hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ashab Air
Ashab Air oli venäläinen lentoyhtiö, joka perustettiin Tšetšenian toiseksi kansalliseksi lentoyhtiöksi vuonna 1997 ensimmäisen Tšetšenian sodan jälkeen. Se lopetti lentonsa toisen Tšetšenian sodan sytyttyä syyskuussa 1999.
Ashab Airin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
Erkki Saastamoinen
Erkki "Seppä" Saastamoinen (12. joulukuuta 1911 – 14. heinäkuuta 1989 Kiuruvesi) oli suomalainen Kiuruvedellä Koivujärven kylässä asunut kyläseppä ja kansanpelimanni, jota kutsuttiin myös "Koivujärven Väinämöiseksi". Hänen soittimenaan oli kansanomainen itse valmistettu triangeli eli pimpparauta. Saastamoisen sanottiin olleen Suomen tunnetuin pimpparaudan soittaja.
Saastamoinen oli kiinnostunut musiikista jo lapsena ja 1930-luvulla hänellä oli yhteinen hanuri veljensä kanssa. Ensi kerran hän esiintyi 15-vuotiaana ensin muiden pelimannien tauoilla ja sitten omissa iltamissaan. Pimpparaudan soiton Saastamoinen oppi pihtiputaalaiselta Matti Pulkkiselta. Saastamoinen lähti 25-vuotiaana sepänoppiin Äänekoskelle ja palattuaan Kiuruvedelle hän osti kuorma-auton ja ryhtyi yrittäjäksi. Soittaminen jäi syrjään aina 1960-luvun lopulle saakka jolloin hän lähti Kaustiselle esiintymään. Tämän jälkeen Saastamoinen kiersi esiintymässä yhdessä vaimonsa kanssa ja hän pääsi esiintymään myös radioon ja televisioon.
Saastamoisella oli paja Kiuruveden Koivujärven Rauhaniemessä. Hän valmisti pajassaan suuren määrän pimpparautoja kokeillen eri materiaaleja, muotoja, ainevahvuuksia sekä lämpö- ja pintakäsittelytapoja. Kokeilujensa avulla Saastamoinen sa pimpparaudat soimaan määrätyillä sävelkorkeuksilla. Hän valmisti myös Euroopan suurimman, 13 kiloa painaneen pimpparaudan 180-senttisestä porakangesta.
Saastamoisesta tehtiin Martti Kakon ohjaama dokumenttielokuva "Soittava seppä" vuonna 1981 sekä muistojulkaisu "Seppä ja rauta" vuonna 1990. Saastamoinen työskenteli myös joulupukkina ja Johan af Grann suunnitteli hänestä Joulupukki-elokuvaa, joka ei kuitenkaan toteutunut.
Kolumbian huumekartellit
Kolumbian huumekartellit olivat suuria kolumbialaisia rikoksia tekeviä järjestöjä, jotka valvoivat suurinta osaa maan huumekaupasta 1980–2000-luvuilla. Näistä tunnetumpia olivat Pablo Escobarin johtama Medellínin kartelli, Calin kartelli, Norte del Vallen kartelli ja Pohjoisrannikon kartelli. 1980-luvulla Medellinin kartelli lahjoi ja murhautti hallituksen viranhaltijoita ja poliitikkoja, koska pyrki varmistamaan asemansa ja liiketoimintansa. Mutta murhakampanja ajoi viranomaiset kartellien kimppuun. Myös huumekauppaa harjoittanut sissiliike FARC ja kartellit sotivat keskenään. Yhdysvallat on taistellut Kolumbian huumetuotantoa ja -kauppaa vastaan, koska etelästä tulevasta kaupasta suurin osa suuntautuu Yhdysvaltoihin.
Kolumbian huumetuotanto oli huipussaan vuoden 2000 tienoilla. Suurten kartellien romahdettua maassa on vuodesta 2006 toiminut pieniä puolisotilaallisia ryhmiä, kuten Los Urabenos. Kolumbia menetti asemansa Etelä-Amerikan merkittävimpänä kokaiinintuottajana, kun hallitus vuonna 2012 kiristi huumepolitiikkaa. Laittoman kokaiiniliiketoiminnan painopiste siirtyi muun muassa Peruun ja Boliviaan.
Voitto Saario
Vieno Voitto Saario (13. syyskuuta 1912 Turku – 4. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen juristi, koulutukseltaan lakitieteen lisensiaatti. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos 1965–1971 ja Helsingin hovioikeuden presidentti 1972–1982.
Saario oli Suomen valtuuskunnan jäsen kymmenellä YK:n yleiskokouksen istuntokaudella vuosien 1956 ja 1980 välillä ja YK:n talous- ja sosiaalineuvostossa vuosina 1972–1974. Hänen luottamustehtäviinsä kuului myös muun muassa Suomen tuomariliiton puheenjohtajuus.
Portugalin Itä-Afrikka
Portugalin Itä-Afrikka ja Portugalin Mosambik termeillä tarkoittaa niitä alueita, joita Portugali piti itäisessä Afrikassa siirtomainaan vuosien 1498–1975 välisenä aikana. Portugalilainen tutkimusmatkailija Vasco da Gama julisti vuonna 1498 löytämänsä maat Portugalin alamaisiksi. Käytännössä Portugalin valta ei juurikaan ulottunut sisämaahan ja rannikkoalueillakin se oli lähinnä muodollista.
Vuonna 1891 Portugalin ja Britannian sopimuksen myötä Portugalin siirtomaihin kuulunut nykyinen Mosambik sai kutakuinkin nykyiset rajansa. Eurooppalaisissa kartoissa alue esiintyy selkeästi rajattuna vuodesta 1894 saakka nimellä Portugalin Itä-Afrikka.
Suurin osa Britannian siirtomaista itsenäistyi viimeistään 1960-luvulla, mutta Portugali piti kiinni alueistaan aina vuoteen 1975 asti, jolloin sekä Mosambik, että länsirannikon Angola saivat itsenäisyytensä.
Alfred Ruotsalainen
Alfred Ferdinant Ruotsalainen (1. helmikuuta 1884 Kiuruvesi – 26. heinäkuuta 1957) oli suomalainen taidemaalari.
Maanviljeljäperheeseen Kiuruveden Ryönänjoen kylässä syntynyt Ruotsalainen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1904–1907. Hän teki opintomatkan Italiaan, Ranskaan ja Saksaan ja osallistui Suomen Taiteilijain yhteisnäyttelyihin vuosina 1906, 1907, 1910–1915, 1919, 1920, 1930 ja 1931. Ruotsalainen työskenteli pukimoalalla.
Ruotsalainen maalasi maisemia sekä henkilömuotokuvia erityisesti lapsista. Maisemamaalauksiinsa hän sai aiheet usein syntymä- ja kesänviettopaikastaan Ryönänjoella.
Aviaobštšemaš
Aviaobštšemaš (; ICAO: OBM) oli venäläinen rahtilentoyhtiö. Se oli Venäjän avaruus- ja ohjusohjelmista vastanneen ministeriön (Minobštšemaš, ) lento-osasto. Se perustettiin vuonna 1992, ja sen toimilupa peruttiin 2. joulukuuta 2003.
Aviaobštšemaš käytti ainakin seuraavia konetyyppejä:
Saarionkoski
Saarionkosken voimalaitos on Oy Wärtsilä Ab:n rakentama vesivoimala Tohmajärven Jänisjoessa. Voimala on valmistunut 1908, ja sen putous on 6,9 metriä ja teho 1,2 MW, myöhemmin 1,6 MW.
Kun voimalan energian alkuperäinen tarvitsija, Värtsilässä sijainnut rautatehdas, luovutettiin Neuvostoliitolle, sähköä alettiin myydä Pohjois-Karjalan Sähkölle.
