hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Takaisinsoitto
Takaisinsoittojärjestelmän tarkoitus on parantaa tavoitettavuutta ja puhelupalveluiden laatua. Se ylläpitää vastaamattomien puheluiden lokia. Järjestelmä voi olla operaattoriin sidottu tai operaattori- ja vaihdevapaa ratkaisu.
Takaisinsoittojärjestelmän voi toteuttaa kahdella eri tavalla:
Takaisinsoittojärjestelmä raportoi puhelut eri tavalla riippuen teknisestä toteutuksesta:
Takaisinsoittojärjestelmien ylläpitämät vastaamattomien puheluiden lokit toimivat eri tavalla käytetystä tekniikasta riippuen:
Takaisinsoittojärjestelmissä kutsutaan hävikiksi niitä vastaamattomia puheluita, jotka eivät rekisteröidy vastaamattomien puheluiden lokiin.
Hävikin määrä riippuu teknisestä toteutuksesta:
Takaisinsoittoviive on yksi tärkeimmistä takaisinsoittojärjestelmän vaatimuksista.
Mitä nopeammin vastaamattomalle asiakkaalle soitetaan takaisin sen parempi asiakaskokemus.
Piirre, jossa takaisinsoittotekniikat erovat jälleen toisistaan.
Takaisinsoittojärjestelmissä, joissa luvataan soittaa asiakkaalle takaisin tiettynä ajankohtana takaisinsoittoviiveet ovat aina kokonaispuhelinliikennettä mittaavaa järjestelmää huomattavasti pidemmät.
Tämä tapahtuu, kun esimerkiksi luvataan soittaa vastaamattomille asiakkaille esimerkiksi aikaisintaan 30 min kuluttua, niin takaisinsoittoviiveen keskiarvon tulokset alkavat yleensä vasta 30 minuutin jälkeen. Tämä rasittaa todellista takaisinsoittoviiveen keskiarvoa merkittävästi.
Kokonaispuhelinliikennettä mittaava järjestelmä tarjoaa taas vapaasti yrityksen henkilökunnalle mahdollisuuden soittaa asiakkaille takaisin heti kun heillä löytyy siihen vapaa mahdollisuus, jolloin järjestelmän käyttäjäviive poistuu ja takaisinsoittoviiveen keskiarvo on merkittävästi lyhempi.
Sama mahdollisuus löytyy myös valikkoperusteisesta takaisinsoittojärjestelmästä, mutta ihmiset alkavat toimia luvatun viiveen mukaisesti, jolloin syntyy eroja kontaktointiviiveissä.
Kokonaispuhelinliikennettä mittaavissa takaisinsoittojärjestelmissä takaisinsoittoviive pysyy ryhmissä noin 35 minuutin kohdilla keskiarvoisesti. Ennen kokonaispuhelinliikennettä mittaavaa takaisinsoittojärjestelmää todelliset takaisinsoittoviiveet ovat useissa mittauksissa olleet keskiarvoisesti 3 tunnin kohdalla, vaikka mitattavilla kohteilla on ollut vanhempaa tekniikkaa olevat takaisinsoittojärjestelmät käytössä.
Merkittävin ongelma syntyy siitä, että valikoihin ja ylivuotoon perustuvat takaisinsoittojärjestelmät eivät mittaa toteutunutta soittoa, vaan luottavat käyttäjän tekemiin manuaalisiin takaisinsoittokuittauksiin . Tämä osaltaan pidentää asiakkaan kontaktointiviivettä.
Gabriele Tredozi
Gabriele Tredozi (s. 9. syyskuuta 1957 Brisighella) on italialainen insinööri ja entinen Toro Rosson Formula 1 -tallin tekninen johtaja. Trezodozi toimi Minardin teknisenä johtajana vuosina 1996–1998. Vuonna 2001 hän palasi takaisin tallin tekniseksi johtajaksi. Hän jatkoi tehtävässään myös tallin muututtua Toro Rossoksi vuonna 2006. Hänet korvasi 1. marraskuuta 2006 lähtien Alex Hitzinger.
Jorma Lampela
Jorma Lampela (s. 1963) on suomalainen kuvittaja, karikatyyritaiteilija, animaattori ja kulttuurituottaja.
Lampela tunnetaan parhaiten värikkäistä karikatyyreistään. Hän on tehnyt karikatyyrejä yksityishenkilöistä ja julkisuuden henkilöistä. Hän on tehnyt kuvituksia levyjen kansiin, bändien keikkajulisteisiin ja mainoksiin.
Lampela on kuvittanut myös mainos- ja markkinointimateriaaleja, esimerkiksi Halva Oy:n esitteitä, joulukalenterin, makeispusseja ja rekkoja. Lampela on kuvittanut myös piirretyn musiikkianimaation Hurriganesin kappaleesta Get On. Animaatio on ollut mukana mm Hurriganesista kertovassa GANES-elokuvassa.
Lampelalla on animaatioalan koulutus Keski-Pohjanmaan ammatillisesta aikuiskoulutuskeskuksesta vuodelta 1997. Hän sai yrittäjän ammattitutkinnon Kankaanpään opistosta vuonna 2004. Hän opiskeli artesaaniksi ja kuvittajaksi Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa vuonna 2003. Lampela valmistui kulttuurituottajaksi Seinäjoen ammattikorkeakoulusta vuonna 2008.
Tiina Pyykkinen
Tiina Pyykkinen (s. 1983) on vuoden nuori taiteilija 2017. Saarijärvellä syntynyt Pyykkinen valmistui kuvataiteen maisteriksi Helsingin Kuvataideakatemiasta vuonna 2014. Hän on opiskellut myös Kokkolan Pohjoismaisessa taidekoulussa, Kankaanpään taidekoulussa sekä Hochschule für Grafik und Buchkunst -taidekorkeakoulussa Saksassa.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Pyykkinen piti Helsingissä vuonna 2011, minkä jälkeen hänen teoksiaan on ollut esillä yksityis- ja ryhmänäyttelyissä Suomessa, Saksassa ja Iso-Britanniassa. Hänen teoksiaan löytyy muun muassa Saastamoisen ja Paulon säätiöiden kokoelmissa, Salon taidemuseossa ja Valtion taideteostoimikunnan kokoelmissa.
Pyykkinen tutkii taiteessaan valoa ja sen heijastuksia. Pyykkistä kiinnostavat erityisesti valon taittuminen ja millaisia illuusioita matan ja kiiltävän maalin yhdistelmillä voi luoda. Valo, arkkitehtuuri ja tilaan sijoitellut esineet vaikuttavat näkymään. Kun katsoja vaihtaa kuvakulmaa, kokonaiskuva maalauksista muuttuu. Valoon, tilaan ja tilanteeseen nojaavan tyylinsä Pyykkinen löysi opiskellessaan Kuvataideakatemiassa.
Aura Nurmi
Aura Nurmi (s. 1988) on suomalainen runoilija ja lavarunoustapahtumia järjestävän Helsinki Poetry Connectionin aiempi puheenjohtaja.
Nurmen esikoisrunoteos "Villieläimiä" ilmestyi Kolera Kollektiivin kustantamana vuonna 2016. "Villieläimiä" on kertomus vanhempien vastuuttomuudesta ja lapsista köyhässä lähiössä. 
Nurmi oli teoksesta ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi vuonna 2016 sekä voitti teoksellaan Kalevi Jäntin palkinnon
Nurmi käsittelee teoksissaan yhteiskunnallisia teemoja. Hän kirjoitti ja esitti vuonna 2015 runosarjan väkivaltaisesti kuolleelle 8-vuotiaalle Vilja Eerika Tarkille.
