hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vuoripensasnärhi
Vuoripensasnärhi ("Aphelocoma ultramarina") eli aiemmalta nimeltään meksikonpensasnärhi on varisten heimoon kuuluva varpuslintu. Nykyisessä BirdLife Suomen nimistössä meksikonpensasnärhi ("Aphelocoma wollweberi") on eri laji.
Vuoripensasnärhi on yläpuolelta harmaansininen ja alapuolelta likaisenvalkoinen tai tuhkanharmaa. Pää, niska ja kaulansivut ovat siniset ja selkä ruskeanharmaa. Alaselkä, pyrstö ja siivet ovat siniset. Molemmat sukupuolet ovat samanväriset. Vanhoilla yksilöillä on musta nokka, mutta nuorilla alanokka on ensimmäisenä vuotena himmeänoranssi. Vuoripensasnärhi painaa 105–144 grammaa.
Vuoripensasnärheä tavataan Meksikossa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuoripensasnärheä tavataan 1 200–1 800 metrin korkeudessa. Laji elää metsissä, joissa kasvaa mäntyjä, tammia ja katajia. Alemmilla korkeuksilla lajia tapaa tammien reunustamilta puronvarsilta ja preerioilta. Ylemmillä korkeuksilla laji suosii etelään viettäviä rinteitä, joilla kasvaa tammia.
Esiintymisalueensa länsiosissa vuoripensasnärhi pesii 6–20 yksilön joukoissa, joissa on yksi tai kaksi pesivää paria, joita loput auttavat. Itäiset yksilöt ovat enemmän reviirilintuja. Muninta tapahtuu maaliskuun lopussa tai huhtikuussa ja munia on keskimäärin neljä tai viisi. Laji voi pesiä kahdesti tai kolmesti kesässä, mutta näissä pesinnöissä munaluku on pienempi. Haudonta, johon vain naaras osallistuu, kestää 17–18 päivää. Poikaset pysyvät pesässä 24–28 päivää.
Vuoripensasnärhi käyttää ravinnokseen hyönteisiä, muita niveljalkaisia, liskoja, siemeniä, jyviä, pähkinöitä ja mettä.
Arizonassa tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että vuoripensasnärhi ”punnitsee” kuorellisia pähkinöitä, jotta se erottaa laadukkaimmat joukosta. Ensimmäisessä kokeessa linnut valitsivat systemaattisesti painavimmat ja toisessa linnut hylkäsivät isot mutta kokoonsa nähden liian kevyet pähkinät. Lintu tutkii nokassaan olevaa pähkinää ravistelemalla sitä ja samalla aukoen hiukan nokkaansa kopistellakseen sitä.
Aarne Pelkonen
Aarne Pelkonen tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
Quanah Parker
Quanah Parker (noin 1848 – 23. helmikuuta 1911, intiaaninimeltään "Puthnoconi") oli yksi comanche-intiaanien viimeisistä sotapäälliköistä Keski-Texasissa. Hän oli valkoisen naisen Cynthia Ann Parkerin ‎ja comanche-päällikkö Peta Noconan lapsi. Parkerin elämään tuli käänne, kun hänen isänsä sai surmansa 18. joulukuuta 1860 valkoisten kostoiskussa. Samalla hänen äitinsä vietiin valkoisten puolelle, koska valkoiset halusivat vapauttaa tämän. Quanah nousi heimon päälliköksi ja johti heimon ankaraa vastarintaa valkoisia uudisasukkaita vastaan.
Vuonna 1875 comanche-joukko laski aseensa ja muutti reservaattiin Oklahomaan. Toisin kuin monet muut intiaanit, Quanah Parker sopeutui sinne hyvin. Hänellä oli liikemiesvainua ja poliittista taitoa, ja hänestä tuli vaikutusvaltainen intiaanijohtaja. Niinpä hän oli luomassa intiaaniuskontoja ja kristinuskoa sekoittavaa Amerikan alkuperäiskansojen kirkkoa. Hän kuvasi intiaanien uskontoa sanoen, että valkoinen mies menee kirkkoon puhumaan Jumalasta, mutta intiaani menee tiipiihinsä puhumaan Jumalalle.
Sormisimput
Sormisimput (Ereuniidae) on simppukaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Tyynenmeren syvissä vesissä Japanin läheisyydessä.
Sormisimppujen heimoon kuuluu kolme lajia kahdessa suvussa:
Sormisimppulajit kasvavat korkeintaan noin 30 cm pitkiksi. Niille tyypillisiä piirteitä ovat neljä pidentynyttä ja muusta rintaevästä erillistä rintaevän ruotoa ja piikikkäät suomut.
Damage
Damage voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Fearless
Fearless voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Aarne Pelkonen (laulaja)
Aarne Pelkonen (s. 1986) on suomalainen baritoni sekä lied-, oratorio- ja oopperalaulaja.
Vuosina 2015–2017 Pelkonen oli kiinnitettynä Oldenburgin oopperassa Saksassa, jossa hänen roolejaan olivat muun muassa Figaro Mozartin oopperassa "Figaron häät".Saksan kiinnityksen jälkeen Pelkonen on toiminut freelancerina.
Pelkonen valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2014 Marjut Hannulan oppilaana. Hän on opiskellut laulua myös professori Thomas Quasthoffin, Thomas Hampsonin, Barbara Bonneyn ja professori Elisabeth Werresin johdolla. Liedmusiikkia hän on opiskellut Ilmo Rannan, Wolfram Riegerin ja Gerold Huberin johdolla.
Pelkonen on esiintynyt muun muassa Heidelberger Frühling -festivaalilla ja Wienin Musikvereinissa. Suomessa hän on konsertoinut Tapiola Sinfoniettan, Helsingin Barokkiorkesterin ja Tampere Filharmonian solistina. Elokuussa 2015 Pelkonen esiintyi Hannu Linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin solistina Alban Bergin oopperassa "Wozzeck".
Vuonna 2013 ilmestyi Pelkosen ensiäänite "Virsi", ja samana vuonna hän teki Yleisradion ensinauhoituksenaan Brahmsin "Neljä vakavaa laulua".
Vuonna 2013 Pelkonen voitti Lappeerannan valtakunnallisen laulukilpailun.
Huhtikuussa 2015 Pelkonen voitti kolmannen kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun ensimmäisen palkinnon ja Ylen klassisen musiikin toimituksen myöntämän erikoispalkinnon. Hänet kutsuttiin samalla myös Leif Segerstamin johtaman Turun filharmonisen orkesterin itsenäisyyspäivän konsertin solistiksi vuonna 2015.
Pelkonen ja pianisti Juho Alakärppä ovat saaneet palkintoja kansainvälisissä liedkilpailuissa Berliinissä ja Enschedessä.
Ranskan konsulaatti
Ranskan konsulaatti oli Ranskan hallitus vuosina 1799–1804. Se perustettiin niin sanotun Brumairekuun 18. päivän vallankaappauksen (9. marraskuuta 1799) jälkeen, jossa aiempi direktoriohallitus syöstiin vallasta. Konsulaatin perustana oli vuoden VIII perustuslaki, jonka mukaan toimeenpanovalta tuli jakaa kolmen konsulin kesken. Käytännössä ensimmäinen konsuli Napoleon Bonaparte oli jo tuolloin maan todellinen johtaja ja kaksi muuta konsulia toimivat lähinnä keulakuvina. Siirtymävaiheessa kahtena muuna konsulina toimivat Emmanuel Joseph Sieyès ja Roger Ducos. Sieyès oli alkujaan laatinut toisenlaisen esityksen kaappauksen jälkeiseksi perustuslaiksi, mutta Bonaparte korvasikin sen omalla versiollaan, joka mahdollisti hänelle suuremman vallan. Myöhemmin kahtena muuna konsulina toimivat Jean Jacques Régis de Cambacérès ja Charles-François Lebrun. Napoleonin asema ensimmäisenä konsulina vahvistettiin kansanäänestyksellä helmikuussa 1800. Toisella kansanäänestyksellä elokuussa 1802 hänen asemansa muutettiin elinikäiseksi.
