Edgar Lee Masters
Edgar Lee Masters (23. elokuuta 1868 Garnett, Kansas Yhdysvallat – 5. maaliskuuta 1950 Melrose Park, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen runoilija, elämäkerrankirjoittaja ja näytelmäkirjailija. Hänen maineikkain teoksensa on "Spoon River antologia" (1915). Kaikkiaan Masters julkaisi kaksitoista näytelmää, 21 runoteosta, kuusi romaania ja kuusi elämäkertaa, joiden joukossa Abraham Lincolnin, Mark Twainin, Vachel Lindsayn ja Walt Whitmanin elämäkerrat.
Mastersin vanhemmat olivat Emma J. Dexter ja Hardin Wallace, ja hän syntyi Garnettissa Kansasissa, jonne hänen isänsä perusti vähäksi aikaa asianajotoimiston. Perhe muutti pian takaisin isän vanhempien maatilalle lähelle Menardin piirikunnassa Illinoisissa olevaa Petersburgia. Vuonna 1880 he muuttivat Lewistowniin Illinoisiin, missä Masters kävi high schoolin ja sai ensimmäisen tekstinsä julkaistuksi Chicago Daily Newsissa. Lewistownissa vallinnut ilmapiiri sekä kaupungin hautausmaa Oak Hillillä ja läheinen Spoon River olivat monien hänen teostensa innoituksen lähteinä, etenkin tietysti "Spoon River antologian", joka on hänen tunnetuin ja kiitetyin teoksensa. Spoon River oli Mastersin kosto pikkukaupungin tekopyhyydelle ja ahdasmielisyydelle. Teos on saanut valtavan suosion, mutta romutti hänen asemansa paikkakunnan hienoston jäsenenä.
Masters kävi 1889–1890 Knox Academya, joka oli Knox Collegen aikoinaan ylläpitämä valmistava opinto-ohjelma, mutta hän joutui keskeyttämään, kun perheen varat eivät riittäneet opintojen rahoittamiseen.
Hän työskenteli ensin isänsä asianajotoimistossa, ja sen jälkeen hän sai Illinoisissa asianajajanluvan ja muutti Chicagoon, jossa hän perusti toimiston Kickham Scanlanin kanssa 1893. Hän oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1898 hän avioitui Helen M. Jenkinsin kanssa, jonka isä oli chicagolainen asianajaja, ja he saivat kolme lasta. Pitäessään toimistoa Clarence Darrowin kanssa 1903–1908 Masters puolusti oikeudessa vähävaraisia. Vuonna 1911 hän perusti oman toimiston huolimatta kolmen vuoden (1908-1911) levottomista ajoista, jotka johtuivat avioliiton ulkopuolisista suhteista ja riidasta Darrowin kanssa.
Kaksi hänen lapsistaan ryhtyi myös kirjalliselle alalle. Tytär Marcia kirjoitti runoja, pojasta Hilary Mastersista tuli proosakirjailija. Hilary ja hänen velipuolensa Hardin kirjoittivat isästään muistelmat.
Masters kuoli hoitokodissa Melrose Parkissa. Hänet on haudattu Petersburgiin Oaklandin hautausmaalle. Hautakiven tekstissä on hänen runonsa "To-morrow is My Birthday" kokoelmasta "Toward the Gulf" (1918):
"Good friends, let’s to the fields…"
"After a little walk and by your pardon,"
"I think I’ll sleep, there is no sweeter thing."
"Nor fate more blessed than to sleep."
"I am a dream out of a blessed sleep-"
"Let’s walk, and hear the lark."
Masters julkaisi varhaiset runonsa ja esseensä salanimellä Dexter Wallace (äidin tyttönimi ja isän keskimmäinen nimi) vuoteen 1903, jolloin hänestä tuli Clarence Darrowin asianajotoimiston osakas.
Mastersista tuli merkittävä yhdysvaltalainen runoilija 1914, jolloin hän aloitti runosarjan (tällä kertaa salanimellä Webster Ford) lapsuudenkokemuksistaan Länsi-Illinoisissa, ja runot ilmestyivät St. Louisissa ilmestyneessä kirjallisessa aikakausjulkaisussa Reedy's Mirror. Vuonna 1915 runosarja koottiin kirjaksi, ja se sai nimen "Spoon River Anthology" ("Spoon River antologia").
Mastersin myöhemmät teokset eivät saavuttaneet samanlaista menestystä kuin "Spoon River antologia", mutta hän oli tuottelias kirjoittaja.
Masters sai useita palkintoja, muun muassa Mark Twain Silver Medalin 1936, Poetry Society of American mitalin 1941, Academy of American Poets -stipendin 1942 ja Shellyn muistopalkinnon 1944.