hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Santavuori (täsmennyssivu)
Santavuori voi viitata seuraaviin asioihin:
Kirjakaari
Kirjakaari Oy on monikielisiin julkaisuihin erikoistunut suomalainen kustannus- ja kirjamarkkinointiyhtiö. Kirjakaari julkaisee tarinoihin pohjautuvia kirjoja ja julkaisuja eri alueille ja toimialoille. Yhtiö vie tarinoita myös kansainvälisille markkinoille eri medioissa. Yhtiö on Suomen Kustannusyhdistys ry:n jäsen. Perheyritys on perustettu vuonna 2007 ja sen juuret vievät vuoteen 1995 saakka. Yhtiön toimitusjohtajana työskentelee Johanna Holkko.
Yritysviestintää varten Kirjakaaren rinnalle perustettiin syksyllä 2017 viestintätoimisto Brandia.
Aluksi Kirjakaari tarjosi suomalaisille kansainvälisille toimijoille muiden kustantamia monikielisiä teoksia. Vuonna 2009 Kirjakaari kustansi ensimmäisen teoksensa "Somewhere in Finland", mikä oli alkusysäys kustannusliiketoiminnalle. Vuosien varrella Kirjakaari on julkaissut erityisesti maakuvaviestintää tukevia teoksia. Kirjakaari on erikoiskirjojen kustantamo.
28.11.2017 julkaistu 100 menestyksen vuotta -teos on tähän mennessä yksi yrityksen tärkeimmistä yksittäisistä projekteista. Suomalaista osaamista esittelevä teos toimii keihäänkärkenä yhtiön kansainvaöistymiselle. Kirjakaaren asiakkaisiin kuuluu organisaatioita pienistä yhdistyksistä isoihin yhtiöihin.
Theodor August Heikel
Theodor August Heikel (31. tammikuuta 1863 Uudenkaarlepyyn maalaiskunta – 8. lokakuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja maaherra.
Heikelin vanhemmat olivat pitäjänapulainen, varapastori August Heikel (1816–1866) ja vapaaherratar Aurora Emilia von Knorring (k. 1904). Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1884 ja valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1886. Heikel oli metsähallituksessa metsäneuvoksena 1908–1917 ja sen jälkeen Vaasan läänin maaherrana 1917–1920. Hän oli mukana säätyvaltiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906 ja oli Vaasan väliaikaisen metsähallituksen ylijohtajana 1918. Viimeksi Heikel toimi liike- ja asiamiehenä puunjalostusteollisuuden alalla.
Heikel oli naimisissa vuodesta 1891 Ida Matilda Liljebäckin kanssa. Heikelin veljiä olivat kreikkalaisen kirjallisuuden professori Ivar Heikel, helsinkiläinen lääkäri, professori Oskar August Heikel (1844–1928) ja Vaasan kirkkoherra Joel August Heikel (1851–1918).
Nimellä "T. A. Heikel":
Palma Violets
Palma Violets on englantilainen yhtye Lambethista, Lontoosta. Yhtye perustettiin vuonna 2011.
Yhtyeen musiikillinen tuotos on ensisijaisesti rock-genreä, jossa on garage rock ja psykedeelisiä vaikutteita. Yhtyeen ensimmäinen single "Best of Friends" valittiin NME:n vuoden lauluksi 2012. Palma Violetsin debyyttialbumi "180" julkaistiin 25. helmikuuta 2013.
Mikko Heikinheimo
Aukusti Mikko Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 7. tammikuuta 1881 Rovaniemi – 23. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori 1916–1945.
Heikinheimon vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1899 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1905.
Mikko Heikinheimo oli naimisissa vuodesta 1908 kamreeri, pääkirjanpitäjä Anna Reinilän (entinen Rehnbäck) (k. 1960) kanssa. Heikinheimon isoisä oli Albert Heikel ja tytär sisustustaiteilija Maija Heikinheimo.
King’s Cup
King’s Cup on Thaimaassa vuosittain järjestettävä Thaimaan vanhin jalkapallon maajoukkueturnaus. Sitä on pelattu vuodesta 1968 lähtien, poikkeuksina vuodet 1983, 1985, 2008, 2011 ja 2014, jolloin turnausta ei järjestetty. Joinakin vuosina King’s Cupiin on osallistunut myös seurajoukkueita, ikäkausimaajoukkueita tai jonkin kansallisen liigan pelaajista muodostettuja kokoonpanoja.
Suomen jalkapallomaajoukkue on osallistunut turnaukseen vuosina 1996, 2000 ja 2013.Vuoden 2013 King’s Cup pelattiin 23.–26. tammikuuta Chiang Main kaupungissa Pohjois-Thaimaassa. Mukana ovat Thaimaa, Pohjois-Korea, Ruotsi ja Suomi.
Ruotsi voitti vuoden 2013 King's Cupin kaatamalla Suomen loppuottelussa lukemin 3-0 (1-0) ja pronssiottelussa Thaimaa ja Pohjois-Korea pelasivat tasan 2-2.
Pronssiottelu
Loppuottelu
Mitsubishi F-1
Mitsubishi F-1 on Mitsubishi Heavy Industriesin ja Fuji Heavy Industriesin Japanin itsepuolustusvoimien ilmavoimille valmistama hävittäjä. Se lensi ensilentonsa vuonna 1975, mutta otettiin palveluskäyttöön vasta vuosia myöhemmin. F-1 varustettiin kahdella lisenssillä valmistetulla Rolls-Royce Turbomeca Adour -suihkumoottorilla. Tyyppi oli ensimmäinen Japanin toisen maailmansodan jälkeen valmistama sotilaskonetyyppi, jos pois luetaan Fuji T-1, joka oli koulutuslentokone. Pääsuunnittelija oli Kenji Ikeda. Konetyypin suora esikuva oli SEPECAT Jaguar.
Konetyyppi korvasi vanhentuneen F-86 Sabren ilmapuolustuksellisesa merkityksessä, sekä suoran edeltäjänsä harjoitushävittäjä Fuji T-1:n, joka oli F-86 Sabren mukaelma. Harjoitushävittäjä Mitsubishi T-2:sta kehitetyn F-1:n huippunopeus on 1 708 km/t, ja lakikorkeus 15 240 m. Kone kykenee ilmataistelutehtäviin, joskin ensi sijassa se oli lähitukikone sekä merimaalien vastaiseen toimintaan kykenevä torjuntakone. Kiinteänä aseena on 20 mm tykki, muut aseet käsittävät sekä raketteja, pommeja että ohjuksia.
Rautakatastrofi
Rautakatastrofi viittaa Maan ytimen syntymiseen johtaneeseen, merkittävään geologiseen tapahtumaketjuun planeetan varhaisessa historiassa hadeeisella ajanjaksolla noin 500 miljoonaa vuotta sen syntymisen jälkeen.
Mineraalien uskotaan alussa jakautuneen varhaiseen maankuoreen tasaisesti. Vähitellen törmäysten ja radioaktiivisten materiaalien tuottama lämpö kasvoi riittävästi, että protoplaneetan kuori muuttui nestemäiseksi mahdollistaen mineraalien erottumisen. Tämän seurauksena raskaammat alkuaineet, kuten rauta (Fe) ja nikkeli (Ni), vajosivat sulan massan läpi muodostamaan Maan ytimen. Vastaavasti kevyempi, muun muassa piitä (Si) ja happea (O) sisältänyt aines erottui massan pintakerroksiin. NiFe-yhdisteiden vajoamisessa vapautunut potentiaalienergia kuumensi planeettaa merkittävästi entisestään. Pinta suli silikaattimereksi, josta varhaiset mantereet aikanaan muodostuivat.
