hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Adolf Sinzinger
Adolf Sinzinger (29. tammikuuta 1891 Suben, Itävalta – 15. kesäkuuta 1974) oli itävaltalaissyntyinen kenraaliluutnantti Saksan armeijassa toisen maailmansodan aikana.
Natsi-Saksan liitettyä Itävallan alueisiinsa Sinzinger jäi palvelemaan Saksan armeijaan. Sodan alkupuolella hän johti joukkojaan menestyksekkääsi, sillä hänet palkittiin rautaristin ritariristillä 9. helmikuuta 1942. Tuolloin hän toimi 257. jalkaväkirykmentin päällikkönä. Hänet siirrettiin divisioonankomentajaksi Saksan 83. jalkaväkidivisioonaan 12. helmikuuta 1942 ja hän toimi tehtävässä 2. marraskuuta 1942 saakka. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1. huhtikuuta 1942. Tammikuussa 1943 hän siirtyi väliaikaisesti 377. jalkaväkidivisioonan komentajaksi.
Vuonna 1943 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultaisella puoluemerkillä palkituiden kenraalien ja amiraalien harvalukuiseen joukkoon. Adolf Hitler myönsi hänelle kyseisen mitalin 30. tammikuuta, kansallissosialistisen puolueen valtaannousun kymmenentenä juhlapäivänä.
Vuonna 1944 heinäkuun 20. päivän salaliiton aikana Sinzinger toimi Wienin sotilaskomendanttina. Salaliittolaiset räjäyttivät pommin Hitlerin päämajassa Itä-Preussissa ja aloittivat vallankaappausyrityksensä soittamalla sotilaspiireihin värväten armeijan paikalliskomentajia mukaan. Peitetoimena he syyttivät SS:ää Hitlerin tappamisesta ja sanoivat sen yrittävän vallankaappausta. Sinzinger uskoi hämäyksen ja pidätti SS:n Wienin poliisijohtaja SS-Brigadeführer Leo Gotzmannin. Salaliitto kuitenkin kaatui Hitlerin jäätyä henkiin. Seuraavana päivänä Sinzingerin ja muiden Wienissä tietämättään vallankaappaajien puolella toimineiden upseerien täytyi kohdata natsipuolueen aluejohtaja Baldur von Schirach, joka raivoissaan repi kultaisen puoluemerkin pois kenraaliluutnantin rinnasta.
Nabucco (kaasuputki)
Nabucco on maakaasuputkihanke, jolla on tarkoitus tuoda EU:n alueella maakaasua Kaspianmereltä. Se rakennetaan Venäjän South Stream -hankkeen kilpailijaksi, ja sillä on tarkoitus vähentää Euroopan riippuvuutta Venäjän kaasutoimituksista. Hankkeen suunnitelman mukaan putki valmistuisi 2015. Sen hinnaksi on arvioitu kahdeksan miljardia euroa.
Nabucco-yhtymän maat Turkki, Bulgaria, Romania, Unkari ja Itävalta ovat allekirjoittaneet sopimuksen putken rakentamisesta, ja maakaasun tuottaja Turkmenistan on ilmoittanut kannattavansa rakentamista. Venäjä pyritään saamaan hankkeeseen mukaan.
Kaasuputkihanke sai nimensä Giuseppe Verdin oopperan "Nabucco" mukaan, jota hankkeen alullepanneiden OMV:n, MOL:n, Transgazin, Bulgargazin ja Botasin edustajat olivat olleet vuonna 2002 tapaamisensa yhteydessä kuuntelemassa Wienin valtionoopperassa.
Per-Erik Hägg
Per-Erik Hägg (s. 6. syyskuuta 1926) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Hägg edusti urallaan Porvoon Akillesta 1945–1948 1. divisioonassa ja 2. divisioonassa sekä Kiffeniä 1948–1951 mestaruussarjassa. Hänen paras saavutuksensa oli SM-pronssi kaudella 1949. Kaikkiaan Hägg pelasi neljän kauden aikana 72 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 44 maalia.
Maajoukkueessa Hägg pelasi vuosina 1948–1949 yhteensä kolme maaottelua.
Kevin Bieksa
Kevin Francesco Bieksa (s. 16. kesäkuuta 1981 Grimsby, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL:ssä Anaheim Ducksia. Pelipaikaltaan Bieksa on puolustaja ja hän laukoo oikealta. Hänellä on liettualaiset sukujuuret.
Bieksa pelasi kaudesta 2000–2001 neljä vuotta Bowling Greenin yliopistossa Central Collegiate Hockey Association-liigassa (CCHA). Ensimmäisen yliopistokauden jälkeen Vancouver Canucks varasi hänet varausvuorolla 151. Kauden 2003–2004 hän siirtyi kesken kauden Canucksin farmijoukkue Manitoba Mooseen AHL:ään ja pelasi siellä kauden neljä viimeistä ottelua. Kaudella 2004-2005 hänet valittiin AHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Bieksa aloitti seuraavan kauden hyvin Manitobassa ja sai palkinnoksi kutsun NHL:ään. Hän teki debyytin Canucksin riveissä 19.12.2005 Los Angeles Kingsia vastaan. Bieksa pelasi avauskaudellaan NHL:ssä 39 ottelua ja sai peliaikaa keskimäärin 16 minuuttia ottelussa.
Bieksa avasi maalitilinsä NHL:ssä 13.10.2006 Vesa Toskalan taakse tappio-ottelussa San Jose Sharksia vastaan. Bieksa nopeasti murtautui Canucksin kärkipuolustajien joukkoon ja runkosarjan päätyttyä oli kerännyt joukkueen puolustajista eniten syöttöjä, pisteitä ja jäähyminuutteja, samalla tehtyään myös puolustajalle kovat 12 maalia. Kun Anaheim Ducks oli tiputtanut Canucksin toisella kierroksella pudotuspeleissä, huomioi seurajohto Bieksan läpimurtokauden tekemällä hänen kanssaan kolmen vuoden jatkosopimuksen arvoltaan 11,25 miljoonaa dollaria.
1.11.2007 Nashville Predatorsin Vernon Fiddlerin luistin viilsi Bieksan pohkeen auki ja hän joutui jättämään pelikentät pitkäksi aikaa ja pelasi kaudella 2007–2008 vain 34 ottelua, tehden niissä 12 tehopistettä.
Bieksa kärsi loukkaantumisista myös seuraavalla kaudella. Hän loukkasi polvensa 11.10.2008 yritettyään taklata Calgary Flamesin Wayne Primeauta. Bieksa selvisi tilanteesta kuitenkin vain viikon sairauslomalla. 4.12.2008 Bieksa loukkantui ottelussa Nashville Predatorsia vastaan yritettyään irrottaa kiekkoa luistimestaan. Hän pelasi vielä kaksi ottelua kunnes sai tietää että hänen vasemmassa jalassa oli murtuma. Bieksa palasi jäälle oltuaan sivussa kuusi peliä. Loukkaantumisista huolimatta hän oli kaudella Canucksin tehokkain puolustaja tehtyään tehot 11+32=43
Bieksalla ja hänen vaimollaan Katiella on yksi poika, vuonna 2007 syntynyt Cole Walter.
Laulava porsas: Suuri seikkailu
Laulava porsas: Suuri seikkailu ("Charlotte’s Web 2: Wilbur’s Great Adventure") on vuonna 2003 ilmestynyt jatko-osa Hanna-Barberan vuoden 1973 elokuvalle "Laulava porsas". Elokuvan on ohjannut Mario Piluso. David Berón on Wilburin äänenä englanninkielisessä versiossa.
Claude Lapointe
Claude Laponte (s. 11. lokakuuta 1968 Lachine, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija.
Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Claude edusti uransa aikana viittä NHL-seuraa. Ne olivat Quebec Nordiques, Colorado Avalanche, Calgary Flames, New York Islanders ja Philadelphia Flyers. Hän edusti myös sveitsiläistä SC Berniä vuonna 2006.
Hannu Hämäläinen (jalkapalloilija)
Hannu Hämäläinen (s. 1. tammikuuta 1948 Äänekoski) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Hämäläinen aloitti uransa Äänekosken Huimassa 2. divisioonassa 1966. Hän siirtyi Käpylän Urheilu-Veikkoihin kaudeksi 1967 ja sieltä seuraavana vuonna mestaruussarjan Lahden Reippaaseen. Hämäläinen pelasi Reippaassa 1968–1970 ja 1975–1981. Lisäksi hän edusti Kuusysiä 1971–1972 ja Helsingin Jalkapalloklubia 1973–1974. Hän voitti Reippaassa Suomen mestaruuden 1970 ja Suomen Cupin kolmesti vuosina 1975, 1976 ja 1978 sekä HJK:ssa mestaruuden 1973. Kaikkiaan Hämäläinen pelasi 13 kauden aikana 212 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 35 maalia.
Maajoukkueessa Hämäläinen pelasi vuosina 1975–1976 yhteensä viisi maaottelua.
Loistokeisarikala
Loistokeisarikala ("Pomacanthus xanthometopon" vanh. myös "Euxiphipops xanthometopon" ja "Holacanthus xanthometopon") on keisarikaloihin kuuluva kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa. 
__notoc__
Loistokeisarikala kasvaa 38 cm pitkäksi. Poikasen väri poikkeaa aikuisen kalan värityksestä tyystin: nuoret yksilöt ovat ruskeavalkoraitaisia, aikuiset turkoosinsinisiä, ja niillä on kirkkaankeltainen pyrstö ja silmänympäristö, sekä tummansininen pää ja pilkku pyrstössä. Koirasta ja naarasta ei voi erottaa ulkonäön perusteella.
Loistokeisarikala on kotoisin indopasifiselta merialueelta.
Loistokeisarikala viettää luonnossa päivänsä nyppien koralliriutalta sienieläimiä, Meriakvaariossa sen ruokavalioon kuuluvat levävalmisteet ja lihapitoiset pakasteruoat. Sitä ei voi pitää riutta-akvaariossa sillä se syö pehmytkorallit, ja näykkii kivikorallien tentakkeleita ja monia selkärangattomia. Se on myös varsin reviiritietoinen, eikä sovellu toisten keisarikalojen seuraan.
Hannu Hämäläinen
Hannu Hämäläinen voi tarkoittaa jotakin seuraavista henkilöistä:
Alfred Philippi
Alfred Philippi (3. elokuuta 1903 - 15. kesäkuuta 1994) oli saksalainen kenraalimajuri toisen maailmansodan aikana.
Philippi toimi rykmentinkomentajana mm. 304. jalkaväkidivisioonassa, jota hän myös komensi väliaikaisesti helmikuun 1943 ajan. Hänet palkittiin rautaristin ritariristillä 14. toukokuuta 1944. Tuolloin hän komensi 535. krenatöörirykmenttiä. Syyskuun alussa 1944 hän astui tuoreen 569. kansankrenatööridivisioonan (entinen 361. jalkaväkidivisioona) komentajaksi. Yksikkö taisteli länsirintamalla ja osallistui Ardennien taisteluun. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin uudenvuodenpäivänä 1945.
Violettikeijuahven
Violettikeijuahven ("Pictichromis porphyrea" vanh. "Pseudochromis porphyreus") on koralliriutoilla elävä aggressiivinen pieni kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa.
Violettikeijuahven kasvaa noin 6–8 cm pitkäksi. Vartalon yleisväri on purppuranpunainen, silmä on sininen, keskeltä musta. Sen voi helposti sekoittaa lilakeijuahveneen.
Violettikeijuahven elää luonnossa indopasifisen merialueen koralliriutoilla.
Violettikeijuahven on kokoisekseen aggressiivinen laji. Akvaariossa se saattaa syödä katkaravut ja kiusata toiset pienet kalat hengiltä. 
Violettikeijuahven syö pieniä äyriäisiä.
Tonopah
Tonopah on Yhdysvalloissa Nevadassa sijaitseva CDP, väestönlaskennassa asuinalueeksi määritelty paikka. Se kuuluu Nyen piirikuntaan. Vuoden 2000 laskennan mukaan asukkaita on 2627. Tonopahin koealue, "Area 52" sijaitsee lähellä Tonopahia.
Tonopah syntyi 1900, kun alueelta löydettiin sattumalta hopeaa. Löydös oli Nevadan historian toiseksi rikkain ja aiheutti hopearyntäyksen. Tonopah kasvoi nopeasti ja sai oman lehtensä "Tonopah Bonanza"n 15. kesäkuuta 1901. Aikaa myöten löydös köyhtyi ja kaupunki menetti suuren osan asukkaistaan. Vuonna 1903 tonopahilaiset kaivosmiehet aiheuttivat kansainvälisen kriisin. 15. syyskuuta kaivosmiehet nostivat väkivaltaisen mellakan kiinalaiskaivostyöläisiä vastaan. Seurauksena Kiina asetti yhdysvaltalaiset tuotteet boikottiin.
Luka Špik
Luka Špik (s. 9. helmikuuta 1979 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen soutaja. Hän on pariairokaksikon olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän edustaa Bled VK -seuraa ja häntä valmentaa Milos Jansa.
Špik saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa yksikkösoudussa 1995. Hän oli vain 17-vuotias sijoittuessaan Atlantan olympialaisissa 1996 Erik Tulin kanssa pariairokaksikossa 14:nneksi. Vuonna 1997 hän voitti yksikössä junioreiden maailmanmestaruuden. Kölnin MM-kilpailuissa 1998 hän oli pariairokaksikossa Tulin kanssa neljästoista.
Špik voitti St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 kultaa pariairokaksikossa Iztok Čopin kanssa. He voittivat samassa lajissa kultaa myös Sydneyn olympialaisissa 2000 kukistettuaan toiseksi sijoittuneen Norjan runsaalla sekunnilla. Kyseessä oli itsenäisen Slovenian ensimmäinen olympiavoitto.
Špik sijoittui Luzernin MM-kilpailuissa 2001 Davor Mizeritin kanssa pariairokaksikossa viidenneksi. Sevillan MM-kilpailuissa 2002 hän kuului kahdeksanneksi sijoittuneeseen Slovenian pariaironeloseen. Milanon MM-kilpailuissa 2003 hän oli Matej Prelogin kanssa pariairokaksikossa neljäs.
Ateenan olympialaisissa 2004 Špik saavutti Iztok Čopin kanssa hopeaa pariairokaksikossa. Gifun MM-kilpailuissa 2005 he voittivat samassa lajissa maailmanmestaruuden sekä kuuluivat Davor Mizeritin ja Matej Prelogin kanssa Slovenian hopeajoukkueeseen pariaironelosessa. Etonin MM-kilpailuissa 2006 Špik ja Čop saivat hopeaa pariairokaksikossa. Münchenin MM-kilpailuissa 2007 he voittivat samassa lajissa maailmanmestaruuden 0,28 sekunnin erolla Ranskaan. Pekingin olympialaisissa he sijoittuivat pariairokaksikossa kuudenneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 2008 Luka Špik sijoittui Jan Špikin kanssa pariairokaksikossa seitsemänneksi ja Poznańin MM-kilpailuissa 2009 viidenneksi.
Špik sijoittui Karapiro Laken MM-kilpailuissa 2010 yksikössä kuudenneksi. Bledin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui Iztok Čopin kanssa pariairokaksikossa viidenneksi. Lontoon olympialaisissa 2012 he saivat pariairokaksikossa pronssia.
