hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Betsy DeVos
Elizabeth "Betsy" DeVos (s. 8. tammikuuta 1958) on yhdysvaltalainen poliitikko, yrittäjä, hyväntekijä ja koulutusaktivisti ja kotoisin Michiganista. Hänet nimitettiin Yhdysvaltain opetusministeriksi helmikuussa 2017.
Elisabeth DeVos, omaa sukua Prince, on kotoisin Michiganin Holland-nimisestä kaupungista. Hän on suorittanut bachelor-tutkinnon liiketalouden alalta ja opiskellut politiikan tutkimusta.
DeVos meni vuonna 1980 naimisiin Richard ”Dick” DeVos Jr.:n kanssa, joka on ollut ennen Betsy DeVosin ministerinuraa Yhdysvalloissa vaimoaan tunnetumpi. Aviomies on Amwayn perustajan poika ja omistaa osan isänsä yhtiöstä. Pariskunnalla on kaksi tytärtä ja poika. Amwayn perinnön takia DeVosit ovat miljardöörejä. Forbes-talouslehden mukaan perheen omaisuus on 5,1 miljardia dollaria. Aviomies on ollut ehdokkaana Michiganin kuvernööriksi. DeVos istuu monien yhtiöiden hallituksissa ja oli useita vuosia Michiganin republikaanien puheenjohtaja. Hän on myös useiden hyväntekeväisyysjärjestöjen johdossa.
DeVos kannattaa vanhempien oikeutta valita lastensa koulu vapaasti. Hän on puolisonsa kanssa tukenut miljoonilla dollareilla lobbaustyötä, jonka tavoitteena on muuttaa lainsäädäntöä niin, että yksityisiä kristillisiä kouluja voitaisiin tukea verovaroilla enemmän. DeVos on perustellut yksityiskoulujen suosimista sillä, että niiden luoma kilpailu parantaisi myös julkisia kouluja. Yhdysvalloissa asia on kiistanalainen, sillä seurauksena voi pikemminkin olla luokkaerojen kärjistyminen ja julkisten koulujen oppilaiden valikoitumisen entistä haastavammiksi. Molemmat DeVosit ovat kertoneet olevansa hyvin uskonnollisia ja sanoneet, että Betsyn kiinnostus ja motivaatio keskittyä koulutukseen kumpuaa häneen uskonnollisesta vakaumuksestaan.
DeVosin nimityksestä opetusministeriksi käytiin poikkeuksellisen tiukka äänestys. Senaatissa äänet menivät tasan 50-50, ja valinnan ratkaisi varapresidentti Mike Pence. Trump luonnehti Betsy DeVosia uudistajaksi Nimitys oli Trumpin kiistanalaisimpia nimityksiä, ja sitä vastustivat monet tahot, vastustusta tuli muun muassa opettajien ammattiliitolta.
Vignone
Vignone on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Vignonen naapurikunnat ovat Arizzano, Bee, Cambiasca, Caprezzo, Intragna, Premeno ja Verbania.
Salahuddin Abdul Aziz
Sulttaani Salahuddin Abdul Aziz, oli Malesian kuningas ja Selangorin sulttaani. Hän toimi Malesian kuninkaana vuosina 1999–2001. Hän menehtyi vuonna 2001 oltuaan maan kuninkaana kaksi ja puoli vuotta. Selangorin sulttaaniksi hän nousi isänsä Hisamuddinin kuoltua vuonna 1960.
Hykkyrän seisake
Hykkyrä (ratakm 216+337) on lakkautettu seisake Haminan vanhalla radalla Kouvolan kaupungissa. Seisake avattiin 16. huhtikuuta 1951 ja lakkautettiin 26.toukokuuta 1968. JuHa-radan takia Hykkyrä on jäänyt rataverkon ulkopuolelle.
Vehkoja
Vehkoja (aiemmin "Vehkaoja") on Hyvinkään kaupunginosa, joka sijaitsee vajaa kolme kilometriä kaupungin keskustasta (rautatieaseman seudulta) lounaaseen. Vehkoja rajoittuu lännessä Hyvinkäänkylään ja pohjoisessa Kruununpuistoon. Idässä naapureina ovat Hakalanmäki ja Mäkivehkoja; eteläpuolella on Kittelän kaupunginosa.
Kaupunginosan palveluihin kuuluvat muun muassa ruokakauppa, koulu (Vehkojan koulu ja Anttilan koulu), seurakuntakeskus ja päiväkoti.
Kaupunginosaa palvelee Hyvinkään rautatieaseman ja Hyvinkään sairaalan väliä kulkeva Hyvinkään paikallisliikenteen linja 1.
Viertola (Hyvinkää)
Viertola on Hyvinkään kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin keskustan välittömässä läheisyydessä. Kaupunginosa kuuluu Hyvinkään vanhimpiin ja se kaavoitettiin jo vuonna 1922 Hyvinkään kaupungin ensimmäisessä yleiskaavassa. Viertolassa on lukuisia 1920- ja 1930-luvun puutaloja, mutta keskustan puoleisessa osassa myös uudempia kerrostaloja.
Viertolan palveluihin kuuluvat muun muassa päiväkoti, palloiluhalli ja urheilukenttä. Alle kilometrin päässä sijaitsevat muun muassa Hyvinkään rautatieasema, Hyvinkään yhteiskoulun lukio, Laurea-ammattikorkeakoulu, Suomen Rautatiemuseo sekä keskustan kaupat.
Lähimmät paikallisliikenteen bussipysäkit (linja 1) sijaitsevat Uudenmaankadulla.
Death of a Clown
Death of a Clown on brittiläisen The Kinks -yhtyeen jäsenten Dave Daviesin ja Ray Daviesin kirjoittama musiikkikappale. Dave Davies julkaisi sen heinäkuussa 1967 ensimmäisenä soolosinglenään, jolloin se nousi Britannian Record Retailer -listan kolmanneksi. Lisäksi se julkaistiin The Kinksin samanvuotisella studioalbumilla "Something Else by The Kinks".
The Kinks soittaa ”Death of a Clownin” taustat. Lisäksi kappaleessa vierailevat kosketinsoittaja Nicky Hopkins sekä Ray Daviesin vaimo Rasa Davies, joka laulaa taustalaulua. Kappaleen monoversio kestää 3 minuuttia ja yhden sekunnin, ja stereoversio 3 minuuttia ja 12 sekuntia. Kappaleen intro keksittiin, kun Ray Davies soitti pianon jousia kuin harppua.
Vuonna 2011 Dave Davies kertoi Dave Davies: Kinkdom Come -dokumentissa, että laulu oli seurausta hänen tyytymättömyydestä omaan elämäänsä. Huolimatta siitä, että Daviesin elämään kuuluivat kuuluisuus, huumeet ja kauniit naiset, hän koki, että jotain puuttui. Tästä hän keksi kappaleen aiheeksi klovnin, joka saa ihmiset nauramaan, mutta on todellisuudessa itse surullinen.
Suomalainen lauluduo Pasi ja Pekka levytti kappaleesta vuonna 1972 Chrisse Johanssonin sanoittaman käännösversion ”Kuoleva klowni”.
”Death of a Clown” -single julkaistiin Britanniassa 7. heinäkuuta ja Yhdysvalloissa 2. elokuuta 1967. Singlen B-puoli oli ”Love Me Till the Sun Shines”. Kappale nousi Britannian Record Retailer -listan kolmanneksi. Yhdysvalloissa se ei saavuttanut sijoitusta. Britannian lisäksi kappale nousi top 5:een Alankomaissa, Belgiassa ja Länsi-Saksassa.
