hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
D. J. Mbenga
Didier ”D. J.” Ilunga-Mbenga (s. 30. joulukuuta 1980 Kinshasa, Zaire) on belgialais-kongolainen koripalloilija. Hänen pelipaikkansa on sentteri.
Mbenga on kaksinkertainen NBA-mestari, ja yksi Belgian menestyneimmistä koripalloilijoista.
Kinshasassa syntynyt Mbenga ja hänen äitinsä saivat 1990-luvun lopulla turvapaikan Belgiasta, jossa Mbenga pelasi vuosina 2001–2004 ammatikseen. Vuonna 2004 hän teki sopimuksen NBA-seura Dallas Mavericksin kanssa.
Mbenga pelasi NBA-urallaan 2004–2011 neljässä eri joukkueessa yhteensä 234 runkosarjaottelua. Hän voitti Los Angeles Lakersissa kahdesti mestaruuden, kausilla 2008–2009 sekä 2009–2010
Vuosina 2012–2013 Mbenga pelasi Kiinassa sekä Filippiineillä. Hän yritti 2014 paluuta NBA:han, ja teki sopimuksen New York Knicksin kanssa. Mbenga ei kuitenkaan pelannut seurassa yhtään ottelua, vaan vapautettiin sopimuksestaan pari viikkoa myöhemmin.
Ribaucourtin metroasema
Ribaucourt on Brysselin metron asema Molenbeek-Saint-Jeanin kunnassa. Sitä käyttävät linjojen 2 ja 6 junat. Se avattiin vuonna 1988.
Willem Peters
Willem ”Wim” Peters (5. heinäkuuta 1903 Meppel, Drenthe, Alankomaat – 30. maaliskuuta 1995 Zwolle, Overijssel, Alankomaat) oli alankomaalainen kolmiloikkaaja.
Peters osallistui kolmiin olympiakisoihin ollen parhaimmillaan viides vuonna 1932. Hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1934 Euroopan-mestaruus.
Petersin ennätys on 15,28, jonka hän hyppäsi vuonna 1927.
Nico Elvedi
Nico Elvedi (s. 30. syyskuuta 1996 Zürich) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Borussia Mönchengladbachissa. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Elvedi on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Sveitsin jalkapallomaajoukkueeseen.
Elvedi on FC Zürichin kasvatti. Kaudella 2013–2014 hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Raiffeisen Super Leaguessa, jossa hän pelasi kahdessa ottelussa. Kaudella 2014–2015 hän pelasi seuran paidassa 16 ottelussa onnistuen kerran maalinteossa ja debytoiden myös Eurooppa-liigassa. Heinäkuussa 2015 Elvedi siirtyi Saksan Bundesliigan Borussia Mönchengladbachiin. Hän debytoi seuran paidassa marraskuussa Ingolstadtia vastaan. Samassa kuussa hän debytoi myös Mestarien liigassa. Avauskaudellaan Mönchengladbachissa Elvedi pelasi 21 Bundesliigan ottelussa.
Elvedi on edustanut Sveitsiä kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Toukokuussa 2016 hän debytoi Sveitsin jalkapallomaajoukkueessa ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän kuuluu Sveitsin ryhmään saman kesän EM-kilpailuissa.
Jaakko Tuuri
Jaakko Tuuri (19. maaliskuuta 1884 Ylistaro - 2. maaliskuuta 1947 Hämeenlinna) oli suomalainen säveltäjä.
Tuurin vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Tuuri ja Kaisa Serafina Perä ja puoliso vuodesta 1929 Martta Aaltonen. Hän valmistui kanttori-urkuriksi Helsingin lukkari-urkurikoulusta 1905, harjoitti opintoja Helsingin musiikkiopistossa 1907-1909 ja laulunopintoja 1909 ja teki opintomatkan Dresdeniin 1911-1912. Tuuri toimi Ylistaron vt. kanttoriurkurina 1903-1905, Kemin kanttori-urkurina 1909-1917 ja Hämeenlinnan kanttori-urkurina vuodesta 1912. Kemin yhteiskoulun laulunopettajana hän toimi 1910-1917 ja Hämeenlinnan kotiteollisuusopiston vuodesta 1925. Tuuri oli Kanta-Hämeen suojeluskuntapiirin piirikapellimestari vuodesta 1943. Hän piti sävellyskonsertteja ja toimi laulusolistina, kuoronjohtajana ja säestäjänä sekä musiikkijuhlien johtajana. Sävellyksistään Tuuri sai useita palkintoja, director musices -arvonimi hänelle myönnettiin 1931.
Saigon (joki)
Saigon () on joki eteläisessä Vietnamissa. Se saa alkunsa Bình Phướcin maakunnasta Kambodžan rajan tuntumasta. Joki virtaa mutkitellen noin 210 kilometriä etelään Hồ Chí Minhin kaupunkiin, jonka itäpuolella se yhtyy Đồng Nai -jokeen. Tästä yhtymäkohdasta virtaus jatkuu edelleen noin 40 kilometriä Etelä-Kiinan mereen Mekongjoen suiston pohjoispuolelle.
Saigon on nykyisin varsin saastunut joki, ja pikaiset toimet sen pelastamiseksi ovat tarpeen.
P-Etyylitolueeni
p-Etyylitolueeni eli 4-etyylitolueeni (CH) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kemianteollisuudessa polymeerien raaka-aineena. p-Etyylitolueeni on o- ja m-etyylitolueenien isomeeri.
Huoneenlämpötilassa p-etyylitolueeni on väritöntä nestettä. Se ei liukene veteen, mutta liukenee useaan orgaaniseen liuottimeen muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin.
p-Etyylitolueenia voidaan valmistaa alkyloimalla tolueenia etanolin tai eteenin avulla käyttäen kaatalyytteinä alumiinikloridia tai zeoliitteja. Näin muodostuu yleensä eri etyylitolueeni-isomeerien seos. Käyttäen zeoliitteja, joiden huokoskoko on 7–7,5 Å voidaan p-etyylitolueenia valmistaa 94–97 %:n selektiivisyydellä 350–425 °C:n lämpötilassa.
p-Etyylitolueenista voidaan valmistaa dehydrogenoimalla vinyylitolueenia, jota käytetään useiden polymeerien valmistukseen.
Tony Hatch
Tony Hatch (s. 30. kesäkuuta 1939) on brittiläinen musikaali- ja televisiosäveltäjä sekä äänilevytuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten monista 1960-luvun loppupuolen hiteistään, jotka usein sanoitti hänen silloinen vaimonsa, laulajanakin tunnettu Jackie Trent. Hatchin säveltämiä hittejä ovat Petula Clarkin ”Downtown” (1964) ja ”Don’t Sleep in the Subway” (1967) sekä Scott Walkerin ”Joanna” (1968). Suomalaisille tutuimmaksi Hatchin melodiaksi on muodostunut Fredin laulama ”Kolmatta linjaa takaisin”, alun perin Petula Clarkin levyttämä ”Beautiful in the Rain”. Hatch on säveltänyt myös tv-sarja "Emmerdalen" tunnusmelodian.
Tony Hatch oli 1960-luvulla myös levytuottaja, joka tuotti Pye Records -yhtiössä äänilevyjä muun muassa The Searchersille, David Bowielle, Benny Hillille ja Sacha Distelille.
1970-luvulla Tony Hatch ja Jackie Trent suuntautuivat musiikkiteatteriin. Heidän ensimmäinen musikaalinsa oli Arnold Bennettin romaaniin sekä Keith Waterhousen ja Willis Hallin librettoon perustuva "The Card" (1973). Sitä seurasi näyttelijä David Woodin librettoon sävelletty "Rock Nativity" (1976), jonka tuotti Cameron Mackintosh.
