hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Samuil Maršak
Samuil Jakovlevitš Maršak (1887 Voronež – 1964 Moskova) oli venäläinen, juutalaisperheestä kotoisin oleva runoilija, joka toimi myös kielenkääntäjänä. Hän tutustui nuoruudessaan Maksim Gorkiin ja Hän on monipuolisena taiteilijana kirjoittanut myös kirjan "Детки в клетке" () vuonna 1923. Hän on kirjoittanut myös satuja ja laulujen sanoja erityisesti lapsille Detskaja literatura -kustantamon kautta. Hän on myös kääntänyt muun muassa William Shakespearea venäjäksi. Maršak oli kirjailija Mihail Iljinin veli.
Maršak sai töistään runsaasti palkintoja, muun muassa neljä aikoinaan arvostettua Stalinin palkintoa; näistä ensi palkinnon runokokoelmastaan "Стихи для детей" (Runoja lapsille) vuonna 1951, sekä Leninin kunniamerkkejä.
Chamrousse
Chamrousse on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Sitä kutsutaan portiksi Belledonnen vuoristoon.
Chamrousse on suosittu ja perinteikäs alppihiihtokeskus. Siellä järjestettiin Grenoblessa pidettyjen vuoden 1968 talviolympialaisten alppihiihtokilpailut.
Chamrousse on ollut kahdesti Ranskan ympäriajon etappimaalina; vuosina 2001 ja 2014.
Saint-Barthélemy (täsmennyssivu)
Saint-Barthélemy on usean paikan nimi:
Emmi Mäkinen
Emmi Alma Amanda Mäkinen (s. 29. toukokuuta 1993 Jyväskylän maalaiskunta) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on saavuttanut SM-mitaleita pituushypyn ohella pikajuoksuviesteissä. Mäkinen edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja häntä valmentaa Otto Kilpi. Aiemmin häntä ovat valmentaneet Sanna-Kaisa Kuronen, Hanna Fredrikson, Vesa Rantanen ja Timo Kivinen.
Mäkinen karsiutui pituushypyn loppukilpailusta Tampereen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013. Hän juoksi lisäksi ankkuriosuuden seitsemänneksi sijoittuneessa Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti pituushypyn alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden 2014.
Mäkinen saavutti pituushypyssä SM-kultaa Kalevan kisoissa 2014 tuloksella 628 cm sekä SM-pronssia Kalevan kisoissa 2015, 2016 ja 2017. SM-hallikilpailuissa hän voitti kultaa 2015 tuloksella 628 cm ja 2016 tuloksella 623. Mäkisellä on lisäksi seitsemän SM-mitalia viestijuoksuista. 4 × 100 metrin viestijuoksussa hän on saavuttanut SM-kultaa 2012 ja 2014 sekä SM-hopeaa 2011 ja 2013. 4 × 400 metrin viestijuoksussa hän on saavuttanut SM-kultaa 2014, SM-hopeaa 2012 ja SM-pronssia 2013.
Mäkisen pituushyppyennätys ulkoradoilla on Formiassa Italiassa 19. toukokuuta 2016 hypätty 638 cm ja sisäradoilla Turussa 28. helmikuuta 2015 hypätty 634 cm.
André Marty
André Marty (6. marraskuuta 1886 Perpignan – 23. marraskuuta 1956) oli ranskalainen poliitikko, yksi Ranskan kommunistisen puolueen johtajista lähes 30 vuoden ajan ja kominternin sihteeri 1935–1944.
Marty syntyi viinikauppiaan perheeseen, hänen isänsä oli osallistunut Narbonnen kommuunin toimintaan 1871. Marty pyrki Ranskan merisotakouluun École Navaleen, mutta epäonnistuttuaan hänestä tuli kupariseppä. Mekaanikkona hän liittyi laivastoon tammikuussa 1908. Vuonna 1917 hänestä tuli torpedovene Protêtin konepäällikkö. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ranskan laivasto lähetettiin Mustallemerelle, lähelle Odessaa tukemaan valkoisia joukkoja Venäjän sisällissodassa. Laivastossa syttyi huhtikuussa 1919 kapina, johon osallisuudesta Marty tuomittiin 20 vuoden pakkotyöhön.
Toursin kongressissa perustettu kommunistinen puolue (tuolloin SFIC, "Section française de l'Internationale communiste") puolusti vangittuja ja mm. asetti hänet useita kertoja ehdolle vaaleissa hänen vankeusaikanaan. Kun Marty armahdettiin 1923 hän liittyi välittömästi puolueeseen. Hänet valittiin Seine-et-Oisen edustajistoon 1924 ja SFIC:n keskuskomiteaan 1926 ja 1929 Pariisin kunnanvaltuustoon. Vuonna 1945 hänet valittiin ensimmäisen kerran parlamenttiin.
Vuonna 1927 Marty tuomittiin muiden puolueen johtajien kanssa la Santén vankilaan antimilitaristisesta toiminnasta. Vuodesta 1931 Marty edusti Ranskan kommunistista liikettä Kominternissä. Hänet valittiin sen puheenjohtajistoon ja sihteeristöön 1935, sekä puolueensa politbyrooseen 1932.
Espanjan sisällissodan aikana komintern nimitti hänet kansainvälisten prikaatien ylimmäksi poliittiseksi komissaariksi. Marty siirtyi Espanjasta Moskovaan vuonna 1939, jossa hän työskenteli Kominternille kunnes se lakkautettiin 1943, jolloin hän matkusti Algeriin, jossa edusti PCF:tä de Gaullen väliaikaisessa hallituksessa.
Ranskan vapautuksen aikaan Marty oli puolueen kolmosmies Maurice Thorezin ja Jacques Duclos'n jälkeen. Martyn valta-asema heikkeni vuodesta 1947 alkaen, mutta hän pysyi politbyroon jäsenenä vuoteen 1952 asti.
Syyskuussa 1952, kun Thorez oli Neuvostoliitossa, Martya sekä Charles Tillonia vastaan esitettiin syytöksiä. Puolue asetti tutkintakomitean, jota johtivat Léon Mauvais ja Marcel Servin. Myös Thorez sekä Stalinia itseään kerrottiin informoidun. Raportissa Martya syytettiin pitkään kestäneestä puolueen linjan vastaisuudesta. Martya syytettiin myös aikeesta anastaa valta puolueessa. Marty erotettiin puolueesta joulukuussa 1952. Étienne Fajonin artikkelissa hänellä syytettiin olevan 'poliisiyhteyksiä' ja Jacques Duclos julisti Martyn olleen poliisivakooja.
Martyn erottamiseen johtaneet erimielisyydet puolueessa tunnetaan nimellä "L'affaire Marty-Tillon".
Marty piti parlamenttipaikkansa vuoteen 1955, jolloin vetäytyi kylään lähelle Toulousea. Hän kuoli keuhkosyöpään 1956.
Atte ja Leila Kalevan sieppaus
Atte ja Leila Kalevan sieppaus oli noin puoli vuotta kestänyt panttivankidraama Jemenissä. Ääri-islam-aiheesta väitöskirjaa tehnyt upseeri Atte Kaleva teki tutkimustaan Jemenissä, kun hänet ja hänen vaimonsa Leila Kaleva sekä itävaltalainen Dominik Neubauer siepattiin 21. joulukuuta 2012 Jemenin pääkaupungissa Sanaassa. Panttivangit pääsivät vapauteen toukokuussa 2013 Jemenin naapurimaan Omanin kautta. Omanin sulttaani Qaboos bin Said al Said toimi asiassa välittäjänä, ja hänen kerrotaan maksaneen lunnasrahoja sieppaajille noin 15 miljoonaa euroa.
