hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Manuel Salazar
Manuel Salazar (s. 3. tammikuuta 1961 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen näyttelijä. Salazar on näytellyt sarjassa "Estrambótica" Anastasia Teobaldo Borofskya. Salazar näytteli myös sarjassa "Mi Gorda Bella", jossa hän esitti orvoksi jääneen Valentinan isää Luis Felipe Villanuevaa.
Salazar meni naimisiin vuonna 1981 Clementina Olivaresin kanssa. Olivares ja Salazar saivat kolme lasta, Manuela (s. 1982), Érica (s.1985) ja Roman (s. 1990). Salazar kuitenkin erosi Olivaresista. Ero tapahtui pian "Estrambótica Anastasia" -sarjan jälkeen. Salazar seurusteli jonkin aikaa silloisen vastanäyttelijänsä Dora Mazzonen kanssa mutta seurustelu kesti vain 2,5 vuotta.
Portlet
Englanninkielistä Portlet -termiä käytetään viitatessa WWW-sivun loogisesti (sisällöltään) erilliseksi käsitettävissä oleviin sisältöruutuihin tai -ikkunoihin.
Vaihtoehtoisesti termillä voidaan tarkoittaa sisältöruudun tuottavaa ohjelmistokomponenttia. Asiayhteydestä tulisi käydä ilmi kumpaa tarkoitetaan.
Termi liittyy yleisimmin WWW-selainkäyttöliittymiin tai erilaisiin kehittyneisiin selaimella käytettäviin järjestelmiin kuten dokumentin- tai sisällönhallintajärjestelmiin, WWW-portaaleihin ja niin edelleen.
Impi Aronaho
Impi Fatima Aronaho os. Mäkelin (20. tammikuuta 1880 Ruovesi – 12. maaliskuuta 1945 Vihanti) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija.
Aronahon isä oli suutarimestari Vilhelm (Vilho) Mäkelin (1849–1932) ja hänen veljensä oli toimittaja ja kansanedustaja Yrjö Mäkelin. Impi tuli 1910-luvulla Vihannin Alpuaan myymäläapulaiseksi ja naimisiin mentyään hän oli emäntänä Aronahon talossa.
Tanssiteatteri MD
Tanssiteatteri MD on Tampereella toimiva tanssiteatteri. Tanssiteatteri MD on vuodesta 2002 toiminut Hällä-näyttämöllä, joka on entinen elokuvateatteri Hämeenkadun varrella.
Tanssiteatteri MD:n ohjelmisto koostuu nykytanssista ja ohjelmistossa on teoksia niin lapsille kuin aikuisillekin. Tanssiteatteri MD tuottaa vuosittain noin 80 esitystä kotinäyttämöllä sekä 20 esitystä kiertueella. Tanssiteatteri MD järjestää keväisin huhtikuun lopulla Tanssivirtaa Tampereella -nykytanssifestivaalin, joka esittelee kotimaisen nykytanssin ajankohtaiset teokset ja tekijät. Lisäksi tanssija-koreografit vierailevat teatteri- ja oopperatuotannoissa.
Valtion ja kaupungin tuella toimiva Tanssiteatteri MD on ollut olemassa nykyisessä muodossaan vuodesta 1997. Vuonna 1997 tanssiteatterit Mobita (1972) ja Dansco (1988) yhdistyivät hallinnollisesti ja ensimmäinen alusta alkaen yhteinen tuotanto toteutettiin keväällä 1998.
MD:hen kuuluu kuusi tanssija-koregrafia, yhteensä henkilökuntaa on kymmenen. Lisäksi mukana on vuosittain lukuisia vierailijoita. Toiminnanjohtaja on vuoden 2010 alusta Anniina Kumpuniemi.
Piquerismi
Piquerismi tai picquerismi (johdettu ranskankielisestä sanasta "piquer" = pistää) on parafilia ja eräs sadomasokismin muoto jossa henkilö saa seksuaalista tyydytystä ja kiihottumista lävistämällä tai silpomalla toisen ihmisen ruumista terävillä esineillä tai veitsillä.
Piquerismi voi myös kohdistua itseensä jolloin henkilö kiihottuu pistämällä tai puukottamalla itseään.
Piqueristinen silpominen ja pistäminen kohdistuu yleensä rintoihin, pakaroihin tai lantion seudulle ja genitaalialueisiin.
Tohtori Robert D. Keppel ja hänen tutkijakollegansa löysivät vuoden 1888 Lontoolaisen sarjamurhaajan: Viiltäjä-Jackin tapausta tutkiessaan hänen jättämissään uhreissa tyypillisiä piqueristisen käyttäytymisen piirteitä. Viiltäjä-Jack oli muun muassa puukottanut ja viillellyt uhreihinsa syviä viiltoja rintojen, kaulan ja lantion alueille, sekä poistanut näiltä sisäelimiä.
Pahamaineinen yhdysvaltalainen sarjamurhaaja Albert Fish harjoitti usein piqueristisia rituaaleja uhrejaan, ja myös itseään kohtaan. Vangittaessa Grace Buddin murhasta Fish kertoi upottaneensa sukupuolielintensä alueelle useita neuloja, metallisia piikkejä ja nauloja.
Röntgenkuvat paljastivat, että Fish oli työntänyt lantionsa alueelle 29 metallista piikkiä. Ollessaan vangittuna hän jatkoi edelleen itsensä vahingoittamista muun muassa teroittamalla ruoastaan saaman kananluun ja upottamalla sen lantionsa seudulle.
Sarjamurhaaja Andrei Tšikatilon on päätelty kärsineen piquerismista: hän sai seksuaalisen tyydytyksen ja myös ejakuloi puukottaessaan uhrejaan.
Vuonna 2001 julkaistussa Kova laki –sarjan jaksossa “Pique”, piquerismia harjoittanut mies piikitti itselleen tuntemattomia naisia julkisilla paikoilla hattuneuloilla pakaroihin. Jaksossa pahoinpitelijä päätyi lopulta murhaamaan äitinsä puukottamalla tätä veitsellä, tavalla joka myös viittasi piquerismiin.
Anne Averio
Anne Averio (s. 7. lokakuuta 1964) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja salibandyn pelaaja.
Jalkapalloa hyökkääjänä pelannut Averio edusti Helsingin Jalkapalloklubia. Hän saavutti seurassa kuusi Suomen mestaruutta ja neljä Suomen cupin voittoa. Averio oli useita kertoja SM-sarjan paras maalintekijä ja hän oli ensimmäinen yli 100 maaliin yltänyt pelaaja. Kaikkiaan hän teki uransa aikana 120 maalia pääsarjatasolla. Maajoukkueessa Averio esiintyi kuudessa ottelussa.
Averio pelasi myös salibandya liigatasolla ja maajoukkueessa. Hän edusti urallaan m/s ICS:ää, Tapanilan Erää, HIFK Salibandya ja Espoon Oilersia, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 1993–1994. Maajoukkueessa Averio pelasi 14 maaottelua ja oli mukana Suomen voittaessa maailmanmestaruuden vuoden 1999 MM-kisoissa.
Finnfeeds Finland
Finnfeeds Finland Oy on Naantalissa, Naantalin satamassa sijaitseva sokerijuurikaspohjaisista liuoksista eristettyä betaiinia rehu-, ravitsemus- kosmetiikka- ja kemianteollisuuden tarpeisiin maailmanlaajuisesti kehittävä, valmistava ja markkinoiva yritys. Myös inositoli on yksi päätuotteista. Henkilöstöä Naantalissa on noin 70 ja tehdas toimii ympäri vuorokauden. Yrityksellä on myös toimintaa Kirkkonummen Kantvikissa jossa työskentelee noin 30 ihmistä.
Merkittävä osa tehtaaseen tulevasta raaka-aineesta kulkee Naantalin sataman kautta, mutta myös osa viennistä toimitetaan laivoilla.
Yrityksen rinnakkaistoiminimiä ovat Finnfeeds Finland Ab ja Finnfeeds Finland Ltd. Finnfeeds Finland Oy kuuluu tanskalaiseen Danisco-konserniin, jonka yhdysvaltalainen DuPont osti vuonna 2011.
Alun perin Suomen Sokeri aloitti sokerin valmistuksen Naantalin satamassa vuonna 1953 jatkaen aina vuoteen 1990 saakka. Silloin päätuotteeksi tuli tehtaan valmistama luonnon betaiini, jota oli valmistettu Naantalissa vuodesta 1979.
August Immanuel Bekker
August Immanuel Bekker (21. toukokuuta 1785 Berliini – 7. kesäkuuta 1871 Berliini) oli saksalainen filologi.
Bekker syntyi Berliinissä. Hän saattoi klassiset opintonsa loppuun Hallen yliopistossa Friedrich August Wolfin oppilaana. Wolf piti häntä lahjakkaimpana oppilaanaan. Vuonna 1810 Bekker nimitettiin Berliinin yliopiston filosofian professoriksi. Vuosina 1810–1821 hän matkusteli Ranskassa, Italiassa, Englannissa ja eri puolilla Saksaa tutkien klassisisen kirjallisuuden teosten käsikirjoituksia ja kooten aineistoa omaa toimitustyötään varten.
Osa Bekkerin tutkimusten tuloksista julkaistiin teoksessa "Anecdota Graeca" (1814–1821), mutta suurin osa tuloksista löytyy hänen toimittamistaan klassisten kirjailijoiden teosten laitoksista, joita oli valtaisa määrä. Hänen toimitustyönsä kattoi lähes koko antiikin kreikkalaisen kirjallisuuden, lukuun ottamatta tragediakirjailijoita ja lyyrisiä runoilijoita.
Bekkerin toimittamista laitoksista tunnetuimmat ovat Platonin teokset (1816–1823), attikalaiset puhujat ("Oratores Attici", 1823–1824), Aristoteleen teokset (1831–1836), Aristofaneen teokset (1829) sekä 25 osaa teosta "Corpus Scriptorum Historiae Byzantinae". Ainoita latinankielisiä kirjailijoita, joiden teoksia hän toimitti, olivat Livius (1829–1830) ja Tacitus (1831).
Bekkerin numerointia käytetään edelleen viitattaessa Aristoteleen teoksiin.
Paul Wall
Paul Michael Slayton (s. 11. maaliskuuta 1981), taiteilijanimeltään Paul Wall, on houstonilainen rap-artisti. Paul Wall on menestyneimpiä valkoihoisia räppäreitä. Hänet voi tunnistaa ihonvärin lisäksi myös koristeellisista hampaista. Paul Wall on tehnyt yhteistyötä muun muassa Chamillionairen kanssa ja on julkaissut tämän kanssa kaksi studioalbumia. Paul Wall esittää itseään elokuvassa "Ghetto Stories".
Paul Wall meni naimisiin tyttöystävänsä Crystalin kanssa vuonna 2005. Heidän poikansa syntyi 18. huhtikuuta 2006. Paul Wall pidätettiin 10. syyskuuta 2011 hip hop -artisti Baby Bashin kanssa marihuanan hallussapidon takia. Wall kampanjoi Barack Obaman puolesta presidentinvaaleissa 2008.
Trevor Marsicano
Trevor Marsicano (s. 5. huhtikuuta 1989 Schenectady, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikaluistelija.
Marsicano sijoittui viidenneksi yleisluistelun MM-kilpailuissa Hamarissa 2009. Myöhemmin samana talvena hän voitti matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Kanadan Richmondissa kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.08,96. Hän sai lisäksi hopeaa 1 500 metrillä sekä pronssia 5 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Maailmancup-kaudella 2008–2009 hän sijoittui toiseksi 1 500 metrin kokonaiskilpailussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Marsicano sai hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Hän voitti saman lajin maailmanmestaruuden Inzellissä 2011.
Marsicano rikkoi 7. maaliskuuta 2009 Salt Lake Cityssä Pekka Koskelan nimissä olleen 1 000 metrin maailmanennätyksen luisteltuaan ajan 1.06,88. Hän menetti ennätyksen vielä samassa kilpailussa Shani Davisille.
School’s Out (kappale)
School’s Out on shock rock -yhtye Alice Cooperin kappale samannimiseltä albumilta vuodelta 1972. Yhtye nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1970 hitillään ”I’m Eighteen”, mutta ”School’s Out” nousi vielä sitäkin suuremmaksi hitiksi ympäri maailmaa, muun muassa Britannian singlelistan ykköseksi. Kappale on Alice Cooperin tunnetuin, sekä uran suurin hitti.
Suurnopeusrata Köln–Frankfurt
Suurnopeusrata Köln–Frankfurt () on Saksassa Kölnin ja Frankfurtin välillä kulkeva suurnopeusjunarata ("Schnellfahrstrecke"). Rataosalla suurin käytettävä nopeus on 300 km/h, ja se on varustettu GSM-R-matkapuhelinverkolla.
Rata seurailee pääosin A3-moottoritietä.
Mike Jones
Mike Jones (s. 6. tammikuuta 1981, oik. Michael Ansara Jones) on Houstonista kotoisin oleva yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän omistaa Ice Age Entertainment -levy-yhtiön.
Typpihapoke
Typpihapoke (HNO) on heikko happo, joka tunnetaan ainoastaan vesiliuoksena tai suoloinaan nitriitteinä. Typpihapoketta käytetään teollisuudessa muun muassa atsoväriaineiden valmistuksessa.
Höyrymäisessä muodossa tasomainen typpihapokemolekyyli voi omaksua joko trans- tai cis-muodon. Näistä trans-muoto on pysyvämpi, koska se on energialtaan alhaisempi.
Dityppitrioksidi on typpihapokkeen anhydridi, ja sen liuottaminen veteen tuottaa typpihapoketta.
Typpihapoketta on myös mahdollista valmistaa käsittelemällä jotain nitriittiä, kuten natriumnitriittiä, hapolla esimerkiksi rikkihapolla.
Typpihapoke hajoaa helposti typpimonoksidiksi ja typpihapoksi.
Typpihapoketta käytetään aniliinit diatsoniumsuoloiksi. Tämän vuoksi sitä käytetään atsovärien valmistuksessa.
Typpihapoketta voidaan käyttää myös hyvin helposti räjähtävän natriumatsidin hävittämiseen.
Typpihapoke voi aiheuttaa DNA-vaurioita. Tämä johtuu siitä, että typpihapoke deaminoi DNA:n emäksistä guaniinia, adeniinia ja sytosiinia. Deaminaatiotuotteet ovat ksantiini, hypoksantiini ja urasiili. Emäksistä helpoimmin deaminoituu guaniini.
Haruna Matsuo
Haruna Matsuo (s. 1925 - 14. syyskuuta 2002) oli Japanissa sijaitsevan harjoitussalin ("Musashi Dōjō") iaidon pääopettaja ja harjoitussalin johtaja. Kyseinen dōjō on nimetty keskiaikaisen japanilaisen miekkapyhimyksen Miyamoto Musashin mukaan. Haruna Matsuo on kilpaillut vuodesta 1978 yli 250 japanilaisessa (kansallisessa tai piirikunnallisessa) iaidokilpailussa, joista hän voitti yli kaksisataa kilpailua ja sijoittui mitaleille yli 35 kertaa. Fighting Spirit-palkinnon hän voitti 60 kertaa.
Haruna Matsuon kilpailu-uran tekee poikkeukselliseksi se, että hän aloitti iaidon harjoittelun vasta vuonna 1972 jolloin hän oli jo 46-vuotias. Siitä huolimatta hän saavutti iaidossa 8. danin ("hachidan") arvon ja mestariopettaja eli "hanshi"n arvon Musō Jikiden Eishin-ryū iaidossa. Haruna Matsuo opetti usein iaidoa Euroopassa.
Christine Nesbitt
Christine Nesbitt (s. 17. toukokuuta 1985 Melbourne, Australia) on kanadalainen pikaluistelija.
Nesbitt kuului Kanadan joukkueeseen, joka sai hopeaa Torinon 2006 olympialaisten joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sijoittui seitsemänneksi 1 500 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Salt Lake Cityssä 2007 hän saavutti joukkuetakaa-ajossa kultaa ja 1 000 metrillä pronssia. Vuonna 2008 hän sijoittui neljänneksi yleisluistelun MM-kilpailuissa Berliinissä ja sai Naganossa MM-hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Nesbitt sijoittui kuudenneksi yleisluistelun MM-kilpailuissa Hamarissa 2009. Matkakohtaisissa MM-kisoissa Kanadan Richmondissa hän voitti kultaa 1 000 metrillä ajalla 1.16,28 ja joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sai pronssia 1 500 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 Nesbitt voitti kultaa 1 000 metrillä ja oli kuudes 1 500 metrillä. Vuonna 2011 hän voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden ja sai hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa. Matkakohtaisissa MM-kisoissa hän saavutti kultaa 1 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 2012 hän saavutti hopeaa sprinttereiden MM-kilpailuissa Calgaryssa. Hän luisteli kilpailuissa 1 000 metrin maailmanennätyksen 1.12,68. Yleisluistelun MM-kilpailuissa Moskovassa hän sijoittui kolmanneksi. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Heerenveenissä hän sai kultaa 1 000 ja 1 500 metrillä sekä hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Vuonna 2013 hän oli sprinttereiden MM-kilpailussa viides ja sai matkakohtaisissa kisoissa pronssia 1 500 metrillä.
Nesbitt voitti maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2011–2012 ja sijoittui toiseksi kaudella 2012–2013. 1 000 metrin maailmancupin hän voitti kausilla 2008–2009, 2009–2010 ja 2011–2012 sekä sijoittui toiseksi 2010–2011. 1 500 metrin maailmancupin hän voitti kausilla 2010–2011 ja 2011–2012, ja on sijoittunut toiseksi kausilla 2007–2008, 2009–2010 ja 2012–2013 sekä kolmanneksi kaudella 2008–2009.
Sojuz T-14
Sojuz T-14 oli Neuvostoliiton yhdeksäs avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Sojuz-avaruusalus laukaistiin Baikonurista 27. syyskuuta 1985 ja se laskeutui maahan 21. marraskuuta 1985.
Lennon päällikkö sairastui avaruusasemalla ja miehistö palasi siksi kuusi kuukautta aiemmin maahan kuin oli suunniteltu. Kosmonautit purkivat Kosmos 1686 -rahtialuksen tuoman lastin avaruusasemalle.
Laukaisu
Lasku
Sweatsuit
Sweatsuit on rap-artisti Nellyn vuonna 2005 vain Yhdysvalloissa julkaistu kokoelma-albumi. Albumin sisältämät kappaleet on poimittu Nellyn kahdelta aiksaisemmalta vuonna 2004 julkaistuilta "Sweat"- ja "Suit"-albumeilta. Kyseisen albumin nimi tuleekin näistä albumeista. Albumi sisältää myös kolme uutta kappaletta: uuden singlen "Grillz", singlen "Nasty Girl" Notorious B.I.G.:n albumilta "Duets: The Final Chapter" ja kappaleen "Tired".
Salomonsaarten futsalmaajoukkue
Salomonsaarten futsalmaajoukkue on futsaljoukkue, joka edustaa Salomonsaaria lajin kansainvälisissä otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Salomonsaarten jalkapalloliitto ja valmentaa Victor Wai'ia. Salomonsaaret on yksi Oseanian parhaista joukkueista, mutta pärjää heikosti muista maanosista tulevia joukkueita vastaan. Joukkue on päässyt MM-kisoihin kerran, vuonna 2008. Tuolloin joukkue putosi heti alkulohkossaan hävittyään kaikki ottelunsa vähintään viiden maalin erolla.
Tulipunaruusut (Kalevi Korpi)
Tulipunaruusut on Kalevi Korven kokoelmalevy, johon on koottu vanhoilta savikiekoilta kappaleita vuosilta 1953–1958. Levyllä on pääsiasiassa materiaalia, jota ei ole ollut saatavissa CD-formaatissa. Levyn kappaleet on valittu tuottaja Hannu Saarisen ja Kalevi Korven yhteistyönä. Levyjen kappaleiden sovittajina ovat olleet Toivo Kärki, Georg Malmsten, Ingmar Englund, Harry Bergström, Erkki Ertama, Ossi Malinen, Kullervo Linna, Veikko Ahvenainen ja Kaarto Virtanen.
Knut Wicksell
Johan Gustaf "Knut" Wicksell (1851 – 1926) oli ruotsalainen taloustieteilijä ja Lundin yliopiston professori. Hänen sanotaan tehneen pohjatyön, jolle monetarismi ja keynesiläinen taloustiede nojautuivat. Knut Wicksell oli rahateorian uranuurtaja, ja hän tutki paljon epätäydellisen kilpailun markkinamuotoja. Huomioiden hänen suuren vaikutuksensa taloustieteeseen, hän jäi varsin tuntemattomaksi ajattelijaksi. Syynä on pidetty sitä, että hän kirjoitti väärällä kielellä.
Dioscoro S. Rabor
Dioscoro S. Rabor (18. toukokuuta 1911 Cebu City Filippiinit – 25. maaliskuuta 1996 College, Laguna Luzon) oli filippiiniläinen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Rabor, lempinimeltään Joe, valmistui Filippiinien yliopistosta 1934. Hän valmisteli väitöstyötään Yalen yliopistossa 1957–1958 Sidney Dillon Ripleyn ohjauksessa ja hänelle myönnettiin filippiiniläisen Sillimanin yliopiston kunniatohtorin arvo 1974.
Vaikka Rabor tunnetaan lintututkijana, perehtyi hän myös kaloihin ja käärmeisiin. Hänen työuransa muodostui noin 30 virasta, hän muun muassa oli Sillimanin yliopiston professori 1947–1967, Mindanaon valtionyliopiston professori 1967–1975 ja Filippiinien yliopiston metsäopiston professori Los Bañosissa 1975–1976. Hän tomi Yhdysvaltain armeijan SEATO Medical Projectin Migratory Animal Pathological Survey-projektin johtajana Filippiinien keski- ja eteläosissa 1964–1970. Jäätyään eläkkeelle hän toimi Los Bañosin Wildlife
Biology and Managementin konsulttina, kunnes sairastui 1992.
Rabor johti kaikkiaan yli 50 tutkimusretkeä Filippiinien saariston 25 saaren metsiin vuosina 1935–1977. Hänen vaimonsa Lina N. Florendo Rabor seurasi häntä lähes kaikilla retkillä, ja mukana kulkivat myös heidän kuusi lastaan. Kaikista neljästä tyttärestä tuli lääkäreitä ja heidän nimensä olivat lintujen (Iole Irena, Nectarinia Juliae, Ardea Ardeola) tai kalan nimisiä (Alectis Cyrene). Raborin 60 000 näytteen lintukokoelma on sijoitettu useisiin yhdysvaltalaisiin museoihin. Hän teki mittavan työn erään maailman suurimman petolinnun,filippiinienkotkan ("Pithecophaga jefferyi"), suojelemiseksi.
Rabor nimesi useita uusia eläinlajeja ja -alalajeja, linnuista muun muassa mindanaonparatiisipeipon ("Erythrura coloria") yhdessä Ripleyn kanssa 1961, ja negrosintimalin ("Stachyris nigrorum") yhdessä Austin L. Randin kanssa 1952.
Psi1 Aquarii
Psi Aquarii (myös 91 Aquarii tai ψ Aquarii) on viiden tähden järjestelmä Vesimiehen tähdistössä 148 valovuoden päässä Maasta. Päätähti 91 Aquarii A on oranssi jättiläinen, jota kiertää eksoplaneetta.
Vuonna 2003 löydettiin eksoplaneetta, jonka massa 2,9 kertaa Jupiterin massa
Ruskeahiuksisuus
Ruskeahiuksisuus tarkoittaa ruskeaa hiustensävyä, joka voi vaihdella vaaleasta ruskeasta lähes mustaan. Ruskeat hiukset saavat värinsä suuremmasta melaniinipitoisuudesta verrattuna vaaleisiin tai punaisiin hiuksiin. Suurin melaniinipitoisuus on mustissa hiuksissa. Ruskeat hiukset ovat tavallisia indoeurooppalaisilla ja euraasialaisilla, etenkin Keski- ja Etelä-Euroopassa.
Ruskeahiuksisista käytetään myös nimitystä "brunetti". Brunetti tarkoittaa sananmukaisesti "pientä ruskeahiuksista tyttöä" tai "nuorta ruskeahiuksista naista", mutta nykykielessä sitä käytetään kenestä tahansa ruskeahiuksista ihmisestä. Yleensä sitä käytetään kuitenkin vain naispuolisista henkilöistä. Brunetti tulee alun perin indoeurooppalaisen kantakielen sanajuuresta bhrun, joka tarkoittaa ruskeaa.
Eumaliini (toinen melaniinin päätyypeistä) antaa ruskeille hiuksille sen yksilöllisen värin. Ruskeissa hiuksissa on enemmän eumaliinia kuin vaaleissa mutta kuitenkin paljon vähemmän kuin mustissa. Eumaliini jakaantuu kahteen ryhmään, mustaan ja ruskeaan eumaliiniin. Mustaa eumaliinia tavataan eniten Euroopan ulkopuolella ja vanhoilla eurooppalaisilla, kun taas ruskeita usein nuorilla eurooppalaisilla, ja eri väristen ihmisten lapsilla. Mustan eumaliinin vähäinen määrä aiheuttaa hiusten harmautta, kun taas pieni määrä ruskeaa eumaliinia vaaleat hiukset.
Ruskeahiuksisilla on usein suhteellisen tuuheat hiukset. Heidän iho usein erittää enemmän UV-säteilyltä suojaavaa melaniinia, ja ruskea sävy liittyy usein tummahkoon ihonväriin. Ruskeita hiuksia tavataan kuitenkin aina vaaleimmista ihon väreistä tummaan ihoon.
Länsieurooppalaisessa kulttuurissa brunetteja pidetään stabiileina, vakavina ja sivistyneinä.
Eräs brittiläinen teki hiustenvärejä ja niiden viehättävyksiä koskevan testin. 62% testiin osallistuneista miehistä liitti ruskeahiuksisuuteen vakauden ja pätevyyden. 67% miehistä kuvasi brunetteja itsenäisiksi ja omahyväisiksi, ja 87% älykkäiksi. Erään Allure-lehden kyselyn mukaan 76% amerikkalaisista naisista uskoo ensimmäisen naispresidentin olevan ruskeahiuksinen.
Taru 12 eläimestä
Taru 12 eläimestä on japanilainen satu, jossa esiintyvät samat eläimet kuin kiinalaisessa horoskoopissa.
Jumala päätti pitää seuraavana päivänä juhlat taivaassa ja kutsui kaikki eläimet mukaan juhlimaan. Hän kertoi sen yhdelle eläimelle, jonka piti kertoa asia seuraavalle eläimelle ja sen taas seuraavalle. Mutta kun tuli rotan vuoro kertoa naapurin kissalle juhlista, rotta valehteli ja sanoi, että juhlat olivat vasta ylihuomenna. Kissa uskoi ja vietti seuraavan päivän yksin, kun kaikki muut eläimet juhlivat taivaassa. Kun eläimet saapuivat taivaanporteille, rotta ratsasti härän selässä ja pääsi näin ensimmäisenä juhliin. Rotan ja härän jälkeen tulivat tiikeri, jänis, lohikäärme, käärme, hevonen, vuohi, apina, kukko, koira ja sika. Kissa ei päässyt juhliin.
Ammunnan maailmancup
Ammunnan maailmancup on Kansainvälisen Ampumaurheiluliiton (ISSF) vuonna 1986 aloittama kansainvälinen kilpailukiertue. Se perustettiin alun perin olympialaisten karsintajärjestelmäksi, mutta nykyisin sillä kilpaillaan olympialajeissa, mutta olympiapaikkoja ei enää jaeta kuin muutamille. Kiertueen parhaimmat ampujat pääsevät vuoden päätteeksi kilpailemaan maailmancupin finaaleissa.
Maailmancupin finaalit ovat järjestetty vuodesta 1988 alkaen jokaisessa ohjelmaan kuuluvassa lajissa. Osallistumisoikeus on aina edellisen vuoden voittajalla ja lisäksi MM-kilpailuiden tai olympialaisten mitalisteilla tietyin rajaehdoin. Maailmancupin osakilpailuissa jaetaan paikkoja yhteensä kahdeksalle urheilijalle jokaisessa lajissa tulokseen ja sijoitukseen perustavan pistemäärän mukaan. Myös järjestävällä maalla on mahdollisuus saada edustajiaan mukaan.
Yleensä maailmancupissa ammutaan vuosittain pistooli- ja kiväärilajeissa Milanossa ja Münchenissä. Muut kaksi on pidetty Euroopan ulkopuolella. Olympiavuonna pidetään nykyisin niin sanotut esi-olympialaiset olympialaisten kilpailupaikalla.
Sarjakuvakeskus
Sarjakuvakeskus on Suomen sarjakuvaseuran vuonna 2008 perustama sarjakuva-alan monitoimikeskus Helsingin Toukolassa. Siellä järjestetään kursseja, näyttelyitä ja muita sarjakuva-alan tapahtumia. Keskuksella on myös kirjakauppa ja kahvila sekä työskentelytiloja. Sarjakuvakeskuksen ohjelma on monipuolista. Viikoittain järjestettävät työpajat ja kurssit ovat saaneet rinnalleen kerran kuussa lapsille ja nuorille järjestetyt pajat. Näyttelyt vaihtuvat kuukausittain ja niiden ympärille järjestetään kuhunkin sopivaa toimintaa. Vierailevien tekijöiden ympärille järjestetään työpajoja, opiskelijatapaamisia ja esityksiä. Näiden lisäksi keskuksella järjestetään lukupiirejä, kirpputoreja, julkaisutilaisuuksia ja muuta jatkuvaa ohjelmaa. Toiminta on kansainvälistä. Näyttelyistä kolmasosa on ulkomaisia.
Sarjakuvakeskuksella on kaksi näyttelytilaa: Ikkunagalleria Ruutu Sarjakuvakeskuksen ikkunassa sekä Galleria Sarjakuvakeskus sisällä keskuksessa. Tämän lisäksi Suomen sarjakuvaseuralla on kaksi näyttelypylvästä Arabianrannan kirjastossa.
Sarjakuvakeskuksella järjestetään sarjakuvanteon eri vaiheisiin keskittyviä kursseja kuten erilaisia piirtämiseen, käsikirjoittamiseen ja sarjakuvien julkaisuun liittyviä kursseja. Osa kursseista on maksullisia, osa ilmaisia. Suurin osa kursseista on avoimia kaikenikäisille, mutta lapsille järjestetään myös omia kursseja.
Sarjakuvakeskuksen kaupassa myydään myös oma- ja pienkustanteita sekä t-paitoja, mukeja ja muita sarjakuvatavaroita. Sarjakuvakeskuksella on myös pieni kahvio.
Sarjakuvakeskus perustettiin 2008 Helsingin Kallioon. Silloin keskuksella toimivat Suomen sarjakuvaseura ry, Pitkämies-sarjakuvakauppa ja sarjakuvastudio Kutikuti ry. Pitkämies-sarjakuvakauppa toimi uraauurtavana uuden sarjakuvan kauppana, ja Kutikuti ry piti Sarjakuvakeskuksessa omia työtilojaan, ilmaissarjakuvalehti Kutin toimitusta, taidekirjapainoaan sekä osallistui asiantuntijana keskuksen opetukseen, työpajoihin ja näyttelyihin.
Helsinkiläinen media palkitsi Sarjakuvakeskuksen sen ensimmäisenä toimintavuotena kahdesti: Unelmien Helsinki (Nyt-liite ja Radio Helsinki) ja Kultainen penaali (Ylioppilaslehti) -palkinnoilla.
Vuonna 2009 Sarjakuvakeskukselle perustettiin Suomen sarjakuvaseuran ja Sarjakuvantekijät ry:n yhteistyönä Sarjakuvan tiedotuskeskus, jonka tarkoituksena on yhdistää ”sarjakuva-alan toimijoita ja suomalaisen sarjakuvan tuntemusta. Tiedotuskeskuksen pyrkimyksenä on edistää suomalaista sarjakuvaa ja lisätä tietoa siitä niin ulkomailla kuin kotimaassa.”
Sarjakuvakeskus muutti 2010 kesällä Toukolaan Taideteollista korkeakoulua vastapäätä osoitteeseen Hämeentie 150. Keskukselle saatiin uudemmat entistä suuremmat tilat ja keskukselle perustettiin kahvila, Comics Cafe, sekä oma sarjakuvakauppa lopettaneen Pitkämiehen tilalle.
Heinrich Agathon Bernstein
Heinrich Agathon Bernstein (22. syyskuuta 1828 Breslau, Preussi – huhtikuussa 1865 Batanta, Papua) oli saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä.
Bernstein saavutti lääketieteen tohtorin arvon marraskuussa 1853. Hän toimi Jaavalla lääkärinä ja tutki alueen lintuja kirjoittaen useita artikkeleita "Journal für Ornithologie" -lehteen vuosina 1859–1865. Hermann Schlegel lähetti hänet tutkimaan ja keräämään Uuden-Guinean lintuja 1859.
Vuonna 1883 julkaistiin Bernsteinin päiväkirja "Dagboek van H.A. Bernstein's laatste reis van Ternate naar Nieuw Guinea, Salawati en Batanta".
Bernstein nimesi joitakin lintujen alalajeja, muun muassa ruskopäävariksen ("Corvus fuscicapillus") alalajin "megarhynchus" ja pitkänokkamesikon ("Melilestes megarhynchus") alalajin "vagans" 1864. Hänen kunniakseen on nimetty ainakin filippiinientiira ("Sterna bernsteini") ja variskukaali ("Centropus bernsteini").
Ismo Haavisto
Ismo Haavisto (s. 21. toukokuuta 1973) on suomalainen bluesmuusikko, joka tunnetaan laulajana, kitaristina, harpistina, säveltäjänä ja sanoittajana.
Ismo Haavisto vaikuttaa useissa eri yhtyeissä. Haaviston oma yhtye on Ismo Haavisto Band. Hän on tehnyt yhteistyötä kotimaisista artisteista mm. Marko Haaviston, Baby Boy Varhaman, Pepe Ahlqvistin, Laura Voutilaisen, Francinen ja Honky Tonk Men -yhtyeen kanssa, ja ulkomaisista artisteista mm. Andres Rootsin, Kim Wilsonin, Otis Grandin ja Lurrie Bellin kanssa. Haavisto tekee myös soolokeikkoja.
Haavisto näyttelee katusoittajaa yhdessä kohtauksessa Aki Kaurismäen elokuvassa "Toivon tuolla puolen". Hän esittää elokuvassa oman sävellyksensä ”Midnight Man”.Ohjelmisto koostuu pääasiassa Haaviston omista kappaleista, mutta mukana on myös bluescovereita. Yhtyeen esikuvia ovat mm. The Fabulous Thunderbirds, Albert Collins, Robert Cray ja Lazy Lester.
Ismo Haavisto Band on julkaissut kolme albumia, joiden sisältämät kappaleet ovat Ismo Haaviston sävellyksiä ja sanoituksia. Yhtye on perustettu vuonna 2000, mutta kokoonpano on osittain vaihtunut vuosien varrella. Yhtyeestä pois jääneet muusikot Pekka Haukijärvi (kitara), Kari Mouhu (koskettimet) ja Sampo Mäkelä (rummut) vaikuttivat levyllä "Too Wild For Me" (2003). Kyseisellä levyllä toimi vierailevana muusikkona Masa Orpana (saksofoni), jonka kanssa Haavisto on tehnyt yhteistyötä Honky Tonk Men -yhtyeessä.
Olimpia Milano
Olimpia Milano (tunnetaan sponsorointisyistä myös nimellä Armani Jeans tai pelkkä AJ Milano) on milanolainen koripalloseura. Seuraa kutsutaan myös nimellä "Scarpette Rosse" (pienet punaiset kengät), koska seuran toimihenkilöt toivat maahan Converse All Star -kenkiä.
Seura perustettiin vuonna 1936. Heti samana vuonna seura voitti ensimmäisen Italian mestaruutensa. Vuonna 1966 seuraan liittyi Bill Bradley, jonka johdolla seura voitti Euroliigan mestaruuden. Seura kunnostautui myös Saporta Cupin voitoissa ja voitti kisan vuosina 1971, 1972 ja 1976. Olimpia Milano voitti historiansa aikana myös kaksi Korać Cupia. Vuonna 1985 Mike D'Antoni, ja Dino Meneghin olivat johtamassa seuraa ensimmäisen Korać Cup-mestaruuteen. Kahdeksan vuotta myöhemmin Aleksandar Đorđević ja Riccardo Pittis johtivat Milanon toiseen Korać Cup-mestaruuteen. Vuonna 2014 Milano voitti Italian mestaruuden kahdeksantoista kuivan kauden jälkeen kaataen finaalisarjassa Montepaschi Sienan voitoin 4-3.
Guitar Hero: Smash Hits
Guitar Hero: Smash Hits (Euroopassa "Guitar Hero: Greatest Hits") on Neversoftin ja Red Octanen julkaisema musiikkipeli. Peli julkaistiin kesäkuussa 2009 PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Wiille.
Peli sisältää kappaleita peleistä "Guitar Hero", "Guitar Hero II", "", "" sekä yhden kappaleen "istä".
Guitar Hero
Guitar Hero II
Guitar Hero: Rocks the 80s
Guitar Hero III: Legends of Rock
Guitar Hero: Aerosmith
"Guitar Hero: Smash Hits" sai keskinkertaisen vastaanoton kriitikoilta. Muun muassa pelin hintaa kritisoitiin, koska kaikki musiikkikappaleet ovat soitettavissa edellisissä peleissä. "Game Informerin" Matt Helgeson huomautti, että musiikkikappaleet ovat pelissä halvempia kuin jos ne ostaisi ladattavana lisäsisältönä, mutta silti hänen mielestään peli oli vain Activisionin rahastuskeino.
Pelin grafiikkaa oli paranneltu muun muassa nuottiradalla, jossa vaikeat kohdat oli tehty helpommiksi erottaa edellisistä peleistä. Kuitenkin ne tuottivat hankaluuksia vanhoihin peleihin tottuneille pelaajille.
The Baby Boy Varhama Blues Band
The Baby Boy Varhama Blues Band on suomalainen bluesyhtye, joka on perustettu vuonna 1998. Yhtyeen keulahahmo on muusikko Baby Boy Varhama. The Baby Boy Varhama Blues Band esittää bluesrock-covereita sekä Baby Boy Varhaman omia kappaleita.
Yhtye on julkaissut kolme albumia: "Lahti Blue" (2005), "The Year Of The Blues" (2007) ja "Work And Love, Love And Work" (2012). Levyillä vierailevina muusikkoina ovat toimineet Ismo Haavisto (kitara, huuliharppu), Olli Haavisto (pedal steel, lap steel), Miikka Kallio (piano, Rhodes-piano), Atte Härkönen (kitara), Tommi Lievemaa (kitara), Pekka Haukijärvi (kitara), Kimmo Parviainen (Hammond-urut), Marko Haavisto (laulu), Marle Mikkola (laulu), Jarkko Kiiski (vibrafoni), Panu Savolainen (vibrafoni), Mikko Saira (koskettimet), Matti Hussi (koskettimet), Conor MacCarthy (basso), Petri Juutilainen (pasuuna), Martti Peippo (tenorisaksofoni), Timo Hiipakka (trumpetti), Johanna Boedecker (taustalaulu), Aapo Halonen (taustalaulu), Marjaana Turunen (taustalaulu), Maria Byman (taustalaulu), Erika Heikkilä (taustalaulu) ja Ida Ilmola (taustalaulu).
The Baby Boy Varhama Blues Bandin kotipaikka on Lahti.
Garamantit
Garamantit olivat Saharan autiomassa, Fezzanin alueella Libyassa asunut berbereistä ja paimentolaisista polveutunut heimokansa. Garamantit saapuivat alueelle ennen vuotta 1000 eaa, ja heidän valtakuntansa oli vaikutusvaltaisimmillaan vuosien 500 eaa. ja 500 jaa. välillä. Asuinpaikkoja on paikannettu satelliittikuvista, ja brittiläiset tutkijat toivovat, että Gaddafin vallan kaaduttua seutuja päästään toden teolla tutkimaan.
Garamantit jättivät jälkeensä lukuisia tifinagh-kaiverruksia, mutta näiden ja Herodotoksen sekä muiden klassisten kirjailijoiden havaintojen lisäksi tästä merkillisestä kansasta tiedettiin vain vähän ennen modernien arkeologisten metodien kehittymistä. Garamantien jälkeensä jättämistä laajoista raunioista vain pieni osa on kaivettu esiin, mikä osaltaan rajoittaa tämän päivän tietämystä.
Garamantien poliittinen valta rajoittui enimmäkseen noin 400 kilometriä pitkään keitaiden ketjuun Wadi al-Ajalissa, mutta kauppareitit läntisestä Sudanista Välimerelle kulkivat Garamantien valtakunnan lävitse, ja he hallitsivat aavikoiden karavaaneja aina Ghadamiksesta Niger-joelle ja Egyptistä Mauretaniaan. Karthagolaiset palkkasivat heitä kuljettamaan muun muassa kultaa ja norsunluuta Sudanista varastoihinsa Välimerellä.
Garamantit rakensivat laajoja foggaroiksi kutsuttuja maanalaisia kastelutunneleita, joiden avulla he saattoivat viljellä muuten kuivaa maata. Foggarat saivat aavikon kukoistamaan, ja samalla väestö kasvoi ja urbanisoitui. Tunneleiden yhteispituus saattoi suurimmillaan olla jopa 20 000 kilometriä. Laajan tunneliverkoston ylläpito ja väestönkasvun aiheuttama laajennuksen tarve tarkoittivat suurta työvoiman tarvetta, jonka garamantit ratkaisivat tekemällä ryöstöretkiä ja ottamalla orjia naapurikansojen piiristä.
Garamantien vauraudesta ja teknisestä taitavuudesta todistavat myös heidän kivestä rakennetut kaupunkinsa, sekä yli 50 000 pyramidin muotoista hautakammiota. Joidenkin arvioiden mukaan hautakammioita saattaa olla jopa 120 000.
The Jinx
The Jinx eli Baby Boy Varhama & The Jinx on suomalainen country blues -yhtye, joka on perustettu vuonna 2003. Yhtyeen keulahahmo on muusikko Baby Boy Varhama. Alkuvaiheessa yhtyeessä soittivat Baby Boy Varhaman, Ismo Haaviston ja Jarmo Poutiaisen lisäksi Heikki Ansa (kitara), Kuja Salmi (rummut) ja Pekka Partanen (rummut), mutta kokoonpano sai pian nykyisen muotonsa. Baby Boy Varhama & The Jinx esittää mm. Charley Pattonin, Robert Johnsonin, Sleepy John Estesin ja Big Bill Broonzyn musiikkia sovitettuna pienyhtyeelle. Yhtyeen kotipaikka on Lahti.
Lehtokattara
Lehtokattara ("Bromus benekenii", syn. "Bromopsis benekenii" ja "Bromopsis ramosa" ssp. "benekenii") on Euroopassa tavattava heinäkasvi. Suomessa se erittäin harvinainen, rauhoitettu ja erityisesti suojeltu.
Monivuotinen, löyhästi mätästävä lehtokattara kasvaa 60 senttimetristä jopa kahden metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat 8–15 mm leveitä ja karvaisia. Lehtikannan korvakkeet ovat selviä. Lehtokattaran röyhy on noin 20 cm pitkä, vihneellinen, pysty tai toispuolisesti nuokkuva. Tähkylät ovat kapeita ja 15–30 mm pitkiä, vihne on suora ja 5–8 mm pitkä. Lehtokattara kukkii Suomessa heinäkuussa. Laji muistuttaa jossain määrin muita leveälehtisiä heiniä kuten varjolehtolustetta ("Brachypodium sylvaticum"), lehtonataa ("Festuca gigantea") ja tesmaa ("Milium effusum").
Lehtokattaran päälevinnäisyysalue ulottuu Ranskasta ja Pohjois-Italiasta Keski-Venäjälle ja pohjoisessa Isoon-Britanniaan, Skandinavian eteläosiin ja Baltiaan. Lajia tavataan myös satunnaisesti Keski-Aasiasta. Suomesta lehtokattaraa on tavattu vain Ahvenanmaalta sekä Pohjois-Karjalan Liperistä. Liperin vuonna 1959 löytynyttä esiintymää pidetään jääkauden lämpökauden jälkeisenä reliktinä.
Päälevinnäisyysalueellaan lehtokattara on varjoisten pyökkimetsien kasvi. Ahvenanmaalla sitä puolestaan tavataan lehdoissa, tammimetsissä ja lehdesniityillä. Liperissä lehtokattara kasvaa lähteikössä.
Miikka Kallio
Miikka Kallio (s. 13. helmikuuta 1980 Lahti) on suomalainen muusikko. Hän toimii populaarimusiikin, hengellisen musiikin ja taidemusiikin eri osa-alueilla. Hänet tunnetaan lahtelaisena pianistina, urkurina ja säveltäjänä. Miikka Kallion ja hänen yhtyeidensä (The Miikka Kallio Trio ja Miikka Kallio Band) kanssa ovat tehneet yhteistyötä monet muusikot Lahden ja Helsingin seuduilta. Yhtyeiden peruskokoonpano on vaihteleva.
The Miikka Kallio Trion ohjelmistoon sisältyy mm. jazzia, bluesia, soulia ja gospelia. Yhtye tekee yhteistyötä lahtelaisen bluesmuusikon Baby Boy Varhaman kanssa. Baby Boy Varhama ja Miikka Kallio aloittivat yhteistyönsä 2000-luvun alussa. Aluksi oli vain kaksi miestä - laulaja ja pianisti. Ohjelmisto koostui harkitusti valituista jazzstandardeista, spirituaaleista ja gospelkappaleista. Myöhemmin kokoonpanoon liittyivät basisti ja rumpali, ja ohjelmisto eriytyi kahteen suuntaan: toisaalta akustinen pianotrio (piano, kontrabasso, rummut) säestämässä Baby Boy Varhaman laulamaa jazzillisesti sovitettua afrikkalais-amerikkalaista hengellistä musiikkia ja toisaalta Baby Boy Varhama ja sama trio, mutta Miikka Kallion soittimena sähköiset koskettimet. Yhtyeen ohjelmisto sisältää groovepohjaista souljazzia tämän genren bluesia unohtamatta. The Miikka Kallio Trion kokoonpano on bändiliideri-pianistin lisäksi basisti Esa Korja tai irlantilainen bassotaituri Conor MacCarthy, sekä rumpali Lari Hermanni Lius.
Miikka Kallio Band on tyylivalikoimaltaan hyvin vaihteleva bilebändi, jonka keikoilla kuullaan joskus tunnettuja jazzstandardeja, joskus Suomi-iskelmää, yhtyeen omia sävellyksiä ja ylipäänsä eri keikoilla monentyyppistä ohjelmistoa. Yhtye perustettiin vuonna 1999, ja se esiintyi ensimmäisen kerran Bellman-ravintolassa Lahdessa.
Adarnase II
Adarnase II () oli Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) ruhtinas Khosroiani-dynastiasta vuosina n. 650–684/5. Hän oli ilmeisesti iberialainen patriisi, joka mainitaan Anastasius Apocrisariuksen vuonna 660 kirjoittamassa Maksimos Tunnustajan marttyyriutta käsittelevässä kirjeessä, ja ruhtinas Nerses, jonka kapinasta arabeja vastaan armenialainen kronikoitsija Hovannes Draskhanakertsi kertoo.
Adarnase seurasi valtaistuimelle isäänsä Stepanoz II:ta ja hallitsi kalifaatin vasallina. Vuosina 681/2 hän kuitenkin liittyi Armenian ja Albanian ruhtinaiden kansannousuun arabeja vastaan. Hän onnistui puolustautumaan arabien hyökkäyksiltä kolmen vuoden ajan, kunnes kasaarit liittyivät taisteluun häntä vastaan. Adarnase/Nerses sai surmansa ja arabit asettivat Iberian valtaistuimelle Guaram II:n kilpailevasta guaramidi-dynastiasta.
Kivilaatassa Džvarin luostarissa Mtskhetassa mainitaan kirkon tärkeimmät rakentajat: Stepanoz "patricius", Demetre "hypatos" ja Adarnase "hypatos". Georgialaiset tutkijat ovat perinteisesti pitäneet heitä samoina henkilöinä kuin Guaramin poika Stepanoz I, Stepanoz I:n veli Demetre ja Adarnase I. Professori Cyril Toumanoff on tästä kuitenkin eri mieltä: hänen mielestään kyse on Stepanoz II:sta, Stepanoz I:n veljestä Demetrestä ja Stepanoz II:n pojasta Adarnase II:sta.
Meksikondoggilepakko
Meksikondoggilepakko ("Tadarida brasiliensis") on keskikokoinen lepakkolaji. Lajin yksilöt ovat tavallisesti noin yhdeksän senttiä pitkiä ja painavat noin 12 - 30 grammaa. Väriltään meksikondoggilepakot ovat tumman ruskeita tai harmaita.
Sen lennon nopeudeksi on mitattu 160 kilometriä tunnissa, enemmän kuin millään muulla eläimellä linnut mukaan lukien. Mittaus tapahtui Texasissa lepakkoon kiinnitetyllä puolen gramman radiolähettimellä. Tuulen nopeutta ei mitattu, joten paikallinen ilmavirta on voinut auttaa tuloksessa ja "ilmanopeus" on voinut olla alempi kuin mitattu "maanopeus".
Meksikondoggilepakkojen levinneisyys ulottuu Etelä-Oregonista, Etelä-Nebraskasta, 
Louisianasta, Alabamasta ja Etelä-Carolinasta Keski-Chileen, Keski-Argentiinaan ja Etelä-Brasiliaan asti. Suurin osa meksikondoggilepakoista elää Yhdysvaltojen etelä-osissa kesäisin ja talveksi ne muuttavat 1300:km:n päähän
Jokainen emo saa vain yhden poikasen ja pystyy valtavasta yksilötiheydestä huolimatta tarkasti merkitsemään paikkansa luolassa. Yksilöllinen haju ja yhteysäänet auttavat emoa ja poikasta tunnistamaan toisensa.
Bekardit
Bekardit ("Pachyramphus") eli aiemmalta nimeltään kalottityrannit on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aikaisemmin suku luettiin kuuluvaksi kotingojen heimoon. Bekardeihin kuuluu BirdLifen mukaan 17 lajia.
Seppo Kilponen
Seppo Kilponen (s. 20. syyskuuta 1941) on entinen suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Kilponen pelasi jalkapallourallaan SM-sarjassa Oulun Työväen Palloilijoissa ja HIFK:ssa sekä alemmilla sarjatasoilla Oulun Palloseurassa. Hän edusti Suomea 34 maaottelussa vuosina 1966–1971. Urheilutoimittajat valitsivat Kilposen vuoden jalkapalloilijaksi 1969.
Jääpallossa Seppo Kilponen edusti 1960-luvulla Oulun Palloseuraa ja Helsingin IFK:ta, jonka riveissä hän saavutti SM-hopeaa kaudella 1965.
Raimo Saviomaa
Raimo Saviomaa (s. 15. huhtikuuta 1946 Riihimäki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Saviomaa pelasi urallaan SM-sarjassa Upon Pallossa, Lahden Reippaassa, Lahti-69:ssä ja Helsingin Jalkapalloklubissa. Maajoukkueessa Saviomaa pelasi kaikkiaan 32 maaottelua vuosina 1968–1974.
Reima Nummila
Reima Nummila (s. 16. marraskuuta 1942) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Nummila edusti urallaan SM-sarjassa Turun Palloseuraa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden kaudella 1968. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 22 maaottelua vuosina 1964–1968.
Vilho Rajantie
Vilho Antero Rajantie (s. 6. elokuuta 1948, Mikkeli) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Rajantie edusti urallaan SM-sarjassa Mikkelin Palloilijoita, jossa hän voitti Suomen cupin 1970. Maajoukkueessa hän pelasi kaikkiaan 20 maaottelua vuosina 1970–1972.
Viherkotingat
Viherkotingat ("Pipreola") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Viherkotingoihin kuuluu BirdLifen mukaan yksitoista lajia.
HMS Carysfort
HMS Carysfort on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Geraud Duroc
Geraud Christophe Michel Duroc (25. lokakuuta 1772 Pont-à-Mousson, Ranska - 23. toukokuuta 1813 Saksi) oli ranskalainen kenraali ja herttua, joka tuli tunnetuksi läheisistä suhteistaan Napoleoniin.
Duroc oli upseerin poika, joka sai koulutuksensa synnyinpaikkakunnallaan ja Châlons'ssa. Hänet ylennettiin tykistön vänrikiksi neljännessä rykmentissä 1793, minkä jälkeen hän eteni vakaaseen tahtiin. Hänestä tuli Napoleonin adjutantti ("aide-de-camp") 1796 ja hän kunnostautui Isonzon, Brentan ja Gradiscan taisteluissa Italiassa 1796-1797. Hän haavoittui vakavasti Aboukirissa palvellessaan Egyptissä. Kapteeni Duroc nimitettiin Napoleonin ensimmäiseksi adjutantiksi 1798, prikaatikenraaliksi 1800, Tuileriesin kuvernööriksi. Marengon taistelun jälkeen hänet lähetettiin erikoistehtäviin Wieniin, Pietariin, Tukholmaan ja Kööpenhaminaan.
Tuileriesin palatsin hallitsijana ollessaan hän vastasi Napoleonin turvallisuudesta sekä sotaretkillä että Ranskassa. Austerlitzin taistelun jälkeen hän osallistui tärkeisiin neuvotteluihin Preussin Fredrik Vilhelm III:n kanssa, Saksissa (joulukuussa 1806), eräiden osavaltioiden liittymiseksi Reinin liittoon sekä Znojmon rauhassa heinäkuussa 1809.
Vuonna 1808 hänet nimitettiin Friulin herttuaksi. Napoleonin Venäjän-sotaretken jälkeen hänet nimitettiin senaattoriksi 1813. Duroc haavoittui kuolettavasti Bautzenin taistelussa Saksissa toukokuun 20.-21. päivänä 1813 ja hän kuoli taistelukentän läheisessä maatalossa 23.5. Napoleon osti maatilan ja pystytti sinne muistomerkin hänen kunniakseen. Hänet haudattiin sittemmin Hôtel des Invalidesiin Pariisissa vuonna 1847.
Pariisin metroasema nimeltä Duroc on saanut nimensä Geraud Durocin mukaan.
Mikropenis
Mikropenis eli mikrofallos tarkoittaa lääketieteessä epänormaalin pientä siitintä, jonka muodossa ei kuitenkaan ole poikkeavuuksia. Eräs käytetty kriteeri on peniksen pituus, joka poikkeaa yli 2,5 standardipoikkeaman verran iänmukaisesta peniksen keskipituudesta. Tämä tarkoittaa esimerkiksi alle 1,9 cm mittaista penistä alle viisikuukautisella lapsella ja alle 7 cm mittaista penistä aikuisella miehellä. Mikropeniksen omistavia miehiä on alle 0,6 % kaikista maailman miehistä. Mikropenis havaitaan yleensä heti syntymän jälkeen.
Mikropeniksen syynä voi olla hypogonadotrooppinen hypogonadismi, primaarinen hypogonadismi tai androgeeniresistenssi. On olemassa useita edellisiin ryhmiin luokiteltavia oireyhtymiä, joihin saattaa liittyä mikropenis. Tällaisia ovat esimerkiksi Klinefelterin oireyhtymä ja 5-alfa-reduktaasin puutos. Mikropenikselle ei tutkimuksista huolimatta kuitenkaan aina löydy selittävää syytä.
Peniksen kokoon vaikuttaa kasvuikäisenä oleellisesti testosteroni ja jossain määrin myös kasvuhormoni. Jos siis peniksen koon pienuus johtuu hormoneista, testosteronia voidaan yrittää käyttää hoitona mutta korkeintaan kolmen kuukauden ajan. Pidempi testosteronin hoitojakso saattaisi aiheuttaa epähaluttua viriiliyttä ja luuston kasvua. Jos potilaalla on hypogonadismi, voidaan testosteronihoitoa jatkaa myös aikuisena. Täysikasvuisena peniksen kasvuun hormonaalisesti voidaan kuitenkin vaikuttaa vain hyvin vähän.
Mikropeniksen suurennusta voidaan harkita myös leikkauksella.
Ennen mikropenistä hoidettiin pienten lasten kohdalla poistamalla kirurgisesti penis ja kivekset ja muotoilemalla tilalle vagina. Tällöin potilas kasvatettiin tytöksi. Nykyään toimenpide on kyseenalaistettu.
Józef Wybicki
Józef Rufin Wybicki (1747–1822) oli puolalainen kenraali, runoilija ja poliitikko. Hän oli Jan Henryk Dąbrowskin läheinen ystävä ja hän kirjoitti Puolan kansallishymnin, Mazurek Dąbrowskiegon, sanat vuonna 1797. Hän oli eräs Kościuszkon kapinan sotilasjohtajia.
Tsitsamuri
Tsitsamuri () on pieni kylä Mtskhetan kaupungin lähellä Georgiassa. Se tunnetaan paikkana, jossa maan kuuluisimpiin lukeutuva kirjailija Ilia Tšavtšavadze salamurhattiin vuonna 1907.
Paikkaa pidetään samana kuin Strabonin mainitsema "Seusamora". Tsitsamurin lähellä on muinaisen Iberian aikana rakennettu, raunioitunut akropolis, jonka arkeologi Andria Apakidze kaivoi esiin vuonna 1953. Sitä on pidettävä samana kuin keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden "Zaden-tsikhe" () eli "Zadenin linnoitus". Linnoituksen ja mahdollisesti esikristillisen temppelin yläpuolella kohosi Zedazeni-vuori ("ylempi Zaden"), jonne rakennettiin myöhemmin kristitty Zedazenin luostari. 1980-luvulla paikalta löydettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa.–100-luvulla jaa. rakennettu nekropoli. Löytöihin kuuluivat pronssinen batillum ja itaalinen oinokhoe.
Michaela Gigon
Michaela Gigon (s. 21. maaliskuuta 1977) on itävaltalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa itävaltalaista OLT Transdanubienia.
Gigon on voittanut kuusi pyöräsuunnistuksen MM-kultaa, joista neljä hän on voittanut keskimatkalta, yhden pitkältä matkalta ja yhden viestistä. Lisäksi hän on voittanut viisi MM-hopeaa ja kolme MM-pronssia.
Gigon on myös osallistunut suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa hän on parhaimmillaan sijoittunut 12. viestissä.
Vilant Systems
Turck Vilant Systems Oy (aiemmin Vilant Systems Oy) on yksityinen teknologiavetoinen kasvuyritys, jonka kotipaikka on Espoo. Vilant Systemsin perustivat vuonna 2002 Antti Virkkunen ja Ville Kauppinen. Yritys toimittaa RFID-tekniikkaan perustuvia tietojärjestelmiä valmistavan teollisuuden logistiikkaan ja asiakkaita sillä on 38 maassa ympäri maailman. Vuonna 2017 saksalainen perheyritys osti määräenemmistön Vilant Systemsin osakkeista ja uuden yrityksen nimeksi annettiin Turck Vilant Systems.
Vilant valittiin vuonna 2006 Suomen kolmanneksi nopeiten kasvaneeksi nuoreksi teknologiayritykseksi Deloitte Consultingin Fast 50 -kilpailussa Rising Stars -kategoriassa. Vuonna 2008 Vilant oli Fast 50 -kilpailun yleisessä sarjassa sijalla 7. Vuonna 2011 Vilant listattiin samassa kilpailussa sijalle 18, kun 5 vuoden kasvuprosentti oli 444%.
Vuonna 2006 Vilant voitti Motorolan EMEA Mobility Innovations Award -palkinnon.
Vuonna 2004 Vilant oli mukana perustamassa RFID Lab Finlandia yhdessä Vantaan Kaupungin, Technopoliksen ja muiden RFID-alan yritysten kanssa. RFID Lab Finland on nykyään yhdistys ja se palvelee RFID-teknologian loppykäyttäjiä ja alan toimijoita.
Vuonna 2011 Vilant valittiin Red Herring teknologiayritysten kilpailussa Euroopan 100 kiinnostavimman yrityksen joukkoon.
Yrityksellä on toimistot neljässä maassa: Suomi (Espoo), Ruotsi (Göteborg), Saksa (Frankfurt am Main) sekä Sveitsi (Bern). Vuonna 2011 Vilant osti Swisscom Auto-ID Services AG -yrityksen Sveitsistä.
Vuonna 2017 Vilant Systems Oy siirtyi osaksi Turck konsernia ja tunnetaan vuodesta 2018 nimellä Turck Vilant Systems.
Turck Vilant Systems toimittaa yritysten logististen prosessien seurantaa tehostavia tietojärjestelmiä, joiden olennainen osa on RFID-tunnistus (Radio Frequency Identification – Radiotaajuinen etätunnistus). Radiotunnistus mahdollistaa RFID-tägeillä merkittyjen kuljetusyksiköiden liikkeiden seurannan ja automaattisen kirjauksen yrityksen tietojärjestelmiin. Seurattavia kuljetysyksiköitä voivat olla rullakot, kuormalavoilla kuljetettavat tavarat ja jopa junanvaunut.
Tyypillisiä sovellusalueita ovat:
Asiakkaisiin lukeutuvat ABB, Nokia, Sixt, Helsingin Metro sekä Ahlsell .
Merkittäviä yhteistyökumppaneita ovat Microsoft, Confidex ja Smartrac (entinen UPM RFID).
Katso myös
RFID-alan yhteisöjä joissa Vilant Systems Oy on jäsenenä:
Tadeusz Strumiłło
Tadeusz Strumiłło (13. huhtikuuta 1884 - 7. lokakuuta 1958) oli puolalainen pedagogi ja filosofian tohtori, partioliikkeen vaikuttaja ja psykologi. Hän opetti Jagiellonian yliopistossa sekä Lublinin katolisessa yliopistossa. Toisen maailmansodan aikana hän luennoi maanalaisissa yliopistoissa ja toimi Puolan partiolaisten vastarintaliikkeessä.