hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jyvan Kyrla
Jyvan Kyrla (myös Kyrlja, , oikealta nimeltään Kirill Ivanovitš Ivanov, ; 17. maaliskuuta 1909 nykyisen Mari Elin Sernurin piirin Kupsolan kylä – heinäkuu 1943 Ural) oli neuvostoliittolainen näyttelijä ja runoilija. Kansallisuudeltaan hän oli mari.
Jyvan Kyrla syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen. Kulakit tappoivat hänen köyhälistökomitean toimintaan osallistuneen isänsä. Äiti jäi yksin kolmen lapsen kanssa. Kyrla (Kirill) kävi paimenessa, työskenteli renkinä ja kiersi kerjuulla.
Kyrla suoritti Marisolan alkeiskoulun ja muutti Sernuriin jatkamaan kouluopintojaan. Syksyllä 1926 Marin autonomisen alueen Sernurin komsomolkomitea lähetti hänet opiskelemaan Kazanin yliopiston työläistiedekunnan marilaiseen osastoon.
Kyrla kiinnostui varhain runoudesta, musiikista, teatterista ja elokuvista ja osallistui innokkaasti opiskelijoiden harrastustoimintaan. Opettajat panivat merkille hänen lahjakkuutensa ja lähettivät hänet syksyllä 1929 opiskelemaan Valtion elokuvateknikumin näyttelijäosastolle.
Yhdessä kansallisten näyttelijätyöpajojen opiskelijoiden kanssa Kyrla sai kutsun Neuvostoliiton ensimmäisen äänielokuvan "Passi elämään" ("Putjovka v žizn", 1931) kuvauksiin. Ohjaaja Nikolai Ekk valitsi hänet esittämään yhtä elokuvan pääosista, katulasten johtajaa Mustafaa. Opintojen ohessa kahden vuoden ajan kuvattu elokuva teki Kyrlasta koko maan elokuvayleisön tunteman näyttelijän. Hänen elämäkertaansa perustuu marinuorison elämästä kertova elokuva "Pesnja o stšastje" (”Laulu onnesta”, 1934).
Elokuvateknikumista valmistuttuaan näyttelijä työskenteli Vostokfilm-studiolla. Vuosina 1934–1936 hän osallistui Jevgeni Ivanov-Barkovin ohjaaman "Namestnik Buddy" (”Buddhan sijainen”) -elokuvan kuvauksiin Mongoliassa. Vuoden 1937 alussa Kyrla muutti Joškar-Olaan, jossa hänestä tuli Marin draamateatterin näyttelijä.
Jyvan Kyrla tunnetaan myös runoilijana. Hänen runojaan painettiin Moskovassa 1930-luvun vaihteessa ilmestyneessä "Mari jal" (”Marikylä”) -lehdessä. Runoilijan elinaikana ilmestyi kolme marinkielistä runokokoelmaa: "Me udarne ulyna" (”Olemme iskureita”, 1931; yhdessä Olyk Ipain kanssa), "Revoljutsijyn jükšö dene muraltem myi jyvyrten" (”Laulan ilosta vallankumouksen äänellä”, 1932) ja "Šotšmo ketše" (”Syntymäpäivä”, 1935). Tammikuussa 1937 Kyrla hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton ehdokasjäseneksi.
Kyrla pidätettiin huhtikuussa 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja lähetettiin Vienanmeren–Itämeren kanavan vankileirille. Virallisen tiedon mukaan hän kuoli vankileirillä Uralilla heinäkuussa 1943.
Ivan Kyrlan maine palautettiin Stalinin kuoleman jälkeen. Vuosina 1957 ja 1969 julkaistiin hänen marinkieliset runokokoelmansa ja vuonna 1968 venäjänkielinen valikoima. Marraskuussa 2009 Joškar-Olan asema-aukiolle pystytettiin runoilijan ja näyttelijän muistomerkki.
J-luokka (hävittäjä)
J-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka. Luokan alukset muodostivat vuoden 1937 laivasto-ohjelman kahdeksan hävittäjää.
Euroopan poliittinen tilanne oli kärjistynyt maaliskuusta 1936 alkaen Saksan laajenemisen vuoksi. Jo vuotta aiemmin olivat Ranska ja Englanti joutumassa sotaan Etiopiaan hyökänneen Italian kanssa. Amiraliteetti totesi Italian laivaston Navigatori-luokan, Japanin laivaston Fubuki-luokan sekä valmisteilla olevien Saksan laivaston hävittäjien olevan suurempia ja paremmin aseistettuja kuin Kuninkaallisen laivaston A- ja I-luokkien alukset. Johtopäätös tuotti Tribal-luokan kehityksen ja tuotannon, mutta alukset olivat liian kalliita, jotta niitä voitaisiin tuottaa suuria määriä. A-luokkaan pohjautuneet alukset olivat vastaavasti jo kymmenen vuotta vanhoja ja siten eivät soveltuneet uuden kehitystyön pohjaksi.
Alusten pääaseeksi päätettiin asentaa edelleen 4,7 tuuman tykit, mutta niihin tuli saada uusi raskaampi kranaatti. Tykkien korotuskulma mahdollisuuksista käytiin keskustelua, mutta johtopäätöksenä päätettiin valmistaa kaksi prototyyppiasetta:
Vuk (artisti)
Vuk (oik. Emily Cheeger) on suomalais-yhdysvaltalainen kokeellista musiikkia esittävä artisti. Hän on julkaissut kaksi albumia, joista viimeisin "The Plains" ilmestyi 22. huhtikuuta 2009. Lavalla hänen taustabändissään soittavat Loupine, Janne Lastumäki ja Juho Alajuuma. Vuk on laulanut myös Riitaoja-yhtyeessä.
Uusikylä (Pietari)
Uusikylä (myös "Malnova", "Vattula"; ) on entinen inkerinsuomalaisten asuttama kylä nykyisen Pietarin kaupungin alueella.
Kylä sijaitsi Ohtajokeen laskeneen Malinovka-joen suussa nykyisten Peredovikov-kadun ja Udarnikov-prospektin kulmassa. Se mainitaan suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkonkirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1749. Kylä hävisi 1970-luvulla Orskoin ja Ruutmyllyn asuinalueen rakentamisen yhteydessä. Samaan aikaan peitettiin Malinovka-joki. Nykyään Malinovkaksi kutsutaan Udarnikov, Industrialnyi ja Entuziastov -prospektien sekä Ohtajoen rajoittamaa aluetta.
Pietarin alueella on myös toinen Uusikylä (ven. "Novaja"). Se sijaitsee Ohtajoen oikealla rannalla Piskarjovski-prospektin päässä.
Töyhtömuurat
Töyhtömuurat ("Rhegmatorhina") on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Töyhtömuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.
Dysfunction
Dysfunction on Staindin toinen studioalbumi. Se ilmestyi 13. huhtikuuta 1999 Flipin/Elektran kautta. Sitä ennen oli julkaistu omakustannelevy "Tormented" (1996). "Dysfunction"-levyltä ilmestyivät singleinä "Just Go", "Mudshovel" ja "Home". Levyn tuottajana oli Terry Date.
Albumi kestää 56 minuuttia ja 14 sekuntia.
Ruutmylly
Ruutmylly () on historiallinen kaupunginosa ja nykyinen Krasnogvardeiskin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Ohtajoen vasemmalla rannalla.
