hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Milovan Milovanović
Milovan Milovanović (1. maaliskuuta 1863 Belgrad – 1. heinäkuuta 1912 Belgrad) oli serbialainen oikeusoppinut, diplomaatti ja poliitikko, joka toimi Serbian pääministerinä vuosina 1911–1912. Hän oli yksi Balkanin liiton arkkitehdeista.
Milovanović opiskeli oikeustiedettä Ranskassa ja Saksassa, ja hän oli ensimmäinen serbi, joka väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistosta. Hänet nimitettiin vuonna 1888 Belgradin yliopiston kansainvälisen oikeuden professoriksi. Samana vuonna hän sai myös tehtäväkseen auttaa uuden liberaalin perustuslain laatimisessa Serbialle. Milovanović nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi vuonna 1890, mutta hän palasi seuraavana vuonna professorinvirkaansa. Vuosina 1896–1897 hän toimi Serbian oikeusministerinä. Vuonna 1899 Radikaalipuolueen johtohenkilöitä syytettiin salaliitosta kuningashuonetta vastaan, jolloin myös Milovanović pakeni ulkomaille ja hänet tuomittiin poissaolevana kahden vuoden vankeuteen. Hänet kuitenkin kutsuttiin jo seuraavana vuonna takaisin Serbian hallituksen palvelukseen, ensin suurlähettilääksi Bukarestiin ja vuonna 1901 valtiovarainministeriksi. Vuonna 1901 hän sai myös toisen kerran tehtäväkseen laatia maalleen uuden perustuslain.
Vuodesta 1902 Milovanović toimi suurlähettiläänä Roomassa ja edusti Serbiaa vuoden 1907 toisessa Haagin konferenssissa. Vuodesta 1908 hän toimi kuolemaansa asti Serbian ulkoministerinä, myös pääministerikautensa ajan. Hänen ulkoministerikautensa alkuun osui vaikea Bosnian kriisi, joka syntyi Itävalta-Unkarin liitettyä Bosnia-Hertsegovinan itseensä. Milovanović onnistui kriisin aikana taitavasti pitämään esillä toiveita serbien asuttamien alueiden yhdistämisestä Serbiaan ilman että tilanne kuitenkaan – kiihkeästä kansalaismielipiteestä huolimatta – provosoitui sodaksi Itävalta-Unkarin kanssa. Sota olisi tuhonnut toiveet aluelaajennuksista. Hän teki aloitteen vuonna 1910 toteuneeseen kauppasopimukseen Itävalta-Unkarin kanssa.
Tultuaan pääministeriksi Milovanović neuvotteli vuonna 1912 liittosopimuksen Serbian ja Bulgarian välille, mikä muodosti pohjan laajemman Balkanin liiton muodostamiselle. Hän kuoli ennen kuin liitto ehti laajentua lopulliseen muotoonsa.
Stojan Novaković
Stojan Novaković (1. marraskuuta 1842 Šabac – 18. helmikuuta 1915 Niš) oli serbialainen kielitieteilijä, historioitsija ja poliitikko, joka toimi Serbian pääministerinä vuosina 1895–1896 ja 1909.
Novaković nimitettiin vuonna 1865 Belgradin yliopiston serbian kielen ja kirjallisuuden professoriksi, minkä ohella hän toimi vuodesta 1867 Serbialaisen kirjallisuusseuran sihteerinä, vuodesta 1869 Serbian kansallismuseon kirjastonhoitajana ja 1865–1868 kirjallisen viikkolehti "Vilan" toimittajana. Hän oli kolmesti Serbian opetusministerinä ja vuonna 1884 sisäministerinä. Myöhemmin hän oli suurlähettiläänä Konstantinopolissa ja Pietarissa, Serbian edustajana vuoden 1913 Lontoon konferenssissa sekä kahdesti maansa pääministerinä. Hänen toinen pääministerikautensa sijoittui Bosnian kriisin vaikeaan aikaan.
Novaković teki merkittävän työn serbian kielen ja serbiankielisen kirjallisuuden tutkijana ja oli aikansa johtava serbialainen kielitieteilijä ja historioitsija. Hän laati muun muassa laajan serbian kieliopin, useita teoksia serbialaisen kirjallisuuden historiasta sekä bibliografian serbialaisesta kirjallisuudesta vuosina 1741–1867 ja julkaisi kuningas Dušanin lakikokoelman, vanhoja bysanttilaisia kirkollisia asiakirjoja sekä kokoelmia vanhoista kansanlauluista ja -tarinoista. Novaković kirjoitti myös useita teoksia Serbian vanhemmasta historiasta, 1800-luvun alun vapaustaistelusta turkkilaisia vastaan sekä Balkanin alueeseen liittyneistä ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä. Lisäksi hän käänsi serbiaksi muun muassa Leopold von Ranken Serbian historiaa käsitelleitä teoksia.
Buddy Catlett
Buddy Catlett (13. toukokuuta 1933 Long Beach, Kalifornia – 12. marraskuuta 2014 Seattle, Washington) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hänet tunnettiin parhaiten basistina, mutta hän oli monia soittimia hallitseva artisti, joka opiskeli jo lapsena klarinetin- ja saksofoninsoittoa. Hänen levytystensä joukossa oli ”Cocktails for Two” Louis Armstrongin yhtyeen kanssa. Hän esiintyi myös muun muassa Clarence Acoxin, Ben Websterin, Anita O’Dayn, Sonny Stittin, Bumps Blackwellin, Cal Tjaderin, Quincy Jonesin, Stu Martinin ja Curtis Fullerin kanssa. Paljon uudempi julkaisu, jolla Catlettia kuullaan, on Seattle Repertory Jazz Orchestran "SRJO Live" (2002).
Jaakkola (Kerava)
Jaakkola on asuinalue Alikeravan kaupunginosassa Keravalla. Se sijaitsee pääradan ja Lahden moottoritien välissä. Pohjoisessa aluetta rajaa Ahjontie ja etelässä Keravantie. Keravanjoki kulkee alueen itäpuolella. Itäosa on niin sanottua vanhaa Jaakkolaa, jossa kerrostalojen lisäksi on useita vanhoja rakennuksia, kuten Yli-Jaakkolan tilan päärakennus vuodelta 1870. Länsiosassa on monia yrityksiä, mutta liikerakennuksien tilalle on 2000-luvun myötä tullut yhä enemmän asuintaloja.
Jaakkolassa sijaitsee muun muassa Keravanjoen koulun Jaakkolan toimipiste, sekä Ali-Keravan koulu, joka perustettiin vuonna 1889. Jaakkolassa sijaitsevat myös Keravan enimmäiset kerrostalot, jotka rakennettiin 1950-luvulla, sekä vuoden 1974 asuntomessualue.
Jaakkola on Ancylusjärven muinaisrantaa, jossa viereisen Pisinmäen tulisijalöytöjen perusteella on liikkunut ihmisiä jo 10000 vuotta sitten. Tilanimi Jaakkola on merkitty jo vanhimpiin 1500-luvun maakirjoihin. Brotheruksen maanmittareiden vuoden 1702 kartassa, jossa luetellaan Ali-Keravan verotettavat tilat, sen löytää nimellä Jackilla.
Jaakkolan isäntä Henrik Henrikinpoika otti tilanhoitoapulaiseksi Erkki Jaakonpojan 1736. Erkistä tuli Ali-Jaakkolan isäntä, kun tila jakautui ja tila oli Jaakkola-suvulla leski Hedvig Jaakkolaan asti 1879, jolloin isännäksi tuli vävy August Öhberg, myöhemmin Saarivuori. Yli-Jaakkola perityi Johan Jaakkolalta Amanda M. Skogsterille 1867, joka avioitui 1883 Lukas Gaffkinin kanssa.