Jemenissä eri heimot ovat jo pitkään kaapanneet turisteja. Parhaimmillaan kaapattuja on kohdeltu ritarillisesti ja vieraanvaraisesti heimon kunnian säilyttämiseksi. Kun vankeja on viime vuosina alettu myydä al-Qaidalle, on panttivankien asema muuttunut paljon vaarallisemmaksi. Tosin nykyisetkin kaappaukset ovat usein kaappareille vain lunnasrahojen tavoittelemista. Myös Kalevoiden ensimmäiset jemeniläiset sieppaajat myivät vankinsa Arabian niemimaan al-Qaida-järjestölle.
Kaappauksen aikana pariskunta onnistui ottamaan talteen yhden kaappaajan hiuksen. Sen avulla sieppaajan henkilöllisyys selvitettiin myöhemmin. Hius oli australialaisen Christopher Havardin. Hän oli käännynnäinen, joka kuului al-Qaidaan. Ennen tunnistushetkeä hänet oli vuonna 2013 tapettu Jemenissä lennokki-iskulla.
M/S Silver Sky
M/S Silver Sky on Hopealinjojen Tampereen Pyhäjärvellä risteilevä ravintola-alus, joka aloitti liikenteen kesällä 2014. Laiva laskettiin vesille 27. toukokuuta 2014 ja sen kotisatama on Laukontorin ranta Tampereen keskustassa. Laiva on 30 m pitkä, se painaa 150 tonnia ja siinä on matkustajapaikkoja 250.
Silver Sky on rakennettu Turkissa Mustanmeren rannalla
. Laiva ajettiin vesitse Tonavan ja Pohjanmeren kautta Poriin. Porin Mäntyluodosta laiva kuljetettiin tietä pitkin Nokialle Pyhäjärveen.
Elina Lampela
Elina Aino Sofia Lampela (s. 18. helmikuuta 1998) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Oulun Pyrintöä ja häntä on valmentanut vuodesta 2018 Steve Rippon. Aiemmin häntä valmensi vuoteen 2013 asti Kimmo Jokivartio ja vuosina 2013–2018 Ossi Helander.
Lampela sai hopeaa Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Utrechtissa 2013 ikäluokan Suomen ennätystuloksella 402. Hän sijoittui yhdeksänneksi Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 sivuten runsas viikko aiemmin Kuortaneella hyppäämäänsä ennätystään 410. Eskilstunan alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän oli neljäs tuloksella 415.
Kalevan kisoissa hän sai pronssia 2014. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa 2017 ja pronssia 2015.
Iivana Rokačču
Iivana Rokačču (, "Ivan Rokatštšu"; noin 1550 Tiikša, nykyinen Mujejärven piiri, Venäjä – noin 1615 Tiiksa) oli vienankarjalaista alkuperää oleva sissipäällikkö, joka operoi niin sanotun pitkän vihan aikana Vienan Karjalassa sangen laajalla alueella ja mahdollisesti Kainuussa Venäjän tsaarin alamaisena. On varsin kiinnostavaa, että tähän aikaan Pekka Vesainen oli hänen vastassaan samoilla seuduin Ruotsin kuninkaan alaisena, eikä ole vaikea päätellä, että juuri he lienevät olleen vastakkain rappasodissa. Heidän toimintansa liittyy täten suurempaan valtapolitiikkaan, joka päättyi vasta Täyssinän rauhaan 1595, jos siihenkään. Kainuun asuttaminen oli vasta aluillaan, ja asutus molemmin puolin rajaa kärsi huomattavasti vihanpidosta ja molemminpuolisesta ryöstelystä.
Iivana Rokaččua pidetään Mujejärven alueella kansallissankarina, koska hän onnistui pysäyttämään paikoin ruotsalaisten hävitystä, vaikka kaatuikin taistelussa.
Iivana Rokaččun muistopatsas on sijoitettu Tiiksaan.
Toistettavuus
Toistettavuus (engl. "repeatability") viittaa tutkijan kykyyn toistaa koe. Toistettavuus liittyy tutkimusmenetelmään, tutkimusvälineisiin ja mittaamiseen. Koe on toistettavissa, mikäli tutkija saa identtisissä olosuhteissa samoja mittaustuloksia samalla tutkimusmenetelmällä tai mitalla. Kun koe on toistettavissa, mittaustulosten vaihtelu voi johtua vain mittausprosessissa tapahtuneista virheistä. Se on yksi tieteellisen menetelmän pääperiaatteista ja riippuvainen "ceteris paribuksesta" (muiden asioiden yhtäläisinä pysymisestä).
Toistettavuus on eri asia kuin uusittavuus ja replikointi. Alkuperäisen tutkimuksen toistamista sitä täsmälleen noudattamalla siten että voidaan saada täsmälleen samat tutkimustulokset kutsutaan uusittavuudeksi ja tutkimuksen toistamista eri aineistolla alkuperäisen tutkimuksen peruslöydösten vahvistamiseksi kutsutaan replikoinniksi.
Tuloksia kutsutaan "vertailukelpoisiksi", jos ne on saavutettu käyttäen samoja toistettavia kokeellisia menetelmiä (erillisissä kokeissa). Perusajatus näkyy Aristoteleen toteamuksessa, ettei ole olemassa yksilön tieteellistä tietoa. Kaiken tiedon – kaiken tieteen – on siten väistämättä muodostettava yleisiä käsitteitä ja vedottava niihin vastaavien symbolien avulla. Aristoteleen käsitys yksilön tiedon epätieteellisyydestä johtuu siitä, että hänen aikanaan ei ollut tilastotiedettä, joten hän ei voinut vedota yksilön tilastolliseen keskiarvoon.
Tietyn kokeellisesti saavutetun arvon sanotaan olevan toistettavissa jos eri henkilöiden suorittamien jäljennettyihin malleihin kohdistuvien mittausten tai havaintojen välillä on olemassa suuri yhtäpitävyys eri ympäristöissä – toisin sanoen, jos kokeellisella tuloksella on suuri tarkkuus.
Ossi Helander
Ossi Kaarlo Henrik Helander (s. 2. syyskuuta 1969 Kestilä) on suomalainen seiväshyppääjä ja valmentaja. Hän edusti Kestilän Kisa-Veikkoja ja Oulun Pyrintöä. Häntä valmensivat Erkki Helander, Risto Astala, Rauli Pudas ja hän itse.
Helander jäi loppukilpailussa ilman tulosta Sudburyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988. Hän sai pronssia Kalevan kisoissa 1990 ennätyksellään 535. Sisäradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 523 helmikuussa 1992.
Helander valmentaa muun muassa Elina Lampelaa ja Tatu Pussilaa.
Kenkämuseo
Kenkämuseo on tamperelainen erikoismuseo, joka on järjestänyt kenkään liittyviä näyttelyitä Museokeskus Vapriikissa vuosina 2003–2015.
Kenkämuseon pysyvä näyttely "Tuhannen kengän tarina" oli esillä lähes 12 vuotta. Se sulkeutui syksyllä 2015, minkä jälkeen museolla ei ole ollut näyttelyä Vapriikissa. Kenkämuseon tutkimus- ja näyttelytoimintaa ei ole kuitenkaan lopetettu.
Ajatus kenkämuseon perustamisesta Tampereelle syntyi vuonna 1937 Kenkä- ja nahkamiesten kerhossa. Etenkin kenkätehtailija Väinö Huttunen oli asiassa aktiivinen. Kokoelman keruu alkoi jo samana vuonna, mutta se eteni hitaasti. 1960-luvulla hanke sai uutta vauhtia, kun Mikko Westerberg ja Reino Vaala keräsivät tehtailta edustavan kenkäkokoelman. Tampereen kaupunki lähti mukaan museoprojektiin, ja vuonna 1971 kenkä- ja nahkamuseo sai tilat Tampereen teknillisestä museosta. Kenkämuseo-osio oli siellä esillä vuoteen 1982 asti, jolloin se purettiin ja korvattiin kuminäyttelyllä.
