hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
João N'Tyamba
João N'Tyamba (s. 20. maaliskuuta 1968 Zimbambi) on angolalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili keski- ja pitkien matkojen juoksussa.
N'Tyamba osallistui peräti kuusiin olympialaisiin. Hän oli mukana kisoissa ensimmäistä kertaa Soulissa 1988, jossa hän juoksi 800 metrillä, mutta putosi jo ensimmäisellä kierroksella. Hän pääsi samassa lajissa välieriin Tokion MM-kisoissa 1991. N'Tyamba kilpaili 800 metrin lisäksi myös 1 500 metrillä Barcelonan kisoissa 1992, muttei päässyt jatkoon kummassakaan lajissa. Hän osallistui vain 1 500 metrille Atlantan olympialaisissa 1996 ja sijoittui alkuerässään yhdeksänneksi.
N'Tyamba vaihtoi pitemmälle matkalle ja osallistui 10 000 metrin kilpailuun vuoden 1997 MM-kisoissa, mutta alkueriin. Hän oli samassa lajissa kolmastoista Sevillan MM-kisoissa 1999 ja sijoittui seitsemänneksitoista maratonilla Sydneyn olympialaisissa seuraavana vuonna. N'Tyamba oli kahdeskymmenes kymmenen kilometrin matkalla MM-kisoissa 2001, mutta kilpaili maratonilla vuosien 2004 ja 2008 olympialaisissa. Hän oli maansa lipunkantaja Pekingin kisojen avajaisissa 2008.
Kuchit
Kuchit eli kuchi-paimentolaiset ovat afganistanilainen pataaniheimo. Heimon pääelinkeino on ollut karjankasvatus. He ovat kasvattaneet aaseja, lampaita, vuohia, hevosia ja kameleita, joista saatavilla tuotteilla he ovat vaihtaneet tarvitsemiaan tavaroita. Kuchit tarjosivat kuljetuspalveluja ja kauppasivat muun muassa teetä. Elämäntapa on vähitellen väistynyt tieverkoston kehittyessä, kun rekat ovat vieneet työt kameleilta. Monet ryhtyivät maanviljelijöiksi. Heidän määräänsä ovat vähentäneet myös viime vuosikymmenien sodat sekä vuosien 1971–1972 ja 1998–2002 kaksi kuivuusjaksoa, jotka verottivat karjaa.
Kuchit ovat Afganistanin suurin maan sisäinen pakolaisryhmä. FAO pyrkii kuitenkin tukemaan perinteistä elämäntapaa tarjoamalla eläinlääkäripalveluja ja talviruokinta-apua.
Jaws Unleashed
Jaws Unleashed on Appaloosa Interactiven kehittämä ja Majesco Entertainmentin julkaisema "Tappajahai"-elokuvan lisensioitu toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2006 PlayStation 2:lle, Xboxille ja Windowsille.
Pelissä ohjataan valkohaita avoimessa pelimaailmassa, jossa voi uiskennella vapaasti, syödä eri eläimiä ja ihmisiä, tuhota erilaisia kohteita, etsiä piilotettuja tavaroita sekä valita pää- ja sivutehtäviä.
Peli alkaa harjoitustasolla saaren rannikolla sijaitsevalla lahdella, jossa pelaaja voi rauhassa tutustua kontrolleihin. Hain kaikkia liikkeitä ei voi tehdä heti alussa, vaan niitä voi ansaita myöhemmin pisteiden ja taitojen karttuessa. Perusohjaimet ovat liikkuminen, uinti, puraisu, pyrstönisku ja vauhtitehoste/pusku. Harjoitustaso päättyy, kun pelaaja on suorittanut kaikki hain liikkeet ja toiminnot.
Tämän osion jälkeen alkaa ensimmäinen tehtävä, jossa hai pyydystetään tutkimuslaitokselle ja josta pelaajan on raivattava tiensä pois. Pelaaja siirtyy vapaalle alueelle saarea ympäröivälle merelle, jossa pelaaja saa valita, mitä tekee. Hai voi vaeltaa alueella ja vaikkapa etsiä piilotettuja rekisterikilpiä ja saalistaa. Aktiivisena on silti pysyttävä koko ajan, muuten hai tukehtuu tai kuolee nälkään. Saarelle on siroteltu kaikki päätehtävät sekä lukuisia sivutehtäviä, joissa on valittavana vaikeustaso.
Pelaaja ansaitsee pelin edetessä pisteitä suorittamalla pää- ja sivutehtäviä sekä löytämällä piilotettuja keräilykohteita (kuten rekisterikilpiä ja renkaita) tehtäväalueilta ja vapaalta alueelta. Pisteitä voi käyttää hain kykyjen kasvattamiseen (muun muassa nopeus, vahvuus ja nälän sieto). Hain ominaisuuksien parantuessa pelaaja oppii uusia liikkeitä, kuten korkkiruuvihyökkäyksen (hai iskeytyy kohteeseensa pyörien) ja "Body Bombin" (hai hyppää vedestä veneen päälle tuhoten sen).
Ruudulla näkyy Hud-näyttö, jossa on kuntomittari, nälkämittari, nopeusmittari, pyrstöniskumittari ja tutka. Eriväriset kuviot osoittavat vihollisten, veneiden, saaliiden ja tehtävien sijainnit. Kuvakulmaksi voi valita joko ensimmäisen tai kolmannen persoonan näkymän (hai näkyy takaapäin tai hain näkökulma). Lisäksi voi valita erityisen hainäön, jonka avulla pystyy havaitsemaan saaliit, verijäljet ja muut lämpöä säteilevät kohteet
30 vuotta on kulunut "Tappajahai"-elokuvan tapahtumista. Amity Islandin synkkä menneisyys näyttäisi olevan historiaa, sillä nykyisin saari kukoistaa pormestari Larry Vaughn nuoremman liiketoimien ansiosta. Pormestari on onnistunut saamaan Amity Islandin talouden loistokkaaksi solmimalla suhteita maineikkaisiin yhtiöihin, kuten yhteistyösopimuksen Environplus-yhtiön toimitusjohtaja Steve Shaw’n kanssa. Uudet työpaikat ovat lisänneet saaren asukkaiden määrää, nostaen kiinteistöjen arvoa ja verotuloja. Valitettavasti taannoinen teollistuminen ja uimareiden vilkas lisääntyminen on houkutellut paikallisille vesille jättimäisen valkohain, joka alkaa terrorisoida aluetta. Kun hai tappaa Steve Shaw’n pojan, tämä palkkaa hainpyytäjä Cruz Raddockin saalistamaan pedon. Meribiologi Michael Brody yrittää saada hain kiinni tutkimuksia varten ja vaatii pormestaria lopettamaan rakennustyöt.
Kymmenen käskyä (täsmennyssivu)
Kymmenen käskyä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kymmenen käskyä (vuoden 1988 elokuva)
Kymmenen käskyä on puolalaisen ohjaaja Krzysztof Kieślowskin episodielokuvasarja, joka on esitetty myös televisiosarjana. Sarja voitti palkintoja Venetsian ja São Paulon elokuvajuhlilla. Sarjan kymmenen elokuvaa kertovat Raamatun Kymmenestä käskystä. Elokuvat sijoittuvat puolalaiseen kerrostalolähiöön.
Viidennestä jaksosta "Älä tapa" leikattiin myös pitkä elokuva "Lyhyt elokuva tappamisesta" ja kuudennesta pitkä elokuva "Lyhyt elokuva rakkaudesta".
Uusfasismi
Uusfasismi on käsite, jolla tarkoitetaan toisen maailmansodan jälkeen nousseita fasistisia liikkeitä. Monia itsevaltaisia valtioita, kuten Juan Perónin Argentiinaa ja Kreikan sotilasjunttaa on kutsuttu uusfasistisiksi tai ainakin fasismista mallia ottaneiksi.
Kastrytšnitskajan metroasema
Kastrytšnitskaja eli Oktjabrskaja (, ) on yksi Minskin metron linjan 1 eli Maskouskajan ("Moskovan") linjan asemista Valko-Venäjällä. Asema sijaitsee sijainniltaan keskeisen Lokakuun aukion edustalla Minskin keskustassa. Oktjabrskaja yhdistää kaksi metrolinjaa ja se on kaupungin vilkkain metroasema.
Aseman suunnittelivat arkkitehdit Ju. Vdovin, Ju. Grigorjev, Je. Leonovitš, M. Trenin ja taiteilija A. Kuznetsov. Se avattiin 30. kesäkuuta 1984 osana ensimmäisen, aluksi kahdeksan asemaa käsittäneen metrolinjan avaamista. Vuonna 1991 avattiin maanalainen yhdyskäytävä läheiselle, poikittaisen metrolinjan Kupalauskaja-asemalle (Kupalovskaja).
Asemaa edeltävä asema on koillisesta päin tultaessa Ploštšad Pobedy (Voiton aukio) ja sitä seuraava asema hallinnollisen ydinkeskustan Ploštšad Lenina (Leninin-aukio, Itsenäisyyden aukion metroasema).
Asema oli pommi-iskun kohteena 11. huhtikuuta 2011.
Terry Pratchett’s Going Postal
Terry Pratchett's Going Postal on vuonna 2010 ilmestynyt kaksiosainen brittiläinen televisiosarja, joka perustuu Terry Pratchettin romaaniin "Posti kulkee".
Baltian maiden miehitys
Baltian maiden miehitys oli Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukainen kolmen Baltian maan – Viron, Latvian ja Liettuan – miehitys toisen maailmansodan aikana ja niiden muuttaminen neuvostotasavalloiksi. Valloitus tapahtui 14. kesäkuuta 1940, yhdeksän kuukautta kestäneen niin sanotun tukikohtavaiheen jälkeen. Tukikohtavaiheen aikana maat solmivat syys- ja lokakuussa 1939 maiden välisen avunantosopimuksen, mikä hyväksyi muun muassa neuvostojoukkojen sijoittamisen kaikkiin Baltian maihin. Neuvostoliitto ilmoitti yllättäen kesäkuussa jokaisen Baltian maan syyllistyneen neuvostoviranomaisten kiduttamiseen, minkä takia Baltian maiden hallitukset eivät enää nauttineet Neuvostoliiton luottamusta. Uhkavaatimuksena oli nykyisen hallituksen ero, uudet vaalit sekä neuvostojoukkojen marssiminen maahan. Jokainen Baltian maa hyväksyi vuorollaan Neuvostoliiton uhkavaatimuksen, mikä käytännössä johti maiden miehitykseen.
Noin vuoden mittaisen miehitysjakson jälkeen Saksa valloitti maat 22. kesäkuuta 1941 osana laajamittaista operaatio Barbarossaa. Neuvostoliitto valtasi ja miehitti maat uudelleen Baltian offensiivissa 1944. Maat itsenäistyivät uudelleen vuonna 1991 Neuvostoliiton hajoamisen tuloksena.
Orzełin tapaus
Orzełin tapaus oli toisen maailmansodan alkuvaiheissa Itämerellä sattunut selkkaus. Tapauksen aikana puolalainen sukellusvene ORP Orzeł joutui Puolan miehityksen takia menemään satamaan Tallinnassa. Neuvostoliitto käytti tätä tekosyynä Viron valloittamiseen.
Orzeł oli Itämerellä, kun Natsi-Saksa hyökkäsi Puolaan ja toinen maailmansota alkoi. Tämän takia alus ei päässyt kotisatamaansa. Aluksen kapteeni Henryk Kłoczkowski oli sairastunut ja tarvitsi välitönta hoitoa, joten alus joutui menemään läheiseen satamaan Tallinnaan, minkä se saavutti 14. syyskuuta 1939. Alus otettiin vastaan Haagin sopimuksen mukaisesti ja kapteeni pääsi hoitoon. Aluksen uudeksi kapteeniksi valittiin Jan Grudzinski.
Neuvostoliitto katsoi sukellusveneen saapumisen "kyseenalaistavan Viron neutraaliuden", ja oli yksi Viron valloituksen tekosyistä. Myöhemmin Orzeł pakeni Virosta Britanniaan, missä se liitettiin Kuninkaalliseen laivastoon.
Kääpiöellipsigalaksi
Kääpiöellipsigalaksit eli tyypin dE galaksit ovat elliptisiä galakseja, jotka ovat huomattavasti tavallista pienempiä. Kääpiöellipsigalakseja tunnetaan useita, ja ne ovat melko yleinen galaksityyppi. Useat näistä galakseista kiertävät suurempia galakseja. Vuonna 1773 löydetty Messier 110 oli ensimmäinen löydetti kääpiöellipsigalaksi.
Running with Scissors
Running with Scissors tarkoittaa seuraavia asioita:
Paholaisen auringon alla
Paholaisen auringon alla ("Sous le soleil de Satan") on Maurice Pialat'n ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1987. Se perustuu Georges Bernanosin samannimiseen romaaniin. Sen pääosissa ovat Gérard Depardieu ja Sandrine Bonnaire. Elokuva kertoo nuoresta papista isä Donissanista, joka on uskonkriisissä, mutta yrittää pelastaa 16-vuotiaan teinitytön Mouchetten, joka on raskaana tappamalleen poliitikolle.
Elokuva on saanut ristiriitaisen vastaanoton. Toiset pitävät sitä mestariteoksena, joka käsittelee monia uskonnollisia aiheita. Toiset puolestaan pitävät elokuvaa tunteettomana ja teennäisenä. "Paholaisen auringon alla" palkittiin vuonna 1987 Cannesin elokuvajuhlien pääpalkinnolla Kultaisella palmulla. Valinta oli ristiriitainen, ja osa yleisöstä osoitti valinnalle ääneekkäästi mieltään.
Rakastajatar (elokuva)
Rakastajatar ("Casque d’or") on Jacques Beckerin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1952. Se on romanttinen tarina tuhoon tuomitusta romanssista. Simone Signoret sai "Rakastajattaresta" parhaan naispääosan Bafta-palkinnon.
Vuonna 1980 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänestivät kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Rakastajatar" oli mukana kuudentoista heistä listalla.
Tenkai
Tenkai (, 1536 – 1643) oli japanilainen buddhalaismunkki, joka eli Azuchi-Momoyama ja Edo-kausilla. Hänen buddhalainen nimensä oli alkuun Zuifū (), mutta se vaihtui Tenkaiksi vuonna 1590. Kuolemansa jälkeen Tenkaille myönnettiin nimi Jigen Daishi () vuonna 1648.
Tenkai vaikutti Kita-inin temppelissä Kawagoessa, ja nousi luostarin johtoon vuonna 1599. Hän kuului Tokugawa Ieyasu sisäpiiriin, ja toimi yhteyshenkilönä Tokugawa-shōgunaatin ja Kioton keisarillisen hovin välillä. Yksi hänen aloittamista projekteista oli Oda Nobunagan tuhoaman Enryaku-jin temppelin jälleenrakennus. Hän myös sai luvan uudistaa Kita-inin temppeliä, ja muutti itse temppelin nimeä.