Vuoden VIII perustuslain mukaan konsulit valittiin 10 vuoden kaudeksi. Lainsäädäntövalta jaettiin 80-jäsenisen senaatin, 100-jäsenisen tribunaatin ja 300-jäsenisen lakiasäätävän kokouksen kesken. Tribunaatti sai keskustella lakiesityksistä, mutta ei äänestää niistä; lakiasäätävä kokous sai äänestää, muttei keskustella. Senaatti sai muuttaa perustuslakia ensimmäisen konsulin esityksestä. Konsulit valitsivat ensimmäisen senaatin jäsenet ja senaatti vuorostaan tribunaatin ja lakisäätävän kokouksen jäsenet. Lainsäädäntöelinten jäsenet oli valittava notaabeliluetteloista, jotka koottiin välillisillä vaaleilla. Miehillä oli periaatteessa yleinen äänioikeus. Muodollisesta demokratiasta huolimatta todellinen valta oli ensimmäisellä konsulilla eli Napoleonilla, joka nimitti ministerit ja virkamiehet. Hallitus sai oikeuden myös lakien säätämiseen ja vallasta riisuttu parlamentti jäi lähinnä kumileimasimen asemaan. Valtakunnan neuvoston ja senaatin kautta Napoleon saattoi käytännössä myös ajaa muutoksia lainsäädäntöön ja perustuslakiin. Lisäksi hän oli asevoimien ylipäällikkö ja vastasi Ranskan ulkopolitiikasta. Lainsäädäntöelimet eivät missään vaiheessa toimineet itsenäisesti ja oppositiohenkiset edustajat erotettiin vuonna 1802 tribunaatista.
Muita konsulaatin ajan merkittäviä poliitikkoja olivat ulkoministeri Charles Maurice de Talleyrand sekä poliisiministeri Joseph Fouché.
Konsulaatin aika päättyi vuonna 1804, jolloin Napoleon kruunautti itsensä keisariksi. Myös keisariudesta oli sitä ennen järjestetty kansanäänestys, jossa aiempien tavoin kansan hyväksyntä oli lähes yksimielinen. Seuraava vaihetta Ranskan historiassa kutsutaan ensimmäiseksi keisarikunnaksi.
Aarne Pelkonen (vuorineuvos)
Aarne Vilho Pelkonen (28. heinäkuuta 1909 Pernaja – 28. marraskuuta 1984) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (1959). Hän oli Metsänomistajain Metsäkeskus Oy:n johtaja 1940–1947, Rauma-Repola Oy:n Rauman tehtaiden johtaja 1951–1955 ja Veitsiluoto Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1955–1974.
Yrjö Pöyhönen
Yrjö August Pöyhönen (22. marraskuuta 1897 – 10. lokakuuta 1971) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodan ajan rykmentin komentaja.
Pöyhönen osallistui vuonna 1918 Suomen sisällissotaan ja kävi Vöyrin sotakoulun. Hän palveli nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Terijoen Rajavalvontapataljoonassa sekä Käkisalmen Läänin Rykmentissä 1918-1921. Polkupyöräpataljoona 1:ssä hän palveli 1921-1928. Tampereen rykmentissä hän toimi yleisesikuntaupseerina 1928-1931. Yleisesikunnan tilitoimistossa hän työskenteli esiupseerina ja toimistopäällikkönä 1931-1939.
Talvisodan ja jatkosodan alun ajan Pöyhönen oli Päämajan tiedustelutoimiston päällikkönä 1939-1942. Jalkaväkikoulutuskeskus 3:n päällikkönä hän toimi 1942-1943. JR 11:n komentajan hän oli 4.2.1943-26.3.1944. Edelleen vuonna 1944 hän toimi Jalkaväkikoulutuskeskuksen päällikkönä. Kouvolan sotilaspiiriä hän johti 1944-1946, minkä jälkeen hän erosi aktiivipalveluksesta. Myöhemmin hän toimi liikemiehenä ajoneuvojen parissa.
Vuoden auto Euroopassa
Vuoden auto (engl. "Car of the Year") on arvonimi, joka annetaan uudelle markkinoille saapuneelle henkilöautomallille. Vuoden auton valitsee autoihin perehtyneiden lehtitoimittajien raati, jonka jäsenet ovat Euroopasta. Tittelillä on merkitystä mainonnassa ja markkinoinnissa. Vuoden auto on valittu Euroopassa vuodesta 1964 lähtien.
Nimityksen on voittanut usea automerkki, muiden muassa Fiat, Ford, Mazda, Opel, Peugeot, Renault, Simca, Toyota ja Volkswagen.
Vastaavia nimityksiä muista autotyypeistä on Vuoden Rekka/Kuormuri (Truck of the Year) sekä Vuoden Bussiauto (Coach of the Year).
Lähde:
Konsuli
Konsuli voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tahdon2013
Tahdon2013 oli kansalaisaloitekampanja samaa sukupuolta olevien avioliiton puolesta. Valtakunnallinen ja kaksikielinen kampanja käynnistyi tasa-arvon päivänä 19. maaliskuuta 2013. Kansalaisaloitteesta äänestettiin eduskunnassa 28. marraskuuta 2014. Eduskunta hyväksyi aloitteen äänin 105–92 ja se oli ensimmäinen eduskunnan hyväksymä kansalaisaloite. Eduskunta hyväksyi 12. joulukuuta lain toisessa äänestyksessä äänin 101-90 ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö hyväksyi lain muutoksen 20. helmikuuta 2015. Laki tuli voimaan maaliskuun alussa 2017.
Kannatusilmoituksia kerättiin 19.3.–19.9.2013. Kannatusilmoituksen allekirjoitti 166 851 suomalaista joista yli 100 000 ihmistä allekirjoitti aloitteen ensimmäisenä päivänä. Allekirjoituksista 156 234 oli annettu Kansalaisaloite.fi-palvelussa ja loput paperilomakkeella. Aloite luovutettiin eduskunnan puhemiehelle 13. joulukuuta 2013.
Tahdon2013-kampanjaa tukivat useat julkisuuden henkilöt ja sen aikana järjestettiin tapahtumia ympäri Suomen. Esimerkiksi huhtikuussa 2013 Tavastia-klubilla pidettiin tukikonsertti, jossa esiintyivät muun muassa PMMP, Olavi Uusivirta ja Scandinavian Music Group. Kampanjalle on tehty myös oma tunnuskappaleensa, rap-artisti Timi Lexikonin ”Yhteensovitaan”.
ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry palkitsi Tahdon2013-kampanjan vuoden viestintätekona. Sen palkitsi myös maailman viestintäalan järjestöjen katto-organisaatio The Global Alliance for Public Relations and Communication Management Comm Prix Awards -kilpailun Public Affairs -sarjan voittajana. Se sai myös Regnbågsankan rf:n Guldankan-palkinnon ja QX Gay Gaalan Keep Up The Good Work- ja Vuoden homotapahtuma -kategorioiden voitot. Kampanja oli ehdolla myös Vuoden some-teoksi. Naistoimittajat ry nimesi Tahdon 2013 -kampanjan ja sen vetäjän Senni Moilasen merkittävästä tasa-arvotyöstä Vuoden 2014 kellokkaaksi. Kampanjan perustaja Ida Bergmann nimettiin vuoden nuoreksi eurooppalaiseksi.
