. Lehdestä tuli muutaman nimenmuutoksen myötä "Länsi-Savo" vuonna 1917.
Konsernin suurin omistaja on mikkeliläinen Tikan perhe, jolla on enemmistö yhtiön osakkeista. Yhtiön toimitusjohtaja on vuodesta 2012 alkaen Ilkka Tikka. Entisiä pitkäaikaisia toimitusjohtajia ovat Adolf Manninen, E. J. Pasanen, Esko Tikka ja Jukka Tikka, joka on nykyisin yhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Loppuvuodesta 2010 Sanoma Lehtimedia myi viisi paikallislehteä Länsi-Savo-konserniin kuuluneelle Etelä-Savon Paikallislehdille (myöh. ESV-Paikallismediat). Kauppaan kuuluivat Kouvolan Anjalankoskella ilmestyvä Keskilaakso, Lappeenrannan Joutsenossa ilmestyvä Joutseno-lehti, Virolahdella ja Miehikkälässä ilmestyvä Kaakonkulma, Luumäellä ilmestyvä Luumäen Lehti sekä Mäntyharjulla ja Pertunmaalla ilmestyvä Pitäjänuutiset.
Sanoma Lehtimedian maakuntalehdet Kymen Sanomat, Kouvolan Sanomat ja Etelä-Saimaa sekä Uutisvuoksi ja kaksi Vartti-lehteä siirtyvät huhtikuussa 2014 tehdyn esisopimuksen toteutuessa Länsi-Savo-konserniin, kun Sanoma Lehtimedia Oy:stä, Sanoman painoyhtiöistä Saimaan Lehtipaino Oy:stä ja Lehtikanta Oy:stä ja Länsi-Savon omistamasta Etelä-Savon Viestintä Oy:stä kootaan yksi yhtiö. Aluksi Sanoman omistustus yhtiöstä on 49 prosenttia, mutta viiden vuoden kuluttua yhtiö siirtyy kokonaan Länsi-Savolle.
Skottiviski
Skottiviski on Skotlannissa valmistettu mallas- tai jyväviski. Skotlantilainen viski sisältää 40–94,8 prosenttia alkoholia. Kaikki skotlantilainen viski on alun perin tehty mallasohrasta. Kaupalliset tislaamot alkoivat valmistaa viskiä vehnästä ja rukiista 1800-luvulla. Skotlantilaista viskiä kypsytetään tammitynnyreissä vähintään kolme vuotta.
Leirintäopas
Leirintäopas on matkailijoille suunnattu opas, joka kertoo kesä- ja talvileirintäpaikat ja antaa leiriytymiseen liittyviä ohjeita ja vinkkejä. Karavaanarin Leirintäoppaaseen kootaan jäsenetuleirintäkohteiden palvelut, harrastusmahdollisuudet ja yhteystiedot.
Yli 140-sivuisessa Leirintäoppaassa julkaistaan myös täydennetty lista matkaparkeista.
Oppaassa esitellään noin 400 yleistä leirintäaluetta, pihaleirintäkohdetta ja SFC-aluetta. Mukana ovat myös hiihtokeskusten caravanalueet ja muut talvileirintäkohteet. Leirintäkohteiden palvelut ja harrastusmahdollisuudet on kerrottu selkein symbolein. Leirintätiedoista löytyvät myös muun muassa leiriytymishinnat ja aukioloajat. Monet alueista kertovat itsestään myös värikuvalla.
Kaikki oppaan leirintäalueet ja matkaparkit on merkitty Leirintäoppaassa olevaan tarkkaan tiekarttaan ja jokaiselle alueelle on sanallinen ajo-ohje. Jotkut alueet selkiyttävät ajo-ohjettaan piirroskartalla.
Leirintäoppaan tiedot perustuvat leirintäyrittäjien antamiin ja tarkastamiin tietoihin. Tiedot päivitetään vuosittain kevättalvella ja ne ovat voimassa seuraavan oppaan ilmestymiseen saakka.
Caravan Leirintäopas postitetaan Caravan-lehden kolmosnumeron liitteenä kaikille SF-Caravan ry:n jäsenille sekä Caravan-lehden tilaajille . Leirintäoppaan painosmäärä vuonna 2018 oli 69 000 kpl.
Optiset pimeänäkökiikarit
Optiset pimeänäkökiikarit on optinen laite, jolla voidaan muodostaa kuva lähes täydellisessä pimeydessä. Niitä käytetään useimmiten armeijan ja poliisin tarkoituksiin, mutta laitteita on saatavilla myös siviilikäyttöön. Pimeänäkökiikareita käytettiin ensimmäisen kerran toisessa maailmansodassa, ja Vietnamin sodan aikaan ne tulivat laajaan käyttöön.
Kongon tasavallan vaakuna
Kongon tasavallan vaakuna on vaakuna, joka on Kongon tasavallan symboli. Nykyinen vaakuna otettiin käyttöön ensimmäisen kerran vuonna 1960 ja uudelleen vuonna 1991. Vaakunasta löytyy Kongon tasavallan kansallinen motto, "Unite, Travail, Progres", suomeksi "Yhtenäisyys, Työ, Edistys".
Kesäyön kuu
Kesäyön kuu on taiteilija Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1889. Kooltaan tämä työ on 62×79,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne sen lahjoitti Elma Järnefelt vuonna 1979.