Rautakatastrofin katsotaan olleen ratkaisevassa roolissa elämän syntymiselle välttämättömän magneettikentän eli magnetosfäärin muodostumisessa.
Mitsubishi F-2
Mitsubishi F-2 on Mitsubishi Heavy Industriesin (MHI) ja Lockheed Martinin Japanin itsepuolustusvoimien ilmavoimille valmistama monitoimihävittäjä.
Yhdysvaltalaiseen F-16C/D Fighting Falcon -hävittäjään perustuvasta koneesta on kaksi versiota, yksipaikkainen F-2A ja kaksipaikkainen F-2B.
André Noël Chaker
André Noël Chaker (s. 25. elokuuta 1966 Montréal, Kanada) on kanadanranskalainen juristi, joka on asunut Suomessa 1990-luvun alkupuolelta asti. Hän on erikoistunut urheilujuridiikkaan, minkä lisäksi hänet tunnetaan kirjailijana, puhujana ja juontajana sekä muusikkona ja laulujen kääntäjänä. Vuonna 2011 hän julkaisi suomalaista elämäntapaa myönteisesti kuvaavan tietokirjan "The Finnish Miracle – Ihanuuksien ihmemaa".
Chaker suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Montréalin McGill-yliopistossa 1989 ja Master of Business Administration -tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa 2000.
Hän on toiminut kansainvälisen liikuntatieteellisen järjestön ICSSPE:n pääsihteerinä 1992–1996 ja European College of Sport Sciencen johtajana 1997–1999. Saman vuosikymmenen lopulla hän toimi Helsinki 2006 talviolympiakisahankkeen markkinointipäällikkönä. Mobiilimarkkinoinnin ohjelmistoja suunnittelevan Mobicus Oy:n toimitusjohtajana Chaker toimi 2001–2003 ja sitten Helsingissä pidettyjen yleisurheilun vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailujen laki- ja protokolla-asioiden johtajana. Vuodesta 2008 hän on toiminut Veikkaus Oy:n johdon neuvonantajana.
Chaker on opettanut kansainvälistä urheilujuridiikkaa Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja kirjoittanut viisi julkaisua urheilujuridiikasta, mobiilimarkkinoinnista ja pop-musiikista.
Chaker on ollut Suomen Lakimiesliiton jäsen vuodesta 1994. Suomen kansalaisuuden hän sai 2005. Hänet valittiin vuonna 2012 Speakersforumin Vuoden Puhujaksi.
André Chaker on kääntänyt englanniksi muun muassa J. Karjalaisen lauluja. Vuonna 1996 Chaker ja suomalaismuusikoista koostunut yhtyeensä Les Frogs levyttivät ranskaksi Karjalaisen kappaleen ”Hän” nimellä ”Elle”. Chaker on levyttänyt ranskaksi myös Juice Leskisen laulun ”Viidestoista yö” nimellä ”Nos lendemains”.
Kesyttömät veljekset
Kesyttömät veljekset on Erkko Kivikosken ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1969.
Elokuvan päähenkilöitä ovat veljekset Antti ja Erkki. Antti perustaa kirjapainon, joka kompastelee vaikeuksissa eteenpäin. Tarinaan lomittuvat Antin avioliitto-ongelmat ja vasemmistolaisen Erkin seurustelu laivanvarustajan tyttären kanssa.
Paria vasemmistolehtien kritiikkiä lukuun ottamatta elokuva sai aikalaiskriitikoilta runsaasti kiitosta, erään kriitikon sanoin sen "ainoana varsinaisena heikkoutena taitaa olla nimen valinta". Elokuvan nimen attribuutti "kesyttömät" oli tuottaja Mauno Mäkelän vaatimus.
1990-luvun televisioesityksen aikaan suhtautuminen oli varauksellisempaa: Tapani Maskulan arviossa elokuva "vaikuttaa silloisia valtavirtauksia typerästi nuoleskelevalta pakkopullalta", kun taas Antti Lindqvistin mukaan siinä on "kevyt tuulahdus 60-luvun aatteellisesta sarastuksesta ja ennakkoluulottomuudesta, - - mutta mitään todella koskettavia asioita hän ei ole saanut haltuunsa".
Elokuva sai 150 000 markan valtionpalkinnon, ohjaaja Kivikoski 3 000 markan henkilökohtaisen elokuvataiteilijapalkinnon. Lisäksi Tarja Markus ja Eero Melasniemi saivan osittain tämän elokuvan ansiosta kumpikin 2 500 markan tunnustuksen. Jussi-palkinnot saivat Erkko Kivikoski, Eero Melasniemi ja sivuosannäyttelijä Matti Varjo.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1968–1969
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1968–1969 Lahden Sampo voitti seuran toisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Työväen Maila-Pojat ja pronssia Karhun Pojat, molemmat Helsingistä.
Sarja pelattiin seitsemän joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Siitä putosi Turun Urheiluliitto ja seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan nousivat Helsingin Visa sekä Nokian Urheilijat.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1967–1968
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1967–1968 Työväen Maila-Pojat voitti Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Lahden Sampo ja pronssia Karhun Pojat Helsingistä.
Sarja pelattiin kuuden joukkueen kaksinkertaisena sarjana, eikä yksikään joukkue pudonnut. Seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan nousi Pantterit Helsingistä.
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1966–1967
Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1966–1967 Helsingin Kisa-Toverit voitti Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Työväen Maila-Pojat Helsingistä ja pronssia Lahden Sampo.
Sarja pelattiin yhdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen runkosarjan kolme parasta pelasivat kolmen joukkueen loppuottelusarjan. Mestaruuden voittanut Helsingin Kisa-Toverit ei kauden jälkeen jatkanut SM-sarjassa.
Joukokylän-Kempasvaaran maisema-alue
Joukokylän-Kempasvaaran maisema-alue on Valtakunnallisesti merkittävä maisema-alue Puolangan kunnan pohjoisosassa. Alue on hyvin edustava esimerkki kainuulaisesta vaara-asutusmaisemasta, jossa kumpuilevia metsäerämaita laikuttavat siellä täällä järvenselät, avoimet rinneviljelykset ja talorykelmät.
Erityisesti Kempasvaara edustaa aidosti eristyksissä elävää pientä vaarakylää. Kempasvaaralla sijaitsee myös puinen näkötorni, josta näkymät aukeavat hyvin pohjoinen-itä-etelä-suuntiin. Lounais-luoteissuunnassa näkyvyyden peittää pieni metsäkaistale.
Alue kuuluu Kainuun vaaraseudun jylhään vaarajaksoon, jossa pinnanmuodot voimakkaasti vaihtelevat. Moreenipeitteisten mäkien luonnehtiman maaston pinnan­muodot vaihtelevat voimakkaasti. Vaarojen laet ovat supra-akvaattisia eli ne ovat jääkauden aikana jääneet huuhtoutumatta. Nämä lakialueet ovat ympäristöään viljavampia, siksi niitä on vuosisatojen ajan muovannut melko vauras maanviljely. Laidunniittyjä ja peltoja hoidetaan edelleen hyvin.