Tšernomor-Sojuz
Tšernomor-Sojuz (; ICAO: CHZ) oli venäläinen tilauslentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1995 ja lopetti toimintansa vuonna 1998. Sen kotipaikka oli Sotši.
Tšernomor-Sojuzin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
A Skeletal Domain
A Skeletal Domain on Cannibal Corpsen 13. studioalbumi, joka julkaistiin 12. syyskuuta 2014. Se äänitettiin tuottaja Mark Lewisin johdolla Audiohammer Studiosilla Sanfordissa, Floridassa. Kappaleesta ”Kill or Become” kuvattiin musiikkivideo.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 32. Suomessa se nousi Suomen virallisen listan sijalle 26.
Alex Younger
Alexander William Younger (s. 4. heinäkuuta 1963) on Secret Intelligence Servicen eli Yhdistyneen kuningaskunnan ulkomaan tiedustelupalvelu MI6:n johtaja. Hän on toiminut tiedustelupalvelun johtajana vuodesta 2014.
Alex Youngerilla on yliopistotutkinto taloustieteessä. Ennen uraansa tiedustelupalvelussa hän työskenteli upseerina Britannian armeijassa.
Younger aloitti uransa SIS:ssa vuonna 1991. Hän on toiminut tiedustelupalvelun asiamiehenä Euroopassa ja Lähi-idässä. Viimeksi hän työskenteli vanhempana virkailijana Afganistanissa. Hänet nimitettiin 2009 vastavakoilun päälliköksi, jonka vastuualueena oli terrorismin torjunta. Younger vastasi vuonna 2012 Lontoon olympialaisten turvajärjestelyistä.
Vuosina 2012–2014 Younger johti operaatioita eri puolilla maailmaa. Marraskuussa 2014 hänet nimitettiin SIS:n johtajaksi. Nimityksen jälkeen Younger lupasi, että SIS tekee hänen toimikaudellaan tiivistä yhteistyötä MI5:n ja GCHQ:n kanssa.
Alex Younger on naimisissa ja hänellä on lapsia. Vapaa-ajallaan Younger harrastaa musiikin kuuntelua, purjehdusta ja vuorikiipeilyä.
Ben Walter Heikel
Ben Walter Heikel (27. elokuuta 1879 Ylitornio – 21. toukokuuta 1954 Villarrica, Paraguay) oli suomalainen valtionpomologi, puutarhaopetuksen ja hedelmänviljelyn kehittäjä sekä kotimaisten hedelmäviinien valmistuksen uranuurtaja.
Heikelin vanhemmat olivat metsähallituksen metsäinsinööri August Benjamin (Benne) Heikel (1854–1928) ja Johanna Maria Laurin (1856–1933). Hän suoritti pomologin tutkinnon kuninkaallisessa pomologisessa opistossa Proskaussa Saksassa. Heikel toimi Suomessa valtionpomologina 1908–1916 ja oli Lepaan puutarhaopiston hedelmänviljelyn opettajana 1910–1916. Lepaalla Heikel alkoi suunnitella viininvalmistusta kotimaisista marjoista ja hedelmistä. Opisto ei ollut kuitenkaan halukas tähän työhön joten Heikel jatkoi vuodesta 1912 kokeilujaan yksityisesti Hattulassa omistamallaan Kaselan tilalla. Hän perusti myös vuonna 1916 viinien teollista valmistusta varten "Marja Oy"-nimisen yhtiön Parolaan ja oli yhtiön toimitusjohtajana.
Marja Oy sai luvan valmistaa 10% alkoholia sisältävää kirkkoviiniä sekä lisäksi pieniä määriä alkoholia sisältäneitä hehkumehua ja marjahyytelöitä. Vuonna 1919 kieltolain tultua voimaan Heikel tuomittiin Hattulan käräjillä kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen koska Marja Oy:n tehtaan tuotteiden alkoholipitoisuus oli ylittänyt lain salliman 2 prosenttia. Heikel erosi tämän jälkeen syyskuussa 1919 Marja Oy:n toimitusjohtajan virasta ja siirtyi perheineen Paraguayhin. Hän toimi sen jälkeen loppuelämänsä ajan itsenäisenä hedelmänviljelijänä Villarricassa Paraguayssa.
Marja Oy jatkoi valmistustoimintaansa aina vuoteen 1956 saakka. Yhtiö valmisti kirkkoviinin ohella "Suomen Helmi"-nimistä valkoviiniä, "Taru"-nimistä väkevää viiniä, erilaisia marjaliköörejä, mehutiivisteitä ja marmeladeja. Valmistustoiminnan päätyttyä yhtiön Parolassa Merventie 5:ssä sijainnut tehdaskiinteistö siirtyi Villayhtymä Oy:n tytäryhtiön "Tehdasvilla Oy":n käyttöön.
Maryan Synakowski
Maryan Synakowski (s. 14. maaliskuuta 1936 Calonne-Ricouart) on puolalaistaustainen ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Vuosina 1954–1956 hän pelasi Olympique Saint-Quentinissa. Vuonna 1956 hän siirtyi CS Sedan Ardennesiin ja hän voitti seurassa Ranskan cupin kausina 1955/1956 ja 1960/1961. Vuosina 1963–1965 hän pelasi Stade Françaisissa, vuosina 1965–1967 Royale Union Saint-Gilloisessa ja vuosina 1967–1969 Stade de Reimsissa. Hän lopetti uransa CS Sedan Ardennesissa, jossa hän pelasi vuosina 1969–1971.
Vuosina 1961–1965 hän pelasi 13 ottelussa Ranskan maajoukkueessa.
Can Dündar
Can Dündar [ʤan dyn'daɾ] (s. 16. kesäkuuta 1961 Ankara) on turkkilainen toimittaja, kolumnisti, kirjailija ja dokumentaristi. Hän on keskusta-vasemmistolaisen "Cumhuriyet"-sanomalehden päätoimittaja ja yksi Turkin mediamaailman tunnetuimmista henkilöistä. Dündar oli yksi toimittajista, jotka pidätettiin marraskuussa 2015 hänen lehtensä julkaistua verkossa videomateriaalia Turkin tiedustelujärjestön MİT:n aselähetyksistä Syyrian islamistitaistelijoille. Toukokuussa 2016 Dündar tuomittiin vajaan kuuden vuoden vankeusrangaistukseen. Hän aikoo valittaa tuomiosta, ja pysyy vapaana siihen asti kun valitus on käsitelty. Ennen tuomion julistamista Dündaria kohti ryntäsi oikeustalon edessä aseistettu mies.
Dündar vietti lapsuutensa Ankarassa virkamiesperheen ainoana poikana. Hän opiskeli journalismia ja yhteiskuntatieteitä Ankaran yliopistossa, josta valmistui 1982. Toimittajan työt hän aloitti jo vuonna 1979, mutta jatkoi opintojaan Britanniassa ja valmistui vuonna 1986 London School of Journalism -oppilaitoksesta. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Istanbulin ODTÜ-yliopistossa 1996.
Dündar on työskennellyt turkkilaisille sanoma- ja aikakauslehdille ja tehnyt television ajankohtaisohjelmia. 1990-luvun loppupuolella hän toimi itsenäisenä dokumentaristina ja liittyi vuonna 2001 arvostetun "Milliyet"-sanomalehden toimituskuntaan ja alkoi kirjoittaa siihen kolumnejaan. Vuonna 2013 Dündar sai kuitenkin lähteä kirjoitettuaan työnantajansa mielestä liian kärjekkäästi Turkin mielenosoituksista ja Egyptin tilanteesta. Helmikuussa 2015 hänet nimitettiin kilpailevan "Cumhuriyetin" päätoimittajaksi.
