hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hellas Sat
Hellas-Sat Consortium Limited (Hellas Sat) on kreikkalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka omistaa ja operoi Hellas-Sat-2-tietoliikennesatelliittia, joka laukaistiin avaruuteen 13.5.2003 ja toimii geostationaarisella kiertoradalla asemassa 39 astetta itäistä pituutta.
Yhtiö välittää tietoliikennettä Euroopaan, Keski-itään ja Etelä-Afrikkaan.
Yhtiön ensimmäinen satelliitti oli saksalaisen DFS Kopernikus 3, joka laukaistiin vuonna 1992 ja jonka käyttö Hellas Satille vuokrattuna alkoi vuonna 2002 ja päättyi vuonna 2003.
Mississippi palaa
Mississippi palaa on tositapahtumiin perustuva, useita Oscar-ehdokkuuksia saanut elokuva vuodelta 1988. Gene Hackmanin ja Willem Dafoen tähdittämä draama- ja jännityselokuva sijoittuu 1960-luvun Mississippiin ja kertoo tuon aikakauden räjähdysaltteimmasta murhatutkimuksesta sekä rasismin aiheuttamasta sekasorrosta kansakunnan keskuudessa.
Kaksi toimintatavoiltaan täysin erilaista FBI-agenttia (Hackman ja Dafoe) saapuu Mississippin osavaltiossa sijaitsevaan pikkukylään tutkimaan kolmen ihmisoikeusaktivistin katoamista. Tapaus on outo ja molemmat alkavat pian uskoa kyseessä olevan paikallisen Klu Klux Klanin tekemä murha. Tapaus on vaikea, sillä kukaan mustista ei suostu puhumaan, eikä kukaan valkoinen halua agentteja kaupunkiin."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Harri Närhi pitää elokuvaa hieman paasaavana ja hetkittäin tunkkaisena, mutta antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Meksikon avaruusjärjestö
Agencia espacial Mexicana (AEXA) on Meksikon avaruusjärjestö. Se perustettiin 4. marraskuuta 2008. Sen budjetti oli vuoden 2009 lopulla noin 9,5 miljoonaa dollaria - tuolloin organisaation juridinen perustaminen oli edennyt Meksikon kongressiin .
Algerian avaruusjärjestö
Algerian avaruusjärjestö on Algerian avaruustoimintaa hallinnoiva organisaatio.
Organisaation johtaja on tohtori Azzedine Oussedik (2009).
Algerissa oli avaruustoimintaa Ranskan siirtomaahallinnon lopulla, kun Ranskan asevoimat ja CNES tekivät rakettikokeita Hammaguirissa.
1980-luvulta lähtien Algerialla on ollut pyrkimyksiä ottaa osaa avaruustoimintaan, mm. rakentamalla oma mikrosatelliitti ja kouluttamalla alan asiantuntijoita. ALSAT-1 laukaistiin 28. marraskuuta 2002 Kosmos-3M kantoraketilla Plesetskin kosmodromilta. Satelliitti on kaukokartoitussatelliitti, joka toimii 700 km korkealla polaariradalla. Se on osa Disaster Monitoring Constellation-satelliittiryhmää.
Valonarkaa
Valonarkaa on vuonna 2009 julkaistu Annika Eklundin viides pitkäsoitto. Levylle sävelsivät kappaleita muun muassa Kerkko Koskinen ja Esa Nieminen. Hiteiksi nousivat Koskisen sävellykset "Julia jäi henkiin" ja "Valonarkaa". Levy valittiin huhtikuussa radiokanavien äänestyksessä Kuukauden Levyksi.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 18.
Rauman kaupunginteatteri
Rauman kaupunginteatteri on Raumalla vuodesta 1940 lähtien toiminut teatteri.
Rauman kaupunginteatteri syntyi vuonna 1940 raumalaisten harrastajateattereiden Rauman Kansannäyttämön (perustettu 1910) ja Rauman Näyttämön ( perustettu 1932 ) yhdistämisenä. Koska teatteri toimi suurelta osin kaupungin avun turvin ja kaupunginhallitukselle varattiin edustus teatterin johdosta, katsottiin nimi Kaupunginteatteri sopivaksi, vaikka teatterista ei tullutkaan kunnallista. Teatterin ensimmäiseksi johtajaksi tuli Rauman Näyttämön johtaja Hildur Lehmus. Ohjelmisto oli tuolloin hyvin monipuolista ja yli puolet esityksistä pidettiin maakunnassa.
Teatterin talouden tukemiseksi perustettiin Rauman Kaupunginteatterin Kannatusyhdistys ry. vuonna 1945. Käytännössä Kannatusyhdistyksen johtokunta johti teatteria. Sama hallintomalli toimii edelleen. Vuonna 1973 teatteri joutui lähtemään Raumanlinnan tiloista, joissa se oli toiminut perustamisestaan lähtien. Kaksi vuotta teatteri oli täysin koditon ja esiintyi eri paikoissa. 01.03.1975 teatteri muutti Pursikadulle. Katsomopaikkoja teatterissa on 100. Teatteri oli vähitellen laajentunut ympäristöön, toimisto sai tilat 1978 Urheilukatu 5:stä, lavastamo muutti vuonna 1988 teatteritilan viereiseen tilaan. Puvustamo sai tilat Urheilukatu 9:stä ja muutti 01.12.1999 isompiin tiloihin Syväraumankatu 12:sta. Teatterilla on erilaisia varastotiloja ympäri kaupunkia. Vuodesta 1983 kaupunginteatteri on hallinnoinut kesäteatterialuetta Fåfängassa, mutta luovuttanut käytön eri harrastajateatteriryhmille.
Viimeisenä teatterinjohtajana toimi Maarit Pyökäri (1987–1994). Kevätkauden 1995 teatteri oli ilman johtajaa, jonka jälkeen päätettiin teatterijohtajan nimike muuttaa taiteelliseksi johtajaksi. Myös toimenkuvaa muutettiin siten, ettei työ edellytä taiteelliselta johtajalta jatkuvaa läsnäoloa. Ensimmäiseksi taiteelliseksi johtajaksi valittiin Juha Hurme kaudeksi 1995 - 1997. Seuraavan kaksivuotiskauden taloa johti Tommi Auvinen Tampereelta ja vuodesta 1999 Heikki Paavilainen, joka jatkoi vuoden 2005 loppuun.
Rauman kaupunginteatterin kolmenkymmenen vuoden odotus väliaikaisiksi tarkoitetuissa tiloissa oli vihdoin ohi 02.09.2005 jolloin vietettiin uuden teatteritalon avajaisjuhlaa. Pursikadun "kellaritiloista" oli päästy päivänvaloon Alfredinkadulle Kanalin varrelle. Teatterissa on nouseva katsomo jossa on 174 istumapaikkaa, intiimistä tunnelmasta ei ole kuitenkaan tingitty. Uuden teatteritalon ensimmäinen ensi-ilta oli 22.09.2005 musikaali Danny, jonka nimiroolissa nähtiin näyttelijä Ilkka Koivula. Teatterinjohtajana talossa aloitti vuonna 2006 Teemu Ojanne. Kesällä 2006 kaupunginteatteri aloitti kesäteatteritoiminnan hallinnoimallaan kesäteatterialueella Fåfängassa. Teemu Ojanteen kausi päättyi kevällä 2010. Vuosina 2010-2013 Rauman kaupunginteatteria johti Kirsi-Kaisa Sinisalo. Joulukuussa 2013 teatterinjohtajana aloitti Iiris Rannio.
Valonarkaa (kappale)
Valonarkaa on Annika Eklundin kappale sekä vuonna 2009 ilmestyneen "Valonarkaa" -albumin toinen single.
Andy McNab
Andy McNab (s. ) on englantilaisen kirjailijan ja entisen erikoisjoukkojen sotilaan (Steven Mitchell) salanimi. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa, jotka käsittelevät hänen kokemuksiaan SAS-joukoissa. Eräästä brittien SAS-erikoisjoukkojen epäonnisesta partiomatkasta pohjois-Irakissa Persianlahden sodan aikaan 1991 hän on kirjoittanut kirjan "Bravo kaksi nolla", josta on tehty myös tv-elokuva.
Lisäksi McNab on kirjoittanut useita fiktiivisiä kirjoja.
Sotilaan oppipoika-sarja
Lou Dickenson
Lou Dickenson (s. Orleans, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Dickenson on pelannut urallaan monissa eri seuroissa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Pohjois-Amerikassa Dickenson on pelannut OHL, ECHL, CHL sekä AHL-sarjoja. AHL:ssä Dickenson on edustanut San Antonio Rampagea, Manitoba Moosea ja Hershey Bearsia. Euroopassa Dickenson on pelannut monissa maissa kuten Ruotsissa, Sloveniassa, Italiassa ja Isossa-Britanniassa.
Dickenson on Edmonton Oilersin 4. kierroksen varaus vuodelta 2000.
Dickensonilla on Kanadan ja Britannian kaksoiskansalaisuus eli hänet lasketaan EU-pelaajaksi Suomessa.
Heikan koulu
Heikan koulu (aiemmin Heikan ala-aste) on noin 200 oppilaan ala-aste Forssassa. Koulussa on 1.-6. luokat. Heikan koulu sijaitsee Heikan rinteen äärellä.
Arnold Pressburger
Arnold Pressburger (27. syyskuuta 1885 Preßburg, Itävalta-Unkari – 17. helmikuuta 1955 Hampuri, Länsi-Saksa) oli itävaltalainen elokuvatuottaja.
Pressburger aloitti ennen ensimmäistä maailmansotaa elokuvaajana Itävallassa. Sodan jälkeen hän toimi Sascha-Filmin tuotantojohtajana Wienissä. Tämän jälkeen hän tuotti elokuvia myös Lontoossa ja Pariisissa.
Vuonna 1941 Pressburger muutti Yhdysvaltoihin ja jatkoi uraansa Hollywoodissa, jossa hänen ensimmäinen tuotantonsa oli Josef von Sternbergin ohjaama "Uhkapeliä Shanghaissa". Pressburger teki usein yhteistyötä Euroopasta lähtöisin olevien ohjaajien kanssa, sillä hän tuotti myös esimerkiksi Fritz Langin elokuvan "Pyövelitkin kuolevat" ja René Clairin elokuvan "Tapahtui huomenna".
Juha Hietanen
Juha Hietanen (s. 20. huhtikuuta 1955 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hietanen edusti koko uransa HPK:ta, lukuun ottamatta kautta 1985–1986, jonka hän pelasi Imatran Ketterässä. Uransa aikana Hietanen pelasi HPK:ssa kaudet 1974–1985 ja 1986–1987. Kahdentoista HPK-kautensa aikana Hietanen pelasi vain kauden 1983–1984 SM-liigassa ja keräsi tuolloin 33 ottelussa kolme syöttöpistettä ja 18 jäähyminuuttia. Muuten HPK pelasi hänen aikanaan I-divisioonassa ja sitä edeltäneessä Suomen sarjassa. HPK on jäädyttänyt Hietasen pelinumeron 17.
Juhan isä Aarno Hietanen on pelannut SM-sarjaa Hämeenlinnan Tarmon riveissä ja poika Juuso Hietanen on pelannut SM-liigaa HPK:ssa. Juuso on ensimmäinen suomalainen kolmannen sukupolven pääsarjakiekkoilija. Juuso saa käyttää HPK:ssa isänsä jäädytettyä pelinumeroa.
Sydänten akatemia
Sydänten akatemia on suomalainen draamasarja, jonka ensiesitys oli vuonna 1998 ja uusinta 2003. Sarja seuraa Helsingin yliopiston taiteiden tutkimuksen laitoksen fiktiivisten työntekijöiden ja opiskelijoiden elämää.
Sydänten akatemian käsikirjoittajat olivat Kirsti Manninen ja Annina Holmberg. Sarjan ohjasivat Aku Louhimies, Raimo O. Niemi ja Jukka-Pekka Siili. Sydänten akatemian tuottivat Jari Matala ja Petra Tarjanne. Musiikin sävelsi Heikki Elo.
Kosti Mustonen
Kosti Väinö Mustonen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisessa armeijassa.
Mustosen vanhemmat olivat kirjapainon johtaja Johan Henrik Mustonen ja Maria Oinonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Pirkko Kyllikki Kokon kanssa. Mustonen kävi kansakoulun.
Mustonen työskenteli kaupanhoitajana Varkaudessa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 10. huhtikuuta 1917 pataljoonan 3. komppaniaan. Myöhemmin hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon..
Mustonen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurin ympäristössä.
Mustonen toimi sisällissodan jälkeen edelleen joukkueenjohtajana 3. jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Hän oli Savon rykmentistä komennettuna 15. tammikuuta - 15. helmikuuta 1919 väliseksi ajaksi Viipurin suojeluskuntapiirin, missä hän toimi harjoituskoulun opettajana. Mustonen erosi armeijasta 16. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Suojeluskunnissa hänet sijoitettiin ensin paikallispäälliköksi 1. maaliskuuta 1919 alkaen Pielaveden suojeluskuntaan, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1920 alkaen Lapinlahden ja 1. elokuuta 1923 alkaen Ruskealan suojeluskuntaan niin ikään paikallispäälliköksi. Ruskealasta hän siirtyi 16. maaliskuuta 1924 Jyväskylän suojeluskuntapiirin XI alueen päälliköksi. Suojeluskuntajärjestöstä hän erosi 30. huhtikuuta 1925 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Kuhmossa.
Mustonen osallistui talvisotaan toimistoupseerina Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirin esikunnassa. Välirauhan aikana hän toimi edellä mainitussa tehtävässä. Tehtävässä hän jatkoi vielä jatkosodan puhjettuakin, mutta siirrettiin myöhemmin toimistoupseeriksi Itä-Karjalan Sotilashallinnon esikuntaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1943 joukkueenjohtajaksi 984. Ilmasuojelukomppaniaan, jossa hän palveli sodan loppuun saakka. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
Psykedelia
Psykedelia on psykedeeleihin eli psykedeelisiin päihteisiin liittyvää kulttuuria, johon kuuluvat esimerkiksi psykedeelinen musiikki ja kuvataide. Nimitys syntyi 1960-luvulla adjektiivista "psykedeelinen" ("psychedelic"). Sanan 'psykedeelinen' keksi vuonna 1956 psykiatri Humphry Osmond yhdistämällä kreikan kielen sanat "psyche", ’sielu, mieli’ ja "delein", ’ilmaista’..
Psykedelia yhdistetään usein San Franciscossa sijaitsevan Haight-Ashburyn kaupunginosassa alun perin syntyneeseen hippiliikkeeseen, joka sittemmin levisi muualle Yhdysvaltoihin ja lopulta maailmanlaajuiseksi. Hippien keskuudessa suositut tajuntaa laajentavat kemialliset yhdisteet, kuten LSD ja psilosybiini, innoittivat monet taiteilijat luomaan psykedeeliseksi luonnehdittavaa musiikkia, taidetta ja kirjallisuutta.
Musiikissa termiä "psykedelia" käytettiin ensimmäisen kerran Holy Modal Rounders -yhtyeen vuonna 1964 julkaistulla kappaleella "Hesitation Blues". Tiettävästi ensimmäinen rock-yhtye, joka kutsui musiikkiaan psykedeeliseksi oli 13th Floor Elevators vuonna 1966 ilmestyneellä albumilla "The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators". Muita merkittäviä 1960-ja 1970-luvun psykedeelisiä yhtyeitä olivat muun muassa The Grateful Dead, Jefferson Airplane, The Jimi Hendrix Experience, The Doors ja Pink Floyd. Myös monet The Beatlesin 1960-luvun lopulla tekemistä kappaleista edustavat psykedeelistä rockia. Myöhempinä vuosikymmeninä psykedeeliseksi laskettavaa musiikkia ovat esittäneet ainakin Ozric Tentacles, Kula Shaker sekä suomalainen Kingston Wall. 1990-luvun loppupuolella syntyi psykedeelinen trance, jossa psykedeelisiä elementtejä yhdistetään elektroniseen musiikkiin.
Hannu Savolainen
Hannu Savolainen (s. 11. heinäkuuta 1953 Helsinki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän toimii HPK:n markkinointipäällikkönä.
Savolaisen poika Mika Savolainen pelaa salibandya Classicissa.
Savolainen pelasi hyökkääjänä HPK:ssa vuodet 1974–1978, 1979–1985 ja 1986–1987 eli yhteensä 10 kautta. Ainoan jääkiekon SM-liigakautensa hän pelasi kaudella 1978–1979 Lahden Kiekkoreippaassa. Savolainen pelasi myös Imatran Ketterässä kaudella 1985–1986. HPK on jäädyttänyt Savolaisen pelinumeron 18.
17. marraskuuta 1989 Hannu Savolainen nimitettiin HPK:n uudeksi päävalmentajaksi erotetun Olli Hietasen tilalle. Savolainen valmensi HPK:ta myös seuraavan kautensa 1990–1991 sekä kauden 1994–1995. Hän luotsasi HPK:lle SM-pronssia keväällä 1991.
High King
High King (ハイ・キング ,Hai-Kingu) on Hello! Projectin alaisuudessa toimiva musiikkiryhmä.
Ryhmän ensimmäinen single C\C Cinderella\Complex (Ｃ＼Ｃ （シンデレラ＼コンプレックス） julkaistiin 11. toukokuuta 11. päivä 2008. Yleensä luullaan, että Kioku no Meiro on High-Kingin single, mutta se on oikeasti Cinderella/Complexin B-raita.
High-Kingin johtaja on Morning Musumeen kuuluva Reina Tanaka.
Mauno Nissinen
Mauno Aulis Nissinen (s. 16. elokuuta 1947 Oulu) on suomalainen telinevoimistelija. Hän saavutti vuonna 1973 EM-hopeaa nojapuilla. Seuraavan kerran suomalainen telinevoimistelija saavutti arvokisamitalin vasta vuonna 1997.
Méxicon 1968 olympialaisissa Nissinen sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa parhaana suomalaisena 17:nneksi ja hevosella 12:nneksi. Münchenin 1972 olympialaisiin hän osallistui ainoana suomalaisvoimistelijana ja sijoittui 12-ottelussa 35:nneksi. Seuraava olympialaisiin osallistunut suomalainen telinevoimistelija oli Annika Urvikko Lontoossa 2012. MM-kilpailuihin Nissinen osallistui vuosina 1966 ja 1970. EM-kilpailuissa hän sijoittui vuonna 1969 nojapuilla ja hevosella kuudenneksi. Vuoden 1971 EM-kilpailuissa hän ei menestynyt mutta Grenoblen EM-kilpailuissa 1973 hän saavutti nojapuilla hopeaa ja sijoittui kuusiottelussa 16:nneksi. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti hevosella vuonna 1973.
Nissinen edusti kotimaassa Oulun Pyrintöä. Hän voitti moniottelun Suomen mestaruuden vuosina 1967–1968 ja 1970–1972.
Nunnally Johnson
Nunnally Hunter Johnson (5. joulukuuta 1897 Columbus, Georgia, Yhdysvallat – 25. maaliskuuta 1977 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja.
High schoolista valmistumisen jälkeen Johnson työskenteli hetken toimittajana "Columbus Enquirer-Sunissa" ja "Savannah Pressissä". Johnson muutti New Yorkiin vuonna 1919. New Yorkissa hänestä tuli merkittävä toiminta, ja hän kirjoitti "Brooklyn Daily Eagleen", "New York Herald Tribuneen" ja "New York Evening Postiin", johon hän teki uutisten lisäksi viikoittaisia kolumneja. Johnson julkaisi vuosien 1925–1932 aikana viitisenkymmentä novellia "Saturday Evening Postissa" ja useita tarinoita "The New Yorkerissa".
Johnson muutti Los Angelesiin vuonna 1932. Kaliforniassa hän alkoi työskennellä elokuvateollisuudessa ja kirjoitti käsikirjoituksia Twentieth Century Foxille. Johnsonin maineikkaimmat eri kirjailijoiden romaaneista tehdyt elokuvakäsikirjoitukset olivat "Vihan hedelmät", "Kuu on laskenut", "Taivasten valtakunnan avaimet", "Harmaapukuinen mies", "Serkkuni Raakel" ja viimeinen elokuva "Likainen tusina".
Käsikirjoittamisen lisäksi Johnson tuotti ja ohjasi elokuvia, sillä hän halusi säilyttää itsenäisyytensä elokuvan valmistamisessa. Draamallisissa elokuvissaan Johnson kirjoitti hahmoja, jotka kohtaisivat esteitä, mutta selviäisivät niistä. Johnson oli kiinnostunut hyvän ja pahan vastakkainasettelusta. Hän oli kuitenkin positiivinen kirjoittaja. Johnson uskoi ihmisyyden pohjimmaiseen hyvyyteen, ja hänen pahatkin henkilöhahmot olivat jossain määrin taistelemassa jonkin positiivisen asian puolesta.
Johson oli kahdesti urallaan Oscar-ehdokkaana parhaasta käsikirjoituksesta. Hän oli ehdolla 1941 "Vihan hedelmistä" ja 1944 komediasta "Eläköön avioliitto". Johnson sai urastaa myös tähden Hollywood Walk of Famelle.
Raoultin laki
Raoultin laki on François-Marie Raoultin esittämä fysikaalinen malli, joka väittää, että ideaaliliuoksessa kunkin aineen osapaine on suoraan verrannollinen sen mooliosuuteen seoksesta ja sen höyrynpaineeseen puhtaana. Hyvin harva neste-neste-liuos noudattaa Raoultin lakia edes sinne päin, koska malli olettaa, että komponenttien keskinäiset koheesiovoimat (A–B) ovat yhtä suuret kuin kunkin komponentin koheesiovoimat puhtaana (A–A ja B–B), mikä pitää harvoin paikkaansa. Erittäin niukkaliukoisille aineille, kuten ilman kaasuille vedessä, käytetään Henryn lakia.
Kaavana ilmaistuna kunkin aineen osapaine formula_1 on:
missä formula_3 on aineen formula_4 höyrynpaine puhtaana ja formula_5 on aineen formula_4 mooliosuus, joten koko liuoksen (aineet A, B, ...) höyrynpaine on:
Raoultin laista voidaan johtaa esimerkiksi se, että suolaliuoksen kiehumispiste on korkeampi kuin puhtaan veden. Suolan höyrynpaine on nolla, mutta suolan mooliosuus ei, joten se on pois veden mooliosuudesta. Siten kokonaishöyrynpaine tulee vain vedestä:
Alemman höyrynpaineen takia liuosta pitää lämmittää vastaavasti korkeampaan lämpötilaan, jotta sen paine riittää kuplien tuottamiseen eli kiehumiseen.
Reaaliseokset poikkeavat Raoultin laista sekä positiivisesti että negatiivisesti. Negatiivinen poikkeama tarkoittaa, että seos on vähemmän haihtuvaa kuin komponentit sinänsä, ja kertoo sen, että molekyylien välille muodostuu jokin spesifinen vetovoima. Esimerkiksi kloroformin ja asetonin välille muodostuu vetysidos, jolloin seos on vähemmän haihtuvampi. Positiivinen poikkeama vastaavasti tarkoittaa, että seos on haihtuvampaa kuin komponentit sinänsä. Esimerkiksi kloroformi ja etanoli ovat tällainen seos.
Heikki Sappinen
Heikki Juhani Sappinen (s. 5. lokakuuta 1946 Turku) on entinen suomalainen telinevoimistelija.
Méxicon 1968 olympialaisissa Sappinen sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa 40:nneksi ja erikoistelineillä parhaimmillaan renkailla 23:nneksi. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 1966 ja 1970 sekä EM-kilpailuihin vuonna 1967.
Sappinen edusti kotimaassa Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa vuonna 1969, permannolla vuosina 1964 ja 1970 sekä renkailla ja hypyssä vuosina 1968 ja 1970. Hänen isänsä Simo Sappinen oli tunnettu voimistelun järjestöihminen. Hänen sisarensa Tuovi Cochrane ja Marja Ekman sekä serkkunsa Anneli Sappinen olivat myös maaotteluvoimistelijoita.
ALSAT-1
Alsat-1 on ensimmäinen Algerian avaruusjärjestön kehittämä satelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 28. marraskuuta 2002.
Se on mikrosatelliitti, jonka toteutuksessa englantilainen Surrey Satellite Technology-yritys toimi ohjaavana tahona. Satelliitin kokoa kuvaa sen 92 kg massa ja 240 W sähköteho. Se on 60 cm särmäinen kuutio. Aluksella on oma kylmäkaasutrusteri, joka mahdollistaa 560-640 km korkean kiertoradan tarkemman ylläpidon kuin ilman propulsiota. 
Se kuvaa kahdella ESIS-kameralla (Extended Swath Imaging System) kolmella taajuudella. Kuvan resoluutio on 32 metriä. Satelliitin muistikapasiteetti on 9 Gbit.
Algeria on toteuttanut Alsat-2A- ja Alsat-2B-satelliitit, joiden laukaisusta Intiasta jouduttiin käymään neuvoteluita Yhdysvaltain kanssa yhdysvaltalaisen satelliittitekniikan vienninrajoitussäännöstän vuoksi, koska satelliiteissa on Yhdysvalloissa valmistettuja komponentteja. Näin siitä huolimatta, että Intia on viime vuosina saanut eräillä aloilla "suosituimmuusaseman" Yhdysvaltain kaupassa lähinnä siksi, että yhdysvaltalaiset yritykset pyrkivät Intian ase- ja ydinvoimarakennusmarkkinoille.
Alsat-2 laukaistiin intialaisella PSLV-kantoraketilla 12. heinäkuuta 2010 matalalle kiertoradalle.
Žiga Svete
Žiga Svete (s. 13. huhtikuuta 1985 Bled, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi kaudella 2014–2015 Skotlannin liigaa (Elite Ice Hockey League) ja edusti Dundee Stars -joukkuetta. Kauden aikana hän vaihtoi HK Jesenice -seuraan Itävaltaan.
Svete on HK Sportina Bledin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa Sloveniassa jo 15-vuotiaana kaudella 2000–2001. Vuodet 2003–2006 Svete pelasi HDD Olimpija Ljubljanan riveissä ja kauden 2006–2007 Italiassa. Sen jälkeen hän pelasi kaksi kautta enimmäkseen HK Jesenicessä Itävallan Österreichische Eishockey-Ligaa.
Svete pelasi kaudella 2008–2009 Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa, jonne siirtyi siirtorajan kynnyksellä keväällä 2009.
Svete on pelannut myös yhdet A-sarjan MM-kisat (Itävalta 2005) sekä kahdet B-sarjan MM-kisat.
Juhani Rahikainen
Keijo Juhani Rahikainen (s. 26. kesäkuuta 1944 Mikkeli) on suomalainen, 1960-luvulla maajoukkueessakin usein kilpaillut telinevoimistelija.
Méxicon 1968 olympialaisissa Rahikainen sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa 48:nneksi ja erikoistelineillä parhaimmillaan hevosella ja nojapuilla 45:nneksi. Hypyssä hän oli paras suomalainen 49. sijallaan. MM-kilpailuihin hän osallistui vuonna 1966. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa vuonna 1967, hopeaa joukkuekilpailussa vuonna 1969 sekä pronssia nojapuilla ja renkailla vuonna 1967.
Rahikainen edusti kotimaassa Mikkelin Kilpa-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden hypyssä vuosina 1964, 1966 ja 1967, nojapuilla vuosina 1966, 1968 ja 1969, hevosella vuonna 1966 sekä renkailla ja rekillä vuonna 1969. Moniottelussa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1968.
Kinel
Kinel () on kaupunki Samaran alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bolšaja Kinel -joen rannalla 41 kilometriä Samarasta itään. Kaupunki on Kinelin piirin keskus. Siellä risteytyvät Moskovaan, Orenburgiin ja Ufaan johtavat rautatiet. Asukkaita on 30 700 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1837. Vuonna 1877 sinne rakennettiin Samaran ja Orenburgin välisen rautatien asema, josta vuonna 1888 tuli risteysasema. Kaupunginoikeudet Kinel sai vuonna 1944.
Reino Heino
Reino Mikael Heino (s. 28. kesäkuuta 1941 Tampere) on entinen suomalainen telinevoimistelija.
Méxicon 1968 olympialaisissa Reino Heino sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa 67:nneksi ja erikoistelineillä parhaimmillaan renkailla 38:nneksi. MM-kilpailuihin hän osallistui vuonna 1966. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa joukkuekilpailussa vuonna 1967.
Heino edusti kotimaassa Tampereen Sisua ja Tampereen Kilpa-Veljiä. Hän voitti Suomen mestaruuden rekillä vuonna 1968 sekä hevosella vuosina 1968 ja 1969. Moniottelussa hän saavutti SM-pronssia vuonna 1965. TUL:n mestaruuden hän voitti vuosina 1966–1968.
Reino Heinon isä Yrjö Heino saavutti työläisolympialaisten nyrkkeilyssä pronssia vuonna 1937.
Madagaskarinvirtahevot
Madagaskarinvirtahepoihin kuului kolme Madagaskarilla elänyttä virtahepojen heimon lajia, kaikki kolme ovat kuolleet sukupuuttoon. Fossiileista nuorimmat ovat noin 1000 vuoden takaa. Virtahevot esiintyvät usein Madagaskarin asukkaiden suullisessa perimätiedossa. Eläimestä on havaintoja vielä vuodelta 1976, mutta todisteita virtahepojen säilymisestä saarella ei ole. Monien silminnäkijähavaintojen takia IUCN on määritellyt madagaskarinvirtahevot äskettäin hävinneiksi lajeiksi.
"Hippopotamus lemerlein" luita on löydetty lähinnä joista ja järvistä, tämän perusteella on päätelty että sen elintavat ovat olleet hyvin samanlaiset kuin nykyisellä virtahevolla. Laji oli suurin piirtein samankokoinen kuin kääpiövirtahepo. "Hippopotamus lemerlei" oli muuten rakenteeltaan hyvin samankaltainen virtahevon kanssa, luusto oli samanlainen ja silmät sijaitsivat korkealla päässä. Laji on luultavasti kehittynyt virtahevoista, jotka ovat evoluution kautta kääpiöityneet.
"Hippopotamus madagascariensis" eli uudemmalta nimeltään "Hexaprotodon madagascariensis" on puolestaan läheisempää sukua kääpiövirtahevolle kuin tavalliselle virtahevolle. Sen silmät sijaitsivat pään sivuilla samaan tapaan kuin kääpiövirtahevolla. Laji ei luultavasti ollut yhtä riippuvainen vesiympäristöstä kuin "Hippopotamus lemerlei". Suurin osa lajin fossiileista on löydetty Madagaskarin ylängön metsäalueita.
"Hippopotamus laloumena" luokiteltiin omaksi lajikseen 1990. Siitä tiedetään vain vähän, sillä siitä on löydetty vain osa leuasta ja jalkaluusta. Laji oli selvästi suurempi kuin muut madagaskarinvirtahevot ja vain vähän pienempi kuin virtahepo.
Alfred Schwarzmann
Karl Alfred Markus Schwarzmann (23. maaliskuuta 1912 Fürth – 11. maaliskuuta 2000 Goslar) oli saksalainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän taisteli Saksan armeijan laskuvarjojääkärinä toisessa maailmansodassa.
Schwarzmannin urheilu-uran huippuhetki osui Berliinin olympialaisiin 1936. Kotikisoissaan Schwarzmann voitti peräti viisi olympiamitalia: kultaa moniottelusta, hypystä ja joukkuekilpailusta sekä pronssia rekiltä ja nojapuilta.
Schwarzmann osallistui vielä 40-vuotiaana Helsingin kesäolympialaisiin 1952, joissa hänen onnistui voittaa vielä yksi olympiamitali, hopeaa rekiltä.
Schwarzmann taisteli toisessa maailmansodassa Saksan armeijan laskuvarjojääkärinä muun muassa Alankomaissa ja Kreetalla. Alankomaiden alueella sotiessaan Schwarzmann haavoittui luodin läpäistyä hänen keuhkonsa. Vuonna 1945 hänet ylennettiin majuriksi. Nimityksestä parin viikon kuluttua hän joutui brittien sotavangiksi.
Juha Jyrkäs
Juha Jyrkäs (s. 1981 Rauma) on Helsingissä asuva kanneltaja, kurkkulaulaja, runoilija, sanoittaja ja fennougristi. Hän soittaa ja laulaa etnorock-yhtyeessä Poropetra, joka ammentaa rockin ja etnon eri tyylisuunnista, kalevalaisesta runomitasta ja suomalais-ugrilaisista myyteistä ja legendoista. Lisäksi hänellä on yhtye nimeltä Tevana 3, joka soittaa metallia sähkökanteleella.
Jyrkkään muita yhtyeitä ovat olleet muun muassa VMMA (punk metal), SahtiWaari (humoristinen folk metal) ja Alku (tribal-etno). Näiden lisäksi hän kirjoittaa sanoituksia etnometalliyhtyeille Korpiklaani ja Auringon Hauta. Keväällä 2010 hän julkaisi ensimmäisen soolodemonsa "Rokkia soitan", joka on metallia, rockia ja punkia 15-kielisellä sähkökanteleella soitettuna.
Tevana 3 on vuonna 2010 perustettu metallimusiikkia soittava yhtye, joka käyttää sähkökanteletta perinteisen rockmusiikin sähkökitaran sijasta särömuurien ja kanteleriffien tuottamiseen. Yhtyeen perustivat sähkökanneltaja ja laulaja Juha Jyrkäs, basisti Aslak Tolonen ja rumpali Janne Väätäinen.
"Mieron tiellä" -esikoislevy julkaistiin helmikuussa 2011. Samalla julkaistiin myös yhtyeen musiikkivideo kappaleesta "Syvempi on merten helma".
Judo kesäolympialaisissa 1972
Münchenin kesäolympialaisissa 1972 kilpailtiin judossa kuudessa miesten painoluokassa. Laji palasi olympiaohjelmaan kahdeksan vuoden tauon jälkeen oltuaan pois Méxicon kisoista 1968. Alankomaiden Willem Ruska voitti kultaa sekä raskaassa sarjassa että avoimessa luokassa. Samalla hänestä tuli judon ensimmäinen kaksinkertainen olympiavoittaja.
Kulkurin taivas
Kulkurin taivas on suomalainen vuonna 1998 valmistunut televisioelokuva, joka on 39 minuutin pituinen lyhytelokuva. Elokuvan on ohjannut Joona Tena. Tuottajina toimivat Taideteollinen korkeakoulu ja Cinergia Films. Pääosissa ovat Kalevi Haapoja, Turo Pajala ja Petra Karjalainen.
Fortitudo Bologna
Fortitudo Pallacanestro Bologna on bolognalainen koripalloseura. Seura on yksi Euroopan rikkaimmista ja perinteikkäimmistä. Seuran paikallisvastustaja on Virtus Bologna.
Perinteikäs seura perustettiin jo vuonna 1932 ja joukkue saavutti Serie A:n vuonna 1966. Seura pääsi vuonna 1977 Korac Cupin finaaliin, joka oli siihen astisen historian paras saavutus. Joukkue putoili ja nousi eri sarjojen välillä, mutta vakiinnutti paikkansa korkeimmalla tasolla 1992, jonka jälkeen se ei ole pudonnut. Ensimmäisen mestaruutensa seura voitti 1998, kun se voitti Italian Cupin. Kaksi vuotta myöhemmin joukkue voittikin jo Italian mestaruuden. Seuraavaa mestaruutta sai odottaa viisi vuotta, mutta silloin joukkue pystyi voittamaan Italian Supercupinkin.
Kauden 2008–2009 jälkeen joukkue putosi LegADuehen kun se hävisi viimeisen pelin Teramo Basketille 73-72. Heti ottelun loputtua Fortitudo teki protestin ottelun lopputapahtumista. Protesti ei kuitenkaan mennyt läpi, joten seura joutui hyväksymään putoamisen. Heinäkuussa 2009 Italian koripalloliitto pudotti seuran Serie A Dilettantiin talousongelmien vuoksi.
Pentti Elo
Pentti Olavi Elo (10. kesäkuuta 1929 Hämeenlinna – 4. kesäkuuta 1991 Hämeenlinna) oli suomalainen jääkiekko- ja maahockeypelaaja.
Elo kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952 ja pelasi kaikkiaan kymmenkunta kansainvälistä ottelua. Suomen mestaruuden hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon riveissä vuosina 1951, 1952 ja 1954.
Jääkiekossa Elo voitti Suomen mestaruuden Hämeenlinnan Tarmon joukkueessa vuosina 1948 ja 1949. SM-hopeaa hän sai vuosina 1947, 1950 ja 1951. Hän pelasi jääkiekossa yhden A-maaottelun ja neljä nuorten maaottelua.
Judo kesäolympialaisissa 1976
Montrealin olympialaisissa 1976 kilpailtiin judossa kuudessa miesten painoluokassa.
Howard Kendall
Howard Kendall (22. toukokuuta 1946 Ryton, Durham, Englanti – 17. lokakuuta 2015 Southport, Englanti) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallomanageri. Kendall edusti peliurallaan Prestonia, Evertonia, Birminghamiä ja Blackburniä, ja managerina myös Manchester Cityä, Notts Countya ja Sheffield Unitedia, mutta parhaiten hänet tunnetaan Evertonin managerina 1980-luvun menestysvuosilta.
Vuoden 1964 FA Cupin finaalissa Prestonin ja West Hamin välillä hän oli siihen mennessä nuorin Englannin cupin finaalissa esiintynyt pelaaja. Peliurallaan keskikenttäpelaajana Kendall voitti Englannin liigan mestaruuden vuonna 1970 (Everton). Hän muodosti yhdessä Alan Ballin ja Colin Harveyn kanssa Evertonin ns. The Holy Trinity -keskikentän 1960–1970-lukujen vaihteessa. Monien yllätykseksi Kendall ei koskaan pelannut Englannin maajoukkueessa.
Helmikuussa 1974 Kendall siirtyi Birminghamiin kaupassa, jossa hänen mukanaan siirtyi puolustaja Archie Styles ja 80 000 puntaa, kun Birmingham myi Evertoniin maalitykki Bob Latchfordin. Kolme vuotta myöhemmin Kendall siirtyi Blackburniin, jossa hän eteni pelaajamanageriksi. Kendallin johtama Blackburn oli lähellä nousua 1. divisioonaan, mikä herätti hänen vanhan seuransa mielenkiinnon, ja kesällä 1981 Kendall korvasi Evertonin managerina Gordon Leen. Kendallin ensimmäinen hankinta Evertonissa oli Neville Southall, mutta muutoin aika uudessa seurassa ei alkanut menestyksellisesti, ja tammikuussa 1984 huonosti menestyneen seuran managerin huhuttiin olevan lähellä potkuja.
Kendallin onneksi Evertonin suunta kääntyi juuri tuolloin, ja toukokuussa 1984 seura voitti Englannin cupin loppuottelussa Watfordin 2–0 Graeme Sharpin ja Andy Grayn maaleilla. Tästä alkoi Kendallin suuri menestyskausi, ja vuotta myöhemmin Everton voitti liigamestaruuden ja Euroopan cup-voittajien cupin, sekä vuonna 1987 uudelleen Englannin liigan. Heyselin tapahtumien vuoksi englantilaisjoukkueille asetetun eurocup-pelikiellon vuoksi Everton suljettiin muiden englantilaisjoukkueiden kanssa Euroopan kentiltä vuonna 1985, ja turhautunut Kendall siirtyi vuoden 1987 liigamestaruuden jälkeen Espanjaan Athletic Bilbaon manageriksi.
Aika Espanjassa ei tuonut menestystä, ja Kendall siirtyi vuonna 1989 Manchester Cityn manageriksi. Hän palasi Evertoniin vuonna 1990, mutta jätti seuran jouluna 1993. Myöhemmät manageripestit Notts Countyssa ja Sheffield Unitedissa eivät tuoneet erityistä menestystä. Kendall palasi kesällä 1997 Evertoniin, mutta hänet irtisanottiin heikosti sujuneen kauden jälkeen kesällä 1998. 1990-luvulla Kendall toimi kahteen otteeseen managerina myös Kreikassa. Vuonna 2005 Kendall nimitettiin Englantilaisen jalkapallon Hall Of Fameen.
Bigpoint
Bigpoint on saksalainen verkkoselain- ja latauspelejä valmistava yhtiö jonka perusti Heiko Huberts vuonna 2002. Yrityksen valikoimissa on tällä hetkellä yli 50 eri peliä. Näistä tunnetuimpia ovat selaimessa toimivat MMORPG-pelit Seafight ja DarkOrbit, joilla molemmilla on yli 25 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää. Darkorbitilla on yli 90 miljoonaa rekistöröitynyttä pelaajaa. Pelejä on käännetty 25 eri kielelle.
Vuonna 2008 General Electric ja NBC Universalin omistama Peacock Equity Fund yhdessä GMT Communications Partnersin kanssa ostivat Bigpointin. Bigpointilla oli ollut jo ennen ostoa yhteistyösopimus pelien kehittämisestä NBC:n TV-kanavan Syfyn, entinen Sci Fi Channelin, kanssa.
Erkki Heikkilä
Erkki Ilmari Heikkilä (13. helmikuuta 1924 Viipuri – 22. marraskuuta 2000) oli suomalainen maahockeypelaaja ja pesäpalloilija. Hän työskenteli urheilutoimittajana ja toimi merkittävässä roolissa pesäpallokouluttajana ja -valmentajana.
Erkki "Pulla" Heikkilä kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952 ja pelasi kaikkiaan kolme maaottelua. Torpan Poikien riveissä hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1951 ja 1952.
Pesäpallon SM-sarjaa Heikkilä pelasi 11 kauden ajan. Hän pelasi kahdessa Itä–Länsi-ottelussa ja yhdessä Liitto–Lehdistö-ottelussa. Peliuransa jälkeen hän toimi muun muassa Oulun Lipon valmentajana vuosina 1968–1970 ja Puna-Mustien valmentajana vuosina 1971–1972. Itä–Länsi-ottelussa hän toimi Lännen joukkueen valmentajana 11 kertaa. Hän oli Suomen Pesäpalloliiton liittokouluttaja vuosina 1948–1970 ja pääkouluttaja vuosina 1958–1970. Hän kehitti pesäpalloon neljän miehen polttolinjan. Vuoden pesäpallotuomariksi hänet valittiin vuosina 1957 ja 1960.
Pöytätenniksessä Heikkilä saavutti SM-pronssia nelinpelissä vuonna 1948.
Erkki Heikkilä ja vaimonsa Pirkko Heikkilä (o.s. Lahtinen) toimivat voimistelunopettajina Turussa.
Kantaja (oikeustiede)
Kantaja on oikeudenkäynnissä se osapuoli, asianosainen, joka on laittanut asian vireille tuomioistuimessa ja esittää kanteessaan yksilöidyt vaatimukset tuomioistuimen ratkaistavaksi. Kantajan vastapuolena on vastaaja.
Koska syyttäjä käyttää valtion puolesta julkista kannevaltaa, rikosasioissa kantajana toimii virallinen syyttäjä tai niissä tapauksissa kun syyttäjä ei ole nostanut syytettä, rikosasian asianomistaja.
Helge Korhonen
Helge Ensio Korhonen (s. 16. marraskuuta 1924 Helsinki) on entinen suomalainen maahockeypelaaja ja käsipalloilija.
Korhonen kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän oli Nuijamiesten perustajajäsen ja voitti seuran riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1953, 1955–1957, 1961, 1963–1965 ja 1969. Hän oli Suomen Maahockeyliiton perustajajäsen vuonna 1950 ja toimi liiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1950–1952.
Käsipallossa Helge Korhonen saavutti SM-pronssia Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa vuosina 1945, 1946 ja 1951. Vuosina 1950–1956 hän oli HJK:n miesjoukkueen pelaajavalmentaja ja vuosina 1946–1955 naisjoukkueen huoltaja. Jalkapallossa hän voitti A-nuorten mestaruuden vuonna 1942 HJK:n riveissä.
Matt Bushell
Matthew David Bushell (s. 8. tammikuuta 1974 Framingham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut mukana televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän on vieraillut esimerkiksi televisiosarjoissa "24", "" ja "NYPD Blue". Hänellä on elokuvarooli Phil Dwyer, päähenkilö Bella Swanin isäpuoli, Stephenie Meyerin fantasiakirjasarjaan perustuvassa vuoden 2008 elokuvassa "Twilight – Houkutus". Hän on näytellyt myös elokuvassa "Leatherheads" vuodelta 2008.
Ruusuhelmipeippo
Ruusuhelmipeippo ("Hypargos margaritatus") on eteläisessä Afrikassa tavattava loistopeippoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan ruusuhelmipeippo on noin 12 cm. Koirasruusuhelmipeipon pää, lukuun ottamatta päälakea, kaula ja rinta ovat vaalean ruusunpunertavat. Päälaki on ruskea. Selkä ja siivet ovat väriltään kellertävän ruskehtavat. Vatsa on muuta ruumista tummemmat ja höyhenten kärjet ovat valkoiset. Koiras eroaa pohjoisemmasta sukulaisestaan punahelmipeiposta ("Hypargos niveoguttatus") olemalla päästään vaaleampi. Naaras ruusuhelmipeipolta puuttuu kokonaan punainen väri ja eroaa siten punahelmipeipponaaraasta. Nuoret ruusuhelmipeipot muistuttavat naarasta.
Ruusuhelmipeippoa tavataan Etelä-Afrikassa, Mosambikissa ja Swazimaassa. Ruusuhelmipeippojen elinympäristöä ovat rannikkoalueiden kuivat ryteiköt ja metsät. Punahelmipeippoa tavataan hieman kosteammissa elinympäristöissä
Ruusuhelmipeipot elävät yleensä pareittain. Parit ovat toisilleen uskollisia ja etsivät itselleen uuden pesimiskumppanin ainoastaan aikaisemman parinsa kuoltua. Pesänsä laji rakentaa puuhun ja pensaaseen. Pesään naaras munii kahdesta viiteen väriltään valkoista munaa.
Ruusuhelmipeippojen ravinto koostuu pääasiassa siemenistä, mutta laji syö myös selkärangattomia. Ruusuhelmipeipot ruokailevat maasta ja häirittyinä piiloutuvat pensaikkoon.
Doris Leuthard
Doris Leuthard (s. 10. huhtikuuta 1963, Merenschwand, Aargau) on sveitsiläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 2006 lähtien Sveitsin liittoneuvoston jäsen. Vuosina 2006–2010 Leuthard oli talousministeri, ja vuodesta 2010 hän on johtanut ympäristö-, liikenne-, energia- ja viestintäministeriötä. Hän on ollut Sveitsin liittopresidentti vuosina 2010 ja 2017. Leuthard oli kansallisneuvoston jäsen vuosina 1999-2006 sekä Sveitsin kristillisdemokraattisen kansanpuolueen puheenjohtajana 2004–2006. Leuthard on viides nainen kautta aikain, joka on valittu Sveitsin liittoneuvostoon.
Risto Lamppu
Risto Santeri ("Ripa") Lamppu (19. joulukuuta 1924 Viipuri – 31. heinäkuuta 1995 Kontiolahti) oli suomalainen urheilutoimittaja, liikunnanopettaja ja monipuolinen palloilulajien taitaja.
Lamppu kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän saavutti Torpan Poikien riveissä SM-hopeaa vuosina 1951 ja 1952.
Lamppu pelasi pesäpallon SM-sarjaa vuosina 1946–1951 Puna-Mustien joukkueessa. Jääpallon SM-sarjassa hän edusti Hukkia ja saavutti neljännen sijan vuosina 1945 ja 1948.
Risto Lamppu toimi Pesäpalloliitossa muun muassa liittokouluttajana vuosina 1956–1968 ja hallituksen jäsenenä vuosina 1957–1959. Vuonna 1966 hänet valittiin vuoden pesäpallotuomariksi. Urheilutoimittajana hän työskenteli vuodesta 1945 alkaen ja kirjoitti vuodesta 1977 Lapin Kansaan. 1970-luvulla hän toimi myös liikunnanopettajana Rovaniemen yhteislyseossa (nykyisin Lyseonpuiston lukio).
Lamppu toimi Ounasvaaran talvikisojen kuuluttajana vuosina 1965–1975.
Pesäpallotuomarina
Reino Lindroos (urheilija)
Reino Oskari Lindroos (16. toukokuuta 1918 Viipuri – 6. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen maahockeypelaaja ja jääpalloilija.
Lindroos kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Jääpallossa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1939 Ylä-Vuoksen Palloseuran riveissä sekä pelasi neljä A-maaottelua ja kolme B-maaottelua.
Ylä-Vuoksen Palloseuran lisäksi Lindroos edusti urallaan Viipurin Palloseuraa ja Viipurin Susia.
Arseni (Matsejevitš)
Arseni (, oik. Aleksandr Ivanovitš Matsejevitš , 1697 – 28. helmikuuta 1772 Tallinna) oli venäläinen ja ukrainalainen kirkonmies.Longley 2000: 85, 329.
Arseni toimi Rostovin arkkipiispana vuosina 1742–1763. Hän vastusti Pietari Suuren kirkollisia uudistuksia. Kun Arseni vastusti Katariina Suuren tekemää kirkon maiden takavarikkoa, hänet tuomittiin 1763 majesteettirikoksesta. Arseni erotettiin arkkipiispan virasta ja määrättiin pakkotyöhön kaukaiseen luostariin Karjalaan. Arseni jatkoi aktiivista Katariinan vastustamista Karjalasta käsin, minkä vuoksi ärsyyntynyt Katariina heitätti hänet vuonna 1767 loppuelämäksi tallinnalaiseen vankilaan. Vanginvartijat eivät puhuneet venäjää eivätkä tienneet tuntemattoman vangin nimeä.
Luettelo PlayStation Portable -peleistä
Tämä on luettelo julkaistuista PlayStation Portable -peleistä:
Esko Silvennoinen
Esko Kalevi Silvennoinen (s. 12. elokuuta 1931 Viipuri) on entinen suomalainen maahockeypelaaja ja jääkiekkoilija.
Silvennoinen kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1951, 1952 ja 1954. Kaikkiaan hän pelasi kuusi maahockeyn maaottelua vuosina 1952–1962.
Jääkiekkoilijana Silvennoinen saavutti Hämeenlinnan Tarmon joukkueessa SM-hopeaa vuosina 1953 ja 1956 sekä SM-pronssia vuosina 1952 ja 1958. Hän pelasi kahdeksan jääkiekon A-maaottelua ja kaksi poikien maaottelua.
Esko "Silvis" Silvennoisen serkku Anna-Liisa Silvennoinen (myöh. Karlsson) voitti kaksi Suomen mestaruutta vapaauinnissa.
Esko Kiviaho
Esko Veli Kiviaho (19. marraskuuta 1931 Sortavala – 15. heinäkuuta 2017 Vaasa) oli suomalainen maahockeypelaaja, jääkiekkoilija ja jalkapalloilija.
Kiviaho oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamaalivahti Helsingissä 1952. Hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1951, 1952 ja 1954.
Jääkiekkoilijana "Napa" Kiviaho saavutti HPK:n joukkueessa SM-hopeaa vuonna 1952 ja SM-pronssia vuonna 1954. Hän kuului siihen nuorten maajoukkueeseen, joka ensimmäisen kerran voitti Ruotsin vuonna 1949. Jalkapalloa hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1947–1948.
Koolie
Koolie, jota kutsutaan toisinaan harhaanjohtavasti nimellä German Coolie, on australialainen monipuolinen työkoirarotu, joka on kotimaansa ulkopuolella melko harvinainen. Suomen ja Euroopan ensimmäinen kooliepentue syntyi 18.2.2012, ja siihen lukeutui kaksi urosta ja kolme narttua.
Koolie kuuluu niin sanottuun "collie"-fenotyyppiin. Sen koko ja ulkonäkö vaihtelee eri puolella Australiaa, mutta yleisesti ottaen se on keskikokoinen. Myös karvapeitteen pituus vaihtelee pitkästä lyhyeen, aivan kuten mm. alkuperäisillä työlinjaisilla bordercollieilla.
Koolie tunnetaan taitavana paimenkoirana, joka rakastaa työskentelyä ja tarvitseekin todella runsaasti aktivointia ollakseen onnellinen.
