hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cryptocarpus pyriformis
Cryptocarpus pyriformis on ihmekukkakasvien heimoon kuuluva pensasmaisesti kasvava kasvilaji. Sitä tavataan Keski- ja Etelä-Amerikan rannikoilla ja kuivilla alangoilla.
"C. pyriformis" on pystynä tai suikertavasti kasvava pensas. Sen varsi haarautuu useisiin oksiin, joissa on lyhyttä ja tahmeaa karvaa. Lehtiasento on vuorottainen, ja lehdet ovat puikeista herttamaisiin. Lehdet ovat noin 3–5 senttimetriä pitkä.
Kukat ovat tiiviissä huiskiloissa. Niiden verhiö on kellomainen ja väriltään valkoinen ja osin vihertävä. Heteitä on yleensä viisi. Hedelmä on päärynänmuotoinen pähkylä, joka on noin 1,5 millimetriä pitkä.
"C. pyriformis" kasvaa Amerikan mantereella Ecuadorissa, Perussa, Boliviassa ja Meksikon Oaxacan osavaltiossa sekä Galápagossaarilla. Sen elinympäristöä ovat rannikot ja kuivat alankoalueet.
Sesuvium edmonstonei
Sesuvium edmonstonei on päivikkikasveihin kuuluva kasvilaji, joka kasvaa kotoperäisenä Galápagossaarilla. Se on yleinen saariston kivi- ja hiekkarannoilla, ja se kasvaa usein tiheinä mattoina.
"S. edmonstonei" on monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa melko matalana. Varsi on mehevä ja suomujen peittämä. Lehtiasento on vastakkainen, ja mehevät lehdet ovat yleensä kolme senttimetriä pitkiä ja kapean vastapuikeita.
Kukkien verhiö on valkoinen ja viisiliuskainen. Liuskat ovat noin kuusi millimetriä pitkiä. Hedelmä on munanmuotoinen kota. Mustia siemeniä on lukuisia.
"S. edmonstonei" on Galápagossaarten kotoperäinen kasvi, ja sitä kasvaa useiden saarten rantavyöhykkeellä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää sitä elinvoimaisena, koska se on yleinen kautta levinneisyysalueensa.
"S. edmonstonei" kasvaa usein tiheinä mattoina kivi- tai hiekkamaastossa.
Veikko Lampola
Frans Veikko Sakari Lampola (28. lokakuuta 1910 Pori – 2003) oli juristi ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja.
Veikko Lampolan vanhemmat olivat tuomiokapitulin asessori Frans Oskar Lampola ja Naemi Bergroth ja puoliso vuodesta 1950 Alice Samuelsson. Lampola tuli ylioppilaaksi 1929 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1934, varatuomarin arvon hän sai 1940. Hän oli nuorempi säästöpankkien tarkastaja 1939–1943 ja vanhempi 1944, valtiokonttorin ylikamreeri Lampola oli 1945–1946 ja johtaja 1947–1959. Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana hän toimi 1960–1973. Lampola oli myös useiden valtion toimikuntien ja komiteoiden jäsen tai puheenjohtaja.
Fetissi vodoun-uskonnossa
Fetissi vodoun uskonnossa on tavallisesti valmistettu esine, jossa on henkiä tai voimia, jotka liittyvät asiaankuuluviin rituaaleihin vodounissa.
Vodoun-uskonnossa savesta tehdyt fetissit, rituaaliastiat ja figuriinit voivat houkutella jumalia, jumalattaria, esi-isiä ja henkiä. Uskonnon piirissä vodoun-jumalille täytyy uhrata, jotta ne eivät saata ihmisiä onnettomuuksiin. Voimilla ladatut figuriinit voivat vapauttaa yksilön toivottomasta tilanteesta.
Monet fetissit koostuvat aineksista, jotka luovuttavat energiaa. Niissä on usein muun muassa tiettyjä kiviä, sarvia, tassuja, hampaita, luita, kynsiä, avaimia, pillejä, tukkaa, lukkoja, eläinten nahkaa, mutta myös maata ja vastaavia ”epäpuhtaita”, mutta vaikuttavia aineksia.
Fetissejä myydään Länsi-Afrikassa usein toreilla, joissa myymälän päydän muiden tavaroiden joukossa voi olla myytävänä fetissejä, esimerkiksi kiviä, rautaesinetä, oksia tai puunpalasia. 
Fetissejä myydään myös suurilla toreilla (Le Marché aux Fétiches), kuten Lomen Akodessewan fetissitorilla tai Cotonoun Grand Marché de Dantokpalla. Niissä myydään eläimiä, kuolleita lintuja, luita, eläinten päitä tai kalloja. Fetissieläimet voivat olla kotieläimiä tai villieläimiä, kuten rotat, käärmeet, alligaattorit, gepardit, elefantit, sarvikuonot tai gorillat.
Jos haluaa kuvata fetissejä torilla, täytyy maksaa ylimääräistä rahaa. Fetissitohtoreilta voi myös kysyä neuvoa. He voivat tehdä paikan päällä fetisisekoituksia eri tarkoituksiin, kuten esimerkiksi parantamiseen, suojaamiseen, hyvään onneen ja rakkauteen.
Aikoinaan asiakkaiden täytyi konsultoida kotona jumalien kanssa paikallisten fetissipappien avustuksella ja sen jälkeen matkustaa toreille ostamaan jumalien vaatimia tavaroita. Vuonna 1863 fetissimarkkina modernisoitui, kuin perustettiin uskonnollisia mietiskelypaikkoja kaupallisten myyntipöytien yhteyteen, jolloin vodoun-kauppa tuli yksivaiheiseksi.
Nykyisin ihmiset tulevat markkinoille ja poimivat mitä tahansa kalloista ja sarvista karvoitettuihin vuotiin tai puuteroituihin liskoihin tai hyönteisiin, jotka tukevat siunauksissa ja rituaaleissa, ja auttavat ihmisiä kaikenlaisiin asioihin. Esimerkiksi Akodessewan suuri fetissitori Lomessa, Togossa tarjoaa lääkehoitoa, toiveita erityisiin voimiin, tai halua voittaa rakastettunsa puolelleen.
Murha Sandhamnissa
Murha Sandhamnissa on ruotsalainen tv-sarja, joka perustuu Viveca Stenin dekkareihin. Tätä pohjosmaista rikossarjaa esitettiin Suomessa viimesi 2015 ja uudestaan 2018 kuudetta tuotantokautta. Pääosissa ovat Alexandra Rapaport ja Jakob Cedergren. Sarja kuvataan Ruotsin saaristossa idyllisessä Sandhamnin saarella, jossa sarjan rikostarkastaja Thomas Andreasson ja juristi Nora Linde ratkovat murhia.
Dekkarin pääosassa Alexandra Rapaport esittää juristi Nora Lindeä. Nora Linde on saaren kesäasukkaita. Sarjan toinen päähenkilö on nuori poliisi Thomas Andreasson (Jakob Cedergren). Alun perin minisarjassa ratkotaan ihmissuhteitden ohella murhia. Nora Lindenin avioliitto rakoilee, ja hän rupeaa auttamaan poliisia saaren murhissa. Sarjassa kuvataan saaristolaiselämää usein kesällä auringon paistaessa.
Anu Jaantila
Anu Jaantila (s. 1957 Helsinki) on suomalainen Espoossa asuva kirjailija ja kääntäjä.
Jussi Kanto
Jussi Herman Kanto (6. kesäkuuta 1944 Ilmajoki – 21. syyskuuta 1999 Turku) oli suomalainen lääketieteen tohtori, joka toimi Turun yliopiston anestesiologian professorina vuodesta 1993.