Nopeempi ku Veijo
Nopeempi kuin Veijo on punkyhtye Kivesveto Go Gon EP-levy, joka julkaistiin 6. heinäkuuta 2017. Julkaisu on toinen osa trilogiaa, jonka ensimmäinen osa "Vesipäät" julkaistiin helmikuussa 2016. EP koostuu kahdesta vuosina 2015–2016 äänitetystä julkaisematta jääneestä 7” levystä. Albumin teemana ovat ihmiset ja luonto, ja kuinka luonto lopulta peittää kaiken ihmisen aikaansaaman rumuuden.
Albumin kappaletta ”Tony” varten järjestettiin kilpailu, jossa kappaletta varten haettiin soolosuoritusta vapaavalintaista instrumenttia käyttäen. Kansikuva on mukaelma Afrikan tähti -lautapelistä, jossa Afrikan kartta on vaihdettu Kouvolaksi.
Keskisuomalaisen Aki Lehti antoi albumille kolme tähteä viidestä, ja piti etenkin CD-versiota verrattomana "Vesipäät" -EP:n lisäkappaleiden johdosta. Hän sanoi hauskojen, absurdien ja nasevien sanoitusten jäävän mieleen, ja piti albumia aiempien julkaisujen kaltaisena, toimivan kaavan omaavana tuotoksena, jota jaksaa kuunnella ”kotisohvallakin kokonaisen levyn verran”. Infernon Tami Hintikka antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja totesi yhtyeen osaavan koukuttavien ja yksinkertaisten kappaleiden tekemisen. Hän totesi kappaleiden olevan aiheista huolimatta mukana hoilattavaa materiaalia, ja sanoi aatteiden ja politiikan olevan kaukana ihmisten tasolla toimivasta musiikista.
Juan Hernández Navarrete
Juan Hernandez Navarrete (s. 24. helmikuuta 1987 on meksikolainen nyrkkeilijä ja hallitseva kärpässarjan WBC liiton maailmanmestari. Urallaan Navarrete on voittanut myös WBC liiton tunnustaman korsisarjan mestaruuden.
Navarrete otteli debyyttiottelunsa vuonna 2004. Vuonna 2006 Navarrete kärsi ensimmäisen tappionsa Oscar Martinezille. Samana vuonna Navarrete voitti avoimena olleen korsisarjan NABF liiton mestaruuden tyrmäämällä Tirso Hernandez Moralesin ensimmäisessä erässä. Hernandez luopui NABF liiton mestaruudesta puolustettuaan sitä viidesti ja osallistui karsintaan pääsystä korsisarjan WBC liiton mestaruusotteluun. Karsintaottelussa Navarrete voitti Denver Cuellon tämän tultua diskatuksi kolmannessa erässä. Diskauksen syynä oli maahan vajonneen Navarreten lyöminen. Seuraavassa ottelussaan Navarrete voitti Moises Fuentesin hajaäänituomiolla kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi. Vuonna 2011 Navarrete kohtasi WBC liiton korsisarjan mestaruusottelussa Kazuto Iokan joka kuitenkin voitti Hernandezin yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Tämän jälkeen Navarrete otteli pitkään pääsemättä minkään liiton mestaruusotteluun. Navarrete raivasi odottaessaan vuonna 2016 tieltään entisen alemman kärpässarjan mestari Omar Niño Romeron sekä Dixon Floresin. Vuonna 2017 Navarrete pääsi ottelemaan väliaikaisesta kärpässarjan mestaruudesta Nawaphon Kaikanhaa vastaan ja voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Elina Berglund
Elina Berglund (s. 1984) on ruotsalainen hiukkasfyysikko, joka oli mukana tutkimusryhmässä, joka löysi kuulun Higgsin bosonin vuonna 2012. Berglund tunnetaan myös Natural Cycles -kännykkäsovelluksen perustajana.
Berglund luki itsensä teknillisen fysiikan diplomi-insinööriksi Lundin yliopistossa vuosina 2003-2008. Berglund valmistui tohtoriksi Geneven yliopistosta vuonna 2011. 
Berglund on tullut kuuluisaksi Higgsin bosonin löytämisestä heinäkuussa 2012. Higgsin bosoni on alkeishiukkanen, jota etsittiin pitkään. Berglund oli yksi 3000:sta tieteilijästä, jonka tehtävänä oli löytää alkeishiukkanen, jota hiukkasfyysikot olivat jahdanneet yli 50 vuotta. 
Natural Cycles on maksullinen perhesuunnitteluun tarkoitettu älypuhelinsovellus, jonka toiminta perustuu kuukautisten ajankohdan ja päivittäisen kehon lämpötilan mittauksen perusteella toimivaan algoritmiin. Sovellus hyväksyttiin viralliseksi ehkäisykeinoksi Euroopassa helmikuussa 2017.
Anna Mauranen
Anna Mauranen (s. 31. elokuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston englannin kielen professori.
Mauranen on valmistunut 1979 Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi aineinaan englantilainen filologia, yleinen kielitiede, psykologia ja väitellyt 1992 University of Birminghamista tohtoriksi (PhD).
Mauranen on ollut Helsingin yliopiston englannin kielen professori vuodesta 2005. Sitä ennen hän oli 1995–1999 englannin kielen ja kääntämisen professori Joensuun yliopistossa ja 1999–2005 englannin kielen professori Tampereen yliopistossa. Hän oli vierailevana professorina 2010 Copenhagen Business Schoolissa.
Mauranen on ollut vuodesta 2014 Helsingin yliopiston vararehtori, sitä ennen Helsingin yliopistossa varadekaani 2007–2009 ja dekaani 2010–2014 humanistinen tiedekunnassa sekä Tampereen yliopistossa kielten ja käännöstieteen laitoksen johtaja 2001–2005. Hän on Suomalaisen Tiedeakatemian varaesimies 2018.
Tiina Merisalo
Tiina-Sisko Merisalo, o.s. "Lehto" (s. 25. joulukuuta 1961 Tornio) on suomalainen museonjohtaja. Hän on ollut Helsingin kaupunginmuseon johtaja vuodesta 2003.
Merisalo on valmistunut filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1991 taidehistoria pääaineenaan ja suorittanut EMBA-tutkinnon 2015 Aalto University Executive Education (AEE) -ohjelmasta.
Ennen Helsingin kaupunginmuseon johtajaksi tuloaan Merisalo työskenteli Hangon museossa rakennustutkijana 1986, 1987–1988; Espoon kaupunginmuseossa jutkimus- ja dokumentointiyksikössä vs. ja vt. intendenttinä 1989–1991 ja intendenttinä 1991–1995; sitten Helsingin kaupunginmuseossa tutkijana 1995–1998 ja kulttuuriympäristöyksikössä yksikön päällikkönä 1998–2003.
Jonne Hankimaa
Jonne Hankimaa (s. 1966) on Suomen Rahapajan toimitusjohtaja elokuusta 2016 alkaen.
Aiemmin Hankimaa on toiminut Nokian ja Cargotecin palveluksessa useissa maissa, viimeksi Cargotec Intian toimitusjohtajana. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri.
Marja-Liisa Siikonen
Marja-Liisa Siikonen on johtava tutkija hissiliikenteen mallinnuksen alalla. Siikonen on yksi merkittävimpiä suomalaisia nykytiedenaisia. Hän työskentelee liikennevirtoja tutkivan tiimin johtajana Kone Oyj:ssä.
Siikosella oli nimissään tammikuussa 2017 yli 80 tieteellistä julkaisua sekä yli 200 hissijärjestelmien kehittämiseen liittyvää patenttia. Siikonen kuuluu Suomessa niiden naistutkijoiden joukkoon, joilla on eniten patentteja. Kaikki hänen patenttinsa liittyvät hissijärjestelmien kehittämiseen Kone-yhtiössä. Siikonen väitteli tohtoriksi vuonna 1997 Teknillisestä korkeakoulusta väitöstyöllään ”Planning and control models for elevators in high-rise buildings”. Siikonen on työskennellyt Koneessa vuodesta 1984.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2013
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2013 kilpailtiin 2.–3. maaliskuuta 2013 Kalajoen hiihtomajalla. Järjestävänä seurana toimi Kalajoen Junkkarit.
Lähde
Selviytyjät (kirjasarja)
Selviytyjät () on Soturikissoista tunnettujen Erin Hunter -nimeä käyttävien kirjoittajien kirjoittama fantasiakirjasarja.
Soturikissojen tapaan Selviytyjistä on olemassa eri tarinajaksoja. Jokainen näistä kertoo villikoiralauman, Villin lauman, elämästä ja ongelmista maanjäristyksen tuhoamassa maassa. Tarinajaksot ovat Selviytyjät (engl. "Survivors") ja The Gathering Darkness (suom. Nouseva pimeys). Lisäksi Selviytyjistä on novelleja, jotka kertovat yleensä jonkun sivuhenkilön elämästä ennen alkuperäisen kirjasarjan tapahtumia, vähän samaan tapaan kuin Soturikissojen novellit ja erikoisseikkailut. Tällä hetkellä Selviytyjistä on suomennettu vasta ensimmäinen sarja. Ei ole varmistettu, tullaanko seuraavia kirjoja julkaisemaan. Suomessa kirjasarjaa on kustantanut Jalava.
Sininen ikkuna
Sininen ikkuna () oli luonnon muovaama kivinen kaari Gozon saaren rannikolla Maltalla ja maan tunnetuin luonnonnähtävyys. Kaari ja vapaasti seisova pilari romahtivat kokonaan myrskyssä 8. maaliskuuta 2017.
Merisalo
Merisalo on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Merisaloja:
Liuhala
Liuhala on sukunimi ja kylä Tyrväässä. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Total War: Attila
Total War: Attila on Creative Assemblyn "Total War" -strategiapelisarjan osa, joka on julkaistu vuonna 2015. Pelin on julkaissut Sega Linux-, OS X- ja Microsoft Windows-alustoille.
Peli on saanut nimensä Attilasta.
Pelille on julkaistu useita lisäosia kuten:
Pelillä on 80/100 pistettä Metacritic-kerääjäsivustolla.
Nicole Perlman
Nicole Perlman on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan Marvel-elokuvasta "Guardians of the Galaxy" (2014).
Perlman on kotoisin Boulderin kaupungista Coloradossa. Hän opiskeli käsikirjoittamista New Yorkin yliopistossa ja laati jo opiskeluaikanaan ensimmäisen käsikirjoituksensa "Challengerin", joka on tosipohjainen tarina fyysikko Richard Feynmanista selvittämässä Challenger-avaruussukkulan tuhoutumissyytä. Perlmanin käsikirjoitus palkittiin muun muassa vuoden 2006 Tribecan elokuvajuhlilla, ja hän pääsi Variety-lehden lupaavien käsikirjoittajien listalle. Sen myötä Perlman sai joitakin käsikirjoituspestejä, kuten elämäkertaelokuvat Neil Armstrongista ja Wrightin veljeksistä, mutta mikään niistä ei lopulta toteutunut − vaikka "Challengerin" esituotanto etenikin niin pitkälle, että kesällä 2006 ohjaajaksi oli valittuna Philip Kaufman ja pääosan näyttelijäksi David Strathairn.
Vuonna 2009 Perlman liittyi Marvelin kaksivuotiseen käsikirjoittajaohjelmaan, jonka tarkoituksena oli työstää yhtiön sarjakuvista potentiaalisia elokuvaprojekteja. Tarjolla olevista vaihtoehdoista hän valitsi käsittelyynsä avaruuteen sijoittuvan ja jokseenkin tuntemattoman Galaksin Vartijat -ryhmän, ja seuraavat kaksi vuotta hän vietti perehtyen sarjakuviin ja laatien käsikirjoitusluonnosta. Perlman osallistui kreditoimattomana myös vuoden 2011 "Thor"-elokuvan käsikirjoittamiseen. Hän teki studion pyynnöstä "Guardians of the Galaxy" -käsikirjoituksestaan vielä toisen pikaisen luonnoksen loppuvuodesta 2011 ennen kuin James Gunn valittiin vuonna 2012 elokuvan ohjaajaksi. Gunn työsti käsikirjoitusta vielä huomattavasti lisäten siihen muun muassa huumoria ja muutamia hahmojakin, ja Perlman ja Gunn ovat esittäneet toisistaan poikkeavia lausuntoja siitä, kuinka paljon Perlmanin työstä säilyi elokuussa 2014 ensi-iltansa saaneeseen elokuvaan. Joka tapauksessa molemmat saivat käsikirjoituskrediitin. He saivat käsikirjoituksesta muun muassa Saturn- ja WGA-palkintoehdokkuuden.
Huhtikuussa 2015 Marvel valitsi Perlmanin ja Meg LeFauven Carol Danversista eli Kapteeni Ihmeestä kertovan "Captain Marvel" -elokuvan käsikirjoittajiksi. Vuonna 2016 Perlman valittiin käsikirjoittamaan "Detective Pikachu" -peliin perustuvaa  Alex Hirschin kanssa.
Perlman myös käsikirjoittaa Marvelille Gamorasta kertovaa sarjakuvajulkaisua, jota piirtää Marco Checchetto.
Christian Ahlmann
Christian Ahlmann (s. 17. joulukuuta 1974 Marl) on saksalainen esteratsastaja, ja kaksinkertainen olympiamitalisti, MM-mitalisti sekä kaksinkertainen Euroopan-mestari. Hän on vuonna 2017 FEI:n maailmanrankingissa viidentenä.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2003 Donaueschingenissä Ahlmann voitti hevosellaan "Cöster" kaksi Euroopan-mestaruutta; henkilökohtaisessa kilpailussa sekä joukkuekilpailussa. Kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa hän oli voittamassa joukkueensa kanssa olympiapronssia. MM-kilpailuissa vuonna 2006 Aachenissa hän voitti "Cösterin" ja joukkueensa kanssa pronssia. EM-kisoissa 2007 Mannheimissa hän saavutti joukkuehopeaa. Kesäolympialaisissa 2008 "Cöster" antoi positiivisen dopingnäytteen. Sen verestä löytyi kapsaisiinia. Myös kolme muuta hevosta antoi kapsaisiinia sisältäneen näytteen samoissa kilpailuissa. Ahlmannin suoritukset kilpailuissa hylättiin.
Kesäolympialaisiin 2012 yhtenä ennakkosuosikeista lähtenyt Ahlmann alisuoritti uuden hevosensa "Codex Onen" kanssa. Herningin EM-kisoissa 2013 Ahlmann voitti kuitenkin jälleen joukkuekisasta hopeaa. Aachenissa 2015 hän oli saavuttamassa EM-joukkuehopeaa. Rion olympialaisissa 2016 Ahlmann sai joukkueensa kanssa olympiapronssia, hevosenaan "Taloubet Z".
Yhteenvirtaus
Yhteenvirtaus eli jokien yhtyminen on kahden tai useamman joen yhdistyminen yhteen uomaan. Yhdistymispaikkaa kutsutaan itsessään myös yhteenvirtaukseksi tai jokien yhtymäkohdaksi. Yhteenvirtauksen jälkeen vedet jatkavat alajuoksulle yhtenä virtana. Myös jokea pienempien purojen tai ojien yhtymistä voidaan kutsua yhteenvirtaukseksi. Moni suuri kaupunki on perustettu suurten jokien yhteenvirtauksiin.
Toini Swan
Toini Vellamo Swan (24. syyskuuta 1870 – 29. marraskuuta 1949) oli suomalainen kirjailija, kääntäjä ja opettaja. Toini Swanin vanhemmat olivat Carl Gustaf Swan, joka mm. perusti Lappeenrannan ensimmäisen sanomalehden, ja Emilia Malin. Emilia Malin harrasti kirjallisuutta ja opasti varhain kaikki yhdeksän tytärtään (yhdeksän mustaa joutsenta) lukemaan satuja ja kertomuksia. Perheen koti oli ruotsinkielinen, mutta J. V. Snellmanin innoittama isä omistautui suomalaisuusaatteelle ja puhui suomea melko hyvin; äidin suomen kielen taito jäi melko heikoksi. Toini Swan kirjoitti ainakin "Sirkka"-lastenlehteen ja käänsi suomeksi F.H. Burnettin teokset "Pikku prinsessa" (1888), "Salainen puutarha" (1911) ja "Kadonnut prinssi" (1915) sekä Kate Douglas Wigginin teoksen "Keltaisen talon lapset" (1911) ja Mary Augusta Wardin teoksen "Marcella" (1894).
Prince of Persia: The Forgotten Sands
Prince of Persia: The Forgotten Sands on Ubisoftin kehittämä ja julkaisema videopeli "Prince of Persia" pelisarjaan.
Peli jatkaa -pelissä aloitettua tarinaa.
Peli on julkaistu vuonna 2010 useille eri alustoille kuten: PlayStation 3, Wii, Microsoft Windows ja Xbox 360.
Hampus Gustafsson (jääkiekkoilija, 1993)
Hampus Gustafsson (s. 26. lokakuuta 1993 Ljungby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Hershey Bearsissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Gustafsson osaa pelata myös keskellä.
Gustafsson on IF Troja-Ljungbyn kasvatti. Hän voitti kaudella 2009–2010 seuran J18-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin J18 Elitissä tehoilla 14+21=35. Kaudella 2010–2011 Gustafsson oli tehoilla 12+9=21 Troja-Ljungbyn paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Yhdysvaltoihin Gilmour Academyn high school -joukkueeseen. Kaudeksi 2012–2013 Gustafsson siirtyi sieltä NAHL-junioriliigan Amarillo Bullsiin. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden, Robertson Cupin.
Vuodet 2013–2017 Gustafsson kävi Merrimack Collegea. "Sophomore -kaudellaan" 2014–2015 hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies Brett Seneyn jälkeen tehoilla 11+14=25. "Junior -kaudellaan" Gustafsson nousi Merrimackin varakapteeniksi. Hän jakoi joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin voiton Seneyn kanssa tehoilla 8+18=26. "Senior -kaudellaan" Gustafsson oli tehoilla 15+11=26 Merrimackin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Seneyn jälkeen.
Maaliskuussa 2017 Gustafsson teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Hän liittyi samalla amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Hershey Bearsin vahvuuteen.
Gustafssonin isoveli John pelaa SPHL-liigaa Pensacola Ice Flyersissa. Veljekset pelasivat kolme kautta joukkuetovereina Merrimackissa.
Hampus Gustafsson
Hampus Gustafsson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Elli Swan
Elli Ainamo Swan (1868–1954) oli suomalainen opettaja ja koulun johtaja. Elli Swanin vanhemmat olivat Carl Gustaf Swan, joka muun muassa perusti Lappeenrannan ensimmäisen sanomalehden, ja Emilia Malin.
Emilia Malin harrasti kirjallisuutta ja opasti varhain kaikki yhdeksän tytärtään (Yhdeksän mustaa joutsenta) lukemaan satuja ja kertomuksia. Perheen koti oli ruotsinkielinen, mutta J. V. Snellmanin innoittama isä omistautui suomalaisuusaatteelle ja puhui suomea melko hyvin; äidin suomen kielen taito jäi melko heikoksi. Elli Swan suoritti Helsingin suomalaisen tyttökoulun päättötutkinnon 1887 ja suomalaisen jatko-opiston päättötutkinnon 1896. Hän toimi opettajana Mikkelissä, Nurmeksessa, Lappeenrannassa, Kymissä, Kuopiossa ja Helsingissä.
Mari Pantsar
Mari Pantsar (ent. Pantsar-Kallio) on Suomen itsenäisyyden juhlarahasto Sitran johtaja. Hän on johtanut Sitrassa 1.1.2014 alkaen hiilineutraali kiertotalous-teemaa, jonka tavoitteena on vauhdittaa Suomen siirtymää kohti ekologisesti kestävämpää, kilpailukykyistä yhteiskuntaa ja luoda uutta talouskasvua kiertotalouden toimintamalleista.
Mari Pantsar on koulutukseltaan analyyttisen kemian tohtori. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1997 aiheenaan ympäristölle ja terveydelle haitallisten raskasmetallien spesiaatio IC-ICP-MS:lla. Pantsar on työskennellyt ympäristöalan konsulttina ja muun muassa UPM:n ympäristöpäällikkönä vuosina 2000–2007. Vuodesta 2007 alkaen Pantsar toimi Suomen Cleantech-klusterin ohjelmajohtajana Lahden tiede- ja yrityspuistossa. 19.1.2012 valtioneuvosto nimitti Pantsarin Jyrki Kataisen hallituksen Cleantech-liiketoiminnan strategisen ohjelman johtajaksi ajalle 1.2.2012–30.9.2015, strategisen ohjelman toimikauden ajaksi.
Pantsar on toiminut myös lukuisten cleantech–yritysten hallituksissa. Vuoden 2017 alussa Pantsar toimi mm. Ahlström Capital Cleantech Management Ky:n, Tampereen teknillisen yliopiston säätiön ja Pääkaupunkiseudun Smart & Clean-säätiön hallituksissa. Hän on jäsen Fortumin sidosryhmien neuvottelukunnassa ja useissa kansallisissa työryhmissä mm. biotalouspaneelissa, kiertotalouden ohjausryhmässä, kiinteistö- ja rakennusalan foorumissa ja maaseutupolitiikan neuvottelukunnassa. Pantsarilla on ympäristökemian dosenttuuri Helsingin yliopistossa ja Cleantech-kemian dosenttuuri Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa.
Kesällä 2013 Pantsar kihlautui Elinkeinoelämän keskusliiton toimitusjohtaja Jyri Häkämiehen kanssa. He menivät naimisiin 31. joulukuuta 2015. Pantsarilla on vuonna 1996 syntynyt tytär, Silja Kallio.
Jäyhä Jököttäjä
Jäyhä Jököttäjä (engl. "The Smugsnorkle Squattie") on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä sarjakuvatarina vuodelta 1946.
Tupu, Hupu ja Lupu haluaisivat ottaa hoidettavakseen kaverinsa koiran, mutta Aku Ankka ei halua sekarotuista eläintä vaan ostaa nerokkaaksi kehumansa jäyhä jököttäjä -rotuisen, Hurtta III Henkevä -nimisen koiran. Aku yrittää saada koiransa tekemään erilaisia temppuja, mutta se ei suostu liikahtamaankaan: pojat tajuavat jäyhän jököttäjän olevan lähes aivoton, ja nauravat asialle. Lopulta Aku saa tietää, että jäyhä jököttäjä osaa noutaa keppejä. Vähä-älyinen koira tuo kuitenkin vahingossa hänelle kepin sijasta dynamiittipötkön, jonka Aku on vähällä heittää kotinsa seinää päin, mutta poikien koira pelastaa talon nappaamalla pötkön ilmasta.
"Jäyhä Jököttäjä" julkaistiin ensimmäistä kertaa "Walt Disney’s Comics and Stories" -lehden numerossa 70 vuonna 1946. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numerossa 09/1977.
Tom Clancy’s Splinter Cell: Blacklist
Tom Clancy’s Splinter Cell: Blacklist on Ubisoftin julkaisema "Splinter Cell" -pelisarjan osa.
Peli on julkaistu vuonna 2013 PlayStation 3, Wii U, Microsoft Windows ja Xbox 360 -alustoille.
Frédéric Vasseur
Frédéric Vasseur (s. 28. toukokuuta 1968) on Formula 1 -tallipäällikkö.
Vasseur on toiminut alemmissa sarjoissa ranskalainen ART Grand Prix -tallin tallipäällikkönä ja vuonna 2016 Renault’n Formula 1 -tallin tallipäällikkönä, hän jätti tehtävän tammikuussa 2017. Heinäkuussa 2017 Vasseur nimettiin F1-talli Sauberin tallipäälliköksi korvaten tehtävästä eronneen Monisha Kaltenbornin.
Splinter Cell (kirjasarja)
Tom Clancy luonut kirjasarjan Splinter Cell, joka on kehittynyt "Splinter Cell" -pelisarjan menestyksestä.
Hyvin menestynyt pelisarja loi vuonna 2004 ensimmäisen Splinter Cell -romaanin, joka aloitti kirjasarjan. Kirjojen oikea kirjoittaja on myös James Bond -kirjoistaan tunnettu Raymond Benson.
Yhtäkään kirjasarjan kirjoista ei ole suomennettu.
Sarjan kirjat:
Laura Saarikoski
Laura Saarikoski (o.s. Pekonen, s. 24. syyskuuta 1974) on suomalainen journalisti ja Helsingin Sanomien toimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Yhdysvaltain politiikan toimituksesta. Helsingin Sanomien toimittaja Saska Saarikoski on hänen puolisonsa.
Saarikoski valittiin 2017 vuoden journalistiksi ja palkittiin Bonnierin Journalistipalkinnolla Vuoden journalisti -sarjassa.
Laura Saarikoski on käynyt Uudessa-Seelannissa Marist Sisters’ Collegea, jonka jälkeen hän on valmistunut ylioppilaaksi Pohjois-Tapiolan lukiosta 1994. Vuodesta 1995 Saarikoski toimi Helsingin Sanomien kaupunkitoimituksen toimittajana. Vuonna 2005 hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta sivuaineena poliittinen historia. Yhdysvaltain politiikan sivuaineopintoja hän kävi Yhdysvalloissa George Washingtonin yliopistolla vuosina 1998–2000. Asuessaan Washingtonissa vuosina 1997–2001 hän toimi myös Helsingin Sanomien vakituisena avustajana. Vuosina 2003–2005 Saarikoski toimi Helsingin Sanomien politiikan toimittajana. Vuodesta 2005 vuoteen 2013 Saarikoski toimi Helsingin Sanomien Sunnuntai-osaston esimiehenä. Tänä aikana hän oli myös stipendiaattina Oxfordin yliopiston Reuters-instituutissa Britanniassa vuosina 2011–2012. Saarikoski on työskennellyt kirjeenvaihtajana Yhdysvalloissa vuodet 2014–2018. Hän siirtyy Helsingin Sanomien toimituspäälliköksi vuoden 2019 alusta.
Laura Saarikosken puoliso on Saska Saarikoski. Heillä on kaksi lasta Toivo Saarikoski ja Armas Saarikoski.
Laura Friman
Laura Friman (s. 17. joulukuuta 1980 Hämeenlinna) on kirjailija ja toimittaja, joka on opiskellut englantilaista filologiaa Helsingin yliopistossa ja kirjoittanut uransa aikana muun muassa Imagelle, Trendille, ja Helsingin Sanomille sekä toiminut radiotoimittajana Radio Helsingin aamuohjelmassa. Hän on myös yksi "Iholla"-sarjan osallistujina sen vuonna 2017 kuvattavana kautena. Hän on kirjoittanut rap-yhtye JVG:n elämäkerran, joka päätyi vuoden 2016 myydyimpien tietokirjojen listoille ja palkittiin muun muassa Kirja-Femma-ehdokkuudella.
Helmikuussa 2017 laulaja Saara Aalto paljasti yhteistyön Laura Frimanin kanssa. "Saara Aalto. No fear" -kirja julkaistaan Aallon Hartwall Arenan "In my wildest dreams" -konsertin yhteydessä 15. huhtikuuta 2017.
Friman oli naimisissa vuosina 2015–2019 Aleksi-etunimisen miehen kanssa ja heillä on kaksi poikaa, Sulo ja Uljas.
Kultainen kypärä (sarjakuva)
Kultainen kypärä (engl. "The Golden Helmet") on Carl Barksin käsikirjoittama ja piirtämä 32-sivuinen sarjakuvatarina vuodelta 1951.
Museon vahtimestarina työskentelevä Aku Ankka löytää vanhasta viikinkilaivasta kartan, josta käy ilmi Labradorin niemimaalle kätketyn viikinkien kultaisen kypärän sijainti. Simppu Sininen ja hänen asianajajansa Kalle Kepuli vaativat kartan itselleen ja lähtevät etsimään kruunua, sillä sen avulla Sininen voisi todistaa olevansa Amerikan löytäneen viikinkipäällikön jälkeläinen ja siten koko Pohjois-Amerikan hallitsija. Aku, Tupu, Hupu ja Lupu sekä museon kuraattori lähtevät heidän peräänsä löytääkseen kruunun ensimmäisinä.
"Kultainen kypärä" julkaistiin alun perin "One Shots" -lehden numerossa 408 vuonna 1952. Suomessa tarina julkaistiin ensimmäistä kertaa "Aku Ankka" -lehden numerossa 9B/1955.
Don Rosa on tehnyt "Kultaiselle kypärälle" jatko-osan nimeltä "Kolumbuksen kadonneet kartat", joka julkaistiin vuonna 1995.
Kristofers Bindulis
Kristofers Bindulis (s. 17. syyskuuta 1995 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Washington Capitalsin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Hershey Bearsissa.
Bindulis debytoi Latvian pääsarjassa jo 16-vuotiaana SK Riika 17:n paidassa kaudella 2011–2012. Hänen tulokaskautensa toi 35 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+11=13. Kaudella 2012–2013 Bindulis pelasi HK Juniors Riian paidassa sekä Latvian liigaa että Venäjän nuorten B-sarjaa, joista ensimmäisenä mainitussa sarjassa hän oli joukkueen tehokkain puolustaja Artūrs Salijan kanssa tehoilla 2+6=8.
Kaudeksi 2013–2014 Bindulis siirtyi Pohjois-Amerikkaan NAHL-junioriliigan Soo Eaglesiin. Kesken toisen siellä viettämänsä kauden 2014–2015 hän vaihtoi USHL-junioriliigan Des Moines Buccaneersiin. Kesällä 2015 NAHL-joukkue Aston Rebels varasi Bindulisin kymmenentenä pelaajana ja hän palasi liigaan kaudeksi 2015–2016. Bindulis nousi joukkueen kapteeniksi. Hän oli tehoilla 10+36=46 Rebelsin paras syöttäjä Ryan Cusinin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Bindulis sijoittui koko NAHL:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Lone Star Brahmasin Cam Clarke. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan tähdistökentälliseen. Kaudeksi 2016–2017 Bindulis siirtyi Lake Superior State Universityn yliopistojoukkueeseen.
Maaliskuussa 2017 Bindulis teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Hän liittyi samalla amatööritry-out -sopimuksella AHL-joukkue Hershey Bearsin vahvuuteen.
Bindulis pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti pronssia. Bindulis pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013.
Hélène Tham
Hélène Tham (o.s. Murray, 16. joulukuuta 1843 – 26. heinäkuuta 1925) oli ruotsalainen säveltäjä ja pianonsoitonopettaja. Hän varttui musikaalisessa perheessä ja oli Jenny Lindin kummitytär. Hän oli vuodesta 1864 naimisissa teollisuusmies ja kansanedustaja Volrath Thamin kanssa.
Marguerite Porete
Marguerite Porete (k. 1. kesäkuuta 1310) oli ranskankielinen mystikko ja Yksinkertaisten sielujen peili -teoksen kirjoittaja. Hänet poltettiin roviolla harhaoppisena Pariisissa kesäkuussa 1310. Porete on yksi keskiajan tunnetuimmista kerettiläisistä, ja hänen teostaan käytettiin yhtenä perusteena antinomistisen, enimmäkseen kirkonmiesten kuvitteleman Vapaan Hengen harhaopin tuomitsemisessa 1300-luvulla.
Useimpien keskiajan henkilöiden tavoin Margueriten varhaisista elämänvaiheista tiedetään hyvin vähän. Tiedot perustuvat lähes kokonaan hänen oikeudenkäyntiinsä. Hän oli kotoisin Hainaut'n kreivikunnasta, joka oli ranskankielinen mutta kuului Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Koska hän oli oikeudenkäyntinsä aikaan keski-ikäinen, hänen täytyy olla syntynyt noin 1260. Marguerite Porete ilmestyy lähteisiin teoksensa Yksinkertaisten sielujen peili myötä. Muinaisranskaksi kirjoitettu, keskiajan mystiikkaa edustava teksti kertoo sielun halusta luopua kaikesta muusta ja yhtyä Jumalaan rakkaudessa. Joskus vuosien 1296 - 1306 välisenä aikana Cambrain piispa määräsi teoksen poltettavaksi Valenciennessin kaupungissa Margueriten läsnä ollessa.
Huolimatta kiellosta, Marguerite ei lopettanut kirjoitustensa levittämistä, ja inkvisiittori Guillaume Humbert ("Pariisilainen") määräsi hänet vangittavaksi 1308. Marguerite kieltäytyi puhumasta inkvisiittorille tai muille esivallan edustajille. Vuonna 1310 komissio, johon kuului 21 Pariisin yliopiston teologia, käsitteli viittätoista Margueriten kirjan väitettä ja tuomitsi ne kerettiläisiksi. Koska Marguerite kieltäytyi tunnustamasta kirjoitustensa harhaoppisuutta ja katumasta, hänet poltettiin Pariisissa kesäkuussa 1310.
Vaikka Marguerite Poreten teos Yksinkertaisten sielujen peili tuomittiin harhaoppisena ja sen levittäminen kiellettiin, teos levisi myöhäiskeskiajalla latinan-, keski-englannin-, ja italiankielisinä käännöksinä. Alkuperäinen tuomio unohdettiin ja teosta pidettiin usein puhdasoppisena mystiikan tutkielmana. Margueriten teosta pidettiin pitkään kadonneena, kunnes 1946 Vatikaanissa säilynyt latinankielinen käsikirjoitus tunnistettiin Yksinkertaisten sielujen peilin käännökseksi.
Kaari Mattila
Kaari Mattila (ent. Päivi Mattila) on Ihmisoikeusliiton pääsihteeri. Mattila on toiminut Ihmisoikeusliiton pääsihteerinä vuodesta 2013, jolloin hän siirtyi tehtävään Amnestyn Suomen osaston ihmisoikeustyön johtajan tehtävästä.
Mattila on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 2011 aiheenaan Intian kotien työsuhteet.
Mattila on nostanut esiin Suomen lainsäädännöllisiä epäkohtia liittyen muun muassa vammaisten, turvapaikanhakijoiden ja köyhimpien ihmisten perus- ja ihmisoikeuksien toteutumisen suhteen.
Helvi Saarinen
Helvi Saarinen (25. maaliskuuta 1920 Helsinki – 1. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka toimi Suomen YK-liiton puheenjohtajana vuosina 1975–1979. Hän edusti Suomen valtiota lukuisissa eri YK-kokouksissa ja oli aktiivinen Kansainvälisen solidaarisuussäätiön toimija.
Saarinen työskenteli sotien jälkeen Suomen Liiketyöntekijäin Liiton toimitsijana ja SAK:n opintosihteerinä. Hän valmistui vuonna 1951 yhteiskuntatieteiden maisteriksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja oli muutaman vuoden Viialan kansalaisopiston johtajana ennen siirtymistään Kansaneläkelaitoksen työntekijäksi. Hän jäi Kelasta eläkkeelle jaostopäällikkönä vuonna 1985. Parhaiten Saarinen tunnettiin järjestötoiminnastaan, erityisesti Suomen YK-liitossa. Hän kuului Suomen valtuuskuntaan YK:n ensimmäisessä naiskonferenssissa Meksikossa vuonna 1975 ja oli jäsenenä YK:n vuonna 1993 asettamassa naisten asiaa käsitelleessä toimikunnassa. Saarinen oli myös Naisasialiitto Unionin puheenjohtaja vuodesta 1983 ja vaikutti lisäksi Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepassa sekä Sosialidemokraattisissa Naisissa.
Ovat syntini anteeksi suuret
Ovat syntini anteeksi suuret on hengellinen laulu, jonka on kirjoittanut Toini Hyvärinen (o.s. Teittinen). Hyvärinen oli lestadiolaistunut noin vuotta ennen laulun syntymistä. Hän oli joulun alla 1933 vierailemassa ystävättärensä luona, ja uskon asioista keskustellessa Lempi-ystävä sai kuulla synninpäästön omalle kohdalleen.
Seuraavana yönä Toini ei saanut unta, vaan hänen mieleensä nousivat laulun sanat, aivan kuin Pyhä Henki olisi ne hänelle sanellut. Hyvärinen kirjoitti laulun sanat nopeasti muistiin ja näytti niitä seuraavana päivänä ystävälleen.
Laulu tuli aluksi käyttöön Viipurissa Hyvärisen ystäväpiirissä. Jo seuraavana kesänä Oulun suurissa seuroissa Hyvärinen kuuli hämmästyksekseen omaa lauluaan laulettavan. Laulu oli levinnyt laajalle lyhyessä ajassa Hyvärisen ystävien välityksellä.
Laulu tuli Siionin laulut-kokoelmaan jo vuonna 1936 ja se on julkaistu myös muiden lestadiolaisryhmien laulukirjoissa.
Laulun sävelmä on ruotsalainen kansansävelmä, jota on laulettu mm. sanoilla "On laiva valmiina lähtöön" tai "Itämaille rientää mä tahdon" (Till Österland vill jag fara).
Laulun on kääntänyt ruotsiksi Elis Sjövall, ja sen otsikko alkaa 'Mina synder nu Gud har förlåtit' (Sions Sånger nro 136). Ruotsin vanhoillislestadiolaiset käyttävät O.H. Jussilan käännöstä 'Mina synder de äro förlåtna' (Sions Sånger och Psalmer nro 44).
Englanniksi laulu on käännetty vuonna 1963, Songs and Hymns of Zion-kokoelmassa (nro 348) laulu alkaa sanoilla "Now my burden of sin is forgiven". Samoilla sanoilla laulu löytyy myös ALC:n laulukirjasta Hymns and Songs of Zion (nro 477).
Riitta Pyykkö
Riitta Pyykkö on Turun yliopiston koulutuksen ja koulutusrakenteiden kehittämisestä vastaava vararehtori.
Pyykkö on toiminut Turun yliopiston venäjän kielen professorina vuodesta 1997 lähtien, vararehtorina hän on toiminut vuodesta 2012. Pyykkö on tutkinut muun muassa politiikan kieltä, Venäjän kulttuurihistoriaa sekä kielen ja kulttuurin muutosten yhteyksiä.
Vuonna 2002 julkaistiin kokoelma Pyykön kirjoituksia Venäjän historiasta ja nykypäivästä teoksessa "Maa jossa kaikki on mahdollista – kirjoituksia Venäjästä näkemyksiä aina Pietari Suuresta mafiaan, Neuvostoliitosta Vladimir Putiniin". Pyykön toimittamaa ohjelmasarjaa Venäjän kulttuurihistoriasta ja näkökulmista venäläisyyteen on julkaistu vuonna 2006 YLE:n Elävässä Arkistossa.
Pyykkö toimi Korkeakoulujen arviointineuvoston (KKA) puheenjohtajana vuosina 2008-2014 sekä Suomen Kulttuurirahaston hallituksen säätiön puheenjohtajana toimikaudella 1.10.2016–30.9.2017. Opetus- ja kulttuuriministeri Sanni Grahn-Laasonen tiedotti 2. maaliskuuta 2017 asettaneensa Riitta Pyykön kieltenopetuksen selvityshenkilöksi.
Albertina Julin
Albertina Julin (o.s. Karberg; 1765 Oulu – 1835 Turku) oli Suomen vanhimman apteekin, Turun kaupunginapteekin omistaja vuosina 1820–1826. Julinilla oli sukuyhteydet kahteen tunnettuun apteekkarisuvun Karbergien ja Julineihin. Julin oli elinaikanaan tunnettu sekä Oulun että Turun seurapiireissä.
Albertina Julin syntyi vuonna 1765 Oulun kaupunginapteekkarin Jakob Karbergin (1730–1782) ja Elisabet Bongen (1725–1782) perheeseen. Albertina Karbergin molemmat vanhemmat menehtyivät vuonna 1782 ja pian sen jälkeen Albertina avioitui Oulun uuden kaupunginapteekkarin Johan Julinin kanssa. Albertina ja Johan Julinille syntyi viisi lasta: Johan Jakob, Erik, Albertina, Johanna Gustava ja Wilhelmina, minkä lisäksi yksi tytär kuoli jo varhain. Perhe asui 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun Oulussa, missä heillä oli keskeinen rooli kaupungin seurapiireissä. Vuonna 1813 Johan Julin osti Turun kaupunginapteekin ja Albertina muutti miehensä kanssa Turkuun.
Albertina Julin on marsalkka Mannerheimin isoisoäiti.
Oulussa Julinien perhe oli vireän tiede- ja kulttuurielämän keskipiste. Puhuttiin jopa Oulun ”juliaanisesta” loistokaudesta. Turussa Albertina Julin omisti Turun kaupunginapteekin miehensä kuoltua vuonna 1820 vuoteen 1826. Apteekki tunnettiin tuona aikana "Julinin lesken apteekkina".
Vuonna 2016 Finlandia-palkitussa Jukka Viikilän romaanissa Akvarelleja Engelin kaupungista arkkitehti Carl Ludvig Engel tilaa puutarhakasvien siemeniä Turusta Albertina Julinin apteekista.
Ellen Bergman
Eleonora ("Ellen") Magdalena Bergman (5. tammikuuta 1842 Strängnäsissä – 5. joulukuuta 1921) oli ruotsalainen laulupedagogi ja naisasianainen. Hänen isänsä oli kirkkoherra, filosofian tohtori ja teologian tohtori Axel Theodor Bergman (kuollut vuonna 1883 Dunkerissa) ja äitinsä Mathilda Helena Scholander (kuollut vuonna 1869 Dunkerissa).
Bergman opiskeli sellonsoittoa, urkujensoittoa, harmoniaoppia ja yksinlaulua Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1864-1869, suoritti urkurintutkinnon vuonna 1867 ja valmistui Ruotsin kuninkaallisesta musiikkiakatemiasta vuonna 1870. Hän opetti laulua opettajaseminaarissa ja valtiollisessa tyttöjen normaalikoulussa vuosina 1868-1898, laulun alkeita konservatoriossa vuonna 1870 ja yksinlaulua vuosina 1873-1899. Hän toimi väliaikaisena johtajana sekä yksin- ja kuorolaulun opettajana Isis Conservatoryssa Yhdysvaltojen Point Lomassa vuosina 1900-1906. Konservatoriossa arvostettiin suuresti Bergmanin opetusta koululaulumetodiikassa. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi numero 455 28. syyskuuta 1876, ja hänet palkittiin Illis Quorum -mitalilla vuonna 1899.
Hänen johdollaan opiskelivat laulua muun muassa Sven Scholander, Selma Ek ja Dagmar Möller.
August Strindberg käytti kirjeessä vuodelta 1884 Bergmanista nimitystä "den djefla maran Ellen Bergman". Tämä johtui Bergmanin mielipiteistä naisten emansipaation suhteen. Bergman oli 1880-luvun alkupuoliskolla ruotsalaisen osaston jäsenenä Federationin. Federation oli kansainvälinen järjestö, joka taisteli prostituution sääntelyä vastaan. Historioitsija Yvonne Svanströmin mielestä Bergman oli aikanaan hyvin radikaali nainen. Järjestö kuului osana "British, Continental and General Federationiin", joka yhdistyi Josephine Butlerin vuonna 1868 perustamaan "Ladies' National Associationiin". Ellen Bergman oli aktiivinen kirjoittaja ja puhuja järjestön alkuvuosina, mutta luopui siitä vuonna 1885. Fredrika Bremerin lehdessä Dagny numero 2 1912 Bergmania kuvattiin "lämpimäksi naisasian ystäväksi".
