hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ruoholahdenkanava
Ruoholahdenkanava on Helsingin kantakaupungin länsiosassa sijaitseva, 1990-luvun alussa rakennettu kanava, joka johtaa Hietalahdesta Ruoholahteen ja erottaa Jätkäsaaren mantereesta. Kanava kulkee länsi-itä-suunnassa.
Kanavan paikalla sijaitsi vielä 1900-luvun alussa huomattavasti leveämpi luonnontilainen salmi. Sen eteläpuolella sijainneet saaret, Jätkäsaari, Hietasaari ja Saukko, olivat suurelta osin huvilakäytössä. Kun Länsisatamaa alettiin 1910-luvulla rakentaa, saaret yhdistettiin ja niitä laajennettiin täyttämällä osa ympäröivästä vesialueesta. Samalla salmen itäpään poikki rakennettiin leveä pengermäinen yhdistetty katu- ja rautatiesilta, jonka alle jäi vain kapea aukko yhdistämään sen eri puolilla olleet vesialueet. Myöhemmin, 1960-luvulla täytettiin myös osa sillan länsipuolisesta vesialueesta niin, että paikalla ei enää ollut salmea. Alueella sijaitsi muun muassa puutavaraliikkeitä.
Ruoholahtea alettiin 1990-luvun alussa rakentaa asuntoalueeksi, johon liittyi myös Jätkäsaaren pohjoisin osa. Samalla entisen salmen paikalle kaivettiin kanava, jota molemmilta puolilta reunustavat kevyen liikenteen reitit. Kanavan yli rakennettiin Selkämerenkadun katusilta sekä neljä jalankulkusiltaa.
Certified Crunk
Certified Crunk on rap-yhtye Lil Jon & the East Side Boyzin viides studioalbumi.
William Yarrell
William Yarrell (3. kesäkuuta 1784 Lontoo - 1. syyskuuta 1856 Great Yarmouth) oli englantilainen kirjakauppias ja luonnontieteilijä.
Yarrellin syntymäkoti oli Duke Streetillä, keskellä Lontoota, jossa hänen isänsä ja setänsä omistivat uutistoimiston. Hän opiskeli Ealingissa ja ryhtyi serkkunsa kanssa hoitamaan isänsä liikeasioita.
Luonto oli aina kiinnostanut häntä ja vuonna 1817 hän liittyi Royal Institutioniin. 1825 hän julkaisi ensimmäisen kirjoituksensa "On the Occurrence of some Rare British Birds". Kirjoitus julkaistiin "Zoological Journal"issa, jonka toimittajana hän myohemmin toimi ja hänet valittiin Linnean Societyn jäseneksi. Hänen päätyönsä olivat "The History of British Fishes" (kaksi osaa, 1836) ja "The History of British Birds" (kaksi osaa, 1843). Jälkimmäinen teos oli aikansa klassikko, josta otettiin useita uusintapainoksia, ja joka oli kokonaisen brittiornitologisukupolven perusteos. Yarrell kuvaili ensimmäisenä pikkujoutsenen ("Cygnus columbianus bewickii").
Yarrell oli eräs Zoological Society of Londonin perustajista ja toimi seuran sihteerinä 1836–1838. Vuonna 1833 hän oli perustamassa yhdistystä, josta sittemmin tuli Royal Entomological Society of London. Yarrellin kunniaksi on nimetty brasilianvihervarpunen ("Carduelis yarrellii"), tarhakolibri ("Eulidia yarrellii") ja västäräkin alalaji ("Motacilla alba yarrellii").
Crunk Juice
Crunk Juice on rap-yhtye Lil Jon & the East Side Boyzin seitsemäs studioalbumi.
Albumi sisältää Lil Jonin suurimmat hitit: "What U Gon' Do", "Real Nigga Roll Call" ja "Lovers and Friends".
Ennen albumin julkaisua internetissä pyöri useita levyn kappaleita. Osa näistä ei kuitenkaan päätynyt levylle kuten esim. "Rollin'" (feat. Timbaland & D.O.E.).
Lokakuussa 2004 julkaistiin albumin ensimmäinen single "What U Gon' Do", jolla vierailee Lil Scrappy.
Albumi toinen single oli "Real Nigga Roll Call". Singlellä räpääppäsi Lil Jonin lisäksi Ice Cube. Kappale pääsi myös Guinnessin ennätysten kirjaan eniten kirosanoja sisältävänä kappaleena. Kappaleella kiroiltiin yhteensä 295 kertaa.
Vaikka suurin osa albumin kappaleista on rapin alalajia crunkia, se siältää myös yhden rapcore ja yhden Nu metal -kappaleen ("White Meat" ja "Stop Fuckin' Wit Me").
Albumista julkaistiin Chopped and screwed -versio vuonna 2005. Skrätsäykset teki DJ Michael "5000" Watts.
Prince2
PRojects IN Controlled Environments (lyh. PR-IN-C-E) on laajasti projektinhallintaan käytetty menetelmä. Se on käytössä yli 150 maassa ja 20 000 organisaatiossa ympäri maailmaa.
Prince julkaistiin vuonna 1989, ja se oli tuolloin tarkoitettu Britannian valtiollisten it-hankkeiden hallintaan. Se tuli käyttöön myös it-alan ulkopuolella, ja vuonna 1996 julkaistu uudistettu versio Prince2 on tarkoitettu yleiskäyttöiseksi työkaluksi projektien hallintaan. Uusin versio, Prince2 2009 julkaistiin kesäkuussa 2009.
Prince2 on jäsennetty lähestymistapa projektin hallintaan. Se mahdollistaa projektien hallinnan selvästi määritellyn kehyksen puitteissa. Se määrittelee tarkasti prosessit hankkeen henkilöstön hallintaan, suunnitteluun ja valvontaan.
Jos menetelmää noudatetaan tarkasti, Prince2 on työläs erityisesti pienissä hankkeissa. Menetelmä on kuitenkin hyvin skaalautuva ja erilaisiin tarpeisiin sovitettava menetelmä. Se on enemmän teoreettinen ihannemalli kuin toimiva projektinhallintamenetelmä. Menetelmää on myös kritisoitu sen epäkäytännöllisyydestä ja soveltumattomuudesta käytännön ohjelmistokehitykseen.
Prince2 on prosessipainotteinen projektin hallintamenetelmä. Siihen kuuluu 40 erillistä toimintoa jotka on jaoteltu seitsemäksi prosessiksi.
Projektin aloitus SU (Starting up a project) -prosessi tähtää projektin alkutoimien suorittamiseen siihen pisteeseen, mistä varsinainen projekti voidaan aloittaa. Se tähtää projektin esitöiden viemiseen siihen pisteeseen, missä voidaan aloittaa tarkempi suunnittelu.
Projektin käynnistys IP (Initiating a project): Kun aloitusprosessi on saatu päätökseen, projektin johto voi päättää, onko projektilla edellytyksiä siirtyä seuraavaan, eli projektin käynnistysprosessiin. Tässä vaiheessa kehitysprojektista on jo selkeä kuva, ja projektin johto voi paremmin arvioida onko projektin vaatimia edellytyksiä vielä olemassa. Lopuksi aloitus- ja käynnistysprosessien dokumentaatiot yhdistetään ja luodaan "projektin käynnistys -dokumentti".
Projektin johtamisessa DP (Directing a project) johdon (project board) tulee kiinnittää huomiota esimerkiksi lupien antamiseen eri vaiheissa, ohjattava hanketta ja lopuksi päätettävä se.
Prince2ta on kritisoitu epäkäytännölliseksi ja teoreettiseksi projektinhallintametodiksi, joka ei vastaa tosielämän projektinhallinnan politikointia, monimutkaisia sosiaalisia kuvioita ja epävarmuutta sisältävän maailman haasteisiin..
Purppurakoruahven
Purppurakoruahven ("Pseudanthias tuka") on koralliriuttojen parvikala, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa.
