Mary Anning
Mary Anning (21. toukokuuta 1799 Lyme Regis, Ison-Britannian kuningaskunta – 9. maaliskuuta 1847 Lyme Regis, Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen paleontologi. Hänellä ei ollut tieteellistä koulutusta, mutta hänen löytämänsä fossiilit vaikuttivat merkittävisti varhaisen paleontologian kehittymiseen. Monet tunnetut tieteilijät ja keräilijät ostivat hänen löytämiään fossiileja.
Mary Anning oli toinen Richard Anningin ja Mary Mooren aikuisiälle selvinneistä lapsista. Richard Anning oli huonekalupuuseppä ja fossiilien kerääjä. Perheen toimeentulo perustui pitkälti heidän kotinsa läheltä Englannin kanaalin rannikolta kerättyjen fossiilien myymiseen. Richardin kuoltua vuonna 1810 perhe eli pääosin köyhäinapuun.
Mary, hänen veljensä Joseph ja heidän äitinsä jatkoivat fossiilien myymistä vielä Richardin kuoltuakin lisätoimeentulojen hankkimiseksi. He myivät muun muassa ammoniitteja ja belemniittejä. Kun fossiilit olivat heräneet keräilijä Thomas Birchin huomion, hän alkoi avustaa perhettä taloudellisesti hankkimalla useita heidän näytteistään. Hän lajoitti myöhemmin perheelle sen erityisen vaikeassa hetkessä tuotot, jotka hän sai kokoelmansa myynnistä.
Joseph Anning löysi vuonna 1810 ensimmäisen tunnetun "Ichthyosauruksen" jäänteet. Mary kaivoi sen esiin, ja jossain lähteissä itse löytökin on sanottu olleen hänen. Brittiläinen lääkäri Everard Home kuvaili Anningien löytä pian tämän jälkeen.
Mary Anningin tunnetuin löytö oli vuonna 1824 löydetty täydellinen "Plesiosauruksen" luuranko. Kun ranskalainen eläintieteilijä Georges Cuvier näki piirustukset löydöstä englantilaisen geologin ja paleontologin William Conybearen papereissa, hän epäili niiden todellisuutta. Cuvier kuitenkin tunnusti luurangon, minkä jälkeen tieteellinen yhteisökin alkoi tunnustaa Anningien kaivamien fossiilien paleontologisen arvon.
Mary Anningista tuli tunnettu ja monet paleontologit, keräilijät ja turistivat matkustivat Lyme Regisiin ostaman häneltä fossiileja. Anningin löysi uusia näytteitä ja kaivoi esiin uusia "Ichthyosaurus"-luurankoja, vuonna 1828 ensimmäisen Saksan ulkopuolelta löydetyn lentoliskon, "Dimorphodon macronyxin", ja vuonna 1829 "Squaloraja"-nimen saaneen kalan.
Vaikka Anningilla ei ollut tieteellistä koulutusta, hänen maineensa levisi pääosin yläluokkaan kuuluneiden miespaleontologien keskuudessa. Hänen etsintäretkilleen osallistuivat muun muassa paleontologit William Buckland ja Richard Owen. Monet keräilijät laittoivat kuitenkin omiin nimiinsä Anningilta ostamansa luurangot, ja toisaalta useissa lehdissä ei mainittu löytöjen yhteydessä Anningin nimeä. Kuuluisista tieteilijöistä muun muassa Hendy De la Beche ja Gideon Mantell antoivat julkisesti Anningille kunnian tämän löydöistään.
Anning vietti elämänsä ja teki löytönsä Lyme Regisin ympäristössä eikä poistunut sieltä kuin kerran, kun hän teki lyhyen matkan Lontooseen. Hän kuoli rintasyöpään 9. maaliskuuta 1847.
Anningin tekemät fossiililöydöt olivat ajalleen poikkeuksellisia, ja ne toivat esille paljon lisää todisteita Mana historiasta. Löydöt auttoivat paleontologian kehittymistä ja antoivat monille brittitieteilijöille mahdollisuuden tutkia Maan geologiaa.
Anningin kuoltua Geological Society of Londonin presidentti kirjoitti hänestä kiitostekstin järjestön vuotuisessa kirjelmässä, vaikka järjestö hyväksyi naisjäsenet vasta vuonna 1904, melkein 60 vuotta Anningin kuoleman jälkeen. Royal Society valitsi vuonna 2010 Anningin Britannian historian kymmenen tärkeimmän naistieteilijän joukkoon.