hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gastrointestinaalinen stroomakasvain
Gastrointestinaalinen stroomakasvain eli GIST on maha-suolikanavan tukirakenteista syntynyt hyvän- tai pahanlaatuinen kasvain, pehmytkudossarkooma. Pahanlaatuinen GIST kattaa enintään kolme prosenttia kaikista maha-suolikanavan syövistä. Tyypillisimmin kasvain esiintyy mahalaukussa. Se kuitenkin saattaa ilmaantua mihin tahansa ruoansulatuskanavan alueelle. Varsinkin ohutsuoli on myös yleinen sijainti. Vuosittain ilmaantuvista gastrointestinaalisista stroomakasvaimista 20–30 % on pahanlaatuisia. Suomessa todetaan joka vuosi arvioidusti 10–30 pahanlaatuista tapausta.
Sairaudesta käytetään usein nimitystä GIST-kasvain, vaikka t-kirjain sen nimessä jo viittaa tuumoriin.
GIST on usein varhaisessa vaiheessa oireeton ja löytyy sattumalta. Myöhemmin saattaa esiintyä esimerkiksi vatsakipua, pahoinvointia ja anemiaa. Tapauksissa, joissa kasvainta ei voida kokonaan poistaa leikkauksella, on imatinibi havaittu tehokkaaksi lääkkeeksi. Kasvain saattaa aiheuttaa ruoansulatuskanavan verenvuotoa. Pahanlaatuisen GIST:n tyypillisiä etäpesäkkeiden kohteita ovat maksa ja vatsakalvo; imusolmukkeisiin ja keuhkoihin se leviää harvoin.
Sairastuneiden mediaani-ikä on ollut 60 vuotta, mutta kasvaimia esiintyy myös nuorilla aikuisilla. Miehet sairastuvat hieman naisia useammin. Useissa tapauksissa mahassa sijaitsevan GIST:n ennuste on parempi kuin suolistossa olevan.
Valkolahosienet
Valkolahosienet kuuluvat kantasieniin. Ne ovat ainoita organismeja, jotka mineralisoivat tehokkaasti puun vaikeasti hajoavan ligniinipolymeerin. Valkolahottajissa on kääpiä ja orvakoita, mutta myös joitain syötäviä lakkisieniä kutenherkkusieniä, siitake ja osterivinokas. Valkolahottajissa on nin selkeästi erilaisten kehityslinjojen lajeja, että ominaisuus on kehittynyt niissä erikseen toisista riippumatta.
Valkolahottajat eivät suoranaisesti käytä ligniiniä hyväkseen, mutta kyky hajottaa sitä solunulkoisten entsyymien avulla on tuonut niille mahdollisuuden päästä hyödyntämään puiden selluloosaa ja hemiselluloosaa. Ruskolaho-ominaisuus on kehittynyt myöhemmin kuin valkolaho. On ilmeistä, että vielä kivihiilikaudella ei valkolahotusominaisuutta ollut kehittynyt, mikä selittää fossiilisten polttoaineiden kertymisen maaperään. Tehokas lahotus edellyttää hapen läsnäoloa, mistä syystä turvetta voi kertyä soiden hapettomiin kerroksiin.
Kauko Pirinen
Kauko Antero Pirinen (10. tammikuuta 1915 Eno – 31. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Helsingin yliopiston kirkkohistorian professori vuodesta 1961 ja yleisen kirkkohistorian professori vuosina 1963–1980. Ennen yliopistouraa Pirinen oli Valtionarkistossa arkistonhoitajana 1957–1961 ja arkistoneuvos 1961–1962.
Pirinen oli Suomessa 1900-luvun johtavia historiantutkijoita. Hänen erikoisalojaan olivat Suomen keskiajan historia, Savon ja Karjalan historia ja kirkollinen lainsäädäntö. Pirinen oli myös heraldiikan asiantuntija ja hän osallistui 1950- ja 1960-luvuilla Suomen maalaiskuntien vaakunoiden suunnitteluun.
Hän sai teologian kunniatohtorin arvonimen vuonna 1963.
Kauko Pirisen ensimmäinen puoliso oli kirjailija Aale Tynni (1913–1997). Heidän poikansa oli runoilija Matti Pirinen (1942–1971).
Pedon merkki
Pedon merkki on Jaakko Pakkasvirran 1981 ohjaama sodanvastainen taide-elokuva. Se perustuu Olavi Paavolaisen teksteihin, ennen kaikkea kirjaan "Synkkä yksinpuhelu".
Keskeisissä rooleissa nähdään Esko Salminen, Irina Milan, Tom Wentzel, Hannu Lauri ja Vesa-Matti Loiri. Lauri ja Loiri palkittiin rooleistaan Jusseilla.
Ulkomailla sotaelokuvan vastaanotto oli kunniamainintoineen ymmärtävämpää kuin kotimaassa. Ohjaaja Jaakko Pakkasvirran mukaan tekijät saivat Suomessa jopa tappouhkauksia. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi kuvaa "Pedon merkkiä" hyvin näytellyksi, paljon puhetta sisältäväksi ja draamallisesti kunnianhimoiseksi kuvaukseksi illuusioiden rapisemisesta historian käännekohdassa. Hän antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Frog Lake Massacre
Frog Lake Massacre () oli 2. huhtikuuta 1885 cree-intiaanien suorittama verilöyly Frog Laken kylässä, Albertan provinssissa, Kanadassa. Verilöyly luetaan osaksi suurempaa alueen alkuperäisasukkaiden Saskatchewanin kapinaa.
Cree-intiaanien keskuudessa oli kasvavaa kaunaa Kanadan hallituksen treaty-politiikkaa vastaan ja intiaanien tärkeimmän ravinnonlähteen, biisonin lukumäärien laskiessa jyrkästi kontrolloimattoman metsästyksen johdosta, sekä samanaikaisesta métisien voittoisasta Duck Laken taistelusta johtuen päällikkö Big Bear kokosi joukkonsa vastustamaan Kanadan hallituksen joukkoja ja alueelle muuttavia siirtolaisia.
Big Bear kuitenkin vastusti sotapäällikkönsä Wandering Spiritin aietta hyökätä läheiseen Frog Laken kylään. Vastustuksesta huolimatta creet kokosivat kylän 11 siirtolaista, joukossa kaksi pastoria, kylän kirkkoon. Kylän intiaaniasiamies Thomas Quinn joutui sanaharkkaan intiaanien kanssa, jonka seurauksena hänet ammuttiin kuoliaaksi. Pian tämän jälkeen creet surmasivat kaikki muut kirkossa olleet lukuun ottamatta kahta vangittua naista. Vangituksi joutuivat Theresa Gowanlock ja Theresa Delaney. Hudson's Bay Companyn työntekijä William Bleasdell Cameron pelastui ollessaan kauppa-asemalla verilöylyn aikaan ja onnistui pakenemaan.
Verilöyly herätti Kanadan hallituksen havaitsemaan kasvavan vihamielisyyden valtiota vastaan läntisessä Kanadassa. Sotilaat nujersivat lopulta Saskatchewanin kapinan, ja verilöylyyn osallistuneet creet vangittiin ja tuomittiin hirtettäväksi. Hirttotuomion saivat Wandering Spirit, Round the Sky, Bad Arrow, Miserable Man, Iron Body, Little Bear, Crooked Leg ja Man Without Blood. Päällikkö Big Bear vastusti verilöylyä, mutta osallisuudestaan hallituksen vastaisiin toimiin hänet tuomittiin maanpetoksesta kolmeksi vuodeksi Manitoban Stony Mountain vankilaan.
Ohimenevä aivoverenkiertohäiriö
Ohimenevä aivoverenkiertohäiriö (englanniksi "transient ischemic attack" eli TIA) on sairauskohtaus, jossa ohimenevästi jokin osa aivoista ei saa riittävästi verta. Tämä taas on seurausta jommankumman puolen päänvaltimoiden toiminnan tilapäisestä katkoksesta.
