hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Claude-Louis Navier
Claude Louis Marie Henri Navier (10. helmikuuta 1785 Dijon, Ranska – 21. elokuuta 1836 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen insinööri, joka oli merkittävimpiä virtausmekaniikan kehittäjiä.
Navierin–Stokesin yhtälöt on nimetty hänen ja George Gabriel Stokesin mukaan.
Nuoren Navierin isä kuoli vuonna 1793 ja hänen äitinsä pyysi tämän setää Emiland Gautheyltä toimimaan pojan opettajana. Setä oli Ranskan sillat ja tiet ylläpitävien armeijan joukkojen insinööri. Vuonna 1802 Navier pääsi École polytechnique -kouluun ja vuonna 1804 hän jatkoi opintojaan École Nationale des Ponts et Chaussées -koulussa, josta valmistui vuonna 1806.
Hän johti Choisyn, Asnièresin ja Argenteuilin siltojen rakentamista, Pariisissa Île de la Citén silta on hänen suunnittelemansa.
Aikanaan hän seurasi setäänsä ylitarkastajana Corps des Ponts et Chaussées -joukoissa.
Vuonna 1824 Navier valittiin Ranskan tiedeakatemiaan. Vuonna 1830 hänet nimitettiin professoriksi École Nationale des Ponts et Chaussées -koulussa ja 1831 professoriksi, Augustin Louis Cauchyn seuraajaksi, matematiikassa ja mekaniikassa École polytechnique'ssa.
Vuonna 1819 hän korjasi Galileo Galilein väärän mallin jännityksen jakaumasta taivutetussa palkissa. Navier kehitti yleisen elastisiteettiteorian eli loi lujuuslaskennan perusteet vuonna 1821. Vuonna 1826 hän määritteli materiaalien kimmomodulin (E).
Vuonna 1822 hän kehitti virtausmekaniikan ydintä olevat Navier-Stokes-yhtälöt.
Petter Eliassen
Petter Eliassen (s. 1. joulukuuta 1985) on norjalainen maastohiihtäjä.
Eliassen hiihti maailmancupissa vuosina 2009–2014. Aktiivisesti hän kiersi cupia vuosina 2010–2012 hiihtäen muina vuosina lähinnä Pohjoismaissa järjestetyissä osakilpailuissa. Eliassen osallistui maailmancupiin ensimmäisen kerran Trondheimissa maaliskuussa 2009 sijoittuen 50 kilometrin perinteisen tyylin yhteislähtökilpailussa 21:nneksi. Parhaimmillaan hän oli neljäs Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2013.
Maailmancup-uransa jälkeen Eliassen on keskittynyt Ski Classics -maratonhiihtoihin. Hän voitti vuonna 2015 König Ludwig Laufin, Vaasahiihdon, Birkebeinerrennetin sekä Årefjällsloppetin ja samalla sarjan kauden 2014–2015 kokonaiskilpailun.
Eliassen sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 15:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 50 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa 14:s. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eliassen saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2008.
Eliassen on saanut Norjan mestaruuskilpailuissa hopeaa 30 kilometrillä 2008 ja pronssia 50 kilometrillä 2010.
Moe Meguro
Moe Meguro (, s. 20. marraskuuta 1984 Minamifurano, Hokkaidō) on japanilainen curlingpelaaja.
Meguro on osallistunut Japanin joukkueen jäsenenä talviolympialaisiin kahdesti: Torinossa 2006 hän heitti ykkösenä Japanin joukkueen sijoittuessa seitsemänneksi. Vancouverissa 2010 Meguro toimi joukkueen kapteenina Japanin sijoittuessa kahdeksanneksi. Vuoden 2008 MM-kilpailuissa Meguron johtama Japani sijoittui neljänneksi, millä pronssimitalin Sveitsille hävinnyt joukkue sivusi Japanin naiscurlingin kaikkien aikojen parasta saavutusta (MM 1997, 4.).
Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa Meguro on voittanut yhden mestaruuden sekä kaksi hopea- ja pronssimitalia. Lisäksi hänellä on pronssimitali vuoden 2007 talviuniversiadeista.
Helmuth James von Moltke
Helmuth James Graf von Moltke (11. maaliskuuta 1907 – 23. tammikuuta 1945) oli saksalainen juristi, Adolf Hitlerin vastaisen opposition jäsen natsi-Saksassa, ja yksi Kreisaun piirin, erään vastarintaryhmän perustajajäsen. Hän oli sotamarsalkka Helmuth von Moltken veljen pojanpojanpoika.
Helmuth von Moltke ei ollut mukana Hitlerin vastaisessa salaliitossa, mutta Gestapo pidätti hänet tammikuussa 1944, koska hän oli kertonut eräälle kollegalleen poliisin etsivän tätä. Moltke oli joka tapauksessa vastustanut Hitlerin tappamista, sillä hän uskoi natsijohtajan kuoleman tekevän hänestä vahvan marttyyrin. Siitä huolimatta vangittuja salaliittolaisia kuulusteltaessa hänen nimensä tuli esille ja hänet tuomittiin kansantuomioistuimessa kuolemaan. Moltke teloitettiin Plötzenseen vankilassa tammikuussa 1945.
Tiara
Tiara on hieman kruunua muistuttava päässä pidettävä koriste. Se on nykyisin yleensä naisten käyttämä, otsalle tai hiusten päälle sijoitettu puolikruunu, jollaista voidaan kutsua myös diadeemiksi.
Tiara on vanha paavillinen tunnus, joka kuului vuosisatojen ajan on paavien ja Pyhän Istuimen tunnuksiin. Sen juuret ovat antiikin maailmassa ja alun perin se oli valkeasta kankaasta valmisettu päähine. Tiaran alkuperäinen nimi oli ”camelaucum” (), joka saattaa olla peräisin Syyriasta. Paavit kantoivat 500–600-luvuilta lähtien tiaraa vain ”maallisena” päähineenään, ja pitivät liturgian aikana aina piispanmitraa eli hiippaa. Tiara alkoi muistuttaa kruunua kuitenkin vasta myöhäiskeskiajalla.
Viimeinen tiaraa käyttänyt paavi oli Paavali VI, joka lopulta luopui koristeen käytöstä 1960-luvulla. Sen jälkeen paavit eivät ole enää käyttäneet paavillista tiaraa päähineenään, mutta siitä huolimatta tiara säilyi paavin ja Pyhän Istuimen tunnuksena, Pietarin avainten ohella. Paavi Benedictus XVI kuitenkin luopui tiarasta omana tunnuksenaan, ja käytti sen sijaan vaakunassaan piispanmitraa.
Kuninkaalliset ovat kautta aikojen käyttäneet tunnusmerkkeinään kruunua ja tiaraa, ja yhä nykyäänkin kuninkaalliset juhlivat suurissa tilaisuuksissa yleensä käyttäen joko kruunua tai tiaraa. Esimerkiksi Ruotsin Prinsessa Madeleinen hiuksille on kiinnitetty useimmiten juuri kruunu tai tiara.
Suomessa perinteisen pukeutumisetiketin mukaan tavalliset kansalaiset voivat käyttää kello 18:n jälkeen alkavissa suurissa iltapukujuhlissa (esimerkiksi itsenäisyyspäivän vastaanotto Presidentinlinnassa) kampauksien koristeena pieniä cocktail-hattuja tai hiuskoristeita. Pientä tiaraa voi siis hyvin käyttää hiuskoristeena suurissa juhlissa kuninkaallisten tapaan.
