hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
American Pie (elokuvasarja)
American Pie on sarja nuortenelokuvia. Sarjan ensimmäinen elokuva "American Pie" sai ensi-iltansa 9. heinäkuuta 1999, ja siitä tuli maailmanlaajuinen populaarikulttuurin ilmiö. Elokuva poiki kaksi jatko-osaa, jotka julkaistiin kahden vuoden välein. Vuosina 2005–2009 julkaistiin neljä spin-off-elokuvaa. Elokuvasarjan varsinainen neljäs elokuva "" sai ensi-iltansa vuonna 2012, kahdeksan vuotta "" -elokuvan jälkeen. Elokuussa 2012 Jon Hurwitz ja Hayden Schlossberg kertoivat tekevänsä viidennen osan. Elokuva kulkee toistaiseksi nimellä "American Pie 5".
Elokuvasarjan alkuperäisissä osissa Jim Levenstein (Jason Biggs) kehittää suhdettaan luokkakaveriinsa Nadiaan (Shannon Elizabeth), ja yhdessä parhaiden kavereidensa Kevin Myersin (Thomas Ian Nicholas), Paul Finchin (Eddie Kaye Thomas) ja Chris Ostreicherin (Chris Klein) kanssa hän yrittää menettää poikuuttaan. Toisessa elokuvassa yhdessä Steve Stiflerin (Seann William Scott) kanssa ystävykset järjestävät juhlat, ja Jim ihastuu Michelle Flahertyyn (Alyson Hannigan). Kolmannessa elokuvassa Jim ja hänen ystävänsä suunnittelevat hänen ja Michellen häitä. Neljäs elokuva tuo yhteen kaikki ensimmäisestä elokuvasta tutut henkilöt näiden kokoontuessa luokkakokoukseen East Great Fallsiin 13 vuotta myöhemmin. Viidennen osan juonesta ja näyttelijöistä ei ole vielä tietoa.
Elokuvat ovat tuottaneet yli 980 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria maailmanlaajuisesti.
Spin-off-osat keskittyvät Stiflerin sukulaisiin, joihin lukeutuvat hänen veljensä Matt (Tad Hilgenbrink) ja serkku Erik (John White), Dwight (Steve Talley) ja Scott (John Patrick Jordan). Spin-off-elokuvat julkaistiin suoraan videolle.
Vattuvenhokas
Vattuvenhokas ("Meganola albula") on pieni, vaalea yöperhonen. Suomessa sitä on tavattu satunnaisesti etelärannikolla harvinaisena harhailijana.
Pieni ja vaalea perhonen. Etusiivet ovet leveyteensä nähden lyhyet ja pohjaväriltään valkoiset. Siiven keskiosa on leveälti ruskea ja siinä on tunnusomaisena piirteenä mustanruskea, kaarenmuotoinen poikkijuova. Kaari ei kuitenkaan aina erotu yhtenäisenä. Siiven kärkiosa on ruskea ja siinä on valkoinen aaltoviiru. Siiven etureunassa on lisäksi rivi tummanruskeita pilkkuja. Takasiivet ovat harmaanruskeat, ulkoreunaa kohti tummenevat. Siipiväli 20–22 mm.
Lajin voi sekoittaa lähinnä suovenhokkaaseen ("Nola karelica") ja rämevenhokkaaseen ("Nola aerugula").
Vattuvenhokasta tavataan laajasti Espanjasta ja Etelä-Englannista Keski-Euroopan ja Etelä-Baltian kautta Ukrainaan ja edelleen Venäjän eteläosien poikki Kiinaan ja Taiwanille. Pohjoismaissa se on tulokas, jonka ensimmäiset havainnot ovat Etelä-Ruotsista 1940-luvulta. Suomesta ensimmäinen havainto on vuodelta 2002. Suomessa vattuvenhokas on satunnainen harhailija, jota on tavattu satunnaisesti Etelä-Karjalan ja itäisen Uudenmaan rannikolla sekä Ahvenanmaalla. Havainnot on tehty heinäkuussa. Etelämpänä lentoaika on heinä-elokuussa.
Vattuvenhokkaan tyypillinen elinympäristö on avoin ja lämmin maasto, jonka maaperä on usein kalkkipitoinen. Tyypillisesti sitä tavataan hiekkamailla, rannoilla ja metsien reunoilla. Laji on enimmäkseen paikoittainen, mutta sillä on vaellustaipumista, minkä vuoksi yksilöitä voi tavata kaukanakin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on esiintymispaikallaan tavallisesti suhteellisen harvalukuinen, mutta yksilömäärät vaihtelevat vuosittain paljon. Perhonen lepää päivisin hyvin piiloutuneena, eikä sitä tavata luonnossa lepopaikastaan käytännössä koskaan. Molemmat sukupuolet aloittavat lentonsa hämärän laskeuduttua ja jatkavat keskiyöhön, joskus lento alkaa kuitenkin jo ennen auringonlaskua. Koiraat tulevat valolle tyypillisesti hieman ennen keskiyötä ja huomattavasti naaraita runsaammin.
Naaras tuottaa luultavasti vain noin 50 munaa, jotka se asettelee yksitellen lehtien alapinnoille, lähelle lehtiruotia. Toukat kasvavat hitaasti loppukesän aikana ja talvehtivat kuolleisiin lehtiin naamioituneina karikkeen joukossa. Keväällä toukat aktivoituvat ja viettävät huomaamatonta elämää piilotellen lehtien alla. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alussa ja koteloituvat oksalle rusehtavan, veneenmuotoisen kotelokopan sisään.
Toukan ravintokasveja ovat sinivatukka ("Rubus caesius") sekä karhunvatukat ("Rubus"), joskus myös muut ruusukasvit.
Uskonnollinen ihminen (kirja)
Uskonnollinen ihminen () on vuonna 1999 ilmestynyt kirja uskontopsykologiasta. Teoksen on suomentanut Owe Wikström ja suomennoksen on julkaissut kristillinen kustantamo Kirjapaja vuonna 2009. Kirja on käännetty alkuteoksen 5., uudistetusta painoksesta.
Sukakarstaohdake
Sukakarstaohdake ("Dipsacus strigosus") on karstaohdakkeiden sukuun kuuluva kaksivuotinen purtojuurikasvi. Alkuperäisenä laji kasvaa Kaakkois-Euroopassa ja Etu-Aasiassa. Pohjoismaiden eteläosissa sukakarstaohdake on melko harvinainen, Suomen etelärannikolla hyvin harvinainen tulokaskasvi.
Sukakarstaohdake kasvaa 50–200 senttimetriä korkeaksi. Se on ulkonäöltään kuten karvakarstaohdake ("Dipsacus pilosus"), mutta mykerö on suurempi, 2,5–4 cm leveä. Mykerön tukilehdet ovat 1,5–2 cm pitkät. Sukakarstaohdakkeen kukkien teriö on keltainen.
Tammivenhokas
Tammivenhokas ("Meganola strigula") on pieni ja harmaa yöperhoslaji.
Pieni ja harmaankirjava perhoslaji. Etusiivet ovat lyhyet ja leveät. Niiden pohjaväri on vaaleanharmaa ja siipi on keskiosastaan laajalti tasaisen vaalea. Tyvi- ja kärkiosa ovat tummemmat ja eroavat keskiosasta selvien mustanharmaiden poikkiviivojen perusteella. Siiven etureunassa on rivi tummia täpliä ja siiven päällä on kolme kellertävää suomutäplää. Takasiivet ovat ruskeanharmaat ja niissä erottuu himmeä, tumma keskitäplä. Siipiväli on 20–22 mm.
