hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Robert Ratna Bamrungtrakul
Robert Ratna Bamrungtrakul (11. helmikuuta 1916 Bangkok – 8. joulukuuta 2000) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. tammikuuta 1949 ja nimitettiin Ratchaburin hiippakunnan johtoon 26. kesäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Luigi Carretto, jota avustivat Joseph Khiamsun Nittayo ja Clarence James Duhart.
Bamrungtrakul sai 28. huhtikuuta 1975 nimityksen Chiang Main piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 17. lokakuuta 1986.
Juhani Laitinen
Kauko Juhani Laitinen (2. huhtikuuta 1934 Kotka – 1. syyskuuta 2013 Kotka) oli suomalainen metsänhoitaja ja poliitikko. Hän oli kahteen otteeseen (1979–1983 ja 1987–1991) kokoomuksen kansanedustaja Kuopion läänin vaalipiiristä. Laitinen oli presidentin valitsijamies vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa. Hän oli Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1987 ja Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1988–1991.
Laitinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1953 Kymin yhteiskoulusta, suoritti metsänhoitajan tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1959 ja valtion virkatutkinnon vuonna 1960. Uransa alussa hän työskenteli muun muassa metsänhoitajana metsäntutkimuslaitoksen arviointiosastolla Helsingissä (1960) ja Keskusmetsälautakunta Tapion koulutusosastolla (1960–1961). Vuosina 1961–1986 hän toimi eri tehtävissä A. Ahlström Oy:n metsäosastolla Varkaudessa, vuosina 1983–1986 hallintopäällikkönä. Vuosina 1982–1986 hän oli Enso-Gutzeitin maankäyttöpäällikkö ja työskenteli yhtiön Imatran metsäosastolla vuosina 1987–1996.
Laitinen harrasti myös radioamatööritoimintaa 1950-luvun alusta lähtien tunnuksilla OH5OV ja OH7OV.
Clarence James Duhart
Clarence James Duhart (23. maaliskuuta 1912 New Orleans, Louisiana – 21. syyskuuta 1998) oli Thaimaassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 29. kesäkuuta 1937 ja nimitettiin Udonthanin prefektiksi vuonna 1953. Hän sai 18. joulukuuta 1965 nimityksen Udonthanin piispaksi, ja hänet konsekroi 21. huhtikuuta 1966 Michael Kien Samophithak, jota avustivat Joseph Khiamsun Nittayo ja Claudius-Philippe Bayet.
Vuonna 1969 Udonthanin hiippakunnan nimi muutettiin muotoon Udon Thani. Duhart erosi sen piispan tehtävistä 2. lokakuuta 1975. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
John Bosco Panya Kritcharoen
John Bosco Panya Kritcharoen (; s. 18. joulukuuta 1949) on thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ratchaburin hiippakuntaan 22. toukokuuta 1976 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Michai Kitbunchu, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Lawrence Thienchai Samanchit.
Joachim Phayao Manisap
Joachim Phayao Manisap (; 19. heinäkuuta 1929 Chanthaburi – 3. marraskuuta 2007) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin Nakhon Ratchasiman hiippakunnan johtoon 30. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Thienchai Samanchit, jota avustivat Alain Sauveur Ferdinand van Gaver ja Michael Kien Samophithak.
Manisap jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2006.
Gregory Yong Sooi Ngean
Gregory Yong Sooi Ngean (; 20. toukokuuta 1925 Batu Gajah – 28. kesäkuuta 2008) oli malesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 3. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Penangin hiippakunnan johtoon 9. huhtikuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel Olçomendy, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Dominic Aloysius Vendargon.
Yong Sooi Ngean sai 3. helmikuuta 1977 nimityksen Singaporen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. huhtikuuta. Hän jäi eläkkeelle 14. lokakuuta 2000.
Claude Germain Berthold
Claude Germain Berthold (22. maaliskuuta 1923 Ocourt – 21. helmikuuta 1994) oli sveitsiläinen, Thaimaassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin La Société des Missions Etrangères'n papiksi 31. toukokuuta 1953 ja nimitettiin Ubon Ratchathanin hiippakunnan johtoon 9. huhtikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Claudius-Philippe Bayet, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Alain Sauveur Ferdinand van Gaver.
Berthold erosi tehtävistään piispana 24. toukokuuta 1976.
Aila Jokinen
Aila Irmeli Jokinen (11. marraskuuta 1933 Kuusankoski – 17. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoidon opettaja, poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1979–1987 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Jokinen oli presidentin valitsijamies vuoden 1982 vaalissa ja kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon.
Jokinen toimi vuosina 1957–1958 sairaanhoitajana Lappeenrannassa Etelä-Saimaan keskussairaalassa, vuosina 1959–1962 terveyssisarena Punkalaitumella, vuosina 1962–1964 SPR:n Satakunnan piiriterveyssisarena Porissa ja vuodesta 1964 sairaanhoidon opettajana Porin sairaanhoito-oppilaitoksessa.
Vuosina 1982–1986 Jokinen toimi Suomen sairaanhoitajaliiton ja vuosina 1985–1989 Tehyn puheenjohtajana.
Reijo Anttila (ammattiyhdistysjohtaja)
Reijo Veli Anttila (s. 14. joulukuuta 1932 Haapavesi) on eläkkeellä oleva merimies ja telakkatyöntekijä, joka toimi Suomen Merimies-Unionin puheenjohtajana 1976–1992.
Hän lähti merille 17-vuotiaana ja työskenteli kymmenisen vuotta sekä suomalaisissa että ruotsalaisissa laivoissa. Tämän jälkeen hän asettui maihin ja työskenteli turkulaisella telakalla. Samoihin aikoihin hän liittyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi ja perehtyi ammattiyhdistystoimintaan. Vuosina 1961–1963 hän opiskeli Työväen Akatemiassa.
Palattuaan merimiehen ammattiin hän työskenteli ruotsinlaivalla ja toimi kahdeksan vuoden ajan miehistön luottamusmiehenä.
Hän osallistui 1964 ensimmäistä kertaa Merimies-Unionin edustajakokoukseen ja tuli valituksi hallituksen varajäseneksi. Häntä ei kuitenkaan kutsuttu kertaakaan kokouksiin. Hän havaitsi, että merimiehiä ei ole lainkaan mukana päätöksenteossa, vaan edustajakokous koostui unionin toimihenkilöistä ja päätöksenteko oli tiukasti Niilo Wällärin määräysvallassa. Anttila otti asian puheeksi, jolloin Wälläri halusi hänet erotettavaksi luottamusmiehen tehtävistä. Merimies-Unionin johto joutui kuitenkin pian perääntymään työtoverien annettua vahvan tukensa Anttilalle.
Anttila valittiin Merimies-Unionin hallituksen vakinaiseksi jäseneksi 1968. Vuonna 1973 hänestä tuli unionin palkkasihteeri ja kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin unionin puheenjohtajaksi.
