hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Eichstätt
Eichstätt (aikaisemmin myös Eichstädt tai Aichstädt) on kaupunki Baijerin osavaltiossa Ylä-Baijerissa, Saksassa ja Eichstättin piirikunnan keskus. Se sijaitsee Altmühl-joen varrella. Kaupungin asukasluku oli 13 407 vuoden 2015 lopussa. Kaupungissa sijaitsee "Katholische Universität Eichstätt-Ingolstadt", saksankielisten maiden ainoa katolinen yliopisto.
Pyhän Valburgin veli pyhä Willibald perusti Eichstättin hiippakunnan vanhan Rooman valtakunnan aseman paikalle vuonna 741. Kaupungin perustamisasiakirja on vuodelta 908. Kaupunkia hallitsi ruhtinaspiispa vuoden 1802 maallistumiseen asti. Eichstättista tuli osa Baijeria vuonna 1806. Baijerin kuningas Maksimilian I Josef myönsi vävylleen Eugène de Beauharnaisille Leuchtenbergin herttuan ja Eichstättin ruhtinaan arvon vuonna 1817. Piispanistuin palautettiin vuonna 1821. Kaupunki siirtyi takaisin Baijerille vuonna 1855.
Eichstätt on kuuluisa kivilouhoksistaan. Kaupungin läheltä on löytynyt Archaeopteryxin fossiileita.
Kaupungissa on useita katolisia kirkkoja ja luostareita. Pyhän Valpurgin luut sijaitsevat Pyhän Valpurgin benediktiiniläisluostarin (Kloster St. Walburg) kirkossa Eichstättissa.
Nicaragua olympialaisissa
Nicaragua osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968 ja on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa sen jälkeen lukuun ottamatta Soulin 1988 kisoja. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
Nicaragua ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, ovat yltäneet maan baseballjoukkue, joka oli neljäs Atlantassa 1996 ja Carlos Delgado, joka oli jaetulla seitsemännellä sijalla taekwondon raskaassa sarjassa Sydneyssä 2000.
Nurjahdus
Nurjahdus on rakenteen huomattavan suuri poikittaisliike kuormituksen ("yleensä puristuksen") suuntaan nähden.
Lyhyillä puristussauvoilla nurjahdusongelma on vähäinen mutta nurjahdus tulee ottaa huomioon pitkillä sauvoilla. Silloin sauvan geometria sekä materiaalin elastisuus tulevat merkittäviksi tekijöiksi ja nurjahdus voi tapahtua materiaalin myötörajaa alemmassa jännityksessä. Painamalla sormin tavallista luottokorttia sen päistä, voi nähdä miten luottokortti nurjahtaa. Rakenne on nurjahduksen suhteen "stabiili", kun sitä kuormittava voima on pienempi kuin nurjahdusvoima. Rakenne on nurjahduksen suhteen "epästabiili", kun kuormittava voima on suurempi kuin nurjahdusvoima. Ohuet palkit saatetaan joutua mitoittamaan nurjahduksen perusteella paksummiksi kuin materiaalin jännityksiin tai muodonmuutoksiin perustuva mitoitus muuten määräisi.
Keksijänsä, Leonhard Eulerin mukaisesti nimettyjä nurjahdustapauksia on neljä erilaista. Niistä kuhunkin liittyy eri suuruinen nurjahduskerroin "µ" ja nurjahduspituus "L" :
missä formula_9 = sauvan geometrinen pituus
Nurjahdusvoima voidaan kullekin tapaukselle laskea kaavasta:
tai
missä
Nurjahdusjännitys voidaan laskea kaavasta:
missä
Järjestöbarometri
Järjestöbarometri on vuosittain ilmestyvä julkaisu, joka seuraa sosiaali- ja terveysjärjestöjen toimintaa ja toimintaedellytysten kehitystä. Järjestöbarometri tuottaa tietoa mm. järjestöjen vapaaehtois- ja ammatillisesta toiminnasta sekä palvelutuotannosta, rahoituksesta ja henkilöstöstä. Keskeistä aineistoa ovat järjestöjen omat ennakoinnit järjestötoiminnan tulevaisuuden haasteista ja toiminnan painopisteiden muutoksista. Lisäksi barometri tuottaa aikasarjoja ja pysyvien teemojen lisäksi vuosittaisia erityisteemoja ajankohtaisista aiheista. Järjestöbarometrin kyselyaineistoina ovat kaikkien alan valtakunnallisten järjestöjen toiminnanjohtajille sekä paikallisyhdistyksille tehdyt kyselyt. Paikallisista yhdistyksistä on koottu yli 2 000 yhdistyksen koko maan ja kaikkia toimialat kattava otos, jota seurataan vuosittain. Kyselyaineistojen lisäksi keskeisen aineiston muodostavat sekä Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskuksen tilastot järjestöjen rahoituksesta ja henkilöstöstä että Suomen Virallinen Tilasto yksityisestä palvelutuotannosta. Järjestöbarometri seuraa myös järjestöjen alueellisten työntekijöiden arvioita järjestötoiminnasta sekä tuottaa yhdistysrekisteriin perustuvaa tietoa uusista rekisteröitävistä alan yhdistyksistä. Järjestöbarometrin julkaisee Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto ja sen rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus.
Turkkisammalet
Turkkisammalet ("Paraleucobryum") on sammalten suku.
Kiviturkkisammal
Kiviturkkisammal ("Paraleucobryum longifolium") on kynsisammalten heimoon ja turkkisammalten sukuun kuuluva sammal.
Kiviturkkisammal on löyhiä kasvustoja muodostava ja sen versot ovat kiiltävät ja väriltään harmaanvalkoisesta tummanvihreään. Sen lehdet ovat jouhimaisen kapeat ja sirppimäisen käyrät. Sen keskisuoni on leveä ja täyttää kärjestä koko lehden. Sillä on harvoin itiöpesäkkeitä. Se muistuttaa joitakin kynsisammalia.
Kiviturkkisammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla havumetsävyöhykkeessä ja vuoristoissa. Se on yleinen koko Suomessa.
Kiviturkkisammal kasvaa yleensä karuilla silikaattikivillä ja joskus myös puiden tyvillä.
Jungfraujoch
Jungfraujoch on Mönchin ja Jungfraun vuorenhuippujen välissä sijaitseva sola Bernin ja Valais’n kantonien rajalla Sveitsissä. Se on osa Unescon maailmanperintöluetteloon nimensä saanutta Jungfrau-Aletsch-suojelualuetta. Harjanteen matalin kohta on 3 466 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Jungfraujochilla sijaitsee 1. elokuuta 1912 avattu Jungfraujochin rautatieasema, joka on Euroopan korkeimmalla sijaitseva rautatieasema (3 454 m). Jungfraubahn kulkee Jungfraujochille Kleine Scheideggistä, jonne on Wengernalpbahn AG:n junayhteys Interlakenista kahta kautta, sekä Grindelwaldin että Lauterbrunnenin kautta.
Jungfraujoch on Sveitsin suosituimpia nähtävyyksiä, jossa käy vuosittain yli 800 000 matkailijaa (v. 2012).
Jungfraujochilla sijaitsee rautatieaseman, ravintoloiden ja kauppaliikkeiden lisäksi "Hochalpine Forschungsstationen Jungfraujoch und Gornergrat" -säätiön (HFSJG), (), vuonna 1931 aloittanut tutkimusasema sekä vuonna 1937 aloittanut Sphinx-laboratorio muun muassa tähtitieteellisiä ja meteorologisia tutkimuksia varten.