Parkkinatunturit
Parkkinatunturit () on tunturialue Petsamonvuonon länsipuolella lähellä Norjan rajaa Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Tunturialueen länsipuolella on Näsykkäjärvi, eteläpuolella Näsykkäjoki ja pohjoispuolella Trifonajärvi. Tunturialueen korkein huippu on 293 metriä korkea Isovuori. Parkkinatunturit sijaitsevat Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan pohjoisosassa. Parkkinatunturien ja Petsamonvuonon välistä kulkee tie, jota Suomen aikana kutsuttiin Jäämerentieksi. Suomelle kuuluessaan tunturialueen itäpuolella sijaitsivat Näsykän ja Parkkinan kylät, jotka muodostivat Petsamon kirkonkylän. Nykyisin näiden kylien paikalla sijaitsee Petsamon kaupunkityyppinen taajama.
Pikkukeiju
Pikkukeiju ("Hydrobates monorhis") on pieni ulappalintujen lahkoon kuuluva avomerilintu.
Linnun pituus on 18–21 senttimetriä ja siivenkärkien väli 45–48 cm. Linnun yleisväritys on tumma ja käsisulissa hieman vaaleaa. Voi sekoittaa myrskykeijuun ("Hydrobates leucorhoa"), jolla on samankokoinen- ja näköinen siipikuvio ja lovimainen pyrstö. Erona myrskykeijuun ovat tumma, selän värinen yläperä ja vaaleatyviset käsisulan ruodit. Voi myös sekoittaa isompaan ja pitempi, sekä kapea pyrstöisempään tyrskyliitäjään ("Bulweria bulwerii").
Lajin pesimäalueen laajuudeksi on arvioitu 50 000–100 000 km² ja maailmanlaajuiseksi yksilömääräksi 20 000 lintua.
Pikkukeiju pesii 7 500 parin voimin Verkhovskyn saarella, Vladivostokista etelään, Venäjällä ja vähintään 1 000 parilla Japanissa. Sen populaatioista Kiinassa, Pohjois-Koreassa ja Etelä-Koreassa tiedetään vain vähän. Se saatta pesiä myös Pohjois-Atlantilla.
Talveksi se siirtyy lounaaseen, Intian valtameren pohjois-osiin.
Lajia on tavattu Pohjois-Atlantilla useita kertoja. Se on pyydystetty muun muassa Selvagenssaarilla, Kanariansaarten pohjoispuolelta, kalliorannikolta Koillis-Englannista useita kertoja, Norjasta, Ranskasta, Espanjasta, Italiasta ja Israelista. Pohjois-Atlantin ensimmäinen havainto on vasta vuodelta 1983, mikä johtuu luultavasti pikkukeijun yöllisistä elintavoista ja myrskykeijumaisesta ulkonäöstä.
Sen pahimmat uhat Verkhovskyn pesimäalueella ovat varikset ja vaeltavat pöllöt. Verkhovskyn saari on suojeltu vuodesta 1984 lähtien, mikä on lopettanut turistien aiheuttaman häiriön pesillä.
WWE SmackDown! vs. Raw 2006
WWE SmackDown! vs. Raw 2006 on WWE-painipeli, jonka on julkaisut PlayStation 2:lle ja PSP:lle.
Batista, The Hurricane, Rob Conway, The Big Show, J.B. Layfield, Rob Van Dam, Booker T, John Cena, Scotty 2 Hotty, 
Carlito, Joy Giovanni, Shawn Michaels, 
Charlie Haas, Kane, Shelton Benjamin, 
Chavo Guerrero, Khosrow Daivari, Snitsky, 
Chris Benoit,Kurt Angle, Spike Dudley, 
Chris Jericho, Lita, Stacy Keibler, 
Chris Masters, Michelle McCool, Steven Richards, 
Christian, Mark Jindrak, Sylvain Grenier, 
Christy Hemme, Muhammad Hassan, Tajiri, 
Danny Basham, Orlando Jordan,Torrie Wilson, 
Doug Basham, Paul London, Triple H, 
Eddie Guerrero, Randy Orton, Trish Stratus, 
Edge, Rene Dupree, The Undertaker, 
Eugene, Rey Mysterio, William Regal, 
Heindenreich, Ric Flair.
Stone Cold, Jimmy Hart, Bret Hart, Davey Boy Smith, The Rock, Mankind, Jake The Snake, Hulk Hogan ja Andre the giant.
No Security
No Security on The Rolling Stonesin vuonna 1998 julkaistu kuudes virallinen livealbumi, jonka kappaleet ovat peräisin vuosien 1997–1998 "Bridges to Babylon" -maailmankiertueelta.
Yhtye ei halunnut vain toistaa "No Securityllä" samoja kappaleita, joita oli julkaistu parilla aiemmalla livealbumilla. Näin ollen albumi sisältää suurten hittien lisäksi myös kappaleita, joita ei ollut koskaan aiemmin julkaistu livealbumilla tai soitettu konserteissa pitkään aikaan.
Albumilla vierailevat muusikot Taj Mahal ja Dave Matthews. Taj Mahal duetoi omassa kappaleessaan ”Corinna” ja Matthews kappaleessa ”Memory Hotel”.
Parastás
Parastás () tai Fókiali () on Kreikalle kuuluvan Kastelórizon saaren eteläosassa sijaitseva luola, joka on 75 metriä pitkä, 35 metriä korkea ja 40 metriä leveä. Luola tunnetaan myös ”sinisenä luolana”, sillä auringonvalon taittumisen vuoksi vesi luolassa näyttää syvänsiniseltä. Luolaa pidetään yhtenä harvinaisimmista geologisista ilmiöistä, ja siellä on myös suuri määrä stalaktiitteja ja stalagmiitteja. Luolassa asuu hylkeitä () ja tuhansittain villejä kyyhkyjä. Aikoinaan luola on toiminut merirosvojen turvapaikkana.
Parastákseen on mahdollista mennä pienellä veneellä meren ollessa tyyni. Luolaan on järjestettyjä retkiä.
Parastás on yksi Euroopan kuuluisimmista luolista, ja se on Kreikan suurin meriluola. Parastásta on verrattu jopa Italiassa Caprin saarella sijaitsevaan Grotta Azzurra -luolaan.
Stora Tuna IK
Stora Tuna IK on ruotsalainen vuonna 1927 perustettu urheiluseura Borlängestä. Seuran lajeja ovat suunnistus, jalkapallo, yleisurheilu, urheiluammunta, voimistelu, hiihto ja triathlon.
Suunnistajien seura on Stora Tuna OK. Moninkertainen maailmanmestari Annichen Kringstad edusti seuraa. Seura on menestynyt Tiomilassa ja voittanut Venlojen viestin vuosina 1982, 1984, 1985 ja 2018.
Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa (sarjakuva)
Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa on Ryan Brownin luoma sarjakuva, jonka idean päätyi ensiksi animaatiosarjaksi Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa, jota esitettiin vuosina 1992–1994. Sarjakuvaa julkaistiin vuosina 1992–1993 yhteensä kaksi 3-osaista minisarjakuvaa. Myöhemmin Brown lisäsi hahmot Turtlesien universumiin, jossa ne tekivät ensi esiitymisensä "Tales of the TMNT" sarjakuvan numerossa 21 maaliskuussa 2006.
Kuten televisiosarjassa kerrottu alkutarina aloittaa villin lännen karjapaimen lehmien tarinan komeetan iskeytyessä preerialle, joka aiheutti lähiympäristön eläimille mutaation. Sen seurauksena ne muuttuivat ihmismäisiksi säilyttäen eläimelliset ulkomuodot. Ne alkoivat rakentaa oman yhteisön preerialle, jossa lakia ylläpitäneet pormestari ja sheriffi Terribull saivat lisätukea lainsuojattomia vastaan C.O.W. Boys (Code of the West) kolmikolta, jota johtaa Moe Montana apunaan Dakota Dude ja Cowlorado Kid.
