hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Shabazz Muhammad
Shabazz Nagee Muhammad (s. 13. marraskuuta 1992, Long Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän pelasi NBA-liigassa Minnesota Timberwolvesissa vuosina 2011–2018 sekä Milwaukee Bucksissa keväällä 2018.
Ennen ammattilaisuraansa Muhammad pelasi yliopistokoripalloa UCLA:n joukkueessa, UCLA Bruinsissa.
Muhammad oli ikäluokkansa tavoitelluimpia lukiopelaaja vuonna 2012, ja ESPN sijoitti hänet lopullisessa rankingissaan toiselle sijalle, sentteri Nerlens Noelin jälkeen. UCLA:n lisäksi Muhammadin perässä olivat sekä Duken että Kentuckyn maineikkaat yliopistot.
Ensimmäisen yliopistokautensa kolme ensimmäistä ottelua Muhammad joutui seuraamaan katsomon puolelta, NCAA:n asetettua hänet pelikieltoon mahdollisesta amatöörisääntöjen rikkomisesta. Päätös kuitenkin kumottiin UCLA:n tehtyä valituksen asiasta.
Muhammadia pidettiin vuosi ennen varaustilaisuutta mahdollisena kärkivarauksena . Utah Jazz varasi hänet 14. pelaajana kesällä 2013. NBA-uransa hän aloitti kuitenkin Minnesota Timberwolvesissa, jossa hän pelasi 267 ottelua. Maaliskuussa 2018 hän siirtyi Milwaukee Bucksiin, jossa hän pelasi 11 runkosarjaottelua ja neljä pudotuspeliä.
Lokakuussa 2018 Muhammad siirtyi kiinalaisseura Shanxi Brave Dragonsiin.
Cody Zeller
Cody Allen Zeller (s. 5. lokakuuta 1992 Washington, Indiana) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa kaudella 2018–2019 NBA-seura Charlotte Hornetsia jo kuudetta kauttaan.
Zellerin veljet, Luke Zeller ja Tyler Zeller ovat myös koripalloilijoita.
Zeller pelasi yliopistokoripalloa Indianan yliopiston joukkueessa, Indiana Hoosiersissa. Hän olisi halutessaan voinut osallistua jo vuoden , jossa olisi mitä todennäköisimmin ollut ykköskierroksen varaus. Vuoden hänet varattiin neljäntenä. Vuodesta 2013 hän on pelannut NBA:ssa ja edustanut Charlotte Bobcatsia, joka sittemmin vaihtoi nimensä Charlotte Hornetsiksi.
Daniel Stevens
Daniel Pierce Stevens (s. 4. lokakuuta 1985 Syracuse, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Grankulla IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Stevens pelasi NPSL-sarjan FC Buffalossa kaudella 2010, ollen seuransa kapteeni ja paras maalintekijä. Hän solmi sopimuksen Ykkösessä pelanneeseen PS Kemi Kingsin kanssa siirtyminen tapahtui sopimusneuvottelujen epäonnistuttua Norjassa keväällä 2011. Stevens pelasi PS Kemissä kaksi kautta. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Kakkosen etelälohkossa pelanneeseen BK-46:een.
Lucas Liu Hsien-tang
Lucas Liu Hsien-tang (; s. 21. joulukuuta 1928) on taiwanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Taipein arkkihiippakuntaan 30. marraskuuta 1956 ja nimitettiin Hsinchun hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 24. lokakuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi Petrus Pao-Zin Tou, jota avustivat Paul Ch'eng Shih-kuang ja Joseph Wang Yu-jung.
29. kesäkuuta 1983 Liu Hsien-tangista tuli Hsinchun piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. joulukuuta 2004.
Kampsu
Kampsu eli kamsu on pohjoissuomalainen perinneleipä, jonka taikinassa on verta. Taikina valmistetaan vedestä, verestä, ohra-, ruis- ja vehnäjauhoista, voista, suolasta, sipulista ja maustepippurista. Valmiista hyvin turvonneesta taikinasta muotoillaan pieniä, litteähköjä leipiä, joiden paksuus on noin yksi senttimetri. Kohottamattomat, melko jähmeät kakkuset keitetään kypsiksi suolalla maustetussa vedessä. Kampsut syödään sipulikastikkeen tai voisulan kera, ja usein lisukkeena tarjotaan perunasosetta ja puolukkasurvosta. Kampsut voidaan lämmittää esimerkiksi sipulimaidossa ja nauttia sen keralla.
Kampsu on iäkäs ruokalaji, joka perinteisesti valmistettuna sisältää sekä leivän että särpimen eli leivän lisänä syötävän ruoan, sillä karkeista jauhoista valmistettu veritaikina höystettiin talin paloilla. Taikinasta leivottiin joko normaalimuodosta poikkeavia leipiä tai keitettiin suolavedessä pienehköjä möykkyjä. Molemmat kestivät pitkäaikaista varastointia, ja niitä syötiin aikanaan paistettuina tai keiton aineksena.
Luettelo Swakopmundin aiemmista kadunnimistä
Namibian itsenäisyyden jälkeen vuonna 1990 Swakopmundin kaupunginvaltuusto vaihtoi monet alun perin saksan- ja afrikaansinkieliset kadunnimet niin, että nykyisin ne on nimetty SWAPOn johtajien, kannattajien ja nykyisten hallituksenjäsenten mukaan:
Salomon Hongisto
Salomon Valentin Hongisto (16. syyskuuta 1881 Jalasjärvi – 30. elokuuta 1973 Seinäjoki) oli suomalainen kansanedustaja, maakauppias, Tsaari Nikolai II:n henkivartija jefreitteri nro.5, maanviljelijä ja talousneuvos.
Maataloustöissä kotitilalla ja apulaisena vanhempien kaupassa 1895–1906, palveli Tsaari Nikolai II:n Henkivartijana jefreitteri nro.5 , sekatavarakauppias Jalasjärvellä 1906–1973. Aloitti kuitenkin jo 1800-luvun lopulla tehden kauppaa n. 80 vuotta, maanviljelijä 1907–1973, osuusmeijeri Murtajan Ilvesjoen meijerin isännöitsijä 1906–1911, Kurikan puutavarayhtiön osakas ja johtokunnan jäsen 1910–1920, Rajalan sahan osakas Jalasjärvellä 1920–, Kaskisten puutavara oy:n johtaja 1925–1936.Valtiolliset luottamustehtävät:Kunnalliset luottamustehtävät:Muut luottamustehtävät:Arvot ja arvonimet:
Talousneuvos Hongiston tsaarin henkivartiokaartin palveluspuku on nähtävillä Jalasjärven museossa. Museossa on myös hänen kauppansa, jota hän piti ja jossa hän oli töissä kymmenvuotiaasta yhteensä n. 80 vuoden ajan. Kaupan museolle lahjoitti Hongiston perikunta.
Salomon Hongisto oli tunnettu myös laajasta filateliaharrastuksestaan, joka oli tuolloin vielä harvinaisempaa ja hänellä olikin laaja kokoelma postimerkkejä aina 1800-luvulta asti.
Vuorihiirihaukka
Vuorihiirihaukka ("Buteo oreophilus") on hiirihaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sen kanta on alle 10 000 yksilöä ja on vakaa. Sen koko on 45–50 cm, joten se on pienempi kuin hiirihaukka ("Buteo buteo") ja väriltään tummemmanruskea, eikä se ole päältä yhtä punaruskea.
Vuorihiirihaukkaa tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Keniassa, Malawissa, Ruandassa, Etelä-Afrikassa, Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa, Sambiassa. Etelä-Afrikan populaatiota pidetään toisinaan omana lajinaan "B. trizonatus". Sen elinpiiriä ovat viljelmät, lauhkean, subtrooppisen ja trooppisen vyöhykkeen vuoristometsät, subtrooppisen ja trooppisen vyöhykkeen ylävät heinäarot aina 4 500 metrin korkeuteen saakka.