Kun Ieyasu lähestyi kuolemaa, hän antoi Tenkaille tehtäväksi hautajaisten järjestämisen ja Ieyasun nimen muutamisen kuolemanjälkeiseen muotoon. Tenkai valitsi tälle nimen Tōshō Daigongen. Tenkai jatkoi shōgunaatin palvelemista kahden seuraavan shōgunin ajan, ja sai Tokugawa Iemitsulta tehtäväksi perustaa Kan'ei-jin temppeli Uenoon, koilliseen Edon linnasta. Tämä vastasi Tenkain omia haaveita vahvan uskonnollisen keskuksen luomisesta. Temppelin oli tarkoitus torjua pahoja henkiä, joiden uskottiin virtaavan kaupunkiin koillisesta.
Tenkain varhaisesta elämästä ei tiedetä mitään, ja se on herättänyt monenlaisia huhuja. Esimerkiksi jotkin fiktiokirjailijat ovat yhdistäneet Tenkain Nobunagan pettäneeseen Akechi Mitsuhideen. Mitsuhiden kuolemasta ei ole varmaa tietoa, ja jotkut ovat uskoneet hänen aloittaneen uuden elämän Tenkaina.
Cléo viidestä seitsemään
Cléo viidestä seitsemään on ranskalainen elokuva vuodelta 1962. Se kertoo ranskalaisesta laulajataresta, joka harhailee epätoivoisena kahden tunnin ajan odottaessaan testituloksia lääkäriltään. Elokuva kuuluu ranskalaisen elokuvan uuden aallon klassikoihin.
Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti "Cléon" kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Zsuzsa Körmöczy
Zsuzsa Körmöczy (25. elokuuta 1924 – 16. syyskuuta 2006) oli unkarilainen tennispelaaja.
Körmöczy voitti Ranskan mestaruusturnauksen kaksinpelin vuonna 1958. Hän oli ensimmäinen ja ainut juutalainen nainen, joka on voittanut Grand Slam -turnauksen. Vuonna 1958 hän oli maailmanlistan sijalla kaksi 34 vuoden iässä. Hän voitti samana vuonna kahdeksan yhdeksästä turnauksesta, joissa hän oli mukana, ja pääsi välieriin Wimbledonissa. Seuraavana vuonna hän pääsi kahdeksan parhaan pelaajan joukkoon Wimbledonissa, ja oli finaalin häviävänä osapuolena Ranskan mestaruusturnauksessa. Häntä pidetään Unkarin parhaimpana tennispelaajana.
Unkarin Fed Cup -joukkueessa Körmöczy pelasi vuonna 1963 kahdessa maaottelussa yhteensä kaksi ottelua saavuttaen yhden voiton ja yhden tappion.
Kiertotie
Kiertotie ("Detour") on saksalaissyntyisen Edgar G. Ulmerin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1945. Se kertoo newyorkilaisesta pianistista joka matkustaa Hollywoodiin tyttöystävänsä luo. Se kuuluu film noirin klassikoihin. Elokuvan pääosissa esiintyvät Tom Neal ja Ann Savage.
Elokuva kuuluu lajityyppinsä klassikoihin ja se on Time-lehden sadan parhaan elokuvan listalla.
Elokuvan ohjaaja Ulmer on saanut oppinsa Saksassa Ufan studioilla. Yhdysvalloissa hän ohjasi etupäässä halpoja B-luokan tuotantoja. Hänen parasta aikaansa oli 1940-luvun Hollywood, jossa tämäkin elokuva syntyi.
Tom Nealin oma elämä toteutui film noirin hengessä, sillä hän pahoipiteli erään näyttelijän poikaystävän ja joutui kymmeneksi vuodeksi vankilaan surmattuaan vaimonsa.
Elokuva on valittu Yhdysvaltojen kansalliseen elokuvarekisteriin National Film Registry. Rekisterin esittelyn mukaan pääosanäyttelijät olivat tehneet ennen tätä elokuvaa yhdessä kolme filmiä Columbialle, ja PRC-studio halusi hyödyntää heidän mainettaan.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1987
Vuoden 1987 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Birminghamissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Wilson (elokuva)
Wilson on Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin elämää kuvaava yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1944. Elokuvan ohjasi Henry King ja tuotti Darryl F. Zanuck. Woodrow Wilsonia näyttelee Alexander Knox. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana kymmenessä eri kategoriassa, joista se palkittiin viidessä. Oscar-palkinnoistaan huolimatta elokuva oli kuitenkin taloudellinen pettymys. Zanuckilla oli ollut suuret odotukset elokuvan suhteen ja elokuvan heikon menestyksen takia sitä ei saanut vuosiin mainita hänen läsnä ollessaan.
Elokuva alkaa vuodesta 1909, jolloin Wilson tunnettiin lähinnä Princetonin yliopiston rehtorina ja kirjailijana, ja päättyy Wilsonin hyvästellessä Valkoisen talon henkilökuntaa hänen presidenttikautensa päätyttyä vuonna 1920. Elokuva sivuuttaa monia Wilsonin hallinnolle kielteisiä asioita, kuten rotukysymykset.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Wilsonin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Oscarit:Oscar-ehdokkuudet:
Sambarhirvi
Sambarhirvi eli aristoteleenhirvi ("Rusa unicolor") on aasialainen hirvieläin. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "sambar".
Sambarhirven karva on karkeaa, selässä tummempaa kuin kyljissä. Hännän alapinta on valkea, ja nostamalla häntänsä sambarhirvet voivat kommunikoida keskenään. Uros voi painaa jopa 180–260 kg, naaras tyypillisesti noin 160 kg. Uroksella on sarvet, jotka putoavat ajoittain.
Sambarhirviä tavataan Kaakkois-Aasiassa Intiasta Indonesiaan. Niitä on istutettu myös Australiaan, Uuteen-Seelantiin, Etelä-Afrikkaan, Saint Vincentille ja Grenadiineille ja Yhdysvaltoihin.
Sarah Palfrey Cooke
Sarah Palfrey Cooke (18. syyskuuta 1912 Sharon, Massachusetts – 27. helmikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja.
Cooke voitti Yhdysvaltain mestaruusturnauksen kaksinpelin vuosina 1941 ja 1945. Nelinpelin hän voitti Yhdysvalloissa yhdeksän kertaa. Wimbledonin nelinpelin hän voitti 1938 ja 1939. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 1963.
2. lokakuuta 1940 Sarah Palfrey meni naimisiin tennispelaaja Elwood Cooken kanssa. Aiemmin hän oli naimisissa Marshall Fabyan nuoremman kanssa. Sarah erosi Elwoodista 1949.
Alex Brundle
Alex Brundle (s. 7. elokuuta 1990 King's Lynn) on brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen F1-kuljettaja ja kommentaattori Martin Brundle.
Brundle aloitti uransa kahdeksanvuotiaana kart-sarjassa. Vuonna 2006 hän kilpaili T-Cars-sarjassa sijoittuen kahdeksanneksi. Samana vuonna Brundle kilpaili Formula Palmer Audi -sarjassa sijoittuen 21:nneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui 11:nneksi pääsarjassa ja kahdeksanneksi Autumn Trophylla. Brundle jatkoi sarjassa vuonna 2008 sijoittuen kuudenneksi. Vuonna 2009 Brundle kilpaili F2-sarjassa saavuttaen viisi pistettä. Vuonna 2010 hän kilpaili Britannian F3-sarjassa sijoittuen 17:nneksi. Brundle teki paluun F2-sarjaan vuonna 2011, jossa hän sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2012 Brundle ajoi GP3-sarjassa Carlin-tallissa. Hän saavutti kauden aikana 19 pistettä sijoittuen sarjan 16:nneksi. Hän oli samana vuonna mukana Le Mansin 24 tunnin ajossa.
