hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jorma Hämäläinen (yritysjohtaja)
Jorma Tapani Hämäläinen (s. 10. maaliskuuta 1953 Pihtipudas) on suomalainen johtaja, joka toimi sekä kunnallis- että liike-elämän palveluksessa.
Jorma Hämäläinen syntyi Antti Reijo Hämäläisen ja Laura Maria Poutasen perheeseen. Hämäläinen tuli ylioppilaaksi 1972 ja suoritti kunnallistutkinnon vuonna 1975. Hän toimi kunnansihteerinä Kihniössä 1975 ja Keikyällä 1975–1978. Salmi-yhtiöiden talouspäällikkö Hämäläinen oli 1972–1982, varatoimitusjohtaja 1982–1984 ja Salmi-Vetoketju Oy:n toimitusjohtaja 1984–1986. Pihtiputaan kunnanjohtajana Hämäläinen toimi 1986–1988 ja Äänekosken kaupunginjohtajana 1988–1993. Tuusulan kunnanjohtajaksi hän tuli vuonna 1993. Hämäläinen siirtyi lehtiyhtiö Keski-Uusimaan johtajaksi vuonna 2001, sittemmin Suomen Lehtiyhtymän palveluksessa Hämäläinen työskenteli aina vuoteen 2014 asti.
Remember Me (täsmennyssivu)
Remember Me voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Barbara Labuda
Barbara Labuda (19. huhtikuuta 1946 Żmigród) on puolalainen poliitikko ja diplomaatti. Hän on ollut näkyvimpiä toisen aallon feministejä Puolan politiikassa. Hän edusti kommunistisella aikakaudella Puolan demokraattista oppositiota. Vuodesta 1991-1997 hän oli Puolan valtiopäivien, Sejmin, jäsen tai varajäsen. Vuodesta 1995-2005 hän oli presidentinkansliassa. Vuonna 2005 hän siirtyi Puolan suurlähettilääksi Luxemburgiin ja oli suurlähettiläänä vuoteen 2010.
Frances Cleveland
Frances Clara Folsom Cleveland (21. heinäkuuta 1864 – 29. lokakuuta 1947) oli Yhdysvaltain presidentti Grover Clevelandin puoliso ja siten Yhdysvaltain ensimmäinen nainen vuosina 1886–1889 ja 1893–1897. Hän oli 21-vuotiaana maan nuorin ensimmäinen nainen ja ensimmäinen, joka meni naimisiin istuvan presidentin kanssa.
Frances Folsomin isä oli Clevelandin lakiasiaintoimiston osakas, joka kuoli nuorena. Sen jälkeen Grover Cleveland tuki hänen koulutustaan. Frances vieraili äitinsä kanssa Valkoisessa talossa, missä poikamiespresidentin sisar toimi emäntänä. Tapaamiset johtivat 27 vuoden ikäerosta huolimatta romanssiin ja avioliittoon.
Salome Bey
Salome Bey (s. 1939? Newark, New Jersey) on yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen laulaja, näyttelijä ja lauluntekijä. Hän esiintyi vuosina 1957–66 eri puolilla Yhdysvaltoja sisarensa Geraldine ja veljensä Andy Beyn kanssa Bey Sisters -nimisen kokoonpanon jäsenenä. Vuonna 1966 Salome Bey asettui Torontoon, jossa hän oli ensimmäistä kertaa esiintynyt vuonna 1961. Hän saavutti suosiota esiintymällä etenkin musikaaleissa.
Bey sai Obie-palkinnon vuonna 1972. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan kunniajäsen vuonna 2005. Lisäksi hän on muun muassa saanut Montrealin Black Theatre Workshopin Martin Luther King Jr. -palkinnon elinikäisistä saavutuksista (1996).
Lääne-Nigulan kunta
Lääne-Nigulan kunta sijaitsee Luoteis-Virossa Läänemaan maakunnassa.
Kunta sijaitsee Haapsalun itäpuolella ulottuen pohjoisesta Suomenlahdelta Matsalunlahdelle etelässä. Idässä kunta rajoittuu harjumaalaisiin Lääne-Harjun ja Märjamaan kuntiin, etelässä pärnumaalaiseen Läänerannan kuntaan sekä lännessä Läänemaan Haapsaluun ja Vormsiin..
Lääne-Nigulan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Kullamaan, Martnan, Noarootsin, Nõvan ja vanha Lääne-Nigulan kunta sekä Nissin Rehemäen kylä. Lääne-Nigulan kunnassa on 7 239 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Paliveren, Ristin ja Taeblan pienkauppaloista (alevik) sekä 114 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Taebla.
Valtatie 9 Sauen Ääsmäestä Haapsaluun sekä valtatie 10 Lääne-Nigulan Rististä Saarenmaalle kulkevat Lääne-Nigulan kautta. Myös kantatiet 17, 29 ja 31 ovat alueen merkittäviä teitä.
Ellen Wilson
Ellen Louise Axson Wilson (15. toukokuuta 1860 – 6. elokuuta 1914) oli Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilsonin ensimmäinen puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuodesta 1913 kuolemaansa asti. Hän hoiti julkista tehtäväänsä arvokkaasti mutta ei koskaan oppinut nauttimaan siitä. Hän oli opiskellut taidetta, ja rakennutti Valkoiseen taloon pienen studion johon tuli valoa kattoikkunasta. Ellen Wilson kuoli rauhallisesti munuaivaivoihin vuonna 1914.
Helen Herron Taft
Helen Louise Herron "Nellie" Taft (2. kesäkuuta 1861 – 22. toukokuuta 1943) oli Yhdysvaltain presidentti William Howard Taftin puoliso ja siten Yhdysvaltojen ensimmäinen nainen vuosina 1909-1913.
Helen Herron kasvoi Ohiossa ja meni naimisiin nuoren lakimiehen kanssa, joka tähtäsi julkiselle uralle. Vuonna 1900 kolmilapsinen perhe seurasi perheenpäätä, joka nimitettiin vetämään amerikkalaista siviilihallintoa Filippiinellä. Helen Herron Taft nautti ulkomaankomennuksen tuomasta jännityksestä ja haasteista, samoin kuin matkoista Kiinaan, Japaniin ja Vatikaaniin. Washingtoniin istutetut japanilaiset kirsikkapuut olivat hänen ehdotuksensa.
William Howard Taft valittiin presidentiksi 1908, ja Helen nautti ensimmäisen naisen asemasta seurapiireissä. Presidenttikauden jälkeen perhe jäi Washingtoniin, sillä mies valittiin korkeimman oikeuden puheenjohtajaksi. Helen asui kaupungissa myös miehensä kuoleman jälkeen.
Fawzia Fuad
Fawzia Fuad (5. marraskuuta 1921 – 2. heinäkuuta 2013) oli egyptiläinen prinsessa, josta tuli Mohammad Reza Pahlavin ensimmäisenä puolisona Iranin shaahitar vuodesta 1939 vuoteen 1948.
Fawzia oli kuningas Farukin nuorin sisar. Hän eli suojatun lapsuuden ja kävi koulunsa Sveitsissä. Avioliitto Persian kruununprinssin järjestettiin vuonna 1938, kihlauksen julkistamisen aikaan sulhanen ei ollut nähnyt morsiamesta edes valokuvaa. Häät järjestettiin ensin Kairossa, sitten Teheranissa, ja pariskunta muutti persialaiseen palatsiin. Tytär Shahnaz Pahlavi syntyi 27. lokakuuta 1940. Vuonna 1941 Reza Pahlavin isä luopui vallasta ja Fawzia ja Reza Pahlavi olivat maansa shaahipari.
Fawzia ei viihtynyt Iranissa eikä oppinut paikallista kieltä. Hän sairasteli malariaa ja muita tauteja, ja lähti suurlähettilään ehdotuksesta Kairoon hoitamaan terveyttään vuonna 1945. Vuonna 1948 ilmoitettiin shaahiparin ottaneen avioeron.