Joidenkin lähteiden mukaan sillä katsotaan olevan kaksi alalajia:
George Davis Snell
George Davis Snell (1903-1996) oli yhdysvaltalainen biologi, joka sai vuonna 1980 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Baruj Benacerrafin ja Jean Dausset'n kanssa solujen pinnan rakenteen immunologisten vaikutusten selvittämisestä.
Susumu Tonegawa
Susumu Tonegawa (, s. 6. syyskuuta 1939) on japanilainen tutkija, joka sai vuonna 1987 Nobelin lääketieteen palkinnon vasta-aineisiin liityvistä tutkimuksista.
Tonegawa suoritti perustutkintonsa Kiotossa ja väitteli San Diegossa. Hän työskenteli Sveitsissä Baselin immunologian tutkimuslaitoksessa ja sovelsi molekyylibiologian tekniikoita immunologiaan. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981, missä hänestä tuli MIT:n biologian professori.
Ketoampiaisyrtti
Ketoampiaisyrtti ("Dracocephalum triflorum") on laji ampiaisyrttien suvussa. Lajia esiintyy Itä-Euroopassa ja Länsi-Aasiassa.
Ketoampiaisyrtti on yksi- tai kaksivuotinen 10–60-senttimetriseksi kasvava ruoho, jonka karvat ovat lyhyitä ja pehmeitä. Sen tähkämäinen kukinto on pitkä ja lieriömäinen. Teriöt ovat vaaleansinisiä, vain juuri verhiötä pidempiä.
Isoampiaisyrtti
Isoampiaisyrtti ("Dracocephalum ruyschiana") on ampiaisyrttien sukuun kuuluva ruoho. Lajia kasvatetaan myös koristekasvina.
Kasvin tieteellisen nimen loppuosa viittaa hollantilaiseen kasvitieteilijä Frederick Ruyschiin (1638–1731).
Monivuotinen isoampiaisyrtti kasvaa 20–60-senttimetriä korkeaksi. Kasvi on lähes kalju. Nelisärmäinen varsi on usein monivartinen, varret ovat hoikkia ja jäykkiä. Vastakkain olevat luluisat lehdet ovat enimmäkseen ruodittomia. Lehdet ovat tasasuokkia tai suikeita, ehytlaitaisia ja laidoiltaan taakäänteisiä. Voimakastuoksuinen kukinto on lyhyt ja tiheä tähkä, joka koostuu lehtihangoissa olevista kukintoryhmistä eli valekiehkuroista. Pari alimmaista valekiehkuraa ovat tähkästä erillisiä. Valekiehkuroiden alimmat tukilehdet ovat varsilehtien kaltaisia. Kukan verhiö on 15-suoninen ja kaksihuulinen. Verhiön ylähuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuluskoja selvästi leveämpi. Kaksihuulinen teriö on 20–30 mm pitkä, 2–3 kertaa verhiön pituinen ja väriltään sininen tai sinipunainen. Ylähuuli on kupera, kapea ja kaksiliuskainen, alahuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuliuskoja isompi. Suomessa isoampiaisyrtti kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä.
Isoampiaisyrtti on euraasialainen laji, jonka päälevinneisyysalue ulottuu Länsi-Venäjältä Etelä-Siperian keskiosiin. Pääesiintymisalueen ulkopuolella lajia tavataan Euroopassa paikoitellen Pyreneillä, Alpeilla sekä Itä-Euroopassa Romaniasta Puolaan, Baltiaan, Venäjän Karjalaan ja Pohjois-Venäjälle. Lajia tavataan myös Norjan ja Ruotsin eteläosissa sekä Kaukasuksen alueella. Aasiassa lajia tavataan paikoitellen Keski-Aasiassa, Itä-Siperiassa sekä Pohjois-Kiinassa ja -Japanissa. Suomessa laji on harvinainen mutta vakiintunut uustulokas, jota on tavattu luonnonvaraisena Itä-Suomessa.
Luonnonvaraisena isoampiaisyrtti kasvaa muun muassa kuivilla kedoilla. Suomessa laji on viljelyjäänne, jota tavataan joskus puutarhoissa.
Isoanampiaisyrttiä viljellään myös koristekasvina.
Siperianampiaisyrtti
Siperianampiaisyrtti ("Dracocephalum sibiricum", syn. "Nepeta macrantha", "Nepeta sibirica") on laji ampiaisyrttien sukuun kuuluva ruohokasvi, jota kasvatetaan myös koristekasvina.
Monivuotinen siperianampiaisyrtti kasvaa 60–80 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on lyhytkarvainen tai lähes kalju. Varsi on nelisärmäinen. Vastakkain olevat lehdet ovat ruodillisia. Lehtilapa on pitkä, suikea tai kapeanpuikea, suippo, matalaan hertta- tai tylppätyvinen ja isohampainen. Kukinto katkonainen, harsu ja usein toispuolinen tähkä. Tähkä koostuu lehtihangoissa olevista kukintoryhmistä eli valekiehkuroista. Valekiehkuroiden alimmat tukilehdet ovat varsilehtien kaltaisia. Kukan verhiö on 15-suoninen, kaksihuulinen, käyrä ja väriltään osaksi tumman sinipunainen. Verhiön ylähuuli on kolmiliuskainen, liuskat ovat melkein samankokoisia. Kaksihuulinen teriö on 25–40 mm pitkä, yli kaksi kertaa verhiön pituinen ja väriltään punertavan sininen. Ylähuuli on kupera, kapea ja kaksiliuskainen, alahuuli on kolmiliuskainen, keskiliuska on sivuliuskoja isompi. Teriön torvi on siro ja pitkä. Suomessa siperianampiaisyrtti kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on nelilohkoinen lohkohedelmä.
Siperianampiaisyrtti on alun perin kotoisin Keski-Aasiasta. Suomessa laji on uustulokas, jota tavataan paikoitellen Etelä-Lappia myöten.
Suomessa siperianampiaisyrtti on viljelyjäänne tai -karkulainen, jota tavataan puutarhoissa, pihoilla, joutomailla ja pelloilla.
Siperianampiaisyrttiä viljellään koristekasvina.
Veliko Tărnovon alue
Veliko Tărnovon alue () on yksi Bulgarian alueista. Se sijaitsee maan pohjoisrajalla Tonavan varella. Alue oli keskiajalla Bulgarian keskus. Veliko Tărnovon alue on jaettu kymmeneen kuntaan.
Sininen (koiraväri)
Sininen koiravärinä viittaa yleisimmin teräksen- tai siniharmaaseen väritykseen, joka on geneettisesti D-lokuksen diluution haalistama musta. Nimeä sininen käytetään kuitenkin tarkoittamaan joitain muitankin värityksiä, erityisesti roduilla, joilla D-diluutiota ei hyväksytä.
Sininen koira on sävyltään viileän tai sinertävän harmaa, sävy vaihtelee tummasta lyijynharmaasta vaaleaan siniharmaaseen. Mustaan verrattuna sininen koira antaa ylivalottuneen tai haamumaisen vaikutelman. Liilasta eli isabellasta sininen eroaa nenän värin perusteella: liila on maksanruskean diluutio, ja liilalla koiralla on siksi aina ruskeansävyinen kirsu. Sinisen koiran kirsu on viileänharmaa. Liilan yleissävy on myös yleensä punertava.
Sinistä saatetaan eri roduilla ja myös yleisesti kutsua melkein minkä tahansa viileänharmaan värityksen nimessä. Esimerkiksi sinimerle on mustapohjainen merle, jolla on mustia ja siniharmaita läiskiä. Musta eumelaniini kuitenkin osoittaa, ettei sinimerle ole diluutiovärinen. Diluutiovärinen mustapohjainen merle on värityksenä harvinaisempi ja tunnetaan nimellä "slate merle", ”liuskekivimerle”.
