hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Remorat
Remorat (Echeneidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Varhaisimmat remorojen heimoon kuuluvat fossiilit on ajoitettu oligoseenikauden loppupuolelle. Nykyään heimossa elää 8 lajia, jotka jaetaan 4 sukuun. Remorat ovat läheistä sukua dolfiineille ("Coryphaenidae") ja oka-ahvenille ("Rachycentridae") ja muodostavat eräiden kalatieteilijöiden mukaan monofyleettisen ryhmän.
Remorat ovat pituudeltaan noin 17–100 cm pitkiä ja suurin laji on isoremora ja pienikokoisin on valkoremora. Ruumiinmuodoltaan ne ovat hoikkia ja pitkulaisia kaloja, joiden tunnusmerkillisin piirre on etumaisesta selkäevästä kehittynyt imulevy. Selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja on muodoltaan kolmiomainen, peräevä on pitkä ja pyrstöevä suora. Remoralajien leuat ovat leveät ja alaleuka työntyy yläleukaa pidemmälle. Lajeilta puuttuu uimarakko. Väriltään remorat ovat tyypillisesti ruskehtavan harmaita ja ruumiissa voi olla myös vaaleampia tai tummempia vaakaraitoja.
Remoroja tavataan kaikista valtameristä ja ne elävät tyypillisesti lähellä rannikkoa lämpimissä vesissä. Toisinaan niitä tavataan myös lauhkeissa vesissä, jonne ne kulkeutuvat isäntäeläimiinsä kiinnittyneenä. Remoralajit kiinnittyvät imulevynsä avulla haihin, valaisiin, merinisäkkäisiin, kilpikonniin ja toisinaan myös sukeltajiin. Osa lajeista on hyvin spesifisiä isäntälajiensa suhteen esimerkiksi valkoremora kiinnittyy lähinnä paholaisrauskuihin, valasremora valaisiin ja marliiniremora purjekalojen heimon lajeihin. "Echeneis"-suvun lajit, kuten isoremora, uivat usein myös vapaana, eivätkä kiinnittyneenä isäntiinsä haihin, mutta pienemmät lajit viettävät suurimman osan elämästään kiinni isännässään.
Remorat kiinnittyvät haihin ja muihin isäntäeläimiinsä lähinnä siksi, että se on helppo tapa liikkua vedessä. Ne voivat napata isäntäeläimensä saaliin tai syödä sen saaliintähteitä, mutta ne pyydystävät myös itse kaloja sekä syövät loisia isäntänsä iholta. Valkoremorat elävät paholaisrauskujen kidus- ja suuonteloissa. Remoralajien kutuaika ajoittuu kesälle ja syksyn alulle.
Elina Lehtikunnas-Mustakallio
Elina Lehtikunnas-Mustakallio (22. kesäkuuta 1927 Tampere – 14. lokakuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen teatteriopetuksen uranuurtaja, joka toi opetukseen uusia ja mullistavia menetelmiä, kuten naamiot.
Lehtikunnas valmistui vuonna 1947 maamieskoulusta. Ollessaan au pairina Ranskassa hän kiinnostui maan kielestä ja kulttuurista. Hän valmistui ohjaajaksi Teatterikoulusta 1957 ja opiskeli sen jälkeen myös Ranskassa. Hän toimi ohjaajana Joensuun kaupunginteatterissa 1957–1959 ja Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterissa 1959–1962. Vuosina 1959–1970 hän opetti Teatterikoulussa mutta myös muissa taiteenalan oppilaitoksissa ja Kansallisoopperassa. Hänen kiinnostuksenkohteensa oli erityisesti mimiikka.
Lehtikunnas-Mustakallion puoliso oli vuodesta 1965 lääkäri Matti Mustakallio (k. 1979).
Susanna Paasonen
Susanna Paasonen (s. 1975 Helsinki) on suomalainen tutkija ja Turun yliopiston mediatutkimuksen professori.
Paasonen väitteli filosofian tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2002. Hänen väitöskirjansa käsitteli internetin popularisointia ja sukupuolta. Paasonen nimitettiin mediatutkimuksen professoriksi Turun yliopistoon 1. elokuuta 2011 alkaen. Hän on työskennellyt myös Helsingin, Jyväskylän ja Tampereen yliopistoissa. MIT Press julkaisi lokakuussa 2011 Paasosen monografian "Carnal Resonance: Affect and Online Pornography".
Suomalainen Tiedeakatemia myönsi Paasoselle akateemikko Eino Jutikkalan mukaan nimetyn ensimmäistä kertaa jaetun Jutikkala-palkinnon 14. marraskuuta 2011. Palkinnon suuruus oli 15 000 euroa.
A. I. Virtanen -palkinto
A. I. Virtanen -palkinto myönnetään joka toinen vuosi suomalaisen kemistin Artturi Ilmari Virtasen elämäntyön muistamiseksi tunnustuksena kansainvälisesti korkeatasoisesta tutkimustyöstä.
Palkinto on saanut nimensä Nobel-palkitun A. I. Virtasen mukaan. Palkinnon taustalla ovat Suomalaisten Kemistien Seura, Suomen Biobio-seura (Societas Biochemica, Biophysica et Microbio-logica Fenniae) ja Ravitsemuksen Tutkimussäätiö. Palkintoon kuuluu rahapalkinto ja kuvanveistäjä Aimo Tukiaisen suunnittelema hopeinen A. I. Virtanen -mitali sekä kunniakirja.
Peter von Martens
Peter Hugo Julius von Martens (13. toukokuuta 1932 Helsinki – 9. maaliskuuta 1983 Karjaa) oli suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija.
Peter von Martensin vanhemmat olivat Pelastusarmeijan upseeri Arvid Hugo Julius von Martens (1903–1993) ja Kate Nyman. Hänen veljensä on pappi ja kirjailija Paul von Martens (1930–2017)
Von Martens oli naimisissa vuodesta 1959 valokuvamalli ja elokuvanäyttelijä Lena von Martensin (o.s. Ressler, s. 1940) kanssa. He asuivat 1960-luvulla Espanjan Teneriffalla, Pariisissa ja Roomassa. Avioliitto päättyi eroon Peter von Martensin alkoholismin ja väkivaltaisuuden takia.
Juornaankylä
Juornaankylä on Askolan kylä, jossa asuu noin 200 asukasta, kesäisin noin 450 ja joka valittiin 2000 vuoden itäuusmaalaiseksi kyläksi.
Kylässä on oma Juornaankylän koulu, jonka piirissä toimii vanhempainyhdistys, metsästysseura ja Valkjärvi-yhdistys. Juornaankylän nuorisoseuralla on 1911 rakennettu ja peruskorjattu Juornaankylän nuorisoseurantalo, millä on viikonpäivinä erilaista toimintaa ja jonka pihalla järjestetään elokuisin elomarkkinat, millä myydään leivoksia, kudonnaisia ja muuta tavaraa.
Kartanonmäki (Myrskylä)
Kartanonmäki on entisen Myrskylän kartanon lähialueeseen, koko Pohjois-Myrskylän käsittävään Myrskylänkylään kuuluva kulmakunta.
Alueelle perustettiin Kartanonmäen kyläyhdistys ry 2006. Vaikka Kartanonmäki toiminnallisesti voidaan katsoa liittyvän Myrskylän kirkonkylään, silti se jo 1800-luvun kirkonkirjoissa katsottiin Myrskylänkylästä erilliseksi asuinpaikaksi. Tuolloin aluetta nimitettiin vielä toimivan kartanon mukaan Myrskylä gårdiksi. 
Kartanonmäki valittiin 2007 vuoden itäuusmalaaiseksi kyläksi.
Kartanonmäellä on kiinteistönkehitystoimintaa. Varsinaisen mäen, joka on huomattavasti Kirkkojärven pintaa korkeamalla lounais- ja länsipuolella on alava alue, jonne on kaavoitettu pientalotontteja kunnallistekniikoineen aikaisemman Myrskylän kirkonkylän keskustaa lähempänä olevan Kapakanmäen pientaloalueen jatkoksi. 