Vuonna 1715 Ohtajoen kosken rannalle rakennettiin Pietari I:n määräyksestä ruutitehdas, jonka ympärille syntyi asutusta. 1700-1800-luvuilla Ruutmylly oli Pietarin teollinen esikaupunki. Vuonna 1917 se liitettiin kaupungin alueeseen. Nähtävyyksiä ovat klassistiset Žernovkan kartano (1700-luvun loppu) ja profeetta Eliaan kirkko (1781–1785) sekä ruutitehtaan rakennukset.
Rževkan-Porohovyjen (Orskoin-Ruutmyllyn) alueelle on 1970-luvulta lähtien rakennettu laaja lähiökeskittymä. Nykyisen Krasnogvardeiskin piirin Porohovyjen kunnallishallintoalueella (entiseltä nimeltä Pietarin 35. kunnallishallintoalue) on noin 120 000 asukasta.
Asan diskografia
Tämä on suomalaisen rap-artisti Asan diskografia.
Polsteri
Polsteri () on historiallinen kaupunginosa ja kunnallishallintoalue Pietarin Krasnogvardeiskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Nevan vasemmalla rannalla. Nimitys juontuu latinan sanasta "paluster" ’soinen’.
1700-luvun alussa seudun eteläosassa oli "Kazatšja"-niminen esikaupunki. 1700-luvun loppupuolella suuri osa alueesta kuului ruhtinas Aleksandr Bezborodkolle, jonka maaorjat muodostivat Polsterin kylän. 1800-luvun alussa seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuosina 1721–1865 paikallisten kivennäisvesilähteiden yhteydessä toimi yksi Venäjän ensimmäisistä kylpylöistä. Nykyään "Poljustrovskaja"-kivennäisvettä pullotetaan myyntiin.
1800-luvun jälkipuoliskolla Nevan rannalle syntyi suuria teollisuuslaitoksia. Pietarin suomalaisia oli töissä muun muassa Parviaisen rautavalimolla ja konepajalla. 1900-luvun alussa alettiin rakentaa alueen pohjoisosaa. 1910-luvulla perustettiin Pietari Suurelle nimetty sairaala. Lokakuun vallankumouksen jälkeen pohjoisosa liitettiin Pietarin kaupunkiin. 1920–1930-luvuilla rakennettiin Kondratjevski-prospektin asuinalue (arkkitehti Grigori Simonov ym.), tavaratalo ja Leningradin suurin elokuvateatteri "Gigant" (Aleksandr Gegello ja David Kritševski). Laajamittainen lähiörakentaminen alkoi 1950-luvun lopussa.
Alueella sijaitsee suomalaisten neuvostoaikana suosima "Karelija"-hotelli. Nähtävyyksiin kuuluu Bezborodkon huvila (Sverdlovskaja-rantakatu 40, nykyään sairaala).
Sayed Moawad
Sayed Moawad (, s. 25. toukokuuta 1979 Al-Fayyum) on egyptiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Egyptin valioliigassa pelaavaa Al-Ahlia.
Moawad aloitti ammattilaisuransa Aluminiumissa vuonna 2000, josta hän siirtyi Ismailiin kahden vuoden sopimuksella vuonna 2006. Viimeisellä kaudellaan Moawad kävi pelaamassa lainalla Turkin pääsarjassa Trabzonsporin riveissä kolme kuukautta. Palattuaan takaisin kotimaahansa hän siirtyi kauden päätyttyä Al-Ahliin kesällä 2008.
Jarmo Suokas
Jarmo ”Jammu” Suokas (s. 31. heinäkuuta 1927 Antrea) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija ja koripalloilija.
Suokas voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1949–1952 Lahden Mailaveikkojen joukkueessa ja vuonna 1971 ikämiesten SM-kultaa Kuusankosken Puhdissa. Itä–Länsi-ottelussa Suokas on pelannut kolmesti. Lisäksi hän pelasi vuonna 1952 Helsingin olympiakisoissa Suomen ja Yhdysvaltojen välisessä baseball-näytöksessä, jossa hän löi Suomen ainoan juoksun 1–19-tappioon päättyneessä kamppailussa.
Koripalloa Suokas pelasi SM-sarjatasolla Tampereen Pyrinnössä kaudella 1955, jolloin Pyrintö sijoittui viidenneksi. Suokas kuului Pyrinnön kokoonpanoon 19 ottelussa ja pelasi 1,8 pisteen ja 0,9 virheen keskiarvoilla ottelua kohden.
Paul Vainio
Paul Gunnar Vainio (s. 2. toukokuuta 1927) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Paul Vainio voitti Ilvesten SM-kultaa 1945 ja pelasi siitä lähtien vuoteen 1959 asti Työväen Mailapoikien mestaruussarjajoukkueessa saavuttaen SM-hopeaa 1956 ja 1957 ja pronssia 1955. Vainio pelasi yhdeksässä PPL-TUL ja kahdessa Itä-Länsi -ottelussa. Kauden parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin 1949.
TUL:n pesäpallomestaruuden Vainio voitti , , , ja 1954.
Marvin Breckinridge Patterson
Mary Marvin Breckinridge Patterson (1905 New York, New York – 11. joulukuuta 2002 Washington DC) oli yhdysvaltalainen toimittaja, valokuvajournalisti ja elokuvaaja. Häntä kutsuttiin yleisesti toisella etunimellään Marvin.
Breckinridgen isä oli John C. Breckinridge, jonka isä oli varapresidenttinä toiminut John C. Breckinridge. Breckinridgen äiti oli Isabella Goodrich Breckinridge, jonka isä oli tehtailija B. F. Goodrich. Breckinridgen ensimmäinen elokuva oli vuonna 1930 valmistunut "The Forgotten Frontier", joka kertoi Kentuckyn vuoristoalueella toimivan Frontier Nursing Service -sairaanhoitopalvelun toiminnasta. Breckinrige matkusteli paljon, ja hänen matkoillaan ottamiaan valokuvia julkaisivat muun muassa National Geographic, Look, Life ja Harper's Bazaar.
Toisen maailmansodan syttyessä CBS:n Edward R. Murrow palkkasi Breckinridgen kirjeenvaihtajaksi. Vuonna 1940 hän avioitui diplomaatti Jefferson Pattersonin kanssa, joka myöhemmin toimi muun muassa Yhdysvaltain Uruguayn suurlähettiläänä. Breckinridge erosi CBS:n palveluksesta avioiduttuaan. Hän halusi jatkaa edelleen valokuvajournalismin parissa, mutta Yhdysvaltain ulkoministeriö esti hänen kuviensa julkaisun, koska se olisi saattanut vaikeuttaa hänen tuolloin Berliinissä asemapaikkaansa pitäneen aviomiehensä työtä. Breckinridge yritti epävirallisesti dokumentoida elämää sotavankileireillä, mutta se kaatui saksalaisten viranomaisten vastustukseen. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa muiden diplomaattien vaimojen opastajana.
Aviomiehensä kuoltua vuonna 1977, Breckinridge istui muun muassa Frontier Nursing Servicen, Textile Museumin, Yhdysvaltain kansallisorkesterin ja Meridian House Internationalin johtokunnissa. Vuonna 1983 hän lahjoitti Marylandin osavaltiolle maatilansa, jonka alueelta on tehty arkeologisia löytöjä. Tila tunnetaan nykyään nimellä Jefferson Patterson Park and Museum. Breckinridge kuoli vuonna 2002.
