hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sahalehti
Sahalehti ("Stratiotes aloides") on kilpukkakasveihin kuuluva monivuotinen vesikasvilaji. Samaan heimoon kuuluvat muut Suomessa kasvavat vesikasvilajit kilpukka ("Hydrocharis morsus-ranae"), kanadanvesirutto ("Elodea canadensis") ja näkinruohot ("Najas") ovat habitukseltaan selvästi poikkeavia. Sahalehti on kilpukkakasvien heimon "Stratiotoideae"-alaheimon ainoa laji.
Sahalehti kasvattaa vapaasti kelluvia tiheitä lehtiruusukkeita. Elomuodoltaan se on yleensä irtokeijuja tai -kelluja. Kasviyksilöt elävät kokonaan tai osittain upoksissa paitsi kukkiessa. Lehdet ovat ruodittomia, jäykkiä ja sahalaitaisia, pituudeltaan 15–40 senttimetriä ja leveydeltään 0,5–1,5 cm. Ruusukkeen keskeltä kohoaa pysty, lehtien kanssa lähes samanmittainen kukkaperä, johon kehittyy kahden kukintolehden suojaama kukka. Kukka on valkoinen ja suurehko, halkaisijaltaan kolmesta neljään senttimetriä. Kasvi on kaksikotinen eli hede- ja emikukat kasvavat eri yksilöissä. Hedekasvit ovat harvinaisia eikä niitä ole tavattu Suomesta lainkaan. Sahalehti lisääntyykin tavallisemmin suvuttomasti rönsyistä.
Sahalehti kasvaa suojaisilla paikoilla yleensä rehevissä neutraalivetisissä järvissä. Suomessa laji on melko harvinainen, missä sahalehteä tavataan eniten Kittilän Lapissa. Etelä-Suomessa sahalehti on runsas muun muassa Vanajavedessä.
Harvinainen ja Suomessa rauhoitettu viherukonkorento ("Aeshna viridis") elää ainoastaan sahalehteä kasvavien vesistöjen ympäristössä. Korennon toukat elävät sahalehden lehtiruusukkeissa. Ainakin osittain sahalehden seuralainen on myös Suomea lähimpänä Etelä-Ruotsissa tavattava kiilaukonkorento ("Aeshna isoceles").
John Arlott
John Arlott (25. helmikuuta 1914 Basingstoke, Hampshire – 14. joulukuuta 1991 Alderney) oli brittiläinen krikettiin erikoistunut urheiluselostaja- ja toimittaja.
Ennen toimittajanuraansa Arlott toimi poliisina Southamptonissa. Toisen maailmansodan päättyessä hän piti poliisilaitoksen puolesta puheen kuningas Yrjö VI:lle. Puheen seurauksena BBC tarjosi hänelle vakituisen työpaikan ja vuonna 1946 häntä pyydettiin selostamaan Englannin krikettimaajoukkueen Intian pelimatkan kaksi ensimmäistä ottelua. Selostukset saivat positiivisen vastaanoton ja Arlott toimi selostajana myös kiertueen muissa otteluissa. Hän selosti kaikki kotona pelatut test matchit vuosina 1946–1980, jolloin hän siirtyi eläkkeelle. "The Guardianin" krikettikirjeenvaihtajana Arlott oli 1968–1980.
Vizor
Vizor Oy on Jaakko Visurin perustama TV-tuotantoyhtiö joka tuotti monia suosikkiohjelmia kuten Megavisa, Noppapotti, Kaikki kotona? ja Kellopeli. Jaakko Visurin siirryttyä MTV3-kanavan ohjelmalinjan johtajaksi "Vizorin perintönä" kanavalle tulivat ohjelmaformaatit kuten Taxi, Mekastelijat, Rakkautta, BumtsiBum! ja Salatut elämät.
Visurin palattua MTV3:lta takaisin Vizorin pariin kehittämään uudenlaisia interaktiivisia viihde- ja sisältöpalveluja, oli TV:n digitalisoitumisen myötä uusia kanavapaikkoja haettavana. Vizor sai Valtioneuvostolta toimiluvan uudelle valtakunnalliselle TV Viisi -kanavalle, joka aloitti lähetystoiminnan 12. maaliskuuta 2004. Kotimaisen pääomarahoituksen puutteessa Visuri myi kanavan kansainväliselle SBS Broadcastingille.
Vizorin TV-tuotannot:
Nicholas Patrick
Nicholas James MacDonald Patrick (s. 19. marraskuuta 1964 Saltburn-by-the-Sea, North Yorkshire, Englanti) on brittiläissyntyinen insinööri ja NASAn astronautti. Hän osallistui tehtäväspesialistina avaruussukkulalennolle STS-116 "Discovery" vuonna 2006 neljäntenä brittinä avaruudessa. Patrick osallistui sukkulalennolle STS-130 tehtäväspesialistina.
Patrick syntyi Saltburn-by-the-Seassa, Englannissa ja kasvoi Lontoossa ja Ryessa, New Yorkissa. Hänelle myönnettiin Yhdysvaltain kansalaisuus vuonna 1994. Patrick on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Patrick opiskeli Trinity Collegessa Cambridgessa. Opiskeluaikana hän opetteli lentämään Royal Air Forcen Cambridgen yliopiston vapaaehtoisissa lentojoukoissa. Hänellä on koneenrakennuksen tohtorintutkinto Massachusetts Institute of Technologysta (Ph.D, 1996). Hän työskenteli Boeingin kaupallisten lentokoneiden ryhmän palveluksessa Seattlessa.
Patrick valittiin NASAn astronauttikoulutukseen kesäkuussa 1998. Hän aloitti koulutuksen Johnson Space Centerissä elokuussa 1998. Hän vietti 308 tuntia avaruudessa sukkulalennolla STS-116. Hän toimi ajoittain myös avaruusaseman ja lennonvalvonnan yhteyshenkilönä (CAPCOM). Patrick osallistui helmikuussa 2010 tehtäväspesialistina sukkulalennolle STS-130.
Jaakko Visuri
Jaakko Visuri on suomalainen media-alan vaikuttaja ja yrittäjä. Hän on toiminut muun muassa av-tuotantoyhtiö Avset Oy:n toimitusjohtajana, sekä Kolmostelevision ja MTV3:n ohjelmahankinnoista vastaavana johtajana. Hänen johtamansa yhtiö Vizor perusti tv-kanava TV Viiden. Nykyisin Visuri toimii yhtiönsä Mediasoftin johdossa. Mediasoft kehittää interaktiivisia palveluja eri medioille.
Veikko Tavastila
Veikko Olavi Tavastila (9. lokakuuta 1922 Jyväskylän maalaiskunta – 6. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Tavastila osallistui 1940-luvulla jatkosotaan. Sota-ajan jälkeen hän aloitti poliittisen toimintansa Kokoomuksen Nuorten Liitossa ja 1960-luvun alusta alkaen hän työskenteli puolueensa virkailijana. Vuonna 1971 hänet valittiin kokoomuksen puoluesihteeriksi, mitä ennen oli ollut puolueen järjestöpäällikkö. Hän toimi puoluesihteerin tehtävässä Harri Holkerin puheenjohtaja-ajan, vuoteen 1979, jolloin siirtyi Kansaneläkelaitoksen (Kela) johtajaksi. Tavastila toimi Kelan johtajana vuoteen 1989, jolloin jäi eläkkeelle.
Tavastilan luottamustehtäviin kuuluivat muun muassa Jyväskylän Hiihtoseuran puheenjohtajuus 1951–1961, Uuden Suomen hallintoneuvoston jäsenyys 1973–1976 ja Yleisradion hallintoneuvoston jäsenyys. Hän sai kanslianeuvoksen arvonimen vuonna 1977.