Pientalotontteja alueelta lienee myyty vasta yksi.
Nimettyjä väyliä alueella ovat Magneettimiehenkuja ja Mimosaneidonkuja. Myrskyläläinen magneettimies oli Pekka Streng. Mimosaneidonkujan nimi on myös peräisin Strengin levyalbumilta Kesämaankuja, jonka niminen kuja valmistuu asemakaavan mukaisesti Kartanonmäelle.
Alueeseen kuuluu ylänkö, josta on näköala Kirkkojärvelle lounaaseen. Kapakanmäen alueelta päin kulkee rannan mukaisesti viimeistelyltään keskeneräinen pyörätie Kirkkojärven rantaa pitkin, ja sen varrella on keinotekoinen valmisteilla oleva hiekkaranta, jonka molemmilla puolilla on edelleen runsaasti vesikasvillisuutta, ruohikkoa ja pensaikkoa, josta kesällä voi kuulla useiden vesilintujen ääniä.
Kartanonmäen lähipiiriin kuuluu entisen huonekalutehdas Myrskylä Oy:n entiset rakennukset, jossa toimi ennen K-rautakauppa, nyt vähittäiskaupan ketjuista riippumaton rautakauppa, pieni puukenkätehdas, tietokonepalveluyritys ja ja muita pieniä palveluyrityksiä. Rakennus sijaitsee Artjärventien ja Porlammintien (Lapinjärventien) risteyksen itäpuolella. Kartanonmäki idässä rajoittuu suolta tulevaan suureen jokimaiseen laskuojaan, jonka ruohottuneilla rannoilla voi tehdä mm. lintuhavaintoja.
Lena von Martens
Lena Carina von Martens (o.s. Ressler; 15. tammikuuta 1940 – 16. joulukuuta 2015 Liperi) oli suomalainen valokuvamalli ja elokuvanäyttelijä.
Von Martens työskenteli myyjänä, kun hän voitti "Elokuva-Aitta"-lehden järjestämän Suomen kaunein tyttö -kilpailun. Voiton jälkeen hän työskenteli valokuvamallina ja esiintyi televisiossa sekä muutamissa kotimaisissa elokuvissa, muun muassa Aarne Tarkaksen vuonna 1959 ohjaamassa elokuvassa "Vatsa sisään, rinta ulos!". Hän meni naimisiin 1959 suomenruotsalaisen kirjailijan ja toimittajan Peter von Martensin kanssa, ja pariskunta muutti pian pois Suomesta, ensin Espanjan Teneriffalle ja myöhemmin Pariisiin ja sieltä edelleen Roomaan.
Von Martens toimi edelleen valokuvamallina ja aloitti Pariisissa asuessaan elokuvauran. Hän esiintyi natsityttö Hankan roolissa Roger Vadimin 1963 ohjaamassa elokuvaasa "Hyve ja pahe" ("Le vice et la vertu") sekä barbaariprinsessa Xenian roolissa Anthony Mannin 1964 ohjaamassa elokuvassa "Rooman valtakunnan tuho" ("The Fall of the Roman Empire"). Roomassa asuessaan von Martens esiintyi sivurooleissa useissa italialaisissa elokuvissa. Kaikkiaan hän esiintyi noin 40 elokuvassa.
Von Martens erosi miehestään Roomassa, koska tämä oli osoittautunut väkivaltaiseksi alkoholistiksi ja uhkapeluriksi. Hän meni toisen kerran naimisiin sisilialaisen liikemiehen kanssa, jolla oli mafiayhteyksiä. Näihin aikoihin von Martensin elokuvaura oli jo hiipunut, ja hän toimi sitten miehensä painostuksesta korkean luokan puhelintyttönä viihdyttäen varakkaita asiakkaita.
Kun toinen aviomies joutui vankilaan, von Martens muutti Italiasta pariksi vuodeksi Tunisiaan, mutta palasi sitten Suomeen. Suomessa hän työskenteli ensin puhelunvälittäjänä ja sitten kongressiemäntänä. Vuonna 2005 hän asui Pohjois-Karjalan Liperissä.
Kirjailija Seppo Porvali on kirjoittanut von Martensin elämänvaiheista kirjan "Lena von Martens – Kaikki minun roolini" (Kustannusosakeyhtiö Revontuli, 2000).
Queenswayn metroasema
Queenswayn metroasema on Lontoon metron Central Linen asema Westminsterin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se sijaitsee Bayswater Roadin ja Queenswayn risteyksessä Kensington Gardensin luoteispuolella. Asema on Lontoon matkakortin maksualueella 1. Asemalta on noin 200 metrin matka Circle- ja District-linjojen Bayswaterin asemalle.
Queenswayn asema avattiin 30. heinäkuuta 1900 osana Central London Railwayta nimellä Queen’s Road. Nykyisen nimensä asema sai 1. syyskuuta 1946. Alkuperäinen Harry Bell Measuresin suunnittelema asemarakennus on edelleen käytössä.
Asema oli suljettuna toukokuusta 2005 kesäkuuhun 2006 aseman hissien uudistustöiden vuoksi.
NBA:n vuoden puolustuspelaaja
NBA:n vuoden puolustuspelaaja on vuosittain jaettava palkinto, joka myönnetään NBA:n parhaalle puolustuspelaajalle. Palkinto on jaettu kaudesta 1982–1983 lähtien.
Suomen valelääkäripaljastukset
Valelääkäripaljastuksia tehtiin Suomessa syksyllä 2011, vaikka jo aiemmin paljastui yksi tapaus. Valelääkäri on lääkärinä esiintyvä henkilö, jolla ei ole tehtävään vaadittavaa koulutusta ja pätevyyttä.
Vuosina 2008–2009 Karkkilassa ja Karjaalla työskenteli terveyskeskuslääkärinä mies, jolla ei ollut lääkärinkoulutusta. Hänet tuomittiin puolentoista vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen, joka pysyi myös hovioikeudessa.
Vuonna 2011 paljastui ainakin kaksi valelääkäritapausta, joista ensimmäinen oli Esa Antero Laiho. Hän todisteli lääkärinpätevyyttään väärennetyillä pietarilaisen oppilaitoksen papereilla. Hän ehti kymmenen vuoden uransa aikana ansaita yli 1,1 miljoonaa euroa. Hänet on tuomittu lääkehuijauksesta Yhdysvalloissa kolmen vuoden vankeuteen. Laiho kertoi opiskelleensa Yhdysvalloissa Ross University -nimisessä oppilaitoksessa. Laiho ei saanut valituslupaa korkeimpaan oikeuteen, joten voimaan jäi viiden vuoden vankeustuomio ja miljoonan euron korvaukset.
Tampereelta paljastunut valelääkäri on tunnustanut ostaneensa paperit Pietarista. Hän työskenteli Tampereen kaupungin palveluksessa. Hänestä oli tehty tutkintapyyntö jo 2010 mutta se ei johtanut toimiin.
Asian tutkimiseksi asetettiin toimikunta, jota johti Jacob Söderman. Toimikunta selvitti Valviran ja muiden viranomaisten toiminnan asianmukaisuuden. Ryhmän muut jäsenet olivat arkkiatri Risto Pelkonen ja entinen oikeusasiamies Riitta-Leena Paunio.
Laihon ja pirkanmaalaisen valelääkärin tapausten tutkinta saatiin loppuun kesäkuussa 2012. Laiho tuomittiin 23. kesäkuuta 2016 Helsingin käräjäoikeudessa neljäksi ja puoleksi vuodeksi ehdottomaan vankeuteen ja yli miljoonaan euron korvauksiin, mutta hän valitti tuomiostaan Helsingin hovioikeuteen, joka alkoi käsitellä juttua 3. tammikuuta 2017.
On myös paljastunut lääkäreinä esiintyviä muita hoitoja antaneita jotka eivät kuitenkaan ole toimineet lääkärin tehtävissä. Kummatkin sanovat että heillä on Kiinassa suoritettu lääkärikoulutus. Vaihtoehtohoitoja tarjonneiden henkilöiden toiminnassa oli kysymys harhaanjohtavasta palveluista ilmoittelusta – ei luvattomasta lääkärinä toimimisesta.
