hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Antonov An-3
Antonov An-3 oli Neuvostoliitossa Antonovin suunnittelutoimiston kehittämä versio An-2-kuljetuskoneesta, joka on maailman ainoa kaksitasoinen potkuriturbiinikone. Sen valmistaja on PO Poljot. Koneen ensilento tehtiin 13. toukokuuta 1980. Kone maksaa uutena noin 1,5 miljoonaa dollaria, silti niitä on valmistettu vain 25 kappaletta 1990-luvun lopusta alkaen. Koneen oli alun perin tarkoitus korvata An-2 Neuvostoliiton maatiloilla, mutta hanke epäonnistui, kuten epäonnistui 1970-luvulla yritys korvata An-2 WSK-Mielec M-15 Belphegor-koneella.
Maatalousversion An-3SKh (Selsko-Khosiajstwenni) lisäksi on kuljetuskoneversio An-3T, johon sopii 12 matkustajaa tai 1800 kg rahtia.
OFSAA
Ontario Federation of School Athletic Associations (OFSAA) on ontariolainen koulu-urheilujärjestö, johon kuuluu 18 alueellista järjestöä. Koulu-urheiluun osallistuu Ontariossa noin 270 000 koululaisurheilijaa ja noin 16 000 opettaja-valmentajaa. OFSAA:n päätehtävä on järjestää mestaruuskilpailuihin, mutta se pyrkii myös muutenkin edistämään koululaisurheilua. OFSAA on Kanadan kansallista koulu-urheilujärjestöä, CSSF:ää.
OFSAA järjestää vuosittain 46 Ontarion-mestaruuskilpailua. Sen ohjelmaan kuuluu 21 urheilulajia: alppihiihto, sulkapallo, koripallo, maastojuoksu, curling, maahockey, kanadalainen jalkapallo, golf, voimistelu, jääkiekko, haavipallo, maastohiihto, rugby, lumilautailu, jalkapallo, uinti, tennis, yleisurheilu, lentopallo ja paini.
GAZ-51
GAZ-51 on neuvostoliittolaisen GAZin valmistama kuorma-auto. Ajoneuvon prototyyppi valmistui jo ennen toista maailmansotaa ja sen sarjavalmistus alkoi vuonna 1946. GAZ-51:tä valmistettiin eri malleina aina vuoteen 1975 asti ja se oli tuotantomäärältään neuvostoliiton yleisin kuorma-auto. Tavallisen mallin lisäksi ajoneuvoa valmistettiin nelivetoisena nimellä GAZ-63, jonka pohjalta suunniteltiin myös BTR-40 sotilasajoneuvo.
GAZ-51:tä valmistettiin Neuvostoliiton lisäksi lisenssillä Puolassa nimellä Lublin-51, Pohjois-Koreassa nimellä Sungri-58 sekä Kiinassa nimellä Yuejin NJ-130.
21 at 33
21 at 33 on Elton Johnin 14. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Se nauhoitettiin Nizzassa elokuussa 1979 ja Los Angelesissa tammikuusta maaliskuuhun 1980. Nimi tulee siitä, että tämä oli hänen yhteensä 21. albuminsa 33 ikävuoteen mennessä. Määrä sisältää kaikki 14 studioalbumia, 3 kokoelmalevyä, 2 konserttialbumia sekä soundtrack-albumin ja EP-levyn.
Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta
Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta oli perustettu kirjallisten lähteiden perusteella viimeistään 1445 roomalais-katolisella kaudella Muolaan seurakunnasta Uudenkirkon seurakunnan tapaan ennen Ruotsin kuningaskunnan uskonpuhdistusta. Hallinnollisesti Moskovan välirauhassa 1944 Neuvostoliitolle siirtyneen Kivennavan kunnan alueella toiminut Kivennavan evankelis-luterilainen seurakunta lakkautettiin 1949. Seurakunnan lopettamistilaisuus pidettiin 11. joulukuuta 1949, ja tilaisuutta varten kirjoitti Ilmari Pimiä runon "Ei ole meillä enää Kivennapaa".
Salamancan yliopisto
Salamancan yliopisto () on Espanjan vanhin yliopisto ja yksi maailman neljästä vanhimmasta yliopistosta. Se on perustettu vuonna 1218. Opiskelijoita yliopistossa on 32 517 ja opettajia 2 257 (syyskuu 2016).
Sattumia
Sattumia on neuvostokirjailija Daniil Harmsin teos, joka koostuu lyhyistä kertomuksista. Tarinat on koonnut ja suomentanut Katja Losowitch, ja kokoelma ilmestyi suomeksi 1988 WSOY:n kustantamana.
Teosta on pidetty kulttikirjana. Suomennoksessa on Pekka Pesosen alkusanat.
Ensiksikin ja toiseksi
Ensiksikin ja toiseksi on Daniil Harmsin kirjoittamien tarinoiden kokoelma. Teoksen on koonnut ja suomentanut Katja Losowitch, ja sen on julkaissut vuonna 2002 Desura.
Teoksessa on Jyrki Siukosen johdanto, jossa hän käsittelee Harmsin tyyliä, jonka nasevat lauseet eivät ole syntyneet yksinomaan spontaanisti, vaan kriitikon mukaan tyyli tukeutuu vahvasti tiedostettuun taideteoriaan.
Major League Baseball -kausi 1994
Major League Baseball -kausi 1994 päättyi pelaajien lakkoon elokuussa. Kauden All-Star -ottelu pelattiin 12. heinäkuuta Three Rivers Stadiumilla, Pittsburghissa ja siinä National League voitti niukasti 8–7. Ottelun MVP oli Fred McGriff.
Valladolidin yliopisto
Valladolidin yliopisto (, myös UVa) on keskiajalla perustettu julkinen yliopisto Espanjassa. Yliopistolla on kampuksia Valladolidin lisäksi Segoviassa, Palenciassa ja Soriassa. Opiskelijoita on 31 780.
Yliopisto on perustettu vuonna 1346, ja se kuuluu Espanjan vanhimpiin.
Sisu SA-110
Sisu SA-110 oli Sisu-Auton vuonna 1986 valmistama kevyen kaksiakselisen, nelivetoisen maastokuorma-auton prototyyppi. Auto oli osittain panssaroitu.
Aloite ajoneuvon kehittämiseen tuli puolustusvoimilta, joka huhtikuussa 1983 tiedusteli Sisu-Autolta mahdollisuutta jalkaväen miehistönkuljetustehtäviin tarkoitetun kevyen maastokuorma-auton kehittämiseen. Puolustusvoimat suunnitteli tuolloin yli tuhannen ajoneuvon hankintaa. Sisu-Auto luovutti vuoden 1986 lopussa puolustusvoimille prototyypin testausta varten. Erittäin maastokelpoista autoa nimitettiin "Unimogin tappajaksi".
Moottorivaihtoehdoiksi tarjottiin Deutz BF 6 L 913 sekä Valmet 411 DSJ, joka oli voimanlähteenä neljässä yksilössä. Vaihteistona oli ZF-S5-35/2, joka oli kytketty Sisun omaa valmistetta olevaan alennusvaihteeseen. Autossa oli portaaliakselit ja levyjarrut. Rengaspaineita pystyi säätämään ohjaamosta käsin.
Autossa oli vääntöjäykkä runko ja pyörien suuret liikevarat oli toteutettu jousituksella. Etuakselilla oli kierrejouset ja taka-akselilla paraabelilehtijouset.