Kampanjan pääyhteistyökumppaneita olivat Seta ry, Amnesty International Suomen osasto ry, Sateenkaariperheet ry, Avoin ministeriö, Regnbågsankan rf sekä Trasek ry. Se sai Euroopan unionin Youth in Action -ohjelman tukea. Kampanja oli poliittisesti sitoutumaton ja järjestöistä riippumaton.
Runo Wiberg
Runo Wiberg (19. tammikuuta 1895 Helsinki – 1. toukokuuta 1979) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja pitkäaikainen rykmentin komentaja.
Wiberg kävi vuonna 1917 Vimpelin sotakoulun ja toimi talvella 1917–1918 Vöyrin sotakoulun opettajana. Hän osallistui vuoden 1918 Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Wiberg valmistui Kadettikoulusta 1920, sotateknillisestä koulusta 1929 sekä yleiseltä komentajakurssilta 1948. Hän palveli Porin rykmentissä eri tehtävissä 1918–1923. Sotateknillisen koulun jälkeen hän opetti Kadettikoulussa pioneerioppia 1929–1931. Uudenmaan rykmentissä hän oli pataljoonan komentajana ja aliupseerikoulun johtajana 1931–1939.
Talvisodassa Wiberg toimi 31.12.1939 alkaen JR 10:n komentajana. Jatkosodassa hän vuonna 1941 komensi JR 55:ää ja vuosina 1942–1944 ruotsinkielistä JR 13:a. Jatkosodan jälkeen Wiberg komensi JR 4:ää 1944–1947 toimien samalla Dragsvikin varuskunnan päällikkönä. Helsingin sotilaspiirin komentajana hän toimi 1947–1950. Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä hän oli 1950–1953. Vuodesta 1953 alkaen hän komensi Pioneerirykmenttiä.
Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1922, majuri 1928, everstiluutnantti 1940, eversti 1942.
Wiberg toimi urheiluseura KIF:n puheenjohtajana vuosina 1952–1953.
Heikki Pellinen
Heikki Tapio Pellinen (17. syyskuuta 1896 Helsinki – 19. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen paperi-insinööri ja professori.
Hän työskenteli 1920–1930-luvulla useiden teollisuusyritysten palveluksessa (mm. Raahe Oy, Pitkäranta Oy) ja sitten Teknillisen korkeakoulun paperiteknologian professorina 1942–1959. Pellisen puoliso oli Ester Marjatta Siikanen, heidän tyttärestään Marjatta Elisabet Kunnaksesta (s. 1924) tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori.
Vuoden 1954 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Vuoden 1954 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 45 maata, joista 14 pääsi mukaan Sveitsissä pelattavaan MM-turnaukseen. Isäntämaa Sveitsi ja hallitseva mestari Uruguay pääsivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa.
Maat jaettiin 13 lohkoon siten, että lohkoissa 1-10 pelasivat Euroopan maat sekä Egypti ja Israel. Lohkossa 11 pelasivat Etelä-Amerikan maat ja lohkossa 12 Pohjois-Amerikan maat. Lohkossa 13 pelasivat Aasian maat. Afrikasta ainoa osanottaja oli Euroopan maiden kanssa karsinut Egypti.
Länsi-Saksa selviytyi MM-kilpailuihin
Belgia selviytyi MM-kilpailuihin.
Englanti ja Skotlanti selviytyivät MM-kilpailuihin.
Ranska selviytyi MM-kilpailuihin.
Itävalta selviytyi MM-kilpailuihin.Maat päätyivät tasapisteisiin, jolloin järjestettiin uusintaottelu puolueettomalla kentällä.
Turkki selviytyi arvonnan perusteella MM-kilpailuihin.
Puola luopui, jolloin Unkari selviytyi otteluitta MM-kilpailuihin.Tšekkoslovakia selviytyi MM-kilpailuihin.
Italia selviytyi MM-kilpailuihin.
Jugoslavia selviytyi MM-kilpailuihin.
Brasilia selviytyi MM-kilpailuihin.Meksiko selviytyi MM-kilpailuihin.Etelä-Korea selviytyi MM-kilpailuihin.
Qirin maanjäristys
Qirin maanjäristys, joka aiheutti yli 5 000 ihmisen kuoleman ja 1 700 loukkaantumisen, tapahtui 10. huhtikuuta 1972 Fārsin maakunnassa. Qirissä 80 % rakennuksista tuhoutui.
Eino Virkki
Eino Ilmari Virkki (17. syyskuuta 1898 Turku – 12. lokakuuta 1972 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Virkki kävi tykistöupseerikoulun 1918 ja sotakorkeakoulun 1925–1927. Hän palvei KTR 3:ssa 1919–1920 ja aseseppäkoulussa 1920–1921. Erillisen rannikkotykistöpatterin päällikkönä hän oli vuonna 1921. Rannikkotykistön kapitulanttikoulua, myöhemmin meripuolustuksen kapitulanttikoulua, hän johti 1922–1930. Kadettikoulussa sotahistorian ja sotalaitosopin opettajana hän työskenteli 1930–1932. Yleisesikunnassa hän oli toimistoupseerina 1932–1934. Suojeluskuntien yliesikunnan koulutusosaston päällikkönä hän toimi 1934–1938. Satakunnan suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä hän oli 1938–1939.
Talvisodassa Virkki komensi helmikuusta 1940 lähtien JR 34:ää. Jatkosodan alettua hän komensi JR 15:tä syyskuuhun 1942 asti. Tämän jälkeen sodan aikana hän toimi vielä kotijoukkojen esikunnassa koulutustarkastajana, päämajan koulutusosaston päällikkönä sekä päällystökoulun johtajana. Jatkosodan jälkeen hän toimi Porin sotilaspiirin päällikkönä 1944–1945. Hän palasi pääesikunnan ulkomaanosaston päälliköksi 1947–1949. Uransa viimeiset vuodet 1949–1953 hän opetti Sotakorkeakoulussa ja erosi sitten aktiivipalveluksesta.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1934, eversti 1940.
Pelsonsuo
Pelsonsuo on suoalue, joka ulottuu Muhoksen, Vaalan ja Kestilän kuntiin. Sen laajuus on ollut 144 km². Se jakautuu Iso-Pelsoon, Pieneen-Pelsoon ja Länsi-Pelsoon, jotka ovat tärkeimmät osat. Se on mutasuota, jota on otettu viljelykäyttöön. Valtio suoritti kuivatusta 1857–1866. Pelson varavankilan alueella on raivattua peltoa. Suolta saadaan polttoturvetta, ja se on ollut Suomen suurin polttoturvevarasto, josta Suo Oy on valmistanut turvebrikettejä. Alueella on myös ollut vuodesta 1950 lähtien hallakoeasema.
Alueesta suurin osa on poistunut turvetuotannosta ja siirtynyt muuhun käyttöön ja kasvittunut. Nykyisin turvetuotantoa harjoittaa Vapo Oy vuokraamallaan alueella ja maanomistaja on Senaatti-kiinteistöt. Vuokrasopimus on voimassa vuoteen 2021. Tuotannon arvioidaan päättyvän kokonaan vuonna 2017. Suo on määritelty turvetuotantoalueeksi, eikä sen lähiympäristössä ole luonnonsuojelualueita tai arvokkaita maisema-alueita. Pelson alueen soille on laadittu tarkkailuohjelma, joka kattaa myös tuotannosta poistuneiden alueiden tarkkailun.
Vaalan kunnan alueella on Pelson luonnonpuistoksi muodostettu alue.
