Billy Bishop
William Avery ”Billy” Bishop (8. helmikuuta 1894 – 11. syyskuuta 1956) oli kanadalainen ensimmäisen maailmansodan aikainen lentäjä-ässä, jolla oli virallisesti 72 pudotusta. Se tekee hänestä parhaan kanadalaisen ässän, ja joidenkin lähteiden mukaan myös Yhdistyneen kuningaskunnan parhaan. Hän yleni myöhemmin ilmavoimien kenraaliksi ("Air Marshal").
Bishop syntyi Owen Soundissa, Ontariossa. Hän oli toinen kolmesta pojasta, jotka syntyivät William A. ja Margaret Bishopille. Hänen isänsä, Torontossa Osgoode Hallin lakikoulusta valmistunut lakimies, oli Grey Countyn maistraatti. Bishop oli Owen Soundin kollegion oppilas, jossa hän sai taistelijan maineen, puolustaen itseään ja muita helposti kiusaajilta. Hän vältti joukkueurheilua, suosien yksinäisiä harrastuksia, kuten uintia, ratsastusta ja ampumista. Bishop menestyi huonommin koulussa; hän hylkäisi minkä tahansa aineen, jota hän ei helposti hallitsisi, ja oli usein poissaoleva luokassa. 15-vuotiaana Bishop sai ensimmäisen kokemuksensa ilmailusta: hän rakensi kartongista, puulaatikoista ja nyöristä lentokoneen ja ”lensi” alas kolmikerroksisen kotitalonsa katolta. Hänet kaivoi ulos romusta hänen sisarensa; Bishop ei kuitenkaan saanut vammoja. Vuonna 1911 17-vuotiaana Bishop meni Kanadan sotilaskouluun Kingstoniin, Ontarioon, mistä hänen veljensä Worth oli valmistunut vuonna 1903. Bishop ei selvinnyt ensimmäisestä vuodestaan koulussa, sillä hän oli jäänyt kiinni lunttaamisesta.
Kun ensimmäinen maailmansota puhkesi vuonna 1914, Bishop jätti koulun ja liittyi Mississaugan ratsuväkirykmenttiin. Hänet nimitettiin upseeriksi, mutta hän kärsi keuhkokuumeesta kun rykmentti oli merillä. Toivuttuaan, hänet siirrettiin seitsemänteen kanadalaiseen hevosyksikköön, joka asettui Lontooseen, Ontarioon. Bishop oli luonnonlahjakkuus aseen kanssa ja loisti ampumaradalla. "Superihmisen" tähtäyskyvynsä takia hän pystyi ampumaan tarkasti kohteeseen, minkä muut näkivät vain pisteenä kaukana. Rykmentti jätti Kanadan ja siirtyi Englantiin 6. kesäkuuta 1915 taistelulaiva "Caledoniassa". 21. kesäkuuta laivasaattueen kimppuun hyökkäsi sukellusveneitä lähellä Irlannin rannikkoa. Kaksi laivaa upposi ja 300 kanadalaista kuoli, mutta Bishopin laiva säilyi vahingoitta ja saapui Plymouthiin 23. kesäkuuta.
Bishop turhautui nopeasti juoksuhautojen mutaan ja toiminnan puutteseen. Heinäkuussa 1915, kun Bishop näki Royal Flying Corpsin lentokoneen palaavan tehtävästä, Bishop huusi: "Siellä ylhäällä on puhdasta! Lyön vetoa, että ette saa yhtään mutaa tai hevonpaskaa päällenne siellä ylhäällä! Jos kuolette, se on ainakin puhdas kuolema!" Hän siirtyi Royal Flying Corpsiin, ja koska siellä ei ollut paikkoja lentäjille, hän valitsi tarkkailijan paikan. 1. syyskuuta hän ilmoittautui 21. (koulutus)laivueeseen Netheravonissa saadakseen koulutusta lentokoneen perusohjaukseen. Ensimmäinen kone jolla hän harjoitteli, oli Avro 504, jota lensi Roger Neville. Bishop oli mestari ottamaan ilmakuvia, ja oli pian vastuussa toisten tarkkailijoiden koulutuksesta kameran kanssa. Tammikuussa 1916 laivue komennettiin Ranskaan, ja se saapui Boisdinghemin lentokentälle, lähelle Saint-Omeria varustettuna R.E.7-tiedustelulentokoneilla. Bishopin ensimmäinen taistelutehtävä oli olla ilmapaikantaja brittien tykistölle. Aluksi lentokoneet eivät päässeet ilmaan ennen kuin ne olivat tyhjentäneet pommilastinsa ja konekiväärinsä. Bishop ja pilotti Neville lensivät Saksan rajojen yli lähelle Boisdinghemiä ja kun saksalainen haupitsi löytyi, he välittivät kordinaatit briteille, jotka pommittivat ja tuhosivat kohteen. Seuraavina kuukausina Bishop lensi tiedustelu -ja pommituslennoilla, muttei koskaan ampunut konekivääreillään vihollista kohti. Erään ilmaannousun aikana Bishopin kone kärsi pahan moottorivian, ja Bishop loukkasi polvensa pahasti. Vamma pahentui Lontoossa toukokuussa 1916, ja Bishop päästettiin sairaalaan Bryanston Squaressa, Lontoossa. Siellä ollessaan hän tapasi ja ystävystyi seurapiirihenkilö Francis Jeunen kanssa, joka oli sekä Winston Churchillin, että ministeri Lordi Hugh Cecilin ystävä. Kun hänen isänsä kärsi pienen halvauskohtauksen, Jeune järjesti Bishopin toipumaan Kanadaan, jonka takia Bishop ei ottanut osaa Sommen taisteluun.
Bishop palasi Englantiin syyskuussa 1916, ja Jeunen vaikutusvallan takia, hänet hyväksyttiin pilotiksi Central Flying Schooliin Upavonissa, Salisbury Plainissa. Hänen ensimmäinen yksinlentonsa oli Farman MF.11:n ohjaimissa.
Marraskuussa 1916, saatuaan siipensä, Bishop liitettiin 37. laivueeseen RFC:ssä Scutton's Farmissa, Essexissä lentäen BE.2c.-konetta. Bishop ei pitänyt lentämisestä yöllä Lontoon yllä saksalaisia koneita etsien, ja pyysi näin siirtoa Ranskaan.
17. maaliskuuta 1917 Bishop saapui 60. laivueen kanssa Filescamp Farmiin lähelle Arrasia, missä hän lentäisi Nieuport 17 -hävittäjää. Siihen aikaan tavallinen elinaika uudelle lentäjälle oli 11 päivää, ja saksalaiset ässät ampuivat alas brittiläisiä koneita viidellä yhtä vastaan. Bishopin ensimmäinen partiolento oli kaikkea muuta kuin onnistunut; hänellä oli vaikeuksia ohjata konettaan, ilmatorjunta lähes ampui hänet alas ja hän eksyi joukosta. 24. maaliskuuta, kun Bishop syöksyi maahan koneellaan harjoituslennon aikana kenraali John Higginsin edessä, hänet määrättiin palaamaan lentokouluun Upavoniin. Mutta ennen kuin hän voisi lähteä, majuri Allan Scott, uusi 60. laivueen komentaja, taivutteli Higginsin antamaan Bishopin jäädä, kunnes sijainen saapuisi. Seuraavana päivänä Bishop saavutti ensimmäisen pudotuksensa, kun hän ohjasi yhtä neljästä Nieuportista, jotka kohtasivat kolme Albatros D.III -konetta lähellä St. Legeria. Bishop ampui alas kuolettavasti haavoittaen luutnantti Theilerin, mutta hänen moottorinsa rikkoutui tapahtumasarjassa. Hän laskeutui ei-kenenkään maalle, 275 metrin päähän saksalaisten etulinjasta. Juostuaan liittoutuneiden juoksuhautaan, Bishop vietti yön maassa vesisateessa. Siellä Bishop kirjoitti kirjeen kotiin, aloittaen: "Minä kirjoitan tämän poterosta 275 metrin päästä etulinjastamme, elämäni jännittävimmän päivän jälkeen. Kenraali Higgins henkilökohtaisesti onnitteli Bishopia ja kumosi käskynsä palauttaa Bishop lentokouluun. 20. maaliskuuta 1917 Bishop nimettiin lentokomentajaksi. Seuraavana päivänä hän sai toisen pudotuksensa. Bishop, lisänä yleisiin partiolentoihin laivueensa kanssa, pian lensi monia epävirallisia "yksinäinen susi" tehtäviä syvälle vihollisen alueelle, majuri Scotin tuurilla. Lopputuloksena hänen kokonaisuutensa kasvoi nopeasti. 8. huhtikuuta hän sai viidennen pudotuksensa ja hänestä tuli ässä. Tämän kunniaksi, Bishopin mekaanikko maalasi lentokoneen nokkaan sinisellä ässän. Laivuetoveri Albert Ball, joka oli siihen aikaan valtakunnan johtava ässä, oli maalauttanut potkurinsa punaiseksi.
30. huhtikuuta Bishop selvisi kohtaamisesta Manfred von Richthofenin, punaisen paronin, kanssa. Toukokuussa hän sai Distinguished Service Order-mitalin, ammuttuaan alas kaksi konetta, vaikka hänen kimpussaan oli samaan aikaan neljä muuta konetta.
2. kesäkuuta 1917 Bishop lensi yksinlennon vihollislinjojen taakse hyökätäkseen Saksan hallussa olevalle lentokentälle. Siellä hän ampui alas kolme lentokonetta jotka olivat nousemassa ilmaan ja tuhosi lukuisia muita maassa olevia koneita. Tästä hyvästä hän sai Viktorian ristin, vaikka on ehdotettu, että hän olisi kaunistellut menestystään.
Heinäkuussa 60. laivue sai uusia S.E.5-hävittäjiä, jotka olivat nopeampia ja raskaammin aseistettuja ja joissa oli parempi näkyvyys lentäjälle. Elokuussa 1917 Bishop ohitti Albert Ballin ilmavoitoissa tullen (väliaikaisesti) ilmavoitoissa mitattuna parhaaksi RFC:n lentäjä-ässäksi. Pian sen jälkeen hän sai Viktorianristin kesäkuun hyökkäyksestään saksalaisten lentokentälle.
Bishop palasi kotiin Kanadaan, jossa hänet vastaanotettiin sankarina. Tämä auttoi suuresti nostamaan sotaan väsyneiden kanadalaisten moraalia. 17. lokakuuta 1917 Timothy Eaton Memorial Churchissa, Torontossa, hän meni naimisiin Margaret Burdenin kanssa. Häiden jälkeen hänet käskettiin brittiläiseen sotilastehtävään Washingtoniin, auttamaan amerikkalaisia rakentamaan ilmavoimat. Siellä ollessaan hän kirjoitti omaelämäkerran nimeltä "Winged Warfare".