Ravinnontuotanto
Ravinnontuotanto tarkoittaa ihmisen ravinnon saantia eri puolilla maailmaa. Suurimman osan ravinnosta ihminen saa kasveista, esimerkiksi viljoista, joista yleisimpiä ovat riisi ja vehnä. Vain muutama prosentti ihmisen ruokavaliosta on liharuokaa. Tärkeimpiä tuotantoeläimiä ovat siipikarja, nauta ja sika.
Carcel-lamppu
Carcel-lamppu on tehokas valaisulaite, jota käytettiin 1800-luvulla kotitalouksissa ja Ranskassa valovoiman mittastandardina.
Lampun kehitti ranskalainen kelloseppä Bernard Guillaume Carcel (1750–1818) välttääkseen sen ajan Argand-lampun kompastuskiven. Kasviöljy - useimmiten rapsiöljy - joita silloin oli saatavilla olivat paksuja eivätkä nouseet sydänlankaa pitkin kovinkaan ylös. Argand-lamput käyttivät painovoimasyöttöä, mikä saneli että öljysäiliön piti olla polttimoa korkeammalla ja öljysäiliö langetti varjon ja teki lampusta kiikkerän korkealla painopisteellä. Carcel suunnitteli lampun, jossa öljysäiliö oli polttimon alapuolella, lampun rungossa. Jotta öljy saatiin polttimoon, Carcel asensi kellomekanismin lampun juureen, joka pyöritti pientä öljysäiliöön upotettua pumppua. Vetoavain sijaitsi lampun jalustan pohjassa.
Etuja joita Carcel mainitsi lampustaan vuoden 1800 patentissa Pariisissa oli, että öljyn syöttö tapahtui vahtimatta, öljy saatettiin käyttää viimeistä pisaraa myöten, lamppu paloi kuusitoista tuntia yhtäjaksoisesti ilman täydennystä, ja se tarjosi valaistusta useammalle henkilölle samaan aikaan vain yhdellä polttimolla. Laitteet olivat kuitenkin monimutkaisempia eivätkä ne olleet suosittuja Euroopan suurimpien kaupunkien ulkopuolella. Tämä johtui osaltaa tarpeesta lähettää lamput (pääsääntöisesti eurooppalaisille) valmistajilleen huoltoon.
Ranskalainen fysiikan standardi Carcel-lamppu, muodostui sylinterimäisestä Argand-polttimesta ja tuotti standardivalovoiman kun se kulutti 42 grammaa rapsiöljyä tunnissa. Polttoaineen syöttöä ja ilmavirtaa säänneltiin kellomekanismilla.
Pemamek
Pemamek Oy on suomalainen vuonna 1970 perustettu hitsaus- ja tuotantoautomaatioratkaisuja raskaalle metalliteollisuudelle tuottava perheyritys. Yrityksen pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Loimaalla Valtatie 9:n varrella. Yritys toimii kansainvälisesti toimittaen tuotteitaan ja palvelujaan ympäri maailman.
Pemamekin perusti Pentti Ala-Nissilä 1970-luvulla ja sittemmin yritys kiersi Korpivaara-yhtymän kautta Amerille, jolta toimiva johto osti sen vuonna 1988.
Bude-lamppu
Bude-lamppu on todella kirkas öljylamppum joka toimii syöttämällä happea Argand-polttimon keskiöön. Öljyliekin palamaton hiili paloi todella kirkkaasti ja öljylampun heikko keltainen liekki muuttui kirkkaaksi ja valkeaksi. Lampun keksi Sir Goldsworthy Gurney ja se on nimetty hänen asuinpaikkansa mukaan: Bude, Cornwall, Yhdistynyt kuningaskunta. Lamppuja käytettiin valaisemaan House of Commons yli 50 vuoden ajan.
Matti Poutvaara
Matti Poutvaara (sukunimi vuoteen 1936 "Poutanen"; 18. huhtikuuta 1909 Parikkala – 22. joulukuuta 1989 Savonlinnan Keskussairaala) oli suomalainen valokuvaaja. Poutvaara tunnetaan erityisesti maisemakuvaajana ja hän julkaisi useita kuvateoksia Suomen maakunnista ja kaupungeista.
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Poutvaara kävi kiertokoulun ja sivutöillään hankkimilla rahoilla hän hankki kameran ja nähtyään Suomen Kuvalehden ilmoituksen valokuvauskirjekurssista kävi kurssin. Hänellä oli monia muitakin ammattisuunnitelmia, mutta hän päätyi valokuvauksen pariin. Alkuaikoina hän muun muassa julkaisi postikortteja ja kuvia lehdissä. Poutvaara teki töitä ilmavoimissa vuodesta 1930 valokuvausaliupseerina Suur-Merijoen lentoasemalla ja hän perusti pian myös oman valokuvaamon Viipurin Tienhaaraan.
Sodan jälkeen Poutvaara erosi tehtävästään ilmavoimien valokuvausteknikkona ja siirtyi itsenäiseksi valokuvaajaksi. Hän asui mm. Tampereen seudulla, kuten Kangasalla, josta käsin hän toimi vapaana valokuvaajana parikymmentä vuotta. Hän kiersi mm. aluksi polkupyörällä maaseudulla myymässä maisemapostikortteja, sekä myöhemmin teki kuvausmatkoja autolla. Vuonna 1947 hän julkaisi ensimmäisen valokuvateoksensa "Kaunis Häme" ja tämän jälkeen hän julkaisi noin parikymmentä kuvateosta aina 1960-luvulle saakka. Poutvaara kuvasi 1950-luvulta lähtien mm. viistokuvia lentokoneesta kirjojaan varten. Vielä pitkään Suomessa oli rajattu kuvien julkaisuoikeuksia ja valokuvausoikeuksia. Poutvaaran valokuvakirjoja painettiin yhteensä lähes 500 000 kappaletta, eniten myyty teos oli vuoden 1952 Helsingin olympialaisia varten alun perin julkaistu "Suomi-Finland". Monet teoksista on tekstitetty useilla eri kielillä. Hänen entiselle kotipaikalleen Pitkäjärven rannalle on nimetty Poutvaarantie.
Matti Poutvaaran pitkäaikainen keräilyharrastus olivat postimerkit. Hänen tunnetuin teoksensa filatelian parissa oli Postia sortokaudelta. 1960-luvun lopulla Poutvaara alkoi jättää valokuvausta vähemmälle ja siirtyi filatelian pariin. Syynä oli mm. ikääntymisen mukana heikentynyt terveys. Hän asui 1970-luvun loppupuolelta lähtien vakituisesti syntymäkunnassaan Parikkalassa. Matti Poutvaara jätti laajan kuvakokoelmansa valtaosin Museovirastolle, sillä kuvat sisälsivät kansantieteellisiä ja historiallisia arvoja. Museovirastolla on pitkäaikaisena tavoitteena pyrkiä digitalisoimaan käytössään olevaa kokoelmaa, jotta se olisi käyttökelpoinen nykyaikana. Filateliakokoelman keskeiset osat ovat puolestaan Postimuseon hallussa.
Poutvaaran harjoittamat kuvausmuodot vaihtelivat lasinegatiivikuvauksesta filmivalokuvaukseen. Ajan valokuvaajille tyypilliseen tapaan hän myös valmisti kuviaan pääosin itse.Poutvaaran kuvia on julkaistu myös useissa kokoomajulkaisuissa, muun muassa WSOY:n teoksessa Suomi kuvina.
Pekka Särkiö
Pekka Juhani Särkiö (s. 17. tammikuuta 1963 Helsinki) on Suomen puolustusvoimien kenttäpiispa syyskuusta 2012 alkaen.
Pekka Särkiö suoritti varusmiespalveluksensa 1982–1983 Haminan varuskunnassa, jossa toimi varusmiespappina. Hän on reservin kapteeni (2017).