Vuktylin piiri
Vuktylin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1975 perustetun piirin pinta-ala on 22 400 neliökilometriä. Asukkaita on 16 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuktylin piiri sijaitsee Komin tasavallan koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Petšoran piiriin, idässä Hanti-Mansian autonomiseen piirikuntaan sekä etelässä Troitsko-Petšorskin ja lännessä Sosnogorskin piireihin. Piirin alueella sijaitsee Jugyd Va -kansallispuisto.
Piirin hallinnollinen keskus on Vuktylin kaupunki, josta on 575 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Kaupungin lisäksi piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Dutovo, Lemtybož, Podtšerje ja Ust-Soplesk.
Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 67,7 % venäläisiä, 11,9 % komeja, 10,3 % ukrainalaisia, 2,0 % tataareja ja 1,8 % valkovenäläisiä.
Talous perustuu maakaasuesiintymien ja metsävarojen hyödyntämiseen. Vuktyl on Komin tasavallan kaasuntuotannon keskus.
Vuosaaren urheilutalo
Vuosaaren urheilutalo () on vuonna 1979 avattu liikuntakeskus Vuosaaren keskustassa Itä-Helsingissä. Se sijaitsee osoiteessa Vuosaarentie 5, Vuotaloa vastapäätä, kauppakeskus Columbuksen ja Vuosaaren metroaseman välittömässä läheisyydessä. Talossa on uimahalli, useita kuntosaleja, palloiluhalli, judotatami ja painimolski. Lisäksi palveluihin kuuluu mm. kahvila, kokoustiloja ja tilaussauna. Urheilutalon vuosittainen kävijämäärä on noin 600 000.
Vuosaaren urheilutalon laajennusosa avattiin 16. huhtikuuta 2011. Laajennukseen sisältyy muun muassa uusia altaita, hyppytorni, vesiliukumäki, sauna- ja pukuhuonetilat, muita liikuntatiloja sekä uusi kahvila. Keväällä 2012 aloitettiin vanhan puolen peruskorjaus, joka valmistui kesällä 2013.
Talon omistaa Vuosaaren Urheilutalo Oy, joka työllisti vuonna 2007 26 henkeä ja jonka liikevaihto vuonna 2008 oli 1,4 milj. euroa. Helsingin kaupunki omistaa 89 prosenttia yhtiön osakkeista. Vuoden 2009 alusta urheilutalon toiminnassa yhteistyökumppanina on ollut Helsingin kaupungin 51,3-prosenttisesti omistama Urheiluhallit Oy. Käyttäjille tämä on näkynyt siinä, että samat älykortit käyvät Vuosaaressa ja Urheiluhallien muissa toimipisteissä.
Vuosaaren uimahalli sijaitsee Vuosaaren urheilutalossa.
Weirdsville – kummajaisten kaupunki
Weirdsville – kummajaisten kaupunki on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut kanadalainen komediarikoselokuva, jonka ohjasi Allan Moyle. Käsikirjoituksesta vastasi Willem Wennekers ja pääosissa näyttelivät Scott Speedman, Wes Bentley ja Taryn Manning.
Kaksi narkomaania Royce ja Dexter asuvat oudossa Weedsville kylässä, jossa he ovat velkaantuneet gangsteri Omarille. Roisto päättää, että velat voi maksaa myös myymällä huumeita. Kaksikko kuitenkin käyttää itse huumet, jonka seurauksena Roycen tyttöystävä Matilda kuolee yliannostukseen ja kuolee. Royce ja Dexter päättävät haudata naisen hylättyyn drive-in-teatteriin. Tilanne kuitenkin muuttuu kun Dexter huomaa paikalliset saatananpalvojat suorittamassa rituaalia. Kaksi yrittää paeta saatananpalvojia, mutta jäävät kiinni. Sen sijaan he yrittävät uhrata Matildan, joka herääkin henkiin viiltelyn seurauksena. Kolmikko päättää paeta paikalta ja yrittävät varastaa vanhan miehen kassakaapin, jolla he saisivat maksettua Omarille velkarahansa.
HMS Jervis
HMS Jervis (viirinumerot F00 ja 1940 alkaen G00) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston J-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 25. maaliskuuta 1937 Hawthorn Leslie and Companyltä osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 26. kesäkuuta ja alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1938 kumminaan Hilda Maud St. Leger Jervis. Alus valmistui 12. toukokuuta 1939, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 392451 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Alus, joka oli varustettu laivueenjohtajaksi lisäämällä majoitustiloja, nimettiin vuoden 1797 Cabo de st. Vincenton taistelun voittajan amiraali Sir John Jervisin mukaan.
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin Kotilaivaston 7. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Se lähti 14. toukokuuta Chathamiin, missä alus siirrettiin 30. toukokuuta telakalle kolaroinnissa saatujen vaurioiden korjaamiseksi. Alus vastaanotti ampumatarvikkeita Sheernessissä 7. kesäkuuta ja seuraavana päivänä se lähti Portlandiin koulutettavaksi ennen operatiivista palvelusta.
Koulutuksen päätyttyä alus siirtyi Sheernessiin, jossa koulutuksen aikana havaittuja vikoja korjattiin. Se siirrettiin 10. heinäkuuta telakalle ja alus lähti 30. heinäkuuta Scapa Flow'hun aloittaakseen palveluksensa Kotilaivastossa. Alus lähti 24. elokuuta Doveriin aloittaakseen partioinnin Englannin kanaalissa ja se siirtyi 30. elokuuta Imminghamiin osaksi Humber Forcea 7. hävittäjälaivueen "HMS Javelinin", "HMS Jupiterin" ja "HMS Echon" kanssa.
Alus suojasi 2. syyskuuta "HMS Southamptonia" ja "HMS Glasgowia" Norjan, Tanskan ja Saksan rannikolla etsittäessä akselivaltojen kauppa-aluksia.
Alus keskeytti harjoittelun 5. tammikuuta 1946 ja se lähti Napoliin ottaakseen kyytiin Välimeren laivaston komentajan amiraali Sir John Cunninghamin, joka piti kuljettaa Maltalle. Alus kiinnittyi Hamilton Wharfiin 7. tammikuuta täydentääkseen ammusvarastojaan, mutta alus irtosi aallokon vuoksi ankkurista ja sen potkuri vaurioitui. Korjaukset kestivät aina 22. tammikuuta saakka, minkä jälkeen alus lähti merelle "HMS Chequersin", "HMS Chapletin" ja "HMS Chevronin" kanssa. Hävittäjät hinasivat Maltalta Aleksandriaan moottoritorpedoveneitä, jotka oli tarkoitus luovuttaa Egyptin hallitukselle.
Alus poistettiin palveluksesta Chathamissa ja se siirrettiin reserviin. Alus makasi ankkurissa Garelochissa, jossa sitä käytettiin merikadettien koulutuksessa. Alus sijoitettiin poistolistalle lokakuussa 1947 ja se siirrettiin seuraavana vuonna maalilaivaksi Loch Striveniin. Alus myytiin tammikuussa 1949 BISCOlle, joka siirsi hylyn purkamisen Arnott Youngille. Hylky saapui hinattuna Trooniin Ayrshireen ja edelleen Port Ballantyneen Rothesayhin vuotta myöhemmin syyskuussa. WH Arnott Young romutti aluksen vielä samana vuonna.