Eero Järnefelt maalasi "Kesäyön kuu" -teoksen Keuruulla ja maalauksen vanhat rakennukset ja vinot halkopinot ovatkin tyypillisen suomalaisia. Niiden kuvaustapa on modernia naturalismia. Se sai Järnefeltillä pontta Jules Bastien-Lepagelta, joka oli 1880- luvun naturalistisen maalaustavan johtohahmoja, yksinkertaisine kompositioineen vailla ulkolaista bravuuria kaihtavaa maalaustapaa. Järnefelt ihaili Bastien-Lepagen töitä, joita hän vielä 1910-luvun muistiinpanoissaankin muistelee.
Saaristomaisema - Wiasholmen Pellingin saaristossa
Saaristomaisema - Wiasholmen Pellingin saaristossa on taiteilija Aukusti Uotilan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1883. Kooltaan tämä työ on 24×33,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin vuonna 1994.
"Saaristomaisema - Wiasholmen Pellingin saaristossa" on tavallinen aihe Aukusti Uotilalta vuosina 1881-1885. Hän vietti tuon ajan Suomessa sairastuttuaan vakavasti. Usein hän läksi tuolloin Itäiselle Suomenlahdelle purjehdus- ja linnustusmatkalle yhdessä Robert Stigelin kanssa. "Saaristomaisema - Wiasholmen Pellingin saaristossa" on maalattu realistisesti herkällä ja kypsällä otteella. Nuorena kuollut taiteilija lahjoitti maalauksen Stigelille ja nimitti saarta "meidän saareksemme". Täällä he olivat yhdessä maalanneet.
Aukusti Uotilan toinen Ranskan- matka, joka alkoi vuonna 1880 oli sysäys Uotilalle kohti ulkoilmarealismia. Etenkin kesäkuukaudet Bretagnessa vahvistivat häntä siihen. Tältä ajalta ovat hänen keskeisimmät teoksensa. Uotilan tyyli oli eleetöntä, tarkasti siveltimellä muotoilevaa, usein viileää väriskaalaa käyttävää. Hänen taiteilijauransa jäi kuitenkin lyhyeksi hänen kuollessaan vuonna 1886. Syntynyt hän oli vuonna 1858.
Logaritminen tuulilaki
Kitkanopeus on määritelmänsä mukaan formula_1, jossa formula_2 on liikemäärän vuo. Kitkanopeuden yksikkö on formula_3, mutta se ei ole todellinen nopeus, vaan skaalasuure pintakerroksessa.
Neutraalissa stationäärisessä pintakerroksessa potentiaalilämpötila formula_4 on vakio korkeuden suhteen. Tällaisessa pintakerroksessa ei esiinny nostevoimia ja myös kinemaattinen lämmönvuo formula_5= 0. Tuuliprofiili neutraalissa ilmakerroksessa noudattaa logaritmista tuulilakia, eli tuulen nopeus formula_6 korkeuden formula_7 funktiona on formula_8, jossa formula_9 on rosoisuusparametri ja formula_10 Von Kármánin vakio (0,4). Rosoisuusparametrin yksikkö on formula_11 ja Karmanin vakio on dimensioton luku. Rosoisuusparametri kertoo pinnan aerodynaamisen rosoisuuden. Tyypillisiä arvoja ovat jäälle formula_12, nurmikolle formula_13, metsälle 1 ja Helsingin keskustalle 1,5. Siirroskorkeus formula_14 tarvitaan, jos rosoisuuselementit ovat hyvin suuria. Se voidaan arvioida kaavalla formula_15, jossa formula_16 on rosoisuuselementin korkeus, esimerkiksi puun pituus. Vasta siirroskorkeuden yläpuolella alkaa vaikuttaa logaritminen tuulilaki.
Poika ja pääkallo
Poika ja pääkallo on suomalaisen taiteilijan Magnus Enckellin hiili- ja vesivärityö paperille vuodelta 1893. Kooltaan se on 66 cm × 95 cm, ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se hankittiin jo sen valmistumisvuonna vuonna 1893.
"Poika ja pääkallo" kuuluu Magnus Enckellin varhaisteosten ydinryhmään. Näiden teosten henkinen lähde on 1890-luvun Pariisin symbolismissa. "Poika ja pääkallo" -teoksen yksinäistä poikahahmoa pidetään Enckellin poikahahmoista kaikkein symbolistisimpana. Tässä piirustuksessa levollisesti kyyryssä oleva alaston poika tutkii otsa rypyssä pääkalloa. Taiteilija luottaa viivan kykyyn ilmaista olennaista. Aiheeltaan piirustus on vanhaa "vanitas"-teemaa: ihminen ikuisuuden ja katoavaisuuden kysymysten äärellä. Pariisiin Enckell oli matkustanut opiskelemaan ensimmäisen kerran vuonna 1891, toisen kerran syyskuussa 1893.
André Rankel
André Rankel (s. 27. elokuuta 1985) on saksalainen jääkiekkoilija, joka edustaa DEL:issä pelaavaa Eisbären Berliniä. Vasempana laitahyökkääjänä pelaava Rankel on edustanut Eisbäreniä koko ammattilaisuransa ajan. Hän laukoo vasemmalta. Rankel kuuluu Saksan jääkiekkomaajoukkueeseen ja on pelannut maan paidassa seitsemissä MM-kisoissa.
Koomankankaan hautausmaa
Koomankankaan hautausmaa on hautausmaa Kokemäellä. Se perustettiin vuonna 1892 hautapaikkojen loputtua Kokemäen kirkon viereiseltä hautausmaalta ja Vanhalta hautausmaalta, keisarillisen senaatin hylättyä luvan ottaa nykyistä Kirkkopuistoa käyttöön.
Koomankankaan hautausmaalle on suora kulku Köyliöntieltä. Koomankankaan hautausmaalle on rakennettu Koomankankaan siunauskappeli vuonna 1933. Kappeliin tehtiin arkkitehtonisia muutoksia 1970-luvulla arkkitehti Matti Salmivallin suunnitelmien mukaisesti. Kappelin tarkka osoite on Köyliöntie 481, 32810 Peipohja.
