hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ennedi
Ennedi on harvaanasuttu ylänköalue Koillis-Tšadissa, Saharan autiomaan etelälaidalla. Se nousee enimmillään noin 1 450 metrin korkeuteen merenpinnasta. Maisema on pääosin vadien halkomaa kuivaa aavikkoa, josta kohoaa korkeita, hiekkakivisiä kalliomuodostumia. Korkeimmilla paikoilla kasvaa vain matalia, kuivuutta kestäviä ruohoja – alavammilla paikoilla myös pensaita ja pieniä puita, kuten akaasioita.
Ennedin alueella elää paljon villieläimiä. Se on Saharan ainoita alueita, joissa elää vielä niilinkrokotiileja. Yleisimpiä nisäkäslajeja ovat vaaleakettu, aavikkoilves, kapinrusakko, kalliotamaani, villikissa, kultasakaali, aavikkosiili ja isokudu. Uhanalaisempia ovat esimerkiksi mendesinantilooppi, punakaulagaselli, dorcasgaselli ja punaotsagaselli. Sapelibeisa on todennäköisesti hävinnyt seudulta kokonaan.
Ennedin ylätasangon keskellä sijaitsee Fadan kaupunki. Suurin osa seudun väestöstä on dazankielisiä ja islaminuskoisia puolinomadeja, jotka vaeltavat kuivan kauden ajan mutta asuvat kylissä heinäkuusta syyskuuhun asti kestävällä sadekaudella. He saavat elantonsa paimentamalla kameleita, hevosia, aaseja, lampaita ja vuohia ja kasvattamalla keitaissa taateleita, vehnää, hirssiä ja ohraa.
Unesco lisäsi paikan maailmanperintöluetteloon vuonna 2016.
Henry Wilcoxon
Henry Wilcoxon (9. elokuuta 1905 Roseau, Dominica – 6. maaliskuuta 1984 Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) oli näyttelijä. Hän syntyi brittiläisille vanhemmille Dominicassa, josta hän muutti Lontooseen, jossa hän esiintyi ensimmäisen kerran teatterissa vuonna 1925. Wilcoxonin ensimmäinen elokuva oli vuonna 1931 valmistunut "The Perfect Lady". Vuonna 1934 hän sai Marcus Antoniuksen roolin Cecil B. DeMillen elokuvassa "Kleopatra", jonka jälkeen hänestä tuli DeMillen elokuvien vakionäyttelijä. Wilcoxon sai Yhdysvaltain kansalaisuuden hieman ennen toista maailmansotaa ja oli ensimmäisten värväytyneiden Hollywood-näyttelijöiden joukossa. Sodan jälkeen hän jatkoi yhteistyötään DeMillen kanssa. Näyttelemisen lisäksi Wilcoxon toimi myös joidenkin DeMillen elokuvien tuottajana tai apulaistuottajana sekä vastasi elokuvien roolituksesta. Televisiossa Wilcoxon näytteli vierailijana muun muassa sarjoissa "Minä vakooja" ja "Marcus Welby, M.D.".
Wilcoxon kuoli 78 vuoden ikäisenä sydämen vajaatoimintaan, sairastettuaan sitä ennen syöpää. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Hamada
Hamada (arabiaksi, حمادة "ḥammāda") on vähähiekkainen, kivinen tasanko. "Hamada" tai "hammada" on avoin deflaatioalue josta tuuli on vienyt hienorakeisen aineksen mukaan ja jäljelle on jäänyt kalliota, isoja ja pieniä kiviä. Myös Länsi-Saharassa käytettävä termi "reg", Itä-Saharassa "serir", Australiassa "gibber plain" ja Taklimakan hiekka-aavikolla "Saï" tarkoittavat samankaltaista aavikkoa.
My Friends
My Friends on Red Hot Chili Peppersin viidennen studioalbumin "One Hot Minute" neljäs kappale. Se julkaistiin singlenä 19. syyskuuta 1995 viikko edellinen singlen, "Warpedin", jälkeen. Singlestä tehtiin musiikkivideo vielä samana vuonna. Kappaleen B-puolet ovat "Let's Make Evil" ja "Stretch".
"MyFriends" on ainoa albumin "One Hot Minute" kappale, joka julkaistiin uudestaan on Red Hot Chili Peppersin kokoelma-albumilla "Greatest Hits". Kappale "Aeroplane" oli tosin albumin DVD-versiossa.
Kappale on "One Hot Minute" -albumin apeimpia kappaleita, ja se kertoo ihmisten yksinäisyyden ja masentuneisuuden tunteista. Se on laulaja Anthony Kiediksen kirjoittama kappale, jota inspiroi muun muassa yhtyeen basistin, Flean, juuri läpikäymä vaikea avioero, joka sai Flean masentumaan. Flean masennusta pahensivat myös albumin pitkäksi venyneet nauhoitukset. Viivästykset johtuivat Kiediksen huumeriippuvuudesta.
"My Friends" on melodinen balladi, joka on yksi muutamista albumin "One Hot Minute" kappaleista, joka ei perustu heavy metalliin. Kappaleella yhtyeen kitaristi Dave Navarro soittaa akustista kitaraa. Kappale jatkaa Kiediksen laulamien ja koko Red Hot Chili Peppersin "melodisten laulujen sarjaa". Jo edellisellä albumilla,"Blood Sugar Sex Magikilla""," oli entistä melodisempia kappaleita, joissa Kiedis "lauloi" pikemminkin kuin räppäsi. Lauluäänensä kehittyessä Kields tuli itsevarmemmaksi, jolloin hän pystyi laulamaan aiempaa rauhallisemmin ja melodisemmin. Uransa alkuvaiheessa Kieldsin ääni oli vielä aika säröinen ja "matkan varrella". Vasta albumilla "Californication" Kields tunsi, että hän pystyy hallitsemaan äänensä täydellisesti.
Videosta tehtiin kaksi versiota. Ensimmäisen, ehkä harvinaisemman version, ohjasi Anton Corbijn. Videossa on paljon surrealismiiin viittaavia asioita. Kiedis ei pitänyt videota hyvänä, sillä hänen mielestään se oli liian epätodellinen. Musiikkivideon toisessa versiossa yhtye soittaa kappaleen studiossa. Toisen version ohjasi Gavin Bowden. Toinen versio on myös yhtyeen Greatest Hits -DVD:llä.
Single oli albumin menestynein kappale eri listoilla, ja se saavutti muun muassa kolme kärkisijaa. Kappale oli ensimmäisenä Hot Mainstream Rock Tracks -, Alternative Songs - ja RPM (magazine)-listalla.
Maalivahti (salibandy)
Maalivahti on yksi salibandyn pelipaikoista. Maalivahdilla ei ole mailaa. Maalivahti saa ottaa pallon käsiinsä vain ollessaan hänelle merkityllä alueella. Salibandyssä heittotaidolla on pelin avaamisen kannalta keskeinen merkitys.
Salibandymaalivahdin pakollisia varusteita on maski, housut, paita ja kengät. Maalivahdit käyttävät yleensä polvisuojia, topattua rintapanssaria sekä alasuojia. Maalivahti voi myös käyttää ohuita hanskoja, lonkkasuojia ja kyynärpääsuojia. Kenkinä maalivahdit käyttävät usein joko erikseen salibandyyn suunniteltuja kenkiä tai perinteisiä painikenkiä.
Maalivahdin varusteiden tulee sääntöjen mukaan olla vain maalivahdin suojaamiseen, eikä niissä saa olla osia, joiden tarkoitus on peittää maalia.
Roger Soyer
Roger Julien Jacques Soyer (s. 1. syyskuuta 1939 Thiais) on ranskalainen basso. Hän voitti Pariisin konservatoriossa ensimmäiset palkinnot laulussa (1962) ja oopperassa (1963). Hän on esiintynyt uransa aikana muun muassa Palais Garnier’ssa, La Scalassa, Metropolitan-oopperassa ja Aix-en-Provencen festivaalilla. Eräs hänen menestyksekkäimmistä rooleistaan on ollut "Don Giovannin" nimirooli.
Soyerin suhteellisen korkea ääniala on mahdollistanut hänelle myös bassobaritoniroolien tulkitsemisen ja jopa puhtaissa baritonirooleissa ("Wertherin" Albert, "Béatrice et Bénédictin" Claudio) esiintymisen. Hänen muihin rooleihinsa Don Giovannin ohella ovat lukeutuneet Don Basilio ("Sevillan parturi"), Mefistofele, Ferrando ("Trubaduuri"), Colline ("La bohème"), Sulpice ("La fille du régiment"), Procida ("Les Vêpres siciliennes"), Méphisto ("Faust"), Rangoni ("Boris Godunov") ja Nilakantha ("Lakmé").
Lokakuussa 1962 Soyer esiintyi Gilbert Bécaud’n "L'opéra d'Aranin" kantaesityksessä Théâtre des Champs-Elysées’ssä.
Uudenseelanninhollantilaiset
Uudenseelanninhollantilaiset ovat Uudessa-Seelannissa asuvia hollantilaisia. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan Uudessa-Seelannissa asui 28 641 itsensä hollantilaiseksi mieltävää ja 22 101 Alankomaissa syntynyttä. Jonkin asteista hollantilaista perimää on arviolta 100 000 uusiseelantilaisella.
Ensimmäinen Uuden-Seelannin nähnyt eurooppalainen oli hollantilainen Abel Tasman vuonna 1642. Hänen laivansa ankkuroitui Golden Bayhin, minkä jälkeen neljä hänen miehistönsä jäsentä kuoli yhteenotossa maorien kanssa. Tästä syystä paikka tunnetaan myös nimellä "Murderers Bay". Hollantilainen kartantekijä antoi alueelle nimen "Nieuw Zeeland" eli Uusi Zeeland. Hollantilaiset eivät kuitenkaan muuttaneet merkittävissä määrin alueelle ennen 1850-luvun puoliväliä, vaikkakin heitä oli ensimmäisten siirtolaisten joukossa. Vuoden 1874 väestönlaskennassa 300 000 siirtolaisen joukossa oli vain 127 Alankomaissa syntynyttä. Kuuluisia varhaisia hollantilaissiirtolaisia olivat muun muassa taidemaalari Petrus van der Velden ja pääministeri Sir Julius Vogel. 1880-luvulla hollantilainen Gerrit van Asch perusti Uuteen-Seelantiin maailman ensimmäisen valtion ylläpitämän koulun kuuroille. 1900-luvulla hollantilaisia kannustettiin muuttamaan Uuteen-Seelantiin heidän "arjalaisuutensa" takia. Toisen maailmansodan jälkeen hollantilaisia tuli pahoin kärsineistä Alankomaista ja lisäksi Alankomaiden Itä-Intiasta, josta tuli myöhemmin itsenäinen Indonesia. Vuosien 1951 ja 1955 välillä Uuteen-Seelantiin tuli 10 583 hollantilaista. Alankomaiden toipuessa sodasta tulijoiden määrä romahti.
Hollantilaiset sulautuivat yhteiskuntaan nopeasti, eikä omien juurien ylläpito ollut yleistä. Vuonna 1984 Christchurchissä tehdyn selvityksen mukaan yli puolet hollantilaisista ei osallistunut tai osallistui vain harvoin hollantilaisten järjestöjen toimintaan. Hollantilaisia juuria on sittemmin yritetty elvyttää ja 1990-luvulta lähtien on pyritty järjestämään esimerkiksi hollannin kielen opetusta ja hollannin kielisiä radiolähetyksiä.
Malton kieli
Malton kieli on Intiassa Biharin osavaltion koillisosassa Rajmahalvuorilla asuvien malerien puhuma dravidakieli. Sillä on 108 000 puhujaa.
Malto kuuluu dravidakielten pohjoisryhmään. Sen lähin sukukieli on kurukh. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Kolamin kieli
Kolamin kieli on Intiassa Andhra Pradeshin osavaltion Abilabadin piirikunnassa ja Maharashtran osavaltion Yeotmalin ja Wardhan piirikunnissa puhuttu dravidakieli. Sillä on noin 100 000 puhujaa.
Kolami kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Castanopsis indica
Castanopsis indica on ikivihreä puu, joka kasvaa Aasiassa.
Se kasvaa 20 m korkeaksi. Lehdet ovat 11–15 cm pitkiä. Hedelmät ovat piikkiset terhot 2,5–4 cm pitkiä.
Martin Bélanger
Martin Bélanger (s. 11. tammikuuta 1979) on kanadalainen salibandymaalivahti, joka edustaa kanadalaista Fight Club Montrealia. Hän on pelannut Kanadan maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien.
Schima wallichii
Schima wallichii on teepensaan kanssa samaan heimoon kuuluva ikivihreä puu, joka kasvaa Aasiassa.
Se kasvaa jopa 47 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat soikeat, 6–13 cm pitkät. Hedelmät ovat puisevia palloja, halkaisijaltaan 2–3 cm. Nepalissa puun lehtiä käytetään karjan rehuna. Siitä saadaan myös polttopuuta.
Naikrin kieli
Naikrin kieli on Intian Andhra Pradeshin ja Maharashtran osavaltioissa puhuttu dravidakieli. Sillä on noin 1 500 puhujaa.
Naikri kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Sen lähin sukukieli lienee naiki. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Naikin kieli
Naikin kieli on Intiassa Madhya Pradeshin osavaltion Chandan piirikunnassa puhuttu dravidakieli. Sillä lienee noin 54 000 puhujaa.
Naiki kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Sen lähin sukukieli lienee naikri. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Michael Hayward
Michael Hayward (s. 23. toukokuuta 1990) on kanadalainen salibandymaalivahti, joka edustaa kanadalaista Solid Soldersia. Hän on pelannut Kanadan maajoukkueessa vuodesta 2010 lähtien.
Pardžin kieli
Pardžin kieli on Intiassa Madhya Pradeshin osavaltion Bastarin piirikunnassa ja sen lähialueilla Orissan Koraputin piirikunnassa puhuttu dravidakieli. Sillä on 44 000 puhujaa.
Pardži kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Se toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
S. M. Krishna
Somanahalli Mallaiah Krishna (), yleisesti mainitaan lyhennettynä S. M. Krishna, (s. 1. toukokuuta 1932) on intialainen poliitikko. Kongressipuoluetta edustava Krishna toimi maansa ulkoministerinä vuosina 2009–2012 Manmohan Singhin johtamassa hallituksessa.. Hän on parlamentin ylähuoneen, Rajya Sabhan, jäsen Karnatakan osavaltiosta. Krishna toimi Karnatakan kuvernöörinä vuosina 1999–2004 ja Maharashtran kuvernöörinä 2004–2008.
Krishna opiskeli Southern Methodist University'ssä Dallasissa sekä George Washingtonin yliopistossa Washington DC:ssä.
Himalajanpuolivuohi
Himalajanpuolivuohi eli tari ("Hemitragus jemlahicus") on Himalajalla elävä vuohieläin. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "himalajantari".
Laji elää luonnonvaraisena Pohjois-Intiassa ja Nepalissa, mutta sitä on istutettu metsästettäväksi Uuteen Seelantiin, Pohjois-Amerikkaan ja Etelä-Afrikkaan.
Ollarin kieli
Ollarin kieli on Intiassa Orissan, Andhra Pradeshin ja Madhya Pradeshin osavaltioiden rajalla puhuttu dravidakieli. Sillä on 9 000 puhujaa.
