hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tom Denney
Tom Denney (s. 23. marraskuuta 1982) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on kotoisin Floridan Ocalasta. Denney on yhtyeen A Day to Remember perustajajäseniä ja sen entinen kitaristi.
Denney aloitti kitaransoiton 10-vuotiaana. Hän oli myöhemmin yhtyeessä 2 Days 2 Late rumpali Bobby Scruggsin kanssa. Myöhemmin Denney soitti laulaja Jeremy McKinnonille, joka tuolloin oli eräässä toisessa yhtyeessä, ja kysyi kiinnostaisiko tätä uuden yhtyeen perustaminen. Yhtyeen nimeksi tuli myöhemmin A Day to Remember. Denney soitti yhtyeen kolmella ensimmäisellä albumilla: "And Their Name Was Treason" (2005), "For Those Who Have Heart" (2007), ja "Homesick" (2009). Denney on sanonut, että Nirvanalla on ollut suuri vaikutus häneen, ja hän on lisännyt: "Ilman Nirvanaa en olisi tässä." Vaikutteita hän on saanut myös eräiltä kantriartisteilta, esimerkiksi George Jonesilta ja Johnny Cashilta.
Denney on A Day to Rememberissä esiintymisen ohella tehnyt levykansia muille yhtyeille, esimerkiksi Lair of the minotaurin "Cannibal Massacren" EP (2005), Demiricousin "Two (Poverty)n" (2007), Woe of Tyrantsin "Kingdom of Mightin" (2009).
Denneyn kaveri Brian Calzini kävi Denneyn studiossa, kun tämä oli tekemässä kappaletta. Calzini kysyi Denneyltä, voisiko hän laulaa kappaleissa. "Valvoimme koko yön ja pelleilimme tämän kappaleen kanssa, ja sitä kuunnellessamme keksin siihen sanoituksia. Kappaleessa oli erittäin nu-metalliset lauluosuudet, joten Tom lauloi siinä. Kappale oli vain vitsi hauskanpidon vuoksi. Myöhemmin samana iltana Calzini vei kappaleen kotiin, laittoi sen Myspaceen, ja kappaleen nimeksi tuli "I'll swing my fists". Sen jälkeen kun he muuttivat sen suuren suosion hänen Myspacen-tilinsä nimen takia Boston B:ksi, Calzini ja Denney nauhoittivat pian lisää kappaleita joita Denney ei ollut käyttänyt, joihin Calzini kirjoitti sanat. Calzini kokosi ihmisiä yhtyeeksi ja nauhoittamaan kappaleita Denneyn studiossa. Calzini nimesi ryhmän Paddock Parkiksi, ja se julkaisi kappaleet "With False Hope" EP:ssä. Kaikki EP:n kappaleet nauhoitettiin uudestaan vuonna 2008 Denneyn tuottamana, ja albumille lisättiin vielä pari uutta kappaletta.
Vuonna 2009 yhtye ilmoitti, että Denney oli lähtenyt ryhmästä, ja hänen tilalleen tuli Four Letter Lien kitaristi Kevin Skaff. Yhtye ilmoitti, että Denney lähti keskittyäkseen avioliittoonsa, perheeseensä ja omaan studioonsa. Lähdöstä huolimatta hän silti osallistui uuden materiaalin kirjoittamiseen. Denney on mukana yhtyeen albumeilla: "What Separates Me from You" (2010) ja "Common Courtesy" (2013).
26. kesäkuuta 2011 ilmoitettiin, että Denney julkaisisi soolo EP:n saman vuoden syksyllä omassa levy-yhtiössään 33 Recordsissa. Lyhyt esittely rap-kappaleesta "I'm gangsta" julkaistiin samana päivänä. Kappale julkaistiin syksyllä singlenä.
Aarne Unhola
Aarne Teppo Kristian Unhola (s. 13. marraskuuta 1911 Savonlinna) on suomalainen lastenkirjailija ja kääntäjä.
Irja Vesterinen
Irja Maikki Vesterinen (s. 27. joulukuuta 1911 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen lastenkirjailija.
Open Wheel Grand Prix
Open Wheel Grand Prix on Adobe Shockwaven kehittämä tietokonepeli, jossa tavoitellaan Formula 1-sarjan maailmanmestaruutta fiktiivisillä talleilla, joita ovat muun muassa Streamer, White Horse ja Arrowhead.
Pelissä on mukana kauden 2009 kaikki 17 osakilpailua fiktiivisillä radoilla sekä USA:n osakilpailu. Pelissä on fiktiivisiä kuljettajia, kuten Vijay Sinha ja Louis Claire.
Open Wheel Grand Prix'ssä on kolme vaikeustasoa; Rookie (Aloittelija), Pro (Ammattilainen) ja Legend (Legenda).
Violettimetallipyrstö
Violettimetallipyrstö ("Metallura baroni") kolibreihin kuuluva lintulaji. Se elää erittäin uhanalaisena Ecuadorissa, jonka endeemiseen lajistoon se kuuluu.
Kooltaan violettimetallipyrstö kasvaa noin 10&bdash;11 cm pitkäksi. Koiras violettimetällipyrstö on päästään, selästään, siivistään ja vatsastaan väritykseltään tumman oliivinvihreä. Koiraalla on kurkussaan suurikokoinen kiiltävän violetti laikku, ja sininen pyrstön yläosa. Naaras nuistuttaa ulkonäöltään lajin koirasta, mutta sen kurkkulaikku on pienenmpi ja vatsa on harmaa tihein vihrein pilkuin. Violettimetallipyrstön nokka on suora ja pitkähkö.
Violettimetallipyrstöä tavataan ainoastaan Ecuadorin eteläosan Andeilta. Se elää kosteissa metsissä ja niitä ympäröivillä ruohikko- ja pensaikkomailla tyypillisesti noin 3 100–4 000 metrin korkeudessa merenpinnasta. Violettimetallipyrstön ravintoa ovat kukkien meden lisäksi hyönteiset ja muut selkärangattomat pieneläimet, joita ne pyydystävät ilmasta ja kasvien lehdiltä. Linnun pesimäkausi on keväällä.
Violettimetallipyrstökannan kooksi arvioidaan noin 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaavat metsien hakkuu polttopuiksi ja karjan laidunmaiksi tai mäntyjen viljelyyn. Myös metsien läheisyydessä sijaitsevien pensaikko- ja ruohomaiden polttaminen ja karjan laiduntaminen niillä vähentävät violettimetällipyrstölle soveltuvien elinympäristöjen määrää.
Caldwellin piirikunta
Caldwellin piirikunta () on usean Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Cameronin piirikunta
Cameronin piirikunta () on usean Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Patrick Blondeau
Patrick Blondeau (s. 27. tammikuuta 1968 Marseille) on ranskalainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen kasvattajaseuransa on FC Martigues. Blondeaun ura kesti 18 vuotta, vuodesta 1987 vuoteen 2005 asti. Hän pelasi uransa aikana kasvattajaseuransa lisäksi AS Monacossa, FC Girondins de Bordeaux´ssa, Sheffield Wednesdayssa, Olympique de Marseillessa, englantilaisessa Watford FC:ssä ja US Créteil-Lusitanosissa. Blondeau pelasi Ranskan jalkapallomaajoukkueessa kaksi ottelua vuonna 1997 tekemättä yhtään maalia.
Blondeau on naimisissa muotisuunnittelija Véronika Loubryn kanssa ja heillä on kaksi lasta, Thylane ja Ayrton.
