Gauselin venehaudat
Gauselin venehaudat sijaitsevat Gauselin kaupunginosassa Stavangerissa, Rogalandissa Norjassa. Ensimmäinen hautakumpu löydettiin vuonna 1860, jonka jälkeen suoritettujen laskentojen mukaan hautakumpuja on ollut Gauselin Husebergetin lähiympäristössä 22. Useimmat niistä ovat tuhoutuneet 1900-luvulle tultaessa. Osa kumpuhaudoista on sisältänyt venehautauksen. Vuosien 1997−2000 suoritettujen kaivausten aikana löytyi vielä muutama venehautaus. Kumpuhautaukset ovat osaa suurempaa Gauselin suurtilan löytökompleksia.
Ensimmäinen ilmoitus kumpuhautauksesta Husebergetin maatilalta saatiin vuonna 1860. Löytö tehtiin lisämaan raivauksen yhteydessä, kun peltoalaa raivattiin lisää poistamalla kiviä ja tasoittamalla teräviä kumpuja aurauksen helpottamiseksi. Kolmen vierekkäisen kummun tasoitustyössä itäistä kumpua tasoitettaessa löytyi rautakirves ja hevosen pääkallo, joista ilmoitettiin viranomaisille. Hautakumpujen halkaisijat olivat noin 13−15 metriä, mutta ne tasoitettiin eikä niiden korkeutta tiedetä.
Tämä hauta oli kolmen vierekkäisen hautakummun keskimmäinen venehautaus. Kummun läpimitaksi voitiin todeta 13 metri ja sen hautarakenteet olivat lähes koskemattomat. Se paikallistettiin uudelleen vuonna 1997 ja tutkittiin sen jälkeen kokonaan.
Vainaja oli asetettu noin 10 metriä pitkään veneeseen, jonka keskelle oli ladottu laveri vainajaa varten. Vainajan ja hauta-antimien ympärille oli rakennettu matala hautakammio, jonka jäänteistä ei voinut päätellä mitään muuta. Yleensä vainajaa suojattiin katoksella, joka sinetöi kammioon ilmatilan ja joka suojasi sisältöä kun se peitettiin kivillä ja maa-aineksella. Lopulta veneestä ei jäänyt näkyviin mitään ja sen kaikki rakenteet olivat peittyneet näkyvistä. Kumpu on erottunut selvästi ympäristössään, jossa on ollut lähistöllä muitakin hautakumpuja.
Sekä vene että haudan muut puiset rakenteet ovat lahonneet näkymättömiin. Veneen kaikki rautaiset osat kuitenkin löytyivät. Laitojen laudoitukset kiinnitettiin toisiinsa naulamaisilla niiteillä, jotka jäivät lautojen lahottua maahan ruostumaan. Niittirivistöt antavat venehaudoissa yleensä selvän kuvan veneen mitoista, joskus myös veneen rakenteesta ja siten myös sen tyypistä.
Itse vainaja on maatunut olemattomiin, mutta epäorgaaniset esineet ovat säilyneet haudassa hyvin. Rikkaasti toimitettu hautaus kertoo tutkijoille usein myös oman tarinansa vainajasta. Hänet oli sijoitettu veneen keskelle ja tavarat oli sijoitettu hänen ympärilleen. Vainajan oikealle puolelta löytyi hänen miekkansa ja kilpensä. Kilvestä oli jäljellä enää kilven käsikahva ja käden suojakupura. Hänen vasemmalla puolellaan olivat toinen ja hieman lyhyempi miekka ja 12 rautakärkistä nuolta. Jousesta ei löytynyt merkkejä, mutta sen voi olettaa olleen mukana hautauksessa. Veneessä oli mukana kolme muutakin kilpeä.
Mukaan oli laitettu myös puutyökaluja. Kirves voi olla myös ase, veitset, taltta, pora ja pihdit liittyvät työntekoon. Mukana olivat myös rautasepän työkaluja, joita olivat vasara, peltisakset, suuret pihdit sekä käsipalkeet. Nämä ja eräät muut löydöt viittaavat vainajan ammattitaitoon: puutyöt, sepäntyöt, pronssin valutyöt ja ehkä korunvalmistus.
Vainajan jalkojen juureen oli laskettu hevosen pää, jonka suitsien osia löytyi kaivauksessa, sekä kahdet valjaat. Toiset valjaat olivat arkiset rautakoristeiset ja toiset loisteliaat tina- ja hopeakoristeiset valjaat.
Arkeologit olettavat hauta-antimien perusteella, että vainaja oli ollut Gauselin isäntä ja päällikkö sekä todennäköisesti myös Gauselin kuningattaren lähisukulainen. Naishauta sijaitsi näköetäisyydellä kolmesta kumpuhaudasta.
Kolmen vierekkäisen hautakummun läntisin hautaus on sekin venehautaus, joka tuhoutui enimmäkseen vuoden 1860 tasoitustöissä. Venehaudan tonkinut isäntä kertoi haudasta paljastuneen 2 × 2 metrinen hautakammioksi kutsuttu kivinen rakenne. Hän huomasi myös jäänteitä hevosen pääkallosta. Hauta löytyi uudelleen 1997 inventoinnin yhteydessä ja se tutkittiin silloin loppuun. Hautaus oli hauta-antimiltaan rikas ja se ajoitettiin viikinkiajalle 800-luvun puoliväliin jaa..
Gauselin tilan isäntä ehti tonkia tämänkin haudan läpikotaisin vuonna 1860 ja tasoittaa sen ennen tutkijoiden kutsumista paikalle. Tiedetään kuitenkin, että haudasta löytyi rautakirves ja hevosenpää. Myöhemmin haudan läpi kaivettiin vesijohtoputkea varten syvä oja, jolloin suuri osa haudasta tuhoutui.
Vuosien 1997−2000 kaivauksissa löytyi vielä pieneen veneeseen tehty venehautaus. Veneen pituus oli 6−7 metriä pitkä. Haudan pohjakerros oli ehjä ja veneen laudoitusniitit erottuivat selvästi. Haudassa oli kaksi puhkiruostunutta kilvenkupuraa, mikä viitta arkeologien mukaan miesvainajaan.