Éva Földy
Éva Földy (o.s. Kóczián, s. 25. toukokuuta 1936 Budapest) on unkarilainen, 1950- ja 1960-luvuilla menestynyt pöytätennispelaaja. Hän voitti yhden maailmanmestaruuden ja kuusi Euroopan-mestaruutta. Maailmanmestaruuden hän voitti sekanelinpelissä vuonna 1955 Kálmán Szepesin parina.
Tutulus (koru)
Tutulus (monikko ) oli vaatteisiin tai nahkavöihin kiinnitettävä pronssista tai kullasta valmistettu pronssikauden korutyyppi. Niitä esiintyi erityisesti varhaisella pronssikaudella periodilta II alkaen roomalaiselle rautakaudelle saakka. Niiden esiintyminen alkoi yhdessä vyökiekon käytön kanssa. Tutulus saatettiin kiinnittää korvakoruina korviin, hameen helmoihin, vaatteisiin rintakoruina ja fibuloina, vöihin ja jopa hevosten valjaisiin koristeiksi. Huomaa, että tutulus voi olla toisessa yhteydessä myös naisen kampaus tai hattu.
Korut saattoivat olla litteitä ympyräkiekkoja, joihin koristely seurasivat keskeisten ympytöiden väliin jääviä segmenttejä. Keskellä saattoi olla nipukka tai kohouma, jolla oli joskus paljonkin pituutta. Tutuliksen pinta saattoi olla myös kartiomaisesti porrastetu koristeludensa rytmittämänä. Suurimmat tutulukset olivat halkaisijaltaan 4–8 senttimetriä, mutta niitä oli käytössä myös 0,7–2 senttimetrisiäkin. Korutyypin levintä kattaa suuren osan Eurooppaa ja sitä esintyy myös idässä Aasiassa. Molzbachin tytön hadasta löytyi yhteensä 43 tutulusta, jotka olivat kaikki sormustimen kokoisia.
Isabella Aragonialainen (Portugali, 1271–1336)
Isabella Aragonialainen (myös Elisabet Aragonialainen, 1271–1336) oli espanjalainen prinsessa, josta tuli Dinis I:n puolisona Portugalin kuningatar.
Isabella oli Aragonian kuningas Pietari III:n tytär. Hän omisti elämänsä köyhien auttamiselle, perusti orpokoteja ja suojia kodittomille. Legendan mukaan hänen kätkemänsä leipä muuttui ruusuiksi, jolloin hän vältti rangaistuksen köyhien salaisesta ruokkimisesta.
Isabella tunnettiin myös rauhantekijänä. Hän sovitteli poikansa Alfonson ja aviomiehensä välisiä kiistoja, kun Alfonso syytti isäänsä aviottomien poikiensa suosimisesta.
Isabella julistettiin pyhäksi vuonna 1625.
Angelica Rozeanu
Angelica Rozeanu (15. lokakuuta 1921 Bukarest, Romania – 21. helmikuuta 2006 Haifa, Israel) oli romanialainen pöytätennispelaaja, joka oli 1950-luvulla lajinsa menestynein nainen. Hän voitti 17 maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan-mestaruutta EM-kisojen alettua vasta hänen uransa loppupuolella. Maailmanmestaruuksistaan hän voitti kuusi naisten kaksinpelissä peräkkäisinä vuosina 1950–1955.
Karen Young (kanadalainen laulaja)
Karen Elizabeth Young (s. 19. kesäkuuta 1951 Montreal) on kanadalainen laulaja, lauluntekijä, kitaristi ja lyömäsoittaja. Hän on kuoronjohtaja Berkley E. Chadwickin sisaruksen lapsenlapsi.
Young varttui Hudsonissa, Québecissä, aloitti kitaransoiton 14-vuotiaana ja teki pienen folkhitin "Garden of Ursh" (Reprise Records) 19-vuotiaana. Hän perusti vuonna 1975 Bug Alley Bandin, joka aluksi oli folktrio, mutta siirtyi sitten jazziin. Kokoonpanon pääpaikkana oli Montreal sen hajoamisvuoteen 1979 saakka. Kokoonpanoon kuuluivat Karen Egan -nimellä esiintyneen Youngin ohella Mike Pinsonneault, Steve Cole ja David Thompson, sittemmin myös laulaja Liz Tansey. Yhtye palasi yhteen konsertoidakseen festivaalin yhteydessä Kaliforniassa vuonna 1981.
Young opiskeli laulamista Jane Ellisonin johdolla.
Bug Alley Band -uransa jälkeen Young jatkoi työskentelyään muissa kokoonpanoissa. Hän niitti mainetta yhteistyöllään basisti Michel Donaton kanssa. Yhdessä kaksikko voitti Félix-palkinnon vuonna 1988 vuoden jazzalbumista. Kaksikko myös kiersi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa. Young on opettanut Montrealin yliopistossa.
Karen Young
Karen Young on seuraavien henkilöiden nimi:
Indra Nooyi
Indra Nooyi (s. 28. lokakuuta 1955) on PepsiCo:n hallituksen puheenjohtaja, pää- ja toimitusjohtaja. Hän syntyi ja opiskeli Madrasissa, Intiassa (B.A./B.Sc.) ja jatkoi opintojaan Yalessa Yhdysvalloissa (MBA).
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 11. Talousjulkaisu Fortune sijoitti hänet talouselämän yhdysvaltalaisten naisvaikuttajien 2. sijalle samana vuonna.
Hän on pyrkinyt ohjaamaan yrityksen tuotantoa vähemmän epäterveelliseen suuntaan.
Vuonna 2018 kansainvälinen krikettiliitto nimitti hänet tärkeään johtotehtävään.
Lluís Guinó
Lluís Guinó i Subirós (s. 1969 Besalú) on katalonialainen poliitikko. Hän on toiminut kansanedustajana Katalonian alueparlamentissa vuodesta 2010 alkaen ja hän oli parlamentin ensimmäinen varapuhemies heinäkuusta lokakuuhun 2017, jolloin Carles Puigdemontin johtama hallitus järjesti kansanäänestyksen Katalonian itsenäistymisestä. Hän nousi varapuhemieheksi kesken vaalikauden Lluís Corominasin jättäessä tehtävän siirtyessään Junts pel Sín parlamenttiryhmän ryhmänjohtajaksi.
Kansanäänestyksen ja sitä seuranneen itsenäisyysjulistuksen jälkeen Espanja nosti Katalonian hallituksen ministereitä, parlamentin puhemiehistöä ja eräitä muita avainpoliitikoita vastaan syytteet "kapinasta", josta voidaan tuomita Espanjan lain mukaan jopa 30 vuodeksi vankilaan. Espanjan korkein oikeus käsitteli parlamentin puhemiehistön syytteitä 9. marraskuuta 2017 ja määräsi puhemies Carme Forcadellin maksamaan jopa 150 000 euron takuut vastineeksi siitä, ettei tämä joutuisi tutkintavankeuteen. Forcadell vietti yhden yön vankilassa, mutta vapautui seuraavana päivänä maksettuaan takuut. Oikeus ei hyväksynyt, että Forcadell olisi maksanut takuut jo samana päivänä, jona ne määrättiin ja parlamentin puhemiehistön kolmas sihteeri Joan Josep Nuet arveli, että Forcadell pyrittiin näin saamaan tarkoituksella edes hetkeksi vankilaan. Guinólle ja kolmelle muulle puhemiehistön jäsenelle (Anna Simó, Lluís Corominas ja Ramona Barrufet) määrättiin 25 000 euron takuut, ja syytetyistä vain Nuet päästettiin tutkinnan ajaksi vapaaksi ilman rajoituksia.
