hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Huffmanin koodaus
Huffmanin koodaus on tietotekniikassa tiedonpakkaukseen käytettävä algoritmi.
Tyypillisesti tietokone esittää jokaisen merkin samanpituisena bittijonona, vaikkapa 'a'=00, 'b'=01, 'c'=10 ja 'd'=11. Jos merkkien esiintymistiheys vaihtelee, voidaan tietoa tiivistää valitsemalla bittijonojen pituudet niin, että yleisimmät merkit vastaavat lyhimpiä bittijonoja. Harvinaisemmille merkeille tulee alkuperäistä koodausta pidemmät bittijonot. Jos 'a' olisi selvästi yleisin merkki ja 'd' toiseksi yleisin, olisi sopiva koodaus 'a'=0, 'b'=100, 'c'=101, 'd'=11.
Huffmanin koodauksessa merkkien bittiesitykset muodostetaan eräänlaisella puumallilla. Aluksi jokainen merkki on lehti, jonka arvona on merkin esiintymistiheys. Kaksi pienintä lehteä, siis kaksi harvinaisinta merkkiä, yhdistetään puuksi, jonka vasen ja oikea puoli ovat merkit ja jonka arvoksi tulee lehtien arvojen summa. Tätä jatketaan yhdistäen aina kaksi pienimmän arvon omaavaa puuta kunnes tuloksena on yksi iso puu. Nyt esimerkiksi 'c' voi löytyä juuresta lähdettäessä reittiä vasen–vasen–oikea–vasen. Merkitään vasemmalle siirtymistä ykkösellä ja oikealle siirtymistä nollalla, jolloin vastaava bittiesitys on 1101. On helppo huomata, että yleisempi merkki on "painava" ja kestää pitkään ennen kuin se yhdistetään puuhun, ja näin sen polusta tulee lyhyempi ja bittiesityksestä myös lyhyempi.
Huffmanin koodaus on optimaalinen siinä mielessä, että mitään parempaa tapaa valita merkkien koodit kiinteästi ei ole. Yleensä parempi ja aina vähintään yhtä tehokas pakkaustapa on aritmeettinen koodaus; usein myös dynaaminen Huffmanin koodaus pakkaa datan tiiviimmin.
Tätä koodausta käytetään nykyään usein "loppukoodauksena" joidenkin muiden pakkausmetodien jälkeen. Deflate-algoritmissa (ZIPin algoritmi) ja multimediakoodekeissa, kuten JPEG:ssä ja MP3:ssa on usein etumalli ja kvantisointi, joita seuraa Huffman-koodaus.
Hame
Hame on vaatekappale, joka on yhtenäinen ja kiedotaan lantion ympärille. Sen tarkoituksena on peittää ja suojata alavartaloa sekä jalkoja.
Ennen housujen yleistymistä hameet ja sen tyyppiset asusteet kuuluivat Euroopassakin miesten normaalipukeutumiseen. Myöhemmin hame on länsimaissa ollut lähinnä vain naisten käyttämä vaatekappale, lukuun ottamatta eräitä perinneasuja, kuten Skotlannissa käytettäviä kilttejä. Tosin nykyään usea yritys on erikoistunut miesten hameiden valmistukseen.
Hameita on vuosisatojen saatossa ollut hyvin erilaisia. Joskus niiden alla käytettiin erilaisia vanteita, alushameita tai turnyyriä, jotta hameen muoto saatiin sellaiseksi kuin haluttiin.
Erilaisia hametyyppejä ovat muiden muassa minihame, kellohame ja vekkihame.
Heinäkuu
Heinäkuu on gregoriaanisessa kalenterissa vuoden seitsemäs kuukausi, kesäkuukausista keskimmäinen. Se on yleisesti vuoden lämpimin kuukausi pohjoisella pallonpuoliskolla ja päinvastoin kylmin eteläisellä pallonpuoliskolla. Heinäkuussa on 31 päivää. Heinäkuuta edeltää kesäkuu ja sitä seuraa elokuu.
Heinäkuun on saanut latinankielisen nimen "Iulius" kalenterin uudistaneen roomalaisen diktaattorin Julius Caesarin mukaan, jonka kunniaksi Rooman senaatti päätti hänen kuoltuaan antaa heinäkuulle uuden nimen. Caesar syntyi heinäkuussa. Kuukauden entinen nimi oli "Quintilis", joka tarkoittaa viidettä ja viittaa siihen, että heinäkuu oli vuoden viides kuukausi kalenterissa, jota Roomassa käytettiin ennen juliaanisen kalenterin käyttöön ottamista.
Heinäkuussa koko Suomen luonto saavuttaa kesän kasvunsa huipun, minkä jälkeen se alkaa hiljalleen valmistautua syksyyn. Heinäkuu on Suomessa vuoden lämpimin kuukausi. Heinäkuu on keski-ja loppukesää Suomessa.
Heinäkuun keskilämpötilat vaihtelevat eri puolilla Suomea. Vantaalla heinäkuun keskilämpötila on noin +17,5 astetta, Lahdessa noin +17,2 astetta, Tampereella noin +17 astetta, Kuopiossa noin +16,5 astetta, Oulussa noin +16 astetta ja Sodankylässä noin +14 astetta. Tyypillinen päivälämpötila Etelä-Suomessa heinäkuussa on 20-25 astetta, Pohjois-Suomessa 20 asteen molemmin puolin.
Heinäkuussa Suomen ilmamassa on usein lämmintä ja kosteaa, ja tämän takia iltapäivän kuurosateet ja ukkosmyrskyt ovat tavallisia Etelä- ja Keski-Suomen sisämaassa, Lapissa ne ovat usein vaimeampia ja harvinaisempia. Rannikkoseuduilla mennyt talvi näkyy vielä meren viileytenä etenkin alkukuusta. Heinäkuussa myös alkukesän öiden raikkaus on poistunut ja lämpötila pysytteleekin 15 asteen molemmin puolin. Toisinaan voi lämmintä olla yötä päivää yli 20 astetta; tätä ilmiötä kutsutaan trooppiseksi yöksi. Atlantilta Eurooppaan tulevat matalapaineet ovat heinäkuussa kevättä ja alkukesää voimakkaampia. Mutta matalapaineiden määrä saattaa yllättäen olla alkukesää pienempi. Puolet vuosittaisista ukonilmoista ja yli puolet koko vuoden aikana tulevasta salamamäärästä saadaan Suomessa heinäkuun aikana. Heinäkuussa keskimäärin joka toinen päivä mitataan jossain päin Suomea hellelukemia iltapäivätunteina. Korkeimmat päivälämpötilat mitataan useimmiten heinäkuun 15-31 päivien välillä, jolloin ainakin jossain päin Suomea päästään vuosittain jopa 30 asteen päivälämpötiloihin. Suomen kaikkien aikojen korkein lämpötila, 37,2 astetta, mitattiin heinäkuun 29. päivä vuonna 2010 Liperissä. Heinäkuu on kesä-ja toukokuiden ohella vuoden aurinkoisimpia kuukausia. Heinäkuussa Lapissa on yöttömät yöt kuun lopulle asti, eteläisessä Suomessa huomaa öiden pimenemisen ja niiden selvän lämpenemisen.
Kuukauden suomenkielinen nimi johtuu siitä, että kesän lämpimimpänä aikana Suomessa korjataan heinä karjalle ja hevosille. Heinäkuussa on lämmintä koko Suomessa, ja se on siksi myös suosituin lomakuukausi. Kesän marjastusaika alkaa Suomessa heinäkuun puolen välin tienoilla, jolloin mustikat ja ahomansikat ovat kypsiä.