Häissä morsian voi käyttää asuaan täydentävänä koristeena hiuksissaan morsiuskruunua tai tiaraa. Tiaran käyttö hääasusteena onkin nykyisin hyvin yleistä, ja morsiuskruunun käyttö on harvinaistunut.
Naisten kauneuskilpailuissa tiaraa käytetään yleisesti kilpailun voittajan ja niin sanottujen perintöprinsessojen koristeena.
Kirjoitusasut "tiara" ja "tiaara" ovat kumpikin hyväksyttyjä. Suomen kielen sanakirjoissa on vanhastaan esiintynyt vain muoto "tiaara", mutta nykyään lyhyempi kirjoitusasu on käytössä yleisin. "Tiara" otettiin mukaan Kielitoimiston sanakirjaan vuonna 2012, ja se esitetään nyt rinnakkain "tiaara"-muodon kanssa.
Granö (Sipoo)
Granö on saari Sipoon edustalla Suomenlahdessa ja kuuluu Sipoon kuntaan.
Mantereesta sen erottaa noin kilometrin levyinen salmi. Lännessä Kalkkisaarenselän vastarannalla ovat Vuosaaren sataman lähimmät laiturit, pohjoisessa ovat Karhusaari ja Talosaari, etelän puolella Mölandet.
Museoviraston mukaan saaren pohjoisosassa on sijainnut 1600-luvulla keskiaikainen kylä.
Isoviha tyhjensi kolmen torpan käytössä olleen Granön ja asutus palasi vasta 1700-luvun puolivälissä, kun Östersundomin kartano perusti saareen kaksi torppaa.
Saarelle rakennettiin tiilenpolttamo 1700-luvun loppupuolella (toisen lähteen mukaan 1850-luvulla).
Helsinki osti osan Granön saaresta, sillä saarta kaavailtiin 1970-luvulla Suomen ensimmäisen ydinvoimalaitoksen sijoituspaikaksi. Suunnitelma ei koskaan toteutunut ja valtaosa saaresta on edelleenkin rakentamatonta. Saaren korkein kohta kohoaa noin 30 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Granön suunnitteluperiaatteiden mukaan Granön saari on seudullisesti mielenkiintoinen ja vetovoimainen merellinen osa kaupunkirakennetta. Granön saarelle suunnitellaan rakennettavaksi silta ja sitä kehitetään modernina kansanpuistona. Granön saarella mahdollistetaan monipuolinen veneilytoiminta. Granön saarelle osoitettava rakentaminen on luonteeltaan tiivistä kestävän ja energiatehokkaan kehityksen periaatteita toteuttavaa pientalokaupunkia, jonka alustava asukastavoite on 2 000 asukasta. Aluerakennetta suunnitellaan huomioiden saaren erityisyys, mutta maankäytön vaiheittaiseen toteuttamiseen varaudutaan.
Vaikka Granö saari sijaitsee Sipoon kunnan alueella, ei saarta ole liitetty "Sipoon saariston ja rannikon osayleiskaava" alueeseen.
Sipoon lounaisosa liitettiin Helsinkiin 1.1.2009 ja Granön kaavoitus Östersundomin kaavaan, jota kehitetään rajakuntien yhteistyönä.
Saaressa sijaitsee lomakiinteistöjen lisäksi Helsingin kaupungin nuorisoasiainkeskuksen leirintäalue.
Helsingin kaupungin omistamien alueiden pinta-ala on noin 30 ha.__SISLUETTPAKOTUS__
Santahaminan varuskunta
Santahaminan varuskunta on Santahaminan saarella Helsingissä (vuoteen 1946 asti Helsingin maalaiskunnassa) toimiva varuskunta, jolla sijaitsee muun muassa Maanpuolustuskorkeakoulu laitoksineen. Alun perin Santahaminan varustamisen aloitti Venäjän keisarikunnan armeija Suomen sodan aikana 1808 kahdella kenttätykistöpatterilla. Oolannin sodan aikana varuskunta sai Suomenlinnan ohella osansa Yhdistyneen kuningaskunnan Kuninkaallisen laivaston tykkitulesta, minkä seurauksena kuolleiden venäläisten sotilaiden muistolle on Maanpuolustuskorkeakoulun pihalle pystytetty muistomerkki.
Suomen sodan aikana Santahaminan länsikärkeen rakennettiin kahdeksantykkinen venäläinen kanuuna-mörssäripatteri. Santahaminan tiilitehtaan yhteyteen rakennettiin 1820-luvulla ensimmäinen kasarmi. 1832 rakennettiin tykistölle sopiva ampuma-alue, jota käytettiin 1800-luvulla.
Brittien ja ranskalaisten Krimin sodan (eli Oolannin sodan) yhteydessä järjestämän merisaarron aikana Santahaminan varuskunnassa oli muun muassa noin 1 100 tykkimiestä, joista 700 oli suomalaista alkuperää. He palvelivat 12 tykistöpatterissa.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Santahaminan varuskunnassa oli vuonna 1907 kahdeksan linnoitustykistöpatteria, joilla oli yhteensä 52 tykkiä – noin neljäsosa Viaporin tykistön tykeistä. Varuskunnan ortodoksinen kirkko valmistui 1908. Alueelle rakennettiin paljon kasarmeja 1905–1916. Santahaminan varuskunnassa oli useita yksiköitä: kenraalimajuri Töpferin komentama Lesnoin 197. jalkaväkirykmentti, eversti Svjaskinin komentama Viaporin linnoitustykistön 2. pataljoona ja everstiluutnantti Serebrjakovin johtama Viaporin miinakomppania.
Ilmavalvontatoiminta alkoi 1910, kun saareen tukeutui Viaporin 3. Ilmapurjehduskomppania. Jo maailmansodan toisena vuotena 1915 saarelle tuli eversti Buchin komentaman 428. Stariskin jalkaväkirykmentin kaksi pataljoonaa.
Suomen sisällissodan jälkeen varuskunnassa oli Santahaminan vankileiri, jossa pidettiin lähinnä naisvankeja.
Itsenäisyyden alkuaikoina Santahaminassa toimivat muun muassa Hyökkäysvaunurykmentti 1919–, Santahaminan lentoasema 1918–, Lentopataljoona (Ilmailupataljoona), Lento-osasto II, Ilmavoimien lentokonetehdas (vuodesta 1928 Valtion lentokonetehdas) 1921–,
Toisen maailmansodan jälkeen perustettiin Puolustuslaitoksen Santahaminan tehdas, jossa rakennettiin työkoneita pääasiassa siviilikäyttöön. Yhteissisun (myöhemmin Vanajan Autotehdas) liittoutuneiden ylijäämävarastoista ostamia yhdysvaltalaisia White M2 -puolitela-autoja muutettiin salaojankaivukoneiksi, nosturiautoiksi, kompressorivaunuiksi ja kivenraivauskoneiksi vuoteen 1955 saakka. Vuonna 1953 tehtaalla aloitettiin yksittäiskappaleina hydraulisten traktorikaivureiden valmistus. Santahaminan tehdas tuhoutui tulipalossa vuonna 1957 ja sen toiminta siirrettiin Vammalaan uuteen Puolustuslaitoksen Vammaskosken tehtaaseen. Vammalassa traktorikaivureiden valmistus kehittyi sarjatuotannoksi ja niiden nimeksi tuli Vammas.
Yūji Takada
Yūji Takada (, s. 17. helmikuuta 1954 Ōta) on japanilainen vapaapainija, olympiavoittaja ja moninkertainen maailmanmestari.
Takada voitti sarjan 52 kg olympiakultaa Montréalissa 1976 ja saavutti olympiapronssia Los Angelesissa 1984. MM-tasolla Takada voitti sarjansa neljästi, ja kerran hänet palkittiin pronssimitalilla.
Takada voitti Aasian kisoissa sarjan 52 kg kultaa vuonna 1978 ja hopeaa 1974. Vuoden 1972 maailmancupissa hän sijoittui 52 kilon sarjassa toiseksi. Takada on nimetty Kansainvälisen painiliiton FILA:n hall of fameen.
Henriikka Salo
Henriikka Salo (s. 3. toukokuuta 1964 Kokemäki) on suomalainen näyttelijä.
Salo opiskeli näyttelemistä ja tanssia Teatterikorkeakoulussa 1980-luvulla. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi keväällä 2005. Hänellä on ollut teatteriurallaan kiinnitykset Q-teatteriin (vuosina 1991–2003) ja Turun kaupunginteatteriin (vuosina 1989–1991 ja uudelleen vuodesta 2006). Hän on näytellyt Turussa muun muassa Medeiaa samannimisessä näytelmässä, Jelenaa "Metsähiidessä", oppilasta "Oppitunnissa" ja Saaraa "Solveigin laulussa".
Salo on näytellyt myös elokuvissa ja televisiossa. Hän oli vuonna 1999 ehdolla Jussi-palkinnon saajaksi, kategoriassa paras naissivuosa, roolistaan taidekriitikko Naimi Saarisena, päähenkilö Tauno Saarisen siskona, elokuvassa "Säädyllinen murhenäytelmä" (1998). Hänen muita roolejaan ovat olleet muun muassa Helena Moilanen elokuvassa "Neitoperho" (1997), Hanna Ylijoki televisiosarjassa "Hyvät neuvot kalliit" (2000–2001) ja Sirpa Uitto televisiosarjassa "Tummien vesien tulkit" (2002).
Salo on ollut ennen naimisissa näyttelijä Pertti Koivulan kanssa.
Kannukset
Kannukset ovat metalliset lisävarusteet, joiden avulla tehostetaan ratsastajan hevoselle jaloillaan antamia ohjeita eli pohjeapuja. Kannukset ovat kouluratsastuskilpailuissa pikkukilpailutasoa korkeammalla pakolliset ja yleisessä käytössä myös este- ja lännenratsastuksessa. Niiden tarkoitus on tehostaa pohjeapuja niin, että ratsastajan pohkeiden käyttö voi pysyä hyvin hienovaraisena ja huomaamattomana. Kankikuolainten tapaan niiden oikea ja tarkoituksenmukainen käyttö edellyttää ratsastajalta taitoa ja ennen kaikkea vakaata pohjetta, jolloin kannus vaikuttaa vain silloin ja sen verran kun sitä tarvitaan eikä sillä aiheuteta hevoselle kipua.
Kannus kiinnitetään ratsastajan saappaan tai kengän nilkkaan: U-kirjaimen muotoinen osa tulee nilkan ympärille kantapään yläpuolelle ja kiinnitetään jalkaterän ympäri kengän koron edestä kulkevalla hihnalla (kannusremmi), joka kiinnittyy U-kaaren molempiin päihin. Varsinkin ratsastussaappaissa on nilkan takaosassa yleensä pieni kieleke, joka kannattelee kannusta oikealla paikallaan.
Eurooppalaistyyppisessä ratsastuksessa kannukset ovat yleensä tylppäpäiset. Mahdollisesti kaareutuvaa kannusta (joutsenkannus) ei saa kilpailuissa käyttää sillä tavoin jalkoihin kiinnitettynä, että kärki (piikki) kaareutuu hevosta kohti tai ylöspäin. Kannuksessa voi olla pyörivä kiekko eli rissa, joka voi olla muodoltaan tähtimäinen; nykyisten rissakannusten mahdolliset sakarat ovat yleensä pieniä ja hyvin tylppiä. Poniratsastajat eivät saa kilpailuissa käyttää yli 15 mm pitkiä kannuksia tai rissakannuksia. Hevosen kylkeä repivät kannukset ovat kilpailusäännöissä yleensä selvästi kiellettyjä, ja haavoja aiheuttavaan kannusten käyttöön ylipäätään suhtaudutaan eläinrääkkäyksenä.
Lahden lyseon peruskoulu
Lahden Lyseon peruskoulu oli Lahden kaupungin ylläpitämä peruskoulu. Lahden Lyseon tiloissa sijaitsivat sekä peruskoulu ja Lahden lyseon lukio. Lahden Lyseon peruskoulussa oli oppilaita seitsemännellä, kahdeksannella ja yhdeksännellä luokalla yhteensä 360 oppilasta ja 31 opettajaa. Koulun rehtorina toimi Pirjo Sirviö ja apulaisrehtorina Olli Kaarela. Lahden Lyseon peruskoulussa oli painotetun matematiikan sekä kuvataiteen opetusta.
Lahden Lyseolla on hyvin merkityksellinen osa Lahden koulumaailmassa. Koulun perustamisasetus annettiin Helsingissä 21. toukokuuta 1921. Lahden lyseo aloitti toimintansa entisen Hotelli Lahden tiloissa, jonne sijoitettiin poikalyseon kaksi luokkaa.
Lahden Lyseon peruskoulu lakkautettiin vuonna 2012. Oppilaat sekä opettajat siirtyivät Salpausselän peruskouluun. Lahden lyseon tiloissa toimii siis enää vain lukio.
Quảng Ngãi (maakunta)
Quảng Ngãi on maakunta Vietnamin eteläosassa Nam Trung Bộin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Quảng Ngãi. Maakunnan pinta-ala on 5 153 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,217 miljoonaa asukasta.
Maakunta oli keskeinen taistelutanner Vietnamin sodassa, ja My Lain verilöyly tapahtui siellä.
Bà Rịa-Vũng Tàu
Bà Rịa-Vũng Tàu on maakunta Vietnamin eteläosassa Đông Nam Bộin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Vũng Tàu. Maakunnan pinta-ala on 1 990 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 995 tuhatta asukasta.
Mr. Europa
Mr. Europa-palkinto on vuosittain jaettava palkinto, joka annetaan parhaalle eurooppalaiselle koripalloilijalle. Palkinnon saajan päättävät italialaisen Superbasket-lehden toimittajat.
Aymen Ben Amor
Aymen Ben Amor (s. 7. syyskuuta 1985 Sidi Bouzid) on tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea keskikenttäpelaaja ja oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa US Monastiria.
Ben Amor aloitti ammattilaisuransa CS Sfaxienissa, jossa hän saavutti muun muassa Tunisian mestaruuden, Afrikan Confederation Cupin ja Tunisian cupin. Tammikuussa 2010 Ben Amor siirtyi kesken kauden Espéranceen.