Maaliskuussa 2018 Espanjan korkeimman oikeuden tuomari Pablo Llarena yksilöi tarkemmin, millä rikosnimikkeellä kutakin poliitikkoa tultaisiin syyttämään oikeudessa. Tässä yhteydessä kapinasyyte ( lievennettiin Guinón osalta syytteeksi "kansalaistottelemattomuudesta" (), mutta Forcadell ja useita yhä "kapinasta" syytettyjä ministereitä (Jordi Turull, Raül Romeva, Josep Rull ja Dolors Bassa) vangittiin uudelleen heidän tehdessä näin vankilassa seuraa Oriol Junquerasille, Joaquim Fornille, Jordi Sànchezille ja Jordi Cuixartille, jotka olivat olleet yhtäjaksoisesti vangittuina jo loppuvuodesta 2017 alkaen.
Guinó ei ollut Katalonian hallituksen ministerinä, joten hän ei ollut suoraan toimeenpanemassa kansanäänestystä. Häntä vastaan nostettu syyte perustuukin siihen, että Espanjan mielestä Katalonian parlamentin puhemiehistö rikkoi Espanjan lakia salliessaan parlamentissa edes keskustelun mahdollisesta itsenäistymisestä.
Savitaulu
Savitaulu (Akkadi: ṭuppu(m) 𒁾) oli muinaisessa Lähi-Idässä käytetty kirjoitusväline, erityisesti nuolenpääkirjoitukseen, pronssikaudella ja rautakaudella.
Gizella Farkas
Gizella "Gizi" Farkas (18. marraskuuta 1925 Miskolc, Unkari – 17. kesäkuuta 1996 Wien, Itävalta) oli unkarilainen pöytätennispelaaja, joka menestyi 1940- ja 1950-luvuilla. Hän voitti kymmenen maailmanmestaruutta ja kaksi Euroopan-mestaruutta EM-kisojen alettua vasta hänen uransa loppupuolella. Maailmanmestaruuksistaan hän voitti kolme naisten kaksinpelissä peräkkäisinä vuosina 1947–1949 ja jäi tämän jälkeen neljä kertaa peräkkäin hopealle Romanian Angelica Rozeanulle hävinneenä.
Jeannette Sorrell
Jeannette Sorrell (s. 1965 San Francisco, Kalifornia) on yhdysvaltalainen cembalisti ja kapellimestari. Hänen opettajiensa joukossa olivat Roger Norrington, Leonard Bernstein ja Gustav Leonhardt. Hän sai taiteilijadiplominsa Oberlinin konservatoriosta vuonna 1990 ja opetti sen barokkiesitysinstituutissa tämän jälkeen vuoteen 1994 saakka. Hän on esiintynyt eri maissa resitalistina ja lisäksi konserttosolistina muun muassa Ohion kamariorkesterin kanssa.
Sorrell perusti vuonna 1992 Clevelandin barokkiorkesterin eli Apollo's Firen. Hän on vieraillut useiden johtavien yhdysvaltalaisorkestereiden kapellimestarina. Hänen saamiensa tunnustusten joukossa on Erin Body -palkinto vuodelta 1994. Hän on levyttänyt muiden muassa Johann Sebastian Bachin tuotantoa.
Andreea Chițu
Andreea Stefania Chițu (s. 7. toukokuuta 1988 Bolintin-Vale) on romanialainen judon Euroopan-mestari ja MM-mitalisti.
Chițu saavutti alle 52 kg:n painoluokassa MM-hopeaa Tšeljabinskissa 2014 hävittyään loppuottelussa Majlinda Kelmendille ja Astanassa 2015, jolloin hävisi finaalissa Misato Nakamuralle. Hän sai samassa sarjassa MM-pronssia Pariisissa 2011 ja sijoittui viidenneksi Rio de Janeirossa 2013. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui seitsemänneksi ja Lontoossa 2012 yhdeksänneksi
Chițu voitti 52-kiloisissa kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015. EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa Tšeljabinskissa 2012, hopeaa Budapestissa 2013 sekä pronssia Montpellier’ssa 2014 ja Kazanissa 2016 sekä sijoittunut seitsemänneksi Tel Avivissa 2018.
Chițu saavutti alle 23-vuotiaiden EM-kilpailujen 57 kg:n painoluokassa kultaa 2010 sekä hopeaa 2008 ja 2009. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai 52-kiloisissa pronssia 2006 ja alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa samassa sarjassa pronssia 2004.
Chițu on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa neljä turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental open -kilpailuissa hänellä on kolme voittoa ja kuusi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Romanian-mestaruutta.
Käärmesaari (Espoo)
Käärmesaari on Espoon ja Helsingin yhteinen ulkoilusaari. Se sijaitsee Miessaarenselän merialueella nelisen kilometriä Haukilahden venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Käärmesaari kuuluu Westendiin; saaren ja Westendin manneralueen välinen etäisyys on runsaat kaksi kilometriä.
Käärmesaaren pinta-ala on 8,2 hehtaaria. Saaren pohjoinen ranta on melko jyrkkä ja sen havupuuvaltaiset metsät ovat levittäytyneet aivan rannan kupeeseen. Itärannan syvää poukamaa reunustavat jyrkät kallioseinämät. Saaren eteläosa on avomeren suuntaan kurottavaa paljasta, suhteellisen loivasti kohti merta laskevaa kalliomaata. Käärmesaaren läntisellä rannalla on yhtäältä punaista sileää graniittikalliota, toisaalta rantaniittyjä ja tervalepikoita. Luoteisrannan mäntyvaltainen tasanne antaa kesäisen auringonlaskun suuntaan. Saaren keskiosassa kasvaa lähinnä mäntyä, alueella on myös kallioita ja niiden välisiä painanteita.
Espoon ja Helsingin välinen raja kulkee aivan Käärmesaaren itäpuolitse. Käärmesaaren ja Lauttasaaren Länsiulapanniemen välissä sijaitsevat Käärmekarit, Läntinen Käärmeluoto ja Pohjoinen Käärmeluoto. Ne kuuluvat Helsingin hallinnolliseen alueeseen. Lauttasaaren rannat häämöttävät Käärmesaaren itärannalta pari kilometriä itäkoilliseen. Käärmesaaren eteläpuolella sijaitsee pitkänomainen kallioluoto Långgrundet.
Luoteen suunnassa lähempänä Espoon manneraluetta sijaitsevat muun muassa Vehkasaari, Korkeasaari ja Tvijälp.
Käärmesaaren ruotsinkielistä nimeä Ormholm on käytetty ainakin 1600-luvulta alkaen. Nimensä mukaisesti saarella on ollut käärmeitä. Suomenkielinen käännös Käärmesaari otettiin kartoille 1930-luvulla.
Ida Flodin
Ida Emilia Basilier Flodin Aavatsmark (29. huhtikuuta 1870 Oulu – 27. kesäkuuta 1957 Oslo, Norja) oli suomalaissyntyinen norjalainen laulaja.
Flodinin isä oli suomalainen virkamies Frithiof Flodin (1828–1921) ja äiti Fanny Virginia Basilier (1842–1897).Flodin oli sopraano ja lauloi muun muassa Tivoli Opera Eldorado Theaterissa Kristianiassa (Oslo), sillä hän oli liittynyt ruotsalaiseen seurueeseen 1890-luvun puolivälissä.
Flodin vihittiin 1898 norjalaisen upseerin ja kansanedustaja Ivar Aavatsmarkin (1864–1947) kanssa Helsingin Saksalaisessa kirkossa. Ivar ja Ida Aavatsmark saivat kuusi lasta, joista viisi eli aikuisikään. Tytär Fanny Aavatsmark (myöhemmin MacTaggart) oli toimittaja ja asui lähes koko aikuisikänsä Skotlannissa.