Merimies-Unionin organisaatio uudistettiin Anttilan puheenjohtajakaudella. Aikaisempi asiamiesverkosto korvattiin kahdellatoista ammattiosastolla. Myös merenkulkua koskeva lainsäädäntö yhdenmukaistettiin muun työlainsäädännön kanssa. Kauppalaivastossa siirryttiin kahden miehistön vuorotteluun, jolloin merimiehet saattoivat viettää vapaapäivänsä yhtäjaksoisesti.
Anttilan toiminta sai kiitosta vuoden 1992 edustajakokouksessa. Hän ei kuitenkaan saanut jatkaa puheenjohtajana, vaan tehtävään valittiin unionin sihteeri Per-Erik Nelin.
Harjun nuorisotalo
Harjun nuorisotalo, entiseltä nimeltään Harjun paarihuone, on Dallapénpuistossa Vallilan kaupunginosassa Helsingissä sijaitseva nuorisotalo. Se on valmistunut vuonna 1923, alun perin ruumishuoneeksi, mutta vuodesta 1986 lähtien se on toiminut nuoriso­talona. Harjun nuoriso­talon toiminta keskittyy erityisesti musiikkiin, kuvalliseen ilmaisuun, moni­kulttuuri­seen toimintaan ja alueelliseen vaikuttamiseen. Siellä järjestetään säännöllisesti musiikin ja kuva­taiteen opetusta, ja siellä on myös näyttely­tila ja kahvila.
Nykyinen nuorisotalo rakennettiin vuonna 1923 Albert Nybergin suunnittelemana ruumishuoneeksi. Talon ohi Teollisuus­kadun reunaa pitkin kulki tuolloin Sörnäisten satamarata, jonka vierellä oli myös ruumis­huoneen kohdalle päättyvä sivu­raide. Ruumis­huoneessa vainajat pestiin ja pantiin arkkuihin ja kuljetettiin sen jälkeen rauta­teitse Malmin hautausmaalle, jonne myös johti Malmin asemalta haarautunut sivu­raide. Vainajien lisäksi samassa junassa kuljetettiin tuolloin myös saattajia.
Rakennuksen alku­peräisestä käyttö­tarkoituksesta muistuttavat yhä sen pääoven yläpuolelle hakattu latinankielinen lause: "Statutum est hominibus mori" ("Säädetty on ihmiselle kuolema") sekä julkisivussa olevat ristit.
Rautatie­liikenne Malmin hautaus­maalle lopetettiin vuonna 1954, ja muutamaa vuotta myöhemmin lopetettiin myös Harjun ruumis­huoneen toiminta. Tämän jälkeen rakennus toimi pari­kymmentä vuotta maali­varastona. Vuonna 1978 se jäi sellaisenaan pois käytöstä ja päästettiin ränsistymään, mutta alueen kodittomat ja irtolaiset alkoivat pitää sitä maja­paikkanaan. Eräs nuoriso­ryhmä alkoi myös kokoontua sen kellarissa.
Aloitteen käyttämättömäksi jääneen rakennuksen muuttamisesta nuoriso­taloksi tekivät eräät nuoret, jotka ottivat yhteyttä kaupungin nuoriso-ohjaaja Pirjo-Riitta Karppiseen. Helsingin kaupungin nuoriso­lauta­kunta saikin talon käyttöönsä vuonna 1984, ja nuorisotalona se avattiin vuonna 1986.
Riot
Riot voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
HC Benátky nad Jizerou
HC Benátky nad Jizerou on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Benátky nad Jizeroun kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1934 ja se pelaan Tšekin toiseksi korkeimalla sarjatasolla 1. Národní Hokejová Ligassa. Joukkue tekee tiiviisti yhteistyötä Tšekin Extraligassa pelaavan Bílí Tygři Liberecin ja BK Mladá Boleslavin kanssa.
RTF Auto
RTF Auto Oy on Suomeen rekisteröity, Toyotan omistama vuonna 1999 perustettu yritys, joka harjoittaa autojen ja muiden kevyiden ajoneuvojen tukkukauppaa. Yrityksen päätoimintaa alkuvaiheessa oli Toyota- ja Lexus-autojen myynti ja kuljetus Hangon satamasta maanteitse Venäjän markkinoille. Nykyisin yritys vie autoja yhä enemmän suoraan Venäjän omiin satamiin.
RTF Auto Oy oli vuonna 2010 Suomen suurin autoliike 1,76 miljardin euron liikevaihdolla. Henkilökuntaa sillä oli kolme. Suurimmillaan RTF Auton liikevaihto oli tilivuonna 2008, noin 3,25 miljardia euroa.
Vuonna 2004 RTF Auto vei Venäjälle 48 000 autoa. Toyotan ja Lexuksen yhteinen markkinaosuus oli Venäjällä tuolloin yli 10 prosenttia. Yritys kasvoi 2000-luvun alkupuolella voimakkaasti, kaksinkertaistaen liikevaihtonsa joka vuosi 2000–2004.
Vuonna 2012 yritys oli 2 miljardin liikevaihdollaan Suomen 37. suurin yritys oltuaan edellisenä vuonna sijalla 24. Liikevaihto putosi 22 prosentilla vuodesta 2011. Yritys on ollut selvitystilassa joulukuun puolivälistä 2012 alkaen.
Pietro Luigi Carretto
Pietro Luigi Carretto (9. kesäkuuta 1912 Alessandria – 16. marraskuuta 1994) oli italialainen, Thaimaassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 18. maaliskuuta 1939 ja nimitettiin Rajaburin apostoliseksi vikaariksi sekä Zenobiaksen titulaaripiispaksi 12. huhtikuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-August Chorin, jota avustivat Claudius-Philippe Bayet ja Giacomo Luigi Cheng.
18. joulukuuta 1965 Carretto sai nimityksen Ratburin (ent. Rajaburi) piispaksi, ja 26. kesäkuuta 1969 hänet nimitettiin Surat Thanin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 21. kesäkuuta 1988.
Carretto osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Minun jouluni 2
Minun jouluni 2 on Antti Tuiskun uran kahdeksas studioalbumi ja toinen joululevy, joka ilmestyi 9. marraskuuta 2011. Albumi ylsi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle, ja se myi vielä julkaisuvuotenaan kultaa. "Minun jouluni 2" on jatkoa Tuiskuin ensimmäiselle joululevylle, Minun jouluni, joka ilmestyi vuonna 2005. Singlenä julkaistiin kappale "Rukous", joka on alun perin Maj Karma -yhtyeen kappale. Single ylsi parhaimmillaan radiolistan 19:nneksi.
Michael Praphon Chaicharoen
Michael Praphon Chaicharoen (7. toukokuuta 1930 – 20. toukokuuta 2003) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin 24. helmikuuta 1949 ja sai pappisvihkimyksen 11. helmikuuta 1960. Hänet nimitettiin 21. kesäkuuta 1988 Surat Thanin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Luigi Carretto, jota avustivat Alberto Tricarico ja Michael Michai Kitbunchu.