Ollari kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Sitä on pidetty myös gadaban murteena. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Rivière-du-Loup
Rivière-du-Loup on 19 507 asukkaan kaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Se on Rimouskin jälkeen Bas-Saint-Laurentin toiseksi suurin kaupunki ja tärkeä kaupallinen, hallinnollinen ja oikeudellinen keskus.
Rivière-du-Loup sijaitsee samannimisen joen ja Saint Lawrencen estuaarin yhtymäkohdassa, kaksisataa kilometriä Québecin kaupungista itään.
Kaupunki on rakennettu terassimaisesti kohoavalle rinteelle lähelle Notre-Damenvuoria, ja sieltä avautuu komea näköala Saint Lawrencen joelle ja Laurentideille. Sen tärkeimpiä elinkeinoja ovat metsäteollisuus, matkailu ja palvelualat, suurimpina ryhminä kauppa, koulutus ja julkishallinto.
Rivière-du-Loupin seutu oli vielä asumatonta erämaata, kun Uuden-Ranskan äveriäin kauppias Charles Aubert de La Chesnaye sai sen läänityksenä vuonna 1673. Vuonna 1683 sinne perustettiin lähetysasema, josta tuli pian tärkeä pysähdyspaikka Atlantin rannikolla sijainneisiin siirtokuntiin matkaaville. Vuosina 1744–1763 sen kautta kulki paljon sotilaallisia retkikuntia levottomalle Acadien alueelle, jossa ranskalaiset uudisasukkaat kapinoivat brittejä vastaan.
Seitsemän vuoden sodan (1756–1763) jälkeen Rivière-du-Loupin maat päätyivät osana Québeciä kuvernööri James Murraylle. Kuvernööri vuokrasi ne vuonna 1774 irlantilaissyntyiselle Henry Caldwellille, joka puolestaan alivuokrasi ne Malcolm Fraserille ja lopulta möi tämän pojalle Alexanderille (1802). Paikalle rakennettiin ensin postiasema (1828) ja myöhemmin Fraservillen kylä (1850), josta tuli kaupunki vuonna 1874. Vuosina 1860–1900 siitä kehittyi rautatieliikenteen tärkeä risteyskohta, jossa Grand Trunk Railwayn lännestä tuleva rautatie kohtasi Intercolonial Railwayn rannikkoprovinsseihin johtavan rautatien. Kaupungin nimi muutettiin Rivière-du-Loupiksi lopullisesti vuonna 1919.
Kanadan vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan Rivière-du-Loupin asukasluku oli 19 507 ja vuonna 2011 vastaava lukema oli 19 447.
Asukkaiden suuri valtaosa, yhteensä 18 905 henkilöä, puhui vuonna 2016 äidinkielenään ranskaa. Vuonna 2016 kysyttiin myös kanadalaisten etnistä taustaa. Rivière-du-Loupissa 14 940 henkilöä ilmoitti taustakseen kanadalaisen ja 4 930 ranskalaisen. 570 henkilöä ilmoitti kuuluvansa alkuperäiskansoihin ja 290 niin sanottuihin näkyviin vähemmistöihin, joka Kanadassa käsittää muut etniset ryhmät, kuin valkoiset ja alkuperäiskansat.
Sergei Pronjakov
Sergei Pronjakov (s. 28. elokuuta 1983) on venäläinen salibandymaalivahti, joka edustaa venäläistä Olimp Fryazinoa. Hän on pelannut Venäjän maajoukkueessa vuodesta 2008 lähtien.
Gadaban kieli
Gadaban kieli on Intiassa Andhra Pradeshin osavaltion Srikakulamin piirikunnassa ja Orissan Koraputin piirikunnassa puhuttu dravidakieli. Sillä on noin 40 000 puhujaa.
Gadaba kuuluu dravidakielten keskiryhmään. Sitä ei pidä sekoittaa samannimiseen mundakieleen, josta käytetään myös nimitystä gutob. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Gondin kieli
Gondin kieli on Intian Madhya Pradeshin, Maharashtran, Orissan ja Andhra Pradeshin osavaltioissa historiallisella Gondwanan alueella asuvien gondien puhuma dravidakieli. Sen puhujia on noin 2,4 miljoonaa.
Gondi kuuluu dravidakielten etelä-keskiryhmään. Se jakautuu useisiin murteisiin, jotka eivät aina ole toistensa puhujien ymmärrettävissä. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Osa gondeista puhuu myös hindiä tai urdua.
Ancashin maanjäristys
Ancashin maanjäristys oli merenalainen maanjäristys Ancashin alueella Perun rannikolla 31. toukokuuta 1970. Se on Perun historian tuhoisin luonnonmullistus.
45 sekuntia kestänyt järistys romahdutti Huascarán-vuoren pohjoisrinteen, mikä aiheutti maanvyörymän, joka surmasi kymmeniä tuhansia ihmisiä. Yungayn kaupunki hautautui kokonaan, jolloin useita tuhansia ihmisiä kuoli.
Moshi Monsters
Moshi Monsters on lapsille suunnattu selainpeli, jossa voi luoda oman monsterin ja ostaa sille vaatteita ja huonekaluja ym. Moshi Monsterissa voi myös olla Member eli maksaa Moshi Monsterin tekijöille ja avata uusia kauppoja ja pelejä. Nykyään myydään myös moshi monsters leluja.
Pākehā–Māorit
Pākehā–Māori oli 1800-luvulla käytetty nimitys maorien keskuuteen siirtyneistä eurooppalaisista. "Pākehā" on maorin kielen sana, joka merkitsee yleensä brittiläistaustaisia uusiseelantilaisia. Vuonna 1833 Uudessa-Seelannissa arvioitiin olevan noin 70 Pākehā–Māoria. Eurooppalaiset eivät usein arvostaneet maorien joukkoon siirtyneitä eurooppalaisia, mutta maorien yhteisöissä heidät nähtiin usein hyödyllisinä eurooppalaisten tavaroiden hankkijoina ja neuvottelijoina maorien ja eurooppalaisten välillä.
Suurin Pākehā–Māori-ryhmä ennen 1840-lukua olivat kauppiaat. He myivät heimojen puolesta näiden puuta, sikoja ja perunaa, ostaen näille eurooppalaisilta musketteja, ruokaa ja alkoholia. Menestyksekkäimpiä heistä oli Louis Hetet, joka toi eurooppalaisen karjan ja viljan King Countryyn vuonna 1844. Tanskalaissyntyinen Phillip Tapsell rikastui asetuttuaan Maketūun Bay of Plentyn alueelle, myyden alueen maoreille musketteja ja ruutia. Eurooppalaisasutuksen alkuaikoina, kun siirtolaisia oli vielä vähän, he olivat turvallisuutensa puolesta riippuvaisia maoreista. Pākehā–Māoreille oli tärkeää päästä naimisiin maorinaisen kanssa, jotta he voisivat olla tekemisissä maorien kanssa. Naimisiinmeno oli maorien tapa varmentaa Pākehā–Māorien luotettavuus. Näin myös heidän lapsensa saatiin sidotuksi heimon yhteyteen. Jotkut Pākehā–Māorit olivat niin kiinteissä yhteyksissä maoreihin, että he jopa taistelivat näiden puolella. James Caddell työskenteli 13-vuotiaana valaanpyytäjänä, kun Ngāi Tahu -maorit tappoivat muun hänen laivansa miehistön vuonna 1810. Maorit ottivat hänet yhteisöönsä ja hän sai muun muassa maorien käyttämän "moko"-nimisen kasvotatuoinnin. Hän oppi myös maorin kielen ja miltei unohti kokonaan englannin. Hän taisteli heimon sotajoukkojen mukana ja piti perinteisiä maorien aseita eurooppalaisia parempina. Dicky Barrett järjesti Te Āti Awa -heimon puolustuksen Waikato-heimoa vastaan aseistaen Te Āti Awojen pā-linnoituksen eurooppalaisilla laivatykeillä vuonna 1832. Vuonna 1838 maoripäälikkö Pomaren sotajoukoissa oli 132 Pākehā–Māoria.
