Harry Potter -sarjan tapahtumapaikat
Tämä artikkeli kertoo J. K. Rowlingin keksimistä ja Harry Potter -kirjasarjassa esiintyvistä kuvitteellisista paikoista.
Kalmanhanaukio 12 Lontoossa () on muinaisen ja puhdasverisen Mustan perheen kodin osoite ja nimi. Se esiintyy ensimmäisen kerran viidennessä kirjassa.
Kalmanhanaukio 12:ssa on Mustan perheen sukupuu ja lumottu muotokuva Walburga Mustasta, Siriuksen äidistä. Vanha Oljo on lojaali Rouva Mustan muotokuvalle. Talossa on myös muiden Mustan perheeseen kuuluvien henkilöiden muotokuvia, mm. Phineas Nigellus Musta, joka on entinen Mustan perheen pää ja vähiten suosittu Tylypahkan rehtori. Kalmanhanaukio 12:ta portaikon reunusta on täytetty edellisten kotitonttujen päillä.
Kalmanhanaukiolla on useita turvallisuusjärjestelyjä: siellä on anti-ilmiintymisloitsuja, se on karttaamaton sekä naamioitu jästeiltä ja muilta asiaankuulumattomilta. Seitsemännessä kirjassa huomautetaan, että naapurit olivat jo kauan sitten sopeutuneet faktaan, että kadun numerot menivät 11 suoraan 13. Talo on niin turvallinen kuin mikä tahansa taika-asunto voi olla ja sinne mahtuu huomattava määrä ihmisiä. Siitä syystä talo valittiin ja kunnostettiin Feeniksin killan päämajaksi Siriuksen tarjottua sitä. Vain taikaihmiset pystyvät näkemään talon ja vain, jos Feeniksin killan salaisuudenhaltija on sen hänelle kertonut.
Koska Sirius joutui Azkabanin velhovankilaan, talo ränsistyi seuraavien vuosien aikana. Kun hän palasi perheensä kotiin vuonna 1995, se oli synkkä ja epämiellyttävä asunto täynnä pölyä, korjausta ja vaarallisia ansoja. Harry perii talon Siriuksen kuoleman jälkeen kirjassa puoliverinen prinssi, ja lahjoittaa sen Feeniksin killalle (koska hän ei halua olla minkäänlaisissa tekemisissä paikan kanssa jossa Sirius tunsi olevansa teljetty ja hyödytön ennen kuolemaansa).
Seitsemännessä kirjassa Harry, Ron ja Hermione piiloutuvat taloon Voldemortilta. Harry kuitenkin menettää talon, kun Yaxley ottaa Hermionesta kiinni heidän kaikkoontuessaan. Hermione irrottaa kuolonsyöjän otteen Kalmanhanaukio 12:ssa ja paljastaa näin Kalmanhanaukio 12:n sijainnin Voldemortille.
Kehrääjänkuja () on jästikatu, jonka varrella Severus Kalkaroksen talo sijaitsee. Sitä kuvaillaan yhdeksi niistä kaduista, joilla on identtinen tiilimuuri. Katu sijaitsee lähellä likaista jokea ja sen rantapengertä, joka on täynnä roskaa. Taloa lähellä on myös tehdas, jossa on korkea savupiippu.
Kalkaroksen etuovi aukeaa suoraan pikkuruiseen olohuoneeseen, joka muistuttaa tummaa, pehmustettua selliä, jonka seinät ovat kirjojen peitossa ja jossa on paljaat huonekalut sekä himmeä valaistus. Olohuoneesta johtaa piilotettu ovi kapealle portaikolle. Kehrääjänkuja esiintyy ensimmäisen kerran Puoliverisessä prinssissä, kun Bellatrix Lestrange ja Narcissa Malfoy vierailevat Kalkaroksen luona. Kuoleman varjeluksissa paljastetaan, että Kalkaros asui Kehrääjänkujalla myös nuorena poikana ja, että hän, Lily ja Petunia Evans asuivat samassa kaupungissa.
Weasleyden koti, joka tunnetaan nimellä Kotikolo (), se sijaitsee "Ottery St Catchpolen" kylän ulkopuolella lähellä Lovekivoja, Diggoryjä ja Fawcetteja. Kotikoloa käytettiin Feeniksin killan päämajana kirjassa Harry Potter ja kuoleman varjelukset kunnes sen suoja menetettiin. Weasleyden talossa on seitsemän kerrosta ja se on myös hyvin sekava, pysyen pystyssä vain taian avulla. Talon rasittuneesta ulkopuolesta huolimatta Harry mainitsee ensimmäiselä vierailullaan, että se on kaikkein parhain talo missä hän on ikinä ollut ja se on Harrylle toiseksi parhain paikka koko universumissa (Tylypahkan jälkeen). Hyvin-piilossa-oleva niitty lähellä taloa toimii Weasleyn poikien ja (salaa) Ginnyn huispauskenttänä. Kotikolon puutarhassa vilisee huomattava määrä pieniä pulleita menninkäisiä.
Weasleyt omistavat epätavallisen kellon, joka ei näytä aikaa, vaan jokaisessa viisarissa lukee kunkin Weasleyn perheenjäsenen nimi ja ne osoittavat tiettyihin sijainteihin; kun Harry saapuu Kotikoloon kirjassa "Harry Potter ja puoliverinen prinssi" ja Voldemort tekee tuhojaan velhomaailmassa, kaikki viisarit osoittavat "kuoleman vaaraan". Kukaan ei tiedä mistä perhe on saanut kellon, vaikka Molly onkin sanonut, etteivät he tunne ketään muuta jolla olisi samanlainen. Myöhemmin kuudennessa elokuvassa Bellatrix Lestrange, Fenrir Harmaaselkä ja muutama muu tuntematon kuolonsyöjä polttavat Kotikolon, vaikkei kirjassa näin tapahtunutkaan.
Malfoyn kartano () on aristokraattisen Malfoyn perheen; Lucius, Narcissa ja Draco Malfoyn sekä myöhemmin Narcissan sisaren Bellatrix Lestrangen koti. Viidennessä kirjassa mainitaan, että kartano sijaitsee Wiltshiressa. Dobby-kotitonttu palveli perhettä kunnes Harry vapautti hänet.
