hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Reinaldo Rueda
Reinaldo Rueda (s. 3. helmikuuta 1957) on kolumbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen amatöörijalkapalloilija. Elokuusta 2010 lähtien hän on toiminut Ecuadorin maajoukkueen päävalmentajana.
Ennen valmennusuraansa Rueda opiskeli liikuntatieteitä valmistuen Kölnin yliopistosta Saksasta maisteriksi. Hän on toiminut sittemmin yliopisto-opettajana sekä koulututtajana Kolumbian valmennusakatemiassa. Hän on suorittanut myös UEFA:n ja FIFA:n valmentajatutkinnot.
Ruedan oma pelaajaura rajoittuu amatööri- ja yliopistotasolle. Valmentajana hän on menestynyt Kolumbian nuorten maajoukkueiden peräsimessä. Hän johdatti Kolumbian alle 21-vuotiaat hopealle vuonna 2001 La Esperanza de Toulón'n turnauksessa Ranskassa. Alle 20-vuotiaiden maajoukkueen Rueda luotsasi MM-pronssille nuorten kisoissa 2003. Samana vuonna hän luotsasi alle 17-vuotiaat neljänneksi ikäluokan MM-kisoissa.
Alkuvuodesta 2004 Rueda nousi Kolumbian A-maajoukkueen päävalmentajaksi ja johdatti joukkueensa Copa Américassa 2004 lohkovoittoon. Tie katkesi kuitenkin välierissä tappioon Argentiinalle ja pronssit karkasivat Uruguaylle 2–1. Seuraavana vuonna Rueda luotsasi Kolumbian välieriin CONCACAF Gold Cupissa. Hän jätti tehtävänsä Kolumbian maajoukkueessa, kun paikka MM-kisoissa 2006 jäi pisteen päähän.
Tammikuussa 2007 Rueda siirtyi Hondurasin maajoukkueen päävalmentajaksi. Rueda aloitti urakkansa hienosti Gold Cupissa 2007, kun Honduras voitti lohkonsa jättäen taakseen mm. Meksikon. Tie katkesi kuitenkin puolivälierissä yllätystappioon Guadeloupelle. Kaksi vuotta myöhemmin Honduras taisteli tiensä Gold Cupin välieriin, joissa se hävisi Yhdysvalloille 2–0.
Rueda jatkoi hyvää työtään myös näiden turnausten jälkeen ja johdatti Hondurasin MM-kisoihin 2010 toista kertaa maan historiassa. Ruedan johdolla joukkue haki maan historian ensimmäistä voittoa MM-kisoissa, mutta se jäi haaveeksi. Tappiot Espanjaa ja Chileä vastaan sysäsivät joukkueen lohkojumboksi. Ainoan pisteen se saalisti maalittomalla tasapelillä Sveitsiä vastaan päätöskierroksella.
Heinäkuun lopulla 2010 Rueda jätti tehtävänsä Hondurasin maajoukkuevalmentajana. Pian tämän jälkeen hänestä tuli Ecuadorin maajoukkueen uusi päävalmentaja tavoitteenaan johdattaa maa MM-kisoihin 2014. Kesällä 2011 Ecuador pelasi Copa Américassa voittamatta yhtään ottelua ja putosi lohkovaiheessa. Ecuador varmisti paikkansa MM-lopputurnauksessa lokakuussa 2013.
SANAA
SANAA (Sejima and Nishizawa and Associates) on arkkitehtuuritoimisto Tokiossa. Sen ovat perustaneet vuonna 1995 Kazuyo Sejima ja Ryue Nishizawa. Sejima ja Nishizawa saivat vuonna 2010 Pritzker-palkinnon.SANAAn suunnittelutyö oli mukana Japanin paviljongissa näyttelyssä "City of Girls" vuonna 2000 Venitsian biennaalissa ja Garden Cafessa 7t. Kansainvälisessä Istanbulin biennaalissa, Istanbulissa. Heidän suunnittelutöitään on ollut esillä myös Zumtobel Staff-Lichtforum, Wienissä; Institut Valencia d'Art Modern, Valenciassa Espanjassa; Zeche Zollverein, Essenissä Saksassa; Gallery MA, Tokio, Japani; N-museum, Wakayama, Japani ja New Museum of Contemporary Artissa New Yorkissa. SANAA on saanut Golden Lion -palkinnon Metamorph-näyttelyn merkittävimpänä työnä 9. Venetsian biennaalen yhteydessä vuonna 2004 pidetyssä kansainvälisessä arkkitehtuurinäyttelyssä, 46. Mainichi Shinbun Arts Award (taidepalkinto-luokassa) 2005, ja Schock Prize visuaalisessa taiteessa 2005. Vuonna 2010 Sejima ja Nishizawa saivat arkkitehtuurin merkittävimmän palkinnon Pritzker-palkinnon.
Jorma Ahvenainen
Jorma Juhani Ahvenainen (s. 12. tammikuuta 1930 Helsinki) on suomalainen professori ja taloushistorian tutkija.
Ahvenaisen vanhemmat olivat kunnanlääkäri, lääketieteen lisensiaatti Aarne Johannes Ahvenainen ja Martta Irene Huhtiainen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1952 Helsingin uudesta yhteiskoulusta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1957, lisensiaatiksi 1960 sekä väitteli tohtoriksi 1963 aiheenaan Liivinmaan keskiaikainen kauppa.
Ahvenainen toimi oppikoulun opettajana Lauttasaaressa, Kuopiossa, Valkeakoskella sekä oppikoulun lehtorina Rovaniemellä 1960–1966. Hän hoiti 1964-1966 historian apulaisprofessuuria Jyväskylän yliopiston historian laitoksella. Vuonna 1967 hänet nimitettiin historian lehtoriksi ja 1967 taloushistorian dosentiksi. Ahvenainen oli sitten 1971–1990 Jyväskylän yliopiston historian apulaisprofessori opetusalanaan taloushistoria. Viimeksi hän oli 1990–1995 Jyväskylän yliopiston yleisen historian professori ja humanistisen tiedekunnan dekaani. Ahvenainen jäi eläkkeelle 1995.
Ahvenainen on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1984 ja Suomen Historiallisen Seuran tutkijajäsen.
Ahvenainen on myötävaikuttanut Elinkeinoelämän keskusarkiston perustamiseen Mikkeliin ja hän kuului sen johtokuntaan vuodesta 1980 alkaen.
Ahvenainen on kirjoittanut Enso Gutzeitin, Kymi Oy:n, Kankaan paperitehtaan, jyväskyläläisen Fredriksonin lakkitehtaan ja Kymiyhtiön englantilaisen tytäryhtiön "Star Paper Ltd":in yrityshistoriikit. Lisäksi hän on kirjoittanut Suomen sahateollisuuden historian ja Rovaniemen kaupungin historian. Ahvenainen on julkaissut myös tutkimuksia lennätinkaapeliverkon rakentamisesta ennen ensimmäistä maailmansotaa Itä-Aasiaan, Karibian alueelle ja Etelä-Amerikkaan.
Lu Leonard
Lu Leonard, syntyjään May Lou Price, (1. tammikuuta 1926 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat – 14. toukokuuta 2004 Woodlands Hill, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki useita esiintymisiä elokuvissa ja tv-sarjoissa.
Leonardin ensimmäinen merkittävä esiintyminen oli vuoden 1956 elokuvassa Husbands Beware, jossa hän näytteli Larry Finen vaimoa Doraa. 1970- ja 1980-luvuilla hän esiintyi muun muassa sarjoissa Laverne & Shirley, Ystäväni avaruudesta ja Pulmuset. Eräs hänen tunnetuimmista rooleistaan oli rikossarjassa Koira haudattuna ("Jake and the Fatman"), jossa hän näytteli William Conradin hahmon, J.L. McCaben, sihteeriä Gertrudea.
