hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Víctor Merino Dubón
Víctor Hugo Merino Dubón (18. elokuuta 1979 Apopa, El Salvador) on elsalvadorilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitahyökkääjä. Kotimaassaan ja kansainvälisessä jalkapallossa, hänet tunnetaan isänsä sukunimen mukaan nimellä "Víctor Merino", mutta Suomessa pelatessaan hän käytti sukunimeä "Dubón".
Dubón vietti lapsuutensa erittäin köyhissä oloissa maan pääkaupungin San Salvadorin slummialueilla, ollen myös kansainvälisen Plan-kehitysyhteistyöjärjestön kummilapsena. Suomeen hän saapui vuonna 1998 toimittaja Juha Tammisen välittämänä. Hän oli tuolloin 17-vuotias ja teki porilaisen FC Jazzin kanssa viiden vuoden mittaisen sopimuksen. Ensimmäisen kauden Dubón pelasi seuran A-junioreissa. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki seuraavana vuonna.
Dubón pelasi Jazzissa kolme kautta ja yhteensä 75 liigaottelua, tehden niissä viisi maalia. Hän edusti FC Jazzia myös UEFA Intertoto Cupin otteluissa kesällä 2001. Kauden päätyttyä Dubón palasi takaisin kotimaahansa, vaikka sopimusta oli vielä vuosi jäljellä. Syynä oli hänen sopeutumattomuutensa Suomen ilmastoon ja hankalaan kieleen, vaikka Dubón muutoin kertoikin viihtyneensä Porissa.
El Salvadoriin palattuaan Dubón liittyi yhden maan suurimman seuran, Alianza F.C.n riveihin. Seuraa valmensi tuolloin Jaime Rodriguez, jonka omistaman jalkapalloakatemian kasvatti Dubón myös on. Seuraavana vuonna hän siirtyi San Salvador F.C.-joukkueeseen, jossa hän oli tärkeässä roolissa seuran voittaessa El Salvadorin liigan kevätkauden (Clausura) mestaruuden vuonna 2003. Viimeksi Dubón on edustanut Luis Ángel Firpo-seuraa, jonka kanssa hänen sopimuksensa päättyi vuoden 2011 syyskauteen.
El Salvadorin A-maajoukkueessa Dubón esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2003 ottelussa Guatemalaa vastaan. Hän on edustanut maataan vuoden 2007 Keski-Amerikan mestaruusturnauksessa ja samana vuonna CONCACAF Gold Cupissa, joka on Pohjois- ja Keski-Amerikan maiden yhteinen mestaruusturnaus. Dubón on pelannut yhteensä 20 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Perunpöllönen
Perunpöllönen ("Otus roboratus") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Ecuadorissa ja Perussa.
Se on paikkalintu. Sen paino on noin 153 g.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, kosteat alavat metsät, savannit, subtrooppiset ja trooppiset pensaikkoalueet, huonokuntoiset metsät.
Sillä on kaksi alalajia:
Copa Centroamericana
Copa Centroamericana on joka toinen vuosi järjestettävä jalkapallon Keski-Amerikan mestaruusturnaus. Turnaukseen osallistuvat Keski-Amerikan jalkapalloliiton UNCAF:n jäsenet Belize, Costa Rica, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua ja Panama. Kaikki UNCAF:n jäsenet ovat jäseniä myös Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliitossa CONCACAF:ssa.
Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1991. Vuoden 2009 turnaukseen asti se tunnettiin nimellä "UNCAF Nations Cup". Menestynein maa on Costa Rica kuudella mestaruudellaan.
Vuoden 2011 Copa Centroamericana pidettiin tammikuussa Panamassa. Finaalissa Honduras voitti Costa Rican maalein 2-1. Turnauksen viisi parasta maata pääsivät mukaan vuoden 2011 CONCACAF Gold Cupiin, joka on Keski- ja Pohjois-Amerikan maiden yhteinen mestaruusturnaus.
Ehdokkaat vuoden 2013 Copa Centroamericanan järjestäjiksi ovat Nicaragua ja Costa Rica.
Yli rajan
Yli rajan on Wilho Ilmarin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1942. Se perustuu Urho Karhumäen romaaniin "Yli rajan" (1938), josta Martti Larni muokkasi käsikirjoituksen.
Melodraamaksi luonnehditun elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1930-luvulle kaakkoisrajan tienoille. Päähenkilöitä ovat pientilan isäntä Mikko (Joel Rinne) ja inkeriläinen kaunotar Eliisa (Irma Seikkula), jota Mikko kosii mutta joka ei henno jättää yksinään elävää invalidi-isäänsä suutari Raaskaa (Wilho Ilmari). Ilmarin ohjausta pidetään koskettavana. Hän tavoittaa tässä ajankohtaa heijastelevassa poliittisessa rakkausdraamassa onnistuneesti tunnelmia ja Irma Seikkulan kasvojen sielukkuuden.
Elokuvan alussa on karttapiirros Suomen ja Neuvostoliiton kaakkoisrajasta, joka avautuu siinä "railona", johon alkutekstit ilmestyvät. Tekstien jälkeen aukko umpeutuu. Päähenkilö on Karhumäen romaanissa 25-vuotias, mutta elokuvaan on valittu näyttelijäksi 45-vuotias Joel Rinne.
Elokuvan kotimainen ensiesitys siirtyi valmistumisen lykkääntymisen vuoksi huhtikuusta lokakuulle. Kantaesitys oli kuitenkin elokuussa 1942 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se palkittiin Medaglia della Biennale -mitalilla. Jatkosodan päätyttyä elokuva poistettiin ohjelmistosta. Viimeinen esitys oli 1. heinäkuuta 1944. Uudestaan se esitettiin vasta viisikymmentä vuotta myöhemmin, 12. elokuuta 1994, televisiossa.
Elokuvan kantaesitys oli elokuussa 1942 Venetsian "filmiolympialaisissa" ja sai Medaglia della Biennale -mitalin.
Boeing 377
Boeing 377 Stratocuiser on laajarunkoinen nelimoottorinen yhdysvaltalainen matkustajalentokone. Siinä on samat siivet ja moottorit kuin B-29-pommikoneessa, mutta runko on uusi, isompi ja kaksikerroksinen. Boeing 377:stä on tehty muunnelmia, kuten Mini Guppy ja Aero Spacelines Super Guppy. Boeing 377 on puolitoistakerroksinen, ylemmässä kerroksessa on matkustamo. Alakannella (lentokoneen puolessa välissä) on ruuma ja keittiö. Lentokone on ollut niin matkustaja- kuin kuljetuslentoyhtiöiden käytössä. Jotkut Boeing 377 -koneen versioista tunnetaan nimellä Guppy.
Ainakin seuraavat yhtiöt käyttivät Boeing 377 -konetta:Pregnant Guppy oli Boeing 377 -koneen käytön loppumisvuonna 1963 Boeing 377 -koneesta modifioitu rahtilentokone.
Caught in the Act (Steve Gibbons Band)
Caught in the Act on birminghamilaisen Steve Gibbons Bandin (SGB) Englannissa äänitetty livealbumi vuodelta 1977. Levyn nimi on Melody Maker -lehden konserttiarvio-osaston mukainen.
Tuottaja on Kenny Laguna apunaan Mark Dodson. Yhdysvalloissa valmistetut LP-levyt on kustantanut MCA Records. Taustalla on myös Goldhawke-levymerkki. MCA:n osoite on ollut 100 Universal Plaza, Universal City, Kalifornia 91608.
Erään arvion mukaan albumin parhaimpia kappaleita ovat Steve Gibbonsin itsensä tekemät "Light Up Your Face", "One of the Boys" ja etenkin "You Gotta Pay".
Kappaleiden tekijä on Steve Gibbons, ellei toisin ole mainittu.Kappaleiden vaihtoehtoisia nimiä ovat "Gave His Life to Rock 'n' Roll" ja "Rollin". Painoksessa, jonka luettelotunnus on Polydor / Goldhawke 2478 112 kappaleen "Clothes Line (Wrap It Up)" nimenä on "Shoppin' for Clothes". Sen on aikaisemmin levyttänyt The Coasters. "Git It" on lainattu Gene Vincentin ohjelmistosta.Trevor Burton on vaikuttanut aikaisemmin The Move -yhtyeessä.LP-levyn takakannessa on 15 valokuvaa Steve Gibbonsista ja hänen yhtyeensä jäsenistä. Eräässä valokuvassa Gibbons istuu urheiluautossa, jonka kylkeen on maalattu Gibbons ja Rollin Medusa -kuva. Eräässä kuvassa yhtye on lavastettu gangsterijoukkioksi, joka on Rolls Roycen ympärillä, ja jengin pomolla (Gibbons) on kädessään pistooli.
Levykanteen on lainattu SGB:n konserttiarvioita lehdistä Sounds, N.M.E., Record Mirror, Melody Maker, Performance, Los Angeles Herald Examiner ja San Francisco Chronicle. Konserttipaikat, lehdet ja kirjoittajat ovat:Kirjoituksista selviää, että SGB on ollut kiertueella The Whon kanssa vuonna 1974 ja että yhtyeiden asioita on hoitanut sama yhtiö. SGB:n muusta ohjelmistosta on mainittu kappaleet "Natural Thing", "Tupelo Mississippi Flash", "The Right Side of Heaven", "Spark of Love", "Johnny Cool", "Strange World", yksityisetsivästä kertova "Dick Malone", "Rollin' On", "Oh Mr Jones", "Please Don’t Say Goodbye" ja "All Right Now" (ei se samanniminen Freen kappale).
Macho-imagoa esittävän Steve Gibbonsin yhteydessä on mainittu sellaisia vertailukohteita kuin Roger Daltrey, J. Geils, Elvis, Johnny Cash sekä Tony Joe White. Steve Gibbonsa Bandia on verrattu alkuaikojen The Who'hon ja toisaalta sellaiseen Yhdysvaltain Etelävaltioiden boogie-yhtyeeseen kuin Lynyrd Skynyrd. Yhtyeen albumeista on mainittu debyytti "Any Road Up" ja "Rollin on". Palladiumissa SGB on esiintynyt Starcastlen ja Journeyn kanssa ja Marquee-klubilla Cocksparrown kanssa.
Kolskaja
Kolskaja oli venäläinen öljynporauslautta, joka valmistui Rauma-Repolan Mäntyluodon telakalla Porissa vuonna 1985.
Lautta kaatui ja upposi Ohotanmerellä 18. joulukuuta 2011. Sitä oltiin hinaamassa myrskyssä avomereltä Sahalinin saarelle. Lautan omisti Gazprom.
Lautalla oli sen kaatuessa 67 ihmistä. Onnettomuuden aiheutti kaksi lautan yli pyyhkäissyttä aaltoa. Lautta upposi 20 minuutissa. Tutkijoiden mukaan lautalla rikottiin turvamääräyksiä muutenkin kuin siirto-olojen vuoksi.
Lauttaa rakennettiin Mäntyluodossa 2,5 vuotta. Se oli rakennettu kestämään 30-metrisiä aaltoja.
Casablancan taistelu
Casablancan taistelu oli toisen maailmansodan operaatio Soihtuun liittynyt maihinnousu Vichyn Ranskan hallitsemaan Marokkoon.
Joukot aloittivat 8. marraskuuta 1942 maihinnousun Marokkoon kolmessa kohteessa etelästä pohjoiseen kohteina olivat: Safi (operaatio Blackstone), Fedala (operaatio Brushwood) ja Mehdiya-Port Lyautey (operaatio Goalpost). Maihinnousujen tukena ei ollut merkittävää tulivalmistelua, koska Vichyn Ranskan joukkojen toivottiin liittyvän maihinnouseviin amerikkalaisiin mahdollisimman vähäisen vastarinnan jälkeen. Toive kuitenkin osoittautui vääräksi, ja se lisäsi jonkin verran tappioita.
Maihinnousua edeltävänä iltana kenraali Antoine Béthouart yritti vallankaappausta Marokossa, jotta voisi antautua amerikkalaisille. Kapinaan nousseet joukot piirittivät kenraali Charles Noguès’n huvilan, josta soitettiin Vichyn hallintoa tukeville joukoille. Kapinalliset pakotettiin kuitenkin luovuttamaan aseensa, ja alueella olleet joukot saivat tiedon mahdollisesta maihinnoususta.
Operaatio Brushwoodin tavoitteena oli saada maihin ensimmäisen tunnin aikana 6000 miestä varusteineen. Joukkojen oli tarkoitus vallata Fedalan kaupunki, estää laivaston tukemana rannikkotykistön toiminta sekä mahdollistaa hyökkäyksen jatkaminen kohti Casablancaa. Kolmesta osastosta keskimmäinen oli merkittävin ja siihen kuuluvilla aluksilla oli 19870 maavoimien sotilasta, 1701 ajoneuvoa ja noin 15000 pitkää tonnia tarvikkeita, mitkä piti saada maihin neljän vuorokauden aikana. Merivoimien henkilöstöä aluksilla oli kaikkiaan 17723 miestä.
Maihinnousu alue Fedhalan niemen ja Skerkin niemimaan välillä oleva kaksi ja puoli mailia pitkä hiekkaranta, jossa oli nousua 1:40 ja syvyyttä neljästä viiteensataan jalkaa riippuen veden korkeudesta. Riutat ja karikot jakoivat alueen viiteen osaan, jotka saivat nimet "Red", "Red 2", "Red 3", "Blue" ja "Blue 2". Maili Fedhalan niemen niskasta länteen oli "Yellow"-ranta ja kolme mailia itään Skerkistä oli "Blue 3" -ranta. Kaksi hiekkarannan ulkopuolista ja "Red" jätettiin pois suunnitelmasta, joten maihinnousu tehtiin neljään keskelle jääneeseen alueeseen.
Läntinen maihinnousuosasto, jonka kohteena oli Casablanca, koostui Yhdysvaltain joukoista komentajanaan kenraalimajuri George S Patton. Alueen laivastoa komensi kontra-amiraali Henry K. Hewitt. Joukot koostuivat Yhdysvaltain 2. panssaridivisioonasta sekä 3. ja 9. jalkaväkidivisioonista, eli kaikkiaan niihin kuului noin 35 000 sotilasta. Joukot kuljetettiin alueelle suoraan Yhdysvalloista nk. UG-saattueilla, jotka myös huolsivat alueelle toimitettuja joukkoja.
Miesha Tate
Miesha Tate (s. 18. elokuuta 1986 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen vapaaottelija ja lukkopainija. Hän oli UFC:n entinen naisten kääpiösarjan mestari ja saavutti lukkopainin MM-kisoissa hopeaa vuonna 2008. Hän oli myös heinäkuusta 2011 maaliskuuhun 2012 painoluokkansa mestari Strikeforcessa.
Tate otteli vuonna 2010 Suomen Maiju Kujalan kanssa, voittaen tämän kaikin tuomariäänin.
Lima-ahvenet
Lima-ahvenet (Leiognathidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta.
Varhaisimmat lima-ahventen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Nykyään elävien lajien luokittelu on muuttunut huomattavasti 2000-luvun aikana. Eräät lähteet lukevat heimoon kuuluvaksi kolme sukua "Gazza", "Leiognathus" ja "Secutor" ja yhteensä noin 24–30 lajia. "Leiognathus"-suku on kuitenkin osoittautunut parafyleettiseksi ja monia aikaisemmin siihen kuuluvaksi luettuja lajeja on siirretty muihin sukuihin. Nykyään lima-ahvenlajeja luokitellaan olevan noin 47. Lajeja ovat muun muassa lima-ahven ("Leiognathus equulus") ja marmorilima-ahven ("Leiognathus klunzingeri").