Alueen rakennuskanta on tyyliltään ja ajallisesti kerrostunutta. Joukokylässä ja Heinävaarassa tilat sijaitsevat tyypillisesti hajallaan vaarojen rinteillä, kun taas Kempasvaaran asutus on tiiviinä rykelmänä. Kempasvaarassa olevaa vanhempaa rakennuskantaa uhkaa rapistuminen. Jotkut vanhat ladot ja aitat on pidetty hyvässä kunnossa. Oman leimansa antavat sodanjälkeiset puolitoistakerroksiset asuinrakennukset, joista osa on peruskorjattu. Joukossa on myös ympäristöön hyvin sopeutuvia uusia asuin- ja ulkorakennuksia.
Joukokylä
Joukokylä on kylä Puolangan kunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsee Suomen pisimmän seututien numero 800 varressa, noin 30 kilometriä pohjoiseen Puolangan kirkonkylältä. Kylässä sijaitsee valtakunnallisesti merkittävä Joukokylän-Kempasvaaran maisema-alue.
Kylällä on toiminut oma peruskoulu, joka lakkautettiin vuonna 2010. Kylällä toimi pitkään oma kyläkauppa, joka lopetettiin konkurssin takia vuonna 2010.
Kylä mainittiin jo vuonna Klaus Klauspojan vuoden 1650 kartassa nimellä Yockolanaby.
Toivo Heikkilä
Toivo Heikkilä (4. elokuuta 1906 Eräjärvi – 15. toukokuuta 1976) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri.
Heikkilä työskenteli Suomen ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1931. Vuosina 1940–1944 hän toimi lähetystösihteerinä Berliinissä ja Budapestissa ja vuosina 1948–1955 Suomen kaupallisena edustajana Berliinissä. Vuosina 1944–1946 hän työskenteli pääministeri J. K. Paasikiven ja vuosina 1946–1948 pääministeri Mauno Pekkalan sihteerinä. Vuodesta 1954 hän oli pääkonsuli, ulkoministeriön poliittisen osaston apulaispäällikkö 1955–1957, asiainhoitaja Budapestissä 1957–1960, Budapestin-suurlähettiläs vuodesta 1960.
Vuonna 1965 Heikkilä julkaisi niin kutsuttuihin vaaran vuosiin 1944–1948 keskittyneen muistelmateoksen "Paasikivi peräsimessä", joka nousi myyntimenestykseksi. Pääministerin sihteerinä Heikkilä oli ollut hyvällä tarkkailupaikalla ja päässyt seuraamaan läheltä myös J. K. Paasikiven yksityiselämää. Presidentti Urho Kekkonen kommentoi kirjaa opetusneuvos Yrjö Kalliselle huhtikuussa 1966 lähettämässään kirjeessä: ""Heikkilän kirjassa on paljon pätevää ajan kuvausta, mutta monessa kohti siinä on ala-arvoista tekstiä.""
Arvo Rafael Heikonen
Arvo Rafael Heikonen (11. elokuuta 1892 Turku – 27. marraskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen juristi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston kauppaoikeuden professori vuodesta 1949, sitten Turun kauppakorkeakoulun kansleri vuodesta 1961. Hän julkaisi useita kauppaoikeutta käsitteleviä teoksia.
Arvo Heikosen vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Oskar Heikonen ja Vendla Karoliina Isotalo ja puoliso vuodesta 1933 Irma Helena Palomaa, professori Matti Herman Palomaan tytär. Ylioppilaaksi Heikonen tuli 1914 ja suoritti oikeustutkinnon 1918, varatuomarin arvon hän sai 1921. Lakitieteen tohtoriksi Heikonen väitteli 1931. Hän toimi asianajajana 1920–1932 ja hoiti virkaa tekevänä useita Helsingin yliopiston oikeustieteellisiä professuureja vuodesta 1938, ennen vakinaistamistaan 1949.
Mehiläismonnit
Mehiläismonnit ("Pseudopimelodidae") on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makesita vesistä Etelä-Amerikasta. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaariokaloina.
Mehiläismonnien heimoon kuuluu 5 sukua ja lähteestä riippuen 26–29 lajia. Aikaisemmin heimon lajit sijoitettiin antennimonnien ("Pimelodidae") heimoon alaheimona "Pseudopimeloninae". Heimon kalat ovat kooltaan pieniä tai keskikokoisia ja pituudeltaan noin 5–40 cm. Tyypillisiä mehiläismonnilajien piirteitä ovat pienet silmät, suuri ja leveä suu sekä kuonon 3 lyhyttä viiksisäieparia. Eräiden mehiläismonnine ruumis on ruskeantäplikäs.
Mehiläismonneja tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta. Mehiläismonnien elintavat ovat huonosti tunnettuja. Yksi tunnetuimmista on krottimonni ("Lophiosilurus alexandri"), joka krottien tavoin elää liikkumattomana pohjalla ja hyökkää ylättäen saaliin kimppuun. "Batrochoglanis"- ja "Microglanis"-sukujen lajit ovat suosittuja akvaarioharrastajien keskuudessa.
Paavo Heinimo
Paavo Mikael Heinimo (vuoteen 1920 "Henriksson"; 16. elokuuta 1902 Ulvila – 18. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen edistysmielisen osuuskauppaliikkeen piirissä toiminut henkilö.
Heinimo suoritti keskikoulun vuonna 1919 ja Suomen Liikemiesten Kauppaopiston 1922. Hän työskenteli seuraavat 11 vuotta Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) kirjanpito- ja neuvontaosastoilla. Hän oli lapualaisen Työväen osuuskaupan toimitusjohtaja 1933–1938 ja forssalaisen Osuusliike Tammen toimitusjohtaja 1938–1942, minkä jälkeen hän palasi KK:n neuvontaosaston apulaishoitajaksi. Vuosina 1947–1953 hän oli KK:n toisena johtajana ja samalla johtokunnan jäsennä vuoteen 1964. Pääuransa Heinimo loi helsinkiläisen osuusliike Elannon toimitusjohtajana vuosina 1953–1966 ja pääjohtajana vuosina 1966–1968. Hänen toimitusjohtajakautenaan Elanto kasvoi aluksi voimakkaasti ja vahvisti asemaansa pääkaupungin suurimpana päivittäiskauppaliikkeenä. Yhtiö myös vaurastui. Varoja sidottiin kuitenkin liikaa oman tuotannon lisäämiseen myymälöiden uudistamisen sijasta, joten 1960-luvulla Elanto alkoi nopeasti menettää markkinaosuutta kilpailijoilleen.
Heinimo toimi KK:n hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1964–1970 sekä asuntokeskuskunta Hakan johtokunnan puheenjohtajana 1953–1967 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana 1968–1973. Hän kuului myös OTK:n hallintoneuvostoon 1941–1942 ja johtokuntaan 1962–1969, Kansa-yhtiöiden johtokuntaan 1945–1969, Valtion viljavaraston johtokuntaan 1952–1967 ja Kansaneläkelaitoksen lisättyyn hallitukseen 1953–1963.
Eino Heinonen
Eino Vilhelm Heinonen (24. syyskuuta 1893 Karjalohja – 11. marraskuuta 1965 Buenos Aires, Argentiina) oli suomalainen yritystoiminnan ja kaupan piirissä toiminut henkilö. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1939.
Hänen isänsä nahkuri Vilho Heinonen perusti Saloon nahka- ja jalkineliikkeen, jossa Eino Heinonenkin lapsuudessaan työskenteli apuna.
Eino Heinonen opiskeli Tuusulan kansanopistossa ja Helsingin maanviljelyslyseossa. Opinnot Helsingin yliopistossa keskeytti liikematka Siperiaan vuosina 1915–1916. Hän avioitui Argentiinassa ollessaan kokkolalaisen Edit Wiklundin kanssa vuonna 1923.
Heinonen oli vuodesta 1918 Argentiinassa Suomen Nahkatehtaat Oy:n edustaja, ja edustanut myös Suomen puunjalostus- ym. teollisuutta ja harjoittanut tuonti- ja vientikauppaa Etelä-Amerikassa. Hänellä oli oma tuonti- ja vientiliike Buenos Airesissa vuodesta 1936. Hän tuki lahjoituksin muun muassa Domus Academican rakentamista, Vanamo-seuraa, Tulimaan tutkimusta ja suomalaista ampumaurheilua. Kauppaneuvoksen arvon myöntämisperusteissa todetaan Suomen ja Argentiinan kaupan hyväksi työskentelyn lisäksi muun muassa Heinosen toiminta tiedemiesten hyväksi, rintamamies- ja lottajärjestöjen avustaminen sekä avustukset Helsingin yliopistolle espanjalais-suomalaisen sanakirjan toimittamiseen.
Eino Heinonen haudattiin synnyinkuntaansa Karjalohjalle. Hänen tyttärensä Pulmu Heinonen jatkoi isänsä liikeyrityksiä muutamia vuosia ja viljeli Eino Heinosen vuonna 1948 ostamaa Paraná-joen varrella sijaitsevaa Ruskon maatilaa.
Vanamo (täsmennyssivu)
Vanamo tarkoittaa seuraavia:
Pekka Heinänen
Bernhard (Pekka) Heinänen (19. huhtikuuta 1904 Hämeenlinna – 28. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kemisti.
Pekka Heinäsen vanhemmat olivat tehtailija Vihtori Heinänen ja Amanda Nurminen ja puoliso vuodesta 1928 opettaja Lyyli Kyllikki Kauppinen. Heinänen tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1928 ja lisensiaatiksi 1939. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1940 tutkimuksella "Über die Oxydation der Sorbinsäure und insbesondere ihres Methylesters mit molekularem und peroxydischem Sauerstoff". Ennen yliopistouraansa Heinänen toimi opettajana Helsingissä.
Heinänen oli Helsingin kauppakorkeakoulun kemian ja tavaraopin apulaisprofessori 1943–1950, professori vuodesta 1950, vararehtori vuodesta 1957 ja Helsingin yliopiston dosentti 1947–1966.
Paintball Sissos
Paintball Sissos Oy on paintball- eli värikuula-alan yritys jonka toimenkuvaan kuuluu muun muassa maahantuonti, vienti, kotimaan myynti, vuokraus ja markkinointi.
Sissoksella on Pohjoismaiden suurin paintballmyymälä sekä Suomen suurin paintballsisäpelihalli Helsingin Jätkäsaaressa.
Paintball Sissos Oy aloitti toimintansa raumalaisena perheyrityksenä vuonna 1995. Värikuula-aseiden maahantuonti aloitettiin samana vuonna.
Vuonna 1998 Sissos laajensi toimintaansa ostamalla Rauman Aseaitan liiketoiminnan ja aloittamalla ampuma-aseiden myynnin. Vuosina 2002-2012 Rauman liike sijaitsi Papinhaan yritysalueella. Nykyisen liike sijaitsee Metallitiellä valtateiden 8 ja 12 risteyskohdassa. Myymälän koko on yli 700 neliömetriä.
2003 Sissos laajensi taas toimintaansa ja aloitti kalastustarvikkeiden vähittäismyynnin ostaessaan Rauman Pyyntivälineen liiketoiminnan.
Liiketoiminta laajeni pääkaupunkiseudulle 2002 jolloin Sissos avasi myymälän Espooseen. Vuodesta 2005 vuoteen 2011 Helsingin Sissos toimi Myllypurossa. 1.8.2011 Sissos muutti Helsingin Jätkäsaaren Bunkkeriin ja marraskuussa myymälän yhteyteen avautui suuri sisäpelihalli.
Vuonna 2007 yritys päätettiin hajauttaa selvemmiksi osiksi ja Rauman kalastus- ja metsästysliiketoiminta eriytettiin Sissos-Myymälä Oy:ksi ja Sissos-Tuote Oy jatkoi paintballtuotteiden markkinoijana. Sittemmin Sissos-Tuote vaihtoi nimeään toimintaa paremmin kuvaavaksi ja on nykyisin Paintball Sissos Oy.
Sissos Pro Shop on toiminut Helsinborgissa vuodesta 2007 ja Latvian Riiassa vuodesta 2008
Paintball Bunkkerissa on 45x30m kokoinen Sup´air syndeillä (erikokoisia ja -muotoisia ilmatyynyjä) ja tekonurmella varustettu paintballkenttä. Sisäpelihalli sijaitsee Helsingin Jätkäsaaressa Länsiterminaalin läheisyydessä. Sissos järjestää myös ulkopelejä Vantaan Malminkartanon ulkopelikentällä Sissos Arenalla.
E. L. Karhu
E. L. Karhu (syntymänimeltään Emilia Pöyhönen, s. 1982) on suomalainen näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta dramaturgian koulutusohjelmasta vuonna 2008.
Karhu on sekä kirjoittanut näytelmiä että toiminut esitys- ja elokuvadramaturgina. Karhu on käsitellyt töissään mm. yksilönvapauden ja -vastuun teemoja, problematisoinut yhteiskunnallisia epäkohtia sekä pohtinut hulluuden ja selväjärkisyyden eri ulottuvuuksia. Hänen tuotantonsa tutkii myös niitä mahdollisuuksia, mitä muodon, kielen ja tyylin variaatio antaa teoksille. Karhun näytelmiä on käännetty useille eri kielille.
Kalle Korhonen (lähetyssaarnaaja)
Kalle Emerik Korhonen (30. maaliskuuta 1885 Vesanto – 30. toukokuuta 1963) oli suomalainen Kiinassa toiminut lähetyssaarnaaja, kirjailija ja suomentaja.
Korhosen vanhemmat olivat maanviljelijä Otto Korhonen ja Edla Sofia Puranen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1918 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1921.
Korhonben toimi vuosina 1910–1935 lähetyssaarnaajana Kiinassa lukuun ottamatta Suomessa 1917–1921 ja 1925–1929 viettämäänsä aikaa. Hän oli Tsinglan keskikoulun johtajana Hunanissa 1912–1925, seurakunnan hoitajana Tsingshissä 1924–1925 sekä Shekoun pappisseminaarin opettajana 1929–1935. Korhonen oli myös lähetysseuran taloudenhoitajana Kiinassa 1914–1917 sekä 1921–1925 ja hän oli Kiinan luterilaisen kirkon kustannusliikkeen johtokunnan jäsen 1930–1934.
Palattuaan lopullisesti Suomeen 1935 Korhonen toimi Riemuvuosi-aikakauslehden toimittajana 1939–1950 ja oli Sininauhaliitto ry:n matkasihteerinä vuodesta 1951. Hän harjoitti myös lähetystyötä junissa.
Kalle Korhonen oli naimisissa 1912–1958 Ilmi Irene Lammenrannan (k. 1958) kanssa.
Vihtori Savolainen
Johannes Vihtori Savolainen (17. heinäkuuta 1882 Pietari – 3. tammikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen pastori ja Japanissa toiminut lähetyssaarnaaja.
Savolainen toimi yli 50 vuoden ajan lähetyssaarnaajana Japanissa muun muassa Hokkaidon saarella. Hän oli aluksi maallikkolähetti mutta hankki sittemmin teologisen koulutuksen yliopistossa.