Kenkäkokoelmaa täydennettiin 2000-luvun alussa, ja uusi Kenkämuseo avattiin Museokeskus Vapriikissa vuonna 2003. Museokeskus oli esitellyt kenkiä jo aiemmin näyttelyissä "Koskessa ajan silta" (1996) ja "Kengän kutsu" (1997).
Kenkämuseon "Tuhannen kengän tarina" -näyttely avautui yleisölle 15. marraskuuta 2003, jolloin siitä tuli osa Vapriikin perusnäyttelyä. Näyttely esitteli suomalaista kenkäteollisuutta, kenkäsuunnittelua ja kenkämuotia. Museoon rakennetussa tehdassalissa kerrottiin kenkätehtaassa työskentelystä, kengäntekoon kuuluvista työvaiheista ja kenkien valmistuksessa käytetyistä koneista. Kengäntekoa oli mahdollista opetella pelaamalla ”Tee kenkä” -tietokonepeliä tai seuraamalla animaatiohahmojen työskentelyä. Näyttelyssä oli lisäksi esillä tuhat kenkää sadan vuoden ajalta. Joukossa oli arki-, juhla- ja talvikenkiä, sotilassaappaita sekä suomalaisia kansanjalkineita, kuten tuohivirsuja ja tallukoita.
Myöhemmin näyttelyyn lisättiin vielä 2000-luvun vitriini ja vuoden 2011 katukenkämuotia kuvaava video. Näyttely suljettiin 6. syyskuuta 2015.
Kenkämuseo on järjestänyt vaihtuvia näyttelyitä kenkään liittyvistä erikoisteemoista.Kenkämuseon näyttelytoiminta perustuu Tampereen museoiden kansainvälisesti merkittävään teollisen kengän kokoelmaan, johon on tallennettu kotimaisia kenkiä 1800-luvun lopusta aina 2010-luvulle asti. Museolla on lisäksi käytössään laaja kulttuurihistoriallinen kenkäkokoelma, jonka kartuttaminen aloitettiin Hämeen museossa 1900-luvun alussa.
Muun muassa seuraavat 1950-luvun kengät kuuluvat Tampereen museoiden kokoelmiin.
FS Condorcet (1909)
FS Condorcet oli Ranskan merivoimien Danton-luokan taistelulaiva, joka oli palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta St. Nazairesta, missä köli laskettiin 23. elokuuta 1907. Alus laskettiin vesille 20. elokuuta 1909 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1911.
Palvelukseenottoa varten alus liitettiin Ranskan Välimeren laivaston 1. laivueen 1. divisioonaan. Alus osallistui toukokuu-kesäkuussa 1913 laivaston sotaharjoitukseen Provencen ja Tunisian välisellä merialueella ja harjoituksen päättäneeseen laivastokatselmukseen 7. kesäkuuta. Alus oli laivueen mukana lokakuusta joulukuuhun tehdyllä Välimeren purjehduksella samoin kuin toukokuussa 1914 pidetyssä sotaharjoituksessa Välimerellä.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus etsi sisaraluksensa "Vergniaudin" ja dreadnought-taistelulaiva "Courbetin" kanssa tuloksetta Saksan keisarikunnan laivaston taisteluristeilijä "SMS Goebeniä" ja kevyt risteilijä "SMS Breslauta" Baleaareilta. "Condorcet" purjehti 9. elokuuta Sisiliansalmea estääkseen Saksan laivaston alusten pääsyn itään. Amiraali Auguste Boué de Lapeyrèren johtama brittiläis-ranskalainen laivasto, johon "Condorcet" oli liitetty, etsi saksalaisaluksia Adrianmereltä. Laivasto-osasto kohtasi Montenegron rannikon sulkua valvoneet Itävalta-Unkarin laivaston panssarikansiristeilijä "SMS Zentan" ja sitä saattaneen hävittäjä "SMS Ulanin". Seuranneessa Antivarin taistelussa "Zenta" upotettiin "Ulanin" paetessa.
Joulukuusta 1914 aina vuoteen 1916 alus osallistui Otrantonsalmen sulkuun, jolla Itävalta-Unkarin laivasto suljettiin Adrianmerelle. Aluksen tukikohtana oli Korfu.
Sodan jälkeen alus muutettiin 1925 koululaivaksi. Toisessa maailmansodassa alus oli Toulonin satamassa saksalaisten vallatessa Vichyn Ranskan 27. marraskuuta 1942. Alus vaurioitui pahasti liittoutuneiden pommituksessa elokuussa 1944 ja myöhemmin saksalaiset upottivat aluksen. Hylky nostettiin ja romutettiin vuonna 1949.
Antimonitrifluoridi
Antimonitrifluoridi (SbF) on antimonin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana kemikaalina orgaanisissa synteeseissä ja eräiden lasilaatujen valmistamiseen.
Huoneenlämpötilassa antimonitrifluoridi on värittömiä hygroskooppisia kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuokset ovat suhteellisen pysyviä ja hydrolysoituvat vain hitaasti. Veden lisäksi antimonitrifluoridi liukenee hyvin myös poolisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin ja asetoniin sekä muihin ketoneihin. Hiilivetyihin se sen sijaan on liukenematon. Antimonitrifluoridi on vahva Lewis-happo ja muodostaa komplekseja esimerkiksi fluoridi-ionien kanssa. Ilmassa kuumennettaessa antimonitrifluoridi hajoaa antimonioksidifluoridiksi.
Antimonitrifluoridia voidaan valmistaa antimonitrioksidin tai metallisen antimonin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla. Muodostuvasta liuoksesta haihdutetaan vesi pois ja tuote puhdistetaan sublimoimalla.
Antimonitrifluoridia käytetään mietona fluoraavana reagenssina niin orgaanisten kuin epäorgaanistenkin yhdisteiden valmistuksessa. Yhdiste korvaa helposti sekä orgaanisiin että epäorgaanisiin molekyyleihin sitoutuneet klooriatomit fluoriatomeilla. Esimerkiksi fosforitrikloridista muodostuu fosforitrifluoridia. Erityisen käyttökelpoinen reaktio on hapofluoridien valmistaminen happoklorideista. Ainetta käytetään myös posliinin ja emalien valmistamiseen sekä suuren taittokyvyn omaavien fluoridilasien ja valokuitujen valmistuksessa sekä tekstiilien peittana käytettävien yhdisteiden valmistukseen.
Lampela
Lampela voi tarkoittaa seuraavia:
Vizille
Vizille on kunta Kaakkois-Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Kunnan nähtävyys on linna Château de Vizille. Linnassa toimii Ranskan vallankumousmuseo, "Musée de la Révolution française de Vizille". Vuonna 1788 Vizillessä pidettiin yleiskokous, jota voidaan pitää yhtenä alkutapahtumana Ranskan vallankumoukselle.
Humboldt-yliopiston päärakennus
Humboldt-yliopiston päärakennus eli Palais des Prinzen Heinrich () on Berliinin keskustassa sijaitseva rakennus, joka on toiminut Humboldt-yliopiston päärakennuksena sen perustamisesta alkaen. Rakennus sijaitsee osoitteessa Unter den Linden 6, Neue Wachen ja Berliinin valtionkirjaston välissä, suoraan vastapäätä Bebelplatzia.
