Tribal-luokka (fregatti)
Tribal-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston fregattiluokka, johon kuului kaikkiaan seitsemän alusta. Luokka suunniteltiin 1950-luvulla ja se oli palveluksessa 1980-luvun alkuun.
Vuonna 1954 kyseenalaistettiin erikoistuneiden fregattien valmistus pääasiassa niiden aiheuttamien kustannusten takia, mutta syynä oli myös taisteluosastojen muodostamisen aiheuttamat vaikeudet pitkälle erikoistuneista aluksista eli oikeiden alusten, oikeaan aikaan ja oikeaan paikkaan sijoittaminen aiheutti operatiivisia ongelmia. Siksi aloitettiin vielä samana vuonna uusien alusten, joissa oli pääosa tyyppien 12, 41 ja 61 ominaisuuksista, suunnittelu. Työn tuloksena syntyi Tribal-luokan yleisfregatti (tyyppi 81), jonka suunnittelutyö saatiin päätökseen helmikuussa 1957.
Luokan alukset olivat uppoumaltaan 2300 tonnia kuivana ja 2700 tonnia täysin kuormattuna. Niiden kokonaispituus oli 109,7, leveys 12,9 ja syväys 4,0 metriä.
Alukset olivat ensimmäisiä suurehkoja Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia, joissa varsinaiseen propulsiojärjestelmään kuului kaasuturbiinit. Niihin asennettiin niin sanottu COSAG-järjestelmä (), joka asennettiin myös rinnan valmistettuihin County-luokan hävittäjiin. Voimanlähteen oli perinteinen 12000 hevosvoiman höyryturbiini, joka yksin kykeni tuottamaan alukselle yli 20 solmun nopeuden. Lisävoimaksi oli asennettu 7500 shp:n G-6 kaasuturbiini, jonka avustamana nopeus kasvoi 28 solmuun. Pelkällä kaasuturbiinilla saavutettiin 21 solmun nopeus. Järjestelmän etuna oli höyrykoneen hyvä hyötysuhde polttoaineenkulutuksen ja nopeuden välillä eli risteilynopeus ja kaasuturbiini mahdollisti tarvittaessa lisävoiman saannin. Koneisto mahdollisti riittävän tehon saavuttamisen pienemmällä kattilamäärällä, joten aluksilla oli vain yksi höyrykattila. Kattilamäärän pienennys säästi tilaa ja miehistöä. Samoin koneisto mahdollisti alukselle nopeamman liikkeelle lähdön´. Yhdestä kattilasta huolimatta aluksille jouduttiin asentamaan kaksi savuhormia, koska kaasuturbiini tarvitsi omansa, mikä vei kansitilaa.
Alusten tykkiaseistuksena olivat kaksi 4,5 tuuman tykkiä yksiputkisina Mk V asennuksina. Ne oli sijoitettu juuri komentosillan eteen etukannelle ja toinen takakannelle. Tykit oli otettu romutetuista C-luokan hävittäjistä ja niihin oli asennettu ennen asennusta uudet tähtäimet ja latausjärjestelmät. Uusiokäyttö johtui lähinnä kustannusten laskupaineesta ja nopeasti saannista. Tykkien korotuskulma oli ainoastaan 50 astetta, mikä rajoitti niiden käyttöä ilmatorjuntaan. Tulenjohtojärjestelmänä oli MRS3, joka oli asennettu sillan yläpuolelle ja taakse. Siihen oli liitetty tyypin 903 maalinseurantatutka.
Alukset olivat myös kuninkaallisen laivaston ensimmäisiä fregatteja, joiden osaksi pääaseistusta suunniteltiin ohjukset. Aluksille asennettiin Seacat-ohjusten neliohjuksiset laukaisualustat ja niiden tarvitsema GWS21 ohjaus- ja valvontajärjestelmä. Laukaisualusta sijoitettiin päämaston kahtapuolen ja tulenjohtojärjestelmät sijoitettiin taaemman savuhormin sivuille rakennetuille tasanteille. Ohjusten toimitusviiveiden vuoksi ohjusten paikalle asennettiin alusten valmistusvaiheessa 40 millimetrin ilmatorjuntakanuuna ilman automaattista tulenjohtojärjestelmää lukuun ottamatta "HMS Zulua". Aluksille asennettiin ohjukset määräaikaishuoltojen yhteydessä. Ilmavalvontakyvyn mahdollisti tyypin 965 -kaukovalvontatutka ja sen suuri AKE1-antenni, joka oli asennettu maston huippuun. Keskivalvonnan ja maalinseurannan mahdollisti etuosassa olevaan mastoon asennettu tyypin 993 -tutka.
Kolmas toteutettu innovaatio oli helikopterin vaatimien tilojen valmistus ja helikopterin sijoittaminen alukselle. Tämän seurauksena alukselle asennettiin vain yksi Limbo Mk10 -sukellusveneentorjuntaheitin, mutta toisen heittimen menetyksen korvasi paremmin kuin hyvin Westland Wasp-helikopterin aseistus ja sen suurempi kantama. Kaikuluotaimina aluksella olivat tyyppien 177, 170 ja 162 -järjestelmät.
Operatiivisten tutkien lisäksi aluksella oli merenkulkututka tyyppiä 978, joka oli sijoitettu päämastoon rakennetulle hyllylle.