Beauty Nazmunnahar
Beauty Nazmunnahar (s. 1. tammikuuta 1984) on bangladeshilainen pikajuoksija. Hän osallistui Pekingin olympialaisissa 2008 100 metrin matkalle, jolla hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella juostuaan matkan ajassa 12,52 sekuntia. Nazmunnaharin ennätys matkalla on 12,32, jonka hän teki Colombossa 2006.
Leo Carrillo
Leopoldo Antonio Carrillo (6. elokuuta 1880 Los Angeles, Kalifornia – 10. syyskuuta 1961 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Carrillo toimi "The San Francisco Examiner" -sanomalehden pilapiirtäjänä ja muiden lehden työntekijöiden rohkaisemana hän päätti kokeilla uraa vaudeville-esiintyjänä. Myöhemmin hän esiintyi teatterissa ja musikaaleissa pääasiassa komediallisissa rooleissa. Carrillon ensimmäinen elokuvaesiintyminen tapahtui Booth Tarkingtonin kirjoittaman näytelmän "Mr. Antonio" elokuvaversiossa. Elokuvissa hänen roolihahmonsa olivat usein italialaista tai espanjalaista syntyperää olevia. Vuosina 1950–1955 Carrillo näytteli Panchoa suositussa televisiosarjassa "The Cisco Kid" Carrillo on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Fabienne Feraez
Fabienne Feraez (s. 6. elokuuta 1976) on beniniläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän edusti Ranskaa vuoteen 2003 asti ja on seuratasolla pariisilaisen Racing CF:än kilpailija.
Feraez osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2003, jolloin hän oli 200 metrillä puolivälierissä. Hän pääsi samalla matkalla puolivälieriin myös Ateenan olympialaisissa 2004, joissa hän oli eränsä viides. Feraez juoksi välieriin asti Helsingin MM-kisoissa 2005 ja sai seuraavana vuonna pronssia Afrikan-mestaruuskilpailuista. Hän kilpaili vielä Pekingin olympialaisissa 2008, joissa hän putosi jo ensimmäisellä kierroksella.
"Lähde: IAAF"
Source Code
Source Code on vuonna 2011 julkaistu yhdysvaltalainen tieteisfiktio- ja jännityselokuva, jonka ohjasi Duncan Jones, käsikirjoitti Ben Ripley ja jonka pääosassa näyttelevät Jake Gyllenhaal, Michelle Monaghan, Vera Farmiga ja Jeffrey Wright. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa 1. huhtikuuta 2011 ja Suomessa 13. toukokuuta 2011.
Elokuvan kuvaukset alkoivat maaliskuun 2009 alussa ja päättyivät huhtikuun 2010 lopussa. Useita kohtauksia kuvattiin Illinois'n osavaltiossa Chicagossa, erityisesti Millennium Parkissa.
Kapteeni Colter Stevens matkustaa Chicagoon kulkevassa junassa, jossa häntä vastapäätä istuu Christina. Junassa tapahtuu voimakas räjähdys ja aiemmin Afganistanissa helikopterijoukoissa palvellut Stevens havahtuu eräänlaisessa karussa kapselissa, johon ollaan videoyhteydessä tapahtumia kontrolloivasta tutkimuslaitoksesta käsin. Yhteyshenkilönä toimii ilmavoimien kapteenikollega Colleen Goodwin. Yhdessä laitosta ja salaperäistä Source Code -hanketta johtavan tohtori Rutledgen kanssa Goodwin kertoo Stevensille, että tämän on palattava takaisin samaan junaan aina kahdeksan minuuttia ennen räjähdystä ja etsittävä junassa toimiva terroristi, jonka junapommi oli vasta varoitus ja jonka aikomuksena on räjäyttää likainen pommi kaupungin keskustassa.
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 2,8.
Keystone Kops
Keystone Kops oli Mack Sennettin lyhytkomedioissa esiintynyt epäpätevä poliisijoukko. Ensimmäisen kerran he esiintyivät vuonna 1912 elokuvassa "Hoffmeyer’s Legacy". Kaikkiaan Keystone Kopsit esiintyivät yli viidessäsadassa Keystone-studioiden tuottamassa elokuvassa. Monista Keystone Kopseina esiintyneistä näyttelijöistä tuli myöhemmin tunnettuja aikakauden komedianäyttelijöitä. Heihin kuuluu muun muassa Roscoe Arbuckle.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 1989
Vuoden 1989 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin Varaždinissa, Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa.
Sangay Wangchuk
Sangay Wangchuk (s. 1983 Gipsa) on bhutanilainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyysjuoksussa. Hän osallistui Berliinin MM-kisoihin 2009, joissa hän juoksi maratonilla maansa silloisen ennätyksen 2.47.55, vaikka oli kilpailussa vasta 70. eli viimeinen maaliin päässyt. Ennätystä piti välillä hallussaan Passang Passang, joka juoksi matkan ajassa 2.44.21 seuraavana vuonna. Daegun MM-kisoissa 2011 Wangchuk otti maansa ennätyksen jälleen nimiinsä, kun hän juoksi ajan 2.38.33 ja sijoittui 51:nneksi.
Gdańskin meripihkamuseo
Gdańskin meripihkamuseo ("Muzeum Bursztynu") sijaitsee Gdańskissa Puolassa. Museo on rakennettu vanhaan vankilatorniin. Museossa on näytteillä muiden muassa Stalinille annettu meripihkalahja. Gdańskin on sanottu olevan maailman meripihkapääkaupunki.
Voice-kuoro
Voice-kuoro on hankasalmelainen vuonna 1999 perustettu kuoro, jonka johtajana on alusta alkaen toiminut Tarja Erkkilä. Kuoro on julkaissut keväällä 2013 pop/rock-henkisen pitkäsoiton "Sinua varten", joka sisältää versioita mm. Queenin, Egotripin, Hectorin ja Jari Sillanpään tunnetuiksi tekemistä klassikoista sekä aiemmin kaksi joululevyä yhdessä Tarja Erkkilän luotsaaman lauluyhtye Arninan kanssa.
Vuonna 2011 Voice äänestettiin Yle TV2:n "Suomen paras kuoro" -kilpailun voittajaksi. Kuoroa säestää keikoilla sekä uusimmalla äänitteellä oma bändi Solitary Company.
Hosokawa Fujitaka
Hosokawa Fujitaka (, 3. kesäkuuta 1534 – 6. lokakuuta 1610) oli japanilainen Sengoku-kauden daimio. Hänet tunnettiin myös pätevänä wakarunoilijana. Fujitaka toimi alkujaan Ashikaga-shōgunaatin palvelijana, ja sittemmin siirtyi Oda Nobunagan palvelukseen. Hän sai Nobunagalta hallittavakseen Tangon läänityksen, ja hänen poikansa Hosokawa Tadaoki nousi kenraaliksi Odan armeijassa.
Vuonna 1582 Akechi Mitsuhide pakotti Nobunagan itsemurhaan Honnō-jin temppelissä, ja yritti saada Nobunagan tukijat puolelleen valtaannousussa. Fujitaka ei suostunut seuraamaan Akechia siitä huolimatta, että hänen poikansa oli naimisissa Akechin tyttären, Hosokawa Gracian, kanssa. Tapahtumien myötä Fujitaka siirsi läänityksensä pojalleen ja alkoi buddhalaiseksi munkiksi. Hän kuitenkin pysyi yhä aktiivisena politiikassa, ja toimi sekä Toyotomi Hideyoshin että Tokugawa Ieyasun avustajana.