Vetyjodidi
Vetyjodidi (HI) on jodin ja vedyn muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdisteen vesiliuos on voimakkaasti hapan ja liuosta kutsutaan usein jodivetyhapoksi. Vetyjodidia käytetään kemikaalien valmistuksessa ja pelkistimenä.
Huoneenlämpötilassa vetyjodidi on kellertävä tai väritön kaasu ja sillä on pistävä haju. Väkevät liuokset muodostavat kosteassa ilmassa höyryjä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja 10 °C:n lämpötilassa litra vettä liuottaa noin 15 moolia vetyjodidikaasua. Veden kanssa aine muodostaa erilaisia hydraatteja, joiden koostumus vaihtelee. Vetyjodidi muodostaa atseotrooppisen seoksen veden kanssa. Seoksen vetyjodidipitoisuus on 57 % ja se kiehuu 126,7 °C:n lämpötilassa.
Vetyjodidin vesiliuos on erittäin vahva happo ja yhdiste protolysoituu lähes täydellisesti muodostaen jodidi- ja oksoniumioneita.
HI + HO → I + HO
Vetyjodidin laimeat vesiliuokset ovat varsin pysyviä, mutta hapen läsnä ollessa yhdiste hajoaa vedeksi ja vapaaksi jodiksi, minkä vuoksi liuos muuttuu ruskeaksi.
Vetyjodidi on vahvempi pelkistin kuin muut vedyn halogeeniyhdisteet ja tämän vuoksi voimakkaat hapettimet, kuten kloori, bromi tai typpihappo hapettavat vetyjodidin alkuainejodiksi.
Vetyjodidia voidaan valmistaa usealla tavalla teollisesti. Tavallisemmin yhdistettä tuotetaan jodin ja hydratsiinin välisellä reaktiolla.
Mikäli vetyjodidin on oltava erityisen puhdasta valmistetaan sitä jodista ja vetykaasusta. Höyrystetty jodi ja vety johdetaan 500 °C:n lämpötilassa rakenteeltaan sienimäisen platinakatalyytin läpi, jolloin lähtöaineet reagoivat ja syntyy vetyjodidia.
Vetyjodidia on mahdollista valmistaa myös jodin ja vetysulfidikaasun välisellä reaktiolla, johtamalla fosforitrijodidia veteen tai fosforista, jodista ja vedestä.
Vetyjodidia käytetään kemianteollisuudessa pelkistimenä ja valmistettaessa jodidisuoloja.
Vetyjodidi reagoi eetterien kanssa muodostaen jodialkaaneja ja alkoholeja. Myös alkoholit kykenevät reagoimaan vetyjodidin kanssa, jolloin tuotteina muodostuu niin ikään jodialkaaneja. Vetyjodidi on happamin vedyn halogeeniyhdisteistä ja jodidi-ioni on tällöin niistä paras nukleofiili. Siksi vetyjodidi reagoi helpommin kuin esimerkiksi vetybromidi.
Kaksoiselämää
Kaksoiselämää voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Peilikuva
Peilikuva () on Danielle Steelin kirjoittama vuonna 1998 ilmestynyt romaani. Teoksen suomennos julkaistiin 2000.
Kirjan päähenkilöt ovat kaksoissisaret Victoria ja Olivia. Sisarukset ovat ulkonäöltään ja luonteeltansa toistensa peilikuvia Olivian ollessa tyyni ja seesteinen vilkkaan ja seikkailunhaluisen Victorian rinnalla. Victoria tapaa kutsuilla paikallisen naistennaurattajan ja päätyy Olivian varoitteluista huolimatta naistennaurattajalle raskaaksi. Raskaus päättyy keskenmenoon.
Kaksosten isä raivostuu Victorian aviottomasta raskaudesta ja pakottaa tämän naimisiin lakimiehensä kanssa. Victorian avioliitto on onneton lakimiehen ja Victorian erilaisten luonteiden vuoksi. Kun ensimmäinen maailmansota syttyy, kaksoset vaihtavat paikkaa Olivian astuessa Victorian tilalle ja ottaen näin sisarensa miehen miehekseen. Victoria lähtee eurooppaan laivalla, jonka saksalaiset torpedoivat matkalla, ja Victoria on lähellä hukkua. Tapauksen johdosta Victoriasta tulee väliaikainen kuuluisuus. Victoria päätyy Punaiselle ristille auttamaan ensimmäisessä maailmansodassa haavoittuneita. Auttaessaan haavoittuneita Victoria tapaa komean miehen, jonka kanssa menee naimisiin ja saa lapsen. Myöhemmin Victoria haavoittuu vakavasti ja Olivia lähtee vuorostaan yhdysvalloista auttamaan siskoaan. Sisarukset ehtivät tavata lyhyesti ennen Victorian kuolemaa ja lakimiehelle kaksoistytöt synnyttänyt Olvia saa mennä virallisesti naimisiin lakimiehen kanssa.
Taišet
Taišet () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Birjusa-joen varrella 670 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupunki on Taišetin piirin keskus. Sen kautta kulkee Novosibirskin ja Irkutskin välinen valtatie M53 sekä Siperian rata, josta haarautuu Baikalin–Amurin rautatie ja Abakaniin johtava rata. Asukkaita on 36 500 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1897. Rautatien, maantien ja jokiyhteyden ansiosta siitä kehittyi huomattava kauppapaikka ja hallinnollinen keskus. Vuonna 1938 Taišetista tuli kaupunki. Siellä on rakennustarvike-, elintarvike ja metsäteollisuutta.
Svirsk
Svirsk () on kaupunki Irkutskin alueen Tšeremhovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Angara-joen rannalla 150 kilometriä Irkutskista luoteeseen. Kaupungissa on jokisatama. Asukkaita on 14 300 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki on perustettu vuonna 1949. Siellä on kone- ja laiteteollisuutta.
Adyar
Adyar () on Intian rannikkokaupungin Chennain kaupunginosa. Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Teosofisen seuran kansainvälinen päämaja.
Chennaissa on suuret tuloerot. Kaupunginosan eteläosa on vaurasta samalla kun pohjoisosa on köyhä ja ylikansoitettu.
Watton-at-Stone
Watton-at-Stone on kylä Hertfordshiren kreivikunnassa Isossa-Britanniassa. Vuonna 2001 kylässä oli 2 272 asukasta.
Sljudjanka
Sljudjanka () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Baikaljärven etelärannalla 127 kilometriä Irkutskista etelään. Kaupunki on Sljudjankan piirin keskus. Sen kautta kulkee Irkutskin ja Ulan-Uden välinen valtatie sekä Siperian rautatie. Paikkakunnalla on kaksi asemaa; toiselta haarautuu historiallinen Baikalin rantaan louhittu sivurata Baikalin taajamaan. Asukkaita on 19 000 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki on perustettu vuonna 1936. Siellä toimii rautatieliikenteen yrityksiä sekä kaivos- ja rakennustarviketeollisuutta.
Šelehov
Šelehov () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Siperian radan varrella 20 kilometriä Irkutskista lounaaseen. Asukkaita on 49 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt alumiinitehtaan yhteyteen. Nimensä se on saanut venäläisasutuksia Amerikkaan perustaneen kauppias Grigori Šelihovin mukaan. Vuonna 1962 siitä tuli kaupunki. Nykyään Šelehovissa on metalli- ja rakennustarviketeollisuutta.
Kuusijäärät
Kuusijäärät ("Tetropium") ovat tuholaisia, jotka iskeytyvät täysikasvuisiin, sienitautien heikentämiin kuusiin. Tuholaisen vaikutuksesta kuori irtoilee ja lopulta koko puu kuolee pystyyn. Kuusijäärät heikentävät puuaineksen teknistä laatua ja ovat liikkeellä kesäaikaan.