Praphon Chaicharoen kuoli 73-vuotiaana virassa.
Heikki Perho
Martti Heikki Perho (25. huhtikuuta 1926 Turku – 24. lokakuuta 2009 Loimaa) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko.
Heikki Perhon kotikylä oli Kauhanoja Loimaan kunnassa, josta hänen Ypäjältä lähtöisin ollut isoisänsä oli 1890-luvulla hankkinut omistukseensa Perhon tilan. Heikki Perho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 Loimaan yhteiskoulusta ja agronomiksi vuonna 1950 Helsingin yliopistosta. Hän toimi maanviljelijänä Loimaan kunnassa ja Ypäjällä vuosina 1949–1991, työskenteli asutusneuvojana Loimaan kauppalassa 1953–1955 ja Loimaan kunnassa 1951–1969, toimi opettajana Loimaan kansalaiskoulussa vuosina 1952–1953 ja 1958–1959 sekä opettajana Loimaan maamieskoulussa vuosina 1959–1963.
1960-luvulta alkaen Heikki Perholla oli luottamustoimia ensin maakunnallisella ja sitten valtakunnallisella tasolla sekä maatalouden järjestöissä että puolueessaan Kansallisessa Kokoomuksessa ja lisäksi muun muassa maakuntasuunnittelun ja kunta-alan järjestöissä sekä suomalaisissa maatalouden suuryrityksissä. Loimaan kunnanvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1961–1996 ja puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Kunnallispolitiikassa Perhon eräs tärkeä tavoite oli Loimaan kunnan ja Loimaan kaupungin yhdistyminen, joka toteutui vuonna 2005. Kansanedustajana Heikki Perho toimi vuodesta 1975 vuoteen 1991. Tässä hän jatkoi vauraan Loimaan saviseudun kokoomuslaisten viljelijäkansanedustajien sarjaa, johon ennen häntä olivat kuuluneet kunnallisneuvos Kalle Saura Pöytyältä ja agronomi Tauno Vartia Alastarolta. Eduskunnassa Heikki Perho toimi pisimpään maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja lakivaliokunnassa ja hänet valittiin myös eduskuntaryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Perhon ajamiin maakunnallisiin hankkeisiin kuului muiden muassa Valtion siementarkastuslaitoksen sijoittaminen Loimaalle. Presidentin valitsijamiehenä Perho oli vuosina 1978, 1982 ja 1988.
Kotiseututyö ja historia kuuluivat Heikki Perhon harrastuksiin. Hän vaikutti keskeisesti siihen, että vuonna 2005 avattu Suomen maatalousmuseo Sarka sijoitettiin Loimaalle. Hän myös julkaisi kotikylänsä Kauhanojan koulun satavuotishistoriikin ja valikoiman murrepakinoita.
Heikki Perhon tytär on poliitikko Maija Perho.
Heikki Perholle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvo vuonna 1979.
Juan Nsue Edjang Mayé
Juan Nsue Edjang Mayé (s. 9. marraskuuta 1957) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malabon arkkihiippakuntaan 25. maaliskuuta 1995 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 19. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piero Pioppo, jota avustivat Ildefonso Obama Obono ja Juan Matogo Oyana.
Brunein miehitys
Brunein miehitys oli osa Japanin Hollannin Itä-Intian sotaretkeä toisessa maailmansodassa, jossa Japani miehitti Brunein.
Malaijan niemimaahan kohdistui sotilaallinen uhka heti Japanin liityttyä sotaan ja Singaporeen sijoitettu aluejohto ei varannut joukkoja Borneon puolustamiseksi. Japanin Malaijan alueen suunnitelmaan sisällytettiin alusta alkaen Borneon valtaus Sarawakin Mirin ja Brunein Serian öljykenttien vuoksi.
Britit siirsivät jo joulukuussa 1940 Miriin komppanian 15. Punjab-rykmentin II pataljoonasta, jonka tehtävänä oli suojata öljykenttien tuhoamista valmistelevia osastoja. Elokuussa 1941 laskettiin öljykenttien tuotantoa 70 prosenttia ja samalla tehtiin lopullinen päätös, ettei Brittiläistä Pohjois-Borneota, Bruneita ja Labuanin aluetta puolustettaisi. Pohjois-Borneon kuvernööri sai tehtäväksi tiedottaa päätöksestä alueen vapaaehtoisille joukoille ja poliisille.
Vietnamista Cam Ranh Baystä lähti 13. joulukuuta varhain aamulla keisarillisen Japanin laivaston saattue Miriin ja Seriaan kuljettaen miehitysjoukkoja. Osastoon kuuluivat Fubuki-luokan hävittäjien "Shinonome", "Shirakumo" ja "Murakumo" sekä sukellusveneentorjunta-aluksen suojaamina kymmenen kuljetusalusta. Myöhemmin osastoon liittyi kevyt risteilijä "Yura" ja vesilentokoneidenemäalus "Kamikawamaru" sekä raskaat risteilijät "Kumano" ja "Suzuya" ja niitä suojanneet hävittäjät "Fubuki" ja "Sagiri". Maihinnousu alkoi 16. joulukuuta, ja se kohtasi vain vähäistä vastarintaa.
10 000 Cam Ranh Baylta Vietnamista lähtenyttä japanilaissotilasta nousi maihin Bruneihin Kuala Belaitissa 16. joulukuuta 1941. Japanilaisia oli vastassa Brittiläisen Intian 15. Punjab-rykmentin II pataljoona, joka oli sijoitettu Kuchingiin, Sarawakiin.
Kuuden päivän jälkeen japanilaisten onnistui miehittää koko Brunei. Miehityksen jälkeen Brunein sulttaani Ahmad Tajuddin teki sopimuksen japanilaisten kanssa maan hallinnasta. 
Brunei jaettiin viiteen prefektuuriin, jotka olivat Baram, Labuan, Lawas, Limbang ja Pohjois-Borneo. Pengiran Yusuf, joka johti yhtä prefektuuria oli Hiroshimassa koulutuksessa ja selviytyi atomipommista vuonna 1945.
Bruneinlahdelle ja Labuaniin rakennettiin laivasto- ja lentotukikohta. Liittoutuneiden joukot pommittivat laivastotukikohtaa ja Kuala Betaitin kaupunkia useasti sodan aikana. Kampong Ayerin kylä säästyi pommituksilta sodan aikana. Jpaanilaiset miehittivät Bruneita vuoteen 1945, jolloin Australian 9. divisioona vapautti alueen Operaatio Oboe Sixin aikana 10. kesäkuuta 1945, jolloin japanilaisjoukkojen komentaja Masao Baba antautui liittoutuneille.
Juan Matogo Oyana
Juan Matogo Oyana CMF (s. 24. toukokuuta 1949) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1976 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 11. lokakuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.
11. toukokuuta 2002 Matogo Oyana sai nimityksen Batan piispaksi.