State Route 13
State Route 13 voi viitata ainakin seuraaviin teihin:
Chapter V (Staindin albumi)
Chapter V on Staindin Flipin/Atlanticin kautta 9. elokuuta 2005 julkaisema albumi. Se nousi Billboard 200 -listan ykkössijalle. Aaron Lewis on nimennyt albumin yhtyeensä parhaaksi levytykseksi.
John Treadwell Nichols
John Treadwell Nichols (11. kesäkuuta 1883 Jamaica Plain, Massachusetts – 10. marraskuuta 1958 Long Island, New York) oli yhdysvaltalainen kala- ja lintutieteilijä.
Nichols toimi American Museum of Natural Historyssa ensin nisäkäsosaston apulaisena 1907–1908, nykykalojen osaston kuraattorina vuosina 1913–1919, apulaiskuraattorina 1920–1927, ja kuraattorina 1927–1952 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Vuonna 1913 hän perusti "Copeia"n, josta tuli Yhdysvaltain kala- ja matelijatutkijoiden (American Society of Ichthyologists and Herpetologists) virallinen julkaisu 1923. Vuonna 1916 hän nimesi bermudanviistäjän, lintulajin, jonka oli luultu hävinneen jo 1600-luvulla, mutta jonka Louis L. Mowbray oli uudelleen löytänyt 1906. Hän oli osallisena tutkijaryhmässä, joka tutki New Jerseyn rannikolla 1.-12.7.1916 tapahtuneita haiden hyökkäilyjä, joissa kuoli neljä ihmistä ja yksi loukkaantui vakavasti.
Nichols kirjoitti noin tuhat artikkelia ja kirjoja, sekä kaloista että linnuista. Hänen suurtyönsä oli "The Freshwater Fishes of China" (1943). Hän teki useita tutkimusmatkoja eri puolille maailmaa.
Terttu Savolainen
Terttu Savolainen (s. 1955) on Pohjois-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja vuodesta 2010. Aikaisemmin Savolainen toimi Liisa Hyssälän valtiosihteerinä. Hänen viimeisiä toimiaan valtiosihteerinä oli johtaa Fimean perustamisvaiheen ohjausryhmää. Savolainen toimii kaudella 2017–2019 Kelan hallituksen puheenjohtajana.
Savolainen on valmistunut hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan julkisoikeus. Hän on suorittanut myös kunnallistutkinnon.
Kurkku (anatomia)
Kurkku on kaulan etuosa; se sijaitsee selkärangan etupuolella. Se koostuu nielusta ja kurkunpäästä. Kurkun tärkeä osa on kurkunkansi, joka estää ruoan ja juoman joutumisen hengitykseen erottamalla ruokatorven henkitorvesta.
Kurkussa on myös erilaisia verisuonia ja nielulihaksia. Kieliluu ja solisluu ovat ainoat nisäkkäiden kurkun alueella sijaitsevat luut.
Louis L. Mowbray
Louis Leon Arthur Mowbray (19. elokuuta 1877 – 5. kesäkuuta 1952) oli bermudalainen luonnontutkija.
Mowbrayn vanhemmat olivat Mary Ann Brown ja opettaja William Mowbray, jotka olivat muuttaneet Bermudalle Louisianasta vuonna 1870. Mowbrayn koulunkäynti jäi St. Georgen keskikouluun, minkä lisäksi vanhemmat opettivat häntä kotona. Vuonna 1895 hän pääsi valokuvaajan oppipojaksi New Yorkiin, ja palattuaan sieltä hän perusti oman pienen valokuvastudion, missä hän kuvasi enimmäkseen kaloja ja lintuja. Vuonna 1903 hänet kutsuttiin Bermudan biologiselle asemalle, joka oli vasta perustettu. 1905 hän matkusti ensimmäisellä moottoriveneellä Atlantin yli Venäjälle ja viipyi matkallaan seitsemän kuukautta. Hän tutustui Venäjän ja Euroopan akvaarioihin, ja paluumatkalla myös New Yorkin akvaarioon.
Vuonna 1906 Mowbray löysi elävän bermudanviistäjän Castle Islandilta ja myöhemmin vielä useita lisää. Lajin oli oletettu hävinneen jo 1600-luvulla.
Mowbray ja Hilda Higinbotham avioituivat 1907 ja muuttivat pian Agar's Islandille, jonne he perustivat Bermudan ensimmäisen akvaarion ja meritutkimuskeskuksen. Mowbray johti akvaariota vuoteen 1911, jolloin hän muutti Bostoniin rakentamaan kaupungin uutta akvaariota, jota hän sitten johti kolme vuotta. 1914 hänet nimitettiin New Yorkin akvaarion tarkastajaksi. 1919 Mowbray muutti etelään suunnittelemaan ja rakentamaan Miamin uutta akvaariota, mutta palasi New Yorkin akvaarion virkaansa 1923. Vuonna 1926 hän muutti takaisin Bermudalle.
Mowbray rakensi Bermuda Aquariumin, joka avattiin 1. helmikuuta 1928. Hän toimi akvaarion kuraattorina ja akvaario saavutti heti suuren suosion. Vuonna 1933 Mowbray ja hänen taloudellinen tukijansa Vincent Astor kävivät Galápagossaarilla, mistä Mowbray toi akvaarioonsa kilpikonnia ja pingviinejä. Hän oli ensimmäinen, jonka onnistui saada nämä lajit lisääntymään vankeudessa.
Vuonna 1943 Mowbray sai sydänkohtauksen, jonka seurauksena hän halvaantui osittain. Hänen poikansa Louis Mowbray astui hänen tilalleen akvaarion johtoon.
Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on 1.1.2010 toimintansa aloittanut valtionhallinnon alueellinen kehittämis- ja palvelukeskus. Se on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisen Etelä-Pohjanmaan TE-keskuksen, Vaasan tiepiirin ja Länsi-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi ELY-keskuksessa hoidetaan entisen Länsi-Suomen lääninhallituksen liikenne- ja sivistysosaston tehtäviä.
Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluu elinkeinot, työvoima, osaaminen ja kulttuuri -vastuualueen tehtävien kohdalla Etelä-Pohjanmaa sekä liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara -asioiden osalta myös Keski-Pohjanmaa ja Pohjanmaa. Päätoimipaikkana on Seinäjoki - muut toimipaikat ovat Vaasassa ja Kokkolassa. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus palvelee kahdella kielellä.
Maple Leaf Sports &amp; Entertainment
Maple Leaf Sport & Entertainment Ltd. (MLSE) on kanadalainen yhtiö, joka on neljän seuraavan ammattilaisurheiluseuran omistaja: jääkiekkoseurat Toronto Maple Leafs (NHL) ja Toronto Marlies (AHL), koripalloseura Toronto Raptors (NBA) sekä jalkapalloseura Toronto FC (MLS). Yhtiö omistaa myös monitoimiareena Air Canada Centren. Lisäksi MLSE omistaa kaksi televisiokanavaa, Leafs TV:n ja Raptors NBA TV:n. Air Canada Centre on Maple Leafsin ja Raptorsin kotiareena. Yhtiön kotipaikka on Toronto, josta kaikki sen omistamat urheiluseurat ovat kotoisin.
Kazakstanin energiapolitiikka
Vuonna 2008 Kazakstan oli IEA:n mukaan "8. suurin kivihiilentuottaja" (104 milj. tonnia) ja "7. suurin kivihiilen viejä (27 milj. t). Vuonna 2005 kivihiilen tuotanto oli 79 Mt ja vienti 17 Mt.