Kuusijäärät ovat 10–18 millimetriä pitkiä hyönteisiä. Ne aloittavat usein iäkkäiden, harsuuntuneiden tai heikkokuntoisten kuusien kuivattamisen. Kuusijäärä voi olla primäärinen tuhonaiheuttaja, eli se pystyy iskemään terveeseen puuhun, ja on isojen kuusipuiden riesa. Sen kanta on lisääntynyt viime aikoina.
Sulomai
Sulomai () on maaseututaajama Krasnojarskin aluepiirin Evenkian piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Podkamennaja Tunguska -joen varrella Baikitin kyläryhmässä. Asukkaita on 194 henkeä (vuonna 2009), joista 85 % on kettejä.
Taajaman elinkeinoja ovat metsästys, kalastus, kotieläinten kasvatus ja metsätyöt. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, ensiapupiste ja posti. Baikitin ja Sulomain välillä on viikoittainen lentoyhteys.
Melonta kesäolympialaisissa 2004
Melonnassa ratkaistiin olympiamitalit 2004 kaikkiaan 16 lajissa, joista 12 radalla ja neljä koskessa.
Emery–Dreifussin lihasrappeuma
Emery–Dreifussin lihasrappeuma () on hermostosta riippumaton lihasrappeuma. Oireyhtymän kuvasivat lääkärit Alan Eglin H. Emery (1928–) and Fritz E. Dreifuss (1926–1997) vuonna 1961. Lihasrappeumaan kuuluu myös sydänlihaksen rappeutuminen. Emery–Dreifussin lihasrappeuma voi periytyä vallitsevasti tai peittyvästi. Perimäaineen mutaatio sijaitsee X-kromosomin pitkässä varressa (Xq28).
Kiinteistösijoitusyhtiö
Kiinteistösijoitusyhtiö on yhtiö, joka ostaa kiinteistön ja vuokraa sitä asiakkaille. Lisäksi kiinteistösijoitusyhtiö ylläpitää ja kehittää kiinteistöä, jolloin se pysyy elinvoimaisena ja tuottaa myös jatkossa.
Suomessa toimivia kiinteistösijoitusyhtiöitä ovat esimerkiksi:
Peter Magnusson
Peter Magnusson (s. 16. heinäkuuta 1984) on ruotsalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Magnusson edustaa kaudella 2010 Helsingin Jalkapalloklubia.
Ruotsin pääsarjassa pelaava Djurgårdens IF hankki kesällä 2008 Magnussonin riveihinsä kahden ja puolen vuoden sopimuksella. Sitä ennen hän pelasi alemmilla sarjatasoilla muun muassa Spårvägenissa ja Vasalunds IF:ssä. Magnusson pelasi kausina 2008 ja 2009 yhteensä 24 ottelua Allsvenskanissa. Helmikuussa 2010 Magnusson ja Djurgården purkivat sopimuksen, ja maaliskuussa hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin yksivuotisella sopimuksella.
Sastamalan vaakuna
Sastamalan vaakuna on Sastamalan kaupungin tunnus. Vaakunan on alun perin hyväksynyt vuonna 1973 lakkautetulle Karkun kunnalle Karkun kunnanvaltuusto 26. marraskuuta 1962, ja sisäasiainministeriö vahvisti sen käyttöön 12. helmikuuta 1963. Vaakunan aihe on viittaus pitäjän 1300-luvulta peräisin olevaan Sastamalan Pyhän Marian kirkkoon.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kultainen, ulkoreunaltaan ristikoroinen vihkiristi”, ja sen on suunnitellut Lauri Ahlgrén. Kun Sastamalan kaupunki perustettiin 1. tammikuuta 2009, syntyneelle kaupungille valittiin vaakunaksi liitoksessa mukana olleeseen Vammalaan aiemmin liitetyn Karkun entinen vaakuna.
Profilen
Profilen (oik. Richard Wrede) on ruotsalainen rap-artisti. Hän julkaisi muutamia singlejä 2000-luvun alkupuolella, sekä teki yhteistyötä muun muassa DJ Sleepyn, Petterin ja Eye N' I:n kanssa. Hän on vieraillut Pst/Qn "Natt klockan tolv på dagen" -albumilla kappaleella "Storfräsare". Suomessa hänet tunnetaan parhaiten vierailusta Kapasiteettiyksikön "Klassikko" -albumin kappaleella "Näyttää hyvältä", jolla vieraili myös Eye N' I. Profilen on julkaissut muun muassa kappaleet "Ghettoängel", "Aldrig" sekä "2003".
Profilen on Melinda Wreden veli sekä Curt Jalmon poika.
Jaalan elämää
Jaalan elämää on rap-artisti Aren ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 5. toukokuuta 2010 Skill Street Entertainmentin kautta.
Jamo
Jamo on tanskalainen kaiutinmerkki, joka on perustettu vuonna 1968. Yrityksen perusti kaiutinsuunnittelija Preben Jacobsen sekä hänen lankonsa, kauppias Julius Mortensen. Yritys sai nimensä kummankin miehen kahdesta ensimmäisestä sukunimen kirjaimesta.
Jamon ensimmäinen tehdas valmistui Glyngøreen vuonna 1970. Vuonna 1994 Jamosta tuli Euroopan suurin kaiutinvalmistaja, ja vuonna 1998 yrityksen juhliessa 30-vuotista taivaltaan maailmassa oli myyty yli 11,5 miljoonaa Jamo-kaiutinta 80 maassa. Vuonna 2005 yhdysvaltalainen Klipsch Audio Technologies osti Jamon, ja näin yrityksestä tuli osa Klipsch Group Company Inc:tä.
Ostlegionen
Ostlegionen oli muista neuvostokansalaisista kuin venäläisistä syksyllä 1941 muodostettu yksikkö Wehrmachtissa toisen maailmansodan aikana. Valloitettujen alueiden väestöä ei ollut alun perin tarkoitus hyödyntää sotilaallisesti mutta etenemisen pysähdyttyä Saksan johto myöntyi rajallisessa määrin "itälegioonien" perustamiseen. Itälegioonat olivat kenraali Ernst-August Köstringin alaisuudessa, ja yhdessä vuonna 1944 perustetun Venäjän vapautusarmeijan kanssa ne muodostivat viisi prosenttia Wehrmachtin miesvoimasta.
Siihen kuuluneet olivat sotavankeja ja osin myös yliloikkareita tai vapaaehtoisia vallatuilta itäisiltä alueilta. Sotavankeja ei varsinaisesti pakotettu liittymään legiooniin. Merkittävänä motiivina on ollut sotavankileirien surkeat olo, sillä leirien vangeista kuoli 50–80 prosenttia.
Siihen kuului 98 pataljoonaa, joista 80 palveli itärintamalla ja Balkanilla. Myöhemmin, vuonna 1943, niistä 12 siirrettiin Ranskaan ja Italiaan. Arviot legioonien vahvuudesta vaihtelevat 40 000–100 000.
5 miljoonaa muuta
"5 miljoonaa muuta"' on rap-artisti Mikael Gabrielin esikoisalbumi. Albumi julkaistiin helmikuussa 2009 Helsinki Freedom Recordsin kautta.
Kyösti Oikarinen
Kyösti Sakari Oikarinen (s. 16. toukokuuta 1953 Muhos) on suomalainen hammaslääkäri, keskustalainen poliitikko ja Oulun yliopiston hammaslääketieteen professori. Oikarinen on ollut elokuusta 2017 Oulun kaupunginhallituksen puheenjohtaja.
Oikarisen professuurin alaksi on täsmennetty suu- ja leukakirurgia. Hän on toiminut myös Oulun yliopistollisen sairaalan ylihammaslääkärinä. Koulutukseltaan Oikarinen on hammaslääketieteen tohtori (1987), Dr. med. dent. (1988) sekä suukirurgian erikoishammaslääkäri. Hän oli vuosina 1996–2000 Pohjoismaiden suu- ja leukakirurgiyhdistyksen presidentti. Oikarinen nimitettiin Oulun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaaniksi kaudelle 2014-2017.