Bình Dương
Bình Dương on maakunta Vietnamin eteläosassa Đông Nam Bộin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Thủ Dầu Mộ. Maakunnan pinta-ala on21 696 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,48 miljoonaa asukasta. Alueen yleisimmät etniset ryhmät ovat vietnamilaiset, khmerit, tàyt ja hoat. Sisämaassa kasvatetaan kumia ja kahvia, alluviaalialueilla riisiä ja hedelmäpuita.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1988
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1988, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1988 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Kirkonkylän koulu (Ristiina)
Kirkonkylän koulu on Ristiinassa toimiva esiopetusta ja perusopetusta luokille 1–6 antava koulu. Samassa koulukeskuksessa toimivat myös perusopetusta luokille 7–9 antava Yövedenkoulu sekä Ristiinan lukio.
Töpökurppa
Töpökurppa ("Coenocorypha aucklandica") on Uuden-Seelannin kotoperäinen kahlaajalintu. Se elää pääsaarten eteläpuolella sijaitsevilla saarilla: Aucklandsaarilla, Antipodisaarilla ja Jacquemartsaarella. Lajista tunnetaan kolme eri saaristoissa elävää alalajia. Lajin holotyypin kuvaili George Robert Gray Auckland Islandilta vuonna 1845.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1987
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1987, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1987 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Genevieve Cortese
Genevieve Nicole Cortese Padalecki (s. 8. tammikuuta 1981 San Francisco, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka ensimmäinen merkittävä rooli oli TV-sarjassa "Wildfire". Cortese on tunnettu myös Rubyna TV-sarjassa "Supernatural".
Cortese eli lapsuutensa Idahon Sun Valleyssa. Ennen televisiodebyyttiään "Wildfiressä" hänet tunnettiin kokeneena teatterinäyttelijänä. Cortesella on kolme nuorempaa sisarusta; yksi sisko ja kaksi veljeä. Hän ja Jared Padalecki menivät naimisiin 27. helmikuuta 2010. Heidän esikoispoikansa syntyi 20. maaliskuuta 2012.
Hollannin protestanttikirkko
Hollannin protestanttikirkko (PKN) () on reformoitu kirkkokunta Alankomaissa, joka perustettiin vuonna 2004 yhdistämällä "Nederlandse Hervormde Kerk", "Gereformeerde Kerken in Nederland" ja "Evangelisch-Lutherse Kerk in het Koninkrijk der Nederlanden" -kirkkokunnat. Perustamisen aikoihin siihen kuului noin 2 000 seurakuntaa ja 2 300 000 jäsentä. Se on Alankomaiden toiseksi suurin kirkko roomalaiskatolisen kirkon jälkeen.
Karis-Billnäs gymnasium
Karis-Billnäs gymnasium on Raaseporissa sijaitseva ruotsinkielinen lukio. Yksityinen Karis-Billnäs samskola perustettiin vuonna 1914 ja muutettiin valtion kouluksi 1961, jonka jälkeen toiminnan jatkajista yksi oli Karis-Billnäs gymnasium.
Pojuštšije Gitary
Pojuštšije Gitary (, ) oli vuonna 1966 perustettu Neuvostoliiton aikainen venäläinen pop- ja instrumentaaliyhtye. Yhtye saavutti suurta suosiota 1960-luvun lopulla ja 1970-luvulla. Monet yhtyeen jäsenet ovat menestyneet myöhemmin laulajina, säveltäjinä, järjestäjinä ja kapellimestareina.
Shenanigans
Shenanigans on punkrockyhtye Green Dayn kolmas kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin 2. heinäkuuta 2002 ja se koostuu B-puolista, lainakappaleista sekä ennenjulkaisemattomasta kappaleesta "Ha Ha You're Dead", joka äänitettiin 90-luvun lopussa.
Suuri Olympiateos
Suuri Olympiateos on olympiaurheilua käsittelevä luku-, haku- ja tietoteos. Siinä on yli 5 500 sivua, joiden aineisto on kerätty vuosikymmenien aikana. Teos on valittu useana vuonna Suomen parhaaksi urheiluteossarjaksi. Sarjan päätoimittaja on Markku Siukonen. Ensimmäisissä osissa toisena toimittajana oli sittemmin edesmennyt Helge Nygrén.
Suuri Olympiateos -sarjassa on saatesanat jo neljältä Tasavallan presidentiltä. Se on valittu Vuoden urheilukirjaksi 1988 sekä vuosikymmenen urheilukirjasarjaksi (Suomen Urheilumuseosäätiön kirjastotoimikunta) ja kaikkien aikojen urheilukirjaksi Suomessa (Suomen Urheilutietäjät, 1994).
Lahnavesi
Lahnavesi on Mäntyharjun ja Pertunmaan kunnan alueilla sijaitseva järvi Etelä-Savossa. Valuma-alueena on Juolasveden-Lahnaveden alue. Pinta-alaa järvellä on noin 13 km ja se on pinta-alaltaan Suomen 240. suurin järvi. Vedenpinnan korkeustaso on 79,7 metriä meren pinnan yläpuolella ja valuma-alueena Juolasveden–Lahnaveden alue. Valtatie 5 ylittää järven Vihantasalmen alueella. Suurimpina saarina mm. Viitasen saari järven pohjoisosissa. Järvi on kirkasvetinen ja niukkahumuksinen. Virkistyskäyttö- ja yleisen käyttökelpoisuusluokituksen mukaan järvi kuuluu luokkaan erinomainen.
Bình Phước
Bình Phước on maakunta Vietnamin eteläosassa Đông Nam Bộin alueella, Kambodžan vastaisella rajaseudulla. Sen pääkaupunki on nimeltään Đồng Xoài. Maakunnan pinta-ala on 6 883 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 875 000 asukasta.
Bình Thuận
Bình Thuận on maakunta Vietnamin etelärannikolla Đông Nam Bộin alueella, lähellä Hồ Chí Minhin kaupunkia. Sen pääkaupunki on nimeltään Phan Thiết. Maakunnan pinta-ala on 7 837 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,17 miljoonaa asukasta.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1986
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1986, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1986 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Markku Siukonen
Markku Siukonen (2. helmikuuta 1948 – 14. toukokuuta 2016) oli suomalainen urheilukirjailija. Hän osallistui noin 140 kirjan toimitus- ja kirjoitustyöhön, joista yli 80 teoksessa päätoimittajana ja -kirjoittajana tai vastaavana toimittajana.
Näistä "Suuri Olympiateos" on valittu Vuoden urheilukirjaksi 1988 sekä vuosikymmenen urheilukirjasarjaksi (Suomen Urheilumuseosäätiön kirjastotoimikunta) ja kaikkien aikojen urheilukirjaksi Suomessa (Suomen Urheilutietäjät, 1994). "Urheilun vuosikirja" taas on valittu vuoden urheilukirjaksi 2000 (Suomen Urheilukirjaston kirjastotoimikunta). "Kaikki urheilusta" sai Suomen Urheilumuseosäätiön palkintoraadin kunniamaininnan 2007.