Suomessa on paljastunut myös valehoitajia. Salossa vanhuspalveluyritystä vaimonsa kanssa pitänyt mies paljastui valehoitajaksi.
Santiago de Compostelan katedraali
Santiago de Compostelan katedraali () on roomalaiskatolinen katedraali Santiago de Compostelassa Galiciassa Espanjassa. Katedraalin paikalla on ollut kirkollista toimintaa 800-luvun alusta. Nykyisen katedraalin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1075, ja ne jatkuivat jaksoittain vuoteen 1211 saakka.
Katedraali edustaa vahvasti romaanista arkkitehtuuria. Sen pilarit ovat perusmuodoltaan neliöitä, ja niiden sivuissa on kiinni neljä puolipylvästä. Pylväät kannattavat tynnyriholvia sekä jakavat tilan osiin. Keskikäytävän puoleisin puolipylväs kohoaa koko käytävän korkuiseksi kannattelemaan holvikattoa. Sivuikkunat toimivat epäsuorana valonlähteenä.
Katedraalin sisäänkäyntiä koristava Pórtico da Gloria kuuluu romaanisen kuvanveiston merkittävimpiin veistoskokonaisuuksiin.
Air Jordan
Air Jordan on Niken valmistama kenkäsarja. Se on nimetty entisen koripalloilijan, Michael Jordanin, mukaan. Kenkäsarjan ensimmäinen malli tuli markkinoille vuonna 1985. Michael Jordan käytti kenkiä myös NBA-otteluissa.
Vuodesta 1988 Nike käytti kengissä ensimmäistä kertaa niin sanottua "Jumpman"-logoa. Air Jordan -kenkiä markkinoitiin ahkerasti mediassa ja kengät tulivat tunnetuiksi lukuisista mainoksista. Vuoteen 1997 mennessä kengät olivat saavuttaneet niin suuren aseman, että Air Jordan -kengistä synnytettiin oma brändi Niken ulkopuolelle. Täten kengistä poistettiin viittaukset Nikeen.
Myös lukuisat muut urheilijat ovat mainostaneet omia Air Jordan -mallistojaan: muun muassa Derek Jeterillä, Terrell Owensilla ja Roy Jonesilla on omat mallistot.
Vuosien 1985–1986 aikana Air Jordan kenkiä myytiin yhteensä kaksi miljoonaa kappaletta kahden vuoden aikana. Air Jordan -kengät ovat olleet useina vuosina maailman myydyimpien urheilukenkien joukossa.
Hikkaduwa
Hikkaduwa on kylä Sri Lankan lounaisrannikolla 100 kilometriä etelään Sri Lankan pääkaupungista, Colombosta.
Vuonna 2004 iskeneen tsunamin vaikutukset veivät monelta srilankalaiselta ammatin, joten valtio kustansi elinkeinonsa menettäneille ihmisille ompelukoneita. Tästä syystä Hikkaduwassa on todella paljon räätäleitä, jotka ovat erikoistuneet tekemään turisteille mittatilaustöinä erityisesti surffishortseja ja t-paitoja.
Hikkaduwa sijaitsee Gallen ja Colombon välisen Galle Roadin varrella. Kukoistavan turismin vuoksi Hikkaduwan kylään on liitetty lähikylät neljän kilometrin säteellä kylästä, mikä on entisestään ruuhkauttanut sen läpi kulkevan Galle Roadin liikennettä. Kylässä on rautatieasema.
Kaakkois-Aasian monsuunikausi kestää toukokuusta marraskuuhun. Vuonna 2004 tsunami tuhosi Hikkaduwan suurelta osin.
Hikkaduwa on reppumatkailijoiden suosima surffikylä. Tien varrella sijaitsevien paikallisten kauppojen kiertely on vaikeaa liikenteen vuoksi, joten varsinaiset shoppailumahdollisuudet Hikkaduwassa ovat vähäiset. Monsuunikauden ajaksi monet Hikkaduwan paikalliset hotellit, ravintolat sekä kaupat sulkevat ovensa. Surffauksen lisäksi Hikkaduwan rannoilla on loistavat mahdollisuudet myös sukellukseen, snorklaukseen sekä kalastukseen, minkä takia se on erityisesti nuorten suosima matkakohde. Eri aktiviteettien ohella Hikkaduwan rantaravintolat tarjoavat matkaajille tuoreita kalaruokia ja vilkkaan yöelämän.
Paul von Martens
Paul Arvid Friedrich von Martens (16. kesäkuuta 1930 Helsinki – 21. kesäkuuta 2017 Espoo) oli suomalainen (suomenruotsalainen) pappi, toimittaja ja kirjailija.
Paul von Martensin vanhemmat olivat Pelastusarmeijan upseeri Arvid Hugo Julius von Martens (1903–1993) ja Kate Nyman. Hänen veljensä oli toimittaja ja kirjailija Peter von Martens ja isoisänsä Venäjän armeijan lääkäri Friedrich von Martens. Hänen kotonaan puhuttiin ruotsia ja saksaa.
Nuorena von Martens opiskeli kuvataidetta, ja hänen ystäviinsä kuului Lars Jansson. Hän opiskeli teologiaa Åbo Akademissa, ja hänet vihittiin papiksi 1954. Hän työskenteli 1950–1960-luvulla opiskelija- ja seurakuntapappina Helsingissä. Vuonna 1971 hän siirtyi Yleisradion palvelukseen ja toimi ruotsinkielisen radion päällikkönä vuoteen 1993 saakka. Hänet vihittiin teologian kunniatohtoriksi Åbo Akademissa vuonna 1998.
Kohtalokas syrjähyppy
Kohtalokas syrjähyppy ("Unfaithful") on Adrian Lynen ohjaama yhdysvaltalainen eroottinen draamaelokuva vuodelta 2002. Se perustuu ranskalaiseen elokuvaan "Mies, nainen, rakastaja" vuodelta 1968.
"Kohtalokas syrjähyppy" tuotti yli 119 miljoonaa dollaria. Elokuva sai sekalaisia arvosteluja, mutta Diane Lanen roolisuoritusta ylistettiin. Hän voitti National Society of Film Critics- ja New York Film Critics Circle -palkinnon parhaasta naispääosasta ja oli ehdolla Golden Globe- ja Oscar-palkintojen saajaksi.
Pierre Renoir
Pierre Renoir (1885–1952) oli ranskalainen näyttelijä. Taidemaalari Pierre-Auguste Renoir oli hänen isänsä. Hänellä oli yksi veli, elokuvaohjaaja Jean Renoir (1894–1979). Pierre Renoirin poika oli elokuvaaja ja ohjaaja Claude Renoir (1914–1993).
Marcus Reno
Marcus Albert Reno (15. marraskuuta 1834 – 30. maaliskuuta 1889) oli yhdysvaltalainen majuri, joka selvisi hengissä 1876 käydystä Little Bighornin taistelusta. Everstiluutnantti George Armstrong Custerin alaisena 7. ratsuväkirykmentissä palvellut Reno sai osakseen paljon kritiikkiä taistelun jälkeen, ja hänet asetettiin sotilastuomioistuimen eteen monista laiminlyönneistä syytettynä.
Reno syntyi Carroltonissa Illinoisissa James and Charlotte Renon neljäntenä lapsena. 1851 hän kirjoittautui West Pointin sotilasakatemian, josta suoriutui 1857. Palveltuaan vajaan kolmen vuoden ajan luutnanttina Fort Walla Wallassa Washingtonissa, Reno nimitettiin vuonna 1861 ensimmäiseen ratsuväkirykmenttiin. Sisällissodassa Reno ehti ottaa osaa moneen taisteluun ennen haavoittumistaan 1863. Saman vuoden aikana hän solmi avioliiton Mary Hannah Rossin kanssa. Ennen sisällissodan loppumista Reno yleni ilman palkankorotusta majurista everstiksi ja päätyi vuonna 1865 vapaaehtoisjoukkojen prikaatinkenraaliksi. Sodan loppuessa Reno oli Pennsylvanian 12. ratsuväkirykmentin komentajana.