Tilanne on tyypillisesti sellainen, että siihen liittyy toisen puolen halvausoireisto ja mikäli se on oikealla myös afasia eli puhekyvyn menetys. Samalla vastakkaisen puolen kasvohermoissa esiintyy halvaus. Kasvohermot ovat aivojen kannalta samalla puolella kuin aivopuolisko, muu ruumiin hermotus eri puolella. Myös hermotunnossa on samanlaiset häiriöt kuin pysyvässä aivohalvauksessa.
Tilasta on erotettava vaikea migreenikohtaus, jossa aivoverisuonet niin ikään supistelevat, mutta kummallakin puolella.
TIA voi edeltää pysyvää aivohalvausta, joka on pyrittävä estämään erilaisin keinoin. Voidaan käyttää veren hyytymistä estäviä lääkkeitä ja joissain erityistapauksissa käytettävä verisuonikirurgiaa. Sairaus on varsin yleinen, joten jokaisen lääkärin on ehdottomasti tunnistettava se ja hoidettava vaikkapa pysyvän halvauksen tapaan ellei muuten selviä kummasta on kyse. Magneettikuvauksella voidaan nykyään selvittää, missä tukos on. Aiemmin oli tapana ottaa selkäydinnestenäyte, jossa katsottiin, sisältääkö näyte punasoluja vai ei. Verinen näyte viittasi aivoverenvuotoon.
Vincent Jay
Vincent Jay (s. 18. toukokuuta 1985) on ranskalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä ja olympiavoittaja.
Jay sai junioreiden MM-kilpailuissa viestihopeaa Kontiolahdella 2005 sekä viestikultaa ja pikamatkan hopeaa Presque Islessä 2006. Langdorf-Arberseen EM-kilpailuissa 2006 hän sai hopeaa junioreiden pikamatkalla sekä pronssia takaa-ajossa ja viestissä. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli viestissä neljäs.
Jay sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kymmenes Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2008–2009. Ensimmäisen voittonsa hän sai myöhemmin samalla kaudella Vancouverin normaalimatkan kilpailussa.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Jay voitti pikamatkalla kultaa ja sai takaa-ajossa pronssia. Lisäksi hän oli kahdeksas yhteislähdössä.
Vapauden kultainen kynä
Vapauden kultainen kynä -palkinto ("World Association of Newspapers' Golden Pen of Freedom Award") on arvokas kansainvälinen journalismin palkinto, jonka vuosittain myöntää World Association of Newspapers yksittäiselle ihmiselle tai organisaatiolle, joka on vaikuttanut merkittävällä tavalla lehdistön vapauden puolustamiseen tai edistämiseen.
Lisätessään kirjoittamista palkinnon saajista saa palkinto huomion kohdistumaan niihin, jotka voivat olla vaarassa ja voisivat hyötyä kansainvälisestä huomiosta.
Vuonna 1961 perustettu palkinto myönnetään vuosittain World Newspaper Congress and World Editors Forumin avajaisten yhteydessä.
World Association of Newspapers
World Association of Newspapers and News Publishers (WAN-IFRA) on sanomalehtien ja uutistoiminnan kustantajien maailmanlaajuinen kattojärjestö. Vuonna 1948 perustettu järjestöön kuuluu 3 000 kustantajaa tai muuta alan yritystä ja sen jäsenenä on 80 alan kansallista järjestöä kuten suomalainen Sanomalehtien liitto. Nämä tahot edustavat 18 000 julkaisua kaikilta mantereilta, 120 eri maasta. WAN-IFRA:n päätoimipisteet ovat Saksan Frankfurt am Mainissa ja Ranskan Pariisissa, minkä lisäksi järjestöllä on sivutoimipisteet Meksikon Mexico Cityssä, Singaporessa ja Intian Chennaissa.
WAN-IFRA tilastoi sanomalehdistön painettua levikkiä ja verkkosivustojen kävijämääriä maailmanlaajuisesti sekä ylläpitää tietokantaa aiheesta (World Press Trends Database). Seurannan tuloksista viestitään jäsenistölle avointen julkaisujen kuten maakatsausten ja vuosikatsauksen välityksellä (esimerkiksi "World Press Trends 2016"). 
Tämä sanomalehtien ja uutiskustantajien maailmanliitto seuraa osaltaan sananvapauden toteutumista maailmalla ja työskentelee sananvapauden parantamiseksi. WAN-IFRA myöntää vuosittain Vapauden kultainen kynä -palkinnon.
Pesäpallon vuoden lukkari
Pesäpallon vuoden lukkari on valittu miesten puolella vuodesta 1947 ja naisissa vuodesta 1972 lähtien.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittanut Toni Kohonen (kolmetoista kertaa) ja naisten palkinnon Kaisa Salmela (kuusi kertaa).
Megan McJames
Megan McJames (s. 24. syyskuuta 1987 Park City, Utah) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
McJames kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Aspenissa 25. marraskuuta 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Cortina d’Ampezzon suurpujottelussa tammikuussa 2007 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 14:nneksi Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2008.
Vancouverin olympialaisissa 2010 McJames sijoittui suurpujottelussa 32:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 McJames oli pujottelussa 29:s ja suurpujottelussa 34:s.
Tia (täsmennyssivu)
Tia voi tarkoittaa:
David Jordan
David Keith Jordan (s. 13. syyskuuta 1985 Barnet, Lontoo) on englantilainen laulaja-lauluntekijä.
Jordanin äiti on kotoisin Montserratin saarelta Karibialta ja isä Kalkutasta, Intiasta. Jordan on kirjoittanut pop-rock-lauluja 11-vuotiaasta asti. Hänen musiikillinen idolinsa oli nuorempana Prince. Ensimmäiset yhdeksän vuottaan Jordan asui Pohjois-Lontoossa, mutta vanhempiensa eron jälkeen hän muutti hänen isoäitinsä luokse Enfieldiin.
Vuonna 2007 Jordan teki levytyssopimuksen Mercury Recordsin kanssa ja hänen esikoisalbuminsa "Set the Mood" ilmestyi myöhemmin samana vuonna.
David Jordanin kotisivut
Aldo Leetoja
Aldo Leetoja (s. 11. helmikuuta 1988 Rakvere) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä.
Yhdistetyn maailmancupissa Leetoja kilpaili ensimmäisen kerran 14. helmikuuta 2009 Klingenthalissa, jossa hän oli 38:s. Leetoja on menestynyt yhdistetyssä paremmin mäkiosuudella kuin hiihto-osuudella. Maailmancupissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 33:nneksi marraskuussa 2009. Tuolloin hän johti kilpailua mäkiosuuden jälkeen. MM-kilpailuissa Leetoja oli Liberecissä 2009 normaalikilpailussa 22:s. Oslossa 2011 hän oli samalla matkalla 51:s.
Pascal Egloff
Pascal Egloff (s. 8. elokuuta 1992) on sveitsiläinen mäkihyppääjä.
Mäkihypyn maailmancupissa Egloff kilpaili ensimmäisen kerran 7. maaliskuuta 2009 Lahdessa, jossa hän oli joukkuemäessä Sveitsin joukkueen mukana kymmenes. Kaudella 2009-2010 Egloff oli mukana Kuusamossa hypätyssä joukkuekisassa, jossa Sveitsi sijoittui kuudenneksi. Henkilökohtaiseen maailmancupin kilpailuun Egloff osallistui ensimmäisen kerran Kuusamossa seuraavana päivänä sijoittuen 35:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 33:nneksi Sapporossa tammikuussa 2014.
Sarkooma
Sarkooma on pahanlaatuinen tukikudoksesta lähtevä kasvain eli tukikudossyöpä. Termi kattaa suuren joukon erilaisia syöpätauteja, muun muassa luu- ja pehmytkudossarkoomat. Kaikkia sarkoomia todetaan Suomessa noin 350 uutta tapausta vuodessa. Näistä pehmytkudossarkoomia on reilu sata ja luusarkoomia viitisenkymmentä. Luusarkoomia ovat osteosarkooma, kondrosarkooma ja Ewingin sarkooma; pehmytkudossarkoomiin kuuluvat fibrosarkooma, liposarkooma, leiomyosarkooma ja gastrointestinaalinen stroomakasvain.