Purppurakoruahven kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Ne ovat yleisväriltään punavioletteja, koiraan selässä on häkellyttävä keltainen vaakaviiva.
Purppurakoruahvenia tavataan 10-35 metrin syvyydessä Indopasifisella merialueella Mauritiukselta Filippiineille ja Suurelle koralliriutalle.
Purppurakoruahven syö lähinnä eläinplanktonia: äyriäisiä ja kalojen mätiä. Ne muoodpostavat suuria parvia riutan ulkorinteille. Akvaariossa niiden totuttaminen purkkiruokaan ja yleensäkin elämään vankeudessa voi olla haasteellista.
Manfred Schmidt
Manfred Schmidt (15. huhtikuuta 1913 Bad Harzburg — 28. heinäkuuta 1999 Ambach, Münsing) oli saksalainen sarjakuvataiteilija ja humoristinen matkakirjailija.
Manfred Schmidt kasvoi Bremenissä. Hänen ensimmäinen sarjakuvansa julkaistiin, kun hän oli 14-vuotias. Ylioppilastutkinnon jälkeen hän pyrki elokuva-alalle, mutta ura ei osoittautunut tuottoisaksi. Hän opiskeli taideteollisuuskoulussa ja työskenteli Ullstein-kustantamossa lehdistöpiirtäjänä. Toisen maailmansodan aikana hän ei juuri piirtänyt, mutta sodan loppuvaiheessa hän kuvitti propagandalehtisiä, joiden oli tarkoitus horjuttaa Eurooppaan saapuneiden amerikkalaissotilaiden taistelumielialoja.
Kun Schmidt sai käsiinsä "Teräsmies"-sarjakuvia, hän piti kerrontamuotoa alkeellisena ja ryhtyi parodioimaan sitä "Nikke Knatterton" -sarjakuvalla, jota julkaistiin "Quick"-kuvalehdessä vuosina 1950–1959. Knatterton on ylivertainen yksityisetsivä, ja hahmon esikuvana oli Schmidtin mukaan Hans Albersin esittämä Sherlock Holmes. Knattertonista tuli suosittu niin Saksassa kuin ulkomaillakin, ja hahmosta tehtiin sekä näytelmä- että piirroselokuvia. 1970-luvulla Schmidt tuotti ja ohjasi televisiolle 15-osaisen piirroselokuvasarjan "Nikke Knatterton: Mestarietsivän seikkailut".
Schmidt toimi myös sarjakuvakriitikkona ja kirjoitti aiheesta useita kirjoja. Lisäksi hän julkaisi matkakertomuksia.
Ruoveden vaakuna
Ruoveden vaakuna on Ruoveden kunnan tunnus, ja se on aiheeltaan yhtenevä kunnan sinetin kanssa, jonka pohjalta vaakuna on luotu.
Vaakunan selitys kuuluu: ”punaisessa kentässä kolme hopeista lahnaa asennossa 2 + 1, hopeisessa lakiossa punainen kirkkovene.” Vaakunan on suunnitellut Eino Halén, ja se vahvistettiin käyttöön 23. marraskuuta 1959.
Intersteno
Intersteno on kansainvälinen pikakirjoittajien ja konekirjoittajien järjestö. Se järjestää 2–3 vuoden välein kongresseja ja kilpailuja. Kilpailuja on muun muassa pikakirjoituksessa, konekirjoituksessa ja tekstinkäsittelyssä, ja osaa niistä pidetään maailmanmestaruuskilpailuina.
Interstenolla on jäsenjärjestöjä noin 20 maasta. Suomesta järjestössä on jäsenenä Suomen Pikakirjoittajayhdistys.
Kansainvälisiä pikakirjoituskongresseja järjestettiin vuodesta 1887 lähtien. Maailmansodat aiheuttivat kuitenkin katkoksia kansainväliseen pikakirjoitustoimintaan. Kansainvälinen pikakirjoittajien ja konekirjoittajien järjestö perustettiin vuonna 1954 Sveitsin Veveyssä, ja viitisen vuotta myöhemmin se otti käyttöön myös lyhyemmän nimen "Intersteno".
Tatra T43
Tatra T43 oli tšekkoslovakialaisen Tatran vuosina 1929–1938 valmistama kevyt, kaksiakselinen, takavetoinen kuorma-auto, jonka kantavuus oli 1 500 kg. Auto oli erittäin suosittu erityisesti pienyrittäjien keskuudessa. Ensimmäiset versiot muistuttivat ulkonäöltään paljon mallin edeltäjää, T13-mallia.
Autossa oli voimanlähteenä ilmajäähdytteinen, nelitahtinen ja nelisylinterinen bokserimoottori, jonka lohko oli alumiinia. Kaasuttimena oli Zenith malliltaan 30KB tai U30. Sytytysjärjestelmä oli joko Boschin tai Scintillan valmistama ja toimi magneeton avulla.
Moottorin takana oli mekaanisesti toimiva kolmilevyinen kuiva kytkin. Vaihteita oli neljä eteen ja yksi taakse. Kantavana rakenteena oli keskusputkirunko, jonka sisällä ollut akseli välitti voiman heilurityyppisellä erillisjousituksella varustetulle taka-akselille. Vetopyörästön yhteyteen oli kiinnitetty poikittain kaksi neljänneselliptistä lehtijousta, jotka oli kytketty toisista päistään jarrukilpiin. Jousitus oli massiivisempi kuin T30:ssä käytetty. Edessä oli jäykkä akseli ja poikittain asennettu puolielliptinen lehtijousi.
Jarruina oli mekaanisesti toimivat rumpujarrut.
T43:n rakenne ja tekniikka sekä ohjaamon etuosa pohjautuivat T30-malliin. Sähköjärjestelmä oli 12-volttinen.
Auton ulkoasua uusittiin noin vuonna 1931 tai 1932 Tatra T52 -henkilöauton tullessa markkinoille. Samalla siihen tehtiin muutamia teknisiä parannuksia. Keulan muotoa muutettiin pyöreämmäksi ja esiteltiin versio T43/52, jossa oli T52:n moottori. Taka-akselille lisättiin kallistuksenvakaaja.
Uusi päivitys tehtiin vielä 1936, jolloin T30:n moottori jätettiin pois valikoimasta. Konepelti oli nyt peräisin T52:sta.
Tatralla oli tapana ostaa takaisin käytettyjä T43-malleja ja rakentaa niiden päälle uusia koreja. Tämän jälkeen autot myytiin jälleen uusille omistajille. Lukuisia T43-malleja muutettiin toisen maailmansodan aikana kaasukäyttöisiksi.
Rhynchocinetes durbanensis
Rhynchocinetes durbanensis on merivedessä elävä punavalkoinen katkarapu. Sitä pidetään joskus meriakvaariossa, ja kutsutaan nimillä kamelirapu, piparminttukarkkirapu ja tanssiva rapu. Sen väritys muistuttaa "Lysmata wurdemannia", mutta "Rhynchocinetes durbanensis"in voi erottaa tanssahtelevan liikkumistyylinsä avulla. Myös monet saman suvun lajit ovat varsin samannäköisiä.
Tämä katkarapu kasvaa noin 5 cm pitkäksi. Siinä on vaihtelevia valkoisia kuvioita punaisella pohjalla. Koiraalla on isommat sakset kuin naaraalla.
"Rhynchocinetes durbanensis" on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Se viettää aikaansa kivenkoloissa ja korallisoran joukossa, ja tarvitsee piilopaikkoja varsinkin kuorenvaihdon ajaksi. Akvaariossa "Rhynchocinetes durbanensis" tulee toimeen muiden äyriäisten kanssa, mutta saattaa näykkiä pehmytkoralleja ja merivuokkoja.
Fred Lane
Freddie Brown Lane, Jr. (6. syyskuuta 1975 – 6. heinäkuuta 2000) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän loi NFL-uransa Carolina Panthersissa vuosina 1997–1999. Keväällä 2000 hän siirtyi Indianapolis Coltsiin. Hän opiskeli Tennesseen Lane Collegessa.