Claibornen piirikunta
Claibornen piirikunta () on kolmen Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
DeSoton piirikunta
DeSoton piirikunta () on kolmen Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Jon Hendricks
Jon Hendricks (synt. John Carl Hendricks; 16. syyskuuta 1921 Newark, Ohio – 22. marraskuuta 2017 New York, New York) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja, -lauluntekijä ja rumpali. Hän edusti vocalese-tyyliä. Hän varttui Toledossa ja lauloi paikallisradiossa. Hän suoritti asepalvelusta vuosina 1942–1946 ja opiskeli oikeustiedettä ennen siirtymistään muusikon uralle. Aluksi hän soitti rumpuja ennen aktiivisen uran aloittamista sanoittajana ja laulajana. Vuonna 1952 hänen kappaleensa ”I Want You to Be My Babyn” levytti Louis Jordan. Vuonna 1957 Hendricks teki debyyttinsä levytyksellä.
Hendricks muodosti kahden muun laulajan, Dave Lambertin ja Annie Rossin kanssa laulutrion. Trio pysyi toiminnassa vuoteen 1964 saakka ja vaikutti myöhempiin ryhmiin, kuten Manhattan Transferiin. Vuonna 1960 Hendricks kirjoitti ja ohjasi "Evolution of the Blues" -show’n Montereyn jazzfestivaalille. Vuosina 1968–1973 hän asui ja työskenteli Euroopassa. Yhdysvaltoihin palattuaan hän kirjoitti jazzista "San Francisco Chronicleen", opetti jazzia ja perusti vaimonsa, lastensa sekä muiden laulajien kanssa Hendricks Family -kokoonpanon. Hän levytti muun muassa World Pacificille, Columbia Recordsille ja Telarcille.
Karhunseitikki
Karhunseitikki ("Cortinarius brunneus") on seitikkien sukuun kuuluva lajiryhmä. Siihen kuuluvat seitikit ovat jotakuinkin samannäköisiä. Sienet eivät ole myrkyllisiä, mutta eivät myöskään hyviä ruokasieniä.
Karhunseitikkien lakki ja heltat ovat joko suklaanruskeita tai karhun turkin lailla ruskeita. Lakki on tavallisesti laakea ja keskuskohoumallinen. Jalka on vaalea tai
lakinvärinen. Sienet ovat kooltaan suurehkoja tai keskikokoisia.
Karhunseitikkiä tavataan kuusimetsissä.
Jesper Thilo
Jesper Thilo (s. 28. marraskuuta 1941 Kööpenhamina) on tanskalainen jazzmusiikkia esittävä tenorisaksofonisti, joka on välillä soittanut myös alttosaksofonia ja klarinettia. Hän levytti ensimmäistä kertaa kokoonpanon johtajana Storyvillelle vuonna 1973. Hänen kanssaan soittivat muiden muassa Hank Jones, Kenny Drew, Clark Terry, Roland Hanna ja Harry Edison. Thilo esiintyi myös Miles Davisin "Aura"-albumilla vuonna 1989.
Vuosituhannen vaihduttua Thilo on julkaissut useita levytyksiä Stunt Recordsille. Näitä ovat "Remembering Those That Were" (2009), "On Clarinet" (2010) ja "Scott Hamilton Meets Jesper Thilo" (2011).
Franklinin piirikunta
Franklinin piirikunta () on usean Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Kaarle Tavela
Kaarle Kustaa Tavela (26. kesäkuuta 1810 Kangasala – 8. helmikuuta 1872 Kangasala) oli suomalainen ratsutilallinen, joka osallistui talonpoikaissäädyn edustajana Venäjän keisari Aleksanteri II:n kruunajaisiin Moskovassa 1856.
Tavelan vanhemmat olivat talollinen Simo Kaarlenpoika ja Liisa Tuomaantytär. Hän edusti sukutilan viljelijänä yhdeksättä sukupolvea, ja hän oli kirjoitustaitoinen ja muutenkin valistunut talonpoika. Hän toimi kuudennusmiehenä ja oli seurakunnan köyhäinjohtokunnan jäsen. Kun Suomesta lähetettiin eri säätyjä edustava lähetystö Aleksanteri II:n kruunajaisiin, pyysi kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm von Berg, joka oli tavannut ulkomuodoltaankin muhkean Tavelan Tampereella, Tavelaa talonpoikien edustajaksi. Todennäköisesti Tavelan hyvin onnistunut osallistuminen lähetystöön sai suomalaiset talonpojat pyrkimään muutama vuosi myöhemmin keisarin puheille suomen kieltä koskeneessa asiassa. Tavela sai matkalta palattuaan keisarin suosionosoituksena Andreaksen ritarikunnan nauhassa kannettavan kultamitalin ja suuren hopeapokaalin.
Tavelan puoliso oli Justiina Eerikintytär (k. 1884).
Mitty Collier
Mitty Collier (s. 21. kesäkuuta 1941 Birmingham, Alabama) on yhdysvaltalainen R&B-, soul- ja gospellaulaja. Chess Records tarjosi hänelle levytyssopimusta vuonna 1960, ja hänen tunnetuin hittinsä on Chess Recordsin kautta vuonna 1964 julkaistu balladi "I Had a Talk with My Man". Muihin merkittäviin kappaleisiin lukeutuu Top 10 -listalle noussut R&B-hitti "Sharing You". Vuonna 1972 Collier jätti maallisen musiikin, ja sittemmin hän on keskittynyt gospelin laulamiseen. 1990-luvulla hän työskenteli pappina chicagolaisessa kirkossa. Hitistä "I Had a Talk with My Man" ovat tehneet coverversioita Dusty Springfield, Shirley Brown, Inez Foxx ja Marva Wright.
Harmaaraita
Harmaaraita on "Soturikissat"-kirjasarjassa esiintyvä fiktiivinen kissahahmo, joka asuu Myrskyklaanissa, villikissana syvällä metsässä. Harmaaraita saa "Salaisuuksien Metsä" kirjassa pojan ja tyttären, Myrskyturkin ja Sulkahännän.
Kirjassa "Villiin luontoon" Harmaaraita esiintyy oppilasnimellä Harmaatassu ja asuu ja elää Myrskyklaanissa. Kirjan alussa hän ja kotikisu
Ruska tutustuvat toisiinsa, ja klaanissa Harmaatassusta tulee Ruskan eli Tulitassun ensimmäinen ja paras ystävä. Kirjan lopussa Harmaatassu ja Tulitassu osallistuvat taisteluun Varjoklaania vastaan ja saavat soturinimet, Harmaaraita ja Tulisydän.
Kirjassa "Tuli ja jää" Harmaaraita ja Tulisydän hakevat Tuuliklaanin kotiinsa Kaksijalkalasta, mihin klaani on paennut Rikkotähden häädettyä heidät nummilta. Pian tämän jälkeen molemmat saavat oman oppilaan, Harmaaraita Saniaistassun ja Tulisydän Tuhkatassun. Eräällä opetustuokiolla harmaa soturi vajoaa jäihin, mutta Jokiklaanin naaras, Hopeavirta, pelastaa hänet. Nämä kaksi rakastuvat ja alkavat seurustella, mikä ajaa Harmaaraidan ja Tulisydämen riitoihin. Kirjan lopussa he kuitenkin sopivat riitansa.
"Salaisuuksien metsä" - kirjassa Harmaaraita ja Tulisydän selvittävät edelleen Punahännän salaperäistä kuolinsyytä, ja samalla Harmaaraita
ja Hopeavirta jatkavat seurusteluaan, tosin he ovat luvanneet tavata vain kokoontumisissa. Harmaaraidan ja Tulisydämen auttaessa Jokiklaania
riistapulan aikana Myrskyklaanin tietämättä, harmaa soturi saa tietää Hopeavirran odottavan heidän yhteisiä pentujaan. Hän on siitä innoissaan, sillä uskoo pentujen liittävän hänet ja kauniin naaraan yhteen ikuisiksi ajoiksi. Kun Hopeavirta kuolee synnytykseen mutta pennut selviää, Harmaaraita päättää että pennut kuuluvat kuolleen emonsa klaaniin ja vaihtaa heidän kanssaan klaania hoivatakseen heitä.