Tammivenhokkaan elinalue ulottuu Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Uralille. Suomessa lajin levinneisyys painottuu selvästi Ahvenanmaalle, Turun saaristoon ja Varsinais-Suomeen, mutta sitä tavataan nykyisin itäänpäin koko etelärannikon pituudelta. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuulle. Lento on paikoittain lyhytaikainen. Joskus lajilla on syyskuussa havaittu toisen sukupolven yksilöitä.
Lämpimien ja kuivien lehtimetsien ja pensaikkojen piilotteleva perhonen, jota ei tavata tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella. Lento alkaa hämärän laskeutumisesta ja jatkuu keskiyöhön. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, mutta koiraat selvästi naaraita helpommin. Jonkin verran perhosia tulee myös makealla nesteellä kostutetulle syötille. Päivisin perhoset lepäilevät, luultavasti puiden latvustojen suojissa.
Naaras munii luultavasti enintään viitisenkymmentä munaa. Toukka syö lehtiä sisältä ulospäin ja jättää jäljelle vain lehtiruodit. Toukat ovat aktiivisia myös päivisin, mutta elävät suurelta osin latvustoissa, joten niitä ei tapaa helposti. Toukka on täysikasvuinen kesäkuun puolivälissä ja koteloituu kovan, ruskean ja veneenmuotoisen kotelokopan sisään oksalle.
Toukan ravintokasvi on tammi ("Quercus robur"), etelämpänä ilmeisesti myös muutamat muut lehtipuut.
Valkonarsissi
Valkonarsissi ("Narcissus poëticus") on laajasti koristekasvina viljelty keväisin kukkiva narsissilaji. Sitä tavataan alkuperäisenä Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Valkonarsissi on monivuotinen sipulikasvi, joka kasvaa 20–45 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat 3–13 millimetriä leveät, muodoltaan tasasoukat ja väriltään tummanvihreän sinivihreät. Valkonarsissin tuoksuva, kirjavanvärinen kukka on 3,5–7 senttimetriä leveä. Kukan valkeat kehälehdet ovat 1,5–2,5 cm pitkiä. Keskellä oleva poimuilevareunainen lisäkehä on väriltään keltainen punainen tai oranssi. Valkonarsissin hedelmä on pallomainen kota. Se kukkii keväällä. Laji on ulkonäöltään muunteleva.
Valkonarsissi risteytyy keltanarsissin ("Narcissus pseudonarcissus") kanssa. Risteymää eli tähtinarsissia ("Narcissus" × "incomparabilis") viljellään myös koristekasvina.
Call of Juarez: Bound in Blood
Call of Juarez: Bound in Blood on Techlandin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema villiin länteen sijoittuva esiosa ensimmäisen persoonan ammuntapelille "Call of Juarez". Peli julkaistiin kesällä 2009 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Pelissä pelataan kahdella päähahmolla Raylla ja Thomasilla, jotka kuuluvat McCallin veljeksiin. Ray on veljistä vanhin ja voimakkain ja pelattavuudeltaan aggressiivinen. Thomas on veljeksistä keskimmäinen ja tarkempi sekä parempi hiiviskelyyn. Pelaaja voi valita hahmon lähes joka kentässä. Thomasilla voi käyttää lassoa ja puukkoja, jotka ovat ampuma-aseita hiljaisempia. Juonen ohella pelissä voi myös löytää salaisuuksia (secrets), jotka avautuvat päävalikkoon.
Peli sisältää myös monipelin. Verkossa toimiva monipeli on pääosin muiden ampumista.
José Luis Moreno
José Luis Moreno Barroso eli Joselu (s. 3. maaliskuuta 1991 Cartaya, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Córdobaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seireenejä, kentaureja ja merihirviöitä
Seireenejä, kentaureja ja merihirviöitä: Myyttisten olentojen elämää on vuonna 2002 ilmestynyt Anto Leikolan kirja historiallisista taruolennoista.
Association Sportive des Forces Armées Royales (AS.FAR)
Association Sportive des Forces Armées Royales () on marokkolainen jalkapalloseura. Marokon pääsarjassa pelaava AS.FAR perustettiin vuonna 1958. Joukkueen menestys vuodet sijoittuvat 1960-luvulle, jolloin se voitti Marokon pääsarjan kuudesti, sekä 2000-vuosikymmenelle saavutettuaan menestystä kotimaan lisäksi Afrikan Confederation Cupissa. Samasta kaupungista on myös paikalliskilpailija FUS Rabat.
Bosnia-Hertsegovinan vaakuna
Bosnia-Hertsegovinan vaakuna on Bosnia-Hertsegovinan tunnus. Se otettiin käyttöön vuonna 1998, jolloin se korvasi maan itsenäisyyden alusta vuodesta 1992 käytössä olleen vaakunan. Vaakunan aihe on sama kuin maan lipussa. Sininen väri symboloi puolueettomuutta ja keltainen rauhaa. Kolmion sivut symboloivat bosniakkeja, serbejä ja kroaatteja ja tähdet Eurooppaa.
Neuchâtelinjärvi
Neuchâtelinjärvi (, ) on Sveitsissä Juravuoriston juurella sijaitseva järvi. Järvi laskee Canal del la Thiellen () kautta Bieljärveen ja edelleen Aareen. Se tunnetaan muun muassa eräänä La Tènen kulttuurin tärkeimmistä löytöpaikoista.
Neuchâtelinjärvi on noin 38 kilometriä pitkä ja 6–8 kilometriä leveä. Järven suurin syvyys on 153 metriä.
Suurimmat kaupungit järven rannalla ovat Neuchâtel ja Yverdon-les-Bains.
Live in Hamburg
Live in Hamburg on saksalaisen dance-yhtye Scooterin 7. toukokuuta 2010 julkaisema livealbumi. Se on taltioitu Hampurin O2 World -areenalla (silloinen Color Line Arena) 12. maaliskuuta 2010. Albumin mukana tulee DVD tai Blu Ray, joka sisältää materiaalia kyseisestä konsertista.
Kuopion Reipas
Kuopion Reipas on vuonna 2011 perustettu kuopiolainen yleisurheiluseura. Reipas perustettiin siirtämällä Kuopion NMKY:n yleisurheilujaosto ja Kuopion Sisu-Veikkojen toiminta kokonaisuudessaan uuden seuran alaisuuteen.
Seurassa on 350 jäsentä (15.12.2011). Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat muun muassa pikajuoksija Maria Räsänen ja moniottelija Thomas Barrineau.
"Kuopion Reipas" -niminen urheilun yleisseura perustettiin alun perin vuonna 1906. Seura jakaantui sittemmin osiin, ja nykyisin sen perinnettä pitää yllä Kuopion Reippaan Voimistelijat.
Monacon vaakuna
Monacon vaakuna on Monacon tunnus.
Vaakunan ruutukuvio on Monacoa hallitsevan Grimaldi-suvun tunnus. Kilvenkannattajina on kaksi munkkia, jotka viittaavat François Grimaldiin, joka munkiksi naamioituneena valtasi Monacon kallion piilottamalla miekkansa kaapunsa alle. Kilven ympärillä on Saint Charlesin ritarikunnan risti ketjuineen. Alla on latinankielinen motto "Deo Juvante", "Jumalan avulla".
B.A.P
B.A.P (koreaksi: 비에이피; lyhenne nimestä Best Absolute Perfect) on eteläkorealainen kuusihenkinen hip hop -poikabändi. TS Entertainment perusti yhtyeen vuonna 2012. 
B.A.P debytoi kappaleella "Warrior" ja ensimmäinen albumi kantoi samaa nimeä sisältäen Warriorin lisäksi kaksi biisiä ja yhden intron.
