hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hum Dil De Chuke Sanam
Hum Dil De Chuke Sanam on Sanjay Leela Bhansalin ohjaama ja tuottama intialainen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1999. Päärooleja näyttelevät Salman Khan, Ajay Devgan ja Aishwarya Rai. Kolmiodraaman ympärille rakentuva tarina sai inspiraationsa Maitreyi Devin romaanista "Na Hanyate".
Elokuva voitti monia palkintoja ja oli vuoden kolmanneksi eniten tuottanut Bollywood-elokuva. Se sai hyviä arvosteluja kriitikoilta.
Nandini (Aishwarya Rai) on arvostetun muusikon Pandit Darbarin (Vikram Gokhale) tytär. Nandini on saanut enemmän vapauksia ja koulutusta kuin sisaruksensa, koska hän on isänsä rakkain lapsi. Hänen huolettomaan elämäänsä Gujaratissa astuu intialais-italialainen Sameer (Salman Khan), joka haluaa oppia intialaista klassista musiikkia Pandit Darbarilta. Aluksi Nandini inhoaa Sameeria, mutta pian he huomaavat rakastuneensa toisiinsa.
Eräänä päivänä Pandit Darbar yllättää heidät harjoittelemasta häitään varten ja haaveilemasta yhteisestä elämästä. Hän on raivoissaan, koska on jo sopinut Nandinin avioliitosta toisen kanssa. Sameerin käsketään lähteä talosta ja pysyä erossa Nandinista. Sameer jää joksikin aikaa Intiaan ja kirjoittelee kirjeitä Nandinille, joka ei saa kirjeitä ajoissa.
Nandinin vanhemmat ovat sopineet hänen avioituvan Vanrajin (Ajay Devgan) kanssa. Hääyönä Vanraj huomaa, että Nandini ei ole oma itsensä eikä vastaa hänen tunteisiinsa. Vanraj pyytää Nandinia kertomaan totuuden, mutta tämä vaikenee. Myöhemmin Nandini jää kiinni Sameerin kirjeiden lukemisesta ja Vanraj raivostuu. Kun hän ymmärtää vaimonsa olevan rakastunut toiseen mieheen, hän vie Nandinin Italiaan ja auttaa tätä etsimään Sameeria.
Italiassa he eivät meinaa millään löytää Sameeria, mutta Nandini alkaa nähdä Vanrajin todellisen luonteen. Vanraj huolehtii hänestä epäitsekkäästi kaikissa tilanteissa.
Lopulta he saavat uutisia Sameerin äidiltä (Helen) ja Vanraj järjestää Nandinille tapaamisen Sameerin kanssa. Saatettuaan työnsä päätökseen Vanraj hyvästelee Nandinin ja lähtee. Nandini ja Sameer tapaavat viimein, mutta Nandinin tunteet ovat muuttuneet. Hän näkee Vanrajin rakkauden ja omistautumisen koko heidän suhteensa ajan, ja ymmärtää Vanrajin olevan hänen todellinen sielunkumppaninsa. Nandini jättää Sameerin ja lähtee Vanrajin perään.
Harry Akst
Harry Akst (1894–1963) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Akst aloitti uransa laulaja Nora Bayesin taustapianistina. Vuonna 1916 hän tutustui armeijassa ollessaan lauluntekijä Irving Berliniin. Berlin otti Akstin töihin julkaisuyhtiöönsä vuonna 1919, ja vuonna 1921 miehet kirjoittivat yhdessä kappaleen ”Home Again Blues”.
Akstin, Sam M. Lewisin ja Joe Youngin kappale ”Dinah” vuodelta 1925 nousi yhdeksi 1920-luvun levytetyimmistä kappaleista. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Ethel Waters, Ted Lewis, Bing Crosby, Mills Brothers, Boswell Sisters, Fats Waller ja Sam Donohue. Waters nauhoitti myös Akstin ja Grant Clarken kappaleen ”Am I Blue?” vuonna 1929.
Vuonna 1927 Akst osallistui Broadway-musikaalin "Artists and Models" tekemiseen. Vuonna 1929 hän muutti Hollywoodiin saadakseen töitä elokuvamusikaalien säveltäjänä. Hän myös näytteli pientä roolia joissakin elokuvissa. Hän sävelsi musiikkia moniin elokuviin, mukaan lukien "Vaalea viettelijätär" (1933) ja "Dixie-Daisy ja murhamysteeri" (1943). Vuonna 1934 hän kirjoitti musiikkia Broadway-näytelmään "Calling All Stars". Hänen viimeiseksi menestyneeksi sävellyksekseen jäi Sidney Clairen sanoittama ”Travelin’ Light” vuodelta 1937.
Toisen maailmansodan aikana Akst johti Al Jolsonin taustayhtyettä tämän kiertäessä laulamassa yhdysvaltalaisille joukoille Euroopassa. Hän osallistui vuonna 1954 Manny Curtisin kanssa Salvatore d’Espositon kappaleen ”Anema e Core” kääntämiseen englanniksi.
Akst kuoli Los Angelesissa 31. maaliskuuta 1963. Hänet valittiin vuonna 1983 Songwriters Hall of Fameen.
Louis Alter
Louis Alter (18. kesäkuuta 1902 Haverhill, Massachusetts – 5. marraskuuta 1980 New York City, New York) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hän soitti nuorena pianoa mykkäelokuvateattereissa ja opiskeli musiikkia New England Conservatoryssä Bostonissa. Vuonna 1922 hän muutti New Yorkiin.
Hän työskenteli viisi vuotta laulaja Nora Bayesin taustamuusikkona konsertoiden Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hän soitti pianoa myös Irène Bordonin ja Beatrice Lillien taustayhtyeissä. Vuonna 1928 hän sävelsi ensimmäisen hittinsä ”Manhattan Serenade”, johon Harold Adamson kirjoitti sanat vuonna 1942.
Vuonna 1929 Alter muutti Hollywoodiin. Hän sävelsi musiikkia elokuviin ja Broadway-näytelmiin tehden yhteistyötä lukuisien sanoittajien kanssa. Musikaalilaulujen lisäksi hän sävelsi myös instrumentaalimusiikkia. Hän esiintyi kahdesti Los Angelesin filharmonikoissa vierailevana pianosolistina.
Alter oli kaksi kertaa ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi: Vuonna 1937 kappaleella ”A Melody from the Sky” elokuvasta "Yksinäisen hongan laulu" ja vuonna 1942 kappaleella ”Dolores” elokuvasta "Las Vegas Nights".
Alter kuoli vuonna 1980 New Yorkissa.
Mean to Me
”Mean to Me” on Fred E. Ahlertin ja Roy Turkin kirjoittama musiikkikappale vuodelta 1929. Sen nauhoitti ensimmäisenä Ruth Etting, jonka single nousi listoilla sijalle 15. Sitä myytiin yli miljoona kappaletta. Myös Tommy ja Jimmy Dorsey, Red Nichols ja Annette Hanshaw nauhoittivat kappaleen vuonna 1929.
Vuonna 1937 kappaleen nauhoitti laulaja Billie Holiday taustayhtyeenään Teddy Wilsonin orkesteri, johon kuuluivat muun muassa Lester Young ja Johnny Hodges. Holidayn versio pysyi listojen seitsemännellä sijalla neljä viikkoa. Kappale kuului pitkään Holidayn konserttirepertuaariin. Saksofonisti Young nauhoitti uuden version kappaleesta vuonna 1946 Nat King Colen ja Buddy Richin kanssa, mikä osaltaan herätti jazzsoittajien kiinnostuksen kappaleeseen.