Kirjojen "Myrsky nousee" aikana Harmaaraita asuu poikansa ja tyttärensä kanssa Jokiklaanissa, mutta kaipaa edelleen Myrskyklaaniin. Kirjassa "Vaarallinen polku" Jokiklaanin uusi päällikkö Leoparditähti pakottaa Harmaaraidan valitsemaan kahden klaanin väliltä, ja Harmaaraita valitsee Myrskyklaanin - joutuen samalla luopumaan pennuistaan.
Harmaaraidasta tulee Myrskyklaanin varapäällikkö "Pimeyden hetki" - nimisen kirjan lopussa. Hän on varapäällikkönä kirjoissa "Tulitähden tehtävä", "Keskiyö", "Kuunnousu" ja "Aamunkoi". Viimeiseksi mainitussa Harmaaraita joutuu kaksijalkojen vangitsemaksi auttaessaan muita sotureita vapauttamaan muita kaapattuja kissoja näiden kynsistä, joten häntä ei ole ollenkaan seuraavassa kirjassa nimeltä "Tähtiyö".
"Auringonlasku" -kirjassa Vatukkakynsi nimetään Myrskyklaanin uudeksi varapäälliköksi Harmaaraidan tilalle, sillä Tulitähti myöntää, ettei Harmaaraita ole tulossa takaisin. Harmaaraita kuitenkin palaa kirjassa "Näkö", mutta Vatukkakynsi säilyttää varapäällikön asemansa.
Seppo Kurki
Seppo Juhani Kurki (22. elokuuta 1939 Kotka – 9. huhtikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen viulisti, oikeustieteen kandidaatti ja varatuomari.
Hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa Arno Granrothin johdolla (1952−65), Pariisissa Léon Nauwinckin ja Christian Ferrasin johdolla (1955−56 ja 1970) sekä Lontoossa Max Rostalin johdolla (1957). Kurki piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1954 ja soitti 15-vuotiaana Sibeliuksen viulukonserton Radion sinfoniaorkesterin solistina Lahdessa pidetyssä konsertissa. Myöhemmin hän esiintyi orkesterisolistina, studiomuusikkona ja Suomen Kansallisoopperan viulistina.
Kurki toimi myös Helsingin Teatteriorkesterin puheenjohtajana (1968–1970), Sibelius-Akatemian apulaissihteerinä ja Suomen Musiikkiopistojen Liiton taloudenhoitaja-sihteerinä 1969−70 sekä vakuutusoikeuden virkamiehenä vuosina 1973−2005.
Markku Mylly
Markku Olavi Mylly (s. 2. joulukuuta 1951 Kemi) on Euroopan meriturvallisuusviraston johtaja vuodesta 2012 alkaneen viisivuotiskauden ajan. Tätä ennen hän toimi Suomen Merenkulkulaitoksen pääjohtajana. Tämä on ensimmäinen kerta, kun suomalainen on valittu EU:n liikennealan viraston pääjohtajaksi.
Hän lähti merille 1973 ja työskenteli aluksi puolimatruusina ja matruusina useilla suomalaisilla kauppa-aluksilla. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon Raumalla 1980 ja toimi sen jälkeen useiden alusten päällikkönä. Vuonna 1987 hän siirtyi Merenkulkuhallituksen palvelukseen luotsiksi Tankarin luotsiasemalle, josta siirtyi Utöön. Tämän jälkeen hän toimi projektipäällikkönä Saaristomeren merenkulkupiirissä, jossa hän johti Nauvossa sijaitsevan meriliikenteen ohjauskeskuksen Archipelago VTS:n rakennustyötä. Ohjauskeskuksen toiminta alkoi 1993 ensimmäisenä alallaan.
Toimittuaan tämän jälkeen Pohjanlahden merenkulkupiirissä hänet nimitettiin 1999 apulaisjohtajaksi Merenkulkulaitoksen pääkonttoriin, jossa hänen tehtäviinsä kuuluivat muun muassa valtakunnallisen luotsaus- ja VTS-toiminnan johtaminen ja kehittäminen.
Vuonna 2000 hänestä tuli Merenkulkulaitoksen liikenneosaston osastopäällikkö. Tässä tehtävässä hän johti Suomenlahden yhteisen meriliikenteen ohjausjärjestelmän valmistelua yhteistyössä Venäjän ja Viron viranomaisten kanssa. Toimittuaan tämän jälkeen vielä projektipäällikkönä perustamassa Varustamoliikelaitosta ja oltuaan sen väliaikaisena toimitusjohtajana Mylly nimitettiin vuonna 2004 Merenkulkulaitoksen pääjohtajaksi. Hän oli tässä tehtävässä viimeinen merikapteeni ja viran viimeinen haltija, sillä vuonna 2009 Merenkulkulaitos yhdistettiin Tiehallinnon ja Ratahallintokeskuksen kanssa Liikennevirastoksi 
Mylly toimi pari kuukautta Liikenneviraston merenkulkuosaston ylijohtajana ja siirtyi Suomen Satamaliiton toimitusjohtajaksi 2010. Tästä tehtävästä hänet valittiin EMSAn pääjohtajaksi. Viraston pääkonttori sijaitsee Lissabonissa. Pääjohtajan toimikausi on viisivuotinen.
Hänellä on ollut luottamustehtäviä Hätäkeskuslaitoksen, Suomen Meripelastusseuran ja monien muiden merenkulkualan järjestöjen hallituksissa ja organisaatioissa. Hän on ollut myös kehittämässä merenkulkualan koulutusta ja vetänyt hankkeita, joissa valmisteltiin Euroopan Unioniin liittyneiden Viron, Bulgarian ja Kroatian merenkulkulainsäädäntöä ja muita hankkeita.
Hän sai merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 2012.
Johan Adolf Frey
Johan Adolf Frey (6. kesäkuuta 1828 Loviisa – 19. kesäkuuta 1891 Helsinki) oli suomalainen kenraali, opettaja ja raittiusmies.
Freyn vanhemmat olivat kollegiasessori Johan Adolf Frey vanhempi ja Helena Tuderman. Hän tuli vänrikiksi 1848 ja oli mukana Krimin sodassa 1854–1855, missä haavoittui pahoin. Hänet määrättiin venäjän kielen opettajaksi Haminan kadettikouluun 1857, vakinainen opettaja hänestä tuli 1859. Everstiksi Frey yleni 1883 ja palveluksesta erotessaan 1890 kenraalimajuriksi. Ennen kuolemaansa hän ehti olla lyhyen aikaa kouluhallituksessa venäjän kielen tarkastajana. Frey omisti Reitkallin kartanon Vehkalahdella, jossa hän harjoitti uudenaikaista karjanhoitoa. Hän oli myös innokas raittiumies, joka ajoi erityisesti alkoholistiparantoloiden perustamista. Hän julkaisi kirjasia ja esitelmiä raittiudesta myös suomeksi. Vuonna 1889 hän perusti Orimattilaan myöhemmin Yläneelle siirretyn Suomen ensimmäisen Turva-nimisen alkoholistiparantolan Victor Nyberghin, Kaarle Krohnin ja Elias Bergrothin kanssa. Raittiuden ystävät pystyttivät patsaan Freyn haudalle.
Freyn ensimmäinen puoliso vuodesta 1864 oli Natalia Katarina Bruun (k. 1873) ja toinen vuodesta 1878 Sophie Pauline Bruun (k. 1880). Pankinjohtaja ja poliitikko Alexander Frey (1877–1945) oli Freyn poika toisesta avioliitosta.
