hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
HMS Witherington
HMS Witherington (viirinumero D76) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta osana vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 14. tilausta. Sen köli laskettiin 27. syyskuuta 1918 ja alus laskettiin vesille 16. tammikuuta 1919. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 10. lokakuuta.
"HMS Witherington" liitettiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivaston 3. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se siirtyi 1920-luvun alussa Välimeren laivastoon. Alus siirrettiin 1926 Kiinan asemalle, josta se siirrettiin 1930-luvulla reserviin uudempien alusten valmistuessa. Alus palautettiin palvelukseen 1939, jolloin sen miehistö koostui pääosin reserviläisistä.
Euroopan sotatoimien päätyttyä alus poistettiin palveluksesta ja se siirrettiin reserviin. Alus sijoitettiin Japanin antauduttua poistolistalle ja se myytiin 20. maaliskuuta 1947 Metal Industriesille. Alus oli tarkoitus hinata romutettavaksi Charlestowniin, mutta touvin katkettua 29. huhtikuuta 1947 se haaksirikkoutui.
HMS Wivern
HMS Wivern (viirinumerot D66 ja I66) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 J. Samuel White and Companylta Cowesista Isle of Wightilta osana vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelman 13. tilausta. Sen köli laskettiin 19. elokuuta ja alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1919. Alus valmistui 23. joulukuuta.
Vastaanottotestit läpäistyään alus liitettiin Atlantin laivastoon 3. hävittäjälaivueeseen, joka myöhemmin siirrettiin Välimeren laivastoon. Alus siirrettiin reserviin ensimmäisen maailmansodan jälkeisten säästötoimien aikana.
Toisen maailmansodan uhatessa alus palautettiin 1939 palvelukseen ja se sijoitettiin 16. hävittäjälaivueeseen Portsmouthiin. Se siirrettiin syyskuussa 1939 saattuepalvelukseen läntisen reitin alaisuuteen. Alus suojasi 5. syyskuuta "HMS Vanessan", "HMS Vivaciousin" ja "HMS Wakefulin" kanssa Clydestä lähtenyttä saattuetta GC1 ja 9. syyskuuta saattuetta OB9 "HMS Winchelsean" ja "HMS Walkerin" kanssa. Lokakuussa alus siirrettiin suojaamaan saattueita Noren alaiseen 16. hävittäjälaivueeseen Harwichiin. "HMS Wivern" tarkasti 22. marraskuuta Harwichin edustan miinojen varalta sen jälkeen, kun "HMS Gipsy" oli tuhoutunut osuttuaan miinaan.
Alus määrättiin 10. toukokuuta 1940 "HMS Wild Swanin" kanssa operaatio XD:hen, jossa oli tarkoitus hävittää Hook of Hollandin varastot ja satamalaitteet. Seuraavana päivänä alukset lähtivät Hook of Hollandiin, jolloin "HMS Wivern" kuljetti Flushingiin vietävää osastoa. Alus avusti 13. toukokuuta operaatio Ordnancessa Hook of Hollandin evakuointia, missä se vaurioitui seuraavana päivänä. Alus siirrettiin telakalle korjattavaksi.
"HMS Wivern" palasi palvelukseen heinäkuussa liittyen laivueeseensa suojaamaan Pohjanmeren saattueita. Alus joutui 11. heinäkuuta lähellä Aldeburghin majakkaa ilmahyökkäykseen suojatessaan saattuetta FN19 kärsimättä vaurioita. Alus osallistui maihinnousun valvontapartioihin osastossa, jonka muut alukset olivat risteilijä "HMS Cardiff", hävittäjät "HMS Venomous", "HMS Verity" ja "HMS Wild Swan" sekä korvetit "HMS Puffin", "HMS Shearwater" ja "HMS Sheldrake".
Alus suojasi 7. syyskuuta operaatio Rivalissa "HMS Wild Swanin" kanssa risteilijöitä "HMS Aurora" ja "HMS Cardiff" partiomatkalla Alankomaiden rannikolle. Operaatiosta vapauduttuaan alus siirrettiin läntisen reitin alaisuuteen Liverpooliin perustettuun 5. saattajaryhmään "HMS Malcolmin", "HMS Veteranin" ja "HMS Wild Swanin" kanssa suojaamaan Atlantin saattueita.
"HMS Wivern" poistettiin palveluksesta heinäkuussa 1945 ja sen varastot tyhjennettiin. Alus makasi elokuusta alkaen ankkurissa Rosythissa. Se sijoitettiin poistolistalle ja alus myytiin 18. helmikuuta 1947 Metal Industriesille romutettavaksi. Aluksen hylky hinattiin romuttamolle Charlestowniin lähelle Rosythia lokakuussa 1948.
HMS Wolverine (D78)
HMS Wolverine (viirinumero D78) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta osana vuosien 1917-1919 laivasto-ohjelman 14. tilausta. Sen köli laskettiin 8. lokakuuta 1918 ja alus laskettiin vesille 17. heinäkuuta 1919. Alus valmistui 27. helmikuuta 1920.
Japanin antauduttua alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 28. tammikuuta 1946 West of Scotland Shipbreakersille. Alus saapui syyskuussa hinattuna Trooniin romutettavaksi.
HMS Worcester (D96)
HMS Worcester (viirinumero D96) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin parannellun W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin huhtikuussa 1918 J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta osana vuosien 1918-1919 laivasto-ohjelman 13. tilausta. Sen köli laskettiin 20. joulukuuta 1918 ja alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1919. Alus siirrettiin vesillelaskun jälkeen Portsmouthin telakalle, jossa se valmistui 20. syyskuuta 1922.
"HMS Worcester" palveli palvelukseen oton jälkeen Atlantin ja Välimeren laivastoissa, kunnes se siirrettiin Portsmouthissa reserviin 1930-luvun alussa.
Toisen maailmansodan uhan kasvaessa syksyllä 1939 alus päätettiin palauttaa palvelukseen. Syyskuussa sodan ajan palvelukseen valmistautumisen, palvelukseen oton ja varustamisen jälkeen alus määrättiin saattuepalvelukseen sekä valvomaan Britteinsaarten vesiä. Se liittyi lokakuussa Portsmouthiin sijoitettuun 16. hävittäjälaivueeseen, jonka muut alukset olivat "HMS Montrose", "HMS Venomous", "HMS Veteran", "HMS Wild Swan", "HMS Verity", "HMS Whitshed" ja "HMS Wivern".
Trimetyyliamiini
Trimetyyliamiini (CHN) on kolme metyyliryhmää sisältävä tertiäärinen amiini. Yhdistettä käytetään muun muassa kemiallisessa synteesissä ja valmistettaessa ioninvaihtohartseja. Trimetyyliamiini on yksi mätänevän kalan hajun aiheuttajista.
Huoneenlämpötilassa trimetyyliamiini on väritön kaasu. Aine on vahva emäs ja kykenee syövyttämään monia metalleja, kuten sinkkiä ja alumiinia. Yhdiste myydään joko vesiliuoksena tai kaasuna, joka on nesteytetty.
Trimetyyliamiini valmistetaan teollisesti samalla tavalla kuin monometyyliamiinia ja dimetyyliamiinia. Ammoniakki ja metanoli reagoivat keskenään korkeassa lämpötilassa katalyytin esimerkiksi alumiinioksidin läsnä ollessa. Tällöin syntyy näiden metyyliamiinien seos.
Trimetyyliamiinia voidaan valmistaa myös paraformaldehydistä ja ammoniumkloridista
Trimetyyliamiinia voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa koliinin suoloja sekä kvartenäärisiä ammoniumyhdisteitä kuten tetrametyyliammoniumhydroksidia. Lisäksi yhdistettä käytetään ioninvaihtoon tarvittavien hartsien tuottamiseen
Elävä ja tuore kala sisältävät hyvin vähän trimetyyliamiinia. Kalan alkaessa mädäntyä bakteerit pelkistävät kalan sisältämän trimetyyliamiini-N-oksidin trimetyyliamiiniksi, joka aiheuttaa tyypillisen hajun. Kalan trimetyyliamiinipitoisuutta voidaan käyttää määritettäessä kalan tuoreutta.
Kalassa bakteerit voivat hajottaa trimetyyliamiinin entsymaattisesti dimetyyliamiiniksi ja formaldehydiksi.
Ihmiset saavat trimetyyliamiinia ravinnosta ja eräät aineet, kuten karnitiini metaboloituvat trimetyyliamiiniksi. Trimetyyliamiiniuria on harvinainen perinnöllinen sairaus, jossa ihminen ei pysty muuttamaan trimetyyliamiinia hajuttomaksi hapettumistuotteeksi. Trimetyyliamiini erittyy kehosta hien ja virtsan mukana ja aiheuttaa niille kalamaisen hajun.
Trimetyyliamiinin hengittäminen aiheuttaa hengitysoireita, joihin kuuluvat yskä ja vaikeutunut hengittäminen. Yhdisteen joutuminen keuhkoihin voi johtaa keuhkopöhöön. Ihon kanssa kosketuksiin joutuessaan trimetyyliamiini voi aiheuttaa paleltumisvaurioita.
Broadwayn sävel
Broadwayn sävel ("The Broadway Melody") on Harry Beaumontin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvamusikaali vuodelta 1929. Se on backstage-musikaali, jossa seurataan musikaalin valmisteluja kulissien takana. Elokuva on mustavalkoinen, mutta se päättyy Technicolor-väreissä kuvattuun jaksoon.
"Broadwayn sävel" oli ensimmäinen MGM:n aito äänielokuva ja Louis B. Mayer ei säästellyt kustannuksia. Elokuvasta tuli suuri menestys, se tuotti 4 miljoonaa dollaria ja voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon.
Petter Wilhelm Aurén
Petter Wilhelm Aurén (Pekka Ville Eronen) (4. syyskuuta 1826 Nilsiä – 24. toukokuuta 1896 Oulu) oli suomalainen maanmittari ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "P.W.A." ja "r-m-n".
Aurénin vanhemmat olivat talollinen Pekka Pekanpoika Eronen ja Margareta Jöhr. Perhe muutti 1830-luvulla Kärsämäelle, jossa Pekka Eronen toimi lampuotina. Aurén oli kruununrakennusmestari Sundqvistin opissa, kunnes lähti opiskelemaan Helsinkiin. Insinööriluutnantti Appelbergin suosituksesta hän pääsi rakennusmestarioppilaaksi Tie- ja vesirakennusten ylihallitukseen ja työskenteli Saimaan kanavan rakennustyömaalla. Työn ohessa teknillisessä koulussa opiskeltuaan hän siirtyi 1840 varamaanmittari Erik Gustaf Judénin apulaiseksi Jaakkimaan. Ylioppilastutkinnon suorittamisesta Aurén vapautettiin erikoisluvalla ja toukokuussa 1851 hän suoritti maanmittarintutkinnon.
Rovaniemelle Aurén määrättiin komissiomaanmittari Adof Törnuddin apulaiseksi 1853, tekemään maantieteellisiä mittauksia Lapissa. Vanhemmaksi komissionmaanmittariksi hänet nimitettin 1866. Aurén osallistui Rovaniemellä kunnalliseen ja hengelliseen elämään, toimien muun muassa Rovaniemen ensimmäisen pitäjänkokouksen puheenjohtajana. Hän puhui kansakoulujen puolesta ja kirjoitti ahkerasti Oulun Wiikko-Sanomiin.
Aurén, joka määrättiin 1870 kartoittamaan Ivalojoen kulta-alueet, oli itsekin kiinnostunut kullanhuuhdonnasta ja teki valtauksia Kittilän Porkonen-Pahtavaarassa ja Ivalon Appisjoella, mutta ne eivät menestyneet. Ivalojoen Kultalan ensimmäinen virkamiesasukas hänestä silti tuli ja hän esitteli kartoituksensa tuloksia kuvernööri George von Alfthanille syksyllä 1870.
Aurén muutti Ouluun 1874 ja hoiti sieltä pitäen maanmittarin tehtäviään Lapissa, eläkkeelle hän jäi 1894. Kirjallisten teoksen ohella Aurénin laatimiksi tiedetään muun muassa kartat "Karta öfver Finska Lappmarken 1860" ja "Karta öfver Ivalojoki elfdal. Guldvaskerierna vid Ivalojoki åren 1870-1874".
Aurénin puoliso vuodesta 1855 oli Albertina Fredrica Hackzell (s. 1828).
Raemon Sluiter
Raemon Sluiter (s. 13. huhtikuuta 1978 Rotterdam) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä kaksinpelissä sijalle 46 helmikuussa 2003 ja nelinpelissä sijalle 97 syyskuussa 2003. Davis Cupissa hän on edustanut Alankomaita 12 maaottelussa vuosina 2001–2007.
Sluiter on kolme kertaa selviytynyt Grand Slam -turnauksen kolmannelle kierrokselle. Kolmannen kierroksen otteluissaan hän on hävinnyt Arnaud Clémentille Wimbledonissa 2001, Carlos Moyálle Ranskan avoimissa 2004 ja Martín Vassallo Argüellolle Ranskan avoimissa 2006. Hän on pelannut ATP-turnauksen loppuottelussa kaksinpelissä neljä kertaa ja nelinpelissä kaksi kertaa.
Alexander Jaenisch
Alexander Jaenisch (31. elokuuta 1832 Lappeenranta – 30. marraskuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti nimimerkkejä "Gösta" ja "Kusta".
Jaenischin vanhemmat olivat Lappeenrannan, sittemmin Viipurin postimestari, nimineuvos Fredrik Abraham Jaenisch ja Anna Maria Candou. Hän kävi Haminan kadettikoulua 1845–1851 ja pääsi ylioppilaaksi 1851. Jaenisch suoritti maanmittaritutkinnon 1855 ja suuremman kameraalitutkinnon 1857.
Jaenisch toimi kuvernementinsihteerinä vuodesta 1852, senaatin ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1857 ja Lappeen kihlakunnan henkikirjurina vuodesta 1859. Jaenischista tuli Suomen Pankin 3. kamreeri 1868 ja valtiokonttorin 2. kamreeri 1875. Hän toimi myös Wiborgs Tidning- ja Vikingen-lehtien avustajana.
Cimarron (vuoden 1931 elokuva)
Cimarron ("Cimarron") on Wesley Rugglesin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1931. Se perustuu Edna Ferberin romaaniin.
"Cimarron" oli ensimmäinen lännenelokuva, joka voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon – seuraava oli Tanssii susien kanssa 1990.
Tapahtumat alkavat 22. huhtikuuta 1889, jolloin Oklahomassa alkoi uudisasukkaiden ryntäys intiaaneilta lunastetuille maille. Yancey Cravat menettää valtaamansa maa-alueen ja perustaa sanomalehden. Hänestä tulee myös revolverisankari. Sabra-vaimo pysyy vastoinkäymisistä huolimatta hänen rinnallaan, kunnes Yancey jättää vaimonsa ja lapsensa ja lähtee etsimään uusia seikkailuja. Sabra ottaa lehden haltuunsa ja siitä kehittyy lehti-imperiumi.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
Knut Ferdinand Ridderström
Knut David Ferdinand Ridderström (8. helmikuuta 1829 Viipuri – 12. joulukuuta 1897 Turku) oli suomalainen lyseon opettaja ja kääntäjä.
Ridderströmin vanhemmat olivat Viipurin suutariammattikunnan vanhin David Ridderström ja Anna Sofia Eklund. Hän kävi Viipurin lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1846. Ridderström oleskeli Moskovassa matkastipendin turvin 1851–1854. Hän toimi Turun yläalkeiskoulun vt. venäjänopettajana 1855–1856, Viipurin lukion vt. venäjänopettajana 1856 sekä Turun yläalkeiskoulun ja myöhemmin lyseon vakinaisena venäjänopettajana 1856–1893. Hän oli myös venäjän kielen kääntäjänä Turun lääninhallituksessa vuodesta 1863 ja Turun maistraatissa vuodesta 1868.
Apertura ja clausura
Apertura ja Clausura ovat Väli- ja Etelä-Amerikan maiden jalkapalloliigoissa käytettävään kaksiosaiseen sarjajärjestelmään liittyviä nimityksiä. Järjestelmä on hieman erilainen kuin Euroopan liigoissa käytetty. Vastaavanlainen malli on ollut käytössä myös Japanissa ja Etelä-Koreassa.
Latinalaisen Amerikan maissa kausi jakautuu kahteen osaan ja molemmilla kausilla on oma mestarinsa. Näistä kausista käytetään nimiä Apertura (suom. avaus) ja Clausura (suom. päätös, päättäminen). Boliviassa, Chilessä, Kolumbiassa, Panamassa ja Paraguayssa, Uruguayssa ja Venezuelassa Apertura on vuoden ensimmäisellä puoliskolla eli keväällä. Argentiinassa, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa, Uruguayssa, ja Puerto Ricossa Apertura alkaa vuoden jälkimmäisellä puoliskolla eli syksyllä. Suurimmassa osassa mainituista liigoista sekä Aperturalla että Clausuralla on oma mestarinsa. Nicaraguassa, Uruguayssa ja Venezuelassa Aperturan ja Clausuran voittajat pelaavat finaalissa, joka ratkaisee koko kauden mestarin. Näin ollen yllä ensin mainitun ryhmän maissa tulee joka vuosi kaksi mestaria ja jälkimmäisen ryhmän maissa yksi. Meksikossa taas pelataan molempien kausien voittajien kesken uudesta tittelistä ennen seuraavan kauden alkua. Myös Japanissa oli kausilla 2015 ja 2016 kaksiosainen sarjajärjestelmä.
Näiden kahden kauden yhteistaulukko päättää sijoitukset sarjasta putoamiseen. Joissakin liigoissa on kaksiosainen ottelu putoajien kesken tai sitten pelataan alemman sarjatason parhaita vastaan. Argentiinassa, Kolumbiassa ja Paraguayssa on hieman poikkeava käytäntö. Siellä lasketaan kolmen viimeisen kauden kaikki pisteet ja päätetään putoajat sillä perusteella. Argentiinassa kaksi viimeistä putoavat suoraan, kun taas 1. divisioonan 17. ja 18. pelaavat kaksiosaisen ottelun 2. divisioonan kolmannen ja neljännen kanssa. Kolumbiassa putoaa sarjatasoa alemmaksi viimeinen joukkue ja 17. joukkue pelaa 2. divisioonan toiseksi tullutta joukkuetta vastaan kaksiosaisen ottelusarjan. Tämä on ollut käytössä vuodesta 2006 lähtien. Paraguayssa putoaa kaksi viimeistä joukkuetta ja heidän tilalleen tulee seuraavalta sarjatasolta kaksi parasta.
Vuodesta 2006 lähtien on Ecuadorissa on käytetty perinteistä Apertura ja Clausura -järjestelmää. Vuonna 2005 siellä pelattiin Apertura 12 joukkueen kesken, sekä koti- että vierasottelu kaikkia vastaan, ja Clausurassa pelattiin kaksinkertaisena kuuden Aperturalla parhaiten sijoittuneen joukkueen kesken.
Brasilia on Argentiinan ohella ainoa latinalaisen Amerikan maa, jossa ei käytetä kaksiosaista sarjajärjestelmää. Siellä on yksi kausi, johon kuuluu kaksi kierrosta. Sarja pelataan kuitenkin huhtikuusta joulukuuhun. Tammikuusta huhtikuuhun siellä pelataan aluemestaruuksista. Sen lisäksi Brasiliassa on oma kansallinen cup, jota pelataan vain harvoissa latinalaisen Amerikan maissa, kuten Kolumbiassa, Chilessä, Venezuelassa ja Argentiinassa. Myös Argentiinassa on nykyisin eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä.
U.S. Bombs
U.S. Bombs on yhdysvaltalainen punkyhtye, joka on perustettu vuonna 1993. Yhtyeen muodostavat ammattilaisskeittaja Duane Peters, kitaristit Kerry Martinez ja Curt Stitch, basisti Wade Walston ja rumpali Jamie Reiding.
U.S. Bombs julkaisi yhtyeen nimeä kantavan EP:n vuonna 1996. Samana vuonna tuotettiin Alive-levymerkille esikoisalbumi "Garibaldi Guard!", jota seurasi seuraavana vuonna "Never Mind the Opened Minds" -albumi. Vuonna 1997 U.S. Bombs siirtyi Epitaph -levy-yhtiön tytäryhtiöön Hellcat Recordsiin ja samana vuonna tuotettiin albumi "War Birth".
Vuonna 1999 yhtye julkaisi EP:n "Hobroken Dreams" sekä albumit "The World" ja "Put Strength in the Final Blow" (uudelleenjulkaisu). Alkuperäiskitaristi Chuck Briggs erosi yhtyeestä ja hänet korvasi Youth Brigade -yhtyeen Jonny Wickersham (nyk. Social Distortion -kitaristi).
Yhtyeen viides studioalbumi "Back at the Laundromat" julkaistiin vuonna 2001. Live-albumi "Lost in America: Live 2001" julkaistiin 2003 juuri ennen "Covert Action" -albumia. "Put Strength in the Final Blow" uudelleenjulkaistiin samana vuonna Petersin omalla Disaster Records -levymerkillä. Yhtye julkaisi "We Are the Problem" -albuminsa vuonna 2006.
Yhtyeen johtohahmo Peters on tehnyt soolotuotantoja yhtyeissä Duane Peters & the Hunns, Die Hunns ja Duane Peters Gunfight.
Matti Hannus
Matti Hannus (s. 1947) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on Juoksija-lehden toimittaja. Hänet on palkittu Suomen Urheilumuseon kirjastotoimikunnan Vuoden urheilukirja -palkinnolla kahdesti henkilökohtaisesti (1980 ja 1990) ja kahdesti työryhmän jäsenenä (1996 ja 2006).
Hannus on kirjoittanut urheilusta 30 kirjaa, muun muassa Pertti Sankilammesta kirjan "Voitin elämän". Kirja on Suomen vammaisliikunnan ensimmäinen elämäkertateos. Urheilun ohella se kirjaa merkittävällä tavalla myös invalidityön ja Kempeleen kunnan historiaa.
Hän on saanut myös Oulun OP:n vuoden 2009 Taitaja-stipendin.
Sven Gabriel Elmgren
Sven Gabriel Elmgren (25. lokakuuta 1817 Parainen – 3. marraskuuta 1897 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirjaston varakirjastonhoitaja. Hänellä oli lukuisia luottamustoimia suomalaisissa tieteellisissä seuroissa.
Elmgrenin vanhemmat olivat Paraisten kappalainen Gabriel Elmgren ja Johanna Kristina Talleqvist. Hän kävi Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Elmgren valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1840, teologian kandidaatiksi 1844 ja filosofian kunniatohtoriksi 1860.
Elmgren toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1848–1862 ja varakirjastonhoitajana 1862–1891. Hän oli Turkulaisen osakunnan kuraattori 1844–1846 ja Länsisuomalaisen osakunnan kuraattori 1846–1852. Hän sai ylimääräisen professorin arvon 1873.
Elmgren oli Societas pro Fauna et Flora Fennican rahastonhoitaja 1871–1887, Suomalaisen kirjallisuuden seuran sihteeri 1846–1861 ja varapuheenjohtaja 1874–1881. Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1882–1883, Suomen historiallisen seuran sihteeri 1875–1876, puheenjohtaja 1876–1877 ja rahastonhoitaja 1877–1887 sekä Muinaistieteellisen toimikunnan puheenjohtaja 1887–1890.
Elmgren toimitti yhdessä Fredrik Berndtsonin kanssa "Helsingfors Morgonblad" -lehteä 1845–1847. Hän oli myös "Litteraturblad för allmän medborgerlig bildning" -lehden toimittajana 1850–1854. Elmgren oli toimittamassa Henrik Gabriel Porthanin koottuja teoksia julkaistavaksi, ja hän toimitti painoon myös Georg August Wallinin matkapäiväkirjat ja muistiinpanot.
Elmgren oli naimisissa vuodesta 1862 Hilda Karolina Heickellin kanssa. Heillä oli neljä lasta, joista poika Robert Elmgren oli Halilan tuberkuloosiparantolan ylilääkäri.
Karl Edvard Elfström
Karl Edvard Elfström (14. marraskuuta 1821 Viipuri – 29. heinäkuuta 1883 Viipuri) oli suomalainen opettaja ja kääntäjä.
Elfströmin vanhemmat olivat viipurilainen kelloseppä, raatimies Charles Christoffer Elfström ja Maria Elisabet Baltrusch. Hän kävi Viipurin piirikoulua ja Viipurin lukiota päästen ylioppilaaksi 1841. Elfström valmistui filosofian kandidaatiksi 1846 ja maisteriksi 1847. Hän toimi saksan kielen opettajana Kuopion lukiossa 1848–1853 ja Viipurin ala-alkeiskoulussa vt. opettajana 1854–1855 ja vakinaisena opettajana 1855–1858. Viipurin lukion saksanopettajana Elfström oli 1858–1861. Hän jäi sairauden takia virkavapaalle 1861 ja erosi virasta 1863. Elfström toimi myös Viipurin hovioikeuden saksan ja venäjän kielten kääntäjänä.
Elfström oli naimisissa vuodesta 1873 Constance Elisabet Bernitzin kanssa.
Fredrik Rosengren
Fredrik "Fidde" Rosengren (s. 31. tammikuuta 1960) on entinen ruotsalainen tennispelaaja ja tennisvalmentaja. Hän valmensi 20 vuoden aikana monia tennisammattilaisia muun muassa Mario Ančićia, Jonas Björkmania ja Joachim Johanssonia, Jarkko Niemistä ja Magnus Normania. Marraskuussa 2008 Rosengren lopetti valmentajan uransa ja siirtyi tenniskommentaattoriksi Viasat Sportille.
Suomen Pokkaritukku
Suomen Pokkaritukku Oy on taskukirjojen myyntiin, markkinointiin ja jakeluun erikoistunut yritys, joka on toiminut vuodesta 2001 lähtien. Yrityksen valikoimiin kuuluu suomen-, ruotsin- ja englanninkielisiä taskukirjoja, joita se julkaisee Loisto-tavaramerkin alla. Yrityksen omistaa Karto Oy.
WSOY:n, Otavan, Tammen ja Gummeruksen yhteinen taskukirjojen myynti- ja markkinointiyhtiö Taskukirja Loisto Oy perustettiin syksyllä 2000. Ensimmäiset pokkarit ilmestyivät Kirjan ja ruusun päivänä 23. huhtikuuta 2001, minkä jälkeen nimikkeitä ilmestyi noin sata vuodessa.
Marraskuussa 2009 Helsingin hovioikeus linjasi Loiston olevan kustantamo, jonka tulee maksaa kääntäjille erillinen palkkio julkaistuista teoksista. Loisto puolestaan katsoi olevansa markkinointiyhtiö, ei kustantamo. Tammikuussa 2010 Suomen Pokkaritukku Oy osti Loisto-tavaramerkin ja Taskukirja Loisto Oy:n toiminta loppui.
Vuoden 2009 loppuun mennessä Loisto oli myynyt lähes 8 miljoonaa pokkaria. Suomen Kustannusyhdistys on myöntänyt useita Kultapokkari-ansiomainintoja yli 20 000 kappaletta myyneille Loisto-sarjan taskukirjoille.
Hyvinkään käräjäoikeus
Hyvinkään käräjäoikeus on yksi Suomen 27:stä käräjäoikeudesta. Tuomiopiiriin kuuluvat Hyvinkää, Nurmijärvi, Riihimäki, Loppi sekä Hausjärvi. Käräjäoikeuden laamannina toimii Mika Falck.
Asukaspohjan perusteella se on Suomen 23. suurin käräjäoikeus. Ennen vuotta 2010 Hyvinkään käräjäoikeuden nykyalueella toimi myös Riihimäen käräjäoikeus.
Käräjäoikeus kuuluu Helsingin hovioikeuspiiriin, ja sen päätöksistä voidaan valittaa Helsingin hovioikeuteen. Vuosina 1998–2014 päätöksistä valitettiin Kouvolan hovioikeuteen.
Ailurofobia
Ailurofobia on erityinen pelkotila, joka tarkoittaa kissojen pelkäämistä. Sana tulee kreikan kielen sanoista ("aílouros"), "kissa" ja ("phóbos"), "pelko".
Kuten kaikki pelkotilat ja fobiat, ailurofobia on alitajunnan kehittämä puolustusmekanismi. Sen saamiseen voi olla syynä esimerkiksi pelko oikeassa elämässä, jolla on jotakin tekemistä kissojen kanssa tai henkinen trauma. Ailurofobia voi laueta myös silloinkin, kun näkee jonkun toisen kokemassa henkistä traumaa. Niin kauan kuin alitajunnan negatiivinen vaikutus on tarpeeksi voimakas, ailurofobiasta kärsivä henkilö tuntee negatiivisia tunteita jotka toimivat muistuttajana "vaarasta" kun henkilö näkee kissan uudelleen. Itse fobia tuo itsensä julki eri tavoin. Jotkut kärsivät siitä koko ajan, ja joillakin se laukeaa jostain tietystä ärsykkeestä.
Cavalcade
Cavalcade ("Cavalcade") on Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1933. Se perustuu Noel Cowardin menestysnäytelmään. Se kertoo brittiläisen yläluokkaisen perheen ja heidän palvelusväkensä elämästä – hyvin paljon samaan tapaan kuin 1970-luvulla tehty "Kahden kerroksen väkeä".
"Cavalcade" voitti parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ja oli ehdokkaana kahdessa muussa Oscar-kategoriassa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Cavalcaden" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet
Kallio (televisiosarja)
Kallio on suomalainen 8. helmikuuta 2010 alkanut komedia- ja draamasarja, jota esittää Nelonen. Televisiosarja sijoittuu Helsingin kantakaupunginosaan Kallioon. Sarjan pääosissa ovat Irina Pulkka, Mari Perankoski ja Tommi Liski. Sarjan on ohjannut Rike Jokela ja sen ovat käsikirjoittaneet Juha Jokela, Mari Perankoski sekä Tommi Liski.
Sarja kertoo pääasiassa Eevan ja Piitun elämästä, jotka ovat siskoksia. Ensimmäisessä jaksossa Eeva muuttaa sisarensa Piitun luokse asumaan. Piitu tapaa samalla hieman omituisen miehen Kimmon, joka herättää hänessä lämpimiä tunteita.
Khyber Afghan Airlines
Khyber Afghan Airlines on afganistanilainen vuonna 2001 perustettu rahtilentoyhtiö, jonka solmukohtana toimii Jalalabadin lentoasema Jalalabadissa.
Greenville (Alamedan piirikunta)
Greenville on aavekaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee 4,0 kilometrin päässä Altamontista. "Greenville" -nimi on kunnianosoitus kaupungin ensimmäisen kaupan perustajalle John Greenille.
Kansalainen Jussila
Kansalainen Jussila on Saku Pollarin dokumenttielokuva vuodelta 2006. Dokumentissa seurataan yrittäjä Petteri Jussilan elämää syksystä 2002 asti aina hänen kuolemaansa kesään 2004 saakka. Jussila esiintyy dokumentissa julkisuuden henkilönä, kuntosaliharrastajana ja ternimaitoyrittäjänä.
Dokumentissa näytetään miten Jussila hoiti verkostomarkkinointitoimintaa puhumalla eri myyntilaisuuksissa. Hän puhui runsaasti rikastumisesta ja ajoi BMW X5 henkilöautolla, jonka rekisterinumerona oli "GOD-1". Lisäksi dokumentissa esitettiin otteita Jussilan esiintymisestä kevään 2004 "Päivärinta" -ohjelmassa, jossa kyseenalaistettiin ternimaitotuotteet ja nostettiin esille Jussilan ulosottovelat.
Dokumenttielokuvaan tallentuivat myös Jussilan viimeiset hetket, sillä tamperelainen kuvaaja Rauno Westerlund oli kuvaamassa Tampereen aluepelastuslaitoksen toimintaa sattumalta samaisena päivänä kun Jussila hukkui Näsijärveen. Myöhemmin Westerlund tarjosi kuvausmateriaaliaan dokumenttielokuvan tekijä Saku Pollarille.
Karianne Bjellånes
Karianne Gåsland Bjellånes (s. 9. elokuuta 1986) on norjalainen maastohiihtäjä.
Bjellånes kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Drammenin sprintissä maaliskuussa 2007. Paras maailmancupin sijoitus hänellä on viides sija Canmoren ja Drammenin perinteisen hiihtotavan sprinttikisoista kaudelta 2009–2010. Alle 23-vuotiaiden MM-kisoissa tammikuussa 2009 hän voitti kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Bjellånes edustaa Henning Skilag -seuraa.
Kabul Air
Kabul Air () on afganistanilais-venäläinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2006. Yhtiö sai toimilupansa vuonna 2007 ja operoi tällä hetkellä Mil Mi-8 -helikoptereilla Afganistanin ja Venäjän välillä.
Kabul Air suunnittelee aloittavansa matkustajakoneliikennöinnin vuoden 2010 aikana.
Justin York
Justin Michael York (s. 26. marraskuuta 1982 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kitaristi. Hän on Paramoressa soittavan Taylor Yorkin veli. Hän korvasi Paramoressa soittavaa Josh Farroa kevätkiertueella 2010 ja on kristillistä pop-punkia soittavan yhtyeen Relient K:n kiertuejäsen.
Ollessaan 5-vuotias York muutti perheineen Nashvilleen, Tennesseehen missä hän varttui musiikillisesti lahjakkaassa kristillisessä perheessä. Hänen isänsä Peter York, taitava kitaristi, opetti Justinille kitaran soittoa.
Vuonna 2001 ollessaan 19-vuotias, York liittyi kristillistä rokkia soittavaan yhtyeeseen Tait, mutta jätti yhtyeen vuonna 2006. Alkuvuodesta 2007 hän tuotti levyn Over Ashes -nimiselle yhtyeelle. Hän on soittanut kitaraa myös Paul Alanille, Sammy Wardille, Steven Curtis Chapmanille, Joy Williamsille ja Rebecca St. Jamesille.
Yorkilla on myös sivuprojekti nimeltään Cecil Adora, johon kuuluu myös Ryan Clark ja Van Beasley. Kesäkuusta 2008 lähtien projekti on kuitenkin ollut tauolla.
Relient K yhdessä Jury & The Saintsin kanssa toimi Paramoren lämppäreinä heidän Australia/Uusi-Seelanti-kiertueella syksyllä 2010, jolloin York soitti kitaraa kiertuejäsenenä Relient K:ssa.
Wimbledonin tennisturnaus 1999
Wimbledonin tennisturnaus 1999 alkoi 21. kesäkuuta ja päättyi 4. heinäkuuta 1999. Kilpailu oli järjestyksessä 113:s. Pete Sampras voitti miesten kaksinpelin ja samalla 12. Grand Slam -voittonsa. Naisten kaksinpelin voitti Lindsay Davenport, joka saavutti toisen Grand Slam -voittonsa. Miesten nelinpelin voittivat Mahesh Bhupathi ja Leander Paes ja naisten nelinpelin Lindsay Davenport ja Corina Morariu. Sekanelinpelin voittivat Lisa Raymond ja Leander Paes.
Pete Sampras – Andre Agassi 6–3, 6–4, 7–5
Lindsay Davenport – Steffi Graf 6–4, 7–5
Mahesh Bhupathi / Leander Paes – Paul Haarhuis / Jared Palmer 6–7, 6–3, 6–4, 7–6
Lindsay Davenport / Corina Morariu – Mariaan de Swardt / Olena Tatarkova 6–4, 6–4
Lisa Raymond / Leander Paes – Anna Kurnikova / Jonas Björkman 6–4, 3–6, 6–3
Ernst von Delius
Ernst von Delius (29. maaliskuuta 1912 Plessa, Saksa – 26. heinäkuuta 1937) oli saksalainen kilpa-autoilija, joka ajoi 1930-luvulla Grand Prix -kilpailuja muun muassa Auto Unionilla. Von Delius kuoli 25-vuotiaana Nürburgringillä ajetussa Saksan Grand Prix'ssa vuonna 1937 kolaroituaan Richard Seamanin kanssa.
Luettelo Euroopan Unionin toimintakieltoon asettamista lentoyhtiöistä
Tämä on luettelo Euroopan Unionin toimintakieltoon asettamista lentoyhtiöistä, eli niin sanottu lentoyhtiöiden musta lista. Euroopan Unionin päätöksellä jokin lentoyhtiö saatetaan asettaa toimintakieltoon Euroopassa turvallisuuslaiminlyöntien vuoksi. EU saattaa myös rajoittaa joidenkin yhtiöiden toimintaa Euroopassa.
Seuraavien yhtiöiden toimintaa on rajoitettu tai niiden toiminta on kielletty Euroopassa.
Piedmont (Kalifornia)
Piedmont on pieni, varakas kaupunki Alamedan piirikunnassa, Kaliforniassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 10 952. Kaupungilla on pinta-alaa 4,4km². Tämä alue ei sisällä vettä.
Piedmont listattiin vuonna 2007 CNN Money Magazinen 25:n parhaiten tienaavan kaupungin joukkoon. Forbes nimesi kaupungin samana vuonna Yhdysvaltojen parhaaksi asuinpaikaksi.
Osmo Karjalainen
Osmo Karjalainen (2. helmikuuta 1940 Ii – 5. huhtikuuta 2013 Kuusamo) oli suomalainen hiihtäjä.
Karjalainen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 4 × 10 kilometrin viestissä viidenneksi ja 15 kilometrin henkilökohtaisella matkalla kymmenenneksi sekä keskeytti 30 kilometrillä. Ylä-Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä 14:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän oli viestissä neljäs ja 15 kilometrillä 13:s.
”Osku” Karjalainen edusti seuratasolla Kuusamon Erä-Veikkoja, jonka joukkueessa hän voitti 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen-mestaruuden vuosina 1967–1973 ja 1975–1976. Henkilökohtaisen Suomen-mestaruuden hän voitti 15 kilometrillä vuosina 1969 ja 1971 sekä 30 kilometrillä vuosina 1971 ja 1972. Muita mainittavia voittoja hän saavutti Harrachovin 15 kilometrillä vuonna 1964, Puijon 15 kilometrillä vuosina 1966 ja 1970, Salpausselän ja Rukan 15 kilometrillä vuonna 1970, Holmenkollenin 15 kilometrillä vuonna 1971 sekä Ounasvaaran 15 kilometrillä vuonna 1972.
Osmo Karjalaisen veli Unto Karjalainen kuului Kuusamon Erä-Veikkojen SM-kultaa voittaneeseen viestijoukkueeseen vuosina 1967 ja 1968.
Manne Liimatainen
Manne Matti Liimatainen (s. 31. maaliskuuta 1943 Kannonkoski) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Liimatainen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 15 kilometrin hiihdossa 35:nneksi. Hän edusti seuratasolla aluksi Kannonkosken Kihoa ja sittemmin Kuusamon Erä-Veikkoja, jonka joukkueessa hän voitti 4 × 10 kilometrin viestissä Suomen-mestaruuden vuosina 1970–1973 ja 1975. Henkilökohtaisen SM-hopean hän saavutti 50 kilometrillä vuonna 1971. Hän voitti Puijon 30 kilometrin kilpailun vuonna 1967 ja sijoittui kolmanneksi Salpausselän 50 kilometrillä vuonna 1972.
Ammatiltaan Manne Liimatainen oli rajavartija.
Raimo Lehtinen (hiihtäjä)
Raimo Kalevi Lehtinen (s. 27. helmikuuta 1946 Kauhava) on 1970-luvulla menestynyt suomalainen hiihtäjä.
Lehtinen edusti Suomea Sapporon 1972 talviolympialaisissa, joissa hän keskeytti 30 kilometrin hiihdossa. Ylä-Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ja 30 kilometrillä sijalle 14. Falunin MM-kilpailuissa 1974 hän oli viestissä neljäs, 30 kilometrillä seitsemäs ja 50 kilometrillä 24:s.
"Rami" Lehtinen edusti seuratasolla Leppävirran Viriä, Pateniemen Urheilijoita ja Oulujoen Kiekkoa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 30 kilometrillä vuonna 1969 sekä saavutti SM-hopeaa 30 kilometrillä vuonna 1972 ja 15 kilometrillä vuonna 1973 sekä SM-pronssia 30 kilometrillä vuonna 1973 ja 15 kilometrillä vuonna 1974. Hän voitti kansainvälisen sotilasurheiluliiton (CISM) mestaruuden partiohiihdossa vuosina 1970 ja 1971 sekä viestissä vuonna 1971.
Raimo Lehtisen puoliso Riitta Lehtinen (o.s. Nyyssönen) voitti viestihiihdossa kaksi Suomen-mestaruutta.
International Island Games Association
International Island Games Association eli IGA on järjestö, jonka päätehtävä on hallinnoida Island Games -nimistä tapahtumaa, johon osallistuu useita saaria sekä Euroopasta että muilta hallintoalueilta. IGA toimii yhteistyössä jäseniensä kanssa sekä sponsoroi kisoja. IGA tutkii, mitkä saaret täyttävät sen vaatimukset. Edelleenkään vuoden 2005 jälkeen, jolloin Menorca liittyi, ei ole uusia jäseniä tullut.
Nykyiset IGAn jäsenet ovat:
Ukrainan presidentinvaalit 2010
Ukrainan vuoden 2010 presidentinvaalien ensimmäinen kierros järjestettiin 17. tammikuuta ja toinen kierros 7. helmikuuta 2010 . Vaalien toisella kierroksella vastakkain olivat Alueiden puolueen Viktor Janukovytš ja pääministeri Julija Tymošenko. Toisen kierroksen äänistä Janukovytš sai 48,95 % ja Tymošenko 45,47 %. Janukovytš on julistautunut vaalien voittajaksi, mutta Tymošenko ei ole tunnustanut tappiotaan. Vaalit olivat järjestyksessään viidennet Ukrainan Neuvostoliitosta itsenäistymisen jälkeen.
Ukrainan presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viiden vuoden välein. Jos kukaan ehdokkaista ei saa ensimmäisellä kierroksella yli puolta äänistä, järjestetään kahden eniten ääniä saanen kesken toinen kierros.
Ehdokkaaksi haluavan täytyy olla yli 35-vuotias Ukrainan kansalainen, joka on asunut Ukrainassa vähintään 10 vuotta ja osaa puhua ukrainaa sujuvasti.
Ensimmäinen kierros järjestettiin 17. tammikuuta.
Viiden eniten ääniä saaneen ehdokkaan kannatus alueittain ensimmäisellä kierroksella
Vaalien toinen kierros järjestettiin sunnuntaina 7. helmikuuta. Tiistaihin 9. helmikuuta mennessä äänistä oli laskettu 99,94 %. Janukovytš julistautui vaalien voittajaksi ja vaati Tymošenkon eroavan pääministerin tehtävistä, mutta Tymošenko ei ole tunnustanut tappiotaan ja väittää vaaleja vilpillisiksi. 13. helmikuuta Tymošenko ilmoitti vievänsä vaalitulokset oikeuteen, vaikka kansainväliset vaalitarkkailijat ovat kiitelleet vaaleja avoimiksi ja rehellisiksi. Ukrainan keskuvaalilautakunta vahvisti Janykovytšin voiton 14. helmikuuta. 
Ehdokkaat
Vaalien tärkeimmiksi kysymyksiksi nousivat:
Island Games
Island Games on International Island Games Associationin joka toinen vuosi järjestämä kesäurheilutapahtuma, joka ottaa mallia olympialaisista.
Island Games järjestettiin ensi kerran vuonna 1985 Mansaarella, osana kyseisen saaren kansainvälista urheiluvuotta. Ensimmäisissä kisoissa mukana oli 15 maata sekä 600 urheilijaa ja toimitsijaa. Kisat on siitä lähtien järjestetty kahden vuoden välein.
Kisojen pitävät valitsevat lajeikseen 12–14 seuraavista lajeista:
Pahaputket
Pahaputket ("Oenanthe") on suku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 40 lajia, joita esiintyy Euroopasta Australiaan. Pahaputket ovat useimmiten myrkyllisiä, sillä ne sisältävät polyasetyleenihiilivetyjä. Pahaputkien tieteellinen nimi "Oenanthe" on homonyymi kivitaskujen lintusuvun kanssa.
Pahaputket ovat märillä paikoilla tavattavia melko kookkaita ruohoja. Juuriin on usein kehittynyt mukuloita. Lehdet ovat hienoliuskaiset ja moneen kertaan parilehdykkäiset. Kukintona on pienikukkainen sarja.
Lajit Pohjoismaissa:
Lajeja muualla:
Suomessa kasvaa harvinaisena luonnonvaraisena yksi pahaputkilaji: liejupahaputki. Etelä-Skandinaviassa, Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa kasvaa myös kolme muuta lajia: pulleapahaputki, jokipahaputki ja kaitapahaputki.
Teuvo Hatunen
Teuvo Juhani Hatunen (20. elokuuta 1944 Haapavesi – 15. joulukuuta 2010 Ylitornio) oli suomalainen hiihtäjä.
Hatunen sijoittui Sapporon 1972 talviolympialaisissa 30 kilometrillä 22:nneksi ja 50 kilometrillä 32:nneksi. Ylä-Tatran MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui viestissä seitsemänneksi ja 50 kilometrillä 12:nneksi.
"Teukka" Hatunen edusti seuratasolla Haapaveden Urheilijoita ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen-mestaruuden 50 kilometrillä vuonna 1969. Hän saavutti SM-hopeaa 30 ja 50 kilometrillä vuonna 1970 sekä SM-pronssia 50 kilometrillä vuonna 1971 ja 30 kilometrillä vuonna 1972. Hän voitti Salpausselän kisojen 50 kilometrin kilpailun vuonna 1970. Puijon hiihdoissa hän sijoittui toiseksi 15 ja 30 kilometrillä vuonna 1971, ja Ounasvaaran kisoissa hän oli 15 kilometrillä kolmas vuonna 1967. Hän voitti sotilaiden maailmanmestaruuden partiohiihdossa vuosina 1968 ja 1971, 4 × 10 kilometrin viestihiihdossa vuonna 1968 sekä ampumahiihtoviestissä vuonna 1971.
Marcelino Iglesias Ricou
Marcelino Iglesias Ricou (s. 16. huhtikuuta 1951 Bonansa, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Hän on toiminut Aragonian aluehallituksen puheenjohtajana vuodesta 1999 lähtien vuoteen 2011 asti, ja edustaa sosialistista työväenpuoluetta. Aikaisemmin Iglesias on ollut Bonansan pormestari vuosina 1985–1997.
Derick Brassard
Derick Brassard (s. 22. syyskuuta 1987 Hull, Québec) on kanadalainen jääkiekkoilija, vasenkätisellä mailalla pelaava keskushyökkääjä. Hän pelaa NHL-liigan Pittsburgh Penguinsissa.
Brassard aloitti QMJHL-junioriliigan Drummondville Voltigeursissa kesken kauden 2003–2004. Seuraavalla kaudella hänestä tuli joukkueen avainpelaaja ja hänet palkittiin sarjan vuoden tulokkaana. Brassard valittiin myös Kanadan alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen. Kaudella 2005–2006 Brassard oli joukkueensa paras pelaaja, ja hänet palkittiin Mike Bossy Trophylla sekä valittiin QMJHL:n ykköstähdistökentälliseen. Columbus Blue Jackets varasi Brassardin kauden jälkeen . Kausi 2006–2007 katkesi olkapäävammaan, joka häiritsi pelaamista vielä seuraavalla kaudellakin.
Kaudeksi Brassard teki sopimuksen Columbuksen kanssa, ja pelasi sekä edustuksessa että farmissa Syracuse Crunchissa minkä olkapäänsä kanssa pystyi. Kaudella Brassard teki läpimurtonsa NHL:ään ja vakiinnutti paikkansa Columbuksen kokoonpanossa. Brassard pystyi pelaamaan vain 31 ottelua runkosarjassa, sillä loukkasi jälleen olkapäänsä tapellessaan James Nealin kanssa. Kausi oli Brassardin ensimmäinen terve kausi ammattilaisena. Hän pelasi 79 ottelua tehden yhdeksän maalia ja 27 syöttöpistettä. Kausina 2010–2011 ja 2011–2012 hän teki molempina yli 40 tehopistettä.
NHL-kauden 2012–2013 alku lykkääntyi työsulun vuoksi, jonka aikana Brassard pelasi kuusi ottelua Itävallan liigan EC Red Bull Salzburgissa. Huhtikuussa 2013 hän siirtyi juuri ennen siirtotakarajaa New York Rangersiin pelaajakaupassa, jossa Rangers sai hänen lisäkseen hyökkääjä Derek Dorsettin, puolustaja John Mooren ja kuudennen kierroksen varausvuoron . Blue Jacketsiin siirtyivät hyökkääjä Marián Gáborík sekä puolustajat Blake Parlett ja Steven Delisle. Brassard pelasi ensimmäisen ottelunsa uudessa joukkueessaan, ottelun Pittsburgh Penguinsia vastaan, vain tunteja siirron jälkeen ja teki siinä neljä tehopistettä, maalin ja kolme syöttöpistettä. Uransa ensimmäisissä playoff -peleissä Brassard oli joukkueensa paras pistemies tehoilla 2+10=12.
Brassard kertoo kauden lopussa tehdyssä haastattelussa, että vaihto Blue Jacketsista Rangersiin auttoi häntä nauttimaan taas jääkiekosta, kun viime pelit Blue Jacketsissa olivat hänelle vaikeita. Brassard pelasi kolme kokonaista kautta New Yorkissa. Kesällä 2016 Brassard kaupattiin Ottawa Senatorsiin vaihdossa Mika Zibanejadiin.
Keväällä 2018 Ottawa kauppasi Brassardin Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Vincent Dunnin kanssa vaihdossa Ian Coleen ja Filip Gustavssoniin.
Island Games 2007
Island Games 2007 oli 12. kerta, kun Island Games -kilpailu järjestettiin. Kisat olivat ensimmäistä kertaa Rodoksella, Kreikassa. Osallistuvia joukkueita oli 25, ja urheilijoita noin 3 000. Urheilumuotoja oli ohjelmassa 14. Kisat pidettiin 30. kesäkuuta – 6. heinäkuuta 2007. Kisojen menestynein oli Jersey, ja kisaisäntä Rodos oli toinen. Sijalle kolme pääsi Färsaaret.
Papin perhe
Papin perhe on Minna Canthin vuonna 1891 kirjoittama näytelmä, jossa kuvataan suomalaisen perheen elämää 1800-luvulla. Perheen isä on paikkakunnalla arvostettu pappi, ja muutoinkin perheen asiat ovat kunnossa. Ongelmia syntyy, kun perheen lapset eivät haluakaan elää samoin kuin vanhempansa. Poika Jussi on kiinnostunut uudesta poliittisesta radikalismista ja tytär Maiju kannattaa naisten itsenäistymispyrkimyksiä. Tällaiset ajatukset ovat ristiriidassa vanhoillisen pastorin näkemysten kanssa.
"Papin perhe" on yksi suomalaisen näytelmäkirjallisuuden klassikoista. Teatterin esitystietokannan mukaan sitä on esitetty 58 eri otteeseen Suomen ammattiteattereissa. Suomen Kansallisteatterissa sitä on esitetty vuosina 1919, 1924, 1942, 1963 ja 2005. Turun kaupunginteatterin versiosta vuonna 1962 on tehty myös televisiotaltiointi.
Thomas Enqvist
Thomas Enqvist (s. 13. maaliskuuta 1974 Tukholma) on entinen ruotsalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän sijoittui ATP-maailmanlistalla neljänneksi marraskuussa 1999.
Australian avoimissa 1999 Enqvist pääsi loppuotteluun voitettuaan välierissä Nicolás Lapentin. Loppuottelussa hän hävisi Jevgeni Kafelnikoville. Uransa aikana hän voitti 19 ATP-turnausta kaksinpelissä mukaan lukien kolme Masters-turnausta: Pariisi (1996), Stuttgart (1999) ja Cincinnati (2000).
Davis Cupissa Enqvist edusti Ruotsia 15 maaottelussa vuosina 1995–2004. Hän pelasi vuoden 1996 Davis Cupin loppuottelussa ja voitti molemmat kaksinpelinsä. Ruotsi kuitenkin hävisi loppuottelun Ranskalle hävittyään kolme muuta ottelua.
Sonic the Hedgehog 4: Episode I
Sonic the Hedgehog: Episode I on Segan Sonic the Hedgehog -pelisarjaan kuuluva episodinen tasohyppelypeli. Peli julkaistiin ladattavaksi Xbox Live-, WiiWare- ja PlayStation Network -palveluihin syksyllä 2010. Peli on jatkoa Segan ja Sonic Teamin alkuperäisille Sega Mega Driven peleille ja jatkaa "Sonic & Knuckles" -pelin tarinaa. Joulukuussa 2011 ilmoitettiin teaser-videon kautta toisen episodin olevan työn alla. Toinen osa, "", julkaistiin toukokuussa 2012.
Tuhottuaan tri Eggmanin Death Egg -avaruusaluksen Sonic jättää ystävänsä Tailsin ja Knucklesin lähtien seikkailemaan yksin uusille alueille. Tri Eggmanin suunnitelmana on käyttää vanhoja ja parhaita bandik-robotteja maailmanvalloituksessaan.
Ensimmäisessä osassa voi pelata vain Sonicilla. Sonicin uutena kykynä on hakeutuva Homing Attack (ensiesiintyminen "Sonic Adventure" -pelissä), vanhojen kierimisen, Spin Dashin ja hyppyhyökkäyksen lisäksi. Pelissä tuttuun tyyliin on suoritettava taso loppuun 10 minuutissa. Sonic on voittamaton niin kauan kuin hänellä on vähintään yksi sormus (mutta tämä ei suojaa Sonicia kaikilta vaaroilta). Lisäksi pelissä on tuttuun tapaan monitereja, jotka sisältävät muun muassa kymmenen sormusta, suojakentän, lisäelämän sekä kuolemattomuuden hetkeksi aikaa. Pelissä nähdään paranneltuja versioita Badnik-roboteista.
Ensimmäinen osa sisältää neljä tasoa, joista jokaisessa on kolme näytöstä (act) ja pomotaistelu. Pelin erikoistasot (engl. Special Stage) vastaavat "Sonic the Hedgehog" -pelissä olevia, ja Wii- ja PlayStation 3 -versiot hyödyntävät pelissä liikkeentunnistusta. Seitsemästä erikoistasosta on löydettävä Kaaossmaragdit selviämällä sokkelon läpi ennen aikarajan loppumista sekä varottava koskemasta huutomerkki-palloihin, sen koskettaminen poistaa sinut Special Stagesta (kuten myös Kaaossmaragdin saaminen). Saatuasi haltuusi kaikki 7 Kaaossmaragdia Sonic voi muuttua Super Soniciksi normaaleissa tasoissa.
Bermersheim vor der Höhe
Bermersheim vor der Höhe on paikkakunta Saksassa Rheinland-Pfalzin osavaltiossa Alzey-Wormsin piirikunnassa. Sen väkiluku on 401 (2010). Se sijaitsee Saksan tärkeimmällä viininviljelyalueella Rheinhessenissä. Ensimmäinen kirjallinen maininta Bermersheim vor der Höhestä on vuodelta 768 Lorschin luostarin kiinteistökaupan yhteydessä.
Bermersheim vor der Höhessä on Hildegard Bingeniläisen kastekirkko.
Kabulin kansainvälinen lentoasema
Kabulin kansainvälinen lentoasema (, ) on 16 kilometrin päässä Kabulin kaupungin keskustasta sijaitseva kansainvälinen lentoasema, joka toimii muun muassa maan kansallisen lentoyhtiön, Ariana Afghan Airlinesin solmukohtana. Lentoasemalla on yksi 3 500 metriä pitkä ja 50 metriä leveä asfalttipäällysteinen kiitotie.
Lentoasema tunnettiin aikaisemmin nimellä Khwaja Rawašin kansainvälinen lentoasema.
Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat
Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat on Keski-Ranskassa Clermont-Ferrandin kaupungissa vuosittain järjestettävä tapahtuma. 
Elokuvajuhlat alkoivat vuonna 1979, kun Clermont-Ferrandin yliopiston elokuvaseura järjesti lyhytelokuvaviikon. Tapahtuman herättämän suosion kannustamana seura
järjesti lyhytelokuvaviikot myös kahtena seuraavana vuonna.
Nykyisin Clermont-Ferrandin lyhytelokuvajuhlat on Ranskan toiseksi suurin elokuva-alan tapahtuma Cannesin elokuvajuhlien jälkeen. Vuonna 2010 festivaalilla vieraili 139 000 ihmistä.
Vuonna 1982 festivaaliin tuli kilpailusarja, jossa palkintoja jaettiin ainoastaan ranskalaisille lyhytelokuville. Kansainvälistä tuotantoa esiteltiin erikoisnäytöksissä, jotka rakentuivat
erityisten teemojen, lajityyppien, maiden tai alueiden mukaan.
Vuonna 1986 järjestettiin ensimmäinen lyhytelokuvamarket. Tarkoituksena oli nostaa lyhytelokuvan asemaa kaupallisesti mielenkiintoisena tuotteena.
Marketista on muodostunut kohtauspaikka, jossa vierailevat eri maiden televisioyhtiöiden sisäänostajat, kansainväliset levittäjät ja kansallisten elokuvasäätiöiden ja instituuttien levitystoiminnasta vastaavat ihmiset. 
Marketin yhteydessä on mahdollista katsoa videoruuduilta kaikki festivaalille lähetetyt elokuvat, vaikka niitä ei olisikaan valittu kilpailusarjoihin.
Kansainvälinen kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1988.
Digitekniikan kehitys teki tarpeelliseksi avata festivaali myös videolle tuotetuille elokuville. Ensimmäinen Digital-kilpailusarja järjestettiin vuonna 2002 ja vuodesta 2004 kilpailusarjan nimi on ollut Lab. 
Nykyisin kaikissa kilpailusarjoissa on mahdollista nähdä sekä ammattimaisesti videolle, että filmille kuvattuja elokuvia. Kansainvälisen kilpailun keskittyessä perinteiseen elokuvakerrontaan, Lab-sarjassa voi nähdä kokeellisempaa elokuvaa.
Piet Hamberg
Piet Hamberg (s. 22. tammikuuta 1954 Winschoten) on hollantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaurallaan Hamberg pelasi keskikentällä ja edusti pääosin kotimaansa seuroja NEC Nijmegenia, Wageningenia, Utrechtia ja Ajaxia. Hän kävi pelaamassa hetken aikaa myös sveitsissä Servettem joukkueessa. Hamberg joutui kuitenkin lopettamaan pelaajauransa 28-vuotiaana pitkään vaivanneen akillesjänne vamman vuoksi.Hamberg aloitti valmentamisen 1990-luvun lopulla Saudi-Arabiassa toimiessaan Saudi-Arabian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Sitä ennen hän toimi vuodesta 1997 Grasshopperissa eri tehtävissä, kuten teknisenä johtajana. Myöhemmin Hamberg toimi kakkosjoukkueen apuvalmentajana. Sittemmin hän on valmentanut Libyassa ja arabiemiirikunnissa.
Vuonna 2006 Hamberg toimi kaksikuukautta Otto Pfisterin apuvalmentajana Togon maajoukkueessa. Molemmat jättivät tehtävänsä kesken kuullessaan ettei pelaajille maksettu lupaamia rahallisia palkkioita MM-kisoihin pääsystä. Kisojen alkaessa Pfister palasi takaisin Togon päävalmentajaksi, mutta Hamberg ei tehnyt samoin kertoen olevansa sanansa pitävä. Hän palasi lopulta takaisin Sveitsiin Grasshopperin kakkosjoukkueen apuvalmentajaksi. Myöhemmin Hamberg jätti seuran huhtikuussa 2007 ja siirtyi Liverpoolin jalkapalloakatemian tekniseksi johtajaksi kesäkuussa 2007. Hän johdatti muun muassa alle 18-vuotiaiden joukkueen nuorten cupin voittoon. Siitä huolimatta Liverpool ilmoitti 11. toukokuuta 2008 erottaneensa hollantilaisvalmentajan tehtävistään.
Joulukuussa 2009 Hamberg nimitettiin tunisialaisen ES Sahelin päävalmentajaksi. Pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Hamberg sai potkut huhtikuun puolivälissä 2010 Étoilen hävittyä Club Africainille 3–0.