Kappaleesta on tullut usein soitettu jazzstandardi. Benny Goodman nauhoitti sen vuonna 1938 pianisti Jimmy Rowlesin kanssa. Betty Carter nauhoitti sen vuoden 1960 albumilleen "The Modern Sound of Betty Carter". Diana Ross lauloi sen vuoden 1972 elokuvassa "Lady Sings the Blues".
Gheorghe Zamfir
Gheorghe Zamfir on romanialainen panhuilisti. Hän tuli suuren yleisön tietoisuuteen 1960-luvulla sveitsiläisen etnomusikologi Marcel Cellierin ansiosta.
Bukarestin kaupunki nimitti hänet kunniakansalaiseksi 29. marraskuuta vuonna 2001.
Myllysilta (Jaala)
Myllysilta on Kouvolan Jaalassa Sonnanjoen Myllykosken kohdalla sijaitseva 3-aukkoinen kivinen holvisilta. Silta on valmistunut vuonna 1897. Sen suurin jänne on 4,2 m, suurin aukko 3,5 m ja kokonaispituus 19,2 m. Sillan hyötyleveys on 5,2 m.
Silta ylittää Sonnanjoen, joka laskee Sonnanjärvestä Lintukymeen. Moottoriajoneuvoliikenne ylittää joen viereistä seututie 369:n siltaa pitkin.
Myllykoski on Sonnanjoen perhokalastusalueeseen kuuluva koski.
Myllysilta (täsmennyssivu)
Myllysilta on usean sillan nimi. Nimi voi viitata muun muassa seuraaviin siltoihin:
Aleksanteri Nevskin kappeli
Aleksanteri Nevskin kappeli on ortodoksinen kirkko Aleksanterin puistossa Pietarhovissa, Venäjällä.
Kirkko on rakennettu keisariperheen kotikirkoksi. Nikolai I valitsi sen paikan ja tilasi suunnittelijaksi kuuluisan saksalaisen arkkitehdin Karl-Friedrich Schinkelin. Se rakennettiin vuosina 1830-1834 ja pyhitettiin Aleksanteri Nevskille. Kirkko edustaa tyyliltään uusgotiikkaa, ja sitä kutsutaankin usein Goottilaiseksi kappeliksi.
Kirkko on pohjapiirrokseltaan nelikulmainen ja melko pieni. Kahdeksan tornin huipussa on kullattu ortodoksinen risti, ja päädyissä ruusuikkunat. Goottilaista arkkitehtuuria mukailevat rakenteet näkyvät myös kirkon sisätiloissa: ortodoksikirkolle olennainen ikonostaasi on rakennettu suippojen holvikaarten lomaan.
Kirkko vaurioitui toisessa maailmansodassa ja sen alkuperäiset ikonit ovat kadonneet. Se uusittiin 1990-luvun lopussa.
Novodevitšin hautausmaa (Pietari)
Novodevitšin hautausmaa on vanha hautausmaa Pietarissa. Se sijaitsee kaupungin eteläosassa ("Moskovski prospekt 100"), ja sen pinta-ala on noin kymmenen hehtaaria. Hautausmaa oli käytössä vuodesta 1849 1930-luvulle asti. Sinne on haudattu monia kuuluisia venäläisiä kuten runoilijat Nikolai Nekrasov ja Fjodor Tjuttšev, taidemaalari Mihail Vrubel, arkkitehti Léon Benois ja šakin suurmestari Mihail Tšigorin.
Myös Moskovassa on tunnettu Novodevitšin hautausmaa.
Hautausmaa on saanut nimensä viereisestä luostarista, johon tuli sen perustamisen aikaan vuonna 1764 monia nunnia Moskovan Novodevitšin luostarista. Osa luostarille suunnitelluista rakennuksista käytettiin nuorten naisten oppilaitoksen tiloiksi. Pian luostarin perustamisen jälkeen sen viereisestä mäntykankaasta tehtiin hautausmaa. Alkuvuosina sinne haudattiin vain muutamia kuolleita vuosittain. Luostarialueen kuudesta kirkosta ja kappelista kaksi oli hautausmaalla. Toiseen niistä lahjoitti varat Aurora Karamzin kuolleen miehensä muistoksi. 1800-luvun loppupuolella Novodevitšin hautausmaa oli Pietarin toiseksi arvostetuin hautausmaa, johon haudattiin kuuluisia ja varakkaita henkilöitä. Useimmat tuon ajan haudat ovat tuhoutuneet. Jäljellä on kuitenkin joitakin graniittijalustoja, sarkofageja, muureja ja obeliskeja. Molemmat kirkot tuhottiin 1929. 1960-luvulla alueelle suunniteltiin museota, ja lisää rakenteita purettiin. 1980-luvulla osa niistä on restauroitu.
Pietarin moskeija
Pietarin moskeija on Pietarin muslimiyhteisöä palveleva moskeija. Se rakennettiin vuosina 1910-1914. Moskeijan mallina toimi Samarkandin suuri moskeija, mutta seinien materiaaliksi on valittu Pietarin arkkitehtuurin sopiva harmaa graniitti. Kupoli on päällystetty sinisellä keramiikalla, ja sitä kannattelevat rakennuksen sisäpuolella vihreällä marmorilla päällystetyt pylväät.
Adlersköld
Adlersköld oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1041. Suku on lähtöisin Mecklenburgista, mistä Hans Bartels (k. 1664) muutti kauppiaaksi Tukholmaan, missä keräsi suuren omaisuuden. Hänen poikansa Lydert (1629-1700) jatkoi isänsä kauppatointa ja hänet aateloitiin vuonna 1683 nimellä Adlersköld. Hänen poikansa Jonas (1661-1697) toimi Valtakunnanarkiston kanslistina, mutta palatessaan ulkomaanmatkalta hän "kuoli melankoliaan".
Adlersparre
Adlersparre on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1988, jonka yksi haara on korotettu vapaaherralliseen (numero 337) ja kreivilliseen (numero 130) arvoon. Valtionkonttorin sihteerin, komissaari Christoffer Christoferssenin (1682–1743) ja hänen vaimonsa Sophia Nordlindin lapset Christoffer (1718–1799), Johanna (1720–1776) ja Hedvig (1729–1790) aateloitiin vuonna 1757 nimellä Adlersparre. Pojanpoika Georg (1760–1835) eteni amiraaliksi läntisessä laivastossa ja hänet korotettiin vapaaherraksi 1809 ja kreiviksi 1816. Vuonna 1809 hän johti Värmlannissa kuningas Kustaa IV Aadolfin vastaista kapinaa. Georgin poika Carl August (1810–1853) tuli kuuluisaksi salanimellä "Albanon" julkaistujen runojensa ansiosta.
Adlerstam
Adlerstam on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2057. Suku on lähtöisin Skotlannista, missä Valtin Lulle toimi suurkauppiaana. Hänen poikansa Valtin nuorempi (k. 1649) opiskeli Nürnbergissä ja joutui vankina Ruotsiin. Bengt Valtinsson syntyi 1644 Lidköpingissä ja hänestä tuli Wennersborgin pormestari. Tämän poika Adrian aateloitiin, mutta hän ei kirjoittautunut ritarihuoneeseen,
Adlerstedt
Adlerstedt oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1223. Suvun jäsenet toimivat porvareina ja raatimiehinä Jönköpingissä. Inspektori ja komissaari Lorentz Banckin (1625–1683) kaksi poikaa loivat uraa Englannissa. Carl (1655–1737) toimi Lontoon lähetystön sihteerinä ja hänet aateloitiin vuonna 1691 nimellä Adlerstedt. Myöhemmin hänestä tuli kamarineuvos. Hänen ensimmäinen vaimonsa Catharina oli Viipurin piispan Petrus Bångin tytär. Toinen poika Jakob Banks (1662–1724) muutti vuonna 1680 Englantiin opiskeltuaan sitä ennen Turun Akatemiassa. Jakob Banks suuntautui sotilasuralle, kohosi kapteeniksi ja sai englantilaisen aatelisarvon 1698. Tory-puoluetta edustaneesta Sir Jakobista tuli parlamentin jäsen vuosiksi 1708–1715. Hän sai avioliittonsa kautta haltuunsa suuren omaisuuden, johon ruotsalaiset sukulaiset yrittivät päästä käsiksi Ruotsin lähettiläiden avustuksella. Myös Carl Adlerstedtin poika, kamarineuvos Lars Jakob Adlerstedt (1699–1756), teki tuloksettoman matkan Lontooseen saamatta perintöä haltuunsa. Lars Jakob opiskeli politiikkaa ja taloutta, muttei menestynyt kummassakaan,vaan kuoli köyhyydessä. Hänen runonsa olivat kuitenkin aikanaan suosittuja.