Peyton Rous havaitsi vuonna 1911 erään viruksen aiheuttavan kanalla sarkoomaa. Virus nimettiin Rousin sarkoomavirukseksi.
Anelma
Anelma on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu pyytämistä tarkoittavasta verbistä "anoa" mutta sen esikuvina ovat olleet myös vanhemmat nimet Nelma, Ihanelma ja Sanelma. Nimen keksijänä pidetään raittius- ja naisasianajajana tunnettua Edla Kojosta, joka antoi sen vuonna 1906 syntyneelle tyttärelleen, Anelma Vuoriolle.
Anelma nimipäivä on 2. joulukuuta. Suomessa nimi Anelma on 1900-luvun alusta vuoden 2015 loppuun mennessä annettu 4 417 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Talvisodan pommitukset Kuopiossa
Talvisodan pommitukset Kuopiossa tapahtuivat 6. tammikuuta, 2. helmikuuta, 3. helmikuuta ja 5. maaliskuuta 1940. Pommihyökkäyksistä tuhoisin tapahtui 3. helmikuuta 1940. Silloin kuoli 34 ihmistä. Yhteensä viidessä pommituksessa kuoli laskentatavasta riippuen 41 tai 43 ihmistä, lisäksi sosiaaliministeriön mukaan rakennuksista vaurioitui tai tuhoutui 116. Täysin tuhoutuneita rakennuksia oli vain kymmenen. Kuopiossa annettiin yhteensä 24 ilmahälytystä.
Unelma (nimi)
Unelma on suomalainen naisen etunimi. Nimi johtuu haavetta tai toivetta taikka sellaisen täyttymistä tarkoittavasta sanasta "unelma", joka on myös erään koristekasvin nimi.
Unelma nimipäivä on 2. joulukuuta. Nimi Unelma on Suomessa 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 3 873 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Reijo Olavi Salo
Reijo Olavi Salo (5. maaliskuuta 1941 Jyväskylä – 22. marraskuuta 2015 Jyväskylä) oli suomalainen pesäpalloilija.
Reijo ”Hepeli” Salo nousi 1960-luvun vaihteessa Jyväskylän Kirin ykköslukkariksi ja Eino Kaakkolahden perinteiden jatkajaksi.
Arvo-otteluissa Salo esiintyi yhdeksän kertaa: kolmessa Itä–Länsi-, neljässä Liitto–Lehdistö- sekä kahdessa Mestarit–Muu Suomi -ottelussa. Vuoden parhaaksi lukkariksi hänet valittiin vuonna 1965. Vuonna 1982 Hepeli luotsasi Kirin Suomen mestariksi pelinjohtajana.
Ljudmila Ulitskaja
Ljudmila Jevgenjevna Ulitskaja (; 23. helmikuuta 1943 Davlekanovo, Baškortostan, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, joka on kirjoittanut romaaneja ja novelleja. Hän asuu Moskovassa.
Ulitskaja asui nuoruutensa Moskovassa ja opiskeli Moskovan valtionyliopistossa. Hän on koulutukseltaan geneetikko ja työskenteli perinnöllisyystieteen ja biokemian alalla Moskovan yliopistossa, mutta hän sai virasta potkut levitellessään työpaikalla samizdat-kirjallisuutta ja ryhtyi juutalaisen teatterin kirjalliseksi neuvonantajaksi. 1990-luvun alussa hän kirjoitti kaksi elokuvakäsikirjoitusta ("Sestrichki Liberti, Сестрички Либерти", 1990 ja Женщина для всех, 1991).
Ulitskaja julkaisi ensimmäisen teoksensa 50-vuotiaana. Hänen ensimmäinen romaaninsa "Sonetška" (Сонечка) ilmestyi "Novy Mirissa" 1992. Se tuli melkein heti hyvin suosituksi ja oli ehdokkaana Venäjän Booker-palkinnon saajaksi. Hänen teoksiaan on käännetty eri kielille, ja hän on saanut niistä palkintoja ulkomailla ja Venäjällä, muun muassa Venäjän Bookerin teoksesta "Kazus Kukotskogo" (Казус Кукоцкого, 'Kukotskin tapaus', ei suom.) (2001). Uskontojen ongelmaa käsittelevää teosta "Daniel Stain, prevodsik" (2006) sanotaan myydyn miljoonan kappaleen verran.
Elke Heidenreich nosti hänen teoksensa esiin televisio-ohjelmassa Saksassa, ja sen jälkeen ne ovat olleet sikäläisillä bestseller-listoilla.
Ulitskaja on osallistunut aktiivisesti poliittiseen keskusteluun ja allekirjoitti yhtenä ensimmäisistä taiteen ja tieteen edustajien vastalauseen Venäjän toimista Ukrainan kriisin yhteydessä.
Ulitskaja on vieraillut Suomessa vuonna 2014.
Reijo Eino Salo
Reijo Eino Salo (14. huhtikuuta 1939 Seinäjoki – 6. marraskuuta 2018 Seinäjoki) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Seinäjoen Maila-Jusseja.
Reijo ”Reksi” Salo valittiin vuoden lukkariksi 1969 ja samana vuonna hän saavutti SM-hopeaa. Hän pelasi kahdessa Liitto–Lehdistö- sekä yhdessä Itä–Länsi-, Mestarit–Muu Suomi- ja TUL:n Pohjola–Etelä-ottelussa.
Salo toimi pelaajauransa jälkeen pelinjohtajana. Kaudella 1972 Salo toimi SMJ:n pelinjohtajana ja kaudella 1975 Nurmon Jymyn pelinjohtajana.
Talvisodan pommitukset Helsingissä
Talvisodan pommitukset Helsingissä tapahtuivat yhdeksänä kertana talvisodan alkamispäivänä 30. marraskuuta ja sittemmin 1. joulukuuta, 19. joulukuuta ja 25. joulukuuta 1939, sekä 14. tammikuuta 1940. Kuolohuhreja näistä pommituksista aiheutui 97 ja vakavia loukkaantumisia 38. Pommitukset koostuivat 70 konesuorituksesta.Talvisota, Ilta-Sanomien erikoislehti 19.11.2009, s. 20-24
Talvisodan ensimmäisenä päivänä 30. marraskuuta 1939 Neuvostoliiton sotilaskoneet tekivät Helsingin alueella useita pommituslentoja. Ensimmäinen ilmahälytys annetiin klo 9.15 ja viisi minuuttia myöhemmin kolmen koneen muodostelma SB-2 pommikoneita saapui Helsingin ylle kohteenaan Malmin lentoasema.Helsingin Reservin Sanomat, s. 10–11. Ensimmäiset pomminsa koneet pudottivat Santahaminaan lähelle kansakoulua. Pilvisen ilman takia koneet eivät kuitenkaan osuneet kohteeseensa, vaan pommit putosivat Malmille, Pasilan ratapihalle ja Tikkurilaan; kolme Pasilaan pudonneista pommeista jäi suutareiksi.
Toinen Neuvostoliiton pommituslento tapahtui klo 10.35 johon ilmahälytys annettiin klo 10.25. Tällöin idästä lähestyi 12 koneen muodostelma SB-2-pommikoneita, jotka olivat nousseet ensimmäiselle pommituslennolleen ilmaan Kotlynin kentältä (Inkerinmaan Kattila) ja kuuluivat Punalippuisen Itämeren laivaston 8. Prikaatin 57. Pikapommituslentorykmenttiin johtajanaan kapteeni Vasilj Rakov. Helsingin ilmatorjunta otti vastaan koneet ja saikin pudotettua yhden koneista, minkä jälkeen koneet hajaantuivat ja pudottivat perääntyessään pomminsa Santahaminan merilentoaseman alueelle osumatta kumminkaan kohteeseensa.
