hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anastasia Huppmann
Anastasia Huppmann (16. marraskuuta 1988 Tver) on venäläis-itävaltalainen pianisti.
Huppmann syntyi Venäjällä ja aloitti pianonsoiton opiskelun 5-vuotiaana. Hän soitti omia sävellyksiään televisiossa jo 7-vuotiaana ja 8-vuotiaana hän voitti ensimmäisen pianokilpailunsa. Hän täydensi opintojaan professori Vladimir Daichin johdolla Rostovin Rahmaninov-konservatoriossa ja professori Thomas Kreuzbergerin johdolla Wienin konservatoriossa. Hän jatkoi opiskelua Hannoverin Musiikki-akatemiassa. Huppmann on osallistunut mm. professoreiden Karl-Heinz Kämmerling, Paul Badura-Skoda, Aquiles Delle Vigne, Lev Naumov, Boris Petrushansky, Dmitri Bashkirov ja Lev Shugomin mestarikursseille.
Huppmann on palkittu useissa pianokilpailuissa, mm.
Huppmann on konsertoinut Ukrainassa, Venäjällä, Itävallassa, Ranskassa, Puolassa, Espanjassa, Italiassa ja Aasiassa.
Thalwil
Thalwil on kaupunki Sveitsissä Zürichin kantonissa. Siellä oli vuoden 2016 lopulla 17 789 vakinaista asukasta.
Thalwil sijaitsee Zürichinjärven länsirannalla kymmenkunta kilometriä Zürichistä etelään. Lännessä kunta rajoittuu Sihljokeen.
Thalwil sijaitsee moottoritie A3:n varrella. Thalwil on rautateiden risteysasema. Sieltä lähtee neljä rautatietä:
Gas (täsmennyssivu)
Gas tai GAS voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Aleksi Honka
Aleksi Honka (s. 27. maaliskuuta 1993 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla FFHG Division 1:n Remparts de Toursissa.
Honka on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi kaudeksi 2008–2009 JYPin C-nuoriin. Kaudella 2010–2011 Honka toimi seuran B-nuorten varakapteenina. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi kasvattajaseuransa Diskoksen A-nuorten I-divisioonajoukkueeseen. Kaudeksi 2012–2013 Honka siirtyi sarjatasoa ylemmäs Saimaan Pallon A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli SaiPan tehokkain puolustaja tehoilla 6+13=19.
Kaudeksi 2014–2015 Honka palasi kotikaupunkiinsa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue JYP-Akatemiaan. Hänen tulokaskautensa toi 45 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8 ja kuudessa playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2015–2016 Honka pelasi Akatemian ohella myös viisi ja kaudella 2016–2017 neljä ottelua lainalla Suomi-sarjajoukkue D-Kiekossa. Jälkimmäisellä kaudella Akatemia menetti karsintojen päätteeksi sarjapaikkansa ja lopetti lopulta toimintansa.
Honka siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:hen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä kauden avauskierroksella 12. syyskuuta 2017 Rouen Hockey Élitea vastaan. Honka pelasi 18 runkosarjaottelua tehden yhden maalin, kunnes hän joutui jättämään Chamonixin joulukuussa 2017. Kuusi päivää myöhemmin Hongan ilmoitettiin siirtyvän sarjatasoa alemmas FFHG Division 1:n Remparts de Toursiin.
Hongan isoveli Valtteri sekä pikkuveljet Julius ja Anttoni ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Julius pelaa NHL-joukkue Dallas Starsin organisaatiossa ja Anttoni JYPin SM-liigajoukkueessa. Veljesten isä Matti pelasi omalla urallaan II-divisioonaa Lohi-Kiekossa.
Punakaartin sota
Punakaartin sota on kaksiosainen Suomen sisällissodan aikaisia punaisten sotatoimia käsittelevä Jussi T. Lappalaisen kirjoittama teossarja, joka ilmestyi vuonna 1981. Kyseessä on ensimmäinen tieteellisesti laadittu kokonaisesitys punaisen Suomen sodankäynnistä. Teoksen kustansi opetusministeriön alainen punakaartin historiakomitea, joka perustettiin kesäkuussa 1967. Punakaartin sotahistoria annettiin Jussi T. Lappalaisen kirjoitettavaksi, ja lisäksi historiakomitea julkaisi kolme muuta projektin tuloksena syntynyttä tutkimusta vuosina 1982–1986.
Suomen tietokirjailijat ry valitsi "Punakaartin sodan" vuonna 2014 julkaisemansa 100 merkittävän suomalaisen tietokirjan listalle.
Lappalainen toimi kirjan ilmestyessä Turun yliopiston Suomen historian apulaisprofessorina. Hän kävi tutkimustaan varten kolmen vuoden ajan läpi vanhempaa tutkimusta, punaisten asiakirjoja sekä muistitietoa. Varsinainen kirjoitustyö kesti kolme ja puoli vuotta, jonka jälkeen käsikirjoitus oli valmiina vuonna 1978. Ennen kirjan julkaisua sen kävivät vielä läpi professori L. A. Puntila, eversti K. J. Mikola, akateemikko Eino Jutikkala, professori Oscar Nikula sekä apulaisprofessori Erkki Lehtinen. Kirja sisältää myös 29 teosta varten piirrettyä karttaa, diagrammia ja taulukkoa, jotka on tehnyt Raili Laurila.
Vaikka "Punakaartin sotaa" pidetään laadukkaana ja ainutlaatuisena tutkimuksena sai se osakseen myös rankaa kritiikkiä vuonna 1993 ilmestyneessä professori Heikki Ylikankaan teoksessa "Tie Tampereelle". Hänen mukaansa Lappalaisen historiankirjoitus tarjoaa siloitellun kuvan sodasta ja pimittää kaikki valkoisten heti taisteluiden jälkeen tekemät antautuneiden punaisten teloitukset. Ylikangas pitää tätä tarkoituksellisena pimityksenä. Hän kritisoi myös sitä, ettei kirjassa oteta kantaa vanhaan kiistaan sodan nimestä. Lappalaisen teoksessa ei kertaakaan mainita sodan nimeä.
Orkhomenos (Arkadia)
Orkhomenos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Arkadiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Trípolin kunnassa lähellä nykyistä Orchomenóksen kylää, noin 30 kilometriä pohjoiseen Trípolin kaupungista.
Orkhomenoksen akropoliina eli yläkaupunkina toimi suhteellisen korkea, noin 800 metrin korkeudelle kohoava kukkula, joka sijaitsee nykyisen kylän pohjoispuolella. Sen ympärillä oli tasankoa ja vuoria. Kaupunkivaltion alueen eteläpuolella oli Mantineian alue, josta sen erottivat Ankhisia-vuoret, kun taas pohjoispuolella Oligyrtos-vuorten takana sijaitsivat Feneos ja Stymfalos.
Orkhomenos on Arkadian vanhimpia kaupunkeja. Sen paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla. Antiikin ajalla kaupunkia kutsuttiin "Arkadian Orkhomenokseksi" erotukseksi Boiotian Orkhomenoksesta eli "Minyalaisten Orkhomenoksesta". Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustaja oli Lykaonin poika Orkhomenos. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä arkadialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.
Orkhomenos kukoisti erityisesti arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Se oli Arkadian suurimpia kaupunkeja Mantineian ja Tegean ohella, ja kävi usein näiden kanssa sotia. Kaupunki löi omaa rahaa, mikä kertoo sen vauraudesta. Roomalaisella kaudella Orkhomenos hylättiin vähitellen. Pausaniaan vieraillessa 100-luvulla jaa. paikka oli jo paljolti raunioina. Seudulla oli kuitenkin jonkin verran asutusta vielä varhaiskristillisellä ja bysanttilaisella kaudella.