Flodin lauloi neidon roolin Jean Sibeliuksen yksinäytöksisen oopperan "Jungfrun i tornet" ("Neito tornissa") kantaesityksessä Helsingissä 7. marraskuuta 1896.
Aavatsmarkit on haudattu perhehautaan Oslon Läntiselle hautausmaalle.
Ella Zeller
Ella Zeller (myöh. Constantinescu, s. 26. marraskuuta 1933 Moldova Nouă, Romania) on romanialainen pöytätennispelaaja, joka menestyi varsinkin 1950-luvulla. Hän voitti viisi maailmanmestaruutta sekä vuonna 1958 alkaneissa EM-kilpailuissa yhden Euroopan-mestaruuden. Kaksinpelissä hän ylsi parhaimmillaan kolmasti MM-pronssille.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Pohjois-Koreassa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Pohjois-Koreassa. Tällä hetkellä 
Pyongyangissa on 24 suurlähetystöä. Lisäksi lisäksi Pohjois-Koreassa on 2 konsulaattia ja 2 muuta edustustoa.
Monica Ungureanu
Elena Monica Ungureanu (s. 9. tammikuuta 1988 Craiova) on romanialainen judon EM-mitalisti. Hän edustaa CSM Cluj-Napoca -seuraa.
Ungureanu saavutti 48 kg:n painoluokassa pronssia alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2004 ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2006. Hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Astanan MM-kilpailuissa 2015. Hän saavutti 48-kiloisissa EM-pronssia Kazanissa 2016 ja Varsovassa 2917. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui jatkosta ensimmäisen ottelun jälkeen.
Ungureanu on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa neljä turnausvoittoa ja kaksi kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental open -kilpailuissa hänellä on kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja neljä kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Romanian-mestaruutta.
Mariko Härkönen
Mariko Härkönen (s. 1970 Tokio, Japani) on suomalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Lähde:
Izabella Cywińska
Izabella Cywińska (s. 25. maaliskuuta 1935) on puolalainen teatteri- ja elokuvantuottaja sekä taiteilijakriitikko. Hän toimi 1989–1990 kulttuurin ja taiteen ministerinä. Vuosina 2008–2011 hän oli Warsovan Ateneum-teatterin taiteellinen johtaja. Hänen puolisonsa on Janusz Michałowski.
Abigél Joó
Abigél Joó (s. 6. elokuuta 1990 Budapest) on unkarilainen judon Euroopan-mestari. Hän on kilpaillut alle 78 kg:n sarjassa vuodesta 2010 lähtien.
Joó voitti 78-kiloisten Euroopan-mestaruuden Wienissä 2010 kukistettuaan loppuottelussa alankomaalaisen Marhinde Verkerkin ja Tšeljabinskissa 2012, jolloin voitti finaalissa Ranskan Audrey Tcheuméon. EM-pronssia hän on saavuttanut joukkuekilpailussa Miskolcissa 2009 sekä alle 78 kg:n painoluokassa Budapestissa 2013, Montpellier’ssa 2014 ja Varsovassa 2017. Lisäksi hän on sijoittunut viidenneksi Istanbulissa 2011 sekä seitsemänneksi Bakun Euroopan kisoissa 2015 ja Kazanin EM-kilpailuissa 2016.
Joó sijoittui Lontoon olympialaisissa 2012 viidenneksi ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 seitsemänneksi. Hän oli seitsemäs Pariisin MM-kilpailuissa 2011.
Joó saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia alle 70 kg:n sarjassa 2008 ja 2009. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 70-kiloisissa 2009 sekä 78-kiloisissa 2010, 2011 ja 2012 sekä sai pronssia 63-kiloisissa 2007. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti 70 kg:n painoluokassa kultaa 2008 ja 2009 sekä 63-kiloisissa pronssia 2007. Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 63 kg:n sarjassa 2006.
Joó on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa seitsemän turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja kaksitoista kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental open -kilpailuissa hänellä on kolme voittoa, yksi kakkossija ja neljä kolmossijaa. Hän voitti kultaa Kazanin universiadeissa 2013. Hän on voittanut aikuisten sarjassa yhdeksän Unkarin-mestaruutta.
Punaisten päämajan räjähdys 1918
Suomen sisällissodan punaisten päämajassa, Tampereen teknillisessä opistossa tapahtui 28. maaliskuuta 1918 räjähdys, jolla nähdään olleen merkitystä koko sodan lopputulokseen.
Punainen rintamapäällikkö Kustaa Salminen räjäytti vahingossa käsikranaattilaatikon, minkä myötä räjähdyksessä kuoli ja haavoittui punaisten johtajia. Myös punaisten pohjoisen rintaman ylipäällikkö Hugo Salmela sai räjähdyksessä surmansa. Salminen itse kuitenkin säilyi hengissä onnettomuudesta.
Ølbyn Nordhøj
Ølbyn Nordhøj on hautakumpu Skandinavian pronssikaudelta, joka sijaitsee Køgessä Ølbyn pohjoispuolella Sjællannissa Tanskassa. Se ajoitetaan kaivauslöytöjensä vuoksi Monteliuksen periodille II eli noin 1500–1300 eaa.
Hautakumpu kuului maanviljelijän Peder Pedersen maatilaan ja hän oli käyttänyt kumpua lisämaan ottamiseen. Hautakummusta oli jo käytetty vajaa puolet, kun hän vuonna 1880 otti yhteyttä kansallismuseoon, joka oli silloin nimeltään "Museet for de nordiske Oldsager". Sieltä saapui museon tarkastajan Sophus Müllerin ja hän havaitsi kummun keskeltä hyvin säilyneitä puun- ja kaarnan kappaleita. Nämä kuuluivat tammiarkkuun, josta löytyi puoliksi säilynyt naisen luuranko. Naista alettiin kutsua nimellä Ølbyn nainen ().
Vuonna 1901 tehtiin alueelle inventointiretki ja vuonna 1941 hautakumpu rauhoitettiin vuoden 1937 rauhoituslakiin vedoten. Kummusta on otettu valokuva vuonna 1982, jossa sen ympäristöä viljellään ahkerasti, mutta kumpu kasvaa pensaikkoa ja nittykasveja.
Nordhøj on ollut pyöreäpohjainen hautakumpi, jonka halkaisija oli vuonna 1901 26 metriä ja korkeus 3,25 metriä. Muitakin mittauksia tunnetaan: halkaisija 28,3 metriä ja korkeus 4,5 metriä (vuonna 1880) ja halkaisija 30 metriä ja korkeus 5 metriä (1941). Vuonna 1901 kirjoitettiin muistiin, että kummun lakiosa oli tasainen ja että kummun pohjoisosassa oli suoritettu arkeologiset kaivaukset.
Puoliksi kaivetun hautakummun keskikohdasta löytyi lahoamassa oleva tammiarkku, joka oli vuonna 1880 mitattuna 2,5 metriä pitkä ja 0,63 metriä leveä. Arkussa oli luurangon ympärillä odotettavissa olevissa kohdissa koruja ja muita esineitä, joiden perusteella voitiin osittain rekostruoida naisvainajan vaatetusta. Luurangon luut olivat pehmenneet lähes tahnaksi ja vain pääkallo otettiin talteen . Kummusta on löytynyt myös polttohautaus, joka on ajoitettu roomalaiselle rautakaudelle. Siinä vainajan tuhkat ja palaneet luunkappaleet oli koottu hautauurnaan, joka sijoitettiin kummun lakipisteeseen tammiarkun yläpuolelle.
Tine Sundtoft
Tine Sundtoft (s. 9. huhtikuuta 1967 Lillesand) on norjalainen virkailija ja konservatiivipuolueen poliitikko. Hän toimi työntekijäjärjestö Næringslivets Hovedorganisasjon alueellisena johtajana 1995–2005, Länsi-Agderin läänin hallintojohtajana 2005–2013 ja ilmasto- ja ympäristöministerinä 2013–2015.
