hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Punamaalikulttuuri
Punamaalikulttuuri (Amerikka) oli muinainen punaokraa haudoissaan käyttänyt intiaanien kulttuuri Mainen osavaltion seuduilla pitkin Atlantin rannikkoa, ulottuen sisämaahankin. Ihmiset elivät kalastuksella ja metsästyksellä. Asutus vaihteli luultavasti vuodenaikojen mukaan sisämaan metsästysleirien ja rannikon kalastusleirien välillä. Ruumiit ja hautalahjat maalattiin punaisella okravärillä. Kulttuuria luonnehtivat hyvin tehdyt keihäänkärjet, "bayonetit". Haudat olivat monesti hautausmailla korkeilla kohdilla vesien lähellä. Hautauksia oli hyvin monen tyyppisiä, mikä saattaa viitata eri arvoisiin yhteiskuntaluokkiin. Veneet olivat melko merikelpoisia. Kivityökalujen tekoon käytettävää kiveä kaupattiin alueella jonkun verran. Kulttuuri kehittyi välillä 6500–3000 eaa., ja luhistui vieraiden heimojen saapumiseen noin 1500–1000 eaa.
Tämä punamaaliin mieltynyt kivikautinen "Mooreheadin hautausperinne" kukoisti Yhdysvaltain ja Kanadan rajaseuduilla 3000–1000 eaa. muun muassa Mainessa, saattoi alkaa jo 5500 eaa. Kulttuuri luokitellaan myöhäisarkaaiseksi ja "Maritime archaic -kulttuuriin". Varsinainen Kanadan Maritime archaic -kulttuuri oli pohjoisempana Labradorin rannoilla noin 3000–1500 eaa.
Kulttuuria edeltävää hautausperinnettä saattoi näkyä jo Morrill’s Pointissa Massachusettsissa noin 6500 eaa. Kulttuurin pääpiirteet näkyivät Etelä-Labradorissa jo 5500 eaa., mutta täysin kehittynyt Mooreheadin hautausperinne oli vasta noin 3000 eaa. Kulttuuri alkoi luhistua nopeasti noin 1500 eaa., jolloin uusia heimoja saapui alueelle.
Punaokrakulttuuri ("Red Ocher people") oli toinen kulttuuri, joka kukoisti myöhemmin Illinoisjoen, Ohiojoen ja Suurten järvien rannoilla noin 1000–400 eaa. Kulttuuri teki matalia hautauksia jokilaaksoihin, ja käytti muun muassa kuparia.
Valasjärvi
Valasjärvi (myös Töllevi) oli kylä Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen Petsamon kunnan länsiosassa, Neuvostoliitolle sodan jälkeen luovutetulla alueella. Valasjärvi sijaitsi Paatsjoen laajentuman Töllevinjärven itäpuolella. Valasjärven naapurikyliä olivat pohjoisessa Kolttaköngäs ja etelässä Salmijärvi. Lännessä Valasjärvi rajoittui Norjaan, sillä valtakunnan raja kulki Paatsjokea pitkin. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Valasjärveen tuli kuulumaan Töllevinjärven eli Valasjärven (mm. Töllevi) ja Kuvernöörinkosken seudut. Nykyisin Valasjärven alueella ei ole asutusta.
Jäämerentie kulki kylän eteläosassa olevan Kuvernöörinkosken kautta. Kuotsajärven pohjoispäässä Jäämerentiestä erkani tie Kolttakönkäälle, joka kulki Töllevinjärven itäpuolitse kylän läpi. Pääskypahdan luonnonpuisto sijaitsi kylän kaakkoispuolella. Petsamon ensimmäisessä koulupiirijaossa vuonna 1921 Töllevi kuului Salmijärven koulupiiriin. Kolosjoen kaivosyhdyskunnan rakentamisen myötä Salmijärven alueen väkiluku kasvoi nopeasti, jonka seurauksena koulupiiri jaettiin useampaan osaan. Töllevin supistettu kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1938.
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan Töllevin 49 asukkaasta oli suomalaisia 46 ja karjalaisia kolme.
Asukasluvun kehitys:
Joe Keeper
Joseph Benjamin ”Joe” Keeper (17. tammikuuta 1886 Walker Lake, Manitoba, Kanada – 29. syyskuuta 1971) oli kanadalainen kestävyysjuoksija ja Kanadan joukkueen jäsen vuoden 1912 olympialaisissa.
Keeper syntyi Norway Housen intiaanireservaattiin kuuluvassa Walker Laken kylässä Manitobassa ja opiskeli myöhemmin Brandonissa Brandon Indian Residential Schoolissa. Kestävyysjuoksuharrastuksen hän aloitti lukioaikanaan.
Vuonna 1910 Keeper muutti Winnipegiin ja liittyi North End Amateur Athletic Clubiin. Seuraavana vuonna hän rikkoi kymmenen mailin juoksun Kanadan ennätyksen.
Vuonna 1912 Keeper valittiin Kanadan olympiajoukkueeseen ja hän osallistui Tukholman olympiakisoihin miesten 5 000 metrin sekä 10 000 metrin juoksuun, sijoittuen jälkimmäisessä neljänneksi, joka oli korkein kanadalaisen juoksijan saavuttama sija.
Vuonna 1916 Keeper liittyi armeijaan ja palveli kahden vuoden ajan Ranskassa ensimmäisen maailmansodan aikana, ja hän sai palveluksestaan Military Medalin. Keeper sekä hänen palvelustoverinsa Tom Longboat, A. Jamieson sekä John Nackaway olivat kaikki alkuperäiskansojen edustajia ja palvelivat lähetteinä 107. pioneeripataljoonassa. Seuraavana vuonna Keeper voitti yhdessä Longboatin kanssa maastojuoksumestaruuden Vimyn harjanteen taistelukentän lähellä.
Sodan jälkeen Keeper palasi Winnipegiin ja työskenteli puuseppänä. Myöhemmin hän muutti provinssin pohjoisosiin ja siirtyi Hudson's Bay Companyn palvelukseen. Keeper jäi eläkkeelle vuonna 1951.
Keeper meni naimisiin Christina McLeodin kanssa ja he saivat kolme tytärtä ja neljä poikaa. Näyttelijä ja poliitikko Tina Keeper on Joe Keeperin lapsenlapsi.
Manitoba Runners' Association järjestää vuosittain keväällä "Joe Keeper Memorial Run" -kilpailun, jonka nimi myöhemmin on muuttunut muotoon "Joe Keeper/Angela Chalmers Celebration Run". Myös Norway House Cree Nation järjestää Keeperin nimeä kantavia muistokisoja.
Keeper valittiin Manitoba Sports Hall of Fame and Museumiin vuonna 1984.
Arthur Mackmurdo
Arthur Heygate Mackmurdo (12. joulukuuta 1851, Lontoo – 15. maaliskuuta 1942) oli progressiivinen englantilainen arkkitehti ja muotoilija, joka vaikutti Arts and Crafts -liikkeessä. Tunnetuksi hän tuli Century Guild of Artists -organisaation kautta, jonka hän perusti ystävänsä Selwyn Imagen sekä vanhan oppilaansa Herbert P. Hornen kanssa vuonna 1882.
Mackmurdo sai koulutuksen Felstedin koulussa, Luoteis-Essexissä. Hän aloitti oppisopimuksen uusgotiikan kannattajan arkkitehti James Brooksin hoteissa 1869. Neljän vuoden kuluttua Mackmurdo vieraili John Ruskinin School of Drawing:ssa, ja lähti Ruskinin mukana Italiaan seuraavana vuonna, 1874. Samana vuonna hän avasi lisäksi oman arkkitehtitoimistonsa osoitteessa 28, Southampton Street, Lontoo.
The Century Guild of Artists oli yksi menestyksekkäimmistä 1880-luvulla perustetuista käsityöläisten ammattikunnista. Se tarjosi kotien ja rakennusten kokonaisvaltaista sisustamista. Lisäksi taiteilijoita rohkaistiin osallistumaan suunnittelemiseen sekä toteuttamiseen. Mackmurdo itse esimerkiksi hallitsi monia käsityöläisammatteja, metallitöistä puusepän töihin. 