Vuosina 1978–1982 Hatch ja Trent asuivat Dublinissa, jossa he tekivät Irlannin televisiolle sarjaohjelmia "Words And Music" ja "It's A Musical World". Irlannista pariskunta muutti Australian Sydneyyn 1982. Siellä Tony Hatch toimi muun muassa Australian television vuosittaisen joulushown "Carols in the Domain" tuottajana ja musiikillisena johtajana. Hän vieraili kapellimestarina monien Australian ja Uuden-Seelannin sinfoniaorkestereiden viihdemusiikkikonserteissa.
Australiassa Tony Hatchin ja Jackie Trentin tiet erosivat vuonna 1995, ja virallinen avioero tuli voimaan 2002. Jackie Trent kuoli Espanjan Menorcalla 2015 sairastettuaan pitkään. Myös Tony Hatch asuu Menorcalla nykyisen vaimonsa kanssa, työskentelee yhä ja vierailee usein työasioissa Britanniassa.
Vuonna 2013 Tony Hatch valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Odessa Clay
Odessa Lee Clay (o.s. O’Grady, 12. helmikuuta 1917 Hopkinsin piirikunta, Kentucky – 20. elokuuta 1994 Louisville, Kentucky) oli Muhammad ja Rahman Alin äiti ja Laila Alin isoäiti sekä maalari ja muusikko Cassius Marcellus Clay, Sr.:n vaimo.
Odessa O'Grady syntyi 12. helmikuuta 1917. Hän oli yksi John Lewis O'Gradyn ja Birdie B. Moreheadin kuudesta lapsesta. Hänen isänisänsä oli valkoinen irlantilainen nimeltä Abe O’Grady, joka muutti Irlannista Yhdysvaltoihin pian sisällissodan jälkeen ja avioitui Lewis ja Amanda J. ”Mandy” Walkerin tyttären Toddin piirikunnasta, Kentuckysta, kanssa. Äidinpuoleinen isoisä, Tom Morehead oli valkoisen miehen ja Dinah-nimisen mustan orjan poika.
Clayn vanhemmat erosivat hänen ollessaan vielä hyvin nuori, ja hänen äitinsä työskenteli kotiapulaisena, tehden kotitöitä ja huolehtien erään valkoisen perheen pienistä lapsista. Clayta kasvatti osin hänen tätinsä. Kasvuiässä Clay jätti koulun kesken ja sai töitä kotiapulaisena äitinsä tavoin. 16-vuotiaana hän tapasi 20-vuotiaan Cassius Marcellus ”Cash” Clayn, ja he avioituivat pian ja muuttivat asumaan taloon Louisvillessä, Kentuckyssä. Avioliitto oli ongelmainen. Alin mukaan ”äiti pelkäsi isää”.
Pyhän Marian roomalaiskatolinen kirkko (Monmouth)
Pyhän Marian roomalaiskatolinen kirkko () on yksi vanhimmista reformaation jälkeisistä katolisista kirkkorakennuksista Britanniassa ja Cardiffin arkkihiippakunnan vanhin kirkko. Aluksi se oli pieni huone talojen takana, koska laki ei sallinut katolista kirkkoa näkyvälle paikalle ennen vuotta 1829.
Kirkko on ollut Grade II -suojelukohde vuodesta 1974 lähtien.
Svedjehamnin näkötorni
Svedjehamnin näkötorni on puinen 20 metrinen näköalatorni Björköbyssä.
Jente Bouckaert
Jente Bouckaert (s. 15. tammikuuta 1990) on belgialainen pikajuoksija, joka kilpailee pääasiassa 400 metrin juoksussa.
Hänen suurin saavutuksensa on kultamitali Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2012 4 × 400 metrin viestijuoksussa.
Kourouma Fatoukouma
Kourouma Fatoukouma (s. 11. heinäkuuta 1984 Saint-Étienne, Ranska) on nigeriläinen jalkapalloilija, joka edustaa Kakkosessa pelaavaa Musan Salamaa. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja.
Fatoukouma on ranskalaisen Saint-Étiennen kasvatti. Hän edusti seuran reservijoukkuetta vuosina 2003–2009 Ranskan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla ja marokkolaista Al Hoceimaa vuosina 2009–2016 pelaten 105 ottelua maan pääsarjassa. Kesäkuussa 2016 hän teki kahden vuoden pituisen sopimuksen Musan Salaman kanssa.
Nigerin maajoukkueessa Fatoukouma on pelannut vuodesta 2012 lähtien. Hän oli mukana Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2013.
Donar Groningen
Donar Groningen on alankomaalainen koripalloseura Groningenin kaupungista.
Donar on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten GasTerra Flamesina vuosina 2009–2014. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Donar on voittanut Alankomaiden mestaruuden vuosina 2004, 2010 ja 2014, Alankomaiden cup-mestaruuden vuosina 2014 ja 2015 ja Alankomaiden supercupin vuonna 2015.
BS Leiden
BS Leiden (tunnettu myös sponsorinimellään Zorg en Zekerheid Leiden, lyh. ZZ Leiden) on alankomaalainen koripalloseura Leidenin kaupungista.
Leiden on osallistunut 2010-luvulla eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Leiden on voittanut Alankomaiden mestaruuden vuosina 1978, 2011 ja 2013, Alankomaiden cup-mestaruuden vuosina 2010 ja 2012 ja Alankomaiden supercupin vuosina 2011 ja 2012.
Α-Pyrrolidinopentiotiofenoni
α-Pyrrolidinopentiotiofenoni tai α-PVT on synteettinen stimulantti joka kuuluu katinoneihin, ja sitä on myyty internetissä muuntohuumeena. Alfa-PVT on Alfa-PVP:n muunnos, jossa sen fenyylirengas on korvattu tiofeenilla.
α-PVT:tä esiintyi ensimmäisen kerran Japanissa vuonna 2013.
Ruotsissa α-PVT on luokiteltu vaaralliseksi yhdisteeksi 10. marraskuuta 2014.
Kiinassa se on luokiteltu kontrolloiduksi kemikaaliksi lokakuussa 2015.
Sveitsissä α-PVT on luokiteltu laittomaksi huumausaineeksi marraskuussa 2015.
3C-E
3C-E on psykedeelinen amfetamiini, jonka syntetisoi ensimmäisen kerran Alexander Shulgin. Kirjassaan PiHKAL hän mainitsee annostukseksi oraalisesti annosteltuna 30-60 mg. Vaikutusten on kerrottu kestävän 8-12 tuntia.
Emil Hällström
Emil Theodor William Hällström (25. maaliskuuta 1864 Oulu – 17. syyskuuta 1918 Pori) oli suomalainen kapellimestari ja säveltäjä, joka johti useita soittokuntia Helsingissä, Viipurissa ja Porissa.
Oulussa syntynyt Hällströn kävi kansakoulun lisäksi kolme vuotta lyseota ja opiskeli sen jälkeen Helsingin orkesteriyhdistyksen orkesterikoulussa. Vuodet 1881–1889 hän oli soittajana Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan orkesterissa. 1880-luvun puolivälissä Hällström toimi Helsingissä myös Raittiusyhdistys Kilven soittokunnan johtajana ja hieman myöhemmin Uudenmaan tarkk'ampujapataljoonan jousiorkesterin johtajana. Vuosikymmenen lopussa hänellä oli myös oma orkesteri. Lisäksi Hällström toimi keisari Nikolai II:n huvialuksen "S/S Standardin" varakapellimestarina.
