Jaakko Ilkka
Jaakko Pentinpoika Ilkka (noin 1545 Ilmajoki – 27. tammikuuta 1597 Isokyrö) oli suomalainen nimismies ja nuijamiesten päällikkö nuijasodassa.
Jaakko Ilkan isä Pentti oli Ilmajoen toiseksi suurin maanomistaja. Jaakko ryhtyi isänsä kuoltua Kokkolan kylässä olleen Ilkkalan isännäksi vuonna 1585 sekä toimi myös kolmena seuraavana vuonna Ilmajoen nimismiehenä ja maakauppiaanakin monta vuotta. Hän omisti myös laivan, jolla hän kävi ainakin Tallinnassa ja Tukholmassa. Hän oli kahdesti naimisissa ja sai kolme poikaa, mutta vaimojen nimiä ei ole tiedossa. Jaakko Ilkka kustansi itselleen myös ratsuvarustuksen ja ryhtyi ratsumieheksi. Näin hän sai talolleen verovapauden eli rälssin ja oli itse rälssimies.
Vuonna 1595 koko Pohjanmaan lääni jätti maksamatta kruunulle niin sanottua linnaleiriä eli raskasta verotusta armeijaa varten. Kolmella sotaretkellä olleen Jaakko Ilkan johdolla Pohjanmaan miehet tyhjensivät maakunnan nopeasti veroja keräävistä huoveista. Klaus Flemingin joukot kuitenkin saivat Jaakko Ilkan vangiksi, ja hänet vietiin Turun linnaan. Sieltä hän karkasi vaimonsa turkulaissukulaisten ja Pohjanmaalta tulleiden kaarlelaisten eli Flemingin vastustajan puolella olleiden talonpoikien avustamana syksyllä 1596. Joidenkin tietojen mukaan hän oli paennut linnan käymälästä ryömimällä ulosteiden poistoon käytetyn aukon kautta ulos. Santeri Ivalo kuvailee kirjassaan "Suomalaisia sankareita I" Ilkan pakoa ylistävään tapaan: "Huovit olivat unohtaneet ottaa Ilkalta puukon ja tulukset pois, hän kiipesi tyrmänsä katonrajaan kaivamalla laastia kivien välistä, teki vaatteistaan köyden ja pakeni."
Ilkka valittiin nuijamiesten päälliköksi. Melko varmasti hän osasi kirjoittaa ja puhui sekä ruotsia että suomea. Silti hän käytti myös puumerkkiä. Vaikka toisin väitetään, Ilmajoen vaakunassa oleva puumerkki ei todennäköisesti ole Ilkan, vaan isokyröläisen apupäällikkö Yrjö Kontsaan puumerkki. Sitten 31. joulukuuta 1596 Flemingin joukot seisoivat Ilkan johtamia nuijamiehiä vastassa Nokian kartanon lähettyvillä Pirkkalassa. On viitteitä siitä, että nuijamiehilläkin oli ruutiaseita käytössä. Kuitenkin sen jälkeen, kun kapinallisten hallitsemaa Nokian kartanoa oli ammuttu tykein, Fleming kehotti nuijamiehiä luovuttamaan päällikkönsä hänelle, jolloin rivimiehiä ei rangaistaisi. Nuijamiesten rivit kuitenkin hajosivat ja Jaakko Ilkka karkasi miestensä edellä Ilmajoelle. Flemingin ratsumiehet tappoivat sitten Nokian pelloilla ja metsissä pakenevia nuijamiehiä satamäärin. Vouti Abraham Melkiorinpoika tavoitti muutaman päivän kuluttua myös Ilkan ynnä osan hänen esikuntaansa ja teloitutti heidät Isonkyrön kirkolla. Flemingin 27. tammikuuta 1597 kirjoittama kirje (Jaakko Ilkan vangitsemis- ja Turun vankilaan toimittamiskäsky) ei ehtinyt tavoittaa vouti Abraham Melkiorinpoikaa ennen Jaakko Ilkan mestausta. Lopulta Jaakko Ilkan ruumis vietiin Ilmajoen kirkolle (sijaitsi nykyisen Ilmajoen museon paikalla) ja asetettiin teilipyörän päälle lintujen syötäväksi. Paikalle pystytetiin Ilkan patsas 1924.
Jaakko Ilkasta kertoo Kaarlo Kramsun tunnettu runo "Ilkka", jossa hänet on kuvattu enemmän aatteellisena julistajana kuin sotajoukon päällikkönä. Runossa myös väitetään virheellisesti, että Ilkka olisi kuollut hirsipuussa.
Jaakko Ilkka on innoittanut säveltäjiä ja libretistejä enemmän kuin kukaan toinen Suomen historian hahmo. Hänestä on tehty peräti kolme oopperaa. Tunnetuin lienee Edvin Laineen ohjaama "Jaakko Ilkka", joka kantaesitettiin Ilmajoen Musiikkijuhlilla 1978. Jaakko Ilkan mukaan on myös nimetty yläaste Ilmajoella, jonka nimi on Jaakko Ilkan koulu.