Seuraavat pommitukset ajoittuvat klo 15.00-16.20 välille. Tällöin pommit putosivat kantakaupunkiin, pääasiassa Hietalahden ja Kampin linja-autoaseman väliselle alueelle. Niitä osui muun muassa Teknillisen korkeakoulun silloiseen päärakennukseen Hietalahdentorin varrella, Neuvostoliiton silloiseen suurlähetystötaloon Bulevardin varrella sekä linja-autoaseman vieressä sijainneeseen Maanviljelijäin maitokeskuksen taloon. Nämä pommitukst jäivätkin koko talvisodan tuhoisimmiksi, ja niissä sai surmansa 91 ihmistä ja loukkaantui vaikeasti 36 henkilöä.
Helsinkiä pommitettiin uudelleen 1. joulukuuta 1939. Kahden ensimmäisen päivän pommituksissa kuoli Helsingissä 91 ihmistä, kaikki ensimmäisenä sotapäivänä.
Kahden ensimmäisen sotapäivän jälkeen sää huononi siinä määrin, että pommituslennot loppuivat, ja Helsingin evakuoiminen päästiin aloittamaan. Helsingin noin 250 000 asukkaasta kaupunkiin jäi vain noin 65 000.
Tina Bachmann
Tina Bachmann (s. 15. heinäkuuta 1986 Schmiedeberg, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen saksalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa SG Stahl Schmiedeberg -seuraa.
Bachmann voitti junioreiden Euroopan-mestaruuden 3 × 6 kilometrin viestissä Langdorf-Arberseessa 2006. Aikuisten sarjassa hän on saanut EM-kilpailujen viestissä hopeaa Nove Mestossa 2008 ja pronssia Ufassa 2009. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän hiihti kolmannen osuuden kultaa saaneessa Saksan viestijoukkueessa, sai normaalimatkalla hopeaa ja oli yhteislähtökilpailussa 12:s. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän hiihti avausosuuden Saksan mestarijoukkueessa naisten viestissä. Lisäksi hän sijoittui yhteislähdössä neljänneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi.
Bachmann kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Trondheimissa kaudella 2008–2009. Muutamaa päivää myöhemmin hän voitti maailmancupin pikamatkan Hanty-Mansijskissa.
Bachmann on saavuttanut rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa kultaa sekaviestissä Oberhofissa 2009 sekä kultaa takaa-ajossa ja hopeaa pikakilpailussa Nové Městossa 2010.
Bachmann lopetti uransa joulukuussa 2016.
Talvisodan pommitukset Tampereella
Talvisodan pommitukset Tampereella tapahtuivat kahtenatoista kertana 3. joulukuuta, 19. joulukuuta, 21. joulukuuta ja 25. joulukuuta 1939 sekä 13. tammikuuta, 20. tammikuuta, 7. helmikuuta, 17. helmikuuta ja 2. maaliskuuta 1940 . Niihin liittyi 260 konesuoritusta. Pudotettujen pommien yhteismäärä oli noin 1 800 kappaletta. Pommitettuja kohteita olivat mm. Lielahti ja Epilänrinne. Tamperetta pommittaneiden koneiden tukikohtina olivat Neuvostoliiton tukikohdat Tallinnan lähistöllä.
Pommituksissa kuoli seitsemäntoista ihmistä. 245 rakennusta tuhoutui tai vaurioitui. Taloista tuhoutui täysin 73. Tampereen väestönsuojelukeskus antoi 60 ilmahälytystä.
Tampereen ilmapuolustuksesta talvisodan aikana vastasi kapteeni T. Maunulan johtama Ilmapuolustusaluekeskus 51 alaisine yksiköineen sekä Ilmailuvarikon koelentue.
Neuvoja vastanaineille
Neuvoja vastanaineille (, ) on Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan (kirja II, 12) kuuluva tutkielma, joka sisältää neuvoja nuorelle filosofiaan perehtyneelle parille nimeltä Eurydike ja Pollianos (Flavius Pollianus). Plutarkhos on kirjoittanut teoksensa heille häälahjaksi.
Teos sisältää johdannon lisäksi 48 suhteellisen lyhyttä lukua. Teksti on säilynyt nykyaikaan 11 keskiaikaisessa käsikirjoituksessa lähes kokonaisuudessaan: siinä on aukko vain luvun 25 lopussa.
Teos sisältää enimmäkseen esimerkinomaisia vertauksia ja kertomuksia, joiden on tarkoitus antaa opetuksia yhteiselämää varten. Monet ovat ilmeisesti yleisemminkin tunnettuja kreikkalaisia anekdootteja tai tunnettujen henkilöiden, kuten filosofien tai valtiomiesten, lausumia. Näitä seuraa usein Plutarkhoksen oma selitys. Opetukset koskevat ennen kaikkea avioparin keskinäisiä suhteita. Yleinen teema on se, että miehen tulee toimia vaimonsa opettajana kohti filosofisempaa avioliittoa. Vaimoja muun muassa varoitetaan taikauskon ja magian harjoittamisesta. Plutarkhos varoittaa aviopareja myös kaikenlaisesta hienostelusta ja kehottaa heitä hyveellisyyteen.
Sisarrakkaudesta
Sisarrakkaudesta (, ) on Plutarkhoksen "Moralia"-kokoelmaan (kirja VI, 34) kuuluva tutkielma, joka käsittelee nimensä mukaisesti sisarusten välisiä suhteita.
Tyyliltään teos on "diatribe"-muotoinen essee. Se sisältää 21 melko lyhyttä lukua. Teksti on säilynyt nykyaikaan 30 keskiaikaisessa käsikirjoituksessa lähes kokonaisuudessaan: tekstissä on vain pari lyhyttä aukkokohtaa.
Teos on osoitettu lahjaksi veljeksille Gaius Avidius Nigrinus ja Titus Avidius Quietus. Alussa Plutarkhos todistaa sisarrakkauden olevan luonnollista; esimerkkinä tästä hän käyttää ihmiskehoa, jossa tärkeimpiä ruumiinosia on kaksi kappaletta. Hän kuitenkin sanoo sisarrakkauden olevan hänen aikanaan yhtä harvinaista kuin ennen oli sisarusten välinen vihanpito. Plutarkhos kertoo useita esimerkkejä sekä sisarusten välisistä hyvistä että huonoista suhteista. Oman sisaruksen rakastaminen kytketään suoraan omien vanhempien rakastamiseen.
Suurin osa teoksesta antaa käytännön neuvoja siitä, kuinka tulisi käyttäytyä omaa sisarusta kohtaan erilaisissa elämäntilanteissa: kun toinen tekee virheitä isän vielä eläessä; isän kuoltua ja perinnönjaossa; sekä epätasa-arvoa luovissa tilanteissa, kuten luontaisten lahjojen tai menestyksen suhteen. Tämän jälkeen Plutarkhos antaa neuvoja riitatilanteita ja riitojen ratkaisemista koskien. Teoksen lopussa Plutarkhos kehottaa sisaruksia pitämään ystävänsä yhteisinä, mutta olemaan suopea sisarukselle ennen ystäviä. Lisäksi hän kehottaa olemaan suopea myös sisaruksen puolison suvulle, tämän palvelijoille sekä muille tälle tärkeille ihmisille.
Elmer Meilahti
Elmer Aleksander Meilahti (12. helmikuuta 1920 Lauritsala – 13. joulukuuta 1963) oli suomalainen urheilija, jonka päälaji oli pesäpallo.