Hyppylanka
Hyppylanka on elekroniikassa ja sähköalalla käytetty termi hyvin lyhyelle johtokytkennälle kontaktipinnasta toiseen, joissa välietäisyydet ovat yleisesti korkeintaan muutamissa senttimetrissä. Sillä yhdistetään sähkökontaktipinta toiseen laitteen sisällä käyttäen esimerkiksi "jumpperia" tai kuparijohtoa.
Hyppylanka on sinänsä harhaanjohtava ilmaisu, koska kyseessä ei ole lanka, vaan mikä tahansa vaadittavan virran tarvitsema sähköjohde oli kyseessä elektroniikka tai vaihtovirta.
Se on esimerksi yleinen tapa kytkentöissä koskien kodinkonelaitteita kuten hellat, joissa niiden virransyöttö voidaan sovittaa hyvin erilaisista sähkövirtasyötteistä kullekin laitteelle sopivaksi johtuen jännite- ja vaihe-eroista eri maissa.
Pyhän Katariinan luostari (Tallinna)
Pyhän Katariinan luostari oli Tallinnassa nykyisessä Virossa aikanaan toiminut dominikaanien kerjäläisveljien luostari. Luostari perustettiin vuonna 1246 ja sen toiminta lakkasi uskonpuhdistuksen myötä vuonna 1525. Hieman myöhemmin luostari tuhoutui tulipalossa ja näihin päiviin saakka on säilynyt vain luostarin itäsiipi.
Kerjäläisveljestöt saapuivat nykyiseen Viroon kristinuskon leviämisen myötä. Vaatimatonta ja liikkuvaa elämää viettäneet kerjäläisveljet saarnasivat kansankielellä ja heillä oli suuri osuus tavallisen kansan käännyttämisessä. Vilhelm Modenalainen suosi kerjäläisveljistöistä dominikaaneja eli mustia veljiä, jotka pyrkivät jo vuonna 1229 tai 1239 perustamaan luostarin Tallinnan Toompealle. Pyhän Katariinan luostarin perustamisessa onnistuttiin kuitenkin lopulta vasta vuonna 1246 Tallinnan alakaupunkiin. Luostari oli kolmilaivainen, 60 metriä pitkä ja pinta-alaltaan 1 219 neliömetriä. Koonsa puolesta se oli Vanhan-Liivinmaan suurimpia kirkkoja. 1500-luvun alussa luostarissa toimi noviisit mukaan luettuna 30 veljeä. Veljet kävivät uskonnollisista palveluksistaan kauppaa, saaden kaupungin varakkaammalta väestöltä vastineeksi hyödykkeitä, kuten kalaa, sipulia, persiljaa, pippuria, viiniä, munia, voita, ja heiniä, joita saatettiin myydä edelleen eteenpäin. Puolella tynnyrillisellä voita saattoi saada 40 messua.
Luostarin toiminta lakkasi uskonpuhdistuksen ja luterilaisuuden saapumisen myötä. Luostari suljettiin vuonna 1525 ja se otettiin Tallinnan kaupunginraadin haltuun. Luostari oli kuusi vuotta tyhjillään, jonka jälkeen se tuhoutui tulipalossa. Sittemmin luostarin raunioille rakennettiin uusia rakennuksia. Vuosina 1841-1844 luostarin entisen ruokalan paikalle rakennettiin Tallinnan Pietarin ja Paavalin kirkko. Nykypäiviin saakka alkuperäisestä luostarista on säilynyt vain luostarin itäsiipi.
Marguerite Barankitse
Marguerite ”Maggy” Barankitse (s. 1957 Ruyigi, Burundi) on burundilainen opettaja ja ihmisoikeusaktivisti, joka perusti Maison Shalom -nimisen järjestön. Sen kautta Barankitse auttanut noin 30 000 lasta ensin Burundin sisällissodan aikana ja sen jälkeen löytämään turvaa ja koulutusta.
Marguerite Barankitse syntyi Ruyigin kaupungissa vuonna 1957. Hänet kasvatettiin tutsina. Hän oli kuusivuotias, kun hänen isänsä kuoli.
Barankitse opiskeli opettajaksi Rusengossa ja teki jatko-opintoja Lourdesissa Ranskassa. Palattuaan Burundiin hän alkoi opettaa Ruyigissä ranskaa yläkoululaisille. Barankitse oli 23-vuotias, kun hän adoptoi yhden orvoksi jääneen oppilaansa ja seuraavina vuosina neljä oppilasta lisää.
Barankitse opiskeli 1980-luvun lopulla hallintotiedettä Sveitsissä. Hän palasi sieltä Ruyigiin, jossa hän sai paikan hiippakunnan sihteerinä.
Barankitse asui Ruyigiin lähistöllä, kun Burundin ensimmäisen demokraattisesti valitun presidentin Melchior Ndadayen murha käynnisti hutujen ja tutsien välisen sisällisodan, jossa kuoli yli 300 000 ihmistä. Kun tutsikapinalliset lähestyivät 24. lokakuuta 1993 Ruyigiä, Barankitse haki adoptiolastensa kanssa turvaa arkkipiispan asunnosta.
Kaupungissa tapettiin 24. lokakuuta 72 ihmistä. Kapinalliset olisivat halunneet tappaa Barankitsenkin hutujen auttamisesta, mutta kukaan kapinallisista ei halunnut tappaa toista tutsia. Hänelle kuitenkin kostettiin riisumalla hänet alastomaksi ja sitomalla tuoliin.
Verilöylyn jälkeen Barankitse pystyi pelastamaan 25 lasta ja ottamaan nämä suojiinsa. He saivat turvapaikan saksalaiselta avustustyöntekijältä, jonka luona he asuivat seitsemän kuukautta. Kun sisällissota raaistui entisestään, Barankitsen luokse alkoi tulla lisää lapsia lähistöltä.
Kun Barankitsen orpolasten määrä kasvoi, hän joutui laajentamaan organisaationsa. Näin sai alkunsa Maison Shalom, joka sai alkuun tilapäismajoituksen Ruyigin hiippakunnan rakennuksista. Barankitse laajensi vuonna 1994 toimintaa myös Gisuruun ja Buteziin. Maison Shalomin kautta Barankitse oli kesäkuuhun 2016 mennessä huolehtinut noin 30 000 lapsen turvasta ja koulutuksesta. Maison Shalomin on tukenut myös HIV:n vastaista työtä ja perheiden yhdistämistä. Se on myös pyrkinyt auttamaan naisia ja lapsia, jotka palaavat Tansanian pakolaisleireiltä.
Barankitsen työ on tunnustettu ympäri maailmaa. Hänet on palkittu muun muassa Pohjoinen–etelä-palkinnolla (2000), Neljän vapauden palkinnolla (2004) ja Nansen-palkinnolla (2005).
Csilla Bátorfi
Csilla Bátorfi (s. 3. maaliskuuta 1969 Szombathely) on unkarilainen pöytätennispelaaja, joka menestyi varsinkin nelinpelissä. Hän voitti yhdeksän Euroopan-mestaruutta, joista yhden kaksinpelissä, ja saavutti kaksi MM-pronssia. Hän osallistui viisiin olympialaisiin vuosina 1988–2004 ja sijoittui parhaimmillaan neljänneksi naisten nelinpelissä Krisztina Tóthin parina Sydneyssä 2000. Bátorfi voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuosina 1987, 1992 ja 2001.