Arrasin taistelu (1917)
Arrasin taistelu oli ensimmäisessä maailmansodassa Arrasissa Ranskassa 9. huhtikuuta – 16. toukokuuta 1917 käyty taistelu. Arrasissa Brittiläinen siirtoarmeija hyökkäsi osana ranskalaisen kenraali Robert Nivellen suunnittelemaa hyökkäystä, jolla saksalaiset piti saada perääntymään Aisnejoen taakse. Koko operaatiota kutsutaan nimillä Aisnen ensimmäinen taistelu ja Nivellen offensiivi.
Tehtävään määrättiin kolme brittiarmeijaa. Hyökkäyksen kärjessä oli kenraali Edmund Allenbyn 3. armeija. Pohjoisempana kohti Vimyn harjannetta pyrki kenraali Henry Hornen 1. armeija, jossa oli myös kanadalaisia. Kenraali Hugh Goughin oli määrä hyökätä Allenbyn eteläpuolella Bullecourtin ympäristössä. Vastassa olivat Saksan 6. armeijan sotilaat johtajanaan kenraali Ludwig von Falkenhausen. Operaatio alkoi viisipäiväisellä tykistötulella, jonka jälkeinen ensimmäinen hyökkäyspäivä oli menstyksekäs. Erityisesti kunnostautuivat kanadalaiset, jotka etenivät 6 km ja valloittivat Vimyn harjanteen. Gough sen sijaan ei juurikaan menestynyt. Brittilentäjät kärsivät operaatiossa huomattavia menetyksiä. Huhtikuussa 1917 saa surmansa 33 prosenttia brittilentäjistä.
Brittien ylipäällikkö Douglas Haig jatkoi Arrasin taistelua toukokuun puoliväliin asti, ja taistelut keskittyvät Bullecourtiin. Operaation jatkaminen johtui osittain siitä, että sen avulla saksalaiset eivät olisi hyötyneet ranskalaisjoukkoihin levinneestä kapinoinnista ja epäjärjestyksestä.
Tavoitteena ollutta suurta läpimurtoa ei saatu. Vimyn harjanteen taistelussa vallattiin kukkula numero 145. Yksi syy epäonnistumiseen oli panssarivaunujen puute. Hyökkääville brittijoukoille oli luvattu 200 uutta Mark IV-panssaria, mutta vain 45 Mark II -koulutuspanssaria saatiin brittien tueksi.
Léré
Léré on kunta ja sen keskuskylä Timbuktun alueen Niafunkén piirissä Malissa. Se sijaitsee piirin länsiosassa 115 kilometrin päässä Niafunkésta. Kunnassa on 16 100 asukasta (vuonna 2009).
Kunnan pinta-ala on yli 2 000 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Goundamin piirin Alzounoubin, idässä Diankén, etelässä Youwaroun piirin Farimakén ja lännessä Nionon piirin Nampalarin kuntiin. Seutu kuuluu kuivuudesta ja eroosiosta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 18 kylää ja paimentolaisryhmää. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita, songhaita, arabeja ja tuaregeja.
Seudun pääelinkeinot ovat karjanhoito ja maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi ja durra. Myyntiin kasvatetaan tupakkaa, sipulia, perunaa ja maniokkia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Léréssä pidetään piirikunnan vilkkaimmat markkinat.
Kunnassa on viisi alakoulua, yläkoulu ja koraanikoulu. Lähin terveyskeskus on Niafunkéssa. Varsinaisia maantieyhteyksiä ei ole.
Arrasin taistelu (1918)
Arrasin taistelu oli ensimmäisessä maailmansodassa Koillis-Ranskan Arrasissa keväällä 1918 käyty taistelu, jota nimitetään myös nimillä "St. Mihiel" ja "Operaatio Michael" (taistelun saksalainen koodinimi). Taistelu oli osa Saksan vuoden 1918 kevätoffensiivia eli "Kaiserschlachtiin".
Saksalainen kenraali Erich Ludendorff arveli voivansa hyötyä siitä, että alue oli brittiläisten ja ranskalaisten joukkojen saumakohta. Sen vuoksi hän aloitti kolmen armeijan, kaikkiaan 63 divisioonan voimin 21. maaliskuuta 1918 hyökkäyksen niitä vastaan Sommejoen eteläpuolella. Tarkoitus oli edetä Arrasista St. Quentiniin ja La Fèreen ulottuvalla 80 km:n pituisella rintamanosalla. Puolustautuvilla briteillä oli käytössä 26 divisioonaa. Britit pyrkivät pitämään asemansa, mutta ranskalaiset halusivat vain estää etenemisen Pariisin suuntaan, kuten Ludendorff oli arvellutkin. Päävastuu alueen puolustuksesta annettiin 26. maaliskuuta ranskalaiselle kenraali Ferdinand Fochille.
Hyökkäys repi brittien puolustuksen auki hyökkäyksen rajuuden ja sankan sumuverhon vuoksi. Saksalaiset etenivät vajaassa viikossa 65 kilometriä lähelle Amiensin kaupunkia ja aiheuttivat puolustajille noin 240 000 miehen tappiot. Hyökkääjät olivat kuitenkin jo melko uupuneita. Ludendorff käski 5. huhtikuuta keskeyttämään hyökkäyksen, koska oli käynyt selväksi, ettei sillä saavuteta ratkaisevaa voittoa Sommen alueella. Saksa siirsi toimintansa painopisteen tämän jälkeen operaatio Georgetteen Lysnejoen suunnalla.
Maria Matinmikko
Maria Matinmikko (s. 1983 Oulu) on suomalainen runoilija ja kirjailija.
Matinmikon esikoisrunokokoelma "Valkoinen" ilmestyi maaliskuussa 2012 ntamon kustantamana. Matinmikko sai teoksesta Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkinnon. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun palkinto myönnettiin esikoisteokselle. "Valkoinen" oli ehdolla myös Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Trilogian toisen osan, "Musta", julkaisi Mahdollisen Kirjallisuuden Seura marraskuussa 2013.
Matinmikko asuu Helsingissä. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta ja opiskellut kirjoittamista muun muassa Oriveden Opiston sanataiteen ohjelmassa ja Oulu-opistossa. Hän kuuluu Nuoren Voiman Liiton hallitukseen.
Emanuele Zonzini
Emanuele Zonzini (s. 17. helmikuuta 1994) on sanmarinolainen moottoriurheilija.
Zonzini aloitti uransa kartingissa. Vuonna 2011 hän ajoi Italian ja Euroopan Formula Abarth -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2012 Zonzini jatkoi sarjoissa sijoittuen Euroopan sarjassa viidenneksi voittamalla yhden kilpailun ja Italian sarjassa hän sijoittui kolmanneksi. Hän ajoi samana vuonna neljä kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa. Vuonna 2013 Zonzini siirtyi GP3-sarjaan ajaen Trident-tallissa saavuttamatta pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 12:s sija.
Benjamin Helander
Anders Benjamin Helander (2. maaliskuuta 1876 Kuopio – 10. marraskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitoalan asiantuntija ja johtaja.
