hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kristiina Salonen
Kristiina Johanna Salonen (s. 7. kesäkuuta 1977 Rauma) on Satakunnan vaalipiiristä 2011 ja uudelleen 2015 eduskuntaan Suomen sosialidemokraattisen puolueen listalta valittu kansanedustaja. Hän on Rauman kaupunginhallituksen entinen puheenjohtaja ja Satakunnan maakuntavaltuuston jäsen.
Salonen on toiminut Rauman kaupungin sosiaaliohjauksen ja etuuskäsittelyn esimiehenä vuodesta 2003.
Koulutukseltaan hän on sosiaaliohjaaja ja opiskelee sosiaali- ja terveyshallintotiedettä Vaasan yliopistossa.
Salosen aviopuoliso on entinen jääkiekkoilija Rafael Eerola. He saivat tyttölapsen heinäkuussa 2016.
Kaupunki meressä
"Kaupunki meressä" ("The City in the Sea") on Edgar Allan Poen runo. Lopullinen versio ilmestyi 1845, mutta siitä oli julkaistu aiemmin 1831 versio nimellä "The Doomed City", ja myöhemmin ilmestyi versio nimellä "The City of Sin". Runo kertoo kaupungista, jota hallitsee kuolema, ja siinä on tavanomaisia goottilaisen romaanin aineksia.
Poe on saanut vaikutteita useista teoksista, muun muassa Samuel Taylor Coleridgen "Kubla Khanista", ja hänen on syytetty plagioineen runoon "The City in the Sea" vähemmän tunnettua runoa. Poe on saanut vaikutteita myös Josephuksen teoksesta "Juutalaissodan historia", jossa kuvataan Gomorran kaupunkia.
Runo on ilmestynyt suomeksi Poen runojen suomennosvalikoimassa "Rakkauden ja kuoleman lauluja", jonka on suomentanut Oskar Nousiainen.
Jari Myllykoski
Jari Heikki Myllykoski (s. 27. kesäkuuta 1959 Vaasa) on vasemmistoliiton kansanedustaja, joka valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa Satakunnan vaalipiiristä.
Myllykoski asui lapsuutensa Luopioisissa ja kävi ammattikoulua Valkeakoskella. 1980-luvun alussa hän muutti Kiukaisiin, jossa hän työskenteli vuosina 1981–1988 Satanahka Oy:ssä värjärinä. Hän toimi samalla paikallisen Kumi- ja Nahkatyöväen Liiton ammattiosaston puheenjohtajana.
Vuonna 1988 Myllykoski siirtyi Outokumpu Oy:n Harjavallan tehtaille (nyk. Boliden Harjavalta Oy), missä hän työskenteli prosessityöntekijänä vuoteen 2005 saakka. Hän oli kymmenen vuoden ajan tehtaan pääluottamusmiehenä. Vuonna 2001 Myllykoski suoritti johtamisen erikoisammattitutkinnon Johtamistaidon Opistossa ja vuonna 2005 näyttötutkintomestarin koulutusohjelman Heliassa.
Ennen valintaansa eduskuntaan Myllykoski työskenteli vuosina 2005–2011 Metallityöväen Liiton työehtosihteerinä Helsingissä.
Myllykoski oli eduskuntavaaliehdokkaana vuoden 1999 ja 2003 vaaleissa, muttei tullut valituksi. Hänet valittiin kansanedustajaksi Satakunnan vaalipiiristä kolmannella yrittämällä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa 3 321 äänellä. Myllykoski oli vasemmistoliiton eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja vuosina 2011–2013 ja kuului kaudela 2011–2015 eduskunnan talousvaliokuntaan ja maa- ja metsätalousvaliokuntaan.
Kevään 2015 vaaleissa Myllykoski valittiin toiselle kaudelleen 4 175 äänellä. Vasemmistoliitto menestyi vaaleissa heikosti ja vaalien jälkeen Myllykoski ilmoitti haastavansa puolueen puheenjohtaja Paavo Arhinmäen seuraavassa, kesällä 2016 pidettävässä puoluekokouksessa.
Myllykoski kuuluu Nakkilan kunnanvaltuustoon. Hän on ollut Finnvera oyj:n hallintoneuvoston jäsen.
Myllykoski asuu puolisoineen maatalossa Nakkilan Viikkalassa. Hänellä on kolme aikuista lasta ensimmäisestä avioliitostaan. Myllykosken tytär Sini Myllykoski on myös Nakkilan kunnanvaltuustossa vasemmistoliiton edustajana.
Myllykoski harrastaa musiikkia, lukemista, elokuvia ja toimintaa hevosten ja palveluskoirien parissa.
Satu Haapanen
Satu Maria Kristiina Haapanen (s. 3. maaliskuuta 1969 Västanfors, Ruotsi) on suomalainen poliitikko ja opettaja. Hän on ollut vihreiden kansanedustaja Oulun vaalipiiristä vuosina 2011–2015 ja Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 2000–2004 ja uudelleen vuodesta 2009.
Haapanen kirjoitti ylioppilaaksi Kemin lukiosta vuonna 1988. Hän valmistui kasvatustieteen maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 1993. Gradunsa hän teki Kyproksesta, missä hän on myös opiskellut ja asunut kaksi vuotta.
Luokanopettajan töitä Haapanen on tehnyt Kemissä, Oulussa ja Kempeleessä sekä Eurooppa-koulussa Luxemburgissa. Lisäksi hän on ollut opettajakouluttajana Oulun yliopistossa.
Haapanen valittiin Oulun kaupunginvaltuustoon vuoden 2000 kunnallisvaaleissa 193 äänellä. Hän toimi vuosina 2000–2004 nuorisoasiainlautakunnan puheenjohtajana ja Oulun seutuvaltuustossa.
Haapanen ei ollut ehdolla kunnallisvaaleissa 2004 työskennellessään Luxemburgissa, mutta palasi kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2008 saaden 470 ääntä. Kauden 2009–2012 Haapanen toimi kaupunginhallituksen varajäsenenä ja vuodet 2009–2011 Pohjois-Pohjanmaan liiton maakuntahallituksen jäsenenä ja 2011–2012 varajäsenenä. Hän on ollut Pohjois-Pohjanmaan liiton maakuntavaltuuston jäsen vuodesta 2009.
Kunnallisvaaleissa 2012 Haapanen uusi valtuustopaikkansa 749 äänellä.
Oulun seudun vihreiden naisten puheenjohtaja Haapanen on ollut vuodesta 2010.
Haapanen valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa. Hän oli ollut ehdolla myös vuosina 2003 ja 2007, mutta jäi molemmilla kerroilla varasijalle häviten Erkki Pulliaiselle ensin 1 158 äänellä ja sitten 410 äänellä. Eduskuntavaaleissa 2011 Haapanen tiputti 25 vuotta kansanedustajana toimineen Pulliaisen eduskunnasta 101 äänen erolla.
Eduskunnassa Haapanen on maa- ja metsätalousvaliokunnan ja työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsen. Hän on ollut myös sivistysvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Haapanen kuuluu Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan ja Ulkopoliittisen instituutin neuvottelukuntaan. Hän on myös Opetushallituksen johtokunnan jäsen kaudella 2011–2015. Haapanen on vihreän eduskuntaryhmän toinen varapuheenjohtaja. Haapanen on ollut eduskuntapuolueiden yhteistyöverkosto Demon puheenjohtaja vuodesta 2014.
Haapanen oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014 ja sai 2 703 ääntä. Hän ilmoitti kesällä 2014 ettei asetu perhesyistä ehdolle kevään 2015 eduskuntavaaleissa.
Politiikassa Haapanen on puolustanut muun muassa eläinten oikeuksia ja ihmisoikeuksia. Hän on pitänyt esillä myös koulutukseen liittyviä kysymyksiä.