Mackmurdon töistä kuuluisimpina voidaan pitää 8 Private Road, Enfield, London (1887), ja 25 Cadogan Gardens, London (1893-1894). Viimeksi mainittu oli suunniteltu taiteilija Mortimer Manpesin studioksi.
Lastenohjaaja
Lastenohjaaja on kasvatus ja ohjausalan perustutkinnon (ent. lapsi- ja perhetyön perustutkinto) suorittanut henkilö, jolla on valmiudet työskennellä lasten ja varhaisnuorten parissa erilaisissa kasvatus- ja ohjaustehtävissä. Lastenohjaajat työskentelevät seurakuntien, kuntien, järjestöjen ja yksityisten työnantajien palveluksessa lastenohjaajina, lastenhoitajina sekä kerho- ja leiritoiminnan ohjaajina.
Lastenohjaajaksi voi opiskella ammattiopistossa tai oppisopimuskoulutuksessa. Lastenohjaajia kouluttavat esimerkiksi Jyväskylän kristillinen opisto, Seurakuntaopisto Järvenpäässä, Lahden diakonian instituutti, Turun kristillinen opisto sekä Ylitornion kristillinen opisto.
ja Koulutuskeskus Agricolassa Pieksämäellä. Koulutus on laajuudeltaan 180 osaamispistettä.
Midwinter Graces
Midwinter Graces on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin joulualbumi, joka julkaistiin 10. marraskuuta 2009. Albumi sisältää cover-versioita perinteisistä englantilaisista ja kansainvälisistä joululauluista sekä muutamia Amosin omia kappaleita. Osassa cover-kappaleita on erilaiset sanat ja nimet kuin niiden alkuperäisissä versioissa. Albumista julkaistaan kaksi painosta, tavallinen sekä DVD:n ja kaksi bonusraitaa sisältävä Deluxe Edition -painos.
Albumi ylsi Billboard 200 -listan sijalle 66.
Peter Lindroos (raviohjastaja)
Peter Lindroos (s.1966) on suomalainen raviohjastaja. Vuoden 2011 helmikuuhun mennessä hän oli ajanut lähes 5000 ravilähtöä, joista hän on voittanut yli 400. Lindroosin kotirata on Forssa. Hän on menestynyt muun muassa ruuna Extreme Energyllä, jota hän myös itse valmentaa.
Ari Hartikainen
Ari Hartikainen (s. 1958) on suomalainen raviohjastaja ja ammattiravivalmentaja. Hänen kotiratansa on Vermo.
Vuoden 2014 loppuun mennessä Hartikainen oli ohjastanut 15 557 ravilähtöä, joista hän on voittanut 2 065 lähtöä ja palkintorahoja yli 6,5 miljoonaa euroa. Hänen tallissaan oli tammikuussa 2015 viisi valmennettavaa hevosta. Hartikaisen valmennettavat ovat juosseet 2000-luvulla lähes 800 000 euroa voittorahoja.
Hartikainen on valmentanut useita huippuhevosia, mm. Express Rideä ja Columbus Laukkoa, mutta vuodesta 2007 hän on ajanut alle sata lähtöä vuodessa.
Kari Rosimo
Kari Rosimo (s. 1953) on suomalainen raviohjastaja. Hänellä on ammattilisenssi. Nummelassa asuva Rosimo on ajanut yli 25 000 ravilähtöä ja voittanut yli 2 500.
Lars-Erik Stenberg
Lars-Erik Stenberg (s. 1957) on suomenruotsalainen raviohjastaja ja -valmentaja, joka on keskittynyt enemmän valmentamiseen. Hän on ajanut noin 2500 ravilähtöä, joista voittoja on yli 200. Stenbergin valmentamat hevoset ovat juosseet 2000-luvulla yli miljoona euroa voittorahoja. Vuoden 2010 loppupuolella hän lopetti ammattimaisen valmentamisen. Hänen tallissaan Vihdissä oli sitä ennen yleensä noin 9-15 valmennettavaa hevosta. 2000-luvulla valmennettavat ovat olleet lähes pelkästään lämminverisiä, ennen Stenberg valmensi paljon myös suomenhevosia.
Stenbergin menestyshevosia ovat olleet mm. Riding Sponsor, Lass Zefyr, Isn't It Pacha ja Ladakh Jiel. Lass Zefyr oli toinen vuoden 2006 Kymi GP:ssä ja voitti samana vuonna Killerin Eliitin. Isn't It Pacha voitti 2007-2009 paljon V5- ja V75-tasoisia lähtöjä, sekä menestyi hyvin myös montéssa. Ladakh Jiel mm. voitti vuonna 2010 Seinäjoki-ajon kilpailuennätyksellä.
Lars-Erik Stenberg Hippoksen Heppa-järjestelmässä
Tuomo Ojanperä
Tuomo Ojanperä (s. 1963) on suomalainen raviohjastaja ja ammattivalmentaja. Hänen tallinsa ovat Porin raviradalla ja hänellä on vuonna 2011 ollut valmennuksessaan viisi hevosta. Hän on ajanut yli 4 500 ravilähtöä voittaen yli 300. Ojanperä on vuoden 2011 aikana menestynyt suomenhevosori Veeran Turolla.
Ojanperä valittiin kaudeksi 2012 Suomen ravivalmentajat ry:n puheenjohtajaksi. .
Tanssikoulu
Tanssikoulu ("The Dancing Masters") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1943, ja sen pääosissa esiintyivät Stan Laurel ja Oliver Hardy. Elokuvassa Stan ja Ollie esittävät tanssikoulun omistajia, jotka pyrkivät auttamaan aloittelevaa keksijää Grant Lawrencea rahoituksen hankkimisessa. Muiden keinojen epäonnistuttua pyritään rahaa hankkimaan Stanin tapaturmavakuutuksen avulla.
Jääkiekon SM-sarjakausi 1972–1973
Jääkiekon SM-sarjakaudella 1972–1973 sarjajärjestelmää muutettiin. Sarjassa pelattiin nelinkertainen sarja, jonka voittaja voitti Suomen mestaruuden. Sarjaa myös supistettiin edellisestä kaudesta kymmenen joukkueen sarjaksi. Edellisellä kaudella sarjasta pudonneiden Lukon, Karhu-Kissojen ja JoKP:n tilalle nousi vain SaiPa. Helsingin Jalkapalloklubi lopetti jääkiekkotoimintansa hopeakautensa 1971–1972 jälkeen ja sen tilalla pelasi siitä itsenäiseksi seuraksi eriytynyt Helsingin Jääkiekkoklubi. Seuran lyhenne pysyi samana.
Mestariksi selvisi Helsingin Jokerit, kuuden pisteen erolla Helsingin IFK:hon.
SaiPa putosi mestaruussarjasta. TPS SM-sarjakarsintaan. Sarjaan nousi Rauman Lukko.
Lukko nousi SM-sarjaan. SaPKo SM-sarjakarsintaan.
TPS säilyi mestaruussarjassa.
Timo Turunen Jokereista voitti piste- ja maalipörssin 41+26 = 67. Timo Sutinen myös Jokereista antoi 32 maaliin johtanutta syöttöä, ollen sillä saralla paras. Aaro Kivilinnan muistopalkinnon sai Tampereen Ilves.
Jaroslav Hlinka
Jaroslav Hlinka (s. 10. marraskuuta 1976 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija ja maailmanmestari, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Extraligan HC Sparta Prahaan. Hlinka on edustanut Tšekkiä kahdeksissa maailmanmestaruuskilpailuissa ja on voittanut kultaa 2001 ja hopeaa 2006.
