Portaat (kirja)
Portaat (; tai "Climax Paradisi", 'Paratiisin portaat') on Johannes Siinailaisen kirjoittama kristillinen teologinen teos, joka on merkittävä ortodoksisen kirkon luostariasketismin kannalta. Se kuvaa ihmisen sisäistä kasvua hyveiden portaita pitkin kohti täydellisyyttä sekä kärsimyksistä ja intohimoista vapaata tilaa, jonka ihminen voi saavuttaa rukouksen avulla.
Teoksen koko otsikko on "Abba Johanneksen, Siinain vuoren munkkien igumenin, askeettinen puhe, jonka lisänimenä on ’hengelliset laintaulut’, jonka hän lähetti Raitoon igumenille abba Johannekselle; se jakaantuu kolmeenkymmeneen puheeseen, jotka portainten astinten tavoin ohjaavat seuraajaansa alemmasta ylempään; sen tähden kirjaa kutsutaan myös portaiksi."
Johannes Siinailainen kirjoitti teoksen noin vuonna 600. Hän oli aiemmin toiminut Siinain luostarin igumenina ja vetäytynyt tämän jälkeen takaisin erakkoelämään, jona aikana myös teos syntyi. Tuolloin Johanneksen kaima, Punaisenmeren rannalla sijaitsevan Raitoon (Raithu, El-Tor) luostarin igumeeni Johannes Raitoolainen pyysi häntä kirjoittamaan munkeille ohjeeksi teoksen, joka esittäisi kaiken luostarielämälle tarpeellisen. Kyseinen Egyptiin kuuluva alue oli tuolloin vielä osa Bysantin valtakuntaa.
Johannes halusi teoksellaan osoittaa munkeille tien hengelliseen täydellistymiseen eli jumalallistumiseen ("theosis"). Tämän vertauskuvana toimivat portaat, joiden yläpäässä on Jumala. Portaiden idea on peräisin ensimmäisessä Mooseksen kirjassa kuvatusta Jaakobin unesta: ”Yöllä Jaakob näki unessa portaat, jotka ulottuivat maasta taivaaseen, ja Jumalan enkelit kulkivat niitä ylös ja alas”. Teoksen eräänlaisena edeltäjänä voidaan nähdä "Gerontikon" ("Apofthegmata patrōn"), joka antaa myös ohjeita luostarielämälle.
Johannes sai teoksen mukaan nimen "Johannes Klimakos", ”Portaiden Johannes”. Teoksen ansiosta häntä on kutsuttu myös ”toiseksi Moosekseksi” ja teosta sen joissakin käsikirjoituksissa ”Hengellisiksi laintauluiksi” ("Plakes pneumatikai"). Teoksesta on säilynyt useita käsikirjoituksia, mikä kertoo sen laajasta suosiosta.
"Portaiden" saamasta suosiosta kertoo myös se, että teos käännettiin jo varhain useille kielille, kuten syyriaksi, arabiaksi, armeniaksi ja kirkkoslaaviksi. Latinankielinen käännös syntyi 1200-luvulla, ja se painettiin Venetsissa vuonna 1518. Matthaeus Raderus julkaisi teoksen kreikankielisen tekstin ensimmäisen painetun laitoksen ("editio princeps") yhdessä latinankielisen käännöksen kanssa Pariisissa vuonna 1633. Teoksen espanjankielinen käännös "La escala espiritual de San Juan Clímaco" oli vuonna 1532 ensimmäinen Amerikan mantereella painettu kirja.
Johanneksen teosta on käytetty kristillisen kilvoittelun ohjekirjana erityisesti luostareissa, mutta se on ollut suosittu yhtä lailla ”maailmassa elävien” maallikoidenkin parissa. Teosta on hyödynnetty niin idässä kuin lännessäkin. Teoksella on ollut suuri vaikutus ennen kaikkea ortodoksiseen hesykastiseen liikkeeseen, ja siitä ovat saaneet vaikutteita muun muassa Simeon Uusi teologi ja Gregorios Palamas.
Teos on inspiroinut perinteisen bysanttilaisen ikonityypin, joka kuvaa taivaaseen nousevia portaita tai tikapuita, joita pitkin munkit kiipeävät. Portaiden yläpäässä on Kristus. Tällaisten ikonien välityksellä myös lukutaidottomat saattoivat tuntea Johanneksen ja "Portaiden" ajatuksen.
Johanneksen teos koostuu 30 "portaasta" eli luvusta tai puheesta. Lisäksi teokseen kuuluu yleensä Johannes Siinailaisen ja Johannes Raitoolaisen välinen kirjeenvaihto, anonyymi johdanto, Daniel Raitoolaisen kirjoittama Johanneksen elämäkerta ja lopussa oleva sielunpaimenelle tarkoitettu opetuspuhe, joka on osoitettu Johannes Raitoolaiselle.
Teoksen kuvaamat portaat edustavat erilaisia hyveitä, jotka kilvoittelijan on saavutettava, sekä paheita, jotka tämän on vältettävä. Portaat voidaan nähdä vertauskuvana siitä, ettei hengellista täydellistymistä voi saavuttaa kerralla, yhdellä askelmalla, vaan se on saavutettava askelma kerrallaan. Teoksen päämääränä oli monin tavoin ohjata lukijoita, etteivät he eksyisi tiellään, ja auttaa heitä välttämään kompastuskivet. Teos sisältää vertauksia ja historiallisia yksityiskohtia, jotka ovat peräisin pääosin luostarielämästä, ja kuvaavat annettujen ohjeiden käytännöllistä soveltamista.
Luvut voidaan jakaa osiin niin, että luvut 1–4 käsittelevät maallisen elämän hylkäämistä, askeesia ja kuuliaisuutta hengelliselle isälle, luvut 5–7 katumusta ja murhetta tienä todelliseen iloon, luvut 8–16 paheiden voittamista ja hyveiden saavuttamista, luvut 17–26 erilaisten asketismin ansojen (kuten laiskuus, ylpeys ja mielen tylsistyminen) välttämistä, luvut 27–29 hiljaisuuden ("hesykhia") ja intohimoista vapaan mielentilan ("apatheia") saavuttamista sekä luku 30 uskoa, toivoa ja rakkautta, jotka pitävät koossa kaikkia muita hyveitä.
Osa luvuista käsittelee useita aiheita, siksi teoksen sisältö on jaettu lukuihin usealla tavalla. Tässä noudatetaan suomennoksessa käytettyä jakoa.