Lavalla oli tilaa 24 henkilölle. Kulku tapahtui takana ja sivuilla olleista avattavista kulkuaukoista.
Testeissä auto todettiin liikkumisominaisuuksiltaan erittäin hyväksi ja sitä pidettiin maastokelpoisuudeltaan parhaana markkinoilla olleista pyöräajoneuvoista. Moottori käynnistyi 25 asteen pakkasessa. Autolla ajettiin 60 cm syvässä umpihangessa ja 75–85 cm:n syvyisessä vedessä ilman ongelmia. Auto nousi 30 asteen mäkiä ja sillä ajettiin 25 asteen nousuisen sorakasan yli vaivatta.
Puutteina pidettiin moottorin liian pientä tehoa, väännön puutetta ja melutasoa; huippukierroksilla ohjaamossa mitattiin 88 dB lukemia. 9,4 metrin suuruista kääntösädettä pidettiin liian suurena ja kolmos- ja nelosvaihteiden välityksiä moitittiin.
Auton korkea hinta oli yksi syy siihen, että sarjavalmistusta ei aloitettu. Se maksoi noin 85 % Masin ja puolet Pasin hinnasta.
Gunib
Gunib (, avaariksi Гъуниб) on kylä, maalaiskunta ja Gunibin piirin hallinnollinen keskus Dagestanissa Venäjällä. Se sijaitsee Gunibin ylätasangolla tasavallan keskiosan vuoristoseudulla. Kylän ohi virtaa Karakoisujoki. Korkeus merenpinnasta on 1 600 metriä. Asukkaita on 2 400 henkeä (vuonna 2007). Valtaosa asukkaista on avaareja.
1800-luvulle saakka Gunib oli luonnollisen linnoituksen suojaama pieni vuoristolaiskylä. Nykyään se tunnetaan paikkana, jossa Kaukasian sota päättyi imaami Šamilin antautumiseen 25. elokuuta 1859. Vuonna 1862 venäläiset alkoivat rakentaa linnoitusta, josta tuli Gunibin piirikunnan hallinnollinen keskus. Venäläinen kirjailija Olga Forš syntyi linnoituksen komendantin Dmitri Komarovin perheeseen vuonna 1873.
Gunibin ylätasanko on kuuluisa luonnonkauneudestaan ja erinomaisesta ilmastostaan (310 aurinkoista päivää vuodessa). Nähtävyyksiä ovat venäläisen linnoituksen rauniot ja Šamilin antautumispaikalle pystytetty huvimaja muistolaattoineen. Kylässä sijaitsee Verhni Gunibin luonnonpuisto, Venäjän tiedeakatemian Dagestanin tiedekeskuksen kasvitieteellinen puutarha, lasten parantola ja lomahotelli.
Haavanlehtikuoriainen
Haavanlehtikuoriainen ("Chrysomela populi") on aikuisena talvehtiva kovakuoriainen.
Haavanlehtikuoriaisen kuoren väri vaihtelee kirkkaanoranssista tummanruskeaan ja keltaiseen. Sen pää saattaa auringonvalossa näyttää hehkuvan sateenkaaren väreissä. Ruumis on tummanmusta. Sillä on kolme jalkaparia ja niiden päissä terävähköt "kynnet". Kuoriaista pidetään ns. normaalina kuoriaisena muotonsa takia (puolikuu). Sen kuoressa on pieni musta täplä peitinsiipiliitoksessa. Se on noin 10–12 mm pitkä ja puolipallon muotoinen.
Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset syövät pajun- ja haavanlehtiä. Mahdolliset tuhot metsälle/metsäyhtiöille ovat vähäisiä.
Koko Etelä-Suomesta Pohjanmaalle asti.
Muninta-aika alkaa touko-kesäkuun vaiheessa ja jatkuu heinäkuun alkuun. Naaras munii 40–50 munaa kerrallaan ja jopa yli tuhat munaa yhteensä lehtien alapinnalle.
Haavanlehtikuoriaisen saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Calathus fuscipes, maakiitäjäiset ("Carabidae"), etelänharsokorento ("Chrysopa formosa"), pihaharsokorento ("Chrysoperla carnea"), Coccinella saucerotti, kaljukekomuurahainen ("Formica polyctena"), piikkilude ("Picromerus bidens") ja välkelude ("Zicrona caerulea").
Haavanlehtikuoriainen talvehtii lehtien alla eli se on monivuotinen.
Gunnar Närhinen
Gunnar Alfons Emanuel Närhinen (s. 13. elokuuta 1909 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.
Närhinen saavutti jalkapallon Suomen mestaruuden HIFK:n joukkueessa vuosina 1931 ja 1933, pelasi kolme A-maaottelua ja yhden B-ottelun. Jääpalloa Närhinen pelasi HIFK:n kakkosjoukkueessa. Molemmissa lajeissa Närhinen pelasi maalivahtina.
Närhinen toimi myöhemmin HIFK:n juniorivalmentajana.
Anders Rundeel
Anders Rundeel eli Anders Costenius (n. 1619 – 3. joulukuuta 1679) toimi Turun ja Porin läänin eskadroonan majurina sekä Savonlinnan komendanttina. Hänet aateloitiin nimellä Rundeel 1650 ja suku kirjoitettiin ruotsin ritarihuoneeseen numerolla 632.
Anders Rundeelin vanhemmat olivat Laitilan Kostiaisten kylässä tilan omistanut kirkkoherra Petter Bartholinus (k. 1639) ja Karin Andersintytär. Tultuaan ylioppilaaksi Uppsalassa 1637 ja Turussa 1640. Anders ryhtyi sotapalvelukseen Porin läänin jalkaväkirykmentissä, missä kohosi kapteeniksi 1650. Hän erosi palveluksesta 1658, mutta nimitettiin 1671 everstiluutnanttina Savonlinnan komentajaksi.
Rundeel otti osaa Saksan ja Puolan sotaan sekä taisteluihin Suomen itärajalla. Hän toimi syksyllä 1656 Kyrön skanssin komentajana, josta määrättiin johtamaan Viipurin puolustusta talvella 1656. Täällä hänellä oli käytössä viisi komppaniaa, yhteensä 568 jalkaväkimiestä, mutta talvella 1657 määrä oli huvennut neljään komppaniaan, jossa taistelukuntoisia miehiä oli vain 432.
Rundeelin puoliso oli Magdalena Jakobintytär Härkä, Turun linnan vahdin Jakob Sigfridinpojan tytär. Anders Rundeelin tytär Helena oli naimisissa Anders Kyanderin kanssa.
Golden Cap
Golden Cap on Sinebrychoffin siiderin tuotemerkki. Se on Suomen vanhin siideri. Golden Capin edeltäjän valmistuksen aloitti Marli vuonna 1962, jolloin sitä myytiin Alkossa "Cider"-nimisenä omenanmakuisena siiderinä. Lisäksi ruokakaupoissa myytiin 1960-luvun lopulla mietoa elintarvikkeeksi luokiteltua "White Capia". Vuonna 1969 siideri sai nykyisen nimensä "Golden Cap".
Vuonna 1992 Sinebrychoff aloitti siiderin myynnin ja jakelun, ja vuonna 1997 yhtiö käynnisti sen valmistamisen Keravan panimolla.
Omenan lisäksi siideriä myydään muun muassa päärynän, ananaksen ja mansikan makuisena sekä alkoholittomana. Juomaa saa sokeroituna ja kevytversiona.