Fred Lane kuoli vaimonsa Deidra Lanen ampumana. Deidra Lane sai tuomion taposta ja vapautui vankilasta vuonna 2009 siellä kuutisen vuotta istuttuaan.
Xanadu
Xanadu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Crunk Rock
Crunk Rock on rap-artisti Lil Jonin ensimmäinen sooloalbumi. Albumi julkaistiin 8. kesäkuuta 2010.
Albumi sijoittui Yhdysvaltain Billboard 200 -listan 49. sijalle myyden 8 900 kappaletta ilmestymisviikollaan. Nyt albumia on myyty Yhdysvalloissa yhteensä 14 000 kappaletta.
Albumin piti alun perin ilmestyä vuoden 2006 puolivälissä, sitten loppuvuodesta 2007 sitten "joskus" vuonna 2008, kunnes lopulta se ilmestyi kesäkuussa 2010. Yksi syy myöhästymiseen oli TVT Records -levy-yhtiön konkurssi, jonka kautta albumin piti ilmestyä.
Apogon parvulus
Apogon parvulus on kardinaaliahveniin kuuluva kala, jota pidetään joskus meriakvaariossa.
"Apogon parvulus" kasvaa noin 4 cm pitkäksi. Sen vartalo on pyöreähkö, evät kapeat ja korkeat. Pohjaväri on hopeanharmaa, lähes läpikuultava, ja siinä on tummempia vaakaraitoja. Pyrstön tyvessä on punainen täplä.
"Apogon parvulus" elää luonnossa Tyynenmeren länsiosassa, Japanin ja Filippiinien lähivesillä. Sitä tavataan usein kivikkoisilta riutoilta alle neljän metrin syvyydeltä.
"Apogon parvulus" elää suurina parvina alueilla, joissa on voimakas virtaus. Ne syövät lihapitoista ruokaa, akvaariossa myös hiutale- ja pakasteruokaa.
Paritäplähuulikala
Paritäplähuulikala ("Bodianus bimaculatus") on koralliriutoilla elävä pitkulainen huulikalojen heimon kala.
Paritäplähuulikala kasvaa noin 10 cm pitkäksi. Se on kellansävyinen, punertavien vaakaraitojen koristama, ja sen kidusten ja pyrstön lähellä on kaksi mustaa täplää.
Paritäplähuulikaloja tavataan Indopasifiselta merialueelta. Se on yleensä varsin rauhallinen muita kalalajeja kohtaan, mutta jos samaan akvaarioon laitetaan useita kaksitäplähuulikaloja, ne on laitettava sinne yhtaikaa, sillä muuten aiemmin reviirin vallanneet ahdistavat uusia tulokkaita. Aikuisena kala voi alkaa näykkiä myös sellaisia pienehköjä rapuja, jotka on tuotu altaaseen kalan itsensä jälkeen.
Jouluksi kotiin (vuoden 1975 elokuva)
Jouluksi kotiin on suomalainen elokuva vuodelta 1975. Se kertoo rakennustyömies Urho Suomalaisen yrityksistä rakentaa omakotitaloa nelihenkiselle perheelleen taloudellisten ja terveydellisten huolien varjossa. Mustavalkoinen työläiskuvaus sai Jussi-palkinnon parhaasta ohjauksesta 1975. Kaupallinen menestys oli heikko: "Jouluksi kotiin" keräsi hieman yli viisi tuhatta katsojaa elokuvateattereissa.
Finnkino Oy on julkaissut elokuvan DVD:nä (mv, mono, kuvasuhde 16:9).
Urho Suomalainen on 2. maaliskuuta 1929 syntynyt rakennustyömies. Hänen vaimonsa Sirkka työskentelee tehtaassa, avioparilla on kouluikäiset poika ja tytär – Jari ja Leena. Perheen haaveena on päästä asumaan omakotitaloon, pois ahtaasta ja huonokuntoisesta vinttikamarista. Huonot välit vuokraemäntään antavat lisäpontta talohaaveelle. Urho rakentaa taloa vapaa-ajallaan, lisäksi hän soittaa trumpettia torvisoittokunnassa. Rakennustyö etenee, pidetään valutalkoot ja haetaan runkopuut Urhon synnyinseudulta muutaman tunnin ajomatkan päästä. Mies on muuttanut Etelä-Suomeen jo pari vuosikymmentä sitten.
Urhon äiti asuu leskenä mummonmökissään. Urholla on kolme veljeä, joista yksi asuu Australiassa ja kaksi Ruotsin Eskilstunassa. Hänen siskoistaan toinen asuu Tampereella, toinen Keravalla. Vieraillessaan synnyinseudullaan Urho muistelee kylän miehien kanssa vuoden 1918 sisällissodan tapahtumia. Hänen isänsä taisteli punaisten joukoissa ja Urho on itse kommunisti.
Omakotitalon rakennustyössä ilmenee vakava virhe, joka kiristää Urhon hermoja. Lisäksi ongelmia on aravalainan kanssa. Mies purkaa turhautumistaan vaimoonsa, joka järkyttyy: Sirkan ja Urhon perheessä ei ole aiemmin ollut tapana selvittää asioita huutamalla. Urhon terveys alkaa rapistua; hänellä on univaikeuksia ja hän saa työpaikallaan sairauskohtauksen. Miehellä todetaan keuhkokuume. Hänen äitinsä tulee vierailulle ja huolestuu poikansa tilasta. Valotetaan Urhon lapsuutta takautumin ja äidin kertomusten kautta. Jääräpäinen Urho lähtee toipilaana jatkamaan talonsa rakentamista. Terveys pettää lopulta viimeisen kerran: Urho lyyhistyy rakennustyömaalleen ja vaipuu kuolon uneen. Hautajaisissa hänen puoluetoverinsa pitää sosialismia ylistävän pateettisen puheen.
"Jouluksi kotiin" kuvattiin 11. syyskuuta – 14. joulukuuta 1974 lähinnä Espoossa, Helsingissä ja Kirkkonummella. Urhon äidin korpimökki sijaitsi Kauklahdella.
Helsingin Sanomat arvioi elokuvaa: ”Jaakko Pakkasvirta näyttää mieluisasti kypsyneen filminteossa – – ilmeisesti ne viime vuosien lukuisat, lähinnä dokumenttiluontoiset lyhytelokuvat – – ovat antaneet hänelle runsaasti uutta pohjatietämystä ja intressejä. – – Pakkasvirran kerronta on rauhallista, eleetöntä ja tiukasti tosiasioissa pitäytyvää.” Uusi Suomi piti elokuvan aineksia ohuina, mutta kiitti kuvatulkinnan korkeaa tasoa.
Pulla (täsmennyssivu)
Pulla voi tarkoittaa seuraavia:
Käsipallo kesäolympialaisissa 1972
Münchenin vuoden 1972 kesäolympialaisissa pelattiin käsipallossa vain miesten turnaus 16 joukkueen voimin. Laji palasi olympialaisten ohjelmaan 36 vuoden tauon jälkeen; ennen Müncheniä käsipallo oli ollut mukana virallisena lajina ainoastaan Berliinin kesäolympialaisissa 1936.
Kenneth Copeland
Kenneth Copeland (s. 6 joulukuuta 1936, Lubbock Texas) on yhdysvaltalainen kristitty televisioevankelista ja uskonnollisen "Kenneth Copeland Ministries" (KCM) -organisaation perustaja. Copeland lukeutuu karismaattiseen liikkeeseen. Hän on tunnettu kontroversiaalista opetuksestaan, jota on myös sanottu menestysteologiaksi.
Copeland kääntyi kristinuskoon marraskuussa 1962 ja toimi aluksi Oral Robertsin lentäjänä. Hän on opiskellut Oral Roberts -yliopistossa ja myös muun muassa Kenneth E. Haginin johdolla.