Sigrid Kaag
Sigrid Kaag (s. 2. marraskuuta 1961 Rijswijk, Alankomaat) on hollantilainen diplomaatti ja poliitikko. Kaag on työskennellyt vuosina 1994–2017 Yhdistyneiden kansakuntien toiminnassa joko Hollannin ulkoministeriön tai YK:n palveluksessa. Hän on toiminut muun muassa kemiallisten aseiden kieltojärjestössä. Lokakuusta 2017 hän on toiminut ulkomaankauppa- ja kehitysministerinä. 13. helmikuuta 2018 – 7. maaliskuuta 2018 välisen ajan hän toimi myös virkaatekevänä ulkoministerinä.
Nadia Desdemona Lioce
Nadia Desdemona Lioce (29. syyskuuta 1959 Foggia) on italialainen vasemmistoterroristi. Hän kuului terroristijärjestö Nuove Brigate Rosseen ("Uudet punaiset prikaatit"), joka oli aktiivinen vuosina 1999–2003.
Lioce oli osallinen pääministeri Massimo D'Aleman avustajan Massimo D'Antonan (1948–1999) murhaan vuonna 1999 ja Silvio Berlusconin taloudellisen neuvonantajan Marco Biagin (1950–2002) murhaan 2002.
Lioce pidätettiin junassa Rooma–Firenze 2. maaliskuuta 2003. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Emilie Gardberg
Emilie Christina Gardberg (s. 28. kesäkuuta 1976 Turku) on suomalainen kulttuurihallinnon ammattilainen. Gardberg toimii Suomen Lontoon-instituutin johtajana nelivuotiskaudella 2018–2022.
Emilie Gardberg on toiminut Turun musiikkijuhlien toiminnanjohtajana 2008–2012 ja Turun filharmonisen orkesterin intendenttinä 2012–2017. Syksyllä 2017 hän oli stipendiaattina yhdessä maailman johtavista ajatushautomoista Wilson Centerissä Washingtonissa ja on sen jälkeen toiminut Wiurilan kartanon kehitysjohtajana.
Gardberg valmistui taiteiden maisteriksi Columbia Universitystä New Yorkista 2008 ja tätä ennen musiikkipedagogiksi (2001) Turun AMK:n taideakatemiasta. Hän toimii vierailevana luennoitsijana useissa korkeakouluissa opettamassa taidehallintoa ja johtajuutta.
Emilie Gardberg on toiminut Suomen vanhimman yhdistyksen (perustettu 1790), Turun Soitannollisen Seuran hallituksen puheenjohtajana vuosina 2010–2016.
Babette Haag
Babette Haag (s. 31. lokakuuta 1967 München, Baijeri) on saksalainen lyömäsoittaja, joka on erikoistunut marimbaan.
Haag syntyi huilistin ja harpistin tyttärenä. Hän aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana. 17-vuotiaana hän kuuli marimballe sävelletyn konserton, mikä sai hänet innostumaan ennemmin lyömäsoitinten opiskelusta kuin uran luomisesta pianistina. Vuosina 1988–1994 hän opiskeli korkeakoulutasolla patarumpujen ja lyömäsoitinten soittoa Freiburgissa ja Breisgaussa.
Haag aloitti solistisen uransa kaudella 1992–1993 ja on myös ollut patarumpalina eri orkestereiden jäsenenä.
Yvonne Naef
Yvonne Naef (s. 9. marraskuuta 1957) on sveitsiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän opiskeli musiikkitiedettä ja laulamista Zürichissä, Baselissa ja Mannheimissa. Voitettuaan lukuisia opiskelijapalkintoja hän sai ensimmäistä kertaa laajempaa huomiota vuonna 1987 sijoituttuaan toiselle sijalle oratorio- ja yksinlaululuokassa Ateenan Maria Callas -kilpailussa.
Uransa alkupuolella Naef esitti muiden muassa Rosinan ("Sevillan parturi", Gioacchino Rossini), Adalgisan ("Norma", Vincenzo Bellini) ja Carmenin roolit ("Carmen", Georges Bizet) ollessaan oopperatalojen jäsenenä Sankt Gallenissa ja Wiesbadenissa.
Suurta henkilökohtaista suosiota Naef saavutti vuonna 1994 Gaetano Donizettin oopperan "Anna Bolena" uudessa tuotannossa Monte Carlon oopperassa. Hän tulkitsi teoksessa Giovanna Seymourin roolin. Seuraavana vuonna hän esiintyi ensimmäistä kertaa Giuliettan roolissa "Hoffmannin kertomukset" -teoksessa Milanon La Scalassa. Hän on esiintynyt festivaaleilla muun muassa Bayreuthissa ja Salzburgissa. Hän on myös kysytty konserttilaulaja, jonka ohjelmisto kattaa teoksia Johann Sebastian Bachista Dmitri Šostakovitšiin.
Maria Alexandru
Maria Alexandru (o.s. Golopenta, s. 30. joulukuuta 1939 Plugova) on romanialainen pöytätennispelaaja, joka osallistui MM-kilpailuihin jo 13-vuotiaana vuonna 1953 ja oli EM-mitaleilla vielä vuonna 1980. Hän voitti urallaan kolme maailmanmestaruutta sekä neljä Euroopan-mestaruutta, joista yhden kaksinpelissä.
Iselin Nybø
Iselin Nybø (14. toukokuuta 1981) on norjalainen liberaalipuolueen poliitikko. Hän hänet valittiin Norjan kansanedustuslaitokseen, suurkäräjille, 2013. 17 tammikuuta 2018 hänestä tuli tiede ja korkeakoulutusministeri. Tätä ennen hän oli toiminut Randabergin ja Stavangerin kunnanvaltuustoissa. Politiikan ulkopuolella Nybø on ollut juristina Norjan verotoimistossa ja yksityisissä yrityksissä.
Larry Csonka
Larry Csonka (s. 25. joulukuuta 1946 Stow, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli pelipaikaltaan blokkaava keskushyökkääjä eli fullback. Csonka pelasi vuosina 1968–1979. Hän oli voimakas ja isokokoinen pelaaja. Csonka muistetaan erityisesti ajoilta Miami Dolphinsissa, jossa hän voitti kaksi kertaa Super Bowlin. Hänet on valittu Pro Football Hall of Fameen ja College Football Hall of Fameen.
Csonka edusti yliopistourallaan Syracusen yliopistoa. Miami Dolphins varasi hänet vuonden 1968 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Csonka oli Dolphinsin avainpelaajia joukkueen edetessä NFL-liigan loppuotteluun kolmesti peräkkäin 1972, 1973 ja 1974. Näistä kaksi viimeistä Dolphins voitti ja Csonka valittiin Super Bowlin arvokkaimmaksi pelaajaksi vuonna 1974. Dolphinsissa pelatessaan Csonka valittiin viidesti liigan tähdistöotteluun Pro Bowliin.
Kaudeksi 1975 Csonka lähti kilpailevaan WFL-liigaan Memphis Southmenin joukkueeseen, mutta siirtyi jo seuraavana vuonna NFL-liigan New York Giantsiin. Uransa viimeisen kauden 1979 Csonka pelasi vielä Dolphinsissa.
Ammattilaisuransa jälkeen Csonka on muun muassa toiminut kykyjenetsijänä ja näyttelijänä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Snake Eater ja televisiosarjassa American Gladiators.
Mária Mednyánszky
Mária Mednyánszky (7. huhtikuuta 1901 Budapest – 20. joulukuuta 1978 Budapest) oli unkarilainen pöytätennispelaaja. Hän voitti 1920- ja 1930-luvuilla 18 maailmanmestaruutta, joista viisi naisten kaksinpelissä, seitsemän naisten nelinpelissä ja kuusi sekanelinpelissä.
Mednyánszkyn äiti kuoli hänen ollessaan yhdeksänvuotias ja isä hänen ollessaan 16-vuotias. Hän aloitti pöytätenniksen pelaamisen 22-vuotiaana työtovereidensa kanssa tauoilla budapestilaisessa pankissa.