Ryan Brown työskenteli Mirage Studiosilla vuodesta 1985 lähtien alkuperäisten Turtlesien parissa. 1980-luvun lopulla hän siirtyi hetkeksi pois Miragen palkkalistoilta ja toimi lelujen suunnittelijana suurimman osan ajastaan. Vuonna 1990 Brown sai idean karjapaimen lehmästä, koska hänen isänsä oli suuri länkkäri ihailija. Hän pyysi Doug Brammeria käsikirjoittamaan toisen 3-osaisen minisarjakuvan, jota julkaisi Archie Comics samaan aikaan televisiosarjan kanssa.
Oman animaatiosarjan lisäksi C.O.W.-Boysin päähahmot vierailivat "Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat" -sarjan kuudennen tuotantokauden jaksossa "Home Invasion" 12. elokuuta 2006. Jaksossa hahmot olivat lähinnä taistelusimulaation tuottamia hahmoja.
Dimetyylielohopea
Dimetyylielohopea ((CH)Hg) on yksi organoelohopeayhdisteistä.
Se on ihmiselle erittäin vaarallista, sillä se tunkeutuu helposti ja nopeasti useimpien suojakäsineiden ja ihon läpi ja aiheuttaa tappavan myrkytyksen. Aine kulkeutuu hitaasti aivoihin ja tappaa hermosolut.
Dimetyylielohopealla ei ole oikeastaan mitään käyttökohteita sen suuresta myrkyllisyydestä johtuen. Toksikologiassa sitä käytetään referenssimyrkkynä. Sitä on käytetty kalibroitaessa elohopeaa havaitsevia instrumentteja.
Niinkin pieni annos kuin 0,1 millilitraa on kuolettava. Sen LD50-arvo on noin 0,04 mg/kg.
Dimetyylielohopea läpäisee lateksin, PVC:n, butadieenin ja neopreenin sekunneissa ja imeytyy ihon läpi saman tien. Sen vuoksi kaikki normaalit laboratoriokäsineet ovat hyödyttömiä ainetta vastaan. Aine höyrystyy helposti ja höyryt ovat hengenvaarallisia sekä lisäksi paloherkkiä. Vastamyrkkyhoito on aloitettava muutaman päivän kuluessa siitä, kun ainetta on joutunut iholle. Saastuneen kohdan pesu ei enää tässä vaiheessa auta. Vastamyrkyt ovat molekyylejä, jotka muodostavat kompleksi-ioneja ja jotka sitovat elohopean sisäänsä, niin että se lopulta huuhtoutuu virtsan mukana pois.
Myrkytyksen oireet ilmenevät vasta pitkän ajan kuluttua, kun aine on jo kulkeutunut aivoihin, jolloin on liian myöhäistä tehdä mitään. Vuonna 1997 kemisti Karen Wetterhahn sai Dartmouth Collegessa pari pisaraa dimetyylielohopeaa lateksikäsineelleen ja kuoli kuukausia sen jälkeen.
Asutustila
Asutustila on Suomen valtion harjoittaman asutustoiminnan yhteydessä asutuslakien nojalla muodostettujen tilojen yhteisnimitys. Eri aikoina voimassa olleet asutuslait erosivat sisällöltään toisistaan. Lex Kallion mukaan asutustila oli joko viljelystila tai asuntotila. Asuntotilan pääasiallinen tarkoitus oli olla omistajan ja hänen perheensä asunnon sijoituspaikkana. Koska tilat perustettiin yhteiskunnan tuella, niiden hallintaan liittyi rajoittavia ehtoja. Esimerkiksi sama henkilö sai omistaa vain yhden asutustilan, ellei hän saanut asutuslautakunnan suostumusta useamman hallintaan. Toisaalta jos viljelystila myytiin muulle kuin tilattomalle, oli valtiolla ja kunnalla tilaan etuosto-oikeus. Tila pysyi asutustilana 20 vuotta. Asutustiloja muodostettiin jo ennen toista maailmansotaa, mutta suurin merkitys niillä oli sotien rintamamiesten ja siirtoväen sijoittamisessa.
Erityyppisiä asutustiloja ennen toista maailmansotaa olivat
Asutuslain (332/1936) mukaan muodostettiin viljelystiloja ja asuntotiloja sekä hankittiin lisämaata. Maanhankintalain (396/1945) mukaan muodostettiin viljelys-, asuntoviljelys-, kalastus- ja asuntotiloja, asuntotontteja, korvausmetsiä, yhteismetsiä ja laidunalueita sekä hankittiin lisäaluetta ja kylän yhteiseen veteen lisäosuutta. Samoja nimityksiä käytti maankäyttölaki (353/1958), mutta siten ettei asuntotonttia pidetä asutustilana.
Vuonna 1945 säädetyn maanhankintalain perusteella perustettiin Suomeen yli 100 000 asutustilaa. Osaan asutustiloista tuli kuulumaan ennestään viljelyksessä ollutta maata, jolloin asutustilalla saattoi olla jo sitä perustettaessa pieni ala viljeltävää peltoa. Työläämpi vaihtoehto oli edessä niillä asutustilallisilla, joiden asuttavaksi tuli nk. kylmä tila. Näitä tiloja oli noin 16 000, ja niillä metsä jouduttiin ensin raivaamaan ennen rakennusten pystyttämistä ja peltojen perustamista.
Muodostettuja tiloja oli kuutta eri tyyppiä: viljelystiloja (peltoa 6–15 hehtaaria) muodostettiin noin 30 000 kappaletta, asuntoviljelystiloja (peltoa 2–6 hehtaaria) muodostettiin noin 15 000 kappaletta, asuntotiloja ja tontteja (niin sanotut rintamamiestalot) noin 56 000 kappaletta, kalastustiloja noin 700 kappaletta, lisämaita noin 33 000 kappaletta sekä yhteismetsiä ja yhteislaitumia noin 1 000.
Poliittista merkitystä asutustilallisuudella oli muun muassa Suomen Pientalonpoikien Puolueen ja sen seuraajan Suomen Maaseudun Puolueen synnyssä ja kehityksessä.
Ryan Brown
Ryan Brown (s. 2. toukokuuta 1962 Lodi, Ohio) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, sarjakuvapiirtäjä ja figuurien suunnittelija.
Brown valmistui Norwayne High Schoolista vuonna 1980, jonka jälkeen hän julkaisi omia sarjakuvia ja teki Cleveland Plain Dealer sanomalehteen sarjakuvia. Myöhemmin vuonna 1985 Brown palkattiin Mirage Studiosille värittämään Turtles-sarjakuvia. Hän työskenteli Turtlesin parissa aina vuoteen 1989 asti, jonka jälkeen Brown suunnitteli enemmän lelu figuureja ja sai luotua oman sarjan Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesa, joka päätyi myös sarjakuvaksi.
Alku vuosina Brown loi Turtles universumiin hahmot, kuten Hothead, Scratch, Monty Moose, King Lionheart, Half Court, Wyrm, Scumbug, Nahkapää, Dr. El, Wingnut, Ray Fillet, Sand Storm, Mondo Gecko ja Rock'n'Roll Mondo Gecko. Hän palasi takaisin Turtlesin pariin 2000-luvun alussa ja muun muassa kirjoitti vuonna 2006 "Tales of the TMNT" sarjakuvaan tarinoita luomastaan Wild West C.O.W.-Boys hahmoista.
Mārtiņš Karsums
Mārtiņš Karsums (s. 26. helmikuuta 1986 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-liigassa Spartak Moskovaa. Boston Bruins varasi laitahyökkääjänä pelaavan Karsumsin toisella kierroksella varausvuorolla 64.