Orkhomenoksen arkeologiset kaivaukset aloitti vuonna 1913 École française d’Athènes eli Ranskan arkeologinen koulu. Vuosina 1973–1976 ja edelleen vuodesta 1980 kaivauksia ovat jatkaneet kreikkalaiset arkeologit. Arkeologinen alue on avoinna yleisölle.
Esihistoriallisen ajan asutus on löydetty akropoliin juurelta nykyisen Katalýmatan alueelta, ja mykeneläisen kauden asutus ja samalta kaudelta oleva pyhäkkö Mýtikaksen alueelta lähempää nykyisen Orchomeńoksen kylän itäpuolella sijaitsevaa Palaiópyrgoksen kylää. Esihistorialliselta ajalta on löydetty myös tumulus-hautoja.
Akropoliilla sijaitsivat muun muassa antiikin aikaisen kaupungin agora, jonka ympäristöstä on tunnistettu muun muassa buleuterion, sekä Artemis Mesopolitikselle omistettu hekatompedon-temppeli ja linnoitusmuuria. Kukkulan rinteessä on myös hellenistisen kauden alkupuolella noin 300/200-lukujen eaa. taitteessa rakennettu teatteri, joka on kaupungin merkittävimpiä jäänteitä. Siihen mahtui noin katsojaa. Sekä esihistorialliselta ajalta että antiikin ajalta on löydetty seudun vesistöjen kuivatukseen ja jokien uudelleenohjaukseen käytettyjä rakennelmia.
Kaupungin läheltä on löydetty arkaaisella kaudella rakennu silta. Nykyisten Orchoménoksen ja Palaiópyrgoksen kylien väliltä on löydetty antiikin aikaisen pyhäkön ja varhaiskristillisen basilikakirkon jäänteet. Läheisessä Kalpákissa ovat antiikin aikaisen linnoitusmuurin kivistä rakennetun keskiaikaisen tornin jäänteet.
Pale (kaupunki)
Pale () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee siitä nimensä saaneella Palikín alueella saaren länsiosassa.
Pale oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Samen, Kranen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä kuningas Kefaloksen pojasta nimeltä Palea tai Pelea.
Palen huippukautta oli 400-luku eaa. Persialaissodissa vuonna 479 eaa. kaupungin tiedetään lähettäneen 200 hopliittia Plataiain taisteluun. Vuonna 435 eaa. se osallistui Korintin ja Korkyran väliseen meritaisteluun neljällä laivalla. Peloponnesolaissodassa Pale oli Ateenan puolella. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa, jonka kuvituksessa esiintyivät muun muassa kuningas Kefalos sekä Pegasos ja Persefone. Palen itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille.
Kefalonián kunnan osa Palikín kunnallisyksikkö ja Kefalonián saaren läntisin niemi Palikí ovat saaneet nimensä kaupungista.
Pale sijaisi nykyisen Lixoúrin kaupungin pohjoispuolella. Sen akropolis eli linnavuori sijaitsi matalalla kukkulalla, joka tunnetaan nykyisin nimillä Paliókastro ja Ntoúri. Kukkula sijaitsee lähellä rannikkoa ja sen korkeus on noin 68 metriä meren pinnasta laskettuna. Kukkulalla tiedetään olleen kaupunginmuurin jäänteitä vielä 1600-luvulla. Nykyisin antiikkiset jäänteet ovat pääosin osana myöhempiä rakennuksia tai hajallaan kukkulan alueen maastossa.
Pellana (täsmennyssivu)
Pellana (, ) tai Pellene () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Pleuron
Pleuron () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Aitoliassa Kreikassa. Nimi viittaa oikeastaan kahteen kaupunkiin, Vanhaan Pleuroniin (, "hē palaia Pleurōn") ja Uuteen Pleuroniin (, "hē neōtera Pleurōn"). Kummatkin sijaitsivat nykyisen Mesolóngin kunnan alueella. Uuden Pleuronin arkeologinen alue sijaisee noin viisi kilometriä pohjoisluoteeseen Mesolóngin kaupungista.
Vanha Pleuron sijaitsi Kurios- (tai Kurion) vuoren juurella Akheloos- (nyk. Achelóos) ja Euenos-jokien (nyk. Évinos) välissä, länteen Kalydonista (). Uusi Pleuron sijaitsi Arakynthos-vuoren (nyk. Zygós) juurella (). Kaupunkivaltion alue tunnettiin nimellä Pleuronia.
Vanhan Pleuronin perusti alueella alun perin asunut kureettien heimo, jotka saivat nimensäkin Kurios-vuoresta. Kaupunki oli varhaisina aikoina Aitolian merkittävin Kalydonin ohella. Kureetit sotivat usein aitolialaisten ja Kalydonin kanssa, ja tämä esiintyy myös Homeroksen "Iliaassa".
Myöhemmin aiolialaiset ajoivat kureetit pois, ja kaupungista tuli aitolialainen. "Iliaan" laivaluettelossa se esiintyy jo yhtenä aitolialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Sodassa pleuronlaisia johti aitolialainen Thoas, Oineuksen poika. Kaupungin nimen esitettiin myöhemmässä kreikkalaisessa mytologiassa tulleen heeros Pleuronista, joka oli Aitoloksen poika, ikään kuin kaupunki olisi aina ollut aitolialainen. Myyteissä kaupungin hallitsijana esiintyy myös Thestios, joka esitettiin joko Oineuksen veljenä tai Pleuronin jälkeläisenä. Joskus kaupungin kuninkaana esiintyy Oineus itse.
Kaupungin vaiheista historiallisella ajalla tiedetään vain vähän. Makedonian Demetrios II tuhosi kaupungin noin 239–229 eaa. Tämän jälkeen sen asukkaat perustivat Uuden Pleuronin. 100-luvulla eaa. kaupunki oli osa Akhaian liittoa, ja se anoi Roomalta suojelua jonkin verran ennen Korintin tuhoamista vuonna 146 eaa.
Pleuronista oli kotoisin runoilija Aleksanteri Aitolialainen.
Vanhasta Pleuronista on tehty vain vähän siihen mahdollisesti liittyviä löytöjä. Uusi Pleuron oli ympäröity kaupunginmuureilla, jotka ovat säilyneet suhteellisen hyvin. Ne rakennettiin noin 230 eaa. Muureissa oli seitsemän porttia ja 31 tornia. Kaupungin akropolis eli yläkaupunki sijaitsi huipulla kaupungin pohjoislaidalla, ja alakaupunki rinteessä olevalla tasanteella sen eteläpuolella, noin 243 metrin korkeudella merenpinnasta.
Kaupungin agoran paikka on tunnistettu. Sen laidalla oli pohjois-eteläsuunnassa rakennettu stoa eli pylväshalli, jonka pituus oli noin 62 metriä. Kaupungissa oli Athenelle omistettu temppeli, jonka paikalla rakennettiin bysanttilaisella kaudella pieni kirkko. Teatteri sijaitsi kaupungin lounaisosassa niin, että sen proskenion oli kiinni kaupunginmuurin länsisivussa. Se oli rakennettu samaan aikaan muurien kanssa. Muihin löytöihin lukeutuvat muun muassa gymnasion, joukko muita julkisia ja yksityisiä rakennuksia sekä noin 30 x 20 metriä kooltaan oleva vesisäiliö, jossa on viisi allasta. Kaupungin hautausmaat on löydetty sen eteläpuolelta.