Golden Cap oli vuonna 2015 Suomen neljänneksi arvostetuin siideribrändi "Markkinointi & Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä. Sen edellä olivat Sinebrychoffin Crowmoor ja Somersby sekä Hartwallin Happy Joe.
Elopaino
Elopaino tarkoittaa elävän eläimen massaa. Se määritetään yleensä punnitsemalla. Elopainon suuruus voidaan myös arvioida eläimen pituus- ja rinnanympärysmitan perusteella. Nautaeläinten elopaino "P" kiloina saadaan melko tarkasti kaavasta "P" = "py"/10 000, jossa "p" on vartalon pituus lavan kärjestä peräluun kärkeen sentteinä ja "y" on ympärysmitta lapojen takaa sentteinä. Nettoelopaino on elopaino, josta on vähennetty ruoansulatuskanavan ja virtsarakon sisällyksen paino. Teuraspaino on tavallisesti 45–60 prosenttia elopainosta.
Esimerkkejä eläinten elopainoista
Baskimaan yliopisto
Baskimaan yliopisto on ympäri Baskimaata toimiva yliopisto, joka on perustettu vuonna 1980. Yliopistolla on kampuksia Vizcayassa, Guipúzcoassa ja Álavassa.
Opiskelijoita yliopistossa on noin 50 000.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Baskimaan yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 401–500.
Jalkapallon A-sarjan kausi 1934
Jalkapallon A-sarjan kausi 1934 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan (1930–1935 A-sarja tai Suomen sarja) viides kausi. Kaudella 1934 A-sarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
A-sarjan ja Suomen mestaruuden voitti HPS, joka varmisti seitsemännen mestaruutensa viimeisessä ottelussa 7. lokakuuta, kun se otti ratkaisevan pisteen Eero Ronkasen maalilla 1–1-tasapelissä HJK:ta vastaan. Viimeiseksi sijoittuneet TPS ja UL putosivat B-sarjaan.
A-sarjan maalikuningas kaudella 1934 oli HIFK:n Olof Strömsten 15 maalilla. A-sarjan yleisömäärä kaudella 1934 oli yhteensä 55 738 henkeä eli keskimäärin 995 katsojaa ottelua kohti.
A-sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1933 ja kaksi nousijaa kauden 1933 B-sarjasta. B-sarjan loppusarjan kaksi parasta, UL ja Toverit, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet VPS:n ja EIF:n.
Capitale du crime
Capitale du crime on La Fouinen kolmas mixtape, jonka julkaisi Banlieue Ouest vuonna 2008. Levy sijoittui parhaimmillaan ranskalaisen Le Charts albumilistalla sijalle 78.
Peltoturpiaali
Peltoturpiaali ("Euphagus cyanocephalus") on Pohjois-Amerikassa tavattava turpiaaleihin kuuluva varpuslintu.
Peltoturpiaali on 21–25 cm pituinen. Peltoturpiaalikoiras on yksivärisen musta, mutta höyhenet voivat kiiltää myös sinisen ja vihreän sävyissä. Nuoret koiraat ovat ruskehtavan mustia eivätkä yhtä kiiltäviä kuin aikuiset koiraat. Koiraan silmän iiris on väriltään valkoinen, mikä erottaa sen korpiturpiaalista ("Euphagus carolinus"). Korpiturpiaalin pää on myös vihreämpi kuin peltoturpiaalilla, jolla se on hohteeltaan sinivioletimpi. Naaraslinnut ovat koiraita vaaleampia ja ruskeampia ja tummimmillaan siivistä.
Peltoturpiaalien pesimäalue ulottuu Kanadassa ja Yhdysvalloissa Suurilta tasangoilta länteen ja etelään aina Meksikon pohjoisosiin asti. Laji talvehtii Yhdysvaltain eteläosissa ja Meksikossa, mutta osa linnuista jää pohjoisemmaksikin. Linnun elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet maastot kuten laidunmaat, joilla kasvaa myös pensaikkoa, soiden reunamat ja metsäpaloista aiheutuneet aukiot metsissä. Lisäksi peltoturpiaaleja tavataan myös puistoissa, puutarhoissa ja golfkentillä.
Peltoturpiaalit elävät pienissä ryhmissä. Talvisin niitä näkee yhdessä muiden turpiaalien kanssa sekaparvissa. Laji käyttää ravintonaan pääasiassa siemeniä, joita se etsii maasta. Lisäksi lintu syö myös hyönteisiä, joita se pyydystää ilmasta.
Peltoturpiaalit voivat pesiä pareittain tai löyhissä kolonioissa, joissa voi olla pareja muutamasta yli sataan. Kuppimainen kasvimateriaalista rakennettu pesä voi sijaita puussa, pensaikossa tai korkeassa ruohikossa. Naaras rakentaa pesän ja munii siihen kolmesta seitsemään vaalean harmahtavaa täplikästä munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta koiras ruokkii naaraan ja poikaset. Peltoturpiaaliparilla voi olla kaksi pesintää kauden aikana.
Elonmerkki
Elonmerkki on elintoimintojen aikaansaama liike, olemus, lämpö, ääni tai muunlainen signaali, jonka perusteella voi selvästi erottaa elävän eliön kuolleesta. Elonmerkkien olemassaolo osoittaa esimerkiksi tajuttoman ihmisen vielä elävän. Ihmisen elonmerkkejä ovat muun muassa hengitys, sydämen toiminta, kudosjänteys, lihasjänteys, heijasteiden eli refleksien esiintyminen, ruumiinlämpö ja reagointi kipuun. Kaikkien elonmerkkien puuttumisesta on pääteltävissä henkilö kuolleeksi. Lääketieteessä kuolinhetkeksi voidaan määritellä sydämen toiminnan loppuminen eli sydänkuolema tai aivotoiminnan lakkaaminen eli aivokuolema. Ruumiiseen syntyneet lautumat ovat varma kuoleman merkki.
Elonmerkeiksi voidaan käsittää myös sellaiset merkit, joista voidaan päätellä kuolleen sikiön syntyneen elävänä. Ruumiinavauksen yhteydessä voidaan kokeilla kelluvatko sikiön keuhkot veden pinnalla. Ennen kuolemaa hengitetty ilma aikaansaa kellumisen, kun taas kuolleena (hengittämättä) syntyneen sikiön keuhkot painuvat pohjaan.
Saint-Maurice (joki)
Saint-Maurice on noin 560 kilometriä pitkä Saint Lawrencen sivujoki Québecin provinssissa Kanadassa.
Saint-Maurice saa alkunsa suuresta ja matalasta Gouinin tekojärvestä, jonka Shawiniganin voimayhtiö rakensi vuonna 1918 patoamalla satoja pieniä järviä joen yläjuoksulla. Sieltä joki virtaa kaakkoon Laurentian ylängön halki syvässä laaksossa, jonka reitti myötäilee prekambrisen kallioperän siirroslinjoja. Wemotacin intiaanireservaatin (atikamekwit) kohdalla pääuomaan laskee Manawanjoki, minkä jälkeen se laajenee Blancin tekojärveksi. Kohdattuaan kolme pientä sivujokea – Trenchen, Vermillonin ja Crochen – joki kääntyy kohti etelää ja ohittaa La Tuquen pikkukaupungin.