Särkiö opiskeli Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa vuodesta 1983 (TK 1989, TL 1990, teologian tohtori. 1994). Saksankielisen väitöskirjan aiheena oli Vanhan testamentin kuningas Salomo. Hän on Helsingin yliopiston Vanhan testamentin eksegetiikan dosentti vuodesta 1999 lähtien. Särkiö vihittiin papiksi vuonna 1989.
Hän työskenteli Joutjärven seurakuntapastorina 1989–1998, Keski-Lahden kappalaisena 1998–2001 ja Keski-Lahden kirkkoherrana 2001–2012. Lisäksi Särkiö toimi Helsingin yliopistossa eksegetiikan tuntiopettajana ja assistenttina 1989–1991 sekä Tampereen hiippakunnan pappisasessorina 1999–2005.
Särkiö valittiin Puolustusvoimien kenttäpiispaksi vuonna 2012 ja toiselle viisivuotiskaudelle 1. helmikuuta 2018.
Íñigo
Íñigo on espanjankielinen etunimi.
Nimi on keskiajalta peräisin oleva muoto baskinkielisestä nimestä Eneko, jonka tarkka alkuperä on epäselvä. Tunnettu varhainen nimenkantaja oli Eneko Aritza eli Íñigo Arista, ensimmäinen Pamplonan (myöh. Navarran) kuningas. Íñigo oli myös jesuiittojen perustajan Ignatius Loyolan alkuperäinen etunimi. Britanniassa nimi tunnetaan muodossa Inigo arkkitehti Inigo Jonesin ansiosta.
Muita Íñigo- ja Inigo-nimisiä:
Vena (Inkeri)
Vena () on entinen kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Kurkolanniemen keskiosassa Pärspäänjärven länsipuolella.
Kylä mainitaan 1600-luvun kartoissa. Sen asukkaat olivat inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Paikalliset talonpojat olivat vuodesta 1797 lähtien Iittovan kartanon maaorjia. Kartanon omistanut kreivi Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät vuonna 1848 velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 Venassa oli 13 taloa ja 96 asukasta. Kylän sukuja olivat Joutsi, Mustonen, Pitkänen, Seppälä ja Tetri. Vuonna 1899 Vena kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Sen 151 asukasta olivat kaikki suomalaisia. Läsnä olleista 150 henkilöstä luterilaisia oli 149. Kylässä oli 1800-luvun lopussa rakennettu rukoushuone, joka suljettiin 1930-luvulla.
Neuvostoaikana Vena muodosti aluksi oman kyläneuvoston. Vuodesta 1924 lähtien se kuului Kurkulan kyläneuvostoalueeseen. Vuosikymmenen lopulla niemimaan kärkeen ryhdyttiin rakentamaan puna-armeijan tukikohtaa, minkä seurauksena asukkaat siirrettiin vuonna 1936 seudun muihin kyliin. Venaan vedettiin rautatie Laukaansuusta ja Pärspäänjärven rannalle tehtiin lentoasema vesitasoja varten. Tukikohta hävitettiin saksalaisten lähestyessä Leningradia.
Nykyään paikalla kohoaa rautatieaseman, vesitornin ja muiden rakennelmien raunioita. Kylän hautausmaalla on sotilashauta ja luterilaisia ristejä. Entisen lentoaseman tienoilla on alueen johtajien käyttämä vartioitu huvila-alue.
K. G. Roos
Karl-Gustav Roos (1937 Helsinki – 21. toukokuuta 1976 Tukholma) oli suomalainen dokumenttivalokuvaaja ja journalisti joka erikoistui yhteiskunnallisten reportaasien kuvaamiseen.
Roosin isä Rafael Roos omisti tunnetun "Foto Roos" -ateljeen ja Roos aloitti kuvaamisen jo teini-ikäisenä. Roos kuvasi 1950-luvulla muun muassa Marimekolle muotikuvia. Vuonna 1959 hän teki kuvareportaasin Sisilian yhteiskunnallisista ongelmista ja hän kuvasi myös 1950-luvun lopun Helsinkiä. Roos teki myös lyhytelokuvia.
Roos muutti 1960-luvulla Ruotsiin. Viimeisinä vuosinaan hän kärsi skitsofreniasta ja vainoharhoista ja teki itsemurhan 1976. K-G Roosin valokuvakokoelma on nykyisin Suomen valokuvataiteen museossa.
Italian Football League
Italia Football League on amerikkalaisen jalkapallon korkein sarjataso Italiassa. Sarja on perustettu vuonna 2008 jatkamaan entisen pääsarjan NFL Italian toimintaa. Amerikkalaisen jalkapallon Italian mestaruudesta on pelattu vuodesta 1981 lähtien. Maan mestaruusottelu on nimeltään Italian Super Bowl.
Christian Frederik von Schalburg
Christian Frederik von Schalburg (15. huhtikuuta 1906 Pietari, Venäjän keisarikunta – 2. kesäkuuta 1942 Demjanskin lähistö, Neuvosto-Venäjä, Neuvostoliitto) oli Tanskan armeijan upseeri ja Freikorps Danmarkin komentaja.
Schalburg syntyi Venäjällä. Hän oli baltiansaksalaista aatelissukua, isä oli tanskalainen, äiti venäläinen. Perhe pakeni vallankumouksen puhjettua 1917 Tanskaan. Hän sai myöhemmin Tanskan kansalaisuuden.
Schalburg oli Tanskan kansallissosialistisen työväenpuolueen nuorisojärjestön johdossa, ja kun Saksa miehitti Tanskan, hän liittyi 5. panssaridisioona Wikingiin. Hän osallistui vapaaehtoispataljoonassa Suomen talvisotaan. Natsitaustaisena ja Freikorps Danmarkin komentajana häntä pidetään Tanskassa isänmaanpetturina.. Schalburg kaatui Saksan armeijan rinnalla SS-upseerina itärintamalla.
Burgenlandin kroaatit
Burgenlandin kroaatit ovat historiallisesti Itävallan Burgenlandin osavaltiossa asuneita kroaateja. Vuoden 2001 väestönlaskennassa 19 374 henkilöä Burgenlandissa ja 2 456 henkilöä Wienissä ilmoitti puhuvansa Burgenlandin kroatiaa, joka on Itävallassa tunnustettu omaksi kielimuodokseen. Eräät kroaattijärjestöt ovat arvioineet heidän todelliseksi määräkseen jopa 50 000.
Burgenlandin kroaatit tulivat alueelle Kroatiasta vuosien 1530 ja 1584 välillä pakoon levittäytyvää ottomaanien valtakuntaa. Burgenlandin unkarilaiset ja saksalaiset maanomistajat asuttivat heitä omille tiloilleen. Burgenlandin kroaati muodostui kirjoitetuksi alueelliseksi kieleksi vastareformaation aikana. Siihen tuli vaikutteita saksasta ja unkarista.
Itävalta-Unkarin hajottua ja Itävallan liitettyä Burgenlandin itseensä Unkarilta vuonna 1921 kroaatien yhteisön sisällä syntyi ristiriitoja koulutukseen liittyen. Katolilaiset vastustivat Itävallan sekulaaria koulutusjärjestelmää, josta suuttuneina sosiaalidemokraattien kannattajat lakkasivat käyttämästä kroaattia ja lähettivät lapsensa saksalaisiin kouluihin.
1950- ja 1960-luvuilla perinteinen maalaiselämäntapa muuttui mekanisaation ja maatalouden yleisen heikkenemisen seurauksena. Monet Burgenlandin kroaateista alkoivat muuttaa alueelta pois, etenkin Wieniin ja Yhdysvaltoihin. Itävallan valtio oli toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1955 tunnustanut kroaattivähemmistön oikeudet, mikä takasi heille esimerkiksi omankielisiä palveluita. Näiden oikeuksien toteuttamisen puutteesta käytiin oikeustaistelua vuonna 1987, jonka kroaatit voittivat. Vuonna 1990 määriteltiin tarkemmin ne alueet, joilla kroaatinkielisiä palveluita tuli olla tarjolla.
