hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Juri Morozov
Juri Morozov (s. 31. maaliskuuta 1938 Moskova) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1970.
Naisten 25 metrin urheilupistooli ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 2010
Naisten 25 metrin urheilupistoolin maailmanmestaruudesta ammuttiin 9. elokuuta 2010. Henkilökohtaisen kilpailun voitti Venäjän Kira Klimova tuloksella 788,8 (584+204,8) ja joukkuekilpailun Venäjä tuloksella 1745.
Ennen MM-kilpailuiden alkua voimassa olleet maailmanennätykset:
Joukkuekilpailun tulokset määräytyivät peruskilpailun tulosten perusteella.
Sergei Nemtšinov
Sergei Nemtšinov (s. 14. tammikuuta 1964, Moskova) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1990.
Nemtšinov on saavuttanut kaksi jääkiekon maailmanmestaruutta, vuosina 1989 ja 1990, ja jääkiekon olympiahopeaa 1998. Hän on pelannut NHL:ssä useissa jääkiekkoseuroissa. Hän oli voittamassa ensimmäisinä venäläisinä jääkiekkoilijoina Aleksandr Karpovtsevin, Aleksei Kovaljovin ja Sergei Zubovin kanssa New York Rangers -seurassa Stanley Cup -mestaruutta vuonna 1994. Hän oli voittamassa Stanley Cupia myös vuonna 2000 New Jersey Devilsissä.
Yhdystie 5100
Yhdystie 5100 kulkee Kontiolahden Jakokoskelta Joensuun Heinävaaraan, ja se yhdistää Lieksantien eli kantatie 73:n ja Ilomantsintien eli kantatie 74:n.
Tie tunnetaan Mönnin-Selkien maisematienä. Tie kulkee Pielisjoen yli ja komeiden vaaramaisemien kautta, ja korkeimmilta paikoilta on komeat näköalat länteen Joensuun suuntaan.
Tien varrella on
Bonaqua
Bonaqua on The Coca-Cola Companyn matalahiilihappoinen kivennäisvesi, joka tuli Suomessa markkinoille vuonna 1979 alun perin nimellä Aqua. Merkki on saatavilla myös muualla Euroopassa. Kyseessä on Suomen toiseksi suosituin kivennäisvesimerkki..
Royal Rumble (1991)
Royla Rumble (1991) oli showpaini pay-per-view (PPV) tapahtuma, minkä tuotti World Wrestling Federation. Se oli neljäs jokavuotinen Royal Rumble tapahtuma ja se pidettiin 19. tammikuuta, 1991 Miami Arenalla Miamissa, Floridassa. Paikanpäällä katsojia oli n. 16,000.
Selostamossa toimivat Gorilla Monsoon ja Roddy Piper.
Valeri Nikitin
Valeri Aleksandrovitš Nikitin (, 20. kesäkuuta 1939 – 13. tammikuuta 2002) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1967.
Neljän tähden illallinen
Neljän tähden illallinen on suomalainen Nelosen esittämä ruoka-aiheinen tositelevisio-ohjelma, jossa neljä julkisuuden henkilöä valmistaa kukin vuorollaan illallisen kotonaan tai muussa heille tärkeässä paikassa. Illallisen lisäksi on tapana järjestää myös jonkinlainen yllätys vieraille, esimerkiksi musiikkiesitys. Illan päätteksi vieraat arvostelevat illan tunnelman sekä ruoan erikseen pisteillä 1–6. Viimeisenä iltana julkistetaan voittaja, joka saa palkinnoksi samppanjaa sekä keittokirjoja (kausi 1), pöytäpuutarhan (kausi 2) tai padan (kausi 3). Ohjelman ensimmäinen sekä toinen tuotantokausi esitettiin peräkkäin 30. elokuuta–16. joulukuuta 2010. Kolmas tuotantokausi alkoi 22. elokuuta 2011. Neljäs tuotantokausi alkoi 20. elokuuta 2012. Viides tuotantokausi alkoi 9. syyskuuta 2013. Seitsemäs tuotantokausi esitetään helmikuussa 2019 MTV3-kanavalla. Sarja perustuu kansainväliseen menestysformaattiin Fish on the Cake.
Suomi-versiossa kertojana toimii näyttelijä Jukka Voutilainen.
Formaatti on samantyylinen kuin brittiläisessä Arvostele mun illallinen ("Come Dine with Me") -ohjelmassa.
Andrei Nikolišin
Andrei Nikolišin (s. 25. maaliskuuta 1973) on venäläinen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1993. Nikolišin pelasi NHL:ssä yli 600 ottelua Washington Capitalsissa, Chicago Blackhawksissa ja Colorado Avalanchessa. Nikolišin nimettiin Traktor Tšeljabinskin päävalmentajaksi lokakuussa 2014. Hän sai potkut seuran peräsimestä seuraavalla kaudella, mutta palkattiin melkein välittömästi Amur Habarovskin päävalmentajaksi
Gemma Spofforth
Gemma Mary Spofforth (s. 17. marraskuuta 1987 Shoreham, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen uimari, joka on erikoistunut selkäuintiin.
Spofforth sai junioreiden EM-kilpailuissa Glasgow’ssa 2003 kultaa 50 metrin ja pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 hän oli kolmas 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.07,64. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi neljä sadasosasekuntia pronssimitalista jääneenä.
Spofforth voitti 100 metrin selkäuinnin maailmanmestaruuden Roomassa 2009 maailmanennätysajalla 58,12 ja oli lisäksi neljäs 200 metrin selkäuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän sai kultaa 100 metrin selkäuinnissa ajalla 59,80 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2.08,25. Saman vuoden Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän sai hopeaa 50 ja 100 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli viides 100 metrin selkäuinnissa .
Juri Pantjuhov
Juri Borisovitš Pantjuhov (, 15. maaliskuuta 1931 Moskova – 22. lokakuuta 1981) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1956. Pantjuhov voitti jääkiekon olympiakultaa 1956.
That’s the Way That It Is
That's the Way That It Is on alun perin The Bliss Bandin esittämä kappale vuodelta 1979. Hard rock -yhtye Uriah Heep teki siitä cover-version vuonna 1982. Kyseinen versio julkaistiin albumilla "Abominog" sekä erikseen singlenä.
”That's the Way That It Is” oli Uriah Heepin ensimmäinen kappale lähes kymmeneen vuoteen, joka pääsi Yhdysvaltojen singlelistoille, kun se nousi Mainstream Rock -listalla sijalle 25. Se on myös niitä harvoja Uriah Heepin kappaleita, joista on tehty musiikkivideo. Kappaleen suosiota edesauttoi videon runsas esittäminen Music Televisionilla.
Juri Paramoškin
Juri Paramoškin (s. 3. marraskuuta 1937 Elektrostal) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1991.
Valeri Zelepukin
Valeri Zelepukin (s. 17. syyskuuta 1968, Voskresensk) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1998.
Mousa Dembélé
Moussa Sidi Yaya Dembélé (s. 16. heinäkuuta 1987 Wilrijk, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliiga-joukkue Tottenhamia. Hänen pelipaikkansa on keskikenttä. Dembélén isä on malilainen ja äiti belgialainen. Hän edustaa maajoukkuetasolla Belgiaa, jossa hän debytoi vuonna 2006. Dembélén pelinumero Tottenhamissa on 19.
Dembélé pelasi juniorina K. Berchem Sport -joukkueessa. Hän aloitti seurajoukkueuransa Germinal Beerschotissa, joka pelasi Belgian pääsarjassa. Hän debytoi pääsarjassa jo 16-vuotiaana. Vuonna 2005 hän siirtyi Willem II -joukkueeseen saatuaan myös kiinnostusta Ajaxilta.
Dembélé pelasi Eredivisiessä kauden 2005–2006 ja teki kauden aikana yhdeksän maalia. Tämän jälkeen suuremmat seurat kiinnostuivat hänestä, ja lopulta AZ pestasi hänet vuonna 2006. Dembélé oli kaudella valmentaja Louis van Gaalin avainpelaajia tehden kuusi maalia. Joukkue oli lähellä jopa mestaruutta. Seuraava kausi oli pettymys sekä Dembélén että AZ:n osalta; AZ sijoittui sijalle kaksitoista ja Dembélé teki vain neljä maalia. Kaudella 2008–2009 AZ voitti lopulta mestaruuden ja supercupin. Dembélé oli kauden aikana sivussa lokakuusta joulukuuhun. Hänestä tuli yksi sarjan arvostetuimmista pelaajista. Hän teki 23 pelaamassaan Eredivisien ottelussa kymmenen maalia. Seuraavalla kaudella hän teki neljä maalia Eredivisiessä ja pelasi kuusi ottelua Mestarien liigassa.
Elokuussa 2010 englantilainen Fulham ilmoitti pestanneensa Dembélén kolmivuotisella ja viiden miljoonan punnan arvoisella sopimuksella. Hän teki vuosien 2010–2012 aikana pelaamissaan 62 valioliigaottelussa kaikkiaan viisi maalia. Eurooppa-liigassa 2011–2012 hän pelasi karsintapelit mukaan lukien seitsemän ottelua.
Dembélé siirtyi Valioliigan Tottenhamiin kesällä 2012. Hän on pelannut seurassa jouluun 2018 mennessä yhteensä 181 valioliigaottelua, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Hän pelasi Eurooppa-liigassa kausilla 2012–2016 kaikkiaan 30 ottelua, joissa teki kolme maalia. Kaudesta 2016–2017 alkaen hän on pelannut Mestarien liigassa 11 ottelua ilman maaleja.
Dembélé debytoi maajoukkueessa toukokuussa 2006 Turkkia vastaan. Ensimmäisen A-maaottelumaalinsa hän teki Azerbaidžania vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän edusti Belgiaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa kaikissa otteluissa. Hän teki puolivälierissä Italiaa vastaan kaksi maalia. Hän pelasi kaksi ottelua MM-kilpailuissa 2014 ja yhden ottelun EM-kilpailuissa 2016. Hän kuului MM-kisajoukkueeseen myös vuonna 2018, jolloin Belgia saavutti pronssia. Hän pelasi kisoissa neljässä ottelussa. Kaikkiaan hän on jouluun 2018 mennessä pelannut 82 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt viisi maalia.
Oikeaanjohdetut kalifit
Oikeaanjohdetut kalifit (Rashidunin kalifaatti) ovat neljä ensimmäistä profeetta Muhammadin valtiollista seuraajaa. He olivat Abu Bakr, Umar, Uthman ja Ali, jotka kaikki kuuluivat Mekan pääheimoon Quraishiin. Nämä neljä ensimmäistä kalifia valittiin valitsijaneuvostossa eikä pelkästään sukulaisuuden perusteella. Profeetta Muhammadin ja neljän ns. oikeaanjohdetun kalifin aikaa pidetään muslimien piirissä islamin kultakautena, jolloin valtakuntaa hallittiin islamin periaatteiden mukaan.
Neljän ensimmäisen kalifin aikana arabiarmeijat saavuttivat voittoja ja aluevaltauksia niin Bysantin valtakunnasta kuin Persiasta. Historiallisesti aikakausi oli lisäksi täynnä sisäisiä ristiriitoja, jotka johtivat Uthmanin ja Alin murhiin. Islamilainen historiankirjoitus näkee aikakauden riidat ja kapinat sivuseikkoina.
Arabit kohtasivat valloitusretkillään kansoja, joista useimmille uusien valloittajien tulo merkitsi tilanteen parantumista. Syynä olivat Bysantin keskushallinnon sortotoimenpiteet sen yrittäessä väkisin levittää uskontoa. Arabivalloituksien myötä valtakunnan hallinto koki muutoksia, jotka johtivat byrokratisoitumiseen sekä muihin suurvallan ongelmiin. Vuonna 661 valtaan nousi Uhtmanin sukulainen Mu’awiya, jonka myötä perustettiin islamin ensimmäinen Umaijadien dynastia.
Savojärvi
Savojärvi on Varsinais-Suomessa sijaitseva järvi, josta noin puolet kuuluu Kurjenrahkan kansallispuistoon.
Savojärvi on 124 hehtaarin laajuinen dystrofinen ja suorantainen järvi, jonka pohjoisosasta kuuluu 64 hehtaaria Kurjenrahkan kansallispuistoon. Järvi sijaitsee Nousiaisten, Mynämäen ja Pöytyän, aiemmin Yläneen, kuntien alueella. Savojärvi laskee vetensä Järvijokeen, joka on yksi Aurajoen merkittävimmistä sivuhaaroista. Aurajoen vesistössä Savojärvi on selvästi suurin järvi.
Savojärvi rajoittuu enimmäkseen kahteen suuren keidassuohon, eteläosa Kurjenrahkaan ja pohjoisosa Lammenrahkaan. Moreeniharjanteet ja metsämaa muodostavat vajaan viidenneksen järven rantaviivasta sen länsi- ja itärannalla. Länsirannalla on myös peltomaata. Järven etelärannalla on kalliota.
Turun kaupunki rakensi 1950-luvun alussa padon Savojärven lounaisosaan, josta Järvijoki alkaa, varmistaakseen vesihuollon kuivina kausina ja poikkeusaikoina. Järvi on toiminut vuodesta 1951 Turun kaupungin vesireservinä, mutta sitä ei yleensä käytetä. Järven säännöstelyväli on kaksi metriä, mutta vedenpinta on usein lähellä ylärajaa. Kuivimpina aikoina, kuten vuoden 2002 syksyllä, järvi laskettiin kuitenkin lähes tyhjäksi.
Savojärven etelärannalla on kymmenisen kesämökkiä sekä Auran ja Nousiaisten kuntien virkistysalueet.
Savojärvessä on ahvenia, särkiä, kiiskiä ja haukia. Järveen on istutettu myös kirjolohta, toutainta ja peledsiikaa. Savojärvessä on myös ollut rapuja, mutta ne eivät pysty lisääntymään järvessä sen suurien happamuusvaihteluiden takia.
Nisäkkäistä on mainittava, että Savojärvellä pitää reviiriään saukkopariskunta.
Savojärvi on dystrofinen eli karu ja sen vesi on humuspitoista, joten järven vesi on ruskeaa ja näkösyvyys huono. Parhaimmillaan näkösyvyys on hieman yli metrin mutta tulva-aikoina vain puolisen metriä. Järven vesi on melko hapanta, koska se valuu ympäröiviltä soilta. Keväisin pH voi olla vain 4,5 mutta syksyisin yleisesti 6. Savojärvellä on tehty järvien vedenlaadun pitkäaikaismuutosten seuranta vuodesta 1962 lähtien.
Lakjärvi
Lakjärvi (joskus myös Lakkijärvi) on pieni suorantainen järvi, joka sijaitsee Mynämäen kunnassa, Varsinais-Suomessa. Sen koko on vain noin kolme hehtaaria. Järvi kuuluu Kurjenrahkan kansallispuistoon ja sen läheisyydessä sijaitsee kaksi laavua ja nuotiopaikka. Leiripaikan varustukseen kuuluvat lisäksi polttopuuvarasto, kompostikäymälä ja jätekeräyspiste. Laavun läheisyydessä sijaitsee myös kaivo, mutta sen vesi ei ole juomakelpoista.
William DuVall
William DuVall (s. 6. syyskuuta 1967 Washington, D.C., Yhdysvallat on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Alice in Chains -yhtyeen laulajana. Hän korvasi yhtyeen alkuperäislaulajan, edesmenneen Layne Staleyn vuonna 2006. Hän on mukana myös perustamassaan yhtyeessä Comes with the Fall. Alice in Chainsin lauluntekijä-kitaristi Jerry Cantrell tutustui DuValliin, kun hänen sooloyhtyeensä soitti CWTF:n kanssa, ja DuVall otettiin mukaan Alice in Chainsin uuteen tulemiseen.
Sean Kinney
Sean Kinney (s. 27. toukokuuta 1967 Renton, Washington, Yhdysvallat) on Seattle-lähtöisen grungeyhtye Alice in Chainsin nykyinen ja alkuperäinen rumpali. Hänellä on myös iso rooli yhtyeen albumien ulkoasujen ja esiintymislavojen suunnittelussa. Hän on soittanut myös Willie Nelson -tribuuttiyhtyeessä muutaman muun seattlelaismuusikon kanssa sekä AIC:n tauon aikana perustamassaan yhtyeessä Spys4Darwin.
Boris Petelin
Boris Petelin (s. 15. elokuuta 1924, Magadan) on entinen neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Hänet valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon kunniagalleriaan vuonna 1954.
Ateliers et Chantiers de la Loire
Ateliers et Chantiers de la Loire oli vuodesta 1881 aina vuoteen 1955 toiminut ranskalainen telakkayhtiö. Yhtiö yhdistyi vuonna 1955 Chantiers de Penhoëtin kanssa muodostaen Chantiers de l'Atlantiquen.
Jollet Babin perusti yhtiön vuonna 1881 Nantesissa Ranskassa. Loire-joen suu oli perinteisesti laivanrakennuksen ydinaluetta Ranskassa ja alueella sijaitsivat Dubigeon Nantesissa ja Chantiers de Penhoët Saint Nazairessa. Babin perusti telakkansa Prairie du Laciin lähelle Dubigeonin telakkaa ja vuotta myöhemmin hän perusti toisen telakan Saint Nazaireen Penhoëtin telakan kupeeseen. Alkuvaiheessa telakka keskittyi Ranskan laivaston toimituksiin keskittäen raskaiden sotalaivojen teon Saint Nazaireen ja keskisuurten sekä pienten alusten valmistuksen Nantesiin.
Vuonna 1901 yhtiö osti Normandy-Laporten liiketoiminnan Rouenissa sekä aloitti höyrykattiloiden ja -koneiden valmistuksen Saint-Denisiin lähelle Pariisia valmistuneessa tehtaassa. Saint Nazairen telakka valmisti Ranskan laivastolle vuonna 1907 kaksi kuudesta Danton-luokan ja vuonna 1912 yhden kolmesta Bretagne-luokan taistelulaivasta.
Ennen toista maailmansotaa telakka valmisti yhdessä Penhoëtin kanssa kaksi neljästä Ranskan laivastolle toimitetusta taistelulaivasta ja sillä oli sopimus loppujen valmistuksesta sekä kahdesta lentotukialuksesta, mutta ne eivät toteutuneet. Toisen maailmansodan jälkeen laivatilausten romahdettua yhtiö sulautui Chantiers de Penhoëtin kanssa muodostaen vuonna 1955 Chantiers de l'Atlantiquen.
Yhtiö aloitti vuonna 1925 Saint Nazairessa vesilentokoneiden valmistuksen Ranskan postille. Yhtiö sai 1930 nimen Loire Aviation. Toiminta yhdistettiin myöhemmin Nieuport-yhtiöön, joka toimi nimellä Loire-Nieuport.
Zeler
Zeler (oik. Said Hamani, , s. 18. kesäkuuta 1983 Boulogne-Billancourt, Ranska) on ranskalainen rap-artisti.
Zeler sai tunnettavuutta vieraillessaan LIMin mixtapella Violences Urbaines vuonna 2001 ja myöhemmin LIMin kolmannella mixtapella Triples Violences Urbaines vuonna 2006. Kaksi vuotta myöhemmin hän vieraili myös Mo'vez Lang -yhtyeen albumilla Associés à vie. Kesäkuussa 2009 Zeler julkaisi ensimmäisen albuminsa Evolution Urbaine yhdessä LIMin kanssa. Albumi sijoittui Ranskan Le Charts -albumilistalla sijalle 16.Hamami syntyi Boulogne-Billancourtissa algerialaisille vanhemmille, jotka ovat kotoisin Tizi Ouzousta.
Uinnin Tyynenmeren-mestaruuskilpailut 2010
Uinnin Tyynenmeren-mestaruuskilpailut 2010 käytiin Yhdysvaltain Kalifornian Irvinessa 18.–22. elokuuta 2010. Kilpailuihin osallistui 22 maata.
Eurocom
Eurocom oli brittiläinen pelitalo.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1983
Jalkapallon I divisioonan kausi 1983 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan neljä parasta pääsi jatkokarsintoihin Mestaruussarjan neljän heikoimman kanssa.
I divisioonan neljä parasta eli MP, PPT, KePS ja Jaro, pääsivät Mestaruussarjan neljän heikoimman kanssa karsintasarjaan, johon KuPS ja MP saivat neljä lähtöpistettä, PPT ja OPS kolme, KePS ja Reipas kaksi sekä Jaro ja KTP yhden. Karsintasarjan kautta kaudeksi 1984 Mestaruussarjaan nousivat MP, KePS ja PPT paikkansa säilyttäneen Kuopion Palloseuran lisäksi.
Loppusarjan alkajaisiksi pisteet puolitettiin (puolikkaat pyöristettiin ylöspäin).
Anne ja Jacques
”Anne ja Jacques” on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale, joka ilmestyi singlenä lokakuussa 1977. Single on ilmestynyt Leskisen uran taitekohdassa, sillä sen B-puolena olevan ”Pedron” soittaa jo uusi yhtye Juice Leskinen Slam. ”Anne ja Jacques”, joka on äänitetty aikaisemmin, on sen sijaan erikseen kootun studioyhteen soittama. Kappaleen esittävät Juice Leskinen (laulu), Freeman (taustalaulu), Esa Kotilainen (urut ja piano), Antero Jakoila (akustinen kitara ja sähkökitara), Pekka Pohjola (basso) ja Ronnie Österberg (rummut). Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 16.
”Anne ja Jacques” kertoo Anne Pohtamon ja Jacques de la Fontainen suhteesta, joka oli tuohon aikaan paljon esillä iltapäivälehdissä. Leskinen pyrki kappaleella Syksyn sävel -kilpailuun mutta ei päässyt finaaliin. Tämä ”irvailusingle” nousi kuitenkin suosituksi, ja se julkaistiin pian uudestaan Leskisen kokoelmalevyllä "Tähän saakka".
Kappaleen kertosäe kuuluu: "Anne ja Jacques, Anne ja Jacques / lehdessä pussas, siinä luki smack / Anne ja Jacques, Anne ja Jacques / Jacques oli niin kuin Donald Duck."
Fabrice Lhenry
Fabrice Lhenry (s. 29. kesäkuuta 1972 Lyon, Ranska) on ranskalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Lhenry oli Ranskan ykkösmaalivahti jääkiekon MM-kilpailuissa 2010 ja kakkosvahti jääkiekon MM-kilpailuissa 2011. Silloin ykkösenä toimi Cristobal Huet. Lhenryn seurajoukkue on Dragons de Rouen.
Kinnarps
Kinnarps on Euroopan suurin toimistokalusteiden ja julkisten tilojen sisustusratkaisujen toimittaja. Yhtiö myy tuotteitaan 40 maassa ja sillä on tytäryhtiöitä 15 maassa. Kinnarpsilla on kaiken kaikkiaan seitsemän tuotantolaitosta, kuusi Ruotsissa ja yksi Saksassa. Tuotantoa ja kokoonpanoa suoritetaan tuotantolaitoksissa seuraavilla paikkakunnilla: Kinnarp, Jönköping, Skillingaryd, Vinslöv, Tranås (2 kpl) Ruotsissa ja Worms Saksassa. Suurin näistä on Kinnarpin tehdas. Konsernilla on noin 2300 työntekijää. Konsernin johto ja konsernitoiminnot ovat sijoittuneet Ruotsin Kinnarpiin. Kinnarps-konsernin tuotemerkkejä ovat Kinnarps, Drabert, Martin Stoll, Materia, Skandiform ja NC Nordic Care. Konsernin liikevaihto oli tilikaudella 2016/2017 noin 405 miljoonaa euroa.
Kinnarps Oy on vuonna 1990 perustettu suomalainen perheyritys, joka myy ja markkinoi toimisto- ja julkitilojen sisustusratkaisuja ja -palveluita Suomessa. Yhtiön myyntinäyttelyt sijaitsevat Helsingissä, Turussa ja Tampereella. Myyntiverkostoon kuuluu lisäksi joukko valtuutettuja jälleenmyyjiä.
Suomessa tuotevalikoima muodostuu pääosin Kinnarps-konserniin kuuluvien yritysten kalusteista, jotka ovat saaneet useita arvostettuja design-palkintoja, kuten Red Dot Award. Laajasta mallistosta löytyy ratkaisut toimistoihin, oppimisympäristöihin ja hoivakohteisiin. Yritys tarjoaa myös laajan palvelukokonaisuuden työympäristön muutokseen.
Kinnarps Oy:n sisustustalo ja pääkonttori sijaitsevat Helsingissä, ja yrityksellä on logistiikkakeskus Keravalla.
Manel Filali
Manel Filali (, oik. Nour el-Houda Filali, s. 11. joulukuuta 1981 Hussein Dey, Algeria) on algerialainen pop-laulaja ja saksalaisen popduon Milk & Honey -yhtyeen jäsen.
Filali työskenteli vuonna 2005 apulaisohjaajana Hollywoodissa, kunnes muutti Saksaan, jossa hän tapasi musiikin tuottajan Uwe Fahrenkrog-Petersenin. Tuottajan avulla Filali perusti yhdessä Anne Rossin kanssa vuonna 2006 yhtyeen Milk & Honey.
Filali syntyi viisilapsiseen perheeseen Algerin lähiössä Hussein Deyssa. Hänen isänsä Namane Filali työskenteli Algerian hallitukselle. Manel Filali opiskeli lakia kotimassaan ja myöhemmin elokuvan ohjausta Espanjassa. Ennen Saksassa aloitettua musiikkiuraansa hän työskenteli Yhdysvaltoissa, Hollywoodissa elokuvien parissa apulaisohjaajana.
Filali on naimisissa jalkapalloilija Karim Matmourin kanssa.
Encyclopedia Americana
Encyclopedia Americana on yksi laajimmista englanninkielisistä tietosanakirjoista. Sarjaa julkaisee Scholastic.
Encyclopedia Americana sisältää yli 45 000 artikkelia, joista useimmat ovat yli 500 sanan mittaisia ja useat huomattavasti pidempiä (Yhdysvaltoja käsittelevä artikkeli on yli 300 000 sanaa pitkä). Tietosanakirjan vahvimpina osa-alueina on perinteisesti pidetty Yhdysvaltain ja Kanadan maantiedettä ja historiaa. Tietosanakirjan tekemiseen on osallistunut yli 6 500 henkilöä ja se sisältää yli 9 000 bibliografiaa, 150 000 ristiviittausta, yli 1 000 taulukkoa, 1 200 karttaa ja lähes 4 500 kuvaa.
Tietosanakirja oli pitkään saatavilla 30-osaisena painoksena, mutta nykyään sitä markkinoidaan sähköisenä tietosanakirjana. Maaliskuussa 2008, Scholastic kertoi, että painetun tietosanakirjan myynti on edelleen hyvä ja että yritys oli päättänyt jatkaa painetun version julkaisemista. Vuonna 2007 tietosanakirjasta ei poikkeuksellisesti julkaistu uutta laitosta. Yleensä Encyclopedia Americanasta on julkaistu vuosittain päivitetty laitos.
Encyclopedia Americanan sähköinen versio julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1997. Sekä sähköinen että painettu versio on suunnattu lukioikäisille ja julkisten kirjastojen käyttäjille.
Ensimmäisen kerran Encyclopedia Americana julkaistiin vuosina 1829–1833 ja se koostui 13 osasta. Vuonna 1846 tietosanakirjaan liitettiin 14. osa. Vuonna 1849 John Sutter tarkisti tietosanakirjan avulla tekemänsä kultalöydön aitouden. Tästä syntyi myöhemmin Kalifornian kultaryntäys. 1902 julkaistiin uusi laitos, joka koostui 16 osasta. Tietosanakirjan toimittamista valvoi "Scientific American". Lehden päätoimittaja Frederic Converse Beach toimi myös tietosanakirjan päätoimittajana. Yhteistyö Scientific Americanin kanssa päättyi vuonna 1911. Vuosina 1918–1920 julkaistiin George Edwin Rinesin johdolla huomattavasti laajennettu laitos, joka koostui 30 osasta.
Grolier osti tietosanakirjan vuonna 1945. Vuoteen 1950 mennessä tietosanakirjan, ja Grolierin muiden julkaisujen myynti oli niin suurta, että yritys pystyi ostamaan Manhattanillä, Lexington Avenuellä sijainneen suuren rakennuksen. Tuohon aikaan tietosanakirjaa myytiin pääasiassa postimyynnin ja ovelta-ovelle-myynnin avulla. 1970-luvulla telemarkkinointi lisäsi myyntiä. Vuonna 1988 ranskalainen mediayhtiö Hachette osti Grolierin. Hachette vuorostaan sulautui Lagardère Groupiin ja Grolier siirsi toimitilansa Danburyyn, Connecticutiin. Tietosanakirjasta julkaistiin CD-ROM-versio vuonna 1995 ja verkkoversio vuonna 1997. Vuonna 2000 Grolier päätyi Scholasticin omistukseen.
Joseph (intiaanipäällikkö)
Joseph (3. maaliskuuta 1840 – 21. syyskuuta 1904) oli nez percé -intiaanien kuuluisin päällikkö. Hän oli syntynyt Wallovalaaksossa nykyisen Oregonin alueella ja hänen omakielinen nimensä oli "Hip-mah-too-yah-lat-kekt" (Ukkonen vierii alas vuorille). Yhdysvaltain maananastuksiin liittyneet vaatimukset saivat Josephin johtamat nez percét nousemaan vastarintaan. He eivät halunneet luopua kotiseudustaan Wallowasta, ja kesällä 1877 nuorten soturien vimma johti heidät vakaviin erimielisyyksiin Yhdysvaltoja vastaan.
Kesäkuun puolestavälistä eteenpäin noin 750 Josephin johtamaa nez percéä pakeni lähes neljän kuukauden ajan vaikeakulkuisissa maastoissa kohti Kanadan rajaa takaa-ajajinaan yli 1 000 amerikkalaista sotilasta. Suurin osa intiaanien joukosta käsitti naisia ja lapsia. Vuoden lopulla Joseph antautui palaamatta milloinkaan Wallowaan. Hän kuoli vuonna 1904 Washingtonissa Collovan reservaatiossa. Lääkärin mukaan kuolinsyy oli murtunut sydän.
Protestanttinen lähetystyö, joka oli aloitettu nez percéin keskuudessa vuonna 1836 oli ehtinyt tuottaa merkittäviä tuloksia, ja oli myös suurin syy siihen, että noin puolet heistä myöntyi valkoisten sanelemiin ehtoihin. Kristinuskoa tunnustavan päällikkö Lawyerin vaikutuksesta monet Washingtonin ja sen lähialueiden intiaanit taipuivat luovuttamaan maansa Yhdysvaltain hallitukselle. Toinen puoli, joka edusti "Dreamers"-uskontoa, ei halunnut luopua asuinalueistaan. Tämä vanhoihin perinteisiin nojaava ja hyvien aikojen palaamista ennustava liike sai taakseen vaikutusvaltaiset päälliköt kuten Joseph ja White Bird. He kieltäytyivät allekirjoittamasta Lapwain maidenluovutus-sopimusta kutsuen sitä "Varkaiden sopimukseksi". Joseph pyysi presidentti Ulysses Grantilta lupaa saada asua Wallowa-laaksossa isiensä mailla, mutta presidentin myötämielisen suhtautuminen murtui siirtolaisten lisääntyvän painostuksen alla. Kun sotaiset yhteenotot alkoivat kesällä 1877, oli Joseph hyvin murtunut. Monien rauhaarakastavien intiaanijohtajien tavoin hän oli joutunut valkoisten painostuksen ja oman kansansa raivoksi riistätyneen epätoivon väliin.
Antauduttuaan ryhmineen lokakuun alussa 1877 Josephille luvattiin, että he voivat palata Wallowaan alkuperäisille mailleen. Tämä lupaus ei toteutunut. Ensimmäisen talven Joseph ryhmineen vietti Montanassa, jossa he olivat luopuneet taisteluista. Vaikka Joseph sai luvan matkustaa Washingtoniin tapaamaan presidentti Rutherford B. Hayesia ja puhumaan kansansa puolesta, ei tapaamisella ollut nez percéin kannalta toivottua merkitystä. Heidät siirrettiin Wallowalaakson sijasta vuonna 1878 lotjilla Missouri-jokea pitkin Kansasiin ja sieltä Oklahomaan uuteen reservaattiin. Vuoristoilmassa elämänsä viettäneet nez percét eivät olleet tottuneet etelän kuiviin ja lämpimiin sääolosuhteisiin, vaan monet heistä kuolivat malariaan ja muihin tauteihin. Vuonna 1885 intiaaniasiain komissio salli "hyvien" nez percéin, jotka eivät olleet sotineet, palata Lapwain-reservaattiin, joka oli heille varattu jo ennen sotaa. Sen sijaan Joseph ja hänen "pahat kapinoitsijansa" siirrettiin Washingtonin osavaltioon Colvillen reservaattiin, jossa Joseph kuoli elämänhalunsa kadottaneena.
Itulimaska
Itulimaska ("Lemna turionifera") on veden pinnalla kelluva, pieni kasvi. Laji kuvattiin uutena tieteelle vasta vuonna 1975.
Itulimaska kasvattaa alle viiden millin pituisia yksijuurisia versoja, jotka ovat muodoltaan lähes pyöreitä ja ehytlaitaisia. Verson yläpuoli on oliivinvihreä ja usein punertava, alapuoli on kokonaan punainen. Kukinto on vaatimaton ja siinä on kaksi hedekukkaa ja yksi emikukka. Kukinto sijaitsee verson laidan taskussa kalvon suojaamana. Syksyllä itulimaska muodostaa pieniä, juurettomia tai lyhytjuurisia talvehtimisversoja, jotka painuvat pohjaan talvehtimaan.
Laji muistuttaa suuresti