Mauno von Schrowe
Mauno Ilmari von Schrowe (13. heinäkuuta 1896 Heinävesi – 21. tammikuuta 1955 Paimio) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodan aikana usean rykmentin komentaja.
von Schrowe osallistui vapaussotaan lääkintätehtävissä ja suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919. Talvisodan alkaessa hän komensi JR 28:n toista pataljoonaa ja 17.12.1939 alkaen koko rykmenttiä, josta nuomero muutettiin myöhemmin JR 19:ksi. Välirauhan aikana hän komensi Lounais-Hämeen suojeluskuntapiiriä, josta jatkosodan alettua hän siirtyi JR 23:n komentajaksi 18.6.1941-4.6.1944. Vuoden 1944 aikana hän komensi kahteen otteeseen JR 15:tä, 14.6.1944-5.9.1944 sekä 4.10.1944-20.11.1944. Väliaikaisesti hän toimi 19. prikaatin komentajan viransijaisena syyskuussa 1944. Sodan jälkeen hän toimi Suolahden sotilaspiirin päällikkönä marraskuusta 1944 kesäkuuhun 1945, jonka jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Wèn kieli
Wè eli guéré on Norsunluurannikossa puhuttava kru-kieli. Puhujia on yli 300 000 ja he asuvat Norsunluurannikon Dix-Huit Montagnesin ja Moyen-Cavallyn alueilla maan länsiosassa. Wè:stä on kolme päämurretta (etelä-, länsi- ja pohjois-wè), joista useita eri alamurteita. Murteet eivät ole välttämättä keskenään ymmärrettäviä; esim. pohjois-wèn Kouiblyn murretta ymmärtää vain noin puolet etelä-wèn puhujista. Lisäksi etelä-wè:ssä on 7 konsonanttia enemmän kuin pohjois-wè:ssä.
Useimmat wè:n puhujat osaavat myös ranskaa ja julaa.
Wè on toonikieli, jossa sanan merkitys muuttuu riippuen paitsi toonista myös siitä, onko vokaali nasaalinen vai oraalinen sekä siitä, onko kielen takaosa vedetty eteenpäin vai taaksepäin vokaalia äänettäessä. Jos taaksepäin, vokaali ääntyy höllänä. Pohjois-wè:ssä eli wobéssa on väitetty olevan 14 toonia eli enemmän kuin missään muussa kielessä, mutta tätä väitettä ei ole pystytty vahvistamaan. Pohjois-wè:stä on raportoitu myös vihellettyä puhetta. Etelä-wè:ssä on 10 toonia:
Kamajauhola
Kamajauhola oli Jääsken eteläisimmässä osassa sijainnut kylä, jonka naapurikyliä olivat muun muassa Ahvola, Oravala ja Ihalempiälä. Kamajauhola rajoittui itäpuolella Antreaan, etelässä Ahvolaan.
Kylän läpi kulki Jääskestä Viipuriin johtava maantie. Lähin rautatieliikennepaikka oli Hannilan asema Antreassa, ensimmäisen Karjalan radan varrella, noin 4-5 kilometrin päässä.
Läheisimpiä vesistöjä olivat pienehköt Oravalanjärvi ja Ahvolanjärvi sekä pieni Ilmalampi, joka sijaitsi kylän rajalla. Kylän läpi virtasi pieni puro, joka laski Ilmalampeen. Kylän maisema muodostui peltoaukeista ja mäistä, joille myös talot oli rakennettu. Näistä huomattavmpia olivat kylän keskustassa sijaitseva Tihveränmäki sekä Heramäki. Kylässä oli vuosien 1870–1879 rippikirjassa 2 maakirjataloa, jotka tosin olivat jakautuneet useille tilanhaltijoille.
Erkki Peltola
Erkki Olavi Peltola (30. maaliskuuta 1906 Viipuri – 26. kesäkuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen biokemisti. Hän oli Valtion maitotalouskoelaitoksen vt. johtaja 1948–1953 ja sen johtaja professorin nimikkeellä vuosina 1953–1967. Helsingin yliopiston dosentti hän oli 1951–1959 meijerikemian alalla. Hän väitteli vuonna 1944 tohtoriksi aiheenaan voirasvan koostumus. Peltola osallistui Jokioisten kunnallispolitiikkaan.
Yopal
Yopal on Kolumbian Casanaren departementin pääkaupunki. Vuonna 2011 siellä oli 111 200 asukasta.
Kaupunki sijaitsee Kolumbian itäisen vuorijonon juurella. Se on perustettu vuonna 1942. Se on saanut nimensä joko alueella yleisestä "yopo"-puusta tai sydäntä tarkoittavasta achaguan kielen sanasta.
Arauca
Arauca on samannimisen departementin pääkaupunki Kolumbian koillisosassa. Sen asukasluku vuonna 2011 oli 71 200 henkeä. Kaupunki sijaitsee Venezuelan rajalla; Arauca-joen silta on virallinen rajanylityspaikka.
Kaupunki on perustettu vuonna 1785.
Birs
Birs () on joki Luoteis-Sveitsissä. Joen pituus on 76,2 km ja se on Sveitsin 11:nneksi pisin joki. Birs saa alkunsa Juravuoristosta, Tavannes'n lounaispuolelta, Col de Pierre Pertuis'n solan tienoilta. Birsin alkuosasta käytetään ranskankielistä nimeä "La Birse". Joki laskee Reiniin Baselin kaupungin itäreunalla, jossa se on Baselin kaupungin ja Birsfeldenin samoin kuin Basel-Stadtin ja Basel-Landschaftin kantonien rajana.
Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Tavannes, Moutier, Delémont, Laufen, Aesch, Birsfelden ja Basel.
Birsissä on kymmenen vesivoimalaa.
Birsin virtaama vaihtelee vuosien 1917-2008 tietojen perusteella vuosittain melkoisesti: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Münchensteinissa - kolmisen kilometriä ennen joen yhdistymistä Reiniin - on ollut 15 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1939 (28 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1921 (6 m³/s). Päivittäinen vaihtelu on suurempaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2007 elokuussa (383 m³/s) sekä pienin vuoden 1921 heinäkuussa (0,8 m³/s).
Toivolan Vanha Piha
Toivolan vanha piha on 1800-luvun lopun käsityöläispiha Jyväskylän keskustassa, Cygnaeuksenkatu 2:ssa. Sen herättivät toimintaan kahvilan ja käsityöläispuodin pitäjät ja muut yrittäjät syksyllä 2012. Torin tarjonta vaihtelee sesonkien mukaan. Pihan palveluja ovat myymälä- kahvila- ja museotoiminta, kurssit ja työpajat, opastetut ryhmävierailut, näyttelyt, erilaiset tapahtumat ja markkinat ympäri vuoden. Toivolan Vanhalle Pihalle ja sen kaikkiin kohteisiin on vapaa pääsy Pihan aukioloaikoina ja Toivolan Vanhan Pihan omien tapahtumien yhteydessä.
Pihan nimi viittaa sen entiseen omistajaan, Jyväskylän seminaarin verkmestari eli työmestari Herman Toivolaan, joka muutti pihapiiriin vuonna 1880 ja perusti siihen sepänliikkeen. Toivolan sepänpaja valmisti koneita, koneen osia, kaivopumppuja ja muun muassa paloruiskuja. Paja työllisti sepänsällejä, vaskiseppiä ja metallisorvaajia. Useat heistä asettuivat asumaan samaan pihapiiriin ja toivat näin itsekin elämää Jyväskylään. Tontin omaksi lunastanutta Toivolaa alettiin kutsua tehtailijaksi.
Vuonna 2010 tontille siirretyt Keski-Suomen museon käsityöläiskodit ovat vanhimpia edelleen pystyssä olevia jyväskyläläistaloja. Kuparisepän talo ja Puusepän talo ovat toimineet museona 1950-luvun puolivälistä saakka. Ne ovat harvinaisia esimerkkejä pienen puutalokaupungin vanhimmasta rakennustavasta ja 1800-luvun asumisesta.