Carl Schlyter
Carl Schlyter (s. 7. tammikuuta 1968 Danderyd, Ruotsi) on ruotsalainen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 2009 vihreiden edustaja Euroopan parlamentissa, jossa hän on ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan varapuheenjohtaja.
EUFOR RD Congo
EUFOR RD Congo on Euroopan unionin vuonna 2006 Kongon demokraattisessa tasavallassa toteuttama kriisinhallintaoperaatio. Tarkoituksena oli tukea Kongossa järjestettyjä vaaleja ja varmistaa niiden demokraattinen ja rauhallinen sujuminen. EU-alueelta mukana oli 21 maata, mukaan lukien Suomi, sekä unionin ulkopuolisista maista Turkki ja Sveitsi. Kaikkiaan operaation kokonaisuusvahvuus oli 2 286 sotilasta, josta Suomen osuudeksi muotoutui 11 lääkintäalan ammattilaista sekä kolme esikuntaupseeria.
Karen Borca
Karen Borca (s. 5. syyskuuta 1948 Green Bay, Wisconsin) on yksi harvoista free jazzia päätoimisesti soittavista fagotisteista. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Cecil Taylorin kanssa. Hänen miehensä oli alttosaksofonisti Jimmy Lyons, joka oli Taylorin pysyvä yhteistyökumppani. Borca soitti myös Lyonsin yhtyeissä, kunnes tämä kuoli vuonna 1986. Sittemmin Borca on soittanut William Parkerin, Marco Eneidin ja Jackson Krallin kanssa.
Borca muutti noin yhdeksän kuukauden ikäisenä Iron Beltiin ja sai musiikinopetusta äidiltään. Hän soitti kymmenen vuoden ajan alttosaksofonia, mutta aloitti fagotinsoiton high schoolissa ja jatkoi sitä Wisconsinin yliopistossa. Hän opiskeli lisäksi New Yorkissa. Vuosina 1970–1971 hän soitti Cecil Taylorin big bandissa, ja vuosina 1971–1973 hän avusti tätä opettajana Antioch Collegessa. Hän tapasi Lyonin Taylorin kautta Antioch Collegen -aikoinaan. Hän toimi opetustehtävissä myös New Yorkissa. Hän avusti syksyllä 1974 Jimmy Lyonsia Bennington Collegessa. Pariskunta kiersi ja levytti yli kahdentoista vuoden ajan. Borca aloitti myös omien yhtyeidensä johtamisen vuonna 1972.
Borca on esiintynyt Berliinissä, Suomessa ja Sveitsissä.
Marie Anne Isler Béguin
Marie Anne Isler Béguin (s. 30. kesäkuuta 1956 Boulay-Moselle, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän oli Ranskan vihreiden edustajana Euroopan parlamentissa kolme kautta, 1991–1994 ja 1999–2009. Hän oli parlamentin varapuhemies 1992–1994.
Jacksonin piirikunta
Jacksonin piirikunta () on usean Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Indican diskografia
Tämä on artikkeli Indican diskografiasta.
Engelbrekt Engelbrektinpoika
Engelbrekt Engelbrektinpoika (1390-luku—4. toukokuuta 1436) oli ruotsalainen kapinanjohtaja ja valtakunnan päämies. Hän aloitti vuonna 1434 ns. Engelbrektin kapinan Kalmarin unionia hallinnutta kuningas Eerik Pommerilaista vastaan.
Engelbrekt Engelbrektinpoika kuului rälssimies-sukuun ja omisti kaivoksia Ruotsin Taalainmaan maakunnan Bergslagenin alueella. Hänen perheensä, joka oli alun perin kotoisin Saksasta, oli siirtynyt Ruotsiin 1360-luvulla. Perheen vaakunassa kolme puoli-liljaa muodosti kolmion. Engelbrektin puolisona oli Kaarina Laurintytär, jonka isä oli ilmeisesti rikas maanomistaja Lauri Peterinpoika Ramsta. Tämä omisti paljon maita Västmanlannissa ja Uplannissa. Avioliitto lienee solmittu noin vuonna 1428. Pariskunnalla ei tiedetä olleen ainakaan aikuiseksi eläneitä lapsia.
Vuoden 1434 kesäkuussa puhjenneen Engelbrektin kapinan syynä olivat tanskalaisten voutien mielivaltainen hallinto ja raskas verotus. Kapina levisi nopeasti koko Ruotsiin ja vuoden 1434 lopulla Eerik Pommerilainen joutui tekemään kapinallisten kanssa aselevon. Tammikuussa vuonna 1435 Engelbrekt nimitettiin Ruotsin valtakunnan päämieheksi ("rikshövitsman") Arbogan valtiopäivillä. Lokakuussa 1435 uudistuksiin sitoutunut Eerik Pommerilainen tunnustettiin uudelleen Ruotsin kuninkaaksi, mutta Engelbrekt säilytti edelleen valtakunnan päämiehen asemansa.
Kuninkaan rikottua lupauksensa kapina alkoi uudelleen vuoden 1436 alussa. Engelbrekt onnistui taas valtaamaan muutamassa kuukaudessa lähes koko Ruotsin. Ylhäisaateliston vaatimuksesta hän joutui kuitenkin jakamaan valtansa Kaarle Knuutinpoika Bonden kanssa.
4. toukokuuta 1436 Engelbrektin murhasi henkilökohtaisista syistä Hjälmaren-järven saarella Natt och Dag -sukuun kuuluva Maunu Pentinpoika. Hänet haudattiin Örebron kirkkoon.
Seuraavien vuosikymmenten aikana Engelbrektiä alettiin pitää Ruotsin kansallissankarina. Hänen panoksensa Eerik Pommerilaisen itsevaltaisten pyrkimysten torjujana olikin epäilemättä ratkaiseva, vaikka kansallismielisellä historiankirjoituksella onkin ollut taipumusta ylikorostaa hänen asemaansa.
Kuvanveistäjä Carl Gustaf Qvarnströmin (1810-1867) pronssipatsas Engelbrektistä paljastettiin Örebrossa vuonna 1865. Engelbrektiä esittäviä patsaita on myös Tukholmassa, Arbogassa ja Falunissa. Säveltäjä Nathaniel Berg (1879-1957) laati vuonna 1928 Engelbrektiä kuvaavan oopperan.
Grantin piirikunta
Grantin piirikunta () on usean Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Donelaitis-seura
Donelaitis-seura – Liettuan Ystävät on vuonna 1990 perustettu yhdistys, jonka tarkoitus on lisätä Liettuan kulttuurin tuntemusta Suomessa sekä suomalais-liettualaista kulttuuriyhteistyötä. Sitä edelsi 1930-luvulta vuoteen 1945 toiminut Suomalais-Liettualainen Yhdistys. Donelaitis-seuraan kuuluu noin 300 henkilöä sekä yhteisöinä Joensuun Seudun Donelaitis-seura, Tampereen Liettua-seura, Donelaitis – Turun seudun Liettuan ystävät ry ja Itä-Hämeen opisto. Liettuassa toimii myös Suomen ja Liettuan välinen ystävyysseura Lietuvos ir Suomijos Draugija.
Seuran lehti on kolmesti vuodessa ilmestyvä "Donelaitis". Seura muun muassa järjestää liettuan kielen opetusta ja erilaisia tilaisuuksia sekä ylläpitää kirjastoa, joka kuuluu osana Baltia-kirjastoon.
Lafayetten piirikunta
Lafayetten piirikunta () on kuuden Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Helmut Kretschmar
Helmut Kretschmar (s. 3. helmikuuta 1928 Kleve) on saksalainen tenori. Hän opiskeli Frankfurtissa Kurt Thomasin sekä Hans Emgen ja Detmoldissa Fred Huslerin johdolla. Vuonna 1953 hän saavutti ensipalkinnon Deutschen Musikhochschulenin laulukilpailussa ja vuonna 1958 Nordrhein-Westfalenin suuren taidepalkinnon. Vuonna 1954 Kretschmar oli mukana kantaesittämässä Arnold Schönbergin "Moses und Aronia". Vuonna 1961 hänestä tuli Detmoldin musiikkikorkeakoulun professori.
Krestchmarin ura konsertti- ja oratoriolaulajana alkoi vuonna 1953. Hän oli suuri Johann Sebastian Bachin tulkitsija ja teki konserttikiertueita kaikkialla maailmassa. Bachin lisäksi Krestchmar tulkitsi myös Georg Friedrich Händelin, Felix Mendelssohnin, Joseph Haydnin ja aikansa säveltäjien teoksia. Vaimonsa, pianisti Renate Fischerin kanssa hän esitti yksinlauluja, joita olivat säveltäneet Franz Schubert, Robert Schumann, Hugo Wolf ja Claude Debussy.
Krestchmaria kuullaan lukuisilla levytyksillä, myös oopperalevyillä ("Fidelio", "Moses und Aron").
Marzio Conti
Marzio Conti on italialainen huilisti ja kapellimestari. Hän syntyi Firenzessä ja aloitti musikaalisen uransa huilistina. Häntä pidettiin yhtenä johtavista soittajista maassaan, mutta hän hylkäsi uransa solistina keskittyäkseen orkesterinjohtoon. Hän on toiminut muun muassa Torinon filharmonisen orkesterin pääkapellimestarina ja San Remon sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana. Hän on levyttänyt lukuisille suurille levy-yhtiöille. Naxoksen kautta hän on julkaissut Gaetano Donizettin, Sergio Rendinen ja Gioacchino Rossinin teosten levytyksiä.
Nicole Kiil-Nielsen
Nicole Kiil-Nielsen (s. 21. elokuuta 1949 Larchamp, Mayenne, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän on ollut Europe Écologien edustajana Euroopan parlamentissa vuodesta 2009. Parlamentissa hän on EU:n ja Kazakstanin, EU:n ja Kirgisian sekä EU:n ja Uzbekistanin parlamentaarisissa yhteistyövaliokunnissa toimivan ja suhteista Tadžikistaniin, Turkmenistaniin ja Mongoliaan vastaavan valtuuskunnan varapuheenjohtaja. Hän on myös ulkoasiainvaliokunnan jäsen.
Kiil-Nielsen toimi Rennesin apulaiskaupunginjohtajana 2001–2008 vastuualueenaan hajautettu yhteistyö ja kansainvälinen solidaarisuus.
Being for the Benefit of Mr. Kite!
Being for the Benefit of Mr. Kite! on rock-yhtye The Beatlesin vuonna 1967 julkaisema kappale albumilta "Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band". Kappaleen tekijöiksi on merkitty John Lennon-Paul McCartney, mutta kappale on pääosin Lennonin tekemä. Kappale on hyvin psykedeelinen ja yksi The Beatlesin tuotannon psykedeelisimmistä lauluista. Lennon sai innoituksen kappaleeseen lukiessaan sanomalehteä, kuten hänellä oli tuolloin hyvin usein tapana. Lehdessä hän näki ilmoituksen taikurista nimeltä Mr. Kite. Lennon sepitti lauluun pihajuhlat, jossa Mr. Kite pitää show’nsa ja jossa ovat mukana Hendersonit ("The Hendersons") ja valssia tanssiva Henry-hevonen ("Henry the Horse").
Sveriges Arbetares Centralorganisation
Sveriges Arbetares Centralorganisation (lyh. SAC, myös SAC Syndikalisterna) on Ruotsissa toimiva syndikalistinen ammattiliitto. Vuonna 1910 perustetun SAC:n jäsenistöön kuuluu kaikkien ammattialojen edustajia sekä lisäksi työttömiä, opiskelijoita ja eläkeläisiä. Jäseniä sillä on nykyään noin 4 500. SAC:lla ei ole puheenjohtajaa, vaan sen toiminnasta vastaa sihteeristö.
Liiton tavoitteena on anarkososialistinen yhteiskunta ilman poliittisia, taloudellisia tai sosiaalisia hierarkioita. Se ilmoittaa olevansa myös antikapitalistinen, seksismin ja militarismin vastainen sekä feministinen. SAC toimii yhteistyössä useiden anarkististen ryhmien kanssa. Se oli vuonna 1922 mukana perustamassa anarkosyndikalistista Kansainvälistä työväenliittoa, mutta vetäytyi järjestön toiminnasta 1950-luvulla.
SAC julkaisee viikoittain ilmestyvää Arbetaren-lehteä. Liitolla on myös oma kustannusyhtiö Federativs, oma työttömyyskassa Sveriges Arbetares Arbetslöshetskassa (SAAK) sekä Tukholman Sveavägenillä sijaitseva toimitalo SAC-huset.
SAC on vuodesta 2000 lähtien jakanut Civilkuragepriset (Kansalaisrohkeuspalkinto) -nimistä tunnustuspalkintoa, joka perustettiin uusnatsien vuonna 1999 murhaaman ay-aktiivin Björn Söderbergin muistoksi.
Peplum-helma
Peplum-helma on paidan, takin, hameen tai leningin leveä, kellotettu helma, joka kiinnitetään vyötärölinjaan ja päättyy selvästi varsinaisen hameenhelman yläpuolelle. Peplum voi olla samaa kangasta kuin asun yläosa tai alaosa tai kokonaan eri materiaalia.
Peplum tuli muotiin vuonna 2012. Yksi ensimmäisistä sitä käyttäneistä julkisuuden henkilöistä oli Kim Kardashian.
Lovely Rita
'Lovely Rita' on brittiläisen rock-yhtyeen The Beatlesin kappale, vuodelta 1967 ja albumilta "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". Kappaleen tekijätietoihin on merkitty kappaleen tekijöiksi John Lennon-Paul McCartney, mutta kappale on pääasiassa McCartneyn tekemä. Se edustaa yksinkertaisempaa linjaa Beatlesin kokoeilevalla ja moniuloitteisella, hyvin taiteellisella edellämainitulla albumilla. Vaikka John Lennon vihasi kappaletta ja eikä pitänyt sitä Beatles-tyylisenä kappaleena antoi hän silti kappaleen äänityksissä parhaansa ja osallistui vahvasti kappaleen taustalauluun, tehdäkseen kappaleesta ja sitä myötä koko kunnianhimoisesta albumista yhä paremman. McCartney sai inspiraation kappaleeseen brittiläisestä naispuolisesta pysäköinnin valvojasta, joka antoi McCartneylle pysäköintisakot.
Getting Better
'Getting Better' on brittiläisen rock-yhtyeen The Beatlesin vuonna 1967 julkaistu kappale. Se sisältyy yhtyeen samana vuonna julkaistulle albumille "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". Kappaleen tekijätietoihin sen tekijöiksi on merkitty The Beatlesin lauluntekijäpari John Lennon-Paul McCartney. Kappaleen alkuperäisidea oli McCartneyn, mutta myös Lennon osallistui kappaleen tekoon, joten sen voi todeta olleen yhdessä tehty kappale.