Kun Tokugawan ja Ishida Mitsunarin välille syttyi sota, Mitsunari pyysi Fujitakaa liittymään Länsi-Japanin liittoumaan. Fujitaka kuitenkin kieltäytyi, koska hänen lapsenlapsensa ja Gracia olivat menehtyneet Mitsunarin yritettyä ottaa heidät panttivangeiksi. Sen sijaan Fujitaka toimi kenraalina Ieyasun johtamassa Itä-Japanin liittoumassa, ja hallitsi Tanaben linnaa sekä 500 sotilaan armeijaa. Vuonna 1600 linna joutui Länsi-Japanin joukkojen piirittämäksi, minkä seurauksena Fujitaka ei päässyt osallistumaan ratkaisevaan Sekigaharan taisteluun.
Fujitaka on haudattu Kiotoon, mutta hänelle on myös omistettu toinen hauta Kumamotossa.
Asin Thottumkal
Asin Thottumkal (s. 26. lokakuuta 1985 Kochi, Kerala), myös pelkästään Asin, on intialainen näyttelijä ja malli. Hän aloitti uransa malajalamin-, telugun- ja tamilinkielisissä elokuvissa, mutta siirtyi myöhemmin näyttelemään pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa.
Asin teki näyttelijändebyyttinsä malajalaminkielisessä elokuvassa "Narendra Makan Jayakanthan Vaka" (2001). Hänen ensimmäinen menestyselokuvansa oli telugunkielinen "Amma Nanna O Tamila Ammayi" (2003), mistä hän voitti Filmfare Awards South -palkinnon. Hänen ensimmäinen tamilinkielinen elokuvansa "M. Kumaran S/O Mahalakshmi" (2004) oli uudelleenfilmatisointi edellisestä. Hän voitti toisen Filmfare Awards South -palkintonsa tamilinkielisestä elokuvasta "Ghajini" (2005). Seuraavaksi hän näytteli naispääosia menestyselokuvissa kuten "Pokkiri" (2007) ja "Dasavathaaram" (2008). Asin teki Bollywood-debyyttinsä elokuvassa "Ghajini" (2008), mistä hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän näytteli menestyselokuvissa "Ready" (2011), "Housefull 2" (2012) ja "Bol Bachchan" (2012).
Kuvatessaan elokuvaa "Ready" Sri Lankassa, Asin oli mukana leireillä, joilla autettiin sisällissodan koskettamia Sri Lankan tamileja. Hän myös johtaa vähäosaisten koulua Intiassa.
Asin on kristitty. Hän puhuu seitsemää kieltä: äidinkielensä malajalamin lisäksi tamilia, telugua, hindiä, englantia, ranskaa ja sanskritia. Asin avioitui liikemies Rahul Sharman kanssa sekä kristillisten että hindulaisten rituaalien mukaan Delhissä 19. tammikuuta 2016.
Pentti Leino
Pentti Leino (s. 1942) on suomalainen suomen kielen emeritusprofessori, joka teki pääosan työurastaan Helsingin yliopistossa. Hän väitteli vuonna 1971 folkloristiikkaa käsittelevällä teoksella "Strukturaalinen alkusointu suomessa" ja tutki uransa alkuvuosina myös runojen metriikkaa, josta hän kirjoitti teoksen "Kieli, runo ja mitta. Suomen kielen metriikka" vuonna 1982. Hänet valittiin 1973 Helsingin yliopiston suomalaisen filologian apulaisprofessoriksi, josta hän siirtyi suomen kielen professoriksi vuonna 1983. Hän jäi professuurista eläkkeelle vuonna 2010. Valtaosa hänen myöhemmästä tutkimuksestaan käsittelee suomen kieliopillisia ja semanttisia piirteitä, ja hän erikoistui kognitiiviseen kielitieteeseen.
Dents Blanches
Dents Blanches on vuori Chablaisin Alpeilla, Sveitsin ja Ranskan rajalla. Sen korkein huippu on 2 759 metriä merenpinnan tasoa korkeammalla.
Dents du Midi
Dents du Midi on monihuippuinen vuoriryhmä Chablaisin Alpeilla, Valais'n kantonissa, Sveitsissä. Sen korkein huippu, la Haute Cime, on 3 257 metriä merenpinnan tasoa korkeammalla.
Vuoren seitsemän ”hammasta” () idästä länteen luettuna:
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1906
Vuoden 1906 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Milanossa. Kilpailut olivat kymmenennet maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta.
Aiguilles Rouges
Aiguilles Rouges on vuorimassiivi Ranskan Esi-Alpeilla, Haute-Savoiessa, Ranskassa, vastapäätä Mont Blancin massiivia. Korkein huippu on Aiguille du Belvédère (koordinaatit ) 2 965 metriä merenpinnan tasosta.
Daegu Stadium
Daegu Stadium (대구 스타디움) on Etelä-Korean Daegussa sijaitseva urheilustadion. Stadionille mahtuu 66 000 katsojaa ja se on valmistunut vuonna 2001. Stadionilla pelattiin jalkapallon MM-kisojen otteluita vuonna 2002 ja sillä järjestettiin yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2011.
Saksan hallinto ja politiikka
Saksan liittotasavalta on edustuksellinen demokratia, jonka valtionpäämies on liittopresidentti. Liittopresidentti valitaan viiden vuoden välein, ja hänen asemansa on seremoniallinen.
Lainsäädäntövalta on käytössä joka neljäs vuosi valittavilla liittopäivillä sekä liittoneuvostolla. Toimeenpanovaltaa käyttää liittokanslerin johtama hallitus. Saksa koostuu
kuudestatoista osavaltiosta joilla on laaja päätösvalta. Osavaltiota johtaa ministeripresidentti.
Saksan johtavat puolueet ovat keskustaoikeistolainen Saksan kristillisdemokraattinen unioni CDU ja keskustavasemmistolainen Saksan sosiaalidemokraattinen puolue SPD. Ne kilpailevat keskenään johtavan puoleen asemasta, mutta ovat myös olleet yhteishallituksessa 1960-luvun loppupuolella ja 2010-luvulla. CDU:n sisarpuolue Baijerissa on Baijerin kristillissosiaalinen unioni ("Christlich-Soziale Union in Bayern", CSU). Useissa hallituksissa on CDU:n hallituskumppanina ollut liberaali Vapaa demokraattinen puolue FDP. Muita poliittisia puolueita ovat vasemmistopuolue Die Linke ja Saksan vihreät. FDP:n kannatus on 2000-luvulla merkittävästi vähentynyt porvarillisten äänestäjien siirryttyä CDU/CSU:n kannattajiksi.
Nuoria ihmisiä
Nuoria ihmisiä on Ossi Elstelän ja Toivo Särkän ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1943.
Elokuvan käsikirjoittaja, kirjailija Mika Waltari laati käsikirjoituksen mielessään näyttelijä Hannes Häyrinen, jolle hän kirjoitti roolin tohelosta keksijästä, joka yhtäkkiä huomaa naisten olemassaolon.
Elokuvan ulkokuvaukset ohjasi Särkkä, studiossa kuvatut jaksot Elstelä. Elokuvan loppupuolen ravintolakohtauksen kehittelystä leikattiin pois pitkähkö jakso, jossa tanssityttö ja vakooja seuraavat Jannea laboratorioon. Siksi tarinassa on selvä aukko. Elokuvan yleisömenestys jäi keskitasoa heikommaksi.