John Bulaitis
John Bulaitis (26. kesäkuuta 1933 Lontoo – 25. joulukuuta 2010) oli liettualainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä.
Bulaitis vihittiin 2. helmikuuta 1958 papiksi Kaišiadoryksen hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Naronan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Kongon tasavaltaan ja Keski-Afrikan tasavaltaan 21. marraskuuta 1981. Samalla hän sai nimityksen apostoliseksi delegaatiksi Tšadiin.
Bulaitiksen konsekroi piispaksi 6. tammikuuta 1982 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Lucas Moreira Neves.
11. heinäkuuta 1987 Bulaitis sai nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Iraniin ja 30. marraskuuta 1991 Koreaan. 8. syyskuuta 1992 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Mongoliaan ja 25. maaliskuuta 1997 Albaniaan. Hän jäi eläkkeelle jälkimmäisestä virasta 26. heinäkuuta 2008.
Esa Johansson
Esa Johansson (1. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana ja edusti parhaina pelivuosinaan Turun Palloseuraa.
Johansson pelasi TPS:ssä 153 pääsarjaottelua vuosina 1985–1992 saavuttaen kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.. Hän pelasi neljä nuorten ja 36 poikien maaottelua vuosina 1982–1986.
William Enrique Delgado Silva
William Enrique Delgado Silva (s. 27. helmikuuta 1951 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vazi-Sarran titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ramón Ovidio Pérez Morales, jota avustivat Alfredo José Rodríguez Figueroa ja Mario del Valle Moronta Rodríguez.
Delgado Silva sai 14. huhtikuuta 1999 nimityksen El Vigia-San Carlos del Zulian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. kesäkuuta. Hän sai 26. heinäkuuta 2005 nimityksen Cabimasin piispaksi.
José Luis Azuaje Ayala
José Luis Azuaje Ayala (s. 6. joulukuuta 1957 Valera) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Trujillon hiippakuntaan 5. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Barquisimeton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Italican titulaaripiispaksi 18. maaliskuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vicente Ramón Hernández Peña, jota avustivat Tulio Manuel Chirivella Varela ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.
Azuaje Ayala sai 15. heinäkuuta 2006 nimityksen El Vigia-San Carlos del Zulian piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 23. syyskuuta.
Saúl Figueroa Albornoz
Saúl Figueroa Albornoz (s. 23. lokakuuta 1947 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan José Alí Lebrún Moratinos 16. lokakuuta 1976. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan vihkipiispaksi ja Amudarsan titulaaripiispaksi 10. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Ignacio Velasco Garcia, jota avustivat Ramón Ovidio Pérez Morales ja William Enrique Delgado Silva.
Figueroa Albornoz sai 30. huhtikuuta 2011 nimityksen Puerto Cabellon piispaksi.
Jesús Moliné Labarte
Jesús Moliné Labarte (s. 29. tammikuuta 1939 Puebla de Alfindén, Espanja) on Perussa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 28. maaliskuuta 1965 papiksi perulaiseen Piuran hiippakuntaan (sittemmin arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin 8. helmikuuta 1997 Chiclayon koadjuuttoripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ignacio María de Orbegozo y Goicoechea, jota avustivat Fortunato Baldelli ja Oscar Rolando Cantuarias Pastor.
Moliné Labartesta tuli 4. toukokuuta 1998 Chiclayon piispa.
Dieter Scholz
Dieter Scholz (s. 2. kesäkuuta 1938 Berliini) on saksalainen, Zimbabwessa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi jesuiittoihin 15. huhtikuuta 1958 ja sai pappisvihkimyksensä 13. heinäkuuta 1969. Hänet nimitettiin Chinhoyin hiippakunnan johtoon Zimbabween 6. huhtikuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Robert Christopher Ndlovu, jota avustivat Edward Joseph Adams ja Pius Alick Mvundla Ncube.
Paul Vollmar
Paul Vollmar (s. 11. lokakuuta 1934 Überlingen) on sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Societas Mariaen papiksi 14. maaliskuuta 1964 ja nimitettiin Churin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Missuan titulaaripiispaksi 4. maaliskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Pierre Mamie ja Wolfgang Haas.
Vollmar jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 2009.
Turkin mielenosoitukset 2013
Turkin mielenosoitukset 2013 alkoivat 28. toukokuuta 2013 Turkin suurimmissa kaupungeissa. Mielenosoitukset alkoivat Istanbulista ympäristöaktivistiryhmän johtamana, joka halusi estää keskuspuiston, Taksim Gezi Parkin, korvaamisen uudelleenrakennettavalla Ottoman Taksim-kasarmilla (purettu 1940), johon kaavaillaan ostoskeskusta.
Mielenosoitukset muuttuivat mellakoiksi, kun poliisi hyökkäsi puiston vallanneen ryhmän kimppuun. Vaikka mielenosoituksella vastustettiin alun perin kauppakeskuksen rakentamista, muuttui se pian yleiseksi protestiksi hallitusta vastaan. Tämän jälkeen mielenosoitukset levisivät useisiin muihinkin turkkilaiskaupunkeihin ja muihin maihin, joissa on suuria turkkilaisvähemmistöjä. Mielenosoituksia järjestettiin Taksim-aukiolla Istanbulissa, Ankaran kaduilla, kuin myös monissa muissa kaupungeissa kuten Bursassa, Izmirissä, Samsunissa, Izmitissä, Konyassa, Antakyassa, Ispartassa, Adanassa, Eskişehirissä, Antalyassa, Diyarbakırissa, Trabzonissa ja Rizessä. Viimeksi mainittu on pääministeri Erdoganin kotikaupunki.
Raymond Roussin
Raymond Roussin (17. kesäkuuta 1939 Saint-Vital – 24. huhtikuuta 2015 Winnipeg) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi Societas Mariaen jäseneksi 22. elokuuta 1961 ja sai pappisvihkimyksen 21. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin 10. huhtikuuta 1995 Gravelbourgin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Noël Delaquis, jota avustivat Antoine Hacault ja Paul Vollmar.
Roussin sai 14. syyskuuta 1998 nimityksen Victorian koadjuuttoripiispaksi, ja 18. maaliskuuta 1999 hänestä tuli sen piispa. Tähän virkaan hänet asetettiin 28. kesäkuuta.
Roussin nimitettiin 10. tammikuuta 2004 Vancouverin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 17. helmikuuta. Hän erosi tehtävistään arkkihiippakunnan johdossa 2. tammikuuta 2009. Hän kertoi sairastaneensa masennusta.
José Rafael Quirós Quirós
José Rafael Quirós Quirós (s. 1. toukokuuta 1955 Llano Grande) on costaricalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San José de Costa Rican arkkihiippakuntaan 5. maaliskuuta 1981 ja nimitettiin Limónin hiippakunnan johtoon 2. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Hugo Barrantes Ureña, jota avustivat Osvaldo Padilla ja José Francisco Ulloa Rojas.
Quirós Quirósin edeltäjänä Limónin piispana oli toiminut Ulloa Rojas.
