hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yrjö Välikangas
Matti Yrjö Välikangas () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana ja Viron vapaussotaan Viron armeijan luutnanttina.
Välikankaan vanhemmat olivat taiteilija Aapo Välikangas ja Hilda Gustava o.s. Rönkä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Vieno Mannosen kanssa.
Välikangas kävi viisi luokkaa Tampereen klassillista lyseota ja suoritti seitsemän luokkaa Haapamäen yhteiskoulussa vuonna 1923.
Välikangas toimi sähköalan harjoittelijana Tampereella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Polangenissa vuonna 1917 järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Välikangas saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin konekiväärikomppaniaan Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla ja Tampereella, jonka jälkeen hänet siirrettiin 12. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan ja otti osaa taisteluihin Kauksamossa, Kivennavalla ja Raivolassa sekä Inon saartoon.
Välikangas palveli sisällissodan jälkeen edelleen 2. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti 2. Hän toimi joukkueenjohtajana III pataljoonan konekiväärikomppaniassa. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919. Armeijasta eronsa jälkeen hän matkusti Viroon ja osallistui Viron vapaussotaan luutnanttina 11. helmikuuta–22. maaliskuuta 1919. Virossa hän toimi Ensimmäisen suomalaisen vapaajoukon (Ekströmin rykmentti) 1. konekiväärikomennuskunnassa ja myöhemmin rykmentin aliupseerikoulun opettajana Rakveressä.
Virosta palattuaan Välikangas määrättiin 26. kesäkuuta 1919 nuoremmaksi upseeriksi palvelukseen Keski-Suomen rykmentin 3. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 21. syyskuuta 1921 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön, missä hänet sijoitettiin topografian ja sotalaitosopin opettajaksi Suojeluskuntain päällystökouluun, missä tehtävässä hän toimi 1. tammikuuta–1. marraskuuta 1922. Suojeluskuntain ylipäällikön toisena adjutanttina hän toimi 1. marraskuuta–1. joulukuuta 1922. Hänet määrättiin 28. helmikuuta 1923 uudelleen palvelukseen Keski-Suomen rykmenttiin, missä hän toimi nuorempana upseerina ja komppanianpäällikön viransijaisena. Kolmannen kerran hän erosi armeijasta 6. syyskuuta 1927 ja työskenteli sen jälkeen autonmyyjänä Tampereella vuoteen 1928 saakka.
Jeff Chandler
Jeff Chandler (oik. Ira Grossel 15. joulukuuta 1918 New York, New York – 17. heinäkuuta 1961 Culver City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Chandler oli jo 15-vuotiaana yli 190 senttimetriä pitkä ja hän alkoi harmaantua jo 18-vuotiaana, mistä juontui hänen lempinimensä "The Big Gray". Uransa alkuvaiheessa hän esiintyi oikealla nimellään muun muassa radiosarjassa "Our Miss Brooks", kunnes hän myöhemmin solmittuaan sopimuksen Universalin kanssa alkoi käyttää nimeä Jeff Chandler. Elokuvadebyyttinsä Chandler teki vuonna 1947 elokuvassa "Kohtaloa uhmaten". Parhaan miessivuosan Oscar-palkintoehdokkaana hän oli vuonna 1950 roolistaan Cochisena elokuvassa "Katkaistu nuoli". Hän esitti Cochisea myös vuonna 1952 elokuvassa "Taistelu Apassisolassa" ja kaksi vuotta myöhemmin elokuvassa "Punainen kotka".
Chandler kuoli 1961 saatuaan verenmyrkytyksen ollessaan selkäleikkauksessa välilevypullistuman takia. Kuoleman todettiin johtuneen hoitovirheestä, ja Chandlerin kaksi tytärtä saivat 200 000 dollarin vahingonkorvauksen.
Jeff Chandler on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Ilkka Ruostetsaari
Ilkka Ruostetsaari (s. 12. helmikuuta 1958 Nivala) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä. Hän toimii Tampereen yliopiston valtio-opin professorina. Aiemmin hän oli määräaikaisena professorina Turun yliopiston valtio-opin laitoksella. Hänet tunnetaan etenkin suomalaisen yhteiskunnan eliittejä koskevista tutkimuksistaan.
George Busk
George Busk (12. elokuuta 1807 – 10. elokuuta 1886) oli englantilainen merivoimien kirurgi, minkä lisäksi hän oli eläintieteilijä ja paleontologi. Hän syntyi Pietarissa mutta opiskeli kirurgiaa Lontoossa. Laivastossa palvellessaan hän teki havaintoja kolerasta ja keripukista. Hän jätti laivaston vuonna 1855 ja perehtyi eläintieteeseen ja paleontologiaan. Vuosina 1856–1859 hän toimi komparatiivisen anatomian ja fysiologian professorina Royal College of Surgeons of Englandissa. Hänestä tuli sen johtaja vuonna 1871. Hän oli jäsen niin Royal Societyssa, Linnean Societyssa kuin Geological Society of Londonissakin, ja hän toimi Britannian Antropologisen instituutin puheenjohtajana 1873–1874. Hän oli aikansa johtava sammaleläinten asiantuntija.
Diasetyleeni
Diasetyleeni eli butadiyyni (CH) on tyydyttymätön hiilivety ja yksinkertaisin polyyneistä.
Diasetyleeniä muodostuu etyynin fotolyysissä, kun kaksi siinä muodostunutta etynyyliradikaalia reagoivat keskenään.
Diasetyleeni on useiden muiden hiilivetyjen esiaste. Se kykenee reagoimaan radikaalimuotonsa CH:n kanssa muodostaen triasetyleeniä ja tetra-asetyleeniä (CH) ja CH:a vapauttaen samalla etyyniä, vetymolekyylejä tai yksittäisiä vetyatomeja. Molekyyli voi reagoida myös muiden hiilivetyjen kanssa muodostaen uusia yhdisteitä.
Diasetyleeniä esiintyy huomattavia määriä Saturnuksen suurimman kuun Titanin ilmakehässä.
Voyager 1 -luotain löysi diasetyleeniä yhdessä monien muiden molekyylien, kuten propyynin ja triasetyleenin (CH) ja syanopolyynien, kanssa Titanin pohjoisten napa-alueiden ilmakehästä.
Inkeri Toikka
Maire Inkeri Toikka o.s. Iissalo (14. joulukuuta 1931 Rauma – 25. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen lasitaiteilija.
Toikan isä oli taidemaalari Arvo Iissalo. Toikka opiskeli taidetta Turun piirustuskoulussa ja keramiikkaa Taideteollisessa oppilaitoksessa keramiikkataiteen osastolla, josta hän valmistui vuonna 1955. Hän työskenteli valmistuttuaan Arabia Oy:n taideteollisuusosastolla vuosina 1955–1958. Kesän 1956 hän oli harjoittelijana Nuutajärven lasitehtaalla.
Hän avioitui Oiva Toikan kanssa vuonna 1957, ja he muuttivat Sodankylään Oiva Toikan opettajatyön vuoksi. Vuonna 1963 he palasivat Nuutajärvelle, jossa Oiva työskenteli lasitehtaan muotoilijana ja Inkeri Toikka opettajana. 1970-luvulta alkaen myös Inkeri Toikka työskenteli lasitehtaalla. He muuttivat Helsinkiin 1990-luvulla. Heillä on kolme lasta.