Koomankankaan kappelin tapulissa säilytettiin Räisälän kirkonkelloa, joka siirrettiin Räisälä-museoon Köyliöön. Kello oli 35 vuotta käytössä kappelin tapulissa.
Säpilän riippusilta
Säpilän riippusilta on vuonna 1950 Kokemäen Säpilään rakennettu silta. Sen jännemitat ovat 126,5 ja 3,7 metriä. Kokonaisuuspituudeltaan silta on 164 metriä, ja leveydeltään 2,1 metriä, josta hyödyllistä leveyttä on 1,4 metriä.
Silta on Riippusillantien ja Uppaantien yhdistävä kevyen liikenteen raittisilta. Säpilän niemen puolella silta on alempana, joten tullessa Kyttälän puolelta jokea on alamäkeä. Se on tarkoitettu kevyen liikenteen käyttöön. Mutkitteleva Kokemäenjoki erottaa noin seitsemän kilometriä pitkän Säpilänniemen, josta ei ole maantieyhteyttä joen yli. Sen sijaan niemen kärjen lähellä joen ylittää puukantinen kevyen liikenteen käyttöön tarkoitettu riippusilta. Vastaavien siltojen tapaan silta huojuu ja notkuu kannatinvaijereidensa varassa. Sillan rakentaminen maksoi Kokemäen kaupungille noin 2 miljoonaa markkaa, vaikka alkuperäinen kustannusarvio oli 1,35 miljoonaa markkaa.
1990-luvun lopulla Kokemäen kaupunki kunnosti siltaa. Kansirakennetta uusittiin, ja koko silta tervattiin. Sillan merkitys on Kokemäellä suuri, koska siltaa hyödynnetään virkistys- ja kuntoilukäytössä. Esimerkiksi "riippusillan pyöräilylenkki" on kesäisin erittäin suosittu.
Sillan pylonien alaosa on teräsbetonirakenteinen. Rakenteet on perustettu kallion päälle. Sillan länsipään puupalkkisillan maatuki on teräsbetonista. Lisäksi sillan itäpään ankkuri on betonirakenteinen.
Riippusillan päällysrakenne koostuu teräksisistä pyloneista, kahdesta köysivaijerista, ja teräksisistä riipputangoista sekä puupalkkikannesta. Länsipäässä on lisäksi puinen palkkisilta. Köysivaijerit on tehty 6 millimetrin halkaisijaltaan olevista punotuista ja sinkityistä terässäkeistä. Riipputangot on tehty 12 millimetrin halkaisijaltaan olevista terästangoista, joiden keskinäinen etäisyys on noin 3,1 metriä. Riipputangot on kiinnitetty terässoljilla köysivaijeriin.
Organokadmiumyhdisteet
Organokadmiumyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät hiilen ja kadmiumin välisen kovalenttisen sidoksen. Organokadmiumyhdisteitä voidaan käyttää orgaanisessa synteesissä.
Organokadmiumyhdisteet ovat huoneenlämpötilassa tyypillisesti värittömiä vettä raskaampia nesteitä tai valkoisia kiinteitä aineita. Yhdiste reagoi veden, ilman ja valon vaikutuksesta, mutta ei aivan yhtä kiivaasti kuin organosinkkiyhdisteet. Ne ovat kuitenkin vastaavia organosinkkiyhdisteitä herkempiä hajaantumaan lämmön vaikutuksesta. Tyypillisimmät organokadmiumyhdisteet ovat dialkyyli- tai diaryylikadmiumyhdisteet (RCd) ja alkyyli- tai aryylikadmiumhalogenidit (RCdX).
Organokadmiumyhdisteet eivät ole yhtä reaktiivisia kuin organosinkkiyhdisteet ja Grignardin reagenssit. Niitä käytetään erityisesti ketonien muodostamiseen happoklorideista. Monet muut organometallireagenssit reagoisivat myös ketonin kanssa muodostaen tertiäärisen alkoholin. Tähän tarkoitukseen organokadmiumyhdisteet muodostetaan tyypillisesti "in situ" eikä niitä eristetä. Organokadmiumyhdisteitä on hyödynnetty muun muassa kolesterolin kokonaissynteesissä.
Organokadmiumyhdisteitden käyttöä orgaanisessa synteesissä rajoittaa kuitenkin niiden suuri myrkyllisyys sekä ihmiselle että ympäristölle. Useita dialkyyli ja di-aryylikadmiumyhdisteitä voidaan käyttää alkeenien polymeroitumiskatalyytteinä. Tällaisia ovat muun muassa dimetyyli- dietyyli- ja difenyylikadmiumit. Dimetyylikadmiumia voidaan käyttää myös valmistettaessa kadmiumsulfidista ohutkalvoja elektroniikkateollisuutta varten CVD-menetelmällä.
Tavanomaisimmin organokadmiumyhdisteitä valmistetaan transmetallaatiolla muista organometalliyhdisteitä kuten Grignard-reagensseista, organolitiumyhdisteistä tai organoelohopeayhdisteistä ja kadmiumkloridista.
Alkyyli- tai aryylikadmiumhalogenideja voidaan valmistaa myös metallisen kadmiumin ja alkyylihalogenidin välisellä reaktiolla.
Tiina Jylhä
Tiina Jylhä-Valkonen (s. 26. lokakuuta 1962 Parkano) on suomalainen kauneusalan yrittäjä, joka toimii myös personal trainerina ja ravintoterapeuttina. Jylhä tunnetaan parhaiten nimeään kantavasta kauneusklinikasta, jota hän pitää Tallinnassa yhdessä aviomiehensä kanssa. Yrityksellä on toimintaa myös Suomessa.