Sivustollaan Copelandin organisaatio julistaa muun muassa uskovansa uskovien ihmisten pelastuvan Kristuksen veren tähden, uskovien ikuiseen pelastukseen ja kadotettujen ikuiseen kadotukseen. Järjestö julistaa myös ihmisten parantumista Jeesuksen nimen kautta, vesikastetta, sekä siitä erillistä Pyhän Hengen kastetta. KCM:n motto ""Jeesus on Herra"" perustuu Roomalaiskirjeen jakeeseen 10:9.
Paavo Hiltunen ja Leo Meller kritisoivat Copelandia vuonna 1992 opista, jonka mukaan Jeesuksen fyysinen kärsimys olisi "maksanut hinnan" ihmisen ruumiin tarpeista, kuten paranemisesta. Hiltusen ja Mellerin mukaan kyseessä on harhaoppi, jonka mukaan Kristuksen veri ei riitä ihmisten lunastukseksi. Copeland on heidän mukaansa opettanut myös, että Kristus "otti päälleen saatanan luonnon", eli käytännössä maksoi synnit saatanalle, eikä kristinuskon Jumalalle. Hiltunen ja Meller myös kertovat Copelandin kutsuneen Kristukseen uskovia ihmisiä pieniksi jumaliksi.
Copelandia on kritisoitu liiketoiminnastaan, muun muassa osakeyhtiönsä konkurssin jäljiltä maksamattomista palkoista, ja organisaationsa kalliista yksityislentokoneesta, jota on väitetty käytetyn myös yksityiskäyttöön.
Copeland tuki presidenttiehdokas Mike Huckabeen vaalikampanjaa vuonna 2008.
Kenneth ja Gloria Copeland avioituivat 1963. Heillä on kolme lasta, John Copeland, Terri Pearsons ja Kellie Copeland-Kutz, joka toimii myös julistajana.
Haavikko-niminen mies
Haavikko-niminen mies on vuonna 2009 ilmestynyt kirjailija ja kustantaja Paavo Haavikkoa käsittelevä elämäkertateos, jonka on laatinut Mauno Saari.
Haavikon poika Heikki Haavikko jätti käräjäoikeudelle pyynnön estää kirjan julkaisu, koska hän ei saanut kirjaa ennakkoon luettavakseen. Käräjäoikeus kuitenkin hylkäsi vaatimuksen. Kiistan vuoksi Heikki Haavikko antoi isänsä teosten uusintapainosten julkaisuoikeudet WSOY:lle..
Mauno Saaren kirjan lähdeaineistona ovat olleet Haavikon omat teokset, Saaren muistiinpanot Haavikon kanssa käymistä keskusteluista ja hänen tekemänsä haastattelut sekä muiden kirjoittamat tekstit. Saaren kirjoitustyyli ei tarkkaan erottele hänen ja Haavikon puhetta ja kirjoitusta, vaikka ero on lukijalle olemassa.
Gamer
Gamer on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka ovat ohjanneet Mark Neveldine ja Brian Taylor. Elokuvan pääosassa on Gerard Butler, joka esittää virtuaalisen verkkopelin vastentahtoista pelihahmoa.
Immateriaalinen talous
Immateriaalinen talous eli aineeton talous tarkoittaa esimerkiksi tietoa, kulttuuria, keksintöjä ja tutkimustuloksia. Immateriaalitaloudesta puhuttaessa viitataan usein luovaan talouteen ja yksilöllisyyteen sekä suorastaan luonnon pelastavaan talouden aineettomaan käänteeseen.
MediaTek
MediaTek Inc. on taiwanilainen mikropiirivalmistaja. Yhtiöllä ei ole omia tuotantolaitoksia, vaan se toimii piiriensä suunnittelijana ja jakelijana (). Yhtiö on listattu S&P Asia 50 -osakelistalle.
Yhtiö toimittaa valmiita piiri- ja komponenttisarjoja ohjelmistoineen aasialaisille matkapuhelinten kokoajille.
Viljutšinsk
Viljutšinsk () on suljettu kaupunki Tyynenmeren rannalla Kamtšatkan aluepiirissä Venäjän kaukoidässä. Se on Venäjän tyynenmerenlaivaston ydinsukellusveneiden tärkeä tukikohta ja aluepiirin 3. suurin kaupunki (noin 22 000 asukasta vuonna 2013).
Kaupunki sijaitsee Kamtšatkan niemimaan kaakkoisosassa, Avatšanlahden rannalla, noin 25 km aluepiirin pääkaupungista Petropavlovsk-Kamtšatskista länteen, lahden vastarannalla.
Paikalla aiemmin sijainneessa Rybatšin taajamassa on ollut tyynenmerenlaivaston sukellusvenetukikohta vuodesta 1938. Nykyinen kaupunki perustettiin Sovetski-nimisenä vuonna 1968 yhdistämällä Rybatši ja kaksi muuta asutuskeskusta, Primorski ja Seldevaja, jossa oli sijainnut sukellusveneiden korjaustelakka vuodesta 1959. Vuodesta 1970 kaupungin nimi oli Primorski, mutta se kuitenkin tunnettiin salaisen kaupungin koodinimellä Petropavlovsk-Kamtšatski-50 lähimmän suurkaupungin mukaan, eikä sitä merkitty julkisiin karttoihin. Vuonna 1994 kaupunki sai nykyisen nimensä Viljutšinsk läheisen "Viljutšinski"-tulivuoren mukaan.
Rybatšin kaupunginosassa sijaitsee ydinsukellusvenetukikohta, johon on sijoitettu Oscar II –luokan ristelyohjus-sukellusveneitä sekä Delta III- ja Akula-luokkien sukellusveneitä. Kaupungissa on lisäksi sukellusveneiden korjaustelakka. Vuosina 1959-1994 kaupungissa oli ”Tyynenmerenlaivaston hydrografisen tutkimusyksikön” (4 и 5 Тихоокеанская гидрографическая экспедиция) tukikohta, jonka alukset toimivat Neuvostoliiton avaruusalusten ja mannertenvälisten ohjusten tukiasemina maailman valtamerillä.
Kalastus ja kalanjalostus ovat myös tärkeitä elinkeinoja.
Pääesikunta esitti tukikohdan sulkemista taloudellisista syistä vuonna 2003. Sen sijaan kaupungin ja tukikohdan infrastruktuuria on kuitenkin vahvistettu viime vuosina. 
Kaupungin edustalle on suunniteltu sijoitettavaksi Venäjän ensimmäinen kelluva ydinvoimalaitos, 70 Megawatin "Akademik Lomonosov".
Viljutšinsk sai ensimmäiset kaksi ortodoksikirkkoaan 1990-luvulla.
Carl Lesszig
Carl Lesszig (Leszig) (16. toukokuuta 1807 Pietari, Venäjä – 15. marraskuuta 1852 Plön, Tanska) oli arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuosina 1834–1851.
Lesszigin (alk. Lesszig tai Leszig) suku on saksalaistaustainen ja sen vanhin tunnettu kantaisä on Danzigin pormestari Jeremias Lesszig (1598–1665). Carl Lesszigin isoisä kauppias Salomon Lesszig (1741–1776) siirtyi Danzigista vuonna 1764 Pietariin, jossa syntyi myös hänen isänsä sokeritehtailija Carl Salomon Lesszig (1768–1841). Tämä avioitui Anna Helene Krookin (Kroock) (1780–1854) kanssa ja heille syntyi yhteensä 13 lasta. Carl Lesszig avioitui 30-vuotiaana Viipurissa 29.4.1838 Rosine (Rosalie) Ernestine Sprangerin (17.6.1810 Tallinna – 15.1.1888 Viipuri) kanssa. Vaimon isä oli kööpenhaminalaissyntyinen porvari ja naulantekijä Andreas Daniel Spranger. Perheeseen syntyi viisi lasta, Rosalie Caroline (1839–1897), Marie (Maria) Elisabeth (1840–1919), Carl Eduard (20.2.1843–16.6.1843), Carl (Karl) Leopold (1847–1878) ja Ernst Emil Wilhelm (1852–1913). Kaikki perheen lapset syntyivät Viipurissa.