Mainostajan hakemisto
Mainostajan hakemisto on vuodesta 1965 lähtien julkaistu markkinointiviestintäalan hakemisto. Ajantasaisessa verkkopalvelussa ovat mukana niin mainostajat kuin palveluntarjoajatkin, yhteensä noin 900 yritystä, 6 500 henkilöä ja 400 työtä. "Mainostajan hakemisto" auttaa löytämään yhteistyökumppaneita muun muassa mainostoimistojen, digitaalisen viestinnän toimistojen, kirjapainojen, mallitoimistojen, mainosvalokuvaajien ja useiden muiden alan palveluita tuottavien yritysten keskuudesta. Hakemistossa on mahdollista myös vertailla palveluyritysten tunnuslukuja, asiakkaita ja tuntihintoja sekä tutustua yritysten työnäytteisiin.
"Mainostajan hakemistoa" julkaisee Mainostajien liitto. Palvelun pääasiallisia käyttäjiä ovat noin 3 000 markkinoinnin päättäjää liiton jäsenyrityksissä.
Balakənin piirikunta
Balakənin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 925 neliökilometriä. Asukkaita on 90 300 henkeä (vuonna 2010).
Balakənin piiri sijaitsee Azerbaidžanin luoteisosassa Kaukasusvuoriston pääjonon etelärinteillä. Se rajoittuu pohjoisessa Venäjään kuuluvaan Dagestaniin, lännessä ja lounaassa Georgiaan sekä idässä Zaqatalan piiriin. Suurimmat joet ovat etelärajalla virtaava Alazani ja sen sivujoet Katexçay, Balakənçay ja Mazımçay.
Piirin keskus on Balakənin kaupunki, josta on 394 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen huomattavampi paikkakunta on Qabaqçölin taajama. Kuntia on yhteensä 24 ja kyliä 57. Kaupunkiväestön osuus on 11,5 %. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan piirin asukkaista 72,7 % on azereja ja 26,6 % avaareja. Seudulla asuu myös ingiloijiryhmään kuuluvia georgialaisia, jotka ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja.
Piirin kautta kulkee Yevlaxin, Şəkin ja Tbilisin välinen maantie. Poçtbinəssä on Balakən-Lagodekhin kansainvälinen rajanylityspaikka. Yevlaxista on myös rautatieyhteys Balakəniin.
Seudun pääelinkeino on maanviljely, joka on erikoistunut tupakan, maissin, vihannesten ja hedelmien viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta.
Piirissä toimii 24 lastentarhaa, 48 koulua, kaksi ammattikoulua sekä Bakun teollisuus- ja opettajateknikumien osasto. Kulttuurilaitoksia ovat kaksi musiikkikoulua, 20 kulttuuri- ja 17 kerhotaloa, kirjastolaitos sivukirjastoineen ja elokuvateatteri. Paikallislehtenä ilmestyy "Balakən".
Nähtävyyksiin kuuluvat 1100–1200-luvuilta peräisin oleva Pərin linna Gərəklin kylässä, 1700–1800-luvuilla rakennettu Balakənin moskeija minareetteineen sekä Katexin vesiputous. Kylissä on vanhoja moskeijoita, kirkkoja ja linnoituksia. Suurin osa Zaqatalan luonnonsuojelualueesta sijaitsee Balakənin piirin alueella.
Mainostaja
Mainostaja on ammattilehti, jota julkaisee Mainostajien liitto. Lehden 4 000 kappaleen painoksesta valtaosa jaetaan markkinointiviestinnän päättäjille liiton jäsenyrityksissä. Lisäksi lehti on saatavilla liiton seminaareissa ja tapahtumissa. Lehden lukijakunnasta noin 80 % on markkinointiviestinnän palvelujen ja mediatilan ja -ajan ostajia. Neljä kertaa vuodessa ilmestyvä lehti käsittelee alan ilmiöitä, trendejä, tapahtumia, menestystarinoita sekä henkilöitä niiden takana. Mainostaja-lehden tilaajaryhmiä ovat muun muassa mediat, mainostoimistot, graafisen alan yritykset sekä oppilaitokset.
Cybercom Plenware
Cybercom Finland Oy on suomalainen media- ja tietoliikennealaan erikoistunut ohjelmistotalo. Vuodesta 2008 se on ollut osa ruotsalaista IT-yhtiötä Cybercomia.
Cosimo Fusco
Cosimo Massimo Fusco (s. 23. syyskuuta 1962 Matera, Italia) on italialainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Rachelin rakastajan, Paolon roolista televisiosarjoissa "Frendit".
Hän on esiintynyt yhdysvaltalaisissa, italialaisissa ja saksalaisissa elokuvissa ja sarjassa. Hänen viimeisin roolinsa on elokuvassa "Enkelit ja demonit". Hänellä oli rooli myös elokuvassa "Puhallettu 60 sekunnissa". Italiassa hän esiintyi sarjassa "Hyvä ja huono" ("Il bene e il Male") vuosina 2008-2009, ja hän on esiintynyt myös sarjassa Alias.
Apšeronin piirikunta
Apšeronin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1963 perustetun piirin pinta-ala on 1 546 neliökilometriä. Asukkaita on 190 900 henkeä (vuonna 2010).
Apšeronin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa maan pääkaupungin Bakun luoteispuolella. Se rajoittuu Bakun ja Sumqayıtin kaupunkialueisiin sekä lounaassa Hacıqabulin, lännessä Qobustanin ja luoteessa Xızın piireihin. Apšeronin piirin itäkärki työntyy Apšeronin niemimaan tyviosaan, mutta pääosin alue sijaitsee sisämaassa niemimaan ulkopuolella.
Piirin keskus on Xırdalanin kaupunki. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Sarayn, Qobun, Mehdiabadin, Ceyranbatanin, Hökməlin, Digahin, Güzdəkin ja Aşağı Güzdəkin taajamat. Kuntia on yhteensä 15, taajamia yhdeksän ja kyliä kuusi. Kaupunkiväestön osuus on 82,8 prosenttia. Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 97,7 prosenttia asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkevat Bakusta Qubaan ja Şamaxıin johtavat maantiet sekä Bakun ja Moskovan välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut puutarhanhoitoon, oliivien viljelyyn ja karjanhoitoon.
Nähtävyyksiä ovat Yanar Dağin palava luonnonkaasuesiintymä, vanhat moskeijat, saunat ja muut rakennelmat. Paikallislehtenä ilmestyy "Abşeron".
Ağdaşin piirikunta
Ağdaşin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1023 neliökilometriä. Asukkaita on 99 200 henkeä (vuonna 2010).
Ağdaşin piiri sijaitsee Azerbaidžanin keskiosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Şəkin ja Qəbələn, idässä Göyçayn ja Ucarin, etelässä Zərdabin ja Bərdən sekä lännessä Yevlaxin piiriin. Etelärajalla virtaa Kurajoki.
Piirin keskus on Ağdaşin kaupunki, josta on 249 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen huomattavampi paikkakunta on Ləkin taajama. Kuntia on yhteensä 51 ja kyliä 72. Kaupunkiväestön osuus on 33,2 %. Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Tbilisin välinen rautatie sekä Bakusta Georgian rajalle johtava M1-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on elintarvike- ja jalostusteollisuutta.
Nähtävyyksiin kuuluvat 1700-luvulla rakennettu Surxayn linnoitus, 1800-luvun karavaaniseraiji ja moskeijat. Seudulla sijaitsee Türyançayın luonnonpuisto.
Paikallislehtenä ilmestyy "Ağdaş".