SMS Amazone
SMS Amazone oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
"SMS Amazone" poistettiin aktiivipalveluksesta 31. maaliskuuta 1913. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus palasi laivaston tiedustelijaksi. Se oli kuitenkin auttamattomasti vanhentunut ja se poistettiin uudelleen aktiivipalveluksesta 1916.
Alus modernisoitiin 1920-luvun alussa koululaivaksi, jolloin sen torpedoputket vaihdettiin kahdeksi 450 millimetrin putkeksi. Alukselle rakennettiin myös uusi keula ja sen pituus kasvoi 356 jalkaan 7 tuumaan. Alus palveli aina vuoteen 1929 ja se poistettiin laivastoluettelosta 31. maaliskuuta 1931. Se jatkoi kuitenkin majoitusproomuna Kielissä toisen maailmansodan selvitin siitä, kunnes alus romutettiin 1954.
SMS Arcona (1902)
SMS Arcona oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa ja toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä ja sen köli laskettiin vuonna 1901. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1902 ja se otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1903.
Alus modernisoitiin 1911-1912, mutta muutokset olivat vähäisiä. Se siirrettiin vuoden 1916 lopulla luokkansa muiden alusten kanssa toisen linjan tehtäviin, jolloin alus palveli lähinnä miinalaivana, jolloin se kykeni kuljettamaan jopa 200 miinaa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen alus liitettiin muodostettuun Reichsmarineen. Se palveli palveluksesta poistoonsa saakka vuoteen 1930, jonka jälkeen alus toimi proomuna.
Vuonna 1942 alus muutettiin Wilhelmshavenin laivastotukikohtaa suojaavaksi kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi, jolloin alukselle asennettiin viisi 105 millimetrin, kaksi 37 millimetrin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Alus romutettiin sodan päätyttyä 1948-1949.
Pietarin vanha pörssi
Pietarin vanha pörssi on uusklassinen rakennus Pietarissa Vasilinsaaren itäreunalla. Pörssitalon suunnitteli ranskalainen arkkitehti Thomas de Tomon, ja se rakennettiin vuosina 1805–1810.
Vallankumouksen jälkeen pörssitalo kävi tarpeettomaksi, ja siitä tehtiin Laivastomuseo.
SMS Medusa
SMS Medusa oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Weseriltä ja sen köli laskettiin 1900. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 5. joulukuuta ja se valmistui 26. heinäkuuta 1901.
Alus poistettiin ensimmäisen maailmansodan jälkimmäisen osan aikana palveluksesta. Se liitettiin 1919 Reichsmarineen. Alus muutettiin 1942 ilmatorjuntapatteristoksi suojaamaan Wilhelmshavenin sotasatamaa. Alukselle asennettiin viisi 105 millimetrin, kaksi 37 millimetrin ja neljä 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Aluksen miehistö upotti aluksensa 3. toukokuuta 1945. Sen hylky nostettiin ja alus romutettiin 1948-1949.
SMS Ariadne
SMS Ariadne oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus upposi 28. elokuuta 1914 ensimmäisen maailmansodan alussa Helgolandin taistelussa, jossa tuhoutuivat myös "SMS Cöln" ja "SMS Mainz", Britannian kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijöiden tulessa.
SMS Frauenlob
SMS Frauenlob oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin AG Weseriltä Bremenistä ja sen köli laskettiin vuonna 1901. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1902 ja se valmistui 17. helmikuuta 1903.
Britannian kuninkaallisen laivaston kevyt risteilijä "HMS Southampton" upotti aluksen torpedoimalla Skagerrakin taistelussa 31. toukokuuta 1916.
SMS Undine
SMS Undine oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Howaldtswerkeltä ja sen köli laskettiin vuonna 1901. Alus laskettiin vesille 11. joulukuuta 1902 ja se valmistui 5. tammikuuta 1904.
Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS E-19" upotti 7. marraskuuta 1915 Itämerellä torpedoimalla "SMS Undinen".
André Hodeir
André Hodeir (22. tammikuuta 1921 Pariisi, Ranska – 1. marraskuuta 2011) oli ranskalainen viulisti, säveltäjä, sovittaja ja musiikkitieteilijä.
Hodeir löysi opiskeluaikana jazzin ja perusti 1954 yhtyeen yhdeksän muusikon yhtyeen Jazz Groupe de Paris, jossa olivat mukana muun muassa Bobby Jaspar, Pierre Michelot ja Nat Peck. Hän sävelsi 1966 James Joycen teksteihin monumentaalisen jazzkantaatin "Anna Livia Plurabelle" ja 1972 "Bitter Endingin" The Swingle Singersille.
Vakuutusväen Liitto
Vakuutusväen Liitto (VvL) on suomalainen vakuutusalan työntekijöiden etujärjestö. Vuonna 1945 perustettu ammattiliitto neuvottelee ja sopii vakuutusalan työehdoista ja palkkauksesta. VvL on keskusjärjestö STTK:n jäsenliitto ja sen kahdeksanneksi suurin liitto. Liiton puheenjohtaja on Liisa Halme, ensimmäinen varapuheenjohtaja Iiro Ketola ja toinen varapuheenjohtaja Antti Mykkänen. Toiminnanjohtaja  on Kirsi Kovanen.
Vakuutusväen Liitto tekee vakuutusalaa koskevan valtakunnallisen ja yleissitovan työehtosopimuksen, jonka piirissä ovat kaikki vahinkovakuutus-, henkivakuutus- ja eläkevakuutusyhtiöissä, eläkesäätiöissä, eläkekassoissa, vakuutusalan atk-palveluyrityksissä sekä meklari- ja franchising-yrityksissä työskentelevät. Työntekijän työsuhteen ehdot eivät muutu, vaikka ala on sopimuksettomassa tilassa eli silloin, kun työehtosopimus ei ole voimassa. Paikalliset sopimukset ovat voimassa myös sopimuksettomana aikana.
Vakuutusväen Liiton ylintä valtaa käyttää edustajisto, jossa on jäseniä kaikista liiton 22 jäsenyhdistyksestä. Liittoon liitytään aina jäsenyhdistyksen kautta, jotka on useimmiten perustettu johonkin vakuutusyhtiöön. Monesti konttoritoimihenkilöillä ja kenttämiehillä on omat jäsenyhdistyksensä.
Liitto julkaisee lehteä Vakuutusväki.
VvL kuuluu ammattiliittojen kattojärjestö UNIin.
SMS Hamburg
SMS Hamburg oli Saksan keisarikunnan laivaston Bremen-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin AG Vulcanilta Stettinistä ja sen köli laskettiin 1902. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1903 ja se otettiin palvelukseen 8. maaliskuuta 1904.
Aluksen aseistus supistettiin 1916 kuuteen 10,5 cm:n tykkiin, mutta sodan päätyttyä alus aseistettiin uudelleen. Sen aseistuksena oli kahdeksan 10,5 cm tykkiä ja kaksi 500 millimetrin torpedoputkea. Alus tuhoutui 1944 ilmapommituksessa, mutta sodan päätyttyä alus nostettiin ja romutettiin.
SMS Berlin
SMS Berlin oli Saksan keisarikunnan laivaston Bremen-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Kaiserliche Werft Danzigilta ja sen köli laskettiin 1902. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1903 ja se valmistui 4. huhtikuuta 1905.
Alus palveli 1915-1916 miinalaivana, jolloin se kuljetti kerralla 80 miinaa. Se riisuttiin aseista 1916.
Alus aseistettiin sodan jälkeen kahdeksalla 105 millimetrin tykillä ja kahdella 500 millimetrin torpedoputkella, minkä jälkeen se liitettiin Reichsmarineen koululaivana. Se modernisoitiin 1921-1923 rakentamalla korotettu keula. Alus muutettiin proomuksi 1935 ja sen brittiläinen miehistö upotti aluksensa Skagerrakiin 1947, jolloin sen kuormana oli taistelukaasuja.
Raija Nevanlinna
Raija Nevanlinna o.s. "Rymin", suomentajanimi Raija Rymin (3. kesäkuuta 1937 Iisalmi – 24. lokakuuta 2011 Helsinki) oli venäjän kielen ja kirjallisuuden tuntija, opettaja ja suomentaja.
Nevanlinna kirjoitti ylioppilaaksi Kotka Svenska Samskolanista 1956 ja valmistui filosofian maisteriksi 1964 Helsingin yliopistosta. Hän opetti venäjää 1967–2000 Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa ja oli kehittämässä venäjän opetusta myös valtakunnan tasolla. Hän opetti venäjää myös yksityisesti ja toimi tulkkina. Mukkulan kansainvälisessä kirjailijakokouksessa hän toimi venäläisistä vieraista vastaavana apulaissihteerinä.
Nimellä Raija Rymin hän suomensi venäläistä runoutta ja toimitti sarjan Neuvostolyriikkaa I–IV yhdessä Natalia Baschmakoffin ja Pekka Pesosen kanssa.
Pyhän Nikolaoksen merikatedraali
Pyhän Nikolaoksen merikatedraali on suuri kirkko Pietarissa, Moika- ja Fontankajoet yhdistävän Krjukovin kanavan varrella. Sen paikalla on seissyt kirkko vuodesta 1743. Nykyisen kivikirkon rakennustyöt alkoivat vuonna 1753, ja pääalttari siunattiin käyttöön vuonna 1760.
Kirkon suunnitteli amiraliteetin arkkitehti Savva Tševakinski. Sen seiniä koristavat maalaukset jotka kertovat Venäjän laivaston historiasta.
Adlerwaldt
Adlerwaldt oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2000. Suvun kantaisä Eric Browallius toimi Falunin kappalaisena ja Gagnefin kirkkoherrana 1669. Hänen pojanpoikansa Carl Jakobsson Browall (s. 1709, k. 1780-luvulla) toimi Tukholmassa varanotaarina ja Nyköpingin maakuntasihteerinä: Lisäksi hän oli ruukinpatruuna Westmanlandissa. Hänet aateloitiin 1770 nimellä Adlerwaldt. Hänen pojistaan Carl Jakob toimi Skultunan ruukin johtajana.
Von Afzelius
von Afzelius on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2240. Larfvin kirkkoherran poika Pehr Afzelius (1769-1843) tuli Upsalassa opiskeltuaan lääketieteen tohtoriksi ja kirurgiksi. Tämän jälkeen hän toimi armeijan ja henkivartioston lääketieteellisenä asessorina ja kirurgian professorina vanhassa yliopistossaan. Hänet aateloitiin vuonna 1815.
Af Agardh
Af Agardh oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2215. Suvun kantaisä michael oli talonpoika Aagaardissa Holsteinissa ja tämän poika Hans (k 1775) ratsuväen majoitusmestari. Hans nuorempi (k. 1788) muutti 1752 Ruotsiin ja tämän poika Carl Agardh (1756-1816) aateloitiin vuonna 1809 toimittuaan sitä ennen valtiopäivien talonpoikaissäädyn sihteerinä.
Akrell
Akrell on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 2283. Carl Fredric af Acrel (s. 1779) toimi sotakollegion adjutanttina 1805 ja armeijan kapteenina 1807. Hän kohosi majuriksi 1812. Akrel osallistui kruununprinssin adjutanttina Saksan sotaan Napoleonia vastaan 1813 ja palkittiin sekä korkein ruotsalaisin kunniamerkein että venäläisellä Pyhän Vladimirin ritarikunnan ansiomerkillä. Hän myös sai armeijan kultaisen mitalin "urhoollisuudesta": Leipzigin taistelussa hän haavoittui rintaan musketinkuulasta. Sodan jälkeen urakehitys eteni ja 1854 hänet nimitettiin kenraaliluutnantiksi. Hänen kumpikin aikuisikään elänyt poikansa antautui myös sotilasuralle.
Mikki Ketelä
Mikko (Mikki) Ketelä (1876 – 1957) oli suomalainen yleisurheilija. Palomiehenä työskennellyt Ketelä voitti Suomen ensimmäisen urheilukuninkuuden vuonna 1902. Käsitteenä laji yleisurheilu oli vielä tuntematon ja puhuttiinkin ”yleisestä urheilusta”, lisäksi kilpailujen viimeinen laji, johon selvisi kaksi parasta kilpailijaa, oli paini. Vuoden 1903 kilpailuihin Ketelä lähti myös mukaan, mutta keskeytti epäonnistuttuaan kiekonheitossa.
Syyskuussa 1906 Ketelä ryösti helsinkiläisten työläisaktivistien kanssa Yhdyspankin Hakaniemen konttoriin. Miehet pakenivat Tukholmaan, jossa heidät myöhemmin pidätettiin. Ketelän lisäksi joukkioon kuuluivat muun muassa Karl Gustaf Konrad Nyman ja Kaarlo Luoto.
Hänet tuomittiin kuudeksi vuodeksi kuritushuoneeseen ja senaatti hylkäsi Ketelän armonanomuksen tammikuussa 1908.
Ketelä muutti myöhemmin Yhdysvaltoihin.
Aarne Keskitalo
Aarne Johannes Keskitalo (29. heinäkuuta 1920 Tyrnävä – 1. elokuuta 1977 Turku) oli suomalainen päätoimittaja ja pakinoitsija. Hän käytti nimimerkkejä "Ake" ja "Johannes Myrskyluoto".
Aarne Keskitalo toimi Turun Päivälehden päätoimittajana Rafael Paasion jälkeen. Hän oli naimisissa nuortenkirjailija Margareta Keskitalon kanssa.
Keskitalo sai Valtion tiedonjulkistamispalkinnon 1975.
Otto Makkonen
Otto Makkonen (20. heinäkuuta 1905 Kesälahti – 17. huhtikuuta 1977 Tampere) oli suomalainen kirjailija.
Eino Paloheimo
Eino Eelis Paloheimo, sukunimi vuoteen 1906 "Brander" (16. toukokuuta 1901 Nakkila – 13. marraskuuta 1977 Tampere) oli suomalainen insinööri ja kirjailija.
Eino Paloheimo oleskeli Kanadassa 1925–1927 ja hän opiskeli sitten Yhdysvalloissa 1927–1928. Suomeen palattuaan Paloheimo oli insinöörinä Oy Nokia Ab:ssä vuoteen 1942 saakka. Tämän jälkeen hän oli insinööritoimisto Ohje Oy:n toimitusjohtajana 1943–1975. Paloheimo toimi Pirkkalaiskirjailijoiden puheenjohtajana 1947–1948 ja 1950.