Jussi Kanto kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta 1963 ja lähti opiskelemaan lääketiedettä Turun yliopistoon. Hän suoritti lääketieteen lisensiaatin tutkinnon 1970 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1976. Anestesiologian erikoislääkärin oikeudet hän sai 1979. Turun yliopiston farmakologian dosentiksi hänet nimitettiin 1977 ja kliinisen farmakologian dosentiksi 1981. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston anestesiologian dosentiksi.
Vuonna 1993 Jussi Kannosta tuli Turun yliopiston anestesiologian professori ja Turun yliopistollisen keskussairaalan anestesiologian yksikön ylilääkäri. Hänen erityisiä tutkimusalojaan olivat synnytysten kivunlievitys, keisarileikkausten anestesiologia ja kroonisen kivun hoito. Hän oli vierailevana tutkijana Italiassa, Japanissa, Englannissa, Saksassa ja Yhdysvalloissa ja tuotti noin 500 tieteellistä julkaisua.
Ohrakirppa
Ohrakirppa ("Phyllotreta vittula") on lehtikuoriaisten ("Chrysomelidae") heimoon ja juovakirppojen ("Phyllotreta") sukuun kuuluva viljelykasvien tuholaislaji. Ohrakirppa on kooltaan 1,8-2,3 mm ja perusväriltään musta ja keltainen, jalat keltaiset tai ruskehtavat.
Ohrakirpat ovat Suomessa kirpoista viljoille suurimpia tuhoja aiheuttava laji. Ne vioittavat viljan oraita syömällä niihin reikiä, jolloin viljan yhteyttävä lehtipinta-ala vähenee ja haihdutus lisääntyy. Ohrakirpan voi sekoittaa melko samannäköiseen aaltojuovakirppaan ("Phyllotreta undulata").
Kurt Zilliacus
Kurt Zilliacus (21. heinäkuuta 1927 Turku – 30. huhtikuuta 2008 Vantaa) oli suomenruotsalainen arkistonhoitaja ja suomenruotsalaisten paikannimien ja murteiden tutkija.
Zilliacuksen perhe muutti Turusta Helsinkiin 1940 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1945 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1965. Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin Folkkultursarkivetissa murrearkistonhoitajana 1954–1966 ja nimistöarkistonhoitajana 1966–1976. Tämän jälkeen hän oli toimistopäällikkönä Kotimaisten kielten keskuksen ruotsinkielisellä osastolla 1976–1992. Zilliacus jäi eläkkeelle 1992.
Zilliacus tutki suomenruotsalaisten alueiden paikannimiä ja murteita keskittyen edellisissä erityisesti Turun seudulle. Vuosina 1957–1958 hän tutki Houtskärin murretta ja vuonna 1966 hän julkaisi tutkimuksen Houtskärin paikannimistä. Zilliacus teki Svenska litteratursällskapet i Finlandin omistamalla "Rödan"-veneellä useita tutkimusmatkoja Rauman ja Kotkan välisellä rannikkoalueella sekä Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla tutkien matkojen aikana paikannimiä sekä paikallismurteita.
Kurt Zilliacus kuoli sydänkohtaukseen kotonaan Vantaan Myyrmäessä vapunaattona 2008.
Aarni Rämö
Aarni Rämö on suomalainen lapsinäyttelijä joka tuli tunnetuksi elokuvasta Onneli, Anneli ja Salaperäinen muukalainen jossa hän esitti lastenkodista karannutta Pekki-nimistä poikaa.
Alexius Nakamura
Autuas Alexius Nakamura (; n. 1561 Konoura, Japani – 27. marraskuuta 1619 Nagasaki, Japani) oli maallikko ja yksi yhdestätoista kristitystä marttyyristä vainoissa Japanissa sekä "Confraternity of the Rosary":n jäsen. Hän oli Ferando-perheen jäsen ja kuoli mestaamalla. Hän eli seuraavien 10 paavien hallintokausien aikana: Pius IV (1559-1565), pyhä Pius V (1566-1572), Gregorius XIII (1572-1582), Sixtus V (1585-1590), Urbanus VII (1590) , Gregorius XIV (1590-1591), Innocentius IX (1591), Klemens VIII (1592-1605), Leo XI (1605) ja Paavali V (1605-21). Paavi Pius IX julisti hänet kunnianarvoisaksi 26. helmikuuta 1866 ja autuaaksi 7. toukokuuta 1867.
Simetryni
Simetryni (CHSN) on triatsiinijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään Aasiassa rikkaruohomyrkkynä.
Huoneenlämpötilassa simetryni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin ja tolueeniin. Simetryni estää kasvien fotosynteesiä. Se sitoutuu plastokinoniin sitoutuvaan proteiiniin, minkä seurauksena katkeava elektronin kuljetus haittaa osana fotosynteesiä olevan fotosysteemi II:n toimintaa.
Simetryniä valmistetaan simatsiinin ja metaanitiolin välisellä reaktiolla. Simetryniä käytetään rikkaruohomyrkkynä riisi-, puuvilla-, maissi-, vehnä- ja soijapapuviljelmillä. Se levitetään rakeina. Yhdiste on hyväksytty käytettäväksi esimerkiksi Intiassa. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen alueella sitä ei ole hyväksytty käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä.
Simetryn on vain vähäisessä määrin myrkyllinen aine, joka ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Sen akuutti LD50-arvo rotilla suun kautta annosteltuna on 750–1 195 mg/kg.
Kristiinankaupungin keskustaajama
Kristiinankaupungin keskustaajama () on taajama ja Kristiinankaupungin hallinnollinen keskus. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 2 720 asukasta ja sen maapinta-ala oli 6,20 neliökilometriä. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta Kristiinankaupunkiin kuului vain keskustaajama ja hiukan sitä ympäröiviä haja-asutusalueita.
Kristiinankaupungin keskustaajama sijaitsee Selkämeren itärannalla Kristiinankaupungin pohjoisosassa melko lähellä Närpiön rajaa. Tiukanjoki laskee hiukan ennen kaupunkia Pohjoislahteen, joka muuttuu etelämpänä leveämmäksi Kaupunginlahdeksi. Pohjoislahti ja Kaupunginlahti jakavat keskustaajaman kahteen osaan, jotka on yhdistetty sillalla. Kristiinankaupungin keskustaajaman asuinalueita tai kaupunginosia ovat idässä Itäpuoli ja Högåsen, lännessä puolestaan Leppäsalmi ja Karhusalmi. Taajaman eteläpuolella sijaitsee Korkeasaari. Yksi kaupungin kaduista on nimeltään Kissanpiiskaajankuja, joka on Suomen kolmanneksi kapein katu Rauman Kitukrännin ja Naantalin Kristiinankadun jälkeen.
Keskustaajaman itäpuolella kulkee valtatie 8, jonne keskustaajamasta vie kolme tieyhteyttä. Koilliseen Tiukan suuntaan vievät seututie 662 ja yhdystie 6651, kaakkoon Lålbyn ja Lapväärtin kirkonkylän suuntaan puolestaan vie seututie 663. Seututie 662 jatkuu yhdystienä 6620 ohittaen Kristiinankaupungin keskustaajaman sen pohjois- ja länsipuolelta. Keskustaajamasta on myös tieyhteys pohjoiseen Närpiön Pjelaxiin. Kristiinankaupungin satamaan johti aiemmin rautatie, joka on sittemmin purettu. Rataosuuden pääteasema oli Kristiinankaupungin rautatieasema.
Keskustaajamassa sijaitsee muun muassa Kristiinankaupungin raatihuone, Kristiinankaupungin uusi kirkko, Ulrika Eleonoran kirkko, Selkämeren sairaala, vanhainkoti, useita kouluja, paloasema, satama, hotelli, leirintäalue ja Korkeasaaressa purjehduspaviljonki. Pohjoislahden länsirannalla on lintutorni ja siitä itään Fjärdsgrundin luonnonsuojelualue. Keskustaajaman länsipuolella on Kristiinan voimalaitos, josta lähtee sähkölinjoja kaupungin länsipuolitse jatkuen pohjoisen ja kaakon suuntaan. Kristiinankaupungin ruutukaava-alue valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Vuonna 1918 käytiin Kristiinankaupungin taistelu osana Suomen sisällissotaa.