Kuvernementin arkkitehti Johan Henrik Stråhlmanin kuoltua vuonna 1827 Viipurin kaupunginarkkitehdin virka jäi täyttämättä seitsemän vuoden ajaksi sopivien hakijoiden puutteessa. Virkaa hoiti kunnallisraatimies Ziemcke, joka oli koulutukseltaan leipuri. Vuonna 1843 virkaan pyydettiin Lesszigiä, vaikka hän ei ollut virkaa hakenutkaan. Hänet nimitettiin 27.1.1834 virkaatekeväksi kaupunginarkkitehdiksi ja 27.2.1836 tehtävä vakinaistettiin. Lesszig toimi kaupunginarkkitehdin virassa 17 vuotta, jona aikana hän ehti jättää jälkensä kaupungin katukuvaan. Piirustuksia ja suunnitelmia on säilynyt noin 130 kappaletta Viipurin maistraatin arkistoissa.
Lesszig suunnitteli rakennuksia lähinnä kaupungin vanhaan osaan (ent. Linnoitus). Rakennusten julkisivut on suunniteltu klassistisiksi, mutta poikkeuksena on Pietarin esikaupunkiin 1849 suunniteltu kaksikerroksinen puinen asuinrakennus, joka on gotiikan tyylinen. Lesszigin työt Viipurissa keskittyivät asemakaavan piirissä sijainneille yksityishenkilöiden tonteille. Julkisista rakennuksista vain vuonna 1851 uusitun teatteritalon suunnittelu jäi hänen tehtäväkseen. Teatteritalon kanssa samalle tontille rakennettu alkujaan palokunnan talliksi tarkoitettu yksikerroksinen kivirakennus oli yksi hänen näkyvimmistä ja viipurilaisille tunnetuimmista rakennuksistaan. Lesszig suunnitteli myös rakennuksia Karjalan- ja Pietarinkadun kulmatontille sekä Eliaan- ja Pietarinkadun kulmatontille. Useista hänen töistään on sanottu, että ne todistivat suunnittelijansa hyvää tyylitajua ja sommittelutaitoa. Lesszigin ura kaupunginarkkitehtina päättyi hänen pyytäessään eroa vuonna 1851 sairauden vuoksi. Häntä seurasi kaupunginarkkitehdin tehtävässä Viktor Erik Amadeus Bosin.
Reijo Kanerva
Reijo Juhani Kanerva (29. tammikuuta 1944 Ylöjärvi – 1. maaliskuuta 2016) oli suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Kanerva edusti urallaan Lielahden Kipinää, Kalevan Pallo-Poikia 1962–1963, Åbo IFK:ta 1964–1965, Upon Palloa 1966–1967 ja Tampereen Palloilijoita 1968–1973. Hän voitti ÅIFK:ssa Suomen Cupin 1965. Kaikkiaan Kanerva pelasi viiden kauden aikana 81 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Kanerva pelasi Suomen miesten maajoukkueessa vuosina 1964–1967 yhteensä 17 maaottelua. Urheilumme kasvot -teoksessa vuodelta 1973 Kanervaa kuvailtiin "raisuotteiseksi ja uhrautuvaksi puolustuspelaajaksi", joka voitti Suomen joukkueessa topparina Pohjolan mestaruuden vuonna 1966.
Snorre Ruch
Snorre Vestvold Ruch (s. 21. tammikuuta 1972 Trondheim, Norja), joka tunnetaan myös taiteilijanimillä Blackthorn ja S.W.Krupp, on norjalainen black metal -muusikko. Hän soittaa kitaraa, mutta on ollut myös kosketinsoittaja ja laulaja.
Snorre Ruch perusti vuonna 1989 black metal -yhtyeen Thorns. Ruch oli Mayhemin kitaristina vuosina 1992–1993. Hän oli myös sessiomuusikko Satyriconin vuoden 1999 studioalbumilla "Rebel Extravaganza".
Vuonna 1994 Snorre Ruch tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi ehdottomaan vankeuteen avunannosta toisen Mayhem-kitaristin Euronymouksen murhaan. Hän avusti Euronymousta puukottanutta Varg Vikernesiä rikoksessa.
Arvo Kanerva
Arvo Kanerva (s. 27. toukokuuta 1902) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Kanerva edusti urallaan 1923–1934 Turun Palloseuraa ja Turun Urheiluliittoa. Hän voitti TPS:ssa Suomen mestaruuden 1928 ja hopeaa vuosina 1923, 1926 ja 1930. Kanerva toimi Turun Palloseuran kapteenina ja hän suunnitteli seuran ensimmäisen logon, joka otettiin käyttöön 1923.
Kanerva pelasi maajoukkueessa vuonna 1929 yhden maaottelun.
Sven Erik Kristiansen
Sven Erik Kristiansen (s. 4. helmikuuta 1969) on norjalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten norjalaisen black metal -yhtye Mayhemin laulajana taiteilijanimellä Maniac. Kristiansen oli Mayhemin jäsen vuosina 1986-1988 ja 1995-2004.
Nykyään Kristiansen esiintyy yhtyeissä Bomberos ja Skitliv. Kristiansen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Maniac
Maniac voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Isonokkakaija
Isonokkakaija ("Tanygnathus megalorynchos") on indonesialainen isonokkainen kaija.
Linnun pituus on noin 41 cm ja paino 260–325 g. Sen höyhenpuku on enimmäkseen vihreä, yläperä on sininen, yläsiivellä on sinisen, mustan ja keltaisen kirjavointia, vatsapuoli on kellanvihreä, alasiipi, pyrstön kärki ja rinnan sivut ovat keltaiset. Nokka on punainen, koivet vihertävänharmaat ja iiris kellanvalkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Eräs yksilö eli vankeudessa 23-vuotiaaksi.
Isonokkakaijat elävät useilla Indonesian itäosan saarella, muun muassa Malukussa, Raja Ampatissa, Talaudissa, Sangirissa, Saranganissa, Pienillä Sundasaarilla ja Itä-Timorissa. Laji on siirretty ainakin Etelä-Filippiinien Balutille. Sen elinympäristön ala on 50 000–100 000 neliökilometriä ja populaation koko on noin 110 000 yksilöä. Lajista tunnetaan viisi alalajia: "megalorynchos", "affinis", "subaffinis", "hellmayri" ja "sumbensis".
Lajia tavataan varttuneissa metsissä 1 000 m korkeudelle merenpinnasta, myös kookospalmuviljelmillä.
Lisääntymiaika on elo-joulukuussa. Pesä on korkealla suuren puun kolossa tai onkalossa. Naaras munii kaksi munaa.
Ruokavalio koostuu hedelmistä, pähkinöistä ja viljasta.
Vihernokkakaija
Vihernokkakaija ("Tanygnathus sumatranus") on kaakkoisaasialainen kaija.
Linnun pituus on noin 32 cm ja paino 230–330 g. Sen höyhenpuku on lähes kokonaan vihreä, yläperä ja alaselkä ovat siniset, siiven yläpeitinhöyhet sinisen ja keltaisen kirjavat, pyrstön kärki ja alapuoli kellahtavat ja siiven alapinta kellanvihreä. Nokka on punainen, koivet vihertävänruskeat ja iiris vaaleankeltainen. Naaras on hieman himmeämpi väreiltään ja sen nokka on valkoinen. Eräs yksilö on elänyt yli 14-vuotiaaksi.
Vihernokkakaijat elävät laajalla alueella Filippiineillä ja Indonesian Sulawesin saarella ja sen lähisaarilla. Elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja populaation koko on noin 50 000 yksilöä. Lajista tunnetaan viisi alalajia: "sumatranus", "burbidgii", "dupontii", "everetti" ja "freeri".