Myös Oikarisen veli Aarne Oikarinen (s. 1949), lääketieteen tohtori, toimi Oulun yliopiston professorina ja Oulun yliopistollisen sairaalan ylilääkärinä.
Oikarinen oli vuosina 2005-2012 jäsenenä Oulun kaupunginvaltuustossa, jonka puheenjohtajana hän toimi vuosina 2007–2008. Valtuustoon hänet valittiin uudelleen 2017. Oikarinen on toiminut myös Pohjois-Pohjanmaan maakuntahallituksen puheenjohtajana vuodesta 2009 ja hän oli vuodesta 2010 Oulun ja lähikuntien yhdistymishallituksen puheenjohtaja. Oikarinen on ollut ehdokkaana vuosien 2003, 2007 ja 2011 eduskuntavaaleissa.
Charles Marquis Warren
Charles Marquis Warren (16. joulukuuta 1912 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 11. elokuuta 1990) oli amerikkalainen elokuva- ja televisiokäsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hän ohjasi erityisesti lännenelokuvia. Hänen uransa kohokohtia ovat televisiosarjat "Gunsmoke", "Virginialainen" ja "Lännen tie". Elokuvaan "Charro!" (1969) hän teki käsikirjoituksen, ja hän myös tuotti ja ohjasi sen.
You Got Served
You Got Served on Chris Stokesin ohjaama yhdysvaltalainen tanssielokuva vuodelta 2004. Elokuva kertoo tanssijoista, jotka osallistuvat street dance -kilpailuun. Sen pituus on 95 minuuttia.
Elokuvan soundtrackilla "You Got Served Soundtrack" on lähinnä B2K:n musiikkia, mutta Marques Houstonin ja muiden.
Mikko Laaksonen (jääkiekkoilija)
Mikko Laaksonen (s. 8. heinäkuuta 1967 Forssa) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Rightin puolelta pelannut Laaksonen on jääkiekon I-divisioonan/Mestiksen kaikkien aikojen kolmanneksi paras pistemies. Hänen edellään ovat vain Mika Helkearo ja Håkan Hjerpe. Laaksonen teki I-divisioonassa yhteensä 365 ottelussa tehot 250+294=544 ja keräsi 382 jäähyminuuttia. Kaikkien aikojen maalipörssissä Laaksonen on seitsemäs ja syöttöpörssissä neljäs. Laaksonen pelasi urallaan myös 142 ottelua jääkiekon SM-liigassa tehoin 24+33=57. Jäähyminuutteja tuli 32.
Laaksonen on Forssan Palloseuran kasvatti. Hän pelasi joukkueessa vuodet 1983–1986 I-divisioonaa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1986 pelannut Laaksonen siirtyi puolustaja Timo Kulosen kanssa kaudeksi 1986–1987 Kalevan Palloon. Laaksonen pelasi Kuopiossa kaksi kautta. Hän esiintyi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa myös vuonna 1987 ja voitti nuorten maailmanmestaruuden.
Kaudeksi 1988–1989 Laaksonen palasi FoPSiin ja voitti I-divisioonan runkosarjan piste- ja maalipörssin todella kovin tehoin 59+44=103. Hänen kanssaan samassa ketjussa pelasi I-divisioonan/Mestiksen kaikkien aikojen paras pistemies Mika Helkearo. Laaksonen siirtyi kaudeksi 1989–1990 Tapparaan ja pelasi hyvän kauden SM-liigassa tehden 44 ottelussa tehot 14+20=34. Hän voitti kauden päätteeksi myös SM-pronssia, mutta oli hieman eri linjoilla Tapparan valmentajien kanssa ja pelasi taas kauden 1990–1991 I-divisioonaa FoPSissa. Seuraavat neljä kautta Laaksonen pelasi Kouvolan KooKoossa.
Laaksonen palasi kaudeksi 1995–1996 SM-liigaan ja siirtyi TuToon. Hän jätti seuran 15 ottelun jälkeen ja pelasi loppukauden ranskalaisessa Brûleurs de Loups de Grenoblessa. Vuodet 1996–1998 Laaksonen pelasi Saksan alasarjoissa ja kaudeksi 1998–1999 hän palasi KooKooseen pelaamaan jääkiekon II-divisioonaa. Hän lopetti uransa keväällä 1999.
Laaksosen pikkuveli on olympiamitalisti ja NHL:ssäkin pelannut Antti Laaksonen. Vanhempi pikkuveli Olli Laaksonen on entinen I-divisioonassa pelannut puolustaja.
Housusirkut
Housusirkut ("Pselliophorus") on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Housusirkkujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Inkasirkut
Inkasirkut ("Incaspiza") on tangarojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Inkasirkkujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.
Harri Nikkonen
Harri Nikkonen opiskeli Sibelius-Akatemiassa 1954–1960 ensin kirkkomusiikkia ja siirtyi sittemmin Oiva Soinin oopperaluokalle. Hän debytoi Menottin "Maria Golovinissa" Donatona, minkä jälkeen hän sai kiinnityksen Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan vuonna 1960. Nikkonen teki 1960- ja 1970-luvuilla Kansallisoopperassa suuria baritonirooleja, kuten "Aidan" Amonasron, Rigoleton, "Pajatson" Tonion, "Pohjalaisten" Jussin, "Otellon" Jagon, Wozzeckin, Falstaffin, "Don Giovannin" Leporellon, "Tuntemattoman sotilaan" Rokan ja "Sevillan parturin" Bartolon. Muhevaäänistä Nikkosta pidettiin erityisesti taitavana karakteriroolien ja koomisten osien tulkkina.
Nikkosella oli myös elokuva- ja televisiorooleja muiden muassa Anssi Mänttärin elokuvissa "Kuningas lähtee Ranskaan" (1982), "Mestari" (1992), "Näkemiin, hyvästi" (1986) ja "Ylösnousemus" (1985), tv-elokuvissa "Taksikuski" (1969) ja "Pirunpolska" (1980) sekä tv-sarjassa "Ulosmittaajat" (1982).
Harri Nikkonen vieraili muun muassa Moskovassa, Tallinnassa, Bergenissä, Oslossa, Tukholmassa, Berliinissä, Lontoossa, New Yorkissa ja Budapestissä. Hän jäi eläkkeelle Suomen Kansallisoopperasta vuonna 1987.
Vaasa Saints
Vaasa Saints on vaasalainen ultimaten erikoisseura. Seura on pelannut lähes yhtäjakoisesti Suomen Liitokiekkoliiton ylimmällä sarjatasolla seuran perustamisesta lähtien. Seuran juniorit ovat hallitsevia Suomen mestareita sekä ulko- että sisäsarjassa. Miesten joukkue on noussut viime vuosina kohti Suomen huippua ja on vakiinnuttanut paikkansa SM-sarjan keskitason joukkueena. Naisten joukkue on kulkenut vuosien saatossa hissiliikettä ja on vuorovuosina noussut SM-sarjaan ja pudonnut takaisin I-divisioonaan.
Nuorten EM-kultaan 2009 yltäneessä Suomen maajoukkueessa pelasi viisi vaasalaispelaajaa, joka on suurin määrä yhdessä sipoolaisen SOS:n kanssa. Kesän 2010 nuorten MM-joukkueessa pelasi kuusi Saintsin pelaajaa, eli Saints oli kisajoukkueen suurin seurajoukkue.