Markku Siukoselle myönnettiin Kansainvälisen Olympiakomitean Olympic Movement Unity -palkinto 1995 ja Suomen Olympiakomitean ansioristi 2007. Suomen tietokirjailijat ry myönsi hänelle Tietokirjailijapalkinnon vuonna 2010.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1985
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1985, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1985 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Taru Tikkanen
Taru Tikkanen on suomalainen ääninäyttelijä. Tikkanen on tehnyt äänirooleja piirrossarjoihin ja -elokuviin sekä toiminut äänikirjojen lukijana.
Auringon temppeli
Auringon temppeli voi tarkoittaa seuraavia:
Auringon temppeli (Tintti-sarjakuva)
Auringon temppeli () on 14. Hergén piirtämä ja käsikirjoittama Tintti-sarjakuva-albumi. Se alkoi ilmestyä ranskankielisenä jatkosarjana belgialaisessa Tintin-lehdessä vuonna 1946 ja oli ensimmäinen uusi Tintti-sarjakuva, joka lehdessä julkaistiin. Albumijulkaisu seurasi vuonna 1949. Suomessa albumi julkaistiin vuonna 1971 Soile Kaukorannan ja Heikki Kaukorannan suomentamana. Tarinallisesti "Auringon temppelin" tapahtumat sijoittuvat Peruun ja ovat "Seitsemän kristallipallon" jatko-osa. "Seitsemään kristallipalloon" ja "Auringon temppeliin" perustuva elokuva julkaistiin vuonna 1969. Albumin pohjalta on tehty myös 23 minuutin mittainen animaatio.
Tintti ja kapteeni Haddock seuraavat seitsemän arkeologin kimppuun hyökänneitä sekä professori Tuhatkaunon kidnapanneita miehiä Peruun. Tunkeuduttuaan "Pachacamac"-laivalle Tintti saa tietää inkojen jälkeläisiin kuuluvan Chiquiton tovereineen aikovan viedä Tuhatkaunon piilopaikkaansa teloitettavaksi, koska tämä oli ottanut muumioituneen inka Raspar Capacin pyhän rannekorun ja pannut sen ranteeseensa.
Perussa kukaan ei suostu lähtemään Tintin ja Haddockin avuksi, kunnes Tintti tapaa nuoren intiaanipojan nimeltä Zorrino ja puolustaa tätä kahdelta valkoihoselta mieheltä. Siitä hyvästä eräs toinen intiaani antaa Tintille medaljongin, jonka hän sanoo voivan pelastaa hänen henkensä. Zorrino kertoo Tintille ja Haddockille, että Tuhatkauno on viety Auringon temppeliin, jossa inkat ovat selviytyneet nykypäivään saakka.
Heidän päästessä temppeliin, inkojen johtaja, Auringon Poika, tuomitsee heidät Tuhatkaunon mukana uhrattavaksi inkojen jumalalle, Pacha Kamaqille. Sitten Tintti antaa saamansa medaljongin Zorrinolle ja paljastuu, että medaljongin antaja oli Auringon ylipappi Huascar. Huascarin medaljongin vuoksi Auringon Poika kuitenkin säästää vain Zorrinon hengen ja antaa Tintille 30 päivää aikaa valita päivän ja hetken, jolloin aurinko sytyttää tuleen rovion, jolla hänet, Haddock ja Tuhatkauno poltetaan. Luettuaan Haddockin taskusta löytyneen sanomalehden Tintti valitsee hetken, jolloin tapahtuu auringonpimennys. Tämän avulla hän uskottelee kykenevänsä käskyttämään aurinkoa, jolloin inkat vapauttavat Tintin ystävineen.
Inkat paljastavat, että arkeologeihin käytettyjen kristallipallojen sisältämä aine oli kerätty kokapensaista ja kun arkeologit olivat vaipuneet "syvään uneen", Huascar oli langettanut heihin loitsun tekemiensä vahanukkejen avulla. Inkat polttavat nuket ja samalla hetkellä arkeologit heräävät koomasta. Zorrino päättää jäädä inkojen luokse ja Tintti lupaa, ettei kerro Auringon temppelin sijainnista kenellekään, ennen kuin lähtee takaisin kotiin Miloun, Haddockin ja Tuhatkaunon kanssa.
Asklipieío (Ródos)
Asklipieío (; ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Ródoksen saarella ja kuuluu Ródoksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Nótia Ródoksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ródoksen kunnan Nótia Ródoksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 483 (vuonna 2011).
Kylä sijaitsee Lárdoksen ja Gennádin kylien välissä. Rodoksen kaupunkiin on matkaa kylästä 64 kilometriä. Asklipieío muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ασκληπιείου, "Topikí Koinótita Asklipieíou"), johon kuuluu varsinaisen Asklipieíon kylän lisäksi Kiotári. Koko yhdyskunnan väkiluku on 646.
Kreikkalaisen mytologian lääkintätaidon jumala, Asklepios, syntyi tarun mukaan Asklipieíossa. Kylässä olikin antiikin aikana parantola, jossa työskenteli parantajien lisäksi pappeja. Parantolaan tehtiin pyhiinvaellusmatkoja eri puolilta kreikkalaista maailmaa. Nykyisin parantola on raunioina.
Asklipieíossa sijaitsee Johanniittain ritarikunnan rakentaman linnan rauniot sekä bysanttilaista arkkitehtuuria edustava Kímisis Theotókou -kirkko (Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko) 1000-luvulta. Kirkon sisätiloissa on freskoja, jotka ovat pääasiassa 1400-luvulla maalattuja.
Ródoksen muslimit
Ródoksen muslimiväestön koko on nykyisin noin 3 000 henkeä. He ovat pääosin osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren joukkojen vuonna 1522 Ródoksen saaren vallanneiden ja sinne asettuneiden osmanien jälkeläisiä.
Sulttaani Suleiman Suuri joukkoineen valloitti Ródoksen osaksi osmanien valtakuntaa vuonna 1522, ja suurin osa saaren nykyisistä muslimeista on valloituksen jälkeen saarelle asettuneiden osmanien jälkeläisiä. Ródoksen kaupungin eteläpuolella sijaitsee pieni Kritikán asutuskeskus, jonne 1800-luvulla saapui Kreetan saarelta kreikankielisiä muslimeja. Muslimit pakenivat Ródokselle Kreetan levottomuuksia. Kritikáan rakennettiin ensimmäisten kreetalaismuslimien saapumisen aikoihin moskeija, jonka vieressä on myös hautausmaa.
Ródos liitettiin osaksi Kreikkaa vuonna 1947, minkä seurauksena kaikista saaren muslimeista tuli Kreikan kansalaisia. Muslimit eivät saaneet minkäänlaista erikoisasemaa, eikä heitä tunnustettu vähemmistöksi. Ródoksella ja läheisellä Kosilla toimi vuonna 1947 noin kymmenen muslimeille tarkoitettua epävirallista koulua, kuten vuonna 1876 perustettu Süleymaniye Madrasah, joissa voitiin opettaa Koraania ja turkin kieltä. Italialaismiehityksen aikaan Ródoksen muslimiyhteisö pyysi Turkin hallitukselta kouluille rahoitusta ja kirjalähetyksiä. Nämä epäviralliset koulut suljettiin vuonna 1971, jonka jälkeen Ródoksella ei ole saanut turkin opetusta. Vuodesta 1972 lähtien entiset muslimikoulut aloittivat toimintansa normaaleina kouluina.