Helmikuun lopussa 2016 Dündar ja Cumhuriyet-lehden Ankaran-toimituksen johtaja Erdem Gül vapautettiin vankeudesta, kun Turkin perustuslakituomioistuin katsoi vankeuden rikkovan heidän oikeuksiaan. Turkin presidentti Erdogan kritisoi tuomioistumen päätöstä, eikä toimittajiin kohdistuvia syytteitä vapautuksesta huolimatta kumottu. Toimittajat eivät saa poistua maasta ja heitä uhkaa elinkautinen vankeusrangaistus. Maaliskuussa alkoi Dündarin ja Gülin oikeudenkäynti, jossa heitä syytettiin muun muassa valtiosalaisuuksien paljastamisesta, väkivaltaisen vallankumouksen valmistelusta ja terroristien avustamisesta. Syytteet perustuivat heidän julkaisemaansa uutiseen, jossa Turkin hallituksen väitettiin yrittäneen salakuljettaa aseita Syyrian kapinallisille. Toukokuussa Dündarille tuomittiin 5 vuotta ja 10 kuukautta sekä Gülille 5 vuotta vankeutta.
Dündar on kirjoittanut myös yli 20 kirjaa.
Birjand
Birjand () Iranin koillisosassa sijaitsevan Etelä-Khorasanin provinssin keskuskaupunki ja aliprovinssitason hallintoalue (šahrestan). Se sijaitsee linnuntietä noin 790 kilometriä pääkaupunki Teheranista itäkaakkoon.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 13 934 (1956), 25 845 (1966), 46 943 (1976), 81 798 (1986), 101 177 (1991), 127 608 (1996), 166 138 (2006) ja 178 020 (2011).
Aleksandra Lindroos
Aleksandra Paulina Lindroos (27. syyskuuta 1861 Hämeenkyrö – 4. marraskuuta 1968 Tampere) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän syntyi Hämeenkyrössä ja kuoli Tampereella 107 vuoden ja 38 päivän ikäisenä.
Amalia Wallenius
Amalia Wallenius (o.s. "Forsman", 6. elokuuta 1867 Lohja – 24. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän syntyi Lohjan Hiiden kartanon mailla, jossa isänsä Johan Fredrik Forsman oli muonatorpparina ja kuoli Helsingissä 107 vuoden ja 230 päivän ikäisenä.
Ida Sallinen
Ida Maria Sallinen (18. joulukuuta 1870 Espoo – 3. kesäkuuta 1976) oli pitkäikäinen suomalainen. Hän syntyi Espoossa ja asui myös Helsingissä ja eli 105 vuoden ja 168 päivän ikäiseksi.
http://www.tuomas.salste.net/suku/vanhimmat.html
Kukkaron herraksi
Kukkaron herraksi on talousohjelma, jossa seurataan taloudellisiin kriisiin joutuneita tavallisia ihmisiä jotka yrittävät panna raha-asiansa järjestykseen.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV1-kanavalla 28. lokakuuta 2008. Juontajana toimi Kati Parkkonen, talous- ja velkaneuvojana Kirsti Lattunen ja elämäntaidonvalmentajana Anne Karilahti.
Toinen tuotantokausi alkoi 10. tammikuuta 2010. Juontajana toimi Anna Taipale, talous- ja velkaneuvojana Kirsti Lattunen ja elämäntaidonvalmentajana Elina Haataja.
Kolmas tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 25. helmikuuta 2013. Juontajana toimi Nuppu Stenros ja talous- ja velkaneuvojana Kirsti Lattunen.
Bellona-luokka (linjalaiva)
Bellona-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston viiden aluksen muodostama 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaivaluokka.
Amiraliteetti hyväksyi Sir Thomas Sladen valmistamat luokan piirustukset 31. tammikuuta 1758 ja aluksista kolme ensimmäistä tilattiin 28. joulukuuta 1757. Tilatuille aluksille varattiin nimet 1. helmikuuta 1758. Loput kaksi alusta tilattiin 13. joulukuuta 1758 ja saman aikaisesti tilattiin luokasta tehty parannellun version Arrogant-luokan kaksi alusta.
Luokan alukset olivat ensimmäisiä kuninkaallisen laivaston 74-tykkisiä aluksia, joiden tykkikansi oli :ä ja siten ne olivat uuden tyyppisten tämän kokoisten alusten esikuvina. Seuranneet Sladen suunnittelemat alukset muistuttivat Bellona-luokan aluksia ja muutokset keskittyivät pohjan muotoon.
Alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan tykkiä ja ylemmällä tykkikannella sama määrä 18 naulan tykkejä. Puolikannella oli neljätoista ja etukannella neljä 9 naulan tykkiä. Vuodesta 1807 alkaen luokan aluksilla oli puolikannellaan kuusi 12 naulan tykkiä ja kahdeksan 32 naulan karronadia. Samoin keulakannen 9 naulan tykit vaihdettiin kahteen 12 naulan tykkiin ja kahteen 32 naulan karronadiin.
BAM (elokuva)
BAM on vuonna 2008 valmistunut dokumenttielokuva venäläisten komsomoltyöläisten haaveesta rakentaa Baikalin - Amurin välille rautatie. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Jouni Hiltunen ja tuottanut helsinkiläinen Making Movies tuotantoyhtiö.
BAM eli Baikal-Amur -päärata (Baikalo-Amurskaja Magistral) oli Leonid Brezhnevin utopistiselta vaikuttanut suunnitelma rakentaa yli 3500 kilometriä rautatietä ja yli 200 asemaa ja kaupunkia Etelä-Siperiaan viidessä vuodessa. Työntekijöiksi valittiin Komsomol-nuoria eli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestön jäseniä.
"Tämä projekti tulee ratkomaan taloudelliset ongelmamme. Kehotan teitä jättämään arkielämänne ja ilmoittautumaan mukaan tähän isänmaalliseen projektiin", Leonid Brezhnev julisti maaliskuussa 1974.
Ehkäpä viimeistä kertaa Neuvostohallitus onnistui rekrytoimaan kymmeniä tuhansia idealistisia nuoria, jotka todella uskoivat asiaansa. He olivat BAM-radan pioneereja, jotka jättivät kotinsa ja vanhempansa Neuvostoliiton eurooppalaisissa osissa ja muuttivat Siperiaan. Filmiryhmät seurasivat vuosikausia radan rakentamista. Dokumentteja ja uutispätkiä käytettiin propagandamateriaalina sekä Neuvostoliitossa että lännessä.
Viisivuotissuunnitelma radan valmistumiseksi muuttui toiseksi viisivuotissuunnitelmaksi, ja lopulta rakentaminen kesti peräti 30 vuotta.
Dokumenttielokuva "BAM" kertoo BAM:in rakentajista - ihmisistä, jotka rakensivat omin käsin tulevaisuutensa sekä perustivat perheensä ja kasvattivat lapsensa radan varrella. Heistä tuli ensin sankareita, mutta Neuvostoliiton hajottua heidät unohdettiin.
Elokuvan kaksi päähenkilöä, Aleksander Bondar ja Ivan Varsavskij, työskentelivät BAM:illa työprikaatien johtajina. Heidät nimitettiin Sosialistisen työn sankareiksi ja heistä tuli aikanaan - kiitos filmiryhmien ja television - äärimmäisen kuuluisia ihmisiä Neuvostoliitossa.
Valtion laatutuki 2008
Ningbo Bird
Ningbo Bird Co. Ltd, usein vain Ningbo Bird () on kiinalainen matkapuhelinten ja tablettien valmistaja. Se oli suurin matkapuhelinten myyjä Kiinassa vuosina 2003–2005.
Yhtiö perustettiin vuonna 1992 Fenghuassa, ja vuonna 1997 siitä tuli Kiinan suurin hakulaitevalmistaja. Ningbo Bird alkoi valmistaa matkapuhelimia vuonna 1999. Se listattiin Shanghain pörssiin seuraavana vuonna. Kun se pyrki kansainvälisille markkinoille, BIRD International perustettiin Hongkongissa vuonna 2003.
Ningbo Birdillä on tutkimus- ja kehityskeskukset Chongqingissa, Hangzhoussa ja Ningbossa.
Salatiga
Salatiga on kaupunki Keski-Jaavassa Indonesiassa noin 47 km Semarangista etelään ja noin 100 km Yogyakartasta pohjoiseen Merbabu- ja Telomoyo-tulivuorten juurella. Kaupunki on perustettu vuonna 750. Kaupungissa oli vuonna 2013 186 087 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 17,87 neliökilometriä.
Cryptochironomus baeus
Cryptochironomus baeus on surviaissääskiin kuuluva kaksisiipislaji, joka elää Sudanissa.
Ugandan pääministeri
Ugandan pääministeri johtaa Ugandan hallitusta, vaikka hallituksen todellinen päämies on presidentti.
Ugandan pääministerin virka perustettiin ensi kerran vuonna 1962. Vuonna 1966 siihenastinen pääministeri Milton Obote kumosi perustuslain, lakkautti pääministerin viran ja julistautui presidentiksi. Vuonna 1980 pääministerin virka perustettiin uudelleen.
Tšekin Extraliga -kausi 2014–2015
Tšekin Extraliga -kausi 2014–2015 oli Tipsport Extraligan 22. kausi. Runkosarja alkoi 12. syyskuuta 2014 ja päättyi 1. maaliskuuta 2015. Runkosarjan voitti HC Ocelaři Třinec, jolle runkosarjan voitto oli sille historian toinen. Runkosarjan pistepörssin voitti HC Litvínovin Viktor Hübl.
Pudotuspelit alkoivat 4. maaliskuuta ja ratkaiseva loppuottelu pelattiin 23. huhtikuuta. Mestaruuden voitti HC Litvínov, jolle mestaruus oli seurahistorian ensimmäinen. Pudotuspelien pistepörssin voitti Litvínovin Robin Hanzl ja pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Litvínovin maalivahti Pavel Francouz.
Kauden parhaana palkittiin Litvínovin Martin Ručinský. Kauden tulokkaaksi valittiin slovakki Martin Réway, joka edusti HC Sparta Prahaa. Parhaaksi puolustajaksi nostettiin saman seuran Adam Polášek, parhaaksi maalivahdiksi Litvínovin Francouz ja parhaaksi valmentajaksi Litvínovin Radim Rulik. Francouz valittiin liigan parhaaksi maalivahdiksi myös kaudella 2012–2013, jolloin hän edusti myös Litvínovia. Kauden päätteeksi Francouz siirtyikin KHL-seura Traktor Tšeljabinskiin.
Tuntematon Selkämeri
Tuntematon Selkämeri on luontoelokuva Selkämeren vuoden kierrosta. Elokuva valmistui vuonna 2011. Sen on ohjannut ja kuvannut Jouni Hiltunen sekä tuottanut Katharsis Films Oy.
Dokumentti "Tuntematon Selkämeri" vie katsojan tutkimusmatkalle Selkämeren karuun ja osin luoksepääsemättömään luontoon ja maisemaan vuoden kierrossa.
Selkämeri kätkee suojiinsa rikkaan ja luonnontilaisena pysyneen merellisen elinympäristön. Se antaa elämän tuhansille pesimälinnuille, mutta samalla harvenevalle joukolle kalastajia. Selkämeren vuodenkierto on kiihkeä: se on täynnä elämää mutta myös kuolemaa.
Talvella hyytävältä jäälakeudelta on vaikea löytää merkkejä elämästä. Vain yksinäinen merikotka liitää taivaalla seuranaan talviverkkoja kokeva kalastaja. Seuraa kiihkeä, elämäntäyteinen ja lajirunsas kevät, kunnes taas keskikesän tullen Selkämeren luonto hiljenee, alkaa valmistautuminen rannikon kaamokseen ja pitkään syksyyn.
Selkämeren rannikolta avautuva avoin merimaisema on ikkuna menneisyyteen, kuvajainen merestä ja maailmasta, joka oli joskus tuhansia vuosia ennen meitä. Tuntematon Selkämeri on puheenvuoro tuon maiseman ja alkukantaisen meriluonnon säilyttämisen puolesta.
Olavi Salervo
August Olavi Salervo (7. tammikuuta 1912 Helsinki – 10. lokakuuta 1999) oli helsinkiläinen varatuomari, joka työskenteli pitkään eduskunnan palveluksessa.
Salervo kirjoitti ylioppilaaksi 1929 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1936. Hän sai varatuomarin arvon 1936. Salervo työskenteli oikeusministeriön notaarina 1939–1941 ja eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä 1941–1943. Oikeusministeriön nuorempana hallitussihteerinä Salervo toimi 1943–1955, jona aikana hän oli lainsäädäntöneuvos ja lainvalmistelukunnan nuorempi jäsen 1946–1951 ja vanhempi jäsen 1951–1955. Salervon virkaura jatkui eduskunnan palveluksessa kanslian kansliapäällikkönä vuodet 1955–1975, jolloin hänen virkanimikkeensä oli eduskunnan sihteeri 1955–1966 ja eduskunnan pääsihteeri 1966–1975.
Päätyönsä ohella Salervo toimi Uudenmaan tarkastusoikeuden lakimiesjäsenenä ja varapuheenjohtajana 1945–1948, eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä 1948–1955, eduskunnan kirjaston hallituksen puheenjohtajana 1955–1972 ja eduskunnan historiakomitean puheenjohtajana 1955–?.
Butyloitu hydroksianisoli
Butyloitu hydroksianisoli eli butyylihydroksianisoli tai BHA (CHO) on fenoleihin kuuluvien 2-"tert"-butyyli-4-hydroksianisolin ja 3-"tert"-butyyli-4-hydroksianisolin seos. Yhdistettä käytetään hapettumisenestoaineena muun muassa elintarvikkeissa sekä petrokemian tuotteissa.
Butyloitu hydroksianisoli on huoneenlämpötilassa valkoista vahamaista ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, propyleeniglykoliin ja petrolieetteriin. Butyloidun hydroksianisolin karsinogeenisuudesta on ristiriitaista tietoa. Toisaalta sen on todettu ehkäisevän eräiden yhdisteiden aiheuttamia maksakasvaimia, eikä sitä ole todettu mutageeniseksi Amesin testillä. Toisaalta butyloidun hydroksianisolin on havaittu aiheuttavan rotilla kasvaimia vatsaan ja virtsarakkoon.
Butyloitua hydroksianisolia valmistetaan alkyloimalla p-metoksifenolia tert-butanolin tai isobuteenin avulla. Noin 90% on 3-isomeeria ja loput ovat 2-isomeeria. Yhdistettä voidaan valmistaa metyloimalla hydrokinonin ja tert-buteenin tai isobuteenin muodostamaa reaktiotuotetta.
Butyloitua hydroksianisolia voidaan käyttää hapettumisenestoaineena muun muassa öljyissä, rasvoissa, kastikkeissa ja leipomotuotteissa. Aineen E-koodi on E320. Sitä voidaan käyttää hapettumisenestoaineena myös petrokemian tuotteissa, kumeissa, lääkkeissä ja kosmetiikassa.
Pokémon: Diamond and Pearl
Pokémon: Diamond and Pearl on televisiosarja Pokémonin kymmenennen tuotantokauden nimi. Kausi aloittaa neljä kautta käsittävän Diamond & Pearl -sarjan.
Kausi nähtiin Suomessa ensimmäisen kerran kesällä 2008 Sub Juniorilla. Kausi alkoi 3. kesäkuuta 2008 jaksolla "Neitsytmatkalla" ja päättyi 12. elokuuta 2008 jaksoon "Ryhmähenki haisee". Myöhemmin kausi näytettiin myös MTV3-kanavalla 6. syyskuuta 2008 alkaen, siellä kausi saatiin päätökseen 28. maaliskuuta 2009.