Vuonna 2016 B.A.P teki comebackin julkaisten "Feel So Good" nimisen kappaleen.
Julkaisun myötä lähti käyntiin "B.A.P live on earth 2016 world tour" -kiertue. Kiertue kattoi 15 maata ja 30 konserttia, muun muassa Suomen. Suomen konsertti pidettiin Helsingin The Cirkuksessa 11.5.2016.
Barbie: Tähkäpää
Barbie Tähkäpää on animaatioelokuva vuodelta 2002. Elokuva pohjautuu Grimmin satuun "Tähkäpää". Elokuva on tehty Barbie-tyyliin ja siinä on enemmän hahmoja kuin alkuperäisessä sadussa.
John Neumeier
John Neumeier (24. helmikuuta 1939 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tanssija, koreografi ja baletinjohtaja. Neumeier muutti 1960-luvulla Saksaan ja on toiminut Hampurin valtionoopperan baletin taiteellisena johtajana ja koreografina vuodesta 1973 ja koko baletin yleisjohtajana vuodesta 1996.
Neumeier opiskeli balettia Kööpenhaminassa ja Lontoon kuninkaallisessa baletissa. Hänellä on kanditaattitutkinto ("Bachelor of Arts") englantilaisessa kirjallisuudessa ja teatteritieteessä Marquetten yliopistosta, missä hän myös tuotti ensimmäiset koreografiset työnsä. Marcia Haydée ja Ray Barra havaitsivat Neumeierin lahjakkuuden Lontoossa 1963 ja John Cranko palkkasi tämän heidän suosituksestaan Stuttgartin balettiin, missä hän pian eteni soolotanssijaksi.
Ulrich Erfurth palkkasi Neumeierin Frankfurtin baletin johtajaksi 1969, missä hän pian nousi sensaatiomaiseen maineeseen. Tämä johtui erityisesti hänen uusista tulkinnoistaan vanhoista balettiklassikoista, kuten Pähkinänsärkijä, Romeo ja Julia, sekä Dafnis ja Khloe. August Everding toi Neumeierin Hampuriin vuonna 1973, missä tämä on työskennellyt pääosan urastaan. Neumeierin johdolla Hampurin baletista on tullut eräs johtavia Saksan tanssitaiteen keskuksia ja saanut myös kansainvälistä tunnustusta.
Liz Williams
Elizabeth (Liz) Williams (s. 1965) on brittiläinen kirjailija. Häneltä on suomennettu kolme romaania Rikoskomisario Chen -sarjasta. Williams oli kunniavieraana vuoden 2012 Finnconissa.
The Big Mash Up
The Big Mash Up on saksalaisen dance-yhtye Scooterin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2011. Albumin ensimmäinen single "The Only One" julkaistiin 20. toukokuuta 2011 ja toinen single "David Doesn't Eat" samana päivänä, kuin itse albumi. Albumin kolmas single "C'est Bleu" julkaistiin 2. joulukuuta 2011. Albumista saatavassa rajoitetussa versiossa on alkuperäisen CD:n lisäksi DVD, joka sisältää Scooterin livekonsertin "The Stadium Techno Inferno – Live in Hamburg 2011".
CD2 (Suck My Megamix):
Gabriel Dupont
Gabriel Dupont (1. maaliskuuta 1878 – 1. elokuuta 1914) oli ranskalainen säveltäjä.
Dupontin parhaana teoksena pidetään oopperaa "Antar" vuodelta 1914. Se esitettiin kuitenkin vasta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1921. "Antar" on aiheeltaan ja melodiikaltaan itämainen. Hän sävelsi myös soitinmusiikkia kuten sinfonisia runoja sekä lauluja.
Vuonna 1901 Dupont voitti Prix de Romen.
Neuriini
Neuriini eli trimetyylivinyyliammoniumhydroksidi (CH=CHN(CH)OH) on ruumiissa bakteerien hajotustoiminnan tuloksena syntyvä myrkky. Se on kvaternaarinen ammomiumyhdiste, koostumukseltaan siirappimaista ainetta jota voidaan löytää aivoista, sapesta sekä mätänevästä lihasta.
Mitä sä siit tiiät (Heeeyyy)
"Mitä sä siit tiiät (Heeeyyy)" on rap-kaksikko Jaren & VilleGallen neljäs single. Sen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 8. syyskuuta 2011 ja se julkaistiin iTunes Storessa 3. lokakuuta 2011. Kappaleella vierailevat Ruudolf ja Karri Koira ja se löytyy "Mustaa kultaa" -albumin vinyyliversiolta. Kappaleen musiikkivideolla cameorooleissa nähdään muun muassa Pyhimys ja Gracias. "Mitä sä siit tiiät (Heeeyyy)" nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 18. Myös Latauslistalla kappaleen sijoitus oli 18. sija. Kappale sisältää samplen Cameon kappaleesta "Attack Me With Your Love".
Tuomivenhokas
Tuomivenhokas ("Nola cucullatella") on pienehkö harmaansävyinen yöperhonen. Suomessa se on levinneisyydeltään eteläinen.
Tuomivenhokas on helposti tunnistettava perhonen. Etusiiven pohjaväri on harmaa, mutta sävy vaihtelee yksilöittäin vaaleanharmaasta ruskeanharmaaseen. Sisempi poikkiviiru on musta, kaareva ja leveä ja erottaa voimakkaan tummanruskean tyviosan muusta siivestä. Ulompi poikiviiru on ohut, tumma ja aatoileva. Aaltoviiru on himmeä. Siiven suomutupsut ovat ruskeita ja uloimmaisen suomutupsun vierellä, siiven etureunassa ulomman poikkiviirun kärjessä on tumma täplä. Takasiivet ovat vaaleammat, ja siipiväli on 17–21 mm.
Perhosta tavataan Pohjois-Afrikasta ja Iberian niemimaalta Etelä- ja Keski-Eurooppaan. Pohjoisessa levinneisyys ulottuu Etelä-Englantiin ja Skandinavian eteläosiin. Suomessa sitä tavataan paikoittain koko etelärannikolla Satakunnasta itärajalle sekä Turun saaristossa Ahvenanmaa mukaan lukien. Pohjoisin havainto on Valassaarilta. Laji lentää yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuun alkuun.
Tuomivenhokas on lämpimien pensaikkojen, lehtimetsien, metsänreunojen, puutarhojen ja puistojen asukki. Sitä tavataan tyypillisesti samoilla paikoilla kuin tammivenhokasta. Tyypillisen elinympäristönsä ulkopuolella sitä tapaa vain harvoin. Perhoset lentävät hämärän laskeutumisesta keskiyöhön. Koiraat tulevat usein runsaslukuisina valolle, mutta naaraita on korkeintaan 10 % valolle saapuneista yksilöistä. Päivisin perhonen piilottelee kaarnanraossa tai oksistossa.
Naaras munii korkeintaan noin 50 munaa lehtien alapinnoille. Muniva naaras lentää melko matalalla. Munat kuoriutuvat heinä-elokuun vaihteessa, ja toukat elelevät yksinään kunnes vetäytyvät talvilevolle kuorenrakoon tai käärityn lehden sisään. Keväällä toukat kasvavat nopeasti. Ne ovat aktiivisia pääasiassa öisin ja viihtyvät oksien kärkiosissa. Toukat koteloituvat oksille venemäisen kotelokopan sisään touko-kesäkuun vaihteessa.
Toukka elää puu- tai pensasmaisilla ruusukasveilla (Rosaceae).
Opioidiantagonistit
Opioidiantagonisti on opioidireseptoreihin vaikuttava antagonisti.