Australialaiset ovat kasvattaneet rotua 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Se polveutuu alun perin eurooppalaisista paimenkoirista, erityisesti työlinjaisesta colliesta. Paikalliset farmarit arvostavat sitä suuresti sen erinomaisten työskentelyominaisuuksien vuoksi.The Koolie Club of Australia
Google Street View
Google Street View on Googlen tarjoama katunäkymäpalvelu, jota voidaan käyttää Google Mapsissa ja Google Earthissa. Palvelussa kaupunkien ja kylien katuja voi katsoa 360 asteen näkymällä. Google aloitti palvelun Yhdysvalloissa vuonna 2007. Google käyttää katunäkymien ottamiseen autoja, kolmipyöriä, moottorikelkkoja ja kärryjä.
Google Street View’ssa on tällä hetkellä kuvattu kaupunkeja ja alueita yli 30 eri maasta, muun muassa Australiasta, Espanjasta, Hongkongista, Italiasta, Japanista, Norjasta, Ranskasta, Ruotsista, Suomesta, Venäjältä, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista.
Ihmisten kasvot ja autojen rekisterikilvet pyritään käsittelemään tunnistamattomaksi. Käyttäjä voi pyytää Googlea lisäämään sumennusta tai poistamaan katunäkymästä kuvan, mikäli hän kokee sen loukkaavan yksityisyyttä tai sisältävän muuten sopimatonta materiaalia. Sveitsi ilmoitti marraskuussa 2009 haastavansa Googlen oikeuteen yksityisyyden loukkaamisesta Street View -palvelun takia. Vuonna 2009 Kreikka kielsi Googlea kuvaamasta maassa, kunnes yhtiö pystyy takaamaan paremman yksityisyydensuojan.
Google kuvasi Suomen katuja vuonna 2009. Katunäkymät julkaistiin 9. helmikuuta 2010. Suomessa katunäkymiä on kuvattu poikkeuksellisen laajasti Hangosta Utsjoelle. 18. elokuuta 2011 Google alkoi ottaa uusia katukuvia ympäri Suomea. Kuvaamista jatkettiin kesällä 2012. Elokuussa 2013 julkaistiin laajasti päivityksiä Suomen kuviin. Uudet kuvat on otettu pääasiassa kesällä 2011.
Suomessa kuvatuissa kuvissa saattoivat kasvot ja rekisterikilvet näkyä monin paikoin vielä palvelun ensimmäisinä käyttöpäivinä.
Suomessa vastaavia katunäkymäpalveluita ovat avanneet Eniro ja Fonecta. Vuoden 2009 lopussa avatut Eniron katunäkymät rajoittuvat Turkuun, Tampereelle ja Helsinkiin. Fonectan katunäkymät rajoittuvat kävelykierroksiin yksittäisillä kauppakaduilla ja -keskuksissa.
M. F. K. Fisher
Mary Frances Kennedy Fisher (3. heinäkuuta 1908 – 22. kesäkuuta 1992) oli tunnettu yhdysvaltalainen kirjailija, joka kirjoitti elinaikanaan yli 20 kirjaa. Hän on myös julkaissut 2 päiväkirjaansa ja kirjeitään vähän ennen kuolemaansa. Hänen ensimmäinen kirjansa "Serve it Forth" julkaistiin vuonna 1937.
Keijo Lehtonen
Keijo Lehtonen (s. 17. marraskuuta 1930 Rauma) on suomalainen entinen maahockeypelaaja, jääkiekkoilija ja pesäpalloilija.
Lehtonen oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamies Helsingissä 1952. Hän pelasi maahockeyn SM-sarjaa Rauman Lukon joukkueessa. Jääkiekon SM-sarjassa hän pelasi 11 ottelua vuosina 1951–1953 Lukon riveissä. Pesäpallon SM-sarjassa hän edusti Rauman Urheilijoita ja Rauman Feraa. Jalka- ja jääpalloa Lehtonen pelasi suomensarjassa. Keilailussa hän saavutti M-luokan. Hän toimi Rauman Hakrien johtokunnassa ja vuosina 1976–1978 keilaseura Prikin puheenjohtajana.
Pentti Paasonen
Pentti Kalervo Paasonen (s. 31. joulukuuta 1929 Käkisalmi) on entinen suomalainen maahockeypelaaja ja jääkiekkoilija.
Paasonen oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamies Helsingissä 1952. Vuonna 1953 hän pelasi maajoukkueessa Hollantia ja Tanskaa vastaan. Hän voitti Suomen mestaruuden Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa vuosina 1951, 1952 ja 1954 sekä SM-hopeaa vuonna 1953. Jääkiekon SM-sarjassa hän pelasi kahdeksan ottelua kaudella 1954–1955.
Unkarinpaimenkoirat
Unkarinpaimenkoirilla tarkoitetaan seuraavia koirarotuja:
Ranska kesäolympialaisissa 1936
Ranska osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 201 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa 19 mitalia, joista seitsemän oli kultaisia, kuusi hopeisia ja kuusi pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Ranska oli viides.
Meksiko kesäolympialaisissa 1936
Meksiko osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 32 urheilijan joukkueella. Maan edustajat saavuttivat urheilulajeissa kolme mitalia, joista kaikki olivat pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Meksikolle heltisi 28. sija.
Polyspina piosae
Polyspina piosae (entinen "Torquigener piosae") on meressä elävä pallokala. Se on sukunsa ainoa laji. Se jää 10 cm pitkäksi. Väriltään se on päältä kermanvärinen, alta valkea, kauttaaltaan epäselvien oranssien läikkien tai juovien kirjoma. Sen pinnassa on harvakseltaan piikkimäisiä nystermiä.
"Polyspina piosae" elää Intian valtameren itäosassa ja Australian länsiosassa. Se pysyttelee hiekkapohjaisilla alueilla korkeintaan 40 metrin syvyydessä.
Malta kesäolympialaisissa 1936
Malta osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 11 miesurheilijan joukkueella. Maltalaiset osallistuivat yleisurheiluun ja vesipalloon, mutta menestystä maan urheilijoille ei herunut. Malta oli jättänyt edelliset, Los Angelesin 1932 kesäolympialaiset väliin, joten maa palasi olympiatasolle kahdeksan vuoden tauon jälkeen.
Haminan hiippakunta
Haminan hiippakunta oli vuosina 1743-1812 toiminut hiippakunta, joka koostui Turun rauhassa Venäjään liitetyllä alueella eli ns. "Vanhassa Suomessa" toimineesta "Kymenkartanon provinssista".
Kun Kaakkois-Suomi liitettiin Venäjään 1743, esivallan myötä alue siirtyi ortodoksisen kirkon vaikutuspiiriin. Turun rauhassa oli kuitenkin sovittu, että Venäjän yhteyteen siirtynyt alue saisi säilyttää luterilaisen uskon. Venäläiset halusivat säilyttää valtaamansa alueen rauhallisena ja alueesta muodostettiin oma hiippakuntansa. Hiippakuntaa johti konsistori, jonka puheenjohtajana ja tuomiorovastina toimi Haminan ja Vehkalahden kirkkoherra.
Hiippakunnan johdossa oli lähes neljänkymmenen vuoden ajan "Fabian Niklas Gudseus", jolle venäläinen esivalta oli antanut tehtäväksi alueen kirkollisten olojen järjestämisen. Gudseus pyrki säilyttämään olot entisellään ja jätti voimaan ns. "Ruotsin mallin", joka tarkoitti esimerkiksi ruotsin säilymistä seurakuntien virkakielenä. Kirkolla oli näin vahva vaikutus alueen suomalaispiirteiden säilymiseen.
Hiippakunta lakkautettiin vuonna 1812, jolloin alue liitettiin osaksi Suomen suuriruhtinaskuntaa.