Vuodesta 1955 kaikissa kouluissa joissa 25% oppilaista on vähemmistötaustaisia on tullut järjestää kaksikielistä opetusta, mutta vuodesta 1994 oppilaat ovat saaneet luopua tästä. Kroatiaa opetetaan useammin vieraana kielenä, kuin yhtenä virallisista kielistä. Burgenlandissa on yksi toisen asteen oppilaitos, jossa tarjotaan kaksikielistä opetusta saksaksi ja kroaatiksi. Burgenlandin kroatiaksi tehdyt lastenjulkaisut ovat lisääntyneet vuodesta 1992, jolloin ne alkoivat saada valtion tukea. Kroatiaksi ilmestyy kaksi viikoittain ilmestyvää sanomalehteä ja useita kuukausittaisin ilmestyviä.
Ilon pirstaleet
Ilon pirstaleet on Elonkerjuu-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 21. syyskuuta 2012.
Albumi debytoi Suomen albumilistan ykkössijalla.
Dožd
Dožd (, ) on venäjänkielinen televisiokanava Venäjällä ja internetissä. Kanavan päätoimipiste sijaitsee Moskovassa.
HMS Canopus
HMS Canopus on ollut kahden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen ja yhden tukikohdan nimenä.
Petrus Pao-Zin Tou
Petrus Pao-Zin Tou (19. maaliskuuta 1911 – 5. toukokuuta 1986) oli taiwanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. huhtikuuta 1937 ja nimitettiin Hsinchun hiippakunnan johtoon 21. maaliskuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes XXIII, jota avustivat Fulton John Sheen ja Edoardo Mason.
Pao-Zin Tou osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään hiippakuntansa johdossa 29. kesäkuuta 1983. Hänen nimestään on käytetty myös muotoa Peter Tou Pao-Zin.
A-Trak
A-Trak (oikealta nimeltään Alain Macklovitch, s. 30. maaliskuuta 1982 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen house-tuottaja, DJ ja Fool's Gold Records -levy-yhtiön perustaja. Hän muodostaa Armand van Heldenin kanssa Duck Sauce -yhtyeen.
Arvo Virvonen
Arvo Alfred Virvonen (s. 22. maaliskuuta 1889 Punkalaidun) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Viljo Valavuori
Viljo Erik Valavuori (sukunimi aik. "Leinonen"; s. 18. huhtikuuta 1889 Tampere) oli suomalainen runoilija.
Heli Nevakare
Heli Nevakare (tunnettu myös taiteilijanimellä Helen West) (s. 1960) on suomalainen musiikkitoimittaja ja laulaja.
Nevakare tuli tunnetuksi TV2:n musiikkiohjelmasta Rockstop!, jota hän toimitti vuosina 1987–1992. Vaikka ohjelma oli erittäin suosittu, herätti Nevakareen tyyli ohjelman juontajana ja artistien haastattelijana paljon kritiikkiä. Arvostelua tuli myös hänen tavastaan sijoittaa ohjelmaan omaa musiikkiaan.
Kerimäeltä kotoisin oleva Nevakare opiskeli Jyväskylän yliopistossa englantilaista filologiaa. Hän aloitti laulajan uransa jo 1980-luvun alussa ja julkaisi vuonna 1985 Costello Hautamäen tuottaman soololevyn nimellä "Helen West". Tampereella asunut Nevakare vaikutti myös lyhyen aikaa oululaisessa Marilin-yhtyeessä, joka julkaisi yhden albumin.
Helen West
Marilin
Reino Volanen
Reino Volanen (myös Wolanen; 7. heinäkuuta 1890 Urjala – 25. tammikuuta 1962) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja.
Volanen kävi Tampereella Suomalaisen yhteiskoulun ja kauppakoulun. Hän opiskeli sitten Kansallisteatterin oppilaskoulussa Jalmari Lahdensuon johdolla ja opiskeli myös laulua opettajinaan Alexandra Ahnger ja Alexis af Enehjelm. Volanen opiskeli myös ulkomailla Pietarissa 1916–1918, Berliinissä ja vuoden verran Wienissä. Hän oli näyttelijänä ja laulajana Suomalaisessa Maaseututeatterissa 1911–1912, Kansan Näyttämöllä 1912–1913, Suomalaisessa Oopperassa 1915–1916 sekä Tampereen Teatterissa. Volanen toimi myös Kotkan Näyttämön johtajana. Hän piti lisäksi omia konsertteja ja esiintyi Aino Acktén järjestämissä oopperaesityksissä Savonlinnassa. Volanen näytteli myös elokuvissa 1920- ja 1930-luvulla, muun muassa Erkki Karun ohjaamissa "Meidän poikamme" -elokuvissa. Myöhemmin Volanen toimi autokauppiaana.
Monien oopperalaulajien tavoin Volanen levytti myös nimimerkin suojassa kevyttä musiikkia: Ilmari Sitarin nimellä ilmestyivät Kuularuiskulaulu ja Sörkän ruusun ensilevytys vuonna 1932.
J. Michael Bishop
John Michael Bishop (s. 22. helmikuuta 1936) on yhdysvaltalainen lääketieteilijä, joka sai vuonna 1989 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Harold E. Varmusin kanssa syöpätutkimuksesta.
Harold E. Varmus
Harold Elliot Varmus (s. 18. joulukuuta 1939) on yhdysvaltalainen lääketieteilijä, joka sai vuonna 1989 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä J. Michael Bishopin kanssa syöpägeeneihin liittyvästä tutkimuksesta.
Sonja Grefberg
Sonja Grefberg (myöh. Forss, s. 9. kesäkuuta 1964) on suomalainen pöytätenniksen pelaaja. Hän on kaikkien aikojen menestynein suomalainen naispelaaja.
Ensimmäisen kaksinpelin Suomen-mestaruutensa Grefberg voitti jo 13-vuotiaana. Yhteensä hän voitti kaksinpelissä yhdeksän Suomen-mestaruutta vuosina 1978–1990. Nelinpelit mukaan lukien hän voitti 30 Suomen-mestaruutta, joista naisten nelinpelissä useimmat Monica-siskonsa (myöh. Portin) kanssa. Kansainvälisen pöytätennisliiton rankingissa Grefberg oli parhaimmillaan sijalla 36 ja Euroopan liiton listalla sijalla 17. Hän osallistui myös useita kertoja MM- ja EM-kilpailuihin. Suurimmaksi saavutukseksi tuli junioreiden Euroopan-mestaruus nelinpelissä. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti vuonna 1983 kaksinpelissä, nelinpelissä (Eva Malmbergin kanssa) ja sekanelinpelissä (Jarmo Jokinen) sekä vuonna 1986 nelinpelissä (Katja Nieminen).
Pöytätennis oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa Soulissa vuonna 1988, mutta Grefberg karsiutui kisoista hävittyään viimeisen karsintaottelun.
Nykyään Grefberg asuu Kauniaisissa ja toimii yrittäjänä. Hän on mukana myös Suomen Pöytätennisliiton toiminnassa sekä juniorivalmennuksessa.
Platonin Akatemia (elokuva)
Platonin Akatemia () on kreikkalainen draamakomedia. Elokuvan pääaiheena ovat kreikkalaisten ja maahanmuuttajien väliset jännitteet.
Noin 50-vuotias Stávros pitää Ateenassa kioskia, jossa ei käy juurikaan asiakkaita. Joka aamu hän asettaa kioskinsa eteen muovituolit, joihin hän ja hänen ystävänsä sekä hänen vanha ja jo seniili äitinsä asettuvat koko päiväksi katselemaan ohi lipuvia tapahtumia. Miesten pilkan kohteena ovat erityisesti albanialaiset maahanmuuttajat. Joukkoon kuuluu myös Pátriot (Patrióti) -niminen koira, joka haukkuu vain ohi kulkevia albanialaisia. Albanialaiset vaikuttavat tekevän elokuvassa kaikki raskaammat työt; lisäksi joukko ahkeria kiinalaisia on perustamassa naapurustoon omaa liikettään.