Tiina Jylhä nousi julkisuuteen 1990-luvulla, kun hän perusti Suomen ensimmäisen seuralaispalvelun Escort Servicen ja työskenteli pornolehti Hustlerin pr-päällikkönä. Hän itse myös esiintyi lehdessä. Jylhä siirtyi kauneusalalle lopetettuaan Escort Servicen vuonna 1997, ensin konsulttina ja pian myös yrittäjänä. Hän perusti ensin Christina's Clinic -nimisen kauneusklinikkayrityksen ja sitten Kauneusklinikka The Lookin 1990-luvun lopulla.
Jylhän kauneusklinikan arkea seurattiin vuonna 2011 Liv-kanavalla esitetyssä dokumentaarisessa sarjassa. Vuonna 2014 Jylhä esiintyi "Viidakon tähtösissä" ja vuonna 2017 hänen elämäänsä seurattiin reality-sarjassa "Keinolla millä hyvänsä".
Jylhä-Valkonen voitti lokakuussa 2015 kehonrakennuksen maailmanmestaruuden Wabba World -liiton järjestämän MM-kilpailun yli 165-senttisten naisten Ms. Shape -sarjassa.
Jylhästä on ilmestynyt vuonna 2006 Gummeruksen kustantama 203-sivuinen elämäkertakirja "Polte veressä, suru sydämessä". ISBN-13: 9789512071630, ISBN-10: 9512071630.
Vuonna 2010 Jylhä meni naimisiin kuntosaliyrittäjänä toimivan Risto Tapani ”Tape” Valkosen kanssa. He asuvat Tallinnassa. Jylhä on ollut aiemmin naimisissa kaksi kertaa: ensimmäinen avioliitto solmittiin vuonna 1987 ja toinen vuonna 2002, jolloin hän oli puoli vuotta avioliitossa Juhani Palmun kanssa. Jylhällä on yksi aikuinen tytär ensimmäisestä avioliitostaan.
Pittali
Pittali ("Melampitta lugubris") eli aiemmalta nimeltään pikkujuoksutimali on varpuslintu, joka BirdLife Suomen luokittelussa kuuluu pittalien heimoon.
Pittalia tavataan Uuden-Guinean saarella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Karstipittali
Karstipittali ("Megalampitta gigantea") eli aiemmalta nimeltään isojuoksutimali on varpuslintu, joka BirdLife Suomen luokittelussa kuuluu pittalien heimoon.
Karstipittalia tavataan Uuden-Guinean saarella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sinilakki
Sinilakki eli aiemmalta nimeltään kiipijätimali ("Ifrita kowaldi") on varpuslintu. Lajin taksonomia on osin epäselvä ja se on aiemmin luokiteltu kuuluvaksi muun muassa mutavaristen tai paratiisilintujen heimoihin. Nykyään sinilakki yleensä luetaan omaan sinilakkien heimoonsa (Ifritidae).
Sinilakkia tavataan Uuden-Guinean saarella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Sinilakki on pieni rakenteeltaan tukevahko ja lyhytpyrstöinen lintu. Väritykseltään se on ruskea lukuun ottamatta sinistä päälakea. Laji elää metsissä ja syö hyönteisiä. Ravinnostaan se kerää elimistöönsä alkaloideja ja on yksi harvoista myrkyllisistä linnuista.
Lähetystöneuvos (arvonimi)
Lähetystöneuvoksen nimi ja arvo on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1918. Vuosien 1918–2013 aikana lähetystöneuvoksen arvonimi on myönnetty 56 henkilölle, viimeksi vuonna 1969.
Suppo (jäätyyppi)
Suppo eli hyyde eli suppojää on dynaamisen jäänmuodostuksen kautta syntynyttä jäätä. Sitä syntyy erityisesti jokien turbulenttisissa virtauksissa, kun veden liike ei ole tarpeeksi tasaista, jotta niihin voisi syntyä jääkansi. Supon muodostuminen aiheuttaa ongelmia vesivoimalaitoksissa, kun jäätä alkaa kasaantua turbiinien seuloihin. Ajoittain vesivoimaloiden juoksutusta joudutaan pienentämään hyyteen aiheuttamien haittojen ehkäisemiseksi.
Talvipakkasillakin riittävän suuri virtausnopeus tekee mahdottomaksi yhtenäisen jääkannen muodostumisen. Tämän vuoksi turbulenttisissa joissa lämmönvaihto uoman ja ympäristön välillä on tehokasta, ja veden on mahdollista alijäähtyä eli jäähtyä jäätymispistettä kylmemmäksi. Hyydettä alkaa muodostua, kun tällaiseen veteen syntyy kasvavia ja toisiinsa tarttuvia jääkiteitä, esimerkiksi vedenpinnan yläpuolisen alijäähtyneen sumun härmistymisen tai lumihiutaleiden kautta.
Invitation (Snakegodin albumi)
Invitation on suomalaisen heavy metal -yhtye Snakegodin esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2001.
Tilinteko
Tilinteko on Veikko Aaltosen ohjaama suomalainen rikoselokuva vuodelta 1987.
Aaltonen oli tuotantoyhtiö Villealfan perustajajäseniä ja tehnyt sen elokuvissa töitä. Hänen ensimmäinen pitkä ohjauksena perustuu tositapahtumiin, kahteen samantyyppiseen postiryöstöön. Elokuvan esikuvina ovat olleet John Sturgesin elokuva "Mies astui junasta" ja amerikkalaisen westernin ja film noirin asetelmat sekä myös Jean-Pierre Melvillen ranskalaiset rikoselokuvat. Käsikirjoitus jäi Aaltosen mukaan melkein vain ideointiasteelle. Aaltosen seuraava ohjaustyö valmistui 1992, ja välillä hän teki äänittäjän, leikkaajan, apulaisohjaajan ja myös tuotantopäällikön tehtäviä.
Lisäksi elokuvassa on ollut avustajina Lavian nuorisoseuran näytemäkerho (vaalitilaisuuden yleisöä), Eläkeliiton Kankaanpään yhdistyksen jäseniä (kirkkokansaa / ihmisiä vaalivalvojaisissa)
"Iltalehden" arviossaan Olli Manninen kirjoitti: ”Tilinteko ei ole varsinaisesti toimintaelokuva -- [vaan] se pohtii ihmisessä elävää pahuutta.” "Uuden Suomen" kriitikko Heikki Eteläpää olisi kaivannut henkilöiden taustoitusta: ”katsoja ei kahdesta päähenkilöstä tule tietämään todellakaan muuta kuin sen, että [he] ovat tehneet yhteisen ryöstömurhan”. Kaija Pakarista hän kuitenkin kehui. Sen sijaan monet muut kriitikot antavat kehuja myös miespääosienkin esittäjille. "La Stradan" Minna Tawast kiinnitti huomiota Nikkarin roolityöhön: ”Vaalivoittoaan juhlivan Varjolan hysteerinen naurukohtaus ravintolan vessassa on huikea näyte Nikkarin ammattitaidosta.”.
Alfonso Celis Jr.
Alfonso Celis Enecoiz Jr. (s. 18. syyskuuta 1996 México, Meksiko) on meksikolainen rata-autoilija.
Celis aloitti karting-uransa vuonna 2009. Vuonna 2011 Celis voitti Turismos de Velcocidad 1800cc -luokan mestaruuden. Vuonna 2012 Celis kilpaili Formula BMW Talent Cup -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän voitti Meksikon 24 tunnin kilpailun. Vuonna 2013 Celis kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 14:nneksi. Samana vuonna hän sijoittui Panam GP -sarjassa seitsemänneksi ja Panam GP -talvisarjassa kolmanneksi. Hän ajoi samana vuonna myös Britannian Formula 3 ja Euroopan Formula 3 -sarjoissa muutamia kilpailuja. Vuonna 2014 Celis siirtyi GP3-sarjaan kilpaillen Status Grand Prix -tallissa. Hän saavutti kaksi pistettä kauden aikana. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Celis jatkoi GP3-sarjassa siirtyen ART Grand Prix -talliin. Samana vuonna hän kilpaili täyden kauden FR 3.5 -sarjassa.
Klaran väestönsuoja
Klaran väestönsuoja on suuri kallioon louhittu väestönsuoja Tukholmassa Ruotsissa. Lattiapinta-alaltaan se on 6 650 m eli noin jalkapallokentän kokoinen. Suoja on tarkoitettu sekä siviiliväestön että Ruotsin hallituksen käyttöön. Se rakennettiin kylmän sodan aikana vuosina 1954–1960 Tukholman liikekeskustan eli Cityn rakennustöiden yhteydessä.
Suoja sijaitsee Tukholman keskustassa Sergelin torin ja Klaran kirkon alapuolella kallioperässä. Normaalioloissa se on 296-paikkainen maanalainen pysäköintihalli. Kriisitilanteessa se toimii 8 000 hengen väestönsuojana. Konehuoneessa on viisi dieselaggregaattia, joiden ansiosta suoja on sähkön suhteen omavarainen, jos virransyöttö yleisestä sähköverkosta katkeaa. Siinä on kaksi kerrosta ja useita sisäänkäyntejä. Laajin niistä on autoille tarkoitettu ajoramppi. Jalankulkusisäänkäyntien portaikot ovat 10 metriä leveitä ja johtavat suojaan Vasagatanilta ja Drottninggatanilta.
Spiritual Hallucination
Spiritual Hallucination on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan toinen studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2005 levymerkillä Rock Frequency.
Sellobioosi
Sellobioosi on disakkaridinen hiilihydraatti, joka koostuu kahdesta glukoosiosasta. Maltoosista se eroaa monosakkaridiosien peilikuvamaisena sidoksena eli kyse on optisesta isomeriasta. Se on kiinteää, lähes valkoista ainetta.
Sellobioosi on selluloosan rakenneosa. Sen D-muotoa syntyy luonnossa puun selluloosan hajotessa lahottajasienten sellobiohydrolaasien entsyymivaikutuksella. Sienten ja kasvien beetaglukanaasi hajottaa sen vuorostaan glukoosiksi.
Walter von Konow
Walter Emil Berndt von Konow (29. maaliskuuta 1866 Iisalmi – 24. heinäkuuta 1943 Sääksmäki) oli suomalainen von Konow -sukuun kuulunut museoasiantuntija.
Von Konowin vanhemmat olivat eversti Johan Emil von Konow ja Hilda Charlotta Amalia Tudeer. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1892 ja toimi jonkin aikaa Haminan kadettikoulun historian opettajana ja sitten Turun kouluissa, muun muassa Heurlinin tyttökoulussa 1900-1925. Von Konow teki toisaalta merkittävän elämäntyön Turun kaupungin historiallisen museon intendenttinä 1896-1933, kartuttaen ja järjestäen museon kokoelmia. Museo tuli tunnetuksi muun muassa suomalaista asumiskulttuuria 1600-luvulta aina 1850-luvulle koskevista asuntojen sisustuksien esittelyistä. Von Konow hoiti myös museon kokoelmien luetteloinnin yksinään. Hänen vaikutuksensa museoharrastukseen laajemminkin oli huomattava. Von Konow julkaisi vuosien varrella useita museota koskevia opaskirjoja, kuten "Tien opas Turun kaupungin historiallisessa museossa Turun linnassa" jo vuonna 1907. Hänet tunnetaan myös laulujen sanoittajana.