Kykyjenetsijät kiinnittivät huomiota Karsumsiin vuoden 2003 alle 18-vuotiaiden MM-kisojen ensimmäisen divisioonan turnauksessa, jossa hän teki kaksi maalia ja otti peräti 35 jäähyminuuttia viidessä ottelussa. Vähäiseen peliaikaansa kotikaupunkinsa Vilki Riikassa kyllästynyt Karsums päätti siirtyä kaudeksi 2003–2004 QMJHL:n Moncton Wildcatsiin. Avauskausi Monctonissa sujui loistavasti kun Karsums saalisti 60 ottelussa tehot 30 + 23 = 53. Saman vuoden nuorten MM-kisoissa Karsums oli erinomaisessa iskussa tehtyään viidessä ottelussa tehot 7 + 6 = 13. Kaudella 2004–2005 hän pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 30 ottelua, mutta keräsi silti mukavat tehot 14 + 12 = 26.
22. toukokuuta 2006 Karsums teki kolmivuotisen sopimuksen Bostonin kanssa, mutta vietti pääosan ajasta farmijoukkue Providence Bruinsissa AHL:ssä. Karsums avasi maalitilinsä NHL:ssä Tampa Bayn riveissä 4. huhtikuuta 2009 New Jersey Devilsiä vastaan iskettyään paluukiekon Martin Brodeurin selän taakse. 4. maaliskuuta 2009 Karsums kaupattiin yhdessä puolustaja Matt Lashoffin kanssa Tampa Bayhin vaihdossa Mark Recchiin.
DJ Alimo
DJ Alimo (oik. "Asmo Soivio", s. 16. huhtikuuta 1974 Siuntio) tunnetaan parhaiten Beats and Styles -yhtyeen laulajana ja tuottajana. Asmo Soivio on kuvataiteilija Tapio Soivion poika. Alimo jätti Beats and Stylesin Schizosonics-levyn julkaisun yhteydessä musiikillisten erimielisyyksien vuoksi. DJ Controlin Hymy-lehdelle antaman haastattelun mukaan Alimo ”ei halunnut lähteä uuden levyn poppimeininkiin”.
NHL:n varaustilaisuus 1996
Vuoden 1996 NHL:n varaustilaisuus pidettiin 22. kesäkuuta Yhdysvalloissa Missourin osavaltion St. Louisissa. Draftia pidetään yleisesti yhtenä heikoimmista liigan historiassa sillä vain kourallinen pelaajia on onnistunut nousemaan tähdiksi NHL:ssä. Näitä pelaajia on esimerkiksi Daniel Brière, Zdeno Chára ja Tomáš Kaberle.
Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993
Jump Back: The Best of The Rolling Stones 1971–1993 on The Rolling Stonesin marraskuussa 1993 julkaistu kokoelma-albumi. Sitä ei julkaistu Pohjois-Amerikassa ennen elokuuta 2004. Albumi sisältää yhtyeen tunnetuimpia 1970- ja 1980-luvun kappaleita.
Raphael: Bad Moon Rising
Raphael: Bad Moon Rising on vuonna 2007 ilmestynyt Mirage Studiosin julkaisema ja Bill Moulagen ja Jim Lawsonin luoma 4-osainen sarjakuva, joka perustuu Turtlesista tuttuun sarjakuvahahmoon Raphaeliin. Sarjakuvan tarina sijoittuu "Tales of the TMNT" lehden numeron 7 jälkeisiin tapahtumiin
Shadow Jonesin tappaessa vahingossa parhaan ystävänsä, jonka seurauksena hän sai Lilithin ja tämän ihmisusi sisarkunnan vihan niskaansa. Shadow matkaa Raphaelin kanssa Casey Jonesin maalaistalolle pitääkseen hetken aikaa matalaa profiilia. Mutta myöhään yöllä oven koputuksen jälkeen heidän aikansa maalaistalolla johtaa aivan uuteen yliluonnolliseen juonittelevaan maailmaan, jossa Raphael kohtaa muun muassa vampyyreja.
Jim Lawson
Jim Lawson (s. 19. helmikuuta 1960) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja ja sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan työstään Turtlesin parissa.
Lawson kiinnostui piirtämisestä jo nuorella iällä ja luki sarjakuvia kuten Hämähäkkimies, Werewolf by Night ja Ka-Zar. Hän opiskeli piirtämistä taidekoulussa Hamdenissa, Connecticutissa.
Lawson on työskennellyt Mirage Studiosille vuodesta 1986 lähtien ja loi muun muassa Rottakuninkaan hahmon Turtles sarjakuviin. Hän on luonut useita minisarjakuvia Miragelle muun muassa "Bade Biker & Orson Amuck", jota julkaistiin vuosina 1986–1987.
Edme Régnier
Edme Régnier (15. kesäkuuta 1751 – 10. kesäkuuta 1825) oli ranskalainen insinööri ja keksijä.
Regnier syntyi Semur-en-Auxoisissa 1751 ja työskenteli alkuun kauppiaana. Hän keksi muun muassa dynamometrin ja kehitti ukkosenjohdattimena toimivan mobilen sekä aurinkokellotyypin. Hän oli myös mukana perustamassa Pariisiin Hôtel des Invalidesin tykistömuseota, johon hänet nimitettiin kuraattoriksi.
Guy Lafleur Trophy
Guy Lafleur Trophy myönnetään vuosittain Quebec Major Junior Hockey League:n (QMJHL) pudotuspelien parhaalle pelaajalle. Palkinto on nimetty legendaarisen Montreal Canadiensin hyökkääjä Guy Lafleurin mukaan.
W. Yvon Dumont
W. Yvon Dumont, O.M. (s. 21. tammikuuta 1951) kanadalainen poliitikko ja Manitoban varakuvernööri. Hän syntyi St. Laurentin kylässä Manitobassa.
Hän osallistui Manitoba Métis Federationin toimintaan vuodesta 1967 ja valittiin yhdistyksen Interlake-alueen valvojaksi vuonna 1972. Vuonna 1967 hänet nimitettiin yhdistyksen varapresidentiksi ja toimi presidenttinä vuosien 1984–1993 välillä.
Dumont oli mukana perustajajäsenenä vuonna 1972 perustetussa Native Council of Canadassa, presidenttinä Métis National Councilissa vuosina 1988–1993, St. Laurentin maalaiskunnan kunnanvaltuutettuna, Manitoban yliopiston johtokunnassa ja oli ensimmäinen métisi joka valittiin Manitoban varakuvernööriksi, hänen toimikautensa oli 1993–1999.
Hänelle myönnettiin useita kunniamerkkejä, Manitoba Métis Federation Award 1993, National Aboriginal Achievement Award 1996 ja Order of Manitoban jäsenyys vuonna 2001.
Dumont on ollut ahkera métisien oikeuksien puolustaja ja métisien julkinen kuva, historia ja etenkin Louis Rielin maineen palautus ja osuutensa Manitoban perustamisessa, ovat suurelta osin hänen ansioitaan.
Camilla Belle
Camilla Belle, (oik. Camilla Belle Routh, s. 2. lokakuuta 1986 Los Angeles) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Belle aloitti uransa pienellä roolilla elokuvassa "A Little Princess". Hänen ensimmäinen pääosansa oli vuoden 2000 Disney Channel -elokuvassa "Rip Girls". Pienen tauon jälkeen Belle palasi elokuvien pariin. Vuonna 2006 hän näytteli pääosaa elokuvassa "Kun tuntematon soittaa". Hänen seuraava roolinsa oli Roland Emmerichin ohjaamassa elokuvassa "10,000 BC" (2008).
Jyrki Kangas
Jyrki Kangas (s. 20. tammikuuta 1944 Pori) on kulttuurialan vaikuttaja ja muusikko. Kankaasta on sanottu, että hän oli Mr. Pori Jazz.
Kangas toimi Pori Jazzin taiteellisena johtajana vuoteen 2009. Hän oli myös festivaalin taustayhdistyksen Pori Jazz 66:n toiminnanjohtaja vuodesta 1971–1976, 1979–1990, hallituksen jäsen ja sen puheenjohtaja 1970, 1990–1993.
Kangas on myös toiminut Radio Porin toimitusjohtajana vuonna 1985, Mainostoimisto JNE Image Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Turkuhallin ohjelmajohtajana 1989–1998 ja Pori Marketing Office Oy:n toimitusjohtajana.
Kangas oli myös Helsingissä reilut puoli vuotta vuonna 2010 toimineen, Seppo Koskisen omistaman Birdland-jazzravintolan taiteellinen johtaja.
Lauri Häyhä
Lauri Häyhä (s. 13. marraskuuta 1932 Värtsilä) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Häyhä edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1951–1958, Rosenlewin Urheilijoita 1959–1963 ja Porin Karhuja 1964–1966. Hänen paras saavutuksensa on SM-hopea vuodelta 1959. Kaikkiaan Häyhä pelasi kahdeksan kauden aikana 99 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 23 maalia.
Maajoukkueessa Häyhä pelasi yhden maaottelun vuonna 1958.
Janne Salli
Janne Mikael Salli (s. 14. joulukuuta 1977 Seinäjoki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Salli edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta Ilvestä puolustajana sekä apuvalmentajana. Hän siirtyi Ilvekseen kaudeksi 2008 edustettuaan sitä ennen mm. Valkeakosken Hakaa, TP-Seinäjokea, Barnsleyta ja Tampereen Pallo-Veikkoja. Hän pelasi Veikkausliigassa 150 ottelua ja teki kymmenen maalia. Salli voitti Suomen mestaruuden neljästi ja Suomen Cupin kerran Hakan riveissä. Kaudella 1998 hän oli 22-vuotiaana nuorin mestarijoukkueen kapteenina toiminut pelaaja. Salli on toiminut myös Canal+ -kanavan jalkapalloasiantuntijana.Salli valmistui Tampereen yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2007. Kauteen 2005 ammattilaisjalkapalloilijan uransa lopettanut Salli työskenteli PricewaterhouseCoopersilla tilintarkastustehtävissä vuosina 2006–2014. Vuonna 2011 hänet hyväksyttiin KHT-tilintarkastajaksi. Vuodesta 2014 lähtien Salli on työskennellyt johtavissa taloushallinnon tehtävissä Stora Ensolla.
Timo Iivarinen
Timo Iivarinen (s. 24. syyskuuta 1936) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Välihyökkääjänä pelannut Iivarinen edusti urallaan Kuopion Palloseuraa 1954–1959 ja 1963–1964 sekä Kiffeniä 1960–1962 . Hän voitti Suomen mestaruuden KuPS:ssa 1956 ja 1958. Kaikkiaan Iivarinen pelasi 11 kauden aikana 139 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 57 maalia.
Maajoukkueessa Iivarinen pelasi yhden maaottelun vuonna 1956.
Alexander Karjagin
Alexander Karjagin (18. joulukuuta 1896 – ?) oli suomalainen jalkapalloilija.
Sivutukimiehenä pelannut Karjagin edusti urallaan Helsingin Palloseuraa 1931 asti. Hän voitti seurassa neljä Suomen mestaruutta vuosina 1921, 1922, 1926 ja 1927. Suomen maajoukkueessa Karjagin pelasi vuosina 1924–1925 yhteensä kahdeksan maaottelua.
Myös hänen pikkuveljensä Frans ja Leo olivat maajoukkuetason jalkapalloilijoita.
Liivimesikko
Liivimesikko ("Phylidonyris pyrrhopterus") on Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan liivimesikko on 14–17 cm. Koiras on päästään, selästään ja pyrstöstään väriltään tumman harmaa. Siivissä on suurehko keltainen laikku. Päässä on valkoinen kaartuva juova silmien yläpuolella. Kurkku on liivimesikkokoiraalla valkoinen sirppimäinen juova. Vatsa on vaalean harmaa ja pyrstössä on valkoisia ja keltaisia merkkejä. Naaras on pienikokoisempi ja yleisväriltään ruskeampi. Siipilaikku on oliivinvihertävä. Nuoret linnut muistuttavat aikuisia, mutta niiltä puuttuu rinnan juova.
Liivimesikkoa tavataan Australian kaakkoisosissa, Uuden Etelä-Walesin, Victorian ja Etelä-Australian osavaltioissa sekä Tasmaniassa ja Bassinsalmen saarilla ja Kangaroo Islandilla. Lajin elinympäristöjä ovat rannikkojen nummet, kosteat metsät ja varsinkin teepensastiheiköt. Puolikuivilla alueilla lintu on harvinainen. Varsinkin syksyllä ja talvella liivimesikoita tavataan kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Liivimesikko on monia muita mesikoita vaateliaampi sopivan elinympäristön suhteen, minkä vuoksi se esiintyy usein melko pienillä alueilla.
Liivimesikot muodostavat pitkäaikaisia pareja ja sama pari elää yhdessä vuoden ympäri. Pari pesii yksin tai löysinä kolonioina. Naaras rakentaa pesän ja koiraan tehtävä on puolustaa pesimäaluetta. Tukeva kuppimainen pesä rakennetaan ruohoista, puunkuoresta ja tikuista ja sijoitetaan useimmiten pensaaseen. . Naaras munii yleensä kaksi tai kolme vaaleanpunaista punapilkullista munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta liivimesikkokoiras auttaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa.
Liivimesikot ruokailevat pareittain tai pieninä ryhminä. Lajin ravinto koostuu pääasiassa kukkien medestä ja hyönteisistä. Ravintonsa lintu etsii pensaikosta. Liivimesikon pitkähkö ja kaareva nokka on sopeutuma paikallisten kasvien kuten eukalyptuksien ja "Banksia"- suvun kasvien kukkien meden imemiseen.
Harri Järvi
Harri Järvi (s. 20. elokuuta 1939 Viipuri) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Järvi edusti koko uransa ajan 1958–1969 Hämeenlinnan Pallokerhoa 1. divisioonassa ja 2. divisioonassa. Hän teki 1. divisioonassa seitsemän kauden aikana 57 maalia. Järvi valittiin Suomen maajoukkueeseen 1964 vaikka hän ei ollut pelannut kertaakaan mestaruussarjatasolla. Kaikkiaan Järvi pelasi vuoden aikana viisi maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Ernst Loof
Ernst Loof (4. heinäkuuta 1907 – 3. maaliskuuta 1956) oli saksalainen F1-kuljettaja ja insinööri. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1953, Saksan GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä.
Loof oli myös tunnettu moottoripyöräilijä ja suunnittelija. Hänestä tuli myöhemmin Veritasin osaomistaja ja pääsuunnittelija. Hän kuoli aivokasvaimeen vuonna 1956.
Henri Louveau
Ernest Henri Louveau (25. tammikuuta 1910 – 7. tammikuuta 1991) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla 1950–1951. Hän keskeytti molemmissa, eikä saavuttanut pisteitä.
Louveau oli toinen vuoden 1949 Le Mansin 24 tunnin kilpailussa.
Savignone
Savignone on kunta Italiassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella noin 15 kilometriä Genovasta pohjoiseen. Kunnassa oli vuoden 2015 lopussa 3 205 asukasta. Sen pinta-ala on 21,8 km².
Kunnan nähtävyyksiä ovat Fieschin linna 1200-luvulta ja nykyisin hotellina toimiva Palazzo Fieschi noin 1500-luvulta sekä Bartolomeuksen kirkko, jossa on kaksi Luca Cambiason maalausta.