Quirós Quirós sai 4. heinäkuuta 2013 nimityksen San José de Costa Rican arkkipiispaksi Hugo Barrantes Ureñan jäätyä eläkkeelle.
I liga
I liga on Puolan toiseksi korkein sarjataso jalkapallossa. Kaksi parasta joukkuetta nousee suoraan pääsarjaan Ekstraklasaan. Kolme viimeistä putoaa sarjatasoa alemmas II ligaan ja neljänneksi huonoin karsii putoamisesta.
Olaf Kjems
Olaf Nielsen Kjems (31. toukokuuta 1880 Odder – 11. huhtikuuta 1952 Vester Vedsted) oli tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.
Aksel Sørensen
Aksel Sørensen (5. lokakuuta 1891 Vig – 15. toukokuuta 1955 Roskilde) oli tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.
Boguslaw Plich
Boguslaw Plich (s. 2. marraskuuta 1959 Łódź) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän toimii tällä hetkellä Naisten Liigassa pelaavan NiceFutiksen päävalmentajana.
Plich pelasi urallaan yhteensä 47 ottelua Puolan pääsarjassa Legia Varsovan ja Zaglebie Sosnowiecin joukkueissa. Suomeen hän siirtyi 1989 ja edusti neljän kauden ajan Rauman Palloa.
Plich palasi Raumalle vuonna 1999 ja on sen jälkeen toiminut juniorivalmennuksen parissa sekä muun muassa Pallo-Iirojen päävalmentajana kaudella 2002. Vuonna 2013 Plich aloitti FC Rauman naisten joukkueen valmennusryhmässä, kunnes hänet valittiin kesäkuun alussa NiceFutiksen päävalmentajaksi Sami Rintasen tilalle.
Konepaja E. Virtanen
Konepaja E. Virtanen on Jokioisissa sijaitseva, vuonna 1969 Eino Virtasen perustama konepaja, joka valmistaa muun muassa särmäyspuristimia ja levyleikkureita. Yhtiön liikevaihto on noin kolme miljoonaa euroa.
Rosseti
Rosseti () tai Rossijskije seti () on venäläinen valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka on tunnettu erityisesti miltei maanlaajuisesta, maailman suurimmasta sähkönsiirtoverkostaan.
Yhtiö sai alkunsa vuonna 2007, kun Venäjän energia-alaa (RAO JeES Rossii) yhtiöitettiin edelleen alueellisesti ja toiminnallisesti erillisiin yhtiöihin. Yhtiö oli aluksi nimeltään Holding MRSK. Tämän alueiden välisiä ja alueellisia jakeluverkkoja hoitaneen energiakonsernin nimi muutettiin Venäjän presidentti Putinin antamalla asetuksella marraskuussa 2012, minkä nimenmuutoksen yhtiökokous vahvisti maaliskuussa 2013.
Rosseti on Venäjän tärkein sähkön jakeluverkkoyhtiö ja siksi keskeinen toimija maan perusrakenteiden kannalta. Se kuuluu maailman suurimpiin verkkoyhtiöihin niin asiakasmäärältään kuin jakeluverkon laajuuden osalta. Yhtiöllä on 97 erilaista tytäryritystä, joiden kautta se on läsnä Venäjän 69 federaatiosubjektissa. Konsernin sähkönjakeluverkosto, jonka yhteispituus on 2,1 miljoonaa kilometriä, ulottuu sekä alueiden välille että federaatiosubjektien sisäiselle tasolle. Verkostossa käytetään kymmentä eri siirtojännitettä väliltä 0,4–220 kilovolttia. Vuonna 2011 yhtiön verkostot siirsivät yhteensä 590 miljardia kWh sähköä.
Konserni hankki marraskuussa 2012 alkupuolella osake-enemmistön (79,55 %) valtioenemmistöisestä kantaverkkoyhtiöstä FSK JeES:stä (Federalnaja setevaja kompanija), josta tuli näin sen tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi päätettiin suunnatusta osakeannista.
Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa, osa verkkoyhtiö Rossetin osakkeista noteerataan Moskovan pörssissä (MICEX-RTS). Vuoden 2012 lopussa esimerkiksi suomalainen eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen kuului energiakonsernin vähemmistöomistajiin 0,16 % osuudella.
Stanisław Ignacy Witkiewicz
Stanisław Ignacy Witkiewicz eli ”Witkacy” (24. helmikuuta 1885 Varsova – 18. syyskuuta 1939), oli puolalainen runoilija, kirjailija, näytelmäkirjailija, taidemaalari, valokuvaaja ja filosofi.
Witkiewicz oli Karol Szymanowskin ja Bronisław Malinowskin läheinen ystävä. Malinowski pyysi 1914 Witkiewicziä mukaan tutkimusmatkalleen Oseaniaan, Witkiewicz olisi toiminut valokuvaajana ja piirtäjänä. Hanke kuitenkin keskeytyi toisen maailmansodan puhjetessa.
Sodan jälkeen Witkiewicz elätti itseään muotokuvamaalarina ja hän kirjoitti myös näytelmiä. Witkiewicz alkoi käyttää Witkacy-nimeä vuoden 1925 jälkeen. 1920-luvun loppupuolella hän kirjoitti kaksi romaania, joista toinen käsitteli muun muassa huumeita ja filosofiaa.
Witkacy teki itsemurhan kuultuaan, että Neuvostoliitto oli miehittänyt Puolan 1939. Witkiewicz ei ollut kovin tunnettu kuollessaan, mutta toisen maailmansodan jälkeen hänen tuotantonsa alkoi saada huomiota Puolassa muun muassa teatterin ja kirjailijoiden keskuudessa. Nykyisin Witkiewicziä pidetään yhtenä Puolan merkittävimmistä moderneista kirjailijoista Witold Gombrowiczin ja Bruno Schulzin ohella.
Stanisław Przybyszewski
Stanisław Feliks Przybyszewski (7. toukokuuta 1868 – 23. marraskuuta 1927) oli puolalainen kirjailija ja runoilija, joka kirjoitti sekä puolan että saksan kielellä.
Przybyszewski kuului Nuori Puola -liikkeeseen ja edusti kirjallisuudessa dekadenttia ja naturalistista koulukuntaa. Hänen näytelmiään on yhdistetty myös symbolistiseen liikkeeseen.
Eino H. Laurila -kansantulomitali
Eino H. Laurila -kansantulomitali on tunnustus joka annetaan merkittävästä työstä kansantaloudellisen tutkimuksen ja etenkin kansantalouden kuvausjärjestelmien kehittämisen, soveltamisen ja tunnettuuden hyväksi. Mitali jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1993 ja sen sai Eino Laurila työstään Suomen kansantalouden tilinpidon kehittäjänä.
Mitalin saajan valitsevat Ekonomiska Samfundet i Finland, Suomen Tilastoseura, Taloustieteellinen Yhdistys, Tilastokeskus ja Yrjö Jahnssonin säätiö.