Hlinka kasvattajaseura on HC Sparta Prahaa. Hän on voittanut siellä Tšekin mestaruuden vuosina 2000, 2002, 2006 ja 2007. Kaudella 2006–07 hän voitti myös Extraligan pistepörssin 57 pisteellään. Vuoteen 2002 asti Sparta Prahassa pelannut Hlinka siirtyi Sveitsin NLA:n Kloten Flyersiin kausiksi 2002–03 ja 2003–04. Hän pelasi kauden 2004–05 Venäjällä, Ak Brars Kazanissa, mutta palasi Kloteniin kaudeksi 2005–06. Hlinka kuitenkin palasi siirtorajan kynnyksellä takaisin Sparta Prahaan keväällä 2006. Kauden 2007–08 Hlinka pelasi NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Hän teki siellä tehot 8+20=28 63 ottelussa.
Kaudeksi 2008–09 Hlinka siirtyi Elitserieniin ja Linköpingiin ja voitti ensimmäisellä kaudellaan siellä liigan syöttöpörssin 43 syötöllään. Alkukauden 2009–10 Hlinka pelasi HC Sparta Prahassa lainalla. Hlinka edusti 20 ottelun ajan Sparta Prahaa ja hän palasi Linköpingiin lokakuun lopulla. Hän pelasi vielä kaksi kautta Linköpingissä, mutta aloitti kautensa lainalla. Ensin Sparta Prahassa ja kaudella 2011–2012 HC Plzeňissä.
Hlinka siirtyi kesällä 2012 takaisin Sparta Prahaan.
Jan Szczepański (sosiologi)
Jan Szczepański (14. syyskuuta 1913 Ustroń – 16. huhtikuuta 2004 Varsova) oli puolalainen sosiologi ja poliitikko.
Trocadero (juoma)
Trocadero on ruotsalaisen Saturnus AB:n valmistama omenan ja appelsiinin makuinen virvoitusjuoma. Juomaa on valmistettu vuodesta 1953 lähtien.
Juoma on etenkin Pohjois-Ruotsissa suosittu, ja sitä on nimitetty "Norlannin kansallisjuomaksi". Monet muutkin panimot valmistavat vastaavanlaista juomaa, esimerkkinä Spendrups.
Jacob Josefson
Jacob Josefson (s. 2. maaliskuuta 1991 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue New Jersey Devilsiä. Joukkue varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 20. pelaajana . Hän oli jo varaustilaisuuden viides ruotsalainen. Josefsonilla on myös KHL-varaus vuodelta , jolloin SKA Pietari varasi hänet 61. pelaajana.
Josefson osaa pelata sekä keskellä että laidassa ja hän on hyvä kahden suunnan sentteri. Hän IK Götan kasvatti, mutta siirtyi jo nuorena Djurgårdens IF:ään. Josefson debytoi Elitserienissä kaudella 2007–2008, jolloin hän sai tililleen yhden ottelun. Josefson voitti samalla kaudella J18 Allsvenskanin mestaruuden. Hän teki Elitserienissä tulokaskaudellaan 2008–2009 50 ottelussa tehot 5+11=16. Kaudella 2009–2010 Josefson teki 20 pisteellään henkilökohtaisen yhden kauden piste-ennätyksensä Elitserienissä. Hän voitti kauden päätteeksi Elitserienin hopeaa keväällä 2010.
Toukokuussa 2010 Josefson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Hän pelasi siellä kaudella 2010–2011 28 runkosarjaottelua tehoin 3+7=10. Josefson teki NHL-debyyttinsä 15. lokakuuta 2010 Colorado Avalanchea vastaan ja NHL-uran avausosuma syntyi 12. maaliskuuta 2011 New York Islandersia vastaan.
Josefson on pelannut kahdet alle 18-vuotiaiden MM-kilpailut sekä kahdet alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut, joista hän voitti hopeaa vuonna 2009 sekä pronssia vuonna 2010.
Epäitsenäinen kauppala
Epäitsenäisillä kauppaloilla tarkoitetaan Suomessa ja Ruotsissa sijainneita kauppaloita, jotka eivät muodostaneet omaa kuntaa, vaan kuuluivat niitä ympäröivään maalaiskuntaan. Ne muistuttivat hallinnolliselta asemaltaan taajaväkisiä yhdyskuntia. Seuraavassa asiaa on tarkasteltu erikseen kummankin maan osalta.
Epäitsenäinen kauppala oli Suomessa kauppala, joka ei ollut itsenäinen kunta, vaan osa maalaiskuntaa. Epäitsenäisillä kauppaloilla oli omaa kunnallishallintoa, mutta niiltä puuttui esimerkiksi itsenäinen kunnallisverotus.
Ikaalisten maalaiskuntaan kuulunut Ikaalinen, Suomen vanhin kauppala, oli epäitsenäinen kauppala vuodesta 1858 vuoteen 1972, jolloin koko Ikaalisten maalaiskunta muutettiin itsenäiseksi kauppalaksi. Iisalmi oli Iisalmen maalaiskuntaan kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1860 vuoteen 1891, jolloin se muuttui kaupungiksi. Lahti oli Hollolaan kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1878 vuoteen 1905, jolloin se muutettiin Lahden kaupungiksi. Salo perustettiin epäitsenäiseksi kauppalaksi Uskelan pitäjään vuonna 1887, mutta vuonna 1891 siitä tuli itsenäinen kunta. Vammala oli Tyrvääseen kuulunut epäitsenäinen kauppala vuodesta 1907 vuoteen 1915, jolloin se erosi Tyrväästä muuttuen itsenäiseksi kauppalaksi.
Epäitsenäinen kauppala (ruots. "municipalköping") oli Ruotsissa 1930-luvulta lähtien nimitys 13 pienelle kauppalalle, joista 12 oli saanut kauppalanoikeudet ala- tai vapaakauppalana ennen vuoden 1862 kunnallislakien voimaanastumista. Poikkeuksena tästä oli Nybro, joka sai vapaakauppalanoikeudet vuonna 1865. Vuoden 1862 kuntauudistuksessa nämä 13 kauppalaa katsottiin aivan liian pieniksi, jotta ne voisivat muodostaa oman kauppalakuntansa. Nämä kauppalat jäivät osaksi maalaiskuntaa, ja käytännössä ne rinnastettiin taajaväkisiin yhdyskuntiin. Käsitettä "epäitsenäinen kauppala" käytettiin erottamaan ne taajaväkisistä yhdyskunnista ja oman kuntansa muodostavista kauppaloista. Vuonna 1919 päätettiin, että jatkossa kaikki uudet kauppalat tulisivat muodostamaan oman kunnan. Epäitsenäiset kauppalat lakkautettiin sen jälkeen asteittain vuoteen 1956 mennessä.
On syytä huomata, että eräät paikat ovat entisaikoina kutsuneet itseään kauppaloiksi, vaikka ne eivät ole ikinä kauppalanoikeuksia saaneetkaan. Esimerkkejä ovat Almvik, Avesta, Lyckeby, Torekov ja Åhus.
Seuraavassa on lueteltu Ruotsin epäitsenäiset kauppalat, kunnat ja läänit, joihin ne nykyään kuuluvat sekä huomautuksena tietoja epäitsenäisen kauppalan hallinnollisen aseman muutoksista. Epäitsenäisistä kauppaloista yli puolet sijaitsi Kalmarin läänissä, ja muutenkin ne sijaitsivat pääasiassa Etelä-Ruotsin itärannikolla.
Linja 7bis (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 7bis (Linja 7bis) on yksi Pariisin metron linjoista. Se palvelee 19. ja 20. arrondissementtia kaupungin koillisosassa. Sen kalustona on 7 kappaletta 3-vaunuisia MF 88-runkoja. Linja on hyvin lyhyt; sen pituus on vain 3,1 km ja asemia on kahdeksan. Keskimääräinen asemanväli on 443 m. 
Linja tekee toisessa päässään silmukan, jonka sisällä on kolme asemaa.
Linjat 3bis ja 7bis yhdistää nykyään tunneli, jossa on suljettu asema (Haxo). Haxon avaamista ja bis-linjojen yhdistämistä uudeksi linjaksi 15 harkitaan. Samalla linjaa on mietitty laajennettavan yhdellä asemalla länteen, jolloin pääteasema olisi Château Landon. Uusi linja välillä Château Landon-Gambetta voitaisiin avata aikaisintaan vuosien 2013 ja 2020 välillä.
Linja tekee silmukan, jonka se kiertää vastapäivään.
David Printz
David Printz (s. 24. heinäkuuta 1980 Solna, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja. Hänen viimeisin seuransa oli KalPa SM-liigassa alkukaudella 2013–2014. Kaudella 2012–2013 hän pelasi Dornbirn-joukkueessa EBEL-liigassa Itävallassa ja yhden ottelun Venäjällä KHL-joukkue Slovan Bratislavassa.
Printz aloitti pääsarjauransa kaudella 2001–2002 Elitserien-joukkue AIK:ssa. Printz siirtyi heti tulokaskautensa jälkeen jääkiekon SM-liigaan ja HPK:hon. Hän jäi kuitenkin ritaripaidassa vähälle peliajalle ja siirtyi kesken kauden Tampereen Ilvekseen. Printz pelasi kauden 2003–2004 AIK:ssa ja sitä seuraavat kolme kautta hän pelasi hänet varanneen Philadelphia Flyersin organisaatiossa. Printz pelasi enimmät pelinsä farmissa ja pelasi yhteensä 13 NHL-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2004–2005 hän voitti AHL:n mestaruuden, Calder Cupin.
Kaudeksi 2007–2008 Printz palasi kotimaahansa ja siirtyi Djurgårdeniin. Pelattuaan Djurgårdenissa viisi kautta hän siirtyi kaudeksi 2012–2013 KHL-seura Slovan Bratislavaan.
Printz ei ole pelannut ikäkausimaajoukkueiden arvokisoissa eikä miesten arvokisoissa. Printzin veli Richard pelaa Ruotsin II-divisioonaa Skarpnäcks AIK:ssa puolustajana.
Doctor Dolittle
Doctor Dolittle tai Dr. Dolittle voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Mortefontaine (Oise)
Mortefontaine on kunta Pohjois-Ranskassa Oisen departementissa.
Mortefontainessa olevassa linnassa solmittiin vuonna 1800 Ranskan ja Yhdysvaltojen välinen Mortefontainen rauhansopimus, johon päättyi Quasi-sota. Ruotsin tuleva kuningas Oskar I asui jonkin aikaa tässä Napoleonin veljen Joseph Bonaparten omistamassa linnassa.
Linja 8 (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 8 (linja 8) on yksi Pariisin metron linja. Se liittää Balardin koillisessa Pointe du Laciin lounaassa muun muassa Concorde-aukion, Opera Garnierin ja Républiquen kautta. Linja on 23.4 km pitkä ja siinä on 38 asemaa. Keskimääräinen asemanväli on 632 m. Kalustona on 5-vaunuisia MF 77-runkoja. Noin 92 miljoonalla matkustajallaan linja 8 on Pariisin metron kahdeksanneksi käytetyin linja.
Linja 8 oli viimeinen linja, jonka rakentamisesta päätettiin vuonna 1898. Työt alkoivat Seinen vedenalaisella alituksella Concorden ja Invalidesin asemien välillä vuonna 1908. Linja voitiin avata Opéran ja Beaugrenellen välillä 13. heinäkuuta 1913. 
Vuonna 1937 linjojen reittejä uudistettiin suuresti; linjaa 8 muutokset koskivat 9 aseman mittaisen osuuden siirtämisenä linjalle 10 ja 5 aseman mittaisen uuden osuuden avaamisena. Muutosten päätyttä linja 8 käsitti 31 asemaa. Linjaa laajennettiin kahtena aaltona; ensimmäinen oli vuosina 1913-1942 ja toinen 1970-74.Linjassa 8 on 38 asemaa, joista kolmessatoista on vaihtomahdollisuus yhteensä 12 muuhun linjaan ja kolmeen RER-linjaan.Linja 8 kulkee seuraavien nähtävyyksien läheltä:
MV Joe Keeper
MV Joe Keeper on Manitoban provinssin pohjoisosassa Kanadassa liikennöivä, Northern Airports and Marine Operationsin operoima matkustaja- ja autolautta. Lautta liikennöi Split Lake -järvellä York Landingin kylän ja Split Laken alkuperäiskansan reservaatin välillä.
Alus on rakennettu vuonna 1977 Riverton Boat Worksin telakalla ja se aloitti liikenteen York Landingin ja Split Laken välillä vuonna 1978. Vuoteen 1982 saakka alus liikennöi myös Odeijoen laituriin. Lautta liikennöi reitin kahdesti päivässä joka päivä paitsi tiistaisin. Yhdensuuntainen matka kestää noin kaksi tuntia.
Aluksella on neljän hengen miehistö, ja se voi kuljettaa 40 matkustajaa sekä 16 ajoneuvoa.
Pasi Hirvonen
Pasi Hirvonen on seuraavien henkilöiden nimi:
Maksimilian I (keisari)
Maksimilian I (1459–1519) oli Habsburg-sukuun kuulunut Saksan kuningas vuodesta 1493 ja Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisari vuodesta 1508. Ennen kuninkuuttaan hän toimi isänsä Fredrik III:n kanssahallitsijana noin kymmenen vuotta, suunnilleen vuodesta 1483.
Maksimilian laajensi Habsburgien valtaa sodilla ja avioliiton kautta, mutta hän myös menetti nykyisen Sveitsin alueet vuonna 1499 ja epäonnistui Italian alueiden valtaamisessa. Hän avioitui Burgundin herttuan Kaarle Rohkean tyttären Marian kanssa 1477 ja sai sen avulla Burgundien perintömaat. Hän haki tukea Saksan muilta ruhtinailta suostumalla vuonna 1500 valtansa rajoittamiseen. Hän taisteli turkkilaisia vastaan ja liittyi Cambrain liittoon Venetsiaa vastaan vuonna 1508 sekä Pyhään liittoon Ranskaa vastaan 1512.
Keskiajalla Saksan kuningas sai keisarin tittelin vasta paavin kruunauksella Roomassa. Matkan raskauden ja jopa vaarallisuuden vuoksi läheskään kaikki hallitsijat eivät hakeneet kruunausta, vaan jäivät Saksan kuninkaiksi. Vuonna 1508 Maksimilian I ilmoitti ottavansa ”valitun keisarin” tittelin sen jälkeen, kun yritys matkustaa kruunattavaksi Roomaan oli epäonnistunut. Hänen seuraajansa Kaarle V oli viimeinen Roomassa kruunattu keisari. Tämän jälkeen valtakunnan hallitsijat käyttivät vaaliruhtinaiden myöntämää ”valitun keisarin” titteliä ilman Rooman kruunausta.
Neues Forum
Neues Forum oli DDR:n loppuvaiheissa perustettu itäsaksalainen poliittinen oppositioliike, joka oli merkittävässä osassa Saksojen yhdistymisessä. Puolueeksi järjestäytynyt Neues Forum toimii yhä ja on lähellä etenkin Saksan vihreää puoluetta.
Yhdistyneessä Saksassa puolueella on jalansijaa etenkin itäisen osan paikallispolitiikassa. Das Neue Forum -puolueella on kolme edustajaa liittopäivillä ja maapäiväedustus Berliinissä, Brandenburgissa, Mecklenburg-Vorpommernissa, Saksissa ja Ala-Saksissa. Dessau-Roßlaun kaupungissa puolue saavutti kesän 2007 vaaleissa 50 kaupunginvaltuutettua. Myös kaupungin puolueisiin sitoutumaton, suoralla vaalilla valittu ylipormestari Klemens Koschig on lähellä Neues Forumia, kuten myös myöhemmin Saksan liittopresidentiksi valittu Joachim Gauck.
Fredrik III (keisari)
Fredrik III (1415–1493) oli Habsburg-sukuun kuulunut Itävallan herttua vuodesta 1424, Saksan kuningas vuodesta 1440 ja Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisari vuodesta 1452. Fredrik III:n seuraaja oli hänen poikansa Maksimilian, joka oli myös hänen kanssahallitsijanaan kymmenkunta vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Fredrikin puoliso oli Eleonoora Portugalilainen.
Verhaert
Verhaert on belgialainen teknologiakonserni. Konserni toimii lääke-, terveys-, tietotekniikka, ajoneuvo-, liikenne-, teollisuus-, kulutustavara- ja avaruusmarkkinoilla. Yhtiö on perustettu vuonna 1969.
Sen avaruusosasto Verhaert Space on toteuttanut PROBA-mikrosatelliitit. Yhtiössä toimii 75 henkilöä. Avaruusosasto on perustettu 1984.
Verhaert myi vuonna 2005 avaruusosastonsa englantilaiselle QinetiQ-teknologiayhtiölle, joka on yksityistetty Englannin asevoimien Royal Aeronautical Establihment-testikeskus Farnborough'sta. Englantilainen omistaja muutti Belgian Kruibekissä sijaitsevan tehtaan nimen muotoon QinetiQ Space NV.
Vitonen (jalkapallo)
Vitonen on Suomen jalkapalloilun kuudenneksi korkein sarjataso. Sarja perustettiin vuonna 1973 nimellä V divisioona. Nimi muutettiin Vitoseksi 1990-luvulla. Vitonen on jaettu 22 lohkoon ja sitä hallinnoi Suomen Palloliiton 11 lääniä. Vitosen joukkueet kilpailevat myös Suomen Cupissa. Vitosesta voi myös pudota Kutoseen.
Absurdistan
Absurdistan on osin humoristinen käsite, jolla kuvataan fiktiivistä valtiota, jonka politiikkaa leimaa mielivaltaisuus ja absurdius. Termi on lähtöisin Keski-Aasian "stan"-päätteisistä valtioista (Afganistan, Kazakstan, Pakistan, Tadžikistan, Turkmenistan ja Uzbekistan). Suurin osa näistä on entisiä neuvostotasavaltoja.
Historioitsija Jukka Relanderin mukaan "stan"-päätteisillä valtioilla on tiettyjä yhteisiä piirteitä, joiden vuoksi nimitys Absurdistan on varsin osuva: ”diktaattoreita, sissiliikkeitä, sisällissotia ja aivan uudentyyppisiä demokraattisia kokeiluja, joissa vaalit on korvattu paljon käytännöllisemmillä menetelmillä, jotka tuottavat huomattavasti länsimaisia käytäntöjä yksimielisempiä tuloksia”.
Elias Kiianmies
Elias Karl Kiianmies (vuoteen 1934 Kyander) (13. heinäkuuta 1891 Messukylä – 21. toukokuuta 1959 Tampere) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. Kiianmies suoritti alkuopintoja vuosina 1909-1910 Helsingin Filharmonisen Seuran orkesterikoulussa. Vuonna 1914 hän suoritti laulu- ja teoriaopintoja Pietarin konservatoriossa. Kiianmies sai päästötodistuksen vuonna 1925 Helsingin kirkkomusiikkiopistosta. Hän opiskeli samanaikaisesti vuonna 1926 sävellysopintoja professori Melartinin ja Palmgrenin johdolla Helsingin konservatoriossa. Vuonna 1927 hän suoritti yksityisopiskeluja professori Glazunoffin ja Steinbergin johdolla Pietarissa. Vuodesta 1929 alkaen Kiianmies toimi Tampereen kaupungin musiikinjohtajana. Hän johti monia tamperelaisia kuoroja muun muassa Tampereen Työväenyhdistyksen Mieskuoroa 1929-1945.
Marcia Otacilia Severa
Marcia Otacilia Severa (k. noin 248?) oli roomalainen keisarinna ja keisari Philippus Arabsin vaimo. Severa oli erään Severianuksen tytär. Hän meni Philippuksen kanssa naimisiin joskus 230-luvun aikana. Vuonna 238 heille syntyi poika, Marcus Julius Severus Philippus. Vuoden 244 alussa isä Philippus nousi valtaan ja Severa sai arvonimen "Augusta". Severa mainitaan viimeisen kerran kolikoissa vuonna 248 mikä on johtanut spekulaatioihin, että hän olisi kuollut samana vuonna. Tämä ei kuitenkaan ole varmaa.
Korpinurmikka
Korpinurmikka ("Poa remota") on pääasiassa Pohjois- ja Itä-Euroopassa kasvava suurikokoinen heinäkasvi. Suomessa korpinurmikka on rauhoitettu Oulun ja Lapin lääneissä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi lajiksi.
Korpinurmikka on hyvin kookas heinä, joka kasvaa 80–150 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on löyhästi mätästävä ja usein pintarönsyllinen. Korsi on 4–8-nivelinen. Lehtitupet ovat leveitä ja litteitä. Lehdet ovat tasasoukkia, lehden kärki on keulamainen ja keskisuonten molemmin puolin on vihreä juova. Heleänvihreitten korsilehtien lapa on 10–15 cm pitkä, ohut ja veltto. Harsu röyhy on 15–30 cm leveä, pituutensa levyinen ja sen haarat pitkiä ja rihmamaisia. Tähkylät ovat 4–5-kukkaisia ja vaaleanvihreitä. Korpinurmikka kukkii kesä-heinäkuussa.
Korpinurmikan päälevinneisyysalue käsittää Fennoskandian, Baltian maat, Puolan, Pohjois-Ukrainan, Valko-Venäjän ja Länsi-Venäjän. Lisäksi lajia tavataan satunnaisemmin Keski-Euroopassa, Kaukasuksella, Pohjois-Venäjällä, ja Keski-Aasiassa. Suomessa korpinurmikkaa tavataan paikoin yleisenä Satakunnasta ja Etelä-Hämeestä. Muualla Suomessa laji on harvinaisempi. Pohjoisimmat kasvupaikat ovat Rovaniemen korkeudella.
Korpinurmikka on kosteiden kasvupaikkojen kasvi. Sitä tavataan kosteissa lehdoissa, lehtokorvissa, lähteiköissä ja lähdepurojen varsilla. Korpinurmikka on harvinaistunut metsänhoidon ja soiden ojituksen takia.
Nokia X6
Nokia X6 on Nokian ensimmäinen kapasitiivisellä kosketusnäytöllä varustettu älypuhelin. Puhelin julkaistiin marraskuussa 2009. Puhelinta saa kolmella eri värillä: sini-valkoisena, sini-mustana, puna-mustana ja mustana. Puhelimen hinta vaihtelee 499 ja 662 euron välillä. Puhelimesta julkaistiin 16 gigatavun muistilla varustettu versio ilman Comes With Music -palvelua. Tämän mallin hinta on 369 eurosta ylöspäin.
Nokia X6:n mukana tulee Nokian Ovi Musiikki Unlimited (Comes With Music) -palvelu. Palvelun avulla on mahdollista ladata vuoden ajan palvelun aktivoinnista rajoittamattomasti musiikkia noin kuuden miljoonan kappaleen valikoimasta.31. tammikuuta 2010 julkaistiin älypuhelimille (mukaan lukien X6) ilmainen karttapalvelu ja navigointi.
Helmi Arneberg-Pentti
Helmi Arneberg-Pentti (13. helmikuuta 1889 Kristiania, Norja – 22. tammikuuta 1981) oli Lotta Svärd -järjestön puheenjohtaja kahteen otteeseen, 1921–1922 ja 1925–1929 ja toimi järjestössä koko sen olemassaoloajan.
Norjassa syntynyt Arneberg tuli kotimaahan palanneen äitinsä mukana neljävuotiaana Suomeen. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui 1916, jolloin hän avioitui S. J. Pentin kanssa. Hän toimi ruotsin opettajana Helsingin V Yhteiskoulussa vuoteen 1957 ja oli myös koulun rehtori.
Arneberg-Pentti oli Lotta Svärd -järjestössä erityisesti organisaattori, ei aattellinen johtaja, ja siksi hänen sanotaan jääneen seuraajansa Fanni Luukkosen varjoon.
Siljan jenkkivuosi
Salatut elämät: Siljan jenkkivuosi on toinen "Salatut elämät" -kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja se julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Silja Salin, joka lähtee vaihto-oppilaaksi Yhdysvaltoihin. Kirja on kirjoitettu Siljan näkökulmasta.