Voldemort käytti Malfoyn kartanoa päämajanaan vähintään yhdessä tilaisuudessa, kirjassa Kuoleman varjelukset. Kaikki kolme Malfoyta vaikuttivat siihen hyvin tyytymättömiltä, kuten myös Voldemort itse sanoi; vain Bellatrix vaikutti tyytyväiseltä. Malfoyt joutuivat vangeiksi omaan kartanoonsa ja ainaiseen pelkoon henkensä puolesta. Seitsemännen kirjan aikana kartanon kellarissa pidetään useita vankeja Voldemortin käskystä, mm. Luna Lovekivaa, Dean Thomasia, Lujahakaa ja Herra Ollivanderia. Kun Harry, Ron ja Hermione saadaan kiinni, heidätkin tuodaan Malfoyn kartanoon. He kuitenkin pääsevät pakenemaan muiden vankien kanssa, kiitos Dobbyn avun. Paon jälkeen kartanon neljä asukasta pistetään kotiarestiin Voldemortin käskystä ja lopulta he joutuvat taistelemaan Tylypahkan taisteluun yhdessä muiden kuolonsyöjien kanssa.
Likusteritie 4 Pikku Whingingissä on Harryn koti, jossa hän asuu yhdessä tätinsä, setänsä ja serkkunsa, kanssa. Harry on asunut siellä 15-kuukauden ikäisestä saakka, ja sitä ennen asuen Godrickin notkossa omien vanhempiensa kanssa. Tylypahkassa aloitettuaan Harry viettää Likusteritiellä hyvin vähän aikaa, palaten sinne vain kesälomiksi. Romaaneissa ja elokuvissa Dursleyden koti sijaitsee erittäin tylsällä ja tavanomaisella naapuristolla, jossa naapurit karsastavat Harrya, joka halveksii Pikku Whingingia kurjien muistojensa ja julman kohtelunsa takia. Arabella Figg, joka asuu kirjoissa kaksi katua Harrysta kauempana (mutta elokuvissa aivan kadun toisella puolella), tietää Harryn taiasta, koska hän itse on surkki ja Feeniksin killan jäsen, jonka Albus Dumbledore sijoitti Pikku Whingingiin vahtimaan Harrya. Kirjassa "Harry Potter ja Feeniksin kilta" Dumbledore paljastaa, että on syy miksi Harryn täytyy palata Likusteritielle vähintään kerran vuodessa. Harryn äidin uhraus aiheutti suojataian Likusteritielle, joka murtuisi kun Harry täyttäisi 17 vuotta tai jos Harry lakkaisi sanomasta Likusteritietä kodikseen eikä palaisi sinne kesälomaksi.
Simpukkamökki () on Bill Weasleyn ja Fleur Delacourin koti heidän mentyä naimisiin kirjassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset". Mökki sijaitsee rannalla fiktiivisen Tinworthin kylän ulkopuolella Cornwallissa. Harry, Ron, Hermione, Luna, Dean, Herra Ollivander ja Lujahaka piilottelivat mökissä päästyään pakoon Malfoyn kartanosta. Dobby-kotitonttu haudattiin mökin puutarhaan Bellatrix Lestrangen heitettyä häntä veitsellä rintaan.
Beauxbatons'n taika-akatemia (, ) on fiktiivinen taikakoulu, joka esiteltiin ensimmäisen kerran kirjassa "Harry Potter ja liekehtivä pikari". Beauxbatonsin historia alkaa vähintään 700 vuotta sitten kun koulu alkoi osallistua Kolmivelhoturnajaisiin. Vaikkei kirjassa ole mainittu, koulu sijaitsee Ranskassa. Koulun rehtorina toimii Olympe Maxime. Fleur ja Gabrielle Delacour ovat tunnettuja koulun oppilaita. Myös Nicholas Flamelin kerrottiin opiskelleen kyseisessä koulussa.
Beauxbatonsin oppilaat seuraavat ankaraa protokollaa käyttäytymistä professorejaan kohtaan, mikä poikkeaa erityisesti Tylypahkan käytännöstä (esim. nousevat seisomaan rehtorin tullessa huoneeseen). Koulu seuraa myös opetusohjelmaa; Tylypahkassa, suurimmat kokeet ovat viidennellä ja seitsemännellä luokalla, kun Beauxbatonsissa kokeet ovat kuudentena vuonna. Siitä huolimatta Beauxbatonsin tavat ovat tyypillisiä ranskalaiselle koululle.
Akatemia sijaitsee kimaltelevassa palatsissa. Ruoka, ainakin Fleur Delacourin mukaan, on herkullista. Oppilaat käyttävät sinisiä ja hopeisia koulupukuja. Koulun patsaat eivät ole joulun aikaan haarniskoja, vaan jääpatsaita jotka kimaltelevat kuin timantit. Vaikka elokuvassa näytetään ainoastaan Beauxbatonsin tyttöoppilaita, kirjoissa mainitaan että koulua käyvät sekä tytöt että pojat.
"Beaux bâtons" tarkoittaa kirjaimellisesti "kauniit tikut", mutta se voidaan kääntää myös "kauniiksi taikasauvoiksi".
Castelobruxon taikuuden koulu () on brasilialainen taikakoulu, joka sijaitsee Amazonin sademetsässä ja jossa Bill Weasleyllä oli kirjeenvaihtokaveri. Kyseinen kirjeenvaihtokaveri loukkaantui kun Bill ei päässyt käymään hänen luonaan ja lähetti Billille kirotun hatun, joka kurtisti Billin korvat.
Durmstrangin taikuuden oppimisen instituutti () on fiktiivinen taikakoulu, joka esiintyi ensimmäisen kerran kirjassa "Harry Potter ja liekehtivä pikari". Koulu on ollut olemassa ainakin 700 vuotta, jolloin se osallistui ensimmäistä kertaa Kolmivelhoturnajaisiin. Dumbledore kutsui Durmstrangin oppilaita "ystäviksemme pohjoisesta". Rowling paljasti Accio Quoten haastattelussa koulun sijaitsevan Skandinaviassa Pohjois-Ruotsissa tai Norjassa. Durmstrangin oppilailla on painavat turkit ja verenpunaiset kaavut. Durmstrangin oppilaat, joita mainittiin nimeltä, olivat venäläisiä ja bulgarialaisia. Merkittävimmät Durmstrangista tulevat velhot ovat luultavasti Viktor Krum ja Igor Irkoroff. Pottermoren mukaan Durmstrangin perusti bulgarialainen velho Nerida Vulchanova, josta tuli koulun ensimmäinen rehtori. Hänen kuoltua salaperäisesti hänen paikkansa otti Harfang Munter.
Durmstrang tunnetaan erityisesti panostuksestaan pimeydenvoimiin. Kun toiset koulut rajoittavat opiskelun Pimeyden voimilta suojautumiseen, Durmstrangin oppilaat itse asiassa oppivat Pimeyden voimia. Seitsemännessä kirjassa paljastetaan, että Gellert Grindelwald kävi koulua ja kaiversi Kuoleman varjeluksien symbolin koulun kiviseinään. Vaikka Durmstrang opettaakin Pimeydenvoimia, se ei ilmeisesti hyväksy kidutusta. Grindelwald potkittiin ulos koulusta, koska hän kokeili loitsuja muihin oppilaisiin.