Eräänä päivänä Stávroksen äiti ottaa hoiviinsa albanialaisen miehen nimeltä Marenglen, kutsuu tätä pojakseen ja alkaa itsekin puhua sujuvaa albaniaa. Käy ilmi, että äiti oli muuttanut Stávroksen kanssa Albaniasta tämän ollessa vielä pieni, kun taas toinen pojista oli jäänyt Albaniaan. Stávros joutuu pohtimaan albanialaisen taustansa merkitystä: onko hän vielä kreikkalainen? Myös Stávroksen ystävät alkavat suhtautua häneen epäilevästi ja vieroksuvasti.
Äidin kuolema antaa miehille mahdollisuuden selvittää välejään. Lopussa herää epäilys, oliko Marenglen sittenkään Stávroksen veli, vai oliko kaikki vain Marenglenin toiveajattelua tämän etsiessä äitiään vanhan valokuvan avulla.
Elokuvan nimi viittaa Ateenan samannimiseen Akadimía Plátonos -kaupunginosaan, mutta samalla myös suoraan filosofisten keskustelujen Platonin Akatemiaan. Elokuvan hulttiomaiset päähenkilöt ovat kuitenkin kaukana kreikkalaisista viisaista.Elokuva kilpaili LUX-palkinnosta vuonna 2010 ja on voittanut erilaisia muita palkintoja.
Faust (yhtye)
Faust () on vuonna 1971 perustettu saksalainen krautrock-yhtye. Faust hajosi vuonna 1975, mutta perustettiin uudelleen 1990.
Platonin Akatemia (täsmennyssivu)
Platonin Akatemia voi viitata seuraaviin:
Aavikkotrappi
Aavikkotrappi ("Ardeotis arabs") on kuningastrappien sukuun kuuluva trappilaji.
Aavikkotrappi on 70-90 senttimetriä pitkä. Väritykseltään se on harmaanruskea. Kaulassa on ohutta poikkijuovitusta. Niskassa linnulla on lyhyt töyhtö, joka näkyy yleensä vain soitimella.
Aavikkotrappeja pesii Afrikassa Saharan eteläpuolella.
Eino Huhtala
Eino Ensio Huhtala (15. lokakuuta 1902 Oulu – 14. elokuuta 1971 Vammala) oli suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Maatalousministeriön eläinlääkintäosaston päällikkö ja ylijohtaja vuosina 1951–1966. Vuosina 1952–1954 hän oli eläinlääketieteellisen korkeakoulun toiminnanjohtaja ja sitten korkeakoulun hallituksen puheenjohtaja. Hänet vihittiin eläinlääketieteellisen korkeakoulun kunniatohtoriksi vuonna 1962. Huhtala oli myös Piirieläinlääkäriyhdistyksen puheenjohtaja, Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen varapuheenjohtaja ja "Suomen Eläinlääkärilehden" päätoimittaja.
Olavi Huhtala
Vilho Olavi Huhtala (1. tammikuuta 1903 Ulvila – 2. toukokuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Olavi Huhtalan vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vilho Huhtala ja Anna Dagmar Jaakkola ja puoliso vuodesta 1936 Helvi Kyllikki Aura. Ylioppilaaksi Huhtala tuli 1921 Porin lyseosta. Huhtala osallistui vapaaehtoisena sisällissotaan Porin Rykmentin I pataljoonassa. Hän valmistui kadettikoulusta 1924 sekä kävi sotateknilliset opinnot Teknillisessä korkeakoulussa sekä Sotakorkeakoulussa 1927-1931 (ye-upseeri 1933). Hän toimi toimistoupseerina yleisesikunnassa 1931-1936. Helsingin alueen sotateollisesta toiminnasta hän vastasi 1936-1940. Toimistopäällikkönä pääesikunnassa hän toimi 1940-1941. Hän valmistui myös diplomi-insinööriksi 1941. Jatkosodassa hän palveli aluksi KTR 10:ssä sekä KTR 1:ssä. Huhtala toimi KTR 7:n komentajana 29.9.1943-19.11.1944.
Jatkosodan jälkeen hän palasi jälleen pääesikuntaan toimistopäälliköksi. Hän toimi esikunnan tykistöosaston päällikkönä 1948-1952. Vuodesta 1953 hän toimi Puolustuslaitoksen tutkimuskeskuksen johtajana, sen jälkeen 1954-1960 pääesikunnan viestipäällikkönä ja viestitarkastajana 1960-1962. Hän oli kadettikunnan puheenjohtaja 1952–1955. Huhtala kutsuttiin Kadettikunnan kunniajäseneksi 23.3.1963 ja Upseeriliiton kunniajäseneksi 22.11.1968, puolustusvoimien palveluksesta hän erosi 1963.
Ylennykset: Vänrikki 1924, luutnantti 1926, kapteeni 1931, majuri 1939, everstiluutnantti 1941, eversti 1944, insinöörikenraalimajuri 1953, kenraalimajuri 1954, kenraaliluutnantti 1961.
Huhtala oli myös urheilujohtaja, hän muun muassa toimi pitkään Suomen Miekkailuliiton puheenjohtajana.
Jääkiekko talviolympialaisissa 2002 – naisten karsinnat
Jääkiekon naisten olympiakarsintaturnaus vuoden 2002 Salt Lake Cityn turnaukseen pelattiin helmikuussa 2001. Karsintaturnauksen kautta olympialaisiin pääsivät Kazakstan ja Saksa.
Ottelut
Arild Huitfeldt
Arild Huitfeldt (1546–1609) oli tanskalainen historiankirjoittaja. Hän oli vuodesta 1586 Tanskan valtakunnanneuvos ja valtakansleri. Hän kirjoitti kymmenniteisen teoksen "Danmarks Riges Krønike" (1595–1604, toinen painos 1650–1652).
Ragnar Hult
Ragnar Hult (4. maaliskuuta 1857 Pohja – 25. syyskuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen kasvi- ja maantieteilijä. Hän oli Helsingin yliopistossa kasvimaantieteen dosentti vuodesta 1866 ja yliopiston ensimmäinen maantieteen dosentti vuodesta 1890. Hän perusti 1889 yliopiston maantieteen laitoksen ja 1866 Maantieteellisen klubin, josta myöhemmin tuli Suomen maantieteellinen yhdistys. Kasvitieteilijänä Hult tutki kasviyhteisöjen dynamiikkaa, ja oli maailmanlaajuisesti eräs ensimmäisistä tutkijoista, jotka tunnistivat sittemmin ekologiseksi sukkessioksi nimetyn ilmiön.
Hultin puoliso oli suomalaisen kotitaloustoiminnan uranuurtaja Fanny Hult.
Tervehtiminen
Tervehtiminen on ihmisten välinen teko, jossa ilmaistaan ystävyyttä tai sosiaalista statusta. Tervehtimiseen voi kuulua jokin ele kuten käden puristaminen, käden heilautus, kumarrus, halaus tai suudelma, tai tietyt sanat.
Tervehtimisellä on keskiaikaisessa Euroopassa alun perin ilmaistu että on tunnistanut toisen ja että on itse vaaraton. Kättä heilauttamalla tai kättelemällä on todistettu, ettei kanna kädessään asetta.
Tervehtimistavat vaihtelevat paljon kultturista ja henkilöiden läheisyydestä riippuen. Esimerkiksi Pohjoismaissa liiketuttavat tervehtivät toisiaan kättelemällä, vaikka olisivatkin ennestään tuttuja. Brittiläiset liikekumppanit puolestaan kättelevät ensimmäistä kertaa tavatessaan, mutta myöhemmin tervehtimiseen riittää pieni nyökkäys.