Kausi alkoi Cartoon Networkilla Yhdysvalloissa 20. helmikuuta 2007 jaksolla "Following A Maiden's Voyage!". Kymmenes tuotantokausi käsitti 52 jaksoa, joka päättyi jaksoon "Smells Like Team Spirit!" 1. helmikuuta 2008.
Jukka Louhivuori
Jukka Ilmari Louhivuori (s. 8. kesäkuuta 1954 Helsinki) on ollut Jyväskylän yliopiston musiikkitieteen professori vuodesta 1998. Aikaisemmin hän toimi Oriveden Opistossa musiikinopettajana ja Jyväskylän yliopistossa lehtorina ja apulaisprofessorina. Vuonna 1982 Louhivuori suoritti nokkahuilun diplomitutkinnon, ja vuonna 1988 hän väitteli filosofian tohtoriksi. Vuosina 1985–1988 hän oli Jyväskylän kesän musiikkijohtaja, ja vuonna 1999 hänestä tuli Pythagoras – Musiikin ja äänentutkimuksen tutkijakoulun vastuullinen johtaja ja vuonna 2009 Musicae Scientiae -lehden päätoimittaja. Louhivuori on osallistunut moniin Suomen akatemian tutkimusprojekteihin. Hän on vaikuttanut myös Jyväskylän kunnallispolitiikassa.. Louhivuori on julkaissut omia musiikkiaiheisia kirjoja ja useita yhteisjulkaisuissa olevia kirjoituksia, joista osan muiden kanssa. Louhivuori on naimisissa, ja hänellä on viisi lasta, kuten jazzrumpali ja -säveltäjä Olavi Louhivuori ja laulaja, pianisti ja kitaristi Eva Louhivuori.
Anna Dahlman
Anna Dahlman (s. 28. tammikuuta 1980) on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on valmistunut medianomiksi erityisalanaan elokuva- ja TV-käsikirjoittaminen Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiasta vuonna 2008.
Hän on työskennellyt käsikirjoittajana muun muassa "Hyvät ja huonot uutiset" -ohjelmassa sekä draamasarjoissa "Tukka auki", "Vastaparit" ja "Parasta aikaa". Vuosina 2011–2013 hän oli "YleLeaksin" vastaava käsikirjoittaja. Vuosina 2014–2017 hän oli vastaavana käsikirjoittajana "Siskonpeti"-sarjan ensimmäisellä, toisella ja kolmannella tuotantokaudella, jotka hän myös ohjasi. "Siskonpedin" ensimmäisen kauden käsikirjoituksesta hän oli ehdolla Kultaisen Venlan saajaksi.
Syksyllä 2015 Dahlman oli yksi vakiotuomareista Yle TV2:n "Naurun tasapaino" -ohjelman kolmannella kaudella sekä yksi vakiovieraista MTV3-kanavalla esitetyssä "Antti Holma Show’ssa".
Maarit Saarni-Rytkölä
Ebba Maarit Saarni-Rytkölä (6. lokakuuta 1916 Oulu – 20. kesäkuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvos (tuomari) vuodesta 1970.
Saarnen puoliso oli Olavi Rytkölä.
Ishpeming
Ishpeming on kaupunki Michiganin osavaltion Marquetten piirikunnassa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Ylä-Michiganin niemimaalla. Kaupungissa on 6 500 asukasta (vuonna 2010).
Ishpemingin kaupungin pinta-ala on 24,22 neliökilometriä. Se sijaitsee 240 metriä Yläjärven pinnan yläpuolella. Naapurikaupunkeja ovat Marquette ja Negaunee. Ishpemingissa sataa paljon lunta, ja sitä pidetään Yhdysvaltojen hiihtourheilun lähtöpaikkana.
Asukkaista yli 95 % on eurooppalaista alkuperää. Suurimmat etniset ryhmät ovat suomalaiset (25,5 % vuonna 2000), italialaiset, englantilaiset, ranskalaiset, saksalaiset, ruotsalaiset ja irlantilaiset. Vuonna 2000 1,9 % puhui suomea äidinkielenään.
Nimitys Ishpeming nimi perustuu odžibwankieliseen sanaan, joka kuvaa sen korkeaa sijaintia. Kaupunki on saanut alkunsa rautamalmikaivoksista. 1800-luvun lopulla sinne syntyi paljon suomalaisasutusta Väkiluku oli suurimmillaan yli 13 000 vuonna 1900.
Ishpemingin kautta kulkee valtatie 41. Lähistöllä sijaitsee Sawyerin kansainvälinen lentokenttä.
Eero Saarsalmi
Eero Olavi Saarsalmi (10. syyskuuta 1917 Tampere –1980) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun rakentamistalouden professori 1971–1980. Hänen tutkimusalaansa olivat koulurakennukset.
Saarsalmi valmistui ylioppilaaksi 1936, insinööriksi 1942, diplomi-insinööriksi 1947, tekniikan lisensiaatiksi 1962. Hän väitteli tohtoriksi 1970 Teknillisestä korkeakoulusta. Työurallaan hän toimi Teräsbetoni oy:n insinöörinä 1947–1949, oy Goncreten työmaapäällikkönä 1949–1951, neuvottelevana insinöörinä vuodesta 1951. Hän oli kouluhallituksen yleisen osaston rakennustoimiston ylimääräinen insinööri 1955–1960, vt. ja vakinainen yli-insinööri ja toimistopäällikkö 1960–1971. Hänestä tuli Tampereen teknillisen korkeakoulun rakentamistalouden vt. professori 1968–1970, Teknillisen korkeakoulun rakentamistalouden vt. professori vuosiksi 1970–1971 ja professori 1971–1980.
Diamond Sakha Airlines
Diamond Sakha Airlines oli venäläinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1993. Vuosina 1995–1998 se operoi kahta Airbus A310 -konetta yhteistyössä Aeroflotin kanssa. Se lopetti toimintansa vuonna 1998, ja A310:t siirrettiin Sakha Airlinesille.
Diamond Sakha Airlinesin laivastoon kuuluivat vuosina 1995–1998 seuraavat lentokoneet:
Rica Talk Hotel
Rica Talk Hotel on hotelli ja tornitalo Ruotsissa, Lähellä Tukholman keskustaa. Rakennus on 72 metriä korkea ja siinä on 19 kerrosta. Hotelli valmistui vuonna 2006. Hotelli kuuluu Scandic-ketjuun. Hotellilta on 10 minuutin matka keskustaan autolla ja etäisyys Arlandan lentoasemalta on 55 kilometriä.
Aulis Hauhia
Aulis Uolevi Hauhia (10. helmikuuta 1921 Lappee – 4. kesäkuuta 1997 Espoo) oli suomalainen upseeri ja ekonomi, joka teki 27 vuotta kestäneen uran Instrumentariumin palveluksessa, viimeiseksi sen pääjohtajana 1972–1982. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1975.
Aulis Hauhian isän työ vankilavirkailijana vei perhettä eri puolille Suomea. Hauhia kävi Riihimäen yhteislyseota ja kuului ikäluokkaan, joka pääsi talvisodan takia ylioppilaaksi 1940 ilman kirjoituksia. Asepalvelustaan hän lähti suorittamaan kenttätykistöön vapaaehtoisena ja eteni Reserviupseerikouluun, joka tuolloin toimi Kankaanpään Niinisalossa. Jatkosodassa Hauhia toimi tulenjohtajana Uhtualla ja Kiestingin suunnalla. Lakimieshaaveet vaihtuivat kadettikouluun, josta valmistuttuaan 1943 Hauhia toimi patteriupseerina Poventsassa ja patteripäällikkönä Aunuksessa. Kannaksen suurhyökkäyksen alettua Hauhia toimi 20. prikaatin tykistökomentajan Pentti Arran tiedustelu-upseerina.