Keskijuoksulla Saint-Maurice läpäisee useita Rogen-moreeneja ja savimuodostumia ja sitä reunustavat aikojen saatossa muodostuneet jokiterassit. Alajuoksu alkaa Laurentian ylängön eteläreunalta, Grandes-Pilesin kylän liepeiltä, jossa veden keskivirtaama on noin 730 kuutiometriä sekunnissa. Täällä Saint-Maurice virtaa muinaisista sedimenteistä kerrostuneella maaperällä ja siihen liittyy vielä kaksi sivujokea, Mattawin ja Mékinac. Se on padottu sähköntuotantoa varten Grand-Mèressä, Shawiniganin putouksilla sekä La Gabellen voimalaitoksella. Lopulta joki laskee Saint Lawrenceen suistoalueen läpi Trois-Rivières’ssä.
Saint-Maurice oli historiallisesti tärkeä kulkuväylä Kanadan sisäosiin. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty merkkejä asutuksesta aina toiselta vuosisadalta lähtien. Perinteisesti seudulla on asunut atikamekw-intiaaneja, joita yhä elää joen yläjuoksulla Manawanin, Wemotacin ja Obedjiwanin intiaanireservaateissa. Alun perin ranskalainen tutkimusmatkailija Jacques Cartier antoi joelle nimeksi "Rivière de Fouez" vuonna 1535, mutta myöhemmin nimi vaihdettiin nykyiselleen paikallisen lainoppineen Maurice Poulin de la Fontainen kunniaksi.
Vuonna 1634 Saint-Mauricen ja Saint Lawrencen yhtymäkohtaan perustettiin turkiskauppaan erikoistunut kauppa-asema, josta kehittyi Trois-Rivières’n kaupunki. Nimensä kylä sai jokisuiston kolmesta suuhaarasta. Alajuoksua ympäröiviltä soilta löydettiin 1730-luvulla rautamalmia, jonka hyödyntämiseksi rakennettiin useita rautaruukkeja. Joki valjastettiin 1800-luvulla vesivoimantuotantoa ja jokiuittoa varten, minkä ansiosta Grand-Mèreen ja Shawiniganiin voitiin rakentaa metsä- ja kemianteollisuutta 1890–1900-luvuilla.
Olli-Matti Oinonen
Olli-Matti Oinonen, myös Allu Oinonen (s. 15. tammikuuta 1953 Askola) on suomalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä, joka työskentelee Kuopion kaupungin teatterissa vakituisena ohjaajana. Hän on työskennellyt Kuopiossa vuodesta 1996.
Oinonen on opiskellut Tampereen yliopiston draamalinjalla, toiminut Ahaa-teatterissa näyttelijänä ja johtanut Tampereen Ylioppilasteatteria vuosina 1981-1983. Hän oli ohjaajana ja näyttelijänä Seinäjoen kaupunginteatterissa vuosina 1985-1991 ja ohjaajana Mikkelin teatterissa vuosina 1991-1996.
Ari Oinonen
Ari Oinonen on suomalainen kapellimestari ja muusikko, nykyinen toimitusjohtaja.
Ari Oinonen teki menestyksekkään uran muusikkona, kapellimestarina, sovittajana ja tuottajana. Hän toimi vuosina 1978–1999 Mainos-TV:n/MTV3:n musiikkipäällikkönä. Oinonen oli muun muassa Seinäjoen tangomarkkinoiden tuomariston jäsen vuosina 1985–2005. Kun MTV:n musiikkituotantoa jatkamaan perustettiin syksyllä 1999 Suomen Mediamusiikki Oy, Ari Oinosesta tuli yhtiön pääomistaja ja toimitusjohtaja, jossa tehtävässä hän jatkaa edelleen.
Cathy Hughes
Catherine Elizabeth Hughes (os. Woods, 22. huhtikuuta 1947 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen yrittäjä. Hän on Radio One -radioketjun perustaja ja ensimmäinen afroamerikkalainen nainen pörssiyhtiön johdossa.
Hughes osti vuonna 1980 pienen washingtonilaisen WOL-AM radioaseman yhdessä puolisonsa kanssa. Kauppahinta oli 1,5 miljoonaa dollaria, josta suurin osa rahoitettiin pankkilainalla. Lainaa he joutuivat hakemaan 33 eri pankista, ennen kuin se myönnettiin. Vuonna 1987 Hughes hankki omistukseensa myös WMMJ-FM-aseman. Myöhemmin Hughes on laajentanut radioketjuaan ostamalla taloudellisissa vaikeuksissa olevia radioasemia eri puolilta Yhdysvaltoja. Radio One listautui pörssiin 1999. Tuolloin ketjun arvoksi arvioitiin 924 miljoonaa dollaria.
Hughes nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2010.
Ethel Lina White
Ethel Lina White (1876 Abergavenny, Monmouthshire, Britannia – 1944 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen rikoskirjailija, jonka tunnetuin teos on "The Wheel Spins" (1936). Alfred Hitchcock ohjasi kirjan pohjalta elokuvan "Nainen katoaa" (1938).
White aloitti kirjoittamisen jo lapsena ja lähetti kirjoitelmia ja runoja lastenlehtiin. Myöhemmin hän kirjoitti novelleja ja muutaman vuoden kuluttua kirjoja.
White luopui työstään valtion palveluksessa voidakseen keskittyä kirjoittamiseen. Hänestä tuli sittemmin 1930- ja 1940-luvuilla Britannian ja Yhdysvaltojen tunnetuimpia rikoskirjailijoita. Hänen ensimmäiset kolme kirjaansa ilmestyivät 1927–1930, ja ne olivat tavanomaisia romaaneja. Ensimmäinen rikosromaani "Put Out the Light" ilmestyi 1931.
Whiten teokset ovat saaneet uutta huomiota 2000-luvulla sen jälkeen kun teoksen "The Lady Vanishes" näyttämöversio kiersi Britanniaa vuonna 2001 ja BBC esitti teoksesta lyhennetyn luetun version.
Sulautuva oppiminen
Sulautuva oppiminen () tarkoittaa oppimisen ympäristöjen sulautumista.
Oppimisympäristön sulattaminen tarkoittaa esimerkiksi sitä, että luokkahuone ja virtuaalinen oppimisympäristö sulautetaan yhdeksi kokonaisuudeksi, jossa oppiminen tapahtuu. Usein opetuksen sulauttaminen tarkoittaa, että sulautetaan synkronista ja asynkronista opetusta. Opetukseen voidaan myös sulauttaa erilaista pedagogiikkaa ja didaktiikkaa.
Sosiaalisen median myötä tiedon ja informaation määrä on kasvanut räjähdysmäisesti. Tietoa on saatavilla monilta kanavilta jopa ähkyyn saakka. Tietojärjestelmät sulautuvat osaksi jokapäiväisiä toimintoja ja verkkoympäristöt vakiintuvat osaksi arkeamme. Oppimista ei sen vuoksi voi rajoittaa enää vain yhteen paikaan, vaan oppimista tapahtuu eri ympäristöissä ja eri aikoina läpi elämän. Oppimisen ympäristöt sulautuvat.
Sulautuva oppiminen on käsitteenä läheinen tutkivan oppimisen käsitteelle. Oleellista on oppimisen perustana olevan tiedon rakentuminen yhteisöllisenä prosessina. Opiskelija ottaa itseohjautuvan roolin suunnittelemalla, ohjaamalla ja arvioimalla toimintaansa ja opettaja toimii asiantuntijan mallina ja ohjaa ongelmanratkaisuprosessia.
Sosiaalisen median ja oppimisen sulautumisen mukana pedagogiikkakin muotoutuu toisenlaiseksi. Verkoissa kaikki ovat toimijoita, joten opiskelijan rooli aktiivisena toimijana korostuu. Koska tietoa on saatavilla koko ajan liikaakin, opettajan tehtävässä korostuu tiedon jakamisen sijaan tiedon valikoiminen ja oppimisen ohjaaminen. Opettamisen sijaan pääpaino kohdistuu oppimiseen ja oppimisprosessin ohjaamiseen.