Aikalaisarvioijat helsinkiläislehdissä olivat tylyjä: elokuva oli lapsilta kielletty, mutta se olisi pitänyt kieltää myös nuorisolta, niin nuorisoelokuva kuin onkin. Nuoriso kuvataan jonninjoutavaksi, vaikka sota-ajan nuoret ahersivat työleireillä. (Toini Aaltonen, Suomen Sosialidemokraatti). Komiikka on alkeellista, henkilötyypit naiiveja (Olavi Vesterdahl, Aamulehti). Helsingin ulkopuolella sen sijaan suhtauduttiin myönteisemmin. Elokuvan nuoria näyttelijöitä pidetään tutustumisen arvoisina, ja vanha tuttavuus Häyrinen saa kehut (J-n, Savo).
Vuoden 1981 televisioesityksen yhteydessä Pertti Lumirae (Suomen Sosialidemokraatti) löysi elokuvasta ”jonkinlaista sodanaikaista viehätystä" ja Sakari Toiviainen (Ilta-Sanomat) ”tiettyä raikkautta – – ennen kaikkea Hannes Häyrisen notkean ja paikoin aidosti hykerryttävän tulkinnan ansiosta”.
Eräässä myöhemmässäkin Tv-maailman arviossa elokuvan parhaaksi anniksi nostetaan Häyrisen roolityö, jossa on suorastaan ”hykerryttävää” tulkintaa. Eräs toinen Tv-maailman kriitikko kuitenkin huomauttaa, että vaikka Waltarin käsikirjoittamaa hupailua pidetään yleensä merkityksettömänä, on hän eri mieltä. Hän löytää siitä Waltarin omasta kokemuspiiristä kumpuavaa ironiaa. Esimerkkinä hän mainitsee Kelon ajautumisen Tulenkantajien tyyppiselle runoklubille.
Salomon Waara
Salomon Adamsson Waara (18. heinäkuuta 1855 Övertorneå, Ruotsi - 11. tammikuuta 1926 Janakkala) oli suomalainen nahkatehtailija. Waara oli kotoisin Aapuan kylästä, Ruotsin puoleisesta Torniojokilaaksosta. Hän perusti Napialan Nahkatehtaan vuonna 1880 Janakkalaan Napialan kylään. Salomon Waara vuokrasi Knuutilan tilalta ruotusotamiehen torpan ja perusti siihen nahkuriverstaan. Työ oli luonteeltaan käsityötä, joka tuotti aluksi mäntti- ja parkkinahkaa. Yritystä laajennettiin vuonna 1882. Nahkuriverstaan tuotteita myytiin markkinoilla mutta sillä oli jo 1800-luvun lopulla oma myymälä Helsingissä. 1900-luvun puolella nahan valmistus sai teollisuuden mitat. Tehdas jatkoi toimintaansa suvun omistuksessa yli sata vuotta, kunnes lopetti vuonna 1991.
Bunga bunga
Bunga bunga on sanonta, jonka arvellaan olevan peräisin vuodelta 1910. Tuolloin kirjailija Virginia Woolf ystävineen pääsi brittisotalaiva "HMS Dreadnoughtille" esittäytymällä Abessinian prinssin seurueeksi. Seurue näytteli afrikkalaisia huudahtaen "bunga, bunga" aina kun pahaa-aavistamaton kapteeni esitteli laivan ihmeitä. Kun huijaus selvisi, laivastosta tuli pilkanteon kohde ja tapahtuma tuli tunnetuksi Dreadnought-huijauksena.
Vuonna 2011 Bunga bunga -lausahdus saavutti kuuluisuutta, kun se yhdistettiin Italian pääministeri Silvio Berlusconin huvilalla pidettyihin seksijuhliin, joissa alastomat tai vähäpukeiset nuoret naiset esiintyvät juhlien isännälle. Juhlat saivat aikaan suuren skandaalin Italiassa. Tanssija Karima el-Mahrougin mukaan Silvio Berlusconi kertoi kopioineensa Bunga Bunga -juhlan Libyan johtaja Muammar Gaddafin haaremilta.
Pykälä (täsmennyssivu)
Pykälä voi tarkoittaa seuraavia:Henkilöitä:
João Pina
João Alexandre Ferreira da Pina (s. 31. heinäkuuta 1981 Lissabon) on portugalilainen judoka, kaksinkertainen Euroopan-mestari.
Pina sai hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 66 kg:n sarjassa Nikosiassa 2000. Hän sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi Osakan MM-kilpailuissa 2003 ja seitsemänneksi sekä Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 että Ateenan olympialaisissa.
Pina sijoittui 73 kg:n sarjassa viidenneksi Belgradin EM-kilpailuissa 2007. Hän voitti saman painoluokan Euroopan-mestaruuden Wienissä 2010 kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Batradz Kaitmazovin sekä Istanbulissa 2011, jossa finaalivastustajana oli venäläinen Murat Kodzokov.
Pina on voittanut kolme maailmancup- ja Continental Open -kilpailua, sijoittunut kerran toiseksi ja kahdeksan kertaa kolmanneksi. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on yksi turnausvoitto, yksi kakkossija ja yksi kolmossija. Hän on voittanut viisi Portugalin-mestaruutta.
Tomáš Surový
Tomáš Surový (s. 24. syyskuuta 1981 Banská Bystrica, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura Slovan Bratislavaa.
Surový on HC Banská Bystrican kasvatti. Hän pelasi ensimmäistä kertaa seuran edustusjoukkueessa Slovakian Extraliigassa kaudella 1997–1998 kolmen ottelun verran. Seura putosi Slovakian kakkostasolle, jossa Surový teki seuraavalla kaudella 41 ottelussa 57 tehopistettä. Kaudeksi 2000–2001 Surový siirtyi pääsarjaseura HK ŠKP Popradiin, jossa hän teki 53 ottelussa tehot 22+28=50. NHL-seura Pittsburgh Penguins varasi Surovýn neljännellä kierroksella 120. pelaajana . Surový siirtyi Penguinsin organisaatioon, mutta pelasi kauden 2001–2002 AHL:ssä Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Surový debytoi NHL:ssä 14. helmikuuta 2003 ottelussa New York Rangersia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki seuraavassa ottelussaan New Jersey Devilsiä vastaan. Surový ei vakiinnuttanut missään vaiheessa paikkaansa NHL:ssä ja pelasi Penguinsissa lähinnä kolmosketjussa. Kaudella 2005–2006 Surový teki 53 ottelussa NHL:ssä tehot 12+13=25.
Kauden jälkeen joukkue ei tarjonnut Surovýlle jatkosopimusta ja hän siirtyi Elitserien-seura Luleåån. Hän oli 55 pistellään seuran paras pistemies ja Elitserien pistepörssin neljäs. Hän teki kesällä 2007 sopimuksen NHL-seura Phoenix Coyotesin kanssa, mutta hylkäsi sen ja siirtyi toiseen ruotsalaisseura Linköpingiin syyskuussa 2007. Surový oli kaudella 2007–2008 runkosarjassa vaisu, mutta paransi pudotuspeleihin ja teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen huhtikuussa 2008. Kaudella 2008–2009 Surový floppasi pahasti ja teki runkosarjassa vain 11 pistettä. Linköping lainasi Surovýn Slovakiaan HC Banská Bystricaan kauden 2009–2010 alussa viiden ottelun ajaksi. Lokakuussa Surovýn palattua Linköpingiin sopimus purettiin ja hän siirtyi Skellefteå AIK:hon loppukaudeksi. Hän floppasi jälleen eikä jatkanut seurassa. Kesäkuussa 2010 Surový teki yksivuotisen sopimuksen KHL-seura Dinamo Riian kanssa. Hän teki kaudella 2010–2011 54 ottelussa tehot 14+18=32 ja pudotuspeleissä kuusi tehopistettä.