Yli kymmenen vuotta Suomen parhaisiin pesäpalloilijoihin kuulunut Elmer "Emu" Meilahti pelasi vuosina 1943–1955 kaikkiaan 11 Itä–Länsi-ottelua. Lisäksi hänelle kertyi useita PPL–TUL-otteluita. Vuonna 1943 hän voitti Suomen mestaruuden Haminan Palloilijoiden yhdeksikössä. Vuonna 1946 hän siirtyi Tampereen Pyrintöön ja oli kaksi vuotta myöhemmin nostamassa joukkuetta mestaruussarjaan. Ensimmäisellä SM-sarjakaudellaan 1949 TP saavutti pronssia. Tähän sijoitukseen Meilahden panos oli merkittävä, sillä hänestä tuli vuoden lyöjäkuningas 28 lyödyllä juoksulla. Tämän tittelin hän sai myös seuraavana vuonna.
Pesäpallon lisäksi Meilahti pelasi jääpalloa mestaruussarjassa 1940-luvun lopulla ja 1950-luvulla Ilves-Kissoissa. Myös tenniksessä ja keilailussa hän ylti mestariluokkaan. Meilahti toimi erilaisissa pesäpallon luottamustehtävissä ja sai Pesäpalloliiton kultaisen ansiomerkin. Hänen mieliharrastuksenaan oli metsästys. Meilahti toimi Suomen ilmavoimissa insinööri-majurina.
Castaway Cay
Castaway Cay on yksityissaari Bahamalla, joka toimii yksityissaarena Disney Cruise Linen aluksille "Disney Wonder" ja "Disney Magic".
Saari sijaitsee lähellä Abacoa, ja tunnetaan myös nimellä Gorda Cay. Saaren täydet oikeudet omistaa The Walt Disney Company. Saaren postiasemalla on erikoinen Bahaman postimaksu, ja ”Castaway Cay” -postileima.
Donnie Nietes
Donnie Nietes (s. 13. toukokuuta 1982 Murcia, Negros Occidental, Filippiinit) on filippiiniläinen kärpässarjan nyrkkeilijä. Paremmin nietes tunnetaan alemmassa kärpässarjassa hallussaan olleesta WBO-liiton mestaruusvyöstä josta hän luopui vuonna 2016 siirtyäkseen kärpässarjaan. Uransa alkuvaiheessa Nietes otteli myös korsisarjassa.
Nietes aloitti nyrkkeilyn vuonna 2003 ja vuonna 2007 hän kohosi WBOn Aasian-mestariksi marraskuussa 2006 hävittyään sitä ennen yhden ottelun Angky Angkotalle ja kahden ottelun päätyttyä ratkaisemattomaan. Vuonna 2007 Nietes kohosi myös WBO-liiton korsisarjan väliaikseksi mestariksi voitettuaan Pornsawan Porpramookin kaikin tuomariäänin 12 eräisessä ottelussa. Ottelun neljännessä erässä Nietes myös käytti Kratingdaenggymiä kanveesissa. Vuonna 2008 Nietes varmisti mestaruutensa tyrmäämällä Eddy Castron ottelun toisessa erässä.
Vuonna 2009 Nietes puolusti mestaruuttaan Erik Ramirezia vastaan. Ramirezia Nietes käytti ottelun aikana neljästi kanveesilla ja voitti ottelun kaikin tuomariäänin. Vuonna 2009 Nietes voitti Manuel Vargasin hajaäänituomiolla 12 eräisen ottelun päätteeksi.
Talvisodan pommitukset Mikkelissä
Talvisodan pommitukset Mikkelissä tapahtuivat 5. tammikuuta, 20. helmikuuta, 2. maaliskuuta ja 5. maaliskuuta kymmenenä pommituskertana, joihin liittyi 110 konesuoritusta. Pommituksissa kuoli 63 ihmistä. Tuhoutuneita tai vaurioituneita rakennuksia oli 194. Ensimmäinen, 5. tammikuuta 1940 tapahtunut pommitus johti Päämajan hajasijoittamiseen.
Mikkelin kaupunkiin oli kaivettu 45 sirpalesuojaa. Mikkelin ilmapuolustuksesta vastasivat mm. kaksi Rokkalaan sijoitettua 76 mm:n ilmatorjuntatykkiä ja kaksi Linnanmäelle sijoitettua 40 mm:m ilmatorjuntatykkiä. Näiden lisäksi ilmapuolustuksella oli käytössään ilmatorjuntakonekivääreitä. Naisvuorella oli kaksoisilmatorjuntakivääri.
Mikkelin kaupunginvaltuusto päätti ostaa kaksi 40 mm:n ilmatorjuntatykkiä ja neljä 20 mm:n ilmatorjuntatykkiä varusteineen ja ammuksineen.
Ensimmäisessä ilmahyökkäyksessä 5. tammikuuta pommitusalue rajoittui Runeberginaukioon, Mannerheimintiehen, Vilholankatuun ja Vuorikatuun. Pommituksessa kuoli 21 ihmistä ja lähes 20 loukkantui. Rakennuksia tuhoutui 64, joista 48 pommien osumista. Kärsineiden tai tuhoutuneiden rakennusten joukossa olivat Mikkelin poliisilaitos, tyttökoulu, postikonttori, Savon valssimylly, yhteiskoulu, Säästöpankin talo, Mikkelin kaupungintalo, seurakuntatalo, tullikamari, maanviljelysseuran toimitalo, valtionrautateiden liikennekonttori, Elim-rukoushuone ja illalla syttynyt hotelli Kaleva. 128 muulle rakennuksele aiheutui mittavia vahinkoja.
Ilmapuolustuspäivystäjiin ei puhelinyhteys toiminut eikä ilmatorjuntaa saatu ampumakuntoon 20 minuutissa siksi, kunnes Neuvostoliiton pommikoneet jo olivat Mikkelin kaupungin yläpuolella. Suomen ilmapuolustuksen johdon neuvotteluhuoneen katon läpi meni palopommi tyttökoulun tiloissa Mikkelin torin laidalla. 42 neuvostoliittolaista lentokonetta osallistui suoritukseen noin kello 11:sta kello 15:een. Kaikkiaan pommituksissa kuoli 30 henkilöä, joista kymmenen oli naisia ja neljä lapsia.
Pommitusten seurauksena päämaja siirrettiin Otavan kansanopistolle ja sen toimintoja hajautettiin Juvalle, Tuukkalaan, Heimariin. Mikkelin lääninhallitus siirtyi Rämälän kansakoululle kahdeksan kilometrin päähän.
5. maaliskuuta – 6. maaliskuuta vastaisena yönä Mikkelia pommitettiin. Yksi pommituskone sai palamaan useita rakennuksia, mutta kuolleilta vältyttiin.
Viimeinen ilmahyökkäys Mikkelin kaupungia vastaan talvisodan aikana tapahtui 11. maaliskuuta 1940.
Kultaranta (vene)
Kultaranta on Suomen tasavallan presidentin käyttöön tarkoitettu edustus- ja huvialus, jonka sijaintipaikka kesäisin on Naantalin Kultaranta. Muina aikoina Kultaranta-vene on Merivoimien hoidossa Turun Pansion laivastoasemalla.
Koneiden vuokraus
Koneiden vuokraus on yritystoimintaa, jossa vuokrataan koneita ja laitteita sovittua korvausta vastaan.
Suomalaisista konevuokraamoista Cramo (entinen Rakentajain Konevuokraamo) ja Ramirent kuuluivat 2006 Euroopan kymmenen suurimman konevuokraamon joukkoon. Muut alan suomalaisyritykset toimivat lähinnä kotimaassa. Vuonna 2011 Cramo ja Ramirent olivat muutamassa vuodessa nousseet liikevaihdolla mitaten Euroopan kolmen suurimman konevuokraamon joukkoon. Vain ranskalainen Loxam oli suomalaisia suurempi vain niukasti. Vuonna 2016 perustettu Renta Group laajeni kesällä 2018 myös Ruotsiin. Markkinoilla on kaksi - kolme suurta, muutama keskisuuri ja useita pieniä toimijoita.