Kaudella 2010 Saintsin miesten joukkue sijoittui ulkosarjassa viidenneksi, mikä on seuran historian paras sijoitus. Hallikaudella 2011-12 Saints selvitti tiensä välieriin asti, mutta lopulta joutui tyytymään SM-pronssiotteluun ja voitti historiansa ensimmäiset SM-mitalit. Saints uusi hallisarjan pronssin kaudella 2012-13. Naiset selvisivät kaudella 2012-13 myös ensi kertaa historiassa mitaliotteluun, mutta tuloksena oli tappio pronssiottelussa.
Kesällä 2012 Saints voitti historiansa ensimmäisen aikuisten mestaruuden, kun joukkue voitti Mixed-SM-turnauksen. Saints uusi mestaruutensa kesällä 2013 ja samalla hankki seuralle paikan seurajoukkueiden EM-kisoihin. Kesäkaudella 2013 Saintsin miehet selvittivät tiensä historiansa ensimmäistä kertaa SM-mitaliotteluihin, mutta pronssiottelussa oli kohtalona tappio Helsinki Ultimate Teamille lukemin 13-10.
Joukkue perustettiin vuonna 1999 kun aiemmat vaasalaiset lajin seurat olivat ajautuneet pelaajapulaan. Seura vietti 10-vuotisjuhliaan vuonna 2009. Seuran pelaajia on nähty eritoten junioreiden maajoukkueissa. Miesten puolella edustukset ovat jääneet yhteen aina vuoteen 2011 asti, jolloin Antti Wiklund ja Mickey Ratilainen olivat mukana maajoukkueessa Sloveniassa pidetyissä EM-kisoissa. Kesän 2012 MM-kisoissa Japanin Sakaissa avoimen joukkueen riveissä pelasi neljä vaasalaista. Wiklundin lisäksi Elias Päällysaho ja Teemu Kalliokoski sekä seuran kasvatti Tomi Sandberg, joka valittiin joukkueeseen Espoon Otson riveistä.
Seura on jäädyttänyt kaksi pelinumeroa.Naisten sarja
Kryptobioosi
Kryptobioosi on tila, jossa epäsuotuisien ympäristötekijöiden seurauksena eliön normaali aineenvaihdunta pysähtyy ja kyky palautua normaaliin aineenvaihduntaan ympäristön palautuessa suotuisammaksi säilyy. Ilmiötä ei ymmärretä kovin hyvin.
Eliöitä, joilla on kyky siirtyä kryptobioottiseen tilaan löytyy esitumallisista, kasveista ja eläinkunnasta. Näitä ovat muun muassa karhukaiset, lehtijalkaiset sekä jotkin sukkulamadot ja rataseläimet.
Yleinen kryptobioottinen tila on kuivuudesta johtuva anhydrobioosi. Esimerkiksi lehtijalkaisiin kuuluvan "Artemia salina"-lajin munien tai sikiöiden vesipitoisuus voi laskea muutamaan painoprosenttiin, ja silti ne ensin uudelleen vetyttyään voivat jatkaa kehitystään normaalisti. Rataseläimet voivat selvitä kuivuneina useita vuosia, ja levitä ympäristöön tuulen mukana.
Josko anhydrobioosissa aineenvaihdunta on mahdollista, pysähtyy täysin, tai hidastuu hyvin paljon, on kiistanalaista. Aivan kaikki anhydrobioosin läpikäyneet eivät selviä palautumisprosessista.
Muita kryptobioottisia tiloja ovat jäätymisestä johtuva kryobioosi, hapettomuudesta johtuva anoksybioosi, sekä osmobioosi, vähän tutkittu kryptobioottinen tila, jonka aiheuttaa eliön ympäristön liuoksen voimakas väkevöityminen.
Vakoojan tarina
Vakoojan tarina () on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut brittiläinen elokuva. Elokuva perustuu Julian Mitchellin näytelmään.
Norefjell
Norefjell on vuoristo Norjassa. Se kattaa osia Flån, Sigdalin ja Krødsheradin kunnista, jotka kaikki sijaitsevat Buskerudin läänissä Norjan eteläosassa. Korkeimmat huiput ovat Gråfjell, 1 468 m mpy. ja Høgevarde, 1 459 m mpy. Norefjell on myös hiihtokeskus, joka sijaitsee Krødsheradin alueella noin puolentoista tunnin ajomatkan päässä maan pääkaupungista Oslosta.
Norefjell toimi vuoden 1952 Talviolympialaisten syöksylaskun (kultaa Zeno Colòlle) ja suurpujottelun (kultaa Stein Eriksenille) suorituspaikkana.
Enon vaakuna
Enon vaakuna oli Enon kunnan tunnus. Vaakunan majava kolmoisvuorella viittaa Enon Majoinvaaraan, ja sen olalla kantama kirves symboloi metsänhakkuita ja metsätaloutta.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punaisella kolmoisvuorella seisova musta, punakielinen majava, olallaan punavartinen, musta kirves.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Enon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 22. marraskuuta 1954. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 15. huhtikuuta 1955.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009, kun Eno liittyi Joensuun kaupunkiin yhdessä Pyhäselän kanssa.
Olli-Poika Parviainen
Olli-Poika Parviainen (s. 20. syyskuuta 1980 Rauma) on suomalainen vihreiden kansanedustaja ja vihreän eduskuntaryhmän varapuheenjohtaja. Hän toimi Tampereen apulaispormestarina joulukuusta 2011 toukokuuhun 2015.
Parviainen on koulutukseltaan filosofian maisteri (2016) Tampereen yliopistosta ja medianomi (2004) Tampereen ammattikorkeakoulusta.
Parviainen on työskennellyt mm. yrittäjänä, Hämeen ammattikorkeakoulun opiskelijakunnan pääsihteerinä ja tietotekniikan tuntiopettajana. 2000-luvulla hänen ystäviensä kanssa perustama peliyritys teki konkurssin.
Parviainen valittiin Tampereen kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2008 kunnallisvaaleissa ja uudelleen vuonna 2012. Hän toimi kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 2009–2011 ja valtuustoryhmänsä puheenjohtajana 2009–2015. Tampereen apulaispormestarina hänen 2011–2015 vastuualueitaan olivat kaupungin osaamis- ja elinkeinopalvelut sekä elämänlaatu- ja sivistyspalvelut.
Vuosina 2004–2009 Parviainen työskenteli vihreiden kansanedustaja Oras Tynkkysen avustajana. Hän on ollut vihreiden puoluehallituksen jäsen (2007–2009) ja varajäsen (2005–2007). Vuonna 2005 Parviainen oli Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton puheenjohtaja ja vuonna 2004 varapuheenjohtaja. Hän on myös Tampereen vihreiden nuorten perustajajäsen ja entinen puheenjohtaja (2003–2004) ja Tampereen vihreiden entinen puheenjohtaja (2006-2008). Parviainen on toiminut vihreiden liikennepoliittisen työryhmän sihteerinä (2005–2009) ja puheenjohtajana (2016 alkaen), kunnallista ilmastopolitiikkaa valmistelevan työryhmän sihteerinä (2008) ja puolueen valtakunnallisen kunnallisvaaliohjelman laatineen työryhmän puheenjohtajana (2011-2012).
Parviainen on ollut myös Maan ystävien hallituksen (2006), Reilun kaupan edistämisyhdistyksen hallituksen (2006) ja Suomen luonnonsuojeluliiton ilmastovaltuuskunnan (2006–2008) jäsen.
Kauppalehti Optio listasi Parviaisen yhdeksi tulevaisuuden johtavista poliitikoista 1980-luvulla syntyneitä käsittelevässä teemanumerossaan 18/2009.
Parviainen oli ehdolla kansanedustajaksi vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Hän sai 1 145 ääntä eikä tullut valituksi. Hän oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Pirkanmaan vaalipiirissä, sai 4437 ääntä ja tuli valituksi.