Nimi "Durmstrang" on luultavasti väännelmä saksalaisesta lausahduksesta 'Sturm und Drang', joka tarkoittaa myrskyä ja kiihkoa.
Ilvermornyn noitien ja velhojen koulu () on pohjoisamerikkalainen taikakoulu. Irlantilaisnoita Isolt Sayre matkusti Uuteen maailmaan paetakseen pahaa tätiään Gormlaith Kolkkoa. Matkallaan nuori Sayre tapaa nuoren ei-taikin (jästi; nimitys erilainen Yhdysvalloissa) James Stewardin, jonka kanssa he menevät kihloihin ja rakensivat kivisen mökin Massachusettsiin. Heidän kodistaan tuli koulu kun he pelastivat kaksi velhopoikaa, joiden vanhemmat kuolivat villin ihmeotuksen käsissä, tältä otukselta. He muodostivat Ilvermornyn taikakoulun muistuttamaan kuuluisaa Tylypahkaa; jossa Isolt Sayre olisi halunnut opiskella mutta Gormlaith ei hyväksynyt heidän opetuksiaan. Ilvermorny toimii yhä Pohjois-Amerikan velhokouluna. Koulun tunnettuja oppilaita ovat mm Tina ja Queenie Goldstein.
Koldovstroretz () on venäläinen taikakoulu. Koulun oppilaat harjoittavat Huispauksen kaltaista urheilua, jossa he lentävät täysikasvuisella puulla luutien sijaan.
Mahoukotoro () on japanilainen taikakoulu, joka sijaitsee Minami Iwo Jiman saaren pohjoisosassa.
Salemin noitaopisto () on fiktiivinen taikakoulu. Se on ainoa amerikkalainen koulu, joka on mainittu sarjassa. Koulu mainitaan ohimennen kirjassa "Harry Potter ja liekehtivä pikari", missä huomautetaan, että ryhmä kyseisestä koulusta on tulossa Huispauksen maailmanmestaruuskisoihin.
Tylypahkan noitien ja velhojen koulu () on koulu, jota Harry Potter ja hänen ystävänsä käyvät. Tylypahka sijaitsee Skotlannin maaseudulla. Rehtorina toimii ensimmäisten kuuden kirjan aikana Albus Dumbledore, ja seitsemännessä kirjassa Severus Kalkaros. Kalkaroksen jälkeen Minerva McGarmiwasta tuli koulun rehtori. Viidennessä kirjassa myös Dolores Pimento toimii lyhyen aikaa rehtorina. Koulupukuna ovat mustat kaavut, valkoinen kauluspaita, pojilla mustat housut, tytöillä hame sekä tuvan värinen kravatti.
Uagadou () on afrikkalainen taikakoulu, joka sijaitsee läntisessä Ugandassa ja joka on maailman suurin taikakoulu, koska koulu kattaa koko Afrikan mantereen. Oppilaat saavat kutsun kouluun unessaan kun viestintuojat jättävät tuleville oppilaille merkin jolla he pääsisivät opiskelemaan.
Godrickin notko () on fiktiivinen kylä Englannin länsiosassa. Tylyahon ollessa Ison-Britannian ainut kokonaan velhojen asuttama kylä, Godrickin notkossa on myös jästiasutusta. Kylä oli James ja Lily Potterin viimeinen piilopaikka ennen kuin Lordi Voldemort murhasi heidät 31. lokakuuta 1981. Samana päivänä heidän poikansa Harry Potter selvisi tappokirouksesta saaden otsaansa vain salaman muotoisen arven.
Godrickin notko oli James Potterin ja tämän perheen sekä kauan sitten kuolleen Tylypahkan perustajan Godrick Rohkelikon (jonka mukaan kylä on nimetty) koti. Halutessaan palata Godrickin notkoon, Harry lähtee vanhempiensa haudalle yhdessä Hermione Grangerin kanssa. Haudalla ollessaan, paljastuu että Godrickin notkon kirkon hautausmaa on täynnä kauan sitten kuolleita velhoja ja noitia, joista kuuluisin on Ignotus Peverell, mukaan lukien Potterit ja Dumbledoret. Heti Harryn ja Hermionen lähdettyä hautausmaalta, paljastuu että Voldemort oli odottanut heidän ilmestyvän ja he onnistuvat pakenemaan niukin naukin.
Keskellä Godrickin notkon kylän keskusta on muistomerkki, mikä muuttuu Potterin perheen - Jamesin, Lilyn ja Harryn - patsaaksi, kun sitä lähestyy velhoja, mikäli lähettyvillä ei ole jästejä. Jästeille näkymättömänä Harryn vanhempien talon jäänteet on jätetty pääkadun perälle.
Pikkuhirttivaara () on jästikylä joka on kuuluisa siitä, että siellä asuivat Voldemortin äidin- ja isänpuoleiset sukulaiset ja siellä Voldemort sai ruumiinsa takaisin kirjassa "Harry Potter ja liekehtivä pikari". Vaikka kylä esiintyikin ensimmäisen kerran liekehtivässä pikarissa, sarjan neljännessä kirjassa, sitä kuvaillaan vasta kirjassa "Harry Potter ja puoliverinen prinssi", joka on sarjan kuudes kirja.
Kylää reunustavat jyrkät vuoristot, eikä se ole kovin kaukana suuremmasta kaupungista, jota kutsutaan Isohirttivaaraksi. Kylän toisella puolella ovat kirkko ja hautausmaa sekä Valedrojen talo, jossa Valedrot asuivat kauan sitten ja joka oli yhteen aikaan kylän hienoimpia taloja. Talo esitellään ensimmäisen kerran kirjassa "Harry Potter ja liekehtivä pikari" paikkana jossa Frank Bryce murhattiin; ja siinä kohdassa talon kuvataan olevan ränsistynyt ja köynnösten peittämä. Tom Lomen Valedron ollessa koululainen, hän murhasi isänsä ja isovanhempansa kyseisessä talossa.
Kylän vastakkaisella puolella, ainut asunto näyttää olevan ränsistynyt mökki, mikä oli kerran puhdasverisen, epäsosiaalisen Salazar Luihuisen jälkeläisen, Kolkon perheen. Kolkon mökki on nuoressa metsässä, tien vieressä, mikä jatkuu kylän keskustaan. Voldemort oli piilottanut toisen hirnyrkkinsä, Morfin Kolkon sormuksen Kolkon mökin lattialankkujen alle kultaiseen rasiaan. Dumbledore onnistui löytämään sormuksen purettuaan Voldemortin asettamat suojaloitsut. Liekehtivässä pikarissa Voldemort ja Harry taistelevat Pikkuhirttivaaran hautausmaalla.
Pikku Whinging () Surreyssa, Englannissa on fiktiivinen kaupunki Lontoon eteläpuolella. Rowling suunnitteli paikasta tarkoituksella pelkistetyn, stereotypisen ympäryskaupungin Lontoon lähettyvillä, saadakseen sopivan kontrastin sen ja ainutlaatuisen ja erikoislaatuisen Tylypahkan velhokoulun kanssa.
Viistokuja () on fiktiivinen ostoskatu Lontoossa, piilossa jästeiltä. Jästisyntyisten velhojen/noitien vanhemmat kuitenkin pääsevät sinne lastensa seurassa. Jos velho tai noita tarvitsee jotakin, se luultavasti löytyy Viistokujalta.
Yksi sisäänkäynti Viistokujalle on Vuotavan noidankattilan kautta. Majatalo, joka on näkymätön jästeille, sijaitsee jossakin Charing Cross Roadin varrella kirja- ja levykaupan välissä. Päästäksesi Viistokujalle, täytyy mennä Vuotavan noidankattilan takapihalle ja kopauttaa seinässä olevaa tiiltä (kolmas ylhäältä ja toinen sivulta) kolmasti. Ruuhkan takia Viistokujalle on helpompi matkustaa ilmiintymällä tai hormiverkon avulla.
Apoteekki () myy taikaliemiä ja liemiaineksia. Kauppa on "kiehtova", vaikka siellä leijuukin mätien munien ja pilaantuneen kaalin sekainen löyhkä. Apoteekin lattialla on tynnyreitä, joiden sisällä on jotain niljakasta; hyllyillä on yrttipurkkeja, kuivattuja juuria ja värikkäitä pulvereita; ja katosta riippuu höyhentukkoja, naruihin pujotettuja kulmahampaita ja ärhäköitä kynsiä. Kaupassa myydään myös vaakoja sekä punnussarjoja.
Kaupan tuotevalikoimaan kuuluu myös hopeisia yksisarvisen sarvia (21 kaljuunaa per kappale) ja pikkuruisia kiiluvanmustia koppakuoriaisen silmiä (5 sulmua kauhallinen).
Hienoja huispausvarusteita () myy luudanvarsia ja huispaukseen liittyviä tarvikkeita. Kaupan näyteikkuna vetää usein puoleensa nuoria asiakkaita katselemaan uusimpia ja hienoimpia tuotteita. Kaupan kaikkein kuuluisimpia tuotteita ovat "Nimbus 2000" ja "Tulisalama", jotka Harry lopulta omistaisi itsekin. Hän vietti kesän ennen kolmatta kouluvuottaan katsellen upouutta "Tulisalama"-kilpaluutaa näyteikkunassa. Ron oli aikaisemmin himoinnut liikkeestä täyttä kokoelmaa "Kadlein kanuunat" -huispausjoukkueen kaapuja.
Ihmeiden Eläintarha () on taikaeläinkauppa, joka myy taikaeläinten lisäksi neuvoja eläinten hoitoon ja terveyteen liittyvissä asioissa. Kauppa on erittäin täynnä, äänekäs ja haiseva, koska kauppa on täytetty häkeillä. Ihmeiden Eläintarhan taikaeläinten joukossa on mm. valtavia violetteja rupikonnia, tulirapuja, oransseja myrkkyetanoita; lihava valkoinen kani, joka muuttuu vähän väliä silinterihatuksi ja takaisin; kaiken värisiä kissoja, korppeja, puhpalluroita ja häkillinen solakoita mustia rottia, jotka hyppivät narua toistensa hännillä.
Kun Harry, Ron ja Hermione vierailevat liikkeessä kirjassa "Harry Potter ja Azkabanin vanki", heitä opastaa paksut mustasankaiset silmälasit omistava noita. Ron ostaa rottavirkistettä lemmikkirotalleen Kutkalle ja Hermione ostaa itselleen kissan, Koukkujalan. Koukkujalka oli ollut kaupassa ilmeisesti pitkään, koska kukaan ei halunnut ostaa sitä ja se aiheutti kaupassa usein sekasortoa.
Irveta () on ainut velhomaailman pankki ja siellä työskentelevät pääasiassa maahiset. Lumivalkoinen rakennus, lähellä Iskunkiertokujalle johtavaa kujaa, Irvetan tornit ovat korkeammalla kuin lähikauppojen katot. Asiakkaat ohittavat pronssiset ulko-ovet ja sen jälkeen hopeiset, ennen saapumistaan aulaan. Pääkerros on reunustettu marmorilla ja palvelutiskit reunustavat koko huonetta. Velhot ja noidat pitävät rahansa ja muut arvokkaat esineensä holveissa, joita suojelee erittäin monimutkainen ja vahva turvajärjestelmä. Holvit jatkuvat monia maileja Lontoon alle ja niihin pääsee kivisiä käytäviä pitkin taiotuilla vaunuilla. Irvetassa voi myös vaihtaa jästirahaa velhorahaksi ja toisinpäin.
Kun Harry vieraili Irvetassa ensimmäistä kertaa, Hagrid kertoi hänelle, että täytyisi olla hullu jos yrittäisi ryöstää Irvetan. Maahiset ovat erittäin ahneita ja suojelevat rahaansa ja arvoesineitään millä hinnalla tahansa, mikä tekee heistä sopivia vartijoita velhomaailman arvoesineille, kuten viisasten kivelle . Hagridin mukaan Irveta on "maailman turvallisin paikka jos haluat pitää jotain tallessa", jollei Tylypahkaa lasketa. Holvien aukaisuun on monia eri tapoja. Suurimpaan osaan holveista, kuten Harryn, käytetään pientä kultaista avainta. Turvallisempien holvien ovissa on useita eri loitsuja, esimerkiksi Irvetan maahisen täytyy 'silittää' holvin 713 ovea, mikä aiheuttaa oven lukkojen aukeamisen. Jos joku muu kuin Irvetan maahinen koskee ovea, henkilö imeytyy holviin, joka tarkistetaan varkailta "noin kymmenen vuoden välein". Lohikäärmeet vahtivat erittäin valvottuja holveja, jotka löytyvät pankin alimmasta kerroksesta.
Irvetan holvi 713 sisälsi pienen paperiin käärityn paketin, jonka sisällä oli viisasten kivi. Dumbledore lähetti Hagridin noutamaan sen samalla kun hän haki Harryn. Myöhemmin samana päivänä Professori Orave murtautui holviin Voldemortin käskystä. Vaikkei hän saanutkaan viisasten kiveä käsiinsä, murtautuminen aiheutti paniikkia velhomaailmassa, koska on erittäin harvinaista että Irvetaan murtaudutaan. Kirjassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset" Harry, Ron ja Hermione, joita Lujahaka auttoi, murtautuivat Bellatrix Lestrangen holviin, jossa Voldemortin hirnyrkki (Puuskupuhin kuppi) oli piilotettuna. Päästyään Bellatrixin holviin, mikä on täynnä kaikenlaisia aarteita, he huomaavat että kaikki mihin he koskevat muuttuu tulikuumaksi ja monistautuu loputtomasti. Kolmikko pakenee hirnyrkin kanssa puolisokealla lohikäärmeellä, joka oli osa holvin turvajärjestelmää.
Irvetan työläisten ollessa pääasiassa maahisia, mukaan lukien Lujahaka ja Ragnok, tiedetään että pankki palkkaa myös ihmisiä, vaikkei ilmeisesti pankki- ja asiakaspalveluun. Bill Weasley työskenteli Irvetan kirouksenmurtajana Egyptissä, noutaen tavaroita muinaisten egyptiläisten haudoista ja pyramideista. Fleur Delacour otti Irvetasta osa-aikaistyön, osallistuttuaan Kolmivelhoturnajaisiin, parantaakseen englanninkielen taitoaan. Irvetalla on myös kirjassa Kuoleman Varjelukset mainittu olevan ihmisvartijoita.
Pilavelhoilupuoti on nimensä mukaisesti pilailupuoti Viistokujalla kirjassa Harry Potter ja salaisuuksien kammio. Kaupassa myydään esimerkiksi "Tohtori Jarrumiehen mahtavia, märkäsyttyviä, lämmöttömiä ilotulitteita".
Kuten myös monissa kaupoissa, Viistokujallakin on paljon pieniä kojuja. Nämä kojut myyvät paljon erilaisia tuotteita; mukaan lukien taikakaramelleja. Puoliverisessä prinssissä monet noidat ja velhot yrittivät hyötyä lordi Voldemortin paluun aiheuttamasta pelosta. He pystyttivät kojuja, joissa he myivät amuletteja ja muita esineitä, jotka (heidän mukaansa) suojelevat ihmissusilta, ankeuttajilta ja manaliuksilta. Nämä kojut ovat kuitenkin laittomia. Arthur Weasley on vastuussa heidän pidättämisestään.
Kauppa löytyy Viistokujalta kirjassa Harry Potter ja salaisuuksien kammio. Kaupasta löytyy rikkinäisiä taikasauvoja, huteroita messinkivaakoja, vanhoja taikaliemitahraisia kaapuja ja kirjoja esimerkiksi "Valtaan nousseet valvojaoppilaat. Tutkimus Tylypahkan valvojaoppilaista ja heidän elämänuristaan".
Lurppuluomen pöllökeskus () myy pöllöjä ja tarvikkeita, kuten pöllönameja. Keskus on sisältä pimeä ja täynnä matalasti ja pehmeästi huhuilevia pöllöjä. Pöllöjä on monen lajisia mm. lehto-, sarvi-, torni-, varpus- ja tunturipöllöjä. Tästä kaupasta Rubeus Hagrid osti Harryn pöllön, Hedwigin.
Matami Malkinin kaapuja kaikkiin tilaisuuksiin () on vaatetuskauppa "Säilä & Imupaperi"n vieressä. Kaupassa myydään kaapuja ja muuta vaatetusta, mukaan lukien tavallisia Tylypahkaan vaadittavia pelkistettyjä mustia työkaapuja sekä juhlakaapuja. Matami Malkin, kyyry hymysyinen noita jonka päällä on malvanpunainen kaapu, ja hänen apulaisensa räätälöivät juuri sinulle sopivat kaavut kaupassaan. Malkin on vanhanaikainen termi eriskummalliselle vanhalle naiselle.
Harry tapaa Draco Malfoyn kahdesti Matami Malkinin kaupassa; Harry tapaa ensimmäistä kertaa omanikäisensä velhon, Malfoyn, ensimmäisen kertaa kirjassa Harry Potter ja viisasten kivi. Harry on pöllämystynyt Dracon kysymille kysymyksille, sillä hän ei tiedä vielä kovin paljoa velhomaailmasta. Toinen tapaaminen on juuri ennen Harryn kuudetta kouluvuotta, Puoliverisessä prinssissä. Tapaaminen on ensimmäistä epämiellyttävämpi, joka johtaa lähes kaksintaisteluun ennen kuin Draco ja hänen äitinsä lähtevät halveksien pois, koska Hermione (jästisyntyinen) ostaa kaapunsa sieltä.
Noidankattilakauppa () myy "noidankattiloita – joka kokoa – kuparia, messinkiä, tinaa, hopeaa – itsehämmentäviä – kokoontaittuvia", kaupan ulkopuolella olevan kyltin mukaan, kirjassa "Harry Potter ja viisasten kivi". Tylypahka vaatii, että jokaisella oppilaalla täytyy olla koon 2 tinanoidankattila, minkä takia Hagrid myös esti Harrya ostamasta kultaista noidankattilaa. Noidankattilakauppa on lähellä Vuotavan noidankattilan sisäänkäyntiä.
Ollivanders () on hienoja taikasauvoja myyvä kauppa, jota kuvaillaan kapeaksi ja nuhjuiseksi ja jonka oven päällä on kyltti "Ollivanders – hienoja taikasauvoja vuodesta 382 eKr." hilseilevin kultakirjaimin. Ainut esine Viistokujalle näkyvässä näyteikkunassa oli yksi sauva purppuranpunaisella tyynyllä. Kaupan sisällä on tuhansia kapeita laatikoita, jotka on pinottu siisteiksi kattoon saakka ylettyviksi pinoiksi, sekä hontelo tuoli (jonka Hagrid rikkoi istuutumalla sille).
Herra Ollivander, vaaleasilmäinen, valkohiuksinen kaupanpitäjä, valmistaa ja myy taikasauvoja noidille ja velhoille heidän aloittaessaan koulun tai rikkoessaan vanhan sauvansa. Hän muistaa jok’ikisen myymänsä taikasauvan, ja myydäkseen velholle tai noidalle yksilöllisesti sopivan sauvan herra Ollivander mittaa lukuisia ruumiinosia (mm. Harryn tapauksessa nenäsierainten välin) ja sen jälkeen tarkistaa muutamien sauvojen reaktiot, jolloin hän sanoo "sauvan valitsevan velhon".
Liike lopetti toimintansa, kun herra Ollivander katosi 31. heinäkuuta 1996. Voldemort oli käskenyt kuolonsyöjiensä kidnapata Ollivanderin, jotta tämä voisi kertoa enemmän Voldemortin ja Harryn sauvojen välisestä yhteydestä. Yksi Ollivanderin viimeisiä asiakkaita oli Neville Longbottom: hän osti kirsikkapuisen sauvan, jonka sydämenä oli yksisarvisen häntäjouhi. Harry kuitenkin pelastaa Ollivanderin kirjassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset".
Päivän Profeetan toimisto () on velholehti "Päivän Profeetan" toimisto, jossa sanotaan fakta ”Kirjeet toimittajalle voi lähettää pöllöpostilla osoitteeseen Päivän Profeetta, Viistokuja, Lontoo."
Toimisto esiintyy ohimennen ensimmäisessä elokuvassa; sen tunnus näkyy kohdassa jossa Harry kuljeskelee Viistokujalla ja on juuri menossa ostamaan sauvaa.
Qaino Vahvahqon jäätelöbaari () Qaino Vahvahqon omistuksessa (perustaja ja pitäjä) myy jäätelöä, mukaan lukien jäätelöannokset, joita voi nauttia terassipöydissä. Harry vietti baarissa erityisen mukavia tunteja työskennellen läksyjensä parissa ennen kolmatta kouluvuottaan Tylypahkassa. Herra Vahvahqo itse auttoi Harrya tämän noitarovioista kertovan aineensa kanssa ja tarjosi ilmaisia jäätelöannoksia puolen tunnin välein. Kuudennessa kirjassa baari on suljettu ja Vahvahqo kadoksissa. Rowling vahvisti, että Vahvahqo oli murhattu.
Säilä & Imupaperi () myy taika-aiheisia kirjoja, mukaan lukien Tylypahkan kurssikirjoja. Kaupan takakulma on pyhitetty ennustukselle, ja kaupasta löytyy myös pienen pieniä postimerkin kokoisia ja silkkikantisia kirjoja sekä kirouskirjoja.
Kaupan ikkunassa on usein valikoima suosittuja kirjoja, mutta "Azkabanin vangissa" ikkunassa on häkillinen "Hirviökirja hirviöistä" -oppikirjoja. Voidakseen käsitellä kirjoja, jotka Taikaeläintenhoidon opettaja Rubeus Hagrid valitsi, kauppias joutui varustautumaan hanskoilla sekä kuhmuraisella kävelykepillä kirjojen repiessä toisiaan. Kauppias sanoi, ettei ole nähnyt pahempaa sitten ”ostettuaan kaksisataa painosta "Näkymätöntä kirjaa näkymättömyydestä" – maksoivat omaisuuden emmekä ikinä löytäneet niitä...”
"Salaisuuksien kammiossa" julkkiskirjailija Gilderoy Lockhart signeerasi kirjaansa "Maaginen minä", kun Harry vieraili kaupassa. Tilaisuus veti kauppaan valtavan joukon ihailijoita (suurin osa keski-ikäisiä naisia). Samaan aikaan Lucius Malfoy livautti Tom Valedron päiväkirjan Ginnyn repaleisen "Muodonmuutosten kirjan" väliin, mikä johti kirjan "Salaisuuksien kammion" tapahtumiin.
Teleskooppikauppa () myy kaikenlaisia teleskooppeja astronomiaa varten. Harry osti oman teleskooppinsa sieltä ensimmäistä kouluvuottaan varten.
Toimikas & Sukkulapitsi () on velhovaatetusliike Viistokujalla, jonka Narcissa Malfoy mainitsee "Puoliverisessä prinssissä", väittäen tekevänsä ostoksensa mieluummin siellä kun Matami Malkinilla Hermionen (jästisyntyinen) läsnäolon takia.
Vuotava noidankattila () on velhoille tarkoitettu pubi ja majatalo, joka tarjoaa ruokaa, juomaa ja vuokrattavia huoneita. Majatalo sijaitsee Charing Cross Roadin jästikadulla, Lontoossa ja sen perusti Daisy Dodderidge (1467-1555) vuonna 1500 "portiksi ei-velhomaailmalle ja Viistokujalle." Pubin nykyinen baarimikko ja vuokraisäntä on velho nimeltä Tom. Majatalon pääkerroksessa on baari, useita yksityisiä saleja sekä suuri ruokailuhuone illallistaville vieraille. Ylemmissä kerroksissa on lukuisia vuokrattavia huoneita; Harry majoittui huoneeseen numero 11, kirjassa "Harry Potter ja Azkabanin vanki", jossa on puhuva peili ja ikkunat joista näkee Charing Cross Roadille. Ihmiset majoittuvat usein Vuotavaan noidankattilaan tullessaan ostoksille Lontooseen; Viistokujalla ei ole mainittu olevan muita velhohotelleja tai majataloja. Pubi toimii porttina Viistokujan ja jästi-Lontoon välillä, sekä jästisyntyisille että heidän vanhemmilleen (joilla ei ole mitään tietoa velhomaailmasta ennen Tylypahkan kirjeen saapumista). Vuotavan noidankattilan takapuoli aukeaa "pienelle muurein aidatulle pihalle", jossa täytyy kopauttaa tiiltä (kolmas alhaalta ja toinen sivulta) kolmasti. Rowling on paljastanut, että Hannah Abbottista tulee Vuotavan noidankattilan vuokraemäntä ja hän asuu pubin yläpuolella miehensä Neville Longbottomin kanssa, joka opettaa Yrttitietoa Tylypahkassa.
Weasleyn Welhowitsit () on suosittu pilailukauppa, jonka Fred ja George Weasley aloittivat pienenä koulubisneksenä neljännessä kirjassa. Se avasi ovensa Viistokuja 93:ssa kuudennen kirjan kesällä, käyttäen Harry Potterin Kolmivelhoturnajaisten voittoa alkusijoituksenaan. Weasleyn Welhowitsit myy pila- ja jekkutuotteita, käteviä lahjaesineitä ja Pimeyden voimilta puolustautumistarvikkeita.
Fred ja George alkoivat käyttää nimeä "Weasleyn Welhowitsit" kirjassa "Liekehtivä pikari", jossa he aloittivat postitilausten vastaanottamisen. Oman pilailupuodin perustaminen on ollut veljesten elämän päämäärä ja he saivat vihdoin toteutettua sen Harryn lahjoittaessa heille Kolmivelhoturnajaispalkintonsa; tuhat kaljuunaa. Jätettyään koulunsa kesken "Feeniksin killassa", kaksi Weasleyta perustivat Viistokujalle puodin, josta tuli välitön menestys.