Eila Tiainen
Eila Kyllikki Tiainen (o.s. "Viitanen", s. 24. joulukuuta 1945 Kemi) on suomalainen vasemmistoliittoa edustava poliitikko ja toimittaja. Hänet valittiin kansanedustajaksi vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen vaalipiiristä. Tiainen putosi eduskunnasta vuoden 2015 vaaleissa. Ennen eduskuntaa Tiainen työskenteli pitkään Yleisradiossa.
Tiainen on kotoisin Jyväskylästä, Säynätsalon kaupunginosasta. Ylen TV:n ja radion lisäksi hän on työskennellyt muun muassa Ruotsin radiossa. Tiainen on myös opettanut journalistiikkaa ja vuorovaikutustaitoja Jyväskylän yliopistossa. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri.
Vuoden 1988 presidentinvaaleissa Tiainen valittiin Kalevi Kivistön Liike 88:n valitsijamieheksi 3 511 äänellä Keski-Suomen läänistä. Eduskuntavaaleissa 2011 Tiainen sai 3 955 ääntä ja nousi kansanedustajaksi. Kunnallisvaaleissa 2012 hänet valittiin Jyväskylän kaupunginvaltuustoon 1 026 äänellä, ja uudelleen vuoden 2017 kuntavaaleissa, jolloin hän sai 890 ääntä.
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Tiainen sai 2 353 ääntä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Tiainen sai Keski-Suomessa vasemmistoliiton listalta eniten ääniä (3486 ääntä), mutta jäi valitsematta.
Tiainen on Jyväskylän kirkkovaltuuston jäsen ja Säynätsalon alueseurakunnan alueneuvoston jäsen, Atena Kustannus -yhtiön hallituksen jäsen ja Pelastakaa Lapset -yhdistyksen Keski-Suomen alueneuvottelukunnan puheenjohtaja ja liittovaltuuston jäsen.
Tiaisen puoliso vuosina 1967–2010 oli professori Jorma Tiainen.
Lars Erik Gästgivars
Lars Erik Gästgivars (s. 28. toukokuuta 1946 Sulva) mustasaarelainen yrittäjäneuvos ja 2011 eduskuntaan Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen listalta Vaasan vaalipiiristä valittu kansanedustaja. Hän sai vaaleissa yhteensä 5 650 ääntä. Gästgivars oli ehdolla myös vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, mutta 3 001 ääntä ei riittänyt valintaan jatkokaudelle.
Gästgivars on myös Mustasaaren kunnanvaltuuston puheenjohtaja toimikaudella 2013–2016. Hän hoiti tehtävää myös edellisellä valtuustokaudella vuosina 2009–2012.
Manner (albumi)
Manner on Scandinavian Music Groupin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2011. Albumi julkaistiin CD:n lisäksi myös vinyyli-muodossa 18. toukokuuta 2011. Vinyyliversiota painettiin vain 500 kappaleen erä. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan toiselle sijalle, mutta jo seuraavalla viikolla albumi nousi listan kärkeen.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale "Hautojen yli", joka kuultiin ensimmäisen kerran YleX-radiokanavan lähetyksessä. Toisena singlenä julkaistiin "Kaunis Marjaana" -niminen kappale, johon kuvattiin myös musiikkivideo.
Paholainen luultavasti
Paholainen luultavasti ("Le Diable probablement") on Robert Bressonin ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1977. Sen keskeisintä henkilöä näyttelee Antoine Monnier.
"Paholainen luultavasti" perustuu Bressoniin pohdintoihin. Se kuvaa pariisilaisnuorten elämää ja käsittelee monia ajankohtaisia aiheita, saastumista, ekokatastrofeita, politiikan mädännäisyyttä ja uskonnon rappiota.
"Paholainen luultavasti" oli tuotantonsa alkuvaiheissa suurissa vaikeuksissa, sillä ohjaajille rahoitusta myöntänyt komissio ei suostunut antamaan tukea Bressonille. Hän sai mahdollisuuden elokuvan toteuttamiseen, kun kulttuuriministeri Michel Guy henkilökohtaisesti vaikutti rahoituksen saamiseen. Elokuva kuvattiin Pariisissa kesällä 1976.
Elokuvaa ei valittu vuoden 1977 Cannesin elokuvajuhlien virallisen esitysten joukkoon. Bresson kielsi sen esittämisen juhlien merkittävässä sivutapahtumassa ja antoi syyksi sen, ettei pitänyt enää Cannesista, sillä se saastutti vesiä. Berliinin elokuvajuhlilla "Paholainen luultavasti" sai toiseksi merkittävimmän palkinnon, Hopeisen karhun. Ennen palkinnon myöntämistä elokuvaohjaaja Rainer Werner Fassbinder ja kriitikko Derek Malcolm olivat uhanneet lähteä tuomaristosta, jos heidän tukeaan Bressonin elokuvalle ei tuoda julkisuuteen.
Suomessa "Paholainen luultavasti" sai ensi-iltansa vasta 1979, jolloin se nousi kymmenen parhaan joukkoon elokuvakerholehti Projektion järjestämässä kriitikkoäänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista.
Jukka Kärnä
Jukka Ensio Kärnä (s. 14. marraskuuta 1955 Kiihtelysvaara) on suomalainen ammattiyhdistysvaikuttaja ja poliitikko. Hän toimi SDP:n kansanedustajana Kymen vaalipiiristä vuosina 2011–2015. Hän sai vuoden 2011 vaaleissa 4 325 ääntä. Hän oli ehdolla myös eduskuntavaaleissa 2015, mutta jäi valitsematta uudessa Kaakkois-Suomen vaalipiirissä.
Ennen valintaansa eduskuntaan Kärnä toimi SAK:n Kymen aluejohtajana vuodet 2005–2011. Kärnä on tehnyt pitkän uran Metallityöväen liitossa. Hän oli Imatran Ovakon terästehtaan pääluottamusmies vuosina 1989–2005 ja on ollut myös Metalliliiton liittovaltuuston puheenjohtaja. Hänen kotipaikkakuntansa on Imatra, jonka kaupunginvaltuustoon hän on kuulunut vuosina 1997–2005 ja uudelleen vuodesta 2013.
Eduskunnassa Kärnä oli talousvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsen.
Kärnä aloitti työuransa vuonna 1972 Imatran terästehtaan ammattikoulussa, josta eteni töihin sulattoon, hienovalssaamoon ja lopuksi viimeistelyhalliin. Kun tehdas päätettiin lopettaa, pääluottamusmies Kärnä pyrki vaikuttamaan keväällä 1991 silloiseen kauppa- ja teollisuusministeri Kauko Juhantaloon Imatran tehtaan puolesta. Kun Metalliliiton valtuuston jäsen Erkki J. Partanen (sd.) tuli valituksi kansanedustajaksi, Imatra Steelin pääluottamusmies Kärnä valittiin Partasen tilalle valtuustoon.
Keväällä 1997 SAK:n liittojen välillä oli pientä erimielisyyttä Suomen kuulumisesta EMU-rahaliittoon. Metalliliiton valtuuston varapuheenjohtaja Kärnä varoitti ahnehtimasta suuria nimellispalkankorotuksia inflaation ja koron nousun takia, jotta Suomi saavuttaisi EMU-kriteerit. Vuonna 1998 Kärnä vertasi keskustan puheenjohtajaa Esko Ahoa Margaret Thatcheriin, koska Aho ihaili ns. Uuden-Seelannin mallia ja työreformia.
Kärnä asettui ehdokkaaksi vuoden 1999 eduskuntavaaleihin, mutta ei tullut valituksi 3 215 äänellään. Kärnä tuki SAK:n ohella samana vuonna presidentti Ahtisaaren seuraajaksi ilmoittautunutta Lipposen II hallituksen ulkoministeri Tarja Halosta. Vuonna 2000 Metalliliiton puheenjohtaja Per-Erik Lundhin seuraajaksi valittiin Erkki Vuorenmaa ja myös valtuuston puheenjohtaja vaihtui: valtuuston varapuheenjohtaja Kärnä valittiin valtuuston puheenjohtajaksi kun Juho Korpi jätti paikkansa. Kärnä arvosteli silloista valtiovarainministeri Sauli Niinistöä, joka Kärnän mukaan toteutti Iiro Viinasen linjaa hallituksessa. Kärnän mukaan "-"-sen tien päässä on työsopimusfasismi"”.