Eduskunnassa Parviainen on jäsen hallintovaliokunnassa ja tulevaisuusvaliokunnassa, varajäsen Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnassa sekä varapuheenjohtaja vihreässä eduskuntaryhmässä. Parviainen on jäsen myös Sisäministeriön Poliisiasiain neuvottelukunnassa ja varajäsen Tasa-arvoasiain neuvottelukunta TANEssa. Poliittisiksi painopisteikseen hän on nimennyt työllisyys-, kulttuuri- ja tietoyhteiskuntapolitiikan.
Parviainen on asunut lapsuutensa ja nuoruutensa pääosin Raumalla. Tampereelle hän muutti vuonna 2000. Parviainen on naimisissa ja hänellä on vuonna 2013 ja 2015 syntyneet lapset. Hän harrastaa muun muassa musiikkia, lukemista sekä tietokone- ja roolipelejä.
Giánnis Rítsos
Giánnis Rítsos () (1. toukokuuta 1909 Monemvasiá, Kreikka – 11. marraskuuta 1990 Ateena, Kreikka) oli kreikkalainen runoilija ja vasemmistoaktivisti. Toisen maailmansodan aikaan hän kuului Kreikan vastarintaliikkeeseen.
Rítsos syntyi varakkaaseen maanomistajasukuun Monemvasiássa. Hän koki lapsena suuria menetyksiä, kun hänen äitinsä ja vanhempi veljensä kuolivat tuberkuloosiin, isä joutui mielenterveyshäiriöiden vuoksi hoitoon. Rítsos kärsi taloudellisesti jo nuorena. Kaikki tämä vaikutti syvästi hänen runouteensa. Rítsos itse oli tuberkuloosin vuoksi sairaalahoidossa 1927–1931.
Rítsos liittyi 1931 Kreikan kommunistiseen puolueseen (KKE). Hänen ystäväpiirinsä pysyi työläistaustaisena. Rítsos julkaisi teoksen "Traktér" ("Τρακτέρ", ”Traktori”, 1934), jonka herätteenä oli Vladimir Majakovskin futurismi. Vuonna 1935 ilmestyi hänen teoksensa "Pyramídes" ("Πυραμίδες", ”Pyramidit”, 1935), ja näissä kahdessa hän pyrki saavuttamaan hauraan tasapainon niiden kahden ääripään välillä, jotka muodostuivat kommunistiseen ihanteeseen perustuvasta uskota tulevaisuuteen ja toisaalta omasta henkilökohtaisesta epätoivosta.
Hänen merkittävä runonsa "Epitáfios" ("Επιτάφιος", 1936) rikkoi perinteisen kansanrunouden muodon ja ilmaisi hyvin selkeällä ja yksinkertaisella kielellä viestin ihmisten ykseydestä.
Ioánnis Metaxáksen oikeistodiktatuuri syntyi 1936, ja sen aikana poltettiin "Epitáfios" julkisesti Ateenassa Akropolis-kukkulan juurella. Rítsos vastasi suuntautumalla surrealismiin. Tänä aikana hän julkaisi runot "To tragoúdi tis adelfís mou" ("Το τραγούδι της αδελφής μου", ”Sisareni laulu”, 1937) ja "Eariní symfonía" ("Εαρινή συμφωνία", ”Kevään sinfonia”, 1938).
Rítsos kuuluu nykyisin Kreikan 1900-luvun neljän suuren runoilijan joukkoon, jossa hänen lisäkseen ovat Kostís Palamás, Giórgos Seféris ja Odysséas Elýtis. Ranskalainen runoilija Louis Aragon on sanonut, että Rítsos oli ”aikamme suurin runoilija”. Hän oli yhdeksän kertaa ehdokkaana Nobelin kirjallisuupalkinnon saajaksi. Leninin rauhanpalkinnon saadessaan hän sanoi, että ”tämä palkinto on minulle Nobelia merkittävämpi”.
Rítsoksen runot ovat aika ajoin olleet kiellettyjä vasemmistolaisuutensa vuoksi.
Rítsos kirjoitti pääasiassa runoja, joiden sisältö on poliittinen. Harvoja poikkeuksia on "Kuutamosonaatti".
Paloma Hannonen
Paloma Hannonen (s. 1983) on Suomen luonnonsuojeluliiton suojeluasiantuntija.
Hän toimi ympäristöministeri Ville Niinistön erityisavustajana vuosina 2011–2014 ja on sittemmin työskennellyt Suomen luonnonsuojeluliiton suojeluasiantuntijana. Vuosina 2010–2011 hän työskenteli vihreiden kansanedustaja Anni Sinnemäen eduskunta-avustajana.
Hannonen oli toinen Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton (ViNO) vuoden 2010 sekä 2011 puheenjohtajista. Hän oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2008–2013. Hänet valittiin valtuustoon kunnallisvaaleissa 2008 ja uudelleen vuonna 2012. Keväällä 2013 hän erosi valtuustosta paikkakunnalta muuton vuoksi. Hannonen oli vihreiden ehdokkaana vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen vaalipiirissä, muttei tullut valituksi 1 253 äänellä.
Hannonen on opiskellut ekologiaa ja ympäristönhoitoa Jyväskylän yliopistossa sekä toiminut tutkijana yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksella.
Vuoden 2011 jääkiekon MM-kisojen yhteydessä Hannonen lähetti avoimen kirjeen Suomen jääkiekkomaajoukkueeelle ja toivoi sen tuomitsevan rasismin, josta hän syytti suomalaisia kiekkofaneja. Maajoukkue ja Suomen Jääkiekkoliitto irtisanoutuivat vastineissaan rasismista.
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1988
Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuodelta 1988, joka sisältää Suomen Musiikkikauppiasliiton kerran kuussa kokoaman Mitä Suomi soittaa -listan ensimmäiselle sijalle yltäneet levyt.
Vuoden 1972 elokuusta vuoteen 1994 Suomen Musiikkikauppiasliitto kokosi Mitä Suomi soittaa -listan itse, koska ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
Ota ne pois 2
”Ota ne pois 2” on rap-yhtye Kapasiteettiyksikön 30. huhtikuuta 2004 julkaistu single. Single sisältää "Ota ne pois 2" -kappaleen lisäksi yhtyeen edellisellä "Itsenäisyyspäivä" -albumilla olleen alkuperäisen "Ota ne pois" -kappaleen sekä "Pommi 2" -mixtapella olleen "Pakko saada sut" -hittiä parodioivan biisin "Pakko saada slut", jolla vierailee Elastinen. Single sisältää myös kondomin.
Lebedev-instituutti
Lebedev-instituutti () on Venäjän tiedeakatemiaan kuuluva fysiikan tutkimuskeskus Moskovassa. Se tunnetaan myös lyhenteellä FIAN (ФИАН).
Instituutti on Venäjän vanhimpia tieteellisiä tutkimuskeskuksia. Sen historia juontuu Pietari Suuren alun perin Pietarin Kunstkameraan vuonna 1714 perustamaan fysiikan instrumenttien kokoelmaan. Nykymuotoinen instituutti perustettiin Neuvostoliitossa vuonna 1934, jolloin akateemikko Sergei Vavilov alkoi kehittää sitä Moskovassa. Samana vuonna se nimettiin venäläisen fyysikon Pjotr Lebedevin mukaan.
Instituutti tutkii mm. lasereita, pimeää ainetta, nanorakenteita, suprajohtavuutta, kosmista säteilyä, gamma-astronomiaa.
Instituutin tieteellisiä julkaisusarjoja ovat "Kratkije soobštšenija po fizike" (englantilainen käännösversio "Bulletin of the Lebedev Physics Institute") sekä "Kvantovaja elektronika" ("Russian Journal of Quantum Electronics", ent. "Soviet Journal of Quantum Electronics").