Israelin itsenäisyysjulistus
Israelin itsenäisyysjulistus, virallisesti julistus Israelin valtion perustamisesta (‎), jonka julisti David Ben-Gurion 14. toukokuuta 1948, Maailman Sionistijärjestön johtaja, Palestiinan juutalaisen viraston puheenjohtaja ja pian Israelin ensimmäinen pääministeri. Tapahtumaa juhlitaan vuosittain Israelissa kansallisen juhlapäivän itsenäisyyspäivänä, joka järjestetään joka vuosi.
Lapväärtin kirkonkylä
Lapväärtin kirkonkylä (, tilastollisena taajamana nykyisin Lapväärtti, ) on taajama Lapväärtissä Kristiinankaupungissa. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta se oli Lapväärtin kunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 1 493 asukasta ja sen maapinta-ala oli 10,76 neliökilometriä. Taajama sijaitsee samannimisen Lapväärtin () rekisterikylän alueella.
Lapväärtin kirkokylän halki virtaa Selkämereen laskeva Lapväärtinjoki. Valtatie 8 ohittaa kirkonkylän sen länsipuolelta. Kylän pohjoispuolitse kulkee seututie 663, jota pitkin pääsee koilliseen Karijoen kirkonkylään sekä länteen Lålbyhyn ja Kristiinankaupungin keskustaajamaan. Kaakkoon vie seututie 664, jonka varrella on ensin Perus ja sen jälkeen Dagsmark.
Kirkonkylässä sijaitsee Lapväärtin kirkko.
Meilahden seurakunta
Meilahden seurakunta oli seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuului Helsingin hiippakuntaan Huopalahden rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimi Hannu Ronimus. Vuonna 2017 seurakunnassa oli 11 467 jäsentä. 
Vuoden 2019 alusta alkaen seurakunta yhdistyi Töölön seurakunnan kanssa ja uuden seurakunnan nimeksi tuli Töölön seurakunta.
Seymourin lentoasema
Seymourin lentoasema (IATA: GPS, ICAO: SEGS) on lentoasema Baltran saarella Galápagossaarilla. Se perustettiin Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien tukikohdan paikalle, ja siviililennot alkoivat asemalla 1963.
Seymourin lentoaseman uusi terminaalirakennus avattiin joulukuussa 2012. Terminaalin pinta-ala on 6 000 neliömetriä.
Terminaalin rakentamisessa pyrittiin minimoimaan sen vaikutukset ekosysteemiin U.S. Green Building Councilin säännösten mukaisesti. Rakentamisessa käytettiin Amazonin alueen öljynporauksesta kierrätettyjä teräsputkia. Lisäksi 75 prosenttia kaikesta materiaalista, jota vanhasta terminaalista saatiin, käytettiin uuden rakentamiseen.
Terminaali käyttää aurinko- ja tuulivoimaa, ja lähes kaikki rakennuksen tarvitsema energia on uusiutuvista lähteistä. Rakennuksessa ei ole ilmastointia, mutta niin sanotun ilmastotietoisen arkkitehtuurin avulla sinne on pyritty saamaan sopivat olosuhteet vuoden ympäri.
Lentoaseman ainoa kiitotie on asfalttipäällysteinen. Se on 2 401 metriä pitkä ja 35 metriä leveä.
Japanin hyökättyä Pearl Harboriin Ecuador antoi Yhdysvalloille luvan käyttää Baltraa sotilastukikohtanaan. Baltra valittiin armeijan ilmavoimien tukikohdaksi sen tasaisten pinnanmuotojen takia. Lentotukikohdan rakennustyöt alkoivat helmikuussa 1942, ja kenttä oli valmis kahdessa kuukaudessa.
Tukikohta laajeni sodan aikana, ja siellä oli yli 200 rakennusta ja tuhannelle sotilaalle tarkoitettu kasarmi. Suurin osa joukoista vetäytyi syyskuussa 1945. Sotilastoiminta lopetettiin huhtikuussa 1946, ja viestintäyksikkö lähti saarelta helmikuussa 1948. Tukikohta luovutettiin samana vuonna Ecuadorille.
Tukikohdasta muutettiin siviililentoasema vuonna 1963. Se jatkoi kuitenkin myös edelleen Ecuadorin asevoimien tukikohtana.
Seymourin lentoaseman uuden terminaalin rakennustöistä sekä lentoaseman ylläpitäjästä ja toiminnasta järjestettiin tarjouskilpailu. Sen voitti ECOGAL, joka sai 15 vuoden sopimuksen huhtikuussa 2011. Uudistettu lentoasema avattiin joulukuussa 2012. Se sai heinäkuussa 2015 Leadership in Energy and Environmental Designin kultasertifikaatin.
Rahapaja (televisiosarja)
Rahapaja ("La casa de papel") on espanjalainen tv-sarja, joka lähti nousuun Netflixin myötä. Ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin vuonna 2017. Sarjan onl luonut Álex Pina. Sarja on fiktiivinen esitys espanjalaisesta rikollisjoukosta, joka ryöstää kuninkaallisen rajapajan Espanjan Madridissa. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi koostuu kymmenestä jaksosta, ja se kuvattiin Madridissa.
The Professor (Álvaro Morte) on ideoinut ryöstön Espanjan Madridissa sijaitsevaan Kuninkaalliseen Rahapajaan. Professori rekrytoi kahdeksan ihmistä, ja ryhmä tekee iskun rahapajaan ja aikoo painaa rahaa miljardien edestä. Osallisena on panttivangit, joiden avulla rahapajaa voidaan pitää hallussa pidemmän aikaa. Jokaisella kahdeksalla rahapajan ryöstäjällä on kaupungin nimi, Tokio (Úrsula Corberó), Moskova (Paco Tous), Berliini (Pedro Alonso), Nairobi (Alba Flores), Rio (Miguel Herrán), Denver (Jaime Lorente), Helsinki (Darco Peric) ja Oslo (Roberto Garcia Ruiz). Lisäksi sarjan alussa ryöstäjät ovat pukeutuneet Salvarod Dalin klovnimaiseen kasvonaamioon, jottei heitä tunnistettaisi poliisin ja panttivankien toimesta
Ryöstöä organisoi ja hallitsee rahapajan ulkopuolelta The Professor (Álvaro Morte). Poliisin puolelta isossa roolissa on komisario Raquel Murillo (Itziar Ituño) ja apulaiskomisario Ángel Rubio (Fernando Soto).
"Bella Ciao" on alun perin italialainen kappale, mutta se kirjoitettiin uudelleen useilla kielillä. Kappaleesta tuli lopulta vastarintaliikkeen kappale Benito Mussolinin fasistipolitiikkaa vastaan. La Casa de Papel sarjassa yksi merkittävimmistä kohtauksista on professorin (Alvaro Morte) ja Berliini (Pedro Alonso) kohtaus, jossa he laulavat yhdessä Bella Ciao kappaletta. Laulu soi myös muissa symbolisissa kohtauksissa.
Espanjalaisella Antenna 3 kanavalla esitettiin 15 jaksoa, ensimmäinen jakso julkaistiin 2.5.2017.
Netflix editoi sarjan kahteen tuotantokauteen ja 22 jaksoon tiivimpään muotoon, Kolmas tuotantokausi ilmestynee vuoden 2019 aikana . Espanjankielinen sarja nousi Netflixin katsotuimmaksi ei-englanninkieliseksi tv-sarjaksi huhtikuussa 2018.