Kärnä oli puheenjohtaja Vuorenmaan tukija jopa niin lujasti, että osti Vuorenmaan käytetyn auton syksyllä 2000. Kärnä oli taitava valtuuston puheenjohtaja. Joulukuussa 2000 Metallin valtuuston kokouksessa esiintyi tyytymättömyyttä mm. vuorolisistä ja luottamushenkilöiden palkkioista. Esitystä kannatettiin, mutta puheenjohtaja Kärnä junaili esityksen niin, että äänestys jätettiin käyttämättä. Kärnä esiintyi pääosassa vuonna 2004 pitkässä dokumenttielokuvassa "Työväenluokka".
Merja Mäkisalo-Ropponen
Merja Elina Mäkisalo-Ropponen (s. 20. huhtikuuta 1958 Tohmajärvi) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut SDP:n kansanedustajana vuodesta 2011. Hän on Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen (2001–) ja puheenjohtaja (2013–).
Mäkisalo-Ropponen valmistui sairaanhoitajaksi vuonna 1981 ja erikoissairaanhoitajaksi 1983. Vuonna 1991 hän valmistui terveystieteiden maisteriksi ja oli vuosina 1996–1998 Suomen Akatemian tutkijakoulutuksessa Kuopion yliopistossa. Mäkisalo-Ropponen väitteli tohtoriksi 1998. Hän on valmistunut myös draamakouluttajaksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2003.
Mäkisalo-Ropponen työskenteli sairaanhoitajana Joensuun kaupungilla 1981–1982 ja erikoissairaanhoitajana 1983–1984. Hän oli osastonhoitaja Pohjois-Karjalan keskussairaalassa 1984–1991 ja toimi terveydenhuollon opettajana 1991–1994. Vuonna 1995 Mäkisalo-Ropponen työskenteli Pohjois-Karjalan terveydenhoito-oppilaitoksen (myöhemmin ammattikorkeakoulun) aikuiskoulutusjohtajana ja vuosina 1998–2000 yliopettajana. Vuosina 2001–2011 hän oli freelancer-työyhteisökouluttaja.
Mäkisalo-Ropponen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa Pohjois-Karjalan vaalipiiristä 2 519 äänellä. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2015 vaaleissa uudesta Savo-Karjalan vaalipiiristä.
Eduskunnassa Mäkisalo-Ropponen on työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan jäsen vuodesta 2011 ja tulevaisuusvaliokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja vuodesta 2015.
Marraskuussa 2014 Mäkisalo-Ropponen ei osallistunut eduskunnan samaa sukupuolta olevien avioliittoa käsittelevään äänestykseen ja on ilmaissut kannattavansa avioliiton säilymistä miehen ja naisen välisenä.
Mäkisalo-Ropponen on Muistiliiton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2011.
Suna Kymäläinen
Suna Ellen Kymäläinen (s. 15. syyskuuta 1976 Imatra) on ruokolahtelainen SDP:tä edustava poliitikko. Hänet valittiin kansanedustajaksi Kymen vaalipiiristä vuoden 2011 vaaleissa. Kymäläinen on ollut Ruokolahden kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2004. Hän on kaudella 2013–2016 valtuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja.
Kymäläinen valmistui lastenohjaajaksi Jaakkiman kristillisestä opistosta vuonna 1995 ja on opiskellut vuodesta 2011 sosionomiksi Laurea-ammattikorkeakoulussa. Ennen valintaa eduskuntaan hän työskenteli varhaiskasvatuksen opettajana Ruokolahdella. Vuosina 2003–2007 hän työskenteli Joutsenon seurakunnassa lastenohjaajana ja lapsityönohjaajana. Vuosina 1998–2001 hän työskenteli päivähoidossa Ruokolahdella.
Eduskunnassa Kymäläinen on lakivaliokunnan ja liikenne- ja viestintävaliokunnan jäsen sekä sivistysvaliokunnan varajäsen. Hän kuuluu myös Suomen Pohjoismaiden neuvoston valtuuskuntaan. Vuodesta 2015 Kymäläinen on ollut Yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Vuosina 2008–2010 Kymäläinen oli SDP:n puoluevaltuuston jäsen ja vuosina 2009–2010 Kymen Sosialidemokraattisen Piirin puheenjohtaja. Hän oli vuosina 2009–2012 Etelä-Karjalan maakuntavaltuuston jäsen ja Etelä-Karjalan sosiaali- ja terveyspiiri EKSOTE:n valtuutettu.
Kymäläinen on naimisissa ja hänellä on neljä lasta.
Parhaan videopelin Annie-palkinto
Parhaan videopelin Annie-palkinto on losangelesilaisen ASIFA-Hollywood -järjestön vuosittain jakama palkinto edeltäneen vuoden parhaalle videopelille. Ensimmäinen palkinto jaettiin vuonna 2006.
Tytti Tuppurainen
Tytti Johanna Tuppurainen (s. 18. helmikuuta 1976 Oulu) on suomalainen SDP:n kansanedustaja Oulun vaalipiiristä. Oulun kaupunginvaltuuston jäsen Tuppurainen on ollut vuodesta 2000.
Tuppurainen valmistui ylioppilaaksi Merikosken lukiosta vuonna 1994 (viisi laudaturia) ja filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 2003. Hänen pääaineensa oli germaaninen filologia ja sivuaineita valtio-oppi ja sosiologia.
Ennen valintaansa eduskuntaan Tuppurainen työskenteli Oulun ammattikorkeakoulun tutkimus- ja kehityskoordinaattorina vuosina 2005–2011.
Tuppurainen valittiin eduskuntaan ensimmäisen kerran vuoden 2011 vaaleissa. Vuoden 2015 vaaleissa hänet valittiin uudestaan Oulun vaalipiiristä 20 vuoteen suurimmalla henkilökohtaisella äänimäärällä SDP:n listalta. Hän on suuren valiokunnan 2. varapuheenjohtaja sekä maa- ja metsätalousvaliokunnan jäsen. Eduskunnassa Tuppurainen toimii myös Saksa-ystävyysryhmän puheenjohtajana ja Yhdysvallat-ystävyysryhmän varapuheenjohtajana.
Marraskuussa 2014 Tuppurainen valittiin Demarinaisten puheenjohtajaksi. Hänen muita sosiaalidemokraattisen liikkeen luottamustehtäviään vuodesta 2012 ovat mm. SDP:n puoluehallituksen jäsenyys, Party of European Social Democrats PES:n puheenjohtajiston jäsenyys ja SDP:n Eurooppa-työryhmän puheenjohtajuus. Lisäksi Tuppurainen on Pohjois-Pohjanmaan liiton maakuntavaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja, Suomen 4H-liiton hallituksen puheenjohtaja ja Oulun Kaupunginteatteri Oy:n hallituksen puheenjohtaja. Oulun yhteisen kirkkovaltuuston ja tuomiokirkkoseurakunnan seurakuntaneuvoston jäsenenä hän on toiminut 2010-14.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Tuppurainen toimi SDP:n vaalipäällikkönä.
Heinäkuussa 2014 Tuppurainen avioitui eduskunnan hallintojohtaja Pertti Rauhion kanssa. Hänellä on kaksi lasta.
Johanna Jurva
Johanna Jurva (o.s. Kotaviita, s. 16. toukokuuta 1977 Vantaa) on vantaalainen lähihoitaja ja perussuomalainen entinen kansanedustaja (2011–2015). Hän on Vantaan kaupunginvaltuutettu ja tuli valituksi eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä vuoden 2011 vaaleissa 2970 äänellä, mutta putosi seuraavissa vaaleissa.