Kaudeksi 2011–2012 Surový siirtyi TsSKA Moskovaan. Pelattuaan kauden TsSKA:ssa hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 Lev Prahaan.
Surový edusti Slovakiaa nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2000 ja 2001. Surovýn ensimmäinen miesten arvoturnaus oli talviolympialaiset Torinossa 2006. Hän pelasi samana vuonna Latvian MM-kilpailuissa, joissa hän teki 7 ottelussa tehot 2+2=4. Hän on pelannut MM-kilpailuissa myös vuosina 2007, 2009, 2011 ja 2012.
Policarpio Calizaya
Policarpio Calizaya Huaca (s. 10. syyskuuta 1962) on bolivialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän osallistui urallaan kolmiin olympialaisiin vuosina 1988–1996. Calizaya kilpaili Soulissa 1988 10 000 metrin matkalla, mutta putosi ensimmäisellä kierroksella. Hän osallistui 10 000 metrin lisäksi myös 5 000 metrille Barcelonan olympialaisissa 1992, muttei päässyt kummassakaan lajissa jatkoon. Calizaya juoksi maratonin Atlantan kisoissa 1996 ja sijoittui 91:seksi jättäen taakseen 20 maaliin asti päässyttä urheilijaa.
"Lähde: Sports-reference"
Raha (vuoden 1983 elokuva)
Raha ("L’argent") on ranskalainen Robert Bressonin ohjaama elokuva vuodelta 1983. Se oli Bressonin viimeinen elokuva ja perustui löyhästi Leo Tolstoin novelliin ”Väärennetty korkolippu”.
"Rahan" keskushenkilö on Yvon Targe (Christian Patey), joka saa käsiinsä jo muutamalla henkilöllä kiertäneen väärennetyn setelin. Hän ei tiedä rahaa väärennetyksi, yrittää maksaa sillä ostoksensa ja joutuu vankilaan. Hän menettää kaiken seurauksena työnsä ja ajautuu rikoksiin. Yvon joutuu uudestaan vankilaan, ja siellä ollessaan hänen lapsensa kuolee kurkkumätään ja hänen vaimonsa jättää hänet. Yvon menettää järkensä ja vapauduttaan syyllistyy kylmäveriseen murhaan.
Bresson voitti elokuvasta Cannesin elokuvajuhlien parhaan ohjaajan palkinnon. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Rahan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Raha (täsmennyssivu)
Raha voi viitata seuraaviin asioihin:
Timo Kontio
Timo Antero Kontio (s. 28. maaliskuuta 1983 Helsinki) on suomalainen poliitikko ja Nuorisoasuntoliiton 2. varapuheenjohtaja. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen ylioppilas ja sosionomi (AMK).
Kontio on toiminut suomalaisessa opiskelija- ja nuorisopolitiikassa monella saralla. Poliittinen ura alkoi vuonna 2001 Sibelius-lukion oppilaskunnan puheenjohtajana. Vuosina 2005–2007 Kontio toimi Diakonia-ammattikorkeakoulun opiskelijakunta O'Diakon hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Nyttemmin hän on O'Diakon kunniajäsen. Vuonna 2008 Kontio toimi Suomen ammattikorkeakouluopiskelijakuntien liitto SAMOKin varapuheenjohtajana. SAMOKista hän siirtyi Suomen Ammattiin Opiskelevien Liitto – SAKKI ry:n edunvalvontasihteeriksi ja helmikuussa 2010 SAKKIn vt. pääsihteeriksi.
Kesäkuussa 2010 Kontio valittiin Sosialidemokraattisten nuorten puheenjohtajaksi. Puheenjohtajakautensa aikana hän oli useita kertoja mediassa muun muassa ottaessaan kantaa Mitro Repoon kohdistuneisiin väitteisiin seksuualisesta häirinnästä. Norjan Utöyassa tapahtuneen joukkomurhan jälkeen Kontio järjesti laajan kynttilämielenosoituksen Norjan suurlähetystön edustalla ja oli muutenkin kommentoimassa tapausta suomalaisten nuorten näkökulmasta. Hänen kaudellaan Sosialidemokraattiset nuoret onnistuivat nostamaan Euroopan kattojärjestönsä ECOSYn johtoon suomalaisen Kaisa Pennyn. Kontio uudisti Sosialidemokraattisten nuorten poliittisen ohjelman, joka hyväksyttiin järjestön liittokokouksessa toukokuussa 2012. Samaan aikaan Kontio rakensi Eero Vainion kampanjaa, joka nosti tämän SDP:n varapuheenjohtajaksi. Kontion toimiessa puheenjohtajana Sosialidemokraattiset nuoret onnistuivat nostamaan puolueen johtoon nuorimmat henkilöt vuosikymmeniin.
Kontio työskentelee asunto- ja viestintäministeri Pia Viitasen erityisavustaja Antton Rönnholmin sihteerinä.
Kontio on ollut myös ehdolla eduskuntaan Helsingin vaalipiiristä. Vuoden 2011 vaaleissa Kontio sai 510 ääntä. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Kontio sai 170 ääntä Helsingin vaalipiirissä jääden ilman valtuustopaikkaa. Hän toimii 2013–2014 Helsingin nuorisolautakunnan puheenjohtajana.
Kontio on toiminut myös SDP:n Helsingin piirin varapuheenjohtaja ja Iloiset veronmaksajat ry:n hallituksen jäsenenä.
Telma Monteiro
Telma Alexandra Pinto Monteiro (s. 27. joulukuuta 1985 Lissabon) on portugalilainen judoka.
Monteiro aloitti kansainvälisen uransa 52 kg:n painoluokassa. Hän sai pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Sarajevossa 2003. Seuraavana vuonna hän saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, pronssia Bukarestin EM-kilpailuissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Sofiassa ja saman ikäluokan MM-pronssia Budapestissä.
Monteiro sai 2005 pronssia sekä Rotterdamin EM- että Kairon MM-kilpailuissa. Lisäksi hän sijoittui toiseksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Kiovassa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Tampereella 2006 kukistettuaan loppuottelussa romanialaisen Ioana Aluas-Dinean. Myöhemmin samana vuonna hän .voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Moskovassa. Vuonna 2007 hän voitti Euroopan-mestaruuden Belgradissa ja sai MM-hopeaa Rio de Janeirossa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi.
Monteiro saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa 57 kg:n painoluokassa voittaessaan Euroopan-mestaruuden Tbilisissä 2009. Myöhemmin samana vuonna hän sai hopeaa Rotterdamin MM-kilpailuissa. Vuonna 2010 hän oli kolmas Wienin EM-kilpailuissa ja toinen Tokion MM-tatamilla. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Tšeljabinskissa 2012. Hän sai EM-pronssia 57-kiloisissa Budapestissa 2013 ja Montpellier’ssa 2014. Tšeljabinskin MM-kilpailuissa 2014 hän oli toinen. Hän voitti kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015. Astanan MM-kilpailuissa 2015 hän oli seitsemäs.
Monteiro saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia 57 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa romanialaisen Corina Căprioriun. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi. Hän saavutti pronssia Tel Avivin EM-kilpailuissa 2018.
Monteiro on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksitoista turnausvoittoa, kaksi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Masters- /Grand Prix -/Grand Slam -kilpailuissa hän on saanut seitsemän voittoa, viisi kakkossijaa ja kahdeksan kolmossijaa. Hän on voittanut neljä Portugalin-mestaruutta.