Pekka Lindgren
Pekka Lindgren (s. 13. heinäkuuta 1985) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Koskelankylän Riennossa hyökkääjänä. Aiempiin seuroihin lukeutuvat Oulun luistinseura, Loviisan Tor, SC Tuhina ja Merikoski SBT.
Putšež
Putšež () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan oikealla rannalla 157 kilometriä Ivanovosta itään. Kaupunki on Putšežin piirin keskus. Asukkaita on 9 500 henkeä (vuonna 2008).
Paikalla sijainnut Putšetskojen kylä tunnetaan 1500-luvulta lähtien. Sen asukkaat harjoittivat kauppaa, kalastusta ja puutarhaviljelyä. Vuonna 1862 sinne perustettiin pellavakehräämö.
Vuosina 1955–1957 kaupunki jäi Gorkin tekoaltaan alle ja se rakennettiin uudelleen korkeammalle paikalle. Nykyään siellä on mm. tekstiiliteollisuutta. Putšežin ympäristö on suosittua lomanviettoseutua.
Rodniki
Rodniki () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan ja Kljazman välillä 54 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Kaupunki on Rodnikin piirin keskus. Asukkaita on 26 300 henkeä (vuonna 2010).
Vuonna 1820 Rodnikin kylään perustettiin kutomo. Vuonna 1918 se sai kaupungin aseman. Nykyisin siellä on lähinnä tekstiili- ja konepajateollisuutta.
Teikovo
Teikovo () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Okan sivujoen Vjazman rannalla 35 kilometriä Ivanovosta lounaaseen. Kaupunki on Teikovon piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Ivanovon ja Aleksandrovin välinen rautatie (Teikovon asema). Asukkaita on 35 200 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on perustettu vuonna 1918. Se on huomattava tekstiiliteollisuuden keskus.
Alen Bokšić
Alen Bokšić (s. 21. tammikuuta 1970 Makarska, Kroatian stv, Jugoslavian sltv) on kroatialainen entinen jalkapalloilija.
Bokšićia pidetään yhtenä Kroatian kaikkien aikojen parhaista pelaajista. Hän oli yksi Kroatian "kultaisen sukupolven" tähdistä. Bokšić oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet tunnettiin isosta koostaan ja teknisistä taidoistaan.
Bokšić edusti Jugoslaviassa vuosina 1987–1991 Hajduk Splitiä. Hän edusti Ranskassa vuosina 1991–1993 Cannesia ja Marseillea. Bokšić edusti Italiassa vuosina 1993–2000 Laziota ja Juventusta. Hän edusti vielä Englannissa Middlesbroughia vuosina 2000–2002.
Bokšić oli mukana Jugoslavian joukkueessa 1990 MM-kilpailuissa. Hän ei kuitenkaan pelannut Jugoslavian paidassa koskaan minuuttiakaan. Kroatian maajoukkueessa Bokšić pelasi vuosina 1993–2002 40 ottelua ja teki niissä 10 maalia. Hän muodosti Kroatian paidassa pitkään pelätyn kärkiparin yhdessä Davor Šukerin kanssa. Bokšić edusti Kroatiaa 1996 EM-kilpailuissa ja 2002 MM-kilpailuissa. Kroatian pronssijuhliin päättyneet 1998 MM-kilpailut jäivät häneltä väliin loukkaantumisen vuoksi.
Vitšuga
Vitšuga () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Ivanovon ja Kinešman välisen rautatien varrella (Vitšugan asema) 71 kilometriä Ivanovosta luoteeseen. Kaupunki on Vitšugan piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 38 500 henkeä (vuonna 2008).
Kaupunki on saanut alkunsa 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa syntyneistä tehdaspaikkakunnista, jotka yhdistettiin vuonna 1925. Nykyään Vitšuga on huomattava tekstiiliteollisuuden keskus. Siellä on myös konepajateollisuutta.
Aapo Lappalainen
Aapo Lappalainen (s. 3. marraskuuta 1989 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Lappalainen on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän siirtyi Ilveksestä virallisesti TamU:un yhden kauden mittaisella sopimuksella kaudeksi 2009, mutta oli yhteistyöseurasopimuksen turvin pelannut viisi liigaottelua jo kaudella 2008. Vuonna 2009 Lappalainen voitti TamU:ssa Liigacupin, jonka finaalissa hän pelasi täydet minuutit.
Keväällä 2011 Lappalainen teki sopimuksen Ykkösessä pelaavan FC Hämeenlinnan kanssa liiga-optiolla. Kahden Hämeenlinnassa vietetyn kauden jälkeen Lappalainen palasi kasvattajaseuraansa Ilvekseen 1+1-vuotisella sopimuksella.
Zavolžsk
Zavolžsk () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla Kinešmaa vastapäätä 113 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Kaupunki on Zavolžskin piirin keskus. Siellä on Kostroman ja Galitšin väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 11 600 henkeä (vuonna 2008).
Vuonna 1934 Kinešman vastarannalla sijaitsevista kylistä ja työläisasutuksista muodostettiin Zavolžjen taajama. Vuonna 1954 siitä tuli Zavolžskin kaupunki. Suurin yritys on maaleja valmistava kemian tehdas.
Unohda minut
Unohda minut () on Belva Plainin kirjoittama romaani vuodelta 1989. Teos on ilmestynyt suomeksi Anu Niroma kääntämänä, WSOYn kustantamana 1989.
"Unohda minut" kertoo Jennie Rakowskystä, joka 20-vuotiaana on synnyttänyt aviottoman lapsen ja antanut tämän adoptoitavaksi. Noin 20 vuotta myöhemmin Jennie kuulee adoptoitujen lasten tueksi perustetun yhdistyksen työntekijältä että hänen lapsensa, Victoria, haluaisi tavata hänet. Jennie kieltäytyy pariin otteeseen tapaamasta lastaan. Eräänä päivänä tytär ilmestyy Jennien ovelle.
Samaan aikaan kun Jennie joutuu yllättäen tekemisiin lapsensa kanssa, hän on menossa naimisiin Jay Wolfen kanssa. Jennie joutuu vaikeaan tilanteeseen. Wolfen vanhemmilla on hyvin korkeat moraalikäsitykset eikä Jennie uskalla kertoa hänelle aviottomasta lapsestaan.
Victoria saa aikaiseksi tapaamisen Jennien ja tämän isän, Peter Mendezin välillä. Tapaaminen päättyy kuitenkin riitaisesti Jennien ollessa ahdistunut.
www.fantasticfiction.co.uk
Italodance
Italo dance on elektronisen musiikin genre, joka tyyliltään usein sijoittuu trancen ja housen välimaastoon. Muita tunnusmerkkejä ovat niin sanottu tuuba-basso ja vahva miesvokaalien käyttö. Italodancelle on tyypillistä myös kaikenlainen kokeilu ja erilaisten äänteiden ("na-na-na...") käyttö. Tunnelma on kaikinpuolin iloista ja rentoa.
Italodancen on usein ajateltu saaneen alkunsa 90-luvun lopussa, jolloin italialaiset artistit Eiffel 65 ja Gigi D'agostino nousivat suureen suosioon. Huippukaudet sijoittuvat juuri 2000-luvun alkupuolelle, jolloin myös Eiffel 65:n Dj, Gabry Ponte, sekä muun muassa Prezioso feat. Marvin, Dj Lhasa ja Brothers esiintyivät. Sittemmin maailmanlaajuinen suosio on hieman hiipunut ja jopa Italiassa monet vanhat tyylin edustajat ovat siirtyneet enemmän housen puolelle. Uusia yrittäjiä on kuitenkin tullut tilalle, muun muassa Danijay, Dj Sanny J, Fabrizio e Marco sekä Luca Zeta.