Lumbini (vyöhyke)
Lumbini () on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä. Se sijaitsee Nepalin Läntisellä kehitysalueella ja rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin ja Biharin osavaltioihin. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Rapti lännessä, Dhawalagiri ja Gandaki pohjoisessa sekä Narayani idässä.
Lumbinin vyöhykkeen pinta-ala on 8 975 neliökilometriä. Vuonna 2001 sen asukasluku oli 2,53 miljoonaa ja vuonna 2011 yhteensä 2,83 miljoonaa. Lumbinin vyöhyke jakautuu kuuteen piirikuntaan.
Vyöhykkeen suurimmat kaupungit ovat Butwal (vyöhykkeen pääkaupunki, 120 982 as. vuonna 2011) ja Siddharthanagar (Bhairāhawā, 64 566 as.).
Lumbini, Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva buddhalaisten pyhiinvaelluskohde, sijaitsee vyöhykkeen eteläosan väkirikkaassa Rupandehin piirikunnassa. Buddhalaisen tradition mukaan uskonnon perustaja Siddhartha Gautama syntyi siellä.
Reijo Huttu
Reijo Veikko Huttu (s. Suomussalmi) on lahtelainen kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Jari Litmasen näköispatsas Lahden kisapuistossa sekä Sairaalanmäellä sijaitseva "Vuosien tuki" -patsas. "Vuosien tuki" on pystytetty sotainvalidien puolisojen kunniaksi. Patsaan hahmot näyttävät Hutun omilta vanhemmilta. Heinolassa sijaitsevan Itä-Häme-talon sisätiloissa on Hutun tekemiä, tyyliteltyjä maakuntien vaakunoita.
Huttu opettaa kuvanveistoa ja elävän mallin piirustusta Harjulan kansalaisopistossa. Hän on asunut Lahdessa vuodesta 1967.
Mae Busch
Mae Busch (20. tammikuuta 1897 Melbourne, Australia – 20. huhtikuuta 1946 San Fernando Valley, Kalifornia, Yhdysvallat) oli australialainen näyttelijä. Buschin perhe muutti Australiasta Yhdysvaltoihin Maen ollessa 3-vuotias.
Elokuvanäyttelemisen 'Mae Busch aloitti vuonna 1915 Mack Sennettin studioilla, jonne hän päätyi ystävänsä Mabel Normandin kutsumana. Busch solmi 1920-luvulla elokuvasopimuksen Metro-Goldwyn-Mayerin kanssa, mutta purki sopimuksen pettyneenä hänelle annettuihin rooleihin. Sopimuksen purku sai tuottajat epäröimään Buschin palkkaamista suuriin elokuvatuotantoihin ja hän näytteli freelancerina pienten studioiden elokuvissa. Buschin ensimmäinen pitkä äänielokuva oli vuonna 1929 valmistunut "Suurkaupungin varjot". Samana vuonna hän oli mukana myös äänifilmissä "Ristiriitoja".
Busch näytteli useissa komediaelokuvissa Stan Laurelin ja Oliver Hardyn kanssa. Niistä ensimmäinen oli lyhytelokuva "Love ’em and Weep" vuodelta 1928. Muita yhteisiä elokuvia olivat muun muassa "Päivänpaisteisia pässinpäitä" (1933), "Paksupäiset parturit" (1934) sekä "Kämppäkaverin kihti" (1934). 1940-luvulla Busch näytteli elokuvissa enää satunnaisia pieniä rooleja.
Hän kuoli sydänkohtaukseen 49-vuotiaana. Busch on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Île Verte
Île Verte on Québecin provinssiin kuuluva kapea saari Saint Lawrencen estuaarissa. Se sijaitsee kahden kilometrin päässä estuaarin etelärannasta Saint-Georges-de-Cacounan ja L’Isle-Verten kuntien edustalla, Saguenayjoen suuta vastapäätä. Saari on suuntautunut Appalakkien myötäisesti lounaasta koilliseen, ja sen pituus on 12 kilometriä ja leveys enimmillään 1,8 kilometriä. Saaren luoteisranta on hyvin jyrkkä, ja sen korkein kohta kohoaa 60 metrin korkeuteen joen vedenpinnasta. Pieni väestö on keskittynyt saaren läpi kulkevan tien varrelle ja lounaassa sijaitsevaan Notre-Dame-de-l’Isle-Verten kylään.
Tekemiensä merkintöjen perusteella Kanadan löytäjä Jacques Cartier ohitti Île Verten vuonna 1535, toisella tutkimusmatkallaan Pohjois-Amerikkaan. Toinen suuri ranskalainen tutkimusmatkailija Samuel de Champlain käytti siitä jo nimitystä ’vihreä saari’ vuonna 1621. Lopullisesti nimi vakiintui, kun saari liitettiin vuonna 1684 Uuden-Ranskan läänitysjärjestelmään.
Kari Karhunen
Kari Karhunen (12. huhtikuuta 1915 – 17. syyskuuta 1992) oli suomalainen matemaatikko, tilastotieteilijä ja yritysjohtaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1971. Matemaatikkona hänet muistetaan Karhusen ja Loèven teoreemasta ja muunnoksesta. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1947 otsikolla "Über lineare methoden in der Wahrscheinlichheitsrechnung" ohjaajanaan Rolf Nevanlinna. Hän toimi sittemmin lehtorina Helsingin yliopistossa.
Karhusen vanhemmat olivat osuustoimintaliikkeen parissa toiminut juristi, järjestöjohtaja Onni Karhunen ja Kerttu Maria Palojärvi.
Karhunen jätti akateemisen uran varhain ja pestautui vakuutusyhtiö Suomen palvelukseen vuonna 1940. Karhunen valittiin vuonna Matematiikkakonekomitean jäseneksi. Komitea selvitti "matematiikkakoneiden" (nykykielellä tietokoneiden) tarvetta, hankintaa ja rakentamista, ja sen työ johti ESKO-tietokoneen kehittämiseen. Suomi-yhtiö oli yksi komitean rahoittajista.
Karhunen valittiin Suomi-yhtiön toimitusjohtajaksi vuonna 1962.
Capricornis thar
Capricornis thar on Himalajalla elävä vuohieläinlaji. Sitä pidettiin aiemmin sumatranserovin alalajina "Capricornis sumatraensis thar".
"Capricornis thar" painaa 54–91 kiloa ja sen säkäkorkeus on noin metrin. Selkäpuoli on musta tai tummanharmaa, rinta, kyljet ja jalkojen yläosat punaruskeat.
Laji elää luonnonvaraisena Pohjois-Intiassa ja Nepalissa, Bangladeshissä, Bhutanissa ja Kiinassa, mahdollisesti myös Myanmarissa. Sen levinnäisyysalue on laaja, mutta laikuttainen.. Sitä metsästetään ruoaksi, lisäksi soveliaan elinympäristön supistuminen lisää lajin uhanalaisuutta.
The $64,000 Question
The $64,000 Question oli yhdysvaltalainen televisiotietokilpailu, jota CBS esitti 1955–1958. Vuonna 1956 sille luotiin spin-off "The $64,000 Challenge", jota esitettiin myös vuoteen 1958 saakka. "The $64,000 Question" pohjautui 1940-luvulla radiossa esitettyyn "Take It or Leave It" -visailuun. Ohjelmaa sponsoroi kosmetiikkayritys Revlon. "The $64,000 Questionin" luomisen mahdollisti Yhdysvaltain korkeimman oikeuden vuonna 1954 antama päätös, joka rajasi suurivoittoiset tietokilpailut laittoman uhkapelin ulkopuolelle. "The $64,000 Questionin" juontajana toimi koko sarjan ajan Hal March. "The $64,000 Challengen" juontajana aloitti Sonny Fox, jonka tilalle myöhemmin samana vuonna tuli Ralph Story.