Urheiluvuosi 2019
Urheiluvuosi 2019 käsittelee vuoden 2019 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
4 Vallées
4 Vallées' on talvi- ja kesäurheilualue Lounais-Sveitsissä Valais’n Alpeilla. Se sijaitsee Valais’n kantonissa Sionin ja Martignyn kaupunkien välillä Rhônen eteläpuolella. Nimensä alue on saanut neljästä jokilaaksosta Drance de Bagnes, Borgne, Printse ja Fare. Alueen korkeusero on noin 2,5 kilometriä: korkein vuori on Mont Fort (3 330 m); matalin hissiala-asema on Le Châblessa 820 metrin korkeudessa.
Laskettelua varten alueella on rinteitä 410 kilometriä. Myös perinteisen hiihdon harrastaminen ja esimerkiksi koiravaljakkoajelu on mahdollista. Muun muassa Verbierin, Nendazin ja Veysonnazin vuoristoalueet ovat osa 4 Vallées -aluetta.
Kesäretkeilyreittejä alueella on lähes 1 000 kilometriä. Myös esimerkiksi pyöräilyä tai vuorikiipeilyä voi harrastaa.
Kesä Balatonilla
Kesä Balatonilla (, "Hunajanaiset") on saksalainen televisiosarja, joka sijoittuu vuoteen 1986. Sarja kertoo itäsaksalaisista sisaruksista Majasta ja Catrinista, jotka matkustavat kesälomalle Balaton-järvelle Unkariin, missä he tapaavat rautaesiripun toiselta puolelta tulevia ihmisiä Länsi-Saksasta. Yle Teema esittää sarjaa vuodenvaihteessa 2018–2019.
Suomen urheilu 2019
Suomen urheilu 2019 käsittelee vuoden 2019 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Bistro
Bistro ( tai "bistrot") on ranskalaisen ravintolakulttuurin piirissä tunnettu viini- tai oluttupa, usein myös epämuodollinen ruokaravintola, jossa tarjotaan kotiruokaa tai muita yksinkertaisia annoksia. Bistro on edullisempi kuin varsinainen ruokaravintola () eikä sillä usein ole pysyvää "à la carte" -ruokalistaa, vaan päivän annokset on kirjoitettu liitutaululle. Bistro on usein myös kortteliravintola eli kulmakunnan asukkaiden kokoontumispaikka, jossa bistron isäntä tai emäntä toivottaa vieraat tervetulleiksi ja ohjaa pöytiin. Uuden bistron kanta-asiakaskunta muodostuu sen henkilökunnan valitsemana: toivotuille ja usein käyville asiakkaille ollaan ystävällisiä, ei-toivotuille vain asiallisia.
Ravintolatyyppien väliset erot ovat pieniä, ja "Helsingin Sanomien" 1990-luvun kirjeenvaihtajan Patrick Le Louarnin mukaan myös nimellä "café", "bar" tai "brasserie" (suom. ”kahvila”, ”baari” ja ”panimo”) itseään kutsuvat paikat ovat Ranskassa useimmiten bistroja. Aiemmin erona oli, että bistrossa tarjoillaan enimmäkseen viiniä, brasseriessa olutta, mutta tämäkin ero on hämärtynyt. Niin sanotut "gourmet-bistrot" voivat kilpailla hienoimpien ruokaravintoloiden kanssa jopa Michelin-tähdistä.
Bistrojen historian sanotaan juontavan Boulanger-nimiseen keittokauppiaaseen, joka toi kauppaansa myös muutaman pöydän asiakkailleen. Sana bistro tarkoittaa joidenkin mukaan ”paikkaa, jossa juodaan pahaa viiniä”, toisten mukaan se juontaa juurensa venäläisten kasakoiden ”Bystro! Bystro!” -huutoihin (Nopeasti! Nopeasti!). Sana vakiintui ranskan kieleen 1800-luvun lopulla.
Samantapaisia epämuodollisia ravintolatyyppejä ovat italialainen "trattoria" ja "osteria", espanjalainen "bodega", brittiläinen "pub", saksalaiset "Bierstube" ja "Gasthaus", kreikkalainen "taverna" ja ruotsalainen "krog" eli krouvi.
Metsälä (Siipyy)
Metsälä () on kylä ja aiempi tilastollinen taajama Siipyyssä Kristiinankaupungissa.
Kylän keskus sijaitsee aivan valtatien 8 länsipuolella ja sieltä on yhteys Siipyyn kirkonkylään yhdystietä 6601 pitkin. Metsälän lähikyliä tai kulmakuntia ovat etelässä Kallträsk, lounaassa Siipyyn kirkonkylä, luoteessa Henriksdal ja koillisessa Uttermossa. Kylän pellot sijoittuvat kyläkeskuksen länsipuolelle. Valtatien itäpuolella on kaksi järveä, Lilla Sandjärv ja Stora Sandjärv.
Vuoden 1960 väestönlaskennassa 1,5 neliökilometrin suuruisessa taajamassa oli 226 asukasta, joista 55,8 prosenttia oli ruotsinkielisiä. Vuoden 1970 väestönlaskennassa Metsälä ei enää ollut taajama.
Metsälä (täsmennyssivu)
Metsälä voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Töölön seurakunta (vanha)
Töölön seurakunta oli seurakunta Helsingissä. Seurakunta kuului Helsingin hiippakunta Tuomiorovastikuntaan. Kirkkoherrana toimi Auvo Naukkarinen. Vuonna 2017 seurakunnassa oli 16 404 jäsentä. Vuoden 2019 alusta alkaen seurakunta yhdistyi Meilahden seurakunnan kanssa ja uuden seurakunnan nimeksi tuli Töölön seurakunta.
Marseille (televisiosarja)
Marseille on ranskalainen poliittinen draamasarja. Sarja kertoo Marseillen kaupunginpolitiikan valtataistelusta keskittyen erityisesti kaupungin pitkäaikaisen pormestarin Robert Taron (Gerard Depardieu) ja tämän entisen oppipojan Lucas Barresin (Benoit Magimel) väliseen valtakamppailuun.
Marseillen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä vuonna 2016. Sarja oli Netflixin ensimmäinen ranskalainen alkuperäistuotanto. Netflix lopetti sarjan tuottamisen toisen tuotantokauden jälkeen.
Marseillen vastaanotto oli pääosin negatiivinen. New York Postin Michael Starr kritisoi sarjan juonikäänteitä tylsiksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä. New York Timesin James Poniewozik taas piti Robert Taron hahmoa liian geneerisenä ja sarjan juonikääteitä naurettavina.
Wang Huning
Wang Huning (王沪宁) on kiinalainen politiikko ja Kiinan kommunistisen puolueen jäsen. Wang syntyi vuonna 1955 Shanghaissa ja liittyi puolueen jäseneksi 1984. Wang on puolueen 19. keskushallituksen pysyvän politbyroon jäsen (Kiinan korkein poliittinen elin). Tällä hetkellä Wang johtaa keskushallituksen sihteeristöä, henkisen sivilisaation rakentamisen keskuskomissiota sekä puolueen politiikan tutkimuksen keskusta.
Wangilla on alempi korkeakoulututkinto ranskan kielestä sekä ylempi korkeakoulututkinto oikeustieteestä. Wang on myös opiskellut Yhdysvalloissa Iowan yliopistossa sekä ollut tutkijavaihdossa Berkeleyn yliopistossa.
Wang työskenteli pitkään Shanghaissa Fudanin yliopistossa oikeustieteen tutkijana, mutta toimi myös puoluepolitiikan parissa. Wangin poliittinen ura sai vauhtia vuonna 1995, jolloin Wang siirtyi Pekingiin tutkimusryhmän johtajaksi puolueen politiikan tutkimuksen keskukseen. Pääkaupungissa Wangin ura eteni vauhdilla. Vuonna 2002 Wang nostettin puolueen 16. keskuskomitean jäseneksi ja politiikan tutkimuksen keskuksen johtoon. Tänä aikana Wangista muodostui puolueen johtava poliittinen ajattelija ja teoreetikko. Wang on vaikuttanut keskeisesti puolueen virallisen ideologiaan muotoiluun. Wangin käsialaa ovat sekä Xi Jinpingin uuden aikakauden sosialismi, Hu Jintaon tieteellisen kehityksen konsepti sekä Jiang Zeminin kolme edustusta. Wang nousi puolueen politbyrooseen vuonna 2012 ja myöhemmin vuonna 2017 Wang valittiin vallan huipulle politbyroon pysyvään komiteaan.