Ródoksen muslimiväestön mielestä Kreikan hallitus ei ole ollut riittävän halukas korjaamaan ja ylläpitämään turkkilaisperäisen väestön kulttuuriperintöön kuuluvia tärkeitä rakennuksia. Muslimiväestö on pyytänyt hallitukselta myös, että moskeijoihin nimitettäisiin imaamit ja muessinit, ja että islamilaista ja turkin kielen opetusta tulisi tarjota saarella. Yhteisö on vaatinut myös, että vuonna 1971 suljetut muslimikoulut avattaisiin jälleen. Erityisesti on vaadittu Süleymaniye Madrasahin uudelleenavaamista. Muslimiyhteisöllä oli italialaismiehityksen aikana oma edustaja samoin kuin oma mufti, joita yhteisö niin ikään on vaatinut takaisin.
Muslimeista pääosa työskentelee palvelualoilla, ja heitä asuu Ródoksen kaupungin lisäksi myös esimerkiksi Líndoksessa, Ixiássa ja Sálakoksessa.
Oboekonsertto (Strauss)
Oboekonsertto kuuluu Richard Straussin myöhäisiin teoksiin. Sen säveltämistä ehdotti yhdysvaltalainen sotilas ja oboisti John de Lancie. Marcel Saillet kantaesitti teoksen Zürichissä 26. helmikuuta 1946. Myös John De Lancie itse esitti ja levytti sen uransa aikana. Konsertto on perinteikkäästi kolmiosainen siten, että hidas osa kuullaan kahden nopean osan välissä.
Against The Teosto
Against The Teosto on kesällä 2009 julkaistu kokoelma-albumi, joka tuotettiin yhteistyössä Piraattipuolueen kanssa. Levy oli levy-yhtiö Target Media Recordsin ensijulkaisu. Against The Teosto sai osakseen voimakasti kritiikkiä, ja sitä käsiteltiin julkaisuvuotenaan muun muassa Teosto-asiakaslehdessä ja Poliisi-TV:n Piratismia käsittelevässä jaksossa kovin sanakääntein. Kokoelma on julkaistu Creative Commons -lisenssillä.
Chathamintöpökurppa
Chathamintöpökurppa ("Coenocorypha pusilla") on Uuden-Seelannin kotoperäinen kahlaaja. Se elää vain Chathamsaarilla ja siellä seuraavilla saarilla: Rangatira, Mangere, Little Mangere ja Star Keys. Lajin holotyypin kuvaili Walter Buller pieneltä kalliosaarelta Chatham Islandin edustalla 1869.
Isokurppa
Isokurppa ("Gallinago undulata") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää mantereen pohjoisosaa Kolumbiassa, Venezuelassa ja Brasilian pohjoisimmassa reunassa (nimialalaji "undulata"), sekä Itä-Bolivian, Paraguayn ja Kaakkois-Brasilian, mahdollisesti myös Uruguayn ja Koillis-Argentiinan (alalaji "gigantea"). Lajin holotyypin kuvaili Pieter Boddaert Cayennesta 1783.
Eteläamerikankurppa
Eteläamerikankurppa ("Gallinago paraguaiae") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Itä-Kolumbiasta mantereen pohjoisosiin, Peruun, Brasiliaan sekä Trinidadin. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Paraguaysta 1816.
Gordon Willis
Gordon Hugh Willis, Jr. (28. toukokuuta 1931 New York, New York – 18. toukokuuta 2014 North Falmouth, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja.
Willis aloitti elokuvaajana vuonna 1970. Willis teki paljon yhteistyötä ohjaaja Woody Allenin kanssa ja kuvasi muun muassa tämän elokuvat "Annie Hall" (1977) ja "Manhattan" (1979). Allenin vuonna 1983 valmistuneen elokuvan "Zelig " kuvauksesta Willis sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Hän toimi kuvaajana myös kaikissa "Kummisetä"-trilogian osissa ja oli Oscar-ehdokkaana trilogian viimeisestä osasta.
Muita Willisin kuvaamia elokuvia ovat muun muassa "Arvosanametsästys" (1973) ja "Pahan oma" (1997). Vuonna 2010 Willis sai Oscar-kunniapalkinnon.
Andienkurppa
Andienkurppa ("Gallinago jamesoni") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Kolumbian Santa Martan vuoret ja Andit Länsi-Venezuelasta Boliviaan. Lajin holotyypin kuvaili Charles Lucien Bonaparte korkealta Andeilta Quitosta 1855.
Inkakurppa
Inkakurppa ("Gallinago imperialis") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Andien soistuneet rinteet noin kolmen kilometrin korkeudella merenpinnasta Kolumbian lounaiskolkasta Ecuadoriin ja Peruun. Lajin holotyypin kuvaili Philip Lutley Sclater ja Osbert Salvin Bogotásta 1869.
Tulimaankurppa
Tulimaankurppa ("Gallinago stricklandi", aiemmin "G. stricklandii") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Chilen ja Argentiinan keskiosista etelään Tulimaahan. Lajin holotyypin kuvaili George Robert Gray Kap Hornin Hermit Islandilta 1845, ja nimesi sen Hugh Edwin Stricklandin kunniaksi.
Pekka Kymäläinen
Pekka Kymäläinen (s. 1958) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän työskenteli viimeksi Aamulehden toimittajana.
Kymäläinen on kirjoittanut WSOY:n vuonna 2002 julkaiseman kirjan "Pussin kuljettaja", joka kertoo sairastumisesta syöpään ja sen hoidoista.
Aamulehden ja Kainuun Sanomien (1989-2005) lisäksi Kymäläinen on työskennellyt oululaisen Radio Kaiun uutispäälliikkönä. Radio Kaiku perustettiin neljän toimittajan voimin vuonna 1986 ja se lopetti toimintansa vuonna 1991.
Kymäläinen on syntyisin Oulusta ja asuu nykyään Kajaanissa.
Hermit Island
Hermit Island on pieni, noin 1,6 kilometrin pituinen saari Etelä-Amerikan kärjessä, Etelämantereen luoteisrannikon edustalla olevassa Palmerin saaristossa (Palmer Archipelago). Sen koordinaatiti ovat 64°48′S 64°02′W﻿
Amerikantaivaanvuohi
Amerikantaivaanvuohi ("Gallinago delicata"), joka usein luokitellaan taivaanvuohen alalajiksi, on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Aleuttien itäisiltä saarilta Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Se talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa, Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Suomesta on havainto soidintavasta yksilöstä Laukaasta 22. huhtikuuta – 16. toukokuuta 2010. Lajin holotyypin kuvaili George Ord 1825.
Rusokurppa
Rusokurppa ("Gallinago magellanica"), joka yleisesti luokitellaan eteläamerikankurpan alalajiksi, on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää mantereen eteläosan Argentiinan ja Chilen keskiosista Tulimaahan sekä Falklandsaaret. Lajin holotyypin kuvaili Phillip Parker King 1828.
Keltajalkakurppa
Keltajalkakurppa ("Gallinago andina"), joka yleisesti luokitellaan eteläamerikankurpan alalajiksi, on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Andien aluetta Etelä-Perussa, Länsi-Boliviassa, Pohjois-Chilessä ja Luoteis-Argentiinassa. Lajin holotyypin kuvaili Władysław Taczanowski 1875.
