Hyljeksintä
Hyljeksintä merkitsee henkilön poissulkemista yksilöiden välisestä tai yhteisön ja yksilön välisestä suhteesta. Hyljeksintä voi olla sekä "yhteisöllistä" että "yksilöiden välistä" (romanttista). Hyljeksintä voi olla "aktiivista": uhkaamista, nöyryyttämistä, kiusaamista tai naurunalaiseksi saattamista. Se voi olla myös "passiivis-aggressiivista käyttäytymistä": henkilön huomioimatta jättämistä tai "hiljaista hyljeksintää". Hyljeksityksi tuleminen on subjektiivinen kokemus, jonka voi aistia vain hyljeksintää kokeva henkilö.
Hyljeksintä voi olla yhteisöllisen kiusaamisen muoto, jolla on sosiaalisen eristämisen negatiiviset vaikutukset.
Hyljeksinnästä voi aiheutua monia vakavia psykologisia seuraamuksia, kuten yksinäisyys, huono itsetunto, aggressio ja masennus. Se voi johtaa myös epävarmuuteen, sosiaalisten tilanteiden pelkoon ja hyljeksinnän tunteen yliherkkyyteen.
Hyljeksintä aiheuttaa pahaa oloa, koska ihmisen yksi perustarve on tulla hyväksytyksi ryhmään. Abraham Maslowin mukaan ihmisen toimintaa motivoi rakastetuksi tuleminen ja yhteenkuuluvuus. Kaikki, jopa erakot, tarvitsevat toisten ihmisten huomiota pysyäkseen terveinä. Sosiaalipsykologia vahvistaa hyväksytyksi tulemisen tarpeen inhimillisen motivaation perustana. Hyljeksinnän pelko johtaa yksilön konformisuuteen ryhmänsä odotuksia kohtaan. Stressitilanteessa konformisuus on erityisen vahva.
Hyljeksintä lapsuudessa johtaa epäsosiaaliseen käytökseen. Hyljeksintä yhteisössä muuttuu helposti pysyväksi ja siitä on vaikea päästä eroon yhteisöä vaihtamatta.
Karen Biermanin mukaan hyljeksintä johtaa syrjityt lapset moniin käytöshäiriöihin:
Biermanin mukaan hyväksytyt lapset osoittavat hyviä yhteisöllisiä taitoja, tulevat helposti mukaan uusiin leikkeihin ja oppivat helposti pelisäännöt. Hyljeksittyjen lasten on vaikea tulla mukaan. Atleettiset vaikkakin aggressiiviset lapset, joilla on hyvät sosiaaliset taidot, hyväksytään mukaan ja heistä voi tulla heikompien lasten kiusaajia. Vähemmistöryhmien lapset, vammaiset tai haastavasti käyttäytyvät lapset ovat suuremmassa vaarassa tulla hyljeksityiksi. Riippuen ryhmän normistosta, jopa pienemmätkin erot voi johtaa hyljeksintään. Lapset, jotka leikkivät mielellään ryhmässä, tulevat hyljeksityksi harvemmin kuin ne, jotka mieluummin leikkivät yksin.
Hyljeksityt lapset ovat useimmin kiusattuja ja heillä on vähemmän ystäviä kuin suosituimmilla lapsilla. Tämä ei ole kuitenkaan sääntö. Joskus suosituilla lapsilla ei ole läheisiä ystäviä, mutta hyljeksityillä lapsilla sen sijaan voi olla. Hyljeksintä ei ole niin haitallista, jos lapsella on läheisiä ystäviä.
Analysoitaessa 15 kouluampumista vuosina 1995 - 2001 hyljeksintä oli mukana useimmissa (87 %) tapauksissa. Mukana oli sekä akuuttia että kroonista yhteisöllistä hylkäämistä, johon liittyi yhteisöstä karkottaminen, kiusaaminen ja romanttinen hylkääminen. Vaikka yhteisöllinen hylkääminen oli mukana kouluampumisissa, niihin liittyi myös masennusta, impulsiivisuutta ja muita psyykkisiä tekijöitä. Yhteisöllisesti hyljeksittyjä lapsia voidaan auttaa vuorovaikutustaitoja harjoittamalla.
Toisin kuin lapsuuden hyljeksintä, romanttinen hyljeksintä on useimmin yksilöiden välistä. "Romanttinen hyljeksintä" ilmenee, kun toinen osapuolista haluaa lopettaa romanttisen suhteen. Tilanne on yleinen nuorten välillä, mutta koskee myös kypsässä iässä olevia
Romanttinen hyljeksintä on kipeä kokemus. Hylätyksi tullut kokee negatiivisia tunteita, kuten turhautumista, vihaa, katkeruutta ja epätoivoa.
Miehet kokevat naisia useammin raivoa ja vihaa. Miehille hylätyksi tuleminen on yleisempää kuin naisille. Joka vuosi yli miljoona amerikkalaista naista joutuu entisen rakastajansa vainoamaksi. Heistä 80% joutuu miehen fyysisen hyökkäyksen uhriksi. Useimmin vainoaja on mies, ja useimmin mies on myös väkivaltainen.