Wangia pidetään taitavana, muutoskykyisenä poliitikkona. Wang on nykyisen, Xi Jinpingin johtaman hallituksen lisäksi toiminut myös Hu Jintaon ja Jiang Zeminin hallituksissa ja hänellä sanotaan olevan läheiset suhteet kaikkiin elossa oleviin johtajiin.
http://www.chinavitae.com/biography/Wang_Huning%7C3538
Marseille (täsmennyssivu)
Marseille on kaupunki etelä-Ranskassa. Se voi tarkoittaa myös seuraavia:
Norjan kansanäänestys Euroopan unionin jäsenyydestä 1994
Norjan EU-kansanäänestys oli 27. ja 28. marraskuuta 1994 Norjassa järjestetty neuvoa-antava kansanäänestys Norjan liittymisestä Euroopan unioniin.
Pitkän kiihkeän keskustelun jälkeen "ei"-äänet voittivat 52,2 prosentilla äänestyksen, ja äänestysprosentti oli 88,6 prosenttia. Jäsenyys Euroopan yhteisössä oli aiemmin hylätty vuonna 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä ja Ranskan vetoon vuonna 1962.
"Ei" -kampanjaa johti Keskustapuolueen johtaja Anne Enger Lahnstein. "Ei" -kampanjan pääteemat olivat itsemääräämisoikeuden menettäminen, jos Norja liittyisi unioniin, sekä Norjan ja EU:n väliset talouden rakenteelliset erot, sillä Norjan talous perustuu voimakkaasti luonnonvarojen hyödyntämiseen (erityisesti öljyn ja kalan), toisin kuin EU jolla on teollinen pohja taloudessa.
Pääministeri Gro Harlem Brundtland johti "Kyllä" -kampanjaa. Hänen puolueensa, työväenpuolueen, oli jakautunut kysymykseen Norjan jäsenyydestä unionissa. Hän kieltäytyi erota, jos kansanäänestys ei johtaisi "kyllä" äänestykseen sillä perusteella, että työväenpuolueessa olisi voinut syntyä vakavampia erimielisyyksiä. "Kyllä" -puolueen tärkeimmät perustelut olivat, että Norja on osa Eurooppaa ja näiden ollen se rooli Euroopan unionissa on tärkeä asia ja että Norjan talous hyötyisi jäsenyydestä.
Ruotsin Vuoden museo -palkinto
Ruotsin Vuoden museo -palkinto () on Ruotsin museoliiton (Riksförbundet Sveriges museer) ja Ruotsin ICOM:n jakama museoalan palkinto.
– "Palkintoa ei jaettu vuosina 2006–2008" –
Santa María de Laran kirkko
Santa María de Laran kirkko on viimeisiä säilyneitä visigoottien rakentamia kirkkoja Iberian niemimaalla. Se sijaitsee lähellä Quintanilla de las Viňasin kylää, lähellä Burgosin kaupunkia. Se on rakennettu arvioiden mukaan 600- 900 luvuilla jaa. Espanjan kansallisen monumentin arvon se sai 25. marraskuuta 1929. Kirkkoa pidetään merkittävänä paitsi ikänsä vuoksi, mutta myös siksi, että siellä uskotaan olevan Espanjan vanhin Kristusta esittävä kuva. 
Santa Marían aluetta hallitsivat aluksi roomalaiset, jotka rakensivat sinne huviloitaan. Visigootit saapuivat alueelle kansainvaellusten myötä ja ryhtyivät rakentamaan kirkkoaan. Maurit valtasivat Iberian niemimaan vuonna 711. Tuolloin alue autioitui asukkaiden muutettua pohjoisemmaksi.
Reconquistan myötä alue vallattiin takain 900-luvulla ja tuolloin huomattiin, että alueen rakennukset olivat hylättyinä raunioituneet. Santa María de Laran kirkko päätettiin rakentaa uudelleen. Burgosin museosta löytyy hautakivi, jonka perusteella on päätelty jälleenrakentamisen tapahtuneen vuonna 902. Vuodelta 967 peräisin oleva kirje kertoo, että kirkko ja läheinen luostari ovat saaneet rahalahjoituksen.
Vuonna 1038 kirkko lahjoitettiin läheiselle San Pedro de Arlanzan luostarille. Tämän jälkeen se jäi vähitellen pois käytöstä ja se alkoi raunioitua.
Paikallinen seurakuntapappi Don Bonifacio Zamora tajusi vuonna 1921, että hänen kävelyretkellään pensaistosta löytämänsä kasvuston peittämä rakennelma olikin itseasiassa ikivanha kirkko. Tuolloin sitä käytettiin karja-aitauksena. Hän yritti kertoa löydöstään asiantuntijoille, mutta kesti aina vuoteen 1927 asti, että asiantuntijat tulivat tutkimaan niitä.
Norjan kansanäänestys Euroopan yhteisön jäsenyydestä 1972
Norjan EY-kansanäänestys oli 25. syyskuuta 1972. Pitkän kuuman väittelyjen jälkeen "ei" -puolue voitti 53,5 prosenttia äänistä. Pääministeri Trygve Bratteli erosi tappion seurauksena. Tämä oli Norjan toinen yritys tulla jäseneksi sen jälkeen, kun Ranska hylkäsi sen vuonna 1962 ja uudelleen tilapäisesti vuonna 1967, mutta ensimmäinen yritys kansanäänestyksellä jonka aikana Norjalla oli täysin neuvoteltut liittymisehdot EY:n kanssa.
Vuoden 1994 kansanäänestyksessä Euroopan unioniin liittymisestä tuli myös jäsenyyden hylkääminen.
Visaginasin ydinvoimala
Visaginasin ydinvoimala on Ignalinan voimalan sulkemisen jälkeen laadittu suunnitelma ydinvoimalan rakentamiseksi Liettuaan. Liettuan tavoitteena oli rakentaa uusi ydinvoimala vuoteen 2018 mennessä.
Uusi ydinvoimala on suunniteltu sijoitettavan aivan Ignalinan vanhan voimalan viereen, sen itäpuolelle. Näin voidaan hyödyntää esimerkiksi jo rakennettua sähkönsiirtoverkkoa ja muita olemassa olevia perusrakenteita. Hankkeen huhtikuussa 2009 hyväksytty ympäristövaikutusten arvioinnin on tehnyt osaksi suomalainen Pöyry-konserni.
Kesällä 2012 Liettuan parlamentti hyväksyi alustavasti uudemman suunnitelman 1 350 megawatin ydinvoimalasta. Voimalan reaktori halutaan tilata japanilaiselta Hitachilta, joka tulisi 20 prosentin osuudella myös sijoittajaosakkaaksi tähän noin viisi miljardia euroa maksavaan uuteen ydinvoimalaan. Liettuan valtiolle tulisi 38 prosentin osuus, Viro on kiinnostunut 22 prosentin osuudesta ja Latvia saattaa osallistua 20 prosentin osuudella.
Årets museum
Årets museum voi viitata johonkin seuraavista:
Brown, Boveri &amp; Cie.
Brown, Boveri & Cie. (BBC) oli sveitsiläinen sähköalan yritys, joka valmisti sähkömoottoreita, turbiineja ja sähköveturien sähköisiä osia. Sen perustivat Badeniin Sveitsissä vuonna 1891 Charles Brown ja Walter Boveri, jotka työskentelivät aikaisemmin Maschinenfabrik Oerlikonissa pääsähköinsinöörinä ja kokoonpano-osaston johtajana.