Vuonna 1868 Reno nimitettiin majuriksi 7. ratsuväkirykmenttiin. Hänen toimipaikkansa oli ensin Kansasissa, kaksi vuotta myöhemmin Coloradossa. Vaimonsa heikentyneen terveydentilan johdosta Reno otti kahden vuoden virkavapaan, ja ennätti takaisin juuri ennen 1876 tehtyä sotaretkeä Little Bighorniin. Kun Istuvan Härän ja Hullun Hevosen johtamat yhdistyneiden tasankointiaanien sotajoukot ympäröivät ratsuväen, kuoli yli 200 yhdysvaltain sotilasta Custer itse mukaan lukien. Renon johtamat joukot, jotka olivat erillään Custerista, selvisivät paljon pienimmin menetyksin intiaanien kyllästyttyä piirittämään heitä. Lehdistö etsi syyllisiä verilöylyyn, ja Renon tekemiset taistelun aikana joutuivat tarkan tutkimuksen kohteiksi. Häntä syytettiin pelkuruudesta ja tottelemattomuudesta, ja vaadittiin sotatuomioistuimen eteen tekemiensä oletettujen virheiden vuoksi. Oikeudenkäynti Renoa vastaan osoitti hänet kuitenkin syyttömäksi itseensä kohdistuneisiin epäilyihin.
Renon sotilasura loppui 1880. Hänet erotettiin armeijasta 23 palveluvuoden jälkeen jatkuvan alkoholin käytön ja paheksuttavan käytöksen vuoksi. 
Reno kuoli Washingtonissa 30. 3.1889.
Häät (Danielle Steelin romaani)
Häät () on Danielle Steelin 2002 julkaistu romaani. Teoksen on suomentanut Aila Lundberg ja WSOY kustantamana 2002.
Kirja kertoo 29-vuotiaasta Allegra Steinbergistä joka on menestyvä asianajaja ja joka tapaa työmatkallaan new yorkilaisen kirjailijan Jeff Hamiltonin. Pian pariskunta suunnittelee jo häitä, mutta Steelimäiseen tapaan mikään ei ole koskaan niin helppoa ja yksinkertaista.
Australianbandogge
"Bandog" tai "bandogge" tarkoitti vanhassa englannissa koiraa, joka oli päivällä kytketty ja yöllä irti, ts. vahtikoiraa, mutta omaa rotuaan niistä ei muodostunut. Australianbandogge -nimitystä käytetään Australiassa vahti- ja seurakoiraksi kehitetystä kannasta, jonka jalostuksessa on käytetty mm. pitbullia ja napolinmastiffia, mikä myös näkyy koirien ulkomuodossa. Australiassa on siellä "Australian bandog"iksi kutsuttuihin koiriin erikoistuneita kasvattajia, mutta omaksi rodukseen sitä ei ole luokiteltu Australian, eikä myöskään ainakaan Suomen, Englannin eikä Yhdysvaltain kennelliitoissa (per 23.4.2016).
Australianbandogge on melko voimakasrakenteinen. Karva on lyhyttä. Uros painaa ainakin 40 kg ja sen säkäkorkeus on ainakin 28 tuumaa. Narttu painaa ainakin 35 kg ja sen säkäkorkeus on ainakin 26 tuumaa.
Australianbandogge on luonteeltaan uskollinen ja suojelevainen. Se puolustaa perhettään, mutta päästää vieraita perheensä lähelle. Rotu liikkuu mielellään etenkin metsästäessään.
Mogadishun tuomiokirkko
Mogadishun tuomiokirkko oli roomalaiskatolinen tuomiokirkko Mogadishussa, Somaliassa. Se toimi Mogadiscion hiippakunnan pääpaikkana. Se rakennettiin vuonna 1928 osana italialaisten suunnitelmaa Mogadishun kehittämisestä Italian Somalimaan pääkaupunkina. Tuomiokirkko on tyyliltään normannilais-goottilainen, ja se rakennettiin Cefalùn tuomiokirkon pohjalta.
Mogadiscion viimeinen piispa Pietro Salvatore Colombo joutui tapetuksi messua tuomiokirkossa viettäessään vuonna 1989. Joitain vuosia myöhemmin islamilaiset fundamentalistit tuhosivat rakennuksen täysin.
Vorarefilia
Vorarefilia (usein lyhennetään vore) on seksuaalinen fetisismi ja parafilia jossa seksuaalinen mielenkiinto kohdistuu toisen syömiseen, syödyksi tulemiseen, tai sen katseluun. Fantasioihin yleensä liittyy elävän uhrin nieleminen, ja vatsassa sen sulattaminen. Koska fetissiä on fyysisesti mahdotonta saavuttaa tosielämässä, sitä nautitaan kuvina, tarinoina, videoina ja peleinä.
Sana vorarefilia on yhdistelmä latinan sanasta "vorare" ("niellä"), joka on sukua muinaiskreikan sanalle "bora" (, ”ruoka”), sekä kreikan sanasta "filia" (, ”rakkaus”).
Amerikanvieras
Amerikanvieras ("Cuscuta campestris") on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva lehtivihreätön loiskasvi.
Amerikanvieraan hennot varret ovat keltaisia tai kellanpunaisia. Kukkasykeröt ovat noin yhden senttimetrin leveitä, yksittäiset kukat 2–3 millimetriä.
Suomessa amerikanvieras on harvinainen satunnaiskasvi, jota on tavattu eteläosassa ja Pohjanmaalla. Sen kasvupaikkoja ovat puutarhat ja kaatopaikat. Amerikanvieras loisii useimmin porkkanalla ("Daucus carota").
Nokia 603
Nokia 603 on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama lokakuussa 2011 Nokia World-tapahtumassa julkistettu kosketusnäytöllinen älypuhelin, joka käyttää Symbian Belle-käyttöjärjestelmää.
Channon Christianin ja Christopher Newsomin murhat
Channon Gail Christian (s. 1985) ja Hugh Christopher Newsom Jr (s. 1983) olivat knoxvilleläinen pariskunta, jotka molemmat siepattiin, raiskattiin, kidutettiin ja murhattiin varhain aamulla 7. tammikuuta 2007. Kun heidän autonsa löydettiin, viisi tummaihoista epäiltyä pidätettiin ja heitä syytettiin kyseisistä tapauksista. Tuomaristo syytti neljää epäiltyä murhasta, ryöstöstä, sieppauksesta, raiskauksesta ja varkaudesta. Kolme pidätetyistä, Letalvis D. Cobbins, Lemaricus Davidson ja George Thomas, tuomittiin muiden rikosten yhteydessä törkeästä murhasta. Sen jälkeen valamiesoikeudenkäynnissä Lemaricus Davidson tuomittiin kuolemaan myrkkyruiskeella ja Letalvis Cobbins ja George Thomas tuomittiin elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen. Vanessa Coleman todettiin avunannosta rikokseen ja tuomittiin 53 vuodeksi vankilaan, ja Eric Dewayne Boyd on tuomittiin rikoksen uusijana 18 vuodeksi vankilaan.
Englanninpaimenkoira
Englanninpaimenkoira on Yhdysvalloissa kehitetty koirarotu.
Englanninpaimenkoira on voimakasrunkoinen. Karva on keskipitkää ja säänkestävää. Sallittuihin väreihin lukeutuvat soopeli, soopeli valkoisin merkein, musta, musta valkoisin merkein ja musta ruskein merkein (black & tan). Urokset painavat 21-28kg. Nartut painavat 18-23kg. Rodun säkäkorkeus on 46-58cm.
Englanninpaimenkoira on luonteeltaan älykäs ja rohkea. Rotu on valmis työskentelemään. Se arvostaa omistajaansa.
Mick Harris
Mick Harris (syntynämini Michael John Harris) (s. 1967) on brittiläinen muusikko. Hänet tunnetaan mm. Napalm Deathin entisenä rumpalina vuosina 1985-1991. Hän on toiminut myös monissa muissa bändeissä.
Anatoli Ivanišin
Anatoli Alekseijevitš Ivanišin (venäjäksi Анатолий Алексеиевич Иванишин; s. Irkutskissa Neuvostoliitossa 15. tammikuuta 1969) on venäläinen kosmonautti, jonka ensimmäinen avaruuslento alkoi 14. marraskuuta 2011 Sojuz TMA-22 -avaruusaluksen lennolla ISS-avaruusasemalle.
Vuonna 1986 Ivanišin valmistui ylioppilaaksi Irkutskissa ja pyrki Tšernihivin ilmasotakouluun, johon ei ensimmäisellä yrittämällään päässyt. Hän opiskeli välissä vuoden Irkutskin polyteknisessä koulussa. Hän valmistui lopulta sotilaskoulusta erinomaisin arvosanoin. Vuonna 2003 hän valmistui Moskovan valtionyliopistosta aiheinaan talous, tilastotiede ja informaatioteoria. 
Vuodet 1991–2003 hän palveli eri lentoyksiköissä Venäjän ilmavoimissa lentäen 507 tuntia MiG-29 ja Su-27-koneilla.
Hänet valittiin 29. toukokuuta 2003 kosmonauttikoulutukseen läpäisten sen erinomaisin arvosanoin kesällä 2005.
Hän palveli Sojuz TMA-20 -lennon varamiehistä päällikkönä vuonna 2010. Vuoden 2011 lopussa hän liittyi ISS:n miehistöön Retkikunta 29:n ja Retkikunta 30:n lentoinsinööriksi. Hän laskeutui maahan 27. huhtikuuta 2012 lennolla Sojuz TMA-22.
Ivanišin on naimisissa Svetlanan kanssa ja perheessä on vuonna 1993 syntynyt poika, Vladislav. Ivanišinin vanhemmat ovat Nina ja Aleksei Ivanišin.
Josef Harpe
Josef Harpe (21. syyskuuta 1887 Buer, Saksa – 14. maaliskuuta 1968 Nürnberg, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraalieversti, joka palveli ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa. Hän sai rautaristin ritariristin tammenlehvin ja miekoin. Rautaristin ritariristiä ja sen korkea-arvoisempia versioita jaetaan erityisen rohkeuden tunnustamisesta taistelukentällä tai loistavasta johtajuudesta.
Harpe syntyi Buerissa (joka on nykyään osa Gelsenkircheniä) ja kuoli Nürnbergissä.
Harpe liittyi Preussin kuningaskunnan armeijaan 28. syyskuuta 1909 kadettina ja siirrettiin 56. jalkaväkirykmenttiin vuonna 1911. Harpe ylennettiin luutnantiksi 20. maaliskuuta ja osallistui tässä rykmentissä ensimmäiseen maailmansotaan. Sodan loppuun mennessä hän oli komppanian päällikkö.
Sodan jälkeen Harpe jäi armeijaan. Vuonna 1931, salanimellä "Direktor Hacker", hän oli johtavassa asemassa salaisessa saksalais-venäläisessä panssarivaunukoulussa (Organisatio Kama) Kazanissa, Neuvostoliitossa. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1. elokuuta 1934 ja tuli 3. panssarirykmentin komentajaksi 15. lokakuuta 1935. Hänet siirrettiin 1. panssariprikaatin johtoon 1. elokuuta 1939. Vuonna 1940, Harpe otti panssarisotakoulu Wünsdorfin johtoonsa seitsemäksi kuukaudeksi. Tämän jälkeen hän palveli itärintamalla 17. tammikuuta 1945 asti, minkä jälkeen hän siirtyi länsirintamalle. Siellä hän komensi Saksan 5. panssariarmeijaa, kunnes hän joutui sotavangiksi 17. huhtikuuta 1945. Hänet vapautettiin sotavankeudesta 14. huhtikuuta 1948.
Rautaristi
Rautaristin ritariristi tammenlehvin ja miekoin
Manuel Bonilla
Manuel Bonilla Chirinos (7. kesäkuuta 1849 Juticalpa, Honduras – 21. maaliskuuta 1913) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1903–1907 ja 1912–1913. Hän oli yksi Hondurasin kansallispuolueen perustajista.
Bonilla aloitti poliittisen uransa liberaalina, mutta myöhemmin hänestä tuli konservatiivien kannattaja. Terencio Sierran hallituskaudella Bonilla pyrki muodostamaan konservatiiveista kansallispuolueen. Tuolloin Hondurasin ainoa järjestäytynyt poliittinen puolue oli Hondurasin liberaalipuolue, mutta Bonillan pyrkimysten seurauksena syntyi myöhemmin Hondurasin kansallispuolue.
Kun Sierra ei suostunut jättämään paikkansa presidenttinä, Bonillan johtama vallankaappaus kaatoi Sierran vuonna 1903. Bonilla pyrki presidenttinä tukahduttamaan opposition toiminnan ja vangitutti esimerkiksi entisen presidentin Policarpo Bonillan. Bonillan aikana Hondurasissa kehitettiin muun muassa maantieverkkoa. Hän teki myös ystävyyssopimukset Nicaraguan, Guatemalan ja El Salvadorin kanssa. Espanjan kuningas Alfonso XIII toimi neuvottelijana, kun Bonilla onnistui sopimaan Nicaraguan kanssa maiden välisestä rajasta Moskiittorannikolla. Sopimus allekirjoitettiin vuonna 1906, mutta Nicaragua muutti kantaansa vuonna 1912. Bonilla tuki edeltäjänsä tavoin banaaniyrityksiä ja antoi niille verohelpotuksia sekä luvan rakentaa satamia, teitä ja rautateitä.
Guatemalan ja El Salvadorin välistä sopimusta pidettiin Nicaraguassa maan vastaisena liittona. Nicaraguan José Santos Zelaya alkoi tukea Hondurasin liberaaleja, joiden tavoitteena oli syöstä Bonilla vallasta. Nicaraguan asevoimien tukemana liberaalit tunkeutuivat Hondurasiin helmikuussa vuonna 1907 ja perustivat juntan. Bonillan tukena oli puolestaan El Salvadorin asevoimat, joiden avulla Bonilla onnistui pysymään vallassa maaliskuuhun asti. Bonillan joukot hävisivät kuitenkin lopulta taistelussa, jossa käytettiin ensimmäisen kerran Keski-Amerikan historiassa konekivääreitä. Yhdysvalloissa pelättiin Zelayan vaikutusvallan kasvavan koko Keski-Amerikan laajuiseksi, ja sen vuoksi yhdysvaltalaiset joukot suojelivat Hondurasin pohjoisrannikon banaanikauppaa sekä Bonillan viimeistä tukikohtaa Fonsecanlahden rannalla Amapalassa. Taistelut päättyivät, kun Bonilla haki Yhdysvaltain johtamien neuvotteluiden jälkeen turvapaikkaa "USS Chicagolta.
Bonilla johti vuonna 1911 vastakapinaa Miguel R. Dávilan kapinaa vastaan. Liikettä rahoitti Cuyamel Fruit Company. Kapinalliset ja hallinto suostuivat lopulta aselepoon, ja tekivät sopimuksen jonka mukaan Yhdysvallat sai valita maan seuraavan väliaikaisen presidentin. Tehtävään valittiin Francisco Bertrand, joka lupasi järjestää vapaat vaalit. Bonilla voitti vuoden 1912 vaalit mutta ehti olla virassa vain reilun vuoden. Hän sairastui vakavasti ja ilmoitti jättävänsä tehtävänsä 20. maaliskuuta vuonna 1913, ja jo seuraavana päivänä hän kuoli.
Miguel R. Dávila
Miguel Rafael Dávila Cuellar (29. syyskuuta 1856 Tegucigalpa, Honduras – 12. lokakuuta 1927 Tegucigalpa, Honduras) oli hondurasilainen poliitikko, joka oli maansa presidentti 1907–1911.