Puodin sisäpuoli on täytetty kattoon saakka pinotuilla laatikoilla Pinnauspurtavia, joita kaksoset olivat kehitelleet kesken jääneenä vuotenaan Tylypahkassa, laarikaupalla kujesauvoja, laatikoittain itse musteuttavia, oikolukevia ja nokkelasti vastaavia sulkakyniä; "Uudelleen käytettäviä hirsipuita" ja "Patentoituja päiväuniloitsuja". Lähellä puodin etuikkunaa on kokoelma "IhmeNoita-tuotteita", jotka sisältävät lemmenjuomat, kymmenen sekunnin näpynpoistaja ja kääpiöpalluroita (minikokoisia puhpalluroita). Kääpiöpallurat ovat käytännössä liikkuvia karvapalloja, joita saa erivärisinä ja Ginny päätyy ostamaan violetin värisen, jonka hän nimeää Arnoldiksi. Weasleyn Welhowitsit myy myös jästien taikatemppuja, syötäviä pimeän piirtoja ja pilailunoidankattiloita. Puodin takaosassa on huone, joka on täynnä Pimeydenvoimilta suojautumisen tuotteita, mukaan lukien kilpihattuja, -viittoja ja -käsineitä, kuten myös Perulaista pikapimeytyspulveria ja syöttisytyttimiä. Syöttisytyttimet ovat käveleviä pommeja ja George sanoi, että ne "kerta kaikkiaan karkaavat käsistä!". Weasleyn Welhowitsien työntekijät käyttävät fuksianpunaisia työkaapuja. Yksi työntekijöistä on nainen nimeltä Verity, joka kutsuu Frediä ja Georgea "Herra Weasleyksi ja Herra Weasleyksi".
Tylyaho () on ainut kokonaan velhojen asuttama kylä koko Isossa-Britanniassa ja se sijaitsee Tylypahkan luoteispuolella. Harry haluaisi päästä Tylyahoon kirjassa Harry Potter ja Azkabanin vanki mutta hänen setänsä, Vernon Dursley, kieltäytyy kirjoittamasta lupalappua. Harry saa samaisessa kirjassa Weasleyn kaksosilta Kelmien kartan. Kartassa näkyy 7 salakäytävää pois linnasta. Yksi niistä vie Hunajaherttuan makeiskaupan kellariin.
Azkaban () on velhojen vankila, jonne lähetetään velhot, jotka ovat rikkoneet Britannian velhomaailman lakia. Azkabanin lisäksi velhomaailmassa on vain yksi toinen vankila, Nurmengrad. Puoliverisen prinssin mukaan Azkaban sijaitsee "keskellä Pohjanmerta". Sirius Musta mainitsi, että uidessaan (animaagimuodossaan, mustana koirana) Azkabanista Britanniaan, hän matkusti pohjoiseen päästäkseen Tylypahkaan.
Yleisesti vain muutamista rikoksista joutuu Azkabaniin. Monet vangeista ovat Voldemortin kannattajia, vaikka väärinkäsitykset ovatkin johtaneet syyttömien vankeuteen. Esimerkiksi Hagrid lähetettiin Azkabaniin Harryn toisena kouluvuonna rikoksen takia johon hän ei ollut syyllistynyt. Anteeksiantamattomien kirousten suorittamisesta joutuu koko loppuelämäkseen Azkabaniin, vaikka sarjan useat hahmot ovatkin suorittaneet kirouksia ilman rangaistusta. Muita rikoksia joista joutuu vankilaan ovat mm. Taikaministeriön loukkaus (esim. Kuolonsyöjät jotka pidätettiin Feeniksin killassa), jos on rekisteröimätön animaagi ja jos on luonut manaliuksen.
Azkabanilla on maine pahana ja pelättynä koko kirjasarjan läpi. Sarjan alussa ankeuttajat, vartioivat Azkabania, työskennellen Taikaministeriön valvonnan alla. Ankeuttajien läsnäolo vie vangeilta kaikki onnelliset ajatukset ja pakottaa heidät muistamaan kauheimmat muistonsa, jonka seurauksena heistä tulee usein avuttomia ja jopa hulluja. Siriuksen mukaan moni vangeista lakkaa syömästä ja lopulta kuolee nälkään. Koska ankeuttajia on erittäin vaikea haavoittaa - ainut ankeuttajiin vaikuttava loitsu on Suojelius - Azkabania pidettiin pitkään paikkana josta ei voi paeta, kunnes Sirius Musta pakeni sieltä (vaikka Barty Kyyry Jr. olikin paennut aikaisemmin vanhempiensa avulla); Dumbledore kuitenkin väittää pystyvänsä pakenemaan Azkabanista jos hän haluaisi.
Feeniksin killassa kymmenen Voldemortin vaarallisinta ja loojaaleinta seuraajaa, mukaan lukien Bellatrix Lestrange, pakenevat vankilasta. Dumbledore sanoi aina, että oli virhe vartioida Voldemortin suurimpia kannattajia ankeuttajien avulla, joilla on enemmän hyötyä Voldemortin palatessa valtaan. Hänen sanansa osoittuu todeksi kun ankeuttajat jättävät paikkansa Azkabanissa liittyäkseen Voldemortin joukkoihin. Vankila on silti käytössä, mutta suuresti haavoittuneena sen vartijoiden lähdettyä. Kuoleman varjeluksien alussa Azkabanissa oli ollut uusi joukkopako, jolloin useita kuolonsyöjiä oli päässyt vapaaksi.
Voldemortin lopullisen kukistamisen jälkeen Kingsley Kahlesalpa lopettaa ankeuttajien käytön Azkabanin vartijoina.
Matka Tylypahkan pikajunalla alkaa Lontoosta King's Crossin rautatieasemalta laiturilta 9¾, () jota jästit eivät voi nähdä ja jonne pääsee kävelemällä laiturien 9 ja 10 välisen seinän läpi.
Rowling sai tietää kirjojen julkaisun jälkeen, että hän oli sekoittanut King's Crossin ja Eustonin rautatieasemat ja että King's Crossin asemalla laiturit 9 ja 10 eivät olleet ne, joiden välissä hän oli tarkoittanut laiturin taikamaailmaan olevan. King's Crossin asemalla raiteiden 9 ja 10 välissä ei ole laituria. Ratkaistakseen ongelman elokuvan tekijät panivat kuvausten ajaksi uudet numerot laitureille 4 ja 5. Todellisuudessa sekä King's Crossin että Eustonin rautatieasemalla laiturit 9 ja 10 on erotettu raiteilla.
Nykyisinkään King's Crossin asemalla ei ole laituria 9¾, mutta siellä on "laituri 9a" ja "laituri 9b". Sivurakennuksessa on laiturit 9–11, se on koristeltu rautaisella "laituri 9¾" -kyltillä, ja sen alle on asetettu kärry, joka näyttää "juuttuneen" puoleenväliin seinää. Kyltti "Laituri 9¾", jota käytettiin elokuvassa, on nähtävillä National Railway Museumissa.
Pyhän Mungon taikatautien ja -vammojen sairaala () on fiktiivinen sairaala "Harry Potter" -maailmassa. Sairaalan lääkitsijät eivät ole lääkäreitä, vaan parantajia jotka käyttävät limenvihreitä kaapuja. Mungo Bonhamin perustama sairaala sijaitsee Lontoossa. Sairaala perustettiin, jotta velhomaailman kansalaisten taikavammoja ja sairauksia voitaisiin hoitaa. Jotta pääsisi sairaalaan, täytyy kävellä "Sovitus & Walelu Oy":n ikkunan läpi. Sairaala on ulkopuolelta punatiilinen ja likainen, mikä on sisätilojen vastakohta. Sisällä kaikki on erittäin siistiä ja näyttää juuri siltä kuin sairaalan kuuluukin. Sairaalassa on kuusi kerrosta: omaehtoiset onnettomuudet, otusten aiheuttamat onnettomuudet, taikabasillit, liemi- ja kasvimykytykset, taikavahingot sekä vierailijoiden teehuone/sairaalan puoti. Pyhän Mungon tunnus on taikasauva ja luu ristikkäin. Tässä sairaalassa Arthur Weasleyta hoidettiin Voldemortin käärmeen, Naginin, hyökättyä hänen kimppuunsa; ja Minerva McGarmiwaa useiden tainnutusloitsujen osuttua häneen kun Rubeus Hagrid pakotettiin lähtemään Tylypahkasta.
Taikaministeriö () on velhomaailman poliittinen elin, joka päättää velhomaailman asioista. Kirjassa Harry Potter ja Feeniksin kilta Harry lähtee Albuksen kaartin kanssa Taikaministeriön salaperäisyyksien osastolle nähtyään näyn Voldemortin kiduttamassa Siriusta ja pyytämässä tältä ennustusta. Samassa kirjassa myöhemmin selviää että näky oli ansa, ja Voldemort halusi Harryn salaperäisyyksien osastolle vain koska Harry on ainoa joka voi hakea ennustuksen. Kirjassa Harry Potter ja kuoleman varjelukset Harry, Ron ja Hermione soluttautuvat ministeriöön joka on Voldemortin valassa.
Iskunkiertokuja () on pimeä ja rapistunut kuja, joka johtaa poispäin vivahteikkaammalta Viistokujalta. Kujaa suosivat pääasiassa pimeän velhot. Moni Iskunkiertokujan kaupoista on erikoistunut pimeyden voimiin. Suurin liikkeistä on "Borgin & Burkes", joka myy synkkiä ja vaarallisia esineitä.
Borgin & Burkes on Iskunkiertokujalla osoitteessa 13B sijaitseva antiikkiliike, joka myy erilaisia pimeyden taikuuden esineitä. Liikkeen omistivat herra Borgin ja herra Burke. Herra Burke oli ostanut Metrope Kolkolta Salazar Luihuisen medaljongin 10 kaljuunan hinnalla ja myynyt sen myöhemmin Hepzibah Smithille. Lordi Voldemort työskenteli liikkeessä apulaisena valmistuttuaan Tylypahkasta. Burke myöhemmin katosi salaperäisesti ja Borgin jäi pyörittämään liikettä yksin. Mr Borgin osti usein Lucius Malfoylta erilaisia pimeyden esineitä. Harry Potter joutui vahingossa liikkeeseen toisessa kirjassa yrittäessään päästä Viistokujalle hormipulverin avulla. Harry piiloutui kaappiin Luciuksen tultua liikkeeseen myymään lisää esineitä Borginille. Borgin halusi ostaa Valedron päiväkirjan, mutta Lucius ei myynyt sitä hänelle. Kuudennessa kirjassa Draco Malfoy piilotti toisen häivytyskaapeista liikkeeseen ja määräsi Borginin auttamaan kaapin korjaamisessa. Draco myös osti liikkeestä kirotun kaulakorun ja luurankomaisen käden. Borgin myöhemmin hääti Harryn, Ronin ja Hermionen liikkeestä heidän yritettyä urkkia häneltä tietoja Dracosta. Myöhemmin Dracon onnistuttua korjaamaan häivytyskaapin hän kykeni tuomaan Tylypahkaan kuolonsyöjiä liikkeessä olevan kaapin kautta. On mahdollista että Borgin pidätettiin tapauksen jälkeen hänen avustettua kuolonsyöjiä, jolloin liike lopetti toimintansa.
Nurmengard on Gellert Grindelwaldin rakennuttama vankila, jonne hän vangitsi vihollisiaan ja jästejä. Nurmengardin sisäänkäyntiä merkittiin Kuoleman varjeluksien symbolilla yhdessä legendaarisen lausahduksen "Yhteiseksi hyväksi" kanssa. Dumbledoren päihitettyä Grindelwaldin, vangit vapautettiin ja Grindelwald itse vangittiin Nurmengardin korkeimman tornin ylimpään vankiselliin. Nurmengard mainitaan ensimmäisen kerran kirjasarjan viimeisessä kirjassa, kun Voldemort saapuu vankilaan etsimään Grindelwaldia ja tietoa Seljasauvasta. Grindelwaldin kieltäydyttyä antamasta tietoja Voldemortille, Pimeän lordi tappoi hänet omassa vankilassaan.
Vankilan sijaintipaikkaa ei kerrota suoraan, mutta sen oletetaan sijaitsevan jossakin hyvin kaukaisessa ja vaikeapääsyisessä paikassa - ehkä Balkanin tai Vähä-Aasian vuoristoalueella, koska Voldemortin paluumatka sieltä kestää hyvin kauan vaikka hän on saanut kiireisen kutsun. Elokuvassa selvisi että Nurmengard sijaitsee Itävallan Alpeilla.
Linnoitus on karttaamaton. Harry näkee Nurmengardin telepaattisessa yhteydessään Voldemortin mieleen aluksi vain hahmottomana vuorena, mutta vihollisen lopulta saatua suojataiat murrettua ja tunkeuduttua linnoitukseen Harry näkee paikan myös ilman naamioita.
Toistaiseksi Rowling ei ole kertonut, sijoitetaanko Nurmengardiin muita samaa vaarallisuusluokkaa olevia vankeja vai saako vankila jäädä Grindelwaldin hautakammioksi.
Warner Bros. käytti seuraavia paikkoja "Harry Potter" -elokuvasarjan kuvauspaikkoina.