Poikilassos
Poikilassos () eli Poikilasion () () oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Sfakián kunnassa Kreetan etelärannikkolla Soúgian ja Agía Roumélin kylien puolessa välissä nykyisin nimellä Voukelási tunnetulla alueella.
Poikilassos perustettiin viimeistään arkaaisella kaudella ja se kukoisti klassisella ja hellenistisellä kaudella. 200-luvulla eaa. kaupunki oli osa vuoriston kaupunkivaltioiden liittoa, johon kuuluivat myös Elyros, Hyrtakina, Lissos, Syia ja Tarrha. Kaupunki hylättiin roomalaisella kaudella.
Poikilassoksen akropolis eli yläkaupunki sijaitsi noin 400 metriä korkealla kukkulalla. Rannikolta on löydetty kahden rakennuksen, todennäköisesti temppelin, jäänteet. Kaupungin oletetaan toimineen Elyroksen kaupungin satamana.
Pronnoi
Pronnoi () eli Pronesos (, "Pronēsos") ( tai "Pronesus") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Palaiókastron kukkulalla nykyisten Asprogérakaksen ja Pástran kylien välillä etelään Sámista ja Póroksesta.
Pronnoi sijaitsi Kefallenian kaakkoisosassa. Se oli klassisella ja hellenistisellä kaudella yksi saaren neljästä kaupungista Palen, Samen ja Kranen ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Pronesos.
Pronnoin huippukautta oli 400-luku eaa. Polybios kertoo, että Filippos V suunnitteli kaupungin piirittämistä vuonna 218 eaa., mutta luopui siitä, koska se olisi ollut liian vaikeaa sen luonnonympäristön vuoksi. Kaupungin itsenäisyys päättyi vuonna 189 eaa., kun se antautui neuvotteluissa roomalaisille. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa.
Nykyisen Kefalonián kunnan osa Eleiós-Prónnoi on nimetty osaksi kaupungin mukaan.
Pronnoissa oli linnoitettu akropolis eli linnavuori, josta on säilynyt jälkiä Palaiókastron kukkulalla Asprogérakaksen länsipuolella. Alueelta on tehty löytöjä esihistorialliselta ajalta keskiajalle, mukaan lukien klassisella kaudella tehtyä linnoitusmuuria. Se ympäröi noin 571 metrin korkeuteen merenpinnasta kohoavan Palaiókastron kukkulan huipun sekä viereisen noin 520 metriä korkean kukkulan huipun. Skálan kylän läheltä on löydetty 500- tai 400-luvulta eaa. peräisin olevan Apollonille omistetun temppelin rauniot sekä roomalaisella kaudella 200-luvulla jaa. rakennetun roomalaisen huvilan rauniot.
Pronnoin satama oli nykyisen Póroksen paikalla. Myös satama, mukaan lukien nykyisen Pyrovoúnin kukkulan pohjoisrinne, oli linnoitettu. Pronnoista tehdyt esinelöydöt ovat Argostólin arkeologisessa museossa.
FM2000:n diskografia
Tämä artikkeli käsittelee FM2000:n diskografiaa.
Same (kaupunki)
Same () eli Samos () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Kefallenian (nyk. Kefaloniá) saarella Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee siitä nimensä saaneen nykyisen Sámin kylän itäpuolella.
Samen paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla, viimeistään 2000-luvulla eaa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Kefaloksen pojasta nimeltä Samos. Varhaisin kirjallinen maininta Jooniansaarilla sijainneesta paikasta nimeltä Same on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jonka mukaan Same (Homeroksella Samos) lähetti mykeneläisellä kaudella laivoja Troijan sotaan. Nimellä saatettiin viitata koko Kefalleniaan. Aiemmin on esitetty teorioita, että Homeroksen Same olisi kuitenkin ollut joku toinen saari; esimerkiksi Wilhelm Dörpfeld, joka piti Lefkasta Homeroksen Ithakana, yhdisti Samen nykyisin Ithakana tunnettuun saareen.
Klassisella ja hellenistisellä kaudella Same oli yksi Kefallenian neljästä kaupungista Palen, Kranen ja Pronnoin ohella. Kaupungit muodostivat tetrapoliin eli neljän kaupungin liiton. Samen huippukautta oli 400-luku eaa. Kaupungin tiedetään lyöneen omaa hopea- ja pronssirahaa. Vuonna 189 eaa. kaupunki vastusti Rooman yritystä vallata se, päin vastoin kuin saaren muut kaupungit, mutta joutui lopulta antautumaan seuraavana vuonna. Kaupunki kukoisti uudelleen roomalaisella kaudella kaupan ansiosta. Sen paikka oli linnoitettuna vielä bysanttilaisella kaudella.
Same oli Kefallenian kaupungeista suurin ja hallitsi saaren koko pohjoisosaa. Kaupungissa oli kaksi akropolista eli linnavuorta, joista toinen kohosi 277 metrin ja toinen 226 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Ne tunnetaan nykyisin nimillä Palaiókastro ja Ágioi Fanéntes. Mykeneläiseltä kaudelta kukkuloilla on säilynyt kyklooppimuuria. Klassisen ja hellenistisen kauden kaupungista on löydetty muun muassa linnoitusmuuria, jossa on ollut 22 porttia, sekä teatteri ja neljä hautausmaata. Muurin pituus oli noin 3,4 kilometriä. Alepovoúnista on löydetty temppelin rauniot. Satama sijaitsi rannikolla heti kukkuloiden edustalla. Roomalaisella kaudella kaupunkiin rakennettiin paljon julkisia rakennuksia sekä hienoja yksityistaloja.
Skillus
Skillus ( tai "Skillous", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Trifyliassa Eliksen maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Andrítsaina-Kréstenan kunnan Skilloúntan alueella lähellä Makrísian kylää.
Pausaniaan, Ksenofonin ja Strabonin kuvausten perusteella Skillus sijaitsi 20 stadioninmittaa eli 3,5 kilometriä etelään Olympiasta, pyhäkköalueelta Spartaan johtaneen tien varressa. Näin sen on täytynyt sijaita jossakin nykyisen Makrísian kylän lähistöllä. Kaupungin paikaksi on ehdotettu kylän länsipuolella sijaitsevaa kukkulaa, joka tunnetaan siellä olevan luostarin mukaan nimellä Profítis Ilías, tai vaihtoehtoisesti nykyisen Kampoúlin aluetta kukkulasta pohjoiseen sen ja Alfeios-joen välisellä alueella. Skilluksen läheltä virtasi Selinus-joki. Kaupunkivaltion alue oli hedelmällistä maata, ja se kuvataan myös hyväksi karjan kasvatukseen sekä metsästykseen ja kalastukseen.
Skillus oli arkaaisella kaudella 600- ja 500-luvuilla eaa. Pisan liittolainen. Olympian pyhäkköalue oli tuohon aikaan Pisan hallussa, ja Skillus rakennutti sinne Heran temppelin noin vuonna 600 eaa. Vuonna 572 eaa. kaupunkilaiset avustivat Pisan kuningasta Pyrrhosta sodassa Elistä vastaan. Vuonna 570 eaa. skilluslaiset ajettiin pois kaupungistaan sen jälkeen, kun Pisa oli hävinnyt Eliille, ja kaupunki tuhottiin maan tasalle. Noin 400–392 eaa. spartalaiset asuttivat Skilluksen uudelleen. Antalkidaan rauhan jälkeen kaupunki sai vapauden, mutta oli pian jälleen Spartan vallan alla. Ksenofon sai maatilan alueelta lähdettyään Ateenasta pakoon Spartaan, ja asui alueella yli 20 vuotta.