Ilkka Alitalo
Ilkka Viljo Olavi Alitalo (s. 3. helmikuuta 1934 Loppi) on suomalainen eläinlääketieteen emeritusprofessori. Alitalo toimi eläinlääketieteellisen korkeakoulun rehtorina ja sitten vuosina 1995-1997 Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisen tiedekunnan dekaanina. Alitalo tunnetaan myös järjestötoiminnastaan Suomen Hippoksessa, Suomen Lääketieteen Historian Seurassa ja sukututkijana. Hän on toiminut muun muassa Suomen eläinkilpailujen antidopingkomitean puheenjohtajana.
Bryson Akhaialainen
Bryson Akhaialainen (n. 340 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Brysonista tiedetään vain vähän. Hänen kerrotaan olleen Stilponin ja Kleinomakhoksen oppilas. Pyrrhon puolestaan oli hänen oppilaansa. Hänen kerrotaan opettaneen myös Krates Thebalaista ja Theodoros Kyreneläistä. Diogenes Laertios lukee hänet niihin filosofeihin, jotka eivät jättäneet jälkeensä kirjoituksia.
Bryson on todennäköisesti eri henkilö kuin Bryson Herakleialainen, sofisti ja matemaatikko joka vaikuttaa eläneen samaan aikaan kuin Sokrates. "Suda" kuitenkin vaikuttaa sekoittavan nämä kaksi Brysonia toisiinsa, sillä sen Sokratesta käsittelevä hakusana sanoo Bryson Herakleialaisen olleen Sokrateen tai Eukleideen oppilas ja harjoittaneen erististä dialektiikkaa Eukleideen jalanjäljissä.
Rajaseudun henki
Spirit of Border (suomennettu nimellä "Rajaseudun henki") on Zane Greyn kirjoittama historiallinen romaani joka julkaistiin 1906. Romaani perustuu Ohiojoen putouksella sattuneisiin tapahtumiin 1700-luvun loppupuolella. Kirjassa Grey hyödynsi Lewis Wetzeliä, 1763-1808 elänyttä henkilöä, joka oli omistanut elämänsä amerikan alkuasukkaiden tuhoamiseen. Tarina käsittelee määriläisen kirkon lähetystyöntekijöiden yrityksiä käännyttää intiaaneja kristityiksi. Kirja on erittäin romantisoitu edeltäjäänsä verrattuna.
Jokisilta
Jokisilta on kylä Tyrnävän kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla. Kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä Tyrnävän kirkonkylästä pohjoiseen yhdystien 8240 läheisyydessä. Asutus on keskittynyt pääasiassa Ängeslevänjoen varrelle. Jokisillan peruskoulu lakkautettiin vuonna 2009. Nykyisin entisessä koulurakennuksessa toimii päiväkoti.
Bryson
Bryson voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Antiikin kreikkalaisia:
Muita:
Eufantos Olynthoslainen
Eufantos Olynthoslainen () (s. ennen 349 eaa.) oli antiikin kreikkalainen megaralaiseen ja dialektiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli myös historioitsija ja tragediakirjailija. Eufantos oli kotoisin Olynthoksesta, Khalkidikeestä.
Eufantos oli Eubulideen oppilas ja Makedonian kuningas Antigonos I:n opettaja. Hän kirjoitti useita tragedioita, jotka saivat näytelmäkilpailuissa hyvän vastaanoton. Hän kirjoitti myös arvostetun teoksen "Kuninkuudesta" (, "Peri basileias"), joka oli osoitettu Antigonokselle, sekä oman aikansa historiateoksen. Eufantoksen kerrotaan eläneen vanhalle iälle.
Sen Eufantoksen, jonka historiateosta Athenaios lainaa, täytyy olla eri henkilö, koska hän mainitsee Egyptin Ptolemaios III Euergeteen. Samoin egyptiläinen Eufantos, jonka eräästä egyptiläisestä rukouksesta tekemää käännöstä Porfyrios lainaa, on eri henkilö.
Arena Metallurg
Arena-Metallurg on monitoimihalli Magnitogorskissa Venäjällä. Hallissa on istumapaikkoja 7 700 katsojalle. KHL-liigaan osallistuva jääkiekkoseura HK Metallurg Magnitogorsk pelaa kotiottelunsa Arena-Metallurgissa.
Rakennussopimus allekirjoitettiin 19. toukokuuta 2005, urakoitsijapuolena oli suomalainen rakennusurakoitsija Lemcon. Avajaiset pidettiin 12. tammikuuta 2007. Areenan avausottelussa kohtasivat HK Metallurg Magnitogorsk ja HK Vitjaz Tšehov, jotka olivat pelanneet myös kolme viikkoa aiemmin Magnitokorskin vanhemman hallin "I. H. Romazan -jääpalatsin" jäähyväisottelussa.
Rauhantekijä (artisti)
Jyri Nylander (s. 1978), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Rauhantekijä, on suomalainen rap-artisti. Hänen ensimmäiset räppinsä syntyivät hänen ollessaan viidennellä luokalla. Rauhantekijän sanoitukset käsittelevät maailman tilanteita ja tulevia profetioita. Rauhantekijä on julkaissut kaikki levynsä oman Luomu Records -levy-yhtiönsä kautta.'
Saab 21R
Saab 21R oli Ruotsin ilmavoimien ja Saabin ensimmäinen suihkuhävittäjälentokone. Se kehitettiin Saab 21 -työntöpotkurikoneesta. Koneen ensilento tapahtui vuonna 1947 ja se oli käytössä vuoteen 1956.
Saab 21R:n pääsuunnittelija oli Saabin Frid Wänström. Saab J21:n mäntämoottori vaihdettiin De Havilland Goblin 3 -suihkumoottoriin. Koneen korkeusvakautin nostettiin ylös T-pyrstömäiseksi ratkaisuksi, jotta moottorin suihkuvirtaus ei häiritse korkeusperäsimen toimintaa.
Saab valmisti 1950–1952 kaikkiaan 64 konetta. Kehitys ensilennosta 10.3.1947 oli hidas. Vuonna 1948 tapahtui Saab 29 Tunnanin ensilento, joten J21R oli Saabin oppimisväline suihkukoneiden maailmaan. Tunnanin nopea valmistuminen - eli suihkuhävittäjien kehittyminen maailmalla - johti J21R:n valmistussarjan puoliintumiseen. J21:t muunnettiin rynnäkkökoneiksi.
Jumal x10 Lavis Instrumentaalit
Jumal x10 Lavis Instrumentaalit on rap-artisti Laviksen "Jumal x10 Lavis" -nimellä julkaistu albumi vuodelta 2009. Albumi sisältää artistin "Gorgonzola Flow"- sekä "Hanskat tiskiin" -albumien kappaleet instrumentaaliversiona.
Niko Pirkola
Niko Pirkola (s. 7. syyskuuta 1989 Raahe) on suomalainen salibandyn maalivahti. Hän pelaa Oulun Luistinseurassa maalivahtina. Pirkolan tunnetuin ominaisuus on iso koko eli peittävyys. Ennen OLS:siin siirtymistä Pirkola pelasi raahelaisessa RaaPo SBT:ssä.
Andreas Romar
Andreas Romar (s. 4. syyskuuta 1989 Mustasaari) on suomalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa Vasa Skidklubbenia. Romar kilpailee sekä tekniikka- että vauhtilajeissa. Hänen isosiskonsa Tii-Maria Romar on myös alppihiihtäjä.