Tavastila avioitui vuonna 1948 Kerttu Räsäsen kanssa ja hänellä oli kolme lasta, vuosina 1949, 1950 ja 1958 syntyneet pojat.
Phoenix (videopeli)
Phoenix on Amstar Electronicsin kehittämä sekä Centurin, Taiton ja Atarin julkaisema "Space Invaders" -tyyppinen shoot ’em up -videopeli. Peli julkaistiin alun perin kolikkopelinä vuonna 1980. Vuonna 1982 se julkaistiin myös Atari 2600:lle.
Peli on julkaistu myöhemmin osana "Taito Legends" -kokoelmaa.
Alain de Botton
Alain de Botton (s. 20. joulukuuta 1969 Zürich) on sveitsiläinen kirjailija ja yrittäjä. Hän muutti perheensä mukana Englantiin kahdeksanvuotiaana ja asuu nykyään Lontoossa. Alain de Botton opiskeli historiaa Cambridgen yliopistossa Gonville and Caius Collegessa 1988–1991, josta hän valmistui parhain arvosanoin. Hän on tunnettu kirjoistaan, joiden teemaa on luonnehdittu ”arkipäivän filosofiaksi”.
Alain de Botton on esiintynyt seuraavissa TV-ohjelmissa, jotka on tuottanut Seneca Productions.
Miljardin dollarin aivot
Miljardin dollarin aivot on vuonna 1967 valmistunut brittiläinen vakoiluelokuva. Ken Russellin ohjaus perustuu Len Deightonin samannimiseen romaaniin vuodelta 1966. Pääosassa Michael Caine esittää salaista agenttia Harry Palmeria. Elokuvan nimen ”aivoilla” tarkoitetaan kehittynyttä tietokonetta, jota äärioikeistolainen järjestö käyttää maailmanlaajuisen neuvostovastaisen vakoojaverkostonsa pyörittämiseen.
Elokuva on kuvattu pääasiassa Suomessa talvisena aikana.
13 keskustelua yhdestä asiasta
13 keskustelua yhdestä asiasta on yhdysvaltalaisen Jill Sprecherin vuonna 2001 ohjaama draamafilmi. Käsikirjoituksen ohjaaja Sprecher laati yhdessä sisarensa Karenin kanssa. Teos kuvaa viittä näenäisen erillistä ihmistä kutakin oman onnensa etsinnässä. Heidän polkunsa risteävät ja vaikuttavat heidän elämiinsä odottamattomilla tavoilla.
LaVerne Jones-Ferrette
LaVerne Janet Jones-Ferrette (o.s. Jones, s. 16. syyskuuta 1981 Saint Croix) on yhdysvaltainneitsytsaarelainen pikajuoksija.
Jones-Ferretten ensimmäiset aikuisten kansainväliset arvokisat olivat Ateenan olympialaiset 2004, jossa hän selviytyi puolivälieriin sekä 100 että 200 metrillä. Hän karsiutui molemmilla matkoilla puolivälierissä myös Pekingissä 2008 ja eteni sekä 100 että 200 metrillä välieriin Lontoon olympialaisissa 2012. Välieriin hän on selviytynyt myös 60 metrin juoksussa sisäratojen MM-kilpailuissa 2006, 2008 ja 2012 sekä 200 metrillä ulkoratojen MM-kilpailuissa 2005, 2007 ja 2009.
Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän sijoittui vuonna 2006 toiseksi 100 metrillä ja neljänneksi 200 metrillä. Pan-Amerikan kisoissa hän sijoittui vuonna 2007 seitsemänneksi sekä 100 metrillä että 400 metrillä.
6. helmikuuta 2010 Stuttgartissa Jones-Ferrette juoksi sisäradalla 60 metrillä ajan 6,97, joka oli 11 vuoteen ensimmäinen 7 sekunnin alitus. Edellinen häntä nopeammin matkan juossut oli Ekaterini Thanu ajallaan 6,96 vuonna 1999. Maailman kaikkien aikojen tilastossa Jones-Ferrette on kuudentena.
Maaliskuussa 2010 Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa Jones-Ferrette juoksi 60 metrillä toiseksi ajalla 7,03 s. Hän oli kuitenkin antanut 16. helmikuuta klomifeeniä sisältäneen dopingnäytteen ja sai myöhemmin kuuden kuukauden kilpailukiellon ja menetti saavuttamansa hopeamitalin.
Tabarie Henry
Taberie Joil Henry (s. 1. joulukuuta 1987) on Yhdysvaltain Neitsytsaarilta kotoisin oleva pikajuoksija.
Pekingin olympialaisissa 2008 hän selviytyi 400 metrin juoksussa välieriin. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 400 metrin kilpailussa neljänneksi ajalla 45,42 ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 seitsemänneksi ajalla 45,55. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän oli neljäs ajalla 45,96.
Henryllä on hallussaan Yhdysvaltain Neitsytsaarten ulkoratojen ennätykset 200 ja 400 metrin juoksussa.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1661–1711)
Ludvig (; 1. marraskuuta 1661, Fontainebleau – 14. huhtikuuta 1711, Meudon) oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n ja Espanjan Maria Teresian vanhin poika ja Ranskan kruununperillinen eli dauphin. Hänet tunnetaan usein nimellä ”Grand Dauphin”, ja puhuteltaessa hän oli "Monseigneur". Tässä tapauksessa ”grand” merkitsi kookasta, ei henkisesti suurta kuten nimitys Grand Condé. Hän meni naimisiin vuonna 1680 Baijerin prinsessa Marie-Annen kanssa, jonka kanssa hän sai kolme lasta. Vaimonsa kuoltua vuonna 1690 hän meni salaa naimisiin Marie Emilie Thérèse de Joly de Choinin kanssa. Hänen uutta vaimoansa ei kuitenkaan ikinä kutsuttu dauphineksi ja he eivät saaneet lapsia. Louis kuoli isorokkoon vuonna 1711.
Anna Tatangelo
Anna Tatangelo [tat'andʒɛlɔ] (s. 9. tammikuuta 1987 Sora, Frosinonen maakunta, Italia) on italialainen pop-laulaja.
Vuonna 2002, Tatangelon ollessa 15-vuotias, hänestä tuli nuorin San Remon musiikkifestivaalit voittanut henkilö (festivaalien nuorten kategoria). 
Tatangelon ensimmäinen albumi "Attimo x attimo" julkaistiin syyskuussa 2003.
Varsinainen menestys alkoi vuonna 2005, kun toinen albumi "Ragazza di periferia" julkaistiin. Anna Tatangelo asuu laulaja Gigi D'Alession kanssa Roomassa.
Kari Laitinen (poliitikko)
Kari Laitinen (6. helmikuuta 1950 Janakkala – 31. tammikuuta 2002 Hämeenlinna) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Laitinen työskenteli suurimman osan työurastaan Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen palveluksessa. Vuonna 1980 hän toimi Hämeenlinnan sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön sihteerinä, vuosina 1981–1987 koko puolueen kunnallissihteerinä ja vuosina 1987–1996 sosialidemokraattisen eduskuntaryhmän sihteerinä. 1996 hänet valittiin SDP:n puoluesihteeriksi. Hän voitti puoluekokouksen äänestyksessä vastaehdokkaansa selvin lukemin: Laitinen sai annetuista äänistä 213, Ilkka-Christian Björklund 79 ja Tuula Haatainen 56. Puoluekokouksessa 1999 hänet valittiin yksimielisesti toiselle kaudelle.
Laitinen kuoli tammikuussa 2002, 51-vuotiaana. Vain kaksi viikkoa ennen kuolemaansa hän oli ilmoittanut, vedoten terveyssyihin, ettei pyrkisi uudelle jatkokaudelle puoluesihteerinä. Hän sairasti paksusuolen syöpää.
Laitinen syntyi työläisperheeseen. Hänen isänsä Kaarlo oli ammatiltaan tiilenpolttaja. Laitinen oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden kandidaatti.
Paul Frommelt
Paul Frommelt (s. 9. elokuuta 1957 Schaan, Liechtenstein) on liechtensteinilainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Frommelt oli erikoistunut pujotteluun.
Frommelt sai Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 pronssia pujottelussa. Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 hän oli yhdeksäs. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän sai pujottelussa pronssia. Vailin MM-kilpailuissa 1989 hän sijoittui samassa lajissa seitsemänneksi.
Frommelt voitti maailmancupissa neljä pujottelukilpailua ja sijoittui kolmen parhaan joukkoon yhteensä 25 kertaa. Pujottelucupin kokonaispisteissä hän oli toinen kausilla 1984–1985 ja 1985–1986 sekä kolmas kaudella 1976–1977.
Myös hänen veljensä Willi Frommelt on entinen alppihiihtäjä.
Ursula Konzett
Ursula Konzett (s. 15. marraskuuta 1959 Grabs, Sankt Gallen, Sveitsi) on entinen liechtensteinilainen alppihiihtäjä, olympia- ja MM-mitalisti.
Konzett sijoittui Innsbruckin olympialaisissa 1976 pujottelussa 11:nneksi. Olympialaisten yhteydessä käydyssä alppiyhdistetyn MM-kilpailussa hän oli viides. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui suurpujottelussa seitsemänneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 hän sai samassa lajissa pronssia kukistettuaan neljänneksi sijoittuneen maannaisensa Petra Wenzelin kahdella sadasosasekunnilla. Konzett sai pronssia Sarajevon olympialaisten 1984 pujottelussa. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän oli alppiyhdistetyssä yhdeksäs.
Konzett sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kolmen parhaan joukkoon yhteensä seitsemän kertaa. Kaudella 1976–1977 hän oli kolmas Sierra Nevadan suurpujottelussa. Kaudella 1981–1982 hän voitti pujottelukilpailut Lenggriesissä ja Waterville Valleyssä, oli toinen Bad Gasteinissa sekä kolmas Piancavallossa, St. Gervais'ssa ja Berchtesgadenissa. Pujottelucupissa hän sijoittui tuolla kaudella toiseksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi.
Markku Pohjola (poliitikko)
Markku Juhani Pohjola (s. 24. huhtikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen juristi ja poliitikko. Hänen puolueensa on Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Pohjola on toiminut kahden kauden ajan, vuosina 1987–1991 ja 1995–1999, kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli varsinaisena jäsenenä lakivaliokunnassa ja perustuslakivaliokunnassa. Hän on toiminut poliittisella urallaan myös Vihdin kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä vuosina 1976–2000 ja 2009–2012 sekä kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1993–1996, ja presidentin valitsijamiehenä vuonna 1988.
Pohjola valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1967 ja sai varatuomarin arvonimen vuonna 1970. Hän on työskennellyt Työehtoliiton lainopillisena sihteerinä 1969–1972, korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä esittelijänä 1972–1973, Helsingin hovioikeuden asiantuntijajäsenenä vuokra-asioissa 1974–2001, Helsingin raastuvanoikeuden vs. nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1971–1976, Helsingin raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä 1976–1993 ja Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomarina 1993–2008. Vuonna 2005 Pohjola sai laamannin arvonimen.
Pohjola on toiminut myös muun muassa Suomen kunnallisliiton liittovaltuuston puheenjohtajana 1989–1992, Suomen kuntaliiton liittovaltuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana 1993–1996 ja Tradekan hallintoneuvoston puheenjohtajana 1995–2010. Hän on myös urheiluvaikuttaja. Hän on toiminut muun muassa Nummelan Kisaajien puheenjohtajana 1976–2000, Urheiluopistosäätiön hallituksen puheenjohtajana 1987–2013, Suomen Työväen Urheiluliiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana 1987–1990 ja Urheilun oikeusturvalautakunnan jäsenenä 1992–1993.
Tammikuussa 2013 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi Pohjolan sekä seitsemän muuta Urheiluopistosäätiön hallituksen entistä jäsentä sakkorangaistuksiin luottamusaseman väärinkäytöstä. Urheiluopistosäätiö oli jakanut vaalirahoitusta ehdokkaille vastoin omia sääntöjään. Pohjola valitti tuomiostaan Helsingin hovioikeuteen, joka piti käräjäoikeuden päätöksen voimassa.
Pohjola on naimisissa. Hän avioitui Heljä Simojoen kanssa vuonna 1968.
Kari Laitinen
Kari Laitinen voi tarkoittaa seuraavia:
Täpläpalmutasku
Täpläpalmutasku ("Cichladusa guttata") on itäisessä Afrikassa tavattava sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan täpläpalmutasku on noin 16 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väritykseltään vaalean ruosteen ruskeat. Yläperä ja pyrstö ovat väriltään punaruskeat. Mustassa päässä on silmien yläpuolella kapeat valkoiset raidat. Rinta ja vatsa ovat ruskehtavan valkoiset ja mustapilkulliset. Koiras- ja naarastäpläpalmutaskut muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Nuoret linnut ovat hieman vaaleampia.
Täpläpalmutaskua tavataan Itä-Afrikassa Tansaniassa, Keniassa, Ugandassa, Sudanissa, Etiopiassa ja Somaliassa. Täpläpalmutaskun elinympäristöä ovat tiheiköt kuivilla pensaikkomailla. Lajia tavataan usein joenuomien läheisyydestä. Hieman harvinaisempana täpläpalmutaskua tavataan myös rannikon pensaikoista.
Täpläpalmutasku on melko arka lintu ja viettää piileskelevää elämää. Lintu laulaa aamunkoitteessa ja illalla, joskus myös yöllä. Laulu on sointuvaa ja täpläpalmutasku matkii myös muiden lintujen laulua.
Kirjepommi
Kirjepommi on räjähde, joka on rakennettu postipaketin sisälle ja suunniteltu räjähtäväksi, kun postipaketti avataan. Vanhimmat merkit kirjepommeista ovat vuodelta 1764. Nykyisin kirjepommeja käytetään mm. terrori-iskuissa. Yksi tunnetuimmista kirjepommittajista oli Theodore Kaczynski eli "Unabomber", joka tappoi yhteensä kolme ihmistä sekä haavoitti useita kirjepommeillaan 1970–1990-luvuilla.
Robert Behnken
Robert Louis "Bob" Behnken (s. 28. heinäkuuta 1970 Creve Coeur, Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen insinööri, Yhdysvaltain ilmavoimien everstiluutnantti ja NASAn astronautti. Behnkenillä on koneenrakennuksen tohtorintutkinto. Hän osallistui tehtäväspesialistina avaruussukkulalennolle STS-123 "Endeavour" maaliskuussa 2008. Behnken osallistui sukkulalennolle STS-130 tehtäväspesialistina.
Behnkenin nimitys SpX-DM2-lennon miehistöön julkaistiin 3. elokuuta 2018. Kyseessä on Crew Dragon -aluksen ensimmäinen miehitetty lento ja sen aiottu laukaisu on kesäkuussa 2019.
Behnken on naimisissa yhdysvaltalaisen astronautin Katherine Megan McArthurin kanssa.