Enemmistö konevuokraamojen asiakkaista on rakennusteollisuudessa. Pohjoismaissa yritykset käyttivät vuoden 2006 tienoilla 30-40 prosenttisesti vuokrattuja koneita, ja määrän ennustettiin kasvavan 60 prosentin tasolle. Itä-Euroopassa sen sijaan yritykset turvautuivat vuokrakoneisiin alle 10 prosentissa tapauksista.
Vuonna 2005 konevuokrauksen markkinoiden arvo Euroopassa oli 12-13 miljardia euroa ja Suomessa noin 200 miljoonaa euroa. Alaa pidettiin kasvualana Itä-Euroopan korjaus- ja uudisrakentamisen ansiosta.
Rakennuskoneiden vuokraustoiminnan kehitys oli vuoteen 2009 asti nopeaa ja vasta vuodesta 2011 lähtien uudelleen vakaata. Vuokraustoiminnan arvo vuonna 2012 oli 600 miljoonaa euroa, vuonna 2013 arvo oli 610 miljoonaa euroa ja vuonna 2014 arvo oli reilut 620 miljoonaa euroa.
Vuokrauksen liikevaihto asiakasryhmittäin 2014 (tutkimuslaitos Forecon 12/2015)
- talonrakentaminen 38 %
- korjausrakentaminen 25 %
- teollisuus 12 %
- infrarakentaminen 11 %
- palvelut 7 %
- kuluttajat 5 %
- julkiset 4 %
Toimiala kasvoi sadalla miljoonalla eurolla viidessä vuodessa 2012—2017.
Vuokrakoneiden penetraatio oli Suomessa vuonna 2015 noin 45 prosenttia, ja kasvupotentiaalista kertoi se, että esimerkiksi YIT:llä oli toistaiseksi runsaasti omaa kalustoa. Vuonna 2015 Ramirent kasvatti Suomessa liikevaihtoaan 160 miljoonaan euroon. Cramo synnytti vuonna 2015 Suomessa 111 miljoonan euron liikevaihdon, ja suurten bisnes kasvoi 5-6 prosentin tahtia.
Rakentamisen kalustovuokrauksen arvo nousi vuonna 2016 yli 670 miljoonaan euroon. Vuonna 2017 konevuokraustoiminnan arvo oli tutkimuslaitos Foreconin mukaan 720 miljoonaa euroa. Vuonna 2018 vuokrattavien koneiden käyttö yleistyi ja penetraatio markkinoilla oli toukokuussa 2018 noin 49 % konekäytöllä mitattuna. Kaikki koneryhmät olivat kasvussa, mutta erityisesti kasvua oli ajanut telineiden ja suojauskaluston lisääntyminen.
Child’s Play II
Child’s Play II on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, joka on jatkoa ensimmäiselle "Child’s Playlle".
Andy Barcley on joutunut sijaisperheeseen äidin joutuessa hullujen huoneelle. Samaan aikaan on käynnistetty uudelleen Kiva kaveri -nukkien tuotanto, jossa korjataan uuden veroiseksi vanha kunnon Chucky. Tapahtuu onnettomuus ja Chucky on jälleen elävien kirjoissa, aikeenaan etsiä Andy käsiinsä ja siirtää sielunsa häneen ennen kuin nuken vartalossa alkaa tapahtua inhimillistymisen merkkejä. Chucky saa tietää Andyn olinpaikan ja alkaa vainota tätä, saaden Andyn sijaisvanhemmat luulemaan pojan olevan mielenvikainen, vaikka kuinka Andy yrittää vakuuttaa Chuckyn elävän. Ainoa, jolta Andy voi saada apua, on sijaisperheessä asuva Kyle, joka huomaa pian itse Andyn olevan tosissaan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuva saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Reima Punanenä
Reima Punanenä on päähenkilö kolmessa BBC:n tuottamassa animaatioelokuvassa. Reima Punanenä on Petteri Punakuonon poika ja joulupukin 10. poro.
Uuni (kirja)
Uuni on Antti Hyryn vuonna 2009 ilmestynyt romaani. Se sai samana vuonna Finlandia-palkinnon.
Finlandia-palkinnon voittajan valinnut Tuula Arkio luonnehti Hyryn teosta niin, että siitä jäi tyven ja hyvä olo ja usko siihen, että jokainen voi arvovalinnoillaan vaikuttaa omaan elämäänsä.
Teoksessa kuvataan leivinuunin rakentamista ilman dramaattisia juonikäänteitä. Hyryn tuotannossa teos liittyy hänen aiemmin kirjoittamiinsa rakentamista ja erilaisia rajattuja tiloja käsittelevään tuotantoonsa. Kirjan päähenkilö Pietari muuraa uunia pirttiin, joka muodostaa rajatun tilan. Kriitikko Seppo Puttonen pitää teosta kannanottona nykyihmisen kiireeseen: uunintekijällä ei ole kiire, vaan hän tekee huolellista työtä, varmistaa uunin suoruuden linjalangoilla ja huolehtii että hormit, hengityselimet, kuljettavat savun sutjakasti. Työtä tehdessään Pietari samalla tarkkailee ikkunan ulkopuolella elävää luontoa tai käy välillä marjastamassa suolla. Teoksen päättää uunin valmistuminen ja ensimmäinen leivänpaisto: ”Ilmassa oli tuoksu, kuin kesän, tai vasta alkavan elämän.”
Haastattelussa Hyry toteaa, ettei kirjoittaminen ole kielipeliä, vaan lauseet tarkoittavat aina jotakin, ja toistensa yhteydessä ne muodostavat maiseman. Hän tekstissään on aina ollut behavioristista minimalismia, mutta nyt kriitikko epäilee että hän on alkanut tahallisesti pyrkiä lapsenomaiseen lauseparteen, mikä ärsyttää häntä, ja hän haluaisi vetää Hyryn uuninmuurauksesta ydinvoiman aikakauteen.
Edellisen teoksen "Aitta" ja tämän ilmestymiseen väliin jäi kymmenen vuotta. Ennen aktiivisen Hyryn julkaisutahti oli hidastunut.
The Essential Dolly Parton
The Essential Dolly Parton on Dolly Partonin The Essential -sarjan kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2005.
Levy 1Levy 2
2-fosfoglyseriinihappo
2-fosfoglyseriinihappo (CHOP) on glyseriinihapon johdannainen. 2-fosfoglyseriinihappo esiintyy välituotteena muun muassa glykolyysissä.
Glykolyysin seitsemännessä vaiheessa 3-fosfoglyseriinihappomolekyyli isomerisoidaan fosfoglyseromutaasientsyymin avulla 2-fosfaglyseriinihapoksi. Entsyymi siirtää fosfaattiryhmän molekyylin sisältä kolmoshiileltä kakkoshiilelle. Glykolyysin kahdeksannessa vaiheessa enolaasientsyymi muuntaa 2-fosfoglyseriinin fosfoenolipalorypälehapoksi, joka sisältää hyvin korkeaenergiaisen enolifosfaattiryhmän. Magnesiumionien läsnäolo on entsyymin toiminnan edellytys. Molemmat reaktiot ovat tasapainoreaktioita eli voivat tapahtua myös käänteiseen suuntaan.
Georg Joseph Vogler
Georg Joseph Vogler, myös Abbé Vogler (1749–1814) oli saksalainen säveltäjä. Hän oli katolinen pappi ja pedagogi, joka harrasti yksinkertaisia messusävellyksiä. Hän toimi muun muassa kapellimestarina Tukholmassa 1786–1799. Voglerin sävellyksistä tunnetuin Suomessa on Hoosianna, jota lauletaan adventin alkaessa.