Kirja alkaa Siljan istuessa lentokoneessa matkalla kohti Amerikkaa, jonne hän on menossa vaihto-oppilaaksi. Kirja alkaa siis hetkistä, joita ei ole näytetty sarjassa. Siljan perhe Amerikassa on erilainen kuin Suomessa, he asuvat maatilalla ja ovat mormoneja, mikä osaltaan kauhistuttaa Siljaa. Heti tavatessaan vaihtariveljensä Mattin, Silja ihastuu häneen. Silja rohkenee suutelemaan Mattia, joka kuitenkin ajattelee, että he ovat kuin sisaruksia eikä välillään saa olla suurempia tunteita. Silja elättelee toiveita Mattin suhteen, mutta on aikeissa luovuttaa saadessaan tietää Mattin seurustelevan amerikkalaisen Faithin kanssa. Sillä välin Silja tutustuu paremmin perheeseen, hoitaa myös naapurin lasta ja käy ratsastamassa. Mattin ja Siljan välit alkavat kulttuurieroista ja Faithista huolimatta lämmetä. Matt päättää erota Faithista. Myöhemmin Matt kertoo Siljalle rakastavansa Siljaa ja Silja tuntee samoin Mattia kohtaan. Matt pyytää Siljaa menemään kanssaan naimisiin, mutta Silja kieltäytyy. Lyhyen ajan kuluttua, Silja kuitenkin suostuu Mattin kosintaan ja he karkaavat yhdessä Nebraskaan mennäkseen naimisiin. Matkalla Nebraskaan Silja alkaa huomata merkkejä siitä, että on mahdollisesti raskaana. Heidän mentyään naimisiin, Silja tekee raskaustestin ja kertoo Mattille olevansa raskaana. Silja ja Matt muuttavat yhdessä pieneen mökkiin tilalle, josta Matt on saanut töitä. Siljan vanhempien saatua tietää Siljan naimisiinmenosta, he saapuvat Amerikkaan hakeakseen Siljan kotiin. Silja ei halua lähteä, mutta lopulta suostuu lähtemään alle viikon reissulle Suomeen käydäkseen Sofian, kummityttönsä, ristiäisissä. Suomessa Siljaa odottaa muutama yllätys, muun muassa tieto siitä, ettei Sofia ole isänsä Jukan, vaan veljensä Aleksin lapsi. Kirjan lopussa on tekstin muodossa Siljan viimeinen kohtaus sarjassa, jossa Silja kertoo Jukalle odottavansa lasta. Sen jälkeen Silja lähteekin lentokoneella takaisin Amerikkaan, Mattin luo.
Chilen koripallomaajoukkue
Chilen koripallomaajoukkue edustaa Chileä koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Chilen koripalloliitto.
Chile on pelannut neljä kertaa olympiakisojen koripalloturnauksessa. Berliinissä 1936 se sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle, Lontoossa 1948 kuudenneksi, Helsingissä 1952 viidenneksi ja Melbournessa 1956 kahdeksanneksi.
MM-kilpailujen lopputurnauksessa Chile on esiintynyt kolme kertaa. Argentiinan MM-kisoissa 1950 se sai kuuden joukkueen loppusarjassa Argentiinan ja Yhdysvaltojen jälkeen pronssia. Brasiliassa 1954 Chile oli kymmenes. Kotikisoissaan 1959 Chile sai toistamiseen pronssia. Se sijoittui seitsemän joukkueen loppusarjassa alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille, koska alkuperäinen voittaja Neuvostoliitto hylättiin sen kieltäydyttyä pelaamasta Kiinan tasavaltaa vastaan.
Chile on esiintynyt Pan-Amerikan kisojen koripalloturnauksessa kerran, ensimmäisissä kisoissa 1951 sijoittuen viidenneksi. Amerikan-mestaruuskilpailuissa se ei ole pelannut kertaakaan. Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa Chile on saanut kultaa 1937, hopeaa 1932 ja 1934 sekä pronssia 1942, 1947, 1949 ja 1953.
Johan Holmqvist
Johan Erik Daniel Holmqvist (s. 24. toukokuuta 1978 Tierp, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti ja maailmanmestari. Hänellä ei ole tällä hetkellä joukkuetta. Holmqvist on pelannut kolmet MM-kilpailut, joista vuonna 2006 tuli kultaa ja 2009 pronssia. Hänellä on takanaan myös 99 NHL-ottelua New York Rangersin, Tampa Bay Lightningin ja Dallas Starsin riveistä.
Tierp HK:n kasvatti Holmqvist debytoi Elitserienissä Brynäsin joukkueessa kaudella 1996–97. Hän torjui Brynäsille mestaruuden vuonna 1999. Vuotta aiemmin hänet oli valittu Ruotsin vuoden junioripelaajaksi. New York Rangers varasi Holmqvistin seitsemännellä kierroksella , ja hän siirtyi Rangersin organisaatioon kaudeksi 2000–2001. Kaudella 2002–2003 hän siirtyi Minnesota Wildin organisaatioon ja torjui Calder Cupin farmijoukkue Houston Aerosille sekä valittiin AHL:n pudotuspelien parhaaksi pelaajaksi, mutta hän pelasi vain farmissa seuraavankin kauden.
Kaudeksi 2004–2005 Holmqvist palasi Brynäsiin, ja hänet valittiin seuraavalla kaudella Elitserienin parhaaksi maalivahdiksi ja palkittiin Honken Trophyllä. Holmqvist pelasi myös vuonna 2005 ensimmäiset MM-kilpailunsa. Holmqvist palasi NHL:ään kaudeksi 2006–2007 ja siirtyi Tampa Bay Lightningiin. Hän pelasi ensimmäisellä Lightning-kaudellaan 48 ottelua, ja hänet kaupattiin seuraavalla kaudella Dallas Starsiin yhdessä hyökkääjä Brad Richardsin kanssa. Vaihdossa Tampa Bay sai puolestaan Dallasin kakkosvahdin, Mike Smithin sekä hyökkääjät Jeff Halpernin ja Jussi Jokisen.
Kaudeksi 2008-2009 Holmqvist palasi Ruotsiin ja siirtyi Frölunda HC:hen. Hän voitti kauden aikana toistamiseen Honken Trophyn Elitserienin parhaana maalivahtina. Kaksi seuraavaa kautta Frölundassa eivät olleet niin hyviä, ja Frölunda halusi kaudeksi 2011–2012 uudistaa maalivahtiosastonsa. Holmqvist tekikin keväällä 2011 kahden vuoden sopimuksen Brynäsin kanssa.
Karvinen (ranskalainen animaatiosarja)
Karvinen () on ranskalainen Dargaud Marinan ja MediaToonin tuottama tietokoneanimaatiosarja, joka perustuu Jim Davisin luomaan sarjakuvaan Karvinen. Sarja alkoi Ranskassa 22. joulukuuta 2008 ja myöhemmin Yhdysvalloissa 26. lokakuuta 2009. Sarjan on ohjannut Philippe Vidal. Pääosissa ääninäyttelevät Frank Welker, joka toimi jo alkuperäisessä animaatiosarjassa useissa sivurooleissa, lisäksi Gregg Berger, joka uusi Oskun ääniroolin ja Wally Wingert toimii Eskon äänenä.
Karvisen ensimmäinen tuotantokausi sisälsi 26 jaksoa, jossa yksi jakso käsitti kaksi lyhytanimaatiota. Sarjan toinen tuotantokausi ilmoitettiin alkavan loppukesästä 2010. Suomessa sarjaa esitetään Galaxi ohjelman yhteydessä Yle TV2:ssa. Ohjelmatiedoissa sarjan suomenkielinen nimi on Karvinen.
Karvinen asuu Oskun ja isäntänsä Eskon luona omakotitalossa. Sarjassa pääosin keskitytään Karvisen seikkailuihin ja ongelmiin, jotka hän on itse aiheuttanut jollain tavalla. Useimmiten Karvinen onnistuu itse ratkomaan ongelmansa.