Jurva asuu avioliitossa kansanedustaja Jari Ronkaisen kanssa.
Osmo Kokko
Osmo Urmas Kokko (s. 17. marraskuuta 1954 Heinävesi) on perussuomalaisia edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Pohjois-Karjalan vaalipiiristä kaudella 2011–2015. Häntä ei valittu jatkokaudella vuoden 2015 vaaleissa.
Kokko kuului aiemmin Suomen Maaseudun Puolueeseen (SMP). Hän oli SMP:n puoluehallituksen jäsen 1990–1992 ja Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen 1985–1989 sekä 1993–1996.
Kokko on kuljetusalan yrittäjä ja kuuluu Perussuomalaisten yrittäjien Täysmuutos -ryhmään.
Anne Louhelainen
Anne Maarit Louhelainen (s. 8. tammikuuta 1965 Lahti) on Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa Hämeen vaalipiiristä 6 160 äänellä.
Louhelainen valmistui ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1984 ja yo-merkonomiksi Lahden kauppaoppilaitoksen sihteerilinjalta vuonna 1986. Vuosina 1986–1990 hän työskenteli Kansallis-Osake-Pankissa ja vuosina 1990–2009 Päijät-Hämeen Puhelin Oy:ssä ja DNA:lla. Vuonna 2001 Louhelainen suoritti juridiikan tutkinnon MJK-instituutissa.
Louhelainen on ollut Hollolan kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2009. Vuosina 2011–2012 hän oli valtuuston toinen varapuheenjohtaja ja vuodesta 2013 kunnanhallituksen varapuheenjohtaja. Perussuomalaisissa Louhelainen on toiminut Perussuomalaisten Hämeen piiri ry:n sihteerinä, Hollolan Perussuomalaiset ry:n sihteerinä ja rahastonhoitajana sekä Hämeen PerusNaiset -yhdistyksen sihteerinä.
Eduskunnassa Louhelainen on suuren valiokunnan jäsen ja lakivaliokunnan sekä tulevaisuusvaliokunnan varajäsen. Lisäksi hän kuuluu Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskuntaan.
Louhelainen oli ensimmäisen kerran ehdolla kunnallisvaaleissa 2008, jolloin hänet valittiin 241 äänellä Hollolan kunnanvaltuustoon. Hän uusi paikkansa vaaleissa 2012 saatuaan 554 ääntä. Kuntavaaleissa 2017 hänet valittiin kolmannelle valtuustokaudelle 300 äänellä.
Louhelainen nousi eduskuntaan vuonna 2011, kun hän sai 6 160 ääntä Hämeen vaalipiiristä. Hän uusi paikkansa vaaleissa 2015 saatuaan 6 743 ääntä.
Louhelainen oli ehdolla europarlamenttivaaleissa 2014 eikä tullut 4 662 äänellä valituksi.
Louhelainen ei asetu ehdolle vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Louhelaisen isä on entinen SMP:n kansanedustaja Mikko Vainio. Louhelainen on avoliitossa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Mani Ratnam
Mani Ratnam (oik. Gopala Ratnam Subramaniam, s. 2. kesäkuuta 1956 Madurai) on intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän on yksi intialaisen elokuvateollisuuden johtavista ohjaajista. Ratnam tunnetaan hyvin ”terrorismitrilogiastaan”, joka koostuu elokuvista "Roja" (1992), "Bombay" (1995) ja "Dil Se" (1998).
Hän on voittanut monia palkintoja, kuten kuusi National Film Awards -palkintoa sekä useita palkintoja kansainvälisillä elokuvajuhlilla. Intian hallitus myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2002.
Ratnam perusti vaimonsa Suhasinin kanssa Madras Talkies -tuotantoyhtiön vuonna 1995.
Mani Ratnam meni naimisiin näyttelijä Suhasinin kanssa vuonna 1988. Heillä on Nandhan-niminen poika.
Pirkko Mattila
Pirkko Anneli Mattila (s. 2. huhtikuuta 1964 Yli-Ii) on Sininen tulevaisuus - puolueen eduskuntaryhmän poliitikko ja kansanedustaja vuodesta 2011 sekä Suomen sosiaali- ja terveysministeri.
Mattila on koulutukseltaan filosofian maisteri, anestesiasairaanhoitaja ja opettaja. Hän valmistui ylioppilaaksi Oulun normaalikoulusta vuonna 1983, sairaanhoitajaksi Kemin terveydenhuolto-oppilaitoksesta vuonna 1988 ja filosofian maisteriksi Oulun yliopistosta vuonna 2005. Vuonna 2010 hän suoritti myös opettajan pedagogisen pätevyyden Oulun ammatillisessa opettajakorkeakoulussa. Mattila työskenteli sairaanhoitajana Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirissä vuosina 1988–2007. Ennen valintaansa eduskuntaan hän työskenteli vuodesta 2007 kouluttajana Oulun aikuiskoulutuskeskuksessa. Mattila on työskennellyt myös saksalais-suomalaisessa kenttäsairaalassa avustustyöntekijänä Haitin maanjäristysalueella ja hänellä on Punaisen Ristin koulutus kansainvälistä avustustyötä varten.
Mattila on Muhoksen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 2005. Hän on toiminut valtuuston varapuheenjohtajana ja teknisen lautakunnan jäsenenä (2005–2008). Hänet valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Oulun vaalipiiristä. Kesäkuussa 2012 hän nousi eduskunnan hallintovaliokunnan puheenjohtajaksi Jussi Halla-ahon luovuttua tehtävästä. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Mattila valittiin jatkokaudelle. Mattila on toiminut Ulkopoliittisen instituutin UPI:n hallituksessa.
Toukokuussa 2016 Mattila sai eduskunnan puhemieheltä nuhteet alkoholinkäytöstään valtiovierailulla Ruotsissa. Mattila pahoitteli myöhemmin tapahtunutta. Mattilasta tuli Sipilän hallituksen sosiaali- ja terveysministeri Hanna Mäntylän ilmoitettua 16. elokuuta 2016 eroavansa tehtävästään.
Mattila on naimisissa ja hänellä on kolme aikuista lasta. Hänen puolisonsa on Punaisen Ristin vastaanottokeskuksen johtaja Juha Pekka Mattila.
Kimmo Kivelä
Kimmo Kyösti Väinämö Kivelä (s. 5. lokakuuta 1961 Lahti) on suomalainen pappi ja poliitikko. Kivelä valittiin kansanedustajaksi vaaleissa 2011 perussuomalaisten listalta Pohjois-Savon vaalipiiristä.
Kivelä valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1988. Hän työskenteli Rautavaaran seurakunnassa vuodet 1988–1991, Vehmersalmen kirkkoherrana 1992–2010 ja Järvi-Kuopion seurakunnan kappalaisena vuonna 2011. Hän toimi myös Kuopion hiippakunnan tuomiokapitulin asessorina vuosina 2003–2009. Hänelle myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 2009. Vuodesta 2015 lähtien Kivelä on toiminut Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtajana.
Kivelällä on kaksi lasta, vuosina 1988 ja 1993 syntyneet tyttäret.
Kivelä oli nuoruudessaan mukana Suomen Maaseudun Puolueen toiminnassa. Hän työskenteli vuosina 1981–1984 SMP:n valtakunnallisena nuorisosihteerinä sekä puolueen nuorisojärjestö Kehittyvän Suomen Nuorten Liiton järjestösihteerinä ja pääsihteerinä. Vuosina 1997–2000 Kivelä oli Vehmersalmen kunnanvaltuuston ja -hallituksen jäsen keskustan riveistä ja vuodesta 2013 Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen perussuomalaisista. Hän on perussuomalaisten valtuustoryhmän puheenjohtaja. Vuodesta 2013 Kivelä on ollut myös Pohjois-Savon maakuntahallituksen toinen varapuheenjohtaja.