Behnken suoritti koneenrakennuksen tohtorintutkinnon California Institute of Technologyssa vuonna 1997. Hän on erikoistunut epälineaarisiin ohjausjärjestelmiin. Behnken toimi ilmavoimien opiskelijana Washington University in St. Louisissa. Valmistuttuaan hän siirtyi aktiivipalvelukseen ilmavoimien Eglinin tukikohtaan Floridassa. Hän toimi teknisenä johtajana ja kehitysinsinöörinä uusien ammusten parissa. Behnken suoritti ilmavoimien koelentokoulun (USAF TPS) koelentoinsinöörin kurssin Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa. Valmistumisen jälkeen hän osallistui F-22 Raptorin testiohjelmaan ja toimi erikoisprojektien testijohtajana. Hän on lentänyt yli 780 tuntia 25 erilaisella lentokoneella.
Behnken valittiin NASAn astronauttikoulutukseen heinäkuussa 2000. Hän aloitti koulutuksen elokuussa 2000. 18 kuukautta kestäneen koulutuksen jälkeen hänet nimitettiin Kennedy Space Centeriin sukkulan nousun ja laskun teknisiin tukitehtäviin. Hän osallistui tehtäväspesialistina sukkulalennolle STS-123 "Endeavour" 11. maaliskuuta – 27. maaliskuuta 2008. Hän vietti 378 tuntia avaruudessa, joista 19 tuntia avaruuskävelyllä. Behnken osallistui helmikuussa 2010 tehtäväspesialistina sukkulalennolle STS-130.
Queens’ College
Queens’ College on yksi englantilaisen Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti vuonna 1448 Margareeta Anjoulainen, kuningas Henrik VI:n puoliso; Henrik VI oli vuonna 1441 perustanut läheisen King’s Collegen. Vuonna 1465 Queens’ Collegen perusti uudelleen Elisabeth Woodville, joka oli kuningas Edvard IV:n puoliso. College tunnettiin alun perin "Queen's Collegena" (jossa sana kuningatar esiintyy yksiköllisenä). 1820-luvulta alkaen sana kuningatar collegen nimessä alettiin kirjoittaa monikollisena (Queens’) huomioiden se historiallinen tosiseikka, että perustajina oli kaksi kuningatarta. Nykyään collegen nimi on virallisesti The Queen’s College of St Margaret and St Bernard, commonly called Queens’ College, in the University of Cambridge; tämä sisältää sekä vanhan yksiköllisen että uuden monikollisen kirjoitustavan.
Cam-joki jakaa collegen kahteen osaan. Puoliskot yhdistää toisiinsa puinen silta, Mathematical Bridge.
Erasmus Rotterdamilainen on todennäköisesti asunut Queens’ Collegessa Cambridgen aikoinaan, mutta tästä ei ole kirjallista näyttöä. Muita kuuluisia alumneja ovat muun muassa kapellimestari Richard Hickox, sotahistorioitsija Richard Overy, filosofi Max Black, eläintieteilijä-mineralogi John George Children ja tieteiskirjailija Richard Morgan.
Sonic and the Black Knight
Sonic and the Black Knight kuuluu Sonic the Hedgehog -pelisarjaan ja on Sonic Storybookin toinen osa. Peli sijoittuu Kuningas Arhturin maailmaan ja on jatkoa aikaisemmalle "Sonic and the Secret Rings" -pelille.
Pelin musiikkia on julkaistu erikseen albumilla "Tales of Knighthood: Sonic and the Black Knight Original Soundtrax" (). Albumi on julkaistu ainoastaan Japanissa 2009. Siihen kuuluu 2 CD-levyä.
Silvia Rupil
Silvia Rupil (s. 15. toukokuuta 1985) on entinen italialainen hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Fiamme Gialle -hiihtoseuraa.
Rupil on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2006 lähtien. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudes sija helmikuussa 2010 Canmoressa käydystä 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kisasta. Ennen tätä kisaa Rupil oli päässyt vain kerran maailmancupin pisteille. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa neljästoista, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kuudestoista ja Italian viestijoukkueessa neljäs. Myös Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli mukana neljänneksi sijoittuneessa Italian viestijoukkueessa. Silvia Rupil lopetti uransa keväällä 2013.
Juliane Döll
Juliane Döll (s. 8. heinäkuuta 1986 Schmalkalden) on saksalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Döll harrasti ennen ampumahiihto-uraansa yleisurheilua. Ammatiltaan hän on poliisi.
Ampumahiihdon nuorten MM-kisoissa vuonna 2007 Döll voitti kultaa viestissä ja pronssia takaa-ajossa. Hänen paras sijoitus ampumahiihdon maailmancupissa on 12:s sija Östersundin normaalikisasta kaudelta 2009-2010. Ampumahiihdon EM-kisoissa Döll voitti hopeaa vuonna 2008 viestissä, kultaa vuonna 2009 normaalikisassa ja pronssia viestissä.
Terry Virts
Terry W. Virts, Jr. (s. 1. joulukuuta 1967 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja NASAn astronautti. Hän osallistui sukkulalennolle STS-130 pilottina.
Virts syntyi vuonna 1967 Baltimoressa, mutta pitää Columbiaa Marylandissa kotikaupunkinaan. Hän valmistui Oakland Mills High Schoolista Columbiassa, Marylandissa vuonna 1985. Virts suoritti B.Sc. tutkinnon matematiikassa Yhdysvaltain ilmavoimien akatemiassa vuonna 1989 ja aeronautiikan maisterintutkinnon Embry-Riddle Aeronautical Universityssä 1997. Ilmavoimien akatemiassa ollessaan Virts osallistui vuonna 1988 Ranskan ilmavoimien vaihto-ohjelmaan École de l'Airissa.
Ilmavoimien akatemian jälkeen Virts liittyi ilmavoimiin vänrikkinä vuonna 1989. Hän toimi F-16 -lentäjänä yksikkönsä mukana Yhdysvaltojen lisäksi myös Etelä-Koreassa ja Saksassa. 
Hänet valittiin Edwardsin lentotukikohdassa Kaliforniassa toimivaan ilmavoimien koelentokouluun vuonna 1997. Valmistumisen jälkeen hän toimi F-16:n koelentäjänä.
Virts on lentänyt yli 3000 tuntia yli 40 lentokoneella.
Virts valittiin NASAn astronauttikoulutukseen heinäkuussa 2000. Hän aloitti koulutuksen elokuussa 2000. 18 kuukautta kestäneen koulutuksen jälkeen hänet nimitettiin NASAn teknisiin tukitehtäviin. Hän on toiminut lennonvalvonnan ja kansainvälisen avaruusaseman (ISS) yhteyshenkilönä (CAPCOM). Hän osallistui pilottina sukkulalennolle STS-130 helmikuussa 2010.
Virts on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1929
Jääkiekon Euroopan mestaruuskilpailut 1929 pidettiin Budapestissa, Unkarissa. Joidenkin lähteiden mukaan myös Suomi oli ilmoittautunut kilpailuun, mutta perui osanottonsa. Puola valittiin kisojen Fair Play -joukkueeksi.
Petteri Iivonen
Petteri Iivonen (14. elokuuta 1987 Helsinki) on suomalainen viulisti. Hän on kansallisen Kuopion viulukilpailun voittaja vuodelta 2005 ja sijoittui toiseksi 10. Sibelius-viulukilpailussa vuonna 2010. Iivonen on opiskellut Sibelius-Akatemiassa, University of Southern Californiassa ja Tel Avivin yliopistossa opettajinaan Tuomas Haapanen ja Hagai Shaham.
Iivosen ensimmäinen kaupallisen levyn "Art of the Violin" julkaisi vuonna 2009 Linn Records maailmanlaajuisesti. Helmikuussa 2010 hän debytoi Israelissa Mann Auditoriossa Zubin Mehtan johdolla soittaen Tšaikovskin viulukonserton.