Ylänkökurppa
Ylänkökurppa ("Gallinago nobilis") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Andien pohjoisosat Kolumbiassa, Luoteis-Venezuelassa ja Ecuadorissa. Lajin holotyypin kuvaili Philip Lutley Sclater Bogotásta 1856.
Gregg Toland
Gregg Toland (29. toukokuuta 1904 Charleston, Illinois – 26. syyskuuta 1948 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja.
Toland oli 1930-luvun lopulta alkaen Hollywoodin halutuimpia kuvaajia, ja Metro-Goldwyn-Mayer joutui lainaamaan häntä muille studioille, taatakseen Tolandin pysymisen studion palveluksessa. Tolandin töihin kuuluu muun muassa vuonna 1941 valmistunut "Citizen Kane", jossa Tolandille annettiin vapaat kädet kokeiluihin. Welles osoitti arvostustaan Tolandin työlle sijoittamalla tämän nimen elokuvan lopputeksteissä omansa rinnalle.
Toland oli kuusi kertaa ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Palkinnon hän sai vuonna 1939 elokuvasta "Humiseva harju". Hänen muihin elokuviinsa kuuluvat muun muassa William Wylerin ohjaamat "Varjojen kadut" (1937) ja "Nainen ei armoa antanut" (1941) ja "Parhaat vuodet" (1946). Toland kuoli sydänkohtaukseen 44-vuotiaana.
Maakunnansyyttäjänvirasto
Maakunnansyyttäjänvirasto () on Ahvenanmaan maakunnassa vuodesta 1978 toiminut oikeusministeriön alainen virasto, jonka päällikkönä on johtava maakunnansyyttäjä. Valtakunnansyyttäjän välittömän määräysvallan alainen johtava maakunnansyyttäjä ja maakunnansyyttäjä toimivat virallisena syyttäjänä Ahvenanmaalla. Heiltä edellytetään oikeustieteen kandidaatin tutkinnon suorittamista.
Maakunnansyyttäjänviraston perustaminen oli osa sitä muutostyötä, jolla Suomen raastuvanoikeudet ja kaupunkien syyttäjälaitos siirrettiin valtion haltuun. Ahvenanmaan poliisitoimesta huolehti ennen uudistusta osaksi valtio ja osaksi maakunnan viranomaiset. Aiemmin neljä valtion alaisuudessa toimivaa nimismiestä työskentelivät muiden töidensä ohessa syyttäjinä Ahvenanmaan kihlakunnanoikeudessa. Maarianhaminan raastuvanoikeudessa syyttäjän tehtäviä hoiti kaupunginviskaali. Ahvenanmaan syrjäisen sijainnin ja kielen vuoksi maakunnan lakimiesvirkoihin oli vaikea saada päteviä henkilöitä. Esimerkiksi Jomalan ja Sundin nimismiespiirien nimismiehinä työskenteli virkakelpoisuutta vailla olevat viransijaiset. Näistä syistä ja siksi, että syyteharkinta ja syytteen ajaminen olisi yhtenäistä, katsottiin 1977 parhaaksi keskittää maakunnan syyttäjäntehtävät yhdelle maakunnansyyttäjälle, joka hoitaisi työtään päätoimisesti. Nykyinen virkarakenne luotiin myöhemmin.
Siipiprofiili
Siipiprofiili on kaasumaisessa tai nestemäisessä väliaineessa liikuvan nostovoimaa tuottavan virtaviivaisen rakenteen, esimerkiksi siiven tai potkurin, poikkileikkauksen muoto.
Eri siipiprofiileilla on erilaiset ominaisuudet kuten optimaalinen virtausnopeusalue, sakkauskohtauskulma, maksimaalisen nosteen suuruun. Siipiprofiilin muoto valitaan lentokoneen käytön (purjelentokone, suihkukone, ylisooninen lento jne.) ja osin sen toimintaympäristön (purjelento puhtaalla koneella, lannoituslennot, ylisooninen lento) mukaan.
Virtaava väliaine (aerodynamiikassa ilma, hydrodynamiikassa vesi) määrittää väliaineen tiheyden, viskositeetin, lämpötilan, paineen(lentokorkeus).
Siipiprofiili tuottaa pääosan nostovoimasta yläpinnan alipaineen ja virtauksen alastaitteen. Alapinnan vaikutus on alle kolmasosa syntyvästä nostovoimasta. Tämä selittää, miksi lentämisen alkuaikoina lentokoneen siivessä oli toisinaan viritetty kangas vain siiven yläpintaan. Siipiprofiilia hyödynnetään lentokoneiden lisäksi muun muassa purjelentokoneissa, liitovarjoissa ja tuuliturbiineissa.
Siipiprofiilille olennaisia parametreja
Siipiprofiilin tuottama nostovoima on verrannollinen virtauksen kohtauskulmaan siiven jänteen suhteen siihen asti, kun virtaus irtoaa sakkauskohtaukulmalla (tyypillisesti 15 astetta).
Vuorikurppa
Vuorikurppa ("Gallinago solitaria") on aasialainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää mantereen korkeat vuoristot eteläisessä Siperiassa, Altailla, Pamirissa, Tienšanissa ja Himalajalla (nimialalaji "solitaria"), sekä Venäjän Kaukoidässä Sahalinin ja Koillis-Kiinan (alalaji "japonica"). Lajin holotyypin kuvaili Brian Houghton Hodgson Nepalista 1831.
Sotilashuonekassa
Sotilashuonekassa eli sotilashuonerahasto on aiemmin Suomessa ja Ruotsissa käytössä ollut valtion eläkekassa, josta maksettiin eläkkeitä puolustusvoimain miehistölle ja päällystölle. Se syntyi alkuaan Vadstenan sotilashuoneen varoista.
Suomen sotilashuonekassa maksoi eläkkeitä puolustusvoimien miehistölle, luotsi- ja majakkapalvelijoille (vuoteen 1906) sekä vuodesta 1886 myös päällystölle. Rahasto sai tulonsa talojen veroista, virkamiesten palkoista ja eläkkeistä kannetuista sentonaalimaksuista sekä sotilashuonemaksut tietyistä toimituskirjoista. Rahasto lakkautettiin 1913 ja sen varat sekä sille osoitetut tulot siirrettiin valtiorahastoon.
Himalajankurppa
Himalajankurppa ("Gallinago nemoricola") on aasialainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Himalajan Intian luoteisosista aina Myanmarin pohjoisosiin ja mahdollisesti eteläiseen Kiinaan. Myös Pakistanissa saattaa olla oma kanta. Lajin holotyypin kuvaili Brian Houghton Hodgson Nepalista 1836.
Sotilashuone
Sotilashuone () on 1646–1773 käytössä ollut sotilaiden eläke- ja huoltolaitos Ruotsissa. Se sijaitsi Vadstenassa entisessä birgittalaisluostarissa. Sitä ylläpidettiin luostarin maaomaisuuden ja niin sanottujen sotilashuonetilojen maksamien verojen avulla.
Petäjäveden kirkonkylä
Petäjäveden kirkonkylä on Petäjäveden kunnan hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Jämsänveden itärannalla. Kirkonkylän muodostamassa taajamassa oli 1 857 asukasta vuoden 2014 lopussa. Valtatie 18 vie kirkonkylästä luoteeseen Multialle ja valtatie 23 länteen Keuruulle. Molemmat valtatiet vievät itään Jyväskylään. Kirkonkylässä on Petäjäveden rautatieasema, joka kuuluu Haapamäki-Jyväskylä-rataan.
Kirkonkylästä länteen kolmen kilometrin päässä on "Rautakylä"-niminen metalliteollisuuteen suuntautuva yksityinen teollisuusalue.
Japaninkurppa
Japaninkurppa ("Gallinago hardwickii") on itäaasialainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Venäjän Kaukoidässä Primorjen aluepiirin itäosan, Etelä-Sahalinin, Kuriilit, Japanin Hokkaidōn, Honshūn pohjois- ja keskiosat sekä mahdollisesti Kiushun. Se talvehtii Australiassa ja Tasmaniassa, ehkä myös Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin holotyypin kuvaili John Edward Gray Tasmaniasta 1831.
Afrikankurppa
Afrikankurppa ("Gallinago nigripennis") on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö käsittää Afrikan itä- ja eteläosat Etiopiasta Etelä-Afrikkaan, Namibiaan ja Angolaan. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Charles Lucien Bonaparte Hyväntoivonniemeltä 1839.
Madagaskarinkurppa
Madagaskarinkurppa ("Gallinago macrodactyla") on Madagaskarin kotoperäinen kahlaaja. Se elää pääasiassa saaren keski- ja itäosissa. Lajin holotyypin kuvaili Charles Lucien Bonaparte Madagaskarista 1839.
One Step Closer
One Step Closer on kappale Linkin Parkilta. Se on yhtyeen ensimmäinen single. Single julkaistiin vuonna 2000 ilmestyneeltä studioalbumilta, Hybrid Theorylta. Single julkaistiin 15. tammikuuta 2001.
Vuoteen 2007 asti Linkin Park oli päättänyt kaikki konserttinsa "One Step Closer" -kappaleeseen, mukaan lukien Live 8 ja heidän esiintymisensä Summer Sonicissa. Tämän jälkeen Linkin Park esitti kappaleen konserttien alussa. Nykyään yhtye soittaa taas kappaletta keikkojensa lopussa.
Alkuperäinen musiikkivideo kappaleesta on tehty yhtyeen live-esiintymisistä. Videon on ohjannut Gregory Dark ja se on kuvattu Los Angelesissa. Tässä videossa bassoa soittaa Scott Koziol, joka oli väliaikaisesti liittynyt yhtyeeseen ennen Dave Farrellin paluuta.
Kappale löytyy myös musiikkipeleistä: Rock Band 2, joka on tehty Xbox 360:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation 2:lle ja Wiille. Lisäksi kappaletta voi soittaa -pelissä, joka on Nintendo DS:lle.
Kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 75, Billboard Mainstream Rock Tracks -listalla neljänneksi ja Billboard Modern Rock Tracks -listalla viidenneksi. Australiassa kappale oli singlelistan neljäs, Britanniassa 24:s ja Saksassa 32:s.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1984
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1984, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1984 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Sigurd Erixon
Sigurd Emanuel Erixon (26. maaliskuuta 1888 – 18. helmikuuta 1968) oli ruotsalainen etnologi.
Erixon jäi varhain isättömäksi, ja hänellä oli kolme sisarta. Hän adoptoi vaimonsa Edit Josefsonin kanssa talvisodan aikana suomalaisen sotalapsen, koska heille ei syntynyt omia lapsia.
Erixon lasketaan yhdeksi Ruotsin etnologian merkittävimmistä henkilöistä. Kokonainen sukupolvi hänen jälkeensä sai häneltä suuria vaikutteita. Erixon työskenteli vuodesta 1914 lähtien Nordiska museetissa Tukholmassa.
Uransa aikana Erixon matkusti paljon Ruotsissa. Hänen omien sanojensa mukaan maassa ei ollut yhtään pitäjää, jossa hän ei olisi käynyt. Hän myös kirjoitti paljon, kuten aikakauskirjoissa "Fataburenissä", "Rigissä" ja "Ymerissä". Hän kirjoitti magnum opuksensa vuonna 1921 Skultunasta ("Skultuna bruks historia", 1) Hän myös toimitti suurteokset "Svenska kulturbilder" (1929–) ja "Nordisk kultur" (1931–).
Harmaaviklot
Harmaaviklot ("Heteroscelus") on kurppien heimoon kuuluva lintusuku, joka usein luokitellaan vikloihin ("Tringa"). Sukuun kuuluu kaksi lajia:
Harmaaviklo
Harmaaviklo ("Tringa incana," aiemmin "Heteroscelus incanus") on Venäjän koilliskolkassa, Alaskassa, Yukonissa ja Brittiläisessä Kolumbiassa elävä kahlaaja. Se talvehtii laajalla alueella Tyynenmeren eteläisillä rannoilla. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Seurasaarten Mooreasta 1789.
Harmaaviklon aiempi suku "Heteroscelus" on Birdlifen uusimmassa taksonomisessa luettelossa poistettu, ja taiga- ja harmaaviklo kuuluvatkin nykyään sukuun "Tringa".
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1983
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1983, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1983 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Taigaviklo
Taigaviklo, aikaisemmalta nimeltään lyhytjalkaviklo ("Tringa brevipes," aiemmin "Heteroscelus brevipes") on siperialainen kahlaajalintu. Sen pesimäalue käsittää Siperian keski- ja itäosien vuoristoseutuja Putoranan laakiolta Verhojanskvuoristoon ja Taka-Baikaliaan sekä Anadyrille. Se talvehtii laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa ja Oseaniassa.
Taigaviklon aiempi suku "Heteroscelus" on Birdlifen uusimmassa taksonomisessa luettelossa poistettu, ja taiga- ja harmaaviklo kuuluvatkin nykyään sukuun "Tringa".
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1982
Tämä on luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1982, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1982 Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n kokoamalla Mitä Suomi soittaa -listalla. Listaa julkaistiin kerran kuukaudessa. Samaan aikaan Suomessa on julkaistu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa Mitä Suomi soittaa -listasta käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.
Crawling
Crawling on Linkin Parkin toinen single vuonna 2000 julkaistulta studioalbumilta, "Hybrid Theorylta". Single julkaistiin 1. toukokuuta 2001.
Kappale voitti Grammyn parhaasta hard rock -suorituksesta vuonna 2002. "Crawling" on yksi albumin kappaleista, joka sisältää hieman räppiä: Mike Shinodalla on vain yksi lyhyt pätkä, jonka hän räppää ennen kertosäettä.
Kappaleeseen musiikkivideon on ohjannut Brothers Strause. Video oli ehdolla parhaaksi rock-videoksi MTV Video Music Awardsissa, mutta se hävisi Limp Bizkitin "Rollin"-kappaleen videolle.
Kappale sijoittui Billboardin Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 74, Billboard Mainstream Rock Tracks -listalla neljänneksi ja Billboard Modern Rock Tracks -listalla viidenneksi. Kanadassa kappale oli singlelistan kolmas, Itävallassa kahdeksas ja Britanniassa 16:s.