Lima-ahvenet ovat pienikokoisia ja saavuttavat vain harvoin 16 cm:n pituuden. Ruumiinrakenne kaloilla on litteä. Suomut ovat pienikokoisia ja puuttuvat päästä kokonaan. Kala on myös limamaisen eritteen peitossa. Kalat ovat tyypillisesti väriltään hopeanharmaita. Lajien erikoisuus on niiden valoelimet, joissa elää symbioosissa fotoluminoivia "Photobacterium"-suvun bakteereja. Koiraiden valoelin on kookkaampi kuin naaraiden ja valoelin myös kirkastuu lisääntymiskauden aikana. Selkä- ja peräevät ovat lima-ahvenilla hyvin pitkät ja pyrstöevä on haarautunut. Lajit pystyvät työntämään leukojaan eteenpäin, jolloin suusta muodostuu putkimainen.
Lima-ahvenlajit elävät indopasifisella merialueella. Ne elävät suolaisissa ja murtovesissä rannikkojen läheisyydessä, mutta osa lajeista tulee toimeen myös makeissa vesissä. Lima-ahvenet elävät matalissa vesissä lähellä pohjaa yleensä alle 160 metrin syvyydessä merenpinnasta. Kalat muodostavat usein suuria parvia. Lajien ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet, kuten äyriäiset. Pienestä koostaan huolimatta lima-ahvenet ovat Aasiassa paikoin hyvin tärkeitä ruokakaloja. Ne myydään tyypillisesti kuivattuina ja suolattuina.
FS Milan (1931)
Milan oli Ranskan laivaston 1931 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä. Alus palveli toisessa maailmansodassa, kunnes aluksen miehistö joutui 8. marraskuuta 1942 ajamaan aluksensa maihin Casablancan taistelussa saatujen vaurioiden vuoksi.
"Milan" muodosti sisaraluksensa "Épervier’n" kanssa 11. viirikön. "Milan" osallistui Norjan taisteluihin, ja se purjehti Skagerrakiin "Chevalier Paulin", "Tartun" sekä Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Sikhin" ja "HMS Tartarin" kanssa. Siihen osui 22. toukokuuta lentopommi. Ranskan antauduttua alus palasi Ranskaan, ja se sijoitettiin viirikkönsä mukana Pohjois-Afrikkaan Casablancaan, jossa alus kohtasi liittoutuneiden maihinnosujoukot marraskuussa 1942. Alus jouduttiin ajamaan matalikolle uppoamisen estämiseksi. Alus nostettiin 16. lokakuuta 1946 ja romutettiin.
FS Épervier (1931)
Épervier oli Ranskan laivaston 1931 vesille laskettu Aigle-luokan hävittäjä. Alus palveli toisessa maailmansodassa.
"Épervier" muodosti sisaraluksensa "Milanin" kanssa 11. viirikön, ja se osallistui Norjan taisteluihin. Ranskan antauduttua alus palasi Ranskaan ja se sijoitettiin viirikkönsä mukana Pohjois-Afrikkaan Oraniin, jossa alus kohtasi liittoutuneiden maihinnosujoukot marraskuussa 1942. Se hyökkäsi "Tornaden", "Tramontanen" ja "Typhonen" kanssa Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijöitä "HMS Auroraa" ja "HMS Jamaicaa" sekä niitä tukevia hävittäjiä "HMS Boadiceaa" ja "HMS Calpea" vastaan. Alukseen osui kranaatti ja se jouduttiin ajamaan uppoamisen estämiseksi matalikolle. Alus nostettiin 16. lokakuuta 1946 ja se romutettiin.
Surrogates – sijaisrobotit
Surrogates – sijaisrobotit on vuonna 2009 julkaistu Jonathan Mostow’n ohjaama tieteistoimintaelokuva, joka perustuu vuosina 2005–2006 ilmestyneisiin samannimisiin sarjakuviin. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Radha Mitchell, Rosamund Pike, Boris Kodjoe, Jack Noseworthy, James Cromwell, Ving Rhames ja Trevor Donovan.
Mogador-luokka (hävittäjä)
Mogador-luokka oli Ranskan laivaston kuuden vuoden 1932 laivasto-ohjelmaan kuuluneen hävittäjän () alusluokka. Alusista valmistui lopulta vain kaksi muiden neljän töiden keskeydyttyä Saksan vallattua Ranskan.
"Mogadorin" tilausvaltuutus annettiin 1932 laivasto-ohjelmassa ja "Voltan" kahta vuotta myöhemmin. Lopuista kolme alusta liitettiin vuoden 1938 laivasto-ohjelmaan huhtikuussa 1939 ja viimeinen huhtikuussa 1940. Näiden lisäksi oli tarkoitus vielä hankkia kuusi vastaavaa alusta, mutta hankintoja ei vahvistettu ennen Ranskan antautumista.
Uskonto Belgiassa
Belgian perustuslaki tunnustaa uskonnonvapauden. 50 % asukkaista kuuluu katoliseen kirkkoon, 5 % on muslimeja, 2,5 % protestanttisia kristittyjä, 0,4 % juutalaisia ja 0,3 % budhalaisia. Uskontokuntiin kuulumattomia on 41 %, joista 9 % on ateisteja. Roomalaiskatolisuus oli Belgian ainoa sallittu uskonto vuoteen 1781, jolloin Joosef II antoi määräyksen uskonnonvapaudesta. Vuoden 2010 eurobarometrin mukaan belgialaisista 37 % uskoo Jumalan olemassaoloon, 31 % uskoo jonkinlaiseen henkeen tai elämänvoimaan ja 27 % ei usko mihinkään jumalaan tai henkeen.
Olavi Linnove
Olavi Linnove (9. kesäkuuta 1898 – 20. marraskuuta 1950) oli suomalainen juristi, joka toimi äärioikeistolaisissa liikkeissä 1930- ja 1940-luvuilla.
Linnove opiskeli lakitiedettä ja hänestä tuli varatuomari 1923. Linnove toimi vuosina 1921–1932 asianajajana Helsingissä, Hyvinkäällä ja Lahdessa. Vuodesta 1932 alkaen hän toimi tie- ja vesirakennushallituksessa aluksi apulaissihteerinä ja sitten 1934 alkaen virkaatekevänä sihteerinä. Syksyllä 1944 Teo Snellman, Yrjö Raikas, Vietti Nykänen, Sven B. Oksanen, Olavi Linnove ja Gunnar Lindqvist määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle. Linnoven myöhemmistä vaiheista toisen maailmansodan jälkeen ei ole tarkempaa tietoa.
Linnove toimi 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen asiamiehenä ja kirjoitti "Aktivisti"-lehteen. Hänet valittiin vuonna 1931 Hyvinkään kauppalanvaltuustoon. Myöhemmin hänestä tuli kansallissosialismin kannattaja. Linnove oli jatkosodan aikana muun muassa "Kustaa Vaasa" -lehden toimittajana ja hän kuului 1942 perustettuun Siniristi-järjestöön.
Marum (tulivuori)
Marum on aktiivinen tulivuori Ambrymin vulkaanisella saarella Vanuatulla. Tulivuoren kraatterissa on aktiivinen laavajärvi.
Metsäjätti
Metsäjätti on Miika Nousiaisen vuonna 2011 ilmestynyt kolmas romaani.