Vuoden 2009 nuorten MM-kisoissa Saksan Garmisch-Partenkirchenissa Romar saavutti syöksylaskussa pronssia, joka oli Suomelle kaikkien aikojen ensimmäinen alppihiihdon MM-mitali syöksylaskussa. Aikuisten arvokilpailuissa hän sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2007 syöksylaskussa 42:nneksi ja supersuurpujottelussa 48:nneksi.
Romar osallistui vuoden 2010 talviolympialaisiin sijoittuen suurpujottelussa 30. ja syöksylaskussa 42. sijalle. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 Romar oli superalppiyhdistetyssä yhdeksäs sekä suurpujottelussa ja syöksylaskussa 27:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi. Syöksylaskussa hän sijoittui viidenneksi saavuttaen kaikkien aikojen parhaan suomalaissijoituksen MM-syöksylaskussa. Superalppiyhdistetyssä hän sijoittui neljänneksi jääden vain 17 sadasosaa pronssimitalista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän oli superalppiyhdistetyssä seitsemäs ja syöksylaskussa 31:s.
Alppihiihdon maailmancupissa Romar pääsi ensimmäisen kerran pisteille 14. tammikuuta 2011 Wengenissä käydyssä alppiyhdistetyssä, jossa hän sijoittui seitsemänneksitoista. 29. tammikuuta hän oli 21:s Chamonix'n syöksylaskussa, ja teki samalla historiaa laskemalla kaikkien aikojen parhaan suomalaissijoituksen syöksylaskussa. Seuraavana päivänä Romar oli viidestoista superalppiyhdistetyssä. 16. joulukuuta Romar saavutti uransa parhaan maailmancup-sijoituksen laskettuaan Val Gardenan supersuurpujottelussa seitsemänneksi. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Beat Feuzille 0,86 sekuntia. 11. helmikuuta 2012 Romar laski syöksylaskussa uransa parhaan sijoituksen oltuaan 17:s. Romar sivusi uransa parasta sijoitustaan laskettuaan Kvitfjellin supersuurpujottelussa seitsemänneksi maaliskuussa 2012. Romar sijoittui kaudella 2011–2012 supersuurpujottelucupissa 15:nneksi. Romar aloitti kauden 2012–2013 sijoittumalla Lake Louisen syöksylaskussa 16:nneksi. Se oli tähän mennessä hänen uransa paras sijoitus syöksylaskussa. Seuraavana päivänä käydyssä Lake Louisen supersuurpujottelussa Romar sijoittui seitsemänneksi. Joulukuussa Romar laski 14:nneksi Bormion syöksylaskussa saavuttaen näin uransa parhaan sijoituksen syöksylaskussa.
Eurooppa-cupissa Romar on sijoittunut kolmanneksi kaksi kertaa. Ranskan Amneville Les Thermes'ssa marraskuussa 2008 käydyssä pujottelun hallikilpailussa ja maaliskuussa 2010 Tarvision syöksylaskussa. Suurpujottelussa hän on ollut parhaimmillaan yhdeksäs Levillä marraskuussa 2009 ja supersuurpujottelussa seitsemäs Tarvisiossa maaliskuussa 2010.
Romar voitti vuonna 2009 ja 2011 SM-kultaa syöksylaskussa, vuoden 2006 ja 2008 SM-kisoissa syöksylaskussa hopeaa ja 2006 supersuurpujottelussa pronssia Åressa. Suurpujottelussa hän oli vuonna 2009 neljäs Ylläksellä ja 2006 ja 2008 kuudes Pyhällä. Superyhdistetyn SM-kisassa 2009 Ylläksellä Romar sijoittui neljänneksi.
Romar loukkasi polvensa helmikuussa 2016 ja palasi mäkeen saman vuoden syyskuussa.
Janne Nissinaho
Janne Nissinaho (s. 1976) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Oulun Luistinseurassa puolustajana. Ennen OLS:aan siirtymistä Nissinaho pelasi muun muassa Pöllöissä, FBC Turussa, TPS:ssä ja Limingan Niittomiehissä.
Nissinaho on pelannut uransa aikana 25 runkosarjaottelua Salibandyliigassa.
Nissinaho on tunnettu voimakkaasta kiertojuoksusta lähtevästä voimakkaasta rannelaukauksesta. Usein maaliin johtanutta laukausta on kutsuttu nimellä "Kuningaskierto". Nissinaho tunnetaan myös hyvästä pelisilmästään ja kovasta voittamisen tahdostaan.
Nissinaho on tehnyt Tps:ssä pelaamissaan 87 ottelussa 47 maalia ja antanut 36 maaliin johtavaa syöttöä. Jäähyminuutteja on kertynyt 140 minuuttia.
Päätään pidempi
Päätään pidempi ("Renaissance Man") on vuonna 1994 julkaistu Penny Marshallin ohjaama draamakomedia. Pääosassa näyttelee on Danny DeVito. Elokuva sijoittuu Yhdysvaltain armeijan koulutuslaitokseen. "Päätään pidempi" oli Mark Wahlbergin ensiesiintyminen elokuva-alalla.
Mainosalalla työskentelevällä Bill Ragolla on perheongelmia, mikä vaikeuttaa hänen uraansa. Hänet erotetaan virastaan. Bill Rago päättää hakea töitä työvoimatoimiston kautta. Hänelle tarjotaan opettajan työtä Yhdysvaltain armeijassa. Rago ottaa paikan vastaan, vaikka hänellä on hieman ennakkoluuloja, ja muuttaa työsuhdeasuntoon Fort McClainen kasarmille. Hän ei ole aluksi innostunut työpaikasta eikä työoloista.
Ragon on kuudessa viikossa opetettava kahdeksalle alokkaalle, jotka eivät kehity laitoksen vaatimassa tahdissa, ymmärtämisen alkeet ja englannin kielen käyttö. Hän aloittaa opettamalla vaadittua, mutta alokkaat eivät ole kovin kiinnostuneita. 
Bill Rago alkaa opettaa heille Shakespearen Hamletia ja näytelmän perusteita. Alokkaat eivät ole ennen kuulleet näytelmistä tai Shakespearesta ja kiinnostuvat aiheesta. Rago esittelee oppilaille myös näytelmän Henrik V, joka sekin lisää kiinnostusta. Riippumatta kersantti Cassin kielteisestä arvostelusta ja siitä, että yksi alokkaista, Roosevelt Hobbs, paljastuu armeijassa piilottelevaksi huumekuriiriksi, Rago pitää lopuille seitsemälle oppilaalle loppukokeen. Vastoin kersantti Cassin olettamaa kaikki alokkaat läpäisevät kokeen.
Huipennus elokuvassa on se, kun alokas Benites lausuu yöharjoituksissa kaatosateessa kohdan näytelmästä Kuningas Henrik V kersantti Cassille täysissä sotilaan varusteissa.
Rago myös tutkii erään oppilaansa menehtyneen isän sotilasuraa Vietnamin sodassa. Kyseinen oppilas saa loppuseremoniassa isälleen myönnettävän hopearistin.
Aivan lopuksi käy ilmi, että Bill Rago aikoo jäädä vakituiseksi opettajaksi armeijaan.
Elokuva kuvattiin kuvitteellisessa "Fort McClanessa", joka todellisuudessa oli Fort Jackson Etelä-Carolinassa.
Elokuvaa levittivät Touchstone Pictures USA:ssa ja muualla Cinergi Pictures.