Hessu Hopo – rampin rämäpää
Hessu Hopo – rampin rämäpää (engl. "An Extremely Goofy Movie") on Walt Disneyn vuonna 2000 julkaisema animaatio, joka julkaistiin suoraan videolevitykseen. Elokuvan ohjasi Douglas McCarthy.
Elokuvassa Hessun poika, lahjakas skeittaaja Max aloittaa yliopisto-opintojaan mutta joutuu häpeämään sähläävää isäänsä.
Ilmari Pallari
Lauri Ilmari Pallari (12. helmikuuta 1898 Oulu – 16. maaliskuuta 1965) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Sisällissodan aikana 1918 Pallari osallistui taistelutoimiin valkoisten riveissä ja haavoittui Ahlaisissa. Pallari kävi kadettikoulun 1920 sekä taistelukoulussa majurikurssin 1931. 1920-luvulla hän toimi erilaisissa nuoremman upseerin tehtävissä ja aliupseerikoulun johtajana. 1930-luvulla hän toimi pataljoonan komentajana sekä Kadettikoulussa kouluttajana. Sotilasohjaajana hän toimi 1938-1939.
Talvisodassa Pallari toimi pataljoonankomentajana 1939-1940. Jatkosodan sytyttyä hän komensi pitkän ajan JR 25:a kesäkuuhun 1944 asti, jolloin 4. divisioonan komentaja Pietari Autti syrjäytti hänet. Tämän jälkeen vuodesta 1944 alkaen hän toimi Kouvolan sotilaspiirin päällikkönä. Pallari ylennettiin everstiksi 16.9.1942.
Kun on liian myöhäistä
Kun on liian myöhäistä ("Victor... pendant qu’il est trop tard") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Sandrine Veysset’n käsikirjoittama ohjaama ranskalainen draamaelokuva.
Alakouluikäinen Victor karkaa illalla pois häntä hyväksikäyttävien vanhempiensa luota. Poika päätyy kiertävään sirkukseen, jossa nukahtaa. Muuan sirkuslainen vie pojan entisen naisystävänsä, nykyisen prostituoidun luo. Poika ja nuori nainen ystävystyvät ja kiintyvät, mikä auttaa molempien tilannetta. Kaikki ei kuitenkaan jatku hyvin.
Pelso (täsmennyssivu)
Pelso viittaa muun muassa seuraaviin
Stigmata (elokuva)
Stigmata ("Stigmata") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Rupert Wainwrightin ohjaama yliluonnollinen kauhuelokuva.
Pirttiharju
Pirttiharju on Lahden kaupungin länsialueella sijaitseva kaupunginosa. Pirttiharjun alue rajautuu Hollolaan, Jalkarantaan, valtatiehen 12 sekä Kärpäseen. Pirttiharju on pääasiallisesti omakotitalo- ja rivitalopainotteista asuinaluetta. Alueella sijaitsee myös Päijät-Hämeen keskussairaala. Pirttiharju voidaan jakaa vielä pienempiin osiin, joita ovat Riihelä, Petsamo, Kasakkamäki sekä Likolampi-Salpausselkä.
Linja-autoilla 5 ja 21 pääsee Pirttiharjun alueelle. 5 Kasakkamäentietä, josta Hakkapeliitankadun ja Rakuunakadun kautta Metsäkankaalle, jossa sijaitsee Metsäkankaan päätepysäkki. Linja 21 kulkee Riihelänkadun, Matkamiehenkadun ja Jankkarinkadun kautta Uotilankadulle jossa sijaitsee Riihelän päätepysäkki. Valtatie 12 toisella puolella taas kulkevat Keskussairaalankatua linjat 3s, 4, 8, 11, 35 ja 87. Näistä 4 ja 8 jatkavat Reunakatua Hollolaan, mutta muut päättyvät keskussairaalan päätepysäkille, Hoitajankadulle.
Stigmata
Stigmata voi tarkoittaa:
Paavo Pero
Paavo August Pero (14. lokakuuta 1875 Turku – 13. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen insinööri, professori ja tekniikan tutkija.
Peron vanhemmat olivat varusmestari Heikki Pero ja Fredrika Kankare. Hän valmistui teollisuuskoulusta 1896 ja suoritti höyrykonemestarin tutkinnon 1899. Hän suoritti sitten yksityisesti ylioppilastutkinnon Helsingin suomalaisesta normaalilyseossa 1903 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1906.
Pero oli Tampereen teknillisen opiston yliopettajana 1913–1919 ja sen jälkeen teollisuusneuvoksena 1919–1926 ja 1936–1938. Hän toimi Ammattienedistämislaitoksen konetekniikan opettajana 1926–1936, sen jälkeen Teknillisen korkeakoulun mekaniikan teknologian professorina 1938–1948 ja erikoisopettajana 1948–1954.
Lev Perovski
Lev Aleksejevitš Perovski (1792–1856) oli venäläinen valtiomies. Hän oli sisäministeri 1841–1852 ja osallistui hankkeisiin, jotka pyrkivät hävittämään Suomen autonomisen lainsäädännön Suomen lakien kodifikaation varjolla.
Mineraali perovskiitti on saanut nimensä Lev Perovskin mukaan, joka tunnettiin myös mineraalien keräilijänä.
Kasakkamäki
Kasakkamäki on pientaloalue, joka sijaitsee Lahden kaupungin alueella Pirttiharjun kaupunginosassa. Kasakkamäen alueella sijaitsee alakoulu.
Olavi Peräsalo
Olavi Valdemar Peräsalo (13. marraskuuta 1913 Ilmajoki – 26. elokuuta 1966 Helsinki) oli kirurgi ja Helsingin yliopiston kirurgian professori 1957–1966.
Peräsalon vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Peräsalo ja Sanna Kangas ja puoliso vuodesta 1941 Aira Tellervo Haantie. Peräsalo tuli ylioppilaaksi Seinäjoen yhteislyseosta ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1943. Tohtoriksi hän väitteli 1947 ja sai kirurgian erikoislääkärin pätevyyden 1948 ja rintaelinkirurgian pätevyyden 1952. Peräsalo oli Helsingin yliopiston kirurgian dosentti vuodesta 1950 vuoteen 1957. Hänellä oli useita alkansa kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustoimia, mutta hän oli myös mukana esimerkiksi urheilulääketieteen piirissä ja toimi Helsingin Olympialaisten lääketieteellisessä komiteassa. Peräsalo oli myös Helsingin yliopistollisen keskussairaalan III:n kirurgian klinikan ylilääkäri, erityisalanaan rintakirurgia.
Likolampi-Salpausselkä
Likolampi-Salpausselkä on alue, joka sijaitsee läntisen Lahden kaupungin alueella Pirttiharjun kaupunginosassa. Alue sijaitsee Likolammen uimarannan tuntumassa ja sen rakennuskanta koostuu pientaloista. Alueella on myös Päijät-Hämeen keskussairaala, jonka henkilökuntaa varten alun perin rakennetut Sykekadun luhtitalot sijaitsevat myös Likolampi-Salpausselän alueella.
Kulunvalvonta
Kulunvalvonta eli kulunseuranta on tietyllä alueella tai tietyssä rakennuksessa liikkuviin henkilöihin kohdistuvaa, vartioinnilla tai teknisillä laitteilla toteutettua valvontaa. Tietotekniikan liiton ATK-sanakirjan mukaan kulunvalvonnalla tarkoitetaan oviin ja kulkuväyliin kohdistuvaa valvontaa ja tarkkailua. Valvonnan yleinen syy on asiattomien henkilöiden kulun estäminen. Kulunvalvonnalla voidaan lisätä valvottavan alueen turvallisuutta ja ehkäistä ilkivaltaa. Sen osana voidaan käyttää kulunvalvontajärjestelmiä, joihin on liitetty esimerkiksi RFID-lukijoita ja valvontakameroita.