Teos kertoo puunjalostusteollisuudesta riippuvaista Törmälän kylästä lähteneestä Pasista, joka kauppakorkeakoulun jälkeen päätyy kuvitteellisen metsäyhtiön, Metsäjätin palvelukseen. Metsäjätti omistaa Törmälän kylän vaneritehtaan ja Pasi saa tehtäväkseen valmistella entisen kotikylänsä vaneritehtaan irtisanomiset.
Romaaniin perustuva näytelmä kantaesitettiin Kansallisteatterissa vuonna 2013.
Višera (Olhavan sivujoki)
Višera () on Olhavan sivujoki Novgorodin alueella Venäjällä. Sen pituus on 64 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1 100 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Bolšaja Višeran ja Malaja Višerkan (Malaja Višeran) yhtymäkohdasta Malaja Višeran ja Novgorodin piirien rajalla. Višera virtaa lounaaseen ja yhtyy Olhavajoen haaraan Malyi Volhovetsiin. Joen varrella sijaitsee Savinon kuntakeskus. Bolšaja Višeran varrella on Bolšaja Višeran taajama ja Malaja Višerkan varrella Malaja Višeran kaupunki. Višeran ja Mstajoen yhdistänyt Višeran kanava on jäänyt pois käytöstä.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1899
Euroopan luistelumestaruudesta kilpailtiin Davosissa 16.-17. tammikuuta 1899. Vain miehet kilpailivat.
1 000 metriä luisteltiin varsinaisen mestaruuskilpailun ulkopuolella.
Zoran Savić
Zoran Savić (; s. 18. marraskuuta 1966 Zenica, Bosnia ja Hertsegovinan ST, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Ennen pääsarjauraansa Savić pelasi alempia sarjoja Borak Caplijnan ja Cenik Celikan joukkueissa. Vuonna 1989 hän siirtyi pääsarjassa pelanneeseen KK Splitiin. Seura pelasi menestyksekkäästi ja se voitti kaksi Jugoslavian mestaruutta, kaksi Euroliigan-mestaruutta sekä kaksi cup-mestaruutta. Kausiksi 1991–1993 Savić siirtyi FC Barcelonaan, josta hän jatkoi kahdeksi vuodeksi PAOK Thessalonikiin. Seuran paidassa hän voitti Korać Cupin. Kaudeksi 1995–1996 Savić siirtyi Real Madridiin.
Vuonna 1996 hänet hankittiin Virtus Bolognaan, jossa hän pelasi kaksi kautta. Jälkimmäisellä Bolognan-kaudellaan Savić voitti kolmannen Euroliiga-mestaruutensa sekä Italian-mestaruuden. Kauden 1998–1999 hän vietti turkkilaisessa Efes Pilsenissä, mutta seuraavana kautena hän ei pelannut missään seurassa. Kaudeksi 2000–2001 Savić palasi FC Barcelonaan, josta hän siirtyi vuonna 2001 Fortitudo Bolognaan. Hän siirtyi Bolognaan lokakuussa 2001 ja paikkasi Dan McClintockia. Vuonna 2002 hän lopetti ammattilaisuransa.
Savić edusti maajoukkuetasolla Jugoslaviaa. Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuonna 1990, jolloin maa voitti maailmanmestaruuden. EM-kilpailuista Savić voitti kultaa vuosina 1991, 1995 ja 1997. Lisäksi hän osallistui urallaan kerran olympialaisiin, joista hän voitti hopeaa vuonna 1996.
Melu (täsmennyssivu)
Melu voi viitata seuraaviin asioihin:
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1899
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 1899 olivat taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut, jotka pidettiin 14. tammikuuta Davosissa, Sveitsissä. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu.
Posso
Posso on kotkalainen perinneherkku, joka koostuu omenahillolla täytetystä munkkitaikinasta. Nimi juontanee juurensa leivonnaisen ulkonäöstä. Litteähköissä possoissa on useimmiten kaksi korvaa tai jalkaa. Possoja on valmistettu Kotkassa jo 1950-luvun alusta asti.
Direct Contact
Direct Contact on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva, jonka ohjasi Danny Lerner. Käsikirjoituksesta vastasi Les Weldon. Pääosassa esiintyy Dolph Lundgren.
Mike Riggins on entinen Yhdysvaltain erikoisjoukkojen sotilas, joka on joutunut vankilaan aseiden salakuljettamisesta ja myymisestä. Eräs CIA:n jäsen Clive Connelly tarjoaa Rigginsille rahaa ja vapauden mikäli hän pelastaa Karadjovin mafian sieppaaman amerikkalaisnaisen Ana Galen turvaan. Tehtävän aikana Riggins kuitenkin saa huomata koko tarinan olleen huijausta ja joutuu selvittämään kumpi organisaatioista on todellinen vihollinen.
Bourrasque-luokka (hävittäjä)
Bourrasque-luokka oli Ranskan laivaston kahdentoista hävittäjän () alusluokka.
Luokan vaatimukset esitettiin huhtikuussa 1920 ja niiden lähtökohtana oli 1350 tonnin uppouma kuivana. Pääaseistuksena tuli olla neljä 3,9 tuuman tykkiä ja niiden tuli saavuttaa 33 solmun nopeus. Saman aikaisesti muiden maiden laivastot olivat siirtyneet 4,7 tuuman tykkeihin, minkä seurauksena suunnitelmaa päätettiin muuttaa. Ratkaistavana oli joko uuden 4,7 tuuman tykkiaseistuksen luominen tai olemassa olevan 5,1 tuuman tykkien, joita oli jo asennettu uusiin raskaisiin hävittäjiin () käyttöönotto. Aluksiin päätettiin asentaa 5,1 tuuman Mle 1919 tykit, joiden kranaatti painoi 32 kg. Siten suunniteltuihin aluksiin asennettiin koko luokkansa raskain pääase. Muuten suunnitelma oli perinteinen ja jopa vanhakantainen kolmine savuhormeineen.
Pääaseistuksen koruskulma oli 36 astetta, mikä mahdollisti 20000 jaardin ampumaetäisyyden. Suuri korotuskulma kuitenkin aiheutti tulitoiminnan hidastumisen, mikä oli neljästä viiteen laukausta minuutissa. Alusten ilmatorjunta-aseistuksena oli suunnitelman mukaan yksi 75 millimetrin Mle 1927 ilmatorjuntatykkiä ja kaksi 8 millimetrin ilmatorjuntakonekivääriä. Sukellusveneentorjuntaan aluksilla oli kaksikymmentä 200 kilogramman syvyyspommia kahdessa kiskossa keskilaivassa ja lisäksi kahdella syvyyspomminheittimellä voitiin ampua 100 kilogramman syvyyspommeja. Alusten torpedoaseistukseksi asennettiin uudet 550 millimetrin Mle 1923 torpedoputket. Aiempi Mle 1919 torpedoissa oli ainoastaan 522 paunan lataus, kun taas uusissa oli 913 paunan lataus. Kantaman ollessa 15300 jaardia 25 solmun nopeudella.
Vuoden 1922 laivasto-ohjelmassa vahvistettiin kahdentoista aluksen hankinta. Kaikki luokan alukset tilattiin yksityisiltä telakoilta. Ne saavuttivat koeajoissa noin 34,5 solmun maksiminopeuden, mutta niiden keskinopeus oli solmua hitaampi. Esimerkiksi "Orage" saavutti kahdeksan tunnin koeajossa vain 32,57 solmun keskinopeuden ja yhdeksännen tunnin keskinopeus oli 32,80 solmua. Normaalissa palvelukuormassa alusten todennäköinen nopeus oli 30 solmua.
Novoselitsy
Novoselitsy () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mstajoen rannalla 30 kilometriä Novgorodista itään. Kylässä on 1 800 ja kunnassa 3 900 asukasta (vuonna 2009).