Leuktran taistelun jälkeen vuonna 371 eaa. Skillus päätyi jälleen Eliin vallan alle. Tuolloin myös Ksenofon karkotettiin. Kaupunki oli oletettavasti raunioitunut jo hellenistisellä kaudella ja viimeistään Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa.
Skilluksessa oli Ksenofonin rakennuttama Artemiille omistettu temppeli, jonka kerrotaan olleen (ainakin joiltakin osin) Efesoksen Artemiin temppelin kopio. Pausaniaan mukaan sen lähellä oli Ksenofonin hauta sekä tämän patsas, joka oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Strabonin mukaan kaupungissa oli myös suuri Skilluksen Athenelle omistettu temppeli.
Skilluksen kaupunkia ei ole kaivettu. Profítis Ilíaksen kukkulalta on tehty joitakin keskihelladisen kauden löytöjä, ja sieltä on löydetty myös mykeneläisaikainen tumulus-hauta, jonka halkaisija on 4,7 metriä. Kampoúlin alueelta tehty suuri määrä esinelöytöjä, jotka viittaisivat kaupungin sijaintiin seudulla.
Tegyra
Tegyra (, joskus myös "Tegyrai", , tai "Tegyrae") oli antiikin aikainen kaupunki Boiotiassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin nykyisen Orchomenóksen kunnan alueella.
Tegyra tunnetaan ennen kaikkea sen lähellä vuonna 375 eaa. käydystä Tegyran taistelusta, jossa Pelopidaan johtama Theba voitti Spartan. Tegyrassa oli Apollon Tegyraiokselle omistettu temppeli, jossa toimi oraakkeli. Tämä oli suosiossa vielä persialaissotien aikaan, mutta oli lakannut toimimasta ennen Plutarkhoksen aikaa. Paikalla oli kaksi ihmeitätekevänä pidettyä vesilähdettä, joista toisen nimi oli Foiniks (”Palmupuu”) ja toisen Elaia (”Oliivipuu”). Joskus Leton väitettiin jopa synnyttäneen Apollonin paikalla, ja läheinen vuori tunnettiin tähän viittaavalla nimellä ”Delos”.
Tegyra sijaitsi suhteellisen lähellä Orkhomenosta ja Aspledonia. Kaupungin sijaintipaikkaa ei kuitenkaan tiedetä varmuudella. Aiemmin se sijoitettiin usein nykyisen Pýrgoksen kylän (aiemmin Xerópyrgos) etelälaidalla sijaitsevalle pyöreälle kukkulalle noin viisi kilometriä itäkoilliseen Orchomenóksen kaupungista (). Nykyään kyseiselle paikalle sijoitetaan kuitenkin yleensä Aspledon, kun taas Tegyra sijoitetaan Aspledonin aiemmalle sijoituspaikalle Polygýraan noin viisi kilometriä Orchomenóksesta ja kaksi kilometriä Diónysoksen kylästä pohjoiseen (). Kyseiseltä paikalta on löydetty temppelin jäänteet sekä useita lähteitä.
Aelbert Cuyp
Aelbert Jacobsz Cuyp [käyp], etunimi usein myös muodossa Albert (1620–1691), oli alankomaalainen taidemaalari, joka oli maan taiteen kultakauden merkittävimpiä maisemamaalareita. Hänen suosikkiaiheitaan olivat lehmät ja lampaat laitumella sekä ratsastajat ratsuineen maisemissa, jotka yleensä on kuvattu aamun tai myöhäisen iltapäivän matalassa valossa. Hän oli harvoja alankomaalaisia niin sanotun ”ihanteellisen” maisemamaalauksen edustajia.
Taiteilijan mukaan on nimetty Amsterdamin Albert Cuypstraat, joka tunnetaan manner-Euroopan pisimmistä katumarkkinoistaan.
Chi Wang
Chi Wang on yhdysvaltalainen sarjakuvien tekijä, joka on tunnettu muun muassa "Kapteeni Kiina" -sarjakuvasta.
Wang on myös Exel Comics -kustantamon ja Anime Orlando -yrityksen omistaja. Hän on vieraillut Kemin sarjakuvakeskuksessa vuonna 2017.
Uetliberg
Uetliberg on vuori Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kaupungin länsipuolella, Zürichin, Stallikonin ja Uitikonin kuntien alueella. Vuoren korkein huippu on "Uto Kulm", joka sijaitsee 870 metriä merenpinnan ja noin 460 metriä Zürichinjärven yläpuolella.
Uetliberg on virkistysalue ja matkailukohde, jonne pääsee kävellen tai junalla. Siellä on ollut hotelli 1800-luvun puolesta välistä alkaen ja näkötorni vuodesta 1894. Maisemaa hallitsevat 1950- ja 1980-luvulla rakennetut televisiotornit. Vuori on kävelijöiden, retkeilijöiden, pyöräilijöiden, riippuliitäjien ja muun muassa rattikelkkailijoiden käytössä.
Uetlibergbahnin rautatie Zürichin Selnausta Uetlibergille otettiin käyttöön vuonna 1875. Vuodesta 1973 junaliikennettä on hoitanut Sihltal Zürich Uetliberg Bahn SZU AG. Uetlibergin rata alkaa nykyisin Zürichin päärautatieasemalta, ja yhteys kuuluu Zürichin seudun yhteistariffijärjestelmään (ZVV) reittinumerolla S10.
Rautatien pituus on 10,3 kilometriä ja korkeusero 410 metriä.
Suburban Triben diskografia
Tämä artikkeli käsittelee Suburban Triben diskografiaa.
Going to California
Going to California on rockyhtye Led Zeppelinin kappale, joka julkaistiin yhtyeen albumilla Led Zeppelin IV vuonna 1971. Kappale on albumin seitsemäs raita. Kappaletta säestää Jimmy Pagen akustinen kitara ja John Paul Jonesin soittama mandoliini.
Vuonna 2012 Rolling Stone valitsi kappaleen sijalle 11 "The 40 Greatest Led Zeppelin Songs of All Time"-listalla.
Endymion (täsmennyssivu)
Endymion voi tarkoittaa jotain seuraavista:
ZIMS
ZIMS (lyhenne sanoista Zoological Information Management System) on kansainvälinen tietopankki uhanalaisista eläimistä. Se käsittää 6,8 miljoonaa eläinyksilöä ja yli 21 000 lajia. Tietokantaan kirjataan kaikki hoitokäynnit reaaliaikaisesti ja eläinlääkintätiedot. Järjestelmässä on myös kantakirjat noin 500 uhanalaiselle lajille. Tietokannassa on 74 000 potilastietoa ja 167 miljoonaa hoito-ohjetta. Järjestelmässä uhanalaisen eläimen kantakirjalla on aina vastuueläintarha, joka sitä ylläpitää. Esimerkiksi Korkeasaaren eläintarhassa on kierteissarvivuohen kantakirja.
Pintel
Pintel on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan elokuvissa , ja , joissa häntä näyttelee Lee Arenberg.
Ragetti
Ragetti on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan elokuvissa , ja , joissa häntä näyttelee Mackenzie Crook.
Will Grayson, Will Grayson
Will Grayson, Will Grayson on yhdysvaltalaiskirjailijoiden John Greenin ja David Levithanin yhdessä kirjoittama romaani. Se on kirjoitettu kahden eri Will Grayson -nimisen henkilön näkökulmasta niin, että Green on kirjoittanut toisen luvut ja Levithan toisen. Englanninkielinen alkuperäisteos julkaistiin vuonna 2010 ja Helene Bützowin suomenkielinen käännös elokuussa 2017.
"Will Grayson, Will Grayson" nousi julkaisunsa jälkeen "The New York Timesin" myydyimpien lastenkirjojen listalla kolmanneksi ja pysyi listalla kolme viikkoa. Se on ensimmäinen listalle päässyt seksuaalivähemmistöaiheinen kirja.