Kesäkuussa 2017 Kivelä siirtyi Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmään.
Kivelä on eduskunnan perustuslakivaliokunnan ja sivistysvaliokunnan jäsen sekä Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtaja.
Hanna Mäntylä
Hanna Katariina Mäntylä (s. 19. syyskuuta 1974 Lahti) on suomalainen poliitikko, joka toimi perussuomalaisten ja Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmän kansanedustajana vuosina 2011–2017 sekä Suomen sosiaali- ja terveysministerinä vuosina 2015–2016. Hänet valittiin eduskuntaan vuoden 2011 vaaleissa ja uudestaan vuoden 2015 vaaleissa. Mäntylä erosi kansanedustajan toimesta kesäkuussa 2017 siirtyäkseen asiantuntijaksi Euroopan neuvoston sihteeristöön.
Ammatiltaan Mäntylä on erityisnuorisotyöntekijä. Hän on työskennellyt myös työvoimaneuvojana. Mäntylä valmistui perushoitajaksi vuonna 1995 ja on opiskellut vuodesta 2007 Lapin yliopistossa pääaineenaan sosiaalityö. 2000-luvun alussa hänellä oli Lahdessa kahden vuoden ajan toiminut Cubbicoot-niminen alusvaateliike, joka kuitenkin joutui lopettamaan toimintansa. Mäntylä ajautui velkakierteeseen, josta selvisi vasta vuoden 2011 jälkeen, kun hänen tulotasonsa muuttui kansanedustajuuden myötä.
Mäntylä valittiin vuoden 2012 kuntavaaleissa Sallan kunnanvaltuustoon. Marraskuussa 2013 hän ilmoitti muuttavansa Tornioon ja luopuvansa valtuuston jäsenyydestä.
Eduskunnassa Mäntylä kuuluu sosiaali- ja terveysvaliokuntaan ja on varajäsenenä ulkoasiainvaliokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän on kahden vuoden välein pidettävän arktisen alueen parlamentaarikkokonferenssin Suomen valtuuskunnan puheenjohtaja ja sen myötä myös kansainvälisten asioiden foorumin jäsen.
Mäntylä ilmoitti elokuussa 2016 luopuvansa sosiaali- ja terveysministerin tehtävästä perhesyihin vedoten. Hänen tilalleen ministeriksi tuli kansanedustaja Pirkko Mattila.
Vuoden 2013 puoluekokouksessa Mäntylä valittiin perussuomalaisten toiseksi varapuheenjohtajaksi. Vuonna 2011 hänet oli valittu ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi. Mäntylä on ollut myös perussuomalaisten Lapin piirin puheenjohtaja.
Mäntylä siirtyi 19 muun edustajan kanssa perussuomalaisista Uusi vaihtoehto -eduskuntaryhmään kesäkuussa 2017.
21. kesäkuuta 2017 uutisoitiin Mäntylän siirtyvän asiantuntijaksi Euroopan neuvoston sihteeristöön Strasbourgiin ja luopuvan samalla kansanedustajan toimesta. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Matti Torvinen. Mäntylälle myönnettiin vapautus kansanedustajan toimesta heinäkuun 2017 alusta alkaen.
Vuoden 2011 eduskuntavaleissa Mäntylä sai 3 064 ääntä Lapin vaalipiirissä ja hänet valittiin eduskuntaan. Vuoden 2015 vaaleissa hän uusi edustajanpaikkansa 8 072 äänellä.
Kunnallisvaaleissa 2012 Mäntylä oli ehdolla Sallassa, sai 148 ääntä ja tuli valituksi.
Kesällä 2015 poliisi aloitti esitutkinnan siitä, onko aihetta epäillä Hanna Mäntylää petoksesta. Rikosepäilyn mukaan Mäntylä olisi hakenut itselleen yksinhuoltajan oikeusapua yli 5 000 euroa, vaikka hän eli tuolloin avoliitossa miehen kanssa. Rikoksen epäiltiin tapahtuneen 2009–2010 välisenä aikana. Mäntylä kiisti syyllistyneensä rikokseen. Syyteoikeus vanhentui poliisin loman vuoksi, eikä Lapin käräjäoikeus hyväksynyt syyttäjän hakemusta syyteoikeuden vanhentumisajan jatkamisesta. Käräjäoikeus määräsi valtion maksamaan Mäntylälle 1 860 euroa oikeudenkäyntikuluja. Epäily koskee lastenhuoltoon liittyvää oikeudenkäyntiä vuodelta 2010.
Kuoleman ajojahti
Kuoleman ajojahti on vuonna 1981 valmistunut, tositapahtumiin perustuva toiminta- ja jännityselokuva.
Elokuvan alussa käydään pienessä kylässä verinen koiratappelu, jonka metsästäjä Johnson keskeyttää. Hän vaatii saada ostaa yhden koirista. Hazel ilmoittaa tästä ratsupoliisille Edgar Millenille. Millen aluksi kieltäytyy tutkimasta asiaa, mutta kun Johnsonia aletaan syyttää murhasta, on poliisin tartuttava juttuun. Millen lähtee vuorille pidättämään miestä, mutta Johnson puolustaa itseään kaikin keinoin. Eräänä iltana Millen apureineen päättää räjäyttää hänen puutalonsa dynamiiteilla. Miehet luulevat Johnsonin kuolleen, mutta hän ryntää näkyville ja alkaa ampua. Aamuyöllä Millen ei näe enää miestä. Johnson on paennut kylmille vuorille, ja Millen ja muut miehet lähtevät hänen peräänsä. Jonhsonia ei pysäytä mikään matkan aikana. Keskellä metsää Millen ja konstaapeli Alvin näkevät miehen juoksevan mäelle päin, vaikka hän onkin Bill Luce pukeutuneena Johnsonin vaatteisiin. Millen osuu Billiin ja sanoo Alvinille menevänsä katsomaan. Millen huomaa myös, ettei kyseessä ole Johnson, mutta näkee Johnsonin mäellä. Millen päättää luovuttaa ja antaa Alvinille aseensa ja sanoo ``sinä olet nyt pomo``. Johnson pääsee pakoon muiden juhliessa hänen oletettua tappamistaan.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Hintikka moitti elokuvan hidasta alkua, karkeasti työstettyjä henkilöhahmoja ja heikkoa maisemakuvausta ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Kopra (täsmennyssivu)
Kopra voi tarkoittaa seuraavia:
Radoslav Velikov
Radoslav Marinov Velikov (, s. 2. syyskuuta 1983 Kutsina) on bulgarialainen vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
55-kiloisten sarjassa painiva Velikov voitti olympiapronssia Pekingissä 2008. Ateenassa 2004 hän oli yhdeksäs ja Lontoossa 2012 viides. Maailmanmestaruuden Velikov on voittanut kerran, Guangzhoussa 2006, missä hän voitti loppuottelussa venäläisen Besik Kuduhovin. Lisäksi Velikov on voittanut kaksi MM-hopeaa ja viisi EM-mitalia.
Sotilaan ääni
Sotilaan ääni oli jatkosodan aikana Sorokassa ilmestynyt Neuvostoliiton painama suomenkielinen rintamalehti. Lehti perustettiin vuonna 1941, ja sen julkaisu jatkui aina vuoteen 1944 asti. Lehden sisältö oli propagandauutisten lisäksi kuvia ja viestejä sotavangiksi joutuneista sekä kaunokirjallisia kertomuksia. Lehti oli tarkoitettu enimmäkseen suomalaisille joukoille. Sitä pyrittiin levittämään kaikin keinoin suomalaisille. Toisin sanoen se oli laajennettu ja useasti julkaistu lentolehtinen. Lehden päätoimittajana toimi Tuure Lehén. Toimittajina lehdessä toimivat esimerkiksi Tauno Nuutinen, Juho Laitinen, Saimi Hellman, Jonne Kuivala, Kalle Ranta, Veli Leino sekä Sulo Tuorila.