Denis Gremelmayr
Denis Gremelmayr (s. 16. elokuuta 1981 Heidelberg) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 59 toukokuussa 2008.
Grand Slam -turnauksissa Gremelmayer on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa 2006.
Huhtikuussa 2008 Gremelmayr selviytyi välieriin Estorilin ATP-turnauksessa oltuaan maailmanlistan sijalla 104. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 25 olleen Jarkko Niemisen. Välierässä Gremelmayer hävisi kuitenkin maailmanlistan ykköselle, Roger Federerille, vaikka voittikin ensimmäisen erän 6–2. Seuraavassa turnauksessaan Barcelonassa Gremelmayer pääsi jälleen välieriin. Turnauksen toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla kahdeksan olleen James Blaken. Välierässä Gremelmayer hävisi maailmanlistan kakkoselle, Rafael Nadalille. 6–1, 6–0. Loppukaudesta Gremelmayer selviytyi välieriin Los Angelesin turnauksessa, jossa hävisi Andy Roddickille.
Hanna Gibson
Hanna Gibson (s. Julin, s. 16. tammikuuta 1980) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli Tampereen yliopiston näyttelijätyön laitoksella vuosina 2002–2006 valmistuen teatteritaiteen maisteriksi. Opiskelun jälkeen Gibson on työskennellyt Vaasan kaupunginteatterissa vuosina 2006–2008, Tampereen teatterissa 2008–2011 ja sen jälkeen freelancerina.
Joana Ramos
Joana Ramos (s. 16. tammikuuta 1982) on portugalilainen judoka.
Ramos sai pronssia alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 52 kg:n sarjassa Ljubljanassa 2004. Hän sijoittui seitsemänneksi 57 kg:n painoluokassa Lissabonin EM-kilpailuissa 2008 ja samalle sijalle 52-kiloisissa Tokion MM-kilpailuissa 2010. Hän sai EM-hopeaa 52 kg:n painoluokassa Istanbulissa 2011 hävittyään loppuottelussa ranskalaiselle Pénélope Bonnalle. Pariisin MM-kilpailuissa 2011 hän oli samassa sarjassa viides ja Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 seitsemäs. Varsovan EM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 52-kiloisissa pronssia.
Ramos on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa yhden voiton, viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa hänellä on kolme turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kuusi Portugalin-mestaruutta.
Erkki Hara
Erkki Jalmari Hara (vuoteen 1938 "Hartzell". 27. huhtikuuta 1914 Helsinki – 1. tammikuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli arvoltaan varatuomari ja työskenteli edustajakautensa jälkeen kaupunginvoutina.
Hara pääsi ylioppilaaksi 1932, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1937 ja sai varatuomarin arvon 1940. Hän suoritti kaupallisen tutkinnon 1932 Clark's Collegessa Lontoossa. Sotien jälkeen hän toimi Suomen tukkukauppiaiden liiton johtajana 1945–1957, Suomen olympiakomitean pääsihteerinä 1947–1950, Helsingin kaupungin johtavana kaupunginvoutina 1972–1981. Vuosien mittaan hän oli toiminnanjohtajana ja asiamiehenä useissa talouselämän järjestöissä 1942–1962.
Hara oli Helsingistä valittuna kansanedustajana 1958–1972 Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmässä. Presidentin valitsijamies hän oli kaksissa vaaleissa, 1962 ja 1968. Hän oli mukana myös kunnallispolitiikassa Helsingin kaupunginvaltuustossa ja kaupunginhallituksessa.
Urheilussa Erkki Hara toimi olympiakomitean pääsihteeriyden lisäksi Lontoon kisoissa 1948 Suomen olympiajoukkueen yleisjohtoon.
Hara oli naimisissa kaksi kertaa. Hänen tyttärensä Marjatta Hara on vuoden 1968 olympiauimari.
Ii Naomasa
Ii Naomasa (, 4. maaliskuuta 1561 – 24. maaliskuuta 1602) oli Tokugawa Ieyasun alaisuudessa palvellut kenraali ja daimio.
Naomasan perhe toimi alun perin voimakkaan Imagawa-klaanin palvelijana, mutta joutui pakenemaan kaaokseen sortuneesta klaanista, kun sen johtaja Imagawa Yoshimoto menehtyi Okehazaman taistelussa vuonna 1560. Naomasa liittyi Tokugawa-klaanin riveihin 1570-luvulla, ja nousi nopeasti arvoasteikossa. Hän sai erityisesti huomiota osakseen Nagakuten taistelussa, jossa hän johti kolmen tuhannen musketöörin joukkoa.
Vuonna 1600 Naomasa osallistui Sekigaharan taisteluun, missä hän aloitti hyökkäyksen Länsi-Japanin liittoumaa vastaan. Taistelun lopussa Naomasa kuitenkin haavoittui harhaluodista, kun hän yritti estää Shimazu Yoshihiron paon taistelukentältä. Naomasa ei koskaan täysin parantunut tästä haavasta, ja se myös esti häntä osallistumasta taistelun jälkeisiin kahakoihin. Sekigaharan taistelun jälkeen Naomasalle myönnettiin suuri läänitys Ōmin provinssista.
Naomasan joukot erottuivat taistelukentällä erityisesti, koska he olivat pukeutuneen täysin verenpunaisiin haarniskoihin. Tämän psykologisen sodankäynnin keinon hän oli omaksunut Yamagata Masakagelta, Takeda Shingenin kenraalilta. Tästä syystä hänen joukkonsa sai lempinimen "punaiset paholaiset".
Naomasa menehtyi ennenaikaisesti vuonna 1602, mistä on usein syytetty hänen Sekigaharasta saamaansa haavaa. Hänen poikansa Naotaka ja Naokatsu jatkoivat Tokugawan palveluksessa, ja saivat isänsä läänityksen.
Ōmin provinssi
Ōmi () on Japanin entinen provinssi, joka vastasi alueiltaan nykyistä Shigan prefektuuria. Siitä käytettiin myös nimeä Gōshū ().
Kamakura-shōgunaatin ensimmäinen shikken, Hōjō Tokimasa, nimitettiin Ōmin provinssin ensimmäiseksi daimioksi vuonna 1200. Sengoku-kaudella sen pohjoinen osa kuului Ishida Mitsunarin läänitykseen, mutta siirtyi Sekigaharan taistelun jälkeen Ii-klaanille. Klaani rakennutti provinssiin linnan ja Hikonen kaupungin.
Provinssin alueella Hieivuoren huipulla sijaitsi merkittävä Enryaku-jin luostari. Provinssin eteläosassa puolestaan sijaitsi Kōkan kaupunki, josta on peräisin ninjutsun kōga-ryūn koulukunta.
Eino Loikkanen
Eino Aleksander Loikkanen (4. joulukuuta 1920 Rääpyvä, Inkeri – 28. maaliskuuta 2003 Tampere) oli suomalainen sosialidemokraattinen kansanedustaja ja kunnallispoliitikko. Hän oli kansanedustajana 1970–1983 ja presidentin valitsijamies 1982. Hän oli Tampereen kaupunginvaltuustossa 1956–1992 ja mukana sotaveteraanitoiminnassa.
Loikkanen kävi kansakoulun ja opiskeli Työväen akatemiassa 1948 sekä suoritti opintoja Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa. Hän työskenteli Tampereella Valmetin hienomekaanikkona 1944–1950, Tampereen kaupungin henkilöstöasiain hoitajana 1950–1963, Tampereen kaupungin henkilöstöasiainpäällikkönä 1963–1984.
Loikkanen oli naimisissa vuodesta 1943 ja hänellä oli kolme lasta.