Elina Pirjatanniemi
Elina Pirjatanniemi (s. 21. elokuuta 1966 Tampere) on kansainvälisen oikeuden ja valtionsääntöoikeuden professori Åbo Akademissa sekä Åbo Akademin ihmisoikeusinstituutin johtaja. Pirjatanniemi on tutkinut muun muassa turvapaikkalainsäädäntöä ja maahanmuuttolainsäädäntöä, ihmisoikeuksia rikosoikeuden kontekstissa, ihmisoikeuksia ja yhteiskunnallista muutosta sekä kansallisen ja kansainvälisen oikeuden välistä suhdetta. Hän toimii lisäksi kolumnistina "Turun Sanomissa" sekä "Hufvudstadsbladetissa".
Pirjatanniemi on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Åbo Akademista 1993 ja oikeustieteiden maisteriksi Turun yliopistosta. Hän on myös valmistunut oikeustieteen dosentiksi rikosoikeuden alalta Turun yliopistosta sekä oikeustieteen tohtoriksi niin ikään Turun yliopistosta.
Pirjatanniemi on toiminut opiskeluaikanaan aktiivina Åbo Akademin yhteiskuntatieteiden ainejärjestö SF-klubbenissa, ja nykyään hän toimii järjestön kuraattorina.
Pirjatanniemi on tutkinut rikosoikeutta keskittyen erityisesti ympäristörikosoikeuteen, minkä alalta hän on kirjoittanut kaksi monografiaa: Vihertyvä rikosoikeus: Ympäristökriminalisointien oikeutus, mahdollisuudet ja rajat sekä Ympäristörikokset.
Pirjatanniemi on lisäksi ollut mukana kirjoittamassa useita oppikirjoja, toimittanut useita alansa teoksia sekä artikkeleita myös kansainvälisissä julkaisuissa.
Pirjatanniemi toimii myös kolumnistina pääkaupunkiseudun ruotsinkielisessä lehdessä "Hufvudstadsbladetissa" sekä "Turun Sanomissa".
Elina Pirjatanniemi ja RKP:n kansanedustaja Stefan Wallin menivät naimisiin vuonna 1995. Heillä on kaksi tytärtä. Pari haki avioeroa vuoden 2016 toukokuussa.
Elina Pirjatanniemi on saanut useita palkintoja työstään:
Brothers in Arms (pelisarja)
Brothers in Arms on Ubisoftin julkaisema videopelisarja, johon kuuluvat:
Pelisarja on toiseen maailmansotaan sijoittuva toimintapelien sarja.
Saan laulaa armon lähteestä
Mä laulelen nyt verestä on ruotsalaisen kanttori ja kansakoulunopettaja August Östlundin (1846–1945) kirjoittama hengellinen laulu, joka ruotsiksi alkoi sanoilla "Emedan blodet räcker till". Se julkaistiin 1873 kokoelmassa Andeliga Sånger. Laulu ankkuroitui vahvasti herrnhutilaisperinteeseen, joka Östlundille oli tuttua. Laulu on ollut tunnettu sekä Ruotsissa että Suomessa monien eri kristillisten ryhmien keskuudessa.
Laulusta on löydetty kaksi eri suomennosta, "Kun veri yhä riittää vaan" sekä 'Mä laulelen nyt verestä". Ensimmäisenä mainitun suomennoksen muokkausta käytetään mm. Siionin kanteleessa (Kun veri kallis Jeesuksen). Jälkimmäinen tuli Leonard Typön "Kotimaan virsiä"-kokoelmaan 1912 ja on tunnetumpi lestadiolaisen liikkeen parissa.
Laulun sävelmä on toisinto Johann Crügerin sävelmästä. Ruotsissa yleisemmässä käytössä taas on ollu Östlundin oma sävelmä.
Ruotsiksi laulun sanat kuuluvat "Nu vill jag sjunga om det blod". Amerikan lestadiolaiset laulavat laulua sanoilla "I'm singing of the sacred blood".
Fairphone
Fairphone on hollantilainen elektroniikkayhtiö. Se aloitti startup-yrityksenä vuonna 2013. Se valmistaa kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti tuotettuja modulaarisia älypuhelimia, joihin voi helposti itse vaihtaa osia. Yhtiö pyrkii hankkimaan puhelimissaan käytettävät mineraalit eettisesti toimivista kaivoksista.
Ranskan ympäriajo 2017
Ranskan ympäriajo 2017 oli järjestyksessään 104. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Se alkoi henkilökohtaisella aika-ajolla Saksan Düsseldorfissa 1. heinäkuuta ja päättyi Pariisiin 23. heinäkuuta 2017. Saksan puolella ajettiin kolme etappia. Ranskassa reitti kulki viiden vuoriston alueella. Etappeja poljettiin Pyreneillä ja Alpeilla, Juravuoristossa, Ranskan keskiylängöllä ja Vogeesien vuoristossa.
Tom Clancy’s Ghost Recon
Tom Clancy's Ghost Recon on Ubisoftin pelisarja.
Useat sarjan osat on kehittänyt Red Storm Entertainment."Tom Clancy's Ghost Recon" on salanimellä "David Michaels" kirjoitettu kirja.
Milja Sarkola
Milja Sarkola (s. 1975) on suomenruotsalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. Hänen teoksensa käsittelevät muun muassa perhesuhteita, seksuaalisuutta, julkisuutta ja yksityisyyttä.
Sarkola valmistui ohjaajaksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2006. Hän toimi Teatteri Takomon taiteellisena johtajana yhdessä Pauliina Feodoroffin kanssa vuosina 2008–2012. Hän on ohjannut useita näytelmiä eri näyttämöille sekä suomeksi että ruotsiksi. Hänen ensimmäinen oma näytelmänsä, "Perheenjäsen", sai ensi-iltansa Teatteri Takomossa 2011. Sarkola paitsi kirjoitti myös ohjasi teoksen. "Perheenjäsen" palkittiin Thalia-palkinnolla.
Muita Sarkolan kirjoittamia näytelmiä ovat "Kivet suuhun" (2006, yhdessä Heini Junkkaalan kanssa), "Jotain toista – Henkilökohtaisen halun näyttämö" (Q-teatteri 2015) sekä "Allt som sägs" (Teater Viirus 2016).
Sarkolan työstä on sanottu, että hänen kimmokkeensa kirjoittamiseen löytyy ”tarpeesta lausua asioita ääneen, halusta tavoittaa jokin havainto tai kokemus kielen kautta mahdollisimman tarkasti”.
Sarkolan esikoisnäytelmä "Perheenjäsen" on omakohtainen kuvaus teatteriperheestä, jonka jäsenet omistautuvat työlleen eivätkä tunne toisiaan. Teos käsittelee myös teatterin tekemistä ja liikkuu erilaisilla kerronnan tasoilla: esityksessä valmistetaan esitystä ja puhutaan siitä.
"Jotain toista" käsittelee seksuaalista halua ja sen tuottamaa puhetta. Sarkola kertoo, että kirjoittaessa aiheeksi tarkentui estyneen ihmisen suhde haluun. Näytelmän pääosassa on homoseksuaalinen nainen, teatteriohjaaja, joka valmistaa esitystä halusta ja tuo näyttämölle omat seksuaaliset kokemuksensa.
"Allt som sägs" on kasvukertomus, jonka ensimmäinen puolisko kuvaa täydellisyyteen pyrkivän tytön lapsuutta ja teini-ikää, toinen aikuisen naisen itsereflektointia. Esitys käsittelee muun muassa yksinäisyyttä ja paljastumisen ja torjutuksi tulemisen pelkoa.
Milja Sarkolan isä on näyttelijä ja teatterinjohtaja Asko Sarkola. Hänen veljensä on näyttelijä Sampo Sarkola.