Matkalla avaruuteen (vuoden 2018 televisiosarja)
Matkalla avaruuteen ("Lost in Space") on yhdysvaltalainen seikkailuhenkinen tieteissarja. Se on uudelleenkäynnistys vuosina 1965–1968 esitettyyn saman nimiseen tieteissarjaan, joka pohjautui vuonna 1812 julkaistuun romaaniin "The Swiss Family Robinson".
Sarjan tuottajina toimivat Matt Sazama ja Burk Sharpless. Sen ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä huhtikuussa 2018.
Robinsonin perhe haaksirikkoutuu vieraalle planeetalle ja he joutuvat taistelemaan selviytyäkseen erilaisista vaaroista.
Vuonna 2014 kerrottiin "Dracula Untold" elokuvan tuottajina toimineiden Matt Sazamanin ja Burk Sharplessin käsikirjoittavan uudelleenkäynnistystä 1960–luvulla esitettyyn "Matkalla avaruuteen" sarjalle. Netflix antoi sarjalle vihreätä valoa marraskuussa 2015. 2016 kesäkuussa Netflix tilasi 10–osaisen ensimmäisen kauden sarjasta.
Ensimmäisen kauden kuvaukset alkoivat Vancouverissa tammikuussa 2017.
Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflix palvelussa 13. huhtikuuta 2018. 31. maaliskuuta 2018 esitettiin sarjan pilottijakso Washingtonin Awesome Con–tapahtumassa, jonka jälkeen pidettiin Q&A (Kysy ja vastaa) hetki Matt Sazaman ja Burk Sharplessin kanssa.
Gustaf Wilhelm Osonen
Gustaf Wilhelm Osonen (6. lokakuuta 1849 Hausjärvi – 25. syyskuuta 1924 Tampere) oli suomalainen Tampereella vakuutusalalla ja maanviljelystarvikekaupan alalla vaikuttanut kauppias joka perusti vuonna 1897 Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n.
Torttilan ratsutilalla Hausjärvellä syntynyt Osonen aloitti liike-alalla 11-vuotiaana palvellen 13 vuotta helsinkiläisessä kauppaneuvos Johan Henrik Lindroosin liikkeessä ja suoritti samalla yksityisen kauppakoulun kurssin. Hän muutti 1874 Tampereelle jonne hän perusti yhdessä Ludv. Tallqvistin kanssa Tallqvist & Ososen liikkeen. Osonen erosi kuitenkin tästä liikkeestä jo 1877 ja meni tamperelaisen tukkukauppias G. O. Sumeliuksen palvelukseen.
Osonen perusti 1887 Tampereelle vakuutuskonttorin josta kasvoi yksi Suomen suurimpia alallaan. Hän toimi aluksi Kaleva-yhtiön asiamiehenä kunnes siirtyi Suomi-yhtiön edustajaksi ja sen jälkeen 1910 perustetun Henkivakuutusyhtiö Salaman asiamieheksi. Osonen oli myös palovakuutusyhtiö Pohjolan ja tapaturmavakuutusyhtiö Kullervon asiamiehenä Tampereella. Osonen toimi Kansallis-Osake-Pankin Tampereen konttorissa prokuristina, kolmen vuoden ajan kassanhoitajana ja pitkään konttorin valvojana. Osonen kuului tamperelaisen Aamulehden johtokuntaan vuodesta 1883 alkaen ja hän hoiti Aamulehden taloutta vuosina 1890–1893.
Osonen perusti 1893 vakuutuskonttorinsa yhteyteen maanviljelyskoneiden ja -tarvikkeiden kaupan josta muodostettiin 1898 osakyhtiö "Hämeen Maanviljelijäin Kauppa Oy". Tämä yhtiö toimi 1920-luvulle saakka pääasiassa Tampereen talousalueella mutta laajensi sitten toimintansa koko Suomen kattavaksi. Yhtiön nimeksi muuttui samalla vuonna 1925 Suomen Maanviljelijöiden Kauppa Oy (SMK). SMK siirtyi vuonna 1970 SOK:n omistukseen ja yhtiön maatalous- ja konekauppa siirtyi SOK:lle 1970-luvun alussa. SMK:n toiminta supitui huomattavasti keskittyen pääasiassa kiinteistöjen ja tonttiern omistukseen ja vuokraukseen. 1970-luvun lopulla SMK alkoi harjoittaa maataloustraktoreiden kunnostusta ja vaihtokauppaa, turvetuotteiden valmsitusta ja myyntiä sekä Daihatsu-henkilöautojen maahantuontia. Vuonna 1984 yhtiön liiketoiminta myytiin SOK:lle ja SMK:sta muodotettiin 1985 Finvest Oy-niminen kehitysyhtiö joka toimi vuoteen 2000 saakka.
Osonen oli henkivakuutusyhtiö Salaman ja palovakuutusyhtiö Pohjolan hallintoneuvostojen jäsenenä sekä Tampereen Säästöpankin isännistön jäsenenä. Osonen oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Gustaf Wilhelm Osonen oli naimisissa Zuleima Gustava Savanderin kanssa. Heidän poikansa oli opettaja ja Aamulehden päätoimittaja Vilho Osonen.
Anna Sipos
Anna Sipos (3. huhtikuuta 1908 Szeged – 1. tammikuuta 1988 Budapest) oli unkarilainen pöytätennispelaaja. Hän voitti 1920- ja 1930-luvuilla 11 maailmanmestaruutta, joista kaksi naisten kaksinpelissä, kuusi naisten nelinpelissä ja kolme sekanelinpelissä.
Badtrans
BadTrans on Microsoft Windows -järjestelmiä tartuttava mato, joka leviää sähköpostitse. Koska Internet Explorerin vanhemmissa versioissa on laaja määrä haavoittuvuuksia, jotkut sähköpostiohjelmat, kuten Microsoft Outlook Express ja Microsoft Outlook saattoivat asentaa ja suorittaa sähköpostiliitteessä piileskelevän madon heti sähköpostiviestin avauduttua.
Kun mato käynnistetään, se alkaa kopioida itseään ja lähettämään kopioita itsestään isäntäkoneen osoitteistosta löytyviin sähköpostiosoitteisiin, asentaa keylogger-ohjelmiston, joka tallentaa jokaisen näppäimenpainalluksen tartunnan saaneessa koneessa. BadTrans lähettää keyloggerilla tallenettua dataa eteenpäin useissa viestien sarjassa useisiin osoitteisiin.
Saastuneita sähköpostiviestejä saavien osoitteiden joukossa oli ​​osoitteita sähköpostipalveluista, kuten Excite, Yahoo ja IJustGotFired.com.
IJustGotFiredin kohdeosoite alkoi vastaanottaa viestejä 23.3.2001 klo 15:23. Kun tili ylitti kiintiörajansa, se poistettiin automaattisesti käytöstä, mutta viestit tallentuivat, kun ne saapuivat. Osoite sai yli 100 000 saastunutta viestiä pelkästään ensimmäisen päivän aikana.
Joulukuun puolivälissä FBI otti yhteyttä Rudy Rucker nuorempaan, MonkeyBrainsin omistajaan ja pyysi kopioita keylogger-datasta. Kaikki nämä tiedot oli varastettu matojen uhreilta; mutta data ei sisällä tietoa BadTransin luojasta. FBI:n pyynnön noudattamisen sijaan MonkeyBrains julkaisi tietokantaverkkosivuston selvittääkseen, onko tietty osoite vaarantunut. Tietokanta ei paljasta varsinaisia ​​salasanoja tai henkilökohtaista dataa.
Elmer Green
Tor Elmer Green (20. huhtikuuta 1925 Porvoo – 23. maaliskuuta 2018) oli suomenruotsalainen näyttelijä.