Deryck Guyler
Deryck Guyler (29. huhtikuuta 1914 Wallasey – 7. lokakuuta 1999) oli brittiläinen näyttelijä, joka esiintyi pääasiassa radiossa ja televisiossa. Hän esiintyi muun muassa radiosarjoissa "It's That Man Again" ja "The Men from the Ministry". Televisiossa hänellä oli rooleja muun muassa sarjoissa "Sykes" ja "Two's A Crowd". Lisäksi Guyler toimi juontajana sadoissa dokumenttielokuvissa ja mainoksissa.
Alessandro Puccini
Alessandro Puccini (28. elokuuta 1968 Cascina) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti vuoden 1996 olympialaisista. Puccini on 172 cm pitkä ja edustaa "Centro Sportivo Carabinieri" -seuraa.
Jabu Moleketi
Jabu Moleketi (s. 15. kesäkuuta 1957 Pimwille, Soweto, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän oli apulaistalousministeri Thabo Mbekin hallituksessa 2004–2008.
Ennen virkamiesuraansa Moleketi oli mukana ANC:n sotilaallisessa Umkhonto we Sizwe -siivessä (MK). Tultuaan nimitetyksi Gautengin provinssihallituksen virkamieheksi Moleketi hakeutui virkansa ohella opiskelemaan Lontoon yliopistoon ja myöhemmin Harvardiin.
Moleketi oli mukana niiden hallitusten jäsenten ryhmässä, jotka erosivat seurauksena presidentti Mbekin eroamiselle 23. syyskuuta 2008. Tosin alkuun hän oli ilmoittanut aikomuksistaan pysyä virassa talousministeri Trevor Manuelin lailla. Marraskuussa 2008 uusi presidentti Kgalema Motlanthe nimitti Nhlanhla Nenen hänen tilalleen. Hänen vaimonsa Geraldine Fraser-Moleketi toimi samassa hallituksessa julkisen hallinnon ministerinä. Hänet korvasi Richard Baloyi 25. syyskuuta 2008.
Moleketi harrastaa juoksua ja on osallistunut useisiin maratoneihin.
Lasse Karjalainen
Lasse Karjalainen (s. 22. lokakuuta 1974 Botkyrka, Ruotsi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä ja puolustajana pelannut Karjalainen aloitti uransa Porin Pallo-Tovereissa 1991. Hän edusti nimensä seuraavana vuonna FC Jazziksi muuttannutta seuraa neljä kautta. Karjalainen siirtyi Porista Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1995 ja pelasi seurassa 11 kautta. Vuonna 2006 hän palasi takaisin Poriin, tällä kertaa Kakkosessa pelanneeseen Porin Palloilijoihin. Karjalainen voitti Hakassa viisi Suomen mestaruutta ja Suomen Cupin kolmesti. Hän voitti myös yhden mestaruuden Jazzissa. Kaikkiaan Karjalainen pelasi 14 kauden aikana 302 liigaottelua, joissa hän teki 11 maalia.
Maajoukkueessa Karjalainen pelasi vuosina 1994–2002 yhteensä 15 maaottelua.
Ilham Tohti
Ilham Tohti () (s. 25. lokakuuta 1969 Atush, Sinkiang) on kiinalainen taloustieteilijä, syntyperältään uiguuri. Hän on Kiinan kansallisuuksien keskusyliopiston taloustieteen professori, ja häntä pidetään maltillisena uiguurien asioiden ajajana. Hän on ylloäpitänyt suosittua uiguurien blogisivustoa.
Kiinan viranomaiset pidättivät Tohtin Pekingissä heinäkuussa 2009 hänen arvosteltuaan hallituksen uiguureihin kohdistamaa politiikka Sinkiangissa pian uiguurien kapinan puhkeamisen jälkeen.
Philippe Omnès
Philippe Omnès (s. 6. elokuuta 1960 Pariisi) on ranskalainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti vuoden 1992 olympialaisista. Omnès kuului myös Ranskan pronssille vuoden 1984 olympialaisissa sijoittuneeseen florettijoukkueeseen. Omnès on 182 cm pitkä ja edustaa "Racing Club de France" -seuraa.
Metropolis (kokoelmalevy)
Metropolis on Johannan kesällä 1980 julkaisema kolmoislevy. Se sisältää levymerkin yhtyeiden live-esityksiä. Mukana on Ratsia, Jim Pembroke Band, Rock Boys & The Agents, The Agents, Ducktails, Briard, Widows, Maukka Perusjätkä & Sota Apatiaa Vastaan, Vaavi, Pelle Miljoona 1980 ja Tuomari Nurmio & Köyhien ystävät.
Levy ilmestyi CD-muodossa vuonna 1996 (JHNCD 2011). CD on albumia lyhyempi ja siitä puuttuvat Jim Pembroken, Rock Boys & The Agentsin, The Agentsin, Ducktailsin ja Tuomari Nurmio & Köyhien ystävien esitykset.
Ratsian laulut on äänitetty Helsingin Tavastialla tammikuussa 1980. Jim Pembroke Bandin esityksestä ei ole tarkempia tietoja.
Rock Boys & The Agentsin esitykset on äänitetty Kill Cityssä vuonna 1979. Ducktailsin esityksestä ei ole tarkempaa tietoa. Briardin kappaleet on äänitetty Kill Cityssä syksyllä 1979. Widowsin esitykset on taltioitu samassa paikassa elokuussa 1979.
Maukka Perusjätkän ja Tuomari Nurmion äänityksistä ei ole tarkempaa tietoa. Vaavin kappaleet on äänitetty Kill Cityssä 9. elokuuta 1979. Pelle Miljoona 1980 -kappaleet ovat Tavastian keikalta 12. joulukuuta 1979. Kappaleet on julkaistu myös yhtyeen livealbumilla "Näyttämökuvia" (1980).
Raymond Atteveld
Raymond Atteveld (s. 8. syyskuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.
Atteveld aloitti peliuransa HFC Haarlemissa 1985. Neljän kauden jälkeen hän siirtyi Evertoniin debytoiden joulukuussa 1989 kotiottelussa Coventry Cityä vastaan. Ura Englannissa ei ottanut tulta alleen liiaksi vaan Atteveldille kertyi kolmen Everton-kauden aikana vain 51 ottelua.
Keväällä 1992 hän pelasi lainalla West Hamissa, mutta pelasi lontoolaisseurassa vain yhden ottelun. Syksyn hän edusti Bristol Cityä kunnes palasi 1993 mantereelle. Hän edusti uransa loppuvuodet alankomaalaisseuroja lopettaen ammattilaispelaajana vuonna 2002 ADO Den Haagissa.
Atteveld aloitti valmennusuransa ADO Den Haagin apulaisvalmentajana vuonna 2003. Kahden ADO-kauden jälkeen hän siirtyi vuonna 2005 Huub Stevensin apulaisvalmentajaksi Rodaan. Stevensin jätettyä seuran helmikuussa 2007 Atteveld nousi seuran päävalmentajaksi. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan päävalmentajana Atteveld johdatti Rodan Eredivisiessä yhdeksänneksi. Seuraava kausi alkoi kuitenkin kehnosti ja lokakuussa 2008 Atteveld sai potkut tehtävistään.
Huhtikuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen ADO Den Haagin kanssa. Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2010 ADO:n vajottua Eredivisien puotamiskamppailuun.
Stefano Cerioni
Stefano Cerioni (24. tammikuuta 1964 Madrid, Espanja) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti. Los Angelesissa vuonna 1984 Cerioni sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa pronssille ja kuului Italian kultaa voittaneeseen florettijoukkueeseen. Vuonna 1988 Soulissa Cerioni voitti yksilökilpailussa kultaa. Cerioni on 191 cm pitkä ja edustaa "FF OO Roma" -seuraa.