Preussin kuningas Fredrik Suuri suunnitteli aikoinaan rakennuttavansa tälle paikalle kuninkaallisen palatsin, joka olisi kuulunut osaksi niin sanottua "Forum Fridericianumia". Suunnitelma ei toteutunut, mutta arkkitehti Jan Bouman vanhempi sai suunnitella paikalle yksityisen palatsin Fredrik Suuren veljelle, prinssi Henrikille. Ensimmäiset luonnokset rakennuksesta laati Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff. Palatsi valmistui vuosina 1748–1766. Prinssi Henrik vetäytyi myöhemmin asumaan maaseutulinnaansa Rheinsbergiin, mutta hänen kulissiavioliitossa elänyt vaimonsa prinsessa Wilhelmine asui Berliinin palatsissa vuonna 1808 tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Kuningas Fredrik Vilhelm III lahjoitti rakennuksen vuonna 1810 perustetulle Berliinin yliopistolle, joka kantoi sittemmin pitkään hänen nimeään ("Friedrich-Wilhelms-Universität"). Vuonna 1949 se nimettiin Humboldt-yliopistoksi Wilhelm ja Alexander von Humboldtin mukaan. Palatsirakennus oli alkujaan U-kirjaimen muotoinen, mutta sitä täydennettiin vuosina 1913–1920 rakennetuilla lisäsiivillä, minkä jälkeen rakennus on ollut H-kirjaimen muotoinen ja kattaa koko korttelin. Laajennuksen suunnitteli Berliinin kaupunginarkkitehti Ludwig Hoffmann, joka pyrki kunnioittamaan alkuperäisen rakennuksen arkkitehtuuria.
Rakennus kärsi pahoja vaurioita toisen maailmansodan loppuvaiheessa, mutta se restauroitiin sodan jälkeen alkuperäiseen asuunsa. Restaurointi toteutettiin kahdessa vaiheessa vuosina 1947–1954 ja 1958–1962. Pääporraskäytävän seinään kiinnitettiin tuolloin kullatuin kirjaimin Karl Marxin Feuerbach-teeseistä lainatut kuuluisat sanat ”"Die Philosophen haben die Welt nur verschieden interpretiert, es kommt aber darauf an, sie zu verändern"” (”Filosofit ovat vain selittäneet maailmaa, mutta meidän tehtävämme on sen muuttaminen”). Teksti on säilytetty.
Rakennuksen edessä on vuonna 1883 pystytetyt Wilhelm ja Alexander von Humboldtin patsaat. Lisäksi etupihalla suoraan pääsisäänkäynnin edessä on vuonna 1899 pystytetty Hermann von Helmholtzin patsas.
Ulkoluoto
Ulkoluoto () on saari Salon kaupungin Särkisalossa. Ulkoluoto sijaitsee Salon eteläosassa Niksaaren ja Petun välissä. Ulkoluodon pinta-ala on 15,5 neliökilometriä ja sillä asuu vakituisesti 44 ihmistä. Vapaa-ajan asuntoja saarella on vajaa 100.
Saari on nykyään yhdistetty mantereeseen Niksaaren kautta, jonne kulkeva silta valmistui 2007. Ulkoluodosta liikennöi naapurisaareen Petun lossi.
Ulkoluodolla sijaitsee Tessvärrin, Siksalon ja Söderbyn rekisterikylät.
Le Bourg-d’Oisans
Le Bourg-d'Oisans on kunta Kaakkois-Ranskassa Isèren departementissa Rhône-Alpesin alueella. Kunta on suosittu kohde luonnossa liikkujille, koska siellä on hyvät mahdollisuudet maastopyöräilyyn ja retkeilyyn. Le Bourg-d'Oisans on usein lähtöpaikkana niille joiden tavoitteena on nousta Alpe d'Huezille.
Shell-Haus
Shell-Haus on rakennus Berliinin Tiergartenissa Landwehrkanalin varrella. Sitä pidetään aikansa arkkitehtuurin mestariteoksena. Kymmenkerroksinen talo valmistui vuosina 1930–1932 arkkitehti Emil Fahrenkampin suunnittelemana. Se oli yksi Berliinin ensimmäisiä teräsrunkoisia kerrostaloja. Sen rakennutti pääkonttorikseen Rhenania-Ossag AG, josta myöhemmin tuli öljy-yhtiö Shellin Saksan tytäryhtiö. Rakennusta käytti vuodesta 1934 alkaen Saksan laivaston johto, toisen maailmansodan jälkeen Berliinin sähkölaitos BEWAG ja vuodesta 2000 alkaen kaasulaitos GASAG.
Shell-Hausin erikoisuus on sen aaltoileva julkisivu ja pyöristetyt kulmat. ”Aaltoja” on julkisivussa kaikkiaan kuusi ja rakennus kasvaa portaittain kuusikerroksisesta kymmenkerroksiseksi. Julkisivumateriaalina toimii roomalainen travertiini. Kun huonoon kuntoon päässeet julkisivulaatat uusittiin vuonna 1999, jouduttiin sitä varten avaamaan uudelleen Rooman lähellä sijainnut, jo kertaalleen suljettu louhos. Rakennus on suojeltu.
Pyratsolaami
Pyratsolaami on bentsodiatsepiinijohdannainen jonka kehitti Leo Sternbachin johtama tiimi Hoffmann-La Rochella 1970-luvulla. Sittemmin aine "löydettiin uudestaan", ja sitä on myyty muuntohuumeena vuodesta 2012 asti.
Pyratsolaamilla on rakenteellisia samankaltaisuuksia alpratsolaamin ja bromatsepaamin kanssa.
Muista bentsodiatsepiineista poiketen pyratsolaami ei metaboloidu, vaan se erittyy sellaisenaan virtsaan.
Pyratsolaami toimii lähes pelkästään anksiolyyttinä, eikä sillä ole juuri muita vaikutuksia.
Ari Ainasoja
Ari Ainasoja (s. 14. tammikuuta 1957 Turku) on suomalainen muusikko. Hän on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1989. Hän on kontrabasisti, sähköbasisti ja laulaja, säveltäjä, sanoittaja, tuottaja, kuoronjohtaja ja äänittäjä. Hän toimii nykyisin Suopellon koulun musiikin opettajana.
Basisti  alkoi sukkuloida 1970-luvun alkupuolella useissa bändeissä tyylien vaihdellessa rock & rollista jazziin ja iskelmään. Yhtyeitä, joissa hän oli mukana, olivat muun muassa Cruisin, Turku Bigband ja Anu. Freelancer-säestäjänä hän on toiminut muun muassa Annikki Tähdelle, Tapio Rautavaaralle, Irwin Goodmanille, Matille ja Tepolle sekä Anneli Saaristolle.
"Beavers Hard Rock Circus" oli aikansa mahtavimpia rock-tapahtumia. Sha Na Na-henkiset esiintyjät olivat 1950-lukua parhaimmillaan, rasvaisine taaksepäin kammattuine hiuksineen ja aurinkolaseineen. Turkulainen Cruisin oli yksi teatraalisimmista suurista show bandeistä BHRC:ssä."
Teatterimusiikkia Ainasoja on soittanut muun muassa Turun kesäteatterissa sekä Turun ja Helsingin ruotsalaisessa teatterissa useita vuosia eri musikaaleissa.
Ari Ainasoja  perusti A cappella -lauluyhtyeen Mumbo Jumbo vuonna 1991. Yhtye oli suomalaisen pop a cappellan pioneereja ja esiintyi useilla festivaaleilla, kuten Pori Jazzissa, teki runsaasti tv-esiintymisiä  ja äänitti kaksi albumia sekä singlen. Tv-esiintymisistä mainittakoon  vakituinen esiintyminen "Pellit auki"- viihdeojelmasarjassa, joka oli suora lähetys.