Greenin näyttelijänura alkoi rintamateatterissa, ja hänen naapurinsa Pehr-Olof Sirén innosti häntä teatterialalle. Green valmistui Svenska Teaternin oppilaskoulusta vuonna 1946, ja hänet kiinnitettiin seuraavana vuonna teatterin näyttelijäkuntaan. Hänen varhaisiin suuriin rooleihinsa kuului Marcus Antonius draamassa "Julius Caesar". Vuosina 1952–1953 hän johti Vaasan teatteria ja palasi Svenska Teaterniin vuosiksi 1953–1956.
Green siirtyi vuonna 1956 pariksikymmeneksi vuodeksi liike-elämään mutta palasi sittemmin teatteri- ja elokuvarooleihin vapaana näyttelijänä. Merkittäviin myöhäisiin näyttämörooleihin kuului Gustaf Frödingin hahmo Gottfried Grafströmin näytelmässä "Sjung vackert om kärlek". Green nähtiin myös Åke Lindmanin televisiosarjoissa "Harjunpää ja kylmä kuolema" ja "Vihan päivät" sekä teatterielokuvassa "Valkoisia valheita".
Elmer Green avioitui vuonna 1951 opettaja Ulrica Elisabeth Rosenbröijerin kanssa, ja heillä on kaksi lasta.
Nathalie Stutzmann
Nathalie Stutzmann (s. 6. toukokuuta 1965 Suresnes) on ranskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan kontra-altto. Hän aloitti opintonsa Nantesin konservatoriossa ja jatkoi niitä vuosina 1983–87 Pariisissa Michel Sénéchalin sekä Lou Bruderin johdolla. Hän teki konserttidebyyttinsä vuonna 1985 Pariisissa, ja resitalistina häntä kuultiin ensimmäistä kertaa vuonna 1986 Nantesissa. Sittemmin hän on esiintynyt Seiji Ozawan ja Colin Davisin kaltaisten kapellimestareiden johdolla. Hän on tehnyt kymmenittäin levytyksiä ja voittanut monia palkintoja, joiden joukossa on ollut Grammy-palkinto.
Stutzmannilla on ollut rooleja muiden muassa oopperoissa "Taikahuilu" (Wolfgang Amadeus Mozart) ja "Reininkulta" (Richard Wagner). Oopperan ulkopuolella hän on esiintynyt sellaisissa teoksissa kuin "Missa Solemnis" (Ludwig van Beethoven) ja "Alttorapsodia" (Johannes Brahms).
Nikki Keddie
Nikki Ragozin Keddie (30. elokuuta 1930 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen historioitsija, joka on erikoistunut Lähi-idän, Iranin ja islamin historiaan.
Nikki Keddie syntyi New Yorkissa vuonna 1930. Hänen molemmilla vanhemmillaan oli venäläisiä sukujuuria. Hän suoritti historiasta ja kirjallisuudesta vuonna 1951 alemman korkeakoulututkinnon Radcliffe Collegessa. Maisteriksi hän valmistui Stanfordin yliopistosta ja vuonna 1955 tohtoriksi Kalifornian Berkeleyn yliopistosta.
Keddie toimi vuoden tutkijana Etelä-Aasia, mutta sitten hänestä tuli ensin Arizonan yliopiston opettaja ja sitten Scripps Collegen dosentti. Keddie aloitti 1961 Los Angelesin Kalifornian yliopiston vierailevana dosenttina. Vuonna 1967 hänestä tuli kokoaikainen dosentti. Sitten Keddie pääsi apulaisprofessoriksi ja lopulta professoriksi.
Keddie on erikoistunut tutkimuksissaan erityisesti Iraniin ja toisaalta islamiin. Hän on kirjoittanut islamin ja lännen välisistä uskonollisista, tieteellisistä ja poliittisista kohtaamisista. Hän on tutkinut vuosien ajan muun muassa sekularismia, fundamentalismi ja naisen asemaa islamilaisissa kulttuureissa.
SQL Slammer
SQL Slammer on vuonna 2003 löydetty tietokonemato, joka aiheutti rajuja palvelunestohyökkäyksiä tiettyihin Internet-palvelimiin ja täten hidasti merkittävästi maailmanlaajuista Internet-liikennettä. Se levisi nopeasti ja tartutti jopa 75 000 tietokonetta kymmenessä minuutissa.
Ohjelma hyödynsi puskurin ylivuotovirheitä Microsoftin SQL Server- ja Desktop Engine -tuotteiden tietokannoissa. Vaikka MS02-039-tietoturvapäivitys oli julkaistu kuusi kuukautta aikaisemmin, monet yritykset eivät olleet vielä asentaneet sitä.
Catherine Naglestad
Catherine Naglestad on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän syntyi Kaliforniassa skandinavialaisille vanhemmille ja sai musiikin kandidaatin arvon San Franciscon konservatoriosta. Hän jatkoi opintojaan Roomassa, Milanossa ja New Yorkissa. "Opernwelt" nimesi hänet "vuoden laulajaksi" Alcesten ja Norman roolien tulkinnoista. Saksan taideministeriö myönsi hänelle vuonna 2006 "Kammersängerin"-arvon osaamisestaan barokista verismiin ulottuvassa ohjelmistossa.
Naglestad on esiintynyt lukuisilla kansainvälisillä festivaaleilla. Hän on ollut mukana levyttämässä oopperoita "La clemenza di Tito", "Alceste", "Alcina" ja "Ryöstö Seraljista".
Saint-Pierren ja Miquelonin lippu
Saint-Pierren ja Miquelonin lippu on Ranskan merentakaisen alueen, Saint-Pierre ja Miquelonin, epävirallinen tunnus. Alueen virallinen lippu on Ranskan lippu.
Lippu on sininen ja siinä on keltainen laiva, jonka sanotaan olevan "Grande Hermine", jolla Jacques Cartier purjehti Saint-Pierrelle vuonna 1536. Lipun vasemassa reunassa on kolme neliönmuotoista tunnusta, jotka kuvaavat saaren asukkaiden juuria. Nämä ovat ylhäältä alas baskit, bretonit ja normannit. Lipun suunnitteli paikallinen liikemies André Paturel ja lippu otettiin käyttöön vuonna 1982.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824 olivat järjestyksessään 10. Yhdysvaltain presidentinvaalit, jotka järjestettiin 26. lokakuuta – 2. joulukuuta 1824. Vaalit käytiin neljän demokraattis-republikaanisen puolueen jäsenen kesken. Heistä kukaan ei saanut ehdotonta enemmistöä valitsijamiesäänissä, joten presidentin valinta siirtyi Yhdysvaltain edustajainhuoneen vastuulle perustuslain 12. lisäyksen nojalla. 9. helmikuuta 1825 edustajainhuone valitsi John Quincy Adamsin presidentiksi. Hänestä tuli ensimmäinen presidentti, joka oli hävinnyt vaaleissa kansanäänissä.
Ennen vaaleja demokraattis-republikaaninen puolue oli voittanut kuudet edelliset vaalit peräkkäin ja sen suurin vastapuolue federalistinen puolue oli romahtanut. Ulkoministeri Adams, kenraali Andrew Jackson, valtiovarainministeri William H. Crawford ja edustajainhuoneen puhemies Henry Clay hakivat presidenttiehdokkuutta. Viides ehdokas John C. Calhoun luopui ehdokkuudesta ja pyrki varapresidentiksi.
Vaalien jälkeen Jacksonin johtama ryhmä kehittyi demokraattiseksi puolueeksi, kun taas Adamsin ja Clayn ryhmittymä perusti kansallisrepublikaanisen puolueen ja myöhemmin whig-puolueen.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1824
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Presidenttiehdokas
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Puolue
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Kotiosavaltio
! rowspan="1" colspan="2" style="text-align:left;" | Kansanäänet
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:center;" | Valitsijamiesäänet
! Määrä