hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ruila järv
Ruila järv (myös "Ruiljärv, Kernu Mädajärv") on Virossa Mõnusten ja Allikan kylissä Kernun maalaiskunnassa Harjumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven pinta-ala on 46 ha (hehtaaria) ja se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järven ainoan saaren pinta-ala on 0,59 ha ja se on 200 metriä pitkä ja 140 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 41,6 m mpy ja järveen tulee vain kaksi metsäojaa. Järven veden vaihtuvuus on heikkoa ja siitä laskeekin vain kapea oja. Oja yhtyy Vasalemma jõgeen, joka virtaa pohjoisee Ruilan kylän halki ja Ruila paisjärven kautta luoteeseen, missä se laskee Itämereen Paldiskin lahdessa 24 kilometrin päässä järvestä. Järven valuma-alueen laajuus on 3,4 km (neliökilometriä).
Järven keskisyvyys on metrin verran ja sen suurin syvyys kaksi metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan silloin määrittää 0,00046 km (kuutiokilometriä) eli 0,46 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja järven ympästössä kasvaa kuusen ja männyn sekametsää. Rannat ovat ruovikkoa, suota ja metsää. Järven pohja on paksua mutaa, mutta koillisrannoilla näkyy hiekkapohja. Siellä sijaitsee myös järven uimaranta.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Järvi on matalana vaarassa jäätyä umpeen ja talvella sitä vaivaa hapettomuus. Järvessä elää vain vähän kalaa. Yleisimmät lajit ovat hauki, ruutana ja ahven.
Vuonna 1943 järven keskisyvyys oli pari metriä, mutta ruohikkoisena järvenä se oli jo silloin kasvamassa umpeen.
Riksu laht
Riksu laht (myös "Riksu järv") on Virossa Riksun ja Lahetagusen kylissä Lääne-Saaren ja Salmen kuntien välisellä rajalla Saarenmaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven etäisyys merestä on 800 metriä. Sen pinta-ala on 44 ha ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Saaria on 5, joiden yhteinen pinta-ala on 2,0 ha. Suurin saari on Külalaid, joka on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen eteläpuolella sijaitsee halkaisijaltaan 80 metrinen saari. Kolme muuta saarta sijaitsevat järven rannan tuntumassa. Järven läpi virtaa Riksu jõgi (myös Riksu oja), joka on saa alkunsa metsäojana 11 kilometrin päässä ja se laskee järveen itäpäässä olevasta Reinulaidin niemestä. Muut neljä tulo-ojaa ovat pieniä. Riksun jõgi (Sepajõe) jatkaa laskujokena lähtemällä järven luoteispäästä ja se laskee 1,6 kilometrin päässä Itämereen Pääniske lõugas nimisessä lahdessa Saaremaan lounaisrannikolla. Vesi nouseen korkeanveden aikana järveen ja antaa sinne suolaisen veden pulsseja. Järven valuma-alueen laajuus on 46,4 km (neliökilometriä).
Järven keskisyvyys on noin netrin ja sen suurin syvyys on 1,5 metriä. Järven pohjan laatu vaihtelee ollen paikoin kovaa hiekkaa ja soraa toisaalla mutapohjaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00044 km (kuutiokilometriä) eli 0,44 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat matalavetistä ruovikkoa. Riksun kylä on harvaan asuttua seutua, jonka ympäristö on vuorotellen metsää ja peltomaata. Mustajalan ja Tehumardin yhdistävä maantie (tie 102) ohittaa järven pohjoispuolelta. Salmen kunnanraja seuraa järven etelärantaa, joten järven koko vesiala kuuluu Lääne-Saaren kuntaan.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen ().
Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.
Vaikka järvi on matala ja se jäätyessään kärsii hapenpuutteesta, on se hyvästä meriyhteydestä johtuen kalaisa järvi. Yleisin laji on ahven, runsaana esiintyy hauki, kiiski, suutari, sorva, ankerias, made, kolmipiikki ja kymmenpiikki.
Järveotsa järv
Järveotsa järv (myös "Järvetsa järv, Järvatse järv, Järvatsi järv, Turvaste Järveotsa järv, Selgjärv") on Virossa Siimikan kylässä Nissin maalaiskunnassa Harjumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi sijaitsee Turbasta viisi kilometriä luoteeseen. Sen pinta-ala on 17 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole tulo- tai laskuojia, joten se on umpijärvi. Järven valuma-alueen laajuus on 0,7 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys 6,3 metriä. Rannat ovat äkkisyviä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00035 kuutiokilometriä eli 0,35 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Itärannat ovat metsämaata lukuun ottamatta pohjoisrannan maatalon peltoa; länsirannat ovat suota. Rannat ovat hiekkaisia pohjoispäässä ja muualla järvenpohja on mutainen.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.
Järvessä ei ole kovin paljon kalaa. Yleismmät lajit ovat allikkosalakka ja ruutana. Järvessä esiintyy myös ahven, karppi, törö ja särki.
Järven länsirannasta saa alkunsa merkitty 6,5 kilometriä pitkä patikkareitti, joka kiertää lännessä Valgejärven ja Valgejärven suon laitaa (Valgejärv raba).
Räätsma järv
Räätsma järv (myös "Räästma järv, Rääsma järv") on Virossa Konsun kylässä Alutagusen kunnassa Itä-Virumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi sijaitsee pitkän ja kapean Räätsma mägin itäreunalla ja mäki on jääkauden aikainen moreenimäki. Järven pinta-ala on 16 ha ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on yli 45,0 metriä mpy. Siihen ei laske tulo-ojia ja laskuoja lähtee järven pohjoispäästä suorana kaitettuna ojana. Oja on johdettu Ahvenjärveen, jonka läpi Raudin kanali virtaa Nõmmen järvestä Konsun järveen. Järven valuma-alueen laajuus on 1,1 km².
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 10,8 metriä. Järven tilavuudeksi arvioidaan 0,000682 km³ eli 0,682 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa hiekkapohjaisia. Järven itäranta on asumatonta, mutta mäen päällä järven länsipuolella asutusta.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Valgejärv (Riisipere)
Valgejärv ("Valgjärv, Riisipere Valgejärv, Turvaste Valgejärv") on Virossa Harjumaalla ja Läänemaalla, Sauen ja Lääne-Nigulan kuntien rajalla sijaitseva järvi.
Järvi sijaitsee Pisuksennõmmen eteläpuolella suuren Valgejärve raban lounaispuolella. Sen pinta-ala on 11 ha ja se on 700 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvi on rannoiltaan kasvamassa umpeen ja siksi järvessä on useita järvialtaita ja osa alkupräisen järven lahdista ovat kuroutuneet omiksi lammiksi. Pohjoista ja eteläistä järviallasta yhdistää keskellä yli 10 metriä leveä salmi. Eteläisen altaan itäpäässä on tätäkin kapeampi salmi, jonka takana sijaitsee pieni vesialue. Pohjoisosassa on kaksi saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,19 ha. Ne erottavat itäpäähän oman vesilataan. Järven pohjoiseen altaaseen laskee lyhyt metsäoja. Eteläisestä altaasta lähteen luontainen laskuoja, joka päättyy maatilan viereen. Järven valuma-alueen laajuus on vain 1,0 km².
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 0,5 metriä ja suurin syvyys noin metrin. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 5,5 km³ eli 0,055 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat kauttaaltaan suota. Järvelle johtaa patkointipolkuja ja se on autio. Maakunnan raja ylittää pohjoisen altaan länsipuolella. Sen pienempi osa kuuluu Lääne-Nigulaan.
Viereiseltä Järveotsan järveltä, missä on nuotiopaikka, alkaa opastettu patikointipolku ja pitkospuut Valgejärvelle, missä reitti kiertää järven ja ympäröivää suota.
Järvessä esiintyviä kalalajeja ovat särki, ahven, suutari ja hauki.
Arch Linux ARM
Arch Linux ARM on ARM pohjaisille prosessoreille tehty versio Arch Linuxista. Se on suunniteltu mahdollisimman yksinkertaiseksi ja nopeaksi. Yksi tärkeimmistä Arch Linux ARM:n tavoitteista on, että käyttäjällä on käyttöjärjestelmäänsä täysi hallinta.
Luidja järv
Luidja järv (myös "Poama järv") on Virossa Luidjan ja Poaman kylissä Hiiun entisessä maalaiskunnassa Hiidenmaalla sijaitseva järvi.
Järvi sijaitsee Luidjan kylän luoteispuolella ja sen erottaa Itämerestä noin 30 metriä leveä kannas. Järven pinta-ala on 9,4 ha (hehtaaria) ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja kummatkin rannat ovat sorapohjaista merenrantaa. Järveen laskee kaksi ojaa, joista huomattavin virtaa rannan suuntaisena järven länsipäähän. Oja saa kuitenkin vetensä sisämaasta parin kilometrin päästä Villamaasta.
Nigula järv
Nigula järv (myös "Vanamõisa järv, Nigula Vanajärv, Vanajärve järv, Vanassaare järv") on Virossa Urissaaren ja Uuemaan kylissä Häädemeesten maalaiskunnassa Pärnumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi sijaitsee suuren Nigulan raban (suo) itäreunalla. Sen pinta-ala on 20 hehtaari ja se on 800 metriä pitkä ja 450 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 53,7 m meren pinnan yläpuolella. Järven ohittaa suoraksi kaivettu Rannametsä jõgi, josta on kaivettu järveen kaksi yhdysojaa. Järven valuma-alueen laajuus on 4,6 neliökilometri.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,4 metriä ja suurin syvyys 3,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00049 km (kuutiokilometriä) eli 0,49 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja sen rannat ovat kaikkialla suota lukuun ottamatta kahdella itään työntyvällä lahdella, joissa rannat ovat metsää. Toisen ojan rannassa sijaitsee rakennus, jonne johtaa parkkipaikalta polku. Latvian rajalle on matkaa 3,5 kilometriä.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma ().
Järvi luokitellaan limnologisesti dystrofiseksi järveksi, jos järven vedessä on korkea humuspitoisuus (, DY). Tällainen järvi sijaitsee usein suon äärellä ja järveen laskee humuspitoista suovettä, joka laskee samalla veden happamuuden alhaiselle tasolle (pH on alle 7).
Järveltä lähteen Nigulan luonnonsuojelualueelle patikkareitti, jolla on pitkospuuosuus. Reitti on kokonaisuudessaan seitsemän kilometriä pitkä ja sen matkalla on lintutorni. Suoalue on kabsainvälisesti merkittävä lintujensuojelualue.
Porkuni järv
Porkuni järv on Virossa Tamsalun ja Väike-Maarjan kuntien välisellä rajalla Länsi-Virumaalla sijaitseva järvi. Se sijaitsee maantieteellisesti Pandiveren ylängöllä ja se kuuluu alueen karstijärviin. Se on Virossa kuuluisa siitä, että sillä on ajelehtivia saaria ja että se joskus kesäisin kuivuu kokonaan.
Järven pinta-ala on 45 ha (hehtaaria) ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 450 metriä leveä. Saaria on 8, joiden yhteinen pinta-ala on 1,31 ha. Useimmat saaret ovat matalia ja ruohottuneita. Pienien saarien sanotaan ajelehtivan järvellä. Järven kaakkoispäässä sijaitsee kolme metriä korkea saari ja järven luoteispäässä sijaitsee Lossisaari. Se on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se kohoaa yli 10 metriä järven pinnan yläpuolelle. Saaresta on rakennettu järven yli neljä pengerpatoa, jotka erottavat järvestä neljä vesiallasta. Kaksi pienintä allasta ovat Aiajärv ja Iirijärv (yht yli 1 ha). Suurjärv on järven kaakkoinen allas (36 ha), jossa sijaitsevat suuret saaret. Luoteispäässä on Karujärv eli Alumine järvi (4 ha), josta saa alkuunsa laskujoki Valgejõgi. Karujärven luoteispäässä on tiepenger, jonka ali joki virtaa. Joella on pituutta 89,5 kilometriä ja se laskee Suomenlahteen Loksan satamassa . Järven valuma-alueen laajuus on 43,6 km². Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 107,0 metriä mpy.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2 metriä ja suurin syvyys 2,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00089 km³ eli 0,89 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 11,2 kilometriä ja järven rannat kohoavat usein yli 10 metriä vedenpintaa korkeammalle. Järvan ja Kullengan yhdistävä maantie (180) ohittaa järven sen luoteispäässä.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi ().
Järvi luokitellaan limnologisesti alkalitrofiseksi järveksi (, AL). Tällaisiin järviin on veteen liuennut runsaasti kalkkikivestä irronnutta vetykarbonaattia, joka aiheuttaa veden emäksisen happamuustason (pH on yli 7). Vedessä on myös runsaasti mineraaleja, jotka muuttavat vedenvärin usein turkoosiksi tai sinertäväksi. Koska vesi on emäksistä ja sen sisältämät mineraalit ja ravinteet poikkeavat muista järvistä, on näihin järviin kehittynyt omanlainen levien muodostama ekosysteemi.
Porkuni järv sijaitsee 500 miljoonaa vuotta sitten syntyneen kalkkikivikallion päällä ja seudun kalkkikivestä on havaittavissa monia karstin piirteitä. Seudulla on paljon lähteitä, joista ilmeisesti myös järvi saa vetensä. Järvellä ei ole tulo-ojia, joten maaperän huokoisuus selittää järven olemassaolon. Veteen liuenneet runsaat ravinteet saavat planktonlevien kasvamaan ja kukkimaan runsaina. Järvi onkin hyvin rehevöitynyt. Kuolleet planktonit vajoavat järven pohjalle muodostaen paksun mutakerroksen. Järvi kuivuu joinakin vuosina ja silloin järven kalat kuolevat. Tilalle on istutettu uusia kaloja, kun vedenpinta nousee normaaliksi.
Järvi on kuivunut vuosina 1940, 1964, 1976, 1998, 2003, 2004 ja 2006 (valokuva).
Järvellä on järjestetty paljumelonnan maailmanmestaruuskilpailuja.
Kisõjärv
Kisõjärv (myös "Kisejärv, Kiisajärv, Kisi järv, Kisõjärv, Küsajärv") on Virossa Kärinän kylässä Rõugen kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi olisi metsäjärvi ellei pohjoispuolella olisi suuri Põnnin kylän peltoaukea. Järven pinta-ala on 44 ha ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järven keskikohdassa on niemi, jonka erisuuntiin osoittavat haarat erottavat järvelle kolme vesiallasta. Itään kurkottava niemi Vaivsaar erottaa 600 metriä pitkän eteläisen altaan, pohjoiseen kurkoittava niemi Küpärsaar erottaa 500 metrisen pohjoisosan ja sen viereen jää 700 metrinen länsiallas. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 183,0 m mpy. Järveen laskee kolme lyhyttä ojaa, joista yksi tuo Laihjärven eli Luikijärven vesiä. Laskuoja lähtee järven kaakkoiskulmasta ja laskee Pahijärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 7,2 km².
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 2,9 metriä ja suurin syvyys 5,1 metriä. Järvenpohja on mutainen, mutta lounaassa esiintyy hiekkapohjaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0013 km³ eli 1,3 miljoonaa m³. Järven rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja rannat ovat matalaa metsämaata. Rannat ovat turvepohjaista metsämaata ja pohjoisessa ja koillisessa maaperä on hiekkaista.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Järvi sisältyy Kisõjärven maisemansuojelualueeseen (Kisejärve maastikukaitseala). Järven kiertää kuuden kilometrin mittainen patikkareitti. Järven itärannalla sijaitsee nuotiopaikka sekä sivupolku Pahijärvien väliin.
Järven valtalajit ovat ahven ja särki, mutta järvessä esiintyy myös hauki, kiiski, lahna, ruutana, sorva, suutari ja made.
Suurjärv (Kooraste)
Suurjärv (myös "Kooraste Suurjärv, Seegla järv, Kooraste järv") on Virossa Koorasten, Jõgehaaran ja Rebasten kylissä Kanepin kunnassa Põlvamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven pinta-ala on 42 ha ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 112,9 m mpy. Järven läpi virtaa Pühäjõgi eli Sillaotsa jõgi, joka alkaa Vidrikestä ja yhtyy Võhandun jokeen Jõgehaarassa. Järveen laskee useita muita ojia, joista huomattavimpia ovat seuraavat ojat. Järven eteläpäähän laskee Uiakatsin järven laskuoja. Samaan Vasara ots lahteen laskee myös Alopi oja, joka tuo yhdeksän muun järven vesiä (Aaluup järv ja Otitiik). Järven pohjoisosaan laskee varsin pitkä ja lampirikas Lokuoja. Järven valuma-alueen laajuus on 75,8 km².
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys 17,7 metriä. Järven eteläpää ja koillispää ovat matalia ja koillispäässä sijaitsee matala Hirvesaar, jonka pinta-ala on 0,19 ha. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0026 km³ eli 2,6 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 4,1 kilometriä ja järven rannat ovat puoliksi metsää ja puoliksi niittyä ja peltoa. Järven pohjoispuolelta kiertää Sihvan ja Järveren yhdistävä maantie 140.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.
Järvessä on runsaasti kalaa. Yleisimmät kalalajit ovat lahna ja hauki. Järvessä esiintyy myös yleisenä särki, ahven, pasuri, salakka, suutari, kiiski, made ja törö. Istutettuja lajeja ovat kuha, siika, peledsiika ja karppi.
Luettelo Viron syvimmistä järvistä
Luettelo Viron syvimmistä järvistä on luettelo Viron järvistä, jotka on luodattu niin tarkasti, että niistä voidaan julkaista luotettavia tuloksia.
Viron kymmenen syvintä järveä Keskkonnaagentuurin julkaiseman luettelon mukaan sekä suurimmat keskisyvyydet:
Yllä oleville järville on myös esitetty suuria syvyyslukemia, joita kuitenkaan ei ole otettu mukaan Keskkonnaagentuurin tiedonantoon.
Denbighin linna
Denbighin linna on Edvard I:n Walesin valloituksen jälkeen rakennuttama linna, joka sijaitsee kalliolla Denbighin kaupungin yläpuolella. Paikalla oli aiemmin walesilainen linnake.
Walesilaiset valtasivat vielä rakenteilla olleen linnan vuonna 1294, mutta työtä päästiin pian jatkamaan. Kapinan jälkeinen työvaihe on huomattavissa erivärisenä kivenä, paksumpina kehämuureina ja erityylisinä torneina.
Sonata Arctican diskografia
Sonata Arctica (1996–) on julkaissut olemassa olonsa aikana kymmenen studioalbumia. Kolme ensimmäistä demonauhoitetta julkaistiin nimellä Tricky Beans, ja neljäs ja viimeinen demo nimellä Tricky Means. Minialbumi "Orientation" sekä kokoelma-albumi "The End of This Chapter" julkaistiin ainoastaan Japanissa.
Passo del San Bernardino
Passo del San Bernardino (italiaa, ) on sola Lepontisilla Alpeilla Kaakkois-Sveitsissä. Sen korkein kohta on 2 067 metrin korkeudessa meren pinnasta. Sola sijaitsee Graubündenin kantonissa, pääosin Mesoccon kunnassa. Sola yhdistää Reinin yhden alkujoen Hinterrheinin ja Ticinojoen sivujoen Moesan laaksot.
Sola on ikivanha kulkureitti Valais’sta itään. Solatie on suljettu talvisin. Solan alapuolelle avattiin vuonna 1967 San Bernardinon maantietunneli, joka on auki ympäri vuoden.
Endeavour (täsmennyssivu)
Endeavour voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Shaun Evans
Shaun Francis Evans (s. 6. maaliskuuta 1980 Liverpool, Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan nuorena Komisario Morsena televisiosarjassa "Nuori Morse" (2012–).
Evansin sukujuuret ovat Pohjois-Irlannissa, mutta hän syntyi ja kasvoi Liverpoolissa, jossa hänen isänsä työskenteli taksinkuljettajana ja äiti sairaanhoitajana. Shaun Evansilla on 11 kuukautta vanhempi veli.
Köyhästä perheestä lähtöisin oleva Evans sai stipendin St Edward'sin yliopistoon, jossa hän opiskeli vuosina 1991–1998. Yliopistossa Evans alkoi näytellä koulun näytelmissä, jonka jälkeen hän suoritti näyttelijäntyönkurssin National Youth Theatressa. Evans muutti 17–18 vuoden ikäisenä Lontooseen, jossa hän opiskeli tunnetussa Guildhallin musiikki- ja draamakoulussa.
Rolling release
Rolling release on ohjelmiston päivitysfilosofia ja päivitysmalli, jossa ideana on isojen päivitysten sijasta päivittää ohjelmistoa useammin pienempinä päivityksinä. Päivitykset ovat jatkuvia, ja usein ohjelmistolla ei ole varsinaista versionumeroa. Rolling releasen etuna on nopeat päivitykset, ja ohjelmoijille se on selkeämpi tapa päivittää ohjelmistoa kuin isommat päivitykset.
Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi
Asetyylikoentsyymi-A-syntaasi eli asetyylikoentsyymi-A-syntetaasi tai asetaattikoentsyymi-A-ligaasi on ligaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymi katalysoi asetyylikoentsyymi-A:n muodostumista etikkahaposta ja koentsyymi-A:sta. Entsyymi esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissa soluissakin. Asetyylikoentsyymi-A-syntaasin EC-numero on EC 6.2.1.1.
Rakenteeltaan asetyylikoentsyymi-A-syntaasi on tyypillisesti monomeeri tai muutamasta alayksiköstä koostuva oligomeeri. Ihmisen entsyymi on rakenteeltaan monomeeri ja molekyylimassaltaan noin 80 kDa. Ihmisellä on asetyylikoentsyymi-A-syntaasista kaksi isoentsyymiä, joista asetyylikoentsyymi-A-syntaasi I esiintyy solulimassa ja joista asetyylikoentsyymi-A-syntaasi II esiintyy mitokondrioissa.
Toimiakseen asetyylikoentsyymi-A-syntaasi vaatii koentsyymikseen adenosiinitrifosfaattimolekyylin ja kahdenarvoisia metallikationeja. Metallikationien tehtävä on sitoutua ATP-molekyyliin ja entsyymin katalysoiman reaktion välituotteisiin. Substraattina reaktiossa toimivat koentsyymi-A ja etikkahappo sekä eräissä tapauksissa propaanihappo, jolloin muodostuu propionyylikoentsyymi-A:ta. Entsyymin katalysoimassa reaktiossa muodostuu tioesterisidos etikkahapon ja koentsyymi-A:n välille ja sidoksen muodostumiseen tarvittava energia saadaan ATP:n hydrolyysistä.
Flüelapass
Flüelapass (saksaa) on sola Albulan Alpeilla Itä-Sveitsissä. Solan korkein kohta on 2 384 metrin korkeudessa meren pinnasta. Sola sijaitsee Graubündenin kantonissa, Zernezin ja Davosin kuntien raja-alueella. Sola yhdistää Landwasserjokeen laskevan Flüelan ja Tonavan sivujoen Innin sivujoen Susascan laaksot.
Solatie Davosista Suschiin rakennettiin vuosina 1866–67. Tien käyttö väheni Vereinan rautatietunnelin käyttöönoton myötä vuonna 1999, ja solatie on suljettu talvisin.
Esko Huttu
Esko Kalevi Huttu (s. 18. joulukuuta 1958 Suomussalmi) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti vuoteen 1986 Suomussalmen Vastusta ja sittemmin Pihtiputaan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Kauko Karttunen.
Kalevan kisoista Huttu saavutti 800 metrin juoksusta kaksi hopeaa vuosina 1982 ja 1983. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista 800 metriltä kaksi hopeaa vuosina 1982 ja 1987 sekä pronssia vuonna 1981.
Virallisissa kilpailuissa Huttu ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Hannu Avikainen
Hannu Tapani Avikainen (s. 15. kesäkuuta 1961 Juva) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen estejuoksija. Hän edusti Juvan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Matti Kaartinen.
Kalevan kisoista Avikainen saavutti 3 000 metrin estejuoksusta pronssia vuonna 1983. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1989 jälkeen.
Reijo Siitonen
Reijo Siitonen (s. 15. marraskuuta 1961) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti vuodesta 1982 lähtien Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Naukkarinen, Jari Mutikainen sekä Jukka Pekkala.
Kalevan kisoista Siitonen saavutti seiväshypyn hopeaa vuonna 1982. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista pronssia vuonna 1981.
Virallisissa kilpailuissa Siitonen ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen.
Lorax (vuoden 1972 televisioelokuva)
Lorax on vuonna 1972 valmistunut lyhyt televisioelokuva, joka perustuu Dr. Seussin tekemään samannimiseen kirjaan. Se seuraa kirjan tarinaa tarkemmin kuin vuoden 2012 versio. Sen animoivat Warren Batchelder, John Gibbs, Manny Gould, Bob Matz, Bob Richardson, Don Williams, Dick Thompson ja Robert Taylor. Ääninäyttelijät olivat Athena Lorde ja Harlen Carraher. Elokuvan ohjasi Hawley Pratt.
Shir LaShalom
Shir LaShalom (‏שיר לשלום‎, "Rauhan laulu") on suosittu israelilainen laulu, joka on tunnetaan yleisesti useiden rauhanliikkeiden hymninä. Nykyään laulun on levyttänyt ja esittänyt moni kansainvälinen artisti.
Shir LaShalomin sanat on kirjoittanut Yaakov Rotblit ja sen on sovittanut Yair Rosenblum. Se nauhoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969 Israelin puolustusvoimien (IDF) jalkaväen (להקת הנחל) laulamana. Laulu oli osa ohjelmaa, joka otti kantaa Israelin ja Egyptin väliseen näännytyssotaan. Laulun solistina oli Miri Aloni, josta tuli myöhemmin kuuluisa folk-laulaja ja näyttelijä. Kappaleessa soitti sähkökitaraa israelilainen Danny Sanderson.
Kappaleen sanoitus ja musiikki otti vaikutteita anglo-amerikkalaisista sodanvastaisista folkrock-kappaleista 1960-luvulla.
Laulu ilmaisee rauhantahtoa ja surua sodissa kaatuneiden muistoille. Laulun sanat ottavat kantaa väitteeseen, jonka mukaan sota ei pääty Israelissa koskaan. Sanoissa ihmisiä kehotetaan elämään rauhassa ja unohtamaan menneet ("hazakah shebatfilot otanu lo takhzir, "suom." puhtaat rukoukset eivät tuo meitä takaisin").
Kappale sai paljon vastustusta jo alusta alkaen. Monien mielestä laulu tukee entisen pääministeri Jitzhak Rabin puhetta, joka ylisti kuuden päivän sodassa kuolleita ja piti niitä Israelin voittona. Kun Israelin puolustusvoimien johto kuuli laulusta, yhtyeen esiintyminen kiellettiin.
Vuosien varrella laulusta tuli eräänlainen epävirallinen poliittinen hymni erilaisille rauhanliikkeille Israelissa, etenkin Now Peace ("Shalom Achshav") -organisaatiolle.
Splügenpass
Splügenpass (saksaa, ) on sola Lepontisilla Alpeilla Italian ja Sveitsin rajalla. Sen korkein kohta on 2 114 metrin korkeudessa meren pinnasta. Sola yhdistää Reinin yhden alkujoen Hinterrheinin ja Comojärveen laskevan Merajoen laaksot. Solan pohjoispuoli sijaitsee Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Splügenin kunnassa. Eteläpuoli kuuluu Italiaan, Sondrion maakuntaan, Madesimon kuntaan.
Sola on ikivanha kulkureitti Italiasta pohjoiseen. Nykyinen solatie rakennettiin vuonna 1823. Se on suljettu talvisin.
Harri Rekola
Harri Kalevi Rekola (s. 2. tammikuuta 1962 Turku) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti vuodesta 1983 lähtien Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajinaan toimivat Raimo Lehtonen sekä Hannu Rautala.
Kalevan kisoista Rekola saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1983. Lisäksi hän oli mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa saavuttaen 4 x 100 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 1989 sekä hopeaa vuonna 1987.
Virallisissa kilpailuissa Rekola ei ole esiintynyt vuoden 1990 jälkeen.
Pasi Porola
Pasi Antero Porola (s. 11. toukokuuta 1956 Muhos) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kiekonheittäjä. Hän edusti vuodesta 1973 lähtien Tyrnävän Tempausta.
Kalevan kisoista Porola saavutti kiekonheiton pronssia vuonna 1983. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1985 jälkeen.
Kujeilija
Kujeilija on mytologioissa yleinen hahmo, jolle on tyypillistä sääntöjen rikkominen, kerskailu ja keppostelu. Kujeilijat ovat yleensä miespuolisia ja muodonmuuttajia, jotka yleensä esiintyvät eläimen hahmossa.
Kujeilijat toimivat hyvän ja pahan tuolla puolen, eivätkä he tunnusta yhteiskunnan sääntöjä. He ovat usein lapsellisia, ahneita, himokkaita ja ilkeitä, mutta myös ystävällisiä, avuliaita, nokkelia ja viisaita. He ovat joskus pellemäisiä, kömpelöitä ja hassuja, mutta heillä on yleensä hämmästyttävät selviytymiskyvyt. Kujeilija saattaa kuolla tarinan lopussa mutta palaa henkiin jatkaakseen esiintymisiään muissa tarinoissa.
Kujeilijat ovat näkyvässä osassa etenkin Amerikan ja Afrikan mytologioissa, mutta niitä esiintyy myös Euroopassa, Aasiassa, Tyynenmeren saarilla ja Australiassa. Pohjois-Amerikan tunnetuin kujeilija on Kojootti, ja Afrikan mytologioissa yleisiä ovat esimerkiksi Jänis ja hämähäkki Anansi. Kreikkalaisessa mytologiassa kujeilijoita ovat Prometheus ja Hermes. Skandinaavisen mytologian kujeilija on Loki.
Tutkijoiden mukaan kujeilijamyytit ovat hyvin vanhoja, ja niiden avulla on voitu välittää moraaliopetuksia. Pulaan joutuneiden kujeilijoiden kautta on voitu opettaa, mitä huonosta käytöksestä seuraa. Toisaalta pienen eläimen hahmoisen kujeilijan selviytymistarinoilla on voitu osoittaa, kuinka näennäisen voimaton olento voi päihittää voimakkaan.
Šabakit
Šabakit ovat etninen ja kulttuurillinen väestönryhmä Irakissa ja he asuttavat pääasiassa kyliä Mosulin kaupungista itään. Noin 70 % šabakeista on šiialaisia ja loput sunnalaisia. Heidän uskonnolliset tapansa muistuttavat Turkin aleviitteja.
Joidenkin lähteiden mukaan nimityksenä šabak on johdettu arabian termistä "shabaka", joka tarkoittaa vapaasti käännettynä kietoutuvaa viittauksena sille, että šabakit ryhmänä koostuvat useista eri heimoista. Tähän liittyen šabakien on eri aikoina väitetty olevan niin arabeja, kurdeja, kuin turkmeenejakin Saddam Husseinin Irakissa hallitus yritti arabilaistaa šabakeja ja Irakin–Iranin sodan aikana vuonna 1988 noin 20 šabakikylää tuhottiin maan turvallisuusjoukkojen operaatioissa. Viime vuosina šabakit ovat joutuneet Irakia koetelleiden väkivaltaisuuksien ytimeen. He asuttavat raja-aleutta kurdien ja arabien välillä ja ovat lisäksi ympäröivästä sunnalaisesta väestöstä poiketen šiialaisia. Vuodesta 2003 lähtien arviolta 1 300 šabakia on saanut surmansa väkivaltaisuuksissa. Isis miehitti noin 60 šabakikylää ja noin 3 000 šabakiperhettä on paennut Irakin muihin osiin. Šabakit ovat muodostaneet myös omia asejoukkojaan, joista osa taistelee Irakin Kurdistanin Peshmergan alaisuudessa ja osa Irakin hallituksen tukemissa šiialaisissa asejoukoissa.
Yksi šabakien uskonnon perusperiaatteista on se, että Allah, Muhammad ja Ali muodostavat kolminaisuuden ja näistä Ali on hallitseva. Šabakien pyhä kirja on nimeltään "Kitab al-Manakib" tai "Buyuruk" ja se koostuu kahdesta osasta. Toinen näistä osista muistuttaa aleviittien kirjoituksia. Aikuisilla šabakeilla on oma "pir", eli hengellinen johtaja, joka järjestää säännöllisesti uskonnollisia tilaisuuksia kotonaan. Tilaisuudet pidetään tavallisesti turkiksi. Varhaisessa kirjallisuudessa näihin tilaisuuksiin viitattiin nimellä "laylat al-kafsha" ja ulkopuoliset syyttivät niitä usein rivoilusta. Tärkeisiin rituaaleihin kuuluvat myös pyhiinvaellusmatkat paikallisille pyhätöille. Suurin osa šabakeista saa elantonsa maataloudesta ja maan omistavat tavallisesti sayyidit, jotka ovat myös yhteisöjensä johtohahmoja.
Umpijärvi
Umpijärvi eli laskujoeton järvi tarkoittaa hydrologiassa järveä, jolla ei ole tulo- tai laskujokia tai -ojia.
Humidissa ilmastossa umpijärven valuma-alue ja sitä ympäröivä vedenjakaja sisältyvät kokonaan laajemman valuma-alueen sisälle. Aridissa ilmastossa sen ympärille muodostuu sisäinen valuma-alue. Kuuman aridin ilmaston umpijärvien tyyppejä ovat aavikkojärvi, suolaliejukko ja chott.
Humidissa ilmastossa umpijärven vesi on yleensä peräisin sekä järven pohjassa olevien lähteiden tuomasta pohjavedestä että taivaalta satavasta lumesta tai vedestä. Jos valuma-alueen sadanta on suurta, kasvaa umpijärvi ja sen valuma-alue alkaa täyttyä. Vesi voi kuitenkin poistua joko haihtumalla ilmaan tai imeytymällä maaperään. Imeytyminen johtaa veden poistumiseen valuma-alueelta vain, jos pohjavesi pääsee virtaamaan maaperän huokosissa pois valuma-alueelta. Maaperässä voi silloin olla esimerkiksi kallioruhje tai jäätikköjokikerrostumia, joihin vesi vajoaa ja johtuu siellä eteenpäin.
Mikäli valuma-alueen sadannalle ei löydy vastapainoksi riittävästi kokonaishaihduntaa ja muuta maanalaista veden virtaamaa, täyttyy valuma-alueen allas ja järvelle syntyy vedenjakajan kynnykselle laskujoki, joka vuorostaan kuluttaa kynnystä niin kauan kunnes järvi on tyhjä tai kynnys ei enää alene. Kun ihminen kaivaa umpijärveen ojia, päättyy sen umpijärvi-vaihe. Samaten, jos umpijärvelle kaivetaan laskuoja, osallistuu se ympäröivän valuma-alueen tapahtumiin saamalla esimerkiksi uusia kaloja.
Umpijärvet ovat herkkiä ympäristön muutoksille. Järveen päätyneet ravinteet tai hapan sade jää vaivaamaan järven ekosysteemiä pitkään. Toisaalta, jos ravinteita ei tule ympäristöstä järveen riittävästi, esimerkiksi pienen valuma-alueensa takia, muodostuu siitä helposti oligotrofinen järvi.
Suppa on harjualueen painaumaan syntynyt järvi tai lampi. Maaperä hajualueilla muodostuu jääkauden jäätikköjokien tuomasta kivestä, sorasta ja hiekasta. Tällainen aines läpäisee hyvin vettä, joten suppaan kertynyt vesi imeytyy helposti maaperään. Vettä kuitenkin kertyy suppaan samasta syystä. Silloin pohjaveden yläpinta on supan pohjan yläpuolella ja pohjavesi pääsee suotumaan hiekan läpi suppaan, joka täyttyy vedellä. Supan vedenpinta seuraakin harjualueen pohjaveden pinnan vaihteluita.
Suojärvi on alkujaan syntynyt jääkauden jälkeen luontaiseen maaperän painaumaan, mutta sen ympäristö on alkanut sen jälkeen soistumaan. Soistuminen on hidas, mutta vääjäämätön prosessi kosteilla seuduilla. Sammalikko kasvattaa paksuuttaan ja kasvukerroksen alle kertyy turvetta, joka tuhansien vuosien ajan paksuuntuu. Monilla jääkauden jälkeisillä soilla turpeen paksuus voi olla useita metrejä tai jopa toistakymmentä metriä. Tällaisen soistumisprosessin aikana järven tulo-ojat voivat ohjautua alavimmille alueille ja järven laskuoja voi tyrehtyä. Soilla tavataankin luonnontilaisina järviä ja lampia, joilta puuttuvat tulo- ja laskuojat kokonaan.
Kryptodepressio on järvialtaan merenpinnan alapuolelle ulottuva osa. Varsin usein tällainen alue täytyy vedellä ja muodostaa järven. Jos vedenpinta ei nouse merenpintaa ylemmäksi, sille ei voi muodostua laskujokea. Harvinaisissa tapauksissa järvi on samalla myös umpijärvi
Doing That Scrapyard Thing
Doing That Scrapyard Thing on brittiläisen rockyhtye Creamin kappale, joka julkaistiin yhtyeen viimeisellä albumilla "Goodbye" vuonna 1969. Kappaleen on kirjoittanut bändin basisti Jack Bruce sekä Pete Brown. Kappale oli yksi viimeisimmistä, mitä yhtye nauhoitti yhdessä.
Doing That Scrapyard Thing julkaistiin albumilla "Goodbye" helmikuussa 1969 postuumisti yhtyeen hajoamisen jälkeen. Joissakin Euroopan maissa, kappale julkaistiin singlenä B-puolella "Badge":n sijaan yhdessä "What a Bringdownin" kanssa.
Mousse
Mousse on ranskalainen vaahtomainen ruokalaji, jossa on ilmava rakenne. Sen nimi tulee ranskan kielen 'vaahtoa' tarkoittavasta sanasta. Mousse voi olla makea tai suolainen ja kylmänä tai lämpimänä tarjoiltava ruokalaji.
Makea mousse valmistetaan usein vatkatuista kananmunan valkuaisista tai kermavaahdosta ja maustetaan esimerkiksi suklaalla tai hedelmillä. Mousse voidaan tarjoilla sellaisenaan jälkiruokana tai käyttää esimerkiksi täytekakun täytteenä. Suolainen mousse, eli kuohkea mureke, valmistetaan esimerkiksi lihasta, kalasta tai äyriäisistä.
John Jacob Astor
John Jacob Astor, Sr. (saksalaisittain ”Johann Jakob”; 17. heinäkuuta 1763 Walldorf, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 29. maaliskuuta 1848 New York, New York, Yhdysvallat) oli amerikansaksalainen turkiskauppias ja sijoittaja. Häntä pidetään yhtenä Yhdysvaltojen ensimmäisistä multimiljonääreistä, ja hän oli kuolemaansa saakka maansa rikkain; hänen omaisuutensa oli ennen hänen kuolemaansa noin 20 miljoonaa dollaria, mikä on nykyrahassa 110,1 miljardia dollaria.
Beaivi
Beaivia eli Aurinkoa on pidetty saamelaisessa muinaisuskossa jumaluutena. Sitä on palveltu poronhoidon menestymiseksi ja sairastapauksissa. Sen kunniaksi syötiin myös kevättalvella uhriateria, aurinkopuuro.
Aurinkoa on pidetty aiemmin femininiisenä jumaluutena, mikä on luultavasti virheellinen yleistys. Sen taustalla on ollut Johannes Schefferuksen lähteinään käyttämät Nicolaus Lundius ja Samuel Rheen, joiden mukaan saamelaiset pitivät Aurinkoa ”kaikkien elävien olentojen äitinä”. Koltta- ja kuolansaamelaisten perinteessä Aurinkoa on kuitenkin kuvattu ympäri maailmaa ahkiossaan ajavana miehenä. Eteläsaamelaisten lähteissä Aurinko on sen sijaan naishahmoinen. Eteläsaamelaisten noitarummuissa Aurinko on ollut keskellä olevana rombikuviona. Muisa rummuissa Aurinko on saattanut olla myös ympyräkuviona rummun yläosassa.
Kaikilta saamelaisaluielta tunnetaan kertomuksia Auringon lapsista. ”Auringon pojan kosiomatka jättiläisten maailmassa” -nimisen joiun kautta tuli tunnetuksi myytti, jonka mukaan saamelaiset polveutuvat Auringon pojasta. Joiun mukaan Auringon poika kävi kosiomatkalla jättilaisten maassa ja meni naimisiin jättiläisen tyttären kanssa. Heidän poikansa eli Gállábártnit keksivät sukset ja aloittivat ihmisrodun. Auringon tytäron puolestaan ollut hyvin keskeinen kulttuuriheeros, joka on aloittanut peuranpyynnin ja poronhoidon.
Seppo Lehto (everstiluutnantti)
Seppo Juhani Lehto (s. 13. joulukuuta 1942 Viipuri) on suomalainen eversti, joka toimi muun muassa Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston ja Lapin ilmatorjuntarykmentin komentajana.
Lehto syntyi sotilasmestari Uuno Lehdon ja Anna-Liisa Juslinin perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on Paula Porkka.
Lehto tuli ylioppilaaksi Helsingin klassillisesta lyseosta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Lehto toimi Salpausselän Ilmatorjuntapatteristossa opetusupseerina 1966–1967, patterinpäällikkönä 1967–1973 ja aliupseerikoulun johtajana 1973. Opetusupseeri hän oli Reserviupseerikoulussa 1967 ja Ilmatorjuntakoulussa 1973–1975, minkä jälkeen hän toimi komppanianpäällikkönä YK:n Suomen pataljoonassa 1975, opetusupseerina Taistelukoulussa 1977–1982 ja opettajana Sotakorkeakoulussa 1982–1985. Vuonna 1982 hän oli myös Mannerheim-stipendiaattina Sveitsissä. Helsingin ilmatorjuntarykmentin esikuntapäällikkö Lehto oli 1985–1986, Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentaja 1986–1988 ja Lapin ilmatorjuntarykmentin komentaja 1989–1990. Ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1991 Lehto toimi Pääesikunnan ilmatorjuntatoimiston päällikönä 1990–1991. Vuonna 1989 hän julkaisi teoksen "Pohjois-Suomen ilmatorjunta 1939-1989". Sotilasuransa jälkeen Lehto työskenteli toimitusjohtajana 1990-luvulla.
Lehto ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1969, kapteeniksi 1972, majuriksi 1978 ja everstiluutnantiksi 1986.
Olli Vainio
Olli Vainio voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Luettelo pelimoottoreista
Tämä on luettelo pelimoottoreista.
Pauli Peltoniemi
Pauli Kalevi Peltoniemi (s. 6. helmikuuta 1962 Ikaalinen) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Valkeakosken Hakaa ja hänen valmentajinaan toimivat Pentti Peltoniemi sekä Olli Käenniemi.
Kalevan kisoista Peltoniemi saavutti kymmenottelun hopeaa vuonna 1983. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista seitsenottelun hopeaa vuonna 1984.
Virallisissa kilpailuissa Peltoniemi ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.
Egyptin iskut 2017
Egyptin kirkkoiskut ovat 9. huhtikuuta 2017 tapahtuneita pommi-iskuja. Ne tehtiin Tantassa ja Aleksandriassa sijaitseviin koptikirkkoihin.
Tantassa sijaitsevassa koptikirkossa oli 9. huhtikuuta 2017 käynnissä palmusunnuntain messu, johon osallistui noin 2 000 ihmistä. Alttarin lähellä olevan tuolin alle sijoitettu pommi räjähti surmaten 20–30 ihmistä ja haavoittaen noin 60 ihmistä.
Myöhemmin samana päivänä Aleksandriassa sijaitsevan Pyhän Markuksen kirkon edessä tehtiin itsemurhaisku. Siinä kuoli ainakin 18 ihmistä ja 33 loukkaantui.
Terroristijärjestö Isis julistautui iskujen tekijäksi.
Mora (laiva)
Mora oli Vilhelm Valloittajan lippulaiva, kun hän vuonna 1066 purjehti Normandiasta Englantiin vaatimaan Englannin kruunua. Bayeux’n seinävaate kuvaa Englannin valloitukseen liittyviä tapahtumia ja esittää myös Mora-aluksen, joka on siten harvoja historiallisesti tunnettuja viikinkien pitkäveneitä.
Englannin kuninkas Edvard Tunnustaja kuoli vuonna 1066 ja häneltä ei jäänyt tunnustettua vallanperijää. Edvardin lanko Harald Godwininpoika valittiin kuninkaaksi, mutta hänen asemansa kiistivät hänen veljensä Tostig Godwininpoika, Norjan kuningas Harald Ankara sekä Edvardin serkku Normandian herttua Vilhelm. Viikingit olivat 900-luvulla valloittaneet alueen mantereelta nykyisestä Ranskasta ja heitä kutsuttiin normanneiksi. Kielensä he olivat pääosin vaihtaneet ranskaksi. Tostig ja Norjan Harald Ankara ehtivät hyökätä ensin. Heitä vastaan Harald Godwininpoika joutui marssimaan armeijansa kanssa pohjoiseen Yorkiin. Vilhelm varusti niin ison laivaston, että sai noin 7000 miestä ja pari tuhatta hevosta kanaalin ylitse. Harald Godwininpojan armeijan marsittua etelään seurasi taistelu Hastingissa, jossa Harald Godwininpoika kaatui. Tämän seurauksena Vilhelm pääsi Englannin kuninkaaksi.
Henrikin vaimo Flanderin Matilda rakennutti Moran Barfleurissa juuri Englannin sotaretkeä varten. Normannit olivat säilyttäneet viikinkien laivanrakennusperinteet. Mora oli yli 30 metriä pitkä. Soutajia oli 17 paria, mahdollisesti kaksi miestä yhdessä airossa, jolloin soutamassa olisi ollut 68 miestä. Matkustajina Kanaalin ylityksessä Vilhelmin lisäksi oli kymmenen ritaria ja jokaisella aseenkantajat sekä hevoset. Mukana oli myös kaikki varusteet. Pitkäveneissä ei ollut istuinpenkkejä ja soutajien oletetaan istuneen merimieskirstujensa päällä. Laivan perän koristeena oli kullattu veistos lapsesta, joka puhaltaa norsunluiseen trumpettiin menosuuntaan päin. Laivassa oli värikäs purje ja mastossa paavilta saatu lippu, jolla vahvistettiin sotaretkelle saatu paavin siunaus. Mora oli nopea laiva ja se joutui pudottamaan purjeensa merellä odottaessaan muuta laivastoa.
Wrecking Ball
Wrecking Ball voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Waki
Waki (myös "Waky") on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 65 kilometriä Sanista etelään. Kunnassa on 8 900 ja kylässä 1 500 asukasta (vuonna 2009).
Kunta rajoittuu lännessä Sanin piirin Kavan ja Karaban, pohjoisessa Sourountounan, idässä Tominianin piirin Dioran ja etelässä Sikasson alueen Yorosson piirin Koumbian kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, pavut ja maapähkinä. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Kaupankäynti suuntautuu etupäässä Kimparanaan. Palveluihin kuuluvat alakoulut ja kaksi terveyskeskusta.
Nelli Matula
Nelli Sofia Matula (s. 18. joulukuuta 1995) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän solmi levytyssopimuksen Rähinä Recordsin kanssa keväällä 2016.
Matula suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 2015 Kallion lukiossa. Hän on opiskellut Espoon musiikkiopistossa klassista poikkihuilua sekä pop-jazz-laulua. Vuonna 2009 hän näytteli Helsingin Kaupunginteatterin näytelmässä "Maija Poppanen" Anna Pankin roolin.
Matulan ensimmäinen single, ”Kato vaan”, julkaistiin heinäkuussa 2016. Toinen single, ”Lemmikki”, saman vuoden lokakuussa. Maaliskuussa 2017 Matula julkaisi kolmannen singlensä, ”Mun kaa kahden”. Vuonna 2017 hän on laulanut myös Robinin ”Hula Hula” -kappaleella sekä kesäkumikappaleella ”Tyynysotaa”.
Syksyllä 2017 Matula oli yksi MTV3-kanavan "Tähdet, tähdet" -televisiosarjan neljännen tuotantokauden kilpailijoista. Hän putosi kilpailusta kuudennessa jaksossa.
Ornithoscelida
Ornithoscelida on dinosaurusten ryhmä, joka sisältää linnunlantioiset ja teropodit. Nimen keksi alun perin Thomas Henry Huxley vuonna 1867 viitatakseen tietyntyyppisiin dinosauruksiin joilla on välipiirteitä lintujen ja primitiivisimpien matelijoiden välillä. Termi jätettiin pian pois käytöstä vallitsevan luokittelujärjestelmän takia, joka jakaa dinosaurukset kahteen pääryhmään: Saurischia ja Ornithischia.
Vuonna 2017 eräässä Matthew Baronin, David Normanin ja Paul Barrettin "Nature"-lehdessä julkaistussa tutkimuksessa esitettiin että teropodit olivat läheisempää sukua linnunlantioisille kuin sauropodomorfeille, joiden kanssa ne perinteisen näkemyksen mukaan muodostavat Saurischian. Baron kollegoineen käyttivät tilaisuutta muodostaakseen virallisen määritelmän Huxleyn vanhalle termille.
Kladogrammi alla näyttää Matthew Baronin kollegoineen kehittämän luokittelun dinosauruksista ja Ornithoscelidan aseman:
Suho
Suho (oik. Kim Jun-myeon, hangul: 김준면, s. 22. toukokuuta 1991, Soul, Korean tasavalta), on eteläkorealainen laulaja ja näyttelijä. Hän on eteläkorealais-kiinalaisen poikabändin Exon johtaja ja vanhin jäsen, minkä lisäksi hän on näytellyt muun muassa eteläkorealaisissa draamasarjoissa.
Kim syntyi Soulissa, Korean tasavallassa 22. toukokuuta vuonna 1991. Ollessaan 16-vuotias hän hakeutui harjoittelijaksi tuotantoyhtiö SM Entertainmentiin ja debytoi K-pop-yhtye Exon jäsenenä kuusi vuotta myöhemmin.
Kim julkistettiin Exon kymmenentenä jäsenenä virallisesti 15. helmikuuta 2012, ja yhtye debytoi saman vuoden huhtikuussa. Hän kuuluu yhtyeen koreankieliseen puolikkaaseen (Exo-K), ja hänen koreankielinen artistinimensä Suho tarkoittaa "suojelijaa". Hänen roolinsa yhtyeessä on johtaja.
Tammikuussa 2015 Kim esiintyi SM Entertainmentin musikaalissa "School OZ" yhdessä levy-yhtiön jäsenten Changminin, Keyn, Lunan, Xiuminin ja Seulgin kanssa. Lokakuussa 2015 Kim teki elokuvadebyyttinsä esittämällä yhtä päärooleista indie-elokuvassa "One Way Trip".
Kim on lisäksi näytellyt nettidraamassa "How Are You Bread", joka julkaistiin vuonna 2017. Samana vuonna Kim näytteli pääroolia MBC:n draama-spesiaalissa "The Universe's Star", joka kuului draamatrilogiaan "Three Color Fantasy". Kim on tehnyt myös ääniroolin koreankieliseen versioon elokuvasta "Joulupukkia pelastamassa".
Helmikuussa 2014 Kimistä tuli SBS:n viikoittaisen "Inkigayo"-musiikkiohjelman vakituinen juontaja yhdessä Exon toisen jäsenen, Baekhyunin, ZE:A:n jäsenen Kwangheen ja näyttelijä Lee Yubin kanssa. Kim ja Baekhyun kuitenkin lopettivat juontamisen Inkigayossa marraskuussa 2014 keskittyäkseen Exon toisen studioalbumin julkaisuun.
Huhtikuussa 2015 Kim osallistui yhdessä Infiniten Sunggyun, CNBLUE:n Jonghyunin, Super Juniorin Kyuhyunin ja SHINeen Minhon kanssa KBS:n varietee-ohjelmaan "Fluttering India".
Heinäkuussa 2016 Kim ja Exon toinen jäsen Chen julkaisivat soundtrack-kappaleen "Beautiful Accident" samannimiseen kiinalaiseen elokuvaan. Hän esittää myös draamasarjan "Starlight" tunnuskappaleen.
Angekok
Angekok (, ) on inuittien keskuudessa käytettävä nimitys poppamiehestä. Myös Alaskan alkuperäisasukkaiden keskuudessa on esiintynyt samanlaisia poppamiehiä.
Inuittien keskuudessa angekokiksi voivat tulla miehet ja naiset. Angekok opettaa usein taitonsa omalle lapselleen.
Huopanahkajäkälä
Huopanahkajälälä ("Peltigera canina") on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on vaaleanharmaa ja huopakarvainen. Alapinta on reunoilta valkoinen, mutta keskemmältä tummempi. Liuskat ovat 1–3 senttimetriä leveitä ja niiden reunat ovat alaspäin kääntyneitä. Se voi muodostaa jopa neliömetrien kokoisia toisiinsa sulautuvia kasvustoja. Se on yleinen koko Suomessa sammalten joukossa, kallioilla, kivillä, kuivilla niityillä ja kedoilla.
Huopanahkajäkälä muistuttaa ruskonahkajäkälää ja karstanahkajäkälää. Huopanahkajäkälän erottaa ruskonahkajäkälästä pehmeästä sekovarresta, jonka voi taittaa kuivana. Karstanahkajäkälästä sen erottaa huopakarvojen avulla.
Abarbarea
Abarbarea tarkoittaa Kreikkalaisessa ja Roomalaisessa mytologiassa kahta eri myyttistä hahmoa, nymfitiä.
Najadi jumala. Abarbarea on nymfi Iliadissa (VI:22). Hän ja Troijan kuninkaan poika Boukolion saivat kaksoset, jotka aikanaan kaatuivat Troijan sodassa - he olivat nimeltään Aisepos ja Paidasos.
Abarbarea, Callirrhoe ja Drosera ovat kolme Tyrosilaisten esi-isää ja Najadi-jumala.
Acadinus
Acadinus () tarkoittaa kreikkalaisessa mytologiassa lähdettä, jonka Diodoros Sisilialaisen kirjoissa sanotaan omaavan maagisia voimia.
Acadinus pystyy erottelemaan totuuden ja valheen. Valaehtoinen sopimus kaiverrettiin puupalaselle, joka heitettiin lähteeseen. Jos se kellui, vala päti, jos se upposi, vala oli väärä ja sen omi Haades.
Acrasia
Acrasia on fiktiivinen hahmo Edmund Spenserin ""The Faerie Queene"" eepoksessa vuodelta 1590.
Acrasia muuttaa kaikki rakastajansa hirviöiksi, mutta kohtuuden ja itsehillinnän personifikaatio nimeltään Guyon vangitsee hänet verkkoonsa, sitoo hänet ja polttaa hänen tyyssijansa.
Adamastor
Adamastor on kuvitteellinen hahmo Portugalilaisen runoilijan Luís de Camõesin "Os Lusíadas" nimisestä eepoksesta. Eepoksen ensimmäinen julkaisu tapahtui vuonna 1572.