Suomessa sulautuvaa oppimista on tutkittu osana elinikäisen oppimisen prosessia ja määritelty sulautuvan oppimisen eroja sulautuvaan opetukseen ja monimuoto-opetukseen. Monimuoto-opetuksessa yhdistyy opetuksen menetelmien monimuotoisuus (mm. luokka-, verkko-, lähi-, etä-, ryhmä- ja luento-opetus). Lähitermi sulautuva opetus korostaa enemmän opettajakeskeistä opetuksellista näkökulmaa.. Koska sulautuvan oppimisen käsite on uusi ja liittyy sosiaaliseen mediaan, joka myös on ilmiönä uusi, keskustelu jatkuu edelleen.
Yön kasvot
Yön kasvot (, "fukushū suru wa ware ni ari") on vuonna 1979 julkaistu Shōhei Imamuran ohjaama rikosdraama. Elokuva perustuu Ryuzo Sakin samannimiseen romaaniin. "Yön kasvot" kuvailee sarjamurhaaja Akira Nishiguchin (elokuvassa Iwao Enokizu) tarinan. Elokuva palkittiin muun muassa Japanin akatemian parhaan elokuvan ja ohjauksen palkinnoilla.
Paula Oinonen
Paula Oinonen on suomalainen kuvataiteilija. Hänen puolisonsa on elokuvaohjaaja, akateemikko Aki Kaurismäki. Oinosen käsialaa ovat useiden Aki Kaurismäen elokuvien julisteet.
Teemu Oinonen
Teemu Kalervo Oinonen (s. 19. syyskuuta 1936 Nilsiä) on suomalainen kirjailija ja kirjastonhoitaja. Oinonen valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1972 ja filosofian kandidaatiksi vuonna 1977.
Oinonen on asunut Nilsiässä vuodet 1936-1954 ja 1984-1988 sekä Iisalmessa vuodesta 1989. Hän harrastaa tietokirjallisuutta.
Hänen vanhempansa olivat metsätyömies Kalle Pekka Oinonen ja Anna Hartikainen. Hänen puolisonsa on vuodesta 1976 ollut kirjastonhoitaja Ulla Maija Koskinen.
An Act of Darkness / I.F.Y.
An Act of Darkness / I.F.Y. on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin ensimmäinen single, joka on julkaistu yhtyeen toiselta studioalbumilta De Profundis.
Pearl Necklace
Pearl Necklace on ZZ Topin kappale vuodelta 1981. Se julkaistiin albumilla "El Loco". Kappale julkaistiin singlenä samana vuonna.
Carnal / Black to the Blind
Carnal / Black to the Blind on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin promosingle, joka on julkaistu vuonna 1997.
Levy on julkaistu ainoastaan Puolassa.
Xeper / North
Xeper / North on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin promosingle, joka julkaistiin vuonna 2000.
Levy on julkaistu ainoastaan Puolassa, jolloin se oli osa Super Poster -lehden julkaisua 2/2000.
Angel of Death (kappale)
Angel of Death on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin kappale ja single, joka on julkaistu vuonna 2002. Kappale on cover-versio Thin Lizzyn samannimisestä kappaleesta.
Beware the Beast
Beware the Beast on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single vuoden 2004 albumilta The Beast.
Tadoussac
Tadoussac on noin 850 asukkaan historiallinen kylä Québecin provinssissa Kanadassa.
Se sijaitsee Saguenayn ja Saint Lawrencen yhtymäkohdassa, 210 kilometrin päässä Québecin kaupungista koilliseen. Sana "tadoussac" on peräisin montagnais’n kielestä ja tarkoittaa nännejä tai rintoja, mikä viittaa luultavasti kylää ympäröiviin pyöreälakisiin kukkuloihin.
Tadoussacin paikalla sijaitsi alkuperäiskansojen kauppapaikka jo kauan ennen eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden saapumista. Vuonna 1600 ranskalainen luutnantti Pierre de Chauvin yritti perustaa sinne pysyvän siirtokunnan, mutta suurin osa uudisasukkaista menehtyi jo ensimmäisen talven aikana. Kolme vuotta myöhemmin Samuel de Champlain onnistui neuvottelemaan siellä ensimmäisen rauhansopimuksen uudisasukkaiden sekä innujen välille. Vuonna 1628 englantilainen seikkailija David Kirke valtasi Tadoussacin ja vaati Champlainia luovuttamaan Québecin siirtokunnan hallintaansa. Kun Champlain ei suostunut tähän, Kirke vetäytyi takaisin Englantiin, mutta palasi jo seuraavana vuonna Kanadaan. Tällä kertaa hänen onnistui valloittaa Québec Englannille seuraavien kolmen vuoden ajaksi.
Tadoussacista kehittyi 1600-luvulla merkittävä turkisten kauppa-asema ja myöhemmin 1800-luvulla metsäteollisuuden ja matkailun keskus. Nykyään se tunnetaan lähistöllä sijaitsevista Saguenayn – Saint Lawrencen merikansallispuistosta sekä Saguenayn kansallispuistosta. Kylässä on merinisäkkäiden tutkimuskeskus ja sieltä käsin järjestetään valasretkiä turisteille. Tadoussacissa on myös eräs Pohjois-Amerikan vanhimmista puukirkoista, joka rakennettiin vuonna 1647.
The Upcoming Chaos
The Upcoming Chaos on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu yhtyeen 20-vuotisen taipaleen kunniaksi tukemaan livealbumi XXV:tä vuonna 2008. Singlet eivät ole olleet myynnissä, vaan ne ovat olleet ilmaislevityksessä yhtyeen vuosipäivän keikalla 30. elokuuta 2008.
We Are the Horde
We Are the Horde on puolalaisen death metal -yhtye Vaderin single, joka on julkaistu vuonna 2009 tukemaan yhtyeen uusinta albumia Necropolista.
Reijo Raekallio
Reijo Raekallio (s. 22. kesäkuuta 1950 Kittilä, Suomi) on suomalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan poroja esittävistä maalauksistaan. Yhtenä uudempana aiheena ovat ihmiset tanssin pyörteessä.
Raekallio on opiskellut Lahden Taidekoulussa vuosina 1974-1977 ja taidehistoriaa Tampereen yliopistossa 1977 ja 1978.
Raekallio opetti Lapin taidekoulussa Torniossa vuosina 1978-1981, ja siirtyi sitten vapaaksi taiteilijaksi. Hän palasi 1981 syntymäkyläänsä Kittilän Pöntsöön, johon hän perusti oman gallerian 1987. Siellä on esillä hänen tuotannostaan laaja kokoelma, joka vaihtuu uusien töiden myötä.
Raekallion töitä on ollut esillä kotimaassa yli 150 näyttelyssä, ulkomailla 12 näyttelyssä. Hänet on palkittu Ars Arctica -palkinnolla 1985 ja Kittilän kunnan taidepalkinnolla 1987.
Vanhemmat: maanviljelijä Urho Raekallio ja Aili Raekallio o.s. Tervo
Lähtekäämme metsään!
Lähtekäämme metsään! on Suomalaisen lastenmusiikin historiaa luotaava lastenmusiikkialbumi. Levyllä esiintyvät Johanna Debreczeni, Ville Seivo, Fredi, Tytti Metsä ja Mari Rantasila. Levy tarjoaa kuuntelijalleen retken laulumetsään, jossa tavataan tuttujen lastenlaulujen myötä karhunpojan lisäksi mitä erilaisimpia eläimiä ja olentoja sekä koetaan jännittäviä elämyksiä. Levyllä juhlistetaan Suomalaisen levytetyn lastenmusiikin 80-vuotista taivalta. Ensimmäinen suomenkielinen levytetty lastenlaulu on Georg Malmsténin Sairas karhunpoika.
Antti Toukkari
Antti Juhani Toukkari (3. maaliskuuta 1951 Somero – 16. heinäkuuta 2018 Somero) oli suomalainen muusikko ja kirjailija. Somerolla asunut Toukkari teki työuransa graafisella alalla kirjapainoalan yrittäjänä.
Muusikkona Toukkari oli vuosina 1970–1972 mukana Rauli Badding Somerjoen Oy Niittisydän Ab -yhtyeessä, jonka ensimmäiseen kokoonpanoon kuuluivat myös Kari Somerjoki ja Pentti Aho. Yhtyeessä hänen soittimenaan oli kitara, myöhemmin pääsoittimena oli saksofoni. Sittemmin Toukkari osallistui Rauli Somerjoen perinteen vaalimiseen ja esiintyi myös toisen somerolaisen musiikkilegendan Unto Monosen elämästä kertoneessa elokuvassa "Satumaa – Unto Monosen elämä ja tangot" (1999).
Kirjailijana Toukkari tuli julkisuuteen vuonna 1977 nuorten aikuisten romaanilla "Tuhatta ja sataa" ja vuonna 1978 ilmestyi romaani "Sinuun me asetamme toivomme".
Jyri Komulainen
Jyri Komulainen (s. 9. toukokuuta 1968 Pori) on suomalainen teologi, uskonnontutkija ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan teologian tohtori sekä uskonnon ja historian aineenopettaja. Hän on kirjoittanut ja toimittanut useita artikkeleita ja kirjoja, muun muassa "Luterilaisen Suomen loppu?" (2009). Komulainen on tutkimustyössään perehtynyt uskontojen kohtaamisiin ja tutkinut kristinuskon suhdetta Etelä-Aasian uskontoihin.
Komulainen toimi uskonnondidaktiikan yliopistonlehtorina Helsingin yliopistossa vuosina 2004–2010, josta hän siirtyi teologisiin asiantuntija- ja hallintotehtäviin piispainkokouksen kansliaan. Siellä hän on piispainkokouksen pääsihteeri.
Valentin Prokopov
Valentin Ivanovitš Prokopov (; s. 10. kesäkuuta 1929) on Neuvostoliittoa edustanut entinen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla VS Moskvaa. Prokopov osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1952 ja 1956. Hän teki vuoden 1952 turnauksessa pelaamissaan yhdeksässä kaksi maalia, mutta ei osunut kertaakaan Melbournessa 1956.
Valencia Open
Valencia Open on Valenciassa, Espanjassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus on ATP World Tour 250 -turnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran 1995 Valenciassa. Vuosina 1996–1997 turnaus järjestettiin Marbellassa nimellä Marbella Open sekä vuosina 1998–2002 Mallorcalla nimellä Majorca Open.
Boris Markarov
Boris Nikititš Markarov (; s. 12. maaliskuuta 1935) on Neuvostoliittoa edustanut entinen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana maansa pronssia voittaneessa joukkueessa Melbournen olympialaisissa 1956. Markarov pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki yhden maalin.
Vallilan kirjasto
Vallilan kirjasto on Helsingin kaupunginkirjaston sivukirjasto, joka sijaitsee Vallilan kaupunginosassa osoitteessa Päijänteentie 5. Kirjasto toimii Juha Leiviskän suunnittelemassa korttelitalossa, joka on suosittu arkkitehtuurinähtävyys.
Vallilan kirjastolla on näyttelytila Galleria Kajava, jossa järjestetään kuukausittain vaihtuvia näyttelyitä.
Vallilan kirjasto aloitti toimintansa osoitteessa Itäinen Viertotie 39 (nyk. Hämeentie 101) vuonna 1908. Päätös kirjaston perustamisesta oli tehty jo kymmenen vuotta aiemmin. Kirjaston alkuperäinen nimi oli Hermannin haaraosasto. Tiloihin kuului viisi vuokrahuonetta joista kaksi toimi kirjavarastona, yksi lainaustoimistona ja kaksi lukuhuoneina. Kirjasto palveli asiakkaita kaikkina päivinä paitsi jouluaattona ja -päivänä. Hermannin haaraosaston toiminta jatkui alkuperäisissä tiloissa vuoteen 1927 saakka, jolloin suosion jatkuva kasvu ja siitä seurannut tilanpuute pakotti kirjastolautakunnan hankkimaan sille uudet tilat.
Kirjaston uusi tila sijaitsi edellisvuonna valmistuneessa Sammatintie 2–4:n talossa, jonka kivijalasta kirjastolle oli vuokrattu 200 neliötä tilaa ja 50 neliön lisätila. Samalla kirjaston nimi muutettiin Vallilan sivukirjastoksi.
Vuonna 1944 helmikuussa tapahtuneissa pommituksissa Sammatintie 2–4 sai osuman ja syttyi tuleen. Vaikka tulipalo ei yltänyt kirjaston tiloihin sammutustöistä valunut vesi pääsi kirjoihin ja tuhosi jäätyessään suuren osan kokoelmasta. Säilyneet osat siirrettiin turvaan Käpylän kirjastoon. Pommituksen jälkiä korjattaessa kirjaston tiloja muutettiin avoimemmiksi mutta jatkuva tilanpuute haittasi silti kirjaston toimintaa huolimatta lehtisalin siirtämisestä Kangasalatielle. Kirjastolle oli suunniteltu uutta, täysin omaa tilaa useisiin eri paikkoihin jo 1930-luvun lopulta mutta vasta 1980-luvun lopulla se päätettiin rakentaa.
Vallilan kirjaston nykyinen rakennus vihittiin käyttöön 1991. Juha Leiviskän suunnittelemassa Vallilan korttelitalossa toimii kirjaston lisäksi päiväkoti. Uusi rakennus nosti Vallilan kirjaston jälleen paikallisten suosioon. Kirjasto peruskorjattiin ja tiloja ajanmukaistettiin vuonna 2008. Korttelitalon sisäpiha palautettiin alkuperäisen kaltaiseen asuunsa vuonna 2010. Rakennuksessa tehtiin perusteellinen julkisivuremontti vuonna 2013.
Vjatšeslav Kurennoi
Vjatšeslav Grigorevitš Kurennoi (; 10. joulukuuta 1932 Moskova – 23. joulukuuta 1992 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän voitti urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa Roomasta 1960 ja pronssia Melbournen kisoista 1956. Kurennoi teki vuoden 1956 turnauksessa kolme ja vuoden 1960 turnauksessa yhdeksän maalia.
Honey Is Cool
Honey Is Cool oli ruotsalainen rock-yhtye. Yhtye oli toiminnassa vuosina 1994–2000.
Karin Dreijer (laulu), Staffan Larsson (basso) ja Johan Hagström (rummut) perustivat yhtyeen vuoden 1994 keväällä. Joitakin kuukausia myöhemmin kitaristi Anders Göthberg liittyi yhtyeeseen, mutta siirtyi pian Broder Daniel -yhtyeeseen. Hänen tilalleen tuli John Jern. Vuoden 1994 marraskuussa yhtye nauhoitti demon ja soitti ensimmäisen keikkansa saman vuoden joulukuussa.
Vuoden 1995 alussa rumpali Håkan Hellström siirtyi Honey Is Cooliin Broder Daniel -yhtyeestä. Myös Paul Källman (koskettimet) liittyi yhtyeeseen. Yhtye teki sopimuksen pienen göteborgilaisen SunSpot-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi EP:n "Focky Focky No Pay" lokakuussa.
Vuonna 1996 Honey Is Cool teki sopimyksen MVG Records -levy-yhtiön kanssa ja nauhoitti ensimmäisen albuminsa "Crazy Love", joka julkaistiin huhtikuussa 1997. Carl Larsson korvasi Paul Källmanin kosketinsoittajana ja syksyisen kiertueen jälkeen Håkan Hellström jätti yhtyeen ja siirtyi takaisin Broder Daniel -yhtyeeseen, tällä kertaa basistina.
Vuoden 1998 alussa uudeksi rumpaliksi yhtyeeseen liittyi Fredrik Wennerlund. Elokuussa "Crazy Love" julkaistiin Japanissa. Erimielisyydet MVG Records -levy-yhtiön kanssa johtivat levytyssopimuksen purkamiseen. Vuonna 1999 Carl Larsson jätti yhtyeen, tilalle tuli Dan Lepp. Honey Is Cool julkaisi huhtikuussa 1999 EP:n "Bolero" vastaperustetun Rabid Records -levy-yhtiön kautta. Yhtyeen kosketinsoittaja vaihtui jälleen, tällä kertaa Leppin tilalle tuli Tina Weibull.
Elokuussa 1999 julkaistiin single "There's No Difference" ja Honey Is Coolin toinen albumi "Early Morning Are You Working?". Vuoden 2000 keväällä julkaistiin vielä EP "Baby Jane", mutta heinäkuussa yhtye ilmoitti hajoamisestaan levy-yhtiönsä sivuilla.
Resident Evil: Afterlife
Resident Evil: Afterlife on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut 3D:nä kuvattu kauhu- ja toimintaelokuva. Se on "Resident Evil" -elokuvasarjan neljäs osa. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Paul W. S. Anderson.
Vuoden kuluttua "n" tapahtumista Alice (Milla Jovovich) klooneineen hyökkää Umbrella-yhtiön tokiolaiseen tukikohtaan. Albert Wesker (Shawn Roberts) poistaa antiviruksella Alicen aiemmistakin elokuvista tutut voimat. Wesker räjäyttää tukikohdan ja paetessaan lentokoneella hän joutuu koneeseen piiloutuneen Alicen kanssa kamppailuun, minkä aikana lentokone tekee pakkolaskun. Onnettomuudesta selvinnyt Alice matkustaa Alaskan Arcadiaan etsimään sinne suunniteltua turvapaikkaa. Hän kuitenkin löytää vain selviytyneiden helikopterin sekä mielenhallintalaitteella orjuutetun ja muistinsa menettäneen Claire Redfieldin (Ali Larter).
Clairen palattua tajuihinsa kaksikko matkustaa pienlentokoneella Los Angelesiin, jossa he laskeutuvat vankilan katolle. Vankilaa tukikohtavana käyttävät Bennett (Kim Coates), Luther West (Boris Kodjoe), Angel Ortiz (Sergio Peris-Mancheta), Wendell (Fulvio Cecere), Crystal Waters (Kacey Barnfield) ja Kim Young (Norman Yeung) kertovat Arcadian olevankin länsirannikolla seilaava rahtialus, jonkä lähettämä hätäkutsu kertoo sen olevan turvapaikka. Alice päättää edetä laivaan, ja vapauttaa vankina pidetyn Chrisin (Wentworth Miller), joka paljastuu Clairen veljeksi. Zombit ja teloituskirvestä aseenaan käyttävä ”Executioner” tappavat kaikki, lukuun ottamatta Alicea ja Redfieldejä, jotka onnistuvat pakenemaan.
Arcadialla Alice, Claire ja Chris saavat tietää laivan olevan houkutin ja ansa selviytyneille. Tuhansien koehenkilöinä käytettävien ihmisten joukosta he löytävät K-Martin (Spencer Locke) ja kohtaavat pakkolaskussa kuolleeksi luullun Weskerin. Yhteenoton jälkeen Wesker pakenee ja aikoo räjäyttää laivan, mutta hänen tietämättään Alice on asettanut Weskerin lentokoneeseen pommin, joka räjäyttää koneen ja tappaa Weskerin. Vankilassa kuolleeksi luultu Luther paljastuu eloonjääneeksi. Pian selviytyneet huomaavat Arcadian joutuneen Umbrellan helikopterilaivueen hyökkäyksen kohteeksi, ja lopputeksteihin sijoitetussa lyhyessä kohtauksessa laivueen komentajaksi paljastuu Jill Valentine (Sienna Guillory).
Elokuva–arvioita keräävien sivujen Rotten Tomatoesin ja Metacriticim molempien keräämistä arvosteluista suurin osa oli elokuvan vastaisia. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 296 221 663 Yhdysvaltain dollaria ja ensimmäisellä esitysviikollaan 26 650 264. Rahallisesti elokuva tuotti enemmän kuin "Resident Evil" -elokuvasarjan aiemmat elokuvat. Elokuvasta tuli myös kaikkien aikojen menestynein Kanadassa tuotettu kokopitkä elokuva.
Antal Bolvári
Antal Bolvári (6. toukokuuta 1932 Kaposvár – 8. tammikuuta 2019) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Honvédia. Bolvári oli mukana maansa olympiakultaa voittaneessa joukkueessa sekä Helsingin olympialaisissa 1952 että Melbournen kisoissa 1956. Hän teki vuoden 1952 kisoissa yhden ja vuoden 1956 turnauksessa kaksi maalia.
Ervin Zádor
Ervin Zádor (7. kesäkuuta 1935 Budapest - 28. huhtikuuta 2012) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja.
Zádor edusti seuratasolla Vasas Sport Club Hajógyár SK -seuraa. Hän oli mukana maansa kultaa voittaneessa joukkueessa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Hän pelasi turnauksessa neljä ottelua ja teki viisi maalia. Zádor muistetaan erityisesti kuuluisasta välieräottelusta Neuvostoliittoa vastaan. Kyseisessä ottelussa Neuvostoliiton Valentin Prokopov iski Zádorin kasvoihin verta vuotaneen haavauman, mikä muiden kahakoiden ohella antoi ottelulle tunnetun nimen "Melbournen verikylpy".
Uransa jälkeen Zádor valmensi uimari Mark Spitziä, kun tämä oli teini-ikäinen. Zádor kuoli 76-vuotiaana 28. huhtikuuta 2012.
Duke Reid
Arthur ”Duke” Reid (1915 Portland, Jamaika – 1975) oli jamaikalainen tuottaja, DJ ja levy-yhtiön omistaja.
György Kárpáti
György Kárpáti (s. 23. kesäkuuta 1935 Budapest) on unkarilainen entinen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla Budapesti Kinizsiä ja myöhemmin Ferencvárosi Torna Club -seuraa. Kárpáti voitti olympialaisissa yhteensä neljä mitalia, kultaa vuosina 1952, 1956 ja 1964 sekä pronssia vuoden 1960 kisoista. Hän voitti myös kultaa EM-kisoista vuosina 1954 ja 1962. Kárpáti pelasi laitahyökkääjänä ja menestyi erityisesti nopeutensa ansiosta. Häntä sanottiinkin maailman nopeimmaksi vesipalloilijaksi.