Etelä-Euroopassa, Etelä-Amerikassa ja arabimaailmassa tervehdittäessä usein halataan lämpimästi ja annetaan poskisuudelma. Venäjällä naisia ei tervehdittäessä kosketeta. Japanissa ja Kiinassa nyökätään ja katsotaan alaspäin. Havaijilla sieraimet asetetaan vierekkäin. Intiassa yleinen tervehdys on "namaste". Se tehdään laittamalla kädet rinnan korkeudella yhteen sormet ylöspäin ja kumartamalla kevyesti.
Oskar Hultman
Oskar Fredrik Hultman (21. joulukuuta 1862 Tammisaari – 31. toukokuuta 1929 Tammisaari) oli suomalainen kielentutkija. Hän oli Helsingin yliopiston ruotsin kielen ja kirjallisuuden ylimääräinen professori vuosina 1909–1929.
Gustaf Richard Idestam
Gustaf Richard Idestam (1832–1915) oli suomalainen juristi, Senaatin oikeusosaston jäsen 1899–1900. Hän oli valtiopäivillä ritariston ja aateliston jäsen 1877–1878 ja osittain vielä 1882 ja 1885.
Idestam julkaisi K. V. Sulinin kanssa selityksin varustetun laitoksen vuoden 1886 sotilasrikoslaista ja toimitti vuoden 1734 laista tarkastetun ja liittein varustetun laitoksen (1902).
Start Nižni Novgorod
Start () on vuonna 1932 perustettu jääpalloseura Nižni Novgorodista, Venäjältä. Se pelaa kotiottelunsa Start-stadionilla. Start nousi Neuvostoliiton mestaruussarjaan ensimmäistä kertaa vuonna 1967, ja kaudesta 1974-75 se on pelannut yhtäjaksoisesti Neuvostoliiton/Venäjän liigassa. Parhaimmillaan Start on sijoittunut Venäjän pääsarjassa hopealle vuosina 1995 ja 2002. Neuvostoliiton pääsarjassa seuran paras sijoitus oli niin ikään toinen kaudella 1979–1980. 
Saavutuksia Neuvostoliiton liigassa:
Saavutuksia Venäjän liigassa:
Hanna Maria Ingman
Hanna Maria Ingman (1845–1916) oli suomalainen sokeiden opettaja. Hän oli Helsingin sokeainkoulun johtaja 1877–1903. Hänen aloitteestaan perustettiin Sokeain Ystävät -yhdistys 1887 sekä sokeain koti.
Olavi Ingman
Olavi Ingman (7. helmikuuta 1903 Hamina – 29. tammikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen urkutaiteilija, pianisti, säveltäjä, musiikkitieteilijä ja musiikkipedagogi, Erkki Melartinin, Elis Mårtensonin ja Ingeborg Hymanderin oppilas. Hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1959 aiheenaan W. A. Mozartin sinfonia nro 40. Musiikkitieteellisissä tutkimuksissaan hän edusti hahmopsykologiaa, ja hän oli ensimmäisiä, jotka sovelsivat Suomessa Schenker-analyysia.
Ingman toimi Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun musiikin lehtorina vuodesta 1949 sekä musiikkitieteen ja -pedagogiikan dosenttina 1961–1970 ja vt. professorina vuodet 1968–1969. Hän sävelsi lauluja sekä urku- ja pianokappaleita ja laati musiikin oppikirjoja kouluille.
Hänen puolisonsa vuodesta 1932 oli laulajatar Elli Kallas-Ingman (1902–1974), ja hänen sisarensa oli kirjailija Katri Ingman-Palola.
Martin Su Yao-wen
Martin Su Yao-wen (; s. 9. marraskuuta 1959) on taiwanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Taichungin hiippakuntaan 8. kesäkuuta 1989 ja nimitettiin sen johtoon 25. kesäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Wang Yu-jung, jota avustivat Peter Liu Cheng-chung ja James Liu Tan-kuei.
The Experts
The Experts (suomen kielellä 'ekspertit', 'asiantuntijat') on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut Dave Thomasin ohjaama amerikkalainen komediaelokuva. Siinä näyttelevät tuleva näyttelijä-aviopari John Travolta ja Kelly Preston.
Elokuva sijoittuu kylmän sodan aikaan. KGB:n edustaja värvää newyorkilaiset yökerhonomistajamiehet (Travolta ja Gross) opettamaan tuleville neuvostovakoojille amerikkalaista elämäntyyliä.
Punkstars
Punkstars on punkyhtye Ripsipiirakan debyyttialbumi vuodelta 2003. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
"Punkstarsin" kansikuva on parodia Gimmelin albumin "Lentoon" (2002) kansikuvasta, ja "Punkstarsin" ”Etsin nuijaa seuraavaa” -kappaleen nimi on parodia "Lentoon"-albumin kappaleesta ”Etsit muijaa seuraavaa”.
Serie A:n kausi 2012–2013
Serie A:n kausi 2012–2013 oli järjestyksessään 81. jalkapallon Serie A -kausi. Kausi alkoi 25. elokuuta 2012 ja päättyi 19. toukokuuta 2013.
Hallitsevana mestarina kauteen lähti torinolainen Juventus, joka onnistui myös uusimaan Italian mestaruutensa.
Sampdoria, Atalanta, Siena ja Torino saivat sarjaan pistevähennyksiä edellisen kauden sopupeliskandaalin takia. Sampdorialta ja Torinolta vähennettiin 1 piste, Atalantalta kaksi ja Sienalta kuusi pistettä.
Helsingin sokeainkoulu
Helsingin sokeainkoulu oli Suomen ensimmäinen sokeiden oppilaitos. Se aloitti toimintansa 1. lokakuuta 1865 ruotsinkielisenä.
Ajatus sokeiden oppilaitoksen perustamisesta syntyi Suomessa sen jälkeen, kun "kuuromykkäinkouluja" oli perustettu niin, että niitä oli 1860-luvun alussa neljä. Aloitteentekijöinä olivat Uno Cygnaeus ja Carl Henrik Alopaeus, jotka olivat ulkomailla tutustuneet myös sokeiden opetukseen. Mathilda Linsén ja Karl Mortimer Stenius lähtivät senaatin määrärahan turvin opintomatkoille merkittäviin sokeiden oppilaitoksiin, joista erityisesti vaikutteita saatiin Kööpenhaminasta ja Dresdenistä. Linsén teki kesäkuussa 1865 senaatille aloitteen ruotsinkielisen opetuksen järjestämisestä, ja opetus alkoi väliaikaisena Blindanstalten i Helsingfors -nimisenä kouluna. Vuonna 1892 annetulla asetuksella opetus vakinaistettiin. Helsingin koulun yhteyteen perustettiin vuonna 1929 viisipaikkainen yksityinen sokeain lasten esikoulu.
Koulu toimi vuosina 1865–1872 Mellinin huvilassa Kaivopuistossa, vuosina 1872–1886 Konstantininkatu 22:ssa (nykyinen Meritullinkatu) ja vuosina 1886–1898 Maneesikatu 5:ssä Kruunun­haassa. Vuonna 1898 se sai oman rakennuksen Helsingin Kallioon osoitteeseen Ensi linja 1. Vuonna 1898 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Ernst Theodor Granstedt. Vuonna 1972 Sokeainkoulu muutti Jyväskylään.
Vuonna 1921 oppivelvollisuuslaki tuli koskemaan myös sokeita.
Vuosina 1865–1939 kouluun otettiin 401 oppilasta. Koulu oli sisäoppilaitos. Kielikiistojen vuoksi 1930-luvulla perustettiin ruotsinkielisille oma koulu.
Koulun ensimmäinen johtaja oli Mathilda Linsén, joka kuoli seitsemän vuoden kuluttua. Vuodesta 1877 alkaen johtaja oli Hanna (Johanna) Maria Ingman. Sitä ennen koulu oli ollut seitsemän vuotta vailla johtajaa Linsenin kuoltua. Ingman siirtyi johtajan tehtävästä syrjään vuonna 1903. Molemmat johtajat kohotettiin sokeiden äitihahmoiksi.