Novoselitsyn kunnan pinta-ala on 522,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Malaja Višeran piiriin, etelässä Novgorodin piirin Bronnitsan ja lännessä Savinon kuntiin sekä luoteessa Tšudovon piiriin. Pinta-alasta 86,8 % on metsää ja 8,8 % maatalousmaata. Kunnan etelärajalla virtaa Msta ja koillisesta lounaaseen Višerajoki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Aleksandrovskojen, Baranihan, Božonkan, Lahnovon, Ljudbitovon, Markovon, Mytnon, Pjatnitsan, Plaškonon, Posadin, Radotšan, Rušinovon, Ryševon, Sopkin, Sosnovkan ja Žabitsyn kylät. Puolentoista tuhannen asukkaan Božonka liitettiin Novoselitsyn kuntaan vuonna 2010.
Kunnan läpi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie. Novoselitsyssa toimii varuskunta ja Božonkassa Novgorodin suurkanala. Lisäksi on kolme puunhankintayritystä, leipätehdas ja yksityinen maatila. Lähes puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Novoselitsyssa on lastentarha, keskikoulu, lasten taidekoulu, kirjasto ja poliklinikka. Božonkan palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Nähtävyyksiä ovat muinaiset hautapaikat, Štšegletsin kulttikivi, 1800-luvulta peräisin oleva Novoselitsyn sotilasasutuksen rakennuskokonaisuus sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Savino
Savino () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Novgorodin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Olhavan sivujoen Višeran varrella 12 kilometriä Novgorodista itään. Kylässä on vajaa tuhat ja kunnassa 2 100 asukasta (vuonna 2009).
Savinon kunnan pinta-ala on 357,1 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Novgorodin piirin Novoselitsyn, etelässä Bronnitsan ja lounaassa Volotovon kuntiin, lännessä Novgorodin kaupunkipiirikuntaan ja Tšetšulinon kuntaan, luoteessa Podberezjen kuntaan ja pohjoisessa Tšudovon piiriin. Pinta-alasta 68,9 % on metsää ja 24,2 % maatalousmaata. Kunnan etelärajalla virtaa Msta ja länsirajalla Olhavanjoki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluvat Dubrovkan, Gorodokin, Gubarevon, Kirillovkan, Novonikolajevskojen, Pahotnaja Gorkan, Robeikan, Russan, Ševelevon, Sitnon, Speranskaja Myzan, Slutkan, Mšagan, Volynin, Vylegin ja Zmeiskon kylät sekä Sitnon taajama.
Kunnan kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie. Suurin osa työvoimasta työskentelee Novgorodissa. Kunnassa toimii kaksi maatalousyritystä, asfalttitehdas ja sahalaitos.
Savinossa on lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja poliklinikka. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, 1400-luvulla perustetun Savva Višeralaisen luostarin rauniot, Speranskin kartano, käytöstä pois jäänyt Višeran kanava sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Thompson–Baraitserin oireyhtymä
Thompson–Baraitserin oireyhtymä on oireyhtymä, joka keskeisimmin ilmenee maksan fibroosina, munuaiskystina ja kehitysvammaisuutena. Muita oireyhtymässä tavattuja piirteitä ovat olleet esimerkiksi lyhytkasvuisuus, kouristelu ja näkövamma. Tila on hyvin harvinainen.
Ensimmäisenä oireyhtymän kuvasivat vuonna 1986 Elizabeth Thompson ja Michael Baraitser. Sairastuneet olivat kaksi siskosta. Toinen heistä oli 23-vuotias, ja hänen kasvonpiirteensä muistuttivat Smith–Lemli–Opitzin oireyhtymässä tavattuja; lisäksi hänellä oli silmien kolobooma ja hypoplastiset munuaiset, joissa oli yksittäinen kysta. Toinen sisko kuoli puolitoistavuotiaana. Hänellä oli enkefaloseele ja kystisesti laajentuneet munuaisytimen kokoojaputket. Eroavaisuuksia Smith–Lemli–Opitzin ja Meckelin oireyhtymiin ilmeni riittävästi, jotta löydösten katsottiin viittaavan erilliseen autosomissa peittyvästi periytyvään MCA–MR-oireyhtymään (useita synnynnäisiä epämuodostumia ja älyllinen kehitysvammaisuus).
Saulius Štombergas
Saulius Štombergas (s. 14. joulukuuta 1973 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Štombergas aloitti uransa vuonna 1992 BC Žalgirisin joukkueessa. Vuonna 1993 hän siirtyi KK Atletasiin, jossa hän pelasi vuoteen 1996 asti. Kaudeksi 1996–1997 Štombergas siirtyi kiinalaiseen Vostok Shanghaihin, jossa hän pelasi lähes koko kauden. Kauden lopussa hän siirtyi takaisin Atletasiin, jossa hän ehti pelata kaksi ottelua. Vuodet 1997–1999 Štombergas pelasi jälleen Žalgirisissa. Seuran paidassa hän voitti Liettuan-mestaruuden vuosina 1998 ja 1999 sekä Euroliigan-mestaruuden kaudella 1998–1999. Kaudeksi 1999–2000 Štombergas siirtyi italialaiseen Virtus Bolognaan. Hän ei pelannut seurassa koko kautta, sillä huhtikuussa 2000 hänet vaihdettiin Darnell Meehen.
Štombergas teki kaudella 2000–2001 Saski Baskonian kanssa kaksivuotisen sopimuksen, mutta hän pelasi seurassa ainoastaan yhden kauden ja siirtyi Efes Pilseniin. Seuran kanssa hän voitti Turkin-mestaruuden. Kaudeksi 2002–2003 Štombergas palasi jälleen Žalgirisiin, josta hän lähti jo yhden kauden jälkeen UNIKS Kazaniin. Seuran kanssa hän voitti FIBA Europe Leaguen kaudella 2003–2004. Kauden 2004–2005 Štombergas vietti turkkilaisessa Ülkersporissa, josta hän palasi vuosiksi 2005–2007 Kazaniin. Kesällä 2007 hän ilmoitti lopettavansa ammattikoripalloilun. Hän pelasi vielä kauden 2007–2008 kuitenkin Liettuan toisella sarjatasolla Naglis-Adakrisin joukkueessa. Hän pyörsi lopettamispäätöksensä ja palasi vielä kaudeksi 2009–2010 Kazaniin.
Pelaajauransa jälkeen Štombergas on toiminut eri joukkueiden valmentajistossa. Hän on ollut muun muassa Žalgirisin valmentajaryhmässä.
Štombergas kuului Liettuan maajoukkueeseen vuosina 1994–2004. Hän voitti urallaan EM-hopeaa vuonna 1995 ja kultaa vuonna 2003. Štombergas edusti maataan myös vuoden 1998 MM-kilpailuissa. Olympialaisissa Štombergas esiintyi kolme kertaa vuosina 1996, 2000 ja 2004. Hän voitti kaksi olympiapronssia.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1901
Pikaluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Tukholmassa 9.-10. helmikuuta 1901. Vain miehet kilpailivat. Kilpailut olivat osa Pohjoismaisia kisoja. Mestaruus ei ratkennut yhteispisteiden vaan lajivoittojen määrän perusteella.
Kilpailut järjestettiin Djurgårdsvikenin rannalla meren jäällä. Mestaruuteen vaadittiin kolme lajivoittoa. Franz Fredrik Wathén voitti ensimmäisenä päivänä 500 metrin kilpailun ja Rudolf Gundersen 5 000 metriä. Toisena päivänä Wathén oli nopein 1 500 metrillä, joten hänellä oli mahdollisuus mestaruuteen viimeisessä 10 000 metrin kilpailussa. Wathénin ja Gundersenin luistellessa samassa parissa sää oli huono. Wathén voitti parin ja vaikka tuuli myöhemmin tyyntyi, kukaan ei kyennyt parantamaan hänen aikaansa.
