Chet Baker
Chesney Henry ”Chet” Baker Jr. (23. joulukuuta 1929 Yale, Oklahoma, Yhdysvallat – 13. toukokuuta 1988 Amsterdam, Alankomaat) oli yhdysvaltalainen jazztrumpetisti, flyygelitorven soittaja sekä laulaja. Hän oli yksi West coast jazz -tyylin merkittävimmistä edustajista 1950-luvulla. Bakerin elämää varjosti huumeriippuvuus, etenkin 1960-luvulla. Hän kuoli toukokuussa 1988 Amsterdamissa pudottuaan hotellin ikkunasta.
Baker syntyi musikaaliseen perheeseen, sillä hänen isänsä Chesney Henry Baker Senior oli kitaristi. Pasuuna oli Bakerin ensisoitin, mutta hän vaihtoi sen trumpettiin, sillä pasuuna oli liian suuri soitin ja vaikeasti käsiteltävä Bakerille. Hän lauloi myös nuorena kirkkokuorossa. 16-vuotiaana Baker lopetti koulunsa kesken ja liittyi Yhdysvaltain armeijaan ja joutui Berliiniin palvelukseen, jossa hän liittyi armeijan orkesteriin. Baker opiskeli myös välivuosinaan musiikin teoriaa El Camino Collegessa Los Angelesissa.
Saksofonisti Vido Musso soitti Bakerin kanssa hänen merkittävimpiään ensikeikkojansa pääosin San Franciscossa, mutta Bakerin ura lähti varsinaisesti käyntiin, kun jazzlegenda Charlie Parker valitsi hänet osallistumaan West Coast -tyylisten kappaleiden soittoon hänen kanssaan. Vuonna 1952 Baker liittyi Gerry Mulliganin kvartettiin, jossa he soittivat polyfonista musiikkia, joka oli vastakohta 1950-luvun bebop-tyylille. Yhtye levytti myös kappaleen ”My Funny Valentine”, josta tuli Bakerin ”tunnuskappale”, jonka hän myös levytti lukuisia kertoja urallaan. Kvartetti menestyi todella hyvin, mutta vain alle vuosi sen perustamisesta Mulligan joutui huumeiden takia vankilaan ja yhtye hajosi. Baker liittyi muihin kvartetteihin, esimerkiksi Russ Freemanin kvartettiin, joka menestyi myös hyvin. Vuonna 1954 "Chet Baker Sings" -levy ilmestyi, jonka myötä hänestä tuli jazzin kuuluisimpia tähtiä ja hän sai lempinimen ”The Prince of Cool”, sillä Baker soitti myös cool jazzia, joka oli pehmeä-ääninen West Coast -jazzin tapainen tyylilaji.
Huumeet olivat osa Bakerin elämää jo 1950-luvulla, mutta huumeiden käyttö riistäytyi käsistä vasta kymmenen vuotta myöhemmin, jolloin Baker panttasi soittimiaan saadakseen rahaa huumeisiin. Hän sai monessa Euroopan maassa tuomion huumeista ja istui vankilassa useita kertoja. Baker joutui myös vakavaan tappeluun oman keikkansa jälkeen, jolloin hän menetti paljon tärkeitä soittohampaitaan. Hän joutui opettelemaan flyygelitorven soiton uudelleen tekohampaiden avulla.
Uuden soittotekniikan opittuaan Baker jatkoi uraansa lähinnä Euroopassa. Baker perusti monia kvartetteja ja trioja, joiden musiikista pidettiin, mutta se ei levinnyt kovin laajalle yleisölle suosiostaan huolimatta. 1970–1980-luvut olivat tuotteliainta aikaa Bakerille, sillä hän levytti todella paljon kappaleita esimerkiksi pianisti Phil Markowitzin kanssa. Brittilaulaja Elvis Costello oli Bakerin pitkäaikainen ihailija ja pyysi häntä soittamaan soolon kappaleessaan ”Shipbuilding”. Kappale oli hitti ja Baker esiintyi usealla Costellon kappaleella. Vuonna 1987 Baker lähti kiertueelle Japaniin, jossa häneltä ilmestyi levy "Chet in Tokyo". Bakerilta ilmestyi paljon kuuluisia omia hittejä 1980-luvun lopussa, kuten ”Arborway” ja ”Chetty’s Lullaby”.
Baker kuoli vuonna 1988 Amsterdamissa, kun hän putosi hotellihuoneensa ikkunasta. Kuolemaa pidetään onnettomuutena, sillä Bakerin hotellihuoneesta löytyi runsaasti heroiinia ja kokaiinia, joita löytyi myös ruumiinavauksessa.
Chet Bakerin elämästä on tehty paljon elämäkertoja, musikaaleja, näytelmiä ja Oklahomassa 2. heinäkuuta on julistettu ”Chet Baker -päiväksi”.