Solidaarisuus (täsmennyssivu)
Solidaarisuus voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Béla Jávorszky
Béla Jávorszky (s. 1940) on unkarilainen kirjailija, kääntäjä ja diplomaatti. Hän oli Unkarin suurlähettiläs Helsingissä 1990–1994 ja Tallinnassa 1999–2002.
Jávorszky on esseisti, ja hän on kääntänyt unkariksi suomalaista kirjallisuutta, sekä suomenkielistä että ruotsinkielistä, ja hän esittelee suomalaista kulttuuria Unkarissa. Tästä työstä hän sai neljä kertaa E. W. Ponkalan säätiön tunnustuspalkinnon sekä Antti Wihurin Säätiön pääpalkinnon. Vuonna 1976 Jávorszky sai Suomen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon. Hänen tuoreimpia töitään ovat muun muassa Ulla-Leena Lundbergin "Isin" ja "Marsipansoldatenin", Kjell Westön "Hägring 38:n", Rosa Liksomin teoksen "Hytti nro 6", Leena Krohnin romaanin "Erehdys" sekä monien suomalaisen runoantologioiden kääntäminen unkariksi.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1983
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1983 Jyväskylässä 29.–30. tammikuuta, Liedossa 4.–6. helmikuuta ja Lahdessa 6. maaliskuuta.
Jyväskylä, 29. tammikuuta Kilpailu oli alimittainen.
Lieto, 4. helmikuuta
Kilpailu käytiin Salpausselän kisojen yhteydessä Lahdessa 6. maaliskuuta. Kilpailun nopein oli Ruotsin Thomas Wassberg ajalla 2.34.51,8, Kirvesniemi oli toinen ja Autio kolmas.
Lieto, 5. helmikuuta.
Jyväskylä, 29. tammikuuta.
Jyväskylä, 30. tammikuuta.
Lieto, 6. helmikuuta.
Lieto, 5. helmikuuta.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1984
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1984 Joutsassa 14.–15. tammikuuta, Lahdessa 4. maaliskuuta sekä Rovaniemellä 24.–25. maaliskuuta.
Joutsa, 14. tammikuuta.
Joutsa, 15. tammikuuta.
Kilpailu käytiin Salpausselän kisojen yhteydessä Lahdessa 4. maaliskuuta. Kilpailun nopein oli Neuvostoliiton Vladimir Sahnov ajalla 2.49.14,51. Mieto oli kuudes ja Härkönen seitsemäs.
Rovaniemi, 24. maaliskuuta.
Joutsa, 14. tammikuuta.
Joutsa, 15. tammikuuta.
Rovaniemi, 25. maaliskuuta.
Rovaniemi, 24. maaliskuuta.
Alfonso Coto Monge
Alfonso Coto Monge (5. elokuuta 1915 Cartago – 22. heinäkuuta 2006) oli costaricalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San José de Costa Rican arkkihiippakuntaan 9. marraskuuta 1941 ja nimitettiin Limónin apostoliseksi vikaariksi sekä Bigastron titulaaripiispaksi 7. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lajos Kada, jota avustivat Enrique Bolaños Quesada ja José Rafael Barquero Arce.
Coto Monge erosi tehtävistään apostolisena vikaarina 30. joulukuuta 1994.
Edward Ilsley
Edward Ilsley (11. toukokuuta 1838 Stafford – 1. joulukuuta 1926) oli brittiläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1861 ja nimitettiin Birminghamin vihkipiispaksi sekä Fesseën titulaaripiispaksi 21. marraskuuta 1879. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi William Bernard Ullathorne, jota avustivat Francis Kerril Amherst ja Edmund Knight.
15. helmikuuta 1888 Ilsley sai nimityksen Birminghamin piispaksi ja 28. lokakuuta 1911 arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 15. tammikuuta 1921, mutta sai 13. kesäkuuta 1921 vielä nimityksen Macran titulaariarkkipiispaksi.
Franca Rame
Franca Rame (18. kesäkuuta 1928 Parabiago, Lombardia, Italia – 29. toukokuuta 2013 Milano, Italia) oli italialainen näyttelijä ja vasemmistolainen naisasia-aktiivi. Hänet tunnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneen Dario Fon työtoverina ja puolisona.
Franca Rame oli teatterisuvusta, jonka juuret lasketaan jopa 1600-luvulle. Ramen ja Fon avioliitto solmittiin vuonna 1954. Heillä on poika Jacopo.
Rame ja Fo perustivat 1958 oman teatteriryhmänsä. He toimivat poliittisten vankien perheitä avustavassa järjestössä 1960-luvulla. He hylkäsivät perinteisen tavan tehdä teatteria 1968 Ranskan opiskelijalevottomuuksien aikana. He perustivat Associazione Nuova Scenan, joka esitti farssin keinoin poliittista teatteria, myös television välityksellä.
Äärioikeisto oli uhannut pariskuntaa pommi-iskulla jo 1966. Vuonna 1973 Franca Rame kidnapattiin ja pahoinpideltiin sekä joukkoraiskattiin. Tekijöitä ei tavoitettu. Vuonna 1975 hän toteutti monologin "Lo Stupro" (Raiskaus), jossa purki kokemuksiaan. Monologi kesti julkisuudessa vuosikymmeniä.
Vuonna 2006 Franca Rame valittiin Italian senaattiin Italia dei Valori -puolueesta.
Vincent Mojwok Nyiker
Vincent Mojwok Nyiker (25. tammikuuta 1933 – 5. tammikuuta 2018) oli eteläsudanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malakalin apostoliseen prefektuuriin 21. heinäkuuta 1963. Vuonna 1974 Malakalista tuli hiippakunta, ja 15. maaliskuuta 1979 Mojwok Nyiker sai nimityksen sen piispaksi. Hänet konsekroi 27. toukokuuta paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo.
Mojwok Nyiker jäi eläkkeelle 16. toukokuuta 2009.
Pio Yukwan Deng
Pio Yukwan Deng (1. tammikuuta 1921 – 3. joulukuuta 1976) oli sudanilainen (eteläsudanilainen) roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malakalin apostoliseen prefektuuriin 6. tammikuuta 1956. Hänet nimitettiin Malakalin prefektiksi 19. elokuuta 1967, ja hänen aikanaan prefektuurista tuli hiippakunta. Yukwan Deng sai nimityksen Malakalin piispaksi 12. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. huhtikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Agnelo Rossi, jota avustivat Ubaldo Calabresi ja Ireneus Wien Dud.
Yukwan Deng kuoli 55-vuotiaana virassa.
Ubaldo Calabresi
Ubaldo Calabresi (2. tammikuuta 1925 Sezze Romano – 14. kesäkuuta 2004) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä. Hänet vihittiin papiksi Sezzen hiippakuntaan 27. maaliskuuta 1948 ja nimitettiin Fundin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi delegaatiksi Sudaniin 3. heinäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Marie Villot, jota avustivat Sergio Pignedoli ja Arrigo Pintonello.