Kanavanippu H
Kanavanippu H on Digitan kanavanippu, jonka näkyvyysalueella näkyvät televisiokanavat ovat Yle TV1 HD, Yle TV2 HD, Yle Fem HD, Estradi HD ja TV Etusivu sekä AdultTV.fi. Toimilupaa kanavanippuun hakivat Anvia ja Digita, mutta ohjelmistolupia ei hakenut yksikään yritys. Päätös kanavanippuun myönnetystä verkkotoimiluvasta tehdään joulukuussa 2012.
Naisten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1952
Naiset kilpailivat Kokkolassa, Suomessa yleisluistelun maailmanmestaruudesta.
Estradi (televisiokanava)
Estradi on maksuton televisiokanava, joka näkyy suomalaisessa antennitelevisioverkossa kanavapaikalla 28. Estradi aloitti toimintansa vuonna 2007, jota se jatkoi vuoteen 2010, kunnes joutui lopettamaan. Kanavan toiminta aloitettiin uudestaan 2011.
Kanavalla voivat yritykset tai yhteisöt lähettää omaa ohjelmaa antenni-tv:ssä. Lähetykset voivat olla säännöllisiä tai kertaluonteisia, salaamattomia tai salattuja vain tietylle katsojaryhmälle tarkoitettuja.
D-dimeeri
D-dimeeri on fibriinin hajoamistuote, jota vapautuu verenkiertoon kun fibriinin aiheuttama verihyytymä hajoaa. Sen nimi johtuu siitä, että se sisältää kaksi dimeeriksi ristiinlinkittynyttä fibrinogeenin palasta. Se on mitattavissa oleva arvo ja kertoo verihyytymien olemassaolosta.
Kun verestä määritellään D-dimeerin arvo (P-FIDD-arvo), se kertoo veren hyytymisen ja liukenemisen tasapainosta elimistössä. Hyytymisjärjestelmän toiminnan lopputuloksena syntyy paikallisen suonivaurion alueella trombiinientsyymiä, joka pilkkoo fibriiniä fibrinogeenista. Muodostuneen fibriinin pintaan tarttuu heti plasmasta "plasminogeenia", joka kudoksen plasminogeenin aktivaattorin "tPA:n" avulla muuttuu plasmiiniksi. Plasmiini pilkkoo ristisidoksien vahvistamaa fibriiniä D-dimeeriksi.
D-dimeeriä seurataan tapauksissa, joissa on syytä epäillä tukosalttiutta. D-dimeerin suurentuneet pitoisuudet liittyvät verisuonitukoksen uusiutumisvaaraan mm. idiopaattisen tukoksen sairastaneilla ja trombofilian kantajilla, kun antikoagulaatiohoito lopetetaan.
D-dimeerin ohjearvot ovat:
Luettelo Dreamtalen kappaleista
Tämä on luettelo power metal-yhtye Dreamtalen kappaleista.
Salattu rikos
Salattu rikos () on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut trilleri, joka perustuu Joseph Finderin romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Ashley Judd, Morgan Freeman, James Caviezel, Adam Scott, Amanda Peet ja Bruce Davison. Elokuvan on ohjannut Carl Franklin. Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta.
Do They Know It’s Christmas?
Do They Know It's Christmas? on vuonna 1984 julkaistu Band Aidin hyväntekeväisyyssingle, jolla kerätiin varoja Etiopian nälänhädän uhrien hyväksi.
Projektin ideoi Bob Geldof nähtyään televisiouutisissa raportteja Etiopian tilanteesta. Hän otti yhteyttä Ultravox-yhtyeessä vaikuttaneeseen Midge Ureen, jonka kanssa Geldof teki kappaleen "Do They Know It's Christmas?". Hän keräsi nopeasti ryhmän tunnettuja brittiartisteja ja laulu nauhoitettiin lokakuussa 1984.
Marraskuun lopussa julkaistusta kappaleesta tuli nopeasti Britannian singlelistan kaikkien aikojen myydyin single. Pelkästään ensimmäisen viikon aikana sitä myytiin miljoona kappaletta ja single pysyi listaykkösenä viiden viikon ajan. Se nousi ykköseksi myös yli kymmenessä muussa maassa sekä lisäksi European Hot 100 -listalla.
"Do They Know It's Christmas?" säilyi Britannian myydyimpänä singlenä vuoteen 1997 saakka, jolloin sen ohitti Elton Johnin prinsessa Dianan muistoksi julkaisema "Candle in the Wind 1997". Yhteensä singleä myytiin 1980-luvun loppuun mennessä maailmanlaajuisesti lähes 12 miljoonaa kappaletta.
Kappale on levytetty uudestaan kolmesti; vuonna 1989 sen julkaisi Stock Aitken Waterman -ryhmän kokoama Band Aid II, vuonna 2004 Band Aid 20 ja vuonna 2014 Band Aid 30. Kaksi ensimmäistä keräsivät myös varoja nälänhädän uhreille ja jälkimmäisin Länsi-Afrikan ebolaepidemian uhrien auttamiseksi.
So Lucky
So Lucky on moldovalaisen Zdob și Zdub -yhtyeen kappale, jolla yhtye edusti maataan vuoden 2011 euroviisuissa. Se kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sai 54 pistettä, sijoittui kymmenenneksi ja pääsi siten finaaliin. Finaalissa se sai 97 pistettä ja sijoittui sijalle 12.
Tuomo Holopainen
Tuomo Holopainen on suomalainen selostaja, ääninäyttelijä ja näyttelijä. Hän on toiminut selostajana jo yli 30 vuotta. Hän on lukenut satoja, tai jopa tuhansia eri dokumentteja, muun muassa "Avara luonto" -ohjelmassa. Lisäksi hän on lukenut muun muassa äänikirjoja.
Holopainen on ääninäytellyt monissa animaatioelokuvissa 1990-luvulta lähtien, sekä näytellyt sivurooleja elokuvissa ja televisiosarjoissa.
1970-luvulla Holopainen vaikutti Avaruuslintu-nimisessä lauluyhtyeessä.
Lyonesse-trilogia
Lyonesse on Jack Vancen fantasiatrilogia, joka koostuu teoksista "Suldrun's Garden" (1983), "The Green Pearl" (1985) ja "Madouc" (1989). Sarja on julkaistu yhteislaitoksena "The Complete Lyonesse" vuonna 2011.
Tuija Westerholm
Tuija Westerholm on suomalainen selostaja, mediakasvattaja ja Metkan toiminnanjohtaja. Hän on toiminut mediakasvattajana vuodesta 1993 lähtien. Hän on myös tuottanut Ylellä lasten- ja nuortenohjelmia.
Westerholm on yksi "Avara luonto" -ohjelman selostajista. Hän on myös yksi ääninäyttelijöistä animaatiosarjojen "Maija Mehiläinen" ja "Seitsemän pientä hiirtä" suomenkielisissä dubbauksissa.
Suolaleinikki
Suolaleinikki ("Ranunculus cymbalaria") on monivuotinen, pienikokoinen leinikkikasvi. Muiden leinikkien tavoin suolaleinikki on myrkyllinen kasvilaji koska se sisältää runsaasti protoanemoniiniksi hajoavaa ranunkuliinia.
Suolaleinikki kasvaa vain 5–15 cm pitkäksi. Pitkärönsyinen, hento varsi on rento ja lähes kalju. Kasvin pituuteen nähden sen lehtiruodit ovat pitkiä, peräti 5–15 cm pituisia. Lehden lehtilapa on 0,7–1,5 cm leveä, pyöreähkö, hertta- tai tylppätyvinen ja nyhälaitainen. Varret ovat lehdettömiä ja tavallisesti 1–3-kukkaisia. 6–10 mm leveissä kukissa on kaksi kehäkiehkuraa. Terälehdet ovat mesikuopallisia, kapeita ja pituudeltaan verholehtien mittaisia. Suomessa suolaleinikki kukkii heinä-elokuussa. Pitkänomainen hedelmä koostuu noin 1,5 mm pitkistä, pitkittäisharjuisista ja lyhytotaisista pähkylöistä.