Vuonna 1891 Hällström valittiin Viipurin työväenyhdistyksen kuoron ja soittokunnan johtajaksi. Hän perusti yhdistykselle myös oman jousiorkesterin ja toimi lisäksi Viipurin VPK:n soittokunnan johtajana. Jouduttuaan muutaman vuoden kuluttua henkilökohtaiseen konkurssiin, Hällström palasi vuosikymmenen puolivälissä Helsinkiin, jossa hän johti muun muassa Suomenmaalaisen tykistörykmentin soittokuntaa ja jousiorkesteria.
Viimeiset vuotensa Hällström vaikutti Porissa, jossa hän toimi paikallisen työväenyhdistyksen yhteyteen perustetun Porin Työväen Soittokunnan johtajana ainakin vuodesta 1909 lähtien. Vuoden 1918 sisällissodan aikana soittokunta mobilisoitiin osaksi Porin punakaartia. Kapellimestarin tehtävien lisäksi Hällström toimi tarvittaessa punaisten esikunnan tulkkina. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni muiden Porin punakaartilaisten tavoin kohti itää, mutta joutui toukokuun alussa valkoisten vangiksi Hollolassa. Vankileiriltä vapauduttuaan Hällström kuoli raskaan vankeusajan heikentämänä vielä saman vuoden syyskuussa 54-vuotiaana.
Hällström teki useita sävellyksiä eri torvikokoonpanoille. Hänen levytettyjä kappaleitaan ovat ainakin "Idylli-masurkka" (Porin Työväen Soittokunta 1987) sekä marssi "Rauhan lippu" (Viipurin Työväen Soittajat 1990). Muita Hällströmin sävellyksiä ovat muun muassa gavotti "Minnen från flydda tider" sekä marssit "Konkordia" ja "På Johanneslund". Lisäksi hän sävelsi Suomenmaalaisen tykistörykmentin ja Porin punakaartin kunniamarssit.
Mehiläismyrkky
Mehiläismyrkky on mehiläisen tuottamaa myrkkyä, jota se erittää takaruumiinsa myrkkyrauhasesta ja pistää pistimellään. Mehiläismyrkky on hajutonta ja kirkasta nestettä, joka koostuu vedestä, entsyymeistä, proteiineista, amiineista, orgaanisista hapoista ja kymmenistä muista yhdisteistä. Mehiläismyrkyn pääkomponentti on melittiini, joka stimuloi kortisolin vapautumista elimistöstä.
Mehiläisen pistos aiheuttaa ihmisille herkkyydestä ja pistojen määrästä riippuen erilaisia oireita hyttysenpiston kokoisesta patista yliherkän ihmisen anafylaktiseen sokkiin.
Mehiläismyrkkyä käytetään terapeuttisiin tarkoituksiin pistättämällä sitä mehiläisellä, injektoimalla kerättyä myrkkyä tai voiteessa. Myrkkyä on käytetty ihon, reumatismin, niveltulehdusten ja kiputilojen hoidossa. Kiinassa mehiläismyrkkyterapiaa on yhdistetty akupunktioon.
Mehiläismyrkkyä kerätään mehiläispesän lentolaudan etupuolelle laitettavalla sähköä johtavalla metalliverkolla. Mehiläiset kävelevät sen päällä, saavat sähköiskuja ja pistävät verkkoa kimpaantuneina. Myrkky kerääntyy verkon alle lasilevylle.
Moeritherium
Moeritherium (suom. ”Qarun-järven eläin”) oli Pohjois-Afrikassa myöhäisellä eoseenikaudella noin 37-30 miljoonaa vuotta sitten elänyt norsueläinsuku.
"Moeritherium" oli 2-3 metriä pitkä ja 70 cm korkea eläin. "Moeritherium" muistutti sekä ulkonäöltään että elintavoiltaan virtahepoa, vaikkei se ollut sukua niille. "Moeritherium" eli luultavasti ainakin osittain vedessä ja uiskenteli joissa ja järvissä joista se söi vesikasveja joita se repi joustavilla huulillaan. Silmät ja korvat sijaitsivat korkealla päässä ja pysyivät aina pinnan yläpuolella kun se ui. "Moeritheriumilla" ei ollut varsinaista kärsää mutta sillä oli kärsän tynkä kuten tapiireilla ja sioilla.
Hampaiden mineraalipitoisuuden tutkimukset ovat osoittaneet että "Moeritherium" viettivät suuren osan elämästään makeassa vedessä.
"Moeritheriumin" suuret hampaat ylä- ja alaleuoissa olivat kuin pieniä torahampaita jotka työntyivät ulos sen suusta. Ne kehittyivät myöhempien lajien, kuten "Tetrabelodonin" syöksyhampaiksi. "Moeritherium" jauhoi ruokansa sen kuudella poskihammasparilla.
Ensimmäiset "Moeritheriumin" jäänteet löysi Charles Andrews vuonna 1904 Egyptin Qarun-järveltä (josta se on saanut nimensäkin). Fossiileja on myös löydetty Marokosta.
Toisin kuin joskus luullaan, nykyiset norsut eivät kehittyneet suoraan "Moeritheriumista" vaan samaan aikaan eläneestä "Palaeomastodonista".
Annukka Roininen
Annukka Roininen (20. heinäkuuta 1976 Jyväskylä – 2. kesäkuuta 2016 Hämeenlinna) oli toimittaja ja toimitussihteeri, joka muistetaan Yleisradion A-studion toimittajana ja juontajana.
Hän opiskeli puheviestintää 1990-luvulla Jyväskylän yliopistossa ja aloitti toimittajan uransa Ylen Keski-Suomen toimituksessa 2002. Sieltä hän siirtyi Aamu-TV:hen ja edelleen muihin ohjelmiin. A-studiossa hän aloitti 2006.
Hän oli tutkiva journalisti, ja hän meni haastatellessaan suoraan asiaan. Hän ei halunnut käyttää lähetysaikaa turhaan jaaritteluun. Ylen organisaatiouudistuksen jälkeen hän ryhtyi tekemään isompia juttukokonaisuuksia.
Roininen ja hänen kollegansa Tiina Salumäki saivat tutkivan journalismin Lumilapio-palkinnon vuonna 2010. Palkinto tuli Destiaan liittyneiden väärinkäytösten paljastamisesta. Vuonna 2015 Roininen oli ehdolla Suuren Journalistipalkinnon saajaksi Hoivakoti kuntoon -juttusarjasta, joka seurasi somerolaisen Tervaskannon hoivakodin arkea syksyllä 2014.
Roininen kuoli syöpään 39-vuotiaana kesäkuussa 2016.
Meeri Peimola
Meeri Peimola (oik. "Meeri Peimola-Yletyinen") on suomalainen laulaja, joka levytti kymmenkunta kappaletta 1950-luvun puolivälissä Erkki Ertaman ja Ensio Kostan orkesterien sekä Triola-orkesterin solistina, osin gramofonilevyille ja osin vinyylilevyille.
Neljän kappaleen EP-levyllä "Meeri Peimola, Raya Avellan ja Maynie Sirén" vuodelta 1955 Peimola esittää laulut ”Surujen kitara” ja ”Kerroitko hänelle?”.
Peimola oli 1970-luvun alussa mukana Musiikkialan Ammattiyhdistysten Federaatiossa ravintolamuusikoiden edustajana.
Meeri Peimolan pojat Markku ja Ilkka Peimola ovat myös muusikoita. Meeri Peimola on naimisissa basisti Raimo Yletyisen kanssa.
Il trionfo di Maciste
Il trionfo di Maciste (”Macisten riemuvoitto”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Tanio Boccia alias Amerigo Anton. Sen sankaria Macistea esittää Adriano Bellini alias Kirk Morris.
