Äitiyskuolleisuus
Äitiyskuolleisuus tarkoittaa kuolemia, jotka ilmenevät raskauden aikana tai 42 vuorokauden kuluessa raskauden päättymisestä riippumatta raskauden kestosta tai raskauden sijainnista. Käsite huomioi kaikki raskaana olleet, jotka ovat kuolleet mistä tahansa raskauteen liittyvästä tai raskauden pahentamasta syystä, mutta eivät tapaturmaisesti tai väkivaltaisesti. Äitiyskuolleisuus esitetään lukuarvona, joka saadaan jakamalla äitiyskuolemat 100 000 elävänä syntynyttä lasta kohden.
Äidin kuolinsyy valitaan kansainvälisestä tautiluokittelusta (ICD-10 jonkin ICD-tautiluokittelun luvun XV; O00–O99 Raskaus, synnytys ja lapsivuoteus) mukaisista tautiluokista, ja ellei täsmällisempää syytä käy ilmi, syy voi olla O95 (Määrittämättömän syyn aiheuttama synnytykseen liittyvä äidin kuolema). Yli 42 vuorokautta synnytyksen jälkeen tapahtuvaa äidin menehtymistä synnytyksen jälkiseurauksiin ei kansainvälisen määritelmän (WHO) mukaan lueta äitiyskuolleisuuteen (tautiluokka on O96 mikäli kuolema alle vuoden kuluessa, tai O97 mikäli kyseessä on synnytykseen liittyvä äidin myöhäiskuolema).
Vuonna 2015 äitiyskuolleisuus sisällytettiin osaksi inhimillisen pääoman indeksiä (HAI). Tämä on Yhdistyneiden kansakuntien käyttämä, valtioiden kansanterveyden ja koulutustason arvioinnissa käyttämä mittari. HAI-indeksin arvoa käytetään yhtenä kolmesta ehdosta päätettäessä valtioiden kuulumisesta YK:n vähiten kehittyneiden maiden (LDC, "least developed countries") listalle. LDC-maalista on puolestaan yleisesti tunnustettu kehitysavun kohdentamiskriteeri. Äitiyskuolleisuus on myös eräs valtion sukupuolten tasa-arvon indeksiin (GII) vaikuttavista osatekijöistä.
Päivittäin maailmassa menehtyy noin 830 naista ehkäistävissä oleviin, raskauteen tai synnytykseen liittyviin syihin. Pääsääntöisesti äitiyskuolleisuus on saatu vähenemään, ja kansainvälisesti äitikuolleisuus laski 44 prosenttia vuosien 1990 ja 2015 välillä. Vuonna 2015 maailmanlaajuisesti menehtyi keskimäärin 216 naista 100 000 syntynyttä lasta kohden. 25 vuotta aiemmin luku oli 385 äitiä sataa tuhatta syntynyttä lasta kohden.
Syrjäseuduilla ja köyhemmissä yhteisöissä on suurempi äitien menehtymisen todennäköisyys. Nuorilla aikuisilla on suurempi komplikaatioiden ja kuoleman riski raskauden johdosta. Maailmanlaajuisesti äitiyskuolleisuus onkin itsemurhan jälkeen teini-ikäisten (15–19 vuotiaat) nuorten naisten suurin kuolinsyy. Osaava hoito raskausaikana, synnytyksessä ja synnytyksen jälkeen voi pelastaa naisten ja lasten hengen.
Osana Kestävän kehityksen tavoitteita maailmanlaajuisesti tavoitellaan äitiyskuolleisuuden laskua alle tason 70 kuollutta 100 000 elossa syntynyttä lasta kohden vuoteen 2030 mennessä.
Osa äitiyskuolleisuuteen vaikuttavista tekijöistä on tunnettu jo pitkään. Esimerkiksi unkarilainen lääkäri Ignaz Semmelweis osoitti jo vuonna 1847, että puhtaus ja infektioilta suojautuminen on keskeistä. Hän havaitsi, että koulutettujen kätilöiden ja kätilöharjoittelijoiden avustamia synnytyksiä seuranneiden viikkojen äitiyskuolemien (lapsivuodekuolleisuus) riski oli oleellisesti vähäisempi verrattuna synnytyksiin, joissa avustajina olivat käsiä pesemättömät, usein synnytystä ennen ruumiinavauksiin osallistuneet lääketieteen ylioppilaat ja lääkärit. Vastaavasti esimerkiksi vuonna 2018 Maailman terveysjärjestö (WHO) raportoi tutkimustuloksesta, että synnytyksen jälkeiseen verenvuotoon kuoli vuosittain noin 70 000 naista, joista tuhansia voitaisiin pelastaa verenvuotoa hillitsevällä ja pitkään trooppisissakin oloissa käyttökelpoisena säilyvällä lääkityksellä (karbetosiini).
Jopa 99 prosenttia kaikista äitiyteen menehtyneistä tapahtuu kehitysmaissa ja enemmistö näistä on ehkäistävissä. Äitiyskuolleisuuden todennäköisyys ja kuolleisuuteen vaikuttavat kriittiset osatekijät vaihtelevat paljon maasta toiseen. Vaihtelu voi olla merkittävää myös maan sisällä. Esimerkiksi syrjäseudulla, vähiten kehittyneessä maassa asuvan naisen pääsy kätilön, lääkärin tai muun koulutetun terveydenhoitohenkilökunnan, neuvolan tai terveyssaseman luo voi olla hankalaa huonojen liikenneyhteyksien tai muuten vaikean tavoitettavuuden tai palvelujen vähäisen tarjonnan johdosta.
Palveluiden maksullisuus, vaikea saatavuus, korkea hinta ja epäterveet elintavat (kuten synnyttäjien ylipainoisuus, korkea verenpaine, lääkkeiden tarpeeton käyttö ja huumeet) sekä hoitohenkilökunnan suhtautuminen voi näkyä äitiyskuolleisuuden eroina esimerkiksi eri etnistä taustaa edustavien äitiryhmien välillä myös kehittyneissä maissa, ja nostaa äitiyskuolleisuutta näissä maissa. Esimerkiksi Yhdysvalloissa äitiyskuolemat ovat yli kaksinkertaistuneet 1980-luvun lopulta vuoteen 2013 tultaessa. Yleisesti vähiten kehittyneissä maissa keskeisimmät haasteet voivat olla hyvin erilaiset kuin vauraimmissa, yhteiskunnan perusrakenteiltaan kunnossa olevissa maissa.
Pienin äitien kuolemanriski (suuruudeltaan 3 menehtynyttä/ 100 000 synnytystä) oli vuonna 2015 tilastollisesti Suomessa, Kreikassa, Puolassa ja Islannissa. Matalimman äitiyskuolleisuuden maat vuonna 2015:
Maakohtaiseen äitien elinikäiseen äitiyskuoleman todennäköisyyteen vaikuttaa yksittäiseen synnytykseen liittyvän riskin ohella äitien keskimääräinen synnytysten lukumäärä.
Korkeimmat äitiyskuolleisuuden arvot (jopa 1 360 menehtynyttä äitiä/ 100 000 synnytystä Sierra Leonessa) löytyivät puolestaan Saharan eteläpuolisen Afrikan maista. Korkeimman äitiyskuolleisuuden maat vuonna 2015: