hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tuomo T. Vimpari
Tuomo T. Vimpari (s. 29. elokuuta 1968) on suomalainen monsignore, katolinen pappi ja paavillinen diplomaatti. Hänet vihittiin papiksi 1999. Vuonna 2006 hänet nimitettiin Pyhän istuimen diplomaattipalveluun sen historian ensimmäisenä pohjoismaalaisena jäsenenä.
Vimparin sukuhaara kuuluu 1500-luvun suomalaisen vapaustaistelijan Pekka Antinpoika (Juho) Vesaisen jälkeläisiin.
Tuomo T. Vimpari on käynyt katolista poikakoulua Ranskassa. Hän on kirjoittanut ylioppilaaksi Tampereen ruotsalaisesta yhteiskoulusta 1988 ja suorittanut valtiotieteiden maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1994. Hän on väitellyt kanonisen oikeustieteen tohtoriksi Rooman "Pontificia Universitas Gregoriana" -yliopistossa 2003 sekä suorittanut Vatikaanin Paavillisen diplomaattiakatemian loppututkinnon 2006 ja teologian lisensiaatin tutkinnon Budapestin Péter Pázmányn katolisessa yliopistossa 2008.
Monsignore Vimpari on vaikuttanut kotimaassaan muun muassa Katolisen tiedotuskeskuksen johtajana ja Helsingin katolisen hiippakunnan yleisvikaarina. Pyhän istuimen diplomaattina hän on palvellut apostolisissa nuntiatuureissa muun muassa Ukrainassa, Saksan liittotasavallassa ja Intiassa. Helmikuusta 2018 hän toimii nuntiatuurineuvoksena Abujassa, Nigeriassa. Hän on sekä Suomen että Vatikaanin kansalainen.
Blonde Crazy
Blonde Crazy (engl. "Blonde Crazy") on vuonna 1931 ensi-iltansa saanut Roy Del Ruthin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia-/rikos-/draamaelokuva, jonka päätähtinä ovat James Cagney ja Joan Blondell. Sivuosissa ovat muiden muassa Louis Calhern ja Ray Milland.
Kubec Glasmon ja John Bright kirjoittivat käsikirjoituksen heidän tarinansa alta. "Blonde Crazy" on mustavalkoinen ja pituudeltaan 79 minuuttia. "Blonde Crazy" sai ensi-iltansa kotimaassaan 3. joulukuuta vuonna 1931. Warner Bros. -yhtiö tuotti elokuvan. "Blonde Crazy" on neljäs seitsemästä Blondellin ja Cagneyn yhteistyöstä.
Keskilännen hotellissa, juonittelevalla hotellipoika Bert Harrisilla (Cagney) on sormi jokaiseen piiraaseen. Harris tukee työpaikkaa hohdokkaalle Anne Robertsille (Blondell), mutta Roberts ei välittömästi anna periksi Harrisin charmille. Kuitenkin Bert pian värvää Annen hänen kumppanikseen uuteen huijarin ammattiinsa. Useimmat uhreista, jotka he "kynii" ovat lainrikkojia keskenään. Mutta Bertillä on houkutus yrittää todellista varastamista ja Anne pelkää sen tuovan huonoa onnea.
[tarraa panttilainaamon pitäjän korvasta]
Duke Dinsmore
Duke Dinsmore (10. huhtikuuta 1913 Williamstown, Länsi-Virginia, Yhdysvallat – 12. lokakuuta 1985 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui seitsemään Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1946–1947, 1949–1951, 1953 ja 1956. Hän oli parhaimmillaan kymmenes vuoden 1947 kilpailussa. Hän ei koskaan päässyt kilpailuissaan maaliin asti. Hän ajoi enimmillään 191 kierrosta vuoden 1956 kilpailussa.
Bulgarian koripallomaajoukkue
Bulgarian koripallomaajoukkue edustaa Bulgariaa koripallon arvokisoissa.
Bulgaria osallistui heti ensimmäisiin EM-kisoihin, jotka pidettiin vuonna 1935. Maan lopullinen sijoitus oli kahdeksas, kun se voitti neljästä pelistään yhden. Ensimmäinen mitali tuli vuoden 1957 kotikisoista, jolloin Bulgaria voitti hopeaa. Viimeisessä pelissä Bulgaria sai vastaan Neuvostoliiton, joka voitti ottelun 57–60 ja voitti Euroopan mestaruuden. Ainoan esiintymisensä MM-kisoissa maa teki vuonna 1959, jolloin se sijoittui seitsemänneksi.
EM-pronssia tuli neljä vuotta myöhemmin vuoden 1961 kisoista, joissa maa voitti Ranskan pronssiottelussa.
Len Duncan
Len Duncan (25. heinäkuuta 1911 Brooklyn, New York – 1. elokuuta 1998 Lansdale, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän kilpaili kääpiöautokilpailuissa 1920-luvulta aina 1980-luvulle asti. Hän voitti American Automobile Associationin Eastern Midget -mestaruuden. Hän voitti myös kahdeksan American Racing Drivers Club -mestaruutta vuosien 1955–1967 välillä. Duncan osallistui myös vuoden 1954 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa hän sijoittui sijalle 31 ajettuaan 101 kierrosta ennen jarrujen rikkoutumista.
Toisen maailmansodan aikana Duncan sai kunnian olla presidentti Harry S. Trumanin autonkuljettaja tämän matkalla Englantiin. Duncan valittiin National Midget Auto Racing Hall of Fameen vuonna 1991.
Soprano
Soprano Oyj on Helsingin pörssissä noteerattu suomalainen verkkoviestintäkonserni.
Sopranon pääomistajia ovat Arto Tenhunen sekä Kai Mäkelä yhtiöidensä kautta.
Soprano hankki osake-enemmistön Brain Alliance -ohjelmistoyhtiöstä kesäkuussa 2009. Vuonna 2012 Soprano hankki osake-enemmistön Pipfrog AS -verkkokauppayhtiöstä, viestintään keskittyneestä Promode Oy:stä ja asiakkuuksien hallintaan keskittyneestä Aspectum-yhtiöstä.
Vuoden 2013 alussa Soprano ilmoitti ostavansa Magento-verkkokauppojen lisäominaisuuksiin keskittyneen Lemonline Oy:n ja ICT-koulutusyhtiö Tieturin koko osakekannan. Kaupan myötä Soprano Oyj:n henkilöstön määrä nousi noin 180:een, ja konsernilla on toimipisteet Helsingissä, Tampereella, Tukholmassa, Göteborgissa, Malmössä ja Tallinnassa.
Tammikuussa 2014 Soprano hankki työnantajajärjestöiltä koulutustarjoaja Management Institute of Finland MIFin. Keväällä 2014 yritys osti työ- ja elinkeinoministeriöltä vienninedistämisorganisaatio Finpron kaupalliset toiminnot.
Seikkailujen joki
Seikkailujen sirkus on Enid Blytonin kirjoittama Seikkailu-sarjaan kuuluva nuortenkirja.
Anne, Jack, Filip ja Dinah ovat olleet sairaina. Lääkäri määrää heidät toipumislomalle. Billin salaiset tehtävät vievät hänet etelään, ja hän päättää ottaa koko perheensä mukaan. Joella odottaa laiva, ja he pääsevät vesille. Lapset eivät ole koskaan kokeneet samanlaista jännitystä, kuin elokuvakaupungissa, maanalaisessa virrassa ja unohdetussa temppelissä.
Werwolf (Hitlerin päämaja)
Werwolf (”Ihmissusi”) oli yksi Adolf Hitlerin käyttämistä päämajoista itärintamalla. Se sijaitsi noin 12 kilometrin etäisyydellä Vinnytsjasta läntisessä Ukrainassa. Hitler johti sieltä käsin operaatio Sinistä vuosina 1942 ja 1943.
Kompleksiin kuului noin 20 puista rakennusta, parakkeja ja kolme B-luokan bunkkeria. Rakennustyöt aloitti Organisation Todt marraskuussa 1941.
Ala-Satakunta
Ala-Satakunta on osasta Satakunnan historiallista maakuntaa historiantutkimuksessa käytetty nimitys. Nimitys perustuu 1400-luvulla tehtyyn kihlakuntajakoon, jossa Satakuntaan muodostettiin kaksi kihlakuntaa: Ala-Satakunnan kihlakunta () ja Ylä-Satakunnan kihlakunta ().
Ala-Satakunnan kihlakuntaan kuuluivat vuonna 1636 Ulvilan, Kokemäen, Huittisten, Eurajoen, Lapin, Euran ja Loimaan hallintopitäjät. Hallintopitäjät eivät rajoiltaan olleet yhteneviä silloisten tai myöhempien kirkkopitäjien kanssa vaan muodostivat näistä paikallisesti vaihdellen enemmän tai vähemmän poikkeavan aluejaon.
Nykyinen Satakunnan maakunta käsittää pääosan Ala-Satakunnasta ja nykyinen Pirkanmaan maakunta pääosan Ylä-Satakunnasta. Ala-Satakunta ei kuitenkaan ole sama kuin nykyinen Satakunnan maakunta eikä Ylä-Satakunta ole sama kuin nykyinen Pirkanmaan maakunta.
Ylä-Satakuntaan nykyisen Satakunnan maakunnan kunnista ovat kuuluneet Kankaanpää, Jämijärvi, Honkajoki, Karvia, Lavia ja Kiikoinen. Nykyisen Pirkanmaan alueesta Ala-Satakuntaan ovat kuuluneet aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Keikyä, josta osana Äetsän kuntaa tuli vuonna 2009 osa Sastamalan kaupunkia, sekä niin ikään aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Punkalaidun, joka siirtyi Satakunnasta Pirkanmaahan vuonna 2005. Lisäksi Ala-Satakuntaan ovat kuuluneet Loimaa ja Oripää nykyisestä Varsinais-Suomen maakunnasta.
Nykyään käsitteitä Ylä-Satakunta ja Ala-Satakunta alkuperäisissä merkityksissään käytetään vain historiallisissa yhteyksissä. Käsitteet elävät kuitenkin muutuneessa merkityksessä sanomalehtien, yhdistysten ja yritysten nimissä. Lounaisessa Satakunnassa Alasatakunta on nimenä Eurassa ilmestyvällä Euran, Kiukaisten, Köyliön, Lapin, Säkylän ja Yläneen paikallislehdellä. Tämän lisäksi nimitystä Ala-Satakunta käyttävät nimessään myös samalla alueella toimivat järjestöt.
Ylä-Satakunta
Ylä-Satakunta on osasta Satakunnan historiallista maakuntaa historiantutkimuksessa käytetty nimitys. Nimitys perustuu 1400-luvulla tehtyyn kihlakuntajakoon, jossa Satakuntaan muodostettiin kaksi kihlakuntaa: Ala-Satakunnan kihlakunta (, voidaan suomentaa myös "Satakunnan alinen kihlakunta") ja Ylä-Satakunnan kihlakunta (, voidaan suomentaa myös "Satakunnan ylinen kihlakunta").
Ylä-Satakunnan kihlakuntaan kuuluivat vuonna 1636 Hämeenkyrön, Karkun, Tyrvään, Ruoveden, Pirkkalan, Kangasalan, Lempäälän ja Vesilahden hallintopitäjät. Hallintopitäjät eivät rajoiltaan olleet yhteneviä silloisten tai myöhempien kirkkopitäjien kanssa vaan muodostivat näistä paikallisesti vaihdellen enemmän tai vähemmän poikkeavan aluejaon.
Nykyinen Satakunnan maakunta käsittää pääosan Ala-Satakunnasta ja nykyinen Pirkanmaan maakunta pääosan Ylä-Satakunnasta. Ala-Satakunta ei kuitenkaan ole sama kuin nykyinen Satakunnan maakunta eikä Ylä-Satakunta ole sama kuin nykyinen Pirkanmaan maakunta.
Nykyisen Satakunnan maakunnan kunnista Ylä-Satakuntaan ovat kuuluneet Kankaanpää, Jämijärvi, Honkajoki, Karvia ja Lavia. Nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta Ylä-Satakuntaan on kuulunut maakunnan pääosa, pois lukien kuitenkin Ala-Satakuntaan kuuluneet aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Keikyä, josta osana Äetsän kuntaa tuli vuonna 2009 osa pirkanmaalaista Sastamalan kaupunkia, sekä niin ikään aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Punkalaidun, joka siirtyi Satakunnasta Pirkanmaahan vuonna 2005. Tämän lisäksi nykyisestä Pirkanmaan maakunnasta Ylä-Satakuntaan kuulumattomia ovat historialliseen Hämeen maakuntaan luetut nykyiset Urjala, Kylmäkoski, Akaa, pääosa nykyisestä Valkeakoskesta, nykyinen Pälkäne ja nykyiseen Oriveteen liitetty osa Längelmäkeä. Pirkanmaan ja Satakunnan nykymaakuntien ulkopuolelta Ylä-Satakuntaan ovat kuuluneet lisäksi pääosiltaan nykyiset Keuruu ja Multia nykyisestä Keski-Suomen maakunnasta ja Ähtäri ja Soini nykyisestä Etelä-Pohjanmaan maakunnasta.
Nykyään käsitteitä Ylä-Satakunta ja Ala-Satakunta alkuperäisissä merkityksissään käytetään vain historiallisissa yhteyksissä. Käsitteet elävät kuitenkin muuttuneessa merkityksessä sanomalehtien, yhdistysten ja liikeyritysten nimissä. Luoteisella Pirkanmaalla ja Satakunnan maakunnan koillisimmassa osassa Ylä-Satakunta on nimenä Parkanossa ilmestyvällä, Parkanoon, Karviaan ja Kihniöön leviävällä paikallislehdellä. Tämän lisäksi nimitystä Ylä-Satakunta käyttävät nimessään myös samalla alueella toimivat järjestöt, oppilaitokset ja yritykset.
Itä–Länsi-ottelu 2009
Vuoden 2009 Itä–Länsi-ottelu oli järjestyksessään miesten 75. pesäpallon vuotuinen arvo-ottelu. Ottelutapahtuma järjestettiin Kuopiossa 26.–28. kesäkuuta. Idän ja Lännen paremmuus ratkottiin uusitulla Puijonlaakson pesäpallostadionilla viidessä sarjassa: miehet, naiset, A-pojat, B-pojat ja B-tytöt. Itä voitti jokaisen ottelun.
Molempiin joukkueisiin valittiin kolme pelaajaa yleisöäänestyksen perusteella. Loput valitsi Idälle Pasi Varonen ja Lännelle Kari Kuusiniemi.
Idän pelinjohtajaksi valittiin Kiteen Pallon Raimo Bragge, kakkospelinjohtajaksi Puijon Pesiksen Jaska Huttunen ja huoltajaksi Hannu Kiiski. Lännen molemmat pelinjohtajat valittiin Vimpelin Vedosta: varsinaiseksi pelinjohtajaksi Riku Lehto ja kakkospelinjohtajaksi Vesa Liikala. Lännen huoltajana toimi Jouni Vainikainen.Historian 75. miesten Itä–Länsi-ottelu käytiin 28. kesäkuuta poutaisessa säässä. Ottelua seurasi 6312 katsojaa, ja sen tuomareina toimivat Juha Laurila ja Mika Kääriäinen. Itä voitti ottelun jaksoin 2–1. Kentän parhaana pelaajana palkittiin jo 13:nnen Itä–Länsi-ottelunsa pelannut Pasi Pirinen. Idän ykköspalkinnon pokkasi Jani Komulainen ja kakkospalkinnon Toni Kohonen. Länneltä puolestaan ykköspalkinnolla palkittiin Marko Pelkonen ja kakkospalkinnolla Sami Haapakoski.
Starman (yritys)
Starman AS oli vuonna 1992 perustettu virolainen kaapeli-tv ja internet-palveluntarjoaja, jonka suomalainen Elisa osti vuonna 2016.
Starman listautui Tallinnan pörssiin kesäkuussa 2005, mutta yhtiön pörssitaipale tuli päätökseensä vain muutamaa vuotta myöhemmin Starman pääomistajien päätettyä yhtiön ottamisesta pois pörssilistalta lokakuussa 2008. Starman hankki vuonna 2015 omistukseensa liettualaisen televisio- ja internet-palveluntarjoajan Cgatesin.
Elisa tiedotti joulukuussa 2016 ostaneensa Starmanin Viron liiketoiminnan Polaris Invest ja Com Holding -yhtiöiltä 151 miljoonan euron kauppahintaan. Elisan mukaan yrityskaupan oli tarkoitus tulla päätökseen vuoden 2017 ensimmäisen neljänneksen aikana. Polaris Invest ja Com Holding säilyttivät omistuksensa liettualaisessa Cgatesissa. Kaupan vahvistamisen jälkeen Elisa luopui Starman-brändin käytöstä vuoden 2018 alussa ja toi Starmanin palvelut oman nimensä alle.
Trás-os-montesinkoira
Trás-os-montesinkoira ("cão de gado transmontano") on portugalilainen koirarotu. Siitä pitää huolta sen kasvattajien perustama yhdistys "Associaçăo de Criadores do Căo de Gado Transmontano".
Rotu on keskipitkäkarvainen ja muistuttaa alentejonkoiraa ja keskiaasianpaimenkoiraa.
Trás-os-montesinkoira on työssään väsymätön vartija.
Rotu on kotoisin Tras-os-Montes'n alueelta eli entisestä "Transmontanosta", jossa sitä tavataan edelleen paljon. Se on sukua alentejonkoiralle, estrelanvuoristokoiralle ja cão de castro laboreirolle. Pohjois-Portugalissa trás-os-montesinkoiralla on edelleen jäljellä hyvät ominaisuudet alkuperäiseen työhönsä laumanvartijana ja yli 95 % populaatiosta toimii vieläkin kyseisessä tehtävässä.
Iivo
Iivo on suomalainen ja virolainen miehen etunimi, Iivari-nimen muunnelma. Iivon nimipäivä on samana päivänä kuin Iivarinkin niin Suomessa kuin Virossakin eli 22. elokuuta. Virossa käytössä ovat myös muodot Ivo, Ivar ja Ivari. Eteläslaavien Ivo tulee sen sijaan nimestä Johannes. Muun Euroopan käytössä oleva Ivo pohjautuu normannimuotoon nimestä "Yves".
Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi Iivo on annettu 983 suomalaiselle (tilanne 17.1.2019).
Listan henkilöt ovat suomalaisia, ellei toisin mainita.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1896 – miesten köysikiipeily
Miesten köysikiipeily kesäolympialaisissa 1896 käytiin 10. huhtikuuta. Kilpailuun osallistui viisi urheilijaa neljästä eri valtiosta. Köysi oli 14 metriä pitkä ja ripustettu kehykseen. Tuomarit arvioivat nopeutta ja tyyliä huipulle kivunneista ja ylöspäin kiivettyä matkaa heistä, jotka eivät päässeet ylös saakka.
Hilja
Hilja on suomalainen naisen etunimi, jonka nimipäivä on 8. lokakuuta. Pohjanmaalla nimi on ääntynyt "Hilia". Hilja-nimen oli saanut 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä 23 825 henkilöä.
It’s Raining Men
It's Raining Men on The Weather Girls -yhtyeen single, joka julkaistiin albumilta "Success" vuonna 1982. Singlestä tuli kansainvälinen hitti myyden kuusi miljoonaa maailmanlaajuisesti. Britannian singlelistalla se sijoittui toiseksi ja US Hot Dance Club Play -listalla ensimmäiseksi.
Geri Halliwellin cover vuodelta 2001 menestyi myös musiikkilistoilla. Versio löytyy myös Bridget Jones – elämäni sinkkuna -elokuvan soundtrackiltä. Kummastakin versiosta on julkaistu musiikkivideo.
Fuck...I’m Dead (demo)
Fuck...I'm Dead on australialaisen grindcore -yhtye Fuck...I'm Deadin ensimmäinen julkaisu. Se julkaistiin vuonna 2000 No Escape Recordsin kautta. Demoa painettiin vain 100 kappaletta.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1896 – miesten nojapuiden joukkuekilpailu
Miesten nojapuiden joukkuekilpailu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 9. huhtikuuta. Kyseessä oli ainoa kerta, kun tapahtuma oli voimistelun olympiaohjelmassa. Kilpailuun osallistui kolme joukkuetta, Saksan joukkue sekä kaksi kreikkalaista voimisteluseuraa. Kilpailussa tuomaristo arvioi joukkueen suorituksen toteutusta, rytmiä ja teknistä vaikeustasoa. Kilpailun voitti Saksan joukkue.
Ella Räsänen
Ella Sofia Räsänen (s. 27. tammikuuta 1994 Kangasala) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Esbo Idrottsföreningiä ja häntä valmentaa Petra Stenman. Aikaisemmin hän on edustanut Kangasalan Kisaa ja Tampereen Pyrintöä. Vuoteen 2014 saakka häntä valmensi Juha Sainio.
Räsänen saavutti Kalevan kisoissa 2009 15-vuotiaana hopeaa 200 metrillä ajalla 24,81. Alkuerissä hän juoksi ajan 24,64. Hänen aiempi ennätyksensä oli 25,26. Tammikuussa 2010 hän juoksi sisäratojen ylipitkän radan naisten Suomen ennätyksen 300 metrillä ajalla 38,15. Hän on juossut myös useita nuorten Suomen ennätyksiä.
Räsänen selviytyi Monctonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 välieriin 400 metrillä. Hän voitti saman matkan Suomen-mestaruuden Kajaanin Kalevan kisoissa 2010. Sisäratojen SM-kilpailuissa Helsingissä 2011 hän rikkoi 200 metrin alkuerissä Johanna Mannisen 17-vuotiaiden Suomen ennätyksen 24,33. Loppukilpailussa hän voitti Suomen-mestaruuden kaikkien aikojen viidenneksi parhaalla suomalaisajalla 24,13. Hän juoksi nuorten sisäratojen SM-kilpailuissa 2011 uudeksi naisten Suomen ennätykseksi 300 metrillä 37,81. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Lillessä 2011 Räsänen sijoittui 400 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Turun Kalevan kisoissa 2011 Räsänen voitti Suomen-mestaruuden 100 metrin juoksussa ja sijoittui 200 metrillä toiseksi.
Räsänen voitti sisäratojen SM-kultaa 400 metrillä Tampereella 2012. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä ajalla 54,52 s. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa hän juoksi alkuerissä ajan 53,77. Välierässä Räsänen jäi viidenneksi ajalla 54,40 eikä selviytynyt finaaliin. Lahden Kalevan kisoissa 2012 Räsänen voitti Suomen-mestaruuden 400 metrillä ajalla 53,69. 200 metrillä hän oli toinen ennätysajallaan 23,79. SM-hallikisoissa 2013 Räsänen voitti kultaa 400 metrillä SE-ajalla 52,99, kultaa 4×200 metrin viestissä SE-ajalla ja hopeaa 200 metrin juoksussa alle 20-vuotiaiden SE-ajalla 23,67.
Räsänen juoksi Göteborgin sisäratojen EM-kilpailujen 2013 alkuerissä Suomen ennätyksen sekä alle 20-vuotiaiden sisäratojen Euroopan-ennätyksen 52,37. Välierissä hän sijoittui viidenneksi ja karsiutui jatkosta ajalla 52,84. Toukokuussa 2013 Räsäsen selkänikamasta paljastui rasitusmurtuman esiaste, joka pilasi hänen ulkoratojen kilpailukautensa.
Räsänen soittaa viulua Menominor-kansanmusiikkiyhtyeessä.
Stefano Mancinelli
Stefano Mancinelli (s. 17. maaliskuuta 1983, Chieti) on italialainen koripalloilija. Viimeksi hän pelasi kaudella 2011–12 Olimpia Milanossa.
Mancinelli aloitti koripallon pelaamisen Pallacanestro Chietin juniorijoukkueissa, joissa hän pelasi aina vuoteen 1999 saakka. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi pelaamaan Fortitudo Bolognan juniorijoukkueihin, joista hän nousi edustusjoukkueeseen seuraavana vuonna. Kaudella 2003–2004 Mancivelli johdatti joukkueensa Euroliigan finaaliin, jossa Fortitudo hävisi Maccabi Tel Aviville. Hän voitti joukkueensa kanssa Italian mestaruuden kaudella 2004–2005. Kauden jälkeen Gianluca Basile vaihtoi seuraa, jolloin Mancinellista tuli joukkueen kapteeni. Kausi 2008–2009 päättyi seuralta putoamiseen ja Mancinelli joutui lähtemään talousvaikeuksiin joutuneesta seurasta. Tämän jälkeen kolme NBA-seuraa osoitti kiinnostuksensa Mancinelliin. Uusi seura löytyi kuitenkin Italiasta, kun hän siirtyi Olimpia Milanoon kaksivuotisella sopimuksella.
Mancinelli on kuulunut maansa alle 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueisiin. Vuodesta 2005 lähtien hän on kuulunut Italian maajoukkueeseen. Mancinelli oli mukana vuosien 2005 ja 2007 EM-kisoissa, sekä vuoden 2006 MM-kisoissa. Elokuussa 2009 hän sai aikaan joukkotappelun harjoitusmaaottelussa Kanadaa vastaan.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1896 – miesten rekin joukkuekilpailu
Miesten rekin joukkuekilpailu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 9. huhtikuuta. Kyseessä oli ainoa kerta, kun tapahtuma oli voimistelun olympiaohjelmassa. Kilpailuun osallistui vain Saksan joukkue. Kilpailussa tuomaristo arvioi joukkueen suorituksen toteutusta, rytmiä ja teknistä vaikeustasoa.
Kuollut mies kummittelee
Kuollut mies kummittelee on Jorma Nortimon ohjaama elokuva vuodelta 1952. Elokuva on kolmas ja viimeinen Simo Penttilän omien tarinoidensa pohjalta käsikirjoittamasta Kuollut mies -sarjan elokuvasta. Tekijöinä ovat uusi tuotantoyhtiö ja uusi ohjaaja.
Elokuvassa eversti evp. Sarmo (Joel Rinne) selvittelee kuolleen miehen Helsinkiin toimittaman sormuksen arvoitusta, kun sormuksen saajiksi osoitetut eteläamerikkalaisten valtioiden ”Bindoran”, ”Bolivarin”, ”Punta Negran” ja ”Costa Rosan” konsulit alkavat saada murhauhkauksia. Arvokasta maapalaa tavoittelevat konnat epäonnistuvat yrityksessään.
Ohjaaja Nortimo esiintyy elokuvan alkupuolella pienessä roolissa. Atomipommin valmistusaine uraani saa repliikeissä ajankohtaan sopivia viittauksia. Samoin mainitaan euroopanmestaruuden voittanut Elis Ask. Elokuvan yleisömenestys oli vaatimaton.
Arvioijat eivät juuri innostuneet elokuvasta, joskin käsikirjoitusta kiitettiin melko yleisesti paremmaksi kuin itse elokuvaa. Esimerkiksi Olavi Veistäjän ("Aamulehti") mielestä sitä ei ollut osattu hyödyntää riittävästi: ”Tavallisestihan juuri käsikirjoitus on suomalaisen filmin heikko kohta, mutta tässä tapauksessa asia on päinvastainen: aiheesta olisi saanut paljon paremman elokuvan.”
Pertti Avola ("Helsingin Sanomat") pitää Nortimon ohjausta löysänä. Hän pitää kuitenkin sarjan elokuvia kiinnostavina ”vanhan kotimaisen jännitysviihteen huipaisasti vanhentuneina edustajina”.
Tiger Cruise
Tiger Cruise on Duwayne Dunhamin ohjaama televisioelokuva vuodelta 2004. Se on Disney-tuotanto ja luonteeltaan isänmaallishenkinen. Elokuvassa 15-vuotias Maddie (Hayden Panettiere) osallistuu eräälle Yhdysvaltain laivaston jäsenten perheille järjestetyistä Tiger-risteilyistä tavoitteenaan saada aluksen toisena päällikkönä toimiva isänsä (Bill Pullman) takaisin perheensä luokse. Risteilyn ajankohtana 11. syyskuuta 2001 alus kuitenkin joudutaan asettamaan taisteluvalmiuteen.
Hermann Weingärtner
Hermann Weingärtner (27. elokuuta 1864 Frankfurt – 22. joulukuuta 1919 Frankfurt) oli saksalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti yhteensä kuusi mitalia, joista kolme oli kultaisia, kaksi hopeisia ja yksi pronssinen. Weingärtner voitti kultaa nojapuiden ja rekin joukkuekilpailuista sekä rekin henkilökohtaisesta kilpailusta. Lisäksi hän sai hopeaa hevosesta ja renkaista sekä pronssia hypystä. Weingärtner aloitti uransa kotikaupunkinsa "Frankfurter Turnverein 1860"-joukkueessa, mutta myöhemmin hän muutti Berliiniin edustaakseen "Deutsche Turnerschaft"ia. Hänen palattuaan Saksaan suurin osa saksalaisvoimistelijoista jäi pois olympialaisista, sillä maan voimisteluliiton mukaan kilpaileminen oli "epäsaksalaista". Tästä syystä hän muutti takaisin Frankfurtiin, jossa hän hoiti isänsä tekemää ulkoilmauima-allasta Ziegenwerder-saarella.
Weingärtner hukkui yrittäessään pelastaa toista henkilöä hukkumasta Oderiin. Vuonna 1996 Ziegenwerderin suurin polku nimettiin Hermann-Weingärtner-Wegiksi.
Gennadi Manakov
Gennadi Mihailovitš Manakov (; 1. kesäkuuta 1950 Jefimovka) on entinen neuvostoliittolainen ja venäläinen kosmonautti.
Gennadi Manakov syntyi Jefimovkassa Venäjän neuvostotasavallassa, Neuvostoliitossa 1. kesäkuuta 1950. Hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen 2. syyskuuta 1985 ja hän lensi Sojuz TM-10 -avaruusaluksen päällikkönä ja myös Sojuz TM-16 -aluksella. Hän siirtyi eläkkeelle 20. joulukuuta 1996. Manakov toimi uransa aikana myös koelentäjänä.
Hän on naimisissa ja perheessä on kaksi lasta.
Bafatán alue
Bafatán alue () on Guinea-Bissaun keskiosissa sijaitseva maakunta, jossa vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asui 225 516 ihmistä.
Bafatán alue rajoittuu pohjoisessa Senegaliin. Idässä naapurina on Guinea-Bissaun Gabún alue, etelässä Tombalin alue ja lännessä Quinaran ja Oion alueet. Bafatán alue on pinta-alaltaan Gabún jälkeen maan toiseksi suurin hallintoalue.
Alueen hallinnollinen keskus on Bafatán kaupunki, jonne on linnuntietä noin 110 kilometriä ja maanteitse noin 140 kilometriä (satelliittikuvan perusteella) länsilounaassa sijaitsevasta maan pääkaupungista Bissausta. Bafatán kaupungissa on pienlentokenttä.
Bafatán maakunta jakautuu hallinnollisesti kuuteen osa-alueeseen eli sektoriin, jotka ovat Bafatá, Bambadinca, Contuboel, Cossé, Gãmamudo ja Xitole. Suurimmat etniset ryhmät ovat fulbet (60,0 %), mandinkat (22,9 %) ja balantet (8,0 %).
Aleksandr Poleštšuk
Aleksandr Fjodorovitš Poleštšuk (, s. 10. lokakuuta 1953 Tšeremhovo, Irkutskin alue, Neuvostoliitto) on venäläinen kosmonautti.
Poleštšuk valmistui Moskovan ilmailuinstituutista vuonna 1977 koneinsinöörinä. Hän toimi Energija-yhtymässä, jossa hän erikoistui avaruusalusten lennonaikaiseen korjauksiin ja kokoonpanotöihin. Helmikuussa 1989 hänet valittiin kosmonauttikoulutukseen. Koulutus päättyi tammikuussa 1991. Hän lensi Sojuz TM-16-avaruusaluksella 24. tammikuuta – 22. heinäkuuta 1993 ja teki avaruusaluksen ulkopuolista työtä liki kymmenen tuntia.
Poleštšuk on naimisissa ja perheessä on yksi lapsi.
CONCACAF Gold Cupin kultainen kenkä
CONCACAF Gold Cupin kultainen kenkä on palkinto, joka annetaan CONCACAF Gold Cupin jalkapalloturnauksen parhaalle maalintekijälle.
John Levén
John Gunnar Levén (s. 25. lokakuuta 1963 Tukholma, Ruotsi) on basisti ruotsalaisessa hard rock -yhtye Europessa. Levén ja laulaja Joey Tempest ovat yhtyeen ainoat jäsenet, jotka ovat esiintyneet kaikilla sen studioalbumeilla.
Kun Levén oli seitsemänvuotias, hän muutti perheensä kanssa Upplands Väsbyn esikaupunkiin, joissa useat Europen jäsenet kasvoivat. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1981, jolloin hän korvasi Peter Olssonin. Vuonna 1985 Levén ehdotti, että Joey Tempestin pitäisi kirjoittaa laulu, joka perustuisi vanhaan syntikkariffiin, jonka laulaja oli kirjoittanut noin 1981–1982. Tuloksena oli kappale ”The Final Countdown”.
Kun Europe jäi tauolle vuonna 1992, Levén äänitti ja oli kiertueilla yhtyeiden kuten Brazen Abbot, Clockwise, Last Autumn's Dream, Southpaw, Europe-kollegansa John Norum ja entisen Black Sabbath/Deep Purple -vokalistin Glenn Hughesin kanssa.
Europe yhdistyi uudelleen vuonna 2003 ja Levén kirjoitti yhdessä Tempestin kanssa singlen ”Always Pretenders” vuoden 2006 "Secret Society" -albumille.
Levénillä on kolme poikaa, Daniel, Alex ja Adrian.
Alfred Flatow
Alfred Flatow (3. lokakuuta 1869 Gdańsk, Preussi – 28. joulukuuta 1942 Theresienstadt) oli saksalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti kultaa nojapuiden ja rekin joukkuekilpailuista sekä nojapuiden henkilökohtaisesta kilpailusta. Palattuaan Kreikasta takaisin Saksan keisarikuntaan, hän ja useimmat muut voimistelujoukkueen jäsenet jättäytyivät pois taantumuksellisesta Saksan voimisteluliitosta, sillä he olivat osallistuneet kansainvälistymiseen liittyvään urheilutapahtumaan. Heitä kiellettin osallistumasta Berliinissä pidettyyn kansalliseen kilpailuun.
Hän toimi voimistelunopettajana vuodesta 1890 lähtien ja hän kirjoitti urheiluun liittyviä kirjoja 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1933 hän joutui luopumaan voimistelukerhon jäsenyydestä, sillä hän oli juutalainen. Häntä kuitenkin kunnioitettiin Berliinin vuoden 1936 olympialaisissa, johon oli kutsuttu kaikki saksalaiset olympiavoittajat. Vuonna 1938 hän joutui pakenemaan yhä antisemitistisempää Saksaa Alankomaihin, jossa asui myös hänen serkkunsa Gustav Flatow, joka myös oli vuoden 1896 olympialaisten olympiavoittajia.
Natsi-Saksan Alankomaiden valtauksen jälkeen juutalaisten vaino levisi myös Alankomaihin ja Alfred Flatow vangittiin. Hänet vietiin Theresienstadtin keskitysleirille, jossa hän menehtyi nälkään vuonna 1942 73-vuotiaana. Myös hänen serkkunsa Gustav menehtyi holokaustin uhrina.
Vuonna 1996 Deutsche Post julkaisi neljän merkin sarjan postimerkkejä nykyaikaisten olympialaisten 100-vuotisjuhlan kunniaksi. Yhdessä merkissä on kuva Flatoweista. Vuonna 1997 Berliinin kaupunki kunnioitti Flatowien muistoa nimeämällä heidän mukaansa kadun ja urheiluhallin, lähellä Berliinin olympiastadionia.
Gary Hocking
Gary Stuart Hocking (30. syyskuuta 1937 – 21. joulukuuta 1962) oli rhodesialainen ratamoottoripyöräilijä ja lajin maailmanmestari 350- ja 500-kuutioisissa vuodelta 1961.
Hocking syntyi Caerleonissa, lähellä Newportia, Monmouthshiressa, Kaakkois-Walesissa, mutta eli lapsuutensa eteläisessä Rhodesiassa, nykyisessä Zimbabwessa. Teini-ikäisenä hän aloitti moottoripyöräilyn ruohokentillä ja siirtyi pian kilparadoille.
Hocking lähti Rhodesiasta vuonna 1958 kilpaillaakseen Euroopassa ja teki vaikutuksen saavuttaessaan kolmannen sijan MV Agustalla Nürburgringillä. Hockingia sponsoroi manchesterilainen välittäjä Reg Dearden, joka toimitti hänelle uudet 350- ja 500-kuutioiset Manx Norton -pyörät. Hän vietti talven 1958–1959 Castletownissa opetellen ajamaan Man-saaren Snaefell Mountain Coursea Senior Manx Grand Prixin vuonna 1954 voittaneen ja Dearden-tallin perustaneen George Costainin johdolla. Hocking sijoittui vuonna 1959 Junior TT:ssa 22. lähtöruudusta startanneena kymmenenneksi, mikä oli suuri saavutus vasta-alkajalle. Vuonna 1959 hän sijoittui 250-kuutioisten MM-sarjassa toiseksi. Vuoden 1959 Junior TT -harjoitusten aikana hänen kuten myös tallikavereidensa Terry Shepherdin ja John Hartlen pyöriin asennettiin huippusalaiset 350-kuutioiset Desmodromic-moottorit mutta itse kilpailussa he ajoivat tavallisilla moottoreilla. MV Agusta tarjosi täyden tukensa MM-kaudelle 1960, jossa Hocking sijoittui toiseksi niin 125-, 250- kuin 350-kuutioisissakin.
Kun seitsenkertainen maailmanmestari John Surtees siirtyi vuonna 1961 moottoripyöräilystä Formula 1:een, tuli Hockingista MV Agustan ykköskuljettaja ja hän voitti maailmanmestaruuden sekä 350- että 500-kuutioisissa.
Hockingin ystävä, vuoden 1961 125-kuutioisten maailmanmestari Tom Phillis, kuoli vuonna 1962 Mansaaren osakilpailussa, mikä sai Hockingin jättämään moottoripyöräilyn ja palaamaan Rhodesiaan. Hän piti moottoripyöräilyä turhan vaarallisena ja siirtyi turvallisempana pitämänsä autourheilun pariin. Samana vuonna hän kuitenkin kuoli Natal Grand Prixin harjoituksissa, kun hänen Lotus 24 -autonsa pyörähti ympäri nopeassa mutkassa ja iskeytyi ojaan. Hocking oli kuollessaan 25-vuotias.
Georgi Beregovoi
Georgi Beregovoi (; s. 15. huhtikuuta 1921 Fedorovka, Ukrainan neuvostotasavalta, Neuvostoliitto – 30. heinäkuuta 1995 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.
Georgi Beregovoi liittyi Neuvostoliiton ilmavoimiin vuonna 1941 ja lensi toisessa maailmansodassa 185 taistelulentoa Iljushin Il-2 -rynnäkkölentokoneella. Hänet palkittiin Neuvostoliiton sankarimitalilla.
Sodan jälkeen Beregovoi toimi 16 vuotta koelentäjänä ja yleni everstiksi. Hän oli Neuvostoliiton ilmavoimien koelento-osaston varapäällikkö. Vuonna 1962 hän haki kosmonauttikoulutukseen. Hän lensi avaruudessa vain kerran, Sojuz 3 -avaruusaluksella. Hän jäi toimeen kosmonauttien koulutuskeskukseen, jonka johtajaksi hän nousi vuonna 1972.
Beregovoin siirryttyä eläkkeelle hänet valittiin Ukrainan neuvostotasavallasta kansanedustajaksi Neuvostoliiton parlamenttiin.
Water Island
Water Island on yksi Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääsaarista Pienten Antillien saaristossa Karibianmerellä. Saari on tuliperäinen ja sijaitsee Yhdysvaltain Neitsytsaarten pääkaupungin Charlotte Amalien edustalla. Niiden välillä on vajaan kilometrin levyinen salmi, jossa kulkee lauttayhteys. Water Islandin pinta-ala on 1,989 km ja se on pääsaarista pienin. Hallinnollisesti se kuuluu Saint Thomasin piiriin. Vakituisia asukkaita saarella on noin 160. Monet saaren asunnoista ovat tarjolla vuokralle matkailijoille. Pääasialliset matkailijoita kiinnostavat kohteet saarella ovat sen hiekkarannat ja toisen maailmansodan aikana rakennettu maanalainen linnoitus. Saaren pohjoisosassa on ulkopuolisilta suljettu yhdyskunta Sprat Bay Estates.
Ensimmäiset tunnetut asukkaat Water Islandilla olivat 1400-luvulla saapuneet Taino-intiaanit. Nimen Water Island () antoivat eurooppalaiset saaren juomavesivarojen johdosta. Useimmilla Pienten Antillien saarilla on puutetta luonnollisista juotavaksi kelpaavan veden lähteistä. Tanskalaiset ottivat saaren haltuunsa vuonna 1769. Tanskan hallussa nykyiset Yhdysvaltain Neitsytsaaret olivat Tanskan Länsi-Intian nimellä vuoteen 1917, jolloin ne myytiin Yhdysvalloille lukuun ottamatta Water Islandia. Lopulta sekin myytiin Yhdysvalloille vuonna 1944 10 000 dollarin hinnasta. Vuosina 1944–1950 saari oli yhdysvaltalaisten sotilaskäytössä, sen yhtä osaa käytettiin muun muassa kemiallisten aseiden testauspaikkana. Tämän jälkeen saaren maat vuokrattiin asumiskäyttöön.
Marja Rantanen
Marja Rantanen (s. 9. marraskuuta 1947) on suomalainen lääketieteen tohtori ja Patmos Lähetyssäätiön lääkintälähetysjohtaja. Rantanen on Patmoksen omistaman Kuva ja Sana -yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Hän on työskennellyt kolmessa maanosassa kehitysaputehtävissä. Kokemuksistaan hän on kirjoittanut useita kirjoja. Rantanen on opiskellut tutkintonsa Ranskassa.
Sitraali
Sitraali (CHO) eli lemonaali on tyydyttymätön aldehydi, joka on rakenteeltaan geometristen isomeerien seos. Se koostuu kahdesta E,Z-isomeeristä. E-isomeeria kutsutaan geraniaaliksi (CAS 141-27-5) tai sitraali A:ksi ja Z-isomeeria neraaliksi (CAS 106-26-3) eli sitraali B:ksi. Sitraali sisältää geraniaalia noin 55–70 % ja neraalia noin 35–45 %. Molemmat isomeereista ovat vaaleankeltaisia nesteitä, joilla on sitruunankaltainen tuoksu.
Sitraalin leimahduspiste on 82 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 225 °C.
Sitraalia on erityisen paljon sitruunaruohojen ja "Litsea cubeba" -kasvin eteerisissä öljyissä. Sitruunaruohoissa sitraalipitoisuus on jopa 85 prosenttia ja "Litsea cubeba"ssa noin 75 prosenttia. Tämän lisäksi sitraalia esiintyy pienemmissä määrin muun muassa sitruunamelissassa ja tuoksuampiaisyrtissä.
Pieniä määriä sitraalia valmistetaan eristämällä sitä kasveista. Teollisesti ainetta voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Geraniolia hapetettaessa syntyy seos, jonka pääkomponentti on sitraali A eli geraniaali. Vastaavasti nerolin hapetuksessa syntyy pääasiassa sitraali B:tä eli neraalia. Sitraalia voidaan valmistaa myös isobutyleenin ja formaldehydin reaktiolla, jolloin syntyy isoprenolia (CHO), joka voidaan edelleen muokata sitraaliksi.
Sitruunankaltaisen tuoksunsa vuoksi sitraalia käytetään muun muassa hajusteteollisuudessa. Tämän lisäksi sitraalia käytetään useiden eri yhdisteiden synteesissä. Siitä voidaan valmistaa muun muassa jononeja, joista erityisesti β-iononia käytetään A-vitamiinin synteesissä.
Euroopan unionin satelliittikeskus
Euroopan unionin satelliittikeskus (, "EUSC") on Euroopan unionin neuvoston alainen virasto, jonka satelliittimaa-aseman kautta EU hankkiin osan satelliittien kuva-aineistosta EU:n konfliktintorjuntaan ja humanitaarisiin operaatioihin.
EU:n erillisvirastoksi EUSC perustettiin vuonna 2002. Se jatkoi vuosikymmen aiemmin luodun Länsi-Euroopan unionin WEU:n satelliittikeskuksen toimintaa. Asema toimii Madrid–Torrejón lentoaseman alueella, Torrejón de Ardozissa, Madridin itsehallintoalueella Espanjassa. Virastoa johtaa Pascal Legai.
Music &amp; Me
Music & Me on Michael Jacksonin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1973.
Hyper Crush
Hyper Crush on yhtye Los Angelesista, Kaliforniasta. Se koostuu kahdesta laulajasta, Holly Valentinesta ja Donnie Fontainesta ja DJ ja "kevytartistista", Preston Meroniesta.
Alussa Hyper Crushissa oli vain Donnie ja Preston. Yhtyeen nimi oli aluksi Bel-Airs, mutta kun heidän tyyli vaihtui, niin samalla muuttui yhtyeen nimi. He etsivät naisvokalistia Donnyn pariksi. Donny ja Preston kysyivät heidän pitkäaikaisystävää Hollya, joka otti paikan.
Ryhmä sai ensimmäiseksi kuuluisuutta heidän MySpace sivuillaan. He aloittivat soittamaan Los Angelesissa ja Kalifornian läheisyydessä. 2007 loppupuolella he julkaisivat debyyttinsä "Mixtape Volume 1" joka koostui 31 biisistä Hyper Crushilta. Sen ohella he julkaisivat myös omatekemiä musiikkivideoita "The Deloreo"nille, joka on poistettu Hyper Crushin YouTube-kanavalta, eikä "Slow Motion" tai "Mixtape Volume 1" voi ostaa tai ladata.
Hyper Crushin musiikki liittyy paljon vuosikymmeniin 1950 ja 1980, niin kuin heidän ulkoasu. He viittaavat musiikillaan Nintendoon, Technicoloriin, Hyper Coloriin ja Genesikseen. He jopa käyttivät ääniä Nintendon Duck Huntista "The Arcade"n alussa ja musiikkia The Legend of Zeldasta sen lopussa.
Slovakian koripallomaajoukkue
Slovakian koripallomaajoukkue edustaa Slovakiaa koripallon maajoukkuekilpailuissa. Se ei ole koskaan päässyt EM-kisojen lopputurnaukseen. Maa liittyi FIBA:an vuonna 1993, jota ennen se oli kilpaillut Tšekkoslovakian maajoukkueen alaisuudessa.
Vladimir Šatalov
Vladimir Šatalov (; s. 8. joulukuuta 1927 Petropavlovsk, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen kosmonautti, joka lensi kolme avaruuslentoa: Sojuz 4, Sojuz 8 ja Sojuz 10.
Hän toimi vuodet 1971–1987 kosmonauttien koulutuspäällikkönä ja sen jälkeen vuoteen 1991 asti kosmonauttien koulutuskeskuksen johtajana.
Biombon alue
Biombon alue () on Guinea-Bissaun länsiosassa sijaitseva pieni hallinnollinen alue, jossa vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asui 94 869 ihmistä.
Biombon aluetta rajaa pohjoisessa Guinea-Bissaun Cacheun alue, idässä Oion alue ja Bissaun autonominen sektori eli pääkaupunki Bissau. Etelässä ja lännessä on Atlantin valtameri ja Bolaman alue saaristoineen.
Alueen hallinnollinen keskus on pientalovaltainen Quinhamel, jonka keskustaan on linnuntietä vain noin 30 kilometrin ja maanteitse noin 37 kilometrin (satelliittikuvan perusteella) matka idässä sijaitsevasta pääkaupunki Bissausta.
Biombon alue on pinta-alaltaan maan toiseksi pienin maakunta (maan pääkaupungin jälkeen). Suuren osan alavasta rannikkoalueesta muodostaa säännöllisesti vuorovesien alle peittyvä mangrovemetsikkö. Maakunta jakautuu hallinnollisesti kolmeen osa-alueeseen eli sektoriin, jotka ovat Quinhamel, Safim ja Prabis. Suurimmat etniset ryhmät ovat pepelit (64,7 %) ja balantet (19,4 %).
Vladimir Aksjonov
Vladimir Aksjonov (Влади́мир Ви́кторович Аксёнов) (s. 1. helmikuuta 1935 Giblitsy, Venäjän neuvostotasavallassa) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.
Hän valmistui insinööriksi ja sen jälkeen Ilmavoimien instituutista. Hänet valittiin kosmonautiksi 3. maaliskuuta 1975. Hän lensi Sojuz 22- ja Sojuz T-2 -avaruuslennoilla. Hän siirtyi eläkkeelle 17. lokakuuta 1988. Hän toimi sen jälkeen tutkimusinstituutin johtajana.
Tiia Mäki
Tiia Emilia Mäki (s. 21. tammikuuta 1992 Turku) on suomalainen pikajuoksija ja pituushyppääjä. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja häntä valmentaa Mirva Savolainen.
Mäki edusti Suomea Bressanonen 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009. Hän eteni 100 metrin juoksussa toisiin alkueriin tehtyään alkuerissä ennätyksensä 12,32 s. Pituushypyssä hän putosi karsintakilpailussa. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän sai pituudessa pronssia ennätyksellään 604 cm. Mäki voitti 17-vuotiaiden tyttöjen pituushypyn Suomen-mestaruuden vuonna 2009 ennätyksellään 612 cm. Turun Kalevan kisoissa 2011 hän voitti pituushypyn Suomen-mestaruuden ennätyksellään 623 cm.
Louis Zutter
Jules Alexis Louis Zutter (2. joulukuuta 1856 Neuchâtel – 10. marraskuuta 1946) oli sveitsiläinen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti kultaa hevosella ja hopeaa sekä hypyssä että nojapuissa. Zutter oli mukana myös rekin kilpailussa, mutta ei ollut kahden parhaan joukossa. Hän edusti uransa alussa "La Société des Amis gymnastes de Neuchâtel"-seuraa, mutta kun hänen isänsä palkattiin Kreikkaan Panachaikin valmentajaksi vuonna 1893, Zutter liittyi seuraan. Olympialaisten jälkeen koko perhe kuitenkin jätti maan, sillä se soti Osmanien valtakuntaa vastaan.
Juha Kauppinen
Juha Antti Kauppinen (s. 16. elokuuta 1986 Tampere) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Kangasalan Kisaa ja häntä valmentavat Jukka Kauppinen ja Harri Huhtala.
Kauppinen putosi karsintakilpailussa 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa Grossetossa 2004. Hän sijoittui neljänneksi saman ikäluokan EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005 heitettyään 6 kg:n moukaria 73,74 m. Hän edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2008 sijoittuen neljänneksi.
Kauppinen sai pronssia Kalevan kisoissa 2009 sekä Kalevan kisoissa 2012. Hän heitti ennätyksensä 74,38 Helsingissä 24. toukokuuta 2009.
Pekka Eronen
Pekka Jarmo Veikko Eronen (s. 1961 Helsinki) on suomalainen elokuvakriitikko, jonka arvosteluja julkaisee muun muassa Aamulehti.
1980-luvulla Eronen teki musiikkia E.Sarmo & Elite-yhtyeen nimissä jolloin hän julkaisi kaksi levyä joiden kappaleista suurin osa oli Erosen tekemiä. Eronen esiintyi E.Sarmo-taiteilijanimellä ja lisäksi hän teki E.Sarmo-nimellä biisejä mm. TikTakille, Aija Puurtiselle ja XS-yhtyeelle.
Eronen työskentelee myös lauluntekijänä ja laulunkirjoittamisen kouluttajana. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Robinin, Tiktakin, Indican, Haloo Helsingin, Irinan, Sirun, Stina Girsin, Topi Sorsakosken, Jani & Jetsettersin, Pentti Hietasen ja Aki Sirkesalon kanssa sekä lastenlauluja muun muassa Munamiehen, Jani-Petterin ja Smurffien levyille. Vuonna 2009 Eronen ja säveltäjä Jussi Rasinkangas voittivat Seinäjoen Tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailun kappaleella ”Häätango”.. Vuonna 2015 hän osallistui taiteilijanimellään Aikuinen Uuden Musiikin Kilpailuun, kappaleella ”Kyynelten lahti”. Lisäksi Aikuinen on julkaissut myös Partajaana-singlen.
Tuomo Tihinen
Tuomo Hermanni Tihinen (s. 12. joulukuuta 1977 Yli-ii) on suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edustaa Oulun Pyrintöä ja häntä valmentaa Alpo Nisula.
Tihinen voitti kuulantyönnön Suomen mestaruuden Espoossa 2009 tuloksella 18,47 m. Se oli hänen ensimmäinen aikuisten sarjan SM-mitalinsa. Hän on edustanut Suomea maaottelussa Barcelonassa 2004 ja Göteborgissa 2009 sijoittuen molemmilla kerroilla toiseksi. Hän työnsi ennätyksensä 18,99 Pudasjärvellä 24. kesäkuuta 2004. Hallissa hän on työntänyt parhaimmillaan 18,42 Oulussa 8. helmikuuta 2004.
Ampiaishaukat
Ampiaishaukat ("Henicopernis") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Ampiaishaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Asko Raivio
Asko Olavi Raivio (4. joulukuuta 1947 – 28. heinäkuuta 1989, Tampere) oli suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten vuosina 1974–1982 aktiivisesti toimineen Kaseva-yhtyeen toisena johtohahmona Mikko Jokelan ohella. Asko Raivio oli Kasevan kitaristi ja pääasiallinen laulusolisti. Suuri osa kappaleista oli hänen kirjoittamiaan. Asko Raivio hukkui Polson kaupunginosan Maisansalossa entisen Teiskon kunnan alueella vuonna 1989. 2000-luvun comeback-kiertueella hänen tilallaan on ollut Tapio Virtanen.
Siviiliammatiltaan Raivio oli latoja. Hänellä on yksi tytär, Johanna.
Mehiläishaukat
Mehiläishaukat ("Pernis") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Mehiläishaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Bolaman alue
Bolaman eli Bissagossaarten alue () on Guinea-Bissaun lounaisosissa sijaitseva saaristomaakunta, jossa vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan asui 33 929 ihmistä.
Bissagossaarista koostuvaa Bolaman aluetta rajaa lännessä ja etelässä Atlantin valtameri. Itänaapureina ovat Guinea-Bissaun Quinaran ja Tombalin alueet. Pohjoispuolelle sijoittuvat Bissaun autonominen sektori (pääkaupunki Bissau) sekä Biombon ja Cacheun alueet. 
Alueen hallinnollinen keskus on Afrikan mantereen läheisellä Bolaman saarella ("Ilha Bolama") sijaitseva Bolaman taajama. Sen satamaan on vesitse noin 38 kilometriä (satelliittikuvan perusteella) pääkaupunki Bissaun satamasta. Bolaman alue jakaantuu hallinnollisesti neljään osa-alueeseen eli sektoriin, jotka ovat Bolama, Bubaque, Caravela ja Uno. Suurimmat etniset ryhmät ovat bissagot (64,3 %), biafadat (6,2 %), pepelit (5,6 %) ja mankanjat (5,2 %).
Ympäristöarvojensa puolesta Bolaman aluetta pidetään ainutlaatuisena, sillä sen 88 saarta muodostavat Unescon Bissagossaarten biosfäärialueen (Reserve da Biosfera do Arquipélago dos Bijagós). Bolaman alueen eli Bissagossaarilla sijaitsevat Guinea-Bissaun merkittävimmistä suojelualueista Orangon kansallispuisto, João Vieiran ja Poilãon merellinen kansallispuisto sekä Formosan, Nagon ja Chediãn saarten yhteisöjen merisuojelualue.
Suuri Muumijuhla
Suuri Muumijuhla on vuonna 1996 ruotsalaisen TATI Mixedian ja BMG Interactiven julkaisema 3D-tietokonepeli. Siinä pelaajan tehtävänä on Pikku Myyn avustamana herättää Muumitalon asukkaat ja auttaa heitä järjestämään kevätjuhla ystävilleen. Lisäksi pelaaja voi pelata erillisiä pikkupelejä, kuten jätkänshakkia Muumien kanssa.
Pelin hahmojen ääninäyttelijät ovat samoja kuin piirrossarjassa "Muumilaakson tarinoita", lukuun ottamatta Nipsua, jonka äänenä toimii Muumipeikon ääninäyttelijä Rabbe Smedlund. Peli on julkaistu suomenkielisen version lisäksi myös ruotsiksi nimellä "Fest i Mumindalen". Elina Salo toimii Pikku Myyn ääninäyttelijänä myös ruotsinkielisessä versiossa, muuten ääninäyttelijät ovat samat kuin "Muumilaakson tarinoissa".
Kazahmys Satpajev
HK Kazahmys Satpajev () on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Sätbajevista, Qarağandın alueelta. Seura pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa.
Kazahmys perustettiin vuonna 2002 Karagandan kaupungissa ja seura liittyi Venäjän jääkiekon kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan ja Kazakstanin pääsarjaan. Heti ensimmäisellä kaudella Kazahmys nousi toiselle sarjatasolle Vysšaja Ligaan. Kaudella 2005–2006 seuran kakkosjoukkue voitti Kazakstanin mestaruuden katkaisten HK Kaztsink-Torpedon kuuden peräkkäisen mestaruuden putken.
Kesällä 2006 Kazahmys siirtyi nykyiseen kaupunkiinsa Sätbajeviin. Kauden 2007–2008 jälkeen seuran ykkösjoukkue putosi takaisin Pervaja Ligaan. Taloudellisten vaikeuksien takia Kazakhmyksen ykkös- ja kakkosjoukkueet yhdistettiin kaudeksi 2009–2010 ja seura keskittyy nykyään vain Kazakstanin mestaruussarjaan.
Kazahmys on osallistunut jääkiekon Continental Cupiin 2003–2004 ja 2006–2007, muttei ole kerännyt siitä menestystä.
Sakio Bika
Sakio ”The Scorpion” Bika (s. 18. huhtikuuta 1979 Douala, Kamerun) on kamerunilainen ammattilaisnyrkkeilijä ylemmässä keskisarjassa. Hän oli IBO:n hallitseva maailmanmestari vuonna 2008. Sakio osallistui myös Contender 3 -tosi-tv-sarjaan.
Puolan käsipallomaajoukkue
Puolan käsipallomaajoukkue edustaa Puolaa miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Puolan käsipalloliitto.
Puolalaiset ovat käsipallon rutinoituneita arvokisakävijöitä kirkkaimpina saavutuksinaan olympiapronssi vuodelta 1976 sekä maailmanmestaruuskilpailuista yksi hopea ja kolme pronssia. EM-kilpailuista Puolalla ei ole mitalia vaan joukkueen paras saavutus on neljäs sija vuodelta 2010.
Niemen rautatieasema
Niemen rautatieasema (lyh. Nmi) oli Lahden satamassa "(vir. Vesijärven Satama)", senaikaisen Lahden kauppalan pohjoispuolella sijainnut Loviisan–Vesijärven rautatien kapearaiteinen rautatieasema. Asema rakennettiin 1900-luvun alussa Loviisa-Vesijärvi -radan rakentamisen yhteydessä, joka avattiin yleiselle liikenteelle helmikuussa 1904.
Radan pohjoispäässä sijainnut asema palveli Vesijärveltä ja Vääksyn kanavan kautta Päijänteeltä vesiteitse tulevaa matkustaja- ja rahtiliikennettä, sekä alueella toimineen puunjalostuslaitoksen tavaraliikennettä. Tärkeän läpikulkureitin varrella ollut asema vaikutti osaltaan pienen Lahden kylän kasvuun logistiikan keskukseksi, sekä lopulta Lahden kaupungiksi.
Niemen asema oli jugendvaikutteinen hirsirakennus, jossa oli korkea aumakatto ja harjakoriste. Vuoden 1918 keväällä sisällissodassa asema vauroitui niin pahoin, että sitä ei enää käytetty matkustajaliikenteessä.
Vesijärven satamassa sijaitsi myös 1869 käyttöönotettu valtion leveäraiteinen Vesijärven rautatieasema, joka oli Niemen aseman eteläpuolella.
Cacheun alue
Cacheun alue () on Guinea-Bissaun länsiosassa sijaitseva hallinnollinen alue, jossa asui vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan 199 674 ihmistä.
Cacheun aluetta rajaa pohjoisessa Senegal, idässä Guinea-Bissaun Oion alue ja etelässä Biombon alue sekä saariston Bolaman alue. Lännessä rajan muodostaa Atlantin valtameri, jonne sijoittuu samalla Guinea-Bissaun valtion meriraja. Alue jakautuu hallinnollisesti kuuteen osa-alueeseen eli sektoriin, jotka ovat Bigene, Bula, Caió, Canchungo, Cacheu ja São Domingos.
Alueen hallinnollinen keskus on Cacheun rannikkokaupunki, joka sijaitsee Cacheujoen alajuoksulla ja samalla meren äärellä. Sieltä on (satelliittikuvan perusteella) linnuntietä vajaa 80 kilometrin, maanteitse runsaan 95 kilometrin ja vesitse noin 145 kilometrin matka kaakossa sijaitsevaan pääkaupunki Bissauhun. Suurimmat etniset ryhmät ovat mandjakot (36,8 %), balantet (28,8 %), diolat (9,1 %) ja fulbet (5,0 %).
Suuren osan alavan Cacheun rannikkoalueesta muodostaa säännöllisesti vuorovesien alle peittyvä mangrovemetsikkö. Alueelle vuonna 2000 perustettu Cacheujoen mangrovemetsien luonnonpuisto ("Parque Natural dos Terrafes do Rio Cacheue") edustaa hyvin ja pyrkii suojelemaan tätä arvokasta ympäristöä.