Iivosen soitin on Carlo Bergonzi (Villa Gyllenberg) vuodelta 1732. Soittimen aikaisempiin omistajiin kuuluu muun muassa Isaac Stern.
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2012
Karsinnat jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuihin 2012 käynnistyivät vuonna 2010. Isäntämaiden Puolan ja Ukrainan joukkueet saivat molemmat automaattisen paikan lopputurnaukseen. Kaikkiaan lopputurnaukseen osallistuu 16 maajoukkuetta.
Ensimmäistä kertaa joukkueet jaettiin arvontakoreihin UEFAn maakertoimen perusteella. Arvonnassa arvottiin kuusi kuuden joukkueen ja kolme viiden joukkueen lohkoa. Lohkovoittajat sekä paras lohkokakkonen pääsivät suoraan kisoihin, muut kahdeksan lohkokakkosta etenivät jatkokarsintaan, josta jokaisen otteluparin voittaja pääsi lopputurnaukseen.
Karsintalohkot arvottiin Varsovassa 7. helmikuuta 2010. UEFA:n päätöksellä Venäjän ja Georgian sekä Armenian ja Azerbaidžanin joukkueita ei sijoitettaisi samoihin karsintalohkoihin maiden välisten poliittisten kiistojen vuoksi. Näistä Armenia ja Azerbaidžan arvottiin A-lohkoon, mutta myöhemmin arvottu Armenia siirrettiin B-lohkoon ja A-lohkoon sijoitettiin seuraavana arvottu joukkue, Kazakstan.
Kaikki otteluajat UTC+1 
Saksa varmisti lohkovoitton 2. syyskuuta voittaessaan Itävallan ja näin etenee varmasti lopputurnaukseen.
Italian ja Serbian välinen ottelu jouduttiin keskeyttämään kuuden minuutin pelin jälkeen Serbian kannattajien aiheutettua häiriöitä. 29. lokakuuta 2010 ottelu tuomittiin lopulta Italian voitoksi maalein 3–0. Italia varmisti paikkansa lopputurnaukseen 6. syyskuuta.
Alankomaat varmisti paikkansa lopputurnaukseen 6. syyskuuta voitettuuaan jokaisen ottelunsa ennen sitä. Myös Ruotsi varmisti jatkopaikkansa ollen paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue.
Portugali eteni jatkokarsintaan paremman maalieron turvin ennen Norjaa.
Espanja varmisti jatkopaikkansa 6. syyskuuta voitettuaan sitä ennen kaikki ottelunsa.
Jatkokarsintoihin osallistuu kahdeksan maata, jotka sijoittuivat lohkoissaan toiseksi. Ainoastaan paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue, Ruotsi, pääsi suoraan lopputurnaukseen. Nämä kahdeksan maata jaettiin UEFAn maajoukkuekertoimien mukaan kahteen lohkoon, joista arvottiin otteluparit. Otteluparit pelaavat kaksiosaisen ottelusarjan, jonka voittaja etenee lopputurnaukseen. Arvonta suoritettiin Krakovassa 13. lokakuuta 2011.
Franzénin talo
Franzénin talo on Oulun keskustassa Franzénin puiston eteläreunalla, Kajaaninkadun ja Kirkkokadun kulmassa, sijaitseva empiretyylinen liike- ja asuinrakennus.
Talon rakennutti kauppaneuvos Johan Franzén vuonna 1829 seitsemän vuotta aiemmin Oulun palossa tuhoutuneen rakennuksen kellarimuurien päälle. Paikalla on sijainnut Oulun triviaalikoulu 1600-luvulla. Talon suunnittelijaa ei tiedetä varmasti, mutta sen otaksutaan olleen Carl Ludvig Engel.
1800-luvun lopulla Oulun kaupunki suunnitteli hankkivansa omistukseensa Franzénin talon sekä sen viereiset tontit, ja laajentavansa talon raatihuoneeksi ja kaupungintaloksi. Kaupunginvaltuusto hyväksyi arkkitehti Theodor Deckerin tekemän rakennussuunnitelman kokouksessaan 21. maaliskuuta 1877. Suunnitellun rakennuksen tontit omisti konsuli Ferdinand Siemssen, jolta kaupunki yritti oikeusteitsekin lunastaa tontteja. Oikeusjuttu kesti vuosia, mutta lopulta kaupunki hävisi jutun. Kun Siemssen olisi viimein ollut valmis myymään tontit vuonna 1883, valtuusto ei hyväksynytkään tarjousta.
Franzénin talon seinään on kiinnitetty Sara Wacklinin muistolaatta vuonna 1971. Wacklinin perustama tyttökoulu toimi talossa vuosina 1830–1834. Wacklinin muistolaatan vieressä on runoilija Samuel Gustaf Berghin muistolaatta. Berghin kotitalo sijaitsi tontilla ennen nykyisen talon rakentamista.
Franzénin talo suojeltiin vuonna 1984. Talo peruskorjattiin 1986. Peruskorjauksen jälkeen talossa on toiminut useita eri ravintoloita. Nykyisin talon alakerrassa sijaitsee turkkilainen ravintola "Hagia Sofia".
Dawn Upshaw
Dawn Upshaw (s. 17. heinäkuuta 1960 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen sopraano. Hän varttui Illinoisin Park Forestissa ja opiskeli Illinoisin Wesleyan-yliopistolla valmistuen "Bachelor of Artsiksi" vuonna 1982. Hän sai myös laulunopetusta Ellen Faullilta New Yorkin Manhattan School of Musicissa valmistuen maisteriksi vuonna 1984. Lisäksi hän kävi Jan DeGaetanin kursseilla. Hän saavutti voittoja Young Concert Artists Auditionsissa (1984) ja Walter M. Naumburg -kilpailussa (1985). Hän on myös saanut levytyksillään muun muassa Grammy-palkintoja.
Upshaw'n oopperaohjelmistoon on kuulunut esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin rooleja ja "Pelléas et Mélisande". Orkesterimusiikin alalla hän on esiintynyt muun muassa Henryk Góreckin "Surullisten laulujen sinfoniassa". Hänelle ovat säveltäneet musiikkia eri säveltäjät, kuten John Harbison. Hänellä on kunniatohtorin arvo Illinoisin Wesleyan-yliopistosta. Marraskuussa 2006 Upshaw'n uutisoitiin sairastuneen hyväennusteiseen rintasyöpään.
Eduardo Salvio
Eduardo Antonio Salvio (s. 13. heinäkuuta 1990 Avellaneda, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Benficaa. Hän voi pelata joko keskikentän oikeana laitalinkkinä tai kärkenä.
Pelattuaan jonkin aikaa kasvattajaseuransa Lanúsin reservijoukkueessa Salvio nostettiin edustusmiehistöön kesällä 2008. Hän teki liigadebyyttinsä saman vuoden elokuussa vaihtomiehenä Boca Juniorsia vastaan pelatussa ottelussa ja vain viikkoja myöhemmin Salvio oli mukana joukkueensa aloituskokoonpanossa. Vuoden 2009 clausura-sarjassa Salvio oli jo yksi Lanúsin avainpelaajista ja hän viimeisteli kaikkiaan yhdeksän maalia. Nuoren argentiinalaisen nopea läpimurto herätti myös huomion muualla ja hänen nimensä yhdistettiin siirtohuhuissa moniin Englannin, Italian ja Espanjan suurseuroihin.
Tammikuussa 2010 Salvio solmi viisivuotisen sopimuksen espanjalaisen Atlético Madridin kanssa. Hän teki ensiesiintymisensä uudessa seurassaan saman vuoden helmikuussa Galatasarayta vastaan pelatussa Eurooppa-liigan ottelussa. Parin ensimmäisen Espanjan kuukauden ajan Salvio sai peliaikaa varsin niukasti tullen mukaan peliin vaihtomiehenä otteluiden loppuminuuteilla. Hän pelasi ensimmäisen kokonaisen liigaottelunsa huhtikuussa Tenerifeä vastaan ja teki siinä La Liga -uransa kaksi ensimmäistä maalia. Toukokuussa 2010 Salvio voitti Eurooppa-liigan Atléticon riveissä ja pelasi kaikkiaan kahdeksassa ottelussa.
Elokuussa 2010 Atlético lainasi Salvion yhden kauden ajaksi portugalilaiseen Benficaan. Lainakauden aikana Benfica voitti maan liigacupin sekä ylsi Eurooppa-liigassa välierävaiheeseen saakka. Pelit Portugalissa päättyivät kuitenkin ennen aikojaan, kun Salvion jalkapöytä murtui huhtikuussa PSV Eindhovenia vastaan pelatussa Eurooppa-liigan puolivälieräottelussa. Salvio pelasi kauden 2011–2012 Atléticossa ja voitti Eurooppa-liigan toistamiseen. Elokuussa 2012 hän siirtyi pysyvästi nykyiseen seuraansa. Lehtitietojen mukaan Benfica maksoi Salviosta 11 miljoonaa euroa, mikä teki hänestä seurahistorian toiseksi kalleimman pelaajahankinnan.
Salvio on pelannut maansa A-maajoukkueessa kahdesti. Hänen teki ensiesiintymisensä toukokuussa 2009 pelatussa ystävyysottelussa Panamaa vastaan. Argentiinalainen pelaajalegenda ja maan entinen päävalmentaja Diego Maradona on luonnehtinut Salviota yhdeksi "Argentiinan suurista toivoista".
Jimmy Samuelsson
Jimmy Samuelsson (s. 7. marraskuuta 1976) on ruotsalainen painija. Hän sijoittui vuonna 2004 Ateenan kesäolympialaisissa neljänneksi.
Luettelo heinäkasvien suvuista
Tämä on tieteellisten nimien mukaan aakkosellinen luettelo heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluvista suvuista.
__SISLUETTPAKOTUS__
Laura Chinchilla
Laura Chinchilla Miranda (s. 28. maaliskuuta 1959) on costaricalainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 2010–2014. Hän oli Costa Rican ensimmäinen naispuolinen presidentti.
Chinchilla on opiskellut valtiotieteitä Costa Rican yliopistossa ja jesuiittojen ylläpitämässä Georgetownin yliopistossa Yhdysvalloissa.
Chinchilla on toiminut maansa oikeusministerinä ja varapresidenttinä. Vuoden 2010 presidentinvaalissa hän oli "Partido Liberación Nacional" -vasemmistopuolueen ehdokkaana. Myös väistyvä presidentti Óscar Arias edusti PLN:ää.
Ariasin kaudella maalla meni taloudellisesti hyvin, ja Chinchillan suurin vaalivaltti oli lupaus Ariasin linjan jatkamisesta. Hän lupasi myös taistella huumerikollisuutta vastaan. Chinchilla sai vaaleissa noin 47 prosenttia äänistä, mikä riitti valintaan suoraan ensimmäisellä kierroksella. Hän sai eniten ääniä jokaisessa seitsemässä provinssissa.
Chinchilla on naimisissa ja hänellä on yksi, vuonna 1996 syntynyt poika. Hän vastustaa homoavioliittoja ja aborttia.
Groznyin enkelit
Groznyin enkelit on norjalaisen Åsne Seierstadin kirjoittama dokumentaarinen teos sotien jälkeisestä Tšetšeniasta. Seierstad matkusti ensimmäisen kerran Tšetšeniaan vuonna 1994, hieman sen jälkeen, kun venäläiset joukot olivat hyökänneet sinne. Hän toimi norjalaisen Arbeiderbladet-lehden kirjeenvaihtajana seuraten Tšetšenian kriisiä kahden vuoden ajan paikan päällä. Vuonna 2006, sotien päätyttyä, hän palasi takaisin Tšetšeniaan ja matkusti alueen eri puolilla. "Groznyin enkelit" perustuu enimmäkseen näiden matkojen aikana tehtyihin muistiinpanoihin.
Teoksessaan Seierstad kertoo aluksi kokemuksistaan Tšetšeniassa sodan aikana ja valottaa myös historiallisia taustatekijöitä, jotka johtivat sodan syttymiseen. Ensimmäisellä Tšetšenian-matkallaan Seierstad tapasi sekä venäläisiä sotilaita että tšetšeenisissejä. Hän tapasi myös muiden muassa tšetšeenikapinallisten johtajan Salman Radujevin.
Teoksen pääpaino on kuitenkin Seierstadin toisen matkan kokemuksissa. Vuonna 2006 hän joutui kulkemaan rajan yli salaa ja käyttämään valepukua matkansa ajan. Venäjän viranomaiset valvoivat tiukasti maasta lähteviä tietoja, joten Seierstad piti kahden vuoden aikana keräämänsä materiaalin salassa ennen paluutaan kotimaahansa vuonna 2007. Heti Groznyiin palattuaan Seierstad majoittui Hadižat Gatajevan ja Malik Gatajevin taloon, jossa pariskunta piti orpokotia. Kirjassaan Seierstad kertoo erityisesti lapsista, jotka ovat sodassa menettäneet sukulaisensa, kotinsa ja kaiken muunkin. Monet lapset elävät kadulla, kärsivät kylmää ja nälkää sekä haistelevat liimaa tai käyttävät muita huumaavia aineita. Tällaisia lapsia Gatajevit ottivat hoiviinsa. Osa lapsista tuotiin heille, ja osan he poimivat itse mukaansa kaduilta ja toreilta, joissa lapset olivat kerjäämässä tai varastelemassa.
Seierstad haluaa kirjallaan muistuttaa, että vaikka sota on päättynyt, Tšetšenian tragedia jatkuu edelleen.
Matti Makkonen (poliitikko)
Matti Makkonen (11. toukokuuta 1879 Hankasalmi – 30. joulukuuta 1935 Hankasalmi) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Maalaisliitto.
Makkonen valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1922 ja 1924, Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä. Hän toimi kansanedustajana viiden vuoden ajan, syyskuusta 1922 syyskuuhun 1927, ja oli jäsenenä eduskunnan suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Makkonen toimi poliittisella urallaan myös Hankasalmen kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä ja kunnallislautakunnan puheenjohtajana.
Makkonen toimi vuodesta 1905 maanviljelijänä Hankasalmella. Hän työskenteli myös asutuspiirimiehenä vuosina 1908–1915 ja yli kahdenkymmenen vuoden ajan Suomi-yhtiön asiamiehenä.
Makkonen oli naimisissa. Hänen puolisonsa oli Olga Maria Turunen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1905. Makkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Makkonen ja Loviisa Ylönen.
Christina Chanée
Christina Chanée (syntymänimeltään Christina Birch Wongskul, s. 6. tammikuuta 1979) on tanskalais-thaimaalainen poplaulaja. Hän edusti Tanskaa Eurovision laulukilpailussa 2010 laulaja Tomas N'evergreenin kanssa kappaleella "In a Moment Like This".
Carolina Ferni
Carolina Ferni (20. elokuuta 1846 Como – 4. kesäkuuta 1926 Milano) oli italialainen sopraano ja viulisti. Hän aloitti uransa viulistina Pariisissa ja Brysselissä. Hän opiskeli laulamista Giuditta Pastan johdolla ja teki lavadebyyttinsä Torinossa 1862 Leonoran roolissa Gaetano Donizettin oopperassa "La favorite".