Rauhan tultua Hauhia lähti Helsingin kauppakorkeakouluun ja valmistui ekonomiksi 1949. Hän sai farmaseuttivaimonsa kanssa työpaikat Göteborgista, jossa Hauhia toimi Svenska Handelsbankenissa. Seuraava siirto oli lähtö Englannin Manchesteriin sikäläisen tukkuosuuskunnan palvelukseen. Lasten tulo sai pariskunnan palaamaan Suomeen 1951, jossa Aulis Hauhia työskenteli SOK:n eri tehtävissä vuoteen 1955, kunnes sai konttoripäällikön paikan Instrumentariumista.
Hauhia eteni Instrumentariumin apulaisjohtajaksi 1958, johtajaksi 1960, toimitusjohtajaksi ja johtokunnan puheenjohtajaksi 1968 ja pääjohtajaksi 1972. Hauhian liki kolmen vuosikymmenen uran kuluessa Instrumentarium kasvoi yli 2 000 työntekijän kannattavaksi pörssiyhtiöksi.
Hauhia jäi eläkkeelle 1982, viisi vuotta suunniteltua aiemmin tehdäkseen tilaa uuden sukupolven toimitusjohtajalle. Kuusikymppinen Hauhia sai vielä tehtävikseen Tamron hallinnon ammattimaistamisen ja Aaltosen tehtaiden saneeraamisen voitolliseksi.
Monien yritysten hallitustehtävien (Rukatunturi Oy, Datex, Wesley & Jessen Oy ym.) lisäksi Hauhia oli mukana muun muassa Rotary-järjestön, Ekonomiliiton ja Suomi–Portugali-seuran hallinnossa.
Markku Kosonen (kuvataiteilija)
Markku Kalevi Kosonen (27. helmikuuta 1940 Paimio – 28. marraskuuta 2013) oli suomalainen kuvataiteilija ja laivakokki.
Markku Kososen vanhemmat olivat taidemaalari Erkki Henrik Kosonen (1902–1960) ja Terttu Tuulikki Tellervo Turpela ja puoliso vuodesta 1976 musiikinopettaja Ritva Lohikoski. Taiteilijan poika Kosonen ei itse saanut koulutusta taiteilijaksi vaan kävi Turun kaupungin ammattioppilaitoksen (niin sanottu Göteborgin ammattikoulu) 1952–1954 ja työskenteli rakennuksilla. Hän lähti merille messipojaksi 1960, opiskeli sitten Suomen Joutsenen merimiesammattikoulussa kokiksi 1961–1962 ja teki elämäntyönsä laivakokkina. Laivakokin ammattipätevyyden hän sai 1968.
Kosonen alkoi maalata vasta 1980-luvun alussa, mutta monilta ympäri maailmaa ulottuneilta merimatkoilta Kososen maalauksiin jäi aiheita muun muassa Etelä-Amerikasta, kuten Amazonilta 1979, samoin kuin hehkuvia värejä. Kosonen asettui maihin yli 20 vuoden merillä olon jälkeen vuoden 1982 lopussa ja ryhtyi maalamaan, muun muassa vesiväreillä ja guassi- sekä liitutekniikoilla. Kososen maalauksia on luonnehdittu primitiiviseksi ja värikylläiseksi naivismiksi. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran esillä Turun taiteilijaseuran 60-vuotisnäyttelyssä Wäinö Aaltosen museossa vuonna 1984 ja sen jälkeen eri näyttelyissä lähes vuosittain.
Kosonen teki myös julisteita ja kuvitti painotuotteita, kuten musiikkitapahtumien ohjelmakirjoja, sekä maalasi muotokuvia taiteilijoista ja kirjailijoista, esimerkiksi Jarkko Laineesta. Turussa Kosonen tuli tunnetuksi myös Tunturi-moposta, jolla hän liikkui kaupungilla. Hänelle tehtiin onnistunut sydämensiirto Helsingin yliopistollisessa keskussairaalassa vuonna 1996. Sairaus pakotti hänet vähentämään musiikinharrastusta ja maalaustyötä vasta paljon myöhemmin.
Matti Manninen (pyöräilijä)
Matti Manninen (s. 20. heinäkuuta 1992 Pori) on suomalainen maantiepyöräilijä. Hän edusti Zannata Cycling Teamia 2012–2013, Team Bliz-Meridaa 2014, Team Raleigh-GAC -joukkuetta 2015 ja Bliz-Merida Pro Cyclingia 2016. Vuodesta 2017 hän ajaa Team Fixit.no -tallissa.
Manninen sijoittui EM-kilpailujen alle 23-vuotiaiden maantieajossa viidenneksi 2014. Hän voitti Baltic Chain Tourin ensimmäisen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi 2015. Hän voitti Clássica da Primavera -kilpailun Portugalissa 2016. Hän voitti Dookoła Mazowsza -ajon kokonaiskilpailun ja toisen etapin 2016. Hän voitti samana vuonna Tour of Szeklerlandin ensimmäisen etapin.
Manninen voitti maantieajon Suomen-mestaruuden 2017. Hän voitti samana vuonna Unkarin ympäriajon kolmannen etapin.
Klaus Sahlgren
Klaus Aksel Sahlgren (s. 11. elokuuta 1928 Helsinki) on suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän on ollut ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaisosastopäällikkö 1969–1970, Suomen pysyvä edustaja Genevessä olevissa Yhdistyneiden kansakuntien (YK) kansainvälisissä järjestöissä 1970–1975, YK:n apulaispääsihteeri 1975–1983 ja YK:n Euroopan talouskomission pääsihteeri 1983–1986.
Jäätyään eläkkeelle Sahlgren asettui Korppooseen ja oli mukana kunnallispolitiikassa.
Etele Air
Etele Air oli venäläinen tilauslentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1996. Sen toimilupa peruttiin vuonna 2003.
Etele Airin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
Ifrit
Ifrit tai efreeti (; monikkomuoto , johdos sanasta , pöly; myös "afreet", "afrit", "afrite"; arabian kielessä miespuolinen hahmo on "ʿifrīt" ja naispuolinen "ʿifrītah") on arabikulttuurissa ja islamissa esiintyvä henkiolento.
Ifritit voidaan ryhmitellä helvettiin liittyväksi jinnien (enkeleitä ja paholaisia alemmat henkiolennot) luokaksi sillä erotuksella, että ifritit ovat tulen ja jinnit ilman olentoja. Jinnien tavoin ifrititkin voivat olla joko hyviä tai pahoja tai uskossa tai epäuskossa, mutta yleensä ifritejä pidetään pahantahtoisina olentoina.
Ifrit on valtava, siivekäs, maan alla asuva savuolento, joka tunnetaan vahvuudestaan ja oveluudestaan. Se voi edustaa mies- (ifrit) tai naissukupuolta (ifrīta). Yleensä ifritin puoliso on toinen ifrit, mutta ne voivat mennä naimisiin ihmisten kanssa. Tavanomaiset aseet eivät tehoa ifritiin.
Yasuj
Yasuj (; myös muodossa Yasooj, tai Yesuj, Yesūj) on Iranin Kohkiluyeh ja Buyer Ahmadin provinssin hallintokaupunki. Se sijaitsee linnuntietä noin 565 kilometriä pääkaupunki Teheranista etelään.
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 34 (1956), 931 (1966), 4 524 (1976), 29 991 (1986), 48 957 (1991), 69 133 (1996), 100 544 (2006) ja 108 505 (2011).
Yasuj on teollisuuskaupunki, jossa toimii esimerkiksi öljynjalostamo ja sokeritehdas. Lisäksi kaupungissa valmistetaan tiiliä, keramiikkalaattoja, eläinrehua, koreja ja erilaisia mattoja.
Veli-Matti Saikkonen
Veli-Matti Saikkonen (s. 18. elokuuta 1941 Joensuu) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on ollut Suomen Kansallisteatterin ohjaaja 1965–1970 ja Yleisradion teatteripalveluissa vuodesta 1972 ja Televisioteatterin ohjaaja vuodesta 1985. Hän on ohjannut kotimaisten näytelmien kantaesityksiä, televisioelokuvia ja elokuvan "Takiaispallo" (1970).
Lesley Stahl
Lesley Stahl (s. 16. joulukuuta 1941 Swampscott, Massachusetts) on yhdysvaltalainen televisiotoimittaja. Hän on ollut toimittajana "60 Minutes" -ohjelmassa vuodesta 1991 lähtien.
Stahl valmistui Wheaton Collegesta vuonna 1963. Hän aloitti CBS Newsillä vuonna 1972, ja hänen ensimmäinen iso toimeksiantonsa oli raportoida Watergate-skandaalista. Hän oli CBS Newsin kirjeenvaihtajana Valkoisessa talossa presidenttien Jimmy Carterin ja Ronald Reaganin kausina sekä osan George H. W. Bushin kaudesta.
Syyskuusta 1983 toukokuuhun 1991 Stahl juonsi CBS:n ohjelmaa "Face the Nation". Maaliskuusta 1991 lähtien hän on ollut toimittajana "60 Minutes" -ohjelmassa.
Stahl on voittanut yli kymmenen Emmy-palkintoa. Vuonna 2015 hän sai elämäntyöstään Radio television digital news association -yhdistyksen (RTDNA) Paul White -palkinnon.
Eurasia Airlines
Eurasia Airlines (; IATA: UH, ICAO: EUS) oli venäläinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1997. Sen kotikenttä oli aluksi Bykovon lentoasema, mutta se siirtyi vuonna 2001 käyttämään Vnukovon lentoasemaa. Vuonna 2003 yhdestä sen Tupolev Tu-154B-2 -koneesta löydettiin pitkälle edennyttä korroosiota, ja yhtiön toimilupa peruttiin 17. syyskuuta 2003.
Eurasia Airlinesin laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
Left to Die
Left to Die on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Obituaryn EP-levy. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2008 levymerkillä Candlelight Records.
Albumi sisältää myös musiikkivideon kappaleesta ”Evil Ways".
Talkeetna
Talkeetna on väestönlaskennallinen asuinpaikka, joka sijaitsee Yhdysvaltojen Alaskassa. Talkeetnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 876.
Talkeetnassa ei ole kunnallishallintoa, vaan se kuuluu Matanuska-Susitnan hallintoalueeseen. Talkeetnalla on kuitenkin oma valtuustonsa, joka edustaa sitä hallintoalueen asioissa. Päätösvaltaa valtuustolla ei ole. Valtuusto on valinnut Talkeetnalle kunniapormestarin, joka on ollut vuodesta 1997 lähtien kissa nimeltään Stubbs.
Olavi Saikku
Aulis Olavi Saikku (21. maaliskuuta 1909 Sääksmäki – 14. heinäkuuta 2003) oli suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainministeriön virkamies. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri.
Saikku oli ulkoasiainministeriön palveluksessa vuodesta 1934. Hän oli avustaja Riiassa 1934–1935, Oslossa 1936–1938, Roomassa 1938–1939, ulkoasiainministeriön avustaja 1939, avustaja ja konsuli Roomassa 1940–1943, ulkoasiainministeriön jaostosihteeri 1943–1944, kaupallinen edustaja Tukholmassa 1944–1945, ulkoasiainministeriön jaostosihteeri ja jaostopäällikkö 1945–1946, lähetystösihteeri Kööpenhaminassa 1947–1950, lähetystöneuvos ja va. asiainhoitaja Méxicossa 1950–1955, ulkoasiainministeriön jaostopäällikkö 1955–1956, Transaco oy:n vientiosaston päällikkö 1956–1958, ulkoasiainministeriön jaostosihteeri ja jaostopäällikkö 1959–1963, lähetystöneuvos Lontoossa 1964–1966, suurlähettiläs Lagosissa 1966–1969, samalla Yaoundéssa, Abidjanissa ja Dakarissa 1967–1969, suurlähettiläs Algerissa 1969–1972, samalla Tunisissa ja Tripolissa 1969–1972, ulkoasiainministeriön neuvotteleva virkamies (ulkoasiainneuvos) 1972–1974.
Godfrey Thomson
Sir Godfrey Hilton Thomson (1881–1955) oli brittiläinen psykologi. Hän oli yksi Euroopan huomattavimmista lahjakkuudentutkimuksen teorioiden ja menetelmien kehittäjistä. Vuosina 1925–1951 hän oli kasvatusopin professori Edinburghissä.
Anthology (Obituaryn albumi)
Anthology on yhdysvaltalaisen death metal -yhtye Obituaryn kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Roadrunner Records. Albumi julkaistiin myös C-kasetti -formaatissa Metal Mind Recordsin kautta.
Kansikuvan on toteuttanut Andreas Marschall.
Mauritz Wilhelm Nordenheim
Mauritz Vilhelm Nordenheim, sukunimi vuoteen 1833 "Molander" (21. kesäkuuta 1807 Rantasalmi – 30. heinäkuuta 1872 Helsinki) ol suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.
Nordenheimin vanhemmat olivat Mikkelin läänin maaherra, majuri Abraham Joakim Molander, aateloituna vuodesta 1833 Nordenheim (k. 1847) ja Maria Wallenius. Hän kävi Savonlinnan piirikoulua ja Porvoom lukiota päästen ylioppilaaksi Turussa 1824. Nordenheim opiskeli myös venäjän kieltä Moskovan yliopistossa 1826 ja hän suoritti tuomarintutkinnon 1828.
Nordenheim toim kenraalikuvernöörinkansliassa vt. venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1828 ja vakinaisena venäjän kielen kääntäjänä vuodesta 1830 sekä sai kuvernementinkielenkääntäjän arvonimen 1830. Hänestä tuli kanslian toimituspäällikön apulainen 1831, kanslian 2. osaston toimituspäällikkö 1835, 1. osaston toimituspäällikkö 1841, kanslian vt. johtaja 1844 ja kanslian vakinainen johtaja 1846. Nordenheim oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä ja kansliatoimituskunnan päällikkönä 1854–1869. Nordenheim sai kanslianeuvoksen arvon 1842, valtioneuvoksen arvon 1849 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1854.
Nordenheimin veli oli Viipurin hovioikeuden presidentti Claës Gabriel Nordenheim.
IRS Aero
IRS Aero (IATA: LD (myöhemmin 5R), ICAO: LDF) oli venäläinen tilauslentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1997. Sen toimilupa peruttiin tammikuussa 2003, koska vuonna yhtiölle vuonna 2002 sattuneen onnettomuuden tutkinnassa oli ilmennyt yhtiön tekemiä rikkomuksia. Niitä olivat muun muassa Il-18 -koneiden käyttäminen sekä matkustajien että rahdin kuljettamiseen, vaikka lentokelpoisuustodistusten mukaan ne olivat rahtikoneita, sekä asiakirjojen väärentäminen.
IRS Aero käytti ainakin seuraavia konetyyppejä:
Johan Walheim
Johan Walheim (28. maaliskuuta 1779 Hämeenlinna – 25. lokakuuta 1842 Helsinki) ol suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.
Walheimin vanhemmat olivat lääninsihteeri, asessori Johan Woivalenius, vuodesta 1769 Walheim (1741–1800) ja Elisabet Furuhjelm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1792 ja suoritti tuomarintutkinnon 1797 sekä sai varatuomarin arvon 1803.