Awake (Godsmackin albumi)
Awake on yhdysvaltalaisen alternative metal -yhtye Godsmackin toinen studioalbumi. Se on julkaistu 31. lokakuuta 2000 levymerkillä Republic Records.Japanin painoksen bonuskappaleetVierailijat
Kiril Terziev
Kiril Stoitšev Terziev (, s. 1. syyskuuta 1983 Petritš) on bulgarialainen vapaapainija ja olympiamitalisti.
74-kiloisten sarjassa painiva Terziev voitti olympiapronssia Pekingissä 2008. Lisäksi Terziev on voittanut kaksi EM-mitalia.
Viktor Lebedev (painija)
Viktor Nikolajevitš Lebedev (, s. 10. maaliskuuta 1988 tai 15. maaliskuuta 1989 Jakutsk, Jakuuttien ASNT) on venäläinen vapaapainija ja maailmanmestari.
Lebedev voitti sarjan 55 kg maailmanmestaruuden Moskovasta 2010 ja Istanbulista 2011, minkä lisäksi hänellä on MM-pronssimitali 55-kiloisista Herningistä 2009 ja 57 kg:n sarjasta Las Vegasista 2015. EM-kilpailuista Lebedevillä on yksi pronssimitali. Hän voitti Bakun Euroopan kisoissa 2015 kultaa sarjassa 57 kg.
Lebedev suljettiin Rio de Janeiron kesäolympialaisista vuonna 2016 venäläisen urheilumaailman dopinginkäytön epäselvyyksien vuoksi.
Oeyo
Oeyo () tai Satoko () (1573 – 15. syyskuuta 1626) oli merkittävä japanilainen nainen Sengoku-kauden lopulla. Hän oli shōgun Tokugawa Hidetadan vaimo, ja tämän seuraajan, Tokugawa Iemitsu, äiti. Oeyolla oli merkittävät sukujuuret, sillä hän oli daimio Azai Nagamasan nuorin tytär, ja hänen äitinsä oli Oichi, Oda Nobunagan pikkusisko. Lisäksi Toyotomi Hideyoshi toimi Oeyon ottoisänä ja suojelijana ennen avioliittoa.
Kun Hidetada luovutti vallan vanhimmalle pojalleen vuonna 1623, Oeyo otti itselleen buddhalaisen nimen Sūgen'in (). Hänen mausoleuminsa sijaitsee nykyään Zōjō-jin temppelissä, Tokiossa.
Pirkko Koskimies
Pirkko Tuulikki Koskimies (o.s. Mantere, 8. maaliskuuta 1925 Hollola – 22. syyskuuta 2011 Tampere) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan Pupu Tupunan luojana.
Pirkko Koskimies debytoi kirjailijana 1950-luvun lopulla aapisella "Hauskat aakkoset". Ensimmäinen Pupu Tupuna -kirja "Mihin menet Pupu Tupuna?" julkaistiin vuonna 1972. Koskimies on kuvittanut useita postikortteja ja joulukalentereita sekä sanoittanut lastenlauluja. Tunnetuin laulu on Marjatta Pokelan kanssa sanoitettu "Ihme ja kumma".
Johannes Kastajan mestaus
Johannes Kastajan mestaus on italialaisen Caravaggion vuonna 1608 valmistunut öljymaalaus. Se on Caravaggion suurin maalaus ja ainoa, jonka hän on signeerannut.
Teoksen tilasi Caravaggiolta Johanniittain ritarikunnan suurmestari Alof de Wignacourt Pyhän Johanneksen katedraalin alttaritauluksi. Teos on yhä esillä kyseisessä katedraalissa Maltan pääkaupungissa Vallettassa.
Alof de Wignacourt
Alof de Wignacourt (1547 – 14. syyskuuta 1622) oli Maltalla vaikuttanut Johanniittain ritarikunnan suurmestari vuodesta 1601 vuoteen 1622. Hän seurasi suurmestarin tehtävässä Martin Garzezia.
Alof de Wignacourtin valtakaudella Maltalle rakennettiin useita linnoituksia ja Vallettaan vettä tuonut akvedukti. Lisäksi hän oli mesenaatti, joka tuki etenkin taidemaalari Caravaggiota.
Adam Khan
Adam Khan (s. 24. toukokuuta 1985 Bridlington, Yorkshire) on brittiläis-pakistanilainen moottoriurheilija. Hän sai 16-vuotiaana mahdollisuuden testata Porschen urheiluautoa. Hyvien testien perusteella hän pääsi Silverstonen School Race -sarjaan opiskelemaan ja saamaan kilpailulisenssin. Vuonna 2001 Khan kilpaili Britannian Formula Ford -sarjassa sijoittuen toiseksi sekä pääsarjassa että Britannian Formula 3 -talvisarjan Scholarship-luokassa. Hän kilpaili myös Espanjan F3- ja Formula Renault V6 -sarjoissa. Khan kilpaili myös Saksan, Itävallan ja Britannian F3-sarjoissa vuosina 2003–2005. Hän edusti Pakistania A1 Grand Prix -sarjassa kausila 2005–2006 ja 2007–2008. Vuonna 2006 Khan ilmoitti edustavansa jatkossa Pakistania muissakin urheilusarjoissa. Samana vuonna hän sai Nuorten Kuljettajien palkinnon. Vuonna 2007 Khan kilpaili World Series by Renault -sarjassa. Seuraavana vuonna Khan ajoi kaksi kilpailua Aasian GP2-sarjassa Arden-tallissa saavuttamatta pisteitä. Hän kilpaili myös Euroseries 3000 -sarjassa sijoittuen kolmanneksi.
Jokirauskut
Jokirauskut ("Potamotrygonidae") on Etelä-Amerikan joissa tavattava ruskokalalahko. Rustokaloista heimo on ainoa, jonka lajit ovat täydellisesti sopeutuneet elämään makeissa vesissä. Eräitä heimon lajeja pidetään myös akvaarioissa.
Heimon lajien fossiileista vanhimmat on ajoitettu eoseenikaudelle.Jokirauskujen heimon arvellaan eriytyneen omaksi heimokseen myöhäisellä liitukaudella tai varhaisella tertiäärikaudella. Nykyään elävät jokirauskulajit jaetaan kolmeen sukuun. Mosaikkijokirausku ("Paratrygon diereba") ja siimajokirausku ("Plesiotrygon iwamae") muodostavat omat sukunsa ja "Plesiotrygon"-suvun lajeja on vähintään 18 muun muassa tiikerijokirausku ("Potamotrygon falkneri"), riikinkukkorausku ("Potamotrygon motora") ja mustajokirausku ("Potamotrygon leopoldi"). Eräät luonnontieteilijät ovat pitäneet heimoa keihäsrauskujen ("Dasyatidae") alaheimona.
Jokirauskut ovat keskikokoisia tai suuria kaloja ja niiden ruumiin halkaisija vaihtelee 25 senttimetristä yli metriin. Rintaevät ovat suuret ja ruumis on muodoltaan pyöreä. Ohuehkossa pyrstössä on myrkyllinen piikki, jonka pisto voi olla ihmisellekin vaarallinen. Jokirauskut ovat sopeutuneet elämään makeassa vedessä. Tämä ilmenee esimerkiksi pienempänä suolan eritykseen tarvittavana peräsuolen rauhasena, veren alhaisempana ureapitoisuutena ja Lorenzinin ampullan (sähköelin) rakenteen muutoksina verrattuna merivedessä eläviin rauskuihin. Hampaat ovat pienet ja teräväkärkiset ja niitä on suussa yleensä alle 50 riviä. Jokirauskulajit ovat ovovivipaarisia eli naaras synnyttää poikasia, jotka ovat kuoriutuneet kohdussa ollessaan.Väritykseltään heimon lajit ovat pohjaväriltään ruskeita tai mustia ja niissä on vaaleita tai mustia pilkkuja ja kuvioita.
Jokirauskujen heimon lajeja tavataan Etelä-Amerikan Atlanttiin ja Karibianmereen laskevista joista, tulvametsistä, muta- tai kivipohjaisita puroita ja pienistä järvistä. Niitä elää muun muassa Amazonissa, Orinocossa, Paranájoessa ja Paraguayjoessa. Ne tulevat toimeen ainoastaan vesissä, joiden suolapitoisuus on alle 3 ppm. Aikuiset kalat syövät muita kaloja, äyriäisiä ja matoja ja nuoret kalat pääasiassa vesihyönteisiä.
HMS Quilliam
HMS Quilliam (viirinumerot G09) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin maaliskuussa 1940 Hawthorn Leslie and Companyltä Newcastlesta osana 3. hätälaivuetta () ja sen köli laskettiin vielä samana vuonna 19. elokuuta. Alus laskettiin vesille vasta 29. marraskuuta 1941, koska Norjan taisteluiden ja Dunkerquen evakuointien aiheuttamat vaurioiden korjaamista pidettiin tärkeämpänä. Se valmistui 22. lokakuuta 1943, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 438 596 englannin puntaa sisältäen Amiraliteetin toimittamat tykit, viestivälineet ja tutkat.
Alus nimettiin Trafalgarin taistelussa vuonna 1805 "HMS Victoryn" ensimmäisen luutnantin mukaan.
Aluksen valmistuessa 22. lokakuuta 1942 se määrättiin Itäisen laivaston 4. hävittäjälaivueen johtoalukseksi. Koeajojen ja varustamisen päätyttyä alus siirrettiin Kotilaivastoon Scapa Flow'hun koulutettavaksi. Marraskuussa koulutuksen päätyttyä alus liitettiin luoteisen reitin () alaiseen 12. hävittäjälaivueeseen.
Alus liittyi 18. joulukuuta Freetowniin matkanneeseen saattueeseen WS25 yhdessä "HMS Carnarvon Castlen", "HMS Cheshiren" ja "HMS Rockwoodin", joiden lisäksi saattueeseen liittyi paikallissaattueen aluksia. "HMS Quilliam" saapui 31. joulukuuta saattueen mukana Freetowniin, josta se jatkoi 3. tammikuuta 1943 saattueen mukana edelleen matkaansa Durbaniin. Alus erkani 18. tammikuuta Durbaniin saavuttuaan saattueesta.
Alus aloitti helmikuussa saattuepalveluksen Intian valtamerellä. Kapkaupungissa se liittyi 24. maaliskuuta saattueeseen WS27 "HMS Foxhoundin" ja "HMS Racehorsen" kanssa suojatakseen saattueen Durbaniin. Alus erkani 26. maaliskuusta Durbanissa "HMS Sussexin" ja suojueen mukana saattueesta. Alus lähti samojen alusten kanssa Atlantille vastaanottamaan saattuetta WS28, johon ne liittyivät 11. huhtikuuta. Suojue erkani 14. huhtikuuta saattueesta Durbanissa, jolloin "HMS Quilliam" sai määräyksen palata Britteinsaarille Kotilaivastoon.
Alus aloitti kotimatkan vieraillen 29. huhtikuuta Freetownissa ja se saapui toukokuussa Scapa Flow'hun liittyen Kotilaivastoon. Alus määrättiin kesäkuussa tukemaan liittoutuneiden suunniteltua maihinnousua Sisiliaan ja se lähti Kotilaivastosta siirretyn osaston mukana Gibraltarille, jonne saavuttiin heinäkuun alussa.
"HMS Quilliam" siirrettiin Chathamin telakalle lokakuussa 1945. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 21. marraskuuta 1945 Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen "Hr. Ms. Banckertiksi" runkonumerolla J1 ja vuodesta 1950 alkaen D801. Alus modernisoitiin Alankomaiden vaatimusten mukaiseksi ennen siirtymistä Hollannin Itä-Intiaan.
Alus palveli aina vuoteen 1957, jolloin se poistettiin alusluettelosta ja helmikuussa 1957 alus myytiin romutettavaksi Jos de Smedtille Burghtiin.
Horadiz
Horadiz () on kaupunki Azerbaidžanin Füzulin piirissä. Se sijaitsee Araksjoen rannalla 32 kilometriä Füzulista kaakkoon. Kaupungin kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Asukkaita on 3 000 henkeä (vuonna 2010).
Horadizista tuli kaupunkimainen taajama vuonna 1947. Armenialaiset joukot valtasivat sen Vuoristo-Karabahin sodan aikana lokakuussa 1993, mutta tammikuussa 1994 Azerbaidžanin armeija otti taajaman jälleen haltuunsa. Nykyään välirauhalinjan välittömässä läheisyydessä sijaitseva Horadiz toimii Füzulin piirin väliaikaisena keskuksena. Vuonna 2007 se sai kaupungin statuksen.
Sotiemme Veteraanit
Sotiemme Veteraanit on suomalaisen, sotaveteraanien hyväksi toteutettavan valtakunnallisen varainhankinnan tunnus. Sotiemme Veteraanit -varainhankinnassa ovat mukana kaikki valtakunnalliset veteraanijärjestöt: Sotainvalidien Veljesliitto, Suomen sotaveteraaniliitto ja Rintamaveteraaniliitto sekä Kaatuneitten Omaisten Liitto. Tuotto on suunnattu talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan suomalaisille veteraaneille sekä heidän puolisoilleen, veteraanien leskille sekä sotaleskille.
Sotiemme Veteraanit hankkii varoja mies- ja naispuolisten veteraanien sekä puolisoiden ja leskien elinolojen parantamiseen. Varainhankinnan tavoitteena on, että veteraanit ja sotalesket voivat elää mahdollisimman pitkään itsenäisesti omassa kodissaan. Saatua tuottoa käytetään muun muassa lääkkeiden omavastuuosuuksiin ja silmälasien hankintaan sekä avustajapalveluihin, esimerkiksi ikkunoiden pesuun ja kodin raskaampaan siivoukseen. Tuottoa käytetään myös veteraanien kuntoutukseen.
Vuoden 2014 alussa Suomen itsenäisyyden ajan sotien veteraaneja oli yhä noin 32 000, heistä 4 800 on sotainvalideja. Veteraanien keski-ikä oli yli 90 vuotta.
Isyysraha
Isyysraha on Suomessa isyysvapaan ajalta maksettava etuus, jota maksaa Kela. Isyysrahaa maksetaan 1-18 arkipäivää. Arkipäiviä ovat päivät maananaista lauantaihin pois lukien pyhäpäivät.
Isyysrahan saaminen edellyttää, että isä ei isyysvapaan aikana työskentele tai opiskele päätoimisesti. Lisäksi isän pitää olla asunut 180 päivää Suomessa juuri ennen lapsen laskettua syntymäaikaa. Saadaksesi isyysrahaa, isän tulee asua lapsen äidin kanssa yhteisessä taloudessa.
Myös adoptioisällä sekä rekisteröidyn parisuhteen osapuolella, joka adoptoi puolisonsa lapsen tai ottolapsen, on sukupuolestaan riippumatta oikeus isyysrahaan. Naiselle maksettavaa isyysrahaa kutsutaan isyysrahaa vastaavaksi etuudeksi.
Isyysrahan määrä lasketaan yleensä verotuksessa vahvistetun työtulon mukaan. Se voidaan maksaa myös sitä edeltäneen etuuden kuten opintotuen mukaan. Jos tulot ovat kasvaneet huomattavasti (vähintään 20 %), voidaan päivärahan perusteena käyttää isyysrahaa edeltäneitä 6 kuukauden tuloja, jotka kerrtotaan kahdella vuosituloksi. Isyysraha maksetaan aina vähintään minimimääräisenä.
Isyysrahan voi hakea verkkopankkitunnuksilla Kelan sivuilta.
Helmi Levyt -diskografia
Helsingissä toimiva levy-yhtiö Helmi Levyt on julkaissut musiikkia vuodesta 2004 lähtien.http://helmilevyt.com/shop
Äitiysraha
Äitiysraha on äidille maksettava etuus. Suomessa sen maksaa Kela. Äitiysrahaa maksetaan äitiysloman (äitiysvapaan) ajalta. Äitiyslomaa ei myönnä Kela, vaan se perustuu työsopimuslakiin.
Äidin äitiysloma voi alkaa aikaisintaan 50 arkipäivää ja viimeistään 30 arkipäivää ennen laskettua aikaa. Arkipäiviä ovat päivät maanantaista lauantaihin pois lukien pyhäpäivät. Kela maksaa äitiysrahaa 105 arkipäivää eli noin 4 kuukautta.
Äitiysrahan saaminen edellyttää, että äiti on kuulunut Suomen sosiaaliturvaan vähintään 180 päivää juuri ennen laskettua aikaa. Oikeus äitiysrahaan alkaa, kun raskaus on kestänyt 154 päivää.
Äitiysrahan määrää lasketaan yleensä verotuksessa vahvistettujen työtulojen mukaan. Se voidaan laskea myös edeltävien 6 kuukauden tulojen mukaan, jos tulot ovat nousseet yli 20 %. Äitiysraha maksetaan aina vähintään minimimääräisenä.
Äitiysrahaa haetaan verkkopankkitunnuksilla Kelan sivuilla tai vaihtoehtoisesti lomakkeella.
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1983
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1983 eli World Cup oli kolmas ICC:n järjestämä maailmanmestaruusturnaus, tunnettu myös nimellä "Prudential Cup". Kilpailut käytiin 9. -25. kesäkuuta Englannissa. Mukana oli kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa neljän joukkueen ryhmässä, joista kummastakin kaksi parasta selviytyi pudotuspeleihin. Ottelut pelattiin 60 syöttövuoron peleinä. Loppuottelussa vastakkain olivat Intia ja Länsi-Intia, Intian viedessä mestaruuden lukemin 183-140.
Isäkuukausi
Isäkuukausi oli suomalaisessa sosiaaliturvassa isälle tarkoitettu perhevapaa, jossa isä saa ylimääräistä isyysvapaata käyttäessään osan vanhempainvapaasta. Isäkuukauden ajalta Kansaneläkelaitos maksoi isälle ansiosidonnaista isyysrahaa.
Isä sai isäkuukauden, kun hän käytti vanhempainvapaakaudesta vähintään 12 viimeistä arkipäivää. Isäkuukausi muodostui 12 arkipäivältä vanhempainvapaata ja sitä seuraavasta isyysvapaasta. Ylimääräinen isyysvapaa oli aluksi 1–12 arkipäivää ja vuodesta 2009 alkaen 1–24 arkipäivää. Koska vanhempainvapaita laskettaessa arkipäiviä ovat viikonpäivät maanantaista lauantaihin, oli alkuperäinen 12+12 arkipäivää neljä viikkoa, ja myöhempi vuodesta 2009 alkaen 12+24 arkipäivää kuusi viikkoa vapaata. Vuodesta 2013 alkaen isäkuukausi lakkautettiin ja isyysvapaata saa viettää joka tapauksessa 54 arkipäivää, joista enintään 18 arkipäivää yhtäaikaisesti äidin kanssa.
Isäkuukauden pystyi pitämään heti äidin vanhempainrahan jatkoksi tai siirtämään sen pidettäväksi noin puolen vuoden sisällä (180 kalenteripäivää) vanhempainrahan loppumisesta. Jos isäkuukautta siirretään, toisen vanhemmista pitää olla kotona hoitamassa lasta.
Isäkuukausi oli osa suomalaista sosiaaliturvaa vuosina 2003–2013.
Yash Chopra
Yash Raj Chopra (27. syyskuuta 1932 Lahore, Brittiläinen Intia – 21. lokakuuta 2012 Mumbai, Intia) oli intialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja, joka työskenteli hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän oli Yash Raj Films -elokuvatuotantoyhtiön perustaja.
Chopra sai urallaan monia arvostettuja palkintoja ja kunnianosoituksia. Hän voitti muun muassa kuusi National Film Awards -palkintoa ja kaksitoista Filmfare Awards -palkintoa, joista neljä parhaasta ohjauksesta ja toiset neljä parhaasta elokuvasta. Intian valtio palkitsi hänet Dadasaheb Phalke -palkinnolla vuonna 2001 ja Padma Bhushan -palkinnolla vuonna 2005. Chopra ilmoitti jäävänsä eläkkeelle elokuvien ohjaamisesta vuonna 2012.
Yash Chopra meni naimisiin Pamela Singhin kanssa vuonna 1970. Heillä on kaksi poikaa, Aditya Chopra ja Uday Chopra, jotka työskentelevät myös elokuva-alalla.
Manhattan Municipal Building
Manhattan Municipal Building on New Yorkin kaupungin toimistorakennus Lower Manhattanilla New Yorkissa lähellä New Yorkin kaupungintaloa.
Tyyliltään uusrenessanssia ja uusklassismia yhdistelevän rakennuksen on suunnitellut arkkitehti William M. Kendall tunnetusta McKim, Mead & White –arkkitehtitoimistosta. Municipal Building oli toimiston ensimmäinen pilvenpiirtäjä. Rakennus valmistui 1914, mutta ensimmäiset toimistotilat otettiin käyttöön jo tammikuussa 1913. Kellarikerrokseen yhdistettiin New Yorkin metron asema ensimmäisenä rakennuksena New Yorkissa.
Rakennuksen keskustornin huipulla on kuvanveistäjä Adolph Weinmanin kullattu patsas "Civic Fame".
Municipal Building on edelleen yksi suurimmista hallintorakennuksista maailmassa. Rakennuksessa työskentelee yli 2000 työntekijää.
Akseli Brander
Akseli Vilhelm Brander (18. huhtikuuta 1876 Kitee – 3. lokakuuta 1958 Kitee) oli suomalainen maanviljelysneuvos ja agronomi, joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1933–1951. Hänen isänsä oli maisteri Aksel Emil Brander. Akseli Branderilla oli kahdeksan sisarusta, jotka kaikki olivat yhteiskunnallisesti aktiivisia ja joista kolme oli kansanedustajia: Augusta Laine, Uuno Brander ja Helena Brander.
Hänen poikansa oli jäätutkija ja professori Erkki Palosuo.
Teknologiavälitteinen viestintä
Teknologiavälitteinen viestintä (Technology-Mediated Communication, TMC) on kattotermi, joka käsittää kaikki teknologiapohjaiset viestintävälineet ja niiden käytön aina kynästä iPadiin. Yleensä teknologiavälitteisen viestinnän tutkimuksessa on keskitytty yhdellä viestintävälineellä tapahtuvaan viestintään. Lewis ja Fabos (2005) esittävätkin, että ajan ja kokemuksen johdosta teknologian käyttäjät voivat kokea viestintävälineen näkymättömäksi. Käyttäjät ikään kuin alkavat viestiä miettimättä, miten he sen tekevät. Lewis ja Fabos (2005) tutkivat pikaviestimiä, mutta heidän havaintonsa voi yleistää koskemaan laajemminkin teknologiavälitteistä viestintää (ks. esim. Ross ym. 2009, 579).
Pauli Rekolan verkkoportfolio
Teknologiavälitteisestä vuorovaikutuksesta, joka on teknologiavälitteistä viestintää suppeampi käsite.
Manboy (kappale)
Manboy on ruotsalaislaulaja Eric Saaden kappale. Eric osallistui kappaleella Ruotsin Eurovisionkarsintaan vuonna 2010. Ruotsin finaalissa hän sijoittui kolmanneksi.