Santa Ana
Santa Ana () voi tarkoittaa seuraavia:
The Wantons
The Wantons on Vaasassa vuonna 1963 perustettu rhythm and blues -yhtye, jonka nelivuotinen ura huipentui toimimiseen Jimi Hendrixin konsertin lämmittelijänä Helsingin Kulttuuritalolla vuonna 1967. The Wantonsin perustajajäseniä ovat Bengt Holm, Reino Kurki ja Krister Kulju. Yhtye keikkaili myös Ruotsissa ja olisi päässyt myös levyttämään, jos olisi suostunut laulamaan suomeksi. Yhtye piti 50-vuotisjuhlakonsertin Vaasan Strampenilla syyskuussa 2013.
Yhtyeen tarina alkoi, kun Bengt Holm, Reino Kurki ja Krister Kulju tapasivat rippileirillä 1963. Aluksi pojat harjoittelivat kitaroineen käyttäen vahvistimena Kurjen perheen putkiradiota. Kaikki hankkivat itselleen yhteensopivat farkut, bootsit, mustat poolopaidat ja nahkaliivit sekä punaiset Höfner-kitarat ja niille oikeat vahvistimet Reino Kurjen yrittäjäisän kustannuksella. Harjoituspaikkakin löytyi perheen leipomosta. Lopulta löytyi sotilassoittokunnassa kokemusta kerännyt rumpalikin, jolla oli punaiset rummut.
The Wantonsin tyylillisiä esikuvia olivat englantilaiset rhythm and blues -nimet kuten The Rolling Stones, The Yardbirds, The Animals, Van Morrison ja The Pretty Things. Yhtye sai paljon esiintymismahdollisuuksia, sillä 1960-luvun puolivälissä vaasalaiskouluilla järjestettiin tansseja lauantaisin, nuorisotalolla pidettiin bändikilpailuja ja torstaisin oli Popklubi. The Wantons oli ruotsinkielisen nuorison suosiossa ja kilpaileva The Slippers enemmän suomenkielisten mieleen.
The Wantons toimi aktiivisesti vuoteen 1967 asti, jolloin sen ura huipentui Jimi Hendrixin konsertin kolmannen lämmittelijän rooliin helsinkiläisten The Firstin ja New Joysin rinnalla. Vuonna 1983 aikuistuneet yhtyeen jäsenet kokosivat The Wantonsin uudelleen esiintyäkseen kerran ravintola Ernstissä. Senkin jälkeen yhtye esiintyi muutaman vuoden välein.
Ed Atkins
Ed Atkins (s. 1982) on brittiläinen taiteilija. Hän käyttää töissään monipuolisesti tekniikan suomia mahdollisuuksia: teräväpiirtotelevisioita, surround-ääniä ja digitaalista editointia.
Atkins on opiskellut kuvataidetta Lontoossa. Hän suoritti kandidaattitutkinnon Central Saint Martinsin taidekoulussa ja jatkoi maisteriksi Slade School of Fine Artissa.
Taiteilijan työnsä ohella Atkins luennoi Goldsmiths’ Collegessa Lontoossa.
Atkins on yksi Helsingin Ars 17 -näyttelyn keskeisistä taiteilijoista. Hänen teoksensa täyttävät lähes kokonaisen kerroksen Kiasmassa.
BMW i8
BMW i8 on BMW:n vuodesta 2014 lähtien valmistama kaksiovinen coupé mallinen Plug-in-hybridiauto. BMW i8:n virallinen myynti Suomessa alkoi marraskuussa 2015. Auto kiihtyy 0-100 km/h 4,4 sekunnissa. Auton huippunopeus on rajoitettu 225 km/h, mutta pelkällä sähkömoottorilla 120 km/h. Hybridiin sähkömoottori on sijoitettu auton etuosaan ja se tuottaa voimaa pelkästään etupyöriin. Taka-akselin eteen sijoitettu bensiinimoottori jakaa voimaa takapyöriin. Näiden kahden moottorin ansiosta auto on nelivetoinen. Auton toimintamatka pelkällä sähkömoottorilla on noin 35–40 kilometriä. Suomessa auton hinta on noin 150 000 euroa veroineen.
BMW i8 toimii Formula E -sarjan virallisena turva-autona. Qualcomm toimii yhteistyössä BMW:n sekä Formula E -sarjan kanssa. Turva-autot käyttävät nimeä Qualcomm Safety Car.
Lichenin Ihanimman Neitsyt Marian kirkko
Lichenin Ihanimman Neitsyt Marian kirkko () on Puolan suurin kirkko, johon mahtuu 18 000 ihmistä. Kirkko sijaitsee Licheń Staryn kylässä Ison-Puolan voivodikunnassa.
Reince Priebus
Reinhold Richard "Reince" Priebus [raɪns ˈpriːbəs] (s. 18. maaliskuuta 1972) on yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän oli Republikaanien kansallisen komitean puheenjohtaja kolmen kauden ajan, 2011–2016, ja Valkoisen talon kansliapäällikkö presidentti Donald Trumpin virkakauden ensimmäiset kuusi kuukautta heinäkuun 28. päivään 2017 saakka, jolloin hänen tilalleen nimitettiin kenraali John F. Kelly.
Priebus on tehnyt pitkän uran puoluetoiminnassa. Hän aloitti osavaltiotasolla. Hänen johtaessaan Wisconsinin republikaaneja puolue menestyi hyvin ja voitti uusia paikkoja liittovaltion alahuoneessa, sai enemmistön osavaltion parlamentissa ja kuvernöörin viran. Priebus on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Uskonnoltaan hän on ortodoksi.
Puoluetta repineen esivaalikamppailun jälkeen Priebus kehotti republikaaneja yhdistymään Donald Trumpin ehdokkuuden taakse. Marraskuussa 2016 Trump nimitti hänet Valkoisen talon kansliapäälliköksi 20.1.2017 alkaen.
Heinäkuun lopulla 2017 Donald Trump erotti Priebusin epäillen häntä Valkoisen talon henkilökunnasta peräisin olevista monista tietovuodoista lehdistölle. Juuri ennen erottamista Trumpin viikkoa aiemmin nimittämä uusi viestintäjohtaja Anthony Scaramucci kutsui uutta esimiestään Priebusia "The New Yorker" -lehdelle ”v***n vainoharhaiseksi skitsofreenikoksi”.
Kapteeni Sindbadin seikkailut
Kapteeni Sindbadin seikkailut (, myös "Captain Sinbad") on vuonna 1963 valmistunut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Byron Haskinin ohjaaman elokuvan sankaria Sindbadia esittää Guy Williams.
Muinaisessa Baristanissa kapteeni Sindbad rakastuu prinsessa Janaan, jota tavoittelee myös ilkeä tyranni El Kerim. Estääkseen tyrannin aikeet Sindbad lähtee etsimään hirviöiden vartioimaa norsunluutornia, jonne El Kerimin kuolemattomuuden salaisuus on piilotettu. Lopuksi sankari kukistaa tyrannin ja pelastaa prinsessan.
Kingin veljesten tuottama ja Metro-Goldwyn-Mayerin levittämä "Kapteeni Sindbadin seikkailut" on toteutettu laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä. Byron Haskinin ohjaama elokuva kuvattiin müncheniläisellä Bavarian studiolla, joka osoittautui teknisesti kovin vaatimattomaksi. Pääosaan palkattiin Zorro-televisiosarjasta tunnettu Guy Williams.
Elokuva on värikäs ja eksoottinen lasten toimintaseikkailu, joka on täynnä jännittäviä erikoistehosteita. Sen pohjalta suunniteltiin tv-sarjaa, jonka pilottijakso ei kuitenkaan herättänyt suurten yhtiöiden kiinnostusta.
Kingdom Hearts HD 2.8 Final Chapter Prologue
Kingdom Hearts HD 2.8 Final Chapter Prologue (tyyliteltynä Kingdom Hearts HD II.8 Final Chapter Prologue) on teräväpiirtokuvalla varustettu "Kingdom Hearts" -pelisarjan kokoelma, joka julkaistiin vuonna .