Georg Joseph Vogler oli viuluntekijän poika ja hän sain perusteellisen musiikkikoulutuksen. Hän opiskeli myös teologiaa ja vihittiin papiksi Roomassa ja häntä kutsutaan joskus nimellä ”abbé Vogler”. 1755 asettui hän Mannheimiin jossa hän piti musiikkikoulua ja hänet tunnettiin niin urkurina, urkujenrakentajana, säveltäjänä ja kapellimestarina. Hän matkusteli paljon ja joutui siten Tukholmaan 1786. Hänet palkattiin Kuninkaalliseen Teatteriin, Oopperaan ja hän viipyi Tukholmassa vuoteen 1799. Säveltäjänä hän oli tuottelias. Tukholmassa hän sävelsi mm. oopperan "Kustaa Adolf ja Ebba Brahe". Hän oli urkuvirtuoosi, joka rakasti suuria tehokeinoja urkujensoitossaan. Kerrotaan, että hänen bravuurinumeroitaan on ollut mm. Jerikon valtaus tai Viimeinen tuomio uruilla kuvattuna.
Hoosiannan ensiesitys on tapahtunut vuonna 1795 Tukholman toukokuun 3. päivä pidetyssä Hovikapellin, oopperaorkesterin leskikassan hyväntekeväisyyskonsertissa. Aluksi teoksen nimi oli ”Marche”, marssi ja esitysnopeus larghetto. Seuraavana vuonna se liitettiin osaksi kärsimysajan musiikkia ”Flera händelser, utdrgne ur vår Herres och Frälsares lidandes Historia” nimellä ”Chorus af Isarels barn” jolloin se esitettiin Sta Claran kirkossa palmusunnuntaina 20. maaliskuuta.
Uppsalan tuomiokirkon urkuri J. A. Josephson oli musiikkilehdessään Zion 1867 julkaissut Voglerin "Hoosianna"-hymnin, siitä tuli Ruotsissa vähitellen yksi kirkkokuorojen suosituimmista numeroista. Suomessa "Hoosianna" on mahdollisesti esitetty julkisesti ensi kerran jo 1797 ruotsiksi Turussa. Suomenkielisenä sen julkaisi E. A. Hagfors toimittamassaan kokoelmassa ”Suomalainen lauluseppele” 1871.
Robert Menzies
Sir Robert Gordon Menzies (20. joulukuuta 1894 – 15. toukokuuta 1978) oli australialainen poliitikko, joka oli Australian pääministerinä yhteensä 19 vuotta. Hänen toinen kautensa on pisin maan pääministereistä.
Menzies valittiin Australian parlamenttiin ensimmäisen kerran Victorian edustajana 1928. Menzies nousi pääministeriksi vuonna 1940, jolloin hänen puolueensa United Australia Party (UAP) voitti täpärästi vaalit. Vuotta myöhemmin hänen hallituksensa ajettiin alas. Vuoden 1943 vaaleja varten perusti UAP:n tilalle uuden Australian liberaalipuolueen. Menzies vietti kahdeksan vuotta opposition johdossa . Hänestä tuli uudestaan pääministeri vuonna 1949, ja hän hallitsi Australian politiikkaa aina vuoteen 1966, jolloin hän jäi eläkkeelle. Menzies tunnettiin myös loistavana puhujana.
Pesäpallon lyöjäkuninkaalliset
Pesäpallon SM-sarjassa on valittu lyöjäkuningas vuodesta 1945 saakka. Naisten puolella lyöjäkuningatar valittiin ensimmäisen kerran kaudella 1962. Nykyisin vuoden lyöjäkuninkaaksi nimetään se, joka on lyönyt eniten juoksuja Superpesiksen runkosarjassa kyseisenä vuonna. Aiemmin lyöjäkuninkuus ratkaistiin pistelaskulla, jossa kunnarista sai kaksi pistettä ja tavallisesta lyödystä juoksusta yhden.
Miesten palkinnon ovat useimmiten voittanut Seppo Uusi-Oukari (kuusi kertaa) ja naisten palkinnon Tuula Rantanen (kaksitoista kertaa).
Lahden kauppala
Lahden kauppala oli Hollolan kuntaan kuulunut alkujaan Lahden kylän pääasiassa käsittänyt epäitsenäinen kauppala. Paikkakuntaa kutsuttiin Lahdeksi siksi, että se sijaitsi Vesijärven ja Pikku-Vesijärven rannalla sijaiten Päijänteen eteläisimmän osan, Asikkalan Vääksyn Vääksyn kanavan eteläpuolella Vesijärven lahdella. 
Siitä tuli epäitsenäinen kauppala Nordenstamin senaatin heinäkuussa 1877 tekemän periaatepäätöksen perusteella, jonka Aleksanteri II vahvisti julistuksella 5. kesäkuuta 1878. Lahden kauppala itsenäistyi Hollolan kunnasta 1. marraskuuta 1905 tehdyn keisarillisen päätöksen perusteella, joka saatiin tiedoksi vasta 16. marraskuuta 1905. Päätöksellä Lahden kauppala itsenäistyi Hollolan kunnasta ja siitä tuli Lahden kaupunki.
Pinta-alaltaan Lahden kauppala oli paljon 16. marraskuuta 1905 1. marraskuuta 1905 perustetuksi julistettua Lahden kaupunkia pienempi, koska Lahden kaupunkia on laajennettu Hollolan kunnan alueelle vuosina 1916, 1923, 1933 ja 1956.
Lahtelaiset pyrkivät saamaan Lahden kauppalalle kaupungin aseman jo 1890-luvun lopulla, kun F. F. Frostell alkoi hankkia vertailutietoja Suomen suuriruhtinaskunnan eri kauppaloista ja kaupungeista. Lahden kauppalanhallitus laati tietojen pohjalta suunnitelman anoa Lahden kauppalalle kaupunginoikeuksia. Hollolan pitäjä, johon Lahden kauppala kuului kunnallishallnnollisesti, vastusti suunnitelmaa. Hämeen läänin maaherra kannatti kaupungiksi tulosuunnitelmaa 2. heinäkuuta 1890 "ottaen huomioon viime vuosina tapahtuneen suuren edistymisen ja liikkeen vilkastumisen".
1904 hyväksyttiin Lahden perustamisasiakirja, joka toimitettiin Nikolai II:n ratkaistavaksi toukokuun lopulla 1904. Vuoden kuluttua järjestysmies F. F. Frostell ja pankinjohtaja Carlstedt lähtivät tiedustelemaan asian eteenpäin menoa Pietarista.
Maa aikojen alussa II
Maa aikojen alussa 2 ("The Land Before Time II: The Great Valley Adventure") on 1994 suoraan videoille ja myöhemmin myös DVD:lle julkaistu jatko-osa vuoden 1988 menestysanimaatiolle "Maa aikojen alussa". Elokuvan ohjasi Roy Allen Smith.
Dinosauruspoikaset Pikkutassu, Sera, Alli, Piikki ja Petri elävät Suuressa laaksossa perheidensä kanssa. Suureen laaksoon saapuvat kuitenkin munavarasveljekset Ossi ja Pate, jotka varastavat yhden Allin äidin munista ja kuljettavat sen "Suureen tuntemattomaan". Viisikko lähtee pelastamaan munaa, mutta se päätyykiin itsestään takaisin kotipesäänsä ja poikaset kuljettavat vahingossa terävähampaan ("tyrannosaurus") munan, josta kuoriutuu jälkeenpäin terävähampaan poikanen, joka ristitään Jompeksi. Jompen vanhemmat tulevat etsimään poikastaan ja aiheuttavat pienoisen sekasorron etsiesään poikaansa, samalla kun Ossi ja Pate pyörivät Pikkutassun ja tämän ystävien riesana...
Elokuvan suomenkielisen jälkiäänityksen on ohjannut ja kääntänyt Costi Snellman.
Alfa Romeo Giulietta (1954)
Alfa Romeo Giulietta (750-sarja ja noin vuodesta 1960 eteenpäin 101-sarja) oli ensimmäinen massatuotantona valmistettu Alfa Romeo. Auto esiteltiin vuonna 1954. Alfa Romeo ilmoitti 2009 kymmenen vuotta vanhan 147-mallin korvaajaksi Giuliettaa. Uusi Giulietta esiteltiin 2010 Genevessä.