Laikunlava
Laikunlava on katettu esiintymislava Vanhan kirjastotalon puistossa Tampereen keskustassa, lähellä Tammerkosken rantaa ja Keskustoria. Lava valmistui kesällä 2012 ja sen avajaisia juhlittiin 30. kesäkuuta 2012. Avajaisten vetonaulana esiintyi muun muassa Anna Puu. Ensimmäistä kertaa lavalla järjestettiin esityksiä kuitenkin jo Earth Hourin yhteydessä 31. maaliskuuta.
Suurin piirtein nykyisen Laikunlavan paikalla sijaitsi aiemmin Vanhan kirjastotalon puistolava.
Laikunlava haluttiin rakentaa palvelemaan kuntalaisia ja tarjota helposti lähestyttävä paikka kulttuurille. Se on rakennettu tamperelaisten tapahtumanjärjestäjien käytettäväksi. Samalla se toimii myös kaupungin tapahtumien näyttämönä erityisesti kesäisin lukuisten ilmaistapahtumien muodossa.
Laikunlavaa saa vuokrata Tampereen kaupungin kulttuuripalveluilta. Lavan lainaaminen on maksutonta, mikäli siellä järjestettävä tapahtuma on maksuton. Lavaa ei vuokrata yksityistilaisuuksiin eikä poliittisiin, uskonnollisiin tai kaupallisiin tarkoituksiin.
Laikunlava on noin 8×5 metrin kokoinen ja sen takaosassa on kuoroportaat. Laikunlava on katettu. Lavalle johtavat etualalla portaat ja takaa lavalle pääsee luiskaa pitkin. Takaa löytyy myös lukittu pukeutumistila, tekniikkakaappi ja inva-wc. Lavan ympärys on kivetty ja lavan edustan nurmialueelle tuodaan kesäksi penkit yleisöä varten.
Nimi lavalle saatiin Moro-lehden järjestämässä kilpailussa. "Laikku" on kirjastoa eli ”lainastoa” tarkoittava tamperelainen murresana. Lavan nimiaiheeksi sen katsottiin sopivan myös sikäli, että lava on kaupunkilaisten ”lainattavissa”.
Vehkeilijä Hollywoodissa
Vehkeilijä Hollywoodissa () on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut Russell Rousen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Stephen Boyd, laulaja Tony Bennett (elokuvadebyytissään), koomikko Milton Berle (dramaattisessa roolissa), Elke Sommer, Ernest Borgnine, Jill St. John ja Eleanor Parker. "Vehkeilijä Hollywoodissa" -elokuvassa esiintyvät omina itsenään Bob Hope, Hedda Hopper, Joan Crawford, Merle Oberon, Frank Sinatra ja Nancy Sinatra. Elokuva perustuu Richard Salen samannimiseen romaaniin. "Vehkeilijä Hollywoodissa" kertoo häikäilemättömästä näyttelijästä, joka raivaa tiensä huipulle. Samalla hän tuhoaa jokaisen, joka tulee hänen tielleen.
"Vehkeilijä Hollywoodissa" -elokuvassa on vaikuttava näyttelijäkaarti, johon sisältyy monia tosielämän Oscar-voittajia: kahdeksankertainen puvustus-Oscarin voittaja Edith Head (joka oli myös ehdokkaana puvustuksestaan "Vehkeilijä Hollywoodissa" -elokuvasta, mutta ei voittanut), miespääosa-Oscarin voittajat Ernest Borgnine ja Broderick Crawford, naispääosa-Oscarin voittaja Joan Crawford, miessivuosa-Oscarin voittajat Ed Begley, Walter Brennan (kolminkertainen), James Dunn ja Frank Sinatra. Elokuvassa on mukana myös Oscar-ehdokkaina olleet Merle Oberon ja Eleanor Parker.
"Vehkeilijä Hollywoodissa" kuvattiin Paramount Picturesin studioilla Los Angelesin Hollywoodissa. "Vehkeilijä Hollywoodissa" -elokuvan tuotti Embassy Pictures ja levitti Paramount Pictures.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 15. helmikuuta vuonna 1966 Los Angelesissa. New Yorkin ensi-ilta oli 4. maaliskuuta. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-illan 8. heinäkuuta ja Suomessa 5. elokuuta.
Vaikka elokuva on tarkasti ottaen draama, monet pitävät sitä tahattomana komediana. Toiset pitävät elokuvaa enemmän burleskina. Tony Bennett "voitti" Golden Turkey Awardin "huonoin roolisuoritus suositulta laulajalta" -kategoriassa. Bennett ei tämän jälkeen enää koskaan näytellyt toista dramaattista roolia elokuvassa.
"Vehkeilijä Hollywoodissa" oli ehdokkaana kahteen Oscar-palkintoon lavastuksesta (Hal Pereira, Arthur Lonergan, Robert R. Benton ja James W. Payne; hävisi palkinnon "Fantastinen matka" -elokuvalle) ja puvustuksesta (Edith Head; hävisi palkinnon "Kunnian mies" -elokuvalle). Elke Sommer oli ehdokkaana vuonna 1967 Bambi-palkinnon saajaksi.
Uncle Tupelo
Uncle Tupelo oli yhdysvaltalainen country-yhtye, joka perustettiin Bellevillessä, Illinois’ssa vuonna 1984. Yhtyeen perustivat Jay Farrar, Jeff Tweedy ja Mike Heidorn. Trio julkaisi kolme albumia Rockville Records -levy-yhtiön kautta ennen siirtymistä Sire Recordsille ja laajenemista viisihenkiseksi. Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia ja kaksi kokoelmaa.
Selçuk İnan
Selçuk İnan (s. 10. helmikuuta 1985 İskenderun, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Galatasarayta ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
İnan siirtyi vuonna 2011 istanbulilaiseen Galatasarayhin.
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2003
Suomen jääkiekkomaajoukkue vuoden 2003 maailmanmestaruuskisoissa jotka järjestettiin Suomessa.
Teräväkulmainen kolmio
Teräväkulmainen kolmio on kolmio, jonka kaikki kolme kulmaa ovat alle 90°. Kulmaa, joka on alle 90°, sanotaan teräväksi kulmaksi. Teräväkulmaisia kolmioita ovat muun muassa tasasivuiset kolmiot, joiden kaikki kulmat ovat 60°.
Muut kuin teräväkulmaiset kolmiot ovatkin joko suorakulmaisia tai tylppäkulmaisia kolmioita, koska yksi kulmista on vähintään 90°. Koska kolmion kulmien summa on aina 180°, on suorakulmaisen kolmion kaksi muuta kulmaa yhteensä 90° ja ne ovat siten teräviä kulmia. Tylppäkulmaisen kolmion yksi kulma on yli 90°, joten kahden muun kulman summa on alle 90° ja nekin ovat teräviä kulmia. Tämän perusteella kolmioissa on aina vähintään kaksi terävää kulmaa ja teräväkulmaisessa kolmiossa kaikki kolme ovat teräviä.
Teräväkulmaisen kolmion sivuilla on eräs ominaisuus. Kosinilauseen
mukaan terävällä kulmalla formula_2 ja silloin sivut toteuttavat seuraavat kolme epäyhtälöä
Suorakulmaisella kolmiolla tämä epäyhtälö ei enää päde, sillä jos sen pisin sivu eli hypotenuusa merkitään c, saadaankin yhtälö formula_4 eli Pythagoraan lause.
Artikulaatiovirhe
Artikulaatiovirhe tarkoittaa virheellisyyttä asian suullisessa ilmaisussa, ääntämisessä eli artikulaatiossa. Yksittäiset artikulaatiovirheet ovat lievimpiä puheen häiriöitä, ja tarkoittavat käytännössä esimerkiksi S- tai R-kirjaimen äänteen virheellistä suullista tuottamista. Puhekielessä käytetään tällaisesta artikulaatiovirheestä esimerkiksi ilmaisua R-vika.