Helanderin vanhemmat olivat rehtori Anders Helander ja Lovisa Augusta Frosterus. Hänen puolisonsa vuodesta 1900 oli Bertta Johanna Lindgren (s. 1877), metsänhoitaja Martin Anders Johannes Helander oli heidän poikansa. Helander pääsi ylioppilaaksi 1893 Kuopion lyseosta ja valmistui Evon metsäopistosta 1896, jolloin hänestä tuli metsäkonduktööri. Helsingin yliopistosta hän valmistui filosofian maisteriksi 1918 ja lisensiaatiksi 1923. Helander toimi opettajana Kurkijoen yleisessä maanviljelyskoulussa 1898–1903 ja Tuomarniemen metsäkoulussa 1903–1906. Hän oli järjestötehtävissä 1906–1910, toimi Helsingin yliopiston metsänhoitajana ja metsäteknologian opettajana 1910–1919 sekä oli Pekkalan kartanon isännöitsijänä Ruovedellä 1919–1929. Vuosina 1928–1946 Helander oli Keskusmetsäseura Tapion toimitusjohtaja. Helander oli valitsijamies Suomen presidentinvaalissa 1925. Professorin arvo hänelle myönnettiin 1936.
Ilmari Kovero
Kaarlo Ilmari Kovero (11. tammikuuta 1877 Helsinki – 27. tammikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja Helsingin yliopiston finanssiopin professori.
Koveron vanhemmat olivat lyseon lehtori, professori Karl Adolf Kovero ja Johanna Katariina Richter. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1894 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1898, maisteriksi 1900 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1911.
Kovero toimi Suomen liikemiesten kauppaopiston opettajana 1904–1916, kauppakorkeakoulun opettajana 1916–1919 sekä teollisuusneuvoksena 1919–1928. Hän oli Helsingin yliopiston tilastotieteen ja kansantalouden apulaisprofessorina 1932–1934 ja finanssiopin professorina 1934–1944. Kovero oli myös Chilen kunniakonsuli 1930–1932 ja hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1938.
Taloustutkimusten ohella Kovero laati kirjanpidon ja kauppakirjeenvaihdon oppikirjoja sekä julkaisi myös runoja nimimerkillä "Martti Kolu".
Kovero oli naimisissa kaksi kertaa:
Diabaly
Diabaly on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Nionon piirissä Malissa. Se sijaitsee Fala de Molodon kanavan varrella 50 kilometriä Nionosta pohjoiseen. Kunnassa on 35 300 asukasta (vuonna 2009).
Kunnan pinta-ala on 1 538 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Dogofryn, idässä Ténenkoun piirin Karérin, etelässä Sirifila-Boundyn ja Toridaga-kon sekä lännessä Sokolon kuntiin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, songhaita, soninkeja, tuaregeja (belloja), miniankoja, moseja, samoja, bozoja, boboja ja maureja. Tärkeimmät kielet ovat bambara, fulani ja songhai.
Historiallisella Koroumarin alueella sijaitseva paikkakunta on saanut alkunsa Nigerjoen keinokastelujärjestelmää hoitavan Office du Nigerin työläisasutuksesta, joka perustettiin entisen fulbekylän paikalle vuonna 1952. Ennen vuoden 1996 paikallishallintouudistusta se kuului Sokolon arrondissementtiin.
Diabalyn kautta kulkee Ségoun ja Timbuktun välinen maantie RN33, josta haarautuu RN31 Naraan. Seudun pääelinkeinot ovat osin keinokasteluun perustuva maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, vihannekset, hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.
Kunnassa toimii seitsemän alkeiskoulua, viisi lukutaitokeskusta, kolme koraanikoulua ja kolme yläkoulua. Terveyskeskuksia on kaksi. Kulttuuripalveluihin kuuluvat kansantalo ja elokuvasali.
Vankilaoikeus
Vankilaoikeus (lyhennys VANKO) oli Suomessa 1932–2006 toiminut erityistuomioistuin. Se päätti siitä, tuliko vaarallisena pidetty rikoksenuusija sijoittaa pakkolaitokseen vai tavalliseen vankilaan. Sen toimivaltaan kuului myös se, tuliko nuori rikollinen sijoittaa tavalliseen vankilaan vai nuorisovankilaan.
Vankilaoikeuden jäseninä oli vankeinhoitolaitoksen päällikkö sekä alkuaan kolme (myöhemmin neljä) muuta jäsentä, jotka tasavallan presidentti määräsi toimeen viideksi vuodeksi kerrallaan. Yhdellä jäsenellä (myöhemmin kahdella) tuli olla kokemusta tuomarina työskentelystä ja yhden jäsenen piti olla mielisairaanhoitoon perehtynyt lääkäri. Tasavallan presidentti määräsi myös kuka oikeuden lakimiesjäsenistä toimi vankilaoikeuden puheenjohtajana ja kuka varapuheenjohtajana. Presidentti määräsi myös kullekin jäsenelle yhden (myöhemmin kaksi) varajäsentä. Vankilaoikeuden kaikkien jäsenten oli vannottava tuomarinvala.
Vankilaoikeuden tai sen määräämän henkilön oli tutkittava vaarallisena pidetyn henkilön tapaus ja annettava hänelle tiedoksi ne syyt, joiden perusteella eristämistä vaadittiin. Vangille oli varattava tilaisuus tehdä muistutuksia vankilaoikeuden istunnossa. Tähän hän sai käyttää avustajaa tai asiamiestä. Vuodesta 1971 lähtien rikolliselle voitiin myöntää maksuton oikeudenkäynti vankilaoikeudessa ja määrätä hänelle oikeudenkäyntiavustaja.
Oikeuden päätös oli heti lainvoimainen ja se oli siten myös heti täytäntöön pantavissa. Jos päätöstä ei pantu täytäntöön kymmenen vuoden kuluessa päätöksen antamisesta, se raukesi. Päätös raukesi myös kymmenen vuoden kuluttua täytäntöönpanon keskeytymisestä. Jos vankilaoikeuden jäsentä haluttiin syyttää virkavirheestä, oli toimivaltainen tuomioistuin Helsingin hovioikeus.
Vuonna 1952 hallitus ehdotti vankilaoikeuden nimen vaihtamista vankilalautakunnaksi, sillä nimeä pidettiin harhaanjohtavana, koska oikeudessa noudatettu toiminta ei ollut tuomioistuinmenettelyä. Nimenä pysyi kuitenkin vankilaoikeus.
Artturi Helenius
Artturi (Arthur) Helenius (30. tammikuuta 1878 Viipuri – 17. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja Kulttuurirahaston ensimmäinen suurlahjoittaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1938.
Artturi Heleniuksen vanhemmat olivat Wilhelm Helenius ja Katarina Turunen ja puoliso vuodesta 1907 Aina Maria Broman. Helenius kävi keskikoulun ja kauppaopiston. Hän toimi Juvankosken paperitehtaan kassanhoitajana ja isännöitsijänä Parikkalassa 1899–1904, oman sahaliikkeen Helenius perusti 1904. Vuodesta 1906 hän toimi Parikkalan Särkisalmen sahan toimitusjohtajana ja yksinomistajana vuodesta 1914. Sulkavan Kukkapään sahan omistaja ja toimitusjohtaja Helenius oli 1914–1922, Pohjolan huopa Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 1914 ja Kirvun ja Karjalan huopatehtaiden vuodesta 1927. Helenius oli Suomen Kulttuurirahaston ensimmäinen miljoonalahjoittaja ja toinen kunniajäsen. Hän testamenttasi rahastolle yli sata miljoonaa markkaa.
Liigacup 2013
Liigacup 2013 on alkuvuodesta 2013 pelattava jalkapallokilpailu, johon osallistuvat Veikkausliigan 12 joukkuetta.