Hindi
Hindi (हिन्दी) on lähinnä Intiassa käytettävä hindustanin kielen sanskritisoitu muoto. Sitä puhuu äidinkielenään yli 260,3 miljoonaa ihmistä maailmassa. Toisena kielenä hindiä puhuvia on satoja miljoonia. Suuruusarviot vaihtelevat maailman toiseksi ja neljänneksi puhutuimman kielen välillä (muut: kiina, espanja ja englanti).
Devanagari-aakkosilla kirjoitettu hindi on Intian virallinen kieli maan perustuslain mukaan. .
Suurin osa hindiä äidinkielenään puhuvista asuu Intian pohjoisosissa Biharin, Jharkhandin, Uttarakhandin, Madhya Pradeshin, Rajasthanin, Uttar Pradeshin, Chhattisgarhin, Himachal Pradeshin, Haryanan, Delhin ja Maharashtran osavaltioissa, joissa sillä on virallisen kielen asema myös osavaltiotasolla. Hindiä vähintäänkin ymmärretään laajalti myös muualla Intiassa.
Hindi kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan indoarjalaiseen kieliryhmään. Sitä kirjoitetaan devanagari-aakkosin.
Hindin sanasto on suurelta osin periytynyt sanskritista. Lisäksi siinä on huomattavasti vaikutteita persiasta, arabiasta ja siirtomaa-ajalta lähtien myös englannista. Hindi ja urdu ovat kielitieteellisestä näkökulmasta hindustanin kaksi eri muotoa. Niiden puhujat ymmärtävät toisiaan. Urdu eroaa hindistä muun muassa siten, että siinä missä hindiin otetaan lainasanoja lähinnä sanskritista, otetaan niitä urduun arabiasta. Lisäksi urdua kirjoitetaan arabialaisella kirjaimistolla, kun taas hindiä devanagarilla.
Hallitus
Hallitus on organisaation, esimerkiksi yhtiön tai yhdistyksen hallinnosta vastaava toimielin. Hallitusta saatetaan nimittää johtokunnaksi, toimikunnaksi tai muuksi vastaavaksi. Yleensä hallituksen jäsenet valitsee sen yläpuolinen päättävä elin kuten yhtiökokous, yhdistyksen yleinen kokous, edustajisto, valtuusto tai muu vastaava elin. Säätiön hallitus voi olla itseään täydentävä tai jonkin ulkopuolisen tahon nimittämä.
Valtioneuvostolla tarkoitetaan Suomen hallitusta, jota johtaa pääministeri.
Osuuskunnalla ja osakeyhtiöllä on oltava hallitus, jonka jäsenet valitsee yhtiöjärjestyksen mukaan joko yhtiökokous tai osuuskunnan tapauksessa edustajisto. Pienemmissä yhtiöissä hallituksen muodostaa toimiva johto, mutta suuremmissa yhtiöissä hallitus ei yleensä ole osa toimivaa johtoa vaan toimitusjohtaja on hallituksen ulkopuolinen. Suuret yhtiöt pyrkivät monesti valitsemaan hallitukseensa ulkopuolisia "hallitusammattilaisia", kun pienet luottavat lähipiiriin.
Yhdistyslain mukaan hallituksen tehtävänä on:
Lisäksi käytäntö sanelee, että monessa yhdistyksessä hallituksen jäsenet myös hoitavat monia muita käytännön tehtäviä.
Hiragana
Hiragana () on toinen japanin kielessä käytetyistä tavumerkistöistä. Kukin merkki koostuu konsonantista ja vokaalista, poikkeuksena pelkät vokaalit ja "n". Hiraganaa käytetään yleensä partikkelien ja sanojen taivutusmuotojen merkitsemiseen, harvinaisten tai vaikeiden merkkien ääntämisohjeiden merkitsemiseen sekä lapsille tarkoitettujen tekstien kirjoittamiseen.
Alla olevassa taulukossa näkyvät sekä hiraganat että niistä saatavat yhdistelmät.
Merkkien ulkonäkö voi hieman vaihdella käytetyn fontin mukaan. Esimerkiksi ri-tavua vastaava merkki esiintyy joskus yhtenäisenä ja joskus kahdesta erillisestä osasta koostuvana.
K-rivistä (ka, ki, ku, ke, ko) saadaan g-rivi (ga, gi, gu, ge, go), s-rivistä z-rivi, t-rivistä d-rivi ja h-rivistä b-rivi lisäämällä lainausmerkin näköinen merkintä (゛, "dakuten") merkin oikeaan yläkulmaan. H-rivistä saadaan lisäksi p-rivi lisäämällä yläkulmaan pieni ympyrä (゜, "handakuten").
W-rivin punaiset merkit "wi" ja "we" on poistettu käytöstä.
Poikkeukset partikkelien lausumisessa
Merkkien lausuminen on toisen maailmansodan jälkeisten uudistusten jälkeen hyvin säännöllistä, mutta partikkeleina käytettäessä poikkeuksia on kolme:
Hiiri
Hiiri voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Itäinen Han-dynastia
Itäinen Han-dynastia 東漢 [dōng hàn] (东汉) hallitsi Kiinassa 25 – 220 jaa. Tämä oli osa Han-dynastiaa. Aiempi historiankirjoitus (mm. Sima Qian) tuntee ajanjakson myöhempänä Han-dynastiana, mutta tämä nimike tarkoittaa nykyisin 900-luvulla vallinnutta dynastiaa.
Itäinen Han-dynastia sai alkunsa Liu Xiun eli hallitsijanimeltään Guangwudin noustua valtakaudella vuosina 25–57 jaa. Hön oli voittanut kilpailijansa Liu Xuanin kaksi vuotta kestäneessä sisällissodassa, joka jätti pääkaupunki Chang'anin raunioiksi. Guangwudi siirsi pääkaupungin Luoyangiin ja joutui taistelemaan muita kilpailijoitaan vastaan vielä aina vuoteen 36 saakka. Vakautettua asemansa hallitsijana hän palautti läntisen Han-dynastian hallintomallin, valuutan ja verojärjestelmän. Hän pyrki pääsemään myös eroon eunukkien ja keisarillisten vaimojen sukujen ajan saatossa hankkimasta vaikutusvallasta palatsissa. Hänen seuraajansa Mingdi (57–75) ja Zhangdi (75–88) käyttivät Kiinan armeijaa xiongnuja vastaan ja levittivät Kiinan vaikutusvaltaa Keski-Aasiaan.
Dynastian alamäki alkoi keisari Hedin (88–105/106) valtakaudella, jolloin eunukit ja keisarillisten vaimojen suvut lisäsivät jälleen valtaansa. Keisarien valtaannoususta tuli peli, jota eri palatsissa vaikuttaneet ryhmät pelasivat oman vaikutusvaltansa suojelemiseksi. Ryhmittymät myös pistivät usein oman etunsa maan edun edelle. Itäisen Han-dynastian viimeisen 50:n vuoden aikana maa joutui useiden eri puolilta tulleiden hyökkäysten kohteeksi. Eri alueilla vaikuttaneet virkamiehet saivat tuntuvasti lisää valtaa ja hallitsivat omia alueitaan paljolti keskusvallasta itsenäisesti. Keltaiset turbaanit aiheuttivat ongelmia kapinoimalla. Samalla keisarin kilpailijat kokosivat omia armeijoitaan ja pyrkivät yhdistämään maan oman valtansa alle. Vuoteen 207 mennessä kenraali Cao Cao hallitsi suurta osaa pohjoisesta ja vain hänen tappionsa taistelussa Sun Quanin kanssa esti häntä yhdistämästä koko maata oman valtansa alle. Muita taisteluihin osallistuneita olivat Dong Zhou, Liu Bei ja Zhuge Liang. Viimeinen Han-dynastian keisari Xiandi luopui vallasta Cao Pin, Cao Caon pojan hyväksi. Cao Pi perusti Wei-dynastian, joka kattoi Kiinan pohjoisosat. Etelässä nousivat valtaan kolme kuningaskuntaa.