Ferni esiintyi Milanon La Scalassa muun muassa Norman, Sélikan ja Saffòn rooleissa. Mercurin oopperassa "Il Violino del Diavolo" hän esiintyi sekä laulajana että viulistina.
Ferni meni naimisiin baritoni Leone Giraldonin kanssa. Myös parin pojasta, Eugenio Giraldonista, tuli oopperalaulaja, baritoni, joka loi Scarpian roolin Giacomo Puccinin "Toscassa" vuonna 1900.
Ferni vetäytyi lavalta vuonna 1883 ja avasi laulukoulun. Hänen johdollaan opiskeli muiden muassa sopraano Eugenia Burzio. Ferni kuoli vuonna 1926 kaksi vuotta poikansa jälkeen.
HMS Velox (1902)
HMS Velox oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjä, jonka valmistuksen aloitti Parsons Marine Steam Turbine Company nimellä "HMS Python" omana tuotantonaan kokeillessaan turbiinimoottoria. Aluksen rungon valmisti Hawthorn Leslie and Company. Kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen 1901 osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa. Alus luokiteltiin 1913 uudelleen C-luokan hävittäjäksi.
Aluksen voimanlähteenä oli kaksi Parsonsin korkeapaineturbiinia ja kaksi Parsonsin matalapaineturbiinia kytkettyinä neljään hieman muunneltuun Yarrowin kattilaan (250 psi). Se saavutti kuitenkin ainoastaan 1175 merimailin toimintasäteen 13 solmun nopeudella, mikä oli jäi pahoin 30-solmun aluksille määritetystä minimistä 1400 merimailista.
Alus luokiteltiin uudelleen lokakuussa 1913 C-luokkaan.
Alus upposi osuttuaan miinaan 25. lokakuuta Nabin edustalla.
Leo Tynkkynen
Leo Olavi Tynkkynen (6. marraskuuta 1934 Lauritsala – 11. syyskuuta 1971 Lappeenranta) oli suomalainen pikaluistelija.
Tynkkynen edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Cortina d'Ampezzossa 1956 hän sijoittui 5 000 metrillä 25:nneksi ja 1 500 metrillä 26:nneksi. Squaw Valleyssa 1960 hän oli 500 metrillä 19:s, 5 000 metrillä 21:s ja 10 000 metrillä 24:s.
Tynkkynen edusti seuratasolla Lauritsalan Terästä ja Imatran Luistelijoita. Hän voitti Suomen-mestaruuden 500 metrillä ja SM-pronssia yhteispisteissä vuonna 1960. Hän voitti TUL:n mestaruuden 3 000 metrillä vuonna 1958.
Leo Tynkkynen hukkui heikkoihin jäihin syksyllä 1971.
Leipsoí
Leipsoí (; myös "Lipsí") on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 15,842 neliökilometriä ja asukasluku 790 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Leipsoí kuuluu Leipsoín kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Leipsoín kylä.
Leipsoí sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren itäosassa. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Arkoí pohjoispuolella, Léros eteläpuolella ja Pátmos länsipuolella. Agathonísi sijaitsee kauempana koillisessa ja Farmakonísi idässä.
Saaren rantaviivan pituus on 39 kilometriä. Sen korkein kohta on Skáfi (277 metriä). Saari kuuluu Natura 2000 -verkoston piiriin.
Saarelle pääsee lautalla Ateenan kupeessa sijaitsevasta Pireuksesta, josta matka-aika on 12 tuntia. Lisäksi lautat, katamaraanit ja kantosiipialukset liikennöivät Leipsoíltä lähisaarille. Lähin kansainvälinen lentokenttä on Kosilla, jonne on katamaraanilla noin kolmen tunnin matka.
Leipsoí kuuluu hallinnollisesti Leipsoín kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria. Saaren ainoa väestörekisteröinnissä tilastoitu asutus on sen pääkylä ja satama Leipsoín kylä (790 asukasta), joka sijaitsee luonnonsatamalahdessa saaren etelärannikolla.
Saaren ensimmäiset asukkaat olivat kaarialaiset, jotka saapuivat Leipsoílle noin vuonna 1200 eaa. Doorilaiset asuttivat Leipsoín kaarialaisten jälkeen. Leipsoín kylän ja akropoliin välillä sijaitsee hautausmaa, jota käytettiin klassisella ja roomalaisella ajalla.
Saaren väkiluku laski bysanttilaisella kaudella, jolloin merirosvot tekivät saaresta piilopaikkansa. Vuonna 1088 perustettu Pátmoksen Johannes Teologin luostari käytti Leipsoíä noin kuuden vuosisadan ajan viljelys- ja laidunmaanaan.
Johanniittain ritarikunta valloitti Leipsoín vuonna 1308 ja vuonna 1522 saari joutui osaksi Osmanien valtakuntaa. Joidenkin lähteiden mukaan kreetalaisia pakeni Leipsoílle, kun osmanit olivat saaneet koko Kreetan hallintaansa vuonna 1669.
Italia valloitti Leipsoín ja muun Dodekanesian Kastelórizoa lukuun ottamatta vuonna 1912. Saksalaiset miehittivät saaren vuonna 1943 ja vuonna 1945 Britannia otti Leipsoín hallintaansa. Osaksi Kreikkaa saari liitettiin vuonna 1948.
Kauko Salomaa
Kauko Johannes Salomaa (28. helmikuuta 1928 Viipurin maalaiskunta – 29. heinäkuuta 2016 Vantaa) oli suomalainen pikaluistelija.
Salomaa edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Oslossa 1952 hän sijoittui 1 500 metrillä seitsemänneksi, 10 000 metrillä 12:nneksi, 5 000 metrillä 13:nneksi ja 500 metrillä 24:nneksi. Cortina d'Ampezzossa 1956 hän oli 10 000 metrillä 17:s ja 5 000 metrillä 21:s. Hänet valittiin jo Sankt Moritzin 1948 olympialaisiin, mutta hän joutui sairastumisen vuoksi jäämään niistä pois. Salomaa osallistui neljä kertaa MM-kilpailuihin vuosina 1949–1955 ja kuudesti EM-kilpailuihin vuosina 1950–1956. Vuonna 1955 hän voitti yhteispisteissä Pohjoismaiden mestaruuden.
Salomaa voitti Oulun olympiakatsastuksissa 13. tammikuuta 1952 1 500 metrin kilpailun ajalla 2.25,3, 3 000 metrin ajalla 5.04,3 sekä 5 000 metrin kilpailun uudella Suomen-ennätyksellä. Toisissa olympiakatsastuksissa Kuusankoskella 26.–27. tammikuuta hän voitti 5 000 metriä ajalla 8.38,4 ja 3 000 metriä ajalla 5.07,1.
Salomaa edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä, Tikkurilan Jääveikkoja, Viipurin Luistinseuraa ja Helsingfors Skridskoklubbia. Hän voitti Suomen mestaruuden yhteispisteissä vuosina 1950, 1953 ja 1955 sekä kymmenen matkamestaruutta vuosina 1950–1957. Suomen-ennätystä hän paransi 5 000 metrillä Oulussa 13. tammikuuta 1952 (8.30,9) sekä 1 500 metrillä vuonna 1955 (2.20,3).
Kauko Salomaa saavutti SM-pronssia pyöräilyssä. Hänen veljensä Martti Salomaa oli pikaluistelun Suomen-mestari ja EM-kisaedustaja.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1927
Jääkiekon Euroopan mestaruuskilpailut 1927 pelattiin Wienissä 24.-29. tammikuuta. Isäntäjoukkue Itävalta voitti mestaruuden. Kisojen ensikertalainen Unkari liittyi IIHF:n jäseneksi kisojen avauspäivänä. Ensimmäisen kerran nimettiin Fair Play -joukkue ja tuon arvon sai Belgia.