Mikäli artikulaatiovirheitä on samalla puhujalla useampia vielä varhaislapsuuden jälkeen, voi kyseessä olla laajempi fonologisen järjestelmän (äännejärjestelmä) vaikeus tai puhemotoriikan häiriö, kuten verbaalinen dyspraksia. Tällöin kuntoutuminen vaatii usein tiivistä puheterapiaa.
Epäselvää tai mumisevaa suullista ilmaisua kuvaa käsite huono artikulaatio, jossa ei siis välttämättä ole kyse varsinaisesta artikulaatiovirheestä vaan esimerkiksi siitä, että puhuja ei keskity artikulaatioonsa.
Polkupyörävarkaat
Polkupyörävarkaat ("Shi qi sui de dan che") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Wang Xiaoshuain ohjaama draamaelokuva, joka kertoo maalta Pekingiin muuttavasta 17-vuotiaasta pojasta, joka saa työtä polkupyörälähettinä. Hänelle annetaan pyörä, jonka hinta vähennetään hänen palkastaan. Pyörä varastetaan, ja poika lähtee etsimään sitä. Hän löytääkin opiskelijapojan, joka on juuri ostanut pyörän kirpputorilta. Tämä ei kuitenkaan suostu luopumaan pyörästä.
Ranskalais-taiwanilaisella rahotuksella tehty elokuva voitti Berliinin elokuvajuhlilla 2001 Großer Preis der Jury -palkinnon, mutta oli kielletty Kiinassa vuoteen 2004 saakka.
Lauri Haanterä
Lauri Vihtori Haanterä (vuoteen 1934 asti Hymander) (7. maaliskuuta 1898 Virolahti – 23. kesäkuuta 1978) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.
Haanterä kävi Viipurin upseerikokelaskurssin 1918-1919, Kadettikoulun 1921-1922 sekä Sotakorkeakoulun 1930-1932 (ye-upseeri 1933). Hän toimi Keski-Suomen rykmentissä joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä 1919-1932. Yleisesikunnan liikekannallepanotoimistossa toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina hän oli 1932-1940.
Talvisodassa hän johti Päämajan Henkilötäydennystoimistoa. Välirauhan aikana hän toimi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirin päällikkönä 1940-1941. Piiristä perustettiin JR 27, jonka komentajana Haanterä toimi 18.6.1941-10.4.1944 Karjalankannaksella. Myöhemmin hän johti 3. prikaatia 17.6.1944-14.11.1944.
Jatkosodan jälkeen Haanterä oli Tampereen sotilaspiirin päällikkönä 1944-1947. Pääesikunnassa koulutusosaston päällikkönä hän toimi vuodesta 1947-1954. Uransa päätteeksi hän komensi Savo-Karjalan sotilaslääniä 1954-1958.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1921, kapteeni 1924, majuri 1932, everstiluutnantti 1940, eversti 1942.
Subhash Ghai
Subhash Ghai (s. 24. tammikuuta 1945 Nagpur, Maharashtra) on intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on elokuvatuotantoyhtiö Mukta Artsin perustaja. Hänen merkittävimpiin elokuviinsa kuuluvat "Kalicharan" (1976), "Karz" (1980), "Hero" (1983), "Meri Jung" (1985), "Karma" (1986), "Ram Lakhan" (1989), "Saudagar" (1991), "Khalnayak" (1993), "Pardes" (1997) ja "Taal" (1999). Ghai on voittanut kaksi Filmfare Awards -palkintoa.
Perusvoide
Perusvoiteella tarkoitetaan lääketehtaan valmistamaa lääkkeetöntä voidetta. Perusvoiteita saa myös markettituotteina, mutta tällöin niitä markkinoidaan muulla kuin perusvoiteen nimellä, esimerkiksi kosteus- tai vartalovoiteena. Perusvoiteita valmistetaan eri ihotyypeille. Perusvoiteet sisältävät rasvoja, emulgaattoreita ja vettä sitovia aineita sekä erilaisia täyteaineita. Perusvoiteiden tarkoituksena on estää veden haihtumista iholta ja parantaa ihon kuntoa. Perusvoiteita voidaan käyttää kuivan ihon hoitamiseen sekä myös erilaisiin ihotauteihin, kuten ekseemoihin ja psoriaasiin.
Torsti Kotilainen
Torsti Kotilainen (22. syyskuuta 1896 Heinävesi – ?) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja rykmentin komentaja jatkosodassa.
Kotilainen valmistui Kadettikoulusta 1922 ja Sotakorkeakoulusta 1928. Hän palveli komppanianpäällikkönä 1922-1928 sekä rykmentin ye-upseerina 1928-1929. Sotilastarkastajana hän oli 1931. Suojeluskuntien yliesikunnassa hän työskenteli osastopäällikkönä 1931-1939. Savonlinnan suojeluskuntapiirin päällikkönä hän toimi 1940-1941. Alueelta perustettiin JR 28 jonka rykmentinkomentajaksi Kotilainen siirtyi 17.6.1941 alkaen 3.4.1942 asti. Hän palasi jonkin suojeluskuntapiirin päälliköksi 1942-1944. Hänet ylennettiin everstiksi vuoden 1942 aikana. Savonlinnan sotilaspiiriä hän johti 1944-1948. Kotkan sotilaspiirin komentajana hän oli 1948-1951 ja Lappeenrannan sotilaspiirin vuodesta 1951 alkaen.
Idänsitruunaperhonen
Idänsitruunaperhonen ("Gonepteryx farinosa") on Kaakkois-Euroopassa ja Keski-Aasiassa tavattava sitruunaperhoslaji.
Idänsitruunaperhonen muistuttaa varsin paljon sitruunaperhosta ("Gonepteryx rhamni"). Siivet ovat pituuteensa nähden leveät ja etusiiven kärki on suvulle tyypilliseen tapaan terävä. Takasiivessä on leveä kannus, joka on pitempi kuin muilla sitruunaperhosilla. Takasiiven ulkoreuna on kannuksen takana loivasti mutkitteleva. Siipien väri on vihertävänkeltainen ja oranssi keskitäplä on hyvin pieni tai puuttuu kokonaan. Koiraan etusiivet ovat takasiipiä kirkkaamman keltaiset ja siipien yläpinnalla siipisuomut ovat epätasaisesti, minkä vuoksi siipi näyttää jauhoiselta. Tuntosarven kärki on alapuolelta vaaleanpunainen.
Idänsitruunaperhosta tavataan Balkanin niemimaan eteläosissa, pääasiassa Kreikassa ja levinneisyysalue ulottuu Turkkiin, Kaukasukselle ja Keski-Aasian läpi Himalajalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena toukokuulta elokuulle ja talvehtimisen jälkeen maalis-huhtikuussa.
Idänsitruunaperhonen elää mäkisissä maastoissa, kuivissa metsissä, pensaikkoisilla niityillä sekä puoliaavikoilla.
Toukka elää paatsamilla ("Rhamnus") sekä kärsimyskruunulla ("Paliurus spina-christi").
Toisen tytön kengissä
Toisen tytön kengissä () on Hobart Henleyn ohjaama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen komediaelokuva vuodelta 1925. Elokuvan pääosissa ovat Norma Shearer ja Lew Cody. Joan Crawford tekee yhden ensimmäisistä elokuvaesiintymisistään mallina. "Toisen tytön kengissä" uskotaan olevan nykyään kadonnut elokuva.
"Toisen tytön kengissä" tuotti ja jakeli Metro-Goldwyn-Mayer. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 20. heinäkuuta vuonna 1925 New Yorkissa. Maanlaajuisen ensi-illan elokuva sai 23. elokuuta. Suomessa elokuva julkaistiin 27. syyskuuta vuonna 1926.