Kokoelma sisältää pelattavan osuuden pelistä "" sekä kaksi aivan uutta tarinaa. Ensimmäinen on elokuva "Kingdom Hearts χ Back Cover", joka perustuu selainpohjaiseen peliin "Kingdom Hearts χ" ja sisältää myös materiaalia, jota pelissä ei ollut. Toinen on "Kingdom Hearts 0.2: Birth by Sleep – A Fragmentary Passage", aivan uusi peli, joka sijoittuu "in" jälkeen ja jonka tarina esitetään Aquan näkökulmasta.
Guy Williams
Guy Williams (syntyjään "Armand Joseph Catalano", 14. tammikuuta 1924 New York – 30. huhtikuuta 1989 Buenos Aires) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Sisilialaiseen siirtolaisperheeseen syntynyt pitkä ja komea Williams opiskeli vähän aikaa sotilasakatemiassa ja työskenteli sitten valokuvamallina, elokuvien sivurooleissa ja televisiomainoksissa. 1950-luvun lopussa hän sai pääosan Disney-yhtiön Zorro-televisiosarjassa. Tehtyään 1960-luvun alussa pari elokuvaa Euroopassa Williams palasi Hollywoodiin, jossa hän esiintyi ensin "Bonanzassa" ja sittemmin "Matkalla avaruuteen" ("Lost in Space") -televisiosarjassa. Vetäydyttyään alalta Williams muutti 1970-luvulla Argentiinaan.
Hemiaminaalit
Hemiaminaalit eli karbinoliamiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa samaan hiiliatomiin on liittynyt sekä amino- että hydroksyyliryhmä. Hemiaminaalien tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on RC(OH)NR. Hemiaminaalit ovat hemiasetaalien typpianalogeja.
Hemiaminaalit ovat suhteellisen pysymättömiä yhdisteitä ja rengasrakenteiset hemiaminaalit ovat avoketjuisia pysyvämpiä, mutta ovat silti kemiallisessa tasapainossa rengasrakenteisen hemiaminaalin ja avoketjuisen aminoaldehydin kanssa. Primääriset hemiaminaalit reagoivat erityisesti happamissa olosuhteissa muodostaen imiinejä. Sekundäärisistä amiineista muodostuneet hemiaminaalit ovat stibiilempia, mutta voivat muodostaa happamissa olosuhteissa enamiinin. Hemiaminaalit voivat reagoida eteenpäin amiinien kanssa aminaaleiksi.
Hemiaminaaleja valmistetaan aldehydien tai ketonien ja primääristen tai sekundääristen amiinien välisellä reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen amiini reagoi additioreaktiolla elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa. Molekyylinsisäinen protoninsiirto johtaa hemiaminaaliin.
Simo Kiviranta
Simo Kiviranta (28. marraskuuta 1936 Lavia – 29. tammikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen rovasti ja teologian lisensiaatti.
Kiviranta pääsi ylioppilaaksi Kankaanpään lyseosta ja hän opiskeli sitten teologiaa Helsingin yliopistossa sekä suoritti teologian ja filosofian vaihto-opintoja Heidelbergin yliopistossa. Kiviranta valmistui teologian kandidaatiksi vuonna 1963 ja teologian lisensiaatiksi 1969. Hänet vihittiin papiksi 1964.
Kiviranta oli aluksi seurakuntapappina Länsi-Porin seurakunnassa ja Turun tuomiokirkkoseurakunnassa. Sen jälkeen hän oli Helsingin yliopiston uskonto- ja lähetystieteen laitoksen sekä ekumeenisen arkiston assistenttina ja systemaattisen teologian laitoksen ekumeniikan jaoston assistenttina vuosina 1966–1992.
Kiviranta toimi vuoden 1968 kirkolliskokouksen asettaman naisppappeuden edellytyksiä tutkineen kirkon virkakomitean sihteerinä. Hän ei hyväksynyt naispappeutta ja oli keskeisesti mukana naispappeutta Suomen kirkossa vastustaneen Paavalin synodin syntymisessä. Kiviranta toimitti useita teologisia kirjoja ja käänsi Martti Lutherin tekstejä suomen kielelle. Viimeiset vuotensa hän oli Suomen Luther-säätiön puheenjohtajana.
Dichobunoidea
Dichobunoidea on hävinnyt yläheimo johon kuuluivat ensimmäiset sorkkaeläimet. Niiden luokittelu on vielä epävarmaa ja muuttuu jatkuvasti. Yleensä yläheimo jaetaan neljään heimoon: Dichobunidae, Cebochoeridae, Mixtotheriidae ja Helohyidae. Ne elivät eoseenilta oligoseenille Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Lajeja olivat muun muassa "Diacodexis" ja "Messelobunodon"
Renault Alaskan
Renault Alaskan on Renault’n vuodesta 2017 lähtien valmistama lava-automalli, joka jakaa suuren osan tekniikastaan Nissan Navaran ja Mercedes-Benz X-sarjan kanssa. Alaskan on valmistajansa ensimmäinen malli luokassaan.
Alaskanin voimanlähteenä on 2,3-litrainen dCi-dieselmoottori, joka on saatavana 160- tai 190-hevosvoimaisena versiona. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsenportainen automaattivaihteisto.
Folke Husell
Folke Rune Husell (s. 16. lokakuuta 1945 Maarianhamina) on ahvenanmaalainen juristi ja Ålandsbankenin pääjohtaja vuosina 1987–2003.
Husell toimi vuosina 1977–1986 Ålandsbankenin lakiosaston johtajana ja nousi pankin johtokuntaan vuonna 1979. Vuonna 1986 hänet valittiin pankin toimitusjohtajaksi. Vuodesta 1987 hänen tittelinsä oli pääjohtaja. Hänen pääjohtajakaudellaan pankki laajeni voimakkaasti erityisesti avaamalla uusia konttoreita Suomen mannermaalle ja tarjoamalla Private banking -palveluja. Husellin kaudella vuonna 1991 Ålandsbanken selvisi Suomen pankkikriisistä ilman pankkitukea, jota valtaosa pankeista joutui ottamaan.
Husell irtisanoutui pääjohtajan tehtävästä vuonna 2003 johtokunnan kanssa syntyneiden näkemyserojen takia.
Flip Top
Flip Top on yhdysvatalaisen trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1977 julkaistu albumi. Levyn A–puoli on studiolevy ja B–puoli on nauhoitettu seitsemänsillä Jazz Festivaalella, Ljubljanassa, Jugoslaviassa.
Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita.
Rovan junaonnettomuus
Rovan junaonnettomuus tapahtui Oulu-Kontiomäki-radalla Muhoksella lähellä Rovan pysäkkiä 9. lokakuuta 1956. Ouluun selluloosalastissa matkalla ollut tavarajuna T6807 ja Oulun suunnasta tullut sepeli- ja umpitavaravaunuista koostunut sorajuna numero 6822 törmäsivät toisiinsa Rovan pysäkin ja Kärnän tasoylikäytävän välisellä rataosuudella lähellä Rovan mutkaa. Molempien junien lämmittäjät ehtivät hypätä pois vetureista. Törmäyksessä kuoli toisen junan veturinkuljettaja ja lämmittäjät ja toinen veturinkuljettaja saivat ruhjevammoja. Romuttuneet veturit jäivät raiteelle tavaravaunujen sinkoillessa ratapenkalle.
Onnettomuden syynä oli se että tavarajunan kuljettaja ei ollut tietoinen tapahtuneesta aikataulumuutoksesta. Tavarajunan T6807 vuonna 1917 valmistunut veturi Tv2 624 hylättiin, sorajunan vuonna 1949 valmistunut veturi Tk3 1148 sen sijaan palasi liikenteeseen kunnostuksen jälkeen ja se on nykyisin museoveturina Rovaniemellä.
Grigori Petrovski
Grigori Petrovski (1878–1958) oli ukrainalaissyntyinen poliitikko Neuvostoliitossa.
Ukrainalaisesta syntyperästään huolimatta Petrovski piti itseään kansainvälisenä ihmisenä ja vastusti ukrainalaisnationalismia. Kun bolševikit murskasivat lyhytikäisen Ukrainan kansantasavallan (1917–1919), Petrovski taisteli bolševikkien joukoissa. Hänestä tuli Venäjän neuvostotasavallan sisäministeri. Vuonna 1919 hän palasi Ukrainaan ja toimi siellä neuvostotasavallan pääministerinä vuoteen 1938 asti. Petrosvski oli Stalinin läheinen liittolainen. Ukrainassa häntä pidetään yhtenä pääsyyllisenä nimellä Holodomorina tunnettuun nälänhätään 1930-luvulla.
Neuvostoliiton keskushallinnossa Petrovski oli Ukrainan edustaja toimeenpanevassa keskuskomiteassa 1922–1938, Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroon varajäsen 1926–1938 ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston varapuheenjohtaja 1938–1939.
Petrovskin poika Leonid Petrovski oli kenraaliluutnantti, joka kaatui Puna-armeijan joukoissa vuonna 1941.
Nykyinen Dnipron kaupunki oli nimeltään Dnipropetrovsk vuosina 1928–2016 Petrovskin kunniaksi.
Vladimir Karelin
Vladimir Karelin (1891–1938) oli venäläinen poliitikko ja vallankumousjohtaja. Hän oli valtion kiinteistöistä vastaava kansankomissaari vuodesta 1917. Karelin osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin. Hän oli tyytymätön lopputulokseen ja erosi komissaarin virasta. Vuonna 1919 hänet pidätettiin, ja vapauttamisensa jälkeen hän muutti ulkomaille.
Uuden Musiikin Kilpailu 2012
Uuden Musiikin Kilpailu 2012 (UMK 2012) järjestettiin 25. helmikuuta 2012. Kilpailun voitti Pernilla Karlsson kappaleellaan "När jag blundar". Kilpailu oli järjestyksessään ensimmäinen Uuden Musiikin Kilpailu.
Vuonna 2012 "Uuden Musiikin Kilpailun" säännöt olivat seuraavat:Vuoden 2012 esiraadin jäseniä olivat Jorma Hietamäki (Yle Radio Suomi), Jaako Hurme (Bassoradio), Johan Lindroos (Yle X3M) Sami Häikiö (Music Export Finland), Anna Laine (Radio Helsinki), Pekka Laine (Yle Kulttuuri), Tarja Närhi (Yle Kulttuuri), Tomi Saarinen (YleX), Noora Santavuori (YleX), Susanna Vainiola (Yle Kulttuuri) ja Wallu Valpio (Hitlantis).
Ilmoittautuminen vuoden 2012 "Uuden Musiikin Kilpailuun" käynnistyi 15. elokuuta 2011 ja päättyi syyskuun lopussa. Määräaikaan mennessä ilmoittautumisia saapui 540 kappaletta, joista esiraati valitsi jatkoon 40 parasta kappaletta."Uuden Musiikin Kilpailua" alettiin esittää televisiossa tammikuussa 2012. Ohjelma lähetettiin Yle TV2:lla ja Yle HD:lla perjantaisin klo 21.00 27. tammikuuta 2012 – 24. helmikuuta 2012. Esiraadin ja tuomariston valintojen, koesoiton ja klubikeikkojen jälkeen kilpailijat etenivät 25. helmikuuta Helsingin jäähallissa järjesttyyn finaaliin. Kilpailun voittaja edustaa Suomea Euroviisuissa 2012.
Finaalia seurasi keskimäärin 452 000 televisionkatsojaa.
Dan (täsmennyssivu)
Dan tai DAN voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Uuden Musiikin Kilpailu 2013
Uuden Musiikin Kilpailu 2013 (UMK 2013) järjestettiin 17. tammikuuta - 9. helmikuuta 2013. Kilpailun voitti Krista Siegfrids kappaleellaan "Marry Me". Kilpailu oli järjestyksessään 2. Uuden Musiikin Kilpailu.
Kilpailuun osallistui 12 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaetaan kahteen karsintaan. Kummastakin karsinnasta valittiin neljä parasta suoraan finaaliin, ja pudotettiin kaksi kappaletta. Loput kuusi kappaletta kilpailivat Semifinaalissa, josta finaaliin eteni neljä parasta. Espoon Barona Areenalla pidetyssä Finaalissa voittaja valittiin 50% yleisöäänillä ja 50% tuomaristonäänillä. Tuomaristoon kuului Toni Wirtanen, Redrama, Aija Puurtinen ja Tomi Saarinen. Parhaimman yhteistuloksen saanut voittaa kilpailun ja edustaa Suomea Euroviisuissa 2013.
Nordisk Panorama
Nordisk Panorama () on pohjoismainen lyhyt- ja dokumenttielokuvien festivaali, jota on järjestetty vuosittain syyskuussa vuodesta 1990 alkaen. Ensimmäiset parikymmentä vuotta festivaali järjestettiin vaihtuvissa kaupungeissa Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Suomessa ja Islannissa, mutta vuodesta 2013 alkaen tapahtumapaikkana on ollut Ruotsin Malmö, jossa festivaalia järjestävät Malmön kaupunki ja alueellinen elokuvakomissio Film i Skåne.
Etelä-Norjan Grimstadissa pidetyn ensimmäisen Nordisk Panoraman järjesti vapaiden elokuvantekijöiden muodostama Nordisk Filmkontakt -järjestö.
Tanskan Århusissa (nyk. Aarhus) pidetyillä toisilla elokuvajuhlilla palkittiin muun muassa Roy Andersson ("Härlig är jorden"), Marja Pensala ("Pimeys") ja Paul-Anders Simma ("Let’s Dance").
Vaasassa järjestetyillä kolmansilla Nordisk Panorama -festivaaleilla nähtiin kilpailusarjan lisäksi muun muassa Stefan Jarlin retrospektiivisarja. Pääpalkinnolla palkittuja olivat ruotsalaiset dokumentaristi Lars Westman ("Se döden") ja animaattori Cesar Galindo (”Viisi minuuttia Amerikan sieluille”).
Ruotsin Kristianstadissa pidetyillä juhlilla suomalaiset menestyivät erinomaisesti. Palkinnon saivat Markku Pölönen ("Onnen maa", paras lyhytelokuva), Kiti Luostarinen ("Sanokaa mitä näitte", paras dokumentti) ja John Webster ("Pölynimurikauppiaat", yleisöpalkinto).
Reykjavikissa vuonna 1994 Thomas Vinterberg sai sekä lyhytelokuva- että yleisöpalkinnon elokuvastaan "Poika, joka kulki takaperin". Kunniamaininnan saivat muun muassa Esa Illi ("Kili-Kali") ja Katariina Lillqvist ("Kamarihaikara").
Norjan Bergenissä pääpalkinnon saivat norjalaiset Joachim Solum ja Thomas Lien ("Syvyyden yksinäisyys") sekä ruotsalaiset Fredrik von Krusenstjerna ("Förräderi") ja Reza Parsa ("Gränsen").
Westfälische dachsbracke
Westfälische dachsbracke on saksalainen koirarotu. Se on muunnos saksanajokoirasta (Deutsche Bracke) ja kuuluu FCI-roturyhmään 6.
Westfälische dachsbracke on melko pitkänomainen, matalaraajainen ja vahvarakenteinen metsästyskoira. Rotu on ystävällinen ja sopeutuvainen, ja sillä on tarkka hajuaisti. Rodun säkäkorkeus on 30–38 senttimetriä.
Karvapeite on karkeaa ja tiheää. Väritys vaihtelee punaisesta keltaiseen manttelikuviolla. Päässä on valkoinen otsajuova. Kuono ja kaulus ovat valkoisia. Valkoista karvaa on myös rinnassa, vatsassa ja hännänpäässä. Suklaanruskea väri luetaan virheeksi.
Rotu syntyi 1800-luvun loppupuolella, kun saksanajokoiraa risteytettiin toisen rodun kanssa (Steinbracken) tavoitteena luoda rotu, joka sopi paremmin muuttuneisiin metsästyssääntöihin.
Nikon F
Nikon F oli yksisilmäinen peilikamera jonka Nikon julkisti huhtikuussa 1959 ja jota tuotettiin lokakuuhun 1973 asti.
Nikon F oli merkittävä kamera Nikonin tuotteiden historiassa, koska kamerassa käytettävä objektiivikiinnitys on pieniä muutoksia lukuun ottamatta yhä käytössä Nikonin digitaalisissa ja filmiä käyttävissä SLR-kameroissa (mukaan lukien F6 -filmikamera, joka on uusin F-kameran versio.)
Veriveljet (vuoden 1962 elokuva)
Veriveljet (, ”Syrakusan tyranni”; , ”Damon ja Pythias”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Curtis Bernhardt. Sen pääosia esittävät yhdysvaltalaiset Guy Williams ja Don Burnett.
Eletään vuotta 400 eaa. Ateenalainen Pythias on lähetetty Syrakusaan hakemaan pythagoralaisuuden opettajaa Arkanosta kotikaupunkinsa hallitsijaksi. Syrakusassa Pythias tutustuu seikkailija Damoniin, joka ensin pettää hänet, mutta myöhemmin auttaa Arkanoon pakoon. Pythiaan jouduttua tyranni Dionysioksen vangiksi Damon tarjoutuu hänen tilalleen, jotta Pythias pääsee Ateenaan tapaamaan raskaana olevaa vaimoaan. Juuri ennen Damonin teloitusta Pythias palaa Syrakusaan pelastamaan ystävänsä. Miesten välisestä ystävyydestä liikuttuneet kaupunkilaiset pakottavat Dionysioksen säästämään molempien hengen.
Amerikkalaisrahoitteinen "Veriveljet" on kuvattu väri- ja laajakangastekniikalla Rooman Cinecittàssa. Ulkokuvissa nähdään Grotte Di Salonen luolat, Monte Gelaton vesiputoukset, Tolfan laakso, Gaetan kalliot ja Terracinan merenranta. Ohjaajaksi palkattiin Hollywoodissa työskennellyt Curtis Bernhardt ja pääosiin Disney-yhtiön Zorroa näytellyt Guy Williams sekä "Northwest Passage" -sarjasta tunnettu Don Burnett. Muu näyttelijäkunta ja tuotantoryhmä koostui etupäässä italialaisista. Eräät lähteet mainitsevat italiankielisen version ohjaajaksi Alberto Cardonen, mutta todennäköisesti hän työskenteli vain Bernhardtin apuohjaajana.
Antiikin legendaan perustuva elokuva on hyvin toteutettu, mutta hieman vaisu ja kovin vakavahenkinen peplum-seikkailu. Sen kohokohtia ovat Williamsin esittämä sympaattinen roisto ja hevosvaljakon vauhdikas takaa-ajo.
Iselin Solheim
Iselin Løken Solheim (s. 20. kesäkuuta 1990) on norjalainen poplaulaja-lauluntekijä, jonka kappaleissa on elementtejä kansanmusiikista ja elektronisesta musiikista.
Iselin syntyi Naustdalissa, Norjan Sognin ja Fjordanen läänissä. Hän kiinnostui laulamisesta jo nuoressa iässä. Vuonna 2009 Solheim aloitti opinnot Skiringssal Folkehøgskulessa, jossa hän opiskeli pääasiassa musiikkia. Sen jälkeen hän alkoi kirjoittaa omia kappaleitaan. Vuonna 2010 Solheim alkoi opiskella populaarimusiikkia ja musiikkiteknologiaa Liverpoolin Institute for Performing Arts:issa. Opintojensa aikana hän aloitti uusia projekteja, kehitti ääntään ja kypsyi niin artistina kuin esiintyjänäkin.
Palattuaan takaisin Norjaan Solheim julkaisi debyyttikappaleensa ”What's Happening”:in. Kappale sai hyvän vastaanoton: sitä soitettiin paljon radiossa ja Norjan kansallinen radioasema Radio Norge nimesi sen ”Viikon kappaleeksi”. Levy-yhtiö BISI Music myös värväsi hänet välittömästi riveihinsä kuultuaan kappaleen. Seuraavalla kappaleellaan ”The Wizard of Us” Solheim merkitsi tiukasti paikkansa pohjoismaisen musiikin saralla.
Solheim myös laulaa Alan Walkerin EDM-kappaleilla ”Faded” (2015) ja ”Sing Me to Sleep” (2016).
Tällä hetkellä Solheim asuu Oslossa.
Antti Karisto
Antti Karisto on suomalainen professori, joka toimii Helsingin yliopiston sosiaaligerontologian professorina. Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori ja luonnontieteiden kandidaatti. Hän on tutkinut laajasti eri yhteiskuntatieteitä kaupunkikulttuurista sosiaaligerontologiaan. Hän on myös yksi suositun sosiaalipolitiikan tenttikirjan Matkalla nykyaikaan kirjoittajista.
Trasquera
Trasquera on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Trasqueran naapurikunnat ovat Bognanco, Crevoladossola ja Varzo sekä Zwischbergen Sveitsin puolella.
Sosiaaligerontologia
Sosiaaligerontologia on yhteiskuntatieteisiin kuuluva tieteenala, jossa tutkitaan väestön ikääntymistä yhteiskunnallisena, sosiaalisena ja kulttuurisena ilmiönä. Tärkeitä osa-alueita sosiaaligerontologiassa ovat väestön ikääntyminen, erityisesti ikäihmisten elämänlaatu ja voimavarat, vanhuspolitiikka, vanhustyö ja palvelujen laatu, tulevaisuuden muutostrendit sekä sosiaaligerontologinen tutkimus. Suomalaisia sosiaaligerontologeja ovat muun muassa Helsingin yliopiston professori Antti Karisto ja Lapin yliopiston professori Heli Valokivi.
Calasca-Castiglione
Calasca-Castiglione on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Calascan naapurikunnat ovat Antrona Schieranco, Bannio Anzino, Borgomezzavalle, Pallanzeno, Piedimulera, Pieve Vergonte, Rimella, Valstrona ja Vanzone con San Carlo.
Usko huomispäivään
Usko huomispäivään ("Watch on the Rhine") on Herman Shumlinin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1943. Se perustuu Lillian Hellmanin näytelmään vuodelta 1941, joka tunnetaan suomeksi nimellä "Vartio Reinillä". Näytelmän sovitti elokuvaksi Dashiell Hammett.
Näytelmän ja elokuvan alkuperäisnimi tulee saksalaisesta patrioottisesta laulusta ”Die Wacht am Rhein”. Tarinassa natsi-Saksasta Yhdysvaltoihin paennut saksalais-amerikkalainen pariskunta (Paul Lukas ja Bette Davis) teini-ikäisine lapsineen aikoo auttaa Saksan vastarintaliikkeen toimintaa Yhdysvalloista käsin, mutta heidän suunnitelmansa paljastuu ja he joutuvat kiristyksen uhriksi. Perheen isä tappaa kiristäjän ja joutuu pakenemaan Yhdysvalloista takaisin Eurooppaan. Hänestä ei kuulu kuukausiin mitään, ja lopulta perheen 18 vuotta täyttävä poika haluaa lähteä isää etsimään. Äiti epäröi, koska pelkää menettäneensä miehensä ja menettävänsä myös poikansa.
Paul Lukas sai miespääosastaan Oscarin ja Golden Globen. Sen lisäksi elokuva tuotti kolme Oscar-ehdokkuutta: parhaasta elokuvasta, parhaasta käsikirjoituksesta (Hammett) ja parhaasta naissivuosasta Lucile Watson.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
For Crying Out Loud (Shiraz Lanen albumi)
For Crying Out Loud on suomalaisen hard rock -yhtye Shiraz Lanen esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2016 ja se sai positiivisen vastaanoton. Albumi sisältää hieman rankemaa hard rockia, mutta myös kevyempää blues-henkistä rockia. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 36.
Levyn julkaisun jälkeen syksyllä 2016 yhtye kiersi Eurooppaa.
Toivo Harjunpää
Kalle Toivo Immanuel Harjunpää (2. kesäkuuta 1910 Rauma – 21. syyskuuta 1995) oli amerikansuomalainen luterilainen pappi ja kirkkohistorian professori. Hänen uskonnollinen taustansa oli evankelisessa herätysliikkeessä.
Harjunpää vihittiin papiksi Turussa 1936. Hän oli jonkin aikaa pappina Vehmaalla ja oli sitten Suomen Merimieskirkon pastorina Lontoossa 1938–1945 ja arkkipiispa Aleksi Lehtosen sihteerinä 1945–1948. Hän oli perustamassa vuonna 1946 liturgiseen liikkeeseen kuulunutta Liturgiset veljet-piiriä Turkuun ja toimi piirin johtajana.
Harjunpää muutti toukokuussa 1948 Yhdysvaltoihin. Hän oli vuodesta 1953 opettajana Berkeleyssä Kaliforniassa sijaitsevassa Pacific Lutheran Theological Seminaryssa ja hän toimi Berkeleyn Graduate Theological Unionin kirkkohistorian professorina 1963–1977 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Harjunpää oli myös korkeakirkollisen Societas Sanctae Birgittae veljistön jäsenenä.
Woman (albumi)
Woman on ranskalaisen elektronisen musiikin yhtye Justicen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2016.
Erkylän taistelu
Erkylän taistelu oli Hausjärven pitäjän Erkylän kylässä 21. huhtikuuta 1918 käyty Riihimäen valtaukseen liittyvä Suomen sisällissodan taistelu. Hikiään matkalla ollut saksalainen osasto joutui Erkylän kartanoon kuuluvan Ilonummen torpan lähistöllä punaisten väijytykseen, jolloin kaatui kuusi saksalaista ja neljä punakaartilaista.
21. huhtikuuta päättyneen Hyvinkään taistelun jälkeen osa saksalaisjoukoista jatkoi kohti Riihimäkeä vielä saman illan aikana. Majuri Godert von Redenin johtama Saksilainen karabinierirykmentti lähti marssimaan Erkylän kylän kautta Hikiälle, jossa sen tarkoitus oli katkaista Lahteen johtava rata, ennen hyökkäystään idän suunnasta Riihimäelle. Osasto pääsi noin 10 kilometrin päähän Hyvinkäältä, kun se Ilonummen torpan tuntumassa joutui punaisten väijytykseen noin kello 23. Syntyneessä tulitaistelussa kaatui kuusi saksalaista ja neljä punakaartilaista, ennen kuin punaiset irroittautuivat kahakasta. Redenin joukko ei taistelun tauottua pystynyt enää jatkamaan matkaansa, vaan majoittui yöksi läheisen Erkylän kartanon maille. Aamulla osasto jatkoi Hikiän asemalle, jonka valtauksen jälkeen se eteni edelleen Riihimäelle.
Taisteluissa kuolleista kuudesta saksalaisesta neljä on haudattu Erkylän kartanon puistoon. Paikalla on muistomerkki, johon on kaiverrettu sotilaiden nimet. Kaatuneet punaiset on haudattu Ilonummelle, jonne pystytettiin muistokivi vuonna 1988.
Eduard Dallmann
Eduard Dallmann (11. maaliskuuta 1830 Blumenthal, Bremenin lähellä – 23. joulukuuta 1896, Blumenthal, Saksa) oli saksalainen valaanpyytäjä, kauppias ja napaseuduntutkija.
Dallmann aloitti seikkailuretkensä 15-vuotiaana merenkulkijana. Vuonna 1866 hänestä tuli hawaijilaisen laivan "W. C. Talbotin" kapteeni. Alus teki kaupparetkiä Alaskaan Tšukotkan alueille Beringinmerelle ja Tšuktšimerelle. Hän on ensimmäinen mainittu eurooppalainen, joka on astunut Wrangelinsaarelle~.
Vuosina 1867–1870 hän oli valaanpyyntialus "Count Bismarckin" päällikkö valaanpyyntiretkellä trooppisella Tyynellämerellä, Ohotanmerellä sekä Beringin- ja Tšuktšimerellä.
Kun valaat vähenivät arktisilla merillä, Dallmann sai 1872–1874 tehtäväkseen tutkia purje-höyrylaiva "Grönlandilla" Antarktiksen merialueita. Valaanpyynnin kannalta tehtävä onnistui kohtalaisen hyvin, mutta lisäksi Dallmann teki retkellä Etelämantereen tienoilla merkittäviä löytöjä, joista merkittävimpiä olivat Bismarckinsalmi sekä Anversinsaari, Brabantinsaari, Liègensaari ja Vilhelminsaaristo. "Grönlandilla" työskennellessään hän oli vuoden 1875 valaanpyyntikaudella asiantuntijana Davisinsalmen ja Baffininlahden valaanpyyntialueilla.
Venäläisen paroni von Knoopin toimeksiannosta Dallmann teki vuosina 1877–1884 vuosittain yrityksiä kuljettaa rahtia Obinlahdelle ja Jeniseinlahdelle, jossa tavaraa oli määrä vaihtaa viljaan ja muuhun tavaraan, jota tuotiin proomuilla pitkin noita suuria Siperian jokia. Karanmeren jääolojen vuoksi kaikkiaan seitsemästä yrityksestä onnistui vain neljä. Tappioiden leikkaamiseksi von Knoop lopulta keskeytti vaikean hankkeen. Epäonnistumisesta huolimatta Dallmannilla oli ollut harvinainen tilaisuus tutkia Karanmeren saaria ja rannikkoa, joita harva eurooppalainen oli nähnyt.
Kun Dallmann oli jättänyt Jäämeren vedet lopullisesti, hänestä tuli 1884 höyrylaiva "Samoan" kapteeni. Hänen laivansa vei Otto Finschin tieteellisen retkikunnan tuolloin vähän tutkitulle Uuden-Guinean pohjoisrannikolle.
Dallman jatkoi Uuden-Guinean pohjoisrannikon tutkimista vuosina 1887–1893 Saksan Uuden-Guinean kauppakomppanian nimissä ja nimesi tuolloin useita alueen saaria ja salmia.
Toruńin raatihuone
Toruńin raatihuone on raatihuone Toruńin kaupungissa Puolassa. Raatihuone rakennettiin vuosina 1391–1393. Sitä laajennettiin rakentamalla kolmas kerros vuosina 1600–1605. Alakerrassa sijaitsi tuomioistuin ja edustustiloja, yläkerrassa virastoja. Kuningas Jan I kuoli raatihuoneella vuonna 1501.
Hajasara
Hajasara ("Carex remota") on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi.
Hajasara muodostaa tiiviitä mättäitä. Sen särmikkäät, ohuet varret kasvavat 30-60 cm korkeiksi. Lehdet ovat lähes varsien pituisia, pari milliä leveitä ja velttoja. Kukat muodostavat tähkiä, joissa hedekukat ovat alhaalla, emikukat ylhäällä. Nuoret varret ovat pystyjä, vanhemmiten ne alkavat nuokkua.
Hajasaraa kasvaa Keski-ja Etelä-Euroopassa. Yksittäisiä löytöjä on myös Ahvenanmaalla ja Ruotsin keski- ja eteläosissa. Suomessa hajasaraa kasvaa Ahvenanmaan länsiosissa kosteissa lehdoissa, lehto- korvissa ja puronvarsilla. Manner-Suomen ainoa esiintymä Lohjalla hävisi 1980-luvun lopulla.
Hajasara oli aiemmin rauhoitettu vain Ahvenanmaalla, nykyisin koko Suomessa.
George W. De Long
George Washington De Long (22. elokuuta 1844 New York, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 1881 Siperia, Venäjä) oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja tutkimusmatkailija. Hän johti kovaonnista Jeannetten tutkimusretkeä, jolla etsittiin avointa Pohjoista jäämerta.
DeLong lähti parkki "Jeannettella" matkaan 1879 Lavrentinlahdesta Tšuktšien niemimaalta aikomuksena purjehtia pohjoisnavalle. Alus juuttui jäihin Gerladinsaaren lähettyvillä ja ajelehti lähes kaksi vuotta Itä-Siperian merellä. Talvikaudella 1879–1880 alus ajelehti Wrangelin maaksi nimetyn seudun pohjoispuolella, jossa De Long teki havaintoja ja piirroksia. Hän osoitti että kyseessä oli saari. "Jeannette" upposi toukokuussa 1881, ja retkikunnan jäsenistä pelastui 13.
Flutamidi
Flutamidi (CHNOF) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa pitkälle edenneen eturauhassyövän hoitoon.
Flutamidi on niin kutsuttu antiandrogeeni. Yhdiste on aihiolääke, joka metaboloituu vaikutuksiltaan voimakkaammaksi 2-hydroksiflutamidiksi. Se sitoutuu androgeenireseptoreihin ja estää täten androgeenien kuten testosteronin sitoutumista niihin. Näin testosteroni ei pääse stimuloimaan syöpäsolujen kasvua. Flutamidi sitoutuu androgeenireseptoreihin hieman heikommin kuin spironolaktoni tai syproteroniasetaatti. Flutamidia käytetään erityisesti etäpesäkkeitä muodostavien eturauhassyöpien hoidossa. Yhdistettä voidaan käyttää myös naisilla hirsutismin hoitoon.
Flutamidi on yleensä kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat vatsavaivat ja ripuli. Yhdiste voi aiheuttaa myös ihon herkistymistä valolle ja harvinaisissa tapauksissa se on myrkyllinen maksalle.
Flutamidia valmistetaan 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinin ja isobutyroyylikloridin välisellä reaktiolla. 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinia valmistetaan lähtien m-nitrotolueenista tai trifluorimetyylibentseenistä.
Aulis Kähkönen
Au­lis Kalevi Käh­kö­nen (10. joulukuuta 1930 Viipuri – 20. kesäkuuta 2016 Lake Worth, Yhdysvallat) oli 1950-lu­vul­la Työ­väen Ur­hei­lu­lii­ton (TUL) pa­ras mies­ui­ma­ri, joka pa­ran­si liit­ton­sa ja Suo­men en­nä­tyk­siä kai­kis­sa muis­sa uin­ti­muo­dois­sa pait­si va­paa­uin­nis­sa. Suo­mea Käh­kö­nen edus­ti 200 metrin rintauinnissa Hel­sin­gin olym­pi­a­lais­issa 1952 sekä li­säk­si mo­nis­sa maa­ot­te­luis­sa ja Poh­jois­mai­den mes­ta­ruus­ki­sois­sa. Vesi­pal­los­sa hän saa­vut­ti Hel­sin­gin Työ­väen Ui­ma­rei­den (HTU) jouk­ku­ees­sa SM-mi­ta­lei­ta.
Au­lis ”Aku” Käh­kö­nen syn­tyi Vii­pu­ris­sa 1930. Hä­nen isän­sä Erk­ki Käh­kö­nen (s. 1899 Vii­pu­ris­sa) oli am­ma­til­taan läm­mit­tä­jä, jon­ka suku­juu­ret oli­vat Utrechtissa Hol­lan­nis­sa. Au­lik­sen äiti oli om­pe­li­ja­ Hil­ja Käh­kö­nen (s. 1908 Ju­val­la). Au­liksella oli kak­si vel­jeä.
Au­lis Käh­kö­nen ja Tui­ja Karhiola (s. 1935 Vii­pu­ris­sa) avi­oi­tui­vat syk­syl­lä 1958.
Käh­kö­nen luo­pui ra­vin­to­las­taan Helsingissä ja muut­ti per­hei­neen Yh­dys­val­toi­hin vuo­den 1985 lo­pus­sa. Aluk­si Käh­kö­nen asui Taco­mas­sa Wa­shing­to­nis­sa, jos­sa hän työs­ken­te­li kir­ves­mie­he­nä. Elä­ke­päi­viä Au­lis ja Tui­ja Käh­kö­nen viet­ti­vät Lake Worthissa Flo­ri­das­sa. Au­lis Käh­kö­nen kuo­li Yh­dys­val­lois­sa 20.6.2016.
Aamun hauta
Aamun Hauta on Uranus-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1975.
Tiukasti suojeltu alue
Tiukasti suojeltu alue (IUCN:n luokka 1a) on Kansainvälinen luonnonsuojeluliiton IUCN:n luokituksen mukaan luonnonsuojelualue, joka on perustettu luonnon monimuotoisuuden ja mahdollisesti geologisten tai geomorfologisten kohteiden suojeluun. Tiukasti suojelluilla alueilla virkistyskäyttö tai muu käyttö ovat tarkkaan säädeltyjä ja rajoitettuja suojeluarvojen säilyttämiseksi.
Tiukasti suojeltujen alueiden ensisijaisena päämääränä on suojella ekosysteemiä, joka on lajistoltaan tai monimuotoisuudeltaan poikkeuksellinen alueellisesti, kansallisesti tai maailmanlaajuisesti. Lisäksi tiukasti suojeltujen alueiden tavoitteena on säilyttää malliesimerkkjä luonnonympäristöstä tieteellistä tutkimusta varten tai toisaalta säiltytää luonon kulttuuriarvoa.
Fantasy Zone
Fantasy Zone () on Segan kehittämä ja valmistama kolikkopeli. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti 28. maaliskuuta 1986 ja on Fantasy Zone -pelisarjan ensimmäinen osa. Myöhemmin peli julkaistiin myös useille konsoleille, kuten Sega Master Systemille.
Pelaaja ohjaa älyllistä avaruusalusta nimeltä Opa-Opa, joka taistelee vihollishyökkästä vastaan Fantasy Zone -nimisessä planeettajoukossa. Pelissä on joitakin ominaisuuksia, joita ei tyypillisissä ammuntapeleissä ole. Päähenkilöä Opa-Opa kutsutaan joskus Segan ensimmäiseksi maskotiksi. Pelin tyylissä ja päähenkilössä on lukuisia yhtäläisyyksiä aikaisempaan "TwinBeehin", ja näiden kahden sanotaankin luoneen "cute 'em up"-alalajin.
Vilaflor
Vilaflor on kunta ja kylä Teneriffan saarella Kanariansaarilla Espanjassa. Kylä sijaitsee 1 400 metrin korkeudessa. Vilaflor on Teneriffan kunnista vähäväkisin, siellä asuu noin 2 000 ihmistä. Vilaflor on Teiden kansallispuistoa lähinnä oleva kylä.
Lucile Watson
Lucile Watson (27. toukokuuta 1879 Quebec, Kanada – 24. kesäkuuta 1962 New York, USA) oli kanadalainen näyttelijä, joka työskenteli New Yorkin Broadwayllä läpi 1900-luvun alkupuoliskon, vuodesta 1902 vuoteen 1954. Elokuvanäyttelijänä hänet nähdään erityisesti 1940-luvun elokuvissa, usein vauraan lesken tai muun varttuneen porvarisnaisen rooleissa. Watson oli Oscar-ehdokkaana sivuosastaan vuoden 1943 elokuvassa "Usko huomispäivään".
Pacem in terris
Pacem in terris () on paavi Johannes XXIII:n 11. huhtikuuta 1963 julkaisema kiertokirje. Hän ei osoittanut kirjettään ainoastaan katolisille, vaan koko maailmalle. Sen katsotaan vaikuttaneen radikaalilla tavalla katoliseen etiikkaan sodan ja rauhan lisäksi naisten oikeuksissa, uskonnonvapaudessa ja kirkon ja valtion suhteissa. Jokainen sen jälkeen kirjoitettu kiertokirje on viitannut siihen.
Hapsisara
Hapsisara ("Carex capillaris") on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi.
Se on yleensä matalakasvuinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä. Hapsisaraa kasvaa Norjassa, Pohjois-Ruotsissa, Baltiassa, Itä-Euroopassa ja Venäjällä sekä Euroopan vuoristoalueilla. Suomessa lajia tavataan paikoin Oulu-Lappeenranta-linjan pohjoispuolella ja lounaissaaristossa.
La peccatrice
La peccatrice (”Syntinen nainen”) on vuonna 1940 valmistunut italialainen elokuva. Amleto Palermin ohjaaman melodraaman pääosaa esittää Paola Barbara.
Pikkukaupungin tyttö Maria tulee raskaaksi ja lähtee häpeän painamana pois kotoaan. Marian sulhanen Alberto jättää hänet ja lapsi kuolee. Maria ryhtyy imettämään maanviljelijäpariskunnan lasta, ja he ottavat hänet kotiinsa asumaan. Emännän humalainen veli Salvatore yrittää raiskata Marian, ja tämä joutuu pakenemaan kaupunkiin. Siellä hän tutustuu Pietroon, joka päätyy velkojensa takia vankilaan. Rikas Ottavio pakottaa Marian työskentelemään prostituoituna. Ystävättären kuolema bordellissa herättää Marian vastarinnan. Lopulta hän pakenee kaupungista ja palaa anteeksi antavan äitinsä luokse.
Mustavalkoinen "La peccatrice" on kuvattu Rooman Kokeellisen elokuvakeskuksen studiossa ja äänitetty Cinecittàssa. Sen käsikirjoitus on veteraaniohjaaja Amleto Palermin ohella kolmen tunnetun elokuvakriitikon Luigi Chiarinin, Umberto Barbaron ja Francesco Pasinettin käsialaa. Elokuvan pääosissa nähdään Paola Barbaran lisäksi kolme kuuluisaa miesnäyttelijää: Vittorio De Sica, Fosco Giachetti ja Gino Cervi. Kuvaaja Vaclav Vich tarjoaa puolidokumentaarisia otoksia synnytyslaitoksesta, elonkorjuusta ja pesulatyöstä.
"La peccatrice" edustaa 1940-luvun alun italialaisessa elokuvassa tapahtunutta vähittäistä siirtymistä kohti neorealismia, joka huipentui Luchino Viscontin "Riivaajissa". Sen naiset ovat taloudellisesti ja seksuaalisesti riistettyjä ja miehet petollisia, hyväksi käyttäviä ja luonteeltaan heikkoja. Elokuvan melodramaattinen aihe – häpeäänsä pakeneva langennut nainen – on sinällään tyypillinen, ja sen tarjoamat ratkaisut – maaseutu, uskonto, äidillisyys ja anteeksianto – ovat perinteisiä. Tummasävyinen "La peccatrice" ei kuitenkaan pyri välttämään riistiriitoja tai vahvistamaan vallitsevaa järjestystä. Sen sanoma huipentuu loppua edeltävässä kohtauksessa, jossa Maria tarkkailee halveksuvasti sattumalta näkemäänsä entistä rakastajaansa. Toisin kuin esimerkiksi samaa aihetta käsittelevässä Alessandro Blasettin elokuvassa "Quattro passi tra le nuvole" (1942), nainen on lopulta kasvanut itsenäiseksi ja ottanut vastuun elämästään.
Aikalaiskriitikot suhtautuivat Venetsian elokuvajuhlilla esitettyyn elokuvaan myönteisesti sen yleisöä kosiskelevista melodramaattisista konventioista huolimatta. Arvostelijat kiittivät elokuvan rehellisyyttä ja Michelangelo Antonioni ylisti sen päähenkilön sisäistä voimaa ja kompleksisuutta.
Huvitus
Huvitus on C.R. Sahlbergin 1800-luvulla perustama Yläneen Uudenkartanon kartanon puutarhatila Yläneellä Pöytyällä.
Tila sijaitsee Säkylän Pyhäjärven länsirannalla. Puutarha raivattiin kiviseen metsään Yläneen Uudenkartanon osuudelle Kolvaan metsäpalstasta. Rakennusaikana sinne ei johtanut tietä, vaan matka tehtiin soutaen Yläneen kirkonkylästä. Valmistuessaan 1800-luvun puolivälissä se oli Suomen suurin hedelmätarha. Tilan koko oli 381 hehtaaria, josta metsää oli 308 hehtaaria. Tila työllisti enimmillään kolmisenkymmentä henkilöä.
Huvituksen puutarha oli jaettu 4 osaan. Osat olivat Pieni puutarha, Suuri puutarha, Omenisto ja Kirsikkamäki. Omenapuiden lisäksi puutarhoissa kasvatettiin luumu- ja kirsikka- ja päärynäpuita. Hedelmäpuita puutarhassa oli toista tuhatta. Laajin ja tärkein puutarha oli 3,5 hehtaarin kokoinen Omenisto, jossa oli omenapuita yhteensä 120 eri lajiketta. Sahlberg kirjasi puutarhan kasvit luetteloon, jota nykyään säilytetään Turun yliopistossa. Puutarhasta on lähtöisin Huvitus-omenalajike. Sahlbergin kuoltua vuonna 1860 puutarha siirtyi hänen tyttäriensä omistukseen. Tyttäristä Sofia asui koko ikänsä Huvituksella, ja hänen kuoltuaan puutarha siirtyi taas hänen tyttärilleen. Puutarhan loiston päivät olivat kuitenkin tuolloin jo takanapäin.
Puutarha-alueelle muodostettiin vuonna 1891 Turva-seuran alkoholistiparantola. Vuodesta 1914 lähtien parantolan omistaja oli Raittiuden Ystävät ry. Se jatkoi toimintaa vuoteen 1937 asti, jolloin parantola siirtyi valtion omistukseen.
Vuonna 1943 alueelle perustettiin Tyttökoti ja se toimi Huvituksessa vuoteen 1978 saakka. Tyttökotiin sijoitettiin 15 – 20-vuotiaita nuoria naisia koko maasta, jotka eivät tulleet toimeen muualla. Se oli ankara ja suljettu laitos. Rikkeistä saattoi joutua eristykseen tai kirjeiden vastaanotto- ja lähetyskieltoon. Kasvatusmuotoina olivat maatilan työt sekä erilaiset ammattikurssit. Tyttökodista pääsi pois ulkopuoliseen koepalvelukseen, jos oli suorittanut tarpeeksi kursseja. Muita vapautuskeinoja olivat avioituminen ja 21 vuoden iän saavuttaminen. 1970-luvulla kasvatusmuodoiksi otettiin virikkeellinen toiminta ja kurittamisesta luovuttiin.
Vuodesta 1979 oppilaiksi otettiin myös poikia, jolloin nimikin muuttui Yläneen koulukodiksi. Koulukodissa oppilasaines oli edelleen Suomen vaikeinta ja tuli usein muista laitoksista, joissa heitä ei voitu pitää käytöshäiriöiden vuoksi. Valtion säästötoimien vuoksi koulukoti lakkautettiin 1.9.1994.
Vuonna 1994 Huvituksesta tuli Mannerheimin lastensuojeluliiton Kuntoutus- ja kehittämiskeskus. Se tarjosi muun muassa lastensuojelullista kuntoutusta psyykkisissä ja sosiaalisissa vaikeuksissa oleville lapsiperheille sekä kuntoutusta vaikeavammaiselle lapsille ja nuorille. Keskus työllisti 80 henkilöä. Vuonna 2013 toiminta Huvituksessa loppui ja se siirrettiin Paimion sairaalaan.
Huvituksen tilalle on etsitty uutta omistajaa. 50 rakennusta käsittävä tila on ollut myynnissä neljän miljoonan euron hinnalla.