Koulun toimintaa jatkaa Jyväskylän näkövammaisten koulu. Ruotsinkielinen opetus eriytyi lopullisesti koulusta 1960-luvulla. Se jatkaa edelleen Helsingissä nimellä Svenska skolan för de synskadade.
Edward Ozorowski
Edward Ozorowski (s. 1. toukokuuta 1941) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa.
Hänet vihki papiksi Władysław Suszyński 21. kesäkuuta 1964, ja hänet nimitettiin Vilnan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bitettumin titulaaripiispaksi 31. tammikuuta 1979. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. huhtikuuta Henryk Roman Gulbinowicz, jota avustivat Edward Kisiel ja Władysław Jędruszuk.
5. kesäkuuta 1991 Ozorowski sai nimityksen Białystokin vihkipiispaksi. 21. lokakuuta 2006 hänet nimitettiin sen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. marraskuuta.
John Baptist Tseng Chien-tsi
John Baptist Tseng Chien-tsi (s. 11. joulukuuta 1942) on taiwanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Hwalienin hiippakuntaan 21. maaliskuuta 1972 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Sululoksen titulaaripiispaksi 22. toukokuuta 1998. Piispaksi konsekroinnin suoritti 29. elokuuta Andrew Tsien Chih-ch'un, jota avustivat Lucas Liu Hsien-tang ja Leonard Hsu Ying-fa.
Eamonn Toal
Eamonn Toal on irlantilainen laulaja. Hän edusti Irlantia vuoden 2000 Eurovision laulukilpailussa jossa hän sjoittui kuudenneksi; tämä jakaa Irlannin parhaimman tilan 2000-luvulta lähtien Jedwardin kanssa joka sijoittui myös kuudenneksi vuoden 2011 Euroviisuissa. Euroviisujen 2000 jälkeen Eamonnista ei sen koommin ole kuultu mitään.
Mutaz Essa Barshim
Mutaz Essa Barshim (s. 24. kesäkuuta 1991 Doha) on qatarilainen korkeushyppääjä.
Vuonna 2010 Barshim karsiutui Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa, mutta voitti kultaa sekä sisäratojen Aasian-mestaruuskilpailuissa, alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa tuloksella 230 cm, alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa että Aasian kisoissa tuloksella 227 cm. Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs Daegun MM-kilpailuissa tuloksella 232 cm ja voitti Aasian-mestaruuden Kobessa tuloksella 235. Vuonna 2012 Barshim voitti sisäratojen Aasian-mestaruuden tuloksella 237, sijoittui yhdeksänneksi Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 228 cm ja voitti pronssia Lontoon olympialaisissa tuloksella 229 cm. Barshim sijoittui toiseksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013 tuloksella 238 cm.
Barshim voitti 2014 sisäratojen Aasian-mestaruuden Hangzhoussa tuloksella 236 ja sisäratojen maailmanmestaruuden Sopotissa Aasian ennätystuloksella 238 cm. Hän voitti kultaa Incheonin Aasian kisoissa 2014 tuloksella 235. Hän oli kolmas Aasian-mestaruuskilpailuissa Wuhanissa 2015 tuloksella 220. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi.
Barshim voitti sisäratojen Aasian-mestaruuden Dohassa 2016 tuloksella 235. Portlandin MM-hallikilpailuissa hän sijoittui neljänneksi. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 tuloksella 236. Hän voitti maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 tuloksella 235. Hän voitti sisäratojen Aasian-mestaruuden Teheranissa 2018. Hän saavutti hopeaa Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 tuloksella 233.
Barshimin ennätys ulkoradalla on 243 cm, jonka hän hyppäsi 5. syyskuuta 2014 Timanttiliigan Brysselin osakilpailuissa. Barshim ylitti 240 cm ensimmäisen kerran Eugenessa 1. kesäkuuta 2013. Hän oli ulkoradoilla kahdeksas 240 cm ylittänyt hyppääjä ja ensimmäinen sitten vuoden 2000, jolloin Vjatšeslav Voronin ylitti saman korkeuden. Sisäradoilla hän on hypännyt 241 cm Athlonessa 18. helmikuuta 2015. Kummatkin tulokset ovat Aasian ennätyksiä.
Barshimin pikkuveli Muamer Aissa Barshim on myös korkeushyppääjä.
Intro (lehti)
Intro oli vuonna 1968 perustettu suomalainen nuortenlehti, jonka käynnistäjänä ja ensimmäisenä päätoimittajana vaikutti radio- ja tv-persoona Markku Veijalainen. Kaudella 1976-1979 se jatkoi toimintaansa nimellä Help!, kunnes vaihtoi neljännen kerran omistajaa. Sen osti 1979 kilpailevan Suosikin omistaja, Urpo Lahtisen Lehtimiehet Oy, vain lopettaakseen lehden.
Intro aloitti taipaleensa kahdesti kuukaudessa ilmestyneenä julkaisuna ja käytti iltapäivälehtien suosimaa tabloid-kokoa, mikä oli aikakauslehtimaailmassa harvinaista. Kirjoittajien ja avustajien joukossa oli Markku Veijalaisen ohella esimerkiksi Vexi Salmi, Tuovi Marttunen, Kari Helopaltio, pakinoitsija Sämpy ja valokuvaaja Hannu Männynoksa.
Kaudella 1970-1971 Intro joutui suuriin taloudellisiin vaikeuksiin, konkurssin partaalle. Kustannus-Oy Lehtiliisa osti lehden julkaisuoikeudet ja palkkasi päätoimittajaksi Liisa Kauko-Teerisuon. Tabloid-asu sai tehdä tilaa normaalille aikakauslehtikoolle. Intro-lehti ilmestyi tästä alkaen kerran kuukaudessa.
Intro-lehti pärjäsi uuden kustantajan hoteissa melko hyvin. Sensaatioiden sijasta keskityttiin laatuun. Avustajiksi ilmaantui tasokkaita kirjoittajia kuten Mikael Wiik, Matti Laipio, Tom Pyynönen (nyk. Tom Lundberg), Jake Nyman, Mauri Kunnas ja Arto Melleri. Kirjoittajakaarti vahvistui erityisesti päätoimittaja Pekka Mikkolan kaudella.
Intro-lehden seuraava julkaisija oli ulkomaiseen omistukseen nojannut Kustannus Oy Williams, joka jonkin ajan kuluttua kaupattiin A-lehdille. Päätoimittajana vaikutti noina aikoina Tom Pyynönen. Intro-lehti sai uuden nimen Help!, joka myötäili kustantajan lippulaivan Apu-lehden nimeä. Tässä komennossa jatkettiin kahden kolmen vuoden ajan. Riikka Uosukainen, sittemmin Ylen uutistoimittaja, hankki lehdessä kokemusta toimittajana.
Suomen oloissa pitkähkön historian saavuttaneen nuortenlehden loppu oli vähemmän hohdokas. A-lehdet ja Lehtimiehet vaihtoivat lehtiä keskenään. A-lehdet sai kannattamattoman naistenlehti Jaanan, Lehtimiehet elinkelpoisen nuortenlehden, joka sulautettiin Suosikkiin ja lakkautettiin.
Jälkinäytös koettiin, kun päätoimittaja Tom Pyynösen kaudella 1981-1982 käynnisti OK Magazine -nimisen nuortenlehden, "Suosikin uusimman haastajan". Lehteä julkaisi ensin Kolmiokirja Oy, sitten Yhtyneet Kuvalehdet Oy kahdesti kuukaudessa. OK Magazine ehti ilmestyä kolmisen vuotta, ennen kuin se myytiin hyvässä kunnossa Lehtimiehet Oy:lle Suosikkiin sulautettavaksi.