Sitä tavataan alavien maiden ja vuorenrinteiden metsissä yleensä alle 500 m:n korkeudella merenpinnasta, myös viljelyksillä ja laitumilla. Se liikkuu enimmäkseen yksin tai pareittain, joskus jopa 15 yksilön parvissa. Se on aktiivinen myös yöllä.
Pesä on korkealla puun kolossa tai onkalossa. Naaras munii kaksi, joskus kolme munaa.
Ruokavalio koostuu hedelmistä, siemenistä, pähkinöistä, marjoista ja viljasta.
Luettelo nyrkkeilyn painoluokista
Tämä on luettelo nyrkkeilyn painoluokista.
Painorajat ammattilaisnyrkkeilyssä:
Painorajat kesäolympialaisten nyrkkeilyssä:
Painorajat amatöörinyrkkeilyssä:
Suomukurkkuorneero
Suomukurkkuorneero ("Anabacerthia variegaticeps") on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava orneeroihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan suomukurkkuorneero on 16–18 cm. Lajin pää on ruskehtavan harmaa ja silmän ympärystät ja leveähkö silmäkulmajuova ovat väritykseltään okrankeltaiset. Selästään ja siivistään suomukurkkuorneero on ruosteenruskea ja pyrstöstän kastanjanvärinen. Kurkku on kellertävä ja hyöhenten ruskeat reunaat antavat suomumaisen vaikutelman. Vatsastaan lintu oliivinruskea. Vuoriorneero ("Anabacerthia striaticollis") eroaa suomukurkkuornerosta heikommin erottuvien silmäkulmajuovien ja vaaleampi sekä hyöhenpuvultaan yksivärisempi.
Lajia tavataan Andeilta Kolumbiasta Ecuadoriin ja eristäynyt populaatio elää Keski-Amerikassa alueella, joka ulottuu Meksikosta Panamaan. Suomukurkkuorneeron elinympäristöä ovat vuoristometsien lehvästöt ja metsien reunat. Laji liikkuu päällyskasvien joukossa hyppien ja etsien sieltä ravintoa ja voi myös muodostaa sekaparvia muiden varpuslintujen kanssa. Lajia tavataan metsistä, jotka sijaitsevat 700–1 700 metrin korkeudella merenpinnan tasosta.
Rautakosken ruukki
Rautakosken ruukki toimi Lopen Salonkylässä Rautajoen varrella vuosina 1850–1905. Ruukki tuotti rautaa lähiseudulta kerätystä järvi- ja suomalmista. Tämä malmi sulatettiin harkoiksi ruukin harkkohytissä ja taottiin sitten kankiraudaksi. Ruukin perusti Salon kartanon omistanut lippujunkkari Adolf Sohlman. Vuonna 1860 Sohlman erotti ruukin laitoksineen ja kolmasosan Salon kartanosta vävylleen nimismies Johan August Lindgrenille joka oli toiminut ruukin isännöitsijänä sen perustamisesta lähtien. Näin syntynyttä uutta tilaa alettiin kutsua Salmion kartanoksi.
Ruukki luopui harkkohytistä 1860-luvulla ja osti tästä lähtien muualta valmista takkirautaa. Lisäksi alettiin ostaa myös rautaromua. Näistä raaka-aineista tuotettiin sitten kankirautaa ja valmiita rautatuotteita. Vuonna 1874 Lindberg muodosti ruukista "Rautakoski Oy"-nimisen osakeyhtiön ja erotti yhtiölle 507 tynnyrinalaa Salmion kartanon maista. Ruukkiin kuului tässä vaiheessa myös öljynpuristamo jossa valmistettiin öljyä ja öljykakkuja sekä parin kilometrin päässä sijainnut tiilitehdas joka tuotti tulenkestäviä tiiliä. Uutta ruukkiyhtiötä johti ensin Lars Gustaf (L.G.) Schultz ja sitten hänen poikansa Victor Schultz. Victor Schultz oli Salmion kartanon vuodesta 1876 omistaneen Carl Johan Olssonin (1822–1910) vävy ja Olsson myi kartanon hänelle 1894.
Ruukin toiminta päättyi lopullisesti 1905 kun se ei enää kyennyt kilpailemaan venäläisen rautateollisuuden kanssa. Victor Schultz myi Salmion kartanon ja entisen ruukin rakennukset Kytäjän ja Mustion kartanot omistaneelle kamariherra Hjalmar Linderille vuonna 1909.
Jock Wallace
John "Jock" Martin Bokas Wallace () oli skotlantilainen jalkapalloilija ja valmentaja.
Maalivahtina pelannut Wallace edusti urallaan 1952–1969 Workingtonia, Berwick Rangersia, Airdrieoniansia, West Bromwich Albionia, Bedford Townia ja Hereford Unitedia. Wallace on ainoa pelaaja, joka on pelannut sama kauden aikana Englannin, Walesin ja Skotlannin cupissa. Tämä tapahtui kaudella 1966–1967.
Pelaajauran jälkeen Wallace ryhtyi valmentajaksi. Hän aloitti Berwick Rangersin pelaajavalmentajana, mutta erityisesti hänet muistetaan skotlantilaisen Glasgow Rangersin valmentajana. Wallace voitti Rangersin kanssa Skotlannin liigan vuosina 1975, 1976 ja 1978, Skotlannin cupin 1976 ja 1978 sekä Skotlannin liigacupin 1976 ja 1978. Wallace valmensi urallaan muun muassa myös espanjalaista Sevillaa kaudella 1986–1987.
Lehtokärpässieni
Lehtokärpässieni ("Amanita vaginata" var. "alba") on harmaakärpässienen ("A. vaginata") valkoinen muoto, joka kasvaa myös Suomessa. Se voidaan sekoittaa tappavan myrkylliseen valkokärpässieneen, minkä vuoksi sitä ei suositella syömäkelpoisuudestaan huolimatta ruokasieneksi.
Sovetski
Sovetski () viittaa seuraaviin paikkakuntiin:
Tšusovoi
Tšusovoi () on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšusovajajoen varrella 224 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Tšusovoin piirin keskus. Siellä risteytyvät Permiin, Nižni Tagiliin ja Solikamskiin johtavat rautatiet. Asukkaita on 49 300 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on saanut vuonna 1874 rakennetun rautatieaseman asuintaajamasta. Vuonna 1879 sinne perustettiin rautatehdas. Vuonna 1933 Tšusovoista tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä metalliteollisuutta. Kaupungin lähellä Usvajoen rannalla on komipermjakkien muinainen asuinpaikka Teljatši Brod.
Hellstén
Hellstén, Hellsten, Hällsten tai Hällstén on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:Myös seuraavien henkilöiden sukunimi oli alun perin Hellstén:
Afrikan salaisuudet
Afrikan salaisuudet on Tim McCanliesin käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 2003.
Nuori Walter joutuu kesäloman ajaksi kahden erikoislaatuisen ja salaperäisen setänsä farmille. Huhujen mukaan heillä on ehtymätön käteisvarasto. Sedät kertovat hänelle uskomattomia tarinoita nuoruudenseikkailuistaan.
Johan Viktor Myllykorpi
Johan Viktor Myllykorpi (Ritala) (24. syyskuuta 1861 Isojoki – 21. elokuuta 1923 Kauhajoki) oli suomalainen saarnaaja ja arkkiveisujen tekijä. Joissain teoksissa hänen sukunimensä esiintyy muodossa "Myllykorsi".
Myllykorpi asui Kauhajoella vuodesta 1898 lähtien.
Kesäkatu
Kesäkatu tarkoittaa ainakin seuraavia:
Philippe Boucher
Philippe Boucher (s. 24. maaliskuuta 1973 Saint-Apollinaire, Québec) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan puolustajana 748 ottelua NHL:ssä. Boucher lopetti 16 kautta kestäneen ammattilaisuransa Stanley Cup -mestaruuden jälkeen kesällä 2009.