Calabresi sai 29. huhtikuuta 1972 nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Sudaniin. 5. tammikuuta 1978 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Venezuelaan ja 23. tammikuuta 1981 Argentiinaan. Hän jäi eläkkeelle 4. maaliskuuta 2000.
Sonic Lost World
Sonic Lost World (ソニック ロストワールド "Sonikku Rosuto Wārudo") on "Sonic the Hedgehog" -pelisarjan toimintaseikkailu- ja tasohyppelypeli, joka julkaistiin Euroopassa 18. lokakuuta 2013 Wii U:lle ja Nintendo 3DS:lle. Peliä kehittivät Sonic Team Wii U:lle ja Dimps Nintendo 3DS:lle. Sen julkaisi Sega. Kaksi vuotta pelin julkaisun jälkeen "Sonic Lost World" sai PC-julkaisun Steam-pelipalveluun 2. Marraskuuta 2015.
Sonicin jahdatessa arkkivihollistaan Dr. Eggmania hän joutuu matkustamaan maailmaan, joka tunnetaan nimellä Lost Hex. Siellä hän saa selville että Eggman on valjastanut joukon kätyreitä, jotka tunnetaan nimellä Deadly Six. Joukko kuitenkin pakottaa Sonicia ja Eggmania toimimaan yhdessä pysäyttääkseen pahikset.
Pelin otsikon "Sonic Lost World" mainitsi Sega toukokuussa 2013, ja siitä tiedotettiin Siliconeran sivuilla 15. toukokuuta 2013. Peli paljastettiin ensimmäistä kertaa 17. toukokuuta 2013, Nintendo Directin ilmoituksessa. Peli paljastettiin osana Segan ja Nintendon yhteistyötä "Sonic the Hedgehog" -pelisarjan parissa. Se on yksi kolmesta tämän yhteistyön alaisena kehitetyistä peleistä, muiden ollessa "Mario & Sonic" -sarjan neljäs peli, "Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games" sekä toistaiseksi paljastamaton "Sonic"-peli. Sega raportoi että pelistä olisi lisää sisältöä näyteltävissä E3 2013 -messuilla, ja sanoi vielä että peli sisältää sekä vanhoja että uusia hahmoja molemmilta puolilta, Sonicin vihollisista ja ystävistä. 23. toukokuuta 2013 Sega lähetti teaserin, jossa näkyy kuusi uutta hahmoa siluettikuvissa ja Sega tiedotti vielä että lisää sisältöä paljastetaan 29. toukokuuta. Pelin ensimmäinen traileri julkaistiin 28. toukokuuta, päivää aikaisemmin kuin alkuperäisessä ilmoituksessa sanottiin.
Ernest Bertrand Boland
Ernest Bertrand Boland (s. 10. heinäkuuta 1925 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen dominikaaneihin kuuluva roomalaiskatolinen piispa. Hän työskenteli Pakistanissa.
Boland sai pappisvihkimyksensä 9. kesäkuuta 1955. Hänet nimitettiin Multanin hiippakunnan johtoon Pakistaniin 17. toukokuuta 1966, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Russell Joseph McVinney, jota avustivat Bernard Matthew Kelly ja Fulton John Sheen. Boland erosi tehtävistään Multanin piispana 20. lokakuuta 1984.
Matthew Baroi
Matthew Baroi (31. elokuuta 1925 – 4. huhtikuuta 1983) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Krishnagarin hiippakunnan johtoon 17. syyskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Joseph Albert Rosario ja Robert Kerketta.
Baroi kuoli 57-vuotiaana virassa.
Arrigo Pintonello
Arrigo Pintonello (18. elokuuta 1908 Padova – 8. heinäkuuta 2001) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Padovan hiippakuntaan 9. lokakuuta 1932 ja nimitettiin Italian sotilasarkkipiispaksi sekä Theodosiopolis in Arcadian titulaaripiispaksi 4. marraskuuta 1953. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adeodato Giovanni Piazza, jota avustivat Carlo Confalonieri ja Girolamo Bartolomeo Bortignon.
Pintonello sai 1. toukokuuta 1965 nimityksen Velletrin apostoliseksi hallitsijaksi. 12. syyskuuta 1967 hänet nimitettiin Terracina-Latina, Priverno e Sezzen (myöh. Latina-Terracina-Sezze-Priverno) piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 25. kesäkuuta 1971. Hänellä oli arkkipiispan henkilökohtainen arvonimi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Andrea Maria Erba
Andrea Maria Erba (1. tammikuuta 1930 Biassono – 21. toukokuuta 2016 Velletri) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin barnabiittien papiksi 17. maaliskuuta 1956 ja nimitettiin Velletri-Segnin hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja José Tomás Sánchez.
Erba jäi eläkkeelle 28. tammikuuta 2006. Hän kuoli 86-vuotiaana 21. toukokuuta 2016.
Pierre Patau
Pierre Patau (4. toukokuuta 1864 Bolquère – 6. maaliskuuta 1941) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Perpignan-Elnen hiippakuntaan vuonna 1888 ja nimitettiin saman hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Toronen titulaaripiispaksi 1. toukokuuta 1925. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Martin-Jérôme Izart, jota avustivat Gabriel-Roch de Llobet ja Jean-Justin-Michel Girbeau.
Patau erosi tehtävistään vihkipiispana 29. joulukuuta 1932.
Patau
Patau on ollut seuraavien henkilöiden sukunimi:
Paul Lanneau
Paul Lanneau (22. heinäkuuta 1925 Anderlecht – 26. tammikuuta 2017) oli belgialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mecheleniin (myöh. Mechelen-Bryssel) 24. heinäkuuta 1949 ja nimitettiin Mechelen-Brysselin vihkipiispaksi sekä Tusuroksen titulaaripiispaksi 14. helmikuuta 1982. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Godfried Danneels, jota avustivat Emiel-Jozef De Smedt, Guillaume Marie van Zuylen, Jean Huard ja Paul Constant Schoenmaekers.
Lanneau jäi eläkkeelle 20. maaliskuuta 2002.
Visma Solutions
Visma Solutions Oy on suomalainen yritys, joka tarjoaa SaaS-palveluita yrityksille. Sen päätuotteita ovat sähköisen taloushallinnon ohjelmisto Visma Netvisor, toiminnanohjausjärjestelmät Visma Severa ja ValueFrame, verkkolaskutusoperaattori Maventa ja sähköisen allekirjoittamisen työkalu Visma Sign. Visma Solutions Oy on osa norjalaista Visma-konsernia.
Visma Solutions Oy perustettiin vuoden 2012 lopulla. Tällöin entisen Netvisor Oy:n toiminimi muutettiin Visma Solutions Oy:ksi. Toukokuussa 2013 myös Visma Severa Oy ja tammikuussa 2014 Maventa Oy sulautuivat Visma Solutions:iin. Yrityksen toimitusjohtaja on Ari-Pekka Salovaara.