Katherine Emerson (Norma Shearer) päättää lähteä pienestä iowalaisesta kotikaupungistaan ja mennä viettämään hyvää elämää New Yorkiin. Juna, joka on viemässä Katherinea itään, joutuu matkalla onnettomuuteen. Katherine päätyy yhteen erään käsilaukun kanssa, joka oli kuulunut onnettomuuden yhdelle kuolonuhrille Madelinelle (Miss Dupont). Käsilaukussa on viesti Nicholas Wentworthilta (Lew Cody), joka on kutsunut nuoren naisen asuttamaan hänen asuntoaan Wentworthin ollessa Euroopassa. Ainoana ehtona oli, että hän muuttaisi asunnosta pois toukokuun 1. päivään mennessä, jolloin hän palaa takaisin. Katherine päättää ottaa Madelinen identiteetin ja ottaa asunnon. Tällöin hän voisi elää New Yorkissa tyylillä. Kuitenkin Katherinen vanhemmat (James Corrigan ja Mary Carr) saapuvat yllättäen ja alkavat kysellä liikaa. Katherine valehtelee ja sanoo, että hän on naimisissa Wentworthin kanssa, mutta jatkaa Dick Waynen (William Haines) tapailua. Wentworth palaa aikaisemmin ja sekoittaa vielä enemmän asioita. Kaikesta huolimatta Wentworth rakastuu Katherineen melkein välittömästi.
Sinipensasnärhi
Sinipensasnärhi ("Aphelocoma unicolor") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Sinipensasnärhiä elää Väli-Amerikassa. Lajia tavataan El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa. Lajin kokonaiskannaksi arvioidaan 50 000–500 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Espanjatar
Espanjatar () on King Vidorin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamakomediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1925. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. "Espanjattaren" pääosassa on Eleanor Boardman. "Espanjatar" kertoo San Franciscon maanjäristyksen selviytyjästä ja orvosta, jonka adoptoi hänen Espanjan sukulaiset. Tyttöorvon kasvettua nuoreksi naiseksi, hän palaa takaisin Amerikkaan.
Elokuva perustuu Lawrence Irving Risingin romaaniin, jonka pohjalta Harry Behn ja Agnes Christine Johnston laativat käsikirjoituksen. "Espanjatar" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. huhtikuuta vuonna 1925. Suomessa elokuva sai ensi-illan 24. toukokuuta vuonna 1926. "Espanjatar" on edelleen tallessa, ja sen kopiota pidetään UCLA Film and Television Archiven arkistoissa tallessa.
Thermidorin vallankaappaus
Thermidorin vallankaappaus on nimitys Ranskan suuren vallankumouksen taitekohdalle 27. heinäkuuta 1794 (vallankumouskalenterin mukaan 9. Thermidor-kuuta vuonna II), jolloin diktatorisesti hallinnut Maximilien Robespierre syrjäytettiin ja terrorin aika päättyi.
Vallankaappauksen taustalla oli yleinen tyytymättömyys jatkuvasti lisääntyviin teloituksiin, joita pelkästään heinäkuussa 1793 pantiin toimeen 1 300. Robespierren vastaisesta salaliitosta huhuttiin. Hän yritti pelastaa asemansa pitämällä 26. heinäkuuta kansalliskonventissa puheen, jossa esitti sekä vetoomuksia että uhkauksia. Tämä oli viimeinen pisara, joka käänsi konventin häntä vastaan. Seuraavan päivän istunnossa puhemies Jean-Marie Collot d’Herbois keskeytti Louis de Saint-Justin pitämän Robespierren puolustuspuheen ja Robespierren yrittäessä puhua hänet hukutettiin ”"Alas tyranni!"” -huutoihin. Konventin määräyksestä Robespierre, Saint-Just ja useita muita heidän tukijoitaan pidätettiin välittömästi. Pariisin kommuunin joukot vapauttivat heidät, mutta Paul de Barras’n komentamat sotilaat vangitsivat heidät uudelleen.
Robespierre, hänen veljensä Augustin, Saint-Just, François Hanriot ja Georges Couthon pidätettiin kaikki Pariisin kaupungintalolla. Robespierre yritti tiettävästi ampua itsensä, mutta luoti ainoastaan murskasi hänen leukansa. Hänet saatiin pidettyä hengissä seuraavana päivänä tapahtuneeseen teloitukseen asti. Yhteensä 104 johtavaa Robespierren kannattajaa teloitettiin kolmen seuraavan päivän aikana.
Robespierren syrjäyttämisen seurauksena kansalliskonventti sai takaisin valtansa Yhteishyvän valiokunnalta. Valiokunnan valtaa rajoitettiin ja jakobiiniklubit lopetettiin.
"Thermidorista" on sittemmin tullut käsite, jolla voidaan viitata vallankumousten radikaalin vaiheen päättymiseen.
Pikkutöyhtöharakka
Pikkutöyhtöharakka ("Cyanocorax formosus") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Pikkutöyhtöharakka on 46–56 cm pitkä ja painaa 205–213 grammaa. Linnulla on suuri töyhtö ja pitkät pyrstösulat, jotka ovat koiraalla naarasta suuremmat. Sillä on valkoinen naama ja vatsapuoli ja täyteläisen sininen selkäpuoli. Molemmilla sukupuolilla on rinnassa musta juova, joka kulkee kaulansivujen kautta silmän taakse.
Pikkutöyhtöharakoita elää Väli-Amerikassa. Lajia tavataan Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemala, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 50 000–500 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.
Pikkutöyhtöharakat pesivät perhekunnissa, joissa toiset naaraat auttavat pesivää naarasta poikasten hoidossa. Pesintä tapahtuu tammi–huhtikuussa. Pesivä naaras munii keskimäärin 3–4 munaa, joita se hautoo yksin. Se jättää pesän haudonnan aikana vain harvoin muiden naaraiden ruokkiessa sitä. Poikaset pysyvät pesässä keskimäärin 23 päivää. Niitä ruokkivat sekä niiden emonaaras että perhekunnan muut naaraat. Koiraat eivät juuri osallistu poikasten hoitoon.
Pikkutöyhtöharakat käyttävät ravinnokseen pääasiassa toukkia ja hedelmiä. Lisäksi ne syövät heinäsirkkoja ja hepokatteja, pieniä liskoja, sammakoita ja pienten lintujen poikasia.
Alppilan yläasteen koulu
Alppilan yläasteen koulu on Helsingin Alppilassa sijaitseva noin 270 oppilaan peruskoulun yläaste.
Koulu perustettiin vuonna 1959. Yläaste syntyi 1970-luvulla, kun Alppilan yhteislyseo jaettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä yläasteeksi ja Alppilan lukioksi. Koulun rehtorina toimii Maria Uutaniemi.
Helsingin kaupunginvaltuusto päätti koulun lakkauttamisesta huhtikuussa 2014. Yläasteen oppilaat siirtyvät Eläintarhan kouluun syksyllä 2016.
Koulu nousi julkisuuteen, kun erityisluokan opettaja Antti Korhonen poisti ruokalasta voimakeinoin siellä häiriköineen oppilaan. Korhonen erotettiin tapauksen johdosta, mutta irtisanominen muutettiin myöhemmin kirjalliseksi varoitukseksi.
Poku Salo
Poku Harri Rainer Salo (s. 7. heinäkuuta 1948) on suomalainen squashinpelaaja. Hän voitti squashin Suomen-mestaruuden vuosina 1970–1972 ja 1978. Hän on toiminut myös Suomen Squashliiton toiminnanjohtajana.
Salon isä on tennispelaaja ja jääpalloilija Sakari Salo.
Kulta (täsmennyssivu)
Kulta voi tarkoittaa seuraavia: