hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Iveco Turbocity
Iveco Turbocity on Italiassa valmistettu linja-autosarja, jota valmistettiin vuosina 1989-1996. Sarjaan kuuluu kolme mallia, joissa on erilaiset istumapaikkajärjestelyt. Iveco 480 on tarkoitettu keskustaliikenteeseen, Iveco 580 lähiöliikenteeseen ja Iveco 680 kaupunkien väliseen liikenteeseen.
Turbocityn alustavaihtoehtoina olivat 9,5, 10,5 ja 12 metrin pituiset alustat. Sarjaa tarjottiin myös 18 metrin pituisena nivelbussina. Turbocity-sarja oli saatavissa myös johdinautona.
Iveco yritti myydä Turbocityn oikealta ajettavia versioita myös Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Turbocitystä valmistettiin sekä yksi- että kaksikerroksisia mallikappaleita. Tilauksia ei kuitenkaan tullut. Yksikerroksinen mallikappale vietiin Singaporeen, jossa sitä käytettiin kuljettajien koulutukseen. Kaksikerroksiselle versiolle löytyi ostaja vasta yli vuoden jälkeen. Sitä käyttivät useat pienet bussiyhtiöt, kunnes se romutettiin kolarin jälkeen.
Turbocityn korvasi Iveco Turbocity-R -sarja.
FS Lalande (1889)
FS Lalande oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Troude-luokan panssarikansiristeilijä.
Alus tilattiin Bordeauxista Forges et Chantiers de la Girondelta, missä köli laskettiin vuonna 1887. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1889 ja otettiin palvelukseen lokakuussa 1890.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1912.
Margaret Talmadge
Margaret ”Peg” Talmadge (omaa sukua Jose; 3. marraskuuta 1864 New York City, New York – 29. syyskuuta 1933 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen nainen, joka tuli tunnetuksi mykkäelokuvanäyttelijöiden Norma Talmadgen, Natalie Talmadgen ja Constance Talmadgen äitinä. Häntä yleisesti kuvailtiin nokkelasanaiseksi ja peräänantamattomaksi naiseksi.
Margaret ”Peg” Talmadge syntyi New Yorkissa 3. marraskuuta vuonna 1864. Hänen vanhempansa olivat kotoisin Irlannista. Peg Jose avioitui Frederick ”Fred” Talmadgen kanssa 15. tammikuuta vuonna 1893, vaikka hänen vanhempansa eivät hyväksyneet Frediä tämän juomisen ja uhkapeluun takia. Fred Talmadge oli syntynyt Connecticutin Plainvillessa 4. toukokuuta 1868. Fred oli ollut alun perin myyjä, joka menetti työnsä sairastuttuaan alkoholismiin. Esikoistyttären Norman syntymän aikaan Talmadget asuivat New Jerseyn Jersey Cityssä, josta he muuttivat New Yorkin Brooklyniin, missä tyttäret Natalie ja Constance syntyivät. Peg kertoi myöhemmin Anita Loosille, että hän yritti jokaisen raskauden aikana saada tahallinen keskenmeno menemällä Coney Islandilla sijaitsevaan Bump-the-Bumps-nimiseen huvipuistolaitteeseen. Talmadget olivat köyhiä, joten Peg joutui työskentelemään erilaisissa ammateissa. Alkoholisoitunut Fred hylkäsi perheensä vuoden 1900 joulupäivänä. Fred oli ennen lopullista katoamistaan aiemminkin jättänyt perheensä pidemmäksikin aikaa, mutta hän oli aina tullut takaisin. Pegin ja Fredin avioeroa ei koskaan vahvistettu, joten he olivat aviossa aina Fredin kuolemaan asti. Peg sai kaikki kolme tytärtään elokuvamaailmaan, missä he sittemmin menestyivät.
Peg näytteli rouva Kieseytä Constancen draamaelokuvassa "A Girl of the Timber Claims" vuonna 1917. Rouva Talmadge kirjoitti ja julkaisi tyttäristään "The Talmadge Sisters" -kirjan, joka ilmestyi vuonna 1924. Pegin puoliso Fred Talmadge kuoli 57-vuotiaana 14. marraskuuta 1925. Peg Talmadge sairastui vuonna 1931 ja kuoli influenssasta kehittyneeseen keuhkokuumeeseen 68-vuotiaana Los Angelesin Hollywoodissa 29. syyskuuta vuonna 1933. Pegin "The New York Timesiin" kirjoitetussa muistokirjoituksessa kerrottiin hänen kuolinsyykseen keuhkokuume, mutta Anita Loos kirjoitti 45 vuotta myöhemmin Talmadgeja koskevassa kirjassaan "The Talmadge Girls" (1978) Pegin kuolleen syöpään. Syöpää ei mainittu hänen "The New York Times" -muistokirjoituksessaan. Peg Talmadge haudattiin Kalifornian Los Angelesissa sijaitsevalle Hollywood Forever -hautausmaalle.
FS Linois (1894)
FS Linois oli vuonna 1895 valmistunut Ranskan laivaston Linois-luokan panssarikansiristeilijä.
Alus tilattiin La Seyne-sur-Meristä Forges et Chantiers de la Méditerranéeltä ja sen köli laskettiin elokuussa 1892. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1894 ja se otettiin palvelukseen 1895.
Alus poistettiin alusluettelosta 1922.
Morganukodontit
Morganukodontit ("Morganucodontidae") oli kynodontteihin kuuluva heimo. Heimon lajit olivat kooltaan pieniä ja muistuttivat ulkomuodoltaan rottia. Raajat olivat sirorakenteiset. Heimoon kuuluvia sukuja ovat "Eozostrodon, Erythrotherium ja Morganucodon".
The Greeks Had a Word for It
The Greeks Had a Word for It on Zoë Akinsin kirjoittama yhdysvaltalainen komedianäytelmä vuodelta 1930. "The Greeks Had a Word for It" sai ensi-iltansa Broadwayn Sam H. Harris Theatressa 25. syyskuuta vuonna 1930, ja sitä esitettiin aina toukokuuhun 1931 asti 253:n esityksen ajan. Näytelmässä on kolme näytöstä, ja se sijoittuu New Yorkiin. Näytelmän tuottajana oli William Harris.
Lisäksi "The Greeks Had a Word for It" -näytelmä inspiroi William A. Seiterin ohjaamaa "Elämänhaluisia tyttöjä" ("Three Blind Mice", 1938) ja Walter Langin ohjaamaa "Kesäloma Miamissa" ("Moon Over Miami", 1941).
Ralf Henriksson
Ralf Henriksson (s. 1957) on suomalainen kirjailija. Henriksson on koulutukseltaan ekonomi ja asuu Ikaalisissa. Hän on toiminut usean vuosikymmenen ajan liike-elämän palveluksessa. Esikoisteos "Halla hanhen hartioilla" ilmestyi 2013 Myllylahden julkaisemana, toinen teos "Made sen nimi on" 2014 ja "Majavalaukaus" vuonna 2015. Vuoden 2016 huhtikuussa ilmestyi Henrikssonin neljäs eränovellikokoelma "Latvametso" Myllylahdelta. Siirtolaisromaani "Tukholman ghetto" ja rikosromaani "Noiduttu kaivos" ilmestyivät vuonna 2015 Kustannus HD:n julkaisemina. Vuonna 2016 ilmestyi rikosromaani "Pahan pankkiiri" Kustannus HD:lta. Eränovelli "Hiisi hirvensä vie" ilmestyi Kariston Erämaailma 2011–2012 -antologiassa, "Tenon koukuttamat" Kariston Erämaailma 2015-2016 -antologiassa, "Itäniemen konkkonokka" Erämaailma 2016–2017 -kokoelmassa, "Jänispiiska" Erämaailma 2017-2018-kokoelmassa sekä "Reseptijänis" kokoelmassa Erämaailma 2018-2019. Ralf Henriksson on julkaissut myös historiallisen romaanin "Armoton nuijasota, Jaakko Ilkan aseenkantajan kertomana", joka ilmestyi lokakuussa 2016 Kustannus HD:lta. Maaliskuussa 2017 ilmestyi Myllylahdelta Ralf Henrikssonin yhdeksäs kaunokirja, totuuspohjainen eränovellikokoelma "Karhunveri", jossa lukija pääsee tekijän mukana karhujahteihin Kanadan Sudburyn erämaahan, Ruotsin Taalainmaalle ja Kainuuseen Kuhmon Kiekinkosken saloille. Vuonna 2018 ilmestyi Karistolta Ralf Henrikssonin kymmenes kaunokirjallinen teos "Sudentappoase," joka sisältää mm. susijahteja eri puolilta Suomea. Tammikuussa 2019 ilmestyi Ralf Henrikssonin yhdestoista teos, eränovellikokoelma Mustan maan jänis Karistolta. Mustan maan jänis vie lukijan eräretkille Pirkanmaan, Itä-Suomen ja Lapin kautta Viroon, Yhdysvaltoihin ja Kanadaan.
Daniel Börtz
Daniel Börtz (s. 8. elokuuta 1943 Hässleholm) on ruotsalainen taidemusiikin säveltäjä. Börtz on tuottanut urallaan yksitoista sinfoniaa (1973−2006) sekä useita oopperoita ja orkesteriteoksia, kuten "Strindberg Suite". Börtz on palkittu mitalilla kuninkaallisen musiikkiakatemian tilaisuudessa 28. marraskuuta 2005 "sävellysmusiikin edistäjänä".
Hänen myöhempiin sävellyksiinsä lukeutuvat muun muassa oratorio "Hans namn var Orestes" (2001−2002), nokkahuilukonsertot "En gycklares berättelser" (2000) ja "Pipor och klockor" (2002) sekä pianokonsertot "Svall" (2003), "Magnus Gabriel" (2006) ja "Goya" (2008). Ooppera "Medea "saa ensi-iltansa vuonna 2016.
Börtz on Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Symmetrodontit
Symmetrodontit ("Symmetrodonta") oli varhaisiin nisäkkäisiin kuuluva lahko, joka eli Mesotsooisella kaudella. Symmetrodontit olivat eräänlainen siirtymävaihe synapsideista varsinaisiin nisäkkäisiin. Lahkon lajit olivat kooltaan pieniä. Lukuun ottamatta "Zhangheotheriumia" symmetrodonttien hampaiden pinnan rakenne oli oudosti hajanainen.
Heimo Kuehneotheriidae
Heimo Zhangotheriidae
Talviuniversiadit 2013
Talviuniversiadit 2013, järjestyksessään 26. talviuniversiadit, järjestettiin Trenton maakunnassa, Italiassa 11.–21. joulukuuta 2013. Kisoissa oli mukana 1 725 opiskelijaurheilijaa 51 eri maasta. Universiadeissa oli 79 urheilutapahtumaa 12 eri lajista. Kisojen mitalitaulukon voitti Venäjä 50 mitalillaan ennen Etelä-Koreaa (24 mitalia) ja Puolaa (23).
Uusia lajeja kisoihin tuli kaksi, freestylehiihto ja pikaluistelu. Kisoissa käytiin 79 eri urheilutapahtumaa 12 eri lajissa. Suluissa tapahtumien määrä lajikohtaisesti.Suomi osallistui universiadeihin 34-henkisellä joukkueella. Joukkue sijoittui mitalitaulukossa yhdeksännelle sijalle kahdeksalla mitalilla, joista kolme oli kultaista, kaksi hopeista ja kolme pronssista. Kultaa Suomelle ottivat Joonas Räsänen miesten pujottelusta, Kalle Leinonen miesten hiihtoslopestylestä ja Sami Niemi miesten normaalimäestä.
Kultaa: Joonas Räsänen, miesten pujottelu: Kalle Leinonen, miesten slopestyle: Sami Niemi, miesten normaalimäki
Hopeaa: Sami Niemi, miesten suurmäki: Sami Niemi ja Julia Kykkänen, mäkihypyn sekajoukkuekilpailu
Pronssia: Jari Huhta, Perttu Hyvärinen, Heikki Korpela, Juha-Matti Mikkolainen, miesten 4×10 hiihto: Heikki Korpela, miesten sprinttihiihto (p): Marjaana Pitkänen, naisten yhdistelmähiihto
Anatoli Solonitsyn
Anatoli Aleksejevitš Solonitsyn (ven. Анатолий Алексеевич Солоницын) (s. 30. elokuuta 1934 - k. 11. kesäkuuta 1982) oli neuvostoliittolainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti rooleistaan ohjaaja Andrei Tarkovskin elokuvissa, kuten pääosasta" Andrei Rublevissa" (1966) sekä kirjailijan roolista "Stalkerissa" (1979).
Solonitsyn voitti vuonna 1981 Berliinin elokuvajuhlissa parhaan näyttelijän palkinnon elokuvasta "26 päivää Dostojevskin elämästä" (1981).
Solonitsyn kuoli 11. kesäkuuta 1982 keuhkosyöpään.
Elokuvavuosi 1910
Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1910 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
FS Galilée (1896)
FS Galilée oli vuonna 1897 valmistunut Ranskan laivaston Linois-luokan panssarikansiristeilijä.
Alus tilattiin Rochefortin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1893. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 1896 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1897.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1911.
Pikilinna
Pikilinna on Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itäreunalla osoitteessa Aaltosenkatu 31–33 sijaitseva viisikerroksinen asuintalo, joka on valmistunut 1924. Talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Uusklassillista tyylisuuntaa edustavassa talossa oli alun perin Aaltosen Kenkätehdas Oy:n henkilökunnan työsuhdeasuntoja.
Tuomisen kivimuuri
Tuomisen kivimuuri on Tampereen Jussinkylässä, Tuomiokirkonkadun pohjoispäässä Tampereen tuomiokirkon vieressä sijaitseva jugendtyylinen nelikerroksinen asuintalo, jonka on suunnitellut arkkitehti Birger Federley. Kolmessa vaiheessa rakennetun talon rakennutti rakennusmestari Karl Arvid Tuominen, jonka mukaan talo sai myös nimensä. Talon viimeinen rakennusvaihe valmistui 1914. Talossa on 38 asuinhuoneistoa ja neljä liikehuoneistoa.
Veljeslinna
Asunto-osakeyhtiö Veljeslinna on Tampereen Amurin kaupunginosassa, Pirkankadun ja Sotkankadun kulmassa sijaitseva seitsenkerroksinen asuintalo jonka on suunnitellut arkkitehti Jaakko Tähtinen. Talo valmistui 1951–1952 ja siinä on 72 asuinhuoneistoa, 4 liikehuoneistoa ja kokoushuoneisto talon kulmaosan ylimmässä kahdeksannessa kerroksessa.
Talo rakennettiin rintamamiesten asuintaloksi sen jälkeen kun vuonna 1949 säädetty "Lex Raatikaiseksi" kutsuttu asetus antoi rintamamiehille mahdollisuuden vaihtaa maansaantioikeutensa kerrostalon asunto-osakkeeseen.
Ratinanlinna
Ratinanlinna oli Tampereella Kyttälän kaupunginosassa Aleksanterinkatu 32:ssa sijainnut, vuonna 1928 valmistunut nelikerroksinen rakennus, joka toimi Tampereen suojeluskuntatalona vuosina 1928–1944. Talon suunnitteli arkkitehti Birger Federley.
Tampereen suojeluskunnan esikunta sijaitsi vuoteen 1927 saakka nykyisen Hiekan taidemuseon paikalla sijainneessa Lindellin koulussa. Uusi Ratinanlinnan suojeluskuntatalo vihittiin käyttöön 9. huhtikuuta 1928. Talossa toimivat vuoteen 1944 saakka suojeluskunnan lisäksi Lotta Svärd ja sotilaspoikajärjestöt. Talo vaurioitui pahoin talvisodan aikana Tampereen pommituksissa ja välirauhan aikana se korjattiin ja sitä laajennettiin.
Suojeluskuntien lakkauttamisen jälkeen Ratinanlinna oli puolustusvoimain sekä partio- ja reserviläisjärjestöjen käytössä. Talo purettiin 1988, ja sen tilalle valmistui 1991 arkkitehti Antti Tähtisen suunnittelema Ratinanlinnan toimisto- ja liiketalo.
Amurinlinna
Amurinlinna on Tampereella Amurin kaupunginosassa sijaitseva asuntokortteli, jonne rakennettiin vuosina 1949–1955 Finlaysonin työntekijöiden työsuhdeasuntoja. Korttelin rakennukset suunnitteli professori, arkkitehti Erik Bryggman ja pääurakoitsijana toimi Rakennustoimisto Tähtinen & Sola Oy. Amurinlinnan kortteliin valmistui yhteensä 344 asuntoa ja asukkaita niihin tuli noin 950.
Amurinlinnan korttelissa sijaitsi Finlaysonin työntekijöiden keilarata, tehtaan 6 000 niteen kirjasto, pesula, päiväkoti ja itsepalveluravintola.
Amurinlinnan korttelin rakennukset valmistuivat viidessä vaiheessa:
Finlaysonin palveluksessa ollut kirjailija Väinö Linna asui 1953–1956 Amurinlinnassa Puuvillatehtaankatu 15 B:ssa sijainneessa kaksiossa. Hän kirjoitti siellä asuessaan "Tuntematon sotilas" -romaaninsa.
Nykyisin Amurinlinnan talot omistaa Kojamo.
RAI (terveydenhoito)
Rai-järjestelmä eli ”Resident Assessment Instrument”, suomeksi potilaan arviointiväline, on kansainvälinen vanhusasiakkaiden hoidon tarpeen ja laadun sekä kustannusvaikuttavuuden arviointi- ja seurantajärjestelmä. Rai-järjestelmä soveltuu yksilön hoito- ja palvelusuunnitelman laadintaan ja hoidon tulosten seurantaan.
RAI-järjestelmän perustana on selvittää hoidossa olevan henkilön yksilökohtaiset tarpeet ja luoda niiden perusteella hoitosuunnitelma. Järjestelmässä hoidettava saa osallistua suunnitelmansa laadintaan
Toyota TS040 Hybrid
Toyota TS040 Hybrid on japanilaisen Toyotan valmistama LMP1-luokituksen mukainen kilpa-auto, jolla kilpailtiin FIA World Endurance Championship -sarjassa vuosina 2014–2015. Auto julkistettiin 27. maaliskuuta 2014.
Mestarien liigan kauden 2014–2015 lohkovaihe
Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2014–2015 lohkovaiheen ottelut alkoivat 16. syyskuuta ja loppuivat 10. joulukuuta 2014.
Lohkovaiheen arvontatilaisuus suoritettiin 28. elokuuta 2014 Monacossa alkaen kello 18.45 (UTC+2).
Joukkueet oli jaettu neljään eri arvontakoriin rankingpisteiden mukaan. Hallitseva mestarijoukkue Real Madrid on sijoitettu automaattisesti ykköskoriin. Samoista maista olevia joukkueita ei voi arpoa samaan lohkoon. Yhdellä ottelukierroksella on kaksi ottelupäivää, joista toisena pelaavat lohkojen A–D joukkueet ja toisena lohkojen E–H joukkueet. Jokaisessa arvontakorissa on kahdeksan joukkuetta, ensimmäisen korin joukkueet ovat rankingsijoilla 1–10, toisen 14–22, kolmannen 24–37 ja neljännen 44–233 sekä sijoittamattomat.
17. heinäkuuta 2014 UEFA:n hätäpaneelin pitämässä kokouksessa päätettiin, että venäläisiä eikä ukrainalaisia joukkueita voida arpoa samaan alkulohkoon maiden välisen poliittisesti epävakaan tilanteen johdosta.
Seuraavat 32 joukkuetta selviytyivät lohkovaiheeseen:
Joukkueet jaetaan kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon, joissa lohkojen joukkueet pelaavat toisiaan vastaan koti- ja vierasottelun. Jokaisen lohkon kaksi parasta pääsevät pudotuspelien neljännesvälieriin. Lohkon kolmanneksi sijoittuvat pääsevät Eurooppa-liigan kauden 2014–2015 ensimmäiselle pudotuspelikierrokselle ja neljänneksi sijoittuvat putoavat pois.
Jos lohkoissa päädytään tasapisteisiin, lohkosijoitukset ratkaistaan seuraavasti:
Audi R18
Audi R18 on saksalaisen Audin valmistama LMP1-luokituksen mukainen prototyyppiauto, jolla kilpailtiin vuodet 2012–2016 FIA World Endurance Championship -sarjassa. Vuonna 2011 se kilpaili Intercontinental Le Mans Cup -sarjassa.
Kaudella kilpailtiin 3 erilaisella autolla, jotka olivat: R18 TDI, R18 ultra ja Audi R18 e-tron quattro. Tallin autoilla voitettiin kaikkiaan 5 osakilpailua. Talli saavutti kaudella yhteensä 173 pistettä, ja sijoittui luokkansa ensimmäiseksi.
Kaudella ajettiin R18 e-tron quattro autolla. Kauden aikana talli voitti 6 osakilpailua. Pisteitä kaudella kertyi 207 ja tuloksena oli toinen perättäinen mestaruus.
Kaudella ajettiin R18 e-tron quattron uusimmalla kehitysversiolla.
Kausi ajettiin R18 e-tron quattro autolla. Talli saavutti viimeisellään kaudellaan yhden voiton Span 6 tunnin ajossa ja yhden kaksoisvoiton kauden päättäneessä Bahrainin 6 tunnin ajossa. Pisteitä kertyi 266 ja sijoittui luokkansa toiseksi.
26. lokakuuta 2016 Audi ilmoitti lopettavansa kilpailemisen WEC -sarjassa kauden päätteeksi ja keskittyvänsä jatkossa enemmän Formula E:hen.
Halina Harelava
Halina Harelava (s. 1951 Minsk) on valkovenäläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Anatoli Bogatyrevin ja Dmitri Smolskin johdolla Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa vuosina 1972–79 ja Juri Fortunatovin johdolla Moskovan konservatoriossa 1980–87. Harelavan saamiin palkintoihin lukeutuu Valko-Venäjän valtionpalkinto (1992) teoksesta "Anno mundi ardentis" mezzosopraanolle, baritonille ja suurelle orkesterille (1989). Lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa Valko-Venäjän presidentin erikoispalkinto (2001) konsertosta kahdelle trumpetille.
Harelava oli mukana perustamassa Valko-Venäjän nykymusiikin seuraa vuonna 1990. Hän on opettanut Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa vuodesta 1980.
Harelavan teoksia on esitetty Valko-Venäjän lisäksi myös Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Sloveniassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Ukrainassa ja Yhdysvalloissa.
Vjatšaslau Kuznjatsou (säveltäjä)
Vjatšaslau Kuznjatsou (, , "Vjatšeslav Kuznetsov"; s. 1955 Wien, Itävalta) on valkovenäläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Jevgeni Glebovin johdolla Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa Minskissä ja valmistui vuonna 1983. Hän suoritti siellä vielä täydentäviä opintoja saman opettajan johdolla vuoteen 1985 saakka. Kuznjatsoulle myönnettiin Valko-Venäjän valtionpalkinto vuonna 2003. Hänen teoksiaan on esitetty kansainvälisesti Itävallassa, Belgiassa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Israelissa, Japanissa, Portugalissa, Espanjassa, Sveitsissä, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Kuznjatsou oli mukana perustamassa Valko-Venäjän nykymusiikin seuraa vuonna 1990 ja hän toimi sen puheenjohtajana vuosina 1995–2001. Hän on opettanut Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa musiikin professorina vuodesta 1987. Hän nousi sen instrumentaation laitoksen johtoon vuonna 1998.
Kuznjatsoun tuotantoon kuuluu muun muassa ooppera, baletteja, sinfonioita (I 1982, II 1984, III 1995), kamarimusiikkia, vokaaliteoksia ja pianosonaatti (1996).
Vjatšeslav Kuznetsov
Vjatšeslav Kuznetsov tai Vjatšaslau Kuznjatsou voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Boistö
Boistö on Suomenlahdella Loviisan kunnassa sijaitseva saari. Boistössä toimi luotsiasema 2000-luvun alkuun saakka. Merenkulkuneuvos Juha Nurminen osti saaren Puolustusvoimilta vuonna 2008 ja nykyään Boistössä on kokouspalveluja tarjoava yritys. Saarella sijaitsee kaksi päärakennusta, useita pienempiä mökkejä sekä muun muassa rantasauna. Majoituspaikkoja Boistössä on noin kolmekymmentä.
Luotsitoiminta Boistössä ja viereisellä Lehtisen saarella alkoi jo 1720-luvulla, kunnes vuonna 1888 se keskittyi pelkästään Böistölle. Nykyisin saaren vanhin rakennus on vuodelta 1892 peräisin oleva luotsitupa. Luotsiasema oli Boistöllä vuoteen 2003 saakka, jonka jälkeen toiminta siirrettiin kokonaisuudessaan lounaispuolella sijaitsevalle Orrengrundin saarelle. Boistössä on sijainnut myös merivartioasema vuoteen 1996 saakka, jonka jälkeen saari oli vielä Suomen Meripelastusseuran koulutuskeskuksen käytössä vuoteen 2006.
Elokuussa 2014 uutisoitiin, että saarella oli aikaisemmin kesäkuussa käyty Ukrainan kriisin liittyviä neuvotteluja, joihin osallistui yhdysvaltalaisia ja venäläisiä virkamiehiä. Neuvottelujen tuloksena julkaistiin myöhemmin suunnitelma kriisin ratkaisemiseksi.
FS Henri IV (1899)
Henri IV oli vuonna 1903 valmistunut Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaiva.
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 15. heinäkuuta 1897. Alus laskettiin vesille 23. elokuuta 1899 ja se otettiin palvelukseen syyskuussa 1903.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli Bizertessä vartiolaivana, kunnes se liitettiin helmikuussa 1915 muodostettavaan Syyrian laivueeseen (). Laivueen tehtävänä oli iskeä Turkin asemiin ja yhteyksiin Syyriassa, Libanonissa, Palestiinassa ja Siinain niemimaalla. Alus siirrettiin Dardanelleille korvaamaan Dardanellien läpäisy-yrityksessä 18. maaliskuuta upotettu "Bouvet" sekä vaurioitunut "Gaulois". Alus tulitti 25. huhtikuuta Kum Kalen rannikkolinnaketta ranskalaisten tehdessä maihinnousun, minkä jälkeen se tuki kuukauden lopun tulellaan maihinnousseita joukkoja. Alukseen osui tulitoiminnan aikana kahdeksan kranaattia.
Vuonna 1916 alus siirrettiin reserviin. Se oli sijoitettuna Egyptiin Ranskan itäiseen divisioonaan ennen siirtoaan Tarantoon varastolaivaksi vuonna 1918. Se poistettiin alusluettelosta 1920 ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Luettelo Von Hertzen Brothersin kappaleista
Tämä on luettelo Von Hertzen Brothersin levyttämistä kappaleista aakkosjärjestyksessä.
Kappaleen nimen perässä on suluissa levy, jolla kappale on alun perin julkaistu.
FS Suffren (1899)
FS Suffren oli 1904 valmistunut Ranskan laivaston predreadnought-taistelulaiva.
Alus tilattiin 21. huhtikuuta 1898 Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 5. tammikuuta 1898 ja alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta. Alus otettiin palvelukseen 3. helmikuuta 1904.
Alus upposi Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "U-52" torpedoimana 26. marraskuuta 1916.
Kupla (lehti)
Kupla oli Oulun sarjakuvaseuran vuosina 1981-1983 julkaisema lehti, joka julkaisi suomalaista sarjakuvaa. Kaikkiaan lehteä ilmestyi kaksitoista numeroa.
Lyhyestä ilmestymisajasta huolimatta Kuplaa on pidetty yhtenä parhaista kotimaista sarjakuvaa julkaisseista sarjakuvaseurojen lehdistä. Kuplan sarjakuvantekijöihin kuuluivat muun muassa Mauri Kunnas, Jope Pitkänen ja P. A. Manninen. Nuorista tekijöistä lehti nosti esille esimerkiksi Pentti Otsamon ja J. A. Mäen.
Skrew you (tunnustuspalkinto)
Skrew you -tunnustuspalkinto on Oulun sarjakuvaseuran jakama tunnustus, joka jaetaan pohjoissuomalaisen sarjakuvan hyväksi tehdystä työstä. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Tunnustuksen ovat saaneet
République-luokka
République-luokka oli Ranskan laivaston kahden 1900-luvun alussa valmistetun aluksen muodostama taistelulaivaluokka.
Aiempien taistelulaivojen heikkoudet olivat hyvin ranskalaisten meriarkkitehtien tiedossa ja République-luokassa he kasvattivatkin alusten uppoumaa ja leveyttä, mutta niiden pitkä valmistusaika teki niistä teknologisesti vanhentuneita jo palvelukseen otettaessa.
Oulun sarjakuvakeskus
Oulun sarjakuvakeskus on Oulun sarjakuvaseuran vuonna 2014 perustama Pohjois-Suomen sarjakuvamaailman monitoimikeskus. Keskuksen tarkoituksena on lisätä sarjakuvatietoutta, tuoda sarjakuvaa ja sen tekijöitä esille. Keskus järjestää kurssitoimintaa ja auttaa sarjakuvaan liittyvissä kysymyksissä ja ohjaa eteenpäin sarjakuvan maailmaan. Keskukselle kerätään sarjakuva-arkistoa ja myytävänä on paikallisia pienlehtiä ja sarjakuvajärjestöjen julkaisuja.
Sarjakuvakeskuksen yhteydessä on "Sarjakuvagalleria!", näyttelytila, jossa järjestetään kuukausittain vaihtuvia sarjakuvanäyttelyitä. Ensimmäisessä näyttelyssä tammikuussa 2014 esiteltiin Oulun seudun Ilta-Sanomien kuukauden kotimaisten sarjakuvien tekijöitä.
Oulun sarjakuvakeskuksen toimitilat ovat Oulussa Kulttuuritalo Valveella.
Keskiajan tutkimus
Keskiajan tutkimus on tutkimusala, jonka kohteena on keskiajan historia. Keskiajalla tarkoitetaan useimmiten ajanjaksoa 500-luvulta 1500-luvulle. Nykyään keskiajan tutkimus on hyvin monitieteistä tutkimusta, eikä rajoitu vain historian tutkimuksen piiriin. Keskiaikaa tutkitaan esimerkiksi arkeologian metodeilla, ja erilaisia tutkimusalueita ovat muun muassa keskiajan uskontohistorian, sotahistorian, kulttuurihistorian, taloushistorian, kirjallisuuden, musiikin ja sosiaalihistorian tutkimukset. Keskiajan tutkimus käyttää myös apunaan kodikologian, kielentutkimuksen, semmatologian, numismatiikan ja heraldiikan tutkimusta. Maantieteellisesti keskiajan tutkimus keskittyy Euroopan historiaan, johon termi keskiaika varsinaisesti liittyy. Keskiaikaa tutkitaan useimmissa yliopistoissa, joissa tutkitaan historiaa. Suomessa keskiaikaa tutkitaan useassa eri yliopistossa.
Useat yliopistot Suomessa ja maailmalla ovat perustaneet keskiajan tutkimusta tehostaakseen ja eri tutkimusalojen välistä yhteistyötä koordinoidakseen tutkimuskeskuksia, jotka keskittyvät keskiajan tutkimukseen. Koska keskiajan tutkimus on luonteensa puolesta hyvin monitieteinen ala, on tutkimusta välttämätöntä tehdä monien eri oppiaineiden ja tutkimusalojen yhteistyönä.
Suomalaisia tutkimuskeskuksia:
Ulkomaisia tutkimuskeskuksia:
Runko (rakennustekniikka)
Runko on rakennuksen tukirakenne, joka kantaa koko rakennuksen painon ja kestää tarvittaessa myös ulkopuolelta tulevat rasitukset, kuten lumikuorman, myrskyt ja maanjäristyksen. Se välittää erilaiset kuormat rakennuksen perustukseen ja edelleen maahan. Rakennuksen runkoon liittyy useimmissa maissa monia lakisääteisiä vaatimuksia ja tarkastuksia materiaalin ja liitosten lujuuden sekä rakennustavan suhteen. Rungon on oltava riittävän kestävä ja jäykkä ja kestää heikentymättä vuosikymmenten rasitukset. Rungon mitat ja muoto, kuten runkosyvyys ja kantavien pystyrakenteiden väliset jännevälit, sanelevat myös rakennuksen sisätilojen tilankäyttöä ja väliseinien paikkoja.
Pientalon runko tehdään yleensä joko puusta tai jostakin kivimateriaalista, kuten tiilistä tai kevytbetoni- tai kevytsoraharkoista. Puurakentamisessa perinteisin menetelmä on hirsirakentaminen.
Kerrostaloissa runko muodostuu nykyisin useimmiten betonielementeistä. Suomessa vanhimmat kaupunkien kivitalot on muurattu tiilistä. 1940–1950-lukujen kerrostalojen rungot ovat usein sekoitus tiilimuurirakenteita, paikalla valettua teräsbetonia ja kevytbetonia. 1960-luvulla alkoi betonielementtien valmistus, ja niiden standardointi kerrostalojen runkorakenteita varten synnytti Suomessa 1970-luvun alussa julkaistun BES-järjestelmän (sanasta "betonielementtistandardi") ja 1980-luvulla liike- ja teollisuusrakennusten Runko-BES-järjestelmän. 2010-luvulla myös puutuoteteollisuus on tekemässä puuelementtien mitoituksesta ja liitostavoista vastaavaa Runko-PES-järjestelmää ("puuelementtistandardi").
Teräsrungot kehitettiin Yhdysvalloissa 1800-luvun lopulla tavaksi tehdä entistäkin korkeampia taloja, pilvenpiirtäjiä, kaupunkien yhä kalliimmille tonteille. Teräsrunkorakentaminen on yleistä myös teollisuus- ja varastohalleissa ja pilvenpiirtäjiä matalammissa liikerakennuksissa, nykyisin usein suuriin lasijulkisivuihin yhdistettynä.
Teräsrunkojen varhaisempi muoto oli rakennuksen rungon tekeminen valurautaisista osista. Tämän tekniikan merkittäviin kehittäjiin kuului ranskalainen arkkitehti Henri Labrouste.
Oulun sarjakuvafestivaali
Oulun sarjakuvafestivaali on vuodesta 2012 lähtien järjestetty oululainen sarjakuvaa ja sen tekijöitä esille tuova vuosittainen tapahtuma. Festivaalin järjestävät Oulun sarjakuvaseura ja Oulun sarjakuvakeskus. Tapahtuman ajankohdaksi on vakiintunut marraskuu.
Festivaalin runkona ovat sarjakuvanäyttelyt, joiden teemoista järjestetään paneelikeskusteluja, esitelmiä ja haastatteluja. Festivaalien ohjelmaan kuuluu myös erilaisia klubitilaisuuksia. Festivaali on pohjoismainen ja sen yhteydessä on vuodesta 2014 järjestetty Arctic Comics Seminar -tapahtuma.
Oulun Sarjakuvafestivaalien yhteydessä järjestetään vuosittain myös Oulun Pohjoismainen Sarjakuvakilpailu. Kilpailu järjestetään vuonna 2016 kolmatta kertaa.
Oulun sarjakuvafestivaali on järjestetty Kulttuuritalo Valveella ja muissa lähialueen kohteissa. Viidennet festivaalit järjestetään 3.-6.11.2016.
Bécharin maakunta
Bécharin maakunta eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan luoteisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Bécharin kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 164 881 neliökilometriä. Asukkaita on 279 900 henkeä (vuonna 2009, arvio).
Bécharin maakunta rajoittuu koillisessa Algerian Naâman ja El Bayadhin, kaakossa Adrarin ja lounaassa Tindoufin maakuntiin sekä luoteessa Marokkoon. Se käsittää entisen Saouran departementin pohjoisosan. Pohjoisessa sijaitsee vuoria, joista korkeimmat ovat Djebel Antar, Djebel Grouz ja Djebel Béchar. Autiomaan laaksoissa on kuusi pohjoisesta etelään virtaavaa vadia: Oued Namous, Oued Zouzfana, Oued Béchar, Oued Guir, Oued Saoura ja Oued Daoura. Hiekka-aavikkoja ovat Läntinen Iso Erg, Erraoui, Erg El Atchane ja Erg Iguidi. Ilmasto on hyvin kuiva.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti 12 piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu yhteensä 21 kuntaa:Bécharin kautta kulkee Tindoufiin johtava maantie, josta haaratuu tie Adrariin. Rautatie on suljettu radan huonon kunnon takia. Bécharissa on lentokenttä ja Béni Abbesin lentokenttä on rakenteilla. Alueella on huomattavia kupari-, sinkki-, lyijy-, mangaani- ja kalkkikiviesiintymiä. Vadien varrella harjoitetaan maanviljelyä. Bécharissa on elintarviketeollisuutta.
Koulutusjärjestelmä käsittää 146 alakoulua, 44 keskikoulua, 14 lyseota, 13 ammattioppilaitosta ja kolme yliopistoa. Terveyspalveluihin kuuluu neljä sairaalaa ja 21 poliklinikkaa.
Matkailupotentiaali perustuu Saharan ja sen keitaiden luonnonmaisemiin. Maakunnassa on 16 hotellia.
Teatteri (täsmennyssivu)
Teatteri voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Ghardaïan maakunta
Ghardaïan maakunta eli wilaya on hallintoalue Algerian Saharan pohjoisosassa. Sen hallinnollinen keskus on Ghardaïan kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 86 560 neliökilometriä. Asukkaita on 363 600 henkeä (vuonna 2008).
Ghardaïan maakunta rajoittuu pohjoisessa Laghouatin ja Djelfan, idässä Ouarglan, etelässä Tamanrassetin sekä lännessä Adrarin ja El Bayadhin maakuntiin. Alueeseen kuuluu Itäisen Ison Ergin hiekka-aavikko, hamadoiksi kutsuttuja kivitasankoja ja M’zabin laakso. Ilmasto on hyvin kuuma ja kuiva.
Maakunnan läpi kulkee etelään johtava valtatie N1. Ghardaïassa ja El Meniaassa on lentokentät. Maatalous tuottaa taateleita, vihanneksia ja lihaa. Bounoura ja El Guerrara ovat huomattavia teollisuuskeskuksia. Seudulla toimii myös kaivosteollisuutta.
Koulutusjärjestelmä käsittää 173 alakoulua, 53 keskikoulua ja lyseota, 18 ammattioppilaitosta, ammattikorkeakoulun ja kaksi korkeakoulua. Terveyspalveluihin kuuluu neljä sairaalaa, viisi poliklinikkaa ja 14 terveysasemaa.
Matkailupotentiaali perustuu seudun rikkaaseen kulttuuriperintöön ja kuumiin lähteisiin. M’zabin laakso on Unescon maailmanperintökohde. Maakunnassa on 23 hotellia ja Zelfanassa kaksi kylpylää.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti yhdeksään piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu yhteensä 13 kuntaa:
Paul Burkhard
Paul Burkhard (21. joulukuuta 1911 - 6. syyskuuta 1977) oli sveitsiläinen säveltäjä, joka sävelsi pääasiassa oratorioita, musikaaleja ja operetteja. Luultavasti hänen kuuluisin työnsä oli "O mein Papa", jonka hän sävelsi vuonna 1939 ensi-iltansa saaneeseen musikaaliin "Der Schwarze Hecht". Myöhemmin monet muut artistit, kuten Connie Francis, The Everly Brothers, Harry James ja Lys Assia ovat esittäneet kappaleesta oman tulkintansa.
Burkhard toimi Sveitsin kapellimestarina vuoden 1958 Eurovision laulukilpailussa.
FS Charlemagne (1895)
FS Charlemagne oli Ranskan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu Charlemagne-luokan taistelulaiva.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 2. elokuuta 1894. Alus laskettiin vesille 17. lokakuuta 1895 ja se valmistui 12. syyskuuta 1897. Alus otettiin palvelukseen 12. syyskuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 1. marraskuuta 1917 ja se poistettiin alusluettelosta 21. kesäkuuta 1920. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1923.
Fiat Coupé
Fiat Coupé on Fiatin vuosina 1993–2000 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu samalle pohjalevylle kuin Fiat Tipo.
Ainoana moottorina oli aluksi Lancian tekniikkaan perustuva 16-venttiilinen 2,0-litrainen vapaasti hengittävänä (142 hv) tai turboahdettuna (195 hv) versiona. Vuonna 1996 sen rinnalle tuli Fiat Barchettan 16-venttiilinen 1,8-litrainen (130 hv) moottori. Seuraavana vuonna 2,0-litraisen korvasi uusi samankokoinen viisisylinterinen, jonka sai niin ikään vapaasti hengittävänä (147 hv) tai turboahdettuna (220 hv). Turbomalli oli varustettu Viscodrive-tasauspyörästöllä.
Vuonna 1998 turbomoottorin yhteyteen tuli saataville kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Seuraavana vuonna siitä tuli turbomalleissa vakiovaruste.
4.3.2.1
4.3.2.1 on vuonna Noel Clarken ja Mark Davisin ohjaama brittiläinen rikos-trillerielokuva vuodelta 2010. Elokuvan soundtrackilla on yhteensä 24 kappaletta.
Elokuvan arvostelut olivat sekalaisia – "Time Out"-lehti kehui sitä erinomaiseksi, mutta mm. "The Guardian"in ja "The Times"in kriitikot suhtautuivat elokuvaan negatiivisesti. Elokuva oli myös taloudellinen pettymys lipputulojen jäädessä selvästi £4 miljoonan punnan alapuolelle.
Elokuva kertoo neljästä eri elämäntilanteissa olevasta tytöstä, jotka törmäävät toisiinsa sattuman ja kohtalon kautta. Jo (Emma Roberts) on jämähtänyt tylsään työhönsä kassalla, kun hänen kolme ystäväänsä viettävät jännittävää elämää. Kun he yhdessä joutuvat keskelle ryöstettyä timanttikuljetusta, naiset viettävät kolme unohtumatonta päivää kahdessa kaupungissa, hengenvaarassa. Rikolliset lähtevät heidän peräänsä, jolloin ystävysten on pakko unohtaa henkilökohtaiset ongelmansa.
Cosmin Moți
Cosmin Iosif Moți (s. 3. joulukuuta 1984 Reșița) on romanialainen jalkapalloilija, joka edustaa Bulgarian pääsarjassa pelaavaa Ludogorets Razgradia. Pelipaikaltaan Moți on keskuspuolustaja. Hän on pelannut kahdeksan ottelua Romanian jalkapallomaajoukkueessa. Moți on 183 senttimetriä pitkä ja pelaa Ludogoretsissa numerolla 27.
Moțin kasvattajaseura on FC Universitatea Craiova. Vuonna 2005 hän siirtyi kasvattajaseurastaan Romanian suurseuraan Dinamo Bukarestiin. Moți pelasi seurassa seitsemän vuoden aikana yli 170 liigapeliä, joissa maaleja tuli kuusi. Hän voitti Romanian-mestaruuden 2007, Romanian Cupin 2012 ja Romanian Supercupin 2005. Kaudella 2008-2009 hän oli helmikuun alkuun saakka lainalla Italian Serie A:n AC Sienassa, mutta pelasi vain neljä liigapeliä.
Kesällä 2012 Moți siirtyi Bulgarian liigan Ludogorets Razgradiin. Hän on voittanut seurassa neljä Bulgarian mestaruutta vuosina 2013–2016, Bulgarian Cupin 2014 sekä Bulgarian Supercupin 2013 ja 2015. Elokuussa 2014, Mestareiden liigan viimeisen karsintakierroksen ottelussa kotimaansa Steaua Bukarestia vastaan Moți joutui tolppien väliin jatkoajalla, kun joukkueen maalivahti Vladislav Stojanov sai punaisen kortin yhteismaalien ollessa 1-1 ja kaikki vaihdot oli jo käytetty. Rangaistuspotkukilpaluissa Moți nousi joukkueen suureksi sankariksi tehtyään ensin omasta rankkaristaan maalin ja torjuttuaan sitten kaksi Steauan yritystä. Näin Ludogorets selviytyi historiansa ensimmäistä kertaa Mestareiden liigaan.
Romanian jalkapallomaajoukkueessa Moți debytoi vuonna 2008 ja kuului kokoonpanoon vuosien 2008 ja 2016 EM-kilpailuissa. Hän on pelannut maajoukkueessa kahdeksan ottelua, ei toistaiseksi yhtään EM-lopputurnauksissa.
Luettelo arabialaista kirjaimistoa käyttävistä kielistä
Arabialainen kirjaimisto on oikealta vasemmalle kirjoitettava abjad-tyyppinen kirjoitusjärjestelmä, jota käytetään laajassa osassa Aasiaa ja Pohjois-Afrikkaa. Se on maailman toiseksi käytetyin kirjoitusjärjestelmä latinalaisen kirjaimiston jälkeen. Tämä luettelo sisältää kieliä, joiden kirjoittamiseen käytetään arabialaisia kirjaimia joko pääasiallisena kirjaimistona tai muiden kirjoitusjärjestelmien rinnalla.
Monissa kielissä, joita historian saatossa on kirjoitettu arabialaisilla kirjaimilla, on sittemmin siirrytty käyttämään muita kirjoitusjärjestelmiä. Esimerkiksi turkkia ja jorubaa kirjoitetaan nykyisin latinalaisilla kirjaimilla ja tadžikissa ja tšetšeenissä on otettu käyttöön kyrillinen kirjaimisto. Tämä luettelo on rajattu eläviin kieliin, joita kirjoitetaan nykyisin arabialaisilla kirjaimilla. Kuolleet kielet (esim. avesta ja osmaninturkki) sekä sellaiset elävät kielet, joissa arabialaiset kirjaimet eivät enää ole yleisessä käytössä, on jätetty pois luettelosta.
Kesäuniversiadit 2009
Kesäuniversiadit, järjestyksessään 25. kesäuniversiadit, järjestettiin Serbian Belgradissa 1.-12. heinäkuuta 2009. Kisoihin osallistui 6300 opiskelijaurheilijaa 145 eri maasta. Suomi osallistui universiadeihin 52-henkisellä joukkueella, mutta ei saavuttanut yhtään mitalia. Mitalitaulukon ykkössijalle päätyi Venäjä 76 mitalillaan ennen Japania (73 mitalia) ja Kiinaa (58).
Kisoissa oli 203 tapahtumaa viidessätoista eri urheilulajissa. Tapahtumien määrä lajikohtaisesti sulkeissa.
Gianluca Gaudino
Gianluca Gaudino (s. 11. marraskuuta 1996 Hanau) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Sveitsin Superliigassa pelaavaa St. Gallenia, jossa hän on lainassa Bundesliigassa pelaavasta Bayern Münchenistä.
Gaudino teki ensiesiintymisensä Bundesliigassa kauden 2014–2015 avauskierroksella 22. elokuuta 2014 pelattuaan Bayern Münchenin riveissä koko ottelun Wolfsburgia vastaan.
Gaudino on Saksan maajoukkueessa pelanneen jalkapalloilija Maurizio Gaudinon poika.
Naupaktos
Naupaktos (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Ozolian Lokriissa Korintinlahden pohjoisrannalla Kreikassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Náfpaktoksen kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla nykyisen Nafpaktían kunnan alueella.
Kreikkalaisessa mytologiassa Naupaktos sai laivoihin ("naus") viittaavan nimensä siitä, että herakleidit rakensivat siellä laivaston, jolla he ylittivät Korintinlahden siirtyessään valtaamaan Peloponnesoksen. Tämä niin kutsuttu doorilaisvalloitus ajoitetaan perinteisesti noin 1100-luvulle eaa. Todellisuudessa kaupunki lienee perustettu paikalle siksi, että sen kohdalla oli hyvä linnoituskukkula ja hedelmällinen tasanko.
Naupaktos oli Ozolialaisen Lokriin merkittävin ja yksi koko Korintinlahden pohjoisrannikon merkittävimpiä kaupunkeja ja parhaita satamia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Naupaktios" (). 400-luvulla eaa. Naupaktokseen muutti siirtokuntalaisia Opuksesta ja Khaleionista. 400-luvun eaa. alkupuolen persialaissotien jälkeen, noin vuonna 456/455 eaa., kaupunki joutui Ateenan haltuun. Ateenalaiset asuttivat kaupunkiin messenialaisia pakolaisia, ja tekivät siitä laivastotukikohtansa vuosisadan loppupuolen peloponnesolaissodan ajaksi.
Aigospotamoin taistelun vuonna 405 eaa. jälkeen Naupaktos palasi taas lokrislaisten haltuun. 300-luvulla eaa. Theban hegemonian aikana kaupunki tuli akhaialaisten haltuun. Makedonian Filippos II antoi kaupungin aitolialaisille vuonna 338 eaa. Aitolialaiset menettivät sen roomalaisille vuonna 191 eaa.
Roomalaisella kaudella Naupaktos vaikuttaa menettäneen merkitystään, mutta säilyi olemassa. Kaupunki tuhoutui maanjäristyksessä keisari Justinianus I:n hallituskauden aikana. Keskiajan ja osmanivallan aikana asutus samalla paikalla kehittyi nykyiseksi Náfpaktoksen kaupungiksi, joka on tunnettu myös venetsialaisvallan aikaisella italislaisperäisellä nimellä Lepanto.
Antiikin Naupaktoksesta on tehty suhteellisen vähän arkeologisia löytöjä, koska nykyinen kaupunki sijaitsee sen päällä. Kaupungin akropolis eli linnavuori sijaitsi nykyisen kaupungin keskustan luoteispuolella samalla kukkulalla, jossa nykyisin on Náfpaktoksen keskiaikainen linna ("Kástro"). Muutoin kaupungin topografia tunnetaan pääsiassa antiikin kirjallisista lähteistä. Thukydideen mukaan Naupaktoksessa oli Apollonion eli Apollonille omistettu pyhäkkö. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Poseidonille omistettu temppeli, joka sijaitsi lähellä rannikkoa, sekä Artemiille ja Asklepiokselle omistetut pyhäköt ja Afroditeelle pyhitetty luola. Muiden lähteiden perusteella kaupungissa oli myös Dionysoksen ja Serapiin pyhäköt.
Elämän harhateillä
Elämän harhateillä (; myös "Deluxe Annie") on Roland Westin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1918. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien. "Elämän harhateillä" -elokuvan tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti Select Pictures Corporation.
"Elämän harhateillä" perustuu Edward Clarkin samannimiseen näytelmään (1917), jonka pohjalta Paul West laati elokuvan käsikirjoituksen. Talmadge ja hänen puolisonsa Joseph Schenck olivat elokuvan tuottajina. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 19. toukokuuta vuonna 1918, ja Suomessa elokuva ilmestyi 11. syyskuuta vuonna 1922. "Elämän harhateillä" esitettiin Cineconin klassikkoelokuvajuhlilla 7. syyskuuta vuonna 2009 Los Angelesin Hollywoodissa. Elokuvan kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Julie Kendal (Norma Talmadge) menettää muistinsa kokonaan. Kun hän ei muista aviopuolisoaan tai ystäviään, hänestä tulee mestaririkollinen. Viimein Julien muisti palautuu, mutta hänen joutuu kohdata rikoksensa seuraukset.
Dxxxa D
Dxxxa D (s. 1971 Katrineholm, Ruotsi) on suomalainen rap-artisti, runoilija ja kuvataiteilija. Hän vietti lapsuutensa Ruotsissa sekä Kemijärvellä ja asuu nykyisin Helsingissä.
Dxxxa D ja Janne Hast muodostavat kokoonpanon Dxxxa D & Hzzzt. Muita Dxxxa D:n yhtyeitä ovat spoken wordia ja freejazzia yhdistävä Dxxxa D ja Nukkehallitus, Dxxxa D and The Boys ja Yliurheilu-Jeff.Dxxxa D & the Boys
Dxxxa D:llä on lukuisia runoesiintymisiä esimerkiksi seuraavissa tapahtumissa ja ohjelmissa: Annikin runofestivaali, Kajaanin Runoviikko, Turun kansainväliset kirjamessut, Etno-Espa ja YLE TV1:n Runoraati. Hän kuuluu helsinkiläiseen Helsinki Poetry Connection -kollektiiviin. Hänen runojaan on julkaistu mm. Parnassossa, Helsinki Poetry Connectionin antologiassa. Joonas Rinta-Kanto on kuvittanut hänen runonsa sarjakuvakokoelmaan Tappajamummo ja muita runosarjakuvia (toim. Solja Järvenpää).
Dxxxa D:n maalauksia ja installaatioita on ollut esillä mm. ARCO Madridissa , Helsinki Photography Biennialissa ja Sorbus-galleriassa.
Ulrich Plenzdorf
Ulrich Plenzdorf (26. lokakuuta 1934 Berliini – 9. elokuuta 2007 Berliini) oli saksalainen kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja dramaturgi. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1972 Hallessa kantaesitetty näytelmä "Nuoren W:n uudet kärsimykset" ("Die neuen Leiden des jungen W.").
Plenzdorf oli ensisijaisesti elokuvakäsikirjoittaja. Hän käsikirjoitti muun muassa Heiner Carowin ohjaaman kokoillan elokuvan "Paul ja Paula" ("Die Legende von Paul und Paula") (1973), Hans Falladan omaelämäkerralliseen romaaniin perustuvan elokuvan "Der Trinker" (1995) yhdessä Harald Juhnken kanssa ja Frank Beyerin televisioelokuvan "Abgehauen" (1998) Manfred Krugin omaelämäkerran mukaan.
Ulrich Plenzdorf syntyi koneenrakentajan perheeseen Berliinin Kreuzbergin kaupunginosassa. Hänen vanhempansa olivat kommunistipuolue KPD:n jäseniä, ja heidät vangittiin kansallissosialismin kaudella. Vuonna 1950 perhe muutti Länsi-Berliinistä Itä-Berliiniin, jossa Plenzdorf kirjoitti ylioppilaaksi 1954.
Sittemmin Plenzdorf opiskeli marxismi-leninismiä ja filosofiaa Leipzigin yliopistossa, mutta ei valmistunut. Sen sijaan hän kiinnostui näyttämötaiteesta ja elokuvista: hän opiskeli 1959–1963 elokuva-alaa Filmhochschule Babelsberg -oppilaitoksessa. Vuodesta 1963 alkaen hän työskenteli DEFA-studion elokuvakäsikirjoittajana ja dramaturgina.
Länsi-Saksassa Plenzdorf tuli tunnetuksi vuonna 1972 aikakauslehti Sinn und Formissa julkaistun yhteiskuntakriittisen kertomuksensa "Nuoren W:n uudet kärsimykset" ("Die neuen Leiden des jungen W.") ansiosta. Hän oli kirjoittanut teoksen vuonna 1969 elokuvakäsikirjoitukseksi DEFAlle; vuonna 1973 se julkaistiin kirjana ja käännettiin yli 30:lle kielelle. Vuonna 1972 Hallessa kantaesitetty näytöskappale oli Länsi-Saksassa kauden 1974–1975 esitetyin aikalaisteos ja se filmatisoitiin niin ikään Länsi-Saksassa vuonna 1976. Teoksessaan Plenzdorf kertoo 1970-luvun itäsaksalaisella nuorisojargonilla traagisen tarinan nuorukaisesta, joka pyristelee ulos pikkuporvarillisesta elinympäristöstään ja löytää Goethen romaanista "Nuoren Wertherin kärsimykset" (1774) alati uusia yhtäläisyyksiä omaan elämäänsä.
1980-luvun jälkipuoliskolla kantaesityksensä saivat Plenzdorfin teatterikappaleet "Ein Tag länger als ein Lebe" ja "Zeit der Wölfe", jotka perustuvat Tšingiz Aitmatovin romaaneihin. Molemmat dramatisoinnit ovat tinkimättömiä tilityksiä stalinismin ajasta.
Plenzdorf oli berliiniläisen Akademie der Künste -taideinstituutin jäsen vuodesta 1992.
Ulrich Plenzdorf avioitui 1955 Helga Liesken kanssa, liitosta syntyi kolme lasta.
Suomalainen draamaelokuva "Nuoren Wertherin jäljillä" (2013) perustuu löyhästi Plenzdorfin romaaniin "Nuoren W:n uudet kärsimykset".
Nuoren Wertherin jäljillä
Nuoren Wertherin jäljillä on suomalainen draamaelokuva vuodelta 2013. Sen on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Jarmo Lampela. Suomenlinnassa kuvattu elokuva kertoo keski-ikäisestä kuvanveistäjästä, joka saa tietää poikansa kuolleen. Hän ei ollut tavannut poikaansa puoleentoista vuosikymmeneen – niinpä hän alkaa ottaa selvää tämän elämänvaiheista.
"Nuoren Wertherin jäljillä" perustuu Ulrich Plenzdorfin kollaasiromaaniin ja näytelmään "Nuoren W:n uudet kärsimykset" vuodelta 1972. Plenzdorfin teos pohjautuu taasen Johann Wolfgang von Goethen klassikkoteokseen "Nuoren Wertherin kärsimykset" vuodelta 1774. Elokuva on julkaistu myös DVD:nä.
Suomenlinnassa asuva kuvanveistäjä Viitanen ei ole tavannut poikaansa Eeroa viiteentoista vuoteen. Hän saa tiedon Eeron kuolemasta, minkä jälkeen häntä alkaa kiinnostaa, millainen ihminen Eerosta kasvoi yhdeksäntoistavuotiseksi jääneen elämänsä aikana. Käy ilmi, että Eero muutti Suomenlinnaan ja kävi tapaamassa isäänsä ja tämän uutta vaimoa huoltomieheksi naamioituneena. Eerolla oli myös rakkaussuhde Suomenlinnassa: 30-vuotias Katri. Viitanen etsii Katrin käsiinsä. Katri on naimisissa oleva päiväkodin työntekijä.
Eero on elokuvassa mukana paitsi takaumissa, myös nykyhetkessä haamuna, joka kommentoi elävien puuhasteluja. Lyhyen elämänsä aikana hän yritti olla kuvataiteilija, mutta sai aikaan vain epäonnistuneita tekeleitä. Lopussa paljastuu hänen todellinen lahjakkuutensa. Myös Eeron kuolinsyy paljastuu vasta loppuminuuteilla.
Helsingin Sanomien Nyt-liitteen Pertti Avola arvioi "Nuoren Wertherin jäljillä" ”luontevaksi” ja ”varmaotteiseksi” elokuvaksi, joka keskivaiheillaan tosin hieman onnahtelee. Avola piti näyttelijöiden työskentelyä hyvänä, Ojansivun Eero-tulkintaa jopa erittäin hyvänä. Telvis.fi arvioi elokuvan ”viihdyttäväksi draamaksi”, jossa Eeron vaiheiden vähittäinen paljastuminen pitää jännitettä yllä.
Savon Sanomien Jussi Virratvuori piti teosta juonensa osalta ”lapsenomaisena” ja ”yksitotisena”. Kerronnan hän arvioi kömpelöhköksi, vaikkakin eräät juonen yllätykset toimivat. Näyttelijöiden suoriutumista Virratvuori kehui; Kuustosen Katri-tulkinta oli hänen mielestään vaikuttava, vähäeleinen ja läsnäoleva. Katrin rooli on Kuustosen ensimmäinen pääosa valkokankailla.
Elokuvassa avioparia näyttelevät Juha Kukkonen ja Meri Nenonen ovat aviopari myös tosielämässä ja he asuvat Suomenlinnassa. Jyri Ojansivu näytteli lapsuudessaan ja teinivuosinaan useissa Jarmo Lampelan ohjaamissa elokuvatuotannoissa.
Jyri Ojansivu
Jyri Ojansivu (s. 1987) on suomalainen näyttelijä.
Ojansivu oli lapsuudessaan mukana Teatteri Eurooppa Neljän toiminnassa. Lisäksi hän näytteli poikarooleja sekä lyhyt- että kokoillan elokuvissa, kuten episodielokuvassa "Joki".
Ojansivu aloitti opintonsa Teatterikorkeakoulussa vuonna 2009. Vuonna 2013 Ojansivu näytteli Hämeenlinnan teatterin musiikkinäytelmässä "Pojat". Niin ikään 2013 hänellä oli ensimmäinen merkittävä aikuisiän elokuvaroolinsa, keskeinen miesosa elokuvassa "Nuoren Wertherin jäljillä".
Jyri Ojansivun isä on näyttelijä Kunto Ojansivu.
Ojansivu on näytellyt pikkutontun roolin joulukalenterissa Tonttu Toljanterin joulupulma vuonna 1998.
Wazan kansallispuisto
Wazan kansallispuisto on Kamerunissa, Mokolon kaupungin lähellä ja Marouan kaupungin eteläpuolella sijaitseva kansallispuisto. Se on kuulunut Unescon biosfäärialueisiin vuodesta 1982. Alue sijaitsee Sahelin savannialueen laidalla. Alueella on paljon tasankoa ja kasvillisuudeltaan se on pitkälti akasiasavannia, mutta alueella on myös metsää.
Kuivaan aikaan keväällä alueella sijaitsevat vesialueet ovat viimeisiä juomapaikkoja eläimille. Tämän vuoksi tuohon aikaan Wazan kansallispuistoon kokoontuu erittäin paljon eläimiä. Kansallispuistossa on muutenkin paljon eläimiä, kuten kissaeläimiä, norsuja, kirahveja, antilooppeja ja monia lintulajeja. Näin ollen alue soveltuu eläinten tarkkailuun erinomaisesti.