Memfiin valtaistuimen anastaneen kuningatar Tenefin hirmuvaltaan kyllästyneet asukkaat pyytävät Macisten apuun rauhan palauttamiseksi. Tenefi saa Macisten vangikseen, mutta hänen rakastettunsa Antea onnistuu murtamaan taian Yalis-velhon antaman vastamyrkyn avulla. Maciste lyö Tenefin sotilaat ja hirviöt, pelastaa Antean ja palauttaa vallan Memfiin lailliselle hallitsijalle prinssi Hiramille.
"Il trionfo di Maciste" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiossa ja Tor Caldaran maisemissa. Se on ”Italian Ed Woodina” tunnetun Tanio Boccian ensimmäinen peplum-elokuva.
Vaatimattomasti toteutetun ja dialogiltaan kömpelön elokuvan juoniainekset on lainattu Pietro Franciscin "Herkuleesta ja Lyydian kuningattaresta". Sen toinen esikuva on Egyptiin sijoitettu Carlo Campogallianin "Kuninkaiden laakson jättiläinen". Lavasteet ja puvustus ovat peräisin Fernando Cerchion elokuvasta "Nefertite – Niilin kuningatar" ja taustoina toimivat mattamaalaukset ovat Joseph Nathansonin käsiäalaa. Boccian ohjaustyön kohokohtia ovat hevosvaljakoihin sidotun Macisten voimainkoetus sekä loppukohtaus, jossa sankari pelastaa rakastettunsa tulitemppelin luolamiehiltä. Yhdysvaltalaiseen versioon "Triumph of the Son of Hercules" on lisätty otoksia Riccardo Fredan elokuvasta "Maciste all’inferno", jossa pääosaa näyttelevällä Adriano Bellinillä on aivan erilainen kampaus ja lannevaate.
"Il trionfo di Macisten" yleisö- ja arvostelumenestys oli poikkeuksellisen heikko. Se keräsi Italiassa vain 98 miljoonan liiran kassatulot. Elokuva menestyi kuitenkin paremmin lähiöiden uusintateattereissa, jonne se siirtyi jo parin viikon kuluttua ensi-illasta.
Monovetyfosfaatti
Monovetyfosfaatti on anioni, joka koostuu yhdestä vetyionista (H) ja fosfaattiryhmästä (PO), joka sisältää yhden fosforin (P) ja neljä happea (O). Sen molekyylikaava on siis HPO.
Anghel Iordănescu
Anghel Iordănescu (s. 4. toukokuuta 1950 Bukarest) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Iordănescu on Steaua Bukarestin kasvatti. Hän edusti seuraa vuosina 1968–1982 tehden 317 ottelussa peräti 155 maalia, joilla hän on seuran historian paras maalintekijä. Kaudella 1981–1982 Iordănescu voitti Liga I:n maalikuninkuuden. Hän saavutti seuran paidassa ensimmäisellä jaksollaan muun muassa kahdesti Liga I:n mestaruuden. Vuodet 1982–1984 Iordănescu edusti kreikkalaista OFI Kreetaa, ennen kuin palasi vuonna 1985 Steaua Bukarestiin, jossa hän voitti Euroopan cupin viimeisellä kaudellaan 1985–1986. Finaalissa FC Barcelonaa vastaan Iordănescu tuli vaihdosta kentälle.
Iordănescu kuului Romanian jalkapallomaajoukkueeseen vuosina 1971–1981. Hän pelasi maajoukkueessa 64 ottelua onnistuen maalinteossa 26 kertaa.
Iordănescu aloitti valmentajanuransa vuonna 1984 Steaua Bukarestin, jota hän edusti samaan aikaan myös pelaajana, apuvalmentajana. Myös hänen ensimmäinen päävalmentajapestinsä oli samassa seurassa, vuosina 1986–1990. Hän voitti Steauan kanssa neljästi Romanian liigan kahdella jaksollaan seurassa. Vuonna 1993 Iordănescu nimettiin Romanian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän toimi maajoukkueen päävalmentajana vuodet 1993–1998 johtaen maan kaksiin MM-kilpailuihin (1994, 1998) ja maan historian parhaaseen sijoitukseen, puolivälieräpaikkaan vuoden 1994 MM-kilpailuissa.
Vuodet 1998–1999 Iordănescu toimi Kreikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Hänen toinen jaksonsa Romanian maajoukkueen päävalmentajana ajoittui vuosiin 2002–2004. Iordănescu on toiminut seurajoukkueen valmentajana kotimaansa lisäksi myös Kyproksella, Saudi-Arabiassa ja Arabiemiraateissa. Al-Hilalin ja Al-Ittihadin kanssa Iordănescu on voittanut AFC Champions Leaguen. Vuonna 2006 hän siirtyi eläkkeelle arabiemiirikuntalaisesta Al Ainista.
Vuonna 2014 Iordănescu pyörsi lopettamispäätöksensä ja hän siirtyi kolmatta kertaa urallaan Romanian maajoukkueen päävalmentajaksi. Hän johti joukkueen vuoden 2016 EM-kilpailuihin. Lopputurnauksessa Romanian menestys jäi kehnoksi ja turnaus päättyi alkulohkon jumbosijaan yhdellä pisteellä. Turnauksen jälkeen hän erosi tehtävistään.
Ensimmäisen lopettamispäätöksensä jälkeen Iordănescu siirtyi politiikkaan. Hän toimi Romanian sosiaalidemokraattisen puolueen jäsenenä maan senaatissa vuodesta 2008 alkaen.
Myös Iordănescun poika Edward Iordănescu on toiminut jalkapallouransa jälkeen valmentajana muun muassa Liga I:ssä.
Steaua Bukarest
Henkilökohtainen
Steaua Bukarest
Al-Hilal
Al Ain
Al-Ittihad
Norrilampi
Norrilampi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Norrilampi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 250 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee Pääjärveen laskevan Silmästeenojan varrella Norrinvuoren pohjoispuolella. Lammen ympäristö on mäkien välissä olevaa suota. Lampeen on kaivettu neljä lampea, joista kolme tuo lampeen soiden kuivatusvesiä. Etelästä lähtevä oja on laskuoja, joka yhtyy 400 metrin jälkeen Silmästeenojaan. Rantaviivan pituus on 550 metriä. Rannat ovat kahta kohtaa lukuun ottamatta suota ja ne ovat autiot. Lähin rakennus sijaitsee 50 metriä länteenpäin rannasta. Mökin lähelle johtaa metsäautotie Saukonperältä.
4-pyridoni
4-pyridoni (CHNO) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden synteesien lähtöaineena.
Huoneenlämpötilassa 4-pyridoni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. 4-pyridonilla on kaksi tautomerista muotoa 4-pyridoni ja 4-hydroksipyridiini. Yhdiste kykenee reagoimaan nukleofiilina sekä enamiinin että fenolin tavoin. Nukleofiilisin kohta on 3-aseman hiiliatomi ja esimerkiksi nitraus tapahtuu tähän asemaan. 4-pyridoni reagoi fosforyylikloridin kanssa muodostaen 4-klooripyridiiniä. Yhdiste on heikko happo ja sen pK-arvo on 3,23.
4-pyridonia voidaan valmistaa hydrolysoimalla 1-pyridyylipyridiniumkloridia. Yhdistettä käytetään eräiden lääkeaineiden kuten propyylijodonin ja perisiatsiinin valmistukseen.
Kaitajärvi (Ikaalinen, Karpanperä)
Kaitajärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kaitajärvi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Järven pituus on 400 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3 hehtaaria. Se sijaitsee Pöytäkivenvuorten vieressä sijaitsevan maaston murroksessa, joka alkaa etelässä Pääjärvellä ja jota myöten virtaa Silmästeenoja. Järven ympäristössä ovat suot ojitettuja ja kaksi suo-ojaa on kaivettu järveen asti ja kaksi muuta järven tulo-ojaa on kaitettu järveä ympäröivälle suolle asti. Järven oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja laskee 1,2 kilometrin jälkeen Hörskönjärveen, joka myös kuuluu Pääjärvelle johtavaan järvien ketjuun. Rantaviivan pituus on 850 metriä. Rannat ovat suota tai avosuota, mutta pohjoispäässä suoalueen yläpuolelle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Järvelle ja asunnolle johtaa tiet tai polut Saukonperältä lähtevältä tieltä.
Olli Vuori
Olli Yrjö Vuori (3. tammikuuta 1921 Turku – 11. tammikuuta 2000) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Turun yliopiston taloustieteen professori 1971–1988. Hän tutki uransa aikana kesähuvilan, auton ja osakehuoneiston omistusta ja osamaksuluottoa.
Vuori oli Turun Suomalaisen Yliopistoseuran hallituksen puheenjohtaja 1991–1992.
Paul A. Wuori
Paul Adolf Wuori (1. elokuuta 1933 Kauniainen – 14. kesäkuuta 2015) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun vt. professori 1968–1973 ja hydraulisten koneiden professori 1973–1985 ja rehtori 1979–1985. Hänen tutkimuskohteensa olivat kaasudynamiikka ja labyrinttitiivisteet.
Aasi, Morso ja Mouru
Aasi, Morso ja Mouru on Tuula Kallioniemen lastenkirjoihin perustuva nukketelevisiosarja, jota esitettiin Yle TV2:n "Pikku Kakkonen" -lastenohjelmassa vuosina 1999−2001. Sarjan päähenkilöt ovat Aasi, Morso ja Mouru-niminen kissa.
Sarjan alussa lapsenmielinen ja arka Aasi asuu yksin pienessä talossa, josta pelkää lähteä ulos. Hän pelkää erityisesti ulkona asuvia morsoja. Aasi seuraa muiden perässä, mutta sarjan edetessä hänen itsevarmuutensa kasvaa. Mouru-kissa puolestaan on itsepäinen ja vahvatahtoinen. Morso on viisas ja kärsivällinen, ja rauhoittelee tilannetta, jos Aasi ja Mouru alkavat riidellä. Toisinaan käkikello kiekuu välihuomioita tilanteisiin. Jukka Saikkonen näytteli Aasia, Aapo Valinen Morsoa ja Juha Kaijomaa Mourua. Käkikellon ääninäyttelijänä toimi Anu Tuomi-Nikula.
Sarja muistetaan erityisesti Morso-hahmosta, jota osa katsojista on pitänyt pelottavana. Nukentekijä Erja Mikkolan mukaan hahmosta tehtiin tarkoituksella pelottava, koska sarjassa Aasin piti aluksi pelätä sitä. Aasi kuitenkin huomaa sarjan kuluessa, että kilttiä Morsoa ei ole syytä pelätä. Ohjaaja Olli Löytösen mukaan sarjassa olikin kyse erilaisuuden hyväksymisestä. Morson ulkonäön suunnittelussa lähtökohtana oli Mopsi-koirarotu.
Sarja on esitetty uusintana ainakin vuonna 2010.
Hörskönjärvi
Hörskönjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Karpanperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Hörskönjärvi on osa Pääjärven valuma-aluetta.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 4,5 hehtaaria. Se sijaitsee Pääjärveltä lähtevässä murroksessa, missä se on osa Silmästeenojan järviketjussa. Siihen on kaivettu kahdeksan metsäojaa, jotka tuovat vettä ympäröiviltä soilta. Pohjoispäähän laskeva oja tuo Leppinevan kuivatusvedet ja samoin tekee toinen järven pohjoispäähän laskeva oja, joka on Nuuskulammen laskuoja. Kolmas pohjoispäähän laskevista ojista tuo Kaitajärven vedet ja on samalla murroksessa virtaavan järviketjun yhdistävä oja. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja laskee 700 metrin jälkeen Aliseen Kivijärveen. Rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat vain puoliksi suota, mutta siitä huolimatta järvi on autio. Sen ohitse kulkee metsäautotie, joka saa alkunsa Karpanperältä.
Mikko Wuoti
Mikko Ilmari Eelis Wuoti (26. tammikuuta 1924 Turku – 15. helmikuuta 1997) oli suomalainen teollisuusjohtaja, koulutukseltaan metsänhoitaja. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1981. Hän oli Metsäliitto-yhtymän pääjohtaja vuodesta 1981.
Osmo Väinölä
Osmo Tapani Väinölä (s. 1928) on suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. Hän oli ulkoministeriön hallinnollisen osaston päällikkö 1978–1979, suurlähettiläs Budapestissa 1979–1985 ja Tel Avivissa 1985–1989 Hän oli kiertävä suurlähettiläs Länsi-Afrikassa joissakin maissa 1989–1991 ja suurlähettiläs Riadissa 1991–1993.
Marko Pjaca
Marko Pjaca (s. 6. toukokuuta 1995 Zagreb) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssä pelaavaa Juventusta. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Pjaca on vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Kroatian jalkapallomaajoukkueeseen.
Nuoruudessa hän harjoitteli käsipalloa, koripalloa ja pöytätennistä. Hänen isänsä Željko on entinen painija ja äitinsä Višnja on entinen judoka. Hänellä on kaksi siskoja: Martina ja Iva.
Pjaca aloitti ammattilaisuransa 1. HNL:n Lokomotivassa, jossa hän pelasi vuosina 2012–2014 49 ottelua onnistuen maalinteossa yhdeksän kertaa. Kesäkuussa 2014 Pjaca teki viiden vuoden sopimuksen saman sarjan Dinamo Zagrebin kanssa, jota hän oli edustanut myös nuorena. Hän teki avauskaudellaan 32 ottelussa 11 maalia juhlien sekä 1. HNL:n että Kroatian cupin voittoa. Myös kaudella 2015–2016 Pjaca saavutti Dinamon kanssa tuplamestaruuden.
Heinäkuussa 2016 hän teki viiden vuoden sopimuksen Juventuksen kanssa.
Pjaca on edustanut Kroatiaa kaikissa nuorten maajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Vuonna 2013 hän pelasi neljässä ottelussa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Kroatian jalkapallomaajoukkueessa Pjaca debytoi 4. syyskuuta 2014 ystävyysottelussa Kyprosta vastaan. Avausmaali syntyi 4. kesäkuuta 2016 ystävyysottelussa San Marinon verkkoon. Pjaca nimettiin Kroatian ryhmään vuoden 2016 EM-kilpailuihin.
Seurajoukkuetasolla
Dinamo Zagreb
Hannu Väliaho
Hannu Sakari Väliaho (s. 4. huhtikuuta 1938 Kotka) on suomalainen matemaatikko. Hän oli Helsingin yliopiston sovelletun matematiikan professori 1975–2001. Hänen tutkimuskohteenaan oli muun muassa matemaattinen optimointi. Sitä ennen hän oli Metsäntutkimuslaitoksen matemaattisen osaston professori 1972–1975.
Väliaho on toiminut aktiivisesti viidennen herätysliikkeen piirissä ja ollut perustamassa sen julkaisua Uusi Tie -lehteä.
Olli Välikangas
Olli Martti Johannes Välikangas (21. helmikuuta 1933 Helsinki – 10. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston romaanisen filologian professori 1973–1997. Sitä ennen hän oli vuodesta 1963 ranskan kielen dosentti. Hänen tutkimuskohteensa oli ranskan kielen sanasto.
Välikankaan isä oli arkkitehti Martti Välikangas.
Scott Wilson (jääkiekkoilija)
Scott Wilson (s. 24. huhtikuuta 1992 Oakville, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa Pittsburgh Penguinsia. Pelipaikaltaan vasemmalta laukova 180-senttinen ja 83-kiloinen Wilson on keskushyökkääjä.
Pittsburgh Penguins varasi Wilsonin numerolla 209 . Kaudella 2013–2014 Wilson debytoi AHL:ssä Penguinsin farmiseuran Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin paidassa pelaten yhdessä ottelussa. Kaudella 2014–2015 hän teki NHL-debyyttinsä pelaten yhdessä runkosarjan ottelussa ja kolmessa pudotuspelien ottelussa. AHL:ssä hän teki 55 pelissä tehot 19+22. Kaudella 2015–2016 Wilson sai NHL:ssä vastuuta 24 pelin verran tehden tehot 5+1.
Porin Työväen Soittokunta
Porin Työväen Soittokunta ry (myös PTS Suuri Puhallinorkesteri, PTS-Band) on vuonna 1887 perustettu porilainen puhallinorkesteri. Yhdistyksessä toimii nykyään kolme eri kokoonpanoa; PTS Suuri puhallinorkesteri, Delta Eleven Brass Band ja PTS Brass Quintet. Kapellimestarina on vuodesta 2013 lähtien toiminut Tommi Tuominen. PTS on Suomen Työväen Musiikkiliiton vanhin jäsen yhdessä samana vuonna perustetun Tampereen Työväenyhdistyksen Soittokunnan kanssa.
Porin Työväen Soittokunta sai alkunsa syyskuisena tiistaina 1887, kun aiemmin maaliskuussa toimintansa aloittaneen Porin Työväenyhdistyksen toimikunnan kokouksessa ”Nostettiin kysymys torvien hankkimisesta yhdistyksen jäsenten kesken perustettavaa torvisoittokuntaa varten ja kehotettiin hra Kauppinen asiasta keskustelemaan asian tuntevain kanssa. Yhdeksän torvea olisi hankittava”. Aloitteentekijänä oli työväenyhdistyksen johtohahmoihin kuulunut kansakoulunopettaja Matti Kauppinen. Porin Työväenyhdistyksen lisäksi PTS on 1900-luvun alkuvuosina toiminut myös 1899 perustetun Porin metallityöväen ammattiosasto nro 6:n alaisuudessa.
Soittokunnan kapellimestareita ovat olleet muun muassa Emil Hällström 1912–1918 sekä Heino Hänninen 1972–2012. PTS on julkaissut kaksi musiikkikasettia "Albumi I" ja "Albumi II" vuosina 1989 ja 1991.
BlueStacks
BlueStacks on yhdysvaltalainen teknologiaan keskittyvä yritys, joka tuottaa Windowsille ja OS X:lle tarkoitettua Android-emulaattori BlueStacks App Playeria sekä GamePop-palvelua. Yritys perustettiin 25. toukokuuta 2011. App Playerin beetaversio julkaistiin joulukuussa 2012. Vuonna 2015 yritys julkaisi App Player 2.0:n.
App Playerin julkinen alpha-versio julkaistiin 11. lokakuuta 2011, ja nykyisin App Playerillä on 130 miljoonaa käyttäjää.
Erkki Wänninen
Erkki Verner Wänninen (9. lokakuuta 1925 Turku) on suomalainen kemisti. Hän oli Åbo Akademin (ÅA) analyyttisen kemian professori 1967–1987 ja kemiallis-teknillisen tiedekunnan dekaani 1975–1977. Hän oli Åbo Akademin kauppakorkeakoulun rehtori 1965–1969. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet kompleksometria, analyysimenetelmiät ja automaattinen kemiallinen määritys. Hänen aikanaan ÅA:n analyyttisen kemian laboratorion tutkimustoiminta laajeni huomattavasti ja aloitettiin tutkimustyötä kahdella aivan uudella alueella, analyyttinen instrumentointi ja sähkökemia.
Wänninen väitteli 1960 aiheenaan "Complexometric Titrations with Diethylenetriaminepenta-acetic Acid".
Michael Hector
Michael Anthony James Hector (s. 19. heinäkuuta 1992 East Ham, Lontoo, Englanti) on jamaikalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Chelseaa. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Hector on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Jamaikan jalkapallomaajoukkueeseen.
Hector aloitti ammattilaisuransa Readingissä, jota hän edusti vuodet 2009–2015. Suurimman osan Reading-ajasta Hector vietti kuitenkin lainalla yhteensä 11 muussa seurassa The Football Leaguessa, sen ulkopuolella ja Irlannissa sekä Skotlannissa. Kaudella 2011 hän teki pääsarjadebyyttinsä Irlannin valioliigan Dundalkin paidassa pelaten 11 ottelussa, joissa syntyi kaksi maalia. Kaudella 2013–2014 hän pelasi Skotlannin valioliigan Aberdeenissä 20 ottelua tehden yhden maalin, ennen kuin hän tammikuussa 2014 palasi takaisin Readingiin.
Kaudella 2014–2015 Hector pelasi Readingin paidassa Englannin mestaruussarjassa 41 ottelua onnistuen maalinteossa kolmesti. Syyskuussa 2015 hän siirtyi Englannin valioliigan hallitsevaan mestarijoukkueeseen Chelseaan, mutta hänet lainattiin lähes saman tien takaisin Readingiin. Hector pelasi kaudella 2015–2016 Readingin paidassa 26 ottelua onnistuen kerran maalinteossa.
Hector on syntynyt Englannissa, mutta hän sai luvan edustaa Jamaikaa, sillä hänellä on sukujuuria maassa. Hector debytoikin Jamaikan jalkapallomaajoukkueessa kesäkuussa 2015 Copa Américan ottelussa Uruguayta vastaan. Hän pelasi Jamaikan paidassa kaikissa joukkueen otteluissa Copa Américassa. Saman vuoden Gold Cupissa Hector pelasi neljässä ottelussa ja oli mukana saavuttamassa hopeaa.
Hector kuuluu Jamaikan joukkueeseen myös vuoden 2016 Copa América Centenariossa.
Jamaika
Olavi Väyrynen
Erkki Olavi Väyrynen (s. 16. maaliskuuta 1923 Helsinki) on suomalainen virkamies, koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti ja ekonomi. Hän oli 1953–1973 sosiaali- ja terveysministeriön hintaosaston osastopäällikkö. Kun Elinkeinohallitukseen perustetiin kilpailuasiamiehen toimisto, hän oli toimiston koko toiminnan ajan 1973–1988 kilpailuasiamies.
Belfius Mons-Hainaut
Belfius Mons-Hainaut on belgialainen koripalloseura Monsin kaupungista.
Mons-Hainaut on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten Dexia Mons-Hainaut'na vuosina 2001–2012. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2007–2008 se ylsi FIBA EuroCupin loppuotteluun. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Mons-Hainaut on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuosina 2006 ja 2011 ja yltänyt useasti Belgian liigan loppuotteluihin.
Soppeenharjun koulu
Soppeenharjun koulu on Ylöjärven Vuorentaustassa sijaitseva luokat 7-9 käsittävä yläkoulu. Koulussa on noin neljäsataa oppilasta ja lähes neljäkymmentä opettajaa.
Soppeenharjun koulun toiminta alkoi syksyllä 1989 väliaikaisissa tiloissa Metsäkylän vanhalla koululla. Oman koulurakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1994, ja toiminta siellä alkoi vuoden 1995 syksyllä.
Vuonna 2016 koulun rehtorina toimi Päivi Anttila. Ylöjärven kaupungin lisäopetusluokka eli 10. luokka sekä erityisopetuksen Sorvi-luokka kuuluvat koulun alaisuuteen.
Antwerp Giants
Antwerp Giants on belgialainen koripalloseura Antwerpenin kaupungista.
Giants perustettiin vuonna 1995 nimellä Racing Basket Antwerpen. Se on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten vuonna 2011 käyttöön otetulla Port of Antwerp Giants -nimellä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Kaudella 2015–2016 se osallistui Fiba Europe Cupiin. Giants on voittanut Belgian mestaruuden vuonna 2000 ja Belgian cup-mestaruuden vuonna 2007.
Ilkka Väänänen
Ilkka Sakari Väänänen (1. heinäkuuta 1915 Jyväskylä – 20. joulukuuta 1987) oli suomalainen lääkäri.
Väänäsen vanhemmat olivat lehtori Oskar Gabriel Väänänen ja Helmi Elin Emilia Karpio (ent. Spets) ja puoliso vuodesta 1941 Anni-Tytti Tellervo Rantasalo. Hän tuli ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta 1933 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Lastentauteihin Väänänen erikoistui 1953 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1962. Väänänen toimi lääkäriksi valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa ja organisaatioissa, muun muassa Lapin läänin lääninlääkärinä vuodesta 1946 vuoteen 1951. Vuonna 1953 hänestä tuli Lapin lastensairaalan ylilääkäri Rovaniemellä. Sodissa hän oli pataljoonan, rykmentin, kenttäsairaalan ja sotasairaalan sekä sotavammapoliklinikan lääkäri sekä Päämajan lääkintäosaston toimistoupseeri. Sotilasarvoltaan Väänänen oli lääkintäkapteeni (1942). Väänänen oli Helsingin Lastenlinnan ylilääkäri 1964–1973, johtava lääkäri 1969–1973, Helsingin yliopistollisen keskussairaalan hallintojohtaja 1973–1978 ja Mannerheimin lastensuojeluliiton vt. toiminnanjohtaja 1979–1983. Vuodesta 1968 hän oli Helsingin yliopiston sosiaalilääketieteen dosentti.
Okapi Aalstar
Okapi Aalstar on belgialainen koripalloseura Aalstin kaupungista.
Okapi Aalstar on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä kuten Generali Okapi Aalstar -nimellä vuosina 2007–2013. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Okapi Aalstar on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuonna 2012 ja Belgian supercup-mestaruuden vuosina 2012 ja 2013.
Yrjö Väänänen
Yrjö Olavi Väänänen (20. heinäkuuta 1929 Viipuri – 21. maaliskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän oli koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti, ja hän toimi suurlähettiläänä Bonnissa 1973–1974, ulkoasiainministeriön hallinnollisen osaston päällikkönä 1974–1976, alivaltiosihteerinä 1976–1977, suurlähettiläänä Kööpenhaminassa 1977–1985 sekä ulkoasiainministeriön neuvottelevana virkamiehenä 1985–1986.
Liège Basket
Liège Basket on belgialainen koripalloseura Liègen kaupungista.
Liège Basket on tunnettu historiansa aikana useilla eri (sponsori)nimillä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin, ja se on voittanut Belgian cup-mestaruuden vuonna 2004 ja Belgian supercup-mestaruuden vuosina 2004 ja 2009.
VOO Wolves Verviers-Pepinster
VOO Wolves Verviers-Pepinster on belgialainen koripalloseura Verviersin ja Pepinsterin kaupungeista.
Verviers-Pepinster on vaihtanut nimeään historiansa aikana useaan otteeseen muun muassa sponsorisyistä. Joukkue on osallistunut useasti eurooppalaisiin seurakilpailuihin. Vuonna 2003 se sijoittui Belgian pääsarjassa hopealle.
Luxemburgin koripalloliiga
Division Nationale 1 on Luxemburgin koripallon miesten pääsarja. Ensimmäinen sarjan mestaruus jaettiin maan koripalloliiton sivujen mukaan vuonna 1936. Sarjan voittaja on koripallon Luxemburgin mestari.
Vähintään kymmenen Luxemburgin mestaruutta ovat voittaneet BBC Nitia, BBC Etzella Ettelbruck, T71 Dudelange ja BBC Sparta Bertrange.
Osuuspankki Yhteistuki
Osuuspankki Yhteistuki (OPY) oli Helsingissä vuonna 1963 perustettu ammattiyhdistysliikkeen osuuspankki.
Yhteistuen perustamiseen johti sosiaalidemokraattien hajaantuminen. Hajaantuminen ”leskisläisiin” ja ”skogilaisiin" oli alkanut 1956 yleislakosta. Leskisläisten hallintaan oli jäänyt Helsingin Työväen Säästöpankki, joka toimi ay-liitto SAJ:n päärahoittajana. Skogilaisten johtama kilpaileva ay-liitto SAK perusti oman rahalaitoksen, Yhteistuen.
Yhteistuki perustettiin osuuskassana siitä huolimatta, että osuuskassaliike tunnettiin leimallisesti maalaisliittolaisena. Tämä aiheutti kilpailevassa leirissä kritiikkiä siitä, että ammattiliittojen varat olisivat päässeet maalaisliiton valvontaan. Yhteistuki muutettiin osuuspankiksi vuonna 1970, kun laki muuttui.
SAK:n ja SAJ:n kilpailu lakkasi 1969. Se ei kuitenkaan vastaavasti johtanut työväenliikkeen pankkien yhdistymiseen. Helsingin Työväen Säästöpankin seuraaja Suomen Työväen Säästöpankki (STS) ja Yhteistuki kilpailivat keskenään. STS oli taloudellisesti vahvempi: palkansaajien talletuksissa se oli ylivoimainen ja se sai myös joitain ay-liittoja asiakkaikseen. Osuuspankki Yhteistuen asiakkaina olivat kuitenkin useimmat ammattiliitot ja SAK. Pankkien yhdistämishankkeet eivät tuottaneet tulosta.
Osuuspankki Yhteistuki kasvoi 1980-luvun loppuun mennessä yhdeksi Suomen suurimmista osuuspankeista. Ay-liikkeen rahojen hoito ei Yhteistuelle enää riittänyt, vaan se kehitti tuotteita palkansaajille. Pankkiryhmää Yhteistuki ei halunnut vaihtaa, mutta sillä ei ollut halua myöskään keskinäiseen kampittamiseen STS:n kanssa.
Osuuspankki Yhteistuella oli 1980-luvulla yksitoista toimipaikkaa eri puolilla maata. Vuonna 1985 pankin ottolainaus oli 878 miljoonaa markkaa ja antolainaus 746 miljoonaa markkaa. Sillä oli tuolloin henkilökuntaa 152.
Yhteistuen viimeinen toimitusjohtaja oli vuodesta 1983 Reijo Setälä. Pankki meni 1984 Peruspankin osakkaaksi ostamalla sen osakekannasta viisi prosenttia.
Osuuspankki Yhteistuki ajautui 1990-luvun laman aikana kriisiin. Se fuusioitiin 1993 Suur-Helsingin Osuuspankkiin (SHOP). Molemmat pankit olivat tuolloin huonossa kunnossa. Yhteistuella oli järjestämättömiä luottoja 15 % lainakannasta. Lähes kaikki maksukyvyttömät asiakkaat olivat epäonnistuneita kiinteistösijoittajia. Luottojen vakuuksiksi annettujen kiinteistöjen arvot olivat romahtaneet. Vuonna 1994 Yhteistuen lainoista kertyi noin 500 miljoonan markan tappiot. Fuusio ei auttanut, vaan SHOP muutettiin 1996 osuuspankkien roskapankiksi.
Maciste contro Ercole nella valle dei guai
Maciste contro Ercole nella valle dei guai (”Maciste vastaan Herkules murheen alhossa”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen komediaelokuva. Peplum-tyylilajia parodioivan elokuvan on ohjannut Mario Mattoli. Se tunnetaan koomikkopari Franco Franchin ja Ciccio Ingrassian mukaan myös nimellä "Franco, Ciccio & Maciste contro Ercole nella valle dei guai".
Milanolainen showpainiotteluiden järjestäjä Mario ja hänen sihteerinsä Raimondo pakenevat velkojiaan aikakoneella. Tulevaisuuden sijasta miehet joutuvat antiikin Kreikkaan, jossa he kohtaavat kuningas Eurystheuksen, Deianeiran ja tämän vihaisen poikaystävän Herkuleen. Monien seikkailujen jälkeen Maciste ja hänen rakastajattarensa Ekho auttavat Mariota ja Raimondoa löytämään aikakoneen, jolla he palaavat turvalliseen nykyaikaan.
"Maciste contro Ercole nella valle dei guai" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor ja Telecolor -väreissä Incir De Paolisin studiossa ja Rooman lähistöllä Via Cassian varrella. Sen huumori kohdistuu peplum-kliseiden ohella aikansa viihdeteollisuuteen, mutta sisältää myös paljon harmittomia anakronismeja ja pikkutuhmia piloja. Kovaäänisen ja kaoottisen komedian sivuosissa nähtävä koomikkopari Franco ja Ciccio oli tuolloin vasta uransa alussa. Muutamaa vuotta myöhemmin he saivat nimensä myös uudelleenjulkaisun otsikkoon. Elokuvan voimamiehet tekevät parodiaa itsestään. Venetsialaissyntyinen Adriano Bellini alias Kirk Morris puhuu paikallista murretta ja lyhytkasvuinen Frank Gordon, oikealta nimeltään Franco Gori, kävelee ainoassa elokuvaroolissaan paksupohjaisilla korkokengillä.
Elokuva tuotti Italiassa 238 miljoonan liiran pääsylipputulot. Samaan ideaan perustuu seuraavana vuonna valmistunut yhdysvaltalainen "The Three Stooges Meet Hercules".
Mäntysalon koulu
Mäntysalon koulu on Nurmijärven Klaukkalassa toimiva suomenkielinen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 1–9).
Koulu toimii kahdessa erillisessä koulurakennuksessa (opetuspisteessä):
Molempien opetuspisteiden naapurissa sijaitsee päiväkoti.
Aarre Ylimäki
Aarre Johannes Ylimäki (24. syyskuuta 1916 Espoo – 10. syyskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen kasvipatologi. Hän oli Maatalouden tutkimuskeskuksen kasvitautiosaston päällikkö professorin arvolla 1970–1983. Hänen tutkimuskohteenaan oli muun muassa juurilaho. Ylimäki oli Helsingin yliopiston kasvibiologian laitoksen kasvibiologian ja kasvipatologian dosentti 1968–1985.
Déodat de Séverac
Déodat de Séverac [deoda də sevəʁak] (20. heinäkuuta 1872 Saint-Félix-Lauragais – 24. maaliskuuta 1921 Céret) oli ranskalainen säveltäjä, jota omana aikanaan arvostettiin Claude Debussyn ja Maurice Ravelin veroiseksi, mutta joka on sittemmin jäänyt näiden aikalaistensa varjoon.
Taidemaalarin pojaksi aatelissukuun syntynyt Séverac varttui Languedocin maakunnassa Etelä-Ranskassa ja kävi koulunsa Toulousessa. Hän opiskeli 1893–1896 Toulousen konservatoriossa ja sitten Vincent d’Indyn perustamassa Pariisin Schola cantorumissa 1896–1907, yhtenä sen ensimmäisistä opiskelijoista. Pariisissa hän opiskeli muun muassa Isaac Albénizin johdolla ja toimi vuodesta 1900 tämän assistenttina. Hän tutustui kaupungissa muun muassa Debussyhin, Raveliin ja Manuel de Fallaan sekä kuvataiteilijoihin kuten Picasso, Braque ja Gris.
Maalaishenkisyyteen suuntautunut Séverac sai vuonna 1900 valmiiksi pianosarjansa "Le chant de la terre, poème géorgique pour piano" (”Maan laulu, maatyörunoelma pianolle”) joka oli ylistyslaulu Languedocin alueen maalaiselämälle. Veijo Murtomäen mukaan sen tyyli muistuttaa paikoin Modest Musorgskia tai Edvard Griegiä. Samaa tyyliä jatkoi vielä laajempi pianosarja "En Languedoc" (”Languedocissa”, 1903–1904), jonka osien nimet ovat ”Kohti maalaistaloa juhlapäivänä”, ”Lammella iltaisin”, ”Ratsain niityllä”, ”Hautausmaan nurkkaus keväällä” ja ”Markkinapäivä maalaistalossa”. Murtomäki kuulee tässä Debussyn ja Ravelin vaikutusta. Debussy olikin innoissaan Séveracista ja sanoi tämän musiikin ”tuoksuvan hyvälle”. Myöhemmin säveltäjä Henri Sauguet kertoi löytäneensä Séveracin lähes yhtä aikaa Debussyn ja Ravelin kanssa ja piti heitä uuden musiikin merkittävänä kolmikkona.
Séveracin nelikätinen "Le Soldat de plomb, Histoire vraie en 3 récits pour piano à 4 mains" ("Tinasotilas, kolmiosainen tositarina”, 1905) edeltää Debussyn lapsi- ja satuaiheisia teoksia, ja impressionismin vaikutusta on kuultavissa erityisesti teoksissa "Baigneuses au soleil" (”Aurinkokylpijättäret”, 1908) ja "Les naïades et le faune indiscret" (”Merenneidot ja tungetteleva fauni”, 1908), joita pidetään yhtä korkeatasoisina pianoteoksina kuin Ravelin "Jeux d’eaux" (1901) ja Debussyn "L’isle joyeuse" (1904). Séveracin oopperaa "Le cœur du moulin" (”Myllyn sydän”, 1903–1908) pidetään aikansa parhaimpiin ranskalaisoopperoihin kuuluvana Debussyn "Pélléas et Mélisanden" ohella.
Pariisista Séverac vetäytyi takaisin Etelä-Ranskaan, pieneen Céret’n kaupunkiin lähellä Espanjan rajaa, jossa vaikutti monia taiteilijoita, etenkin kubisteja. Seudun innoittamana hän sävelsi kypsimpänään pidetyn viisiosaisen pianosarjan "Cerdaña" (1908–1911), jossa on yhtäläisyyksiä hänen opettajansa Albenizin "Iberia"-sarjaan.
Japanilais-suomalainen Izumi Tateno on levyttänyt Séveracin keskeisen pianotuotannon tupla-albumille "Sunflower Sea. Pianoworks by Déodat de Séverac" (Finlandia Records, 2006). Myös pianisti Aldo Ciccolini levytti paljon Séveracin musiikkia.
Table for One
Table for One on suomalaise punkyhtye Anal Thunderin esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2006 levymerkillä Fullhouse Records.
Lammaszinen Sörn Sörnsen ylisti laulaja OP:n persoonallista lauluääntä sekä artikulaatiota, pitäen albumia siihenastisista vuoden 2006 julkaisuista parhaimpana. Metalragen arvio oli pääosin positiivinen, vaikkakin albumin alkoholiorientoituneet sanoitukset alkavat ennen pitkää ärsyttää.