Dave Powledge
David "Dave" Powledge on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stunt-mies. Hänet tunnetaan elokuvista "Epäillyt" (1995), "Million Dollar Baby" (2004) ja "Mr. & Mrs. Smith" (2005). Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa "Täydelliset naiset", "Coach" ja "Num3rot".
Kallen inttivuosi
Salatut elämät: Kallen inttivuosi on kolmas "Salatut elämät" -kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja kirja julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Kalle Laitela, joka on lähdössä armeijaan. Kirja on kirjoitettu Kallen näkökulmasta.
Kirja alkaa televisiosarjassakin näytetyistä läksiäisistä, joissa juhlitaan Kallen ja tämän parhaan ystävän Sakun lähtöä armeijaan. Armeijassa Kalle saa uusia ystäviä nopeasti ja yrittää piilotella homouttaan, jonka takia saattaisi joutua hankaluuksiin. Ei mene kauan, kun Kalle joutuukin yliluutnantti Kuisma Savolaisen silmätikuksi. Kalle unohtaa pukunsa ylimmän napin auki, mistä Savolainen huomauttaa ja Kalle vitsailee kasvattavansa rintakarvoja, minkä vuoksi nappi on auki. Rangaistukseksi tästä Kalle joutuu siivoamaan vessan. Tämän jälkeen Savolainen kertoo tietävänsä, mikä Kalle on miehiään ja se vasta alkaakin ahdistaa Kallea. Myöhemmin Kallelle kuitenkin selviää, että Kuisma on itsekin homo ja pelkää homoutensa paljastumista, sillä silloin hän menettäisi työnsä armeijassa. Samassa tilanteessa Kalle ja Kuisma päätyvät suutelemaan ja pian Kalle toteaakin olevansa ihastunut Kuismaan. Molemmilla on selvästi tunteita toisiaan kohtaan, mutta armeijassa kiinni jäämisen riski on suuri eivätkä he voi edetä. Kalle saa kuulla, että Savolainen siirretään Sodankylään, jolloin heidän välimatkansa pitenisi usealla sadalla kilometrillä. Lopulta Kallekin saa alokasaikansa päätyttyä siirron Rovaniemelle, jolloin hän on myös lähempänä Kuismaa. Kirjan lopussa on vielä kohtaus, jossa Kalle esittelee Kuisman isälleen ennen Lappiin armeijaan lähtöä ja sitten toteaa kaiken olevan hyvin. Kirja sisältää myös muutamia muita kohtauksia, jotka on näytetty televisiosarjassa, mutta pääosin kirja kertoo tapahtumista, joita ei ole näytetty sarjassa.
Aamun uudet kuviot
Salatut elämät: Aamun uudet kuviot on "Salatut elämät" -sarjan neljäs kirja. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja se julkaistiin vuonna 2001. Tarinan päähenkilö on Aamu Korhonen.
Saku ja suuri suru
Saku ja suuri suru on "Salatut elämät" -kirjasarjan viides osa. Kirjan on kirjoittanut Katri Manninen, ja se julkaistiin vuonna 2002. Kirjan päähenkilö on Saku Salin.
Kirja alkaa Sakun lähdettyä Helsingistä junalla kohti Rovaniemeä jatkaen sieltä Hammerfestiin. Kirjan alussa Saku muistelee pahanlaatuiseen aivokasvaimeen menehtynyttä suurta rakkauttaan Miia Laitelaa. Saku tapaa matkansa aikana paljon uusia ihmisiä, muun muassa Kristinin, jonka isä ottaa Sakun töihin kalastusalukselleen. Myös Kristin oli menettänyt rakkaansa, Martinin, joka hukkui. Niinpä Sakusta ja Kristinistä on tukea toisilleen. Saku lähtee Kristinin kanssa matkalle Osloon ja matkan aikana he tapaavat yhä useampia ihmisiä. Saku miettii asioita eikä tiedä, miten jatkaa eteenpäin. Hän alkaa myös tuntea vetoa Kristiniä kohtaan, mutta ajattelee silti Miiaa. Tunteet Kristiniin unohtuvat ja palattuaan Hammerfestiin Saku päättää jatkaa elämäänsä lähtemällä seuraavaksi talveksi pitkäsiima-alukselle.
Erik Serlachius
Ralph Erik Serlachius (24. tammikuuta 1901 Mänttä − 8. lokakuuta 1980) oli teollisuusmies, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän toimi G. A. Serlachius Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1942–1968. Serlachius toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Tuomiojan hallituksessa vuosina 1953–1954. Serlachius toimi ammattiministerinä. Hänellä oli lisäksi lukuisia luottamustehtäviä teollisuuslaitosten ja alan järjestöjen johdossa.
Serlachius sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1946 ja tekniikan kunniatohtorin arvon vuonna 1963.
Serlachiuksen isä oli Gösta Serlachius. Hänen poikansa on Gustaf Serlachius.
Teemun tarina
Teemun tarina on "Salatut elämät" -kirjasarjan kuudes osa. Kirjan on kirjoittanut Tarja Huhtala, ja se julkaistiin vuonna 2002. Tarinan päähenkilö on Teemu Korhonen.
Aamu, Inka ja ihana Ilari
Aamu, Inka ja ihana Ilari on "Salatut elämät" -kirjasarjan seitsemäs osa. Kirjan on kirjoittanut Tarja Huhtala, ja se julkaistiin vuonna 2003. Tarinan päähenkilöt ovat Aamu Korhonen, Inka Haapala ja Ilari Pesonen. Kirja on kirjoitettu vuorotellen näiden kolmen näkökulmista.
Kirja kertoo pääpiirteisesti televisiosarjan tapahtumista eli siitä kuinka parhaat ystävykset Aamu ja Inka ihastuvat samaan nuoreen mieheen, Ilariin. Kirjassa käsitellään kuitenkin yksityiskohtaisemmin kaikkien osapuolten näkökulmia. Ilari on Operaatio Vapaan Luonnon aatteellinen johtaja, joka tutustuu ensin Inkaan ja melkeinpä heti sen jälkeen Inkan kautta Aamuun. Molemmat tytöt ihastuvat Ilariin, hieman eri syistä tosin. Inka ihailee Ilarin aatteellista puolta ja Aamu taas Ilarin miehisyyttä. Ilari alkaa leikkiä tyttöjen kustannuksella ja elää kaksoiselämää. Hän viettää aikaa sekä Aamun että Inkan kanssa ja molemmat ovat rakastumaisillaan Ilariin. Ystävysten välit myös viilenevät tällä välin ja kilpailu Ilarista johtaa kaikkeen muuhun kuin hyvään. Aamu kertoo Inkalle hänestä ja Ilarista, mistä Inka suuttuu ja raivoaa Ilarille. Ilarikin saa siis osansa koko sopasta eikä hän osaa valita kumman haluaa mieluummin, Aamun vai Inkan. Molemmat tytöt odottavat innoissaan Ilarin yhteydenottoja ja lannistuvat miltei heti, jos tästä ei kuulu mitään yhden päivän aikana. Lopulta valinnan vaikeuden ja muiden tapahtumien jälkeen Ilari päättää jättää molemmat tytöt Suomeen ja lähteä itse Moskovaan. Hän hyvästelee Aamun ja Inkan, jotka saapuvat vielä Moskovan junalle hyvästelemään Ilarin uudemman kerran. Ilarilla on kuitenkin mukanaan joku nainen, jonka kanssa hän suutelee junan edessä ennen junaan astumista. Aamu ja Inka jäävät pettyneinä seisomaan junalaiturille ja lähtevät kotiin mitään sanomatta. Lopussa kuitenkin huomaa, kuinka Aamua harmittaa, miten Ilari pilasi hänen ja Inkan välit totaalisesti, sillä hetkessä he olivat muuttuneet parhaista ystävistä toistensa pahimmiksi vihollisiksi.
Ken ja isosiskon viimeinen kesä
Ken ja isosiskon viimeinen kesä on "Salatut elämät" -kirjasarjan kahdeksas osa. Kirjan on kirjoittanut Tarja Huhtala, ja se julkaistiin vuonna 2003. Tarinan päähenkilöt ovat sisarukset Ken Ojala ja Madde Ojala.