Ana de Armas
Ana Celia de Armas Caso (s. 30. huhtikuuta 1988 Santa Cruz del Norte) on kuubalainen näyttelijä.
De Armas varttui Havanassa ja opiskeli Kuuban kansallisteatterissa. Hän muutti 18-vuotiaana Espanjaan ja näytteli siellä muutamissa televisiosarjoissa. Vuonna 2014 hän muutti Los Angelesiin. Vuonna 2015 hän näytteli Keanu Reevesin kanssa eroottisessa kauhuelokuvassa "Knock Knock" ja vuonna 2016 jännityselokuvassa "Exposed". Samana vuonna hän näytteli myös nyrkkeilyelokuvassa "Hands of Stone" ja mustassa komediaelokuvassa "War Dogs".
De Armas esiintyy huomattavassa roolissa tieteiselokuvassa "Blade Runner 2049" esittäen tekoäly Joita, jota on kutsuttu hänen läpimurtoroolikseen.
Nicolas Luomi
Nicolas Luomi (s. 1. kesäkuuta 1995 Helsinki) on suomalais-ranskalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:ssä.
Luomi on Helsingin IFK:n kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2008–2009 päätteeksi C-nuorten SM-pronssia ja kauden 2009–2010 päätteeksi SM-hopeaa. Luomi ei saanut kuitenkaan kumpanakaan kautena peliaikaa joukkueessaan. Kaudella 2011–2012 hän pelasi HIFK:n B-nuorten lisäksi myös lainalla Helsingin Jääkiekkoklubin A-, B- ja B2-nuorissa. Kaudella 2012–2013 Luomi toimi HIFK:n B-nuorten selkeänä kakkosmaalivahtina Patrik Virtaselle.
Kaudeksi 2013–2014 Luomi siirtyi Mikkelin Jukureiden A-nuorten Mestisjoukkueeseen. Hän puki kauden aikana myös kahteen Mestis-otteluun sekä Hydraulic Oilersin paidan lainalle kolmeen Suomi-sarjan otteluun. Kaudeksi 2014–2015 Luomi nimettiin niin ikään Jukureiden Mestis-rinkiin kolmosmaalivahdiksi Ronan Quemenerille ja Tadeas Galanskylle. Hän ei kuitenkaan saanut peliaikaa. Kaudeksi 2015–2016 Luomi siirtyi A-nuorten SM-liigan nousijajoukkue Kiekko-Vantaaseen. Luomi toimi lähinnä joukkueen kakkosmaalivahtina Markus Leinoselle. Kaudella 2016–2017 hän ei pelannut missään. Luomi suoritti kauden aikana myös varusmiespalvelustaan.
Kaudeksi 2017–2018 Luomi siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin Chamonix HC:hen. Hän aloitti joukkueen kolmantena maalivahtina Richard Sabolin ja Jimmy Darier'n kanssa. Luomi teki miesten pääsarjadebyyttinsä 22. syyskuuta 2017 vieraissa Brûleurs de Loups de Grenoblea vastaan. Hän torjui Chamonix'n 4-0-tappioon päättyneessä ottelussa 48 kertaa.
Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1688–1714)
Maria Luisa (; 17. syyskuuta 1688 Torino, Savoiji – 14. helmikuuta 1714 Madrid, Espanja) oli Espanjan kuningas Filip V:n ensimmäinen puoliso.
Maria Luisan vanhemmat olivat Savoijin herttua Viktor Amadeus II ja tämän puoliso Anne Marie d’Orléans. Maria Luisa naitettiin marraskuussa 1701 vain 13-vuotiaana valtapoliittisista syistä Espanjan kuninkaaksi vastikään tulleelle ranskalaiselle prinssille Filip V:lle, joka oli Ranskan kuningas Ludvig XIV:n pojanpoika. Varmistaakseen Ranskan vaikutusvallan Espanjan hovissa Ludvig XIV kielsi Maria Luisaa tuomasta Madridiin omia italialaisia hovineitojaan ja valitsi sen sijaan hänen pääkamarineidokseen ranskalaissyntyisen Marie Anne de la Trémoillen, ”Ursinsin prinsessan”. Maria Luisa sai nopeasti suuren vaikutusvallan pehmeäluontoiseen Filip V:een, mutta rouva Ursinsilla oli vähintään yhtä suuri vaikutusvalta kuningattareen ja siten epäsuorasti myös kuninkaaseen. Maria Luisan kautta kuningattarena leimasi vuosia riehunut Espanjan perimyssota. Maria Luisa oli vuonna 1706 sijaishallitsijana Filip V:n ollessa sotaretkellä.
Maria Luisa synnytti Filipille neljä poikaa, joista kaksi eli aikuisiksi. Heistä tuli molemmista aikanaan Espanjan kuninkaita, Ludvig I ja Ferdinand VI. Maria Luisa sairastui vuonna 1711 risatautiin ja kuoli helmikuussa 1714 tuberkuloosiin vain 25-vuotiaana. Filip V nai vielä saman vuoden aikana Elisabet Farnesen, josta tuli edeltäjäänsäkin vaikutusvaltaisempi.
War Dogs (vuoden 2016 elokuva)
War Dogs on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elämäkerrallinen musta komediaelokuva, jonka on ohjannut Todd Phillips. Elokuva perustuu tositarinaan kahdesta nuoresta asekauppiaasta, jotka saavat Yhdysvaltain armeijalta toimeksiannon toimittaa Afganistanin armeijalle ampumatarvikkeita 300 miljoonan dollarin edestä. Elokuva on laajalti dramatisoitu ja osa sen tapahtumista perustuu muihin tarinoihin tai keksittiin elokuvaa varten. Elokuvan pääosia esittävät Jonah Hill, Miles Teller, Ana de Armas ja Bradley Cooper, joka toimi myös tuottajana.
"War Dogs" sai ensi-iltansa New Yorkissa 3. elokuuta 2016, jonka jälkeen sitä alettiin esittää Warner Bros. Picturesin levittämänä teattereissa 19. elokuuta 2016 lähtien. Se sai jakaantuneen vastaanoton kriitikoilta ja se tuotti 86 miljoonaa dollaria lipputuloja. Hill sai suorituksestaan Golden Globe -ehdokkuuden.
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1634–1696)
Maria Anna (; 24. joulukuuta 1634 tai 1635 – 16. toukokuuta 1696) oli Espanjan kuninkaan Filip IV:n puoliso ja Espanjan sijaishallitsija poikansa Kaarle II:n alaikäisyyden aikana vuosina 1665–1675.
Maria Annan vanhemmat olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Ferdinand III ja tämän puoliso Maria Anna Espanjalainen. Maria Anna kihlattiin aluksi Espanjan kruununprinssi Baltasar Kaarlen kanssa, mutta tämän kuoltua kuningas Filip IV päätti naida hänet itse, vaikka oli myös hänen enonsa. Heidät vihittiin vuonna 1649. Heidän lapsistaan kaksi eli aikuisiksi, vuonna 1649 syntynyt tytär Margaret Teresia, joka nai myöhemmin keisari Leopold I:n, ja vuonna 1661 syntynyt poika Kaarle, josta tuli isänsä kuoltua vuonna 1665 kuningas vain nelivuotiaana. Todennäköisesti vanhempiensa sukurutsaisen avioliiton seurauksena Kaarle II oli syntyjään epämuodostunut, henkisesti jälkeenjäänyt ja ilmeisesti steriili. Hän saikin liikanimen Kaarle Noiduttu. Filip IV oli nimennyt Maria Annan poikansa holhoojahallitsijaksi. Hallitsijana hänen tärkeimmät neuvonantajansa olivat Fernando Valenzuela ja hänen rippi-isänsä, saksalainen jesuiitta Johann Eberhard Nithard, joista ei hovissa pidetty.