David Kossoff
David Kossof (24. marraskuuta 1919 – 23. maaliskuuta 2005) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Hiiri joka murisi" (1959) ja "Freud – salatut intohimot" (1962). Televisiossa hän esitti 1950-luvun lopulla Alf Larkinia sarjassa "The Larkins". Society of Film and Television Artsin (nykyinen BAFTA) palkinnon hän sai 1956 roolistaan elokuvassa "Toiveitten laitakatu".
David Kossofin poika oli kitaristi Paul Kossoff. Tämän kuoltua 25-vuotiaana sydänkohtaukseen huumeiden käytön seurauksena, Kossof osallistui huumeidenvastaiseen työhön esiintymällä hyväntekeväisyysesityksissä.
Mauro Numa
Mauro Numa (8. marraskuuta 1961 Mestre) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti. Los Angelesissa vuonna 1984 Numa voitti henkilökohtaisen florettikilpailun ja kuului myös Italian kultaa voittaneeseen florettijoukkueeseen. Numa on myös kaksinkertainen henkilökohtaisen ja kaksinkertainen joukkuefloretin maailmanmestari. Numa on 180 cm pitkä ja edustaa "Circolo Scherma Mestre" -seuraa.
Rebiya Kadeer
Rebiya Kadeer (uiguuriksi رابىيه قادىر, "Rabiyä Qadir", ääntämys: ; turkiksi "Rabiya Kadir"; ) (s. 15. marraskuuta 1946) on Kiinan uiguurivähemmistöön kuuluva merkittävä liikenainen ja poliittinen aktivisti Luoteis-Xinjiangista. Hän on ollut Maailman uiguurikongressin puheenjohtaja marraskuusta 2006 lähtien.
Rebiya Kadeer syntyi Luoteis-Kiinan Xinjiangin alueella vuonna 1946. Hänen isänsä oli kullankaivaja ja Rebiya avioitui 15-vuotiaana. Hän auttoi elättämään kasvavaa perhettään kutomalla vaatteita ja kenkiä ja myymällä ne mustassa pörsissä. Kadeerin avioliitto päättyi eroon hänen ollessaan 28-vuotias. Eron jälkeen hän avasi ensin pesulan ja sulki sen myöhemmin siirtyen sijoittamaan kulutustuotteisiin. Vuonna 1978 hän avioitui Sidik Rouzin kanssa, joka oli ollut 1960-luvulla pidätettynä Kiinan vastaisen uiguuriliikkeen johtamisesta. Kader jatkoi s9ijoittamista ja siirtyi 1980-luvulla sijoittamaan kiinteistöihin. Vuonna 1987 hän avasi naisten bazaarin Ürümqissa, jota seurasi tavaratalo 1990-luvulla. Liiketoiminta laajeni entisestään ja Kadeer perusti kauppoja myös muualle Keski-Kiinaan nousten vuoteen 1993 mennessä Kiinan varakkaimmaksi naiseksi. Hänen miehensä lähti maanpakoon Yhdysvaltoihin poliittisista syistä vuonna 1996. Kadeer pidätettiin vuonna 1999, koska hän lähetti miehelleen lehtileikkeitä. Hän sai kahdeksan vuoden tuomion, josta vapauduttuaan hän lähti vuonna 2005 maanpakoon Yhdysvaltoihin. Rebiya Kadeer kiistää yhteytensä Kiinassa vuonna 2009 puhjenneisiin mellakoihin ja tuomitsi väkivallan.
Jeff Daniels on tehnyt Kadeerista dokumenttielokuvan "Ten Conditions of Love" (2009), jonka mukaantulo Melbournen elokuvajuhlille aiheutti sen, että kiinalaiset vetäytyivät ohjelmasta. Kadeer osallistui kunniavieraana elokuvan ensi-iltaan Melbournen kaupungintalolla 8. elokuuta 2009.
Vuonna 2004 hän sai Thorolf Rafton muistopalkinnon, joka annetaan ihmisoikeustyöstä. Vuonna 2006 hän oli puolestaan yhtenä ehdokkaana Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi.
Jerzy Buzek
Jerzy Buzek (s. 3. heinäkuuta 1940 Smilovice) on puolalainen poliitikko. Hän toimi Puolan pääministerinä vuosina 1997–2001. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004 ja toimi parlamentin puhemiehenä vuosina 2009–2012.
Buzek valittiin Euroopan parlamentin puhemieheksi 14. heinäkuuta 2009 ja oli puhemiehenä tammikuuhun 2012 asti.
Buzek valittiin europarlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2004 vaaleissa ja uudelleen vuosina 2009 ja 2014. Hän edustaa parlamentin oikeistolaista Euroopan kansanpuolueen ryhmää. Vuodesta 2014 Buzek on teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtaja.
Markku Lehmuskallio
Markku Lehmuskallio (s. 31. joulukuuta 1938 Rauma) on yksi tunnetuimmista suomalaisista dokumentintekijöistä, joka on saanut tunnustusta myös ulkomailla.
Lehmuskallio on kuvannut monissa elokuvissaan Siperian, Pohjois-Kanadan sekä Skandinavian alkuperäiskansojen elämää ja perinteitä, ja hänen tuotantonsa käsittää yhteensä 18 pitkää elokuvaa sekä sarjan lyhytelokuvia. Dokumenttien ohella Lehmuskallio on ohjannut myös fiktiivisiä elokuvia, kuten ensimmäisen nenetsikielisen näytelmäelokuvan Seitsemän laulua tundralta (2000), joka palkittiin muun muassa Suomessa vuoden elokuvan Jussi-patsaalla ja Pariisin elokuvajuhlilla lehdistön palkinnolla. Yhdessä nenetsikansaan kuuluvan Anastasia Lapsuin kanssa Lehmuskallio on tehnyt jo 11 elokuvaa.
Lehmuskallio toimi nuoruudessaan metsäteknikkona, ja alkusysäyksenä elokuva-alalle toimi oman asunnon ja irtaimiston tuhoutuminen tulipalossa. Lehmuskallio osti vakuutusrahoilla 16 millimetrin elokuvakameran ja alkoi opetella harrastuksekseen elokuvanteon eri vaiheita. Hän pysyi metsähallituksen palkkalistoilla, mutta teki päätyönsä ohella metsäaiheisia opetuselokuvia Yhdyspankille ja dokumenttielokuvia Yle TV2 -kanavalle. Vuonna 1969 hän sai paikan mainoselokuvaajana Filmitalo Oy:ssä ja siirtyi sieltä Aimo Jäderholmin yritykseen ja edelleen Filmisyndikaatti-nimiseen tuotantoyhtiöön, kunnes vuonna 1973 jättäytyi vapaaksi elokuvantekijäksi. 1970-luvulla hän toimi omien elokuvahankkeidensa ohella kuvaajana kolmessa pitkässä elokuvassa: Asko Tolosen "Kesän maussa", Heikki Partasen ym. "Antti Puuhaarassa" ja Mikko Niskasen "Pulakapinassa".
Illume
Illume Oy on vuonna 1987 perustettu dokumenttielokuvatuotantoon erikoistunut tuotantoyhtiö, jonka perustajia olivat ohjaaja Jouko Aaltonen, kuvaaja Pertti Veijalainen ja antropologi Heimo Lappalainen.
Yhtiö tuottaa dokumenttielokuvia, televisioohjelmia ja opetus- ja markkinointivideoita ja on osallistunut myös kansainvälisiin yhteistuotantoihin. Yhtiö on tuottanut yli kuusikymmentä elokuvaa , joista monia on palkittu kotimaassa ja kansainvälisillä festivaaleilla. Illume on toiminut tuottajana muun muassa Jouko Aaltosen, Heikki Huttu-Hiltusen, Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion elokuvissa.