Suomen itsenäistymisen aikoihin Ali- ja Yli-Jaakkolan kotipalstat alkoivat tonttikauppojen myötä pilkkoutua pienempiin palstoihin johtaen lopulta nykyiseen tiheän asutuksen rakenteeseen. Jaakkolan maisemalle keskeinen, Jaakkolantien ja Lahdenväylän välinen pelto ei ole varsinaisesti Jaakkolan maita, vaan kuuluu edelleen vanhaan Jurvalan tilaan.
Sonny Stitt
Sonny Stitt (2. helmikuuta 1924 Boston, Massachusetts – 22. heinäkuuta 1982 Washington DC) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän oli yksi aktiivisimmista levyttäjistä bopin ja sen jälkeisen kauden aikana. Hän soitti sekä altto- että tenorisaksofonia. Charlie Parkerin tyyli vaikutti häneen vahvasti. Muihin vaikuttajiin kuului Lester Young. 1940-luvun alussa Stitt Stitt soitti Tiny Bradshawin yhtyeessä, ja vuonna 1945 hän liittyi Billy Eckstinen big bandiin. Hän teki yhteistyötä Gene Ammonsin, Dexter Gordonin ja myöhemmin Dizzy Gillespien kanssa. Hän julkaisi levytyksiä useiden levy-yhtiöiden kautta muiden muassa Bud Powellin ja J. J. Johnsonin kanssa.
1970-luvun alussa Stitt liittyi The Giants of Jazz -kokoonpanoon, johon kuuluivat Gillespie, Art Blakey, Kai Winding, Thelonious Monk ja Al McKibbon. Stitt kuoli sydänkohtaukseen.
Stojan Protić
Stojan Protić (28. tammikuuta 1857 Kruševac – 28. lokakuuta 1923 Belgrad) oli serbialainen poliitikko ja toimittaja, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1918–1919 ja 1920. Hän kuului Radikaalipuolueeseen.
Protić opiskeli historiaa ja kielitiedettä Belgradin yliopistossa, työskenteli lyhyen aikaa virkamiehenä ja ryhtyi sen jälkeen Radikaalipuoluetta tukeneen "Samouprava"-sanomalehden toimittajaksi. Vuodesta 1884 hän oli "Odjek" (”kaiku”) -nimisen lehden päätoimittaja ja kannatti voimakkaasti Serbian perustuslain uudistamista. Protić valittiin vuonna 1887 parlamenttiin ja hän toimi vuoden 1889 perustuslainuudistusta valmistelleen komitean sihteerinä. Vuonna 1894 hän perusti "Delo"-kuukausilehden. Entistä kuningas Milania vastaan heinäkuussa 1899 tehdyn murhayrityksen jälkeen Radikaalipuolueen johtajia vainottiin, ja Protić tuomittiin salaliitosta syytettynä 20 vuodeksi pakkotyöhön. Hänet kuitenkin armahdettiin jo seuraavana vuonna ja valittiin 1901 takaisin parlamenttiin.
Vuodesta 1903 Protić oli yksi Radikaalipuolueen johtajista Nikola Pašićin ja Lazar Pacun ohella. Hän toimi vuosien 1903–1918 välillä useasti Serbian sisäministerinä sekä kerran valtiovarainministerinä. Vuoden 1914 heinäkuun kriisin aikana Protić luonnosteli pääministeri Pašićin toimeksiannosta Serbian vastauksen Itävalta-Unkarin uhkavaatimukseen. Kun ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1918 lopussa perustettiin Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta (sittemmin Jugoslavia), Protić nimitettiin sen pääministeriksi. Hän kokosi hallituksensa eri kansallisuuksien edustajista. Hän toimi pääministerinä joulukuusta 1918 elokuuhun 1919 sekä uudelleen helmikuusta toukokuuhun 1920. Vuosina 1920–1921 Protić toimi perustuslakia säätävästä kansalliskokouksesta vastanneena ministerinä. Toisin kuin Pašić ja pääosa Radikaalipuolueesta, hän ei kannattanut tiukkaa keskusvaltaisuutta, mutta hänen näkemyksensä eivät toteutuneet vuonna 1921 hyväksytyssä perustuslaissa. Tämän seurauksena Protić erosi puolueestaan, perusti uuden "Radikal"-nimisen lehden äänenkannattajakseen ja yritti vuoden 1923 vaaleissa parlamenttiin itsenäisenä radikaalina.
Nikita Magalov
Nikita Magalov (8. helmikuuta 1912 Pietari – 26. joulukuuta 1992 Vevey) oli venäläissyntyinen pianisti. Hän opiskeli säveltämistä Sergei Prokofjevin johdolla, ja Maurice Ravel oli hänen ihailijansa. Hän konsertoi useimpien aikansa tärkeimpien kapellimestarien ja orkesterien kanssa. Hänestä tuli ensimmäinen Frédéric Chopinin koko pianotuotannon levyttänyt muusikko. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös Ludwig van Beethovenin, Felix Mendelssohnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Johannes Brahmsin, Robert Schumannin, Franz Lisztin, Claude Debussyn, Maurice Ravelin, Gabriel Faurén, Prokofjevin, Sergei Rahmaninovin, Igor Stravinskyn, Aleksandr Skrjabinin ja muiden teoksia.
Magalovin perhe pakeni tämän ollessa 6-vuotias vallankumouksen tieltä. Ensin perhe matkusti Suomeen ja sitten Yhdysvaltoihin ennen Pariisiin asettumista vuonna 1922. Magalov opiskeli Pariisin konservatoriossa pääasiallisena opettajanaan Isidor Philipp.
Pariisissa Magalov tapasi Prokofjevin, Ravelin ja Rahmaninovin, joiden musiikki vaikutti merkittävästi hänen uraansa. Hän myös ystävystyi Joseph Szigetin kanssa siellä. Hän teki yhteistyötä Szigetin kanssa ja meni naimisiin tämän tyttären kanssa. Vuosina 1949–1959 hän piti säännöllisesti mestarikursseja Genevessä. Hänen useimmat levytyksensä ovat vuoden 1960 jälkeen tehtyjä. Vielä kaudella 1990–1991 Magalov piti kuuden konsertin sarjan, jossa hän esitti lähes koko Chopinin tuotannon. Hän kuoli syöpään 1992.
Mika Jussila (jääpalloilija)
Mika Jussila (s. 22. maaliskuuta 1982) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa kaudella 2013-2014 haaparantalais-torniolaisen HT Bandyn riveissä - pelipaikkana puolustus.
Mika Jussila aloitti juniorina torniolaisessa LRK eli Länsi-Rajan Konkarit-joukkueessa. Jussila jatkoi uraansa kotipaikkakuntansa Tornion ToPV:n edustusjoukkueessa kaudella 2000-2001. Hän oli ToPV:n kokoonpanossa seuran saavuttaessa kaikkiaan viisi Bandyliigan mestaruutta ja kolme hopeaa eli seuran huippuvuosien ajan.
Jussila siirtyi haaparantalais-torniolaisen yhteistyöseuran HT Bandy syntymisen myötä pelaamaan sen riveihin - ensin Ruotsin Allsvenskanissa ja sitten kaksi kautta Elitseriensissä. HT Bandyn pudotessa Elitserienistä keväällä 2011 Jussila siirtyi naapurikaupunkiin Kalix Bandyyn, jossa hän palasi kauden. Sen jälkeen hän palasi jälleen Allsvenskanissa pelanneeseen HT Bandyyn., 
Suomen jääpallomaajoukkueessa Mika Jussila on pelannut 19 A-maaottelua. Ensimmäisen kerran hän pelasi A-maajoukkueessa kaudella 2007-2008. Urallaan Jussila on pelannut vuoden 2013 loppuun mennessä 19 A-maaottelua ja kahdet MM-kisat eli 2011 ja 2012.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
UHC Sparkasse Weissenfels
UHC Sparkasse Weissenfels on vuonna 2000 perustettu saksalainen salibandyn erikoisseura Weißenfelsistä. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2013–2014 maan korkeimmalla sarjatasolla Unihockey-Bundesligassa. Miesten edustusjoukkueseen kuuluu kaudella 2013–2014 kaksi suomalaista pelaajaa: Oskari Kangas ja Ilkka Kittilä.
Ljubomir Davidović
Ljubomir Davidović (24. joulukuuta 1863 Vlaško Polje – 19. helmikuuta 1940 Belgrad) oli serbialainen poliitikko, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1919–1920 ja 1924.
Davidović valittiin Serbian parlamenttiin vuonna 1901 ja hän osallistui samana vuonna Itsenäisen radikaalipuolueen perustamiseen. Vuonna 1912 hänestä tuli puolueensa puheenjohtaja. Davidović toimi opetusministerinä ensimmäisen maailmansodan aikaisessa Nikola Pašićin kokoomushallituksessa vuosina 1914–1917 ja vuonna 1918 perustetun Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan (sittemmin Jugoslavia) ensimmäisessä hallituksessa. Davidović toimi vuonna 1919 uuden Demokraattisen puolueen puheenjohtajana kuolemaansa asti. Hän johti vuosina 1919–1920 demokraattien ja sosialistien yhteishallitusta sekä vuonna 1924 lyhytikäistä hallitusta, joka nojasi demokraattien, sloveenikonservatiivien, bosnian muslimien ja Kroatian talonpoikaispuolueen tukeen. Davidović uskoi demokraattisen ja keskitetyn hallinnon kykenevän ajan kuluessa yhdistämään Jugoslavian kansallisuusryhmät yhdeksi kansakunnaksi, mutta käytännön syistä hän kuitenkin tuki kansanliikettä, joka vaati federalistista hallintoa ja vallan jakamista serbien, kroaattien ja sloveenien kesken.
Davidović jatkoi aktiivisesti politiikassa myös pääministerikautensa jälkeen. 1930-luvulla hän oli yksi pääministeri Petar Živkovićin diktatorista hallintoa vastustaneen opposition johtajista.
Jari Helle
Jari Juhani Helle (10. elokuuta 1962 Tampere – 20. huhtikuuta 2017 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. SM-liigassa Helle pelasi Ilveksessä 18 peliä kaudella 1979–1980 ja Lukossa yhdeksän peliä kaudella 1981–1982.
Valmennusuransa Helle aloitti 1998, kun siirtyi KooKoon A-junioreiden valmentajaksi. Hän voitti myöhemmin valmentajana kahdesti Italian mestaruuden HC Bolzanon joukkueessa, 2007–2008 apuvalmentajana sekä 2008–2009 päävalmentajana.
Helle oli valmentaja ja manageri Seppo Helteen poika. Tämä voitti Suomen mestaruuden Tampereen Ilveksessä vuonna 1962.
Saksi (anatomia)
Saksi on joidenkin kymmenjalkaisten ja hämähäkkieläinten tarttumiseen erikoistunut eturaaja. Eläin käyttää saksia muun muassa ruokaan tarttumiseen, puolustautumiseen ja joskus kolojen kaivamiseen. Jotkin lajit "miekkailevat" saksillaan paritteluoikeudesta. Muun muassa ravuilla, hummereilla ja skorpioneilla on sakset. Valeskorpionien saksissa on myrkkyrauhaset.
Milenko Vesnić
Milenko Vesnić (1863 Novi Pazar – 28. toukokuuta 1921 Pariisi, Ranska) oli serbialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuonna 1920.
Vesnić opiskeli Belgradissa ja Pariisissa, väitteli vuonna 1887 lakitieteen tohtoriksi ja toimi vuodesta 1892 Belgradin yliopiston kansainoikeuden professorina. Hänet valittiin Serbian parlamenttiin ja hän toimi opetusministerinä lyhytikäisessä radikaalipuolueen hallituksessa. Vesnić vangittiin vuonna 1899 muiden Radikaalipuolueen johtajien tavoin entisen kuningas Milanin murhayrityksen jälkeen, mutta hänet armahdettiin jo seuraavana vuonna. Serbian hallitsijasuvun vaihduttua vuoden 1903 vallankaappauksessa Vesnić nimitettiin lähettilääksi Roomaan ja seuraavana vuonna Pariisiin. Hän toimi välillä parlamentin puhemiehenä ja oli yhtenä Serbian edustajana vuoden 1913 Lontoon konferenssissa. Hänet nimettiin myös Haagin pysyvän välitystuomioistuimen jäseneksi.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Vesnić toimi jällee Serbian lähettiläänä Pariisissa ja pyrki edistämään ajatusta Suur-Serbian luomisesta sodan jälkeen. Sodan jälkeisessä Pariisin rauhankonferenssissa hän oli uuden Jugoslavian valtion edustajana. Vuonna 1920 hänestä tuli koalitiohallituksen pääministeri. Vesnićin hallitus solmi elokuussa 1920 Tšekkoslovakian kanssa liittosopimuksen, joka toimi pohjana seuraavana vuonna muodostetulle pikkuententelle, sekä marraskuussa Italian kanssa Rapallon sopimuksen, jolla soviteltiin maiden väliset rajakiistat. Vesnić jätti pääministerintehtävät marraskuun 1920 vaalien jälkeen aivan vuoden lopussa, ja palasi vielä kerran lähettilääksi Pariisiin.
Mistä ei voi puhua
Mistä ei voi puhua: Kirja uskosta ja uskonnosta on Anna Kontulan kirja vuodelta 2012. Teoksen on julkaissut Into (ISBN 978-952-264-183-0).
Carlos Antonio López
Carlos Antonio López (4. marraskuuta 1790 Asunción – 10. syyskuuta 1862 Asunción) oli Paraguayn presidentti ja diktaattori vuosina 1844–1862.
Paraguayn ensimmäisen diktaattorin José Gaspar Rodríguez de Francian kuoleman jälkeen maata hallitsi juntta. Vuonna 1841 kongressi nimitti Lopezin konsuliksi ja vuonna 1844 seuraava kongressi valitsi hänet presidentiksi.
López oli juristi ja yksi maansa parhaiten koulutetuista miehistä. Hän oli monessa asiassa edeltäjänsä vastakohta, myös ulkoisesti: Francia oli langanlaiha, Lopez pulska. Francia oli idealisti, López käytti asemaansa oman varallisuutensa kasvattamiseen, ja nousi pian maan suurimmaksi maanomistajaksi.
Kuitenkin myös Paraguay kukoisti hänen valtakaudellaan. Väkiluku kasvoi, maanteitä ja lennätinlinjoja rakennettiin.
Jääpallon Elitserien-kausi 2010–2011
Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2010-2011 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin, sijoille 11-12 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan ja sijoille 13-14 sijoittuneet putosivat Allsvenskaniin.
Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Allsvenskanista BolticGöta ja Tillberga.
Loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Sandviken ja Bollnäs GoIF/BF. Villa oli viimeksi selviytynyt loppuotteluun asti vuonna 1983. Sandviken voitti Uppsalassa pelatun loppuottelun 6-5. Mestaruus oli SAIK:n toinen perättäinen, ja kaikkiaan kahdeksas Ruotsin jääpallomestaruus.
HT Bandy ja BolticGöta putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Ljusdals BK ja IFK Motala.
Puolivälierät ja välierät pelattiin paras viidestä -systeemillä siten, että toinen, kolmas ja tarvittaessa viides ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
20.3.2011 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä: 19 646
Karsinnat pelattiin kaksiosaisina, ja ne aloitettiin Allsvenskan-seuran kotikentällä.
Tillberga ja Vänersborg säilyivät Elitserienissä.
Petar Živković
Petar Živković (1. tammikuuta 1879 Negotin, Serbia – 3. maaliskuuta 1947 Pariisi, Ranska) oli serbiupseeri, joka toimi Jugoslavian pääministerinä vuosina 1929–1932. Hän tuli valtaan kuningas Aleksanteri I:n suorittaman vallankaappauksen jälkeen ja hallitsi diktatorisesti.