Kazakstanin ja Uzbekistanin kautta Kiinaan on rakenteilla kaasuputki Turkmenistanista. Kazakstan sopi huhtikuussa 2009 kazakstanilaisen energiayhtiön myynnistä kiinalaiselle energiayhtiölle. Kazakstanista Kaspianmereltä on suunniteltu öljyputki Kiinan suuntaan.
Kazakstanin öljykenttä voi tuottaa yli miljoona barrelia päivässä. Uuden sopimuksen mukaan 1/2008 Kazakstanin öljy-yhtiö KazMunaiGas osuus kaksinkertaistui 16 %:iin. Suurimmat projektin ulkomaiset öljy-yhtiöt ovat Eni, Shell, Exxon Mobil ja Total. Muita jäseniä ovat ConocoPhillips ja Inpex.
Kazakstan tuotti uraania yli 8 500 tonnia vuonna 2008. Kazakstan kuuluu maailman suurimpiin uraanin tuottajiin mm. Australian, Kanadan, Yhdysvaltojen, Brasilian ja Nigerian kanssa.
Toukokuussa 2008 Kazakstan ei ollut ratifioinut Kioton sopimusta. Germanwatchin ilmastonmuutosindeksissä Kazakstan oli sijalla 52. arvioiduista 56:sta maasta vuonna 2007 (Climate Change Performance Index 2007). 
Suomen puheenjohtajuuskaudella EU:ssa päästiin yhteisymmärrykseen ydinalan T&K-yhteistyösopimuksesta Kazakstanin
kanssa. Komissaari Piebalgs ja Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajev allekirjoittivat sopimuksen Brysselissä 4.12.2006. Suomi tuo Kazakstanista öljyä ja kivihiiltä miljoonilla euroilla vuosittain.
Mauritiuksenviistäjä
Mauritiuksenviistäjä ("Pterodroma arminjoniana") on harvinainen valtamerilintu.
Linnun pituus on 35–39 cm ja siipien kärkiväli 88–102 cm. Lajista tunnetaan kaksi värimuotoa, tumma ja vaalea. Tumma muoto on lähes kokonaan tummanruskea, vain siiven alapinnalla on valkoinen laikku ja juova. Vaalealla muodolla on valkoinen alapuoli. Myös välimuotoja esiintyy. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Mauritiuksenviistäjät pesivät ilmeisesti vain Brasiliaan kuuluvalla Trindade ja Martin Vasilla. Se on mahdollisesti pesinyt Mauritiuksella ja Australian North Keeling Islandilla. Ainoa läntisellä palearktisella alueella tehty havainto on Azoreilla 18.7.1997. Arviot lajin populaation koosta vaihtelevat 1 130:n ja 15 000 yksilön rajoissa. Lajin kanta on voimakkaasti taantunut ihmisen saarille tuomien sikojen, kissojen ja vuohien aiheuttamien pesätappioiden takia.
Lisääntymisaikaan sen elinympäristöä ovat Trindaden korkeimmat rinteet. Se pesii harvoin alempana lähellä rantaa. Muun osan vuotta laji elää avomerellä.
Matti Mikkola (muusikko)
Matti Mikkola (s. 25. joulukuuta 1976, Lahti) on suomalainen muusikko, joka asuu ja työskentelee Helsingissä.
Mikkola tuli tunnetuksi Tehosekoitin-yhtyeestä, jonka perustajajäsen hän on. Mikkola oli Tehosekoittimen rumpali vuosina 1991–1998 ja kitaristi vuodesta 1998 bändin hajoamiseen vuoteen 2004 saakka. Mikkola tuotti kaikki Tehosekoittimen levyt ja sävelsi suurimman osan yhtyeen tuotannosta sekä sanoitti joitain sen kappaleita.
Tehosekoittimen jälkeen Mikkola perusti Saimaa-yhtyeen vuonna 2004. Yhtye teki joitakin keikkoja ja valmisteli pitkään levyä. Pepe & Saimaa -albumi ilmestyi 2014, jolloin Saimaa myös esiintyi levyn laulusolistin Pepe Willbergin kanssa Huvila-teltassa ja Ruisrockissa. Helsingin Sanomat kutsui Ruisrockin esiintymistä "suurteoksi" ja kiitteli Willbergin laulua sekä Mikkolan sovituksia.
Mikkola voitti vuoden 2014 parhaan tuottajan Emma-palkinnon tuottamastaan Pepe & Saimaa -albumista helmikuussa 2015 järjestetyssä Emma-gaalassa. Levy palkittiin Vuoden rockalbumi- ja Kriitikoiden valinta -Emmoilla.
Saimaan tuoreimmat levyt ovat Matka mielen ytimeen (2015) ja Urheilu-Suomi (2017). HS:n kriitikko Ilkka Mattila antoi molemmille levyille neljä tähteä.
Vuodesta 2001 lähtien Mikkola on säveltänyt musiikkia lukuisille Warnerin, Universalin, Sonyn ja EMI Capitolin artisteille, kuten Paula Vesalalle, Kaija Koolle, Lauri Tähkälle, Teflon Brothersille, Jari Sillanpäälle, Vesa-Matti Loirille, Tiktakille ja Paula Koivuniemelle, sekä tuottanut muun muassa Laura Närhen ja Stigin albumeita.
Mikkola on ollut säveltäjänä, tuottajajana tai soittajana yli 30 kulta- tai platinalevyllä.
Mikkola on tehnyt myös seuraavat tv- ja elokuvamusiikit:
Sappirakkosyöpä
Sappirakkosyöpä on sappirakosta lähtevä syöpäsairaus. Ikterus, kipu, kuume, pahoinvointi ja oksentaminen voivat lukeutua sen oireisiin. Tauti on kuitenkin vaikea havaita varhaisessa vaiheessa. Sappikivet ovat sairauden tavallisin riskitekijä; suurimmalla osalla sappirakkosyöpään sairastuneista on sappikiviä, kun tauti todetaan. Sappikivien hyvin korkeasta esiintyvyydestä huolimatta sappirakon syöpä on melko harvinainen. Myös naissukupuoli kasvattaa sairastumisvaaraa.
Sappirakkosyöpä on yleisempi kuin sappitiesyöpä. Näitä yhteensä tavataan Suomessa vuosittain noin 250 uutta tapausta.
Noin 10 % kaikista sappirakon syöpään sairastuneista elää vielä yli viisi vuotta. Ennuste riippuu kuitenkin suuresti syövän toteamisvaiheesta: 0-1 vaiheissa todettua sappirakonsyöpää sairastavista on elossa viiden vuoden kuluttua noin 50-80 %, kun taas 2-4 vaiheissa todetuista 10-30 %. Tilastot eivät kuitenkaan anna tarkkaa ennustetta, vaan kunkin tapauksen kohdalla sairauden eteneminen on yksilöllistä.
The Sports Network
The Sports Network, joka lyhennetään usein TSN, on kanadalainen englanninkielinen televisiokanava. Se on kaapeliverkossa jaettava maksullinen urheilukanava. Kanava aloitti toimintansa vuonna 1984. Se oli Kanadan ensimmäinen maksullinen 24 tuntia vuorokaudessa pyörivä urheilukanava. Sen perusti John Labattin panimo, joka kuului myös Toronto Blue Jays -baseballjoukkueen omistajiin.