Suolaleinikin kaksiosainen päälevinneisyysalue kattaa toisaalta suurimman osan Pohjois-Amerikkaa pohjoisimpia ja kaakkoisimpia osia lukuun ottamatta. Pohjois-Amerikasta laji on levinnyt myös Meksikoon ja Etelä-Amerikkaan. Toinen päälevinneisyysalue on Keski- ja Itä-Aasiassa, jossa lajin levinneisyys on varsin mantereinen. Sitä kasvaa muun muassa Venäjän Kaukoidässä, Itä- ja Etelä-Siperiassa sekä Pohjois- ja Keski-Kiinassa. Euroopassa suolaleinikki on hyvin harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu vain Romaniassa, Etelä-Norjassa ja -Ruotsissa sekä Suomessa. Pohjoismaiden havainnot lajista ovat kaikki merenrannoilta, Romanian esiintymien ollessa sisämaasta. Eurooppaan laji on tullut Pohjois-Amerikasta.
Suomessa suolaleinikki on vakinaistunut uustulokas, jota kasvaa Pohjanlahden rannikolla lähinnä Porin ja Kristiinankaupungin välisellä alueella.
Suomessa suolaleinikki on merenrantaniittyjen kasvi. Siellä se viihtyy erityisesti painanteissa matalaruohoisilla kohdilla. Päälevinneisyysalueillaan laji on pääasiassa sisämaan laji.
Männistönpuhto
Männistönpuhto tai Männistö on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Kylän läpi virtaa Pyhäjoki. Kylällä on uimaranta.
Kalapudas
Kalapudas on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla, Pyhäjoen pohjoisrannalla.
Kalapudas on ns. puhtokylä, jonka asutus on voimakkaiden kevättulvien takia keskittynyt maaston korkeimmille kohdille niin, että rakennukset ovat osin erittäin lähellä toisiaan. Kalaputaan kylän keskus muodostuu neljästä taloryhmästä, jotka ovat Kalapudas, Alapudas, Rantapudas ja Ylimäki. Niihin kuuluu päärakennusten lisäksi yhteensä yli kaksikymmentä talousrakennusta. Vanhin, kylän lounaisosassa sijaitseva päärakennus Rantapudas lienee rakennettu 1707 tai 1710. Sitä vastapäätä olevan Alaputaan päärakennus on 1800-luvulta, samoin kuin kylän kaakkoisosassa sijaitsevan Kalaputaan päärakennus, joka on vuodelta 1806. Kylän kantatalona Kalapudas on kuitenkin perustettu jo 1558. Ylimäestä siirrettiin sivurakennus Merijärven Säästöpankin taloksi 1940-luvulla, mutta se tuhoutui pian pystyttämisen jälkeen tulipalossa. Ylimäen pihapiirin rakennukset ovat pääosin 1880-luvulta. Kalaputaan kylälle on laadittu kyläsuunnitelma, jonka yhteydessä tehtiin rakennusten kuntotarkastus ja inventointi.
Kalaputaan kyläkoulu lopetti toimintansa 1980-luvulla.
Ylipää (Merijärvi)
Ylipää on kylä Merijärvellä Pohjois-Pohjanmaalla. Kylän läpi virtaa Viirelänoja. Kylällä sijaitsee muun muassa kylätalo sekä Pahkasalon kylämuseo.
Glen Gulutzan
Glen Gulutzan (s. 12. elokuuta 1971) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hän toimi vuosina 2011–2013 NHL-seura Dallas Starsin päävalmentajana. 
Gulutzan aloitti 15-vuotiaana juniorisarja WHL:n Moose Jaw Warriorsissa, ja pelasi siellä myös seuraavan kauden. Ensimmäisellä kaudella Gulutzan pelasi vain yhden ottelun ja toisella kaudella kuusi ottelua. Ura jatkui WHL:n Brandon Wheat Kingsissä seuraavat kaksi kautta. Niinä kausina Gulutzan pelasi yhteensä 108 peliä ja teki niissä tehot: 108, 30+69=99. Vielä seuraava kausi kului WHL:ssä, mutta sen jälkeen hän siirtyi CWUAA:han eli yliopistolliseen jääkiekkoliigaan. Ura jatkui WCHL:ssä, IHL:ssä ja lopulta Vaasan Sportissa. Loppu-ura vuoteen 2003 kului WCHL:n Fresno Falconsissa.
Gulutzanin valmennusura alkoi heti pelaajauran päättymisen jälkeen ECHL:n Las Vegas Wranglersissa, jonka päävalmentajana hän toimi vuodesta 2003 vuoteen 2009. Tämän jälkeen hän valmensi American Hockey Leaguen Texas Starsia ennen siirtymistä Dallas Starsin päävalmentajaksi kesällä 2011.
Ivan Šiškin
Ivan Ivanovitš Šiškin (; 25. tammikuuta 1832 Jelabuga, Venäjän keisarikunta – 20. maaliskuuta 1898 Pietari) oli venäläinen taidemaalari ja maalaustaiteiden professori. Hän tuli tunnetuksi erityisesti mestarillisena puiden ja aarniometsien kuvaajana. Šiškinillä oli läheiset suhteet Venäjän maalaustaidetta uudistaneeseen vaeltajien eli peredvižnikkien koulukuntaan.
Ivan Šiškin syntyi vuonna 1832 Jelabugassa Vjatkan kuvernementissa, nykyisen Tatarstanin alueella, pikkuporvarilliseen perheeseen kauppiaan pojaksi. Hän kävi koulua Kazanissa, mutta vuonna 1848 hän keskeytti lukion, jotta hänestä ei omien sanojen mukaan tulisi ”byrokraattia”. Tämän jälkeen Šiškin opiskeli vuosina 1852–1856 Moskovan maalaus-, veisto- ja rakennustaiteen opistossa ja vuodesta 1856 Pietarin taideakatemiassa, josta hän valmistui vuonna 1860 parhain mahdollisin arvosanoin. Vuodet 1861–1866 Šiškin opiskeli taidemaalausta Saksassa ja Sveitsissä. Vuonna 1873 Pietarin taideakatemia kohotti hänet professoriksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa asti.
Šiškin teki elämässään satoja maisemamaalauksia ja tuhansia piirustuksia, joista useat hankki venäläinen kauppias ja taiteenkerääjä Pavel Tretjakov. Suurin osa Šiškinin tunnetuimmista maalauksista on nähtävillä Tretjakovin galleriassa Moskovassa tai Venäläisen taiteen museossa Pietarissa.
Ivan Šiškin kuoli vuonna 1898 maalaustelineensä ääreen.
Andrei Astvatsaturov
Andrei Astvatsaturov (Андрей Аствацатуров, s. 1969) on venäläinen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja kirjallisuuskriitikko. Astvatsaturov on Pietarin valtionyliopiston dosentti ja johtaa kirjallisuudentutkimuksen koulutusohjelmaa Smolnan instituutissa. Hänen esikoisromaaninsa "Ihmiset alastomuudessa" (Люди в голом) julkaistiin vuonna 2009, ja se ilmestyi suomeksi vuonna 2010. Teos on nykyajan pietarilaista älymystöä kuvaavan trilogian aloitusosa. Osittain omaelämäkerrallisessa trilogiassaan Astvatsaturov kuvaa Pietarin intelligentsiaa ja taiteilijapiirejä.