Mallisarjan ensimmäinen versio oli Bertonen muotoilema Giulietta Sprint (kuvassa). Auto oli 2-ovinen 2+2-paikkainen coupe. Moottorina autossa oli 1,3-litrainen (1 290 cm³) nelisylinterinen DOHC-kone, joka tuotti 80 hv. Sekä edessä että takana oli rumpujarrut. Erikoisuutena voidaan mainita, että vuoteen 1958 asti vaihdekeppi oli sijoitettuna ratin alle. Seuraava vuonna ilmestyi Berlina, joka oli 4-ovinen samalla moottorilla (53 hv) varustettu sedan-malli.
Vuonna 1956 markkinoille ilmestyi Giulietta Spider, joka oli samalla tekniikalla kuin mallisarjan aloittanut Sprint. Sprint Velocessa (1956) oli alumiinista valmistetu ovet, konepelti ja takaluukku. Taka- ja sivulasit olivat muovia. Veloce-mallia varten alkuperäinen moottori oli viritetty 90 hv:n tehoiseksi. Vuonna 1957 esiteltiin Giulietta TI ja siinä oli 65 hv Sprint-mallin moottori. Tästä mallista tuli koko sarjan suosituin auto.
Autosta tehtiin myös erikoismalleja kuten Bertonen Sprint Speciale (SS) ja Sprint Zagato (SZ), joissa oli alkuperäiseen malliin verrattuna kokonaan uusi kori. Autoissa oli sama 1,3-litrainen (1 290 cm³) moottori, josta otettiin irti 100 hv. Vaihteisto oli 5-portainen.
Berlinan tuotanto loppui 1963 ja TI-mallia tehtiin vuosi pidempään.
Carl Corazzini
Carl Corazzini (s. 21. huhtikuuta 1979 Framingham, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2010–2011 DEL-liigan Straubing Tigers. Rightilta pelaavalla laitahyökkääjällä on myös 19 NHL-ottelun (tehot 2+1=3) kokemus Boston Bruinsista ja Chicago Blackhawksista. AHL:ssä Corazzini on pelannut yli 500 ottelua.
Corazzinia ei ikinä varattu NHL:ään, vaan hän siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon vapaana agenttina Bostonin yliopistojoukkueesta kaudeksi 2001–2002. Hän debytoi NHL:ssä kaudella 2003–2004 ja teki 12 ottelussa kaksi maalia. Kauden jälkeen Boston ei tehnyt jatkosopimusta Corazzinin kanssa, mutta Bostonin farmijoukkue AHL:ssa pelaava Providence Bruins hankki hänet joukkueesensa. Corazzini pelasi Providencessa vain kauden alun, kun hänet kaupattiin marraskuussa Hershey Bearsiin vaihdossa Darrel Scovilleen.
Corazzini pelasi kauden loppuun Hersheyssä ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi Norfolk Admiralsin AHL-joukkueeseen. Kaudeksi 2006–2007 hän sai jälleen NHL-sopimuksen, kun Chicago Blackhawks teki sopimuksen hänen kanssaan. Chicagossa Corazzini pelasi seitsemän NHL-ottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän allekirjoitti sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Corazzini pelasi AHL:ssa uransa parhaan kauden, kun hän teki Detroitin farmijoukkueessa Grand Rapids Griffinsissä 60 pistettä ja oli joukkueensa paras pistemies. Kauden jälkeen hän vaihtoi jälleen joukkuetta, kun Edmonton Oilers teki sopimuksen hänen kanssaan. Corazzini aloitti kauden 2008–2009 AHL-joukkue Springfield Falconsissa, mutta kauden lopulla hänet kaupattiin Peoria Rivermeniin vaihdossa Charles Lingletiin.
Corazzini siirtyi joulukuussa 2009 Lahden Pelicansiin, SM-liigaan. Hän ei kuitenkaan täyttänyt Lahdessa odotuksia ja hän pelasi joukkueessa vain viisi ottelua. Lahdesta Corazzini siirtyi Allsvenskanin Västeråsiin, jossa hänen oli tarkoitus korvata joukkueesta lähtenyt Patrick Yetman. Vähän ennen siirtoajan umpeutumista Corazzini siirtyi loppukaudeksi Västeråsista Saksan DEL-liigan ERC Ingolstadtiin.
DEL-joukkue Straubing Tigers hankki Corazzinin kaudeksi 2010–2011.
Mikko Pennanen
Mikko Ilmari Pennanen (s. 4. lokakuuta 1918 Lempäälä) on entinen pesäpalloilija. Hän edusti Toijalan Pallo-Veikkoja.
Mikko Pennanen voitti vuosina 1945 ja 1946 Suomen mestaruuden sekä vuonna 1945 ensimmäisen virallisen lyöjäkuninkuuden. Vuonna 1947 TPV saavutti suurkisamestaruuden ja SM-hopean. Pennanen oli mukana Itä–Länsi-ottelussa kahdesti sekä Häme–Kymenlaakso-ottelussa vuosina 1945 ja 1946.
Reijo Salo
Reijo Salo on seuraavien henkilöiden nimi:
Miika Ullakko
Miika Ullakko (s. 1986) on suomalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä, joka on erikoistunut tuottamaan independent-elokuvia. Ullakko on hoitanut omissa elokuvissaan myös muita tehtäviä, kuten käsikirjoitus, leikkaus, tuotanto, ja kuvaus.
Pienellä budjetilla ja kotivideokameralla kuvatut Ullakon ohjaamat elokuvat "Graffiti meissä" ja "Mitä meistä tuli" on valittu useille ulkomaisille elokuvafestivaaleilla, mukaan lukien Shanghain kansainväliset elokuvafestivaalit. "Mitä meistä" tuli pääsi teatterilevitykseen yhdellä esityskopiolla Finnkinon teattereihin.
Vuonna 2009 Kauppalehti Optio listasi Ullakon yhdeksi vaikutusvaltaisimmista tulevaisuuden muovaajista 1980-luvulla syntyneiden joukossa.
Pekka ja Susi (albumi)
Pekka ja Susi on samannimisen rock-yhtyeen vuonna 1994 ilmestynyt ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi. Albumi ei saanut mainittavaa menestystä, vaikka single ”Karhun elämää” saikin jonkin verran radiosoittoa.
Säv. & san. Anssi Kela, ellei toisin mainita. Sovitukset Pekka ja Susi.
Erkki Latvala
Erkki Paavo Latvala (s. 7. huhtikuuta 1923 Vimpeli) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän pelasi Vimpelin Vedossa.
Latvala pelasi Vedon joukkueessa mestaruussarjassa 1940–1947, saavutti SM-pronssin vuosina 1940, 1946 ja useita Etelä-Pohjanmaan piirin mestaruuksia. Vuonna 1946 Latvala voitti pesäpallon SM-sarjan lyöjäkuninkuuden.
Yonago
Yonago () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun tai San’inin alueella Tottorin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Japaninmeren Mihonlahden, Nakaumijärven ja Daisenvuoren välissä. Kaupunki ulottuu lännessä alavalle Yumigahaman niemimaalle, kun taas idässä siihen kuuluu vuoristoalueita. Japaninmereen laskeva Hinojoki virtaa sen läpi. Yonagossa on 148 478 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 132,42 neliökilometriä.
Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Yonago kehittyi linnanaluskaupunkina ja Hōkin provinssin talouden ja politiikan keskuksena. Meiji-kaudella paikkakunnalle kehittyi teollisuutta ja vilkasta liiketoimintaa, minkä ansiosta sitä alettiin kutsua lempinimellä ”San’inin Osaka”. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kuntalaitoksen puitteissa Yonago sai vuonna 1927. Kaupungin hallinto järjestettiin uudelleen vuonna 2005, kun se liittyi yhteen Yodoen kauppalan kanssa. Yonagoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja, Hakubi-linja ja Sakai-linja sekä Yonagon lentoasema, joka sijaitsee pääosin viereisen Sakaiminaton kaupungin alueella.