Maria Annan sijaishallitsijuus päättyi vuonna 1675, kun Kaarle II julistettiin 14-vuotiaana täysi-ikäiseksi. Kuninkaan velipuoli, Filip IV:n avioton poika Juhana Itävaltalainen, pakotti kuningataräidin pian pois Madridin hovista. Maria Anna asui Toledossa vuoteen 1679, jolloin hän Juhana Itävaltalaisen kuoltua saattoi palata Madridiin. Hän käytti valtaa poikaansa tämän ensimmäisen puolison, vuonna 1689 kuolleen Marie Louise d’Orléansin, ja myös toisen puolison Maria Annan kautta, kunnes kuoli itse vuonna 1696.
Tyynellämerellä sijaitseva Mariaanien saariryhmä () on nimetty kuningatar Maria Annan mukaan. Espanja valtasi saaret itselleen hänen sijaishallitsijakautensa aikana vuonna 1668.
Šeherazade (hahmo)
Šeherazade tai Shahrazad (arab. شهرزاد‎‎ "Šahrazād", johdettu keskipersiasta "Čehrāzād") on hahmo ja kertoja "Tuhannessa ja yhdessä yössä".
Šeherazaden nimi tulee keskipersian nimestä "Čehrāzād", joka on yhdistelmä sanoista "čehr" (sukujuuret) ja "āzād" (jalo, ylevä).
Tarinan mukaan kuningas Šahryār sai eräänä päivänä tietää ensimmäisen vaimonsa olleen hänelle uskoton. Täten hän päätti naida uuden neitsyen joka päivä ja mestata edellisen päivän vaimon, jottei kukaan enää kykenisi pettämään häntä. Hän oli mestauttanut jo tuhat naista, kunnes tutustui Šeherazadeen, visiirin tyttäreen.
Vastoin isänsä tahtoa Šeherazade ilmoittautui vapaaehtoiseksi viettämään yhden yön kuninkaan kanssa. Kuninkaan kamarissa Šeherazade kysyi, saisiko hän vielä hyvästellä siskonsa Dunyazaden, joka oli salassa valmistautunut pyytämään Šeherazadea kertomaan hänelle tarinan. Kuningas makasi hereillä ja kuunteli kiinnostuneena Šeherazaden kertomaa tarinaa. Yö päättyi, ja Šeherazade keskeytti tarinansa. Kuningas pyysi häntä kertomaan sen loppuun, mutta Šeherazaden mukaan aikaa ei enää ollut, sillä aamu sarasti. Kuningas päätti siksi säästää Šeherazaden hengen vielä yhdeksi päiväksi, jotta hän voisi päättää tarinansa seuraavana yönä. Yöllä Šeherazade kertoi ensimmäisen tarinansa loppuun ja aloitti toisen, edellistäkin jännittävämmän tarinan, jonka jätti taas kesken aamun koittaessa. Kuningas säästi Šeherazaden hengen jälleen vielä yhdeksi päiväksi, jotta tämä voisi kertoa toisen tarinansa loppuun.
Siten kuningas säästi Šeherazaden hengen päivästä toiseen, odottaen innokkaasti loppuratkaisua edellisen yön tarinaan. Tuhannen ja yhden yön ja tuhannen tarinan jälkeen Šeherazade kertoi kuninkaalle, ettei hänellä ollut enää tarinoita kerrottavanaan. Näiden tuhannen ja yhden yön aikana kuningas oli kuitenkin rakastunut Šeherazadeen, joten hän jätti tämän henkiin ja teki tästä kuningattarensa.
Suomen Sotatieteellinen Seura
Suomen Sotatieteellinen Seura on suomalainen tiedeseura, joka on sotatieteellisen tutkinnon suorittaneiden ja sotatieteitä harrastavien upseerien ja muiden sotatieteitä tutkivien tieteellinen yhdistys.
Seura julkaisee vuosikirjaa "Tiede ja Ase", sarjaa Suomen Sotatieteellisen Seuran julkaisuja sekä yhdessä Maanpuolustuskorkeakoulun kanssa julkaisua "Journal of Military Studies".
Seuran perustivat Sotakorkeakoulun kolmen ensimmäisen kurssin oppilaat nimellä Sotakorkeakoulun upseerikerho. Nimi muutettiin kuitenkin jo parin vuoden kuluttua nykyiseksi. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin vuonna 1930. Ensimmäinen vuosijulkaisu, sotamarsalkka Mannerheimille omistettu "Tiede ja Ase nro 1", ilmestyi kuudentena toimintavuonna 1933. Alusta alkaen toimintamuotona ovat olleet esitelmät. Mannerheim perusti vuonna 1947 seuran tueksi sotatieteellisen rahaston. Hänet kutsuttiin vuonna 1949 seuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Seuran puheenjohtajat vuodesta 1927, jolloin seura perustettiin nimellä Sotakorkeakoulun 
upseerikerho.
Vesihilvet
Vesihilvet ("Catabrosa") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan nykyisin kuuluvaksi vain kaksi lajia, joiden lisäksi kahden muun sukuun kuvatun lajin taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä. Aikojen kuluessa sukuun on kuvattu monia muitakin lajeja, mutta ne on sittemmin tulkittu samaksi lajiksi jonkin jo aiemmin kuvatun lajin kanssa. Tämän myötä vesihilvellä ("Catabrosa aquatica") onkin runsaasti erilaisia tieteellisiä synonyyminimiä.
Vesihilvet ovat monivuotisia, rönsyjä muodostavia heiniä, joilla on hennot varret. Vesihilpien lehdet ovat leveitä, sileitä ja pehmeitä sekä keulakärkisiä. Lehtien kielekkeet ovat isoja, noin 5 mm pitkiä ja tylppäpäisiä. Vesihilpien kukinto on röyhy, joka on veltto ja tuuhea. Tähkylät ovat 3–4 mm pitkiä, kaksikukkaisia, vihneettömiä ja yleensä punavioletteja. Tähkylöiden kaleet ovat hyvin eripituiset. Sisäkale on tähkylää lyhyempi sekä kolmisuoninen ja ulkokaleen suonitus on epämääräinen. Ulkohelve on pyöreäpäinen, kalvokärkinen ja kolmisuoninen.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa esiintyy ainoastaan vesihilpi ("Catabrosa aquatica"). Sitä tavataan Suomessa lähinnä Perämeren pohjukan ympäristössä.
Hydroksipivaldehydi
Hydroksipivaldehydi (CHO) on alifaattinen aldoleihin eli hydroksialdehydeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa polymeerejä ja lääkeaineita.
Huoneenlämpötilassa hydroksipivaldehydi on värittömiä kiteistä. Nestemäisenä yhdiste dimeroituu helposti 1,3-dioksaanijohdannaiseksi.
Hydroksipivaldehydiä valmistetaan formaldehydin ja isobutyraldehydin välisellä aldoliadditiolla. Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää alkali- tai maa-alkalimetallien hydroksideja tai karbonaatteja, tertiäärisiä amiineja tai emäksisiä ioninvaihtohartseja. Hydroksipivaldehydi erotetaan uuttamalla dibutyylieetterin avulla. Suuri osa muodostetusta hydroksipivaldehydistä pelkistetään polymeerien valmistuksessa käytettäväksi neopentyyliglykoliksi. Pelkistys voidaan suorittaa käyttämällä formaldehydiä, jolloin kyseessä on Cannizzaro-reaktio tai vedyttämällä käyttäen katalyyttinä koboltti-, kupari- tai nikkelisuoloja tai kromiitteja. Hydroksipivaldehydistä voidaan valmistaa lisäksi Tishchenko-reaktiolla niin ikään polymeerien valmistukseen käytettävää hydroksipivalyylihydroksipivalaattia ja lääkeaineiden valmistukseen käytettävää pantolaktonia.