Von Konow kuoli naimattomana, säveltäjä Jean Sibelius oli hänen lapsuuden ystävänsä.
It’s Alive!
It's Alive on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan livealbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2005 levymerkillä Low Frequency Records.
Toivo Takki
Toivo Harald Takki (1. huhtikuuta 1905 Kotka – 25. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen virkamies, joka toimi Suomen valtiovarainministeriön kansliapäällikkönä vuosina 1947–1959.
Takki oli kotkalaisen lasimestarin poika. Hänen veljensä oli sosiaalidemokraattinen poliitikko Uuno Takki. Toivo Takki valmistui merkonomiksi Kotkan kauppaopistosta 1925 ja kirjoitti ylioppilaaksi yksityisoppilaana 1929. Hän suoritti 1933 ylemmän oikeustutkinnon, sai 1938 varatuomarin arvon ja valmistui 1938 lakitieteen kandidaatiksi ja 1949 lisensiaatiksi. Takki työskenteli vuodesta 1933 virkamiehenä asutushallituksessa, mistä hän siirtyi 1939 valtiovarainministeriön nuoremmaksi hallitussihteeriksi. Vuosina 1940–1943 hän oli valtiokonttorin lainopillisena johtajana ja lainananto- ja sijoitusosaston päällikkönä sekä 1945 lyhyen aikaa Vakuutusyhtiöiden Keskusliiton toimitusjohtajana. Palattuaan valtiovarainministeriöön hän toimi 1943–1945 esittelijäneuvoksena, 1945–1947 hallitusneuvoksena sekä tulo- ja menoarvio-osaston päällikkönä ja vuodesta 1947 kuolemaansa asti kansliapäällikkönä. Takki osallistui sodanjälkeisinä niukkuuden vuosina vaativaan valtion budjettien laatimiseen. Hänelle myönnettiin valtiovarainneuvoksen arvonimi vuonna 1955.
Takki oli vuodesta 1945 alkaen Sotakorvausteollisuuden valtuuskunnan jäsen ja kuului myös Valmetin johtokuntaan, Postisäästöpankin hallitukseen, rautatiehallituksen johtoon sekä 1950-luvun puolivälistä alkaen Suomen Kansallisteatterin johtokuntaan ja Suomen taideakatemian hallitukseen. Hän kuoli tapaturmaisesti vuonna 1959.
Tooth Helmet
Tooth Helmet on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Freakophonic Records.
Ranskan väliaikainen hallinto
Ranskan väliaikainen hallinto (, GPRF) oli väliaikainen hallinto, joka hallitsi Ranskaa Vichyn Ranskan romahtamisesta aina Ranskan neljännen tasavallan perustamiseen asti. Väliaikainen hallinto perustettiin elokuussa 1944 ja se päättyi 14. lokakuuta 1946.
Väliaikaisen hallinnon johdossa toimi Charles de Gaulle. Hallinnossa toimivat Ranskan kommunistinen puolue, joka oli yksi tärkeimmistä vastarintaliikkeeseen osallistuneista poliittisista voimista, kristillisdemokraattinen Mouvement Républicain Populaire ja Työväeninternationaalin ranskalainen osasto. Kommunistien ja sosialistien vahvasta asemasta huolimatta väliaikainen hallinto hyväksyi Neuvostoliiton vastustaman Marshallin suunnitelman. Tätä on pidetty Kylmän sodan alkamisena Ranskassa.
Nuclear Barbarians
Nuclear Barbarians on suomalaisen metalliyhtye Steel Mammothin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Ektro Records.
Kaikki kappaleet kirjoittanut ja sovittanut Steel Mammoth.
Carlos Grossmüller
Carlos Javier Grossmüller (s. 4. toukokuuta 1983) on uruguaylainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa CA Cerroa. Hän on pelannut Euroopassa viisi kautta, Schalken ja US Leccen joukkueissa.
Grossmüller aloitti uransa uruguaylaisessa Ombussa, josta hän siirtyi vuonna 2002 maan suurseuraan Danubio F.C.:hen. Hän kävi lainalla toisessa uruguaylaisseurassa CA Fénixissä, kunnes tie kävi vuonna 2007 Eurooppaan FC Schalke 04:n riveihin. Hänen ensimmäinen maalinsa Bundesliigassa, vapaapotkumaali SV Werder Bremeniä vastaan valittiin kuukauden maaliksi Saksan televisiossa. Vuonna 2010 hän siirtyi Serie A:han US Leccen riveihin. Kahden Lecce-kauden hän palasi kotimaahansa.
Grossmüller pelasi ensimmäisen maaottelunsa Uruguayn jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2003. Hän on pelannut "Los Charrúasissa" yhteensä neljä maaottelua.
Atomic Mountain
Atomic Mountain on suomalaisen metalliyhtye Steel Mammothin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Ektro Records.
Erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri (arvonimi)
Erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin nimi ja arvo () oli Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuului tasavallan presidentin arvonimistä annetun asetuksen liitteessä 2. ryhmään vuoteen 2017 saakka.
Arvonimi myönnettiin itsenäisessä Suomessa ensimmäisen kerran vuonna 1918 Rafael Erichille ja viimeisen kerran vuonna 1968, jolloin sen sai pääjohtaja Olavi J. Mattila. Vuosien 1918–1968 aikana arvonimi ”erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri” on myönnetty 26 henkilölle.