Mauri Kajas
Arvi Mauri Kai Kajas, sukunimi aik. Mäkinen, käytti kirjailijanimeä Mauri Kajas (23. syyskuuta 1894 Tampere – 27. marraskuuta 1976 Turku) oli suomalainen kirjailija.
Kajaksen vanhemmat olivat Kalle Mauri Mäkinen (Korpela) ja Iida Kiviranta ja puoliso vuodesta 1923 Elna Cecilia Jakobsson. Hän kävi viisi luokkaa yhteiskoulua Hämeenlinnassa, opiskeli Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa ja toimi muun muassa maataloustyöntekijänä, myyjänä, asiapoikana, leipomo-, makkara- ja metallityöntekijänä sekä merimiehenä ja vuodesta 1918 alkaen aseseppänä.
Kaarlo A. Turunen
Kaarlo Arvid Turunen (30. marraskuuta 1903 Pielisjärvi – 28. maaliskuuta 1976 Saarijärvi) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Eero Viitanen
Eero Vihtori Viitanen (24. huhtikuuta 1898 Turku – 27. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Atte Pohjanmaa
Atte (Adrian) Pohjanmaa (10. tammikuuta 1903 Helsinki – 11. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen lehtimies ja kirjailija.
Atte Pohjanmaa alkoi lehtimiesuransa Suomen Sosialidemokraatin uutistoimittajana vuonna 1926. Oltuaan välillä Uusmaan Työmies -lehden päätoimittajana 1927–28 hän palasi Suomen Sosialidemokraattiin uutispäälliköksi, toimitussihteeriksi ja toimituspäälliköksi. Pohjanmaa oli lehden vt. päätoimittajana vuosina 1931, 1945–47 ja 1951–52. Suomen Sosialidemokraatin päätoimittaja Pohjanmaa oli vuodesta 1952 aina eläkkeelle siirtymiseensä asti vuonna 1968. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä Pohjanmaa oli 1965–68. Hän toimi myös Suomen Sanomalehtimiesten Liiton varapuheenjohtajana 1950–55. 
Atte Pohjanmaa harrasti teosofiaa.
Onni Tuomenoja
Onni Tuomenoja (3. helmikuuta 1923 Loppi – 14. tammikuuta 1976 Valkeakoski) oli suomalainen runoilija.
Vilho Sipilä
Vilho Sipilä (1899 – 1976) oli suomalainen runoilija.
Uuno Tuomela
Uuno Adolf Tuomela (alkujaan Uno Adolf Häggman) (23. toukokuuta 1882 Pietari – 18. toukokuuta 1936 Viipuri) oli suomalainen yleisurheilija.
Tuomela osallistui Suomen joukkueessa Ateenan välikisoissa 1906 useampaan lajiin, joissa parhaiten pärjäsi viisiottelussa, jossa sijoittui neljänneksi.
Suomen urheilukuninkuuskilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi vuonna 1903 ja vuonna 1905.
Vuonna 1904 hän piti hallussaan Suomen ennätyksiä 100 m juoksussa (11,3), pituushypyssä (619) ja kolmiloikassa (12,37).
Heikki Pennola
Heikki Pennola (alkujaan Henrik Aleksander Åhlman) (11. syyskuuta 1879 Kanneljärvi – 26. maaliskuuta 1960 Kuopio) oli suomalainen yleisurheilija.
Pennola osallistui Suomen joukkueessa Ateenan välikisoissa 1906 useampaan lajiin, joissa parhaiten pärjäsi seiväshypyssä, jossa jakoi viidennen sijan hypättyään tasan 3 metriä.
Suomen urheilukuninkuuden hän voitti vuonna 1905.
Painissa Pennola oli Viron mestari 1902 ja Venäjän mestari 1903. Seuratasolla hän edusti Viipurin Reipasta.
Sipilä
Sipilä voi tarkoittaa seuraavia:Sipilä on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkiöillä:
67 (luku)
67 (kuusikymmentäseitsemän) on luonnollinen luku, jota edeltää 66 ja seuraa 68. 67 on yhdeksästoista alkuluku. Jaksollisessa järjestelmässä 67 on holmiumin järjestysluku.
Alejandro
Alejandro on espanjalainen etunimi.Alejandro voi tarkoittaa myös seuraavia asioita:
Vyöhyketerapia
Vyöhyketerapia eli refleksologia on uskomuslääkintää, jossa ihmistä hoidetaan painelemalla kehossa uskomuksen mukaan sijaitsevia heijastepisteitä. Vyöhyketerapeutti käsittelee joko pelkästään jalkaterien heijastepisteet tai koko kehon heijasteet (myös kädet, korvat, kasvot ja keskivartalo).
Suomessa vyöhyketerapeutteja koulutetaan useassa paikassa. Kaksi suurinta kouluttajaa ovat luontaislääketieteen instituutti Kairon Instituutti Helsingissä ja luontaisalan koulutus- ja hyvinvointikeskus Medikanova Tampereella. Eri oppisuuntausten hoitotavat ja painatukset poikkeavat jossakin määrin toisistaan.
Suomessa ei säädellä vyöhyketerapia-alan koulutusta tai ammatin harjoittamista. Terapeutin koulutus- ja kokemustausta voi vaihdella: edellä mainittujen kouluttajien tarjoama koulutus sisältää kouluttajien näkemyksen lääketieteen perusteista ja vyöhyketerapiakoulutusta.
Vuonna 2009 julkaistussa katsauksessa todetaan, että olemassa olevat todisteet eivät osoita vyöhyketerapian sopivan minkään sairauden hoitamiseen.
Kuolemaantuomittu (vuoden 1934 elokuva)
Kuolemaantuomittu () on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen rikos-/melodraamaelokuva vuodelta 1934. Päätähtinä ovat Clark Gable, William Powell ja Myrna Loy. Elokuva on myös Mickey Rooneyn yksi varhaisimmista rooleista, missä hän näyttelee Gablen roolin lapsena. "Kuolemaantuomittu" perustuu Arthur Caesarin tarinaan, jonka pohjalta Oliver H. P. Garrett ja Joseph L. Mankiewicz laativat käsikirjoituksen. Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiö tuotti elokuvan.
"Kuolemaantuomittu" kuvattiin suhteellisen nopeasti ja vaatimattomalla budjetilla. Elokuvan menestyminen yllätti studiota ja "Kuolemaantuomittu" teki William Powellin ja Myrna Loy'n parivaljakkoudesta tähden. "Kuolemaantuomittu" oli heidän ensimmäinen neljästätoista yhteistyöstä. Elokuva myös nostatti Clark Gablen uraa MGM:llä.
"Kuolemaantuomitusta" tuli myös kuuluisa siitä, että se oli viimeinen elokuva jonka itse pahamaineinen gangsteri John Dillinger näki. Yhdysvaltain FBI-agentit ampuivat Dillingerin kuoliaaksi 22. heinäkuuta vuonna 1934 Dillingerin poistuessa Chicagon Biograph Theaterista missä "Kuolemaantuomittua" esitettiin.
Arthur Caesar voitti parhaan alkuperäisen tarinan Oscar-palkinnon Oscar-gaalassa vuonna 1935.
"Kuolemaantuomittu" perustuu tositapahtumiin, "General Slocum" -laivan räjähtämisestä ja palamisesta New Yorkin East Riverillä 15. kesäkuuta vuonna 1904. Laivan räjähtämisestä selvinneet pojat Blackie Gallagher ja Jim Wade (Clark Gable ja William Powell) jäivät orvoiksi. Heidät pelasti pappi Isä Joe (Leo Carrillo). Heidät otti huostaan Poppa Rosen (George Sidney), joka oli menettänyt ainoan poikansa uppoamisessa. Pojat asuivat vain hetken Poppa Rosenin luona; Rosen, venäläinen juutalainen, kuoli kun poliisihevonen polki hänet kavioillaan.
Pojat olivat edelleen hyviä ystäviä, vaikka heidän tiensä erosivat. Jim lähti opiskelemaan ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi. Hänestä tuli suoraselkäinen asianajaja. Blackiesta kasvoi uhkapelaaja ja laittoman kasinon omistaja. Vaikka ystävystykset pitivät toisistaan ja kunnioittivat edelleen toisia, he ovat kuitenkin elivät laillisuuden eri laidoilla. Ammattimainen kilpailu muuttuu henkilökohtaiseksi kun Jim menee naimisiin Blackien ex-rakastajattaren Eleanorin (Myrna Loy) kanssa.
An Endless Sporadic
An Endless Sporadic on vuonna 2005 perustettu yhdysvaltalainen progressiivista rockia soittava yhtye, johon kuuluvat Zach Kamins ja Andy Gentile. Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat olleet videopelien musiikkiraidoilla. "Sun of Pearl" esiintyi Tony Hawk -pelissä ja "Impulse" julkaistiin Guitar Hero 3 -peliin. Rumpuja bändissä soittaa Andy Gentiles. Kitaraa ja kosketinsoitinta soittaa Zach Kamins. Yhtye on julkaissut omakustanteena EP:n ja pitkäsoiton.
We Found Love
"We Found Love" on barbadoslaisen laulaja Rihannan kappale, joka julkaistiin hänen "Talk That Talk" -albuminsa ensimmäisenä singlenä 22. syyskuuta 2011. Singlellä esiintyy myös skotlantilainen laulaja-lauluntekijä Calvin Harris.
"We Found Love" sijoittui kuudennella viikollaan ykköseksi sekä Yhdysvaltojen että Kanadan singlelistalla. Kappale on lisäksi sijoittunut singlelistan kärkeen Saksassa, Ranskassa, Sveitsissä, Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa, Norjassa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on sijoittunut kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Itävallassa, Italiassa, Belgian Flanderissa ja Valloniassa, Alankomaissa ja Espanjassa.
Geoffrey (Yorkin arkkipiispa)
Geoffrey tai Geoffrey Plantagenet oli Englannin kuninkaan Henrik II:n avioton lapsi ja Yorkin arkkipiispa. Hän toimi useissa kirkollisissa viroissa ennen kuin hänestä tuli Lincolnin piispa vuonna 1173, vaikka häntä ei vihitty papiksi ennen vuotta 1189. Hänen velipuolensa Rikhard I Leijonamieli nimitti hänet Yorkin arkkipiispaksi noustuaan valtaistuimelle. Palattuaan Englantiin Toursista William Longchamp vangitsi hänet, mutta vapautti pian.
Geoffrey syntyi luultavasti ennen kuin hänen isänsä Henrik II meni naimisiin Eleonoora Akvitanialaisen kanssa vuonna 1152. Kronikoitsija Walter Mapin mukaan hänen äitinsä oli Ykenai-niminen prostituoitu. Toinen mahdollisuus on, että hänen äitinsä oli Rosamund Clifford.
Geoffrey oli Lincolnin arkkidiakoni, kunnes paavi vahvisti hänen valintansa Lincolnin piispaksi. Hän kuitenkin kieltäytyi piispanvihkimyksestä ja sai nimityksen kuninkaan kansleriksi samoihin aikoihin.
Arkkipiispa kuoli 12. joulukuuta 1212 ollessaan maanpaossa Grandmontissa Normandiassa. Hänet haudattiin grandmontinilaisluostariin, jossa hän oli oleskellut parin vuoden ajan. Hauta oli olemassa vielä ainakin vuonna 1767.
GP2-finaali 2011
GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali, joka ajettiin 12.–13. marraskuuta Yas Marina Circuitin moottoriradalla Abu Dhabissa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Abu Dhabin GP:n ohessa. Kilpailu päätettiin järjestää sen jälkeen, kun Euroopan GP2 ja Aasian GP2-sarja yhdistettiin.
Yttilä
Yttilä on kylä Satakunnan Säkylässä entisen Köyliön kunnan alueella.
Yttilässä sijaitsee ravintola Korkea Tammi. Sepon Kauppa, eli K-extra lopetettiin vuonna 2013, samassa yhteydessä oleva posti lopetettiin myös, paloasema ja Lallintalo.
Yttilän kyläkeskuksen eteläpäässä sijaitsee Yttilän museokoulu. Yttilässä sijaitsee myös yksi Ilmatieteen laitoksen sadeasemista. Yttilään on melko hyvät kulkuyhteydet, sillä sen läpi menee Kankaanpäästä alkunsa saava Yhdystie 2131 jota pitkin pääsee Valtatie 12:lle josta on Yttilään noin 8 kilometriä, Yttilään pääsee myös Kepolasta Kirkkosaaren kautta Kirkkosaarentietä myöten.
Leffaboogie Vol 19
Leffaboogie Vol 19 on Smurffien 19. studioalbumi.
Suluissa alkuperäinen kappale.
Bérénice Marlohe
Bérénice Marlohe (s. 19. toukokuuta 1979 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän aloitti näyttelijän uransa vuonna 2007 lyhytelokuvassa "La discordance". Vuonna 2012 hän esiintyi James Bond -elokuvassa "007 Skyfall".
Psyllium
Psyllium eli ispaghul on jänönratamon ("Plantago ovata") kuivatuista siemenistä valmistettua jauhetta, jota käytetään apuaineena gluteenittomassa leivonnassa. Jauhe on kuitupitoista, ja se antaa gluteenin tapaan taikinaan sitkoa. Psyllium on hajutonta ja mautonta.
Psylliumia voi käyttää myös ummetuksen hoidossa kuitulisänä, sillä se sitoo itseensä vettä, jolloin ulosteen massa kasvaa ja se virtaa paremmin suolessa. Ripulia se ei aiheuta.
Psylliumia on myös käytetty vaihtoehtona hevosten hiekkaähkyn hoidossa, mutta sen tehosta ei ole laajaa yksimielisyyttä.
Psylliumin on kuvattu aiheuttaneen ammattitautina allergisia reaktioita henkilöille, jotka ovat runsaasti aineen kanssa tekemisissä.
Värireseda
Värireseda ("Reseda luteola") on Välimeren ympäristöstä kotoisin oleva kaksivuotinen ruoho, joka kuuluu resedojen sukuun ja resedakasvien heimoon. Entisaikoina se oli tärkeä värikasvi, josta saatiin kirkkaankeltaista väriainetta.
Värireseda on pysty ja haaraton ruoho, joka kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Sillä on 5–10 senttimetrin pituiset suikeat lehdet, joissa on ehyt laita ja kiiltävä pinta. Se kasvattaa ensimmäisenä elinvuotenaan vain juuren ja tyvilehdet ja saavuttaa täyden mittansa vasta seuraavana kesänä. Sitä voidaan kasvattaa myös yksivuotisena, jos siemenet kylvetään maahan riittävän aikaisin keväällä.
Värireseda kukkii heinä–elokuussa. Kellertävänvihreät kukat sijaitsevat pitkissä latvatähkissä, jotka kääntyvät aina kohti aurinkoa. Kukissa on neljä verholehteä ja terälehteä sekä paljon heteitä. Hedelmä on leveä, litteä ja kolmilohkoinen kota, joka kätkee sisälleen pyöreitä, sileitä ja kiiltävänmustia siemeniä. Kota avautuu kärjestä, minkä jälkeen tuuli levittää siemenet kasvin ympäristöön.