TSN:n lähetyksiin kuuluu mm. NHL, MLB ja muita urheilulajeja.
Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Uusimaa sekä liikenne- ja infrastruktuuriasioiden osalta myös Kanta-Häme ja Päijät-Häme. Päätoimipaikkana on Helsinki sekä muut toimipaikat Lahdessa ja Hämeenlinnassa (liikenne- ja infrastruktuuriasiat).
Uudenmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus (ELY) aloitti toimintansa vuonna 2010.
Viraston ylijohtajana vuonna 2018 on Petri Knaapinen. Viraston toimintoja on kahdessa eri toimipisteessä Helsingin Pasilassa.
Heinrich Thun
Heinrich Thun (s. 1. syyskuuta 1938) on entinen itävaltalainen moukarinheittäjä. Hän on maansa moukarinheittäjistä päässyt lähimmäksi voimassa olevaa maailmanennätystä.
Thun sijoittui Rooman 1960 olympialaisten moukarinheitossa yhdeksänneksi tuloksella 63,53 m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 64,73 m mutta sai loppukilpailussa parhaalla heitollaan vain tuloksen 62,76 m ja sijoittui 15:nneksi. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 58,17 m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi tuloksella 65,23 m.
Thun voitti moukarinheitossa Itävallan mestaruuden vuosina 1957–1964 ja 1966. Hän paransi Itävallan ennätystä 15 kertaa vuosina 1957–1963. Linzissä 3. elokuuta 1958 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaismoukarinheittäjänä 60 metrin rajan tuloksellaan 60,96 m. Lähimmäksi maailmanennätystä, 90 senttimetrin päähän, hän pääsi heittäessään uransa parhaan tuloksen 69,77 m 15. syyskuuta 1963. Se säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1976 saakka.
Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Varsinais-Suomi sekä liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara-asioiden osalta myös Satakunta. Päätoimipaikkana on Turku sekä lisäksi on toimipaikka Porissa (liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara-asiat). Varsinais-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010.
Varsinais-Suomen ELY-keskus on nimetty erityisesti merialuetta koskevan EU:n yhteisen kalastuspolitiikan valtakunnalliseksi keskukseksi 1.1.2015 alkaen. 
Varsinais-Suomen ELY-keskuksen tehtävä on EU:n yhteisen ja kansallisen kalastuspolitiikan toimeenpano uudella laajemmalla alueella (rannikko Suomenlahdelta Pohjois-Pohjanmaalle asti sekä Saaristomeri, Selkämeri ja Merenkurkku).
ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisen Varsinais-Suomen TE-keskuksen, Turun tiepiirin ja Lounais-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi Varsinais-Suomen ELY-keskuksessa hoidetaan entisen Merenkulkulaitoksen yhteysalusliikenteen tehtäviä:
Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluu Pirkanmaa. Päätoimipaikkana on Tampere (ollen myös ainoa toimipaikka).
Pirkanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010.
ELY-keskuksen vastuualueista elinkeinot, työvoima ja osaaminen (E-vastuualue) ja Tampereen TE-toimisto sijaitsevat uudessa Pellava-toimitalossa, osoitteessa Pellavatehtaankatu 25. Liikenne- ja Ympäristövastuualueet (L- ja Y-) toimivat Yliopistonkadulla Attilan kiinteistössä, osoitteessa Yliopistonkatu 38.
Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Keski-Suomi. Päätoimipaikkana on Jyväskylä (ollen myös ainoa toimipaikka).
Keski-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuoden 2010 alussa.
Euroopan avaruusneuvosto
Euroopan avaruusneuvosto () on Euroopan yhteisön korkein avaruustoimintaa ohjaava elin, jossa Euroopan avaruusjärjestön (ESA) rooli on merkittävä.
Ensimmäinen avaruusneuvoston kokous pidettiin vuonna 2003. Sen jälkeen kokouksia on ollut likimain vuosittain.
Vuodesta 2011 alkaen EU:n yrityspääosasto (DG ENT) on kokoontunut Kilpailukyky-neuvoston ohessa myös Avaruus-neuvostona. Tämä on EU:n ja sen jäsenmaiden oma avaruusneuvosto. Myös sen valmistelu tehdään EU-maiden Avaruustyöryhmässä. Vuonna 2010 EU on ehdottanut muille suurvalloille, mm. Yhdysvalloille, Avaruuden toimintasääntöjä (Code of Conduct), jonka jopa Yhdysvaltain ilmavoimat on hyväksymässä. . Aiemmin Yhdysvallat ei ole hyväksynyt vastaavaa aloitetta YK:n taholta.
Neuvoston kokousten asialista on koostunut seuraavista aiheista
ESAn edeltäjän ESROn aikana sitä rahoittavat eri maiden vastaavat ministerit kokoontuivat 1960- ja 1970-luvuilla likimain vuosittain tekemään päätöksiä European Space Conference-nimiseen toimielimeen.
Nykyiset kokoukset on järjestetty
Euroopan avaruuspolitiikka (European Space Policy, ESP) julkaistiin julkilausumana (resoluutiona) 22.5.2007 Euroopan avaruusneuvoston kokouksessa.
Julkilausuman pääkohdat olivat
Avaruusneuvostot
Avaruuspolitiikka
Pohjois-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Pohjois-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Pohjois-Pohjanmaa sekä liikenne- ja infrastruktuuriasioiden osalta myös Kainuu. Päätoimipaikka on Oulussa sekä muu toimipaikka Ylivieskassa.
ELY-keskuksen tehtävät muodostuvat entisen Pohjois-Pohjanmaan TE-keskuksen, Oulun tiepiirin ja Pohjois-Pohjanmaan ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi Pohjois-Pohjanmaan ELY-keskuksessa hoidetaan entisen Oulun lääninhallituksen liikenne- ja sivistysosastojen tehtäviä.
Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Lappi. Päätoimipaikkana on Rovaniemi ja sivutoimipisteenä Kemi.
Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010.
Simen Østensen
Simen Håkon Østensen (s. 4. elokuuta 1984 Baerum, Norja) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Fossum IF -seuraa.
Østensen sijoittui Tour de Skin 2006–2007 kokonaiskilpailussa Tobias Angererin ja Aleksandr Legkovin jälkeen kolmanneksi. Kaudella 2007–2008 hän voitti parisprintin maailmancupkilpailun Liberecissä. Salpausselän Kisoissa 2010 hän kuului 4 ×10 kilometrin viestin voittaneeseen Norjan kakkosjoukkueeseen.
Maksan hemangiooma
Maksan hemangiooma on verisuonirakenteista muodostuva hyvänlaatuinen maksakasvain. Se on varmistettava hemangioomaksi, jotta vakavampien tilojen, kuten primaarisen maksasyövän tai maksassa sijaitsevan etäpesäkkeen mahdollisuudet voidaan sulkea pois.
Suunnilleen 1–7 prosentilla ihmisistä on maksassa hemangiooma, osalla useampia. Yleensä maksan hemangiooma löydetään sattumalta muusta syystä tehdyn ultraäänitutkimuksen yhteydessä. Useimmiten se ei vaadi hoitoa. Jos maksa-arvot ovat poikkeavat, johtuu tämä yleensä jostain muusta syystä, kuten rasvamaksasta.
Hemangiooma on tyypillisin hyvänlaatuinen maksakasvain. Kirroottiseen maksaan hemangiooma kehittyy harvoin.