Naloksoni ja naltreksoni ovat tavallisimmat opioidiantagonistit, jotka sitoutuvat opioidireseptoreihin voimakkaammin kuin monet agonistina toimivat opioidit. Ne estävät siten opioidien vaikutukset kehossa.
Jotkin opioidiantagonistit omaavat myös omaa agonistista vaikutusta ja voivat vaikuttaa kipua lieventävästi, kun niitä annetaan suurina annoksina opioideihin tottumattomille. Esimerkkejä näistä ovat muun muassa nalorfiini ja levallorfaani. Näiden aineiden analgeettiset vaikutukset ovat kuitenkin rajallisia ja niiden mukana tulee dysforiaa vaikutuksista kappa-opioidireseptoriin. Ne myös aiheuttavat opioidiriippuvaisissa vieroitusoireita.
Taison
Taison Barcellos Freda, pelaajanimeltään Taison, (s. 13. tammikuuta 1988 Pelotas, Rio Grande do Sul, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja, laituri tai hyökkääjä. Hänen seuransa on ukrainalainen FK Šah’tar Donetsk.
Taison siirtyi Metalist Harkovaan brasilialaisesta Internacionalista vuonna 2010 6,3 miljoonan euron siirtokorvauksella. Hän allekirjoitti ukrainalaisseuran kanssa viisivuotisen sopimuksen. Vuonna 2013 Taison siirtyi Šah’tar Donetskiin. Siirtosumma oli noin 12,5 miljoonaa euroa.
Jonathan Cristaldo
Jonathan Ezequiel Cristaldo (s. 5. maaliskuuta 1989 Ingeniero Budge, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa ukrainalaista Metalist Harkovaa.
Cristaldo siirtyi Metalistiin tammikuussa 2011 Vélez Sarsfieldista, kun ukrainalaisseura osti 80 prosenttia hänen edustusoikeudestaan viidellä miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.
Ensimmäisen A-maaottelunsa Argentiinan maajoukkueessa Cristaldo pelasi kesäkuussa 2011 Puolaa vastaan.
Daniel Bazán Vera
Eduardo Daniel Bazán Vera (s. 5. toukokuuta 1973 Corrientes, Argentiina) on entinen argentiinalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bazán Vera on edustanut urallaan kotimaassaan myös Almirante Brownia, Germinalia, Olimpoa, Defensa y Justiciaa, Temperleytä, Atlantaa, Unión de Santa Fetä, Tristán Suárezia, Almagroa ja Atlético Rafaelaa. Kotimaansa ulkopuolella hän on edustanut chileläistä Santiago Morningia vuonna 1998 ja suomalaista Inter Turkua, jossa hän pelasi kahdeksan Veikkausliiga-ottelua kaudella 2002 ja 13 kaudella 2003. Maalinteossa hän ei Veikkausliigassa onnistunut.
Zoya Akhtar
Zoya Akhtar (s. 14. lokakuuta 1972 Bombay) on intialainen elokuvaohjaaja. Akhtarin ensiohjaus oli vuonna 2009 julkaistu draama "Luck by Chance". Toisesta ohjaustyöstään, vuonna 2011 julkaistusta elokuvasta "Zindagi Na Milegi Dobara", Akhtar sai parhaan ohjaajan Filmfare-palkinnon. Zoyan isä Javed Akhtar on runoilija ja käsikirjoittaja ja veli Farhan Akhtar on myös elokuvaohjaaja.
Jesé
Jesé Rodríguez Ruíz eli Jesé (s. 26. helmikuuta 1993 Las Palmas) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin korkeimmalla sarjatasolla Englannin Valioliigassa pelaavaa Stoke Cityä lainalla ranskalaisesta Paris Saint-Germainista ja on pelipaikaltaan laitalinkki.
Jesé syntyi Kanariansaarilla Las Palmasissa, josta hän muutti manner-Espanjaan vuonna 2007 siiryttyään Real Madridin junioriakatemiaan. 16. tammikuuta 2011 hänet nostettiin ensikertaa seuran reservijoukkueeseen Castillaan, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Hyvin sujuneen kauden 2010–2011 jälkeen nuorisojoukkueessa Jesé noustettiin pysyvästi reservijoukkueeseen.
Heinäkuussa 2011 Real Madridin edustusjoukkuetta valmentanut José Mourinho kutsui Jesén mukaan joukkueen harjoituskaudelle. Hän teki epävirallisen ensiesiintymisenä edustusjoukkueessa ystävyysottelussa Los Angeles Galaxyä vastaan. 3. elokuuta 2011 toisessa harjoituskauden ottelussa kiinalaista Guangzhou Evergrandea vastaan Jesé teki ensimmäisen maalinsa Ángel di Marían keskityksestä, oltuaan kentällä vain 20 sekuntia.
Jesé teki ensimmäisen maalinsa reservijoukkueessa 2. lokakuuta 2011 ottelussa La Rodaa vastaan. 6. joulukuuta 2011 Mourinho valitsi Jesén edustusjoukkueen kokoonpanoon Mestarien liigan lohkovaiheen viimeiseen otteluun alankomaalaista Ajaxia vastaan. Real Madrid voitti ottelun 3–0, mutta Jesé ei vielä päässyt tekemään virallista ensiesiintymistään. Lopulta kuusi päivää myöhemmin pelatussa Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa Ponferradinaa vastaan hän pääsi kentälle ja pelasi näin uransa ensimmäisen virallisen ottelunsa Real Madridissa.
Kaudella 2011–2012 Jesé oli nostamassa Castillaa Segunda División B:stä Segunda Divisióniin. Kaudella 2012–2013 hän teki Segundassa 22 maalia ja rikkoi näin Emilio Butragueñon tekemän aiemman Castillan maaliennätyksen yhdellä maalilla. Hän oli myös Segundan paras espanjalainen maalintekijä. Heinäkuussa 2013 Jesé teki neljävuotisen jatkosopimuksen Real Madridin kanssa, ja samassa yhteydessä hänet nostettiin vakituisesti edustusjoukkueeseen.
Jesé siirtyi ranskalaiseen Paris Saint-Germainiin elokuussa 2016.
Rohtopernaruoho
Rohtopernaruoho ("Sisymbrium officinale") on pernaruohojen sukuun kuuluva yksivuotinen ristikukkaiskasvi.
Rohtopernaruoho on 30–70 senttimetriä korkeaksi kasvava pysty, niukasti haarova ruoho. Sen lehdistä alemmat ovat pariliuskaisia. Lehtien kärkiliuska on iso ja kolmiomainen. Ylemmissä lehdissä on lähes vain keihästyvinen kärkiliuska. Rohtopernaruohon kukat ovat pieniä ja vaatimattomia, terälehdet ovat 2–3 millimetriä pitkiä. Lidut ovat 1–1,5 cm pitkiä ja tiukasti vartta vasten painautuneita.
Suomessa rohtopernaruohosta erotetaan kaksi muunnosta (var. "officinale" ja var. "leiocarpum") varren, lehtien ja litujen karvaisuuden mukaan.
Suomessa rohtopernaruoho on melko harvinainen tulokaskasvi, joka on yleisin etelässä. Maan eteläosan pohjoispuolella lajia on tavattu yksittäistä paikoista Ouluun asti ja lisäksi Inarin Lapista. Etelässä sitä pidetään muinaistulokkaana ja pohjoisempana uustulokkaana. Suomessa rohtopernaruohon kasvupaikkoja ovat pihat, puistot, rakennusten seinustat ja vanhat asuinseudut.
HMS Zephyr (1895)
HMS Zephyr oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1901 palvelukseenotettu Fervent-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 Hanna, Donald and Wilsonilta Paisleysta, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 31. toukokuuta 1895. Köli laskettiin 23. huhtikuuta 1894 ja alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1895. Alus valmistui heinäkuussa 1901.
Uransa alus palveli kotivesilla, kunnes se myytiin 10. helmikuuta 1920 romutettavaksi Wardille Rainhamiin.
Peltokurjennokka
Peltokurjennokka ("Erodium cicutarium") on yksi- tai kaksivuotinen vaaleanpunakukkainen kurjenpolvikasvi. Se on pahanhajuinen.
Peltokurjennokka on rennosti tai kohenevasti kasvava monivartinen, runsaasti haarova, pehmeäkarvainen ruoho. Se kasvaa 5–50 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat parilehdykkäsiä ja lehtien lehdykät parijakoisia. Kukat sijaitsevat varren ja haarojen kärjissä pitkien perien päissä sarjoina. Peltokurjennokan kukat ovat noin yhden cm leveät, terälehdet ovat väriltään vaaleanpunaiset. Hedelmys on pitkä nokkamainen viisiosainen lohkohedelmä. Nokan kärki on nystykarvaton, toisin kuin läheisesti samannäköisellä myskikurjennokalla ("Erodium moschatum"), jota tavataan erittäin harvinaisena myös Suomessa.
Suomessa peltokurjennokka on melko harvinainen tulokaskasvi, jota on havaittu pohjoisessa Inarin Lapin korkeudelta asti. Sitä pidetään Etelä- ja Itä-Suomessa muinaistulokkaana, muualla uustulokkaana. Yleisehkönä peltokurjennokka kasvaa vain itäkaakossa Lappeenrannan seudulla. Suomessa laji kasvaa peltorikkakasvina erityisesti hiekkaisilla mailla. Sen kasvupaikkoja ovat myös puutarhat, pihat ja tienvarret. Peltokurjennokka kukkii kesäkuusta syyskuuhun.
Sareptansinappi
Sareptansinappi ("Brassica juncea") on yksivuotinen keltakukkainen kaalilaji, joka on viljelykasvi. Se on alkuperäinen Itä-Aasiassa. Sitä viljellään lehtivihanneksena.
Sareptansinappi kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ruodilliset. Alemmat niistä ovat isohampaisia tai halkoisia, ylemmät lehdet ovat suikean suippoja ja ehyitä. Sareptansinapin kukkien keltaiset terälehdet ovat 7–9 mm pitkiä. Litujen pituus on 2–6 cm, ne ovat liereähköjä, 3–4 mm paksuja. Niiden kärjessä on ohuempi nokka.
Handy-luokka
Handy-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama torpedovenehävittäjäluokka (). Luokka oli govanilaisen Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyn valmistama.
Euroopanpensaskoivu
Euroopanpensaskoivu ("Betula fruticosa") on koivukasveihin kuuluva kesävihanta pensas, joka kasvaa alkuperäisenä Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Koillis-Aasian lauhkeissa osissa. Euroopassa sitä pidetään viimeisimmän jääkauden jäännelajina. Euroopanpensaskoivu on keskimäärin 0,5–2 metriä, enimmillään noin 3 metriä korkea, ja se kasvaa yleensä 600–1 100 metrin korkeudessa, kosteassa savensekaisessa hiekkamaassa, aurinkoisilla ja puolivarjoisilla paikoilla.
Euroopanpensaskoivun korkeus on keskimäärin 0,5–2 metriä ja enimmilläänkin vain noin 3 metriä. Sillä on harmaanvalkoinen kaarna ja tummanpurppuranruskeat tai harmaanmustat, siirottavat oksat. Kuluvan kesän kasvainranka on ruskea ja nuorena karvainen mutta myöhemmin kalju ja isonystyinen.
Euroopanpensaskoivun paksuhkot lehdet ovat sulkasuoniset ja syysväriltään keltaiset. Niiden alapinta on tahmea ja yläpinta suonia myöten karvainen. Lehtilapa on 1–3 senttimetriä pitkä, ehyt, hienosahainen, puikea tai puikeanpyöreä, suippokärkinen ja tyvestä lähes pyöreä tai leveän suippo. Lehdissä on 2–10 millimetriä pitkä ja kalju ruoti sekä pienet korvakkeet, jotka karisevat lehtien puhjetessa. Silmut ovat 2–3 millimetriä pitkiä ja perättömiä. Lehtiasento on kierteinen.
Euroopanpensaskoivu on yksikotinen kasvi, joka kukkii pienin, yksineuvoisin kukin vasta lehtien puhjettua kesä–heinäkuussa. Hedekukissa on vähäinen kehä, ja ne muodostavat pitkiä ja riippuvia norkkoja. Emikukat ovat kehättömiä ja muodostavat lyhyitä ja pystyjä norkkoja. Norkkoperät ovat 2–5 millimetriä pitkiä ja hienokarvaisia.
Emikukista kehittyy heinä–elokuussa siipipalteisia, litteitä pähkylöitä, joita suojaavat kolmiliuskaiset norkkosuomut. Norkkosuomut ovat ripsilaitaisia ja niiden sivuliuskat ovat keskiliuskaa vähän lyhyempiä. Hedelmänorkot ovat pähkylöiden varistessa hajoavia.
Euroopanpensaskoivu on kotoisin Keski- ja Itä-Euroopasta sekä Koillis-Aasian lauhkeista osista. Sitä pidetään Euroopassa viimeisimmän jääkauden jäännelajina. Aasiassa sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Burjatia ja Taka-Baikalian aluepiiri Kaakkois-Siperiassa, suurin osa Mongolian tasavallasta, Sisä-Mongolia ja Heilongjiang Pohjois-Kiinassa sekä Korean niemimaa. Suomea lähinnä se kasvaa alkuperäisenä Baltian maissa. Suomessa se ei ole kovin suosittu koristekasvi, vaikka se menestyykin vielä V-vyöhykkeellä.
Euroopanpensaskoivu on mantereinen tai lievästi mantereinen boreaalisen vyöhykkeen kasvi, joka kasvaa yleensä 600–1 100 metrin korkeudessa, kosteassa savensekaisessa hiekkamaassa, aurinkoisilla ja puolivarjoisilla paikoilla. Parhaiten se menestyy keskiravinteisilla rämeillä ja nevoilla, letoilla, tulvaisissa korvissa ja pensaikoissa sekä virtaavan veden äärellä.
Erik Spoelstra
Erik Spoelstra (s. 1. marraskuuta 1970 Evanston, Illinois) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka toimii NBA-liigan Miami Heatin päävalmentajana.
Vuodesta 1995 Miami Heatin organisaatiossa toiminut Spoelstra nimettiin päävalmentajaksi kauden 2007–2008 jälkeen edellisen päävalmentajan Pat Rileyn siirryttyä muihin tehtäviin. Omalla peliurallaan hän pelasi Portlandin yliopistossa pelintekijänä ja myös hetken Saksan alasarjoissa pelaaja-valmentajana.
Selviytyjät Suomi
Selviytyjät Suomi on suomalainen versio yhdysvaltalaisesta Selviytyjät-formaatista. MTV3 ilmoitti helmikuussa 2012 aloittavansa "Selviytyjät Suomi" -ohjelman tuotannon. Ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin touko–heinäkuun 2012 aikana Malesiassa. Malesiassa on kuvattu aiemmin myös "Selviytyjät"-sarjaa muistuttavan Suomen Robinsonin molemmat tuotantokaudet. Toinen tuotantokausi kuvattiin Filippiineillä ja esitettiin Nelosella keväällä 2018.
Suomen ensimmäisen Selviytyjät-kilpailun voittajalle on luvassa ensimmäinen Selviytyjät-titteli, sekä 50 000 euron voittopotti. Ohjelman ensimmäiselle kaudelle haki yli 8 000 halukasta. Kilpailuun osallistui 16 kilpailijaa. Se alkoi MTV3-kanavalla 21. helmikuuta 2013. Sarjasta esitettiin kaksi jaksoa joka viikko. Ohjelman juontajana toimi Heikki Paasonen. 28. huhtikuuta esitetyssä finaalissa Jarkko Kortesoja selviytyi ensimmäiseksi voittajaksi.
Sarjan toinen tuotantokausi on ensimmäinen, jonka osanottajat olivat julkisuuden henkilöitä. Nelonen esittää kauden keväällä 2018 ja kauden juontajana toimii Juuso Mäkilähde. Ohjelma kuvataan Filippiineillä kesä-heinäkuussa 2017. Kilpailijat ovat ex-alppihiihtäjä Kalle Palander, räppäri ja kehonrakentaja Musta Barbaari, fitness-malli Janni Hussi, toimittaja Katja Ståhl, näyttelijä Kai Vaine, mediapersoona Cristal Snow, tanssinopettaja Helena Ahti-Hallberg, pokeripelaaja Ilari Sahamies, sulkapalloilija Ville Lång, somehahmo Jekku Berglund, juontaja Kimmo Vehviläinen, myynti- ja pukeutumisvalmentaja Juhana Helmenkalastaja, mentalisti Noora Karma, laulaja ja jooganopettaja Mariko Pajalahti, kauppias Sampo Kaulanen sekä malli Sara Chafak. Voittaja saa 30 000 €.
"Ilta-Sanomat" uutisoi uudesta Selviytyjät Suomi-tuotantokaudesta 24. huhtikuuta 2017. Kolmas tuotantokausi esitetään keväällä 2019 ja sen juontajana toimii edelleen Juuso Mäkilähde. Ohjelma kuvattiin Filippiineillä Caramoanin saaristossa huhti-toukokuussa 2018.
Kilpailijat ovat entinen Miss Suomi ja juontaja Lola Odusoga, ex-jääkiekkoilija Niklas Hagman, fitness-urheilija Eevi Teittinen, realitytähti Sauli Koskinen, ex-jääkiekkoilija Hannes Hyvönen, radiojuontaja Veronica Verho, laulaja Virpi Kätkä, kulttuurituottaja Wallu Valpio, ex-painija ja ex-kansanedustaja Marko Asell, vuoden 2013 Miss Suomi Lotta Näkyvä, jääkiekkomaalivahti Noora Räty, rock-artisti Olli Herman, malli Vilma Bergenheim, muusikko Kim Herold, tubettaja Miska Haakana ja aerobicin maailmanmestari Tuuli Matinsalo. Voittaja saa 30 000 €.
Myskikurjennokka
Myskikurjennokka ("Erodium moschatum") on yksi- tai kaksivuotinen sinipunakukkainen kurjenpolvikasvi. Se on myskinhajuinen. Laji kasvaa alkuperäisenä Etelä- ja Länsi-Euroopassa.
Tiheäkarvainen myskikurjennokka kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Sen kukat ovat 1–1,2 cm leveät, terälehdet ovat väriltään sinipunaiset. Hedelmys on pitkä nokkamainen viisiosainen lohkohedelmä. Nokan kärki on nystykarvainen, toisin kuin läheisesti samannäköisellä peltokurjennokalla ("Erodium cicutarium").
Suomessa myskikurjennokka on hyvin harvinainen tulokaskasvi, joka on löydetty Helsingistä ja Oulusta. Uudellamaalla se on vakiintunut laji ja kasvaa nurmikoilla, pensasistutuksissa sekä kaatopaikoilla.
John Macionis
John Joseph Macionis (27. toukokuuta 1916 Philadelphia, Pennsylvania – 16. helmikuuta 2012 Charlottesville, Virginia) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti.
Macionis kuului Yhdysvaltain olympiahopeaa 4×200 metrin vapaauintiviestissä Berliinissä 1936 voittaneeseen joukkueeseen. 400 metrin vapaauinnissa hän karsiutui ensimmäisenä loppukilpailusta.
Toisessa maailmansodassa Macionis palveli maansa rannikkovartiostossa. Hän kuoli 95-vuotiaana 16. helmikuuta 2012 Charlottesvillessä, Virginiassa. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja kaksi poikaa.
Juho Malkamäki
Juho Malkamäki (23. toukokuuta 1844 Ylistaro – 13. tammikuuta 1928 Ylistaro) oli suomalainen maanviljelijä, herännäisjohtaja ja kansanedustaja.
Juho Malkamäki syntyi 23. toukokuuta 1844 Ylistarossa Malkamäen talossa. Hänen vanhempansa olivat talollinen Kustaa Malkamäki ja tämän puoliso Margareeta Nyrhilä. Malkamäki itse kertoi saaneensa lapsesta asti kristillisen kasvatuksen. 13-vuotiaana hän sai isoisältään lahjaksi Raamatun luettuaan sen läpi kannesta kanteen. Niilo Kustaa Malmbergin, joka kuoli Malkamäen ollessa 14-vuotias, puheet vaikuttivat pysyvästi häneen. Malmbergin kuoltua Malkamäen hengelliseksi isäksi tuli Arvi Juhana Logren, joka oli saanut puhujakasvatuksensa Malmbergin kuskipukilla. Malkamäki peri Logrenin kuoltua tämän paikan heränneitten maallikkojohtajana. Myöhemmin Malkamäki solmi elinikäisen ystävyyden heränneitten merkittävän pappisjohtajan ja Malmbergin pojan Wilhelmi Malmivaaran kanssa.
Malkamäki hoiti tehokkaasti kotitilaansa Isoa Malkamäkeä niin, että hän saavutti vaurautta. Hän toimi edustajana kirkolliskokouksessa, valtiopäivämiehenä vuoden 1888 valtiopäivillä, Suomalaisen puolueen kansanedustajana Vaasan läänin pohjoisesta vaalipiiristä vuosina 1909–1911 sekä presidentin valitsijamiehenä vuonna 1925. Lisäksi hän toimi Kustannus oy Herättäjän, Sisälähetysseura Herättäjän sekä Karhunmäen kristillisen kansanopiston johtokunnissa. Varsinaisen elämäntyönsä hän kuitenkin suoritti heränneiden neuvojana, sielunhoitajana ja isänä.
Malkamäki oli elämänsä aikana kolme kertaa naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli Maria Liisa Hirvilammi vuosina 1864–1881, toinen vaimo Liisa Aunes vuosina 1882–1899 ja kolmas vaimo Anna Peräsalo vuodesta 1900 aina Malkamäen kuolemaan saakka. Kolme Malkamäen poikaa hukkui nuorena Kyrönjokeen. Malkamäen tytär Kreeta avioitui Juho Sinnemäen kanssa, joka oli herännäisjohtaja ja herrastuomari.
Malkamäki kuoli kotonaan Ylistarossa 13. tammikuuta 1928 lähes 84-vuotiaana.
Neempuu
Neempuu ("Azadirachta indica") on mahonkikasvien heimoon kuuluva ikivihreä puu, jonka eri osia käytetään monipuolisesti hyödyksi.
Neempuu kasvaa noin 15 metriä korkeaksi. Latvuston leveys voi olla jopa 20 metriä. Lehdet ovat kirkkaan vihreät, kapeat ja 20 – 40 cm pitkät.
Neempuu elää luonnonvaraisena Etelä-Aasiassa. Sitä viljellään monin paikoin trooppisella ja subtrooppisella alueella.