Živković oli yksi nuorista upseereista, jotka osallistuivat vuonna 1903 Serbian kuningas Aleksanteri I:n syrjäyttämiseen ja surmaamiseen, minkä seurauksena Obrenovićin suku syöstiin vallasta ja tilalle nousivat Karađorđevićit. Myöhemmin Živković kuului ”Valkoisena kätenä” ("bela ruka") tunnettuun upseeriryhmään, jotka vastustivat kiihkokansallismielistä Musta käsi -salaseuraa. Vuonna 1921 Jugoslavian kuningas Aleksanteri nimitti hänet kuninkaallisen palatsin kaartin komentajaksi. Vuonna 1929 kuningas teki hänestä pääministerinsä. Antikommunismin nimissä Živković lakkautti puolueita, hajotti paikallisia valtuustoja ja vainosi hallituksen vastustajia. Vaalijärjestelmä uudistettiin tavalla, joka johti yksipuoluejärjestelmän syntyyn: vuodesta 1931 alkaen vaaleihin sai asettaa vain hallituksen hyväksymiä ehdokkaita. Živković jätti vapaaehtoisesti pääministerin tehtävät vuonna 1932. Hän ei kuitenkaan jättänyt politiikkaa, vaan osallistui Jugoslavian kansallispuolueen perustamiseen ja toimi vuodesta 1936 sen puheenjohtajana. Hän pakeni maasta Saksan vallattua Jugoslavian vuonna 1941 ja kuului vuodesta 1943 Jugoslavian pakolaishallitukseen.
Ammoniumpersulfaatti
Ammoniumpersulfaatti eli ammoniumperoksodisulfaatti ((NH)SO) on ammonium- ja peroksodisulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään radikaali-initiaattorina polymeerisynteeseissä ja hapettimena.
Huoneenlämpötilassa ammoniumpersulfaatti on kiinteää väritöntä ainetta. Se liukenee hyvin veteen ja vesiliuokset ovat voimakkaasti hapettavia. Myös kiinteänä yhdiste on muiden persulfaattien tavoin voimakas hapetin. Kuumennettaessa noin 120 °C ammoniumpersulfaatti hajoaa muodostaen happea ja ammoniumvetysulfaattia. Kosteuden vaikutuksesta yhdiste hydrolysoituu helposti.
Ammoniumpersulfaattia valmistetaan hapettamalla sähkökemiallisesti ammoniumsulfaatin vesiliuosta. Prosessissa käytetään platinaelektrodeja ja tuote erotetaan kiteyttämällä. Ammoniumpersulfaattia käytetään polymeroimisreaktioiden radikaali-initiaattorina erityisesti valmistettaessa polyakryylimuoveja. Muita käyttökohteita ovat kaliumpersulfaain ja vetyperoksidin valmistus, tekstiilien valkaisuaineena käyttäminen, hiusten valkaisuun, rasvojen ja öljyjen puhdistus, tärkkelyksen liuottaminen ja valoukuvauskemikaalina.
Hội An
Hội An on kaupunki Keski-Vietnamissa. Hội Anin vanha kaupunki lukuisine suojeltuine rakennuksineen on julistettu Unescon maailmanperintökohteeksi. Kaupunki oli merkittävä kauppasatama 1400-1800-luvuilla koko Kaakkois-Aasiassa, ja siellä oli useiden kiinalaisten ja japanilaisten kauppiaiden tukikohtia. Hội An on myös keskivietnamilaisen keittiön keskus.
Ulla Soinne
Ulla Soinne on suomalainen alttoviulisti.
Sibelius-Akatemiassa Soinne opiskeli alttoviulunsoittoa ja kamarimusiikkia opettajiaan Anja Ignatius ja Erkki Rautio. Lisäksi hän opiskeli Detmoldissa ja Kölnissä Rainer Moogin ja Amadeus-kvartetin johdolla. Soinne on esiintynyt solistina Queenslandin filharmonikkojen kanssa ja soittanut lisäksi Kölnin oopperaorkesterissa. Vuonna 2007 hänestä tuli Tapiola Sinfoniettan alttoviulun äänenjohtaja. Tätä ennen hän oli vuodesta 1992 toiminut sen varaäänenjohtajana.
Kamarimuusikkona Soinne on muun muassa levyttänyt pianisti Ursula von Lerberin kanssa Robert Schumannin, Tōru Takemitsun ja Ludwig van Beethovenin teoksista koostuvan levytyksen.
Svetozar Pribićević
Svetozar Pribićević (26. lokakuuta 1875 Karlovac, Kroatia, Itävalta-Unkari – 15. syyskuuta 1936 Praha, Tšekkoslovakia) oli jugoslavialainen poliitikko, taustaltaan Kroatian serbi.
Pribićević oli ennen ensimmäistä maailmansotaa Itävalta-Unkarin serbiväestön poliittinen johtaja, Jugoslaviassa hän johti vuodesta 1924 perustamaansa Itsenäistä demokraattista puoluetta. Hän kannatti alkujaan Jugoslavian muodostamista keskusjohtoiseksi maaksi eikä eri kansallisuuksien liittovaltioksi. Toimiessaan Jugoslavian sisäministerinä hän muun muassa vangitutti Kroatian talonpoikaispuolueen johtajan Stjepan Radićin, joka vastusti yhtenäisvaltiota. Vuonna 1927 Pribićević kuitenkin kääntyi aiempien kantojensa vastaisesti federalismin kannalle. Hän ja Kroatian talonpoikaispuolueen uusi johtaja Vladko Maček pyysivät 5. tammikuuta 1929 kuningas Aleksanteri I:ä muuttamaan Jugoslavian liittovaltioksi. Seuraavana päivänä kuningas perustikin sitä vastoin diktatorisen hallinnon. Pribićević oli vangittuna vuoteen 1931, jolloin hän pääsi lähtemään maasta. Hän asui loppuikänsä maanpaossa.
Vale-Dmitri II
Vale-Dmitri II (k. 21. joulukuuta 1610 Kaluga) oli huijari, joka teeskenteli olevansa Venäjän tsaari Iivana Julman poika, prinssi Dmitri Ivanovitš. Hän väitti samalla olevansa myös ensimmäinen vale-Dmitri, joka mukamas oli pelastunut 17. toukokuuta 1606. Toisen vale-Dmitrin oikeaa nimeä ja alkuperää ei tunneta, vaikkakin siitä on olemassa useampi versio. Jo ensimmäisen vale-Dmitrin valtakaudella kyseinen huijari väitti olevansa tämän setä, jota ei koskaan ollut olemassa. Vaikka toinen vale-Dmitri hallitsikin suurta osaa Venäjästä, häntä ei pidetä hallitsijana venäläisessä historiankirjoituksessa toisin kuin ensimmäistä vale-Dmitriä.
Vale-Dmitri II surmattiin valtataistelun yhteydessä. Hänen jälkeensä ilmaantui vielä kolmas vale-Dmitri.
Maija Einfelde
Maija Einfelde (s. 2. tammikuuta 1939 Valmiera) on latvialainen säveltäjä. Hänen isänsä oli urkujenrakentaja ja äitinsä urkuri. Einfelde opiskeli musiikkia Alfrēds Kalniņš -musiikkikoulussa Cēsiksessä ja myöhemmin Jazeps Medins -musiikkiyliopistossa Riiassa. Professori Janis Ivanovs opetti hänelle sävellystä Jāzeps Mediņš -konservatoriossa, josta hän valmistui vuonna 1966. Vuodesta 1968 lähtien Einfelde on itse opettanut sävellystä ja musiikin teoriaa eri musiikkikouluissa. Hänen poikansa Jānis Einfelds on kirjailija.
Einfelde voitti Barlow Foundationin kansainvälisessä musiikkikilpailussa ensipalkinnon vuonna 1997, ja hän on sittemmin noussut yhdeksi tunnetuimmista latvialaisista säveltäjistä.
Säveltäjänä Einfelde suosii kamari- ja kuoromusiikkia. Hänen sävellyksissään on monia viittauksia historiallisiin tapahtumiin ja eksistentiaalisiin ongelmiin, mutta myös omaelämäkerrallista aineistoa. Syvä emotionaalisuus yhdistyy Einfelden teoksissa askeettiseen ilmaisutapaan. Einfelde on kiinnostunut yksityiskohtien työstämisestä ja tekee usein monia vaihtoehtoisia versioita teoksistaan. Hän voitti ensipalkinnon Barlow Foundationin kilpailussa Aiskhyloksen runouteen sävelletyllä kamarioratoriolla "At the Edge of the Earth..." (1996). Muita Einfelden teoksia ovat muiden muassa "Psalm 15" ja "And I saw a new heaven" (1998) sekä ohjelmaan sisältyneet konsertino neljälle klarinetille ja "May Ballad" sekakuorolle. Hän sai vuonna 1997 Latvian suuren musiikkipalkinnon ja vuonna 1999 Latvian kulttuuriministeriön palkinnon.
Vale-Dmitri III
Vale-Dmitri III (k. heinäkuu 1612) oli viimeinen ja kaikkein merkillisin Iivana Julman pojan prinssi Dmitrin kolmesta teeskentelijästä, jotka tavoittelivat Venäjän kruunua. Oletetusti huijari oli diakoni, jota kutsuttiin Sidorkaksi. Hän ilmestyi 28. maaliskuuta 1611 Narvanjoen varrella sijaitsevaan Ivangorodin kaupunkiin ja julisti olevansa prinssi Dmitri. Kasakat, jotka riehuvat Moskovan ympäristössä tunnustivat hänet tsaariksi 2. maaliskuuta 1612 ja pelottelun takia myös Pihkovan aateliset tunnustivat tämän "Pihkovan rosvon" tsaariksi. Hän pakeni Pihkovasta 18. toukokuuta 1612, mutta jäi kiinni. Hänet vietiin Moskovaan ja teloitettiin siellä salaa.
J. O. Tallqvist
Jarl Olof Henrik Tallqvist (17. tammikuuta 1910 Helsinki – 1. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen (suomenruotsalainen) kulttuuritoimittaja ja kääntäjä.
Tallqvist valmistui filosofian maisteriksi 1936. Hän oli vuosina 1934–1952 "Svenska Pressen"- ja "Nya Pressen" -lehden toimittajana, toimi 1952–1964 ruotsalaisen kansanpuolueen lehdistösihteerinä ja oli viimeksi 1964–1975 "Hufvudstadsbladetin" kulttuuriosaston esimiehenä.
Tallqvist oli Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton puheenjohtajana 1956–1961 ja valtion kirjallisuustoimikunnan puheenjohtajana 1977–1979.
Breaking Bad (2. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "Breaking Badin" toinen tuotantokausi alkoi AMC:lla 8. maaliskuuta 2009 ja päättyi 31. toukokuuta 2009. Suomessa kausi alkoi Nelosella 5. huhtikuuta 2013 ja päättyi 28. kesäkuuta 2013. Kausi on esitetty myös maksullisella Nelonen Kino -kanavalla useita kertoja, joista ensimmäinen alkoi 12. lokakuuta 2011 ja päättyi 28. lokakuuta 2011. Kausi julkaistiin DVD:nä 16. maaliskuuta 2010 alueella 1, 26. heinäkuuta 2010 alueella 2 (johon kuuluu myös Suomi) ja 8. helmikuuta 2010 alueella 4. Se koostuu seitsemästä noin 47 minuutin pituisesta jaksosta.
Vihdoin vapaa
Vihdoin vapaa on Kristalin kolmas single. Sen julkaisi Universal Music Group digitaalisesti ladattavana 23. marraskuuta 2013 ja sillä myös duetoi Mikael Gabriel. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa kaksi päivää singlejulkaisun jälkeen. Video kuvattiin kokonaan Nokia Lumia 1020 älypuhelimella. "Vihdoin Vapaa" ei ole toistaiseksi päässyt lainkaan listoille.
Poliisit – kotihälytys
Poliisit – kotihälytys on Jim-kanavalla esitettävä suomalainen tositelevisiosarja. Sen ensimmäinen jakso näytettiin 13. marraskuuta 2013. Sarja käsittää sellaisia "Poliisit"-sarjan poliiseille vastaan tulleita asiakaskohtaamisia, joita ei voida näyttää "Poliisit"-sarjassa. Sarjassa nähtävät tapahtumat perustuvat oikeisiin tehtäviin, joita kyseisellä partiolla on ollut vuoron aikana. Tapahtumat kuvataan jälkikäteen. Sarja poikkeaa "Poliiseista" myös niin, että kaikki kohtaukset ovat lavastettuja.
Osmo Mäkeläinen
Osmo Olavi Mäkeläinen (17. huhtikuuta 1910 Sievi – 8. huhtikuuta 1995 Vantaa) oli suomalainen toimittaja ja kääntäjä.
Mäkeläisen vanhemmat olivat asemapäällikkö Alpo (Albin) Mäkeläinen ja tämän 2. puoliso Helmi Koch. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1934.
Mäkeläinen teki opintomatkan Pariisiin ja Madridiin 1935–1937. Hän oli Suomen matkailijayhdistyksen toimitussihteerinä 1937–1944 ja Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n palveluksessa 1945–1963 toimien mm. ulkomaille suunnattujen "Finlandia Pictorial-" ja "La Finlande illustrée" -lehtien päätoimittajana. "Apu"-lehdessä hän työskenteli tiedetoimittajana 1963–1968 ja oli sen jälkeen syöpäjärjestöjen palveluksessa 1968–1975.
Mäkeläinen oli Suomen aikakauslehtitoimittajien yhdistyksen asiamiehenä 1947 sekä puheenjohtajana 1952–1956 ja 1964–1966. Suomen Aikakauslehdentoimittajain Liitto ry on nimittänyt hänet kunniajäsenekseen.
Mäkeläinen tunnetaan erityisesti Georges Simenonin "Maigret"-kirjojen suomentajana.
Harrastuksena Mäkeläisellä oli kielitiede ja kansantieteet.
Hän julkaisi etymologiaa koskevia kirjoituksia mm. Virittäjä-lehdessä 
ja kansantieteestä Suomen Antropologissa.
Pamela Frank
Pamela Frank (s. 1967 New York) on yhdysvaltalainen viulisti. Hän syntyi pianistivanhemmille, Claude Frankille ja Lilian Kallirille, ja on usein soittanut viulusonaatteja isänsä kanssa. 5-vuotiaana Frank aloitti viulutuntien ottamisen Shirley Givensin johdolla. Hän oli tämän oppilaana 11 vuoden ajan ennen opintojen jatkamista Szymon Goldbergin ja Jaime Laredon johdolla. Hän aloitti uransa muodollisesti vuonna 1985 esiintymisellä Carnegie Hallissa New Yorkin jousiorkesterin kanssa. Frank opiskeli vielä Curtis Institute of Musicissa, jossa hänen isänsä oli henkilökunnan jäsenenä. Vuotta ennen valmistumistaan Curtisista (1989) Frank voitti Avery Fisher Career Grantin.
Frank on esiintynyt kamarimuusikkona ja lisäksi solistina New Yorkin filharmonikkojen, Chicagon sinfoniaorkesterin, Cincinnatin sinfoniaorkesterin, Detroitin sinfoniaorkesterin, Houstonin sinfoniaorkesterin, San Franciscon sinfoniaorkesterin, Los Angelesin filharmonikkojen, Academy of St. Martin-in-the-Fieldsin, Tšekin filharmonikkojen, Berliinin filharmonikkojen, Wienin sinfoniaorkesterin, Orchestre National de Francen, Pietarin filharmonikkojen ja Orchestre de Parisin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa Frank on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Wolfgang Sawallisch, David Zinman, Seiji Ozawa, Juri Temirkanov, Leonard Slatkin ja Christoph von Dohnányi. Sooloresitaalidebyyttinsä Carnegie Hallissa Frank teki vuonna 1995.
Frank on levyttänyt muun muassa kantaesittämänsä Aaron Jay Kernisin teokset "Lament and Prayers for Violin and Orchestra" ja "Still Movement With Hymn" pianokvartetille. Muihin levytyksiin lukeutuu tulkintoja Ludwig van Beethovenin sonaateista ja Wolfgang Amadeus Mozartin konsertoista.
Christoffer Edlund
Christoffer Edlund (s. 3. helmikuuta 1987) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Sandvikens AIKta.
Edlund nousi kasvattajaseurassaan Vetlanda BK:ssa edustusmiehistöön 16-vuotiaana kaudella 2003-2004. Parhaaseen menestykseen Edlund oli vaikuttamassa syksyllä 2008 Vetlandaa joukkueen selvittyä Champions cupissa pronssiotteluun ja Edlundin tehdessä rangaistuslaukauskilpailussa Vetlandan voittomaalin Dynamo Kazania vastaan. Hän oli viimeisenä Vetlanda-kautenaan 2008-2009 ottamassa Magnus Muhrénin kanssa jaetun maalikuninkuuden. Seuraavana syksynä hän siirtyi Sandvikeniin.
Pelit uudessa seurassa lähtivät hyvin käyntiin. Hän teki heti ensimmäisenä syksynä uuden Ruotsin ylimmän sarjan yhden pelin maaliennätyksen eli 12 maalia Sandvikenin voittaessa Katrineholmin lukemin 22-2. Edlund oli Ruotsin jääpallomestaruuden voittaneessa Sandvikenin joukkueessa kausilla 2010-2011 ja 2011-2012. Molemmilla näillä kausilla hän voitti maalintekijäkuninkuuden ja pistekuninkuuden. Nilsson on pelannut neljät MM-kisat ja saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta (2009 ja 2010). Vuoden 2011 MM-kisoissa Edlund oli kisojen maalikuningas 16 maalilla. Näiden kisojen jälkeen hän oli loukkaantunut eikä osallistunut kaksiin seuraaviin MM-kisoihin. , Edlund palasi maajoukkueeseen syksyllä 2013.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Kolttakönkään hotelli
Petsamon Kolttakönkäällä ("Boris Gleb") sijaitsi vuosina 1921–1944 kolme eri hotellirakennusta, jotka kaikki tuhoutuivat joko tulipalossa tai sotatoimien yhteydessä.
Ensimmäinen hotelli oli puurakenteinen, ja se otettiin hotellikäyttöön vuonna 1921. Rakennuksen olivat alun perin rakentaneet 1800-luvun lopulla venäläiset Petsamon luostarin munkit, mutta se otettiin Suomen valtion hallintaan Petsamon siirryttyä Suomelle. Hotellia tai matkailumajaa hoiti vuosina 1921-1924 Suomen Matkailijayhdistyksen vuokralaisena liikemies ja kirjailija Eero Lampio. Matkailijayhdistys alkoi itse hoitaa matkailumajaa vuodesta 1924 alkaen. Alkuperäistä pientä matkailumajaa laajennettiin 1934 kaksikerroksisella puisella hotellisiivellä ja Paatsjoen rantatörmällä sijainneella ravintolalla. Tämä laajennettu hotellirakennus tuhoutui kuitenkin tulipalossa 24. kesäkuuta 1937.
Toinen hotelli oli funkkistyylinen nelikerroksinen kivirakennus, ja se otettiin käyttöön 6. huhtikuuta 1939. Tämä rakennus tuhoutui talvisodan aikana tammikuussa vuonna 1940, kun norjalaiset polttivat sen neuvostojoukkojen lähestyessä Kolttaköngästä.
Kolmannen hotellirakennuksen rakennutti Saksan ilmavoimat, ja se valmistui vuoden 1943 alussa. Hotelli oli vuokrattuna Saksan armeijan käyttöön. Se tuhoutui Lapin sodan aikana saksalaisten joukkojen vetäytyessä Petsamosta.
Lisa Beznosiuk
Lisa Beznosiuk (s. 20. elokuuta 1956 Sheffield) on brittiläinen huilisti. Hän opiskeli Guildhall School of Musicissa Lontoossa, ja hänestä tuli englantilaisten periodi-instrumentteja hyödyntävien ryhmien suosikki. Hänelle opetti modernia huilunsoittoa Kathryn Lukas ja barokkihuilua Stephen Preston. Beznosiuk teki soolodebyyttinsä vuonna 1983. Hän on esiintynyt ja levyttänyt laajasti English Baroque Soloists -, Academy of Ancient Music - ja English Concert -kokoonpanojen kanssa.
Beznosiuk oli mukana perustamassa Orchestra of the Age of Enlightenmentia ja liittyi vuonna 1992 London Classical Playersiin. Hän on myös esiintynyt resitalistina muiden muassa luutisti Nigel Northin, cembalisti Maggie Colen ja sellisti Richard Tunnicliffen (puolisonsa) kanssa. Beznosiukin huomattavimpiin levytyksiin lukeutuu tulkinta Wolfgang Amadeus Mozartin G-duurikonsertosta, jonka johtaa Christopher Hogwood. Muiden levytysten joukossa on Georg Friedrich Händelin sonaattien ja Antonio Vivaldin konserttojen tulkintoja. Beznosiuk opettaa useissa konservatorioissa Lontoon seudulla.
Beznosiukilla on ukrainalais-irlantilaiset juuret. Hän sai heinäkuussa 2006 Royal Academy of Musicin kunniajäsenyyden.
Korfun julistus
Korfun julistus oli 20. heinäkuuta 1917 allekirjoitettu julistus, joka loi pohjan Jugoslavian valtion perustamiselle ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Julistuksessa vaadittiin yhteisen eteläslaavien valtion perustamista serbien, kroaattien ja sloveenien liiton pohjalta. Julistuksen allekirjoittivat Serbian pääministeri Nikola Pašić ja Jugoslavian komitean puheenjohtaja Ante Trumbić. Allekirjoitus tapahtui Kreikan Korfussa, jossa Serbian hallitus tuolloin oli maanpaossa.
Julistus oli suuri voitto Jugoslavian komitean johtaja Trumbićille, joka oli kannattanut ajatusta serbien, kroaattien ja sloveenien liittovaltiosta. Lontoosta käsin toiminut Jugolavian komitea edusti Itävalta-Unkarin eri slaavilaisia kansallisuuksia. Serbian pääministeri Pašić oli sen sijaan suhtautunut ajatukseen Jugoslaviasta epäluuloisesti, sillä hän oli ensisijaisesti kiinnostunut vain laajentamaan Serbian alueita. Kun Serbia menetti helmikuun vallankumouksen myötä tärkeimmän tukijansa Venäjän, Trumbić sai taivuteltua Pašićin suostumaan yhteiseen julistukseen, joka edusti kompromissia heidän tavoitteistaan. Kulissien takana Pašić kuitenkin pyrki varmistamaan, etteivät ympärysvallat ryhtyisi sodan jälkeen asioimaan Jugoslavian komitean kanssa Serbian hallituksen sijasta. Johtavat ympärysvallat Iso-Britannia ja Ranska siunasivat Itävalta-Unkarin hajottamiseen tähdänneen Korfun julistuksen.