Boucher aloitti jääkiekon 1988 Ste-Foy Gouverneursin joukkueessa QAAA-juniorisarjassa, missä hänet tunnettiin räjähtävänä maalintekijänä. 17-vuotiaana hän siirtyi QMJHL:ään Granby Bisonsiin, jossa hänet valittiin liigan kauden tulokkaaksi. Kauden jälkeen Buffalo Sabres varasi Boucherin ensimmäisellä kierroksella vuorolla 13. Boucher pelasi kuitenkin QMJHL:ssä vielä kolme kautta. Granbyn lisäksi hän pelasi myös Laval Titansissa.
Boucherista tuli ammattilainen kesken kauden , jolloin hän siirtyi Lavalista NHL-liigaan Buffalo Sabresiin. Osan kaudesta hän pelasi Buffalon farmijoukkueessa AHL-liigan Rochester Americansissa. Boucherin aika Buffalossa päättyi kaudella , jolloin seura myi hänet Grant Fuhrin ja Denis Tsygurovin kanssa Los Angeles Kingsiin vaihdossa Aleksei Žitnikiin, Robb Stauberiin, Charlie Huddyyn ja viidennen kierroksen varausvuoroon.
Los Angelesissa Boucherin puolustuspeli parani, ja hänestä tuli tärkeämpi osa joukkueen puolustusta. Hän pelasi kahdeksan kautta Los Angelesissä, minkä jälkeen hän siirtyi vapaana agenttina Dallas Starsiin vuonna 2002.
Dallasissa Boucher teki uransa myöhäisessä vaiheessa läpimurron puolustajien eliittiin kaudella , jolloin hän teki 16 maalia ja 27 syöttöä. Kaudella Boucher sivusi Dallasin puolustajien maaliennätystä, kun hän teki 19 maalia.
Kaudella Boucher myytiin Pittsburgh Penguinsiin vaihdossa Darryl Sydoriin. Kauden päätteeksi Boucher pääsi ensimmäistä kertaa juhlimaan Stanley Cup -mestaruutta Pittsburghissa. Syyskuussa 2009 Boucher ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Jayatirtha Dasa
Jayatirtha Dasa (James Edward Immel, Jayatirtha Swami; 13. marraskuuta 1948 – 13. marraskuuta 1987) oli Krishna-liikkeessä (ISKCON) toiminut uskonnollinen johtaja. Hän oli aikoinaan Prabhupadan oppilaana ja nousi yhdeksi liikkeen johtajista Prabhupadan kuoltua vuonna 1977.
LSD-sotkuista kiinni jäänyt Jayatirtha erotettiin liikkeen hallintoelimestä vuonna 1982. Hän oli mainostanut LSD:tä ja seksiä hengellisen kehityksen välineinä.
Jayatirtha kuoli henkirikoksen uhrina Englannissa. Hänet puukotettiin ja mestattiin. Hänen entinen oppilaansa, irlantilainen John Tiernan joutui teon johdosta psykiatriseen laitokseen. Tiernan oli aiemmin pitänyt Jayatirthaa uudestisyntyneenä Jeesuksena. Myöhemmin hänen näkemyksensä Jayatirthasta kääntyi päälaelleen; hän alkoi pitää tätä paholaisen ruumiillistumana.
Kaarlo Takalampi
Kaarlo Edvard (Eetu) Takalampi (25. elokuuta 1887 Turku (toisen lähteen mukaan Oravainen) – 24. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Takalampi liittyi suojeluskuntaan ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa. Hän kaatui Viipurin taistelun aikana Kolikkoinmäellä ja hänet haudattiin Viipurin sankarihautaan.
Brand New Eyes
Brand New Eyes (tyylitelty brand-new eyes) on Paramore-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Suomessa 30. syyskuuta 2009. Albumi nauhoitettiin Kaliforniassa tammi–maaliskuussa 2009. Albumin nimi kuvaa sitä, kuinka yhtyeen jäsenet ”näkevät asiat aivan uudessa perspektiivissä”. Albumi kipusi Billboard 200 -listan ensimmäiseksi, ja sitä myytiin ensimmäisellä viikollaan 185 000 kappaletta. Levy rikkoi kultarajan Yhdysvalloissa 21. tammikuuta 2010, eli noin neljä kuukautta albumin julkaisun jälkeen.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan toisella sijalla. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 5.
Kähäri (Viipurin piiri)
Kähäri (, "Gontšarovo") on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Viipurin piirissä, Viipurin kaupungin itäpuolella. Keskustaajama sijaitsee entisen Suomen Viipurin maalaiskuntaan kuuluneen Kähärin kylän tienoilla.
Kähärin kunnassa on noin 9200 asukasta. Se perustettiin vuonna 2006 yhdistämällä aiemmat Kämärän ("Gavrilovo"), Karisalmen ("Gvardeiskoje"), Kähärin ja Ristseppälän ("Žitkovo") kyläneuvostoalueet. Se kattaa osapuilleen Suomen entisten Heinjoen ja Äyräpään kuntien alueet ja osia Viipurin maalaiskunnan ja Kuolemajärven kunnan alueista.
Vähän keskustaajaman eteläpuolella sijaitsi aikanaan Kähäriä paljon suurempi Suurperon kylä ja sen asemanseutu Pero (nyk. "Perovo"). Joissakin lähteissä nykyisen Kähärin suomalaiseksi nimivastineeksi onkin annettu Suurpero.
Kunnassa on 18 maaseututaajamaa:
Tove ja meri
Tove ja meri on Yleisradion tuottama vuonna 1984 valmistunut 4-osainen televisiosarja. Televisiosarjassa kerrotaan, miten Tove Janssonin luomat Muumit saivat alkunsa.
Sarja on esitetty televisiossa ensimmäisen kerran valmistumisvuonnaan ja uusintana vuonna 1990. Yle Tallennemyynti on julkaissut televisiosarjasta kirjastotallenteen.
Toivo Korpilinna
Toivo Anselm Korpilinna (sukunimi aik. "Wallenius"; 5. maaliskuuta 1891 Kymi – 2. huhtikuuta 1938 Lappeenranta) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Toivo Korpilinnan kirjalliseen tuotantoon kuului romaaneita ja näytelmiä.
Kuunnelma- ja näytelmäkirjailija Esko Korpilinna oli Toivo Korpilinnan poika.
Väinö Lahtonen
Kustaa Väinö Lahtonen (9. elokuuta 1890 Yläne – 22. tammikuuta 1938 Rauma) oli suomalainen päätoimittaja ja kirjailija.
Lahtosen vanhemmat olivat torppari Erland Lahtonen ja Maria Wahlroos. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi 1913 ja opiskeli myös yliopistossa 1916.
Lahtonen toimi kansakoulunopettajana 1913–1914. Hän oli sitten toimittajana Raumalla ilmestyvässä Länsi-Suomi-lehdessä 1914–1917 ja Uusi Aura-lehdessä 1917–1919. Hän osallistui Suomen sisällissotaan 1918 Turun pataljoonan mukana. Lahtonen oli Länsi-Suomen päätoimittajana ja oy Länsi-Suomen toimitusjohtajana 1919–1932. Hän oli Rauman kaupunginvaltuuston jäsenenä 1925–1928 ja Rauman suojeluskunnan esikunnan jäsenenä 1919–1922.
Ignorance (kappale)
Ignorance on yhdysvaltalaisen Paramore-yhtyeen ensimmäinen single heidän kolmannelta studioalbumiltaan Brand New Eyes. Se tuli digitaaliseen myyntiin 7. elokuuta 2009, mutta se julkaistiin päivää aikaisemmin bändin virallisella Internet-sivustolla.