Dávila syntyi 1856, ja hänen vanhempansa olivat Juan Dávila ja Gervasia Cuellar. Dávila valmistui vuonna 1860 oikeustieteestä Universidad Nacional Autónoma de Hondurasista. Dávila valittiin Hondurasin väliaikaiseksi presidentiksi huhtikuussa 1907. Valinta tapahtui Yhdysvaltain johtamissa neuvotteluissa, kun kapinalliset olivat kaataneet Manuel Bonillan hallinnon. Perustuslailliseksi presidentiksi Dávila valittiin 1. maaliskuuta 1908.
Dávila pyrki uudistamaan kautensa aikana muun muassa maan asevoimia ja kutsui chileläisen upseerin perustamaan sota-akatemian, joka kuitenkin suljettiin Dávilan valtakauden jälkeen. Dávila kannusti edeltäjiensä tavoin banaaniyrityksiä, jotka eivät kuitenkaan olleet täysin tyytyväisiä hänen hallintonsa toimivuuteen. Samaan aikaan banaaniyritysten keskinäinen kilpailu muodostui merkittäväksi poliittiseksi tekijäksi Hondurasissa. Dávila antoi Standard Fruit Companylle rautatiesopimuksen, joka kielsi muiden yritysten rautatielinjat 20 kilometrin säteellä. Sopimus hermostutti Cuyamel Fruit Companyn johtajan Sam Zemurrayn. Manuel Bonillan johtamat kapinalliset syrjäyttivät Dávilan 1911. Cuyamel Fruit Company rahoitti kapinaliikettä.
Dávila kuoli Tegucigalpassa lokakuussa 1927.
Gebwell
Gebwell Oy on Suomessa toimiva lämmitys- ja jäähdytysratkaisuihin erikoistunut yritys. Gebwell Oy on perustettu vuonna 2005. Keväällä 2013 yritys työllisti 100 henkilöä. Gebwell Oy:n pääkonttori ja tehdas sijaitsevat Leppävirralla. Yrityksen liikevaihto 2010 oli 11,3 miljoonaa euroa.
Vuonna 2008 Varkaudessa ihmeteltiin yhtiön maalämpöpumppuja varten lähelle pohjavedenottamoa poraamia reikiä. Samana vuonna yhtiö ilmoitti YT-neuvotteluista, ja arveli tilausten vähenemisen liittyvän tähän huonoon julkisuuteen.
Elokuussa 2011 Gebwell perusti myyntikonttorin Pietariin.
Suomen Putkikauppiasyhdistys ry:n hallitus luovutti vuoden 2007 Pro LVI-mitalin Gebwell Oy:n hallituksen puheenjohtajalle Timo Hulkkoselle. Vuonna 2010 yritys voitti ELY-keskuksen Pohjois-Savon maakunnallisen Innosuomi-kilpailun toisen palkinnon maalämpöpumpun uudenlaisesta sjoitustavasta.
Gebwell Oy:n liikevaihto vuonna 2016 oli 18,3 miljoonaa euroa.
Pivaset Oy fuusioitui Gebwell Oy:hyn vuoden 2016 lopussa. Yhdistyessä syntyi yksi Suomen suurimmista talotekniikkalaitteiden valmistajista. Yhtiön liikevaihto on lähes 30 miljoonaa euroa ja se työllistää noin 150 ihmistä.
Omega-9-rasvahapot
Omega-9-rasvahapot (ω-9-rasvahapot tai n-9-rasvahapot) ovat kerta- tai moni­tyydyttymättömiä rasva­happoja, joiden hiiliketjun ensimmäinen kaksoissidos metyyliryhmän päästä laskettuna on yhdeksännessä hiili-hiili-sidoksessa. Ainut monityydyttymätön rasvahappo on Meadin happo, jossa on 3 kaksoissidosta. Omega-9-rasvahapot ovat cis-rasvahappoja eli niiden kaksoissidosten konfiguraatio on cis-muodossa, paitsi elaidiinihappo, jonka kaksoissidos on trans-muodossa eli elaidiinihappo on transrasva.
Esimerkkiyhdisteitä ovat esimerkiksi oleiinihappo ja erukahappo, jotka kuuluvat eläinrasvoihin ja kasviöljyihin. Oleiinihappo voi reagoida nisäkkäissä Meadin hapoksi, joka on myös omega-9-rasvahappo. Myös hermosolujen myeliinin sisältämä nervonihappo kuuluu tähän ryhmään.
Omega-9-rasvahappoja löytyy oliivi- ja rypsiöljystä, avokadosta, pähkinöistä ja siemenistä
Marble Archin metroasema
Marble Archin metroasema on Lontoon metron Central Linen asema Westminsterin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Oxford Streetin länsipäässä Marble Arch -monumentin läheisyydessä Lontoon matkakortin maksualueella 1.
Asema on avattu 30. heinäkuuta 1900 osana Central London Railwayta.
Radvila
Radvila (, , ), myöhemmin ja puolalaisissa asiakirjoissa myös Radziwiłł on hyvin merkittävä historiallinen liettualais-puolalainen mahtisuku. Sukunimen historia juontaa juurensa Liettuan suuriruhtinaskunnan aikaan 1400-luvulle, jolloin liettualaiseen aateliin ja suuriruhtinas Vytautiksen lähipiiriin kuuluvan Kristinas Astikasen (kuoli 1444) pojalle annettiin nimi Radvila Astikaitis (kuoli 1477). Hänen poikansa Mikalojus Radvila Vanha (kuoli 1509) oli ensimmäinen Radvilan sukunimen varsinainen kantaja. 
Periytyvän aatelisvaakunan sukuun toi ilmeisesti ensimmäisenä Kristinas Astikas, ja tämä torviaiheinen vaakuna on ollut käytössä Radviloilla sen jälkeen. Vuosina 1518 ja 1547 Radvilan (Radziwiłł) eri sukuhaaroille saatiin Liettuan ja Puolan aatelisilla harvinainen herttuan arvonimi (saksalais-roomalaiselta keisarikunnalta) ja arvostetumpi, suvun aiemman vaakuna-aiheen sisältävä kruunupäinen herttuan vaakuna. Suvun motto on: "Jumala on neuvonantajamme."
Radvilain suku oli merkittävä uskonpuhdistuksen tukija ja maanomistaja Baltiassa (Liettuassa, Latviassa) ja itäisessä Keski-Euroopassa (Puola, Valko-Venäjä, Ukrainan länsiosat). Suku nousi myös yhdeksi Puola-Liettuan rikkaimmista ja poliittisesti mahtavimmista suvuista. Suvun miehet kohosivat usein Liettuan suuriruhtinaskunnan sotapäälliköiksi (hetmanni) ja esimerkiksi Liettuan Trakain tai Vilnan kaupungin tai niitä ympäröivän maakunnan johtajiksi. Mikalojus Radvila Vanhan pojanpojantytär Barbara Radziwiłł (Barbora Radvilaitė, 1520–1551) nousi jopa Puolan kuningattareksi Sigismund II:n puolisona.
Suvun elossa olevan sukuhaaran kantaisä on Liettuan suuriruhtuinaskunnan ylihetmanni, Njasvižin palatsilinnan hallitsija Mikalojus Radvila (Mikołaj Radziwilł, 1515–1565).
Suku vaikutti Puolan julkisessa elämässä vielä 2000-luvulle saakka. Esimerkiksi Puolan opetusasioista vastaavana varaministerinä (1997–2001) toimi Anna Radziwilł.
Radziwillin suvun laaja arkisto ja kirjasto liitettiin vuonna 2009 Unescon Memory of the World -rekisteriin. Kokonaisuus ei ole yhtenäinen vaan sijaitsee hajallaan Valko-Venäjällä, Liettuassa, Ukrainassa, Puolassa, Venäjällä ja Suomessa. Yli 1 200 nidettä Radziwllien kirjastosta on kuulunut vuodesta 1829 Suomen kansalliskirjaston kokoelmiin.Radvilan (Radziwiłłin) suvulla oli käytössään kymmeniä palatseja ja linnoja. Näistä osa on nykyään raunioina, kuten suvun aiempi Dubingiain linna-alue Vilnan pohjoispuolella. 1500–1600-luvuilla suvulla oli esimerkiksi Vilnassa vähintään yhdeksän palatsia. Merkittäviä sukuhaarojen asuinpaikkoja olivat muun muassa:
Tommi Kalenius
Tommi Kalenius (s. 6. heinäkuuta 1981 Äänekoski) on suomalainen lauluntekijä, laulaja ja muusikko. Hän on julkaissut neljä sooloalbumia, joista viimeisimpänä vuonna 2016 julkaistu albumi "Miten kotiin löydetään?" (Kaiku Recordings)
Keski-Suomessa, Äänekoskella kasvanut Kalenius aloitti laulujen tekemisen gospelmusiikin parissa. Soolouran ensimmäinen julkaisu oli vuonna 2007 ilmestynyt albumi "Jäljet". Saman vuoden loppupuolella Kalenius tutustui musiikkituottaja Pekka Ruuskaan, joka kiinnitti hänet artistiksi ja lauluntekijäksi Kaiku Entertainment -musiikkiyhtiöönsä.
Oman soolotuotantonsa lisäksi hän on ollut tekemässä kappaleita monille suomalaisille artisteille pop-kentän laidasta laitaan (mm. Jari Sillanpää, Pepe Willberg, Virve Rosti).
Tommi Kalenius on viime aikoina tehnyt Kasvotusten-kiertueen kirjailija-terapeutti Tommy Hellstenin kanssa kirkoissa - sekä lauluntekijä-iltoja konserttisaleissa mm. Edu Kettusen kanssa.
Vuodesta 2014 alkaen Kalenius on isännöinyt omaa Kale-klubia Helsingissä ja eri puolilla Suomea. 
Vuonna 2015 Tommi Kalenius on nimitetty Kirkon Ulkomaanavun Suvilinnun lähettilääksi, yhdessä ohjaaja-käsikirjoittaja Johanna Vuoksenmaan kanssa.
Prince Buster
Cecil Bustamente Campbell, taiteilijanimeltään Prince Buster, (24. tai 28. maaliskuuta 1938 Kingston – 8. syyskuuta 2016) oli jamaikalainen reggaeartisti. Hän innoitti monia seuraavien sukupolvien artisteja. Hän oli musliminimeltään Muhammed Yusef Ali.
Fekalooma
Fekalooma on suoliston ulostekivettymä, joka voi kehittyä esimerkiksi ummetuksen aiheuttaman ulostetukkeuman eli -impaktion kovettuessa. Fekalooma voi aiheuttaa suolistossa haavauman tai puhkeuman; sen ja ulostetukkeuman mahdollisia komplikaatioita ovat myös tulehdus peräsuolessa, peräpukamien paheneminen ja peräsuolen esiinluiskahtaminen. Erilaisia virtsateihin liittyviä oireita voi esiintyä niihin kohdistuvan painevaikutuksen johdosta. Tuntuessaan vatsan päällä fekalooma voi aiheuttaa epäilyn kasvaimesta.
Fekaloomasta käytetään myös nimityksiä koprooma, skatooma, ulostepahka, fekaliitti ja koproliitti.
Konttimäki
Konttimäki on kylä Saarijärvellä Keski-Suomen maakunnassa Jyväskylästä 85 kilometriä luoteeseen. Konttimäki on virallisesti osa vieressä olevaa Mahlun kylää. Saarijärven keskustasta on Konttimäelle noin 20 kilometriä.
Konttimäen seutu on mäkistä ja valtaosa kylästä on 200 metriä merenpinnan yläpuolella. Kylän käyntikortteja ovat luontokohteet, kuten Kulhanvuori, Kangaslammen harju, Pirttikosken ja Päistärkosken kunnostetut myllyt sekä hiljaiset metsälammet. Kulhanvuori nousee 60 metrin korkeuteen ympäristöstään ja on 260 metriä meren pinnan yläpuolella. Kulhan yhteydessä on Syväojan rotko – runsaan kilometrin mittainen laakso, jonka kallioseinämiltä paksut jääpahdat sulavat vasta heinäkuussa. Kulha, joka on Natura- ja luonnonsuojelualuetta, on suosittu retkeily- ja vaelluskohde.
Kylä on asutukseltaan melko nuori, sillä tiettävästi vakituista asutusta alkoi muodostua vasta vuoden 1770 jälkeen. Useampi kylän alkuperäisistä taloista on yhden pariskunnan, Tuomas Yrjönpojan (s. 1706 tai 1696, k. 1783) ja Riitta Jaakontyttären (1701–1775), jälkeläisten perustamia. Myöhemmin kylän asukaspohjaa rikastivat muualta Saarijärveltä sekä Savosta tulleet suvut.
Vakituisia asukkaita Konttimäellä on 158 henkilöä ja kesäasukkaita noin 50 (joulukuu, 2009).
Kylän asukkaista suurin osa, 44 prosenttia, on 31–65-vuotiaita. Alle 16-vuotiaita on hieman enemmän kuin yli 65-vuotiaita. Valtaosa kyläläisistä käy töissä kylän tai jopa Saarijärven ulkopuolella. Kyläläisistä 18 prosenttia on yrittäjiä.
Konttimäen työpaikoista palvelualoja on 70 %, yrittäjiä 18 % ja perustuotantoa 12 %.
Palveluja Konttimäellä ei juurikaan ole. Viimeinen kauppa, Tähkälän kauppa, lopetti toimintansa 1990-luvun alussa, ja vuodesta 1909 toiminut kyläkoulu lakkautettiin 1998. Sen jälkeen alakoululaiset ovat käyneet Mahlun ala-asteella noin kahdeksan kilometrin päässä. Kyläyhdistys osti vanhan koulurakennuksen Saarijärven kaupungilta, ja remontoi koulun perusteellisesti. jugendtyylisen, arkkitehti Valter Jungin suunnitteleman koulun 100-vuotisjuhlia vietettiin vuonna 2009. Koulu on kyläläisten aktiivinen kokous-, juhla- ja harrastuspaikka. Tiloja vuokrataan majoitus- ja juhlakäyttöön myös kylän ulkopuolisille.
Konttimäellä toimii kyläyhdistys, jonka puheenjohtaja on Marjatta Suomäki. Kyläyhdistys on julkaissut vuodesta 1997 omaa Konttiposti-lehteä, joka ilmestyy kaksi kertaa vuodessa. Lehteen taltioidaan kylän historian ja nykyhetken tapahtumat talkootyönä.
Marble Arch
Marble Arch on Carraran marmorista rakennettu monumentti Westminsterin alueella Lontoossa, Ison-Britannian pääkaupungissa. Monumentti sijaitsee Oxford Streetin, Park Lanen ja Edgware Roadin risteyksessä lähellä Hyde Parkin Speakers’ Corneria.
John Nashin suunnittelema Marble Arch rakennettiin alun perin vuonna 1828 Buckinghamin palatsin sisäänkäynniksi. Nykyiselle paikalleen se siirrettiin vuonna 1851 Buckinghamin palatsin laajennustöiden tieltä.
Monumenttia ympäröivää aluetta kutsutaan usein kokonaisuudessaan Marble Archiksi ja myös läheinen Lontoon metron asema on nimetty sen mukaan.
Netaji Subhash Chandra Bosen kansainvälinen lentoasema
Netaji Subhash Chandra Bosen kansainvälinen lentoasema ( "Netaji Shubhashchôndro Boshu Antorjatik Bimanbôndor") on lentoasema, joka sijaitsee Kalkutassa Länsi-Bengalissa Intiassa. Lentoasema oli alun perin nimeltään Dum Dumin lentoasema ennen uudelleennimeämistä Subhas Chandra Bosen mukaan. Lentoasema sijaitsee noin 17 kilometriä Kalkutan keskustasta.
Tierp
Tierp on samannimisen Tierpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Uppsalan läänissä ja Uplannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 587 asukasta.
Tierp oli 1970-luvun kuntauudistukseen asti kauppala.
Rokkiletti
Rokkiletti on Kari Peitsamo Revivalin albumi. Se sisältää Status Quon tunnetuksi tekemiä kappaleita Peitsamon suomennoksina.
Äänitearkisto: suomalaisen musiikin tietokanta
Jukat
Jukat ("Yucca") on parsakasvien suku. Siihen kuuluu 40–50 ikivihreää kasvia, joilla on kovat, miekkamaiset lehdet ja valkoiset kukat. Jukat erottaa samaan heimoon kuuluvista agaaveista siinä, että niiden lehtiruusuke ja lehdet eivät ole meheviä.
Jukat elävät luonnonvaraisina puoliaavikolla. Niiden pölyttäjinä toimivat yöperhoset. Yhdysvalloissa kasvaa noin 50 jukkalajia, 30 lajia kasvaa Meksikossa ja siitä etelään Guatemalaan asti. Niitä kasvatetaan koristekasveina, ja ne ovat levinneet luontoon myös muilla mantereila, mutta sopivien pölyttäjien puutteessa villiintyneet jukat leviävät vain suvuttomasti.
Intiaanit ovat käyttäneet jukkia monipuolisesti. Kukkia, nuppuja ja siemeniä on syöty, ja kuiduista on tehty koreja.
Jaavanpöllönen
Jaavanpöllönen ("Otus angelinae") on harvinainen pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Indonesiassa Jaavan saarella, jossa tunnetaan seitsemältä vuorelta. Viime aikoina se on kuitenkin nähty vain kolmella, tosin erilaiset arviot yhdessä sen äänettömyyden kanssa viittaavat siihen, että sitä voisi olla enemmän ja laajemmalla alueella, kuin on tiedossa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset vuoret 1 000–2 000 metrin korkeudessa. Ylempänä vuoristossa sen elinalueet ovat turvatut, mutta alempana sen uhkana ovat erilaiset kehityshankkeet, kuten matkailu, sekä maanviljely.
Tizen
Tizen on Linux Foundationin ja Limo Foundationin tukema vapaan ja avoimen lähdekoodin Linux-pohjainen mobiilikäyttöjärjestelmä. Tizen syntyi MeeGosta, joka itse yhdisti Intelin kehittämän Moblin-mobiilikäyttöjärjestelmän ja Nokian kehittämän Maemon-mobiilikäyttöjärjestelmän. Nokian ajettua alas MeeGon kehityksen ja siirryttyä Windows-alustalle Intel ja Samsung jatkoivat kehitystä Tizenillä. Kehitystä toistaiseksi johtaa Intel, Samsung, ja jotkin edellisistä MeeGo-kehittäjistä.
Tizenin ulkopuolisille kehittäjille tarkoitetetut ohjelmistokehykset pohjautuvat HTML5:teen ja muihin web-standardeihin. Tizeniä aiotaan käyttää tablettitietokoneissa, minikannettavissa, älypuhelimissa, älykelloissa, kameroissa, äly-TV:ssä ja autojen järjestelmissä.
Nykyisen teknisen johtoryhmän jäsenten mukaan Tizenin kehitys tulee olemaan täysin avoin. Järjestelmän ja sen SDK:n ensimmäinen julkaisu tuli vuoden 2012:n ensimmäisellä neljänneksellä. Tarkoituksena on myös, että Tizen on MeeGoa joustavampi HTML5:teen pohjautuvan API:n takia. Kehittäjät ovat korostaneet, että HTML5 ei ole ainoa saatava ohjelmistoalusta ja käyttöjärjestelmään on myös integroitu Enlightenment Foundation Libraries.
Syyskuussa vuonna 2011 Intel ja Linux Foundation ilmoittivat, että ne kehittävät Tizenia MeeGon sijasta vuosina 2011 ja 2012. MeeGoon osallistuneen Nokian sanotaan nyt kehittävän erikseen omaa Meltemi-nimistä seuraajaa, joka kohdistuu peruspuhelimille. Mer-projektin yhteiskunnalliset kehittäjät ovat sanoneet jatkaneensa MeeGon kehittämistä ilman Intelin ja Nokian avustusta ja tarpeen mukaan jopa ilman Linux Foundationin avustusta. Toistaiseksi ei ole selvää, saavatko he käyttää MeeGo-tavaramerkkiä.
Samsung julkaisi Samsung Z1 puhelimen Tizen-alustalla vuonna 2015.Vuonna 2016 Samsung julkaisi Samsung Z2 puhelimen Tizen-alustalla.
Runkauksen luonnonpuisto
Runkauksen luonnonpuisto on luonnonpuisto Simon ja Tervolan kunnissa Lapin maakunnan lounaisosassa. Luonnonpuiston pinta-ala on 70,5 km² ja se on perustettu vuonna 1956. Puistoon kuuluu kaksi erillistä aluetta, Ahma-aapa Simossa ja Hattuselänaapa Tervolassa.
Luonnonpuistossa liikkuminen on kiellettyä ympäri vuoden. Poikkeuksia tähän ovat paikallisten paliskuntien poronhoitoon liittyvä liikkuminen sekä Simon ja Tervolan asukkaiden oikeus poimia oman kuntansa puoleiselta alueelta marjoja ja sieniä.
Aivan luonnonpuiston rajan tuntumassa, Ahma-aavan länsipuolella on Lapin sodassa syksyllä 1944 ammuttuna pakkolaskun tehneen ja täysin tuhoutuneen Junkers Ju 88 A-4 -koneen sekä sen miehistön muistoksi pystytetty muistomerkki.
Runkauksen luonnonpuisto on erittäin tärkeä Perämeren alueen soidensuojelualue. Ahma-aapa on pohjoissuomalainen aapasuo, jonka pääosan muodostavat aukeat ja tyypiltään vaihtelevat nevat. Edustettuja nevatyyppejä ovat rimpi-, jänne-, rahka-, kalvakka-, aito- ja vihernevat. Ahma-aavan ylittää likimain pohjois-eteläsuuntaisesti sähkölinja. Pohjoisempi Hattuselänaapa on pääasiassa koivuletto-tyyppinen lettosuo.
Alueella esiintyviä, Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuja lajeja ovat ainakin saukko, lapinleinikki sekä lettorikko.
Maurice Gaidon
Maurice-Adolphe Gaidon (17. tammikuuta 1928 – 14. marraskuuta 2011) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1956 ja nimitettiin Besançonin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sebargan titulaaripiispaksi 13. elokuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi André-Jean-Marie Charles de la Brousse, jota avustivat Marc-Armand Lallier ja Bernardin Gantin. Gaidon erosi tehtävistään Besançonin vihkipiispana syyskuussa 1974 ja sai 20. toukokuuta 1977 nimityksen Autunin hiippakunnan vihkipiispaksi.
20. tammikuuta 1987 Gaidon sai nimityksen Cahorsin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. helmikuuta 2004.
Afonso Fioreze
Afonso Fioreze (s. 1. kesäkuuta 1942) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi passionisteihin 3. helmikuuta 1964 ja sai pappisvihkimyksensä 26. heinäkuuta 1970. Hän sai 5. marraskuuta 2003 nimityksen Luziânian hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 15. syyskuuta 2004 hänestä tuli sen piispa. Fiorezen konsekroi piispaksi 15. helmikuuta 2004 Pedro Antônio Marchetti Fedalton ja Washington Cruzin avustama Lorenzo Baldisseri.
Sukerijärven luonnonpuisto
Sukerijärven luonnonpuisto on luonnonpuisto Kuusamon kaupungissa Pohjois-Pohjanmaan maakunnan koillisosassa. Luonnonpuiston pinta-ala on 33,94 km² ja se on perustettu vuonna 1981. Sukerijärven luonnonpuistossa liikkuminen on luvanvaraista, siellä ei ole merkittyjä retkeilyreittejä.
Sukerijärven luonnonpuisto on monimuotoinen suoerämaa, jossa on keskiravinteisia ja lettoisia aapasoita ja pieniä metsäsaarekkeita. Metsien puolesta alue muistuttaa lähistöllä sijaitsevan Oulangan kansallispuiston pohjoista suovaltaista osaa. Luonnonpuiston linnusto on myös monipuolinen.