Korfun julistuksessa suositeltiin tulevasta Jugoslavian valtiosta perustuslaillista monarkiaa, jota hallitsisi Karađorđević-suku, ja jossa eri kansallisuuksille ja uskonnollisille ryhmille taattaisiin tasavertaiset oikeudet. Tasaveroiset oikeudet luvattiin jopa kyrillisille ja latinalaisille aakkosille sekä serbien, kroaattien ja sloveenien omille lipuille ja vaakunoille. Julistuksessa luvattiin myös, että äänioikeus tulevassa valtiossa tulisi olemaan yleinen ja yhtäläinen, ja siinä esitettiin suunnitelma perustuslakia säätävän kansalliskokouksen valinnasta ja toiminnasta. Julistuksen mukaan gregoriaaninen kalenteri piti ottaa käyttöön koko valtakunnassa mahdollisimman pian.
Serbian sijaishallitsijana toiminut prinssi Aleksanteri kannatti myös ajatusta Jugoslavian valtiosta. Maailmansodan päätyttyä hän julisti 1. joulukuuta 1918 perustetuksi Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan, jota myös Korfun julistuksessa oli tarjottu uuden valtion nimeksi. Kuningaskunta uudelleennimettiin lokakuussa 1929 Jugoslaviaksi.
Daniel Välitalo
Daniel Välitalo (s. 23. elokuuta 1976) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa kaudella 2013-2014 Venäjän jääpallon superliigassa pelaavaa Dynamo Kazania.
Välitalo aloitti uransa kotiseutunsa Kalix IFK:n riveissä, jonka jääpalloilijoista tuli myöhemmin 1990-luvulla jääpallon erikoisseura Kalix Bandy. Kaudesta 2000-2001 alkaen Välitalon pelasi Ruotsin ylintä jääpallosarjaa Edsbyns IF:n riveissä. Edsbyn riveissä hän oli mukana vuosien 2004-2008 mestarijoukkueessa saavutuksena viisi Ruotsin mestaruutta. Syksyllä 2008 saavutuksena oli vielä Maailmancupin voitto. Edsbyn-uraa jatkoi 13 kautta aina kevääseen 2013 asti. Sen jälkeen hän siirtyi Venäjän liigan Dynamo Kazaniin.
Välitalon maajoukkueura alkoi marraskuussa 2008. Hän on pelannut sen jälkeen kuudet MM-kisat ja saavuttanut niissä kolme maailmanmestaruutta (2009, 2010, 2012).
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Breaking Bad (5. tuotantokausi)
Yhdysvaltalaisen televisiosarjan "Breaking Badin" viides tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa AMC-kanavalla 15. heinäkuuta 2012 ja päättyi 29. syyskuuta 2013. Kausi on 16-osainen ja se jaettiin kahtia siten, että kesällä 2012 esitettiin sen ensimmäiset kahdeksan jaksoa, ja seuraavana kesänä loput kahdeksan. Britanniassa ja Irlannissa jaksot oli saatavilla Netflixissä vuorokausi sen jälkeen, kun ne Yhdysvalloissa esitettiin. Sarja voitti parhaan draamasarjan Primetime Emmy -palkinnon vuonna 2013.
Jalkapallon 1900-luvun tähdistöjoukkue
Jalkapallon 1900-luvun tähdistöjoukkue (, ) on vuonna 1998 valittu 1900-luvun parhaiden jalkapalloilijoiden tähdistöjoukkue. Se julkistettiin Pariisissa vuoden 1998 MM-kilpailujen avausottelun yhteydessä. Pelaajat joukkueeseen valitsi 250 jalkapallotoimittajasta koostunut kansainvälinen raati.
Smolenskin kuvernementti
Smolenskin kuvernementti () oli yksi tsaari Pietari Suuren määräyksellä 29. päivänä joulukuuta (18. joulukuuta) 1708 perustetusta kahdeksasta Venäjän keisarikunnan kuvernementistä. Aluksi kuvernementille ei määritelty tarkkoja rajoja, mutta lueteltiin kuhunkin kuvernementtiin kuuluvat tärkeimmät kaupungit. Smolenskin kuvernementti toimi keisarikunnan hallinnollisena alueena vuosina 1708–1713, 1726–1775 ja 1796–1929. Vuosina 1713–1726 alue oli jaettu Moskovan ja Riian kuvernementtien maaksi. Vuosina 1776–1796 se oli osa Smolenskin käskynhaltijakuntaa ("наместничество").
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Smolenskin kuvernementin asukasluku oli 1 525 279 henkeä ja pinta-ala 49 212,2 neliövirstaa eli noin 56 006,6 neliökilometriä. Väestöstä 92,1 prosenttia (1 404 384 as.) asui maaseudulla ja 7,9 prosenttia (120 895 as.) kaupungeissa.
Väestö jakautui äidinkielensä perusteella seuraavasti: (iso)venäläisiä 91,6 %, valkovenäläisiä 6,6 %, juutalaisia 0,7 %, puolalaisia 0,5 %, latvialaisia 0,2 % ja muita % 0,3%. Ortodoksisen kirkon piiriin kuului 97.58 % asukkaista, vanhauskoisia oli 1,47 %, juutalaisia 0,46%, katoliseen kirkkoon kuuluvia 0,35 % , luterilaisia 0,14 % väestöstä ja muhamedinuskoisia vain 142 henkeä.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin ("ujezd"), joita oli 12 kappaletta sekä vuonna 1897 että 1914. Kuvernementinkaupunki oli Smolensk (46 699 as.). Suuria kihlakuntakaupunkeja olivat tässä vaiheessa myös Roslavl (17 776 as.) ja Vjazma (15 645 as).
Vuoden 1897 väestönlaskennan aikaan kuvernementissä oli seuraava kihlakuntajako:
Smolenskin kuvernementti lakkautettiin lopullisesti vuonna 1926.
Sipilä (Lempäälä)
Sipilä on Lempäälän Sääksjärvellä samannimisen järven rannalla sijaitseva osa-alue. Sipilään kulku tapahtuu rautatien yli Sääksjärven valoristeyksestä. Sipilään on alettu rakentamaan uutta asutusta.
Sipilän alueet ovat Sipilä ja Sipilän perä. Sipilän keskustassa on uutta asutusta ja perällä jonkin verran 1960-luvun asutusta ja myös vanhempia taloja. Perimmäisenä on Rajapolun alue, jossa on 13 uutta tonttia, joihin on rakennettu.
Ammejärven laavu on käytetty nuotiopaikka Sipilän eteläisellä puolella olevassa metsässä. Sinne pääsee rautatiesillan päästä lähtevää opastettua polkua pitkin, Haavikontien ja Hakatien päästä, sekä perältä lähtevältä metsäautotieltä, jota kutsutaan peräkylänmäeksi.
Roxana Briban
Roxana Briban (1971 Bukarest – 20. marraskuuta 2010 Bukarest) oli romanialainen sopraano. Hän aloitti laulamisen kuusivuotiaana ja teki ammattimaisen debyyttinsä vuonna 2000 Bukarestin kansallisoopperassa Contessan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin "Figaron häissä". Kansainvälisen uransa Briban aloitti vuonna 2003 esiintymällä Wienissä Georges Bizet'n "Carmenissa" Michaelan roolissa. Lisäksi Briban esiintyi Berliinissä, Toulousessa, Amsterdamissa, Soulissa, Bangkokissa ja Santiago de Chilessä. Hänen sopimuksensa Bukarestin kansallisoopperan kanssa päätettiin vuonna 2009. Tämän jälkeen hän kärsi puolisonsa mukaan masennuksesta, ja hänen kuolemansa 39-vuotiaana oli ilmeinen itsemurha.
Ecuadorinkirjopyrstö
Ecuadorinkirjopyrstö ("Phlogophilus hemileucurus") on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan uhanalaisena Etelä-Amerikasta.
Ecuadorinkirjopyrstö kasvaa noin 8–9 cm pitkäksi. Selästään lintu on hohtavan vihreä. Rinta on väriltään valkoinen ja vatsa on valkoinen tihein vihrein pilkuin. Pyrstö on viuhkamainen ja väriltään tumman vihreä. Ecuadorinkirjopyrstön pyrstön kärjessä ja tyvessä on valkoinen juova.
Ecuadorinkirjopyrstöä tavataan Andeilta Kolumbiasta, Ecuadorista ja Perusta. Sen elinympäristöä ovat kosteat ainavihannat metsät ja niiden tiheiköt tyypillisesti 400–1 500 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji luokitellaan vaarantuneeksi ja sen suurin uhka on sopivan elinympärsitön hakaaminen laidunmaiksi, kahvin- tai teen viljelyyn ja kaivosten vuoksi. Lajin kannan suuruutta ei ole arvioitu.
Jimmy Heath
Jimmy ("Little Bird") Heath (s. 25. lokakuuta 1926 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen jazzia esittävä ja säveltävä tenorisaksofonisti. Hän soittaa myös sopraanosaksofonia ja huilua. Hänen alkuperäisten sävellystensä joukossa ovat "C.T.A." ja "Gingerbread Boy". Alun perin Heath soitti alttosaksofonia Howard McGheen (1947–1948) ja Dizzy Gillespien big bandin (1949–1950) kanssa. Tenorisaksofoniin hän siirtyi 1950-luvun alussa. Myöhemmin hän teki yhteistyötä muiden muassa Chet Bakerin, Art Blakeyn, Miles Davisin, Kenny Dorhamin, Gil Evansin, Milt Jacksonin, Art Farmerin ja Heath Brothers -kokoonpanossa Percy ja Tootie Heathin kanssa.
Heath on levyttänyt kokoonpanon johtajana useille levymerkeille. Häntä kuullaan sekä säveltäjänä että soittajana yli 125 levytyksellä.
Micipsa
Micipsa oli Numidian kuningas 100-luvulla eaa. Hän oli aikaisemman kuninkaan Masinissan vanhin poika. Micipsan valtakaudella Numidia oli laaja maa ja sillä oli voimakas armeija. Hänen kuolemansa johti kuitenkin veriseen kiistaan kuninkuudesta hänen poikiensa kesken.
Micipsa nousi kuninkaaksi hänen isänsä Masinissan kuoltua vuonna 148 eaa. Numidia käsitti tuolloin alueen nykyisen Algerian rannikolla Moulouya-joelta lännessä Rooman valtaamaan Karthagoon idässä. Micipsalla oli käytössään suurehko armeija, johon kuului jalka- ja ratsuväkeä sekä sotanorsuja. Numidialla oli myös pieni laivasto. Micipsa oli kiinnostunut kreikkalaisesta filosofiasta ja kannusti oppineita kreikkalaisia siirtolaisia asettumaan pääkaupunkiinsa Cirtaan. Numidian suhteet Roomaan Micipsan valtakaudella olivat edelleen hyvät, vaikkakin alkuperäinen syy maiden liittoumalle, Karthago, oli jo voitettu kolmannessa puunilaissodassa. Kuollessaan vuonna 118 eaa. Micipsa jätti jälkeensä kaksi poikaa, Adherbalin ja Hiempsalin, sekä adoptoimansa Jugurthan. Kuninkuuden hän jätti Jugurthalle, mutta tämä johti lopulta sotaan poikien kesken maan jakautuessa ensin kolmeen osaan ja Jugurthan saadessa myöhemmin ylivallan.
Albert Heath
Albert "Tootie" Heath (s. 31. toukokuuta 1935 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen jazzrumpali. Hänen tyylinsä on lähinnä hard bop. Muutettuaan New Yorkiin vuonna 1957 hän debytoi levytyksellä John Coltranen kanssa. Hän esiintyi myös J. J. Johnsonin yhtyeen kanssa (1958–1960) ja Jazztetissa (1960–1961). Vuonna 1961 hän teki yhteistyötä Cedar Waltonin ja Bobby Timmonsin triojen kanssa. Hän levytti paljon Riverside Recordsille.
Asuessaan Euroopassa vuosina 1965–1968 Heath työskenteli usein Kenny Drewin ja Dexter Gordonin kanssa. Palattuaan synnyinmaahansa Heath soitti Herbie Hancockin sekstetissä 1968–1969 ja Yusef Lateefin kanssa 1970–1974. Vietettyään vielä yhden vuoden Euroopassa hän liittyi Heath Brothers -yhtyeeseen, jossa toimi 1975–1978. Tämän jälkeen Heath asettui Los Angelesiin ja jatkoi levytysuraansa Riverside Reunion Bandin kanssa.Walter Benton
John Coltrane
Art Farmer
Benny Golson
Dexter Gordon
Bennie Green and Gene Ammons
Herbie Hancock
Jimmy Heath
Milt Jackson
J. J. Johnson
Clifford Jordan
Yusef Lateef
Johnny Lytle
Ronnie Mathews
Charles McPherson
Wes Montgomery
Blue Mitchell
Don Patterson
Sonny Red
George Russell
Nina Simone
Billy Taylor
Bobby Timmons
Mal Waldron
Cedar Walton
The Young Lions
Michel Sardaby
Kleandros
Kleandros (, , k. 498 eaa.) oli Sisilialaisen Gelan kaupungin tyranni. Hän pohjusti valtansa harvainvallalle ja perusti kreikkalaisperäisen Sisiliaa hallinneen Pantaridien dynastian. Hänen hallintokautensa alkoi vuonna 505 eaa. ja päättyi hänen murhaansa. Sabyllos-niminen kaupunkilainen murhasi Kleandroksen tarkoituksenaan saada kaupunkiin demokratia. Kleandroksen veli Hippokrates jatkoi tyranniaa. On arveltu, että Kleandros laittoi alulle kaupungin muurin rakentamisen naapuriensa sikulien pelossa.
Zaida
Zaida on naisen etunimi. Nimi on arabialaista alkuperää, joka on femiininen muoto nimestä Zayd. Se tulee arabian sanasta "ziyada", joka tarkoittaa "kasvaa". Suomessa marraskuuhuun 2013 mennessä Zaida-nimi on annettu 329 lapselle.
Gavin Bryars
Gavin Bryars (s. 16. tammikuuta 1943 Goole, Yorkshire, Englanti) on brittiläinen säveltäjä. Hän toimi alun perin jazzmuusikkona ja esiintyi basistina Derek Baileyn ja Tony Oxleyn kanssa. Jazzin vaikutus näkyy hänen improvisaation käytössään. 1960-luvun lopussa hän alkoi opiskella ja työskennellä innovatiivisten säveltäjien, kuten John Cagen ja Cornelius Cardewin johdolla. Vuonna 1969 Bryars alkoi opettaa Portsmouth College of Artissa, jossa hän oli mukana perustamassa Portsmouthin sinfoniaorkesteria. Hänen ensimmäinen merkittävä sävellyksensä ("The Sinking of the Titanic") on tältä ajalta. Hänen myöhempiä teoksiaan ovat muiden muassa "Jesus’ Blood Never Failed Me Yet", madrigaalit, "Glorious Hill" (1988) sekä oopperat "Medea" (1984), "Doctor Ox's Experiment" (1998) ja "G". Teoksessa "Writing on Water" Bryars teki yhteistyötä koreografi Carolyn Carlsonin kanssa.
Bryarsin musiikkia kuultiin Suomessa jo vuonna 1969, jolloin Amos Anderssonin taidemuseossa esitettiin hänen puolituntinen nauhateoksensa "A Must For All Sibelians". Vuonna 1981 Bryars perusti Gavin Bryars Ensemblen. Se vieraili Helsingin juhlaviikoilla vuonna 1995 esittämässä teoksensa "The Sinking of the Titanic" ja "Jesus’ Blood Never Failed Me Yet". Vuonna 2015 Bryars vieraili Taideyliopistossa johtamassa Nyky Ensemblea Liisa Pentin tanssiteoksessa, jonka musiikkina käytettiin teosta "The Sinking of the Titanic".