Kirjassa Ken Ojala pääosin muistelee aikoja, jolloin hänen isosiskon Madde oli vielä elossa. Ken on ihastunut vaaleahiuksiseen Aamu Korhoseen, jonka seurassa Ken on alkanut tuntea olonsa hyväksi eikä muistele koko ajan Madden kuolemaa. Madde kuoli hukkumalla heidän perheensä yhteisellä purjehdusretkellä. Kenin ja Madden isoveli Daniel yritti vielä pelastaa Madden antamalla tälle hengitystä suusta suuhun. Se ei kuitenkaan tehonnut ja Madde kuoli. Ken näkee painajaista kyseisestä purjehdusretkestä. Kirjan toisena juonikuviona on Kenin ja Aamun ailahteleva suhde. Molemmat haluaisivat olla yhdessä, mutteivat onnistu. Myöhemmin Aamu kertoo Kenille ihastuneensa Danieliin. Kirjan lopussa Aamu ja Ken palaavat onnellisesti yhteen ja toivottaa hyvät yöt niin Aamulle kuin edesmenneelle Maddelle.
Ami ja ensirakkaus
Ami ja ensirakkaus on "Salatut elämät" -kirjasarjan yhdeksäs osa. Kirjan on kirjoittanut Outi Ikonen, ja se julkaistiin vuonna 2004. Tarinan päähenkilö on Ami Vainio.
Annika ja Amerikan unelma
Annika ja Amerikan unelma on "Salatut elämät" -kirjasarjan kymmenes osa. Kirjan on kirjoittanut Outi Ikonen, ja se julkaistiin vuonna 2005. Tarinan päähenkilö on Annika Sievinen, joka lähtee vaihto-oppilaaksi Kaliforniaan.
Ken ja Sauli – kaukana kotoa
Ken ja Sauli – kaukana kotoa on "Salatut elämät" -kirjasarjan yhdestoista osa. Kirjan on kirjoittanut Outi Ikonen, ja se julkaistiin vuonna 2006. Tarinan päähenkilöt ovat Ken Ojala ja Sauli Kiviranta, jotka matkustavat Australiaan paetakseen entistä elämäänsä.
Ossi ja lumikuningatar
Ossi ja lumikuningatar on "Salatut elämät" -kirjasarjan kahdestoista osa. Kirjan on kirjoittanut Tarja Huhtala, ja se julkaistiin vuonna 2007. Tarinan päähenkilö on Ossi Puolakka. Hän on rakastunut Tanja Jääskeläiseen salaa, mutta ei halua kertoa tätä.
Romeo ja onnentähti
Romeo ja onnentähti on "Salatut elämät" -kirjasarjan kolmastoista osa. Kirjan on kirjoittanut Teemu Salonen, ja se julkaistiin vuonna 2008. Tarinan päähenkilö on Romeo Aro. Romeota sarjassa näytteli Constantinos Mavromichalis.
Sofia ja salaisuuksien kevät
Sofia ja salaisuuksien kevät on "Salatut elämät" -kirjasarjan neljästoista osa. Kirjan on kirjoittanut Nina Linnovaara, ja se julkaistiin vuonna 2008. Tarinan päähenkilö on Sofia Salin. Kirjan tapahtumien aikaan Sofia on kuudesluokkalainen. Hän asuu kahdestaan isänsä Aleksin kanssa. Isän ja tyttären välit ovat hyvät, mutta toisinaan Aleksin baari-illat venyvät niin, ettei hän tulekaan yöksi kotiin. Tästä Sofia ei uskalla puhua kenellekään.
Salla ja haaveiden kaupunki
Salla ja haaveiden kaupunki on "Salatut elämät" -kirjasarjan viidestoista osa. Kirjan on kirjoittanut Outi Ikonen, ja se julkaistiin vuonna 2009. Tarinan päähenkilö on Salla Mattila, joka lukion toisen luokan päätyttyä karkaa kesäksi Helsinkiin.
Caroline Grothgar
Caroline Grothgar (s. 16. elokuuta 1968 Wien, Itävalta) on itävaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tv-sarjasta "Kahden keikka" (Ein Fall Für Zwei), jossa hän näyttelee asianajotoimiston sihteeriä Kristin Wehrnstedtiä. Hän on näytellyt myös tv-sarjoissa "Marienhof" ja "SOKO Leipzig".
Korvikealkoholi
Korvikealkoholi (puhekielessä myös "tenttu") on alkoholijuoman korvikkeena käytetty etyylialkoholia sisältävä, mutta ei juotavaksi tarkoitettu seos. Tällainen seos voi olla esimerkiksi etyylialkoholia sisältävä pesuneste, kuten kölninvesi eau de cologne eli suomalaisittain "kolina". Suomessa alkoholimyrkytyksen aiheuttamista kuolemista alle kuudesosa on korvikealkoholin aiheuttamia. Kuolemat johtuvat enimmäkseen metanolipitoisista lasinpesunesteistä ja aiempina vuosikymmeninä metanolidenaturointia alettiin vähentää suuren kuolleisuuden takia. Nykyään yleensä Suomessa käytetyt lasinpesunesteet sisältävät etanolia tai isopropanolia. Suomessa on arvioitu olevan tuhat korvikealkoholien vakituista ja lisäksi 3 000 – 5 000 satunnaista käyttäjää.
Sota-aikana myös Suomessa käytettiin moottoripolttoaineena spriillä jatkettua bensiiniä niissä ajoneuvoissa, joiden käyttöön puukaasuttimet eivät soveltuneet. Alkoholibensiinistä erotettua ja korvikealkoholina käytettyä etanolia kutsuttiin "telaketjuksi". Nimitys saattaa liittyä siihen, että alkoholia erotettiin juotavaksi myös bensiinikäyttöisten panssarivaunujen ja rynnäkkötykkien polttoaineesta.
Sierra Morena
Sierra Morena on eteläisen Espanjan poikki kulkeva itä–länsi-suuntainen 400 kilometriä pitkä vuorijono. Se muodostaa Pyreneiden niemimaan keskusylängön rajan ja vedenjakajan pohjoisessa olevan Guadianalaakson ja etelässä olevan Guadalquivirin laakson väliin.
Vuoristo sijaitsee Jaénin maakunnassa. Despeñaperrosjoki muodostaa luonnollisen kulkuväylän Sierra Morenan poikki niemimaan pohjoisosasta Andalusiaan. Sen seinämät yltävät yli 500 metrin korkeuteen.
Sierra Morena on muodostunut pohjoiseen siirtyvän Afrikan laatan paineessa. Siellä on arvokkaita lyijyn, hopean, elohopean ja muiden metallien esiintymiä, joita on hyödynnetty jo esihistoriallisina aikoina.
Vuoriston luonnonkauneus on nykyisin säilytettynä luonnonpuistoissa, kuten Despeñaperros, Sierra de Andújar (Jaén), Sierra de Cardeña-Montoro, Sierra de Hornachuelos, Sierra Madrona, Sierra Norte de Sevilla ja Sierra de Aracena Huelva. Sierra de Andújar on yksi niitä harvoja seutuja, joilla elää uhanalaisia espanjanilveksiä.
Sierra Morena mainitaan "Don Quijotessa", jossa Sancho Panza vihjaa vuoriston olevan Pyhän veljeskunnan turvapaikka, kun Don Quijote on vapauttanut kaleeriorjia. Voltairen satiirissa "Candide" päähenkilöt pysähtyvät sinne paetessaan Lissabonista (luvut 9–10). Nikolai Karamzinin kertomus ”Sierra-Morena” (1793), jossa venäläinen kirjailija kertoo kirjailijan ja nuoren Elviran rakkaustarinan, on myös omistettu tuolle vuorijonolle. Sierra Morena oli myös paikka, jossa suurin osa Jan Potockin "Manuscrit trouvé à Saragossea" tapahtui. Sierra Morena mainitaan myös tunnetussa laulussa ”Cielito Lindo”.