Han Suyin
Han Suyin (, 12. syyskuuta 1917 Xinyang, Henan, Kiina – 2. marraskuuta 2012 Lausanne, Sveitsi) oli kiinalaissyntyinen lääkäri ja kirjailija, joka kirjoitti itäistä Aasiaa käsitteleviä teoksia niin historiasta kuin omasta ajastaankin. Monissa niistä on omaelämäkerrallisia aineksia. Han Suyin oli hänen kirjailijanimensä; hänen alkuperäinen nimensä oli Rosalie Matilda Kuanghu Chou (), mutta myöhemmin hän vaihtoi toisen nimensä Elizabethiksi.
Han Suyinin isä oli kiinalainen ja äiti belgialainen. He olivat kohdanneet Brysselissä, missä isä opiskeli insinööriksi, mutta muuttaneet sitten Kiinaan. Han Suyin syntyi Xinyangin kaupungissa syyskuussa 1917. Vuonna 1938 Han Suyin avioitui kiinalaisen upseerin Pao H. Tangin (Tang Paohuang) kanssa, josta tuli myöhemmin kenraali. He adoptoivat tytön, joka sai nimen Yungmei.
Han Suyin työskenteli vuodesta 1931 konekirjoittajana Pekingin sairaalassa. Vuonna 1933 hän pääsi Yenchingin yliopistoon. Vuonna 1935 hän matkusti Brysseliin opiskelemaan luonnontieteitä. Vuonna 1938 Han Suyin palasi Kiinaan, jossa hän työskenteli amerikkalaisessa kristittyjen lähestyssairaalassa Chengduissa Sichuanissa. Vuonna 1944 hän meni Lontooseen opiskelemaan lääketiedettä Royal Free Hospitaliin ja valmistui MBBS:ksi (Bachelor of Medicine & Surgery) 1948. 1949 hän muutti Hongkongiin työskentelemään lääkärinä Queen Mary Hospitalissa. Hänen miehensä oli sillä aikaa kuollut Kiinan sisällissodassa 1947.
Han Suyin avioitui 1952 brittiläisen poliisin Leon Comberin kanssa ja muutti tämän kanssa Johoreen Malaijaan (nykyisin Malesia), jossa hän työskenteli Johore Bahru General Hospitalissa ja perusti oman klinikan Johore Bharuun ja Upper Pickering Streetille Singaporeen. Vuonna 1955 Han Suyin oli mukana perustamassa Singaporeen Nanyangin yliopistoa. Hän tarjoutui toimimaan yliopistossa lääkärinä kieltäydyttyään tarjouksesta ryhtyä opettamaan kirjallisuutta. Kiinalainen kirjailija, yliopiston ensimmäinen rehtori Lin Yutang, oli palkannut hänet kirjallisuuden opettajaksi, mutta Han Suyin torjui tarjouksen viitaten "haluunsa tehdä uutta aasialaista kirjallisuutta, ei opettaa Dickensiä".. Vuonna 1955 myös hänen tunnetuin teoksensa "Päivien kimallus" ("A Many-Splendoured Thing") sovitettiin elokuvaksi "Päivien kimallus" ("Love is A Many-Splendoured Thing"). Elokuvan samanniminen tunnussävelmä (suomennoksena ”Niin paljon kuuluu rakkauteen”) on levytetty lukemattomia kertoja.
Comberin ja Han Suyinin avioliitto päättyi eroon vain muutaman vuoden jälkeen, ja 1950-luvun lopulla Han Suyin meni uudestaan naimisiin, tällä kertaa intialaisen sotilasinsinööri Vincent Ratnaswamyn kanssa. He asuivat jonkin aikaa Intian Bangaloressa ja myöhemmin Hongkongissa ja Sveitsissä. Vuodesta 1956 Han Suyin on käynyt Kiinassa lähes vuosittain.
Nykyajan idän ja lännen kulttuuriset ja poliittiset ristiriidat ovat keskeisiä Han Suyinin teoksissa. Hän käsittelee kamppailua Kaakkois-Aasian vapautumista ja nyky-Kiinan sisä- ja ulkopolitiikkaa keisariajan päättymisen jälkeen. Monissa hänen teoksissa on taustalla siirtomaa-aika Itä-Aasiassa 1800- ja 1900-luvulla.
Hänen romaaninsa "Päivien kimallus" on tarina asumuserossa olevasta amerikkalaisesta toimittajasta, joka rakastuu euraasialaiseen lääkäriin.