Vincenzo Danti
Vincenzo Danti (1530 Perugia, Italia – 1576 Perugia) oli italialainen kuvanveistäjä, joka sai tyyliinsä paljon vaikutteita itseään 55 vuotta vanhemmalta Michelangelolta. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat Johannes Kastajan teloitusta kuvaava veistosryhmä Firenzen Battistero di San Giovannissa sekä veistosryhmä "Kunnia voittaa valheellisuuden" Firenzen Bargello-palatsissa, jossa on muitakin Dantin töitä.
Korg (sarjakuvahahmo)
Korg on fiktiivinen hahmon Marvel-kustantamon sarjakuvissa, joka esiintyi ensi kerran "The Incredible Hulk" -lehden toisen sarjan numerossa #93, joka oli osa "Planet Hulk" -tarinaa. Hahmon loivat Greg Pak ja Carlo Pagulayan.
Korgin edustama kronanien rotu nähtiin ensimmäisen kerran "Journey into Mystery" -lehden numerossa. Thorin kukistettua kronanit näiden hyökättyä Maahan
Korg joutui Punaisen Kuninkaan gladiaattoriorjaksi Sakaar-planeetalle. Hulk karkotettiin Sakaariin, Korgista tuli Hulkin liittolainen viiden muun orjan kanssa. Mutta heidän pahaksi onnekseen, Hulkin ja Korgin joukkue joutui vastentahtoisesti tappamaan Korgin veljen Margusin. Kun Hopeasurffari tuhosi heidän tottelevaisuuslevynsä, Korg oli välittömästi mukana kapinassa Punaista Kuningasta vastaan. He vapauttivat Hopeasurffarin orjuudesta ja kukistivat Punaisen Kuninkaan.
Korg pysyi Hulkin liittolaisena senkin jälkeen, kun alus, jolla Hulk saapui Sakaariin, räjähti ja tappoi Hulkin vaimon Caieran. Hiroim halusi jäädä Sakaariin kuolemaan menetettyään toivonsa, mutta Korg suostutteli hänet tulemaan mukaan Maahan. Yhdessä Hulkin ryhmä voitti Ihmemiehen, mutta saatuaan selville Miekin olevan vastuussa Sakaarilla tapahtuneesta räjähdyksestä, Korg ja muut eloonjääneet antautuvat YPKVV:n pidätettäviksi vain paetakseen kun Hulkin aiheuttamat tuhot alkaessa johtaa koko Manhattanin tuhoutumiseen. Korg, Hiroim ja Möykky etsivät saaren tuhon ja sen jälkeen vetäytyivät viemäreihin.Korg esiintyy animaatioelokuvassa "Planet Hulk" ääninäyttelijänään Kevin Michael Richardson.
Vampyyritanssijatar
Vampyyritanssijatar () on vuonna 1912 valmistunut tanskalainen mykkäelokuva. August Blomin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Clara Wieth, Henry Seemann, ja Robert Dinesen.
Suositun vampyyritanssin esittäjän Silvia Lafontin uudeksi pariksi kiinnitetään nuori tanssija Oscar Borch. Kokematon Oscar rakastuu intohimoisesti Silviaan, mutta tulee useaan kertaan torjutuksi. Ennen illan esitystä Oscar juo myrkkyä ja makaa tanssin päätyttyä näyttämöllä kuolleena.
Nordisk Films Kompagnin tuottama "Vampyyritanssijatar" on mainittu yhtenä ensimmäisistä vampyyrielokuvista, mutta todellisuudessa se on valkoinen orjakauppa -elokuvien ja Asta Nielsenin "Kuilun" vanavedessä tehty eroottinen melodraama. Elokuvan ”vampyyri” on klassisen tanssijakoulutuksen saaneen Clara Wiethin esittämä femme fatale, jonka naisellinen viehätysvoima ajaa rakastuneen miehen tuhoon. Nimitys vamppi vakiintui myöhemmin Yhdysvalloissa Helen Gardnerin ja Theda Baran tähdittämien elokuvien myötä. August Blomin ohjaustyön ansioita ovat juonta kuljettava määrätietoinen leikkaus, tuolloin vielä harvinaiset lähikuvat sekä teatteriyleisön reaktoiden kuvaaminen loppuhuipennuksen luoman vaikutelman lisäämiseksi.
Aikansa rohkeimpiin elokuviin kuulunut "Vampyyritanssija" oli suuri yleisömenestys ja teki Wiethistä kansainvälisen tähden. Helsingissä, jossa elokuvaa esitettiin heti Tanskan ensi-illan jälkeen, sitä mainostettiin ”näytäntökauden parhaana kuvana”. Tamperelaisen elokuvateatterin mukaan ”kaikkialla missä tätä kuvasarjaa on viime viikkoina näytelty ovat teatterissa kävijät suorastaan tapelleet lipuista!”
Elokuvan heikkotasoinen kopio on nähtävissä European Film Gateway -sivustolla.
Asa Griggs Candler
Asa Griggs Candler (30. joulukuuta 1851 Villa Rica, Georgia, Yhdysvallat – 12. maaliskuuta 1929 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen liikemies, joka perusti The Coca-Cola Companyn Atlantassa 1892. Hänen johdollaan Coca-Colasta tuli tunnettu. Hän toimi myös Atlantan kaupungin pormestarina vuosina 1916–1919. Hän myi Coca-Cola Companyn 25 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla vuonna 1919. Myöhemmin hän lahjoitti miljoonia dollareita hyväntekeväisyyteen. Hän oli myös pankkiiri.
Seija Kurunmäki
Seija Kurunmäki (s. 1956) on maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja ruoka-alan palkittu vaikuttaja.
Kurunmäki on toiminut lähes 40 vuoden uransa aikana markkinoinnin ja viestinnän päällikkö- ja johtotehtävissä, viestinnän ammattilaisena ja yrittäjänä. Vuosina 2013-2018 Kurunmäki toimi Suomalaisen ruokakultuurin edistämissäätiön eli ELO-säätiön toimitusjohtajana. Hänen aikanaan säätiön tunnettuus ja vaikuttavuus saatiin merkittävään kasvuun.
Suomi100-juhlavuonna Kurunmäki veti laajaa yhteistyöhanketta Syödään yhdessä. Hän loi myös yhteistyöprojektin, jonka tuloksena Suomi sai vuonna 2017 kansallisruoan, joka oli ruisleipä ELO-säätiön agendalla on ollut myös yhteistyön lisääminen niin kouluruoan kuin villiruoankin tunnetuksi tekemiseksi ja suomalaisen ruokamatkailun edistämiseksi.
Työstään ruoka-alalla ja Syödään yhdessä -hankkeessa Kurunmäki valittiin vuonna 2017 Agronomiliiton Vuoden Vaikuttajaksi ja hän sai myös Ruokatoimittajat ry:n Ideasipulipalkinnon 2018 . Lisäksi ELO-säätiö palkittiin Jaakko Kolmonen-rahaston palkinnolla . Vuonna 2014 Kurunmäki palkittiin Tiedonjyvä- palkinnolla.