Brown Boverin ensimmäinen tilaus oli Badenin kaupungin sähkölaitoksen rakentaminen. BBC teki useita perustavanlaatuisia sähköalan keksintöjä, kuten kolmivaihevirran käyttöön ottamisen rakentamalla Frankfurtiin Euroopan ensimmäisen vaihtovirtaa tuottavan lämpövoimalaitoksen. Vuonna 1910 BBC oli Sveitsin suurin koneenrakennusalan yritys. BBC perusti ympäri Eurooppaa tytäryhtiöitä, joista osa oli liikevaihdoltaan suurempia kuin sveitsiläinen emoyritys.
Vuonna 1939 BBC valmisti ensimmäisen teollista mittakaavaa olevan 4 MW tehoisen kaasuturbiinikäyttöisen sähkövoimalaitoksen Neuchâteliin Sveitsiin.
Vuonna 1988 BBC fuusioitui ruotsalaisen ASEA:n kanssa muodostaen Asea Brown Boverin (ABB).
Sähkötarkastus
Sähkötarkastus on kiinteistöjen sähkölaitteiston määräaikaistarkastus, joka tulee tehdä yleensä 10 vuoden välein, jos sähkölaitteisto on luokiteltu. Määräaikaistarkastusvelvollisuus ei koske asuntoja. Sähkölaitteisto on yleensä luokiteltu, jos liittymän ylivirtasuojan nimellisvirta on suurempi kuin 35 A. Poikkeuksena ovat kahden asunnon asuinrakennukset, jotka eivät ole luokiteltuja suojalaitteen nimellisvirrasta riippumatta. Kerrostalon ja rivitalon sähkölaitteistot ovat luokiteltuja, mutta määräaikaistarkastusvelvollisuus niissä koskee vain asuinrakennusten liiketiloja ja vastaavia, joiden ylivirtasuojat ovat suuremmat kuin 35 A.
Monissa teollisuushalleissa on sähkölaitteiston määräaikaistarkastus teettämättä, eivätkä niiden haltijat usein ole velvollisuudestaan tietoisia. Vapaaehtoisen tarkastuksen voi tilata luokittelemattomaankin sähkölaitteistoon. Tarkastuksia tekevät valtuutetut sähkötarkastajat ja tarkastuslaitokset. Luettelo tarkastajista on Tukesin nettisivuilla kohdassa sähkö .. tarkastustoiminta.
Alpo Silander
Alf (Alpo) Silander (14. huhtikuuta 1878 Hamina – 12. marraskuuta 1944 Tampere) oli suomalainen oppikoulun opettaja joka tutki Suomen lehdistöhistoriaa ja painovapausolojen kehitystä.
Silanderin vanhemmay olivat muurarimestari Abel Silander ja Hedvig Lovisa Blomqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Haminan yksityislyseosta 1896 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1900.
Silander toimi suomen kielen ja historian opettajana Säkkijärven yhteiskoulussa ja koulun johtajana 1909–1920. Hän oli sitten opettajana Rauman yhteislyseossa 1920–1924 ja Tampereen yhteiskoulussa 1924–1944. Silander oli Säkkijärven kunnanvaltuuston jäsen 1916–1920 ja puheenjohtaja 1916–1918. Tampereella hän oli Tampereen historiallisen seuran ja kasvatusopillisen yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja sihteerinä. Silander julkaisi koti- ja ulkomaista lehtihistoriaa ja paino-oloja sekä suomalaista kirjallisuutta koskevia tutkimuksia ja kirjoituksia.
Alpo Silander oli naimisissa vuodesta 1911 Ellen Matilda Maria Sormusen kanssa.
Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe
Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe (RNSTP) on São Tomén ja Príncipen kansallinen radioyhtiö.
Yleisradiotoiminta São Tomélla ja Príncipella alkoi vuonna 1949. Keski- ja lyhytaalloilla tapahtuneista lähetyksista huolehti paikallinen Radio-Clube de São Tomé e Príncipe. 1970-luvun alussa toiminta siirtyi Portugalin kansallisen radioyhtiön vastuulle ja asema sai nimen Emissor Regional de São Tomé e Príncipe. Vuonna 1972 sillä oli viiden kilowatin keskiaaltolähetin ja yhden kilowatin lyhytaaltolähetin.
Maan itsenäistyttyä vuonna 1975 perustettiin Rádio Nacional de São Tomé e Príncipe. Sen ULA- ja keskiaalloilla tapahtuvat lähetykset kattavat yli 80 prosenttia maan pinta-alasta. Lyhytaaltolähetykset loppuivat vuonna 1988. Televisiotoiminnasta huolehtii Portugalin tuella vuonna 1992 perustettu Televisão Santomense. Maassa toimii myös useita yksityisia radioasemia. Lisäksi välitetään Rádio e Televisão de Portugalin, Radio France Internationalen ja Voice of American lähetyksiä.
Tunarin päiväkirja
Tunarin Päiväkirja () on brittiläinen Mark Grantin ja Mark Chapmanin käsikirjoittama tv-komediasarja, jota lähetettiin BBC Two-kanavalla vuosina 2000–2001 (Chapman myös ohjasi ensimmäisen tuotantokauden jaksot). Sarjassa seurataan kansainvälisen wc-tarviketehtaan toimistossa työskentelevän, työmoraaliltaan laiskan ja käytökseltään häikäilemättömän apulaismarkkinointipäällikkö Bob Slayn elämää. Suomessa ohjelmaa lähetti Nelonen vuonna 2002.
Älä kokeile tätä kotona
Älä kokeile tätä kotona () on norjalainen komedia-tositelevisiosarja. Norjan yleisradioyhtiö NRK:n tekemän sarjan ensimmäinen jakso näytettiin 6. tammikuuta 2011, ja siitä on tehty yhteensä kuusi tuotantokautta. Sarjan juontajat rikkovat erilaisia arjen kieltoja ja varoituksia ja ottavat selvää niiden taustalla olevista vaaroista. Sarjaa on Suomessa esittänyt Yle TV2.
Sarjan ensimmäisinä juontajina toimivat Per Olav Alvestad (kaudet 1–3) ja Rune Nilsson (kaudet 1–4), joita ovat seuranneet Torfinn Borkhus (kaudet 4–6) ja viimeisimpänä Marte Hedenstad (kaudet 5–6). Juontajien lisäksi myös räjähdeasiantuntija Roar ja kultakala Sveinung ovat esiintyneet sarjassa lukuisia kertoja.
Jokaisen kauden alussa juontajat saavat käyttöönsä omakotitalon, jossa ohjelma kuvataan. Vuosien aikana sarjassa on muun muassa ammuttu ilotulitteita sisätiloissa, täytetty kokonainen huone vedellä, räjäytetty asuntovaunu ja valmistettu olutta lämminvesivaraajassa. Tapaturmien ja onnettomuuksien varalta kuvauksissa on aina paikalla terveydenhuollon ja palokunnan edustajia. Jokainen kausi päättyy talon täydelliseen tuhoon viimeisessä jaksossa.
Jo ensimmäisen kauden aikana sarja sai kritiikkiä norjalaisilta turvallisuusviranomaisilta, joiden mukaan sarja yllytti esimerkiksi kotitekoisten pommien valmistamiseen ja räjähteiden huolimattomaan käsittelyyn. Jokaisessa jaksossa toistetuista moninaisista varoituksista huolimatta eräät psykologit olivat myös sitä mieltä, etteivät kaikki lapset välttämättä kykene ymmärtämään kaikkia sarjassa tehtyihin kokeisiin liittyviä vaaroja. Kritiikistä huolimatta sarja sai hyvän vastaanoton yleisöltä, ja ensimmäisen kauden jaksoja seurasi keskimäärin 672 000 katsojaa.
Sarjasta on tehty omia versioita Kanadassa, Saksassa, Tanskassa, Ruotsissa, Alankomaissa ja Puolassa.
Nguyễn Phú Trọng
Nguyễn Phú Trọng (s. 14. huhtikuuta 1944) on vietnamilainen poliitikko. Hän on maata johtavan kommunistisen puolueen pääsihteeri vuodesta 2011, ja Vietnamin presidentti vuodesta 2018. Hän on myös kommunistipuolueen politbyroon puheenjohtaja.
Puoluejohdossa toimiessaan Trong on pyrkinyt kitkemään korruptiota. Hän on sanonut haluavansa kehittää Vietnamista modernin teollisuusvaltion. Hän oli ensimmäinen Vietnamin puoluejohtaja, joka vieraili Yhdysvalloissa. Tämä tapahtui Barack Obaman vieraana vuonna 2015.
Train to Busan
Train to Busan () on 2016 julkaistu eteläkorelainen zombielokuva. Sen on ohjannut Yeon Sang-ho, ja sen pääosissa nähdään mm. Gong Yoo, Jung Yu-mi, ja Ma Dong-seok.
Elokuvalle on julkaistu animoitu esiosa "Seoul Station", sekä sille kaavaillaan jatko-osaa vuodelle 2019.
Elokuva alkaa nimettömän autonkuljettajan ajaessa peuran yli. Peura kuolee, ja kuljettajan poistuessa ruumiin luota peura muuttuu pian zombiksi.
Muualla, Seok-woo, eronnut rahastonhoitaja, laittaa työnsä aina tyttärensä Su-anin edelle. Su-anin syntymäpäivänä tämä lupaa viedä hänet äitinsä luo vierailulle Busaniin. He nousevat Soulin juna-asemalla luotijunaan, jonka kyytiin pääsee myös loukkaantunut nainen. Nainen muuttuu nopeaksi zombiksi, ja alkaa tartuttamaan muita matkustajia puremalla. Zombijoukon alati kasvaessa selviytyjät onnistuvat eristämään ne muista. Televisio lähettää hätäsanoman, jossa reportoidaan epidemian olevan maanlaajuinen. Matkustajat pysähtyvät Daejeon asemalla, joka on kuitenkin täynnä zombeja. Useiden matkustajien kuollessa kourallinen heistä onnistuu pääsemään takaisin junaan, mutta joutuvat erilleen toisistaan.
Seok-woo sekä kaksi muuta matkustajaa Sang-hwa ja Yong-guk päättävät pelastaa Su-anin, Sang-hwan naisystävän Seong-kyeongin, vanhan rouvan In-gilin, ja kodittoman miehen toisesta junavaunusta. Samaan aikaan rikas liikemies Yon-suk käskee kaikkia olemaan päästämättä muita sisään heidän vaunuunsa. Lähes kaikki onnistuvat tunkeutumaan sisään heidän vaunuunsa, mutta Sang-hwa ja In-gil kuolevat pidätellessään zombeja. Yon-suk manipuloi muut eristämään tulokkaat kuljettajanvaunuun. Surun murtama In-gilin sisar päästää zombit sisään tappaen lähes kaikki vaunun matkustajat, mutta Yon-suk ja konduktööri Ki-chul pääsevät wc-tilaan piiloon.
Matkustajat saapuvat Daegun asemalle, jossa heidän on vaihdettava junaa. Seok-woo, Seong-kyeong, Su-an ja koditon mies päätyvät erilleen Jin-heestä ja Yong-gukista. Yon-suk uhraa Ki-chulin, Jin-heen ja Yong-gukin zombeille päästäkseen pakoon. Junankuljettaja käynnistää uuden lokomotiivin, ja yrittää pelastaa Yon-sukin. Kuljettaja kuolee, mutta Yon-suk pääsee sisään junaan. Samalla koditon mies uhraa itsensä muiden hyväksi ja Seok-woo, Su-an ja Seong-kyeong juoksevat junaan. Sisällä selviää, että Yon-suk on saanut tartunnan ja onnistuu puremaan Seok-woota. Seok-woo uhraa itsensä hyppäämällä lokomotiivista, ja pelastaa Su-anin ja Seong-kyeongin jotka matkaavat Busaniin. Busanissa kaksikkoa tulee vastaan sotilasalue, jonka päässä olevat sotilaat kuulevat Su-anin laulun ja saapuvat pelastamaan heitä.
Siipyyn kirkonkylä
Siipyyn kirkonkylä () on kirkonkylä, aiempi kuntakeskus ja aiempi tilastollinen taajama Siipyyssä Kristiinankaupungissa. Ennen vuoden 1973 kuntaliitosta se oli Siipyyn kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylä sijaitsee samannimisen Siipyyn () rekisterikylän alueella. Vuoden 1960 väestönlaskennassa 2,5 neliökilometrin suuruisessa taajamassa oli 213 asukasta, joista 93,4 prosenttia oli ruotsinkielisiä. Vuoden 1970 väestönlaskennassa Siipyyn kirkonkylä ei enää ollut taajama.
Siipyyn kirkonkylän halki kulkee yhdystie 6600, jota pitkin pääsee etelään Merikarvian Kasalaan ja pohjoiseen Skaftungiin. Itään Metsälään ja Kallträskiin vie yhdystie 6601. Kirkonkylän ydinalue ei sijaitse aivan Selkämeren rannalla, mutta sen länsipuolella oleva Kiili () on meren rannalla. Siipyy ja Kiilin kalasatama ovat valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Kiilissä on myös kotiseutumuseo.
Kirkonkylässä sijaitsee Siipyyn kirkko. Se on valmistunut vuonna 1972, joka oli Siipyyn viimeinen vuosi itsenäisenä kuntana ennen liittämistä Kristiinankaupunkiin.
Festival vodoun
Festival vodoun (myös "Perinteiden päivä" tai "Fête du Vodoun", tunnetaan myös "Perinteisenä uskontojen päivänä") on vuosittain tammikuun 10. päivänä Beninissä järjestettävä festivaali, jossa juhlitaan traditionaalisen afrikkalaisen uskonnon kulttuuria ja perinnettä.
Beninissä vodoun julistettiin virallisesti uskonnoksi vuonna 1996. Tammikuun 10. on virallinen vapaapäivä. Festivali on houkutellut osallistumaan sekä tuhansia sille omistautuneita, että matkailijota. Festivaalia vietetään koko maassa, mutta pääasiassa Ouidahissa ja Grand-Popossa.
Festivaali houkuttelee matkailijoita eri maista ja kulttuureista. Lisäksi osallistujia on afrikkalaisen diasporan piiristä, kuten Brasiliasta, Haitista, Martiniquesta, Amerikoista, Euroopasta ja Aasiasta.
Festivaali yrittää rakentaa vodouniin liittyvän taiteen kautta neljän vuosisadan historiaa Afrikan, Karibian, Amerikkojen ja Euroopan välillä. Näiden eri kansojen välinen historia perustuu suurelta osin orjakauppaan, jossa Beninin alue oli orjien merkittävä kokoamispaikka 1700-luvulla. Vaikka orjien edellytettiin luopuvan kulttuuriperintönsä taiteellisista ilmaisuista, vodoun levisi Atlantin yli. Vodoun-rituaaleja järjestettiin muun muassa Brasiliassa ja Boliviassa, vaikka ne olivat kiellettyjä orjien kuoleman- tai vankeusrangaistuksen uhalla. Salassa toimitetut Vodoun-rituaalit integroitiin katolisiin rituaaleihin ja käsityksiin, jolloin niistä tuli hyväksyttäviä. Vodouniin liittyvät Capoeira Brasiliassa ja Santeria Kuubassa, Kolumbiassa ja Venezuelassa.