Maksan hemangioomat ovat yleisempiä naisilla kuin miehillä. Vauvoilla esiintyy infantiileja hemangioendotelioomia.
Pohjois-Savon elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Pohjois-Savon elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Pohjois-Savo sekä liikenne- ja infrastruktuuriasioiden osalta myös Etelä-Savo ja Pohjois-Karjala. Päätoimipaikkana on Kuopio sekä muut toimipaikat Joensuussa ja Mikkelissä (liikenne- ja infrastruktuuriasiat).
Pohjois-Savon elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010.
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus () on yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Sen toimialueeseen kuuluu Etelä-Karjala ja Kymenlaakso. Päätoimipaikkana on Kouvola, minkä lisäksi sillä on sivutoimipaikka Lappeenrannassa.
Kaakkois-Suomen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus aloitti toimintansa vuonna 2010. Alueella on 16 kuntaa, joista kaupunkeja on 5, Kouvola, Kotka, Hamina, Imatra ja Lappeenranta. Alueen väestömäärä oli vuonna 2017 noin 305 300.
Elinkeinot
Kaakkois-Suomi rakentaa kansallista ja kansainvälistä kilpailukykyä uudistamalla ja monipuolistamalla alueen tuotantotoimintaa. Se rakennetaan pitkäjänteisen ja uusia tuotannonaloja, tuotteita ja palveluja etsivän, innovointia ja tuotekehittelyä painottavan toiminnan varaan. Alueen kehitystä tukevat kasvava yrittäjyys, uusimman teknologian nopea käyttöönotto, vetovoimaiset työmarkkinat, Venäjän liiketoimintojen osaaminen sekä houkutteleva asuinympäristö ja palvelurakenne. Venäjän läheisyys näkyykin Kaakkois-Suomessa muuta maata tuntuvasti voimakkaampana.
Liikenne
Vilkkaimmin liikennöity tieosuus on valtatie 7 (E18-tie) Kotkan Karhulassa. Siellä vuorokausiliikennemäärä on noin 26 000 ajoneuvoa. Kaakkois-Suomi on logistisesti transitoliikenteen ja ulkomaankaupan keskittymiä. Alueella on kolme itärajan tieliikenteen vilkkainta rajanylityspaikkaa: Vaalimaa, Nuijamaa ja Imatra. Vainikkalassa on kansainvälisen rautatieliikenteen rajanylityspaikka. Lisäksi Parikkalassa on tilapäisen tieliikenteen rajanylityspaikka. Kaikkiaan kaakon rajanylityspaikoilla tapahtui vuonna 2018 noin 7,5 miljoonaa rajan ylitystä (ylitykset molempiin suuntiin yhteensä). Vilkkaimmillaan rajaliikenne on ollut vuonna 2013, jolloin rajan ylittäjiä oli 10,5 miljoonaa. Sen jälkeen maailmanpolitiikan heilahtelut ja ruplan heikentynyt kurssi pudottivat matkustajamääriä. Viimeiset kolme vuotta kaakon rajaliikenne on pystynyt 7,5–8,0 miljoonan henkilön tasolla.
Ympäristö
Kaakkois-Suomen ympäristölle luovat leimansa Salpausselkien harjumuodostumat ja runsaat vesistöt. Vesistöistä isoimmat ovat Saimaa, Itäinen Suomenlahti, Kymijoki ja Vuoksi. Harjumuodostumalle on keskittynyt pohjavesivarojen lisäksi myös suurin osa alueen asutuksesta. Kaakkoissuomalaista luontoa on suojeltu Repoveden, Pyhtään Valkmusan ja Itäisen Suomenlahden kansallispuistoissa. Vesistöjen äärelle on keskittynyt kolmannes Suomen puunjalostusteollisuudesta ja runsaasti sitä palvelevaa kemianteollisuutta, mikä näkyy suoraan ja välillisesti ympäristössä.
Kaakkois-Suomen ELY-keskuksen tehtävät
ELY-keskuksen strategiset painopisteet ovat:
Andrew Newell
Andrew Newell (s. 30. marraskuuta 1983 Bennington, Vermont, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.
Newell sijoittui sprinttihiihdossa Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 12:nneksi, Torinon olympialaisissa 2006 16:nneksi, Sapporon MM-kilpailuissa 2007 viidenneksi, Liberecin MM-kilpailuissa 2009 12:nneksi ja Oslon MM-kilpailuissa 2011 kymmenenneksi. Maailmancupin sprinttikilpailuissa hän on ollut kolmas Changchunissa kaudella 2005–2006, toinen Lahdessa kaudella 2007–2008 ja kolmas Drammenissa kaudella 2009–2010. Sprintticupin kokonaispisteissä hän sijoittui kuudenneksi kaudella 2006–2007, neljänneksi kaudella 2009–2010 ja viidenneksi kaudella kaudella 2012–2013.
Mainzin tasavalta
Mainzin tasavalta oli ensimmäinen nykyisen Saksan alueen demokraattinen osavaltio ja se oli keskittynyt Mainziin. Tasavalta oli olemassa vuoden 1793 maaliskuusta heinäkuuhun ja oli Ranskan suuren vallankumouksen tuote.
Tyriksen seisake
Tyriksen seisake () oli seisake Rantaradalla. Se sijaitsi Solbergin kylässä Inkoon itälaidalla noin 11 kilometrin päässä Inkoon rautatieasemasta.
Seisake avattiin 15. helmikuuta 1945 Porkkalan vuokra-alueen takia. Se toimi useimpien Karjaalta tulleiden junien pääteasemana vuoteen 1956 asti. Vuonna 1950 seisakkeelle rakennettiin pieni toimistorakennus ja 90 metriä pitkä pistoraide, jonka jälkeen Tyriksestä tuli henkilöliikenteen seisake ja tavaraliikenteen vaihde. Tavaraliikenne lopetettiin kuitenkin jo 1. tammikuuta 1958.
Seisakkeen vieressä ollut tasoristeys korvattiin maantien ylikulkusillalla 1989. Tyriksen matkustajaliikenne lopetettiin 31. toukokuuta 1992 alkaen, ja seisake lakkautettiin virallisesti 1. tammikuuta 1993.
Andy Hamilton
Andy Hamilton (s. 1954 Lontoo) on brittiläinen koomikko, käsikirjoittaja ja näyttelijä. Hän on ollut käsikirjoittamassa muun muassa television sketsisarjoja "Ei yhdeksän uutiset" ja "Lunta tupaan". Radioon hän on käsikirjoittanut ja ohjannut muun muassa komediasarjan "Old Harry's Game", jossa hän myös näytteli pääosan. Hän kuuluu myös visailuohjelmien "Have I Got News for You", I'm Sorry I Haven't a Clue ja "The News Quiz" vakiovieraisiin.
Alessandro Pittin
Alessandro Pittin (s. 11. helmikuuta 1990 Tolmezzo, Italia) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edustaa U. S. Aldo Moro Paluzza -seuraa.
Pittin sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 16-vuotissyntymäpäivänään normaalimatkalla 46:nneksi. Hän sai junioreiden MM-kilpailuissa Zakopanessa 2008 kultaa gundersen-kilpailussa ja pronssia sprintissä. Seuraavana talvena hän voitti Štrbské Plesossa kaksi henkilökohtaista junioreiden maailmanmestaruutta. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli suurmäen gundersen-kilpailussa kuudes.