Visma Solutions Oy tarjoaa viittä SaaS-palvelua. 
Visma Netvisor on taloushallinnon ja yritysten liiketoimintaprosessit yhdistävä pilvipalvelu, jota noin 20 000 yritystä käyttää liiketoiminnassaan. Lisäksi sitä käyttävät lukuisat suomalaiset tilitoimistot.
Visma Severa tarjoaa työnohjausratkaisuja asiantuntija- ja projektiyritysten tarpeisiin. Sen pääasiakasryhmät ovat insinööri- ja arkkitehtitoimistot, IT- ja konsultointiala, mainos- ja viestintätoimistot ja tilitoimistot.Visma Severalla on jo yli 1000 asiakasta Suomessa. Suomen lisäksi Visma Severaa tarjotaan Ruotsissa, Norjassa ja Hollannissa.
Verkkolaskutusoperaattori Maventaa käyttää yli 120 000 asiakasta Pohjoismaissa. Kotimainen Maventa perustettiin vuonna 2007.
Visma Sign on sähköisen allekirjoittamisen työkalu, joka hyödyntää Tupas-tunnistautumista ja mobiilivarmennetta. Sillä tehty allekirjoitus on juridisesti pätevä ja soveltuu esimerkiksi sopimusten, pöytäkirjojen, valtakirjojen ja muiden dokumenttien allekirjoittamiseen.
ValueFrame on selainpohjainen toiminnanohjausjärjestelmä erityisesti asiantuntijayrityksille. Siihen sisältyy muun muassa projektinhallinta, asiakkuudenhallinta ja työajanseuranta.
Aivovuoto (albumi)
Aivovuoto on Aivovuoto -nimisen rap-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta 26. huhtikuuta 2013. Albumi julkaistiin CD:n lisäksi rajoitettuna 500 kappaleen vinyylipainoksena ja 200 kappaleen kasettipainoksena. Albumin kappaleista "Raaka keikka kolme" ja "Nyt on hyvä" on julkaistu musiikkivideot. "Aivovuoto" nousi parhaimmillaan 15. sijalle Suomen virallisella albumilistalla.
Aivovuoto julkaisi syksyllä 2013 kuusi minuuttia kestävän lyhytelokuvan "Moukarimies". Se esitettiin ensimmäisen kerran verkossa Rumban sivustola 15. syyskuuta 2013. Elokuvan taustalla soi albumin kappale "Moukarimies".
Enzio d’Antonio
Enzio d'Antonio (s. 16. toukokuuta 1925 Lanciano) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1949 ja nimitettiin Triventon hiippakunnan johtoon arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä 18. maaliskuuta 1975. Samalla hänet nimitettiin Boiano-Campobasson koadjuuttoriarkkipiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 11. toukokuuta Antonio Poma, jota avustivat Enrico Bartoletti ja Leopoldo Teofili.
D'Antoniosta tuli 31. tammikuuta 1977 Boiano-Campobasson arkkipiispa. Hän erosi vuonna 1977 Triventon hiippakunnan johdosta. Hän erosi myös Boiano-Campobasson arkkipiispan tehtävistä 24. kesäkuuta 1979, jolloin hän sai nimityksen Velebusduksen titulaariarkkipiispaksi. 13. toukokuuta 1982 hänet nimitettiin Lanciano e Ortonan (myöh. Lanciano-Ortona) arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. marraskuuta 2000.
Guy Alexis Herbulot
Guy Alexis Herbulot (s. 7. maaliskuuta 1925 Saint-Menges) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Reimsin arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Reimsin vihkipiispaksi sekä Obbin titulaaripiispaksi 20. kesäkuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jacques-Eugène-Louis Ménager, jota avustivat Georges-Stanislas-Jean Béjot ja Pierre Louis Leclerc.
Herbulot sai 12. toukokuuta 1978 nimityksen Corbeilin piispaksi. Hiippakunnan nimi muuttui hänen kaudellaan muotoon Evry-Corbeil-Essonnes. Hän jäi eläkkeelle 15. huhtikuuta 2000.
Jiah Khan
Jiah Khan (oik. Nafisa Khan, 20. helmikuuta 1988 – 3. kesäkuuta 2013) oli brittiläis-intialainen näyttelijä ja malli, joka esiintyi hindinkielisissä elokuvissa. New Yorkissa syntynyt ja Lontoossa kasvanut Khan teki elokuvadebyyttinsä kiistanalaisessa draamassa "Nishabd" vuonna 2007. Hänet tunnettiin parhaiten roolistaan psykologisessa jännityselokuvassa "Ghajini" vuodelta 2008. Hänen kolmas ja viimeinen elokuvaroolinsa oli komediassa "Housefull" vuonna 2010.
Khan löydettiin hirttäytyneenä kodistaan Mumbaista 3. kesäkuuta 2013. Myöhemmin löydettiin kuusisivuinen itsemurhaviesti, jossa mainittiin muun muassa äskettäin tehty abortti. Khanin kuolema järkytti Intian elokuvateollisuutta.
Zekarias Yohannes
Zekarias Yohannes (13. toukokuuta 1925 Adigenú – 1. joulukuuta 2016) oli eritrealainen etiopialaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Asmaran ordinariaattiin 2. kesäkuuta 1949 ja nimitettiin Asmaran eparkian vihkipiispaksi sekä Barcan titulaaripiispaksi 29. tammikuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paulos Tzadua, jota avustivat Asrate Mariam Yemmeru ja François Abraha.
Yohannes sai 17. heinäkuuta 1984 nimityksen Asmaran piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. kesäkuuta 2001.
Kitakalat
Kitakalat ("Stomiidae") on sukasuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Kitakalojen heimo jaetaan 5:een tai 6:een alaheimoon. Heimoon kuuluu 28 sukua ja lähteestä riippuen 228–292 lajia. Tyypillisiä piirteitä kaikille alaheimojen lajeille ovat hyvin pitkänomainen ruumiinmuoto, suuri pää ja suu, suuret piikkimäiset hampaat, leuan nauhamainen, uloke, jonka päässä on valoelimiä, vatsan valoelimet ja suomuttomuus. Selkäevän pituus ja sijainti vaihtelevat alaheimoittain. Eräillä lajeilla on rasvaevä ja eräiltä puuttuvat rinta- ja vatsaevät. Suurimmillaan kitakalojen heimon lajit saavuttavat noin 50 cm:n pituuden. Väritykseltään heimon kalat ovat tyypillisesti mustia tai tummanruskeita. Eräät lajit ovat hopeanharmaita tai vihertäviä.
Kitakalalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät syvissä vesissä aina 4 500 metrin syvyyteen asti. Öisin ne liikkuvat lähempänä pintaa kuin päivisin. Heimon kalat ovat petokaloja, jotka saalistavat planktonäyriäisiä ja suuremmat lajit myös kaloja. Ne houkuttelevat saaliseläimiä luokseen valoelimiensä avulla.