Liikenneopettaja
Liikenneopettaja on yleensä autokoulun palveluksessa oleva henkilö, joka vastaa ajokorttia suorittavien kuljettajien ajo- ja teoriaopetuksesta. Liikenneopettajat voivat toimia myös erilaisissa liikennealan asiantuntijatehtävissä. Alalla voi suuntautua erilaisiin erikoistumisvaihtoehtoihin, kuten kaksipyöräisten, raskaan liikenteen tai ekologisen liikenteen koulutuksiin.
Liikenneopettajan ammattipätevyysvaatimuksena on liikenneopettajan erikoisammattitutkinto, joka suoritetaan näyttötutkintona. Tutkinto on mahdollista suorittaa Jyväskylän liikenneopettajaopistossa tai Hämeenlinnan liikenneopetuskeskuksessa. Opintojen suorittaminen kestää keskimäärin 2,5-3 vuotta.
Liikenneopettajan ammatissa toimimista varten on haettava Liikenne- ja viestintävirastolta liikenneopettajalupa. Luvan hakijan on oltava vähintään 23-vuotias, liikenneopettajan erikoisammattitutkinnon pakolliset osat suorittanut ja hänellä tulee olla opetettavan kulkuneuvon tai sitä ylemmän luokan ajo-oikeus vähintään kolmen vuoden ajalta. Hakija ei saa olla ajokiellossa, hänen on täytettävä yleisimpien ajokorttiluokkien terveysvaatimukset ja oltava henkilökohtaisilta ominaisuuksiltaan pätevä liikenneopettajaksi.
Autokouluissa työskentelevät liikenneopettajat toimivat opettajina käytännön ajoharjoituksissa, jotka yleensä suoritetaan lähialueen maanteillä. Lisäksi he vastaavat teoriatuntien suunnittelusta ja tuntien pitämisestä. Teoriatunneilla opetellaan liikennesääntöjä, liikenteen vuorovaikutusta sekä ajoneuvoihin liittyviä perusasioita. Opetuksen on tärkeää olla yksilöllistä, sillä oppilaiden lähtötaso koulutukseen vaihtelee.
Autokoululiitto on julkaissut liikenneopettajille eettiset ohjeet, joiden keskiössä on liikenneopettajien oman vastuunsa ja roolinsa tunteminen. Liikenneopettajien tärkein tehtävä on liikenneturvallisuuden edistäminen, mikä korostuu erityisesti kuljettajaopetuksessa. Liikenneopettaja on vastuussa siitä, että jokainen ajokortin suorittaja saavuttaisi kuljettajaopetuksen tavoitteet mahdollisimman laajasti. Eettiset ohjeet myös korostavat liikenneopettajan ja asiakkaan välistä vuorovaikutussuhdetta ja keskinäistä luottamusta.
Vuoden 2018 ajokorttiuudistus on aiheuttanut keskustelua liikenneopettajien keskuudessa. Ajokorttiuudistuksen myötä esimerkiksi mopo-opetuksesta poistuivat pakolliset ajotunnit, autokoulun kakkosvaihe jäi pois ja opetusluvalla opettamisesta tuli houkuttelevampaa. Liikenneopettajat ovat esittäneet huolensa erityisesti liikenneturvallisuudesta; tilastojen mukaan mopo-opetuksen ajotunnit sekä autokoulun kakkosvaihe olivat olleet olennaisia onnettomuuksien määrää vähentäviä tekijöitä. Opetusluvan haltijan opastuksessa ajokortin suorittavien määrän nousu puolestaan on laskenut autokoulussa käyvien ihmisten määrää ja sitä kautta vähentänyt liikenneopettajien työtä.
Sarah Records
Sarah Records oli Clare Waddin ja Matt Haynesin vuonna 1987 perustama brittiläinen levy-yhtiö, jonka kotipaikka oli Bristol. Lähinnä indie popia singlelevyillä julkaissut Sarah Records toimi vuoteen 1995 asti, jolloin yhtiö ajoi toimintansa alas julkaistuaan sata singleä. "NME"-lehti listasi Sarah Recordsin kaikkien aikojen toiseksi merkittävimmäksi indie-levy-yhtiöksi.
Sarah Recordsin toimintaan liittyi läheisesti itse tekemisen kulttuuri, johon kuuluivat esimerkiksi levyjen mukana toimitetut fanzinet ja flexilevyt. Yhtyeen julkaisemien levyjen painokset olivat usein pieniä ja ne maksoivat vähän.
John Rutter
John Milford Rutter (s. 24. syyskuuta 1945 Lontoo) on englantilainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja kapellimestari, joka tunnetaan erityisesti melodisista hengellisistä kuoroteoksistaan, joululauluistaan ja vanhojen joululaulujen uusista sovituksista. Hän on Cambridge Singers -kuoron perustaja. Rutteria pidetään maailman eniten esitettynä kuorosäveltäjänä.
Rutterin laajoja kuoroteoksia ovat "Gloria" (1977), "Requiem" (1985), "Magnificat" (1990), "Mass of the Children" (2003), "The Gift of Life" (2015) ja "Visions" (2016). Hän on säveltänyt myös kaksi pianokonserttoa The Beatles -yhtyeen teemoista. Rutter on erittäin suosittu etenkin kotimaassaan Britanniassa ja muissa englanninkielisissä maissa, mutta myös monien musiikkikriitikoiden vieroksuma populaarin tyylinsä takia.
Vuonna 2006 Rutter sai kuningatar Elisabet II:lta Brittiläisen imperiumin ritarikunnan kunnianosoituksen "Commander of the Order of the British Empire" (CBE).
Cinderella with Four Knights
Cinderella with Four Knights () on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Park So-dam, Jung Il-woo, Ahn Jae-hyun, Lee Jung-shin, Choi Min ja Son Na-eun.
Vuoden museojulkaisu -palkinto
Vuoden museojulkaisu -palkinto on Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitean myöntämä museoalan tunnustuspalkinto. Se on kunniakirja, joka jaetaan joka toinen vuosi Suomen museoliiton järjestämien museopäivien yhteydessä.
Vuoden museojulkaisun valitsee ICOM:n Suomen-komitean ja Suomen museoliiton nimittämä lautakunta, johon kuuluu seitsemän jäsentä. Palkintokriteerien mukaan tunnustus voidaan antaa julkaisulle, joka ”tavoittaa poikkeuksellisen hyvin kohderyhmän sisällön ja esitystavan innovatiivisuudella”.
Kaisa Alanko
Kaisa Alanko (s. 1. tammikuuta 1993 Vaasa) on suomalainen lentopalloilija. Hän on pelipaikaltaan passari. Alanko on pelannut Suomen Mestaruusliigan lisäksi Saksan ja Ranskan korkeimmilla sarjatasoilla.
Alanko aloitti lentopallon jo viisivuotiaana Vaasan Vasaman riveissä. Lukiolaisena hän siirtyi pelaamaan LP Kangasalaan Naisen mestaruusliigaan, ja ensimmäisellä kaudellaan 2011–2012 hänet valittiin liigan vuoden tulokkaaksi. Jo seuraavalla kaudella LP Kangasala voitti lentopallon Suomen Cupin sekä saavutti liigan hopean.
Nurmon suuralue
Nurmo on yksi Seinäjoen suuralueista. Se sijaitsee kaupungin koillislaidalla, Hyllykallion suuralueen pohjoispuolella. Siihen kuuluvat kaupunginosat ovat Nurmo (51. kaupunginosa) ja Keski-Nurmo (56. kaupunginosa), ja sen pienempiä tilastoalueita ovat Nurmonjokilaakso, Nurmon keskusta, Teppo ja Koliini. Suuralueen väkiluku oli 3 705 joulukuussa 2015. Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta alue oli osa Nurmon kuntaa.
Suuralueella sijaitsee muun muassa terveyspalvelukeskus, kirkko, peruskoulu, lukio, museo, liikuntahalli ja Atrian tehdas.