Kurunmäki perusti vuonna 2005 viestintää ja tutkimuksia tekevän Kuule Oy:n. Kuule Oy:n puitteissa hän on johtanut monien ruokakulttuuria ja ruokavientiä edistävien hankkeiden viestintää mm. Sitran ja maa- ja metsätalousministeriön toimeksiannosta. Niiden tuloksena syntyi Tulevaisuusuutiset 2030 ja 2040. sekä kirja Järkipuheita ruoasta.
Vuonna 2018 Kurunmäki palasi yrittäjäksi, viestijäksi ja ruokavaikuttajaksi missionaan luoda ruoan ympärille iloa, yhteisöllisyyttä ja hyvinvointia maailman rajalliset voimavarat huomioiden.
Hän luotaa alan ilmiötä twitterissa ja onkotolkkua-blogissaan ja toimii Syödään yhdessä-lähettiläänä.
Seija Kurunmäki on suorittanut HHJ-tutkinnon ja on  Hotelli- ja ravintolamuseosäätiön hallituksen jäsen sekä Uudenmaan Vanhustenpalveluyhdistyksen hallituksen jäsen.
Eetu Turakainen
Eetu Viljami Turakainen (s. 28. lokakuuta 1998 Kaarina) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Jari Holttinen.
Hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 535 cm (2017) ja sisäradoilla 521 cm (2017).
Waltteri Urpolahti
Waltteri Urpolahti (s. 5. huhtikuuta 1998 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Tampereen Ilvestä. Urpolahti on nimetty joukkueen edustusmiehistöön kakkosmaalivahtina, koska Antti Lehtonen on ollut loukkaantuneena sivussa pois peleistä. Urpolahti on esiintynyt luukkuvahtina, sillä torjujan paikan on hoitanut Markus Ruusu, sekä sittemmin Riku Helenius. Urpolahden kasvatusseura on Rauman Lukko. Urpolahti on edustanut myös Mestis-joukkue Lempäälän Kisaa.
Honda XL125V Varadero
Honda XL125V Varadero on Hondan vuodesta 2001 valmistama matkaenduro nelitahtisella 125cc V2-moottorilla.
Urho Talke
Urho August Talke (synt. Tallgren, 9. lokakuuta 1894 Helsinki – 31. joulukuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen kestävyysuoksija. Hesingin Kisa-Veikkoja edustanut Talke osallistui maratonille vuoden 1920 Antwerpenin oympialaisissa ja sijoittui yhdeksänneksi.
Mercury Marauder
Mercury Marauder on full-size-luokan sedan jota yhdysvaltalainen Mercury valmisti vuosina 1963–1965, 1969–1970 ja 2002–2004.
Walter de la Mare
Walter John de la Mare [ˈdɛləˌmɛər] (25. huhtikuuta 1873 Charlton, Kent – 22. kesäkuuta 1956 Lontoo) oli englantilainen runoilija ja kirjailija, jonka runojen, novellien ja romaanien teemoja ovat lapsuus, viattomuus ja yliluonnolliset ilmiöt. Niistä hän kirjoitti usein lyyrisellä ja unenomaisella kielellä. Hänen tuotantoonsa kuuluu puolensataa teosta. Hänelle myönnettiin lastenkirjallisuuden Carnegie-mitali vuonna 1947 teoksesta "Collected Stories for Children".
De la Maren kauhukertomuksia on julkaistu suomeksi Markku Sadelehdon toimittamissa antologioissa "Englantilaiset aaveet" (WSOY 1994) ja "Wendigo ja muita yliluonnollisia kauhukertomuksia" (Jalava 2015).
Proteus Airlinesin lento 706
Proteus Airlinesin lento 706 oli ranskalaisen Proteus Airlinesin sisäinen reittilento Ranskassa Saint-Exupéryn kansainväliseltä lentoasemalta Lorient-Lann Bihouén lentoasemalle 30. heinäkuuta 1998. Lähestyessään määränpäätään lentoa operoinut Beechcraft 1900D poikkesi kurssistaan kohti SS Norway -alusta, jonka ympärillä oli paljon pienkoneita. Kello 15:58 siihen törmäsi Cessna -mallinen kone, ja molemmat putosivat mereen. Kaikki 14 Beechcraft -koneessa ollutta matkustajaa ja miehistön jäsentä, sekä yksi Cessnassa ollut lentäjä saivat surmansa.
Proteus Airlines 706 oli lähestymässä heidän määränpäähänsä, kun koneen tuntematon matkustaja tuli ohjaamoon ja pyysi lentäjiä lentämään koneen SS Francen ympäri. Koneen pitäisi silloin laskeutua tutkakatveen alapuolelle. Miehistö pyysi kello 15:54 siirtyä visuaaliseen lentotilaan, johon lennonjohto antoi luvan. Koneen saavutettua SS Norway se alkoi kiertää sitä 17 astetta vasemmalle kallistuneena.
Toisessa onnettomuuskoneessa oli pilottina 69-vuotias entinen Air Inter -lentoyhtiön pilotti, jolla oli yli 20 000 lentotuntia. Hän oli myös tullut katsomaan Ranskan suurinta alusta. Hetkiä ennen onnettomuutta Beechcraft-kone näkyi Cessnalle kuolleessa kulmassa, joten pilotti ei voinut nähdä sitä. Proteus Airlines 706:n perämies ei nähnyt Cessnaa, koska hän teki laskeutumisvalmisteluja. Kapteenikaan ei nähnyt sitä, koska perämies oli oikeanpuoleisen ikkunan edessä.
Sekunteja ennen törmäystä Proteus Airlines 706 tuli lopulta näkyviin, mutta mitään ei ollut enää tehtävissä. Noin 600 metrin korkeudessa Cessna osui Beechcraft -koneen peräosaan oikealta puolelta, halkaisten koneen kahtia. Molemmat koneen putosivat 1,5 kilometrin päähän SS Norwaysta ja upposivat 9-15 metrin syvyyteen.
Flight Safety Foundation, "Aviation Safety Network" "https://aviation-safety.net/database/record.php?id=19980730-1," "luettu 13.10.2017"
Nikopoliin arkeologinen museo
Nikopoliin arkeologinen museo (, myös "Nikópolin arkeologinen museo") on arkeologinen museo Prévezan kunnassa Kreikassa. Se esittelee Nikopoliin kaupungin arkeologiselta alueelta sekä muualta Prévezan seudulta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museon rakentaminen alkoi vuonna 1999 ja se otettiin käyttöön vuonna 2009. Museorakennus sijaitsee Prévezan kaupungista Nikópolin kylään ja Nikopoliin arkeologiselle alueelle johtavan tien varressa suunnilleen paikkakuntien puolessa välissä. Sen koko on noin neliömetriä. Museo korvasi vanhan, vuonna 1965 valmistuneen arkeologisen alueen yhteydessä toimineen museorakennuksen.
Museo esittelee Nikopoliin kaupungin perustamista Aktionin taistelun seurauksena, kaupungin historiaa roomalaiselta bysanttilaiselle kaudelle kattaen noin ajan 31 eaa.–900 jaa., sekä alueen arkeologisia kaivauksia. Museoesineisiin kuuluu muun muassa rakennusten koristeosia, pyhäkköjen alttareita, veistoksia, keramiikkaa, sarkofageja, hautauurnia ja -lahjoja, rahoja, koruja ja erilaisia arkipäiväisiä esineitä.
Merkittävimpiin löytöihin kuuluvat muun muassa teatterin alueelta löydetty leijonapatsas; odeionista löydetty Athenen patsas; amatsonomakhiaa esittävällä reliefillä koristeltu pyöreä jalusta, jota käytettiin uudelleen Alkisonin basilikassa; sekä veistetty keisari Augustuksen pää ajanlaskun alun tienoilta.