Paramoren laulaja Hayley Williams on kertonut Kerrang!-lehdessä biisin merkityksestä seuraavasti:
""Mielestäni tämä biisi on bändillemme suuri käännekohta. Totuus on, että kasvaminen ei ole helppoa. Olemme viisi erilaista ihmistä joiden täytyy setviä saman tavoitteen läpi päivittäisissä menoissamme. Tuolloin oli paljon aikoja milloin tunsin itseni hyvin yksinäiseksi, vihaiseksi tai epävarmaksi. Minusta ihmisten tapaaminen ei aina tunnu hyvältä, varsinkaan niiden ihmisten, joita rakastan kuten näiden jätkien. Laulu on yhden ihmisen näkökulmasta. On epäreilua että minä olen se joka saa puhua siitä, mutta se auttoi minua paljon. Biisin tekstirivi "Ignorance is your new best friend" on siitä miltä minusta tuntui menettää ihmisiä, luulen että bändikin myös menetti. Mutta se on okei, me kasvamme. Rakastan tätä laulua.""
Musiikkivideo kuvattiin 23. heinäkuuta 2009 ja sen ohjasi Honey. Video julkaistiin 13. elokuuta 2009 AMTV:ssä sekä MTV:n Internet-sivustolla.
Videon tapahtumat sijoittuvat pääosin pieneen huoneeseen, jossa on bändin jäsenet ja katosta roikkuva hehkulamppu. Lamppu valaisee kunnolla laulaja Williamsin, mutta muut yhtyeen jäsenet vain heikosti. Vaikka Williams yrittää venyttää johtoa ja osoittaa lampulla yhtyeen muihin jäseniin, valo loistaa kirkkaasti vain häntä kohti. Video käsittää kolme tilaa; ahdas pieni huone, jossa bändi esiintyy, suurempi esiintymisalue sekä peiliseinäinen koppi. Video päättyy kun muut yhtyeen jäsenet kietovat lampun johdon Williamsin ympärille ja näyttävät kuinka valokeila kohdistuu aina häneen eikä muihin yhtyeen jäseniin.
Hope Powell
Hope Powell (s. 8. joulukuuta 1966) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on Englannin naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.
Powell pelasi keskikenttäpelaajana ja hyökkääjänä. Hän edusti uransa aikana Millwall Lionessesia, Fulhamia ja Croydonia. Powell oli Croydonin kapteeni sen voittaessa mestaruuden ja FA Cupin 1996. Lisäksi hän voitti FA Cupin myös Millwallissa 1991. Powell nousi Englannin maajoukkueeseen 16-vuotiaana syyskuussa 1983. Hän oli vuosia maajoukkueen varakapteeni ja pelasi loukkaantumisista huolimatta uransa aikana 66 maaottelua, joissa hän teki 35 maalia. Powellin maajoukkueuran suurin saavutus oli 1984 EM-kisojen finaaliin pääsy.
Pelaajauran jälkeen Powell ryhtyi valmentajaksi. Powell valittiin heti uran päätyttyä 1998 Englannin ensimmäiseksi täysipäiväiseksi naisten maajoukkueen valmentajaksi. Aikuisten maajoukkueen lisäksi hänen vastuullaan on myös alle 19-vuotiaiden, alle 17-vuotiaiden ja alle 15-vuotiaiden maajoukkueet. Powell on johtanut maajoukkuetta EM-kisoissa 2001, 2005, 2009 ja 2013 sekä MM-kisoissa 2007 ja 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän valmensi Ison-Britannian joukkuetta. Hän suoritti vuonna 2003 ensimmäisenä naisena maailmassa korkeimman valmentajatutkinnon, UEFA Pro Licencen.
Vuonna 2002 Powell nimitettiin Brittiläisen imperiumin upseeriksi (OBE) ansioistaan naisten jalkapallon hyväksi. Hänet on valittu myös Englannin jalkapalloilun Hall of Fameen.
Mustafa III
Mustafa III (28. tammikuuta 1717 – 21. lokakuuta 1774) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1757–1774. Hän syntyi Istanbulissa sulttaani Ahmed III:n ja sulttaanitar Mihrisahin pojaksi.
Paitsi että Mustafa oli sivistynyt, harras ja hyväsydäminen hallitsija, hän oli myös taitava runoilija ja perehtynyt syvällisesti tähtitieteeseen ja osmanien ja islamin historiaan. Hän halusi toteuttaa valtakunnassa uudistuksia ja pyysi neuvoa valistuneisuudestaan kuuluisalta Preussin kuninkaalta Fredrik Suurelta.
Mustafa piti valtakunnan pahimpana vihollisena Venäjää ja valmistautui sodan varalta kartuttamalla valtion kassaa ja uudistamalla armeijaa. Lopulta hän julisti Venäjälle sodan 25. syyskuuta 1768. Hän sairastui sodan aikana ja menehtyi sydänkohtaukseen 57 vuoden iässä 21. lokakuuta 1774 vain muutaman kuukauden kuluttua rauhan julistamisesta.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1987
Vuoden 1987 jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut () olivat toiset UEFA:n järjestämät naisten EM-kisat. Kisoissa ei pelattu varsinaista lopputurnausta, mutta neljän karsintalohkon parhaat joukkueet pelasivat Norjassa välierät ja mitaliottelut. Mestaruuden voitti Norja.
Oski Talvio
Oskar Evald (Oski) Talvio (sukunimi aik. "Tolvanen"; 26. kesäkuuta 1892 Viipuri – 27. tammikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kauppias, harrastelijanäyttelijä, elokuvaohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Talvio toimii kauppiaana Viipurissa, ja hän esiintyi myös iltanäyttelijänä Viipurin Näyttämöllä. Talvio teki aloitteen Viipurin Ulkoilmateatterin perustamisesta eräässä Viipurin Raittiusseuran kokouksessa. Teatterin ensimmäinen näytäntö oli 3. elokuuta 1913 Papulan vuorella, jolloin esitettiin Minna Canthin näytelmä "Roinilan talossa".
Talvio ohjasi ja käsikirjoitti vuonna 1920 Viipurissa valmistuneen mykkäelokuvan Kihlaus, joka perustui Aleksis Kiven samannimiseen näytelmään. Hän esitti pieniä sivuosia myös kolmessa 1940-luvun lopulla valmistuneessa kotimaisessa elokuvassa.
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1984
Vuoden 1984 jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut () olivat ensimmäiset UEFA:n järjestämät naisten EM-kisat. Kisat eivät olleet viralliset, sillä osallistuneita joukkueita oli 16, mikä on alle puolet UEFA:n jäsenmaista. Kisoissa ei pelattu varsinaista lopputurnausta vaan neljän karsintalohkon parhaat joukkueet pelasivat kaksiosaiset välierät ja finaalin. Mestaruuden voitti Ruotsi.
Yrjö Oinonen
Yrjö Pietari Oinonen (28. kesäkuuta 1906 Mikkeli – 28. joulukuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuudentutkija ja runoilija.
Oinosen vanhemmat olivat rehtori Frans Pietari Oinonen ja Anni Aurora Sirkiä. Hän oli vuodesta 1940 naimisissa lääketieteen lisensiaatti Sirkka Helinä Piirosen kanssa. Oinonen kirjoitti ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1929, maisteriksi 1932 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1945.
Oinonen oli Viipurin uuden yhteiskoulun suomen kielen ja historian opettaja 1933-1940, Yhteiskunnallisen korkeakoulun opettaja 1946-1949 ja kirjallisuudenhistorian vt. professori 1947-1949, Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden dosentti 1947-1949. Omien teostensa lisäksi hän kirjoitti esipuheen Einari Vuorelan kokoelmaan "Runoja" ja Otto Mannisen kokoelmaan "Runot".
Leningradin alueen hallinnollinen jako
Leningradin alue jakautuu hallinnollisesti yhteen kaupunkipiirikuntaan sekä 17 kunnallispiiriin, jotka käsittävät 62 kaupunkikuntaa ja 142 maalaiskuntaa.