Joukkueet on jaettu kolmeen lohkoon, joissa kussakin pelataan kaksinkertainen sarja siten, että kaikki joukkueet kohtaavat toisensa sekä kotona että vieraissa. Kaksi parasta kustakin lohkosta ja kaksi parasta lohkossaan kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta etenee pudotuspeleihin. Jatkoon päässeet joukkueet saavat aloittaa Suomen Cupissa muita joukkueita myöhemmältä kierrokselta. Alkulohkovaihe pelataan 15. tammikuuta–6. maaliskuuta välisenä aikana.
Mikäli lohkojen kolmanneksi sijoittunut joukkue valikoituu pelaamaan saman alkulohkon joukkuetta vastaan, vaihtavat kolmanneksi sijoittuneet paikkaa puolivälieräotteluissa.
Viisi maalia:
Neljä maalia:
Kolme maalia:
Kaksi maalia:Yksi maali:
Oma maali:
Tomaatteja
Tomaatteja on taiteilija Pekka Halosen öljyvärimaalaus, 42×51 cm, pahville, jonka hän maalasi vuonna 1913. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin.
Pekka Halonen maalasi vuonna 1913 useita maalauksia omasta puutarhastaan Halosenniemessä. Näistä tämä viheroranssivoittoinen "Tomaatteja"-maalaus on yksi. Kaikkiaan Haloselle koko 1910-luku oli kotikeskeistä aikaa. Hän maalasi tällöin pääasiassa kotinsa ympäristössä eri vuodenaikoina, mutta myös aiheita kodin sisältä: interiöörejä ja lapsiaiheita.
Pekka Halosta ei yleensä pidetty taiteen uudistajana, mutta hän oli ensimmäisten suomalaisten taiteilijoiden joukossa, jotka alkoivat suuntautua värimaalaukseen. Hän siirtyi kirkkaamman ja puhtaamman väripaletin käyttöön vähitellen 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Tämä saavutti huippunsa hänellä 1910-luvun alkuvuosina, jolloin hänen taidettaan voisi kutsua puhtaiden päävärien väri-iloitteluksi.
"Tomaatteja"-maalauksen hän maalasi myös vuonna 1916. Tämä kuultavia punaisia ja vihreitä tomaatteja täynnä oleva tomaatinoksastoa kuvaava maalaus on yksityisomistuksessa. Väreiltään Ateneumin "Tomaatteja"-maalaus on vaaleampi kuin tämä maalaus. Ateneumin maalaus kuvaa tomaatinoksastoa aikaisessa kasvuvaiheessa kellertävine, vihreine ja punaisine tomaatteineen.
Israel Helenius
Israel Helenius (1726 Muurla – 1806) oli suomalainen valtiopäivämies, myssyjohtaja. Hän tuli ylioppilaaksi 1746 ja oli talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä. Hän osallistui myssyjohtajana politiikkaan, erityisesti valtiopäivillä vuosina 1765–1766. Hänen ajamiaan asioitaan oli muun muassa talonpoikaispurjehduksen vapauttaminen.
Planman
Planman voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Lauri Helenius
Lauri Sakari Helenius (25. heinäkuuta 1887 Rauma – 7. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Fiskarsin pääjohtaja.
Heleniuksen vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Kaarle Helenius ja Hilma Evelina Bergroth. Hän pääsi ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta vuonna 1905 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneosastolta 1909 ja sähköosastolta 1910.
Helenius oli Oy Lokomo Ab:n toimitusjohtaja 1922–1924, Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajan johtaja 1925–1940, Suomen Teollisuusliiton toimitusjohtaja 1940–1942, puheenjohtaja 1948–1952 sekä Fiskarsin pääjohtaja 1943–1957. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1943 ja tekniikan kunniatohtorin arvon 1949. Heleniuksella oli suuri merkitys Suomen veturiteollisuuden kehittymiselle.
Nagato (1919)
Nagato oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1920 palvelukseenotettu Nagato-luokan taistelulaiva. Alus oli sisaraluksensa "Mutsun" kanssa maailman ensimmäiset taistelulaivat, joiden pääaseistuksen kaliiperi oli 41 senttimetriä (16 tuumaa) tai suurempi.
Alus tilattiin Kuren laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 28. elokuuta 1917. Alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1919 ja se valmistui 25. marraskuuta 1920.
"Nagato" oli amiraali Isoroku Yamamoton lippulaivana 12. huhtikuuta 1942 asti. Aluksen ainoa merkittävä sotatoimi toisessa maailmansodassa oli Leytenlahden taisteluun. Alus selvisi sodasta, vaikka se vauriotui useita kertoja sodan aikana. Alusta käytettiin sodan jälkeen maalilaivana ydinasekokeissa Bikini-atollilla, jossa se upposi 29. heinäkuuta 1946.
Veli Helenius
Veli Arthur Helenius (5. lokakuuta 1910 Helsinki – 16. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan lainopin kandidaatti. Hän oli pääkonsuli ja kaupallisen edustuston päällikkö Kölnissä vuodesta 1958, suurlähettiläs New Delhissä, Jakartassa  ja Bangkokissa vuosina 1961–1964, ulkoministeriön hallinnollisen osaston päällikkö 1964–1967, suurlähettiläs Pekingissä ja Hanoissa vuosina 1967–1974 ja Kööpenhaminassa 1974–1977.
Nokia 5100
Nokia 5100 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. Sen muotoili Nokian silloinen muotoilujohtaja Frank Nuovo.
Pyhän Henrikin legenda
Pyhän Henrikin legenda () on keskiajalla Turun hiippakunnassa laadittu pyhimyslegenda. Piispa Henrikin kanonisoinnissa käytetty legenda käsittää selostuksia piispan elämästä ja ihmeteoista. Se on laadittu noin vuosina 1270-1290, yli sata vuotta piispa Henrikin oletetun kuoleman jälkeen.
Legendan mukaan Pyhä Henrik seurasi kuningas Eerik Pyhää tämän ristiretkelle Varsinais-Suomeen aikaisintaan vuonna 1155 ja jäi maahan saarnaamaan, kastamaan ja järjestämään kirkollisia oloja. Hänen saarnamatkansa ulottuivat kansanperinteiden mukaan Kokemäelle saakka. Pyhä Henrik ei ollut ensimmäinen kristinuskon julistaja näillä seuduilla, mutta kirkollisen järjestyksen luomisen on katsottu alkaneen hänen toiminnastaan. Pyhän Henrikin surmasi jo seuraavana talvena murhamies, jonka nimeä legenda ei mainitse. Legenda kuvaa Pyhän Henrikin kuoleman seuraavasti:
Varhaisin versio Pyhän Henrikin legendasta on peräisin 1200-luvun lopulta, jolloin hänen luunsa luultavasti siirrettiin Nousiaisista Turkuun. Uudempi laajennettu versio laadittiin 1400-luvun jälkipuoliskolla. Kertomus koostuu yhdeksästä lyhyestä luvusta. Neljä ensimmäistä käsittelee hänen elämäänsä ("vita"), loput kertovat Henrikiin liittyvistä ihmeistä ("miracula"), joita luetellaan yhteensä yksitoista.
Pyhän Henrikin legenda on yksi kolmesta piispa Henrikin toiminnasta kertovasta lähteestä. Muut ovat 1600-luvulla ensimmäisen kerran muistiin kirjoitettu Piispa Henrikin surmavirsi sekä satakuntalainen ja varsinaissuomalainen kansanperinne. Yksikään Henrikin aikainen lähde ei mainitse piispaa, joten hänen olemassaolostaan ei ole täyttä varmuutta.