Walheim toimi Uudenmaan ja Hämeen lääninhallituksen maanmittaus- ja isojakoasiain varalääninviskaalina 1797–1801 ja hän oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina vuodesta 1798, kanslistina vuodesta 1808 ja ylimääräisenä viskaalina 1809. Walheim oli hallituskonseljin talousosaston protokollasihteerinä 1809–1812 ja valtiovaraintoimituskunnan apulaisesittelijäsihteerinä 1812–1822. Hän oli samalla myös Ala-Sääksmäen tuomiokunnan tuomarina 1817–1842. Walheim oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä 1822–1840 toimien kirkollistoimikunnan päällikkönä 1822–1831 ja 1833–1840 sekä kansliatoimituskunnan päällikkönä 1831–1833. Walheim sai esittelijäsihteerin arvon 1814, valtioneuvoksen arvon 1830 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1837.
Lars Rutger Jägerhorn
Lars Rutger Jägerhorn af Storby (25. elokuuta 1789 Lohja – 24. heinäkuuta 1859 Siuntio) oli suomalainen senaattori ja todellinen valtioneuvos.
Jägerhornin vanhemmat olivat Lohjan Paloniemessä asunut kapteeni Torsten Jägerhorn (k. 1812) ja hänen toinen puolisonsa Johanna Vilhelmina Rehbinder. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1803 ja suoritti tuomarintutkinnon 1808 sekä sai laamannin arvon 1818.
Jägerhorn oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1809–1811 ja sitten Suomen asiain komiteassa Pietarissa kirjaajana 1811–1812 ja protokollasihteerinä 1812–1819. Hän toimi Suomen senaatissa kansliatoimituskunnan vt. apulaisesittelijäsihteerinä 1819–1821 ja kansliatoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1821–1837. Jägerhorn oli Suomen senaatin talousosaston jäsenenä 1833–1853 toimien kansliatoimituskunnan päällikkönä 1833–1834, sotilastoimituskunnan päällikkönä 1834–1840 ja kirkollistoimituskunnan päällikkönä 1840–1841. Jägerhorn sai esittelijäsihteerin arvon 1819, valtioneuvoksen arvon 1833 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1841. Hän omisti Kälan tilan Siuntiossa.
Christa Alanko
Christa Alanko (s. 20. kesäkuuta 1994 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ruotsin pääsarjassa, Riksserienissä, pelaavaa Luleå HF -seuraa.
Alanko on Vaasan Sportin kasvatti. Hän pelasi naisten SM-sarjassa Team Oriflame Kuortaneessa kaudet 2010–2013, ja oli voittamassa A-tyttöjen Suomen-mestaruutta 2013. Hän edusti Riksserienissä Linköpings HC:tä kaudet 2013–2015, ja voitti molemmilla kausilla Ruotsin-mestaruuden. Luleåssa hän on pelannut syksystä 2015 lähtien. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden myös kaudella 2015–2016.
Alanko pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 ja 2012. Vuoden 2011 kisoissa Suomi sai pronssia. Naisten maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2015.
Matti Tenhunen
Matti Tenhunen (1. joulukuuta 1887 Kiuruvesi – 28. joulukuuta 1937 Sandarmoh, Neuvostoliitto) oli amerikansuomalainen kommunisti.
Tenhunen muutti vuonna 1905 Michiganin Negauneen kaivoskaupunkiin ja vuonna 1914 Wisconsinin Wentworthiin. Hän osallistui aktiivisesti amerikansuomalaisten kommunistien toimintaan. Tenhunen kävi Amerikassa kauppakoulun ja toimi osuustoimintaliikkeessä. Hän toimi Wisconsinin Superioriin siirretyn Työmies-lehden ja kustantamon taloudenhoitajana. Kun 1930-luvun alkupuoliskolla amerikansuomalaisia kommunisteja kutsuttiin rakentamaan Neuvosto-Karjalaa, Tenhusesta tuli värväyksen pääorganisaattori – hänen toimipaikkansa New Yorkissa oli "Neuvosto-Karjalan teknisen avun komitea", jota Neuvosto-Karjalaan lähtevät kutsuivat Tenhus-Matin staapiksi.
Vuonna 1931 Tenhunen muutti perheineen Neuvosto-Karjalaan, Petroskoihin, missä hän työskenteli Punaisen Karjalan toimittajana ja siirtolaishallinnossa, muun muassa Karjalan kansankomissaarien neuvoston työvoimaosaston päällikkönä. Vuonna 1932 Etsivä keskuspoliisi pidätti Tenhusen Suomessa, koska hän oli ostanut kaksi monistuskonetta ja lahjoittanut ne silloin kielletylle Suomen kommunistiselle puolueelle. Tenhunen tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta kahdeksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Neuvosto-Karjalassa syntyi protestiliike Tenhusen vapauttamiseksi. Tenhusen Yhdysvaltoihin palannut Toivo-poika kävi neuvottelemassa diplomaattisesta vaihtokaupasta. Presidentti P. E. Svinhufvud armahti Tenhusen 3. helmikuuta 1933, ja hänet karkotettiin Neuvostoliittoon. Tenhunen palasi Petroskoihin, missä hän myöhemmin toimi johtajana Anohinin kirjapainossa, joka oli osa Valtion kustannusliike Kirjaa.
Tenhunen vangittiin Stalinin vainoissa syyskuussa 1937. Häntä syytettiin tekaistuilla perusteilla vastavallankumouksellisuudesta ja vakoilusta, tuomittiin kuolemaan 20. joulukuuta ja teloitettiin 28. joulukuuta 1937 Karhumäen lähellä Sandarmohissa. Tenhunen rehabilitoitiin 18. lokakuuta 1957.
Tehnusen vanhemmat olivat Pekka Tenhunen (1857-1909) ja Miina Kauranen (1854-1893). Hänen puolisonsa oli Hilja Maria Tenhunen, o.s. Korolainen (s. 1888 Iisalmessa, k. Neuvostoliitossa). Matti ja Hilja Tenhusella oli kaksi lasta, Toivo ja Irma.
Rakas, sinusta on tullut pullukka
Rakas, sinusta on tullut pullukka on laihdutusohjelma, jossa seurataan pariskuntia joista toinen osapuoli on päässyt lihomaan niin että puoliso ryhtyy kumppaninsa henkilökohtaiseksi kuntovalmentajaksi. Pariskunta voittaa sitä enemmän rahaa mitä enemmän pullukka onnistuu pudottamaan painoa. Jos pullukka onnistuu seitsemän viikon aikana pudottamaan painoa 16 kiloa, tai enemmän voittaa pariskunta 10 000 euroa. Juontajana ja Personal trainerina toimii Jenni Levävaara. Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Sub-kanavalla 27. maaliskuuta 2013. Toinen tuotantokausi 8. tammikuuta 2015. kolmas 2016.
Lauri Lausmaa
Lauri Edvard Lausmaa, vuoteen 1935 "Lillström", (9. joulukuuta 1925 Mikkeli – 1. marraskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen poliisi. Hän oli Uudenmaan läänin lääninpoliisineuvos.
Lausmaa valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja sai varatuomarin arvon 1959. Vuodesta 1960 hän oli Vihdin nimismies, sen jälkeen sisäministeriön poliisiosaston nuorempi hallitussihteeri ja vuodesta 1973 Uudenmaan läänin poliisitarkastaja. Virkanimike muuttui myöhemmin lääninpoliisineuvokseksi. Hän jäi eläkkeelle 1991.
Lausmaa vaikutti paikallispolitiikassa Vihdin kunnanvaltuustossa, johon hänet valittiin 1965, ja Helsingissä kunnallisessa lautakuntatoiminnassa.
Lausmaa julkaisi omakustanteena rikosromaanin "Äänettömät laukaukset" (2008).
Hänen isänsä oli lääninneuvos Edvard Lausmaa (Lillström).