Jungfraujoch on korkean sijaintinsa takia varsin viileä matkakohde: lämpötila nousee plussan puolelle vain kesäkuukausina.
Ossi Barck
Ossi Aksel Barck (7. marraskuuta 1906 Pori – 4. toukokuuta 1994) oli suomalainen merikapteeni ja Neste Oy:n pitkäaikainen lippukapteeni. Barck aloitti merimiehen ammatin 18-vuotiaana nelimastoparkki Lawhillissä. Yliperämiehen tutkinnon hän suoritti vuonna 1932 ja merikapteeniluokan neljä vuotta myöhemmin Raumalla. Kaikkiaan hän purjehti 25 eri aluksella, joista kahdeksalla perämiehenä ja kymmenellä päällikkönä .
Talvisodan alussa hän oli viemässä rahtia s/s Wilpaksella Hampuriin, kun venäläinen risteilijä "Kirov" pyyhälsi keulan ohi tulittamaan Russarön linnaketta. Paluumatkalla Wilpas joutui venäläisen sukellusveneen hyökkäystä väistäessään karille Ruotsin rannikolla ja tuhoutui.
Kapteeni Barck ilmoittautui laivastoon ja hänet koulutettiin moottoritorpedovenemieheksi, mutta sota loppui ennen kuin hän pääsi sotatoimiin. Välirauhan tultua hän palasi kauppalaivastoon ja oli vuonna 1941 s/s Winhan kapteenina tuomassa rahtia Chilestä Petsamoon, kun alus takavarikoitiin Britteinsaarten pohjoispuolella.
Barck sai tilaisuuden värväytyä ruotsalaiseen Bur-alukseen, jonka kanssa hän kävi Halifaxissa, Kanadassa. Mutta kun hän palasi vuonna 1942 Manchesteriin, hänet internoitiin vihollismaan kansalaisena. Hänet vietiin Mansaarelle, jossa internointileiri sijaitsi. Barck valittiin "campleaderiksi" eli leirinjohtajaksi pitämään kuria alueella olevien suomalaisten merimiesten keskuudessa, ja tottuneena miesten käsittelijänä hän hoiti tehtävän hyvin. Hän muun muassa järjesti miehilleen aliperämieskurssin pitääkseen nämä ahkerina ja vähemmän rettelöivinä. Oppikirjat kurssille kapteeni anoi ja sai Suomen valtiolta, ja puolueettomien maiden sekä osaltaan Punaisen Ristin avulla ne saapuivat perille.
Miehet olivatkin hyvin tarpeellisia, kun rauha palasi ja työt alkoivat taas.
Kotimaahan palattuaan kapteeni Barck toimi ensin ahtausliikkeen työnjohtajana ja Wihuri-yhtymän alusten päällikkönä. Hän osallistui Neste Oy:n kaikkien tankkilaivojen suunnitteluun, oli niiden rakennusvalvoja sekä tankkilaivojen "M/T Neste", "M/T Tupavuori" ja "M/T Nunnalahti" päällikkönä. Pääjohtaja Uolevi Raade nimitti kapteeni Barckin yhtiön ensimmäiseksi lippukapteeniksi. Viimeiset työvuotensa eli 1962–1971 kapteeni Barck toimi varustamo-osaston päällikkönä ja vuodesta 1967 myös apulaisjohtajana.
Barckin mukaan nimettiin Neste Oy:n hankkima mutta Suomen Meripelastusseuran hoitoon luovutettu pelastusristeilijä "Ossi Barck".
Vehmersalmen Vesa
Vehmersalmen Vesa (VehVe) on vehmersalmelainen vuonna 1936 perustettu urheiluseura. Seura toimii täysin talkoovoimin. 1980–1990-luvuilla sekä vuosituhannen vaihteessa seura tunnettiin erityisesti lentopallo-, suunnistus- ja painonnostotoiminnastaan. Lentopallossa joukkueet pelasivat sekä miehissä ja naisissa kakkossarjassa, juniorit pääsivät aina SM-sarjaan asti. Miesten voimanoston SM- ja EM-kisoissa Pasi Nyyssönen saavutti useita mitaleja. "Jussin juoksu" ja "Sirpan seiska" olivat juoksupiireissä arvostettuja tapahtumia aina vuosituhannen vaihteeseen asti.
Vuodesta 2006 alkaen seura on profiloitunut junioritoimintaa harjoittavaksi salibandyseuraksi. VehVe salibandy on Kuopion kaupunginosajoukkue ja toiminnassa on mukana runsaasti myös kuopiolaisia pelaajia. Olosuhteiden vuoksi harjoittelu tapahtuu pääosin Kuopiossa. Miesten edustusjoukkue nousi kauden 2007–2008 jälkeen IV-divisioonaan ja seuraavan kauden 2008–2009 päätteeksi III-divisioonaan. Keväällä 2010 joukkue sijoittui III-divarin runkosarjassa toiseksi ja karsi noususta II-divisioonaan. Keväällä 2009 C93-juniorit saavuttivat paikan SM-välikarsintoihin, mikä on tähän mennessä salibandyjaoston kovin suoritus.
Wawelin katedraali
Wawelin katedraali on Wawel-kukkulalla Krakovassa sijaitseva roomalaiskatolinen katedraali, joka on Puolan kansalliskirkko. Nykyinen katedraali on kolmas paikalle rakennettu: ensimmäinen rakennettiin 1000-luvulla, toinen 1100-luvulla ja nykyisen rakentaminen aloitettiin 1300-luvulla. Se on Krakovan arkkihiippakunnan tuomiokirkko.
Kirkon keskilaivaa hallitsee Puolan suojeluspyhimyksen, marttyyri Stanislauksen mausoleumi 1600-luvulta.
Katedraali on vuosisatojen ajan ollut Puolan kuninkaitten tärkein hautapaikka. Tunnettuja katedraalista hautansa saaneita ovat kuninkaat Juhana III Sobieski, Sigismund II, Sigismund III Vaasa, Vladislav IV Waza ja August II Väkevä, marsalkka Józef Piłsudski, Puolan pakolaishallituksen pääministeri Władisław Sikorski ja kardinaali Adam Stefan Sapieha.
Sony Ericsson Vivaz
Vivaz on Sony Ericssonin vuonna 2009 julkaisema kosketusnäyttöpuhelin. Sen ominaisuuksiin kuuluu 8,1 megapikselin kamera, 3,2" resistiivinen kosketusnäyttö, GPS, Wi-Fi, 3G, HSDPA ja 3,5 mm kuulokeliitin.
Avalanche (sarjakuvahahmo)
Avalanche on Marvelin -kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Chris Claremontin ja John Byrnen luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1981 "X-Men" -sarjakuvalehden numerossa 141.
Avalanche on kreikkalainen maahanmuuttaja, jolla on kyky luoda maanjäristyksiä. Hän päätti salata kykyään huomatessaan kuinka Avalanchen kaltaisia mutantteja jahdattiin ja tapettiin. Myöhemmin Mystikko värväsi hänet toiseen Pahojen Mutanttien Veljeskuntaan. Hän esiintyi julkisesti ensimmäisen kerran kun Veljeskunta yritti murhata senaattori Robert Kellyn, kun tämä puhui mutanttien uhkasta ihmisille.
Avalanche jätti Veljeskunnan väliaikaisesti yrittäessään kiristää Kalifornian osavaltiota suuresta summasta rahaa uhaten laukaista valtavan maanjäristyksen. Avalanche joutui sen seurauksena taistelemaan Hulkia vastaan ja loukkasi molemmat kätensä vakavasti. Hän palasi sen jälkeen Veljeskuntaan, joka toimi Yhdysvaltain hallituksen hyväksi Vapausvoiman nimellä.
Avalanche on kyky luoda voimakkaita värinäaaltoja käsistään luoden tuhoisia vaikutuksia. Värinä saa elottoman esineen hajoamaan tai muuttumaan tomuksi. Suunnattuna suureen rakennukseen tai maahan värinä luo maanjäristyksen tai maanvyöryn kaltaisen vaikutuksen rajatulla alueella. Avalanchen ei tarvitse koskea kohdettaan vaikuttaakseen siihen vaan hän voi suunnata värinänsä pienen matkan päästä.
Siau
Siau on saari Pohjois-Sulawesilla Indonesiassa Sangirin saaristossa noin 130 km Sulawesin pohjoiskärjestä Celebesinmeressä.
Saaren pohjoisosassa on tulivuori Karangetang (Api Siau), joka on Indonesian aktiivisimpia tulivuoria.
Siaun saaren väkiluku on noin 50 000. Saari on saanut julkisuutta, kun siellä on tavattu kummituseläimiin kuuluva Siaun saaren kummituseläin "Tarsius tumpara"
Lou Henry Hoover
Louise Henry Hoover (29. maaliskuuta 1874 – 7. tammikuuta 1944), tunnettiin nimellä Lou Henry Hoover, oli Yhdysvaltain presidentti Herbert Hooverin vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen.
Louise syntyi Waterloossa, Iowan osavaltiossa. Hän oli erinomainen lehmityttö. Louise Hoover oli myös innokas kiinan kielen ja geologian tutkija, ja ensimmäinen presidentin puoliso, joka esiintyi valtakunnallisissa radiolähetyksissä. Hoovereille syntyi kaksi poikaa: Herbert Charles Hoover ja Allan Henry Hoover.
Mascarenotus sauzieri
Mascarenotus sauzieri on sukupuuttoon kuollut Maskareenien saarella Mauritiuksella elänyt pöllö. Se tunnetaan subfossiilisesta luukokoelmasta, tarkasta piirroksesta, jonka on tehnyt de Jossigny vuonna 1770, ja yhtä tarkasta Desjardinsin kuvauksesta linnusta, joka ammuttiin 1836, sekä pöllöistä tehdyistä lyhyistä kuvauksista, joista ensimmäinen on Van Westzanenen vuodelta 1602 ja toinen Mateliefin vuodelta 1606. Pöllöistä ei ole kuvauksia 1600-luvun puolivälin ja 1700-luvun lopun väliseltä ajalta.
Vielä niin myöhään kuin 1830-luvulla Desjardins ilmoitti, että se on melko yleinen mutta jo raportissaan vuodelta 1837 hän totesi sen hävinneeksi, ja George Clark ilmoitti sen vuonna 1859 nimenomaan hävinneeksi. Desjardins kirjoitti sen elävän metsissä.
Sen häviämisen syinä arvioidaan olleen metsien hävittäminen, saarelle tuodut pedot ja myös metsästys.
FIFA 06
FIFA 06 on EA Canadan kehittämä ja EA Gamesin julkaisema jalkapalloaiheinen videopeli, joka kuuluu FIFA-pelisarjaan. Peli on sarjan kolmastoista osa. Kannessa esiintyvät Wayne Rooney sekä Ronaldinho.
Pelissä on liigoja seuraavista maista.
Florence Kling Harding
Florence Mabel Kling "Flossie" Harding (ent. DeWolfe; 15. elokuuta 1860 Marion, Ohio – 21. marraskuuta 1924), oli Yhdysvaltain presidentti Warren G. Hardingin vaimo ja Yhdysvaltain ensimmäinen nainen.
Hän oli tehokas, voimakastahtoinen ja suosittu, ja vaikutti siksi suuresti miehensä uraan sekä politiikassa että liike-elämässä.
Nokia 2730 classic
Nokia 2730 classic on Nokian kehittämä 3G-verkkoja tukeva matkapuhelin, jonka esiteltiin toukokuussa 2009. Myyntiin puhelin tuli saman vuoden lokakuussa. Puhelimessa on kahden megapikselin kamera, mp3–soitin ja nettiselain.
Aalto-yliopiston tutkimuksen mukaan vuonna 2012 Suomessa käytössä olevista puhelimista Nokia 2730 classic -malleja oli n. 1,8 %.
IQ (yhtye)
IQ on progressiivista rockia soittava brittiläinen yhtye. IQ:n tyylissä on vaikutteita 1970-luvun perinteisestä progesta kuten Genesiksestä, mutta yhtye on perustettu 1970-luvun jälkeen.
Mascarenotus murivorus
Mascarenotus murivorus oli pieni Maskareenien Rodrigues-saarella elänyt pöllölintu, joka on kuollut sukupuuttoon. Se kuuluu "Mascarenotus"-sukuun.
Monien Maskareeneilla elävien maalintujen tavoin "Mascarenotus murivorus" on selvästi sukua Etelä-Aasian taksonomiselle ryhmälle, tässä tapauksessa ilmeisesti Australasian haukkapöllöille. Ne ovat kuitenkin kehittyneet enemmänkin muistuttamaan pieniä pöllösiä, ja saarilla elävien pöllöjen yleiseen tapaan niiden jalat ovat suhteessa pidentyneet, joten ne saattoivat elää enemmän maan pinnalla.
Julien Tafforet antaa vuodelta 1726 linnusta hyvän kuvauksen. Joskus on oletettu, että François Leguat olisi maininnut juuri tämän linnun kuvauksessaan vuodelta 1708, mutta kyseessä näyttää olevan erehdys.
Benson-kattila
Benson-kattila on Mark Bensonin mukaan nimetty höyrykattila. Se on rakenteeltaan hieman kuin lieriökattila, mutta lieriö puuttuu. Vesi syötetään kattilaan esilämmittimien ja jakokammioiden (jakotukkien) kautta. Koska höyrylieriötä ei ole, veden täytyy höyrystyä kokonaan höyrystinputkistossa, ennen tulistinputkia. Tehon muutoksilla höyrystyminen tapahtuu eri kohdissa kattilaa. Kattila sopii nopeisiin tehovaihteluihin.
Jalkapallon Suomen Cup 2010
1. kierroksen otteluparit arvottiin 14. tammikuuta ja ottelut pelattiin 30. tammikuuta–28. helmikuuta.
2. kierroksen otteluparit arvottiin 14. tammikuuta ja ottelut pelattiin 3.–28. maaliskuuta.
3. kierroksen otteluparit arvottiin 19. maaliskuuta ja ottelut pelattiin 1.–15. huhtikuuta. Tällä kierroksella tulivat mukaan Ykkösen ja Kakkosen joukkueet.
4. kierroksen otteluparit arvottiin 8. huhtikuuta ja ottelut pelattiin 20.–29. huhtikuuta. Tällä kierroksella tulivat mukaan 10 Veikkausliiga-joukkuetta, jotka eivät pelanneet kauden 2010–2011 eurocupeissa.
5. kierroksen otteluparit arvottiin 28. huhtikuuta ja ottelut pelattiin 11.–13. toukokuuta ja 18. toukokuuta. Tällä kierroksella tulivat mukaan neljä kaudella 2010–2011 eurocupeissa pelannutta joukkuetta.
6. kierroksen otteluparit arvottiin URHOtv:n suorassa lähetyksessä 14.5.2010 pelatun veikkausliigaottelun FC Lahti–MyPa tauolla. Ottelut pelattiin 26. ja 27.5.2010. Voittajat etenivät cupin puolivälieriin.
7. kierroksen otteluparit arvottiin Huuhkaja-TV:n lähetyksessä 28.5.2010. Otteluiden runkopelipäivät olivat 9.–10.6.2010. Voittajat etenivät cupin välieriin.
Cupin kahdeksannen kierroksen otteluparit arvottiin 11.6.2010 SPL:n toimistolla. Ottelut pelattiin 16.6.2010. Otteluparien voittajat etenivät 25.9. Finnair Stadiumilla pelattavaan finaaliin.
Cupin finaalissa kohtasivat kokeneet joukkueet, kun HJK marssi jatkoon IFK Mariehamnia vastaan hämmästyttävän pienen (411) yleisömäärän edessä ja TPS kaatoi vierasottelussa Kuopion Palloseuran. HJK jahtasi jo 11. cup-mestaruuttaan ja TPS haki kolmatta kannuaan. Edellisen kerran helsinkiläiset pelasivat finaalissa 2008 voitokkaasti, kun taas turkulaisten edellinen cup-finaali oli vuodelta 2005 ja viimeisin mestaruus kaudelta 1994.
Suomen Cupin finaalitapahtuma pelattiin 25. syyskuuta 2010. Tapahtumassa huipentuivat miesten ja naisten cupit. Lisäksi pelattiin pikkufinaalit, joissa kohtasivat miehissä kaksi parasta ykköstä alemmalla sarjatasolla pelaavaa joukkuetta sekä naisissa kaksi parasta naisten liigaa alemmalla sarjatasolla pelaavaa joukkuetta.
Luettelo Liettuan puolustusvoimien kalustosta
Tämä on luettelo Liettuan puolustusvoimien kalustosta.
Mascarenotus grucheti
Mascarenotus grucheti on ollut pieni pöllö, jonka elinalue oli Maskareenien saari Réunion, mutta se on kuollut sukupuuttoon todennäköisesti pian sen jälkeen kun saari 1600-luvun alussa asuttiin ennen kuin eläviä lintuja on kuvattu. Se tunnetaan vain subfossiilisina luina. Se kuuluu sukuun "Mascarenotus" ja on todennäköisesti hyvin samannäköinen ja -kokoinen kuin sarvipöllö, mutta jalat ovat paljaat. Mascarenotus-pöllöt ovat kuitenkin läheisintä sukua pöllösille. Sillä oli pitkät jalat, ja se ei ehkä ollut kovin lentokykyinen. Sen ravintoa ovat todennäköisesti olleet pikkulinnut.
Linnusta ei ole aikalaismainintoja, ja se on ollut joko hyvin piilossa elävä tai se on kuollut sukupuuttoon ennen sukulaisiaan. Se ei sisälly siihen kattavaan luetteloon paikallisista eläimistä, jonka Dubois teki 1671–1672. Tuolloin ainoita saarelle tuotuja saalistavia eläimiä olivat siat.
Sen häviäminen on todennäköisesti johtunut metsien hävittämisestä ja saarelle tuoduista saalistajista.
GSM-data
GSM-data on 1990-luvulla aloitettu ja nykyään jo valtaosin uudemmilla tekniikoilla korvautunut GSM-verkon tiedonsiirtopalvelu. Operaattorit tarjoavat silti yhä mahdollisuuden GSM-dataliikenteeseen vanhempia matkapuhelinmalleja silmällä pitäen. Yhteys on toteutettu piirikytkentäisenä (, CSD), uudempien mobiiliverkon tiedonsiirtomenetelmien ollessa pakettikytkentäisiä. GSM-datapuhelussa tiedonsiirtokaista pysyy varattuna koko sen ajan kun muodostettu yhteys on auki, eroten pakettikytkentäisestä jossa vapaata kaistaa varataan ainoastaan datapakettia siirrettäessä. GSM-datan suurin tiedonsiirtonopeus on 9,6 kbit/s, joka riittää WAP-palvelujen ja sähköpostin tarpeisiin. Nopeampaan datasiirtoon kehitettiin HSCSD-tekniikka joka kykeni enimmillään nelinkertaiseen nopeuteen.
Suomessa GSM-datapalvelua tarjosivat Sonera, Radiolinja sekä paikallisesti Telia City ja HPY City. Jotta palvelua pystyi käyttämään se täytyi kytkeä olemassaolevaan matkapuhelinliittymään, paitsi Telialla jossa se sisältyi hintaan. Sonera tarjosi myös pelkkään dataliikenteeseen käytettävää liittymää, jolla ei voinut soittaa puheluja. Saapuvan datapuhelun vastaanottoa varten tarvitaan oma erillinen numeronsa. GSM-datapuhelujen laskutus perustuu minuuttiveloitukseen. Datapuhelun minuuttihinta oli sama tai hieman alle kuin tavallisen puhelun. GSM-datan on tavallisen kuluttajan käytössä nykyään korvannut huomattavasti nopeammat GPRS-, EDGE- tai HSPA-yhteydet. Niiden veloitus perustuu joko siirrettyyn datamäärään tai kiinteään kuukausiveloitukseen.
Liettuan maavoimat
Liettuan maavoimat on yksi Liettuan puolustusvoimien viidestä puolustushaarasta. Maavoimat koostuu yhdestä prikaatista ja kuudesta pataljoonasta. Sen ytimen muodostaa Rautasudeksi kutsuttu prikaati, joka koostuu viidestä pataljoonasta.
Liettuan maavoimien suunniteltu rakenne vuonna 2012 on:
Yhteensä 16 750
Yleisin käytössä oleva rynnäkkökivääri on Heckler & Koch Gewehr 36 ja pistooli Glock 17. Muita automaattiaseita ovat MG3, FN MAG ja M2. Panssaroituja miehistönkuljetusvaunuja ovat yhdysvaltalainen M113, neuvostoliittolainen BTR-60, BRDM-2 ja neuvostoliittolainen MT-LB. Lisäksi käytössä on kranaatinheittimiä, panssarintorjuntaohjuksia ja kranaatinheittimiä.
Liettua osallistuu kansainvälisiin tehtäviin Kosovossa, Afganistanissa ja Bosnia ja Hertsegovinassa. Suurin osa sotilaista toimii Afganistanissa. Liettuan hallitus aikoo lisätä sotilaiden määrää maassa.
Kuinka on opittu lentämään
Kuinka on opittu lentämään on Venny Soldan-Brofeldtin kirjoittama ilmailun historia, jonka WSOY julkaisi vuonna 1910 80-sivuisena kirjana.
Sen sisältö kattaa tarkkaan ilmailun historian pääkohdat julkaisuvuoteen asti:
Svante Sundman
Svante Sundman (12. toukokuuta 1895–13. helmikuuta 1969) oli suomalainen meriupseeri, kauppa- ja teollisuusministeriön merenkulkuosaston osastopäällikkö ja myöhemmin merenkulkuhallituksen pääjohtaja sekä entinen merivoimien komentaja. Hän oli SOTEVAn ("So"takorvaus"te"ollisuuden "va"ltuuskunta) merkittävimpiä toimijoita.
Svante Sundmanin vanhemmat olivat kauppias Johan August Sundman ja Alexandra Lundqvist. Sundman valmistui ylioppilaaksi 1914 ja sotilasopintoja hän suoritti Merisotakoulussa 1920–1922 sekä Ruotsin Merisotatakorkeakoulussa 1924-1925 ja 1928-1929.
Sundman palveli uransa alussa laivaston esikunnassa 1918-1919 sekä puolustusministeriössä 1919-1920. Rannikkolaivastossa hän palveli 1920–1924 opintojensa ohessa. Yleisesikunnassa toimistoupseerina hän toimi 1923-1924. Rannikkotykistörykmentti 3:n laivuepäällikkönä Sundman oli 1925-1929. Suojeluskuntien yliesikunnan palveluksessa hän oli 1929–1934. Koululaiva Suomen Joutsenella hän johti laivaston reserviupseerikurssia 1930-1931. Merisotakoulua hän johti 1934-1935 ja lisäksi opetti Sotakorkeakoulussa ja eri kursseilla. Panssarilaiva Ilmarisen päällikkönä Sundman oli 1935–1936. Merivoimien esikuntapäällikkönä hän toimi 1936–1938.
Sundman oli talvisodassa Lounais-Suomen meripuolustusalueen päällikkönä 1939–1940. Merivoimien esikuntapäällikkönä ja varapäällikkönä Sundman toimi koko jatkosodan ajan 1941–1945.
Merenkulkuhallituksen pääjohtajana Sundman oli 1938-1944 ja kauppa- ja teollisuusministeriön merenkulkuosaston päällikkö vuodesta 1945 eteenpäin. Hän toimi myös sotaylioikeuden jäsenenä 1937–1941.
Sundman vaikutti keskeisesti siihen, että Suomeen rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen mittava laivanrakennusteollisuus ja että sotakorvaustoimitukset kyettiin organisoimaan sopimusten edellyttämällä tavalla.
Ivan Obradović
Ivan Obradović (; s. 25. heinäkuuta 1988 Obrenovac, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Zaragozaa ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Obradović on Partizanin kasvatti. 22. huhtikuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa, kun päävalmentaja Miroslav Đukić päästi hänet kentälle sarjaottelussa Vojvodinaa vastaan. Kauden 2006–2007 päätteeksi hän pelasi yhteensä viidessä sarjaottelussa. Ensimmäisen ammattilaissopimuksensa hän teki Partizanin kanssa 7. kesäkuuta 2007.
Ensimmäisen täyden kauden aikana 2007–2008 Obradović pelasi 19 ottelua. Kausi päättyi Partizanin mestaruusjuhliin. Neljän pelatun kauden aikana hän pelasi yhteensä 55 ottelua ja teki niissä yhden maalin.
24. elokuuta 2009 hän teki viisivuotisen sopimuksen espanjalaisen Zaragozan kanssa.
Obradović pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. syyskuuta 2008 vuoden Färsaaria vastaan. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 15. elokuuta 2008 ottelussa Itävaltaa vastaan.
Kehitysvammahuollon tietopankki
Kehitysvammahuollon tietopankki on uusmaalaisten vanhempien tuottama tietopalvelu. Sivusto tarjoaa informaatiota kehitysvammaisuudesta kiinnostuneille ja ottaa vastaan lukijoiden kirjoituksia ja päivityksiä. Erityisesti lääketieteelliset oireyhtymät ovat olleet suosittuja. Aihepiiriin liittyvien tautikuvausten määrä on noin 1 100. Tietopankin taustaorganisaatio on vuonna 1990 perustettu Kehitysvammaisten Uudenmaan tukipiiri ry.
Tietopankki aloitti toimintansa vuonna 1992 elektronisena palveluoppaana (Kehitysvammahuollon BBS), josta se sittemmin laajentui kehitysvamma-alan virtuaaliseksi asiantuntijajärjestelmäksi. Sivumäärä oli noin 5 000 toukokuussa 2010. Vastaava toimittaja oli Kari Viitapohja.
Anton Pihlava
Anton Aleksander Pihlava () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Pihlavan vanhempansa olivat maanviljelijä August Vilhelm Pihlava ja Amanda Josefina Grönroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Sigrid Aleksandra Linnanlahden kanssa. Hän kävi kansakoulun. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Pihlava toimi maalausliikkeen johtajana Tukholmassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 4. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Pihlava astui Suomen armeijan palvelukseen vänrikiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa ja rajaseudulla.
Pihlava palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssa, josta muodostettiin myöhemmin ensin Jääkäripataljoonan 2 ja sitten Pohjolan jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 20. marraskuuta 1918 alkaen joukkueenjohtajaksi ja myöhemmin komppanianvääpeliksi Laatokan jalkaväkirykmentti 6:een, josta taasen muodostettiin myöhemmin Viipurin rykmentti. Viipurin rykmentissä hän toimi rykmentissä aluksi joukkueenjohtajana ja viimein 7. komppanian päällikkönä. Hän erosi armeijasta sairauden takia 1. lokakuuta 1919. Armeijasta eronsa jälkeen hän työskenteli liikemiehenä ja maalarina sekä hoiti omaa maalausliikettä.
Pihlava palveli talvisotaa edeltävässä ylimääräisessä harjoituksessa (YH) 1. T-Divisioonan esikunnassa. Jatkosotaan hänet komennettiin asehuoltoupseerina Jalkaväkirykmentti 14:ään, josta hänet siirrettiin myöhemmin koulutusupseeriksi 201. Ilmasuojelukomppaniaan. Hänet vapautettiin aseellisesta palveluksesta vuonna 1942. Myöhemmin hän hoiti omistamaansa maalausliikettä Paraisilla. Hänet on haudattu Paraisille.
Valdemar Pirhonen
Valdemar Pirhonen () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan esikuntavääpelinä Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa. 
Pirhosen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Pirhonen ja Ida Hedvig Hakkarainen. Hän kävi kansakoulun. 
Pirhonen työskenteli liikemiehenä Viipurissa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 7. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Pirhonen astui Suomen armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan esikuntavääpeliksi 3. Jääkärirykmentiin Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurissa.
Pirhonen palveli sisällissodan jälkeen edelleen esikuntavääpelinä 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti 3. Hänet komennettiin 31. toukokuuta 1918 alkaen Päämajaan, josta hänet siirrettiin 13. elokuuta 1918 alkaen toimistoupseeriksi Suomen senaatin sota-asiaintoimituskunnan keskusosastoon, osta hänet siirrettiin edelleen 17. kesäkuuta 1919 alkaen vastaavaan toimeen 1. Divisioonan esikuntaan. Hänet siirrettiin 1. Divisioonasta 1. syyskuuta 1919 alkaen Ponttonikomennuskunnan esikuntaan Suomenlinnaan, josta hänet komennettiin 1. helmikuuta 1920 alkaen toimistoupseeriksi Yleisesikunnan sotatoimien osastolle. Pirhonen erosi armeijasta 22. joulukuuta 1920 ja työskenteli sen jälkeen liikemiehenä ja laivojen muonittajana Uuraassa ja Viipurissa talvisotaan saakka.
Pirhonen osallistui talvisotaa edeltäviin ylimääräisiin harjoituksiin (YH) 2. Prikaatin esikunnassa komendanttina. Välirauhan aikana hän toimi ammustarkastajana Puolustusvoimain Pääesikunnassa. Jatkosotaan hän osallistui samanlaisissa tehtävissä Päämajassa. Sotien jälkeen Pirhonen työskenteli varastonhoitajana Raaka-ainevarikko 6:ssa vuoteen 1949 saakka, jolloin hän erosi armeijasta. Myöhemmin hän työskenteli varastokortistonhoitajana A. Virolaisen Laivatelakalla Haminassa vuoteen 1950 saakka, josta hän siirtyi F. W. Hollming Oy:n palvelukseen Haminan telakalle, jossa hän työskenteli vuoteen 1952 saakka. Hänet on haudattu Vehkalahden Myllykylään.
Treyarch
Treyarch on yhdysvaltalainen pelitalo, jonka perustivat vuonna 1996 Peter Akemann ja Doğan Köslü. Yhtiön hankki Activision vuonna 2001. Sen päämaja on Santa Monicassa, Kaliforniassa.
Vuonna 2005 Gray Matter Interactive yhdistettiin Treyarchiin.
Vuoden 2007 Leipzig Games Convention -kokouksessa Activision ilmoitti, että Treyarch tulisi olemaan yksi kolmesta kehittäjistä "Quantum of Solace" -peliin. Peli julkaistiin Euroopassa 31. lokakuuta 2008 sekä 4. marraskuuta Pohjois-Amerikassa. Beenox ja Vicarious Visions loivat pelin Windows- ja matkapuhelinversiot.
Yksi Treyarchin tunnetuimmista suunnittelijoista ja ohjaajista on David Vonderhaar, joka on vastuussa pelien "" ja "" moninpelien kehityksestä. Hänet näkee nykyään usein Treyarchin epävirallisena yhteisön johtajana.
A-luokka (sukellusvene, Britannia)
A-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ensimmäinen Britanniassa suunniteltu ja toteutettu sukellusveneluokka, johon kuului kolmetoista alusta.
Alusluokan alukset valmisti 1902-1905 Vickersin telakka Barrowsissa ja ne olivat paranneltuja Yhdysvaltain laivaston Plunger-luokan veneitä. Luokkaan kuuluneet alukset eivät olleet yhdenmukaisia, vaan ne poikkesivat toisistaan. Ne olivat pituudeltaan noin 30 metriä ja niiden uppouma oli sukelluksissa noin 200 tonnia. Luokan alukset käyttivät voimanlähteenä sukeltaessaan akkukäyttöistä sähkömoottoria ja pinnalla dieselmoottoria.
Kuudes edeltäneen Holland-luokan aluksista muuttui valmistuksen aikana niin paljon, että se lasketaan uuden täysin brittiläisen luokan prototyypiksi. "HMS A.1" oli lähinnä pidennetty Holland-luokan alus, mutta "HMS A.2":sta alkaen aluksia suurennettiin myös muuten ja "HMS A.5":stä alkaen aluksiin asennettiin toinen toinen torpedoputki alkuperäisen rinnalle.
Toinen merkittävä innovaatio oli komentotornin asentaminen aluksiin, mikä mahdollisti havainnoinnin pinnalla ollessa. Holland-luokan aluksien kaltaista oli pieni kelluvuus. Vaikka alukset olivat vielä kokeellisia ne osoittautuivat menestyksekkäiksi ja osa niistä palveli edelleen ensimmäisessä maailmansodassa koulutuskäytössä.
Ruskohelmipöllö
Ruskohelmipöllö ("Aegolius ridgwayi") on pieni pöllö. Se pesii Keski-Amerikan ylängöillä Etelä-Meksikosta etelään Länsi-Panamaan, pääasiassa yli 2 500 metrin korkeudessa. Sitä on joskus pidetty kuuluvaksi samaan lajiin kuin amerikanhelmipöllö.
Tämä yölintu pesii avoimissa vuorimetsissä, sekä pilvimetsissä ylempänä tammialueella ja munii puunkoloon. Sen pääasiallisia saaliseläimiä ovat jyrsijät, päästäiset ja muut pikkunisäkkäät, mutta joskus myös linnut, lepakot ja hyönteiset.
Ruskohelmipöllö on pieni, pönäkkä, lyhytpyrstöinen ja leveäsiipinen pöllö, noin 18 cm pitkä ja painaa 80 g. Se on päältä tummanruskea, siivissä valkoiset merkit. Alapuoli on juovaton, ruskea ja tummenee kohti ylärintaa ja naamaa. Pää on suuri, silmät keltaiset, naamaa kiertää valkoinen reunus. Se lentää lepattaen ja ketterästi.
Ruskohelmipöllö ääntelee rytmikkäästi töräyttäen. Ilmoitukset linnusta alemmissa korkeuksissa johtuvat "Anotheca"-puusammakon samanlaisesta ääntelystä.
Tieteellinen lajinimi tulee Robert Ridgwaysta.
Lajilla on kolme alalajia:
Yrjö Pitkänen
Yrjö August Pitkänen () oli suomalainen jääkärikapteeni. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Hän sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana Valkoisen armeijan jääkärijoukoissa.
Pitkäsen vanhemmat olivat muurari Taavetti Juho Pitkänen ja Henriikka Kinnunen. Hänet vihittiin vuonna 1919 Hulda Aurora Järvisen kanssa, josta hän erosi vuonna 1932. Hän kävi kuusi luokkaa Kuopion klassillista lyseota ja yhden lukukauden Tampereen teknillistä opistoa sekä suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1922 ja Kadettikoulun erikoiskurssin vuosina 1927–1928 sekä Sotilashallinnollisen kurssin ensimmäisen jakson vuonna 1932.
Pitkänen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 26. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin rintamalla saamansa paleltumisvamman takia hoidettavaksi reservisairaalaan Hampuriin.
Pitkänen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi ensin 1. Jääkärirykmentin 3. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 20. maaliskuuta 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Säiniöllä, Kelkkalassa ja Viipurissa.
Pitkänen palveli sisällissodan jälkeen 6. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 6:n (myöhempi nimi Kajaanin sissipataljoona) 1. komppaniassa. Hän erosi armeijasta 28. helmikuuta 1919 ja liittyi Suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet sijoitettiin Viipurin suojeluskuutapiirin alipäällystökursseille opettajaksi ja toimi samalla piirin kiertävänä kouluttajana 1. maaliskuuta – 15. kesäkuuta 1919 välisen ajan. Myöhemmin hän toimi Talin suojeluskunnan päällikkönä 16. kesäkuuta – 30. syyskuuta 1919 välisen ajan. Pitkänen astui takaisin armeijan palvelukseen 1. lokakuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Radiojoukkoihin (myöh. nimet Radiopataljoona ja Viestipataljoona) 1. elokuuta 1923 alkaen. Aluksi hän toimi radiojoukoissa asemaupseerina ja 1. syyskuuta 1928 alkaen aliupseerikoulun varajohtajana. Hänet määrättiin. 5. kesäkuuta 1929 alkaen Viestipataljoonan adjutantiksi ja 24. toukokuuta 1930 alkaen talouspäälliköksi sekä 30. marraskuuta 1930 alkaen korjauspajan johtajaksi. Viestipataljoonasta Pitkänen siirrettiin 26. helmikuuta 1931 alkaen talouspäällikön apulaiseksi Jääkäritykistörykmenttiin, josta hänet komennettiin 1. maaliskuuta 1932 ja siirrettiin 1. heinäkuuta 1933 alkaen Hämeenlinnan sotilaspiirin talouspäälliköksi.
Tikanhiippasammal
Tikanhiippasammal ("Orthotrichum speciosum") on hiippasammalten heimoon ja hiippasammalten sukuun kuuluva sammal.
Tikanhiippasammal on löyhiä kasvustoja muodostava ja jopa yli 5 cm pitkä. Se on kellanvihreä ja tyveltä ruskeahuovastoinen. Sen keihäsmäiset lehdet ovat hyvin pitkäkärkiset ja reunoilta taakäänteiset. Sillä on usein itiöpesäkkeitä, jotka ulottuvat puoliksi lehtien yläpuolelle. Ne ovat sylinterimäisiä ja melkein sileäpintaisia. Tyhjentynyt pesäke on tappimainen.
Tikanhiippasammal kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä sekä vuoristoissa. Se on yleinen koko Suomessa.
Tikanhiippasammal kasvaa yleensä puiden rungoilla.
Luettelo Aspyr median siirtämistä peleistä
Tämä on luettelo Aspyr Median siirtämistä videopeleistä.
Aspyr Game Agent
Aspyr Game Agent on digitaalinen jakeluohjelma, joka on päätarkoituksena on tuoda videopelejä Mac OS:n ohjelmistoon.
Tällä hetkellä seuraavat pelit ovat saatavilla palvelun kautta:
Aspyr Media
Aspyr Media, Inc. on yhdysvaltalainen yhtiö, joka on erikoistunut Windows-pelien siirtämiseen OS X:lle ja Linuxille. Se on ollut toiminnassa vuodesta 1996, ja vuodesta 2003 asti se on omistanut 60 prosenttia Macin viihdemarkkinoista. Aspyr on toiminut muiden yhtiöiden kanssa kuten Universal, Paramount Pictures, Warner Bros., LucasArts, Electronic Arts, Activision ja Eidos.
Viime vuosina se on alkanut siirtää konsolipelejä Windowsille ja Game Boy Advancelle sekä julkistanut pelejä, kuten Wideloadin "Stubbs the Zombie in Rebel Without a Pulse", Macille, Windowsille sekä Xboxille.
Lisäksi Aspyr on tuottanut ja jakanut muutamia kansioita ja dokumentteja.
Aspyr käytti SecuROM-nimistä kopiointisuojaa PC-pelien levyillä kuten "Stubbs the Zombie" ja "Dreamfall".
Vuodesta 2009 Aspyr on julkaissut DRM-vapaita pelejä kuten:
113 Amalthea
113 Amalthea on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi, jonka löysi R. Luther vuonna 1871. Asteroidi on nimetty kreikkalaisen mytologian Amaltheian mukaan. Spektrofotometriset tutkimukset ovat osoittaneet, että Amalthea ja toinen päävyöhykkeen asteroidi nimeltä Metis ovat samaa alkuperää. Ne ovat jäänteitä aikaisemmasta pikkuplaneettaryhmästä, jonka pienimmät jäsenet ovat jo hävinneet. Ryhmän hajotessaan muodostaneen pikkuplaneetan arvioidaan olleen 300–600 kilometriä läpimitaltaan. Asteroidi Amaltheaa ei pidä sekoittaa yhteen Jupiterin kuista.
SL Benfica Futsal
SL Benfica Futsal on portugalilaisen urheiluseura SL Benfican futsaljoukkue joka pelaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla 1ª Divisão de Futsalissa. Futsaljaosto perustettiin 2001 ja seura on perustamisensa jälkeen noussut yhdeksi Portugalin mahtiseuraksi futsalissa. Benfica ei ole tähän mennessä pudonnut kertaakaan pudonnut Portugalin pääsarjasta pois.
Universitatea Babeș-Bolyai
Universitatea Babeș-Bolyai on romanialainen yliopisto, joka sijaitsee Cluj-Napocassa. Se on yksi maan parhaimmiksi arvostelluista yhdessä Bukarestin ja Transilvanian yliopistojen kanssa.
Yliopistolla on useita perustamisvuosia. Vuonna 1581 unkarilaiset perustivat Clujiin opiston, joka oli jesuiittojen hallinnassa. Se suljettiin myöhemmin, mutta vuonna 1688 katoliset avasivat uuden oppilaitoksen. Vuonna 1776 keisarinna Maria Teresia perusti varsinaisen yliopiston. Vuonna 1872 siitä tehtiin Romanian suurin unkarinkielinen yliopisto, ja vuonna 1881 se nimettiin uudelleen Franz Josephin yliopistoksi. Vuonna 1919 opetuskieli muutettiin romaniaksi ja unkarinkielinen osasto muutti toisaalle. Vuodesta 1959 alkaen yliopisto on ollut kaksikielinen. Se on nimetty János Bolyain ja lääketieteilijä Victor Babeșin mukaan.
Yliopistossa on 21 tiedekuntaa, noin 1700 opettajaa ja 50 000 opiskelijaa.
Sergio Amidei
Sergio Amidei (30. lokakuuta 1904 Trieste, Italia – 14. huhtikuuta 1981 Rooma) oli italialainen käsikirjoittaja ja Italian neorealismin merkittävä hahmo.
Amidei työskenteli maineikkaiden italialaisohjaajien kanssa, kuten Roberto Rossellinin ja Vittorio De Sican. Hän oli Oscar-ehdokkaana neljä kertaa: vuonna 1946 elokuvasta "Rooma – avoin kaupunki", 1947 "Sciuscia – viattomat", 1949 "Paisà" ja 1961 "Kenraali della Rovere".
Sirkka Liakka
Sirkka Liakka (18. helmikuuta 1908 Alatornio – 16. lokakuuta 1999 Kouvola) oli suomalainen maanmittausinsinööri ja alansa uranuurtajia. Hän valmistui TKK:n maanmittausosastolta 1931 maanmittausinsinööriksi ja oli Suomen ensimmäinen nainen maanmittausinsinöörinä ja samalla Pohjoismaiden ensimmäinen kenttätöissä toiminut naismaanmittari. Hän on Naismaanmittarit ry:n perustajajäsen.
Liakan isä oli kansanedustaja ja ministeri Niilo Liakka. Liakka valmistui ylioppilaaksi 1926 ja vuonna 1931 maanmittausinsinööriksi. Hän ajoi matkoillaan sivuvaunullisella Harley-Davidson 27 J 989 cc -moottoripyörällä. Sivuvaunussa hän kuljetti työvälineensä. Hän toimi aktiivisesti voimistelun parissa, ja hänet valittiin 1930 varalle Suomen Naisten Liikuntakasvatusliiton sihteeriksi.
Liakka liittyi varsin varhaisessa vaiheessa DKW-vaunullaan Yleinen Autoliitto Touring Clubin jäseneksi.
Kymen läänin lääninmaanmittausinsinööriksi Liakka valittiin vuonna 1965, mutta tukea valintaan tarvittiin muun muassa maatalousministeri Marja Lahdelta, sillä mieskollegojen mukaan: ”Eihän nainen perheettömänä palkkaa tarvitse”. Liakka jäi eläkkeelle vuonna 1973 yli-insinöörin tehtävästä Maanmittauslaitoksen palveluksesta 40 työvuoden jälkeen.
Rasvaimu
Rasvaimu eli liposuktio on plastiikkakirurginen toimenpide, jossa ihonalaista rasvakudosta poistetaan liuottamalla ja pois imemällä. Menetelmä poistaa rasvasoluja käsitellyltä alueelta, joten henkilön mahdollisesti lihoessa toimenpiteen jälkeen rasvaimulla käsitellyt alueet eivät rasvoitu samoin kuin käsittelemättömät. Rasvaimu voidaan suorittaa paikallispuudutuksessa, kevyessä sedaatiossa tai yleisanestesiassa.
Rasvaimussa voidaan käyttää apuna radioaaltoja, jotka lämmittävät kudoksia ja näin helpottavat rasvan poistamista. Tällöin ympäröivät kudokset vaurioituvat tavanomaista rasvaimua vähemmän.
Rasvaimu ei ole liikunnalla ja ruokavalion muutoksella suoritettavan laihdutuksen vaihtoehto, vaan sitä käytetään poistamaan rasvaa vain niiltä alueilta, joilta rasvaa ei saa pois liikunnalla ja vähäkalorisella ruokavaliolla.
British Film Institute
British Film Institute on Royal charterilla 1933 perustettu brittiläinen järjestö, jonka tehtävänä on edistää elokuvataiteen, television ja muun liikkuvan kuvan kehittämistä ja lisätä elokuvan arvostusta.
Sen tehtäviin kuuluvat elokuvaesitykset kahdessa elokuvateatterissa, Lontoon elokuvajuhlat, Future Film Festival yhdessä BBC:n kanssa, koulutus erityisesti kouluissa ja arkistointi. Se julkaisee elokuvalehteä Sight and Sound sekä DVD:itä ja kirjoja, pitää yllä kirjastoa ja tietokantaa. BFI on ollut mukana elokuvaa käsittelevien televisio-ohjelmien tekemisessä.
Kuomiokoski (yritys)
Kuomiokoski Oy on Suomen vanhimpia kenkätehtaita. Se sijaitsee Kuomiokosken kylässä Mikkelin Ristiinassa Etelä-Savossa. "Kuoma"-kengistään tunnetun yrityksen tuotteita ovat talvi- ja kesäjalkineet, pohjalliset ja syylingit. Kenkiä valmistetaan vuodessa runsaat puoli miljoonaa paria, joista puolet vientiin. Erityisen merkittävä se on lasten talvijalkineiden valmistajana. Suosittuja Kuoma-talvisaappaita on valmistettu vuodesta 1989. Vuonna 1928 perustettu Kuomiokoski on Puttosen suvun perheyritys.
Kuomiokoski valmistaa myös erilaisia muovi- ja puutuotteita, muun muassa siveltimenvarsia ja urheiluasujen pehmusteita.
Kuoma-jalkineille on myönnetty Suomalaisen Työn Liiton avainlipputunnus.
Nahkakunta
Nahkakunta Osk. on vuonna 1917 perustettu suomalainen jalkine- ja nahka-alan maahantuonti- ja tukkuliike. Nahkakunnan päätoimipaikka on Helsingissä. Lisäksi sillä on sivutoimipiste Pirkkalassa.
Finnkarelia Virke
Virke Oy, aputoiminimi Finnkarelia, oli suomalainen vaatetusalan yritys, joka toimi vuodesta 1945 vuoteen 2011. Loppuaikoina se toimi markkinointinimellä Finnkarelia Virke. Yrityksen tuotemerkkejä olivat FK, Finnkarelia, P.R.+ ja vuodesta 2007 Anne Linnonmaa Ecological Fashion.
Yritys asetettiin konkursiin joulukuussa 2011.
Virkkeen tuotteet menivät pääosin vientiin, esimerkiksi vuonna 2006 viennin osuus oli jopa 90 prosenttia.
Toiminimi Virke aloitti Orimattilassa vuonna 1945 vaatekauppana ja tilauspukimona. Seuraavana vuonna se alkoi valmistaa naisten leninkejä 30 työntekijän voimin. Talous-Osakekauppa tuli 1949 mukaan Virke Oy:ksi muuttuneen yrityksen enemmistöomistajaksi ja alkoi voimakas kasvuvaihe, jossa liikevaihto kaksinkertaistui joka vuosi. 1950-luvun puolivälissä Virke työllisti 110 henkeä ja valmisti leninkien lisäksi miesten verryttelypukuja ja villapaitoja. Yritys alkoi panostaa trikootuotteisiin hankkimalla 1957 pyörökoneen ja 1964 muotoonneulontaan kykenevän cotton-koneen yhtenä ensimmäisistä Suomessa.
Vuonna 1967 perustaja Tauno Sulin myi loputkin osakkeensa Talous-Osakekaupalle ja jättäytyi pois yhtiön johdosta. Uudeksi toimitusjohtajaksi tuli Seppo Hyyppä, joka jatkoi tehtävässä eläkkeelle siirtymiseensä 1993 saakka. 1970-luvun alkupuolella Virke rakennutti uuden tehtaan, johon tuli myös oma värjäämö. Tuotantoa laajennettiin Hämeenlinnaan, ja Virkkeen palveluksessa oli yhteensä 550 työntekijää. Naistenvaatteiden ohella Virke valmisti miesten tuotteita nimellä Mutkattomat. 1970-luvulla Virke keskittyi yli 40-vuotiaiden naisten kohderyhmään.
1960-luvulta alkaen Virke suuntautui voimakkaasti vientimarkkinoille, ensin muihin Pohjoismaihin ja Neuvostoliittoon. Virkkeelle myönnettiin presidentin vientipalkinto 1977 ja Suomen Yrittäjien valtakunnallinen yrittäjäpalkinto 1981. Vuonna 1979 Virke perusti tytäryhtiön Saksaan.
1990-luvulla Virke käytti suomalaisten vaatesuunnittelijoiden (Pirkko Pätynen, Lea Naatti ja Pirjo Heidemann) lisäksi myös saksalaisten Jutta Buschin ja Inge Rueffin palveluksia. Vuonna 1993 Virke Oy oli 480 työntekijällä Suomen toiseksi suurin vaatetusteollisuuden työnantaja. Tuolloin toimi lisäksi 70 hengen kokoonpanotehdas Puolassa.
Virke-konserni osti Anne Linnonmaa Ecological Fashion -tuotemerkin 2007, mutta Linnonmaa osti sen takaisin konkurssipesältä 2012.
Suurenmoinen kokoelma 1999–2009
Suurenmoinen kokoelma 1999–2009 on Juha Tapion ensimmäinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 30. syyskuuta 2009. Kokoelmalla on kolme uutta kappaletta, "Raikas tuuli", Yö-yhtyeen aiemmin jo levyttämä "Pettävällä jäällä" sekä "Kultahippu", joka oli vuoden 2009 Elämä lapselle -konsertin teemakappale.
Kokoelmasta on julkaistu neljä erilaista versiota: Digitaalinen versio, vain iTunes -verkkokaupassa myynnissä oleva digitaalinen "Special Edition", joka sisältää neljä bonuskappaletta, vain CD:n sisältä kokoelma sekä CD:n ja DVD:n sisältävä kokoelma. DVD sisältää Tapion keikan Tavastia-klubilta 5. elokuuta 2009.
Kokoelma nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi (41/2009). 18. listaviikollaan kokoelma nousi listan ensimmäiseksi, jossa se oli myös seuraavalla viikolla (5–6/2010). Kokoelma on myynyt platinaa eli yli 30 000 kappaletta. Yhteensä sitä on myyty yli 41 000 kappaletta.