Muita Suomen luonnossa osittain satunnaisesti esiintyviä resedojen suvun kasveja ovat tuoksureseda ("Reseda odorata"), valkoreseda ("Reseda alba") ja keltareseda ("Reseda lutea").
Värireseda on lauhkean vyöhykkeen kasvi, joka on lähtöisin Välimeren altaan itäosista ja Makaronesiasta. Sieltä se on levinnyt ihmisen avustuksella muualle Eurooppaan, Länsi-Aasiaan ja Pohjois-Amerikkaan.
Värireseda menestyy kuivassa, hiekkaisessa maassa ja korkeilla, mäkisillä paikoilla lähes 3 kilometrin korkeudelle asti. Kalkinsuosijana se viihtyy maaperässä, jossa on paljon ooliittia ja liitukiveä. Tyypillisiä elinympäristöjä ovat joutomaat, tiensyrjät, pellot, ratapihat ja vanhat painolastipaikat.
Väriresedan tieteellinen nimi on johdettu latinan kielen sanoista "resedo" (’minä rauhoitan’) ja "lutea" (’keltainen’). Kasvin sedatiivisen vaikutuksen tunsi jo roomalainen luonnontutkija Plinius vanhempi. Sen juurista valmistettiin aikaisemmin yleisesti keltaista väriainetta, jolla värjättiin etenkin villaa ja puuvillaa. Väri on peräisin kasvin sisältämästä luteoliinista.
Major League Baseball -kausi 1903
Major League Baseball -kausi 1903 päättyi Boston Americansin voitettua Pittsburgh Piratesin ensimmäisessä modernissa - National Leaguen ja American Leaguen välisessä World Seriesissä.
Ricardo Watty Urquidi
Ricardo Watty Urquidi MSpS (16. heinäkuuta 1938 – 1. marraskuuta 2011) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi San Diegossa, Kaliforniassa, ja sai pappisvihkimyksensä 8. kesäkuuta 1968. Hänet nimitettiin Méxicon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Macomadesin titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Corripio y Ahumada, jota avustivat José de Jesús Madera Uribe ja Alfredo Torres Romero.
Watty Urquidi sai 6. marraskuuta 1989 nimityksen Nuevo Laredon ja 21. helmikuuta 2008 Tepicin hiippakunnan piispaksi. Hän kuoli jälkimmäisessä virassa 73-vuotiaana haimasyöpään.
George Antonysamy
George Antonysamy (s. 15. helmikuuta 1952) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tiruchirapallin hiippakuntaan 19. marraskuuta 1980. Hänet nimitettiin 4. elokuuta 2005 Sulcin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Guineaan, Liberiaan ja Gambiaan. 20. syyskuuta 2005 hän sai lisäksi nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sierra Leoneen. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. syyskuuta Ivan Dias, jota avustivat Henryk Hoser ja Antony Devotta.
Antonysamy erosi 8. syyskuuta 2008 tehtävistään apostolisena nuntiuksena Guineaan, mutta jatkoi toimintaansa samassa roolissa kolmeen muuhun maahan.
Nokia Asha 303
Nokia Asha 303 on Nokian valmistama QWERTY-näppäimistöllä ja kosketusnäytöllä varustettu S40-käyttöjärjestelmällä toimiva matkapuhelin. Se julkistettiin Nokia World 2011-tapahtumassa. Nokia Asha 303:n hintaluokka on noin 110-120 euroa alueesta riippuen.
Raumaster
Raumaster Oy on raumalainen 1984 perustettu teollisuusalan yritys, joka valmistaa kuljetinjärjestelmiä teollisuuden tarpeisiin. Yritys työllistää noin 250 työntekijää ja sen liikevaihto on useamman vuoden ajan ollut noin 100 miljoonan euron luokkaa. Raumasterin toimitusjohtajana toimii John Bergman.
Raumasterin keskeinen tuote ovat raskaan teollisuuden kuljetinjärjestelmät. Niitä toimitetaan tyypillisesti ympäristöihin, joissa vuosittainen käyttöaika on 8 000 tunnin luokkaa. Ratkaisut kattavat kaiken materiaalinkuljetuksen, jota tarvitaan esimerkiksi selluteollisuudessa, kiinteää polttoainetta käyttävissä voimalaitoksissa tai jätteenkäsittelylaitoksissa. Tyypillisiä energiateollisuuden käyttämiä kiinteitä polttoaineita ovat esimerkiksi puupohjainen biomassa, turve, hiili ja energiajäte.
Raumasterin tuotteisiin kuuluvat myös pneumaattiset kuljettimet, joita suunnitteleva ja valmistava yksikkö sijaitsee Sastamalassa. Niitä tarvitaan tyypillisesti jauhemaisten aineiden kuten hiekan, kalkin ja kipsin käsittelyssä.
Raumaster Groupiin kuuluu myös Raumaster Paper. Sen toimialaa ovat paperiteollisuuden valmiin paperin käsittelylaitteet. Tuotteisiin kuuluvat ratkaisut pituusleikkaukseen, hylsynkäsittelyyn, paperirullien kuljetukseen ja pakkaamiseen, sekä varastointiin.
Extraordinary Measures
Extraordinary Measures (televisioesityksessä myös Extraordinary Measures - Elämä veitsenterällä) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut tositapahtumiin perustuva lääkäri-draamaelokuva, jonka on ohjannut Tom Vaughan. Elokuva kertoo John Crowley -nimisestä bioteknikosta, joka perustaa yrityksen valmistamaan lääkettä lastensa sairauteen. Elokuvan pääosia esittävät Brendan Fraser, Harrison Ford, Keri Russell, Courtney B. Vance, Meredith Droeger, Diego Velazquez, Sam M. Hall, Patrick Bauchau ja Jared Harris.
Aquapark
Pajarinhovin kylpylä, entiseltä nimeltään Aquapark, on sisävesipuisto Kiteellä valtatie 6:n varrella. Vesipuisto avattiin 2010, ja se on yksi Suomen suurimmista vesipuistoista. Kylpylä on rakennettu Matkakeskus Pajarinhovin yhteyteen. Vesipuistossa on kolme suurta vesiliukumäkeä, kaksi poreallasta, lastenallas ja suuria allasalueita. Se on Matkakeskus Pajarinhovin suurin investointi. Vesipuiston nimi muutettiin vuonna 2015 Aquaparkista Pajarinhovin kylpyläksi.
Lohner
Jacob Lohner & Co oli itävaltaunkarilainen, sittemmin itävaltalainen yritys, joka aloitti toimintansa hevosvaunuvalmistajana.
Vuonna 1896 Lohner aloitti ensimmäisenä maassaan autojen teollisen valmistuksen. Ensimmäisissä malleissa käytettiin voimanlähteinä ranskalaisvalmisteisia Pygmée-moottoreita, mutta yritys siirtyi sähköautojen valmistukseen vuonna 1898. Näitä suunnittelemaan palkattiin nuori insinööri Ferdinand Porsche. Porsche kehitti etuvetoisen Lohner-Porsche -nimellä tunnetun auton, jossa oli pyörännapoihin sijoitetut sähkömoottorit. Autoissa käytettiin myös mixte-nimistä järjestelmää, jossa sähkömoottoreita voitiin käyttää erillisen polttomoottorin ja generaattorin avulla. Vaikka auto toimikin tyydyttävästi, se osoittautui liian kalliiksi valmistaa tavanomaisiin bensiinikäyttöisiin autoihin verrattuna. Lohner myi patentit vuonna 1906 Emil Jellinekille, joka teetti sähkö- ja bensiinikäyttöisiä autoja Austro-Daimlerin tehtaalla. Tämän jälkeen Lohner ei enää valmistanut henkilöautoja.