I Was a Communist for the FBI (elokuva)
I Was a Communist for the FBI on vuonna 1951 valmistunut elokuva, joka perustuu FBI:n agenttina toimineen Matt Cveticin samannimisiin muistelmiin. Elokuvassa Cveticiä näyttelee Frank Lovejoy ja muissa rooleissa ovat muun muassa Dorothy Hart, Philip Carey ja Richard Webb. Elokuva oli ehdolla parhaan dokumentin Oscar-palkinnon saajaksi, vaikka se on sisällöltään pitkälti fiktiivinen. Elokuvasta on myöhemmin tullut B-luokan kulttiklassikko.
Warner Brothers oli pyytänyt FBI:lta yhteistyötä elokuvan tuotantoon, mutta johtaja J. Edgar Hooverin määräyksestä tähän ei suostuttu. FBI:n agentteja myös pyydettiin osallistumaan eri kaupungeissa järjestettyihin erityisnäytöksiin, mutta myös siitä kieltäydyttiin, sillä se olisi saattanut antaa käsityksen, että elokuva olisi FBI:n hyväksymä.
I Was a Communist for the FBI (radiokuunnelma)
I Was a Communist for the FBI oli radiokuunnelmasarja, joka perustui vakooja Matt Cveticin kokemuksien perusteella tehtyyn artikkelisarjaan.
Kuunnelmaan tehtiin pilottijakso mukaan lukien kaikkiaan 79 jaksoa vuosina 1952–1953. Sarja oli syndikoitu ja sen tuotti Frederick W. Ziv Company. Kuten samaan artikkelisarjaan pohjautuvan elokuvankaan kohdalla, FBI ei osallistunut sarjan tekemiseen. Sarjan viikkobudjetti oli 12 000 dollaria, joka oli radiosarjalle poikkeuksellisen korkea. Matt Cveticin roolissa oli Dana Andrews.
Toivo Lampén
Toivo Lampén (7. tammikuuta 1907 Pornainen – 15. huhtikuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, pianisti, elokuvasäveltäjä, musiikinopettaja, kuoronjohtaja ja kapellimestari.
Toivo Lampén opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Selim Palmgrenin johdolla. Hän oli monipuolinen muusikko ja toimi 30 vuotta Yrjö Saarnion Polkkayhtyeessä, Fred Klimscheffskyn orkesterin pianistina, Radio-orkesterin pianistina, Eric Cronwallin sekstetissä sekä monien kuorojen, muun muassa Aikamiesten ja Peipposten säestäjänä. Lampénilla oli myös oma kamari- ja tanssiorkesteri 1930-luvulla. Orkesteri vieraili muun muassa Budapestissä kaudella 1936-37 osana Unkarin ja Suomen välistä kulttuurivaihtoa. Yrjö Saarnion polkkayhtyeessä hän säesti levytyksissä artisteja kuten Olavi Virta, Georg Malmstén ja Henry Theel. Lampénin säveltämiä, sanoittamia tai sovittamia lauluja levyttivät muun muassa Georg Malmstén, Usko Kantola, Arvi Hänninen, Henry Theel, A. Aimo, Veikko Kines ja Harry Bergströmin orkesteri.
Lampén toimi myös musiikin johdossa useissa teattereissa, muun muassa Ruotsalaisessa teatterissa, Turun Teatterissa, Ossi Elstelän Iloisessa Teatterissa, Hilkka Kinnusen Operettiteatterissa, Mustikkamaan kesäteatterissa ja Koiton näyttämöllä. Hän johti yli kahtakymmentä kuoroa, sekä mies- että sekakuoroja. Lampén oli myös perustamassa Helsingin NMKY:n musiikkiopistoa vuonna 1966 ja toimi opiston rehtorina ja opettajana. Lisäksi hän opetti pianonsoittoa sekä musiikin teoriaa Helsingin Konservatoriossa. Pianonsoiton opetukseen kuuluivat 1960-luvulla myös televisioesiintymiset Erna Tauron ohjelmassa, jossa Lampén opetti lapsille uutta tapaa tutustua pianonsoiton alkeisiin. Lisäksi Toivo Lampén esiintyi lukemattomia kertoja radiossa muun muassa Saarnion Polkkayhtyeen ja Georg Malmsténin kanssa.
Järjestötoimintaan Lampén osallistui Muusikkojen Liiton jäsenenä, osaston puheenjohtajana sekä tilintarkastajana, Helsingin Konservatorion Opettajayhdistyksen sekä Suomen Musiikkioppilaitosten Opettajayhdistysten Liiton puheenjohtajana. Hän sai useita ansiomerkkejä, muun muassa Rintamaveteraanien Liiton hopeisen plaketin 1996, Keskuskauppakamarin kultaisen ansiomerkin 1983 ja Sulasolin ansiomerkin 1989. Presidentti Mauno Koivisto myönsi hänelle director musices -arvonimen vuonna 1987.
Toivo Lampén sävelsi ja sovitti yksin- ja kuorolauluja sekä sävelsi musiikin seuraaviin elokuviin:
Simo Salminen (laulaja)
Simo Tapani Salminen on suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja, joka teki yhden äänitteen Polarvox-levymerkille. Levyllä olivat mukana seuraavat muusikot:
Maija Pekkanen
Maija Helena Pekkanen (s. 16. maaliskuuta 1941 Helsinki) on suomalainen pukusuunnittelija ja skenografi. Hän on toiminut Helsingin Kaupunginteatterin pukusuunnittelijana vuodesta 1972. Hänet on palkittu Pro Finlandia -mitalilla.
Pekkanen on toiminut myös alan järjestöissä, mm. Suomen lavastustaiteilijain liiton puheenjohtajana 1984-1988 ja ollut alan kansainvälisen järjestön OISTATin (Organisation Internationale des Scénographes, Techniciens et Architectes de Théâtre) presidentti 2000-2005.
Winchesterin tuomiokirkko
Winchesterin tuomiokirkko, (), joka sijaitsee Winchesterissä Hampshiressä, on yksi Englannin suurimmista katedraaleista. Se on Winchesterin hiippakunnan tuomiokirkko.
Ensimmäinen paikalla ollut katedraali ("Old Minster") rakennettiin vuonna 642 ja hävitettiin 1093.
Katedraalia entisöi T. G. Jackson vuosina 1906–1912, ja katedraalin perustukset vahvisti William Walker, jonka työn ansiosta estyi koko kirkon romahtaminen.
Tunnettuja katedraaliin haudattuja henkilöitä ovat Vilhelm Punainen, Izaak Walton ja Jane Austen. Yhtye Crosby, Stills & Nash teki siitä vuonna 1977 kappaleen "Cathedral".
Katedraali on yksi Euroopan suurimmista. Siinä on pisin keskiaikainen keskilaiva. Kirkon torni edustaa normannityyliä.
Amaretto
Amaretto on italialainen karvasmantelilla maustettu makea likööri. Se valmistetaan aprikoosin kivistä, mantelipuun siemenistä tai molemmista. Liköörin nimi juontuu italian kielen sanasta "amaro" (suom. karvas), joka viittaa manteleiden makuun. Karvaus ei kuitenkaan hallitse liköörin makua, vaan se on voimakkaasti makeutettua.
Tunnetuihin amaretto-merkkeihin kuuluu esimerkiksi Disaronno Originale, jonka alkoholipitoisuus on 28 %.