Vuonna 2017 tasavallan presidentin asetusta arvonimistä tarkistettiin muuttamalla ryhmässä 2 oleva arvonimi "erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri" muotoon "erikoislähettiläs".
Sybil
Sybil on Joseph Sargentin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka ensiesitettiin vuonna 2007. John Pielmeier laati käsikirjoituksen Flora Rheta Schreiberin romaanin "Sybil" (1973) pohjalta. "Sybil"-romaani on perustuu todellisen Shirley Ardell Masonin elämäntarinaan, jolloin häneltä oli diagnosoitu dissosiatiivinen identiteettihäiriö. "Sybil" on genreltään draama, ja sen pääosissa ovat Jessica Lange tohtori Cornelia Wilburina ja Tammy Blanchard Sybil Dorsettina.
"Sybil" sijoittuu 1950-luvun New Yorkiin, missä Columbian yliopiston taideopiskelija Sybil Dorsett (Tammy Blanchard) lähetetään psykiatri Cornelia Wilburin (Jessica Lange) hoitoon hänen oudon käytöksensä vuoksi. Sybilin lähettänyt tohtori Atcheson (Ron White) uskoo, että Sybil kärsii hysteriasta, mutta tohtori Wilbur päätyy eri diagnoosiin. Tohtori Wilburin hoidossa Sybil tunnustaa, että hän kokee usein muistikatkoksia ja eikä voi selittää mitenkään aikaa, jota hän ei muista. Wilbur auttaa häntä palauttamalla mieleen hänen lapsuutensa, jolloin hän kärsi häiriintyneen Hattie-äidin (JoBeth Williams) käsissä fyysistä, psyykkistä ja seksuaalista hyväksikäyttöä sekä väkivaltaa. Tämä johti lopulta siihen, että Sybilille alkoi muodostua kuusitoista erilaista identiteettiä eri luonteenpiirteineen. Tohtori Wilbur tajuaa, että Sybil kärsii jakautuneesta persoonallisuushäiriöstä, joka on seurausta lapsuudessa koetuista kauheuksista.
"Sybilin" kuvaukset alkoivat 22. tammikuuta vuonna 2006. "Sybil" kuvattiin Kanadan Nova Scotian Halifaxissa ja Dartmouthissa. Kuvaukset päättyivät 16. helmikuuta 2006.
"Sybil" esitettiin ensimmäisen kerran 28. toukokuuta vuonna 2007 Italiassa. Valmistusmaassaan Yhdysvalloissa televisioelokuva esitettiin ensi kerran 7. kesäkuuta vuonna 2008 CBS-kanavalla. "Sybil" sai ilmestyessään kriitikoilta myönteisen vastaanoton.
"Sybil"-romaanin pohjalta on tehty vuonna 1976 minisarja, "Tie uuteen elämään", jonka pääosissa ovat Joanne Woodward tohtori Cornelia Wilburina ja Sally Field Sybil Dorsettina. "Tie uuteen elämään" oli esitetty ensi kerran NBC-kanavalla, ja se voitti Emmy-palkinnon.
Zac Rinaldo
Zac Rinaldo (s. 15. kesäkuuta 1990 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Boston Bruinsia. Pelipaikaltaan Rinaldo on vasen laitahyökkääjä. Rinaldon vahvuuksiin kuuluvat vahva luisteleminen, fyysisyys, energisyys sekä tappeleminen.
Emma Forsayth
Emma Forsayth, syntyjään Emma Coe, (26. syyskuuta 1850 Apia – 1913 Monaco) oli laajan kauppaimperiumin johtaja Melanesiassa 1800-luvun lopulla.
1880-luvulla vain muutama valkoihoinen kävi kauppaa Melanesiassa. Eurooppalaiset alkoivat kuitenkin perustaa sinne plantaaseja ja värvätä niissä tarvittavaa työvoimaa ja orjia. Emma Forsaythin isä oli amerikkalainen merimies Jonas Coe, joka karkasi laivasta vuonna 1838 jäädäkseen Samoaan. Paikallisten naisten kanssa tekemistään lapsista isä huolehti tarkasti, ja esimerkiksi Emma lähetettiin kouluun San Franciscoon. Sieltä palattuaan Emma meni 19-vuotiaana naimisiin nuoren skotin James Forsaythin kanssa.
Emma Forsayth työskenteli aluksi Samoalla saksalaisen Godeffroyn kauppayrityksen palveluksessa, mutta vuonna 1880 hän perusti oman kauppayrityksen, joka toimi samalla tavalla kuin Godeffroy. Tarkoituksena oli ostaa viljavaa maata ja perustaa plantaaseja kookospähkinöiden, puuvillan, kaakaon ja hirssin tuottamiseksi. Vuonna 1884 koko Samoan saaristo joutui Saksan keisarikunnan haltuun nimellä Saksan Uusi-Guinea, mutta Forsayth säilytti omistuksensa Yhdysvaltojen kansalaisuutensa ansiosta. Lopulta hän meni naimisiin saksalaisen upseerin Karl Paul Kolben kanssa säilyttääkseen toimintavapautensa ja omaisuutensa. Vuonna 1909 hän myi yrityksensä eräälle saksalaiselle ostajalle kolmen ja puolen miljoonan Saksan markan hinnasta.
Luettelo Suomessa itsenäisyyden aikana myönnetyistä arvonimistä
Luettelo Suomessa itsenäisyyden aikana myönnetyistä arvonimistä sisältää valtionhoitajan ja tasavallan presidenttien Suomessa myöntämät arvonimet vuodesta 1918 alkaen.