Itäinen Jin-dynastia
Itäinen Jin-dynastia (東晉 (yksinkertaistetuilla merkeillä 东晉), [dōng jìn]) hallitsi osaa nykyistä Kiinaa 317 – 420.
Itäinen Jin-dynastia sai alkunsa kun Chang'anin valtaamisen jälkeen etelään paennut Läntisen Jin-dynastian hovi perusti uuden hovin Jiankangiin (lähellä Nanjingia) nimittäen siellä heitä suojelleen Longya:n prinssin Itäisen Jin-dynastian keisari Yuaniksi.
Kapinat vaivasivat Itäisen Jin-dynastian hovia koko sen valta-ajan. Useimmat onnistuttiin tukahduttamaan, Huan Xuan kuitenkin onnistui hetkeksi kaappaamaan vallan itselleen ja muutti dynastian nimeksi Chu. Liu Yu kuitenkin kukisti hänet ja määräsi sitten valtaan palautetun mutta jälkeenjääneen keisari Anin hirtettäväksi. Keisari Anin veli, keisari Gong astui valtaistuimelle 419 mutta jäi dynastian viimeiseksi keisariksi kun Liu Yu astui hänen tilalleen julistautuen uuden Song-dynastian keisari Wuksi.
Itäinen Wei-dynastia
Itäinen Wei-dynastia hallitsi osaa Pohjois-Kiinasta vuosina 534–550. Itäinen Wei oli yksi Pohjoisista dynastioista. Sitä seurasi Pohjoinen Qi-dynastia, pääkaupunkina toimi Ye.
Muut Pohjoiset dynastiat olivat:
Indonesian kieli
Indonesian kieli ("Bahasa Indonesia") on Indonesian virallinen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään 20–30 miljoonaa ihmistä, vieraana kielenä yli 140 miljoonaa ihmistä pääasiassa Indonesiassa. Indonesia kuuluu länsi-malaiji-polynesialaisiin kieliin, ja on erittäin läheistä sukua malaijille.
Indonesian kieli erosi malaijin kielestä virallisesti Bahasa Indonesia -konferenssissa Jakartassa 28. lokakuuta 1928, ja siitä tehtiin samalla Indonesian saariston virallinen kieli. Saaristossa puhuttu kieli poikkesi toki tätä ennenkin melko paljon mantereella puhuttavasta malaijista. Indonesia itsenäistyi 17. elokuuta 1945, ja indonesian kieli on tämän jälkeen muuttunut nopeaa tahtia, erityisesti sanastoltaan, joka on laajentunut lainasanoilla. Lainoja on otettu erityisesti jaavan, sanskritin, englannin ja hollannin kielistä, uskonnon ansiosta myös arabialaisperäisiä sanoja on melko paljon.
Indonesiaa kirjoitetaan latinalaisella aakkostolla ja lausutaan yleisesti ottaen niin kuin kirjoitetaankin, ja melko pitkälle samalla tavalla kuin suomea. Merkittävimmät poikkeavuudet kirjoituksen ja lausumisen välillä ovat:
Indonesian vokaalit ovat "i", edellä mainitut kolme "e":tä, "a", "u" ja "o". Diftongeja ei ole, joskin tiettyjä vokaaliyhdistelmiä lausutaan hieman diftongin tapaan (esimerkiksi "au"). Pitkiä vokaaleja ei ole myöskään, vaan samanlaisia peräkkäisiä vokaaleja lausutaan erikseen, esimerkiksi "maaf" ('anteeksi') ääntyy ma-af.
Konsonanteista suomen ääntämyksestä poikkeavat:
Sanan paino indonesiassa on periaatteessa sanan toiseksi viimeisellä tavulla, mutta se vaihtelee eri murteissa. Paino ei ole kuitenkaan kovin merkittävä tekijä indonesian kielessä.
Ilmakitara
Ilmakitara tarkoittaa teeskenneltyä kitaran soittamista ilman instrumenttia.
Monet muusikot liikuttavat vaistonvaraisesti ruumistaan soittamansa musiikin tahdissa. Jotkut rock-musiikkia soittavat kitaristit liioittelevat näitä liikkeitä tehostaakseen esiintymistään ja ovat muovanneet soittoonsa liittyvästä koreografiasta itselleen tavaramerkin. Heidän ihailijansa usein matkivat idoliensa soittotyyliä tempautuakseen mukaan tunnelmaan. Ilmakitaransoittoa voidaan pitää erikoistuneena tanssin lajina.
Jotkut ovat kehittäneet ilmakitaransoitosta oman harrastuksensa ja ovat ylpeitä taidostaan matkia lukemattomien eri artistien tyylejä. Useissa maissa järjestetään jo ilmakitarakilpailuja, ja vuodesta 1996 on Oulun musiikkivideofestivaaleilla järjestetty vuosittaiset ilmakitaransoiton maailmanmestaruuskisat.
Tiedekeskus Heureka on yhteistyössä TKK:n kanssa kehittänyt laitteiston, joka tuottaa ilmakitaristin soitosta ääntä. Soittaja käyttää erityisiä käsineitä, joiden liikkeen järjestelmä muuntaa musiikiksi.
Vuonna 2006 perustettu Virtual Air Guitar Company Oy sai keväällä Suomen teollisuussijoituksen ja yksityissijoittajien tekemänä sijoituksena 130000 euroa ilmakitarapelinsä prototyypin kehittämiseen.
Iso koira
Iso koira (latinaksi "Canis Major" (CMa), genetiivi "Canis Majoris") on tähdistö, joka sijaitsee Orionin, Yksisarvisen, Jäniksen ja Peräkeulan tähdistöjen lähellä. Ison koiran kirkkain tähti, Sirius (α Canis Majoris) on kirkkain Maahan näkyvä tähti.
Syvän taivaan kohteita ei tähdistön alueella ole monia, näistä ehkä huomattavimpana avoin tähtijoukko M41, joka sijaitsee Siriuksesta noin 4 astetta etelään.
Ison koiran kirkkaimmat tähdet, kaikki nimet paitsi Sirius alkujaan arabiaa.Tähtiä nimineen:
Iso karhu
Iso karhu (latinaksi "Ursa Major" (UMa), genetiivi "Ursae Majoris") on yksi taivaan laajimmista tähdistöistä. Sen naapureita ovat Ajokoirat, Bereniken hiukset, Ilves, Karhunvartija, Kirahvi, Leijona, Lohikäärme ja Pieni leijona.
Ison karhun näkyvin osa on seitsemän kirkkaan tähden muodostama kauhaa muistuttava Otava. Otavan tähdet tunnetaan arabialaisperäisillä nimillä ("kauhan" kulhosta kahvaan päin lukien) Dubhe, Merak, Phecda, Megrez, Alioth, Mizar ja Alkaid. Mizarin lähellä on pieni himmeä tähti Alcor, joka tunnetaan nimellä "Silmänkoittaja". Perinteen mukaan ihmisen näköaisti on vielä hyvä, jos hän kykenee erottamaan Silmänkoittajan. Tosin nämä tähdet on kyllä tervesilmäisen ihmisen erittäin helppoa erottaa toisistaan.
Muun muassa galaksit M81, M82 ja M101 sijaitsevat Ison karhun tähdistön alueella. Vuonna 1993 galaksissa M81 räjähti supernova, joka nähtiin pienilläkin teleskoopeilla, kun kirkkaus kohosi +11 magnitudiin. M97 eli Pöllösumu puolestaan on kuuluisa planetaarinen sumu.
Iridium
Iridium (, sanasta "iris", ’sateenkaari’) on raskas, hauras valkoinen metalli, jonka kemiallinen merkki on Ir. Iridium on huoneenlämpötilassa lähes yhtä tiheää kuin osmium: ne ovat tiheimpiä metalleja, kumpikin on lähes kaksi kertaa niin tiheää kuin lyijy. Iridium on platinaa muistuttava jalometalli. Se kestää kaikista metalleista parhaiten korroosiota, eikä se liukene happoihin, ei edes kuningasveteen. Kemiallisesti se reagoi vain halogeenien ja eräiden sulien suolojen kanssa.
Iridiumia käytetään lejeerinkinä standardipainojen ja -mittojen sekä lämmönkestävien kappaleiden valmistamiseen ja platinan seostamiseen. Sitä käytetään jonkin verran myös elektroniikassa sekä autojen sytytystulppien kärkien päällysteenä.
Brittiläinen Smithson Tennant löysi iridiumin vuonna 1803 ranskalaisten kemistien Antoine de Fourcroyn, Louis Nicolas Vauquelinin ja Hippolyte-Victor Collet-Descotilsin tutkimusten perusteella. Se on kaikista alkuaineista harvinaisimpia, ja sitä on maankuoressa keskimäärin vain 0,001 ppm. Sitä tuotetaan maailmassa noin 3 000 kg vuodessa.
Tavallista suurempina pitoisuuksina iridiumia on kuitenkin niissä maaperän kerrostumissa, jotka ovat syntyneet Liitu- ja tertiäärikauden vaihteessa noin 65 miljoonaa vuotta sitten. Tätä on pidetty ratkaisevana todisteena sille, että tuohon aikaan Maahan törmäsi avaruudesta tullut asteroidi, joka sai aikaan laajaa tuhoa ja johti muun muassa dinosaurusten sukupuuttoon.
Monissa meteoriiteissa iridiumpitoisuus on selvästi suurempi kuin maankuoressa. Samoin on ilmeisesti ollut tuon asteroidin laita ja sen iridiumpitoisten ainesten oletetaan levinneen hienojakoisena pölynä eri puolille maapalloa. On arveltu myös että Maan sisäosissa iridiumia olisi selvästi suurempana pitoisuutena kuin pintaosissa, sillä Maan muodostuessa se on suuren tiheytensä vuoksi päätynyt suurilta osin sinne.
Luonnon iridium on seos kahdesta pysyvästä isotoopista: Ir (37,3%) ja Ir (62,7%). Iridiumille tunnetaan yli 30 radioisotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 165–203. Niistä pitkäikäisin on pysyvien isotooppien väliin jäävä vuonna 1937 löydetty Ir, jonka puoliintumisaika on hieman alle 74 päivää. Isotoopit joiden massat ovat alle 191 hajoavat β-hajoamisella, α-hajoamisella ja harvoin protonin emissiolla, poikkeuksena Ir joka hajoaa elektronisieppauksella. Raskaammat radioisotoopit massaluvun 191 jälkeen hajoavat pääasiallisesti β-hajoamisella.
ISO 8601
ISO 8601 on kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) päivämäärän ja ajan esittämistavasta antama standardi.
Standardinmukainen ISO 8601 -kirjoitusasu auttaa kansainvälisessä viestiliikenteessä välttämään sekaannusta, joka johtuu monista erilaisista kansallisista merkintätavoista. Sen käyttö on lisännyt tietokoneiden käyttöympäristöjen sovitettavuutta. ISO 8601 -standardin mukainen päiväys on helpommin lajiteltavissa aikajärjestykseen kuin muut päiväyksen esitystavat.
Standardin ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1988, ja se korvasi lukuisia vanhempia päivämäärän muotoa käsitelleitä standardeja. Standardin ISO 8601 toinen painos ilmestyi vuonna 2000 ja viimeisin, kolmas painos vuonna 2004. Standardi on yksi harvoista ISO-standardeista, jonka verkkoversio on ladattavissa maksutta.
Standardin ISO 8601 mukainen päivämäärien kirjoitustapa on sama, joka aikaisemmin oli sisältynyt jo ISO:n suositukseen R 2014 vuodelta 1971 ja standardiin ISO 2014 vuodelta 1976. Standardi SFS 4175 tukee myös ISO 8601 mukaista päivämäärän esitystä.
ISO 8601 -standardin mukaan päivämäärä merkitään seuraavasti:
jossa VVVV on vuosi gregoriaanisessa kalenterissa, KK on kuukausi välillä 01
(tammikuu) ja 12 (joulukuu), ja PP on kuukauden päivä välillä 01 ja 31.
Esimerkiksi helmikuun neljäs päivä vuonna 1995 merkitään
Standardi suosittelee vahvasti, että vuosiluvuissa käytetään vähintään neljää numeroa. Esimerkiksi vuoden 858 alku suositellaan esitettäväksi
Standardin mukaisissa päiväyksissä on vuosi nolla, joten ennen ajanlaskun alkua olevat päiväykset eroavat yhdellä vuodella yleisesti käytettävästä eaa.-merkinnästä. Esimerkiksi
on vuoden 2 eaa. ensimmäinen päivä.
ISO 8601 -standardin mukaan aika merkitään:
jossa HH on tunnit keskiyön jälkeen välillä 00 ja 23. MM on minuutit edellisen tunnin alusta välillä 00 ja 59. SS on sekunnit edellisen minuutin alusta välillä 00 ja 59. Merkintää voi lyhentää esimerkiksi muotoon HH:MM. Keskiyölle on kaksi merkintää, 00:00 ja 24:00, joista ensimmäinen tarkoittaa vuorokauden alkua ja jälkimmäinen loppua. Näin ollen merkinnät 2006-12-31T24:00:00 ja 2007-01-01T00:00:00 tarkoittavat samaa ajanhetkeä. Merkintää 24:00 tulee kuitenkin käyttää vain erityistarkoituksissa. Karkaussekunnit merkitään 23:59:60-merkinnällä.
Yhdistetty päivämäärä ja aika tulisi merkitä T-kirjaimella erotettuna:
Mutta usein välissä olevan T-kirjaimen voi korvata välilyönnillä.
Aikavyöhykkeen voi ilmoittaa merkitsemällä kellonajan perään ero koordinoituun yleisaikaan (UTC) seuraavasti:
Aikaeron minuutit voidaan jättää ilmoittamatta, jos aikaero on täysiä tunteja. Esimerkiksi 20. marraskuuta 2007 kello 22:19:17 Suomen aikaa merkitään seuraavasti:
Koordinoitu yleisaika voidaan merkitä lyhyesti Z-kirjaimella. Esimerkiksi 1. tammikuuta 2000 keskiyöllä koordinoitua yleisaikaa merkitään seuraavasti:
ISO 8601 -standardin mukaisella päivämäärämerkinnällä on useita hyötyjä verrattuna moniin muihin yleisesti käytettyihin merkintätapoihin:Standardi määrittelee myös lukuisia tapoja lyhentää merkintöjä tai lisätä niihin tietoja. Lisäksi on määritelty merkintätavat aikaväleille ja kestoille.
Itar-Tass
TASS (, lyh. ТАСС) on Moskovassa keskuspaikkaansa pitävä valtio-omisteinen Venäjän uutistoimisto. Yhtiömuodoltaan se on federatiivinen unitaarinen yritys (FGUP). Yhtiömuodosta FGUP seuraa, että ITAR-TASSin on lain mukaan toimittava Venäjän federaation etujen mukaan. Kyseessä ei siis ole valtiosta riippumaton uutistoimisto. Venäjän federaation vuoden 2014 budjetista Itar-Tassille myönnettiin 1,224 miljardin ruplan eli noin 27,0 miljoonan euron valtiontuki.
Syyskuun 1. päivänä 1904 perustettiin "Sankt Peterburgskoje telegrafnoje agentstvo" (SPTA), joka oli tuolloisen Venäjän keisarikunnan ensimmäinen virallinen uutistoimisto. Tätä seurasi 1914 "Petrogradskoje telegrafnoje agentstvo" (PTA), 1918 "Rossijskoje telegrafnoje agentstvo" (RosTA eli Rosta) ja Rostasta 1925 muodostettu Neuvostoliiton sähketoimisto "Telegrafnoje agentstvo Sovetskogo Sojuza" (TASS eli Tass) vuoteen 1992.
Neuvostoajan jälkeen uutistoimiston nimilyhenteessä haluttiin pitää tunnetuksi tullut Tass, jolloin se tuli tarkoittamaan virallisen nimen tarkennetta, "Telegrafnoje agentstvo svazi i soobštšenija" eli "Yhteydenpidon ja viestien sähketoimisto".
Syksyllä 2014 uutistoimisto muutti nimensä muotoon "TASS".
ISS (täsmennyssivu)
ISS voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Interlingua
Interlingua on keinotekoinen kieli, joka perustuu suurimpiin latinan jälkeläiskieliin, joita ovat ranska, italia, espanja ja portugali. Lisäksi lähteinä on käytetty myös englantia, saksaa ja venäjää lähinnä niiden latinalaisperäisen aineksen osalta. Sikäli se muistuttaa esperantosta kehitettyä idoa. Tämän vuoksi se on monille ymmärrettävämpää kuin esimerkiksi esperanto, jossa käytetään myös hatullisia kirjaimia.
Interlingua on naturalistinen kieli, eli se pyrkii luonnollisuuteen. Sen johdosta interlinguan kielioppi on huomattavasti monimutkaisempi kuin monessa ”keinotekoisemmassa” keinotekoisessa kielessä. Silti interlingua on helpompi oppia kuin suurin osa luonnollisista kielistä.
Interlinguan sanaston valinnassa on käytetty etymologista periaatetta, jonka mukaan on poimittu nykysanojen kantamuodot. Esimerkiksi hedelmää tarkoittava sana on ranskassa ”fruit”, italiassa ”frutto” ja espanjassa ”fruto”. Interlinguaan on otettu niiden yhteinen kantasana, keskiajan latinan ”fructo”, joka on lähempänä romanan kielen sanaa ”fruct”, kuin espanjan, ranskan, italian tai portugalin sanoja. Yleisemminkin etymologinen periaate on johtanut sanastoltaan vaikeampaan kieleen, kuin mitä nykyisissä kielissä pitäytyminen. (Hyvä esimerkki yksinkertaisemmasta sanastosta on toinen romaanisiin kieliin perustuva keinotekoinen kieli, lingua franca nova.)
Interlinguan pääosat luotiin noin vuoteen 1950 mennessä. Se keräsi mainetta muutaman vuoden ajan ja joitakin tieteellisiä artikkeleita julkaistiin interlinguaksi kansainvälisissä lehdissä. Myöhemmin kiinnostus interlinguaa kohtaan laantui ainakin väliaikaisesti. Internetin läpimurto 1990-luvulla antoi myös interlingualle uuden mahdollisuuden.
Itä-Eurooppa
Itä-Eurooppa on Euroopan maanosan itäinen osa. Varsinkin kylmän sodan aikana termiä käytettiin viittaamaan maihin, joiden järjestelmä oli tuolloin sosialistinen. Itä-Eurooppaan luettiin tällä perusteella Itä-Saksa, Venäjän Euroopan puoleiset osat, Baltian maat, Puola, Valko-Venäjä, Ukraina, Unkari, Tšekki, Slovakia, Romania, Moldova, Georgia, Bulgaria, Albania ja entisen Jugoslavian maat.
YK määrittelee itäeurooppalaisiksi maiksi seuraavat valtiot: Albania, Armenia, Azerbaidžan, Bosnia ja Hertsegovina, Bulgaria, Georgia, Kroatia, Latvia, Liettua, Makedonia, Moldova, Montenegro, Puola, Romania, Ukraina, Unkari, Serbia, Slovakia, Slovenia, Tšekin tasavalta, Valko-Venäjä, Venäjä ja Viro .
Pinta-alallisesti suurin osa Itä-Euroopasta sijaitsee kaukana meristä, jonka vuoksi Itä-Euroopassa vallitsee pääosin mannerilmasto. Mannerilmastolle tyypillistä on talven ja kesän suuri lämpötilaero. Suurimmillaan ero voi olla 40–60 °C.
Itä-Euroopasta suurin osa on alankoa. Alueella vain Karpaatit ja Balkanvuoret ovat korkeampaa ylänköä.
Ido
Ido on esperantosta muokattu kansainvälinen apukieli, jonka Louis de Beaufront julkaisi vuonna 1907. Vaikka idon käyttäjäkunta on pienentynyt viime vuosikymmeninä, on sillä edelleen joitakin puhujia ympäri maailmaa, kuitenkin eniten Euroopassa. Suomessa oli Tilastokeskuksen mukaan vuoden 2016 päättyessä 18 henkilöä, joiden äidinkieleksi oli rekisteröity ido.
1900-luvun alussa kansainvälisen apukielen valitsemiseksi muodostettu valtuusto ("Délégation pour l’adoption d’une langue auxiliaire internationale") valitsi ido-ehdotuksen monien ehdokkaiden joukosta. Perustana oli esperanto, johon oli tehty lukuisia korjauksia. Valtuuston asettama komissio kehitti ehdotelmaa edelleen monta vuotta. Myös esperanton luoja L. L. Zamenhof ehdotti luomuksensa käyttökokemuksien perusteella muutamia parannuksia, jotka otettiin idoon mukaan. Myöhemmin esperantoliike Zamenhofin johdolla kieltäytyi ehdotetuista korjauksista.
Koska ido on keinotekoinen kieli, se ei ole minkään luonnollisen kielen sukulainen. Se pohjautuu kuitenkin esperantoon, ja monet pitävätkin idoa vain esperanton murteena. Ido on perinyt esperanton fonologiaan, kielioppiin ja sanastoon saamat vaikutteet indoeurooppalaisista kielistä, mutta se on vielä erityisesti korostanut sanastossa ja ääntämyksessään romaanisia kieliä, toisin kuin esperanto, jonka ääntämykseen ovat vaikuttaneet myös slaavilaiset kielet, ja perussanastoon indoeurooppalaisten kielten eri kieliryhmät.
Keinotekoisesti luotuna kansainvälisenä apukielenä ido ei kuulu millekään kansalle tai valtiolle eikä se myöskään ole minkään valtion virallinen kieli. Sen puhujia on ympäri maailmaa, eniten kuitenkin keskisessä ja eteläisessä Euroopassa. Idoa ei ole rajoitettu millekään ihmisryhmälle, joten sitä voi opiskella kuka tahansa.
"Au", "eu", "ai", "ei", "oi" ja "ui" lausutaan kuten suomessa. Muut vokaaliyhdistelmät lausutaan erillisinä.
Painotus on yleensä toiseksi viimeisellä tavulla: 
chagréno, brosílo, dejúno, ésas, aránjas. 
"Io"-diftongiin päättyvää lopputavua ei jaeta kahtia, eli o:ta edeltävä i ei saa painoa, vaan sanotaan:
rádio, ekonómio, demokrátio jne.
Infinitiivin lopputavu (-ar,-ir,-or,-ur) siirtää painon viimeiselle tavulle: esár, facár.
Idon aakkosto sisältää seuraavat kirjaimet:
Idon kieliopin keskeisiä piirteitä ovat seuraavat:
Patro nia, qua esas en la cielo,
tua nomo santigesez;
tua regno advenez;
tua volo facesez quale en la cielo
tale anke sur la tero.
Donez a ni cadie l'omnadiala pano,
e pardonez a ni nia ofensi,
quale anke ni pardonas a nia ofensanti,
e ne duktez ni aden la tento, 
ma liberigez ni del malajo.
Iskelmäradio Pohjanmaa
Iskelmä Pohjanmaa oli Pohjanmaalla toimiva radioasema, jonka toiminta-alueina olivat lähinnä Etelä- ja Keski-Pohjanmaa. Kanava keskittyi suomalaisen iskelmämusiikin soittamiseen. Nimestään huolimatta asemalla ei ollut mitään tekemistä puolivaltakunnallisen Iskelmän kanssa.
Kanavan toimiluvanhaltija Kevyt Kanava Oy solmi yhteistyösopimuksen SBS Finlandin kanssa ja Iskelmä Pohjanmaan taajuuksilla aloitti rock-musiikkia soittava City Pohjanmaa. Alueella alkoi myöhemmin kuulumaan myös Iskelmä Pohjanmaa.
IBM
International Business Machines Corporation (lyhennettynä IBM) on teknologiayritys, joka on tunnettu suurtietokoneiden ja raskaiden palvelimien valmistajana ja alkuperäisen IBM PC -arkkitehtuurin kehittäjänä. 2000-luvulla IBM on vähitellen luopunut kokonaan kuluttajatietokoneiden, lähiverkkolaitteiden ja kiintolevyjen valmistuksesta. Yhtiön liikevaihto muodostuu nykyään IT- ja liiketoimintakonsultoinnista, palvelinliiketoiminnasta sekä ohjelmistoista.
IBM:n brändiarvo on vuoden 2009 tasolla 60 miljardia dollaria, jolla se on maailman toiseksi arvokkain tuotemerkki Coca-Colan jälkeen, ennen Microsoftia.
IBM:n edeltäjä oli "Tabulating Machine Company", jonka Herman Hollerith perusti vuonna 1896 Endocittissa New Yorkin osavaltiossa. Vuonna 1911 sen nimeksi tuli "Computing Tabulating Recording Corporation" (CTR), ja nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1924.
Alkuvaiheessaan yhtiö valmisti etenkin mekaanisia reikäkorttikoneita mutta myös vaakoja sekä kirjoitus- ja laskukoneita. 1950-luvulla IBM:n tuoteryhmä laajeni tietokoneisiin, mistä lähtien IBM on ollut suurimpia tietotekniikka-alan yrityksiä maailmassa. Suomessa IBM on toiminut vuodesta 1936 lähtien. IBM:n Suomen pääkonttori sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä.
Historiallisesti merkittäviä IBM:n koneita ovat ensimmäinen sarjavalmisteinen tietokone IBM 650, suurtietokone S/360 sekä IBM PC. Suurin osa nykyisistä pöytätietokoneista on IBM-yhteensopivia, ja IBM PC:stä ja sen klooneista on tullut alan teollisuusstandardi.
Vuonna 2004 IBM myi kannettavien tietokoneidensa tuotannon kiinalaiselle Lenovolle. IBM:n PC-pöytäkoneiden viimeinen mallisto Aptiva oli lopetettu jo aiemmin. Kaupan toteutumisen edellytyksenä oli Lenovon pääkonttorin asettuminen New Yorkin osavaltioon ja Yhdysvaltain turvallisuus- ja kilpailuviranomaisten hyväksyntä. Vuonna 2005 Lenovo aloitti toimintansa Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Kaupan yhteydessä ThinkPad-tuotemerkki ja sen käyttöoikeus siirtyivät Lenovolle vuoteen 2010 saakka.
Vuonna 2007 IBM myi vaiheittain enemmistöosakkuuden tulostusjärjestelmäyksiköstään toimistolaite- ja tallennusmediavalmistaja Ricohille ja ryhtyi vähemmistöosakkaaksi (49 prosenttia) perustetussa yhtiössä nimeltä "InfoPrint Solutions Company". Yritysjärjestelyssä on säädetty, että vuoteen 2010 mennessä Ricoh ostaa IBM:n osuuden kokonaisuudessaan ja että InfoPrint Solutions Companystä tulee täydellisesti Ricohin omistama tytäryhtiö.
IBM:n New Yorkin osavaltiossa (Yorktown Heights) sijaitsevan ja Thomas J. Watsonin mukaan nimetyn tutkimuskeskuksen päärakennuksen on piirtänyt Eero Saarinen.
IBM:n palvelinperheet:
Jaavan kieli
Jaavan kieltä puhuu noin 85 miljoonaa ihmistä Jaavan saarella Indonesiassa. Jaavan saaren lisäksi jaavan puhujia on hieman myös Malesiassa ja Singaporessa. Jaava kuuluu länsi-malaiji-polynesialaisiin kieliin.
Jaavan kielellä on oma kirjoitusjärjestelmänsä, mutta nykyisin sitä kirjoitetaan usein latinalaisilla aakkosilla.
Jin-dynastia
Jin-dynastia (džurtšeniksi: Anchu, kiinaksi 金 [jīn]) hallitsi osia Pohjois-Kiinasta 1115-1234. Dynastiaa kutsutaan joskus myös Jürchen-dynastiaksi, sillä sen perusti Wanyan (完顏 [wán yán]), džurtšen-klaani. Džurtšenit ovat mantšujen esi-isiä. Dynastian pääkaupunkina toimi Peking. Mongolit hävittivät dynastian Ögödei-kaanin, Tšingis-kaanin kolmannen pojan johdolla.
Samoihin aikoihin Jin-dynastian kanssa oli pääosin nykyisen Kiinan alueella myös valtio nimeltä Xixia (Läntinen Xia, erotuksena Xia-dynastiasta), jossa valtaa pitivät tangutit 1032-1227. Tätä valtiota ei yleensä luetella Kiinan dynastioiden mukana. Myös Xixia jäi aikanaan mongolien valloittamaksi.
Song-dynastian hallinto pyysi džurtšen-kansalta apua Liao-dynastiaa vastaan arvellen ettei heistä ole uhkaa itse Song-Kiinalle. Heidän hallitsijansa Wanyan Aguda (完顏阿骨打) julistautui kuitenkin Jin-dynastian keisariksi vuonna 1115. Keisari Ukimai aloitti hyökkäilyt Song-dynastiaa vastaan lyötyään Liao-dynastian 1125 tämän Song-dynastian kanssa tehdyn liiton turvin. Song-dynastian pääkaupunki Kaifeng (Bian 汴) valloitettiin, Song-keisari otettiin panttivangiksi ja hallinnon oli paettava etelään, jossa pääkaupungiksi otettiin Hangzhou (Lin'an 臨安). Rauhansopimus Eteläisen Song-dynastian kanssa solmittiin vasta 1142. Jin-keisarit omaksuivat nopeasti kiinalaisen hallintojärjestelmän ja palkkasivat hallitukseensa kiinalaisia viranomaisia. Viralliset dokumentit käännettiin kiinasta džurtšenin kielelle, jolle kehitettiin oma kirjoitusjärjestelmä. Taloudelliset vaikeudet vaivasivat Jin-dynastian hallintoa hieman ennen kuin se jäi mongolien jyrän alle. Jin-dynastian kaatumisen jälkeen Eteläinen Song olikin sitten valloittajien seuraava kohde.
Juri Gagarin
Juri Aleksejevitš Gagarin (; 9. maaliskuuta 1934 Gžatsk, Neuvostoliitto – 27. maaliskuuta 1968) oli Neuvostoliiton ilmavoimien majurin arvoinen koelentäjä, neuvostoliittolainen kosmonautti ja samalla maailman ensimmäinen avaruuslentäjä. Lentonsa jälkeen hänet ylennettiin ensin majuriksi ja myöhemmin everstiksi. Hänet valittiin Neuvostoliiton kansanedustajaksi.
12. huhtikuuta 1961 Gagarinista tuli ensimmäinen avaruudessa matkannut ihminen. Tämä tapahtui Neuvostoliiton avaruusohjelman lennolla Vostok 1.
Neuvostoilmavoimien lääkäri kuvasi elokuussa 1960 kosmonauttien valintavaiheiden yhteydessä Juri Gagarinin persoonallisuutta seuraavasti: "Koreilematon, nolostuu huomatessaan huumorinsa tilanteeseen sopimattomaksi, älykäs, fantastinen muisti, erottuu kanssakilpailijoistaan terävän ja laaja-alaisen ympäristöä koskevan havainnointikykynsä ansiosta, hyvä mielikuvitus, reagoi nopeasti, valmistautuu annettuihin tehtäviin esimerkillisesti, hallitsee niin astromekaaniset kuin matemaattisetkin kaavat sekä vaikeiden että helppojen tehtävien osalta, ei koe oloaan vaivaantuneeksi joutuessaan puolustamaan mielipiteitään kun uskoo olevansa oikeassa; syntyy vaikutelma että testattava ymmärtää elämää tovereitaan paremmin".
Juri Gagarin ei kuuluisan lentonsa jälkeen päässyt toiselle avaruuslennolle. Gagarin toimi avaruuslentonsa jälkeen miehitettyjen avaruuslentojen lennonjohtajana. Hän oli Sojuz 1 -lennon varalentäjä. Hän yritti estää tämän lennon liian kireän aikataulun mukaisen toteutuksen; lento päättyi kosmonautti Vladimir Komarovin kuolemaan paluukapselin laskuvarjon epätäydellisen toiminnan vuoksi.
Gagarinista tuli lentonsa ansiosta maailmankuulu, ja hän kiersi sosialistisissa maissa ja lisäksi muun muassa Suomessa, Ranskassa ja Tanskassa kertomassa avaruuslennostaan. Vuodesta 1962 lähtien hän toimi kansanedustajana.
Gagarinista kertova kirja "Ensimmäinen ihminen avaruudessa" julkaistiin tuoreeltaan myös suomeksi (Kansankulttuuri Oy, Tampere 1961).
Gagarin kuoli 27. maaliskuuta 1968 MiG-15UTI-harjoitushävittäjän lennolla koelento-olosuhteissa (painottomuuden simulointeja) lähellä Kiržatšin kaupunkia. Vladimir Serjoginin ohjaama lentokone syöksyi maahan tultuaan jyrkässä kulmassa kolmikilometrisen pilvikerroksen läpi pyrkien koneen oikaisuun vasta pilvikerroksen loputtua 600 metrin korkeudella. Pilvikerros ulottui kuitenkin alemmas ja koneen oikaisuun ei riittänyt tilaa. Vuonna 2013 kosmonautti Aleksei Leonov julkaisi uusia tietoja tapahtumasta. Leonovin mukaan onnettomuuden aiheutti Su-15-hävittäjä, joka lensi niin läheltä Gagarinin MiG-15-konetta, että tämä kääntyi nurin, joutui syvään kierteeseen ja syöksyi maahan.
Eversti Gagarin haudattiin Moskovan Kremliin. Gagarinin mukaan on nimetty eräs kraatteri Kuun Maahan näkymättömällä puolella, asteroidi ja Venäjällä sijaitseva kosmonauttien koulutuskeskus.
Jukka Korpela (tietokirjailija)
Jukka ”Yucca” Kalervo Korpela (s. ) on suomalainen tietokirjailija. Korpela on tehnyt laajan verkkosivuston nimeltä "Datatekniikka ja viestintä", joka käsittelee kaikenlaista WWW-tekniikoista suomen kieleen. Korpela on ollut myös yksi sfnet-uutisryhmähierarkian tunnetuimmista kirjoittajista. Hän on kirjoittanut muun muassa viestinnästä, lakiasioista ja kielenhuollosta. Lisäksi hän toimii vakituisesti "MikroPC"-lehden kolumnistina.
Jukka Korpela on koulutukseltaan filosofian kandidaatti, pääaineenaan matematiikka. Korpela asuu Espoossa, ja hänellä on kolme lasta.
Korpela on kirjoittanut muun muassa seuraavat teokset:
Jan-Erik Enestam
Jan-Erik Enestam (s. 12. maaliskuuta 1947 Västanfjärd) on entinen Ruotsalaisen kansanpuolueen puheenjohtaja (1998–2006) ja ministeri. Hän toimi Pohjoismaiden neuvoston pääsihteerinä vuosina 2007–2013.
Enestam toimi kansanedustajana vuosina 1991–2007 ja ministerinä useissa hallituksissa. Hän on toiminut puolustusministerinä Ahon hallituksessa (1995) vastaten lisäksi tasa-arvoasioista sosiaali- ja terveysministeriössä, sisäministerinä Lipposen I hallituksessa (1995–1999), puolustusministerinä Lipposen II hallituksessa (1999–2003) vastaten lisäksi pohjoismaisen yhteistyön ja lähialueyhteistyön asioista ulkoasiainministeriössä sekä ympäristöministerinä Jäätteenmäen ja Vanhasen I hallituksessa vastaten lisäksi pohjoismaisen yhteistyön sihteeristölle kuuluvista asioista ulkoasiainministeriössä. Ministeripäiviä Enestamille on kertynyt 4 382.
Toukokuussa 2015 tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi Enestamille ministerin arvonimen.
Vuonna 2017 Enestam pyrki Kemiönsaaren kunnanvaltuuston edustajaksi kaudelle 2017–2021 ja tuli valituksi,
Vuonna 2002 Enestam antoi puolustusministerinä luvan Yhdysvaltain vakoiluvirasto CIA:n kidutettavia ihmisiä sisältäville lentokoneille luvan laskeutua Suomeen. Suomen hallitukset kieltäytyvät yhä kertomasta epäinhimillisestä kohtelusta, kuten kidutuksesta.
Enestam on esittänyt puoltavia kannanottoja Suomen liittymiseksi Pohjois-Atlantin puolustusliitto Natoon.
Jan-Erik Enestam on naimisissa Solveig Enestamin (o.s. Dahlqvist) kanssa vuodesta 1970, ja heillä on kolme lasta: Pontus (s. 1970), Petra (s. 1973) ja Jan-Anton (s. 1988). Koulutukseltaan Enestam on valtiotieteiden maisteri.
Julkistalous
Julkistalous on taloustieteen ala, joka tutkii julkisen sektorin taloutta ja talouspolitiikkaa taloudellisen tehokkuuden ja tasa-arvon näkökulmasta.
Verotuksen tehokkuuden ja oikeudenmukaisuuden tutkimus on keskeinen osa julkistaloutta.
Julkistalous tarjoaa analyysikehikon, jolla voidaan tarkastella, missä määrin ja millä tavalla julkisen vallan tulisi olla osallisena markkinoiden toimintaan. Kysymyksiin pyritään vastaamaan analysoimalla mikrotalousteorian avulla tuottavatko markkinat tehokkaan ratkaisun ilman julkisen vallan puuttumista niihin. Julkistalous kattaa muun muassa markkinahäiriöiden, ulkoisvaikutusten sekä talouspolitiikan suunnittelun ja soveltamisen tutkimuksen. Näin ollen se kattaa myös julkisen rahoituksen ja etenkin verotuksen tutkimuksen. Julkistaloustiede rakentuu hyvinvointitaloustieteen teorian varaan ja sen tavoitteena on viime kädessä parantaa sosiaalista hyvinvointia.
Jukka Bilund
Jukka Bilund (s. 10. toukokuuta 1959) on suomalainen muusikko, joka on soittanut bassoa, kitaraa sekä laulanut Pelle Miljoona & N.U.S, Musta Leski, Rumble Blues Band ja Fine Experience -yhtyeissä.