Amarettolikööriä voidaan käyttää niin ruoanlaitossa kuin drinkeissäkin. Sitä voi lisätä pikantin aromin aikaansaamiseksi esimerkiksi liharuokiin ja jälkiruokiin, kuten jäätelöön. Likööri voidaan nauttia kuivana, jäillä ja muiden drinkkien pohjana. Kansainvälisesti tunnettuja amaretto-drinkkejä ovat muun muassa "Godfather" (1:1 amarettoa ja viskiä), "French connection" (1:1 amarettoa ja konjakkia) ja "Alabama Slammer" (1:1 amarettoa, Southern Comfort -likööriä, sloe giniä ja tilkka appelsiinimehua). Amarettosta saadaan maistuva juoma myös sekoitettuna kahviin.
Nadine Auzeil
Nadine Auzeil (o.s. Schoellkopf, s. 19. elokuuta 1964 Barr, Bas-Rhin, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Auzeil kilpaili yhdeksän kertaa arvokisoissa vuosina 1988–2000, useimmiten ainoana ranskalaisena naiskeihäänheittäjänä. Kertaakaan hän ei selviytynyt loppukilpailuun. Olympialaisissa hän jäi Soulissa 1988 ilman tulosta, Atlantassa 1996 hänen karsintatuloksensa oli 52,76 m ja Sydneyssä 2000 hänen tuloksensa oli 53,85 m. MM-kisojen karsinnoissa hän jäi Tokiossa 1991 ilman tulosta ja sai Göteborgissa 1995 tuloksen 56,80 m sekä Sevillassa 1999 tuloksen 57,33 m. EM-kilpailuissa hänen karsintatuloksensa olivat 56,88 m Splitissä 1990, 55,12 m Helsingissä 1994 sekä 52,21 m Budapestissa 1998.
Auzeil voitti Ranskan mestaruuden keihäänheitossa kymmenen kertaa, vuosina 1984, 1987–1988, 1990–1991, 1994–1996, 1999 ja 2001. Hän paransi Ranskan ennätystä 12 kertaa. Seitsemän kertaa hän heitti ennätyksen vuonna 1983, jolloin hän esiintyi vielä tyttönimellään Schoellkopf. Ensimmäinen ennätysheitto kantoi 55,58 m ja vuoden viimeinen 62,46 m; jälkimmäinen oli ensimmäinen ranskalaisnaisen heittämä 60 metrin ylitys. Hän paransi ennätystä vuonna 1988 tulokseen 63,30 m mutta menetti vuonna 1993 ennätyksen Martine Bèguelle. Uudella keihäsmallilla Auzeil heitti Ranskan ennätyksen vielä kolmasti vuosina 1999–2000; viimeisellä ennätysheitolla oli mittaa 62,16 m ja se säilyi maan ennätyksenä noin kaksi vuotta.
Michèle Demys
Michèle Bichon (o.s. Demys, s. 16. syyskuuta 1943 Orsay, Essonne, Ranska) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Michèle Demys edusti Ranskaa naisten keihäänheitossa Tokion 1964 olympialaisissa ja sijoittui kymmenenneksi tuloksella 47,25 m. Karsinnassa hän heitti tuloksen 48,94 m. Aiemmin samana vuonna hän paransi kolme kertaa Ranskan ennätystä: toukokuussa hän heitti tuloksen 46,89 m, neljä päivää myöhemmin hänestä tuli lajissaan ensimmäinen ranskalainen 50 metrin ylittäjä tuloksellaan 51,20 m ja syyskuussa hän paransi vielä ennätyksen tulokseen 52,88 m. Ennätyksensä hän menetti vasta vuonna 1976 Annie Boclélle. Ranskan mestaruuden Demys voitti vuosina 1962–1965 ja 1967.
Markku Salminen
Markku Salminen nimisiä henkilöitä ovat muun muassa:
Luettelo televisiosarjan Ihmemies MacGyver jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan Ihmemies MacGyver jaksoista. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä, eivätkä välttämättä vastaa Suomessa esitettyjen jaksojen järjestystä.
Annie Boclé
Annie Clidière (o.s. Boclé, s. 6. heinäkuuta 1957 Paimpol, Côtes-d'Armor, Ranska) on ranskalainen entinen keihäänheittäjä.
Annie Boclé voitti naisten keihäänheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1974, 1976 ja 1980. Heinäkuussa 1976 hän paransi Michèle Demys'n lähes 12 vuotta vanhaa Ranskan ennätystä tuloksellaan 52,92 m. Kansainvälisiin arvokilpailuihin hän ei osallistunut. Uransa parhaan tuloksen 54,58 m hän heitti vuonna 1981. Hän edusti AL Paimpol -seuraa.
Catherine Dupont
Catherine Lattoco (o.s. Glineur, ent. Dupont, s. 11. toukokuuta 1958 Ferrière-la-Grande, Nord, Ranska) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Catherine Dupont voitti naisten keihäänheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1981 ja 1982. Heinäkuussa 1981 hän paransi kahdesti Ranskan ennätystä, ensin tulokseen 53,70 m ja kaksi viikkoa myöhemmin tulokseen 55,08 m. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä maaliskuuhun 1983 saakka. Kansainvälisiin arvokilpailuihin Dupont ei osallistunut. Hän edusti Feignies AC -seuraa.
Michael Louette
Michael Louette on belgialainen lintutieteilijä.
Louette väitteli tohtoriksi Antwerpenin yliopistossa 1977. Hän työskentelee Tervurenin Musée royal de l’Afrique centralessa ja tutkii etenkin afrikkalaisia lintuja.
Louette on nimennyt linnuista guineanloistikan ("Melignomon eisentrauti"), kivujärvenkehrääjän ("Caprimulgus prigoginei") (maanmiehensä Alexandre Prigoginen kunniaksi) ja yhdessä Constantine Walter Bensonin kanssa lufirankutojan ("Ploceus ruweti").
Lomnický štít
Lomnický štít on yksi korkeimmista vuorenhuipuista Tatravuorilla, Slovakiassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 634 metriä.
Ensimmäisenä huipulle nousi englantilainen Robert Townson Malá Studená Dolinan (”Pieni Kylmä Laakso”) laaksosta vuonna 1793.
Vuodesta 1940 asti huipulle on ollut pääsy Tatranská Lomnicasta korkeaa köysirataa pitkin kulkevalla gondolihissillä. Huipusta tuli Vysoké Tatryn eniten käydyin. Köysirata on yksi Euroopan jyrkimmistä, eikä kahden korkeimman aseman välillä ole ollenkaan tukipylväitä. Huipulla oleva köysiratahissiasema on yhteydessä Slovakian korkeimmalle sijoitettuun tähtitieteelliseen ja meteorologiseen observatorioon. Huipulle rakennettiin televisiolähetysasema vuonna 1957, ja voimalinjat sinne tuotiin Skalnatá dolinasta (”Kivinen Laakso”) vuonna 1965.
Suzanne Cathiard
Suzanne Cathiard (s. 13. heinäkuuta 1933 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Cathiard voitti naisten keihäänheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1958–1961. Hän paransi neljä kertaa Ranskan ennätystä, ensin tulokseen 44,39 m heinäkuussa 1959, sitten tulokseen 45,16 m kesäkuussa 1960 ja 45,38 m kesäkuussa 1961 sekä lopuksi tulokseen 46,33 m elokuussa 1961. Ennätys säilyi hänen hallussaan toukokuuhun 1964 saakka. Kansainvälisiin arvokilpailuihin Cathiard ei osallistunut. Hän edusti US Ivry -seuraa.