Kilpailijat saivat aluksi vastattavaksi 64 dollarin arvoisen kysymyksen omasta erikoisalastaan. Palkintosumma kaksinkertaistui jokaisen oikean vastauksen myötä, kunnes päädyttiin 4 000 dollariin, jonka jälkeen kilpailija pystyi etenemään vain yhden tason viikoittaisessa lähetyksessä. Kilpailija pystyi lopettamaan missä vaiheessa tahansa, mutta mikäli kilpailija vastasi kysymykseen vääriin hän jäi ilman palkintoa. 4 000 palkinto oli kuitenkin taattu kaikille sen saavuttaneille, ja mikäli kilpailija vastasi väärin saavutettuaan 8 000 dollarin tason, hän sai lisäksi lohdutuspalkinnoksi Cadillacin.
Vuonna 1956 ohjelma rinnalle luotiin "The $64,000 Challenge", johon voivat osallistua "The $64,000 Questionissa" vähintään 8 000 dollaria voittaneet kilpailijat. Heidän lisäkseen kilpailuun osallistui myös julkisuuden henkilöitä kuten Vincent Price, joka kilpaili taidetietämyksestä Edward G. Robinsonia vastaan. "Challengessa" osallistujat kilpailivat toisiaan vastaan ja palkintona oli summa, jolla he pystyivät voittamaan vastustajansa. "Questionissa" ollutta 64 000 dollarin voittokattoa ei ollut. Suurimman voiton, 252 000 dollaria, sai Teddy Nadler.
"The $64,000 Questionin" kohtaloksi koitui vuonna 1958 paljastunut televisiotietokilpailuskandaali. Ohjelman kilpailijana ollut Charles E. Jackson kertoi valamiehistölle, että hänelle oli annettu oikeita vastauksia etukäteen. Erik Barnouw kertoo kirjassaan "The Image Empire", että ohjelman tuotantohenkilöstön mukaan ohjelmaa sponsoroiva Revlon pyrki toistuvasti vaikuttamaan kilpailun lopputulokseen. Syytöksiä ei kuitenkaan pystytty näyttämään toteen. Ohjelman pudonneet katsojaluvut johtivat kuitenkin sen lopettamiseen.
De va kukku de (kappale)
De va kukku de on Anita Hirvosen esittämä vuonna 1982 levytetty musiikkikappale. Kappaleen sävelsi Esko Björkman ja sanoitti Chrisse Johansson salanimellä Minttu. Kappale julkaistiin samana vuonna julkaistulla albumilla "De va kukku de" ja singlelevynä kappaleen "Miten yksinäinen" kanssa.
Kappaleessa kerrotaan korpimailta Ruotsiin lähtevistä suomalaisista.
Johan van Hulst
Johan van Hulst (28. tammikuuta 1911 – 22. maaliskuuta 2018) oli alankomaalainen poliitikko ja kasvatustieteen professori. Hän vaikutti konservatiivisessa ja protestanttisessa Kristillis-historiallisessa unionissa, joka sittemmin liitettiin Kristillisdemokraatteihin.
Van Hulst syntyi Amsterdamissa ja opiskeli kotikaupunkinsa Vrije-yliopistossa psykologiaa ja pedagogiikkaa. Hän myös toimi opetustehtävissä Oudewaterissa, Utrechtissä ja Purmerendissä. Vuosina 1942–1960 hän oli Amsterdamin pedagogisen akatemian rehtori. Samalla hän pelasti satoja juutalaislapsia Hollandsche Schouwburgista, mistä hyvästä hänestä tehtiin vuonna 1973 Vanhurskas kansakuntien joukossa. Van Hulst on kirjoittanut useita julkaisuja.
Van Hulst istui vuosina 1956–1981 Alankomaiden senaatissa ja toimi vuosina 1961–1968 Euroopan parlamentin jäsenenä. Vuosina 1969–1972 hän oli Kristillis-historiallisen unionin puheenjohtaja. Vuosina 1972–1977 hän oli senaatissa Kristillis-historiallisen unionin, sitten vuoteen 1981 Kristillisdemokraattisen puolueen ryhmäjohtaja.
Muiden toimiensa ohella van Hulst pelasi myös shakkia; hän voitti (entisille) poliitikoille järjestetyn Corus-shakkiturnauksen 95-vuotiaana ja uudemman kerran 99-vuotiaana vuonna 2010.
Moose Goheen
Francis Xavier "Moose" Goheen (8. helmikuuta 1894 White Bear Lake, Minnesota – 13. marraskuuta 1979 White Bear Lake, Minnesota) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hyökkääjänä pelannut Moose Gohen valittiin Hockey Hall of Fameen 1952 ja United States Hockey Hall of Fameen 1973.
Georg Streitberger
Georg Streitberger (s. 26. huhtikuuta 1981) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Streitberger oli supersuurpujottelussa 17:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli samassa lajissa kymmenes. Sotšin olympialaisissa 2014 Streitberger sijoittui syöksylaskussa 17:nneksi ja supersuurpujottelussa 21:nneksi. Vailin/Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas.
Streitberger osallistui ensimmäiseen Alppihiihdon maailmancupin kilpailuun Bormion suurpujottelussa 18. maaliskuuta 2000 sijoittuen 24:nneksi. Sen jälkeen hän kisasi seuraavan kerran maailmancupissa vasta kaudella 2004–2005.
Streitberger on voittanut urallaan kolme maailmancupin kilpailua, ollut kolmesti toinen ja neljä kertaa kolmas. Ensimmäisen voittonsa hän otti Kvitfjellin supersuurpujottelussa 2008, toisen Beaver Creekin supersuurpujottelussa 2010 ja kolmannen Kvitfjellin syöksylaskussa helmikuussa 2014. Lisäksi hän on ollut super-G:ssä kerran toinen ja kahdesti kolmas Kitzbühelissä sekä kerran toinen Kvitfjellissä ja kolmas Lake Louisessa käydyissä kilpailuissa sekä syöksylaskussa toinen Garmisch-Partenkirchenissä 2013 ja kolmas Méribelissä 2015.
Kaudella 2010–2011 Streitberger sijoittui toiseksi super-G:n maailmancupin kokonaispisteissä.
Leonard Long
Leonard Hugh Long OAM (25. huhtikuuta 1911 – 3. marraskuuta 2013 Melbourne) oli australialainen taidemaalari, joka tuli tunnetuksi maansa maisemien, varsinkin jokien, kuvaajana. Hän varttui Mittagongissa Uudessa Etelä-Walesissa ja ryhtyi päätoimiseksi taiteilijaksi vuonna 1955 pidettyään sitä ennen kellosepänliikettä. Long kävi vuonna 1958 Alice Springsissä ja pääsi tekemään yhteistyötä maineikkaan aboriginaalitaiteilija Albert Namatjiran kanssa.
Longin teoksia on päätynyt sekä suuriin gallerioihin että yksityiskokoelmiin niin Australiaan kuin ulkomaillekin. Long sai 26. tammikuuta 1993 Australian ritarikunnan mitalin.
Jack Bannon
Jack Bannon (14. kesäkuuta 1940 Los Angeles, Kalifornia – 25. lokakuuta 2017 Coeur d’Alene, Idaho) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten Art Donovanin roolista televisiosarjassa "Lou Grant" (1977–1982). Hän esiintyi lisäksi lukuisissa muissa televisio-ohjelmissa, kuten "L.A. Heatissa", ja toimi myös elokuvanäyttelijänä.
Myös Bannonin vanhemmat Jim Bannon ja Bea Benedaret olivat näyttelijöitä. Bannon oli naimisissa John Travoltan siskon Ellen Travoltan kanssa, ja pari vietti aikansa pääasiassa Idahossa.
