Viinintuotanto Suomessa
Viinintuotanto Suomessa on sekä marjapohjaisten viinien tuotantoa, että maan eteläisimmissä osissa kestävien viiniköynnöslajikkeiden viljelyä.
Suomessa menestyvät parhaiten hallaa kestävät ja nopeasti kypsyvät lajikkeet. Useimmat Suomessa menestyvät lajikkeet ovat eurooppalaisen viini­köynnöksen ("Vitis vinifera") ja Pohjois-Amerikasta tai Aasiasta kotoisin olevien lähisukuisten lajien välisiä hybridejä. Monet lajikkeet ehtivät kypsyä Etelä-Suomessa myös avomaalla, kunhan niille valitaan aurinkoinen, lämmin ja hallalta suojaisa paikka. Kasvihuoneessa viinirypäleet kypsyvät jopa lauhkean vyöhykkeen pohjoisosissa, kunhan kasvatettavaksi valitaan riittävän nopeasti kypsyvä lajike ja se suojataan hyvin talveksi. Ulkonakin voi rypäleitä kasvattaa, mutta jos valoa ja lämpöä ei ole riittävästi, hedelmistä ei tule kovin makeita.
Viiniköynnöksen ruukkutaimia voi istuttaa alkukesästä syksyyn, mutta juurtumisen ja talvehtimisen kannalta taimi on parempi istuttaa Suomen olosuhteissa alkukesällä, kun hallasta ei ole enää vaaraa. Taimelle sopiva paikka on kasvihuone tai erityisen lämmin ja aurinkoinen paikka, jossa ei ole kovin suurta hallariskiä keväällä tai syksyllä. Paikalla ei saa olla myöskään seisovaa vettä etenkään kasvukauden ulkopuolella. Paras maalaji on hieta. Viiniköynnös ei menesty pelkässä multa- tai turvemaassa, hiekkamaassa tai savessa, sillä niissä esiintyy äärimmäisiä vaihteluja kosteuden suhteen. Sopiva istutuskuoppa on vähintään 50 cm leveä ja 40 - 50 cm syvä. Kuoppa täytetään vedellä ja sinne sekoitetaan multaa, maata, kompostia, kalkkia, lannoitteita ja hivenaineita. Itse viiniköynnös istutetaan mahdollisimman syvälle, jotta sen pääjuuret olisivat turvassa jäätymiseltä. Aitojuurisista taimista voi peittää jopa puolet, mutta perusrungollisista taimista varttamiskohta on jätettävä 2–3 cm maanpinnan yläpuolelle. Maan alle jäävät vesioksat leikataan pois ja juuret levitetään, mikäli purkki on kasvanut niitä täyteen. Maa poljetaan tiiviiksi ja kastellaan runsaasti istutuksen jälkeen. Kasvupaikan voi jättää alkukesällä kuopalle, mikä helpottaa köynnöksen kastelua. Kuoppaa täytetään kesän mittaan. Nuorta köynnöstä tulisi kastella päivittäin poutajaksoilla .
Viiniköynnöstä kannattaa ensimmäisen vuoden jälkeen lannoittaa alkukesällä kukinnan aikoihin. Lannoitus tulee lopettaa viimeistään elokuussa marjojen alkaessa kypsyä, jotta köynnös kypsyttäisi marjansa nopeammin ja ehtisi valmistautua talven tuloon. Samalla vähennetään myös kastelua. Heinäkuun lopussa viiniköynnökselle on hyvä antaa vähän typpeä ja paljon kaliumia sisältävä syyslannoitus, joka edistää versojen talveentumista. Yleinen harhaluulo on, että pohjoisilla viljelyalueilla paksu lumipeite haittaa viiniköynnöksen kasvatusta. Riittävän paksu lumipeite suojaa kuitenkin köynnösten juuristoa ja rungon alinta osaa paleltumiselta. Kylmillä alueilla, kuten Kanadassa ja Siperiassa, viiniköynnöksen kasvatus on ylipäätään mahdollista 1,5 - 2 m paksuisen lumipeitteen ansiosta. Viiniköynnös on hangen sisällä ikään kuin iglussa eikä maanpinnan lämpötila laske paksun hangen alla juurikaan nollan alapuolelle, vaikka ulkona olisi pakkasta kolmekymmentä astetta. Pohjoisilla alueille viinintuotannon ongelmaksi saattaa muodostua tulevaisuudessa lumipeitteen oheneminen. Talvilevon aikana köynnöksen maanpäällisissä osissa ei ole nestekiertoa, eikä pohjoisessa kasvatettujen lajikkeiden versoissa ja silmuissa ei ole havaittu merkittäviä vaurioita, vaikka pakkasta on ollut lyhyen aikaa kolmekymmentäkin astetta .
Ensimmäisenä parina kesänä viiniköynnöksen kannattaa antaa kasvaa melko vapaasti, sillä se vahvistaa runkoa ja juuristoa. Kukinnot kannattaa poistaa, sillä ne hidastavat nuoren köynnöksen kasvua. Alkutalvesta maan jäädyttyä köynnöstä pitäisi kuitenkin uskaltaa leikata tarpeeksi, jotta köynnökseen kehittyisi vahva runko.
1. syksy: yhteen tai kahteen versoon jätetään 2–4 silmua, muut versot poistetaan kokonaan.
2. syksy: jätetään korkeintaan neljä oksaa, jotka leikataan 6–7 silmun yläpuolelta, muut versot poistetaan kokonaan.
Ahvenanmaalla kasvatetaan viiniköynnöksiä rypäleviinin tuotantoa varten muutaman hehtaarin alueella.
Tamperelainen Teiskon seurakunta otti vuonna 2013 käyttöönsä ehtoollisviinikseen lähiviinin, jota viljellään paikallisella viinitilalla Teiskossa. Viini tehdään punaisista Zilka-rypäleistä. www.sundomwine.fi
Suomen ensimmäinen marjaviinin valmistuslupa myönnettiin vuonna 1885. Viinimarjoista tehdyt kuohuviinit kuten "Elysee" tulivat melko suosituiksi. Vuodesta 1995 alkaen on maaseudulla tehty marjoista ja hedelmistä tilaviinejä. Ensimmäinen suomalainen kaupalliseen myyntiin tullut viinirypäleviini - roséviini Aino - valmistettiin Anna-Liisa ja Juha Karvosen Tuusulassa kasvattamista viinirypäleistä vuonna 2007. Sen jälkeen myyntiin on tullut yksi rypäleistä valmistettu valkoviini. Koska Suomi ei ole EU:n jäsenmaana halunnut listautua viinituottajamaaksi, suomalaista aitoa viinirypäleviiniä ei saa myydä viininä, vaan etiketissä viini-sana korvataan lausekkeella "rypäleistä käymisteitse valmistettu mieto alkoholijuoma".