Vuoden 1906 jälkeen yritys valmisti vielä muutaman vuoden ajan Lohner-Stoll -nimisiä johdinautoja. Toisen maailmansodan jälkeen Lohner teki skoottereita.
Jude Gerald Paulraj
Jude Gerald Paulraj (s. 28. huhtikuuta 1943) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1968 ja nimitettiin Palayamkottain hiippakunnan piispaksi 23. lokakuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marianus Arokiasamy, jota avustivat Savarinathen Iruthayaraj ja Peter Fernando.
Silvio Siripong Charatsri
Silvio Siripong Charatsri (s. 10. joulukuuta 1959) on thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ratchaburin hiippakuntaan 19. toukokuuta 1987. Hän sai 4. huhtikuuta 2009 nimityksen Chanthaburin hiippakunnan piispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. heinäkuuta Lawrence Thienchai Samanchit, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Michael Michai Kitbunchu.
Fausto Feliciano Gaibor García
Fausto Feliciano Gaibor García (s. 24. tammikuuta 1952) on ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Guarandan hiippakuntaan 24. tammikuuta 1981. Hänet nimitettiin Riobamban hiippakunnan vihkipiispaksi ja Naraggaran titulaaripiispaksi 31. lokakuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Victor Alejandro Corral Mantilla, jota avustivat Giacomo Guido Ottonello ja Ángel Polibio Sánchez Loayza.
Gaibor García sai 3. toukokuuta 2011 nimityksen Tulcánin piispaksi.
Philippe Lakos
Philippe Lakos (s. 19. elokuuta 1980 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kotimaassaan Erste Bank Eishockey Ligan Vienna Capitalsissa. Isokokoinen Lakos on varsin fyysinen pelaaja, sillä hän johtaa EBEL:n kaikkien aikojen runkosarjan jäähypörssiä kerättyään 592 ottelussa 1448 jäähyminuuttia. Lakos johtaa myös Vienna Capitalsin seurakohtaista kaikkien aikojen runkosarjan ottelu- (539) ja jäähypörssiä (1358). Lakos laukoo oikealta.
Lakosin kasvattajaseura on WAT Stadlau. Hänen vanhempansa erosivat, kun hän oli 12-vuotias, ja hän muutti äitinsä kanssa Montréaliin. Lakos pelasi Kanadassa viimeisinä juniorivuosinaan 1998–2001 OHL-joukkue Toronto St. Michael's Majorsissa ja sittemmin miesten pelejä ECHL:ssä vuosina 1999–2003. Hän edusti siellä neljän kauden aikana peräti kuutta eri seuraa; Jacksonville Lizard Kingsiä, Toledo Stormia, Florida Everbladesia, Reading Royalsia, Augusta Lynxiä sekä Arkansas RiverBladesia.
Viimeisen ECHL-kautensa 2002–2003 lopulla Lakos palasi kotimaahansa ja siirtyi Vienna Capitalsin riveihin. Seuraava kausi 2003–2004 oli hänelle ensimmäinen kokonainen miesten pääsarjoissa. Lakosin tulokaskausi Erste Bank Eishockey Ligassa toi 45 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4 sekä 161 jäähyminuuttia, joilla hän voitti koko liigan jäähypörssin. Kausi 2004–2005 Lakosilla päättyi Itävallan-mestaruuteen.
Kaudella 2005–2006 Lakos teki Erste Bank Eishockey Ligan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 2+11=13 ja saavutti sittemmin saman tehopistemäärän myös kaudella 2009–2010. Kaudella 2006–2007 hän teki liigan yhden kauden jäähyennätyksensä 206 minuutillaan, joilla hän sijoittui jäähypörssissä toiseksi. Lakos on edustanut koko tähänastisen EBEL-uransa ajan Vienna Capitalsia, lukuun ottamatta kautta 2008–2009 HC TWK Innsbruckissa, josta hän palasi taas seuraavaksi kaudeksi kotikaupunkiinsa Wieniin.
Lakos voitti kaudella 2012–2013 pudotuspeleissä Capitalsin sisäisen tehotilaston lukemalla +8.
Lakos edusti Itävaltaa MM-kilpailuissa vuosina 2003, 2004, 2005, 2007, 2009 ja 2011. Vuoden 2007 turnauksessa hän voitti joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +2. Lakos jakoi vuoden 2011 turnauksen jäähypörssin voiton Latvian Georgijs Pujacsin kanssa 33 minuutillaan ja hänet valittiin Itävallan top-3-pelaajaksi. Lakos pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2008, joista kumpikin turnaus päättyi lohkokultaan ja sarjanousuun A-sarjaan. Hän pelasi myös Torinon olympiakisojen 2006 ja Vancouverin olympiakisojen 2010 karsinnoissa. Lakos voitti jälkimmäisessä turnauksessa Itävallan sisäisen tehotilaston lukemalla +5. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 13. huhtikuuta 2002 Rosenheimissa Saksaa vastaan.
Lakos pelasi myös alle 20-vuotiaiden C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1999 ja 2000 sekä alle 18-vuotiaiden C-sarjan EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998.
Lakosin isoveli André on myös Itävallan maajoukkuepuolustaja. Hän pelaa EBEL:ää Orli Znojmossa.
Formula 2 -kausi 2011
Formula 2 -kausi 2011 oli Formula 2 -luokan kolmas kausi.
Sarjan mestaruuden vei italialainen Mirko Bortolotti. Toiseksi sijoittui sveitsiläinen Christopher Zanella ja kolmanneksi sijoittui espanjalainen Ramón Piñeiro.
Bloomington (Indiana)
Bloomington on kaupunki Yhdysvaltojen Indianan osavaltion eteläosassa. Kaupungissa asuu vuonna 2010 tehdyn väestönlaskennan mukaan 80 405 ihmistä.
Yngve Holmberg
Yngve Holmberg (21. maaliskuuta 1925 Bromma, Ruotsi – 29. lokakuuta 2011 Gräddö, Norrtälje, Ruotsi) oli ruotsalainen poliitikko, joka oli maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja 1965–1970.
Holmberg valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Tukholman yliopistosta 1951, oli sen jälkeen käräjäoikeudessa 1952–1954, oikeiston kanslian sihteeri 1954–1955, Tukholman kaupungin palveluksessa 1955–1959, Ruotsin elinkeinoelämän keskusliiton palveluksessa 1959–1961 ja vuodesta 1961 oikeistopuolueen puoluesihteeri.
Hän oli kansanedustaja 1962–1972 ja oli myös sekä ensimmäisen kamarin että toisen kamarin jäsen. Ensimmäisen kamarin jäsenenä ollessaan hän oli oikeiston ryhmäpuheenjohtaja 1965–1968. Oikeiston puoluesihteeri hän oli 1961–1965 ja puoluejohtaja 1965–1970 (Holmbergin puoluejohtajuuden aikana puolue muutti nimensä 1969 Maltilliseksi kokoomukseksi). Hän oli Hallandin läänin maaherra 1972–1977 ja sen jälkeen muun muassa pääkonsuli Houstonissa Yhdysvalloissa 1978–1982.
Holmbergin puheenjohtajuuden aikana oikeistopuolue/kokoomus jatkoi jo 1960-luvun alussa alkanutta takapakkia. Vaaleissa 1968 puolue sai äänistä 13,8 prosenttia. Vuoden 1970 vaaleissa ääniosuus oli 11,5 prosenttia, mikä oli puolueen kaikkien aikojen huonoin tulos.
Yngve Holmbergin isä oli toimittaja Nils Holmberg ja äiti Ingeborg Holmberg, o.s. Johansson. Hän oli vuosina 1952–1972 naimisissa kirjastonhoitaja Inga Henrikssonin kanssa.