The Beatles työskenteli Abbey Road Studioseilla, runsaasti levyttämässä ja tekemässä sävellystyötä yhtyeen albumia, "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Bandia" varten. Paul McCartney tunsi tarvitsevansa taukoa ja päätti lähteä kävelylle ystävänsä Hunter Daviesin ja lammaskoiransa Marthan kanssa. Kävelyllä McCartney sai inspiraation "Getting Betteriin". Davies kertoi laulun syntyhetkestä kirjassa Inside The Beatles näin:
Lause 'getting better' toi McCartneyn mieleen rumpali Jimmy Nicolin. Nicol oli tuurannut sairaana ollutta Ringo Starria ja soittanut useissa konserteissa The Beatlesin maailmankiertueella 1964. Hänen täytyi opetella kaikki soitettavat kappaleet hyvin nopeasti, mikä oli haastavaa. Joka konsertin jälkeen McCartney ja John Lennon olivat menneet kysymään Nicolilta 'Miten meni?' mihin tämä oli aina vastannut 'Parempaan päin' ('getting better'). Niinpä tästä lauseesta tuli aina Paulille mieleen Jimmy Nicol.
Kun McCartney tuli kävelyltä kotiinsa, hänellä oli suuri inspiraatio. Hän tapaili kitarallaan melodiaa, mihin hän kehitteli koko ajan lisää sanoja. McCartney jatkoi kappaleen hahmottelua pianolla. Samana iltana Lennon tuli käymään McCartneyn kotona. Tuolloin paikalla, mukana ollut Davies muistelee tapahtumaa näin:
Kappaleen optimistinen pääosa on McCartneyn käsialaa, minkä Lennonin väliosa täydentää ja tuo särmää kappaleeseen. Väliosassa Lennon kertoo elämänsä virheistä, joita hän katuu. Kertosäkeessä McCartney laulaa ""I have to admit it's getting better" (täytyy myöntää kaikki on paranemaan päin)", mihin Lennon vastaa ""It can't get much worse" (Ei voi paljon huonommin mennä)". Kappale äänitettiin yhdessä päivässä, 9. maaliskuuta 1967.
The Beatles kappaleella
Antti Rautiainen
Antti Rautiainen (s. 1979 Helsinki) on suomalainen kansalaisaktivisti, kirjailija ja anarkisti, joka on kirjoittanut myös salanimellä Veli Itäläinen. Hän on Voima-lehden Fifi-verkkolehden kolumnisti ja on kirjoittanut myös Väärinajattelija- ja Kapinatyöläinen-lehtiin.
Rautiainen asui vuodet 1999–2012 Venäjällä, jossa hän opiskeli matematiikkaa Moskovassa Kansojen ystävyyden yliopistossa ja työskenteli myöhemmin it-alalla. Rautiainen oli myös mukana paikallisten anarkistiryhmien toiminnassa ja osallistui muun muassa väkivaltaisiin yhteenottoihin paikallisten uusnatsien kanssa. Huhtikuussa 2012 Venäjän viranomaiset luokittelivat hänet turvallisuusuhaksi, eikä Rautiaisen oleskelulupaa enää uusittu vaan hänet karkotettiin maasta. Marraskuussa 2013 Tjumenin kaupungin syyttäjänvirasto kielsi Rautiaisen kahta vuotta aikaisemmin venäläisessä mielipidelehdessä julkaiseman artikkelin "ekstremistisenä".
Rautiaisen ensimmäinen kirja "Planeetan suurin ja viilein – tositarinoita Venäjältä" ilmestyi huhtikuussa 2012. Lisäksi Rautiainen on kääntänyt Suomesta turvapaikan saaneen venäläisen kirjailijan Pjotr Silajevin teoksen "Eksodus" salanimellä Veli Itäläinen.
Jokapäiväinen elämämme
Jokapäiväinen elämämme on Riikka Pelon toinen romaani, jonka julkaisi Teos huhtikuussa 2013. Se voitti julkaisuvuonnaan Finlandia-palkinnon. Teos oli myös vuoden 2014 Runeberg-palkintoehdokkaana.
Kirja kertoo venäläisen runoilija Marina Tsvetajevan (1892–1941) paosta miehensä ja tyttärensä kanssa vallankumouksen jaloista Tšekkoslovakiaan sekä Tsvetajevan runojen kirjoittamisesta siellä, siirtymisestä Pariisiin, jossa mies ja tytär ovat Neuvostoliiton salaisen poliisin palveluksessa, ja paluusta Moskovaan. Neuvostoliitossa Stalinin vainot erottavat heidät toisistaan.
Sam Most
Sam Most (16. joulukuuta 1930 Atlantic City, New Jersey – 13. kesäkuuta 2013 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzia soittanut huilisti ja tenorisaksofonisti. Harvemmin hän soitti myös klarinettia. Hän oli klarinetisti Abe Mostin veli. Hän soitti varhain Tommy Dorseyn (1948), Boyd Raeburnin ja Don Redmanin orkestereissa. Hän johti ensimmäisen oman sessionsa vuonna 1953.
Most levytti sessiota monille eri levymerkeille ja työskenteli muiden muassa Chris Connorin, Paul Quinichetten, Teddy Wilsonin, Buddy Richin, Red Norvon ja Louie Bellsonin kanssa. Hän kuoli 82-vuotiaana syöpään. Hän oli naimaton.
Abe Most
Abe Most (27. helmikuuta 1920 New York, New York – 10. lokakuuta 2002) oli yhdysvaltalainen swing-klarinetisti. Hän oli huilisti Sam Mostin vanhempi veli. Hän työskenteli Les Brownin kanssa vuonna 1939, suoritti vuosina 1942–1945 asepalvelusta ja teki lyhytaikaista yhteistyötä Tommy Dorseyn kanssa vuonna 1946. 1940-luvun lopussa Most muutti Los Angelesiin, jossa hän toimi studiomuusikkona. Hän soitti toisinaan yhdessä veljensä kanssa. Hän myös johti omia sessioitaan.
Donna Brown (sopraano)
Donna Brown (s. 1955) on kanadalainen sopraano. Hän opiskeli pianonsoittoa, laulua ja sävellystä Ottawassa sekä Montrealin McGill-yliopistossa ennen muuttamistaan Pariisiin. Lisäksi hän pääsi stipendeillä opiskelemaan Wieniin ja Salzburgiin opettajanaan muun muassa Edith Mathis. Brown on saanut kriitikoilta kiitosta esiintymisistään Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Straussin, Georg Friedrich Händelin ja Giuseppe Verdin oopperoissa. Brown esiintyi Lyonin oopperassa Claude Debussyn keskeneräisen "Rodrigue et Chimne" -oopperan kantaesityksessä.
Resitalistina Brown on esiintynyt muiden muassa Michel D'Alberton, Roger Vignolesin, Maria João Piresin, Alain Planesin, Jean-Marc Luisadan, Stephane Lemelinin, Andrew Tunisin ja Philippe Cassardin kanssa.
Donna Quinn-Brown
Donna (Quinn-)Brown (s. 12. lokakuuta 1963 Pittsworth, Queensland) on australialainen entinen koripalloilija. Hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen maansa naisten koripallojoukkueeseen vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa. Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa hän oli mukana sijoittumassa neljänneksi.
Donna Brown
Donna Brown voi viitata seuraaviin henkilöihin:Lisäksi Donna Brown on ollut seuraavien fiktiivisten henkilöiden nimenä:
Gonzalo Guerrero
Gonzalo Guerrero (k. 13. elokuuta 1536) oli espanjalainen sotilas, joka vietti valtaosan elämästään mayojen parissa.
Gonzalo Guerreron varhaisista vaiheista ei tiedetä varmuudella juuri mitään. Arvellaan, että hän olisi matkustanut Uuteen maailmaan vuonna 1509 Kristoffer Kolumbuksen pojan Diegon aluksella. Määränpää oli Espanjan Karibian pääkaupunki Santo Domingo Hispaniolan saarella (nyk. Dominikaaninen tasavalta). Sieltä matka jatkui seuraavana vuonna nykyisen Panaman alueella sijaitsevaan Santa María de la Antigua del Darién siirtokuntaan. Siirtokunta oli Espanjan ensimmäinen Amerikan mantereella. Vuonna 1511 oli vuorossa paluu Haitille (Hispaniola). Matka kuitenkin katkesi Jamaikan eteläpuolella, kun alus haaksirikkoutui myrskyssä. Kaksikymmentä henkeä onnistui pelastautumaan pelastusveneeseen, mukana Gonzalon lisäksi muun muassa laivan kapteeni Valdivia. Parin viikon kuluttua pelastusvene rantautui Jukatanin niemimaan pohjoiskärkeen (nyk. Cabo Catoche Meksikossa). Hengissä oli enää puolet haaksirikosta selvinneistä.
Gonzalon koettelemukset eivät kuitenkaan päättyneet siihen. Heidän rantauduttuaan heidät piiritti joukko paikallisia alkuasukkaita. Selviytyneet vangittiin ja vietiin läheiseen Ekabin asutuskeskukseen. Espanjalaisen historioitsijan Francisco Salazarin mukaan viisi miehistä uhrattiin saman tien jumalille. Gonzalon ja andalusialainen munkki Jerónimo de Aguilar laitettiin häkkiin odottamaan seuraavaa uhraustilaisuutta. Miehet onnistuivat kuitenkin pakenemaan seuraavan yön turvin. Muutaman päivän kuluttua karkurit jäivät mayapäällikkö Aquincuzin vangeiksi ja heistä tehtiin hänen orjiaan Xamanzanan kaupunkiin.
Molemmat oppivat pian uuden kielen. He saivat sotilaskoulutuksen sekä näkyvät muistutukset soturiyhteisön jäsenyydestä; kasvolävistykset ja -tatuoinnin. Toisin kuin Jerónimo Gonzalon sopeutui kuitenkin nopeasti uuteen tilanteeseensa. Hänen sotilaalliset taitonsa herättivät mayojen keskuudessa kunnioitusta. Aquincuzin kuoltua hänen poikansa Taxmar lahjoitti Gonzalon mayapäällikkö Nachancanille Chetumalin kaupunkiin.
Kullanhimostaan ja raakuudestaan tunnettu konkistadori Hernán Cortés saapui Jukatanin niemimaalle helmikuussa 1519. Paikallisilta hän sai kuulla intiaanien parissa asuvista espanjalaisista. Jerónimo iloitsi suuresti vapauduttuaan, mutta Gonzalo ilmoitti Jerónimon välityksellä olevansa tyytyväinen nykyiseen tilaansa: Lapsillaan Gonzalo viittasi mayavaimonsa kanssa saamiinsa lapsiin, joita pidetään Meksikon ensimmäisinä mestitseinä. Nyky-Meksikossa Gonzalo tunnetaankin myös nimellä "el padre del mestizaje", mestitsien isä.
Cortésin entinen upseeri Pedro de Alvarado hyökkäsi elokuussa 1536 tolupanintiaaneja vastaan tarkoituksenaan murskata heidät. Gonzalo ymmärsi, mihin alueen hallinnan menettäminen espanjalaisille pian johtaisi. Hän halusi puolustaa uutta kansaansa ja oli mayasoturijoukon mukana auttamassa puolustautuvia tolupaneja. Gonzalo sai surmansa entisten maanmiestensä musketin laukauksesta.
Nymphomaniac
Nymphomaniac (tyyliteltynä "Nymph()maniac") on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut kaksiosainen tanskalainen art house -elokuva, jonka on ohjannut Lars von Trier. Elokuva on noin neljän tunnin pituinen, ja myöhemmin vuonna 2014 elokuvasta julkaistiin noin viisi ja puoli tuntia kestävä versio. Neljän tunnin versiota kutsutaan sensuroiduksi. Pidemmässä versiossa von Trier kunnioittaa taiteilijanvapautta niin pitkälle kuin mahdollista. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 7. helmikuuta 2014.
Elokuva esittelee itsensä nymfomaaniksi diagnosoivan Joe-nimisen naisen (Charlotte Gainsbourg, takaumissa Stacy Martin) seksuaalisen historian lapsuusleikeistä teini-iän kautta noin 50-vuotiaaksi. Nainen kertoo seksuaalihistoriansa miehelle (Stellan Skarsgård), joka löysi hänet hakattuna kadulta ja vei kotiinsa. Elokuvassa on runsaasti yhdyntöjä sekä lähikuvaa sukupuolielimistä.
Elokuvan traileri on myös suorasukainen. Se näytettiin kerran erehdyksessä ennen lapsille tarkoitettua elokuvaa Yhdysvalloissa.
Jim Galloway
James Bradie ”Jim” Galloway (28. heinäkuuta 1936 Kilwinning, Ayrshire, Skotlanti – 30. joulukuuta 2014) oli jazzia esittävä saksofonisti ja klarinetisti, joka aloitti uransa Glasgow’ssa. Hän muutti Torontoon vuonna 1964. Siellä hän työskenteli aluksi Metro Stompersin kanssa ja nousi sen johtoon vuonna 1968. Hän soitti Jay McShannin ja Buddy Taten kanssa. Galloway sai huomiota varsinkin sopraanosaksofonistin taidoillaan.
Galloway julkaisi useita omia albumeita ja esiintyi monien muiden levytyksillä. Hän toimi myös torontolaisten klubien ja TD Canada Trust Downtown Jazz Festivalin taiteellisena johtajana.
Kozelštšyna
Kozelštšyna (, ) on pieni kaupunkityyppinen taajama Ukrainan keskiosissa Pultavan alueella, linnuntietä noin 274 kilometriä Kiovasta kaakkoon. Kozelštšyna on Kozelštšynan piirin hallinnollinen keskus. Kozelštšynan taajamassa asui vuoden 2013 alussa 3 805 ja koko piirissä 20 259 asukasta. Kozelštšynan ohella piirissä on toinenkin pieni kaupunkimainen taajamaa (Nova Haleštšyna, ukr. Нова Галещина, 2 300 as.), mutta pääosa väestöstä asuu maaseutukylissä.
Kozelštšynan taajama ja piiri sijaitsee Krementšukista koilliseen johtavan Ukrainan rautateiden pääratoihin kuuluvan radan varrella. Hieman etelämpänä piirin läpi kulkee myös valtatie M22, osa eurooppatietä ), jota pitkin Kozelštšynaan on noin 42 kilometrin matka Krementšukin keskustasta.
Enrico Zoffoli
Enrico Zoffoli (3. syyskuuta 1915 Marino, Italia – 16. kesäkuuta 1996 Rooma, italia) oli italialainen pappi ja professori.
Zoffoli vihittiin papiksi 29. huhtikuuta 1939. Hän väitteli filosofian tohtoriksi ja oli toimi professorina Accademia Nazionale di San Tommaso D'Aquinossa ja sen jälkeen Paavillisessa Lateraani-yliopistossa. Hän kirjoitti useita teoksia aiheina filosofia, hengellisyys, teologian, historian ja hagiografia. Hänen merkittävin teoksen on monumentaalinen tutkimus Ristin Paolon elämästä ja hengellisyydestä. Zoffolin ajatteluun vaikuttivat voimakkaasti Pyhä Tuomas Akvinolainen ja karmeliittanunna Marie Françoise Thérèse Martin. Vuonna 1992 hän julkaisi kristinuskon tietosanakirjan "Dizionario del Cristianesimo", jota seuraavana vuonna tervehdittiin innokkaasti L'Osservatore Romano -lehdessä. Viimeisinä elinvuosinaan hän syventyi eukaristian mysteeriin ja otti kantaa neokatekumenaalisen yhteisön tekemiin virheisiin.
Uhri (täsmennyssivu)
Uhri voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Captured Live!
Captured Live! on yhdysvaltalaisen kitaristi, laulaja, lauluntekijä, yhtyeenjohtaja ja tuottaja Johnny Winterin live-albumi vuodelta 1976.
Levy-yhtiö on Blue Sky Records ja luettelotunnus Blue Sky SKY 69230. Jakelusta on vastannut emoyhtiö CBS Records.
Winter on itse tuottanut levyn. Äänityksestä on vastannut Wally Heider Studios, L.A.. Muut ääni-insinöörit ovat Ray Thompson ja Shelly Yakus. Yakus on toiminut teknisenä johtajana (Technical Direction) sekä miksannut albumin New Yorkissa Record Plant -studioilla apunaan David Thoemer. Masteroinnin on tehnyt Greg Calbi New Yorkissa Master Cutting Roomissa.
Järjestelyistä on vastannut Andy Bloch ja konsulttina (Organic Advisor) on toiminut Steve Paul.
Taidesuunnittelusta ovat vastanneet Theresa Allen ja John Berg. Kannessa olevan valokuvan on ottanut Mick Rock ja takakannen yhtyekuvan konserttitilanteesta Jim Marshall.
Kiitoksissa on mainittu myös Showco, Teddy Slatus, Rick Dobbis, Marcia Franklin, Mike Valenti, Brian Valenti, George Crombez, Eddie Faulkner, Marty Brownstein ja Paul Prestopino.Kappaleiden "Roll with Me", "Rock & Roll People" ja "Sweet Papa John" studioversiot kuultiin Winterin edellisellä albumilla "John Dawson Winter III".
Autobahn A2 (Sveitsi)
Autobahn A2 on moottoritie Sveitsissä.
A2 on koko Sveitsin poikki, pohjoisesta etelään kulkeva moottoritie, joka alkaa Baselista Saksan rajalta ja läheltä Ranskan rajaa päättyen Chiassoon, Italian rajalle. Baselissa A2 liittyy Saksan moottoritiehen A5. Liityntä Ranskan moottoritiehen A35 on moottoritietä A3 pitkin. A2 kulkee suurelta osin kansallisen valtatien N2 reittiä ().
Autobahn A2 kulkee samaa reittiä muiden moottoriteiden kanssa:
A2 kulkee kahdeksan kantonin alueella. Tie on koko matkaltaan, lukuun ottamatta Gotthardin maantietunnelia, vähintään 2-kaistainen. Moottoritien pituus on noin 290 kilometriä.
A2:n liikennemäärät ovat suurimpia Baselin ympäristössä. Kaupungin itäpuolella Muttenzissa keskimääräinen vuorokautinen moottoriajoneuvomäärä oli vuonna 2011 noin 128 000 ajoneuvoa. Vilkkaita osuuksia on myös Oltenin ja Luzernin seudulla, jossa liikennemäärät ovat 80 000–90 000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Rajan ylittää sekä pohjoisessa että etelässä noin 55 000 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Kultamarkka (Saksa)
Kultamarkka (saksaksi epävirallisesti "Goldmark", virallisesti "die Mark") oli saksalainen rahayksikkö vuosina 1873–1914. Seteleiden ja peruskolikoiden lisäksi painettiin kulta- ja hopeakolikoita. Rahan korvasi myöhemmin paperimarkka 4. elokuuta 1914.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksan haluttiin maksavan sotakorvaukset kultamarkoilla eikä paperimarkoilla. Saksan piti sopimuksen mukaan maksaa yhteensä 132 miljardia kultamarkkaa. Vuosina 1920–1931 Saksa maksoi sotakorvauksia 20 miljardia kultamarkkaa. Sotakorvauksia maksettiin myös paperimarkoilla vuoteen 1933 saakka. Viimeiset ensimmäisen maailmansodan sotakorvaukset saatiin maksettua 3. lokakuuta 2010.
Jagjit Singh Aurora
Jagjit Singh Aurora (13. helmikuuta 1917 – 3. toukokuuta 2005) oli intialainen kenraali, joka johti ylipäällikkönä joukkonsa voittoon vuoden 1971 Kolmannessa Intian–Pakistanin sodassa, joka johti Bangladeshin itsenäistymiseen. Aurora oli osallistunut kahteen aikaisempaan sotaan Pakistania vastaan vuosina 1947-1949 ja 1965. Sotilasuransa päättymisen jälkeen Aurora keskittyi sikhien asian edistämiseen.
Zamindari
Zamindari on intialainen nimitys aatelille tai suurmaanomistajille. Kantasana tulee persiasta, ja sitä on käytetty laajasti mogulien ja muslimidynastioiden valtakausilla.
Tarkka merkitys on vaihdellut alueelta toiselle. Bengalissa zamindarin asema oli perinnöllinen, ja zamindarit hoitivat verotuksen ja saivat pitää kymmenen prosenttia hallitsemansa alueen verotuotoista. Brittihallinto teki heistä myös maanomistajia, ja näin syntyi aatelisluokka jonka asema säilyi Intian itsenäistymiseen asti. Uttar Pradeshissa zamindarit olivat suurmaanomistajia, muualla Pohjois-Intiassa kylän zamindarit hallitsivat ja viljelivät kylän viljelysmaita yhdessä. Maratin valtakunnassa zamindari oli periytyvä veronkerääjän virka.
Uwa Elderson Echiéjilé
Uwa Elderson Echiéjilé (s. 20. tammikuuta 1988), pelaajanimeltään Elderson on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa AS Monacoa. Hän on edustanut tätä joukkuetta vuodesta 2010. Echiéjilén pelipaikka on vasen laitapuolustaja. Urallansa hän on myös edustanut ranskalaista Stade Rennais FC:tä vuosina 2007-2010, vuosina 2004-2007 kasvattajaseuraansa Bendel Insurance FC:tä sekä vuosina 2010-2014 portugalilaista SC Bragaa. Nigerian jalkapallomaajoukkueessa Echiéjilé on pelannut vuodesta 2009. Hän on tehnyt 38:ssa pelaamassaan ottelussa kolme maalia. Hän kuului myös maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuissa ja vuoden 2013 Confederations Cupissa. Vuonna 2013 hän voitti myös Afrikan mestaruuden Nigerian joukkueessa.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1966
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1966 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat Mestaruussarjaan kaudeksi 1967.
Suomen jalkapallon sarjataulukoita
Tartronihappo
Tartronihappo eli hydroksimalonihappo (CHO) on dikarboksyylihappo, joka sisältää myös hydroksyyliryhmän. Yhdistettä käytetään pääasiassa laboratoriokemikaalina.
Tartronihappo on huoneenlämpötilassa kellertävää kiinteää ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kuumennettaessa tartronihappoa yli sen sulamispisteen yhdiste hajoaa polyglykoliksi ja hiilidioksidiksi. Tartronihapon liuokset ovat heikosti happamia ja se muodostaa metallien kanssa suoloja ja kelaatteja.
Tartronihappoa voidaan syntetisoida katalyyttisesti hapettamalla glyserolia. Välituotteina muodostuu dihydroksiasetonia ja glyseriinihappoa. Yhdiste voidaan hapettaa edelleen mesoksaalihapoksi. Muita tartronihapon valmistusmenetelmiä ovat malonihapon otsonolyysi tai käyttämällä lähtöaineena viinihappoa tai dietyylibentsyloksimalonaattia. Tartronihapon pääasiallinen käyttökohde on käyttö laboratoriokemikaalina. Sitä voidaan käyttää myös lääkeaineiden synteeseissä ja korroosionestoaineissa.