Johanna Sinisalo
Aila Johanna Sinisalo (s. 22. kesäkuuta 1958 Sodankylä) on suomalainen kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän teki läpimurtonsa esikoisromaanillaan "Ennen päivänlaskua ei voi" (2000), joka sai ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkinnon. Vuonna 2004 teos sai myös tieteis- ja fantasiakirjallisuuden James Tiptree Jr. -palkinnon. Sinisalo on saanut Suomen parhaasta tieteis- tai fantasianovellista myönnettävän Atorox-palkinnon seitsemän kertaa.
Sinisalo on opiskellut muun muassa kirjallisuustiedettä ja teatterintutkimusta Tampereen yliopistossa. Valmistuttuaan humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1986 hän työskenteli toistakymmentä vuotta mainosalalla ennen siirtymistään vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1997.
Sinisalolta on ilmestynyt yli 40 novellia eri julkaisuissa. Hänen esikoisromaaninsa "Ennen päivänlaskua ei voi" on käännetty 14 kielelle, muun muassa ruotsiksi, ranskaksi, latviaksi, japaniksi, tšekiksi ja englanniksi, ja hän osallistuu läheisesti teostensa kääntämisprosessiin. Vuonna 2005 brittiläinen Dedalus-kustantamo julkaisi Sinisalon toimittaman suomalaisen fantasiakirjallisuuden antologian.
Sinisalo on tehnyt sarjakuvakäsikirjoituksia sekä radio- ja televisiokäsikirjoituksia (muun muassa sarjaan Sydänjää). Energia Productionsin tuottama elokuva "Iron Sky" (2012) pohjautuu Sinisalon alkuperäistekstiin.
Sinisalo on harrastanut toistakymmentä vuotta vuoristovaelluksia. Hänen pisin vaelluksensa on Genevenjärveltä Nizzaan, noin 660 kilometriä. Hän on myös kirjoittanut aiheesta novellin "Grande Randonnée", joka ilmestyi kokoelmassa "Kädettömät kuninkaat ja muita häiritseviä tarinoita".
Sinisalon puoliso on graafikko Hannu Mänttäri.
Sinisalon Planeetta-novellisarja vuosilta 1988–2000 käy yksi kerrallaan läpi aurinkokuntamme eri kiertotähdet.
Sinisalo on ollut mukana monien kotimaisten televisiosarjojen käsikirjoittajaryhmissä.
Jaakko Lassila
Jaakko Sakari Lassila (27. maaliskuuta 1928 Vaasa – 4. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli merkittävä elinkeinoelämän vaikuttaja Suomessa. Hän toimi vakuutusyhtiö Pohjolan pääjohtajana ja Kansallis-Osake-Pankin pääjohtajana. Vaasan yliopisto on nimennyt Lassilan kauppatieteiden kunniatohtoriksi vuonna 1988.
Lassila toimi Kansallis-Osake-Pankin (KOP) johtajana ns. Mikkelin panttivankidraaman aikaan, joka lähti liikkeelle Helsingin Jakomäen KOP:n konttorin ryöstöstä. Myös Lassila kävi paikan päällä Jakomäessä ennen tilanteen siirtymistä Mikkeliin. Uransa loppupuolella hän sai kritiikkiä niin sanotuista Kouri-kaupoista, joissa KOP toimi osakekauppojen rahoittajana. Yksityiskohtien paljastuttua tiedotusvälineille hänet pakotettiin eroamaan tehtävistään.
Lassilan pääjohtajakaudella Kansallis-Osake-Pankki teki maaliskuussa 1984 Suomen siihen saakka suurimman pankkikaupan hankkimalla liki 60 prosentin osake-enemmistön sveitsiläisestä Nordfinanz-Bankista Zürichistä ja perusti helmikuussa 1985 ensimmäisenä suomalaisena pankkina sivukonttorin New Yorkiin Yhdysvaltoihin. Tamminiemen pesänjakajat -kirjassa Lassila nimettiin "rahavallan Reaganiksi" mahdollisena elinkeinoelämän presidenttiehdokkaana vuoden 1982 presidentinvaalissa.
Lassila toimi monien muiden luottamustehtäviensä ohella sukunsa yhtiön Lassila & Tikanojan johtokunnan jäsenenä vuodesta 1963 alkaen sekä johtokunnan ja myöhemmin hallituksen puheenjohtajana 1970–1998. Hän piti tätä tehtävää omakohtaisesti tärkeämpänä kuin kymmeniä muita hallitustehtäviään eri yhtiöissä.
Lassila kuului suomalaisten taloustieteilijöiden O-ryhmään.
Kielikunta
Kielikunta on yhteistä alkuperää olevien kielten laajin mahdollinen ryhmä, johon kuuluvat kielet periytyvät samasta kantakielestä. Suppeammasta ryhmästä sukulaiskieliä yhden kielikunnan sisällä voidaan käyttää termiä "kieliryhmä".
Kieliä, jotka eivät kuulu mihinkään kielikuntaan (esimerkiksi korea), kutsutaan isolaateiksi. Toisin sanoen isolaattikieli on kielikuntansa ainoa kieli.
Monet kielen epäsäännöllisyydet kertovat sen muuttuneen historiansa aikana. Esimerkiksi "vesi"-sanan taivutusmuodoista (kuten "veteen" ja "vedet") on päätelty sen muinaisen perusmuodon olleen likimain "vete". Tällaisen sisäisen rekonstruktion lisäksi kieliä verrataan myös muihin kieliin. Foneettisia muutoksia menneisyyteen seuraamalla sukukielille voidaan hahmotella yhteinen alkumuoto eli "kantakieli", josta ne ovat alkaneet kehittyä omiin suuntiinsa. Kielikunta muodostuu laajimmasta joukosta kieliä, joiden voidaan osoittaa periytyneen yhteisestä kantakielestä. Kielten välillä saattaa olla kaukaisempiakin sukulaisuussuhteita - erään hypoteesin mukaan maailman kaikki kielet ovat peräisin samasta kantamuodosta - mutta sitä ei enää voida osoittaa. Kielten sukulaisuutta tutkii historiallis-vertaileva kielitiede.
Perinteisesti kielikuntaa onkin kuvattu kielten sukupuuna. Nykyisin tällainen selkeä haarautumismalli on kuitenkin usein korvattu pensasmallilla, jossa kielikunnan päähaarat ovat tasa-arvoisia.
Joskus kantakieli voidaan yhdistää historian tuntemaan kieleen. Esimerkiksi latinan murteet (vulgaarilatina) olivat lähtökohtana nykyisille romaanisille kielille. Romaaninen kantakieli on siis suurin piirtein sama kuin (klassinen) latina. Samoin muinaisskandinaavin murteet ovat norjan, ruotsin, tanskan ja islannin kantakieltä.
Kielitypologiassa maailman kielet ryhmitellään samankaltaisuuksien perusteella. Hyvinkin läheiset sukulaiskielet voivat sijoittua typologisesti tarkasteltuna eri ryhmiin. Esimerkiksi suomen kieli on paljon agglutinatiivisempi kuin viron kieli, joka on osin muuttunut fleksiokieleksi.
Tässä kielikuntien luettelossa kielikunnat on jaoteltu maantieteellisten alueiden mukaan ja siinä ei ole mainittu isolaattikieliä. Lisäksi Uudessa-Guineassa ja Etelä-Amerikassa on näiden lisäksi joukko pienempiä kielikuntia. Kaikkiaan kielikuntia on pitkälle kolmattasataa.
Jotkut kielitieteilijät pitävät mongolikieliä, tunguusikieliä ja turkkilaisia kieliä yhtenä altailaisten kielten kielikuntana.