Annette Bouligaud
Annette Bouligaud (o.s. Roy, 24. toukokuuta 1915 – 19. huhtikuuta 2008) oli ranskalainen keihäänheittäjä ja koripalloilija.
Bouligaud voitti naisten keihäänheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1939, 1941 ja 1942. Hän paransi Ranskan ennätystä vuonna 1941 ensin tulokseen 38,04 m ja sitten tulokseen 38,24 m, jonka ylitti vasta Evelyne Pinard elokuussa 1948. Kansainvälisiin arvokilpailuihin Bouligaud ei keihäänheitossa osallistunut. Hän edusti AL Paris -seuraa.
Bouligaud pelasi myös koripalloa ja oli mukana EM-kilpailuissa vuonna 1938, jossa Ranska sijoittui neljänneksi.
PEN/Faulkner-palkinto
PEN/Faulkner -palkinto on PEN/Faulkner-säätiön jakama kaunokirjallisuuden palkinto, jota on jaettu vuosittain maaliskuussa vuodesta 1981 lähtien. Palkinto on nimetty kirjailija William Faulknerin mukaan, ja sen arvo on 15 000 dollaria (noin 12 000 euroa). Kansainvälisen kirjailijaliitto PEN on säätiön kanssa yhteistyössä palkinnon tukemisessa.
PEN/Faulkner-palkinnon perusti kansainvälinen kirjailijaliitto PEN, joka nimesi palkinnon kirjailija William Faulknerin mukaan. Faulkner itse perusti nuorille kirjoittajille suunnatun palkinnon voitettuaan Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1949. Palkinnon suuruus on 15 000 dollaria ja se jaetaan vuosittain yhdelle yhdysvaltalaiselle kirjailijalle. Palkinto on yksi osa PENin tarkoitusta ”tuoda amerikkalaiset kirjailijat ja lukijat yhteen erilaisissa tapahtumissa, jotka edistävät rakkautta kirjallisuuteen”. Neljä finalistia saavat palkinnoksi 5 000 dollaria.
Palkinnon myöntäminen alkaa, kun PEN valitsee kolme huomattavaa kaunokirjailijaa, jotka valitsevat lopulta voittajateoksen ja neljä finalistia kaikkien osallistuvien, noin 300 romaanin ja novellikokoelman joukosta. Palkintosummien määrästä johtuen PEN/Faulkner-palkinto on Yhdysvaltain suurin muiden kirjailijoiden jakama kirjallisuuspalkinto. Kaikki viisi voittavaa kirjailijaa lukevat teoksiaan palkintojenjakogaalassa, joka järjestetään joka vuosi maaliskuussa Folger Shakespeare -kirjastossa.
PEN/Faulkner-kirjallisuuspalkinto on vuosien saatossa muotoutunut yhdeksi Yhdysvaltain arvostetuimmista kirjallisuuspalkinnoista.
Parhaan käsikirjoituksen Jussi
Parhaan käsikirjoituksen Jussi on yksi Filmiaura ry:n vuosittain jakamista Jussi-palkinnoista.
Mos Def
Mos Def, oikealta nimeltään Dante Terrell Smith, (s. 11. joulukuuta 1973 Brooklyn, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja rap-artisti. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Brown Sugar" (2002), "Civil Brand" (2002), "The Italian Job" (2003), "The Woodsman" (2004), "Pienten sydänten pelastajat" (2004), "Linnunradan käsikirja liftareille" (2005), "16 Blocks" (2006), "Cadillac Records" (2008), "Be Kind Rewind" (2008) ja "Uusia alkuja" (2013).
Näyttelijäntyöstään Mos Def on ollut Golden Globe- ja Emmy-ehdokkaana. Hän on myös ollut ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi musiikistaan.
Def oli naimisissa Maria Yepesin kanssa vuodet 1996–2006. Heillä on kaksi lasta.
Ted DiBiase Jr
Theodore Marvin DiBiase Jr. (s. 8. joulukuuta 1982 Clinton, Mississippi) on yhdysvaltalainen showpainija, joka työskenteli WWE:ssä vuosina 2007–2013. Hän on WWE Hall of Famen ”Million Dollar Man” Ted DiBiasen poika.
Vuonna 2009 Dibiase esiintyi elokuvassa "The Marine 2".
Mikko Jokela (poliitikko)
Mikko Eljas Eenokki Jokela (10. lokakuuta 1928 Rovaniemi – 17. joulukuuta 2007 Rovaniemi) oli suomalainen Keskustapuolueen poliitikko, kansanedustaja ja ministeri. Hän toimi kansanedustajana 8. tammikuuta 1972 – 20. maaliskuuta 1987 ja oli sisäministerinä Kalevi Sorsan kolmannessa hallituksessa 19. helmikuuta 1982 – 6. toukokuuta 1983.
Aldo Colliander
Aldo Mamadou Nidaye Colliander (s. 4. kesäkuuta 1978) on ruotsalainen uransa lopettanut raskaan sarjan nyrkkelijä. Hän syntyi Senegalissa mutta muutti vuonna 1987 äitinsä kanssa Ruotsiin. Amatöörinä hän otteli 58 ottelua, joista hävisi vain 8. Colliander siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2002. Ammattilaisurallaan hän otteli 15 ottelua joista voitti 13 ja hävisi 2.
James C. Greenway, Jr.
James Cowan Greenway, Jr. (7. huhtikuuta 1903 New York City – 1989) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
James Greenwayn isä oli Yalen yliopiston lääkäri ja James kasvoi yliopiston tuntumassa Greenwichissä Connecticutissa. Hän valmistui Phillips Exeter Academysta 1922 ja Yalesta 1926. Sitten hän toimi "Brooklyn Eagle" sanomalehden toimittajana muutaman vuoden. 1929 hän osallistui amerikkalais-ranskalaiselle tutkimusmatkalle Madagaskariin. Loppuvuodesta 1929 hän jatkoi matkaa Indokiinaan.
Greenway työskenteli Harvardin yliopiston vertailevan eläintieteen museossa 1932–1960, ensin lintuosaston apulaiskuraattorina ja James Lee Petersin kuoltua kuraattorina vuodesta 1952 alkaen. Näiden vuosien aikana hän osallistui useille tutkimusretkille Länsi-Intian saaristoon, etenkin Bahamalle. Toisessa maailmansodassa Greenway palveli merivoimien luutnanttina muun muassa Uudella-Kaledonialla. Sodan jälkeen hän palasi virkaansa, mutta erosi 1960 ja muutti kotitilalleen Greenwichiin.
Greenway toimi American Museum of Natural Historyn johtokunnassa 1960–1971 ja lintuosaston tutkimusapulaisena vuodesta 1962 aina kuolemaansa saakka. Hän aloitti valtavan urakan selvittääkseen ja luetteloidakseen museon kaikki lintunäytteet. Hän julkaisi aiheesta kolme luetteloa (1973, 1978 ja 1987). Vuonna 1958 Greenway julkaisi suurta huomiota herättäneen teoksen maailman hävinneistä ja uhanalaisista linnuista "Extinct and Vanishing Birds of the World". Vuosina 1960 ja 1962 hän toimitti Ernst Mayrin kanssa "Peters Check-list of Birds of the World"in yhdeksännen ja 15. osan. Vuonna 1978 Greenway matkusti Uuteen-Kaledoniaan Francois Vuilleumierin kanssa
Greenway liittyi American Ornithologists' Unionin 1930. Hänen vaimonsa oli Mary Frances Oakes.
Greenway nimesi useita lintujen alalajeja, muun muassa ruskopunavarpusen alalajin "rubicundus".