Fairey Firefly
Fairey Firefly oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tukialushävittäjä, jonka käyttäjän oli Fleet Air Arm toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin Fairey Aviation Companyn Stockportin tehtaalla 1941–1955.
Kone oli edeltäjäänsä Fairey Fulmaria suoritukykyisempi, ja sen tulivoima oli suurempi, mutta se saatiin palveluskäyttöön vasta sodan loppupuolella. Kone oli suunniteltu laivaston vaatimusten mukaisesti kaksipaikkaiseksi ja siten tiedustelukäyttöön soveltuvaksi. Sen rakenne oli kestävä, toimintasäde pitkä ja muutenkin soveltuva tukialuskoneeksi, mutta rajoittavana tekijänä oli heikohko voimanlähde raskaalle rungolle.
Se palveli sodan päätyttyä rynnäkkökoneena sekä sukellusveneentorjuntatehtävissä, joissa kone palveli aina 1950-luvun puoleenväliin saakka. Sekä Kuninkaallisen laivaston että Australian laivaston Fireflyt palvelivat Korean sodassa tukialuksilta. Muualla kone palveli Kanadassa, Intiassa ja Alankomaissa, jonka koneet osallistuivat Hollannin Uuden-Guinean taisteluihin 1962.
Hyundai ix35
Hyundai ix35 on Hyundai Motor Companyn valmistama keskiluokan katumaasturi, joka korvasi yrityksen Tucson-mallin. ix35 on pidempi, leveämpi mutta matalampi kuin edeltäjänsä, ja sitä valmistettiin vuoden 2010 heinäkuuhun asti Slovakian Žilinassa, vaikka merkki on korealainen yritys. Automalli on suunniteltu Saksassa.
Hyundain uuden Slovakian tehtaan arvioitu maksimituotantomäärä kolmessa vuorossa oli lähes 300 000 autoa/vuosi. Vuonna 2010 pyrittiin saavuttamaan noin 200 000 auton tuotantotaso (kahdessa vuorossa). Samalla Slovakian tehtaalla valmistettiin kuitenkin Hyundain tytäryhtiön Kia Sportagea (mallivuosi 2010–). Toimitusvarmuuden saavuttamiseksi Žilinan ix35 tuotanto siirrettiin 2011 heinäkuun alussa Hyundain Tšekkien tasavallan puolelle 2009 avatulle Nošovicen tehtaalle.
Hyundain uusi ix35-maasturi tuntuu puhuttelevan ostajia hyvin. Yli 60 000 autoa myytiin kolmessa kuukaudessa heti, kun myynti alkoi keväällä 2010. Määrä ylitti huomattavasti ennakoidun myynnin, sillä Hyundai Motor Europe arvioi koko vuoden myyntimääräksi 30 000 autoa. Myös Suomessa ix35–mallisarjan autoa on myytiin 2010 vuoden toisen vuosineljänneksen aikana useita tuhansia, vaikka ensimmäiset autot ilmestyvät liikkeisiin vasta toukokuussa 2010. Suuresta kysynnästä ja toimitusvaikeuksista johtuen autoa eivät jälleenmyyjät juurikaan mainostaneet vuosien 2010-2011 aikana.
Hyundai ix35 sai lokakuussa 2010 täydet viisi tähteä Euro NCAP:n törmäystestissä. Tulos sijoittaa Hyundai IX35:n turvallisimpien autojen luokkaan ja sisältää segmenttinsä parhaat pisteet mm. lapsiturvallisuudessa.
Hyundai ix35 valittiin voittajaksi Espanjan vuoden auto -äänestyksessä. ix35 keräsi 201 pistettä, toiseksi tullut Opel Meriva 41 pistettä ja kolmanneksi sijoittunut Citroen C3 sai 36 pistettä.
Tämä oli myös ensimmäinen kerta, kun espanjalaiset autotoimittajat äänestivät SUV-segmentin auton vuoden autoksi. Ratkaisevin tekijä ix35:n voittoon oli laadun parantaminen, jota tukee viiden vuoden takuu. Muut vaikuttavat seikat olivat tyylikäs ja hienostunut muotoilu, tehokkaat moottorit, käytännöllisyys sekä aktiivinen ja passiivinen turvallisuus.
Ruotsin Auto motor & sport -lehti (nr 3/26. jan 2012) kokosi eurooppalaistoimittajia testaamaan yhdeksän kompaktia suv-mallia. Niiltä yleisesti odotetaan nelivetoa, maasto- ja veto-ominaisuuksia ja tilaa. Näillä maastureiden ominaisuuksilla toimittajat sijoittivat testin ykköspaikalle Hyundai ix35:n ja BMW X1:n.
Luis Milla
Luis Milla Aspas (s. 12. maaliskuuta 1966 Teruel, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän edusti 16-vuotisella pelaajaurallaan kolmea eri Espanjan suurseuraa Barcelonaa, Real Madridia ja Valenciaa.
Milla sai jalkapallo-oppinsa Barcelonan junioriakatemiassa. Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki kaudella 1984–1985 ottelussa Zaragozaa vastaan. Samaisessa ottelussa hän teki myös uransa ensimmäisen maalin maan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Lopulta kaudella 1988–1989 hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa edustusjoukkueessa ja pelasi seuraavien kahden kauden aikana yhteensä 53 ottelua. Kesällä 1990 Milla ei päässyt yhteisymmärrykseen sopimusasioista Barcelonan kanssa ja siirtyi ilmaisella siirrolla Real Madridiin. Hän kärsi ensimmäisellä kaudellaan loukkaantumisesta, eikä pelannut kuin kuudessa ottelussa. Loukkaantumisensa jälkeen hän teki onnistuneen paluun ja nousi yhdeksi keskikentän luottopelaajista.
Milla pelasi uransa viimeiset vuodet Valenciassa, jossa hän lopulta päätti uransa kesällä 2001. Hän pelasi pelaajauransa aikana kaikkiaan yli 400 virallista ottelua.
Milla teki ensiesiintymisensä Espanjan maajoukkueessa 15. marraskuuta 1989 ottelussa Unkaria vastaan. Myöhemmin urallaan hän pelasi vielä kahdessa maaottelussa Sveitsiä ja Tšekkoslovakiaa vastaan. Maaleja maajoukkueessa hän ei onnistunut tekemään.
Milla aloitti valmentajauransa Puçolista, joka pelasi maan alimmalla kansallisella sarjatasolla Tercera Divisiónissa. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi entisen seuratoverinsa Michael Laudrupin apuvalmentajaksi pääsarjaseura Getafeen.
Kesällä 2008 hänet nimettiin Espanjan alle 19-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi valmentamaan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta. Hänet erotettiin maajoukkueen päävalmentajan paikalta epäonnistuneiden vuoden 2012 kesäolympialaisten jälkeen, kun Espanja ei selviytynyt jatkoon omasta alkulohkostaan.
Helmikuussa 2013 hän siirtyi Al Jaziran päävalmentajaksi.
Purjehdus kesäolympialaisissa 1976
Vuoden 1976 kesäolympialaisten purjehdus järjestettiin 19. – 28. heinäkuuta 1976 Kanadassa Ontariojärvellä. Laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa 16. kertaa. Mukana oli 257 osanottajaa 40 maasta. Tapahtumia oli kuusi.