Bayan Northcott
Bayan Northcott (s. 1940 Lontoo) on brittiläinen musiikkikriitikko ja säveltäjä, joka alkujaan opiskeli englantia Oxfordissa ja myös opetti sitä itse kuuden vuoden ajan.
Northcott on toiminut "New Statesmanin", "The Sunday Telegraphin" ja "The Independentin" kriitikkona ja johtanut nykymusiikkiin erikoistunutta levy-yhtiötä NMC. Hän on saanut urallaan rohkaisua muiden muassa Alexander Goehrilta ja Hans Kelleriltä, vaikkakin on säveltäjänä lähinnä itseoppinut. Hän on luonut musiikkia lähinnä pienille kokoonpanoille. BBC Singers on toistuvasti esittänyt Northcottin teoksen "Hymn to Cybele" (1983); konserton käyrätorvelle ja yhtyeelle (1998) kantaesitti Yhdysvalloissa Speculum Musicae ja Britanniassa London Sinfonietta.
Muihin Northcottin teoksiin lukeutuu "Four Votive Antiphons" (op. 7), johon sisällytettiin myös aiemmin Gothic Voices'n tilaama "Ave Regina Caelorum", ja jonka osista "Salve Regina" ja "Alma Redemptoris Mater" on levytetty Signum-levymerkille. Vuonna 2009 julkaistiin Northcottin kirjoitusten kokoelma "The Way We Listen Now".
Caniformia
Caniformia tai Canoidea on koiramaisten petoeläinten muodostama alalahko petoeläinten lahkossa (Carnivora). Se erosi petoeläinten toisesta, kissamaiseen Feliformia-alalahkoon johtaneesta kehityslinjasta 40–50 miljoonaa vuotta sitten.
Caniformia-alalahkoon kuuluu yhdeksän heimoa:Alalahkon kolme hylje-eläinheimoa (varsinaiset hylkeet, korvahylkeet, mursut) on perinteisesti yhdistetty eväjalkaisten ryhmäksi Pinnipedia, jolla ei ole asemaa nykyluokituksessa, mutta joka kuitenkin muodostaa luonnollisen, evolutiivisesti yhtenäisen ryhmän.
Peter Kohnke
Peter Kohnke (9. lokakuuta 1941 Kaliningrad, Kaliningrad – 30. huhtikuuta 1975 Bremervörde, Ala-Saksi) oli Saksaa ja Länsi-Saksaa edustanut ampuja. Hän voitti vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa kultamitalin 50 metrin pienoiskiväärissä (makuu). Vuonna 1968 hän kilpaili vielä Méxicon kesäolympialaisissa, mutta jäi mitaleitta sijoittuen 50 metrin pienoiskiväärissä (asennot) seitsemänneksi.
Ranskan neljäs tasavalta
Neljäs tasavalta () oli ajanjakso Ranskan historiassa vuosina 1946–1958. Tuona aikana Ranskassa oli voimassa sen historian neljäs tasavaltalainen perustuslaki. Perustuslaki oli monin paikoin yhteneväinen kolmannen tasavallan perustuslain kanssa ja se johti samoihin ongelmiin kuin kolmannen tasavallan aikana, kuten lyhytikäisiin hallituksiin, jotka johtivat politiikan epävakaisuuteen.
Jotkut yrittivät aikaansaada vahvaa hallitusta ennen sotaa vallinneen politiikan epävakaisuuden vähentämiseksi, mutta neljäs tasavalta muistetaan kuitenkin epävakaisuudestaan ja monista vallanvaihdoksistaan huolimatta taloudellisesta kasvusta ja teollistumisesta.
Neljännen tasavallan perustuslain mukaan Ranska ja sen silloiset siirtomaat yhdistettiin Ranskan unioniksi, johon varsinaisen Ranskan lisäksi kuului merentakaisia departementteja ja territorioita. Muutamat näistä kuitenkin itsenäistyivät jo neljännen tasavallan aikana, ja Ranskan Algeriassa käytiin vuodesta 1954 lähtien itsenäisyyssotaa.
Vuonna 1958 säädettiin uusi perustuslaki ja perustettiin viides tasavalta. Samalla Ranskan unioni muutettiin Ranskan yhteisöksi, jonka useimmat jäsenmaat itsenäistyivät muutaman seuraavan vuoden kuluessa.
Mianseriini
Mianseriini on tetrasyklinen masennuslääke (TeCA). Lääkkeen kehitti lääkeyhtiö Organon, ja kauppanimellä "Tolvon" mianseriinihydrokloridina aine on ollut hoitokäytössä ainakin 1970−luvun lopulta lähtien. Mianseriinista kehitettiin edelleen mirtatsapiini, joka on nykyään eräs kaikkein eniten käytettyjä masennuslääkkeitä SSRI-valmisteiden ohella. Mianseriinin annosvahvuus on samaa luokkaa kuin mirtatsapiinin.
Mianseriinin myyntinimiä lääkemarkkinoilla ovat Miaxan sekä Tolvon.
Mianseriinin on havaittu eläinkokeissa pidentävän sukkulamatojen elinikää 30-40%, jos lääkitys annetaan matojen "nuoruusiässä".
Mianseriinin haittavaikutuksina mainitaan väsyttävyys varsinkin lääkehoidon alkuvaiheissa (sedaatio), harvinaiset, mutta mahdolliset veriarvojen vaaralliset muutokset (agranulosytoosi, veren valkosolujen tuotannon vähentyminen) sekä joskus huimaus, ihottumat, turvotukset, nivelkipu, lihasspasmit ja krampit. Painnonnousu on myös mahdollista mianseriinilla tapahtuvan hoidon aikana. Sedaatio saattaa vaikuttaa koneiden ja laitteen käsittelykykyyn alentavasti.
Samanaikaista lääkitystä MAO-estäjillä tapahtuvana ei saa olla. Tästä aiheutuu serotoniinisyndrooman vaara. Alkoholin käyttöä olisi syytä välttää mianseriini-hoidon aikana. Vilustumisen ja äkillisen kurkkukivun kaltaisten oireiden ilmaantuessa, tulisi ottaa pikaisesti yhteys lähimpään lääkäriin, tarvittaessa päivystykseen. Oireet voivat olla merkki vakavasta luuydindepressiosta eli agranulosytoosista. Mianseriini saattaa aiheuttaa tätä mirtatsapiinia useammin. Epilepsiaa sairastaville ja kouristuksista kärsiville potilaille ei mianseriinin käyttöä suositella, koska lääke alentaa kouristuskynnystä merkittävästi.
James Enoch Hill
James Enoch ("Jim") Hill (s. 30. lokakuuta 1929 Chicago, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen ampuja, joka sai vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa hopeamitalin 50 metrin pienoiskiväärissä (makuu). Asennoissa hän kuitenkin jäi 24. sijalle. Hill oli noihin aikoihin vääpelinä Yhdysvaltain merijalkaväessä.
Hill voitti vuonna 1956 "National Service Rifle Championshipin" ja sai vuonna 1957 "Pershing Trophyn" NRA:n mestaruuskilpailuissa.
Edward Etzel
Edward Frederick ("Ed") Etzel nuorempi (s. 6. syyskuuta 1952 New Haven, Connecticut) on entinen yhdysvaltalainen ampuja. Hän voitti vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa kultaa 50 metrin pienoiskiväärissä (makuu) ja kilpaili myös asennoissa. Kotimaassaan hän kilpaili maavoimien edustajana.
Jan Kůrka
Jan Kůrka (s. 29. toukokuuta 1943 Pelhřimov) on entinen Tšekkoslovakiaa edustanut ampuja. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja voitti siellä kultamitalin 50 metrin pienoiskiväärin makuussa. 300 metrin vapaakiväärin asennoissa hän kuitenkin jäi 12. ja 50 metrin pienoiskiväärin asennoissa 29. sijalle. Kotimaassaan Kůrka edusti Dukla Prahaa.
Bernd Klingner
Bernd Klingner (s. 28. tammikuuta 1940 Oberlichtenau) on entinen Saksaa ja Länsi-Saksaa edustanut ampuja. Hän voitti vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa kultamitalin 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailussa. Hän oli jo osallistunut Rooman kesäolympialaisiin vuonna 1960, mutta jäänyt 50 metrin pienoiskiväärin asennoissa 18. ja makuussa 19. sijalle.
Vuonna 1972 Klingner palasi kesäolympialaisiin Münchenissä, jossa hän kilpaili 50 metrin pienoiskiväärin asennoissa ja sijoittui kuudenneksitoista. Hän edusti kotimaassaan Schützengesellschaft Bremervördeä.
In Your Eyes (Kylie Minoguen kappale)
"In Your Eyes" on kappale Kylie Minoguen albumilta "Fever" (2001). Kappale on albumin toinen single ja julkaistiin 21. tammikuuta 2002. Sen kirjottivat Kylie Minogue, Richard Stannard, Julian Gallagher ja Ash Howes. Kappaletta ei julkaistu singlenä Yhdysvalloissa.
Viktor Šamburkin
Viktor Nikolajevitš Šamburkin (; 12. lokakuuta 1931 Leningrad – 11. toukokuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut ampuja. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja voitti siellä kultamitalin 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailussa. Vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hän kilpaili sekä 50 metrin pienoiskiväärin asennoissa että makuussa, mutta ei yltänyt mitaleille, vaan jäi ensin mainitussa 9. ja jälkimmäisessä 21. sijalle.
Gimsøystraumenin silta
Gimsøystraumenin silta (norj. "Gimsøystraumen bru") on Pohjois-Norjassa Lofooteilla sijaitseva kotelopalkkisilta, joka ylittää Gimsøystraumen-salmen Austvågøyalta Gimsøyan saarelle. Siltaa rakennettiin vuodesta 1979 vuoteen 1980 ja sen kokonaispituus on 839,5 metriä. Se on tarkoitettu maantieliikenteen käyttöön ja sen yli kulkee E10-tie. Sillan on suunnitellut norjalainen rakennusalan yritys Aas-Jakobsen AS.
Andy Biersack
Andy Biersack (Andrew Dennis Biersack, s. 26. joulukuuta 1990) on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Black Veil Bridesin laulaja. Bändi julkaisi ensimmäisen levynsä, Sex & Hollywood vuoden 2007 alussa, ja pääsi musiikkilistojen seitsemänneksi miltei heti. Black Veil Bridesin toinen (ensimmäinen varsinainen) levy, We Stitch These Wounds julkaistiin 20.7.2010 ja bändi lähti tämän jälkeen nousukiitoon. Seuraava levy, Set The World On Fire ilmestyi 14.6.2011 ja bändin maine kasvoi. Viimeisin albumi julkaistiin 8. tammikuuta 2013. Andy ja muu bändi ovat paraikaa tekemässä uutta albumia, joka kantaa vielä tässä vaiheessa nimeä #BVB4 (tai #BVBIV) ja sen on määrä ilmestyä 28. lokakuuta 2014. Andy on ainoa alkuperäinen jäsen bändissä. Ennen Black Veil Bridesiä hän oli bändissä nimeltä Biersack, jonka hän oli myös itse perustanut . Nykyään hän asuu Hollywoodissa, Kaliforniassa. Ennen hän tavoitteli näyttelemistä, mutta sanoo nyt keskittyvänsä musiikkiin. Hänen äitinsä on nimeltään Amy, ja isä nimeltään Chris.
Andy muutti Ohioon ollessaan 6. luokalla. Hän kävi Ohiossa luovien esittelytaiteiden koulua. Andy aloitti musiikkiuransa 14-vuotiaana, jolloin hän perusti Biersackin, johon kuului hän itse ja hänen muutama ystävänsä. Bändi soitti enimmäkseen Alkaline Trion ja the Misfitsin kappaleita. Kun hän huomasi ihmisten pitävän siitä mitä hänellä oli tarjota, hän perusti Black Veil Bridesin. Näin Black Veil Brides lopulta syntyi.
Andyn mielenkiinnon kohteita ovat mm. musiikki, Batman sekä urheilu.
Hän on myös erittäin altis loukkaantumisille, sillä 18.6. 2011 Hollywoodissa hän mursi 3 kylkiluutaan (lisäksi yksi kylkiluu lähti pois paikaltaan) hypätessään 4,6 metrin korkeudesta toiselle puolelle (lavalle), jolloin hän ei päässyt sinne asti ja löi kylkensä lujaa lavan reunaan ja tippui maahan selälleen. Andy nukkui kiertueen ajan bussissa istualtaan, sillä ei voinut maata. Hän kuitenkin tapahtumapäivänä viimeisteli konsertin kovista kivuistaan huolimatta. Sen jälkeen hänen paras ystävänsä Matt Good ja pari muuta lähtivät viemään häntä sairaalaan. Toipumisen jälkeen hänellä oli kiertue Warped Tourilla, tosin Black Veil Bridesin täytyi jättää Warpedin ensimmäinen viikko väliin Andyn loukkaantumisen takia. Lokakuun 26. päivä samana vuonna Andy mursi nenänsä rumpusettiin Luxemburgissa kesken keikan. Kaikesta huolimatta hän esiintyi kahden päivän päästä bändinsä kanssa Lontoossa, Isossa-Britanniassa.
Andyn taiteilijanimestä on monenlaisia versioita: Andy Six, Andy Sixx ja Andy 6. Vuoden 2011 puolivälistä lähtien Andy on alkanut kuitenkin käyttämään sukunimeään taiteilijanimenään.
Toukokuussa 2014 Andy toi julkisuuteen oman "sivuprojektinsa" jossa hän toimii taiteilijanimellä Andy Black. Hän julkaisi 19. toukokuuta. 2014 singlen nimeltä They Don't Need To Understand. Vaikka Andy onkin alkanut tehdä Black Veil Bridesin ohella myös omia kappaleita, hän vakuuttaa Black Veil Bridesin olevan silti hänelle soolouraansa tärkeämpi ja että hän jatkaa bändissä projektistaan huolimatta.
Andy meni naimisiin Juliet Simmsin kanssa vuonna 2016.
Coronation
Coronation on puolalaisen death metal -yhtye Damnationin ensimmäinen EP, joka on julkaistu vuonna 1997.
Ev’rybody’s Gonna Be Happy
Ev'rybody's Gonna Be Happy on brittiläisen The Kinks -yhtyeen kappale ja single vuodelta 1965. Kappale ylsi Britanniassa sijalle 17, ja koska kyseessä oli pienimuotoinen floppisijoitus, julkaistiin Yhdysvalloissa singlen A-puolella kappale ”Who'll Be the Next in Line”, joka pääsi sijalle 34. ”Ev'rybody's Gonna Be Happy” sisältyy "Kinda Kinks" -albumin Yhdysvaltain-painokselle.
Kappale oli yhtyeen ensimmäinen singlejulkaisu, jossa rumpali Mick Avoryn annettiin soittaa studiomuusikon sijaan.Doggett 2008, s.15.
A-puoli
B-puoli
Hal March
Hal March (oik. Harold Mendelson 22. huhtikuuta 1920 San Francisco, Kalifornia – 19. tammikuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja juontaja. Hän toimi 1950-luvulla juontajana televisiotietokilpailussa "The $64,000 Question". March esiintyi Broadwaylla näytelmissä "Two for the Seesaw", "Come Blow Your Horn" ja "The Odd Couple". March on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Sergey Mikhalkin
Sergey Mikhalkin (s. 2. maaliskuuta 1983) on venäläinen salibandymaalivahti, joka edustaa Venäjän salibandyliigassa Nizhegorodetsia. Hän on pelannut Venäjän maajoukkueessa vuodesta 2010 lähtien.
Aleksei Eroškin
Aleksei Eroškin (s. 16. syyskuuta 1982) on venäläinen salibandymaalivahti, joka edustaa Venäjän salibandyliigassa Nizhegorodetsia. Hän pelasi Venäjän maajoukkueessa vuosina 2006–2008.
Tõnis Vähi
Tõnis Vähi (s. 16. tammikuuta 1987) on virolainen salibandymaalivahti, joka edustaa Meistriliigassa Jõgeva SK Tähea. Hän on pelannu Viron alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa.
Martin Hitz
Martin Hitz (s. 11. toukokuuta 1983) on sveitsiläinen salibandymaalivahti. Hän edustaa sveitsiläistä Alligator Malansia. Hitz on pelannut Sveitsin maajoukkueessa vuodesta 2009 lähtien.
Alžbeta Havrančíková
Alžbeta Havrančíková (s. 27. syyskuuta 1963 Poprad, Tšekkoslovakia) on slovakialainen entinen hiihtäjä.
Uransa aikana Havrančíková oli mukana kaikkiaan neljissä talviolympialaisissa, parhaana henkilökohtaisena sijoituksenaan kahdeksas sija 1994 Lillehammerin 15 kilometrin kilpailusta.
Arvokilpailuista Havrančíková saavutti parhaat sijoituksensa 1989 Lahden MM-kisoissa, missä hän saavutti neljännen sijan sekä kymmenen kilometrin perinteisen että kolmenkymmenen kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailuista. 1993 Falunissa hän sijoittui viidenneksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä viestissä Tšekkoslovakian joukkueessa.
Maailmancupissa Havrančíková voitti urallaan kaksi osakilpailua: viiden kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun joulukuussa 1988 La Feclazissa sekä seuraavan vuoden tammikuussa 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun Klingenthalissa.
Vladimir Sahnov
Vladimir Nikolajevitš Sahnov (s. 25. huhtikuuta 1961 Kamenka, Tselinogradin alue, Kazakstan) on entinen neuvostoliittolainen hiihtäjä. Hän saavutti vuosina 1987 ja 1988 MM- ja olympiahopeaa Neuvostoliiton viestijoukkueessa.
Reumatismista kärsinyt Sahnov aloitti hiihtouransa paikallisessa maatalousoppilaitoksessa opettajansa Albert Smaginin valmennuksessa. Vuonna 1979 Apatiitissa käydyissä Neuvostoliiton juniorimestaruuskilpailuissa hän saavutti sijat neljä ja kuusi ja pääsi nuorten maajoukkueeseen. Samana vuonna hän voitti Kazakstanin juniorimestaruuden. Seuraavana vuonna hän oli mukana voittamassa viestikultaa Euroopan sosialistimaiden välisissä kilpailuissa. Vuonna 1981 hän voitti juniorien Neuvostoliiton mestaruuden.
Sahnov ei kuitenkaan päässyt mukaan Neuvostoliiton miesten maajoukkueeseen ja häntä pyydettiin jo vaihtamaan ampumahiihtoon, kunnes maajoukkuevalmentaja vaihtui ja hän pääsi joukkueeseen. Seuraavana vuonna Sahnov täytti valmentajien odotukset voitettuaan 21-vuotiaana Neuvostoliiton mestaruuden sekä neuvostokansojen spartakiadit 50 kilometrin matkalla aikuisten sarjassa.
1984 Sarajevon olympialaisten 30 kilometrin kilpailuun Sahnov lähti matkaan alkupään lähtönumerolla. Kisan edetessä lumisade sankkeni ja Sahnov johti kilpailua vielä 60 maaliin tulijan jälkeen, mutta lopulta neuvostoliittolaiset Nikolai Zimjatov ja Aleksandr Zavjalov sekä ruotsalainen Gunde Svan etenivät mitaleille ja jättivät Sahnovin neljännelle sijalle. 1986 Sahnov voitti jälleen 50 kilometrin kuninkuusmatkan neljän vuoden välein järjestetyissä Neuvostoliiton kansallisuuksien spartakiadeissa.
1987 MM-kisoissa Sahnov oli mukana hopealle hiihtäneessä viestijoukkueessa yhdessä maanmiehensä Vladimir Smirnovin, Mihail Devjatjarovin ja Aleksei Prokurorovin kanssa. Vuotta myöhemmin Calgaryn olympialaisissa sama joukkue sijoittui jälleen hopealle.
Sahnov joutui lopettamaan uransa vuonna 1989 terveydellisten ongelmien vuoksi. Sittemmin hän toimi vuosina 1993–1999 Kazakstanin miesten hiihtomaajoukkueen päävalmentajana. Nykyisin hän asuu Kökşetawssa.
Haapaveden vaakuna
Haapaveden vaakuna on Haapaveden kaupungin tunnus, jonka aiheen haapa ja aaltokoro tekevät siitä puhuvan. Suksisauvan sompa viittaa paikkakunnan nimekkäisiin hiihtäjiin ja suksien valmistamisesta vastanneisiin käsityömestareihin.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen haapa, sen alapuolella aaltokoroinen hopeatyviö, jossa sininen, kultanastainen suksisauvan sompa.” Vaakunan on suunnitellut opettaja Aarno O. Jääskö. Haapaveden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 5. elokuuta 1953 ja Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. lokakuuta samana vuonna.
Harmaaselkämonhiitta
Harmaaselkämonhiitta ("Xolmis cinereus") on Etelä-Amerikassa tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan harmaaselkämonhiitta on 21–23 cm. Päälaeltaan ja selästään laji on väritykseltään harmaa. Siivet ovat tummemmat ja lennossa niissä näkyy valkoinen V-muotoinen kuvio. Silmän iiris on linnulla kirkkaan punainen ja pään sivuilla on kaksi valkoista ja yksi musta raita. Harmaaselkämonhiitan kurkku on väriltään valkoinen, rinta tuhkanharmaa ja vatsa valkoinen. Lajin pyrstö on leveä ja höyhenet ovat mustia ja valkokärkisiä.
Harmaaselkämonhiittaa tavataan Perun kaakkoisosista, Pohjois-Boliviasta, Brasilian koillisosista ja Pohjois-Argentiinasta. Lajin elinympäristöä ovat cerrado-kasvillisuuden alueet sekä puoliavoimet ruohomaat, joilla kasvaa pensaikkoa ja yksittäisiä puita. Harmaaselkämonhiitan elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1 200 metrin korkeudella merenpinnasta.
Ravintonaan harmaaselkämonhiitta käyttää hyönteisiä. Se hyökkää maassa olevien hyönteisten kimppuun pensaan tai puun oksilta. Toisinaan se pyydystää ruokaa myös ilmasta tai juoksee maassa. Lajin pesä voi sijaita puun oksalla tai rakennuksissa. Vanhemmat ruokkivat poikasiaan hyönteisillä, hämähäkeillä ja toisinaan myös pienillä käärmeillä.
Dhawalagiri
Dhawalagiri () on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä. Se sijaitsee Nepalin Läntisellä kehitysalueella rajautuen pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Gandaki idässä, Lumbini etelässä sekä Rapti ja Karnali lännessä.
Vyöhykkeen pinta-ala on 8 148 neliökilometriä. Alueella asui vuonna 2001 yhteensä 556 191 ihmistä, vuonna 2011 väkiluku oli 542 296. Vyöhykkeen pääkaupunki on Baglung (Bāgluṅ) (29 360 as. vuonna 2011).
Maailman seitsemänneksi korkein vuori Dhaulagiri (8 168 m) sijaitsee vyöhykkeen alueella, samoin kuin Nepalin ainoa laillinen metsästysalue.