Oinasjärvi (Somero)
Oinasjärvi on kylä Oinasjärven rannalla Somerniemellä Somerolla. Se on entisen Somerniemen kunnan keskuskylä, jossa sijaitsee muun muassa Somerniemen ainoa vielä toiminnassa oleva koulu. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 226, mikä teki siitä väkiluvultaan Somerniemen suurimman ja Someron yhdeksänneksi suurimman kylän. Someron haja-asutusalueen kylistä se on väkiluvultaan neljänneksi suurin heti Pitkäjärven, Ihamäen ja Lahden jälkeen.
Kylä sijaitsee sille nimensä antaneen Oinasjärven länsirannalla. Sen lähimpiä naapurikyliä ovat Jakkula Oinasjärven itärannalla sekä Kopila ja Viuvala järven eteläpäässä. Pohjoisessa, Äyräsnummella Oinasjärveen rajoittuvat Somerniemen Palikaisten ja Härjänlahden kylät, lännessä Someron Hirsjärvi sekä Somerniemen Kaskisto, Suojoki ja Mäyrämäki. Etelässä rajanaapureina ovat Kiikalan Lasikylä ja Nummen Leppäkorpi.
Kylän sijainti Somerniemellä on keskeinen, ja Oinasjärvi on yhdessä naapurikylä Jakkulan kanssa ollut toinen Somerniemen keskuskylistä. Jakkulassa ovat olleet kunnantalo, paloasema, pappila, meijeri ja maamiesseurantalo Huuva. Oinasjärvellä toimivat edelleen Oinasjärven koulu, Somerniemen osuuspankki ja sen yhteydessä asiamiesposti, ja Oinasjärvellä on myös Somerniemen vanhainkoti. Aiemmin Oinasjärvellä ovat toimineet säästöpankki, terveystalo, työväentalo ja kauppa. Kylän läpi kulkee Somerolle Helsingin suunnan liikennettä välittävä seututie 280, jonka osoitenimenä Somerolla on "Helsingintie". Siitä erkanee Oinasjärvellä Kaskiston ja Someron Terttilän suuntaan johtava yhdystie 2801.
Oinasjärven luontoa hallitsevat Oinasjärvi ja kylän luoteispuolella levittäytyvä, Kolmanteen Salpausselkään kuuluva Äyräsnummi. Näiden väliin jäävät kylän pellot. Etelässä levittäytyvät niin ikään Kolmanteen salpausselkään liittyvät metsät, joissa Oinasjärven kylässä sijaitsevia metsäjärviä ovat ruskeavetiset Iso- ja Pikku-Ätämö ja laskujoeton harjujärvi Pikku-Valkee. Etelässä kylän rajapaikkoina ovat Natura 2000-ohjelmaan kuuluvaan Hyyppärän harjualueeseen liittyvät Herakkaanlähde ja Hossojanlähteet. Kylän luoteiskulmassa Koivulankulmalla, Painioon laskevan Hossinojan varrella on myös jonkin verran Someron läntisille osille tyypillisiä savitasankoja.
Isossajaossa Oinasjärvi on ollut samaa jakokuntaa viereisen Kopilan kylän kanssa, ja aiemmin on samaan jakokuntaan arveltu kuuluneen myös Jakkulan ja Viuvalan. Kylän vanhoja kantataloja ovat olleet Jusola, Uokkanen, Kurittu, Kokki, Rekka, Kourla, Moro ja Seppälä. Näistä Jusola, Kokki, Rekka ja Moro yhdistettiin vuosina 1870–1912 Rauhankallio-nimiseksi tilaksi, joka sittemmin tuli Somerniemen ja myöhemmin Someron kunnan omistukseen ja toimii nykyään vanhainkotina.
Monemvasiá
Monemvasiá (; ) on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Μονεμβασιάς, "Dímos Monemvasiás"), joka sijaitsee Lakonian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnan pinta-ala on 947,0 neliökilometriä ja väkiluku 21 942. Varsinaisen Monemvasián kylän väkiluku on 19 ja läheisen Géfyran (Néa Monemvasiá, ”Uusi Monemvasiá”) kylän väkiluku 1 299 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Moláoi.
Monemvasián kylä sijaitsee Peloponnesoksen itärannikolla pienellä niemellä. Niemen yhdistää mantereeseen 200 metrin mittainen pengertie. Monemvasiá, josta frankit käyttivät nimitystä Malvasia, tarkoitti alun perin niemellä sijaitsevaa keskiaikaista linnaketta. Paikan nimi juontuu kahdesta kreikan kielen sanasta, "mono" ja "emvassia", "yksi sisäänkäynti". Nykyinen kylä on linnakkeen yhteydessä. Linnakkeen raunioihin kuuluu puolustusrakennelmia ja useita bysanttilaisia kirkkoja. Monet kylän kadut ovat niin kapeita, että niillä voivat liikkua vain jalankulkijat. Pohjoispuolella on Palaiá Monemvasián lahti. Monemvasiáa kutsutaan joskus "idän Gibraltariksi" tai "Kallioksi". Kallio on 300 m korkea ja 1,8 km pitkä.
Nykyinen Monemvasián kunta muodostui, kun Monemvasiá, Asopós, Moláoi, Voiés ja Zárakas yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Monemvasián kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
Lähdössä
"Lähdössä" on rap-yhtye Kapasiteettiyksikön "Usko parempaan" -albumilta vuonna 2004 julkaistu toinen single. Kappale tuli tunnetuksi "Tyttö sinä olet tähti" -elokuvasta ja sen soundtrackilta. Single sisältää myös kappaleen instrumentaaliversion sekä Brandonin kanssa tehdyn kappaleen "Pelottaaks".
Maroš Šefčovič
Maroš Šefčovič (s. 24. heinäkuuta 1966 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen juristi ja sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimii Euroopan komission energiaunionista vastaavana varapuheenjohtajana. Sitä ennen, José Manuel Barroson toisen komission toimikauden aikana 2010–2014 hän vastasi varapuheenjohtajana institutionaalisista suhteista ja hallinnosta.
Šefčovič opiskeli vuosina 1984–1985 Bratislavan kauppakorkeakoulussa taloustiedettä. Vuosina 1985–1990 hän opiskeli Moskovan valtiollisessa kansainvälisten suhteiden instituutissa (MGIMO) Neuvostoliitossa. Sen jälkeen Šefčovič palasi Slovakiaan, tällä kertaa Bratislavan Comenius-yliopistoon, josta hän valmistui vuonna 1990 Slovakiaan tutkintojärjestelmään kuuluvana alempana oikeustieteen tohtorina ("Juris Utrisque Doctor", "JUDr."). Samasta yliopistosta hän valmistui kymmenen vuotta myöhemmin ylempänä oikeustieteen tohtorina ("Ph.D. ").
Vuonna Šefčovič alkoi työskennellä Tšekkoslovakian ulkoasiainministeriössä. Tšekkoslovakian jakautumisen jälkeen vuonna 1993 hän jatkoi ulkoasiainministeriössä, mutta Slovakian ulkoasiainministeriössä. Sen jälkeen hän palveli maataan sen Israelin suurlähettiläänä Tel Avivissa vuosina 1999–2002 ja myöhemmin EU-suurlähettiläänä Slovakian pysyvässä edustustossa Euroopan unionissa Brysselissa vuosina 2004–2009. Lokakuun ensimmäisenä päivänä vuonna 2009 hänet nimitettiin korvaamaan Ján Figeľ koulutuksen, kulttuurin, monikielisyyden ja nuorisoasioiden komissaarina.
Šefčovič on naimisissa ja kolmen lapsen isä
Vladimir de Pachmann
Vladimir de Pachmann () oli venäläinen pianisti, joka tunnettiin Chopinin musiikin tulkinnoistaan ja erikoisista tempuistaan konserttilavalla.