Neempuuta käytetään rakennusaineena ja puusepäntöissä. Sen hedelmiä syödään, ja siemenistä tehdään öljyä kosmeettisiin käyttöihin. Juurista ja siemenistä uutetaan tuholaismyrkkyä. Intiassa neempuita kasvatetaan myös kaupungeissa ja tienvarsilla, koska niiden latvus suo varjoa ja koska puu kestää hyvin saasteita.
Kauko Jouppila
Kauko Aatos Johannes "Kaappoo" Jouppila (3. maaliskuuta 1921 Seinäjoki – 10. helmikuuta 2012 Seinäjoki) oli suomalainen kiekonheittäjä, joka edusti Seinäjoen Urheilijoita.
Jouppila voitti kiekonheitossa SM-hopeaa vuonna 1949. Hän edusti Suomea maaotteluissa viisi kertaa vuosina 1949–1956 ja kuudennen kerran vuonna 1969. Jouppila rikkoi ensimmäisen kerran 50 metrin rajan vuonna 1963, 42-vuotiaana. Hän heitti ennätyksensä 54,26 metriä Kauhavalla 5. elokuuta 1973, jolloin hän oli 52-vuotias. Vielä 61-vuotiaana hän heitti miesten kiekkoa 48,22 metriä. Veteraanitasolla Jouppila teki eri ikäluokkien maailmanennätyksiä ja saavutti menestystä MM- ja EM-kilpailuista.
Jouppilan veljistä Jaakko oli kuulantyönnössä Suomen olympiaedustaja ja Eero sekä Matti maajoukkueurheilijoita. Kauko Jouppilan pojista Jussi ja Antti olivat molemmat maajoukkueessa ja SM-mitaleilla, Jussi kuulantyönnössä ja Antti kiekonheitossa. Jussi toimi vuosia urheilulääkärinä ollen olympia- ja MM-kisoissa useita kertoja. Kauko Jouppila työskenteli Seinäjoella Valtion Rautateiden palveluksessa. Hän kuoli 90-vuotiaana Seinäjoella 10. helmikuuta 2012.
Mort Dixon
Mort Dixon (20. maaliskuuta 1892 New York, New York – 23. maaliskuuta 1956 Bronxville, New York) oli yhdysvaltalainen sanoittaja. Hän aloitti uransa 1920-luvun alussa ja jatkoi sitä aktiivisesti 1930-luvulle. Säveltäjiä, joiden kanssa hän teki yhteistyötä, olivat keskeisimmin Ray Henderson, Harry Warren, Harry M. Woods ja Allie Wrubel. Dixon kuuluu Songwriters Hall of Fameen.
Pål Skjønberg
Pål Eugen Bucher Skjønberg (20. lokakuuta 1919 Stavanger – 3. helmikuuta 2014) oli norjalainen näyttelijä. Myös hänen vanhempansa Henny ja Eugen Skjønberg olivat näyttelijöitä. Hänen veljensä Espen Skjønberg on näyttelijä, ja hän meni vuonna 1946 naimisiin näyttelijä Elisabeth Bangin kanssa.
Skjønberg teki lavadebyyttinsä toisen maailmansodan aikana. Hän työskenteli vuosina 1945–1989 Det Norske Teatretille lukuun ottamatta vuosia 1951–1952, joiden aikana hän työskenteli Den Nationale Scenelle. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1946. Hän oli Riksteatretin johtokunnan jäsen vuosina 1968–1976. Hänelle myönnettiin muun muassa Kuninkaan ansiomitali.
The Rascals
The Rascals, alun perin The Young Rascals, oli yhdysvaltalainen soulyhtye. Yhtye toimi valkoihoisen soulin edelläkävijänä 1960-luvun loppupuolella ja vaikutti muun muassa myöhempien mustien soulyhtyeiden kuten The Isley Brothersin ja Earth, Wind & Firen kehittymiseen.
The Young Rascalsin perustivat vuonna 1964 laulaja Eddie Brigati, kitaristi Gene Cornish, urkuri-laulaja Felix Cavaliere ja rumpali Dino Danelli. He nauhoittivat Atlantic Recordsille useita menestyneitä kappaleita, mukaan lukien listaykköseksi nousseet ”Good Lovin’” (1966) ja ”People Got to Be Free” (1968) sekä ryhmän kansainvälisesti suurimmaksi hitiksi nousseen ”Groovin’” (1967). Yhtye lyhensi nimensä The Rascalsiksi vuonna 1968.
Yhtyeen tyyli siirtyi vuonna 1968 enemmän progressiivisen rockin suuntaan ja 1970-luvun alussa he tekivät myös jazzfuusiovaikutteista musiikkia. Yhtye siirtyi vuonna 1970 Columbia Recordsille. Brigati jätti yhtyeen vuonna 1970, ja seuraavana vuonna myös Cornish lähti yhtyeestä. Lopullisesti The Rascals hajosi vuonna 1972.Lähde: "Allmusic".
Kultapöllö
Kultapöllö ("Pulsatrix perspicillata") on suuri pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa seuraavissa maissa: Argentiinassa, Belizessa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Ranskan Guyanassa, Guatemalassa, Guyanassa, Hondurasissa, Mexicossa, Nicaraguassa, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa.
Kultapöllön pituus on 46 cm ja paino 850 grammaa. Se on selvästi ruskea päältä, päästä ja ylärinnasta, naamassa on valkeita merkkejä ja alapuoli on vaaleanruskea. Silmät ovat keltaiset ja nokka vaalea. Nuori lintu erottuu selvemmin kuin aikuinen, sillä se on täysin valkoinen lukuun ottamatta suklaanruskeaa naamakiehkuraa.
Kultapöllö on yölintu ja elää vanhoissa metsissä. Se pesii vuoraamattomassa puunkolossa, johon se munii kaksi valkoista munaa. Se saalistaa nisäkkäitä, jopa sitä itseään suurempia kolmivarvaslaiskiaisia, suuria hyönteisiä ja lintuja, esimerkiksi pieniä pöllöjä. Sen ääntely on matalaa huhuilua ”BUU buu buu buu buu”, joka vaimenee ja nopeutuu.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alavat metsät, suot, kuivat ja kosteat savannit, joet ja purot sekä viljelmät.
Sillä on kuusi alalajia:
More Songs About Buildings and Food
More Songs About Buildings and Food on yhdysvaltalaisen Talking Heads -yhtyeen toinen studioalbumi. Se on ilmestynyt vuonna 1978 Sire Recordsin kustantamana. Tuottajat ovat Brian Eno ja Talking Heads. Albumi menestyi melko hyvin kaupallisesti, mutta yhtyeen varsinainen läpimurto tapahtui seuraavalla albumilla "Fear of Music".
Yhtyeen johtohahmo David Byrne on kertonut albumille valittujen kappaleiden taustoista Dougie Gordonin tekemässä haastattelussa, joka on julkaistu Soundi-lehdessä.
Kappaleiden tekijä on David Byrne ellei toisin ole mainittu.Talking Heads:
sekä:Kansikuvan aiheena on alun perin todellisen kokoinen mosaiikkivalokuva Talking Heads -yhtyeestä. Idea on David Byrnen. Mosaiikki koostuu 529 Polaroid-kameralla otetusta lähikuvasta. Reproduktion on tehnyt Jimmy de Sana.
LP-levyn takakannessa on samantapaisella tekniikalla toteutettu satelliittikuva Yhdysvalloista. Sen alkuperäinen nimi on Portrait, U.S.A. ja se on ensimmäinen värillinen mosaiikkivalokuva Yhdysvalloista. Se koostuu 569 valokuvasta, jotka on otettu vuonna 1976 avaruudesta Landsat-satelliitilla.