Punaiset kengät
Punaiset kengät ("The Red Shoes") on Michael Powellin ja Emeric Pressburgerin ohjaama brittiläinen tanssi- ja draamaelokuva vuodelta 1948.
"Punaiset kengät" oli Powellin ja Pressburgerin menestynein ja tunnetuin elokuva. Se on tanssielokuvan merkkipaalu, sillä ensimmäistä kertaa tanssi oli oleellinen osa elokuvallista kerrontaa eikä vain erillinen tanssinumero. "Punaisten kenkien" menestys teki myös mahdolliseksi sen, että esimerkiksi Gene Kelly saattoi tehdä elokuvat "Pariisin lumoissa" (1951) ja "Laulavat sadepisarat" (1952).
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Punaiset kengät" äänestettiin kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista.
Nuori säveltäjä Julian Craster on katsomassa balettiesitystä ja huomaa, että siinä käytetään luvatta hänen musiikkiaan. Hän esittää vastalauseensa Boris Lermontoville, joka on balettiseurueen johtaja. Lermontov palkkaa Crasterin tekemään seuraavan balettinsa ”Punaiset kengät” Andersenin sadun mukaan. Siinä nuori tyttö saa lumotut kengät, joiden avulla hän voi tanssia. Tyttö tanssii illan mutta huomaa, ettei voi lopettaa tanssimista tai ottaa kenkiä pois jaloistaan. Hän joutuu tanssimaan itsensä kuoliaaksi.
Samaan aikaan Lermontov palkkaa myös nuoren tanssijan Vicki Pagen, joka saa baletin pääosan, koska baletin primadonna päättää mennä naimisiin. Julian ja Vicki työskentelevät yhdessä ja rakastuvat toisiinsa. Baletti tekee Vickistä tähden. Lermontov, joka on myös salaa rakastunut Vickiin, pakottaa Julianin lähtemään balettiseurueesta. Vicki lähtee hänen kanssaan. Lermontov kieltää Vickiä esittämästä ”Punaiset kengät” -balettia. Vicki jää työttömäksi. Julian ja Vicki menevät naimisiin ja Julianista tulee kuuluisa säveltäjä.
Vicki tapaa sattumalta Lermontovin junassa, joka pyytää Vickiä esiintymään vielä yhden kerran ”Punaisissa kengissä”. Vicki suostuu. Vicki on valmistautumassa esitykseen, kun Julian saapuu yllättäen paikalle. Julian pyytää Vickiä lähtemään hänen kanssaan. Lermontov saapuu paikalle ja hän ja Julian riitelevät. Vickin on valittava rakkauden ja tanssin välillä, mutta hän ei pysty siihen. Turhautunut Julian lähtee pois. Kun Vicki on menossa näyttämölle punaiset kengät jalassaan, hän äkkiä syöksyy ulos teatterista ja hyppää junan eteen. Hän kuolee aviomiehensä käsivarsilla ja pyytää viimeisinä sanoinaan Juliania riisumaan punaiset kengät. Samaan aikaan teatterissa Lermontov kertoo yleisölle, ettei Vicki Page tulisi enää koskaan tanssimaan. Esitys jatkuu kuitenkin siitä huolimatta – Vickin sijasta näyttämöllä tanssii vain pari punaisia kenkiä.
Elokuva sai kaksi Oscar-palkintoa:
Se oli myös ehdolla kolmessa muussa kategoriassa:
Oscarin lisäksi Brian Easdale voitti myös parhaan musiikin Golden Globe -palkinnon.
"Punaiset kengät" oli ehdolla BAFTA Film Awardin kategoriassa Parhaan brittielokuvan BAFTA-palkinto.
Yrjö Uimonen
Yrjö Kalevi Uimonen (20. helmikuuta 1932 Jaakkima – 11. kesäkuuta 1997 Rovaniemi) oli suomalainen pikaluistelija.
Uimonen sijoittui Cortina d'Ampezzon 1956 talviolympialaisten 500 metrin luistelussa 13:nneksi ajalla 42,5. Hän edusti Suomea myös EM-kilpailuissa vuonna 1955. Hän edusti seuratasolla Kuopion Luistinseuraa, Pieksämäen Palloseuraa, Pieksämäen Veikkoja ja Lapin Lukkoa. Hän saavutti SM-hopea- ja -pronssimitaleja eri matkoilla vuosina 1953–1961. Ammatiltaan hän oli veturinlämmittäjä.
Matti Hamberg
Matti Johan Hamberg (s. 26. huhtikuuta 1932 Helsinki) on entinen suomalainen pikaluistelija.
Hamberg sijoittui Cortina d'Ampezzon 1956 talviolympialaisten luistelukilpailuissa yhdeksänneksi 500 metrillä (42,2), 18:nneksi 1 500 metrillä (2.14,8) ja 32:nneksi 5 000 metrillä (8.28,1). Hän edusti Suomea myös EM-kilpailuissa vuonna 1957.
Hamberg edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä, Helsingin Työväen Luistelijoita, Tikkurilan Jääveikkoja, IFK Helsingforsia ja Helsingin Palolaitoksen Urheiluseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 500 metrillä vuonna 1956. Hänen luistelu-uransa päättyi jalkavammaan vuonna 1958.
Ammatiltaan Hamberg oli palomies.
Matti Tuomi
Matti Mies Tuomi (18. elokuuta 1925 Hämeenlinna – 30. kesäkuuta 2013 Hämeenlinna) oli suomalainen pikaluistelija, pyöräilijä ja purjelentäjä.
Tuomi sijoittui Oslon 1952 talviolympialaisten pikaluistelukilpailuissa 12:nneksi 5 000 metrillä ja 23:nneksi 10 000 metrillä. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteispisteissä 11:nneksi vuonna 1947.
Tuomi edusti seuratasolla Hämeenlinnan Tarmoa ja purjelentäjänä Hämeenlinnan Ilmailukerhoa. Hän voitti pyöräilyssä Suomen mestaruuden 4 000 metrin takaa-ajossa vuosina 1947 ja 1948 sekä 1 000 metrin aika-ajossa vuonna 1948. Pikaluistelussa hän saavutti SM-hopeaa 5 000 metrillä ja SM-pronssia yhteispisteissä vuonna 1952. Purjelennossa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1969 sekä suoritti Kulta-C:n kahdella timantilla.
Tuomi oli Hämeenlinnan Ilmailukerhon puheenjohtaja vuosina 1962–1970. Ammatiltaan hän oli peruskoulunopettaja.
Rudebox
Rudebox on Robbie Williamsin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. lokakuuta 2006. Albumi tehtiin yhteistyössä William Orbitin, Mark Ronsonin, Soul Mekanikin ja Pet Shop Boysin kanssa. Lily Allen toimii taustalaulajana kappaleissa "Bongo Bong/Je Ne T'aime Plus" ja "Keep On".
Williams coveroi viisi kappaletta albumilla: "Louise", The Human Leaguen hitti vuodelta 1984, "Kiss Me", Stephen Duffyn suurin hitti, "Lovelight" Lewis Taylorilta, "We're the Pet Shop Boys" My Robot Friendiltä sekä "Bongo Bong/Je Ne T'aime Plus" Manu Chaolta.
Albumi sai sekalaisia arvosteluja kriitikoilta, ja se nousi listan kärkeen Isossa-Britanniassa, Australiassa, Sveitsissä, Saksassa, Meksikossa, Argentinassa, Espanjassa, Italiassa ja Suomessa.