Difenhydramiini
Difenhydramiini on antihistamiini. Sitä on käytetty kahtena eri suolana: "difenhydramiinikloridina" ("Benadryl" U.S.A.:ssa, "Difedryl", "Medidryl" ja "Auto-tabletit" Suomessa) sekä "difenhydramiiniteoklaattina" ("Amosyt", "Dramamine"). Lääke kehiteltiin ja otettiin käyttöön 1940-luvulla Yhdysvalloissa. Difenhydramiinia on pidetty tehokkaana lääkkeenä allergisiin reaktioihin sekä matkapahoinvointiin eli meritautiin.
Koska difenhydramiini on sedatoiva eli voimakkaasti väsyttävä, on sitä voitu käyttää myös päihdyttäviin tarkoituksiin. Difenhydramiini on luokiteltu ns. kolmiolääkkeeksi eli lh-lääkkeeksi (liikennettä haittaava).Alibi 6/94 1970-luvulla difenhydramiinia oli ainakin Suomessa saatavilla niin sanottuna käsikauppalääkkeenä.
Difenhydramiini on vaikutusmekanismiltaan histamiini H1 -reseptorin antagonisti eli antihistamiini sekä muskariinireseptoria salpaava antikolinergi. Antihistamiinivaikutuksensa vuoksi se lievittää histamiinin epätoivottuja vaikutuksia hermostossa; esimerkiksi keuhkoputkien supistuminen kumoutuu. Oksentelelua ehkäisevää mekanismia ei tarkkaan tunneta, mutta antikolinerginen vaikutus on todennäköisesti sen taustalla. Muita antihistamiineja voimakkaampi väsyttävyys johtuu antikolinergisestä vaikutuksesta. Difenhydramiini imeytyy nopeasti ja vaikutus alkaa tunnin sisällä annoksen ottamisesta.
Etodroksitsiinin sekä hydroksitsiinin ohella difenhydramiinia yhdistettiin ainesosana joihinkin unilääkkeisiin. Amosyt Coffein -pahoinvointilääke sisälsi myös kofeiinia vähentämään difenhydramiinin aiheuttamaa uneliaisuutta sekä väsymystä.
Useat sedatiivit saattoivat sisältää difenhydramiinia, Pharmaca Fennica 1976:n tietojen pohjalta esitettynä. Näissä niin kutsutuissa yhdistelmävalmisteissa, saattoi toinen vaikuttava lääkeaine olla joko metakvaloni ("Isonox", "Sovanox", "Mandrax") taikka barbituraatti, kuten esimerkiksi pentobarbitaali ("Sedanil").
Difenhydramiinilla ("Medidryl", jota valmisti Medica-yhtiö Suomessa) voitiin antikolinerginä hoitaa Parkinsonin taudista johtuvaa treemoria eli niin kutsuttua lepovapinaa. Lääkkeen terapeuttinen annostelualue oli tuolloin 75-200 milligrammaa vuorokaudessa. Lähdeteos varoitti myöskin, lääkkeen sivuvaikutuksena tulevasta uneliaisuudesta, sekä mahdollisesta heikentävästä vaikutuksesta liikenteessä ja mekaanisten laitteiden käyttökykyyn nähden. Lääkkeen annostusta saatettiin suurentaa alkuannostuksesta, paremman siedettävyyden aikaansaamista varten.
Helsinkiläinen lääketehdas Leo-Fennica valmisti difenhydramiiniteoklaattia myytäväksi apteekeissa niin kutsuttuna käsikauppalääkkeenä. Sitä myytiin nimillä "Amosyt" sekä "Amosyt-Koffein". Aikuisille tarkoitetut tabletit olivat vahvuudeltaan 100 mg, lapsille tarkoitettu mite-valmiste oli 25 mg. Lääkkeestä tuotettiin myös 100 mg vahvuista suppoa käytettäväksi silloin, kun oksentelu estäisi lääkkeen oton suun kautta. Suppolääkkeen vahvuus oli 100 mg vaikuttavaa ainetta. Apuaineena käytettiin kaakaorasvaa.
Väsytyksen ohella joskus harvinaiset verimuutokset: agranulosytoosi eli jyvässolukato ja hemolyyttinen anemia ja suun limakalvojen kuivuminen. Haitalliset yhteisvaikutukset yhdessä muiden sedatiivien kanssa saattavat voimistua. Samanaikaisesti otetun alkoholin keskushermostoa lamaava vaikutus voimistuu, mistä voi kehittyä vaarallinen tila. Kodin Lääkeoppaan mukaan saattoi ilmetä myös myös vatsavaivoja sekä lähelle näkemisen vaikeutumista, eli lääke vaikuttaisi tuolloin haitallisesti silmän akkommodaatiokykyyn.