Nokia 5140
Nokia 5140 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin. Nokian 5140 on mallin 5120 seuraaja valmistajan roiske- ja pölysuojatussa mallisarjassa. Mallin erikoisuuksina ovat mm. vatupassi, kompassi, lämpö- ja desibelimittari.
Nokia 5500
Nokia 5500 on Nokian vuonna 2006 julkaistu matkapuhelin.
Artturi Hellemaa
Artturi Hellemaa, vuoteen 1923 "Hellman" (15. syyskuuta 1893 Ulvila – 1. huhtikuuta 1976 Ulvila) oli suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Friitala Oy:n toimitusjohtajana. Hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1944.
Hellemaa tuli isänsä Arthur Hellmanin perustaman Friitalan palvelukseen vuonna 1911. Hän oli Fiitalan Nahka Oy:n prokuristi ja teknillinen johtaja 1918–1927 sekä toimitusjohtaja vuodesta 1928 lähtien. Hellemaa toimi myös Porin kauppakamarin puheenjohtajana vuodesta 1959.
Artturi Hellemaa kuoli 82-vuotiaana 1976.
Nokia 3100
Nokia 3100 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin.
Sitä myytiin noin 50 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui viidenneksitoista The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista. Se on erittäin kestävä ja akku kestää pitkään.
Nokia 3120 on Nokian vuonna 2004 julkaistu matkapuhelin.
Pyhän Henrikin sarkofagi
Pyhän Henrikin sarkofagi on Nousiaisten kirkkoon sijoitettu piispa Henrikin kenotafi eli muistoarkku. Maunu Tavastin lahjoittama arkku on valmistettu noin vuosina 1415–1420. Piispa Henrikin jäännöksiä siinä ei ole milloinkaan säilytetty.
Tummasta kalkkikivestä valmistettu sarkofagi on todennäköisesti flaamilaista alkuperää ja se on koristettu kaiverretuilla messinkilevyillä. Levyjen kaiverrukset kuvaavat Henrikin elämää ja hänen ihmetekojaan. Kuvien historiallinen aineisto on todennäköisesti peräisin Suomesta, vaikka kuvat ja niissä esiintyvät henkilöt edustavatkin kansainvälistä tyyliä.
Sarkofagi on asetettu harmaakivestä tehdylle alkuperäiselle alustalleen. Sarkofagi siirrettiin vuonna 1901 arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelemaan kappelliin, mutta nykyään se sijaitsee jälleen alkuperäisellä paikallaan kirkkosalissa.
Muistoarkusta on myös tehty kopio, joka on nähtävillä Harjavallan kirkon eteistiloissa.
Sarkofagin kansilevyssä on kuvattuna suurikokoisena piispa Henrik sekä pienempänä hänen surmaajansa talonpoika Lalli ja piispa Maunu Tavast. Lalli on esitetty Henrik-piispan jalkoissa makaavana, piispa Tavast puolestaan on polvistunut Henrikin eteen.
Henrikin pään yläpuolella on latinankielinen teksti "commenda (puhu puolestamme)". Lisäksi kannessa on latinankielisiä katkelmia Piispa Henrikin liturgiasta, neljän evankelistan symbolit sekä Turun tuomiokapitulin ja Tavast-suvun vaakunat.
Sarkofagin sivuseinämillä olevissa levyihin on kaiverrettu piispa Henrikin elämänvaiheita sekä häneen liittyviä ihmeitä. Kuvattuna on muun muassa Suomen ensimmäisen ristiretken maihinnousu sekä Pyhän Henrikin legendassa kerrottuja ihmetekoja kuten jäälautalla keskellä kesää ajelehtiva piispan irti leikattu sormi ja Henrikin merihädästä pelastamat Kokemäen hylkeenpyytäjät.
Nokia 3108
Nokia 3108 on Nokian vuoden 2003 viimeisellä neljänneksellä julkaistu matkapuhelin.
Nokia 3110
Nokia 3110 on Nokian vuonna 1997 julkaistu matkapuhelin. Sen muotoilusta vastasi yhtiön silloinen muotoilujohtaja Frank Nuovo.
Brook Lopez
Brook Lopez (s. 1. huhtikuuta 1988, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa kaudella 2018–2019 NBA-liigassa pelaavaa Milwaukee Bucksia.
Ennen ammattilaisuraansa Lopez pelasi yliopistokoripalloa Stanfordin yliopiston joukkueessa. Hän edusti NBA:ssa yhdeksän kautta Brooklyn Netsiä, joka Lopezin aloittaessa oli vielä nimeltään New Jersey Nets, ja kesällä 2017 hän siirtyi Los Angeles Lakersiin. Kesällä 2018 hän siirtyi Milwaukee Bucksiin.
Lopezin kaksosveli Robin Lopez pelaa myös NBA:ssa, Chicago Bullsin joukkueessa. He pelasivat yhdessä samaan aikaan Stanfordissa, ja molemmat valittiin vuoden ensimmäisellä kierroksella.
Robin Lopez
Robin Lopez (s. 1. huhtikuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa NBA-liigassa pelaavaa Chicago Bullsia, ja on ammattilaisurallaan pelannut myös Phoenix Sunsissa, New Orleans Hornetsissa, Portland Trail Blazersissä ja New York Knicksissä.
Ennen ammattilaisuraansa Lopez pelasi yliopistokoripalloa Stanfordin yliopiston joukkueessa.
Lopezin kaksosveli Brook Lopez pelaa myös NBA:ssa. He pelasivat yhdessä samaan aikaan Stanfordissa, ja molemmat valittiin vuoden ensimmäisellä kierroksella.
Viinitila
Viinitila on maatila, jolla valmistetaan viiniä tai hedelmäviiniä tilan omissa tarhoissa kasvatetusta tai muualta tuodusta raaka-aineesta, tavallisesti viinirypäleistä. Viinitiloilla on joskus myös erilaisia palveluja ja toimintoja, kuten viininmaistatusta, ruokailupalveluja, majoitusta ja erilaisia virkistyspalveluja. Suomen viinitiloilla valmistetaan ja myydään kotimaisista marjoista ja hedelmistä tehtyjä niin kutsuttuja tilaviinejä. Vuonna 2011 Suomessa oli noin 40 viinitilaa. Suomen alkoholilain muutos vuonna 1995 teki tilaviinitoiminnan lailliseksi Suomessa.
Nokia 3128
Nokia 3128 on Nokian vuoden 2004 viimeisellä neljänneksellä julkaistu matkapuhelin.
Nokia 3330
Nokia 3330 on Nokian vuonna 2001 julkaistu matkapuhelin.
Strip My Mind
Strip My Mind on yhdysvaltalaisen Red Hot Chili Peppers -yhtyeen vuonna 2006 levyttämä rock-kappale. Sen tekoon ovat osallistuneet kaikki yhtyeen jäsenet laulaja Anthony Kiedis, kitaristi John Frusciante, basisti Flea ja rumpali Chad Smith. Kappale sisältyy yhtyeen yhdeksänteen studioalbumiin "Stadium Arcadiumiin". Levy on tupla-albumi, ja ”Strip My Mind” on "Jupiter"-puolen avausraita.
Kitarisi John Fruscianten taustalaulua kappaleella, on kehuttu suuresti ja ”Strip My Mind” lasketaan usein Stadium Arcadiumin kohokohtiin.
”Strip My Mind” ei kuulu Red Hot Chili Peppersin konserttien settilistaan kovinkaan usein. Se on soitettu konserteissa alle 50 kertaa.