Kunio Maekawa
Kunio Maekawa (, 14. toukokuuta 1905 Niigata – 27. kesäkuuta 1986 Tokio) oli japanilainen arkkitehti. Hänellä oli keskeinen rooli japanilaisen modernin arkkitehtuurin synnyssä ja kehityksessä. Etenkin Le Corbusierilla oli huomattava vaikutus hänen töihinsä.
Maekawa opiskeli Tokion yliopistossa. Hän lähti valmistuttuaan vuonna 1928 Le Corbusierin manifestin "L'Art Decoratif d'Aujourd'hui" (1925) innoittamana Pariisiin työskentelemään Corbusierin ateljeessa, jossa hän vietti kaksi vuotta. Pariisissa vietetyllä ajalla oli ratkaiseva vaikutus hänen ajatteluunsa: hän omaksui Le Corbusierilta modernismin tärkeimmät periaatteet ja ”ymmärsi modernismin formaalien tyylisääntöjen sijaan pikemminkin tavaksi tuottaa uutta, ja kykeni siten vakuuttavasti mukauttamaan sen japanilaiseen kontekstiin sopivaksi”. Palattuaan Japaniin hän siirtyi maahan asettuneen tšekkoslovakialaisen arkkitehdin Antonín Raymondin toimistoon vuosiksi 1930–1935, minkä jälkeen hän perusti oman arkkitehtitoimistonsa. Myöhemmin hänen toimistossaan työskenteli myös Kenzō Tange, ehkäpä merkittävin japanilainen modernisti; Le Corbusierin oppilaana ja Tangen opettajana Maekawa oli keskeinen hahmo länsimaisen arkkitehtuurin ja uusien rakennustekniikkojen tuomisessa Japaniin.
Maekawan ensimmäiset työt olivat tinkimättömän modernistisia, ja hän kohtasikin vaikeuksia 1930- ja 1940-lukujen Japanissa, jonka nationalistisessa ilmapiirissä hänen töitään pidettiin liian länsimaalaistyylisinä. Hän loi itestään kuvan kapinallisena ja sosiaalisena kriitikkona ja kirjoitti poleemisia artikkeleita; vaikka ne pohjautuivat Le Corbusierin ajatuksiin, Maekawa oli enemmän kuin pelkkä tulkitsija. Hän kehitti uusia ratkaisuja aina rakennustekniikasta sosiaaliseen asuntotuotantoon, kuten keraamisen julkisivukaakelin vastatakseen varhaisen betonirakentamisen kohtaamiin ongelmiin. Hänen työnsä saivat paremman vastaanoton toisen maailmansodan jälkeisellä jälleenrakentamisen kaudella, ja hän suunnittelikin 1950-luvulta eteenpäin lukuisia julkisia rakennuksia.
Maekawan suunnittelemista rakennuksista merkittävimpiin kuului jo purettu Harumi-asuinkerrostalo (Tokio, 1958), jonka modernistinen betonirunko sisälsi perinteiseen japanilaiseen tyyliin kalustettuja asuntoja. Rakennus ennakoi monia metabolistien myöhemmin 1960-luvulla esille nostamia ongelmia. Se otti selkeän kannan keskusteluun japanilaisen perinteen ja modernismin välisestä suhteesta, ja monille se edustaakin ”hetkeä, jolloin aidon japanilainen versio modernismista tuli mahdolliseksi”. Japanin modernin arkkitehtuurin merkittävimpiin teoksiin kuuluu myös Tōkyō bunka kaikan -konserttihalli Tokiossa (1961) vastapäätä Le Corbusierin Länsimaisen taiteen museota. Tōkyō bunka kaikanin tavoin monia Maekawan rakennuksia luonnehtivat ”paljaiden betonipintojen itsevarma käyttö ja japanilaisen arkkitehtuurin elementtien vaivihkainen sisällyttäminen moderniin arkkitehtuuriin”.
Once Upon a Time in China and America
Once Upon a Time in China and America () on vuonna 1997 julkaistu taisteluelokuva ja "Tapahtui kerran Kiinassa" -elokuvasarjan kuudes ja viimeinen osa. Elokuvan pääosia esittävät mm. Jet Li, Rosamund Kwan, Hung Yan-yan, Power Chan, Jeff Wolfe, Joe Sayah, Richard Ng, Lau Kar-wing, T.J. Storm, Mars, Patrick Lung, Ron Ring ja Ryon Marshall. Elokuvan on ohjannut Sammo Hung.
HMS Conflict (1894)
HMS Conflict oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Conflict-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 3. tammikuuta 1894 telakkanumerolla 945 ja alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1894. Se valmistui heinäkuussa 1899.
Alus palveli Britteinsaarille lukuun ottamatta vuosia 1900-1901, jolloin se oli Välimerellä. Sen savuhormit pidennettiin 1902. Alus myytiin 20. toukokuuta 1920 romutettavaksi Wardille Milfordiin.
HMS Teazer (1895)
HMS Teazer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Conflict-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, jolloin sen valmistumisajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 3. helmikuuta 1894 telakkanumerolla 946 ja alus laskettiin vesille 9. helmikuuta 1895. Alus valmistui maaliskuussa 1899.
Koko uransa ajan alus palveli Britteinsaarten vesillä. Se oli vuonna 1902 modernisoitavana Whiten telakalla, jolloin muun muassa sen savuhormit pidennettiin. Alus myytiin 9. heinäkuuta 1912 romutettavaksi Coxille Falmouthiin, joka myi sen edelleen Cashmorelle Newportiin.
HMS Wizard (1895)
HMS Wizard oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1899 palvelukseenotettu Conflict-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 7. marraskuuta 1893 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, jolloin sen toimitusajankohdaksi määrättiin 31. maaliskuuta 1895. Köli laskettiin 3. huhtikuuta 1894 telakkanumerolla 947 ja alus laskettiin vesille 26. helmikuuta 1895. Se valmistui heinäkuussa 1899.
Koko uransa ajan alus palveli Britteinsaarten vesillä. Alus oli modernisoitavana vuosina 1903-1904 ja vuonna 1910 tehdyn modernisoinnin jälkeen sillä oli enää kaksi savuhormia, kun kaksi etummaista yhdistettiin. Tämä jätti suuren tilan maston ja savuhormin väliin, johon oli sijoitettu etummainen torpedoputki. Alus myytiin 20. toukokuuta 1920 romutettavaksi Wardille Milford Haveniin.
HMS Handy (1895)
HMS Handy oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 palvelukseenotettu Handy-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 7. helmikuuta 1894 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista, jolloin sen toimitusajankohdaksi määrättiin 7. joulukuuta 1894. Köli laskettiin 7. kesäkuuta 1894 telakkanumerolla 378 ja alus laskettiin vesille 9. maaliskuuta 1895. Alus valmistui lokakuussa 1895.
Alus siirrettiin 1897 Kiinan asemalle, jossa se asetettiin myyntilistalle vuonna 1914. Alus myytiin vuonna 1916 romutettavaksi Hong Kongissa.
Pirjo Aho
Pirjo Tuulikki Aho (o.s. Kumpulainen, s. 30. lokakuuta 1952 Pyhäjärvi) on suomalainen entinen keihäänheittäjä. Hän edusti seuratasolla Pyhäjärven Pohtia.
Aho voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden vuosina 1973 ja 1974 sekä sijoittui SM-pronssille vuonna 1972. Hänen ennätyksekseen jäi vuoden 1974 Kalevan kisojen voittotulos 55,96 metriä. Aho heitti yli 55 metriä kolmena vuonna peräkkäin (1972–1974).