Kaikilla oli yhtyeessä taiteilijanimi. Ainasojan nimeksi tuli Archie Always .Hän on käyttänyt tätä taiteilijanimeä myöhemminkin, muun muassa festivaalikeikoilla Kanadassa Sault Ste. Mariessa 2010 esiintyessään yksin a cappella.
Ainasoja on säveltänyt  paljon lauluja ja käsikirjoittanut kolme musikaalia: Kantojen Valtakunta, Putket Hehkuu ja Anteroinen. Always nimellä on julkaistu kaksi albumia: Putket hehkuu (1998) ja Mouth Made Music ( 2008) Viimeisin albumi Kesästä jouluun ( 2013) on julkaistu Ari Ainasojan nimellä.
Hän on toiminut musiikin opettajana kaikilla kouluasteilla musiikkileikkikoulusta musiikkiopistoihin. Kaarinan lukio valmisti ensimmäisen musikaalinsa Ainasojan johdolla 1993, kouluun syntyi myöhemmin musiikkiteatterilinja.
Vuonna 2010 toteutettiin Maailman Virtuaalistudio internetin avulla, jossa samassa taltionnissa esiintyi opiskelijoita ympäri maailmaa: Kreikasta, Espanjasta, Intiasta, Romaniasta, Irlannista ja Suomesta. Mumbo Jumbo- lauluyhtye on tehnyt runsaasti koulukonsertteja, joiden pedagoginen päämäärää on ollut laulun ilo.
Jossain on tie ulos
Jossain on tie ulos on Pariisin kevät -yhtyeen vuonna 2013 julkaistu neljäs studioalbumi.
Frankfurter Tor
Frankfurter Tor on aukio ja huomattava risteys Berliinin Friedrichshainin kaupunginosassa, keskustan itäpuolella. Sen kohdalla Karl-Marx-Allee muuttuu Frankfurter Alleeksi ja Petersburger Strasse Warschauer Strasseksi.
Aukio syntyi Karl-Marx-Alleen rakentamisen yhteydessä, ja sitä ympäröivät arkkitehti Hermann Henselmannin suunnittelemat rakennukset, jotka valmistuivat vuosina 1954–1960. Karl-Marx-Alleeta reunustavat kaksi korkeaa tornitaloa, joiden kupoleilla varustetut tornit ovat tietoinen viittaus keskustan Gendarmenmarktilla sijaitseviin Carl von Gontardin suunnittelemiin kirkkoihin. Kokonaisuus edustaa muun Karl-Marx-Alleen tavoin stalinistista arkkitehtuuria.
Aukion nimi viittaa Berliinin tullimuuriin kuuluneeseen Frankfurtin porttiin ("Frankfurter Tor"), joka ei tosin sijainnut samalla kohdalla. Portti rakennettiin vuonna 1716 silloisen Weberstrassen ja Grosse Hamburger Strassen kulmaan. Vuonna 1802 uudelleen kivestä rakennettu portti sijaitsi suunnilleen nykyisen Marchlewskistrassen tietämillä. Aukio nimettiin historiallisen tulliportin mukaan vuonna 1957, koska sen arkkitehtuuri luo myös mielikuvan portista Berliiniin johtavalla tiellä.
Hilla Uusimäki
Hilla Maria Uusimäki (s. 12. kesäkuuta 1996 Vantaa) on suomalainen yleisurheilija. Hän edustaa Kenttäurheilijat-58 Vantaata ja häntä valmentaa Milla Kelo.
Porin Kalevan kisoissa 2015 Uusimäki voitti 400 metrillä ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa. Oulun kalevan kisoissa 2016 hän voitti Suomen-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 Uusimäki voitti hopeaa 400 metrillä. Kuopiossa 2014 hän voitti SM-pronssia sekä 400 metrillä että 400 metrin aitajuoksussa juosten molemmissa kilpailuissa silloisen ennätysaikansa: 400 metrillä 55,29 ja 400 metrin aidoissa 1.00,24. Sisäratojen SM-kisoissa Uusimäki voitti kultaa 400 metrillä vuosina 2015, 2016, 2017 ja 2018 sekä 300 metrin aitajuoksussa 2015 ja 2016.
Uusimäki osallistui Suomi–Ruotsi-maaotteluun ensimmäisen kerran vuonna 2014. Hän juoksi 400 metrin aidat ja osuuden 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti maaottelussa 400 metriä 2015. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän oli 4 × 400 m viestijoukkueen varaedustaja.
Uusimäki on kilpaillut myös seitsenottelussa, jossa hänen ennätyksensä on syyskuussa 2014 oteltu 4801 pistettä.
Dominic Carroll
Dominic Carroll (s. 15. marraskuuta 1983 Amsterdam, Alankomaat) on Alankomaissa syntynyt gibraltarilainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän kilpailee pääosin 100 ja 800 metrillä. 100 metrillä Carrollin ennätys on 10.75 ja 800 metrillä 1.58.22. Carroll on osallistunut muutamiin EM- ja MM-kilpailuihin. Vuoden 2010 EM-kisoissa Barcelonassa hänet diskattiin alkuerissä varaslähdön takia. Carroll on osallistunut myös kaksiin maastojuoksun MM-kisoihin. Hän on 179 senttimetriä pitkä.
Ilkka Niemeläinen
Ilkka Heikki Niemeläinen (s. 9. maaliskuuta 1956) on suomalainen säveltäjä, kitaristi ja tietokonetaiteilija. Niemeläinen on erikoistunut tietotekniikan hyödyntämiseen taiteen välineenä: anturisoitinkehitystä, äänen ja visuaalisten elementtien lainalaisuuksien tutkimista ja synkronointia, generatiivisten elementtien tutkimista ja soveltamista kompositioiden rakentamisessa sekä elävissä esityksissä että vuorovaikutteisissa installaatioissa.
- opinnot Helsingin konservatoriossa 1972 - 1979
- pohjoismaiden ensimmäisen elävää elektronimusiikkia soittavan yhtyeen perustajajäsen yhdessä Esa Kotilaisen ja Otto Romanowskin kanssa (NEUM 1974).
- sävellyksiä omille pienyhtyeille: Wasama Quartet (ylennysmerkki, vuoden yhtye 1981), Instinct (vuoden levy 1987, Rytmi lehti), IN2a3, Cartes Art Machine, Unio.
- radio- ja TV -esiintymisiä, konsertteja kotimaassa ja ulkomailla (mm. Pori jazz pääkonsertit 1983, 1990 ja USA KOOL-jazz festivaali).
- useita levytyksiä omien yhtyeiden kanssa ja lisäksi mm. mainostoimisto Erva-Latvalan (myöhemmin Vera) julkaisema 8:n cd -levyn sarja sovituksia klassisen musiikin teoksista elektroniselle orkesterille ja improvisoiville solisteille (Juhani Aaltonen, Pentti Lahti, Maija Hapuoja, Mikko-Ville Luolajan-Mikkola, Marko Ylönen).
- YLEn Radio Mafian tuotantona laajamuotoisia hybridisävellyksiä perinteiselle- ja elektroniselle orkesterille (mm. Ktema Eis Avanti! kamariorkesterille) ja solisteille.
- 1997-2008 residenssitaiteilijana ja tuotantovastaavana Espoon taide- ja tietotekniikkasäätiössä (CARTES, perustajat Espoon kaupunki, Sibelius-Akatemia ja Teknillinen korkeakoulu) jossa kehitti mm. anturiteknologiaan perustuvia soittimia ja sävelsi ja tuotti monitaideteoksia erilaisissa kombinaatiossa perinteiselle orkesterille (Tapiola sinfonietta), elektroniselle orkesterille, kuoroille (Tapiolan kuoro, Dominante), tanssijoille, videolle, tietokonegrafiikalle, teollisuusroboteille ja solisteille mm. SynChronos Helsingin Juhlaviikoille 1997, MetaSYNK Helsingin kulttuuripääkaupunkivuoteen sekä avajaisteoksia mm. TKK:n tietotekniikkataloon Otaniemessä 1998, Heurekan musiikkinäyttelyyn 2005 (jossa esillä myös vuorovaikutteinen anturisoitininstallaatio) ja WeeGee -taloon Espoossa 2006.
- uudet anturisoittimet (Musicmakers Oy:ssä), installaatio esillä Milanon design weekillä 2009
- 2011 monitaideteos ja installaatio ENERGO Turun kulttuuripääkaupunkivuoteen (solisteina mm. lauluyhtye Rajaton)
- KOTA, vuorovaikutteinen installaatio yhteistyössä mediasuunnittelija Teemu Määttäsen kanssa, Askon säätiön tilausteos Helsingin designpääkaupunkivuoteen 2012.
Fredrik Suuren ratsastajapatsas
Fredrik Suuren ratsastajapatsas on Berliinin keskustassa Unter den Linden -puistokadulla sijaitseva patsas, joka esittää Preussin kuningas Fredrik II Suurta ratsastamassa hevosella. Se sijaitsee keskellä katua Humboldt-yliopiston päärakennuksen ja Altes Palaisin kohdalla. Lehmuksia kasvava puistokäytävä alkaa sen takaa.
Monumentaalisen veistoksen toteutti kuvanveistäjä Christian Daniel Rauch, ja se paljastettiin vuonna 1851. Rauch oli saanut toimeksiannon muistomerkin suunnittelusta jo vuonna 1839. Fredrik Suuren ratsastajapatsas huipentaa Brandenburgin portilta Berliinin kaupunkilinnalle kulkeneen paraatikadun. Se on Rauchin tunnetuin työ ja toimi 1800-luvulla monien muiden muistomerkkien esikuvana. Sen esikuvana voidaan pitää Andreas Schlüterin veistämää kuuluisaa Suuren vaaliruhtinaan ratsastajapatsasta.
Muistomerkin kokonaiskorkeus on 13,5 metriä, josta itse ratsastajapatsas muodostaa 5,66 metriä ja jalusta 7,84 metriä. Veistos esittää Fredrik Suurta hevosen selässä, pukeutuneena historialliseen univormuun ja kolmikolkkahattuun. Ikääntyneenä kuvattu kuningas pitelee oikeassa kädessään kävelykeppiä. Jalustan sivuilla on pienempiä patsaita, jotka esittävät luonnollisessa koossa lukuisia Fredrik Suuren aikalaisia, kuten kenraaleita, virkamiehiä, taiteilijoita ja oppineita. Jalustan reliefit esittävät kuninkaan elämänvaiheita totta ja tarua yhdistellen. Kymmenien jalustahahmojen joukossa ovat muun muassa filosofi Immanuel Kant, arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff sekä runoilijat Gotthold Ephraim Lessing ja Ewald Christian von Kleist.
Patsas ei vaurioitunut toisessa maailmansodassa, koska sen suojaksi rakennettiin betoninen kehikko. DDR:n aikana patsas siirrettiin 1950 pois paikaltaan ja pystytettiin 1963 Potsdamissa sijaitsevan Sanssoucin palatsin puiston Hippodromille. DDR:n virallisen historiankirjoituksen mukaan Fredrik Suuri oli ollut yksinvaltainen ja julma tyranni. Vuosina 1979–1980 toteutettiin kuitenkin täyskäännös, kun Preussin historia pyrittiin esittämään positiivisessa valossa DDR:n omana esihistoriana. Fredrik Suuri sai kunnianpalautuksen ja hänet julistettiin uudistajaksi, joka ”toteutti tahtomattaan historiallisen materialismin lakeja ja edisti porvarillista vallankumousta”. Näin myös ratsastajapatsas palautettiin Unter den Lindenille joulukuussa 1980. Se tosin sijoitettiin kuusi metriä itään päin alkuperäisestä sijoituspaikastaan. Vuosien 1997–1999 kunnostuksen yhteydessä se sijoitettiin täsmälleen alkuperäiselle paikalleen.
Maxivision
Maxivision Viihde on suomalainen IPTV-palveluntarjoaja, joka toimii koko Suomessa, minkä tahansa internetoperaattorin verkossa. Se on osa Maxisat-konsernia.
Marjaana Heikkinen
Marjaana Heikkinen (o.s. "Huovinen", s. 19. huhtikuuta 1967 Vehmersalmi) on suomalainen vammaisurheilija, joka kilpailee keihäänheiton F34-luokassa. Hän edustaa Siilinjärven Ponnistusta. Aiemmin hänen seuransa oli Kuopion Reipas. Häntä valmentaa Kimmo Kinnunen. Aiemmin hänen valmentajanaan toimi Arttu Dahlström.
Heikkinen vammautui vuonna 2008 niskaleikkauksen komplikaatioiden vuoksi ja joutui pyörätuoliin. Hän harrasti keihäänheittoa nuorena ja aloitti sen uudelleen kesällä 2009. Vuonna 2012 hän voitti EM-hopeaa keihäänheitossa ja pronssia kuulantyönnössä. Lontoon paralympiakisoissa 2012 Heikkinen saavutti pronssia keihäänheitossa tuloksella 19,47. Hän oli samoissa kisoissa kuulantyönnössä neljäs tuloksella 7,64. Vuonna 2013 Heikkinen voitti keihäänheitossa MM-hopeaa ja vuonna 2014 EM-hopeaa. Rion paralympiakisoissa 2016 Heikkinen saavutti hopeaa keihäänheitossa tuloksella 18,42. Vuoden 2017 MM-kisoissa Lontoossa hän voitti hopeaa tuloksella 18,71.
Koulutukseltaan Heikkinen on diakonissa-sairaanhoitaja. Hän asuu Kuopiossa.
Shopska-salaatti
Shopska-salaatti tunnetaan myös nimellä "bulgariansalaatti" (bulgariaksi, makedoniaksi ja serbiaksi "Шопска салата", kroatiaksi ja bosniaksi "Šopska salata", romaniaksi "Salata bulgărească", tšekiksi "Šopský salát", albaniaksi "Salat Shope" ja unkariksi "Sopszka saláta"); on bulgarialaista alkuperää oleva ruokalaji. Shopska on erittäin suosittua ympäri Balkania ja Keski-Eurooppaa. Salaattiin kuuluu yleensä muun muassa kurkkua, tomaattia, paprikaa ja sipulia sekä kastikkeeseen valkoviinietikkaa, öljyä ja mausteita. Salaatin päällä on sirenejuustoraastetta. Yleensä salaattia tarjoillaan myös rakian kanssa. Shopska on hieman samanlainen kuin kreikkalainen salaatti.
Jacques Schulz
Jacques Arno Schulz (s. 1. huhtikuuta 1967 Heidelberg, Länsi-Saksa) on saksalainen urheilutoimittaja, joka tunnetaan parhaiten siitä, että hän selosti Formula 1-kilpailuja Sky Deutschland-TV-kanavalla yhdessä entisen F1-kuljettajan Marc Surerin kanssa vuodesta 1996 vuoteen 2012 asti. Mediauransa vuonna 1991 aloittanut Schlulz kommentoi Eurosport-kanavalla F1-kilpailuja vuonna 1993, kunnes siirtyi silloin Premiere-nimellä toimineelle Sky Deutschlandille selostamaan vuonna 1996. Yhdessä sveitsiläisen Surerin kanssa Schulz selosti kanavalla 289 Grand Prix´iä vuosina 1996-2012. Hänen viimeinen kilpailunsa oli Brasilian Grand Prix 2012. Schulz tuli tunnetuksi siitä, että aina kolarin sattuessa hän huusi kovaan ääneen ""Unfall"" (). Schulz on selostanut myös jääkiekkoa Sky Deutschlandille vuosina 2009-2010.
Interbau
Interbau oli Länsi-Berliinissä vuonna 1957 järjestetty kansainvälinen rakennusnäyttely, jossa esiteltiin modernia arkkitehtuuria. Sen yhteydessä rakennettiin Hansaviertelin kaupunginosa.
Interbau oli vastaveto Itä-Berliinissä muutamaa vuotta aiemmin rakennetulle Stalinallee-edustuskadulle, jonka rakentaminen miellettiin propagandistiseksi eleeksi. Interbaun tarkoituksena oli osoittaa, että Länsi-Berliini jälleenrakennettaisiin sodan tuhojen jäljiltä kansainvälisen modernin arkkitehtuurin mukaisesti. Samalla Interbau merkitsi irtautumista natsi-Saksan mahtailevasta arkkitehtuurista. Interbaun yhteydessä yli 50 eri kansallisuuksia edustanutta arkkitehtia sai suunnitella rakennuksia Länsi-Berliiniin. Monet tulivat maista, jotka olivat olleet sodassa Saksaa vastaan, tai he olivat natsien vallan aikana ulkomaille paenneita saksalaisia. Joukossa olivat muun muassa Walter Gropius, Max Taut, Oscar Niemeyer ja Alvar Aalto.
Interbau-näyttelyyn kävi tutustumassa lähes miljoona kävijää, joista arviolta kolmannes oli itäberliiniläisiä ja muita Itä-Saksan kansalaisia. Tuohon aikaan rajan pystyi vielä ylittämään Berliinin kaupungissa suhteellisen vapaasti.
Hansaviertelin ohella Interbaun yhteydessä rakennettiin Tiergartenin kongressihalli sekä Le Corbusierin suunnittelema Unité d’Habitation -tyyppinen Corbusierhaus. Jälkimmäinen oli suurin näyttelyn rakennuksista. Se rakennettiin erilleen Berliinin olympiastadionin lähelle, koska se ei mahtunut Hansaviertelin kokonaisuuteen.
Kalev (etunimi)
Kalev on virolainen miehen etunimi. Se oli nimiehdokkaana vuonna 1882. Ensimmäisen kerran sitä annettiin lapsille 1920-luvulla. Suomalainen nimi Kalevi perustuu nimeen Kalev.
Kustaa Vilkuna: Etunimet, artikkeli Kalevi.
La Grave
La Grave on kunta Kaakkois-Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Kunnan näkymiä hallitsee liki 4 000 metriä korkea vuori La Meije. Se valloitettiin Alppien vuorista viimeisenä vuonna 1877. La Gravessa järjestetään kylässä lomiaan viettäneelle säveltäjä Olivier Messiaenille omistettu musiikkifestivaali.
La Grave on valittu kauneimpien ranskalaiskylien "Les Plus Beaux Villages de France" -järjestön jäseneksi.
Corbusierhaus
Corbusierhaus on asuinkerrostalo Berliinin Westendin kaupunginosassa, lähellä Berliinin olympiastadionia. Sen suunnitteli maailmankuulu arkkitehti Le Corbusier vuoden 1957 Interbau-arkkitehtuurinäyttelyä varten. Talo rakennettiin 1956–1958.
Talo edustaa Corbusierin kehittämää niin sanottua "Unité d’Habitation" -mallia, jonka mukaisia kerrostaloja hän oli jo aiemmin suunnitellut Marseilleen ja Nantesiin. Talon oli tarkoitus olla ikään kuin itsenäinen puutarhakaupunki, jossa olisi asukkaille tarpeelliset palvelut. Corbusierhaus on 17-kerroksinen ja 140 metriä pitkä. Siinä on yli 500 asuntoa, joista suurin osa on kaksikerroksisia. Se on sijoitettu erilliselle kukkulalle olympiastadionin lähelle, koska kokonsa vuoksi se ei olisi sopinut Hansaviertelin kaupunginosaan, johon muut Interbau-talot tehtiin. Talo on suunnattu auringon mukaan ja rakennettu kiilanmuotoisten tukien varaan. Alkuperäinen idea ei ole täysin totetunut, koska rakennuksen myymäläkerroksen liikkeet ovat pääosin lopettaneet ja useat asunnoista ovat jatkuvasti tyhjillään.
Le Monêtier-les-Bains
Le Monêtier-les-Bains on kunta Kaakkois-Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Kunta on ollut tunnettu kylpyläpaikka jo roomalaisten ajoista.
Kunta on osa Serre Chevalierin laskettelukeskusta. Le Monêtier-les-Bains oli etapin lähtöpaikkana vuoden 1996 Ranskan ympäriajossa.
Mont-Dauphin
Mont-Dauphin on kunta Kaakkois-Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. 1600-luvun lopulla Vauban suunnitteli Mont-Dauphinin linnoituksen, ja se on kuulunut vuodesta 2008 saakka UNESCO:n maailmanperintöluetteloon osana Vaubanin suunnittelemia linnoituksia.
Jana Borodina
Jana Borodina s. 21. huhtikuuta 1992) on venäläinen kolmiloikkaaja. Borodina saavutti pronssia Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 14,36. Borodina on voittanut juniorien maailmanmestaruuden ja nuorten Euroopan mestaruuden. Borodinan ennätys kolmiloikassa on ulkoradoilla 14,41 ja sisäradoilla 14,22.
Tauentzienstrasse
Tauentzienstrasse on vilkas ostoskatu Berliinin keskustan länsisosassa. Se kulkee Wittenbergplatzilta Breitscheidplatzille, mistä eteenpäin se jatkuu Kurfürstendamminna, tosin ei yhdensuuntaisesti. Katu sijaitsee osin Schönebergin ja osin Charlottenburgin kaupunginosan alueella.
Tauentzienstrasse oli alkujaan osa pitempää Gürtelstrassea, jonka osat nimettiin vuonna 1864 kuninkaallisella määräyksellä Napoleonin sodissa ansioituneiden preussilaisten kenraalien mukaan. Nämä kadut muodostavat niin sanotun kenraalijonon ("Generalszug"). Tauentzienstrasse sai nimensä kenraali Bogislav Friedrich Emanuel von Tauentzienilta. ”Kenraalikadut” suunniteltiin eteläisen Berliinin läpi kulkevaksi valtaväyläksi, ja niiden esikuvina käytettiin Pariisin bulevardeja. Tauentzienstrassesta tuli kuitenkin aluksi tavallinen asuinkatu. Kadun varrella avattiin vuonna 1907 suosittu KaDeWe-tavaratalo, mistä alkoi sen kehitys liikekaduksi.
Kadun keskikäytävä oli aiemmin varattu raitiovaunuille, mutta nykyisin se on puistokäytävänä. Sitä koristaa vuonna 1987 Berliinin kaupungin 750-vuotisjuhlien yhteydessä pystytetty taiteilijapari Matschinsky-Denninghoffin suunnittelema suuri abstrakti veistos "Berliini", joka symboloi kaupungin silloista kahtiajakoa.
Risoul
Risoul on kunta Kaakkois-Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se tunnetaan ennen kaikkea hiihtokeskuksestaan, missä on 108 rinnettä ja 56 hiihtohissiä.
Aleksis Salusjärvi
Aleksis Salusjärvi (s. 1980) on suomalainen kirjallisuus- ja kuvataidekriitikko. Hän on toiminut kulttuuritoimittajana Yleisradiossa ja kirjallisuuslehti Kiiltomato.netin päätoimittajana elokuusta 2014. Aiemmin Salusjärvi toimi Kritiikin Uutisten päätoimittajana vuodesta 2010. Hän toimii vuoden 2017 kaunokirjallisuuden Finlandia-palkintolautakunnan puheenjohtajana.
Salusjärvi on valmistunut maisteriksi pääaineenaan kirjoittaminen ja suorittanut taidekritiikin jatko-opintoja Jyväskylän yliopistossa.
Patrícia Mamona
Patrícia Mbengani Bravo Mamona (s. 21. marraskuuta 1988 Lissabon) on portugalilainen kolmiloikan Euroopan-mestari.
Mamona sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Lignanossa 2005 kolmiloikassa viidenneksi ja karsiutui 100 metrin aitajuoksun alkuerissä. Saman vuoden Marrakechin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän oli kolmiloikassa seitsemäs ja eteni 100 metrin aitajuoksussa välieriin. Hän sijoittui kolmiloikassa neljänneksi Pekingin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2006 ja karsiutui loppukilpailusta saman ikäluokan EM-kilpailuissa Hengelossa 2007.
Mamona sijoittui Kaunasin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 2009 kolmiloikassa viidenneksi ja Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 kahdeksanneksi. Hän sai samassa lajissa 2011 hopeaa Shenzhenin universiadeissa, mutta karsiutui loppukilpailusta Daegun MM-kilpailuissa.
Mamona saavutti kolmiloikassa pronssia Helsingin EM-kilpailuissa 2012 silloisella Portugalin ennätystuloksella 14,52. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän loikki kahdeksanneksi. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 Mamona sijoittui neljänneksi. Saman vuoden Zürichin EM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Mamona sijoittui 2015 Prahan sisäratojen EM-kilpailujen kolmiloikassa viidenneksi, mutta karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 maansa ennätystuloksella 14,58 m. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kuudenneksi Portugalin ennätystuloksella 14,65. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa tuloksella 14,32. Lontoon MM-kilpailuissa 2917 hän oli yhdeksäs.
Sisäradoilla Mamona on loikkinut parhaimmillaan Portugalin ennätystuloksen 14,36 m Pombalissa helmikuussa 2014. Hän on hypännyt pituutta ulkona 616 (2005) ja hallissa 628 (2017), juossut 200 metriä 24,42 (2010) ja 100 metrin aidat 13,53 (2010) sekä kerännyt seitsenottelussa 5293 pistettä (2011) ja hallissa viisiottelussa 4081 pistettä (2009).
Lina Wertmüller
Lina Wertmüller (s. 14. elokuuta 1928 Rooma) on italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka on tunnettu erityisesti 1970-luvun komedioistaan.
Wertmüller oli vuonna 1976 kautta aikojen ensimmäinen naisohjaaja joka sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta ohajuksesta, elokuvallaan "Mies joka osti elämänsä". Elokuva sai myös kolme muuta Oscar-ehdokkuutta. Huomiota herättäneiden yhteiskunnallisten komediateostensa ansiosta Wertmülleria verrattiin 1970-luvulla Federico Felliniin, jonka avustajana hän oli aiemmin ollut. Hänen myöhempi tuotantonsa on jäänyt vähemmän tunnetuksi muun muassa levitysvaikeuksien takia. Suomen suurin elokuvafestivaali, Helsinki International Film Festival – Rakkautta & Anarkiaa, sai alun perin nimensä Wertmüllerin elokuvasta "Rakkautta ja anarkiaa".
Heerstrasse
Heerstrasse on Berliinin läpi kulkevan itä–länsi-suuntaisten katujen akselin läntinen jatke. Se ulottuu Theodor-Heuss-Platzilta aina kaupungin länsirajalle saakka, kulkien Westendin, Wilhelmstadtin ja Staakenin kaupunginosien alueella.
Westendin alueella kulkeva osa kadusta rakennettiin jo vuonna 1874 yhdistämään Charlottenburg ja Pichelsberg. Pääosa Heerstrassea rakennettiin vuosina 1903–1911, jotta pääkaupungin varuskunnille saataisiin suora kulkuyhteys Döberitziin perustetulle harjoitusalueelle, ja sen nimi oli alkujaan Döberitzer Heerstrasse. "Heerstrasse" on Saksassa yleisnimitys leveille teille, jotka on rakennettu armeijan maavoimien () joukkojensiirtoja varten, usein rajojen yli. Kertoman mukaan itse keisari Vilhelm II määräsi kadun suoran kulun ja hän myös osallistui sen avajaisiin vuonna 1911. Katu tuli osaksi Berliinin kaupunkia vuoden 1920 alueliitoksessa ja sai nimekseen An der Heerstrasse, joskin vanha nimi esiintyi virallisissa kartoissa vielä pitkään tämän jälkeen. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1950, jolloin Heerstrasseen liitettiin myös Kaiserdamm-kadun länsipää Theodor-Heuss-Platzin ja Preussenalleen väliltä.
Heerstrasse on 10,8 kilometrin pituisena yksi Berliinin pisimmistä kaduista. Se on yksi Berliinin tärkeimmistä sisääntuloväylistä ja sitä pitkin pääsee Hampurin suuntaan johtavalle maantielle. Kadun varrella sijaitsee muun muassa Heerstrassen brittiläinen sotilashautausmaa.
Aeolosaurus
Aeolosaurus oli dinosauruksiin kuulunut suku, joka eli liitukaudella. Siihen kuuluvia lajeja olivat "A. rionegrinus", "A. colhuehuapensis" ja "A. maximus". Suvun lajit olivat kasvissyöjiä ja ne olivat ainakin 14 metriä pitkiä. Aeolosaurus oli läheistä sukua gondwanatitanille. Aeolosauruksen jäänteitä on löydetty Brasiliasta ja Argentiinasta.
Pavel Trenihin
Pavel Aleksandrovits Trenihin (, s. 24. maaliskuuta 1986 Serov) on venäläinen pikajuoksija. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Trenihin oli mukana Venäjän Euroopan mestaruuden voittaneessa 4x400 metrin viestijoukkueessa. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hopeaa 4x400 metrin viestijoukkueessa ja pronssia 400 metrillä Trenihin 400 metrin ennätys 45,00 on juostu Lontoon olympialaisissa 2012.
Karl-Liebknecht-Strasse
Karl-Liebknecht-Strasse on katu Berliinin historiallisessa keskustassa. Se alkaa Unter den Lindenin jatkeena Schlossbrücke-sillalta, kulkee Spreeinselin saaren poikki ja jatkuu Alexanderplatzin ohi. Torstrassen risteyksestä eteenpäin kadun nimi on Prenzlauer Allee. Kadun varrella sijaitsevat muun muassa Berliinin tuomiokirkko, keskiaikainen St. Marienkirche sekä Berliinin televisiotorni.
Paikalle rakennettiin vuosina 1887–1888 Kaiser-Wilhelm-Strasse-niminen katu, joka korvasi eräitä Berliinin keskustan vanhoja katuja. Se sai nimensä Saksan keisari Vilhelm I:n mukaan. Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1947 kadun nimi muutettiin Liebkechtstrasseksi Saksan kommunistisen puolueen perustajiin kuuluneen Karl Liebknechtin mukaan. Itä-Berliinin keskustan katujärjestelyjä muutettiin vuonna 1969, jolloin kadun nimeksi tuli Karl-Liebknecht-Strasse ja siihen yhdistettiin Alexanderplatzin ohi historialliselle Prenzlaun tulliportille kulkenut Prenzlauer Strasse. Kadun vanha loppupää jäi sivuun uudesta linjauksesta ja se nimettiin tässä yhteydessä Rosa-Luxemburg-Strasseksi Rosa Luxemburgin mukaan. Kumpikin katu on saanut pitää nimensä myös Saksan yhdistymisen jälkeen.