Luettelossa on myönnetyt arvonimet itsenäisyyden aikana sekä niiden lukumäärät aikävälillä 1918–2005.
Luettelossa on 127 erilaista arvonimeä, joista 120 eri arvonimeä on myönnetty 12 140 kertaa vuosien 1918–2005 aikana.
Boom Beach
Boom Beach on Supercell-peliyhtiön luoma peli, jossa kehitetään omaa saaritukikohtaa ja taistellaan toisia vastaan. Pelissä on joitakin samoja ominaisuuksia kun Supercellin aiemmin luomassa Clash of Clans -pelissä. Se nousi nopeasti julkaisunsa jälkeen App Storen ilmaisten sovellusten TOP5-listalle.
Suomen 100-vuotissyntymäpäivän kunniaksi Boom Beachiin lisättiin joulukuussa 2017 suomen kieli, eli mahdollisuus pelaajalle vaihtaa pelin kieleksi suomi.
Supercell julkisti iOS:lle "Boom Beachin" beetaversion marraskuussa 2013 Kanadassa ja tammikuussa 2014 Australiassa. Peli julkaistiin iOS:lle maaliskuussa 2014. Android-versio julkaistiin aluksi vain Suomessa ja Saksassa kesäkuussa 2014.
"Boom Beachissa" rakennetaan omalle saarelle tukikohtaa. Niin kuin Clash of Clansissa, Boom Beachissa pelaaja on yksin, mutta voi liittoutua toisten pelaajien kanssa. Boom Beachin valuuttana ovat kulta ja jalokivet. Jalokiviä voi ostaa oikealla rahalla tai löytää kartalle ilmestyvistä arkuista. Jalokivillä voi ostaa muita resursseja sekä nopeuttaa rakennusten rakennusaikaa ja näin tehostaa pelaamistaan. Valuutan lisäksi pelissä olevia kerättäviä resursseja ovat mm. puu, kivi, rauta ja "taikakivet", joista pelaaja voi luoda erilaisia taikavoimia omaavia patsaita kyläänsä. Patsaat voivat esim. nopeuttaa resurssien saantia.
Kuten Clash of Clansissa, pelin tarkoituksena on rakentaa itselleen mahdollisimman hyvä tukikohta, joka kestää muiden pelaajien hyökkäykset, sekä kehittää mahdollisimman hyvät joukot ja tuhota muiden pelaajien kylät. Kylien tuhoamisesta saa mitaleja, joita pelissä on tarkoitus kerätä. Mitaleja menettää, mikäli muut pelaajat onnistuvat tuhoamaan tukikohdan.
Muiden pelaajien lisäksi kartalla näkyy Boom Beachin NPC-pahis luutnantti Hammermanin tukikohdat, jotka pelaajan on tarkoitus myös tuhota. Hammerman myös valtaa koko ajan pelaajaa ympäröivistä saarista puolueettomia NPC-kyliä, jotka pelaajan on tarkoitus yrittää vapauttaa. Kun pelaaja onnistuu vapauttamaan kylän, kyläläiset antavat hänelle vastineeksi resursseja ja he lähettävät pelaajalle pienen määrän kultaa säännöllisesti.
Kun pelaaja on tuhonnut Hammermanin tukikohdan, joka keskiviikko ja lauantai pelaajan kartalle tulee näkyviin toinen NPC Dr. Terror. Dr. Terrorin Terror Stage on tukikohta, joka pysyy näkyvissä 21 tuntia. Aina kun pelaaja tuhoaa Terror Stage -tukikohdan, sen tilalle tulee uusi vaikeampi Terror Stage. Tasoja on yhteensä 7. Terror Stagejen tuhoaminen antaa violetteja "taikakiviä" (), joista rakennettavat patsaat voivat mm. lisätä pelaajan aselaivan energiaa tai hyökkäyksien lopussa saatua resurssibonusta.
"Boom Beach" on saanut kriitikoilta hyvän vastaanoton. Gamezbo-sivusto kehui pelin ennakkovaikutelmia reilusti Clash of Clansia paremmiksi. Supercellin toimitusjohtaja Ilkka Paananen kertoi Helsingin Sanomien haastattelussa pelin suosion yllättäneen yhtiönkin. "Boom Beach" kohosi heti iOS-version julkaisupäivänä kymmenen ladatuimman iPhone-sovelluksen joukkoon 22:ssa maassa. App Storessa pelin tähtiluokitus oli 4,5 viidestä.
Anjalankosken Kiekko
Anjalankosken Kiekko Ry (lyh. AaKoo) on kouvolalainen jääkiekkoseura. Sen miesten joukkue pelaa III-divisioonaa. AaKoon kotihalli on entisen Anjalankosken kaupungin Inkeroisissa sijaitseva Anjalankosken jäähalli. Joukkue on pelannut parhaillaan Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomi-sarjassa vuosina 1999–2003. AaKoon C-juniorit ovat pelanneet puolestaan parhaillaan SM-sarjassa asti kaudella 2001–2002. HIFK:n Mikko Kurvinen on seuran kasvatti.
Luettelo suomalaisista hävittäjä-ässistä
Tämä luettelo sisältää kaikki 96 suomalaista hävittäjä-ässää toisesta maailmansodasta. Hävittäjä-ässiin lukeutuvat vähintään viisi ilmavoittoa saavuttaneet hävittäjä-lentäjät. Lentäjien ilmavoitot on jaettu eri konetyypeillä saavutettuihin pudotuksiin, joita on Suomen ilmavoimissa merkitty eri lentäjille myös puolikkaina.