Astvatsaturov osallistui Lahden kansainväliseen kirjailijakokoukseen vuonna 2011.
Astvatsaturov on kotimaassaan tunnettu angloamerikkalaisen kirjallisuuden asiantuntija, joka on julkaissut tutkimuksia mm. T.S. Eliotista, Henry Milleristä sekä kirjallisuuden fenomenologiasta. Astvatsaturov on kuudennen polven pietarilainen ja etniseltä taustaltaan juutalainen. Hänen sukunsa on tunnettu älymystösuku, johon kuuluu lukuisia arvostettuja tutkijoita. Näistä merkittävin on hänen äidinisänsä, neuvostoliittolainen kielitieteilijä, kirjallisuudentutkija ja akateemikko Viktor Žirmunski.
Tierbmesvarri
Tierbmesvarri tai Dierpmesvárri, usein myös suomalaisessa ääntämisasussa Termisvaara, on tunturi Käsivarressa Enontekiöllä. Se on Suomen eteläisin yli tuhat metriä korkea tunturi. Tunturilla on kaksi huippua, joiden etäisyys toisistaan on noin 1,2 kilometriä. Läntinen huippu (1 028,8 m) on hiukan korkeampi kuin itäinen (1 024 m). Maasto laskee lakien välissä noin 980 metrin korkeudelle. Tunturin etelä- ja länsirinne ovat varsin loivia, mutta erityisesti sen pohjoisrinne on hyvin jyrkkä pahtaseinä, Dierbmesbákti. Jyrkänteen juurella on Dierbmesjávri eli Termisjärvi, jonka pinta on 612,7 metrin korkeudella merenpinnasta. Itäinen huippu on järveä lähempänä ja tällä noin kilometrin matkalla on korkeuseroa 412 metriä.
Pöyrisjärven erämaa-alueen länsireunalta, Norjan vastaiselta rajalta Enontekiöltä löytyy myös toinen Termisvaara/Dierpmesvárri-niminen tunturi. Sen korkein kohta on samalla Suomen ja Norjan välisen rajan kulmapiste ja korkeus 615 metriä (sijainti ).
Eräretkeilijä ja vaelluskirjailija Kullervo Kemppinen käsittelee Käsivarren paikannimistöä teoksessaan "Haltian harteilla". Kirjassa tunturista käytetään nimeä Terbmisvaarri ja Kemppinen kertoo sen tarkoittavan ”törmävuorta”. Hänen selituksensä perustuu saamen kieleen. "Varri" tai "vaarri" tarkoittaa vuorta tai suurta tunturia eikä vaaraa, kuten sana usein käännetään suomen kieleen, ja tältä osin Kemppisen selitys lienee varma. Myös "tierbmes" tai "dierpmes" voivat olla muunnoksia törmää tarkoittavasta saamen sanasta ("tearbmi" tai "dearbmi") aivan kuten Kemppinen olettaa.
Nimen alkuosalle voi olla kuitenkin myös toinen selitys ja merkitys. Vaikka Dierbmesbákti on vaikuttava pahtaseinä, samanlaisia löytyy Käsivarresta useita muitakin ja jopa vaikuttavampia. Miksi juuri tälle tunturille olisi annettu nimi jyrkänteen perusteella? Kirjoitusasusta riippumatta nimen alkuosa voi olla väännös saamelaisten vanhan ukkosen jumalan nimityksestä Tiermes, Dearbmes tai Dearpmis. Sen muita yleisesti käytettyjä nimityksiä olivat muun muassa Horagállis, Hovregállis, Äijjih, Bájan ja Áddjá. Ukkosen jumala esiintyy uskomuksissa ilman haltijana ja ihmisten ja porojen suojelijana. Se puhdisti ilman taudeista ja antoi sateen ja elämän. Uskomusten mukaan Ukkosen jumala kykeni raivostuessaan lyömään tunturit kappaleiksi vasarallaan ja vahingoittamaan ihmisiä ja eläimiä. Tältä osin saamelaiset näyttävät ottaneen vaikutteita skandinaavisista uskomuksista ja ukkosenjumala Thorista. Tiermesin raivon lepyttämiseksi ja suopeana pitämiseksi sille uhrattiin porohirvaita. Tähän saamelaisten uskomuksiin pohjautuvaan nimen selitykseen sopisi Termisvaaran lounaiskulmalla oleva lappalaiskodan muotoinen ja kauas näkyvä, nelimetrinen seitakivi. Sen luona on voitu palvoa ukkosen jumalaa ja tästä on tullut nimi koko tunturille. Vastaavia mytologiaan perustuvia paikannimiä löytyy Käsivarresta muitakin, muun muassa Halti eli Háldečohkka.
Saavuttamisen ideologia
Saavuttamisen ideologialla tarkoitetaan uskomusta, jonka mukaan yksilö saavuttaa sosiaalisesti määritellyn menestyksen kovalla työnteolla ja koulutuksella. Tämän näkökulman mukaan tekijät kuten sukupuoli, rotu/etnisyys, taloudellinen tausta, sosiaaliset verkostot tai asuinalue/maantieteellinen sijainti ovat toissijaisia kovan työnteon ja koulutuksen rinnalla tai ovat ylipäänsä merkityksettömiä menestyksen tavoittelussa.
Sandra L. Barnes ehdotti vuonna 2002, että yhdysvaltalaiseen saavuttamisen ideologiaan uskovat ihmiset syyttävät todennäköisesti yksilöiden asenteita ja moraalisia eroja huonosta menestyksestä. Tutkimuksessaan Barnes osoitti, että saavuttamisen ideologiasta eniten hyötyvät (esimerkiksi valkoihoiset miehet paremmilla asuinalueilla) omaksuvat sen todennäköisimmin. Afroamerikkalaiset uskovat valkoihoisia todennäköisemmin, että rotu auttaa joitakin saavuttamaan menestystä, ja suurempituloiset uskovat todennäköisemmin, että vahvat sosiaaliset verkostot ovat merkityksettömiä suhteessa menestykseen. Kaikki vastaajaryhmät uskoivat kuitenkin, että koulutus ja kova työnteko ovat tärkeimpiä menestyksen tekijöitä. Barnes väittää, että menestys saavutetaan parhaiten, kun saavuttamiseen tähtäävä asenne yhdistetään todelliseen kykyyn saavuttaa yksilöllisiä tavoitteita. Vaikka valtaosalla ihmisistä olisi oikea asenne, rakenteelliset tekijät voivat estää heidän menestymistään.
Jay MacLeod tutki kahta matalan tulotason asuinalueiden poikien ryhmää kirjaansa "Ain't No Makin' It" varten. "Hallway Hangers" -ryhmä, joka koostui enimmäkseen valkoihoisista pojista, ei hyväksynyt amerikkalaista saavuttamisen ideologiaa. MacLeod päätteli, että tämä johtuu useista tekijöistä. Poikien vanhemmat halusivat lastensa menestyvän, mutta varoivat kannustamasta toiveajatteluun, koska he eivät halunneet tuottaa lapsilleen pettymystä.
Seurauksena oli, että taustaltaan matalan tulotason opiskelijat menestyvät huonosti kasvaessaan aikuisiksi. Niinpä myös vanhempiin saattaa vaikuttaa alisuoriutumisen ympäristö, jota he pahentavat suhteessa lapsiinsa. "Hallway Hangers" -ryhmä vanhempineen eivät usko saavuttamisen ideologiaan, koska he eivät näe kovan työnteon mukanaan tuomaa menestystä tulevaisuudessa huolimatta alisuoriutumisen ympäristöstä. Lisäksi saavuttamisen ideologian hyväksyminen tarkoittaisi, että poikien vanhemmat, jotka eivät ole "menestyneet", ovat laiskoja tai tyhmiä.