Pittin sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan yhdeksäs Schonachissa kaudella 2008–2009. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan kolmas Ramsaussa joulukuussa 2009. Myöhemmin samalla kaudella hän oli kolmas Schonachin ja Seefeldin osakilpailuissa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Pittin saavutti pronssia normaalimäen Gundersen-kilpailussa ja oli seitsemäs suurmäen vastaavassa kilpailussa.
Pittin sijoittui maailmancup-kaudella 2011–2012 toiseksi Lillehammerin normaalimäen Gundersen-kilpailussa sekä Seefeldin toisessa osakilpailussa ja kolmanneksi Seefeldin ensimmäisessä osakilpailussa. Hän voitti 13.–15. tammikuuta 2012 kolme osakilpailua Chaux-Neuve'ssa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa neljänneksi. Maailmancupissa hän sijoittui kaudella 2013–2014 kolmanneksi Falunin kilpailussa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa normaalimäen Gundersen-kilpailussa. Maailmancup-kaudella 2014–2015 hän oli kolmas Trondheimin ja Oslon kilpailuissa. Maailmancup-kaudella 2017–2018 hän sijoittui toiseksi Ramsaussa.
Tähtelän rautatieasema
Tähtelä (, ) oli liikennepaikka Rantaradalla. Se sijaitsi Tähtelän kylässä Inkoossa noin viiden kilometrin päässä Inkoon rautatieasemasta.
Asema avattiin 1. syyskuuta 1903 ruotsinkielisellä nimellä Täkter. Asemarakennus valmistui samana vuonna, ja sitä jatkettiin jo 1910. Suomenkielinen nimi Tähtelä lisättiin 1928. Aseman pohjoispuolella toimi tiilitehdas, jolla oli käytössään kapearaiteinen rillirata.
Porkkalan vuokra-aikana Tähtelä oli raja-asema, koska se oli lähimpänä vuokra-alueen länsirajaa sen ulkopuolella sijainnut rautatieasema. Tähtelässä Turusta Helsinkiin kulkevien junien eteen vaihdettiin neuvostoliittolainen veturi ja vaunujen ikkunaluukut suljettiin, jotta matkustajat eivät näkisi vuokra-alueelle. Lisäksi vaunuhin nousivat neuvostoliittolaiset sotilaspoliisit valvomaan järjestystä kauttakulun ajaksi. Vastaavasti Helsingistä tulleisiin juniin vaihdettiin suomalainen veturi ja ikkunaluukut avattiin. Toisella puolella vuokra-aluetta raja-asemana toimi Kauklahti.
Porkkalan palautuksen jälkeen aseman merkitys väheni, ja vuonna 1963 se alennettiin laiturivaihteeksi. Vakituinen miehitys poistettiin 1968 ja siipiopastimet 1969. Vuonna 1971 ratapihan Helsingin puoleiset vaihteet sekä toinen sivuraide purettiin, jolloin jäljelle jäi vain länsipäästä liikennöitävä pistoraide. Tavaraliikenne lopetettiin 1. lokakuuta 1976 ja henkilöliikenne 1. tammikuuta 1993. Suurin osa Tähtelän lukuisista rautatierakennuksista on yhä jäljellä.
Maik Bullmann
Maik Bullmann (s. 25. huhtikuuta 1967 Frankfurt (Oder)) on saksalainen, alun perin Itä-Saksaa edustanut entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän ylsi urallaan olympiavoittajaksi sekä maailman- ja Euroopan-mestariksi.
Bullmann voitti kreikkalais-roomalaisen painin sarjassa alle 90 kg olympiakultaa Barcelonassa 1992. Seuraavissa kesäolympialaisissa, Atlantassa 1996, Bullmann ylsi pronssille. MM-kilpailuissa Bullmann saavutti palkintokorokesijan viidesti, voittaen kolmesti, ja EM-kilpailuissa samoin viidesti, voittaen kerran.
Bullmann on nimetty Kansainvälisen painiliiton (FILA) Hall of Fameen. Hänelle myönnettiin Bambi-palkinto vuonna 1992.
James W. Christy
James Walter Christy (s. 1938) on Yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Työskennellessään United States Naval Observatoriossa, hän löysi 22. kesäkuuta 1978 Pluton kuun, joka nimettiin jälkeenpäin nopeasti Kharoniksi.
Löytö tehtiin huolellisesti tutkimalla valokuvauslevyä Plutosta ja huomaamalla, että siinä oli hyvin pieni kohouma Pluton toisella puolella. Tämä levy ja sen osat oli merkitty "huonoksi", koska pitkulaisen kuvan Plutosta arveltiin olevan virhe, joka johtui virheellisestä yhdenmukaistamista. Christy kuitenkin huomasi, että vain Pluto oli pitkänomainen, taustalla olevat tähdet eivät.
Christyn aikaisemmat työt U.S Naval Observatoriossa olivat sisältäneet valokuvia tuplatähdistä, joten hän päätteli, että tämä pullistuma voi olla Pluton seuralainen.
Vuonna 2008, hänen kunniakseen nimettiin asteroidi 129564 Christy.
Sotka (ketju)
Sotka on suomalainen huonekalukauppaketju, jolla on Suomessa noin 50 myymälää. Huonekaluvalikoiman lisäksi Sotka-myymälät tarjoavat myös palveluita, kuten kotiinkuljetusta.
OTK:n Puu Oy perustettiin Hämeenlinnaan vuonna 1941. Yritys laajeni Lahteen vuonna 1958 ostamalla konkurssiin ajautuneen Salpausselän Huonekalutehdas Oy:n tuotantolaitokset ja liiketoiminnan. Vuodesta 1964 Sotka Oy:nä toimineella yhtiöllä oli laaja tuotevalikoima, ja se oli 1990-luvun vaihteessa Suomen kolmanneksi suurin huonekalujen valmistaja.
Sotka-nimi tuli Sotkian kylästä, josta OTK oli vuonna 1938 hankkinut naulatehdas "Sotkia Oy":n. OTK valmisti Sotkialla lastuvillalevyjä, joita alettiin kutsua Sotka-levyiksi. Tehdasta alettiin kutsua Sotkalevytehtaaksi. Sotka rekisteröitiin tavaramerkiksi vuonna 1956. Sillä ruvettiin myymään myös kattohuopia ja -laattoja sekä OTK Puun valmistamia ovia, ikkunoita, keittiökalusteita ja huonekaluja. Vuonna 1964 OTK:n Puu Oy:n nimi vaihdettiin Sotka Oy:ksi. Uutta nimeä perusteltiin OTK:n lehdessä sillä, että nimi sisälsi kirjaimet OTK.
Sotkan pääomistaja vaihtui OTK:sta E-osuuskunta Ekaksi suuressa osuusliikefuusiossa vuonna 1983. Vuonna 1993 oma henkilöstö osti Sotkan liiketoiminnan yrityssaneeraukseen joutuneelta Eka-yhtymältä ja jatkoi yhtiön toimintaa Sotka Finland Oy:n nimissä. Nykyään Sotka on osa Indoor Group Oy:tä, joka syntyi, kun Sponsor Capital Oy:n hallinnoima pääomarahasto hankki omistukseensa Sotka Finland Oy:n vuonna 1999. Vuosina 2005–2017 Indoor Group Oy on ollut osa Kesko-konsernia, kunnes Kesko myi Indoor Groupin kesäkuussa 2017 sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat Sievi Capital, kolmen Sotka-ketjun franchising-yrittäjää ja eläkeyhtiö Etera.