Vladimir de Pachmannin merkittävin opettaja oli Joseph Dachs Wienissä. Kierrettyään nuorena Venäjän konserttilavoja hän keskeytti 1869 esiintymisensä kahdeksaksi vuodeksi oltuaan tyytymätön edistymiseensä. Intensiivisen opiskelun jälkeen de Pachmann palasi Euroopan konserttilavoille ja saavutti ilmiömäistä menestystä. Hän keskittyi alusta alkaen esittämään Frédéric Chopinin teoksia, ja aikalaiskuvaukset kertovat hänen äärimmäisen hienostuneesta kosketuksestaan, samettisista pianissimoistaan ja soittonsa poikkeuksellisesta persoonallisesta vetovoimasta. Elämänsä loppupuolella de Pachmann teki useita levytyksiä, joissa kuitenkin esiintyy runsaasti vääriä ääniä, helpotuksia ja ylettömiä vapauksia. Parhaimmillaan hän on levytyksissään helpoissa pikkukappaleissa, kuten Chopinin masurkoissa.
De Pachmann oli myös kuuluisa ulkomusiikillisista tempuistaan konserteissaan. Soittonsa ohessa hän puhui, mutisi, irvisteli ja luennoi. Hän saattoi keskeyttää kappaleen kysyäkseen kuulijoilta, mitä nämä pitivät hänen tulkinnastaan. Kun yleisö sitten osoitti suosiotaan, de Pachmann haukkui kuulijoita kuuroiksi ja julisti "nyt" soittavansa niin kuin vain de Pachmann osaa. Hänellä oli tapana säätää loputtomiin pianotuolin korkeutta. Joskus hän haki tuolille paksun kirjan, ja kun korkeus ei häntä vieläkään tyydyttänyt, hän repäisi kirjasta yhden ainoan sivun, asetti sen tuolille ja istui itse vihdoin tyytyväisenä sen päälle. Kollegansa Leopold Godowskyn konsertissa de Pachmann ryntäsi yleisöstä lavalle ja ryhtyi opettamaan Godowskya, miten kappale kuului soittaa. Demonstraationsa päätyttyä de Pachmann valisti yleisöä, ettei olisi tehnyt tätä kenelle tahansa pianistille, mutta Godowsky oli ""toiseksi" suurin elävä pianisti". Ennen konserttejaan de Pachmannilla oli tapana kastaa jokainen sormi juhlallisesti brandylasiin. Hänen mielestään lehmien lypsäminen oli paras sormiharjoitus, mikä on keksitty.
Michel Bastos
Michel Fernandes Bastos (s. 2. elokuuta 1983 Pelotas, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilaista São Pauloa ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Bastos tunnetaan erityisesti hyvänä vapaa- sekä rangaistuspotkujen laukojana. Hänellä on myös voimakas vasemman jalan laukaus.
Bastos aloitti uransa kotimaansa Esporte Clube Pelotasista. Brasiliasta hän siirtyi Feyenoordiin, jossa hän pelasi seuran reservijoukkueessa. Hän pelasi kauden 2002–2003 lainasopimuksella Excelsiorissa, jonka jälkeen hän palasi kotimaansa Atlético Paranaenseen. Hän edusti vuosina 2004–2006 Grêmiota ja Figueirensea.
Vuonna 2006 Bastos siirtyi ranskalaiseen Lilleen. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa kauden 2006–2007 avausottelussa Rennesiä vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki Lensiä vastaan ja lopulta päätti ensimmäisen kautensa viimeisteltyään yhteensä kolme osumaa. Seuraavana kautenaan hän kasvatti maalimääränsa kahdeksaan ja teki tärkeitä osumia muun muassa Rennesiä, Lyonia ja Lorientia vastaan. Kauden päätteksi Lille sijoittui sarjassa sijalle 7. Bastos pelasi kauden aikana vasempana laitapuolustajana sekä laitalinkkinä.
Kaudella 2008–2009 hänen pelipaikakseen vakiintui pääosin vasen laitalinkki. Hän teki kauden ensimmäisen maalinsa jo toisessa ottelussa Le Mansia vastaan. Kaksi viikkoa myöhemmin hän laukoi 2–1-voittomaalin Bordeauxia vastaan ja viikko eteenpäin hän tasoitti osumallaan Sochauxia vastaan pelatun ottelun. Yhden kauden tärkeimmistä maaleistaan hän teki 2–2-tasapeliin päättyneessä ottelussa Lyonia vastaan, kun hän laukoi vapaapotkun 30 metristä onnistuneesti ohi Lyon-vahti Hugo Llorisin.
15. heinäkuuta 2009 Lillen puheenjohtaja Michel Seydoux ilmoitti seuran hyväksyneen Lyonin 18 miljoonan euron ostotarjouksen Bastosista. Seuraavana päivänä Bastos läpäisi seuran lääkärintarkastuksen ja näin hänestä tuli Lyonin kesän toinen hankinta Lisandro Lópezin jo aikaisemmin siirryttyä joukkueeseen. Hänet esiteltiin medialle 20. heinäkuuta 2009 yhdessä uuden hankinnan Aly Cissokhon kanssa, samalla hänelle annettiin pelipaidan numerokseen 7. Bastos teki ensimmäisen maalinsa joukkueessa Mestarien liigan karsintaottelussa Anderlechtia vastaan. 21. helmikuuta 2010 hän teki 21. minuutissa hattutempun ottelussa Sochauxia vastaan, jonka Lyon voitti lopulta numeroin 4–0.
Bastos vaihtoi kaudella 2010–2011 käyttöönsä itselleen mieluisemman pelinumeron 11. Hän teki kauden ensimmäisen maalinsa vapaapotkusta 30. heinäkuuta 2010 pelatussa harjoitusottelussa Celticia vastaan.
Bastos valittiin ensi kertaa Brasilian maajoukkueeseen 14. marraskuuta ja 17. marraskuuta 2009 pelattaviin ystävyysotteluihin Englantia ja Omania vastaan. Hän teki ensiesiintymisensä ottelussa Englantia vastaan, vasemman laitapuolustajan paikalla. Hän on pelannut myös myöhemmissä maaotteluissa samalla pelipaikalla.
11. toukokuuta 2010 päävalmentaja Dunga ilmoitti valinneensa Bastosin Brasilian 23:n miehen kokoonpanoon vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 2. kesäkuuta 2010 ottelussa Zimbabwea vastaan.
Juventino Rosas
Juventino Rosas (23. tammikuuta 1868 – 13. heinäkuuta 1894) oli meksikolainen muusikko. Hänen vuonna 1888 säveltämänsä valssi "Sobre las olas" on kansainvälisesti tunnettu. Kunnia kappaleesta on usein annettu Johann Straussille.
Rosasin synnyinkaupunki nimettiin vuonna 1939 hänen kunniakseen uudelleen Santa Cruz de Juventino Rosasiksi. Säveltäjä kuoli Kuubassa Surgidero de Batabanóssa.
Luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuonna 1974
Tämä on luettelo Suomen albumilistan ykkösistä vuodelta 1974, joka sisältää Suomen Musiikkikauppiasliiton kerran kuussa kokoaman Mitä Suomi soittaa -listan ensimmäiselle sijalle yltäneet levyt.
Vuoden 1972 elokuusta vuoteen 1994 Suomen Musiikkikauppiasliitto kokosi Mitä Suomi soittaa -listan itse, koska ennen vuotta 1994 Suomessa ei ollut yhtä virallista albumilistaa.
Tämä lista on laadittu Timo Pennasen "Sisältää hitin" (2006) -kirjan tietojen perusteella ja lista näyttää vuoden jokaisen kuukauden myydyimmän albumin. Pennanen itse mainitsee kirjassaan, että kirjan albumilistat ennen vuotta 1994 on laadittu ottaen huomioon usea eri lista. Pennasen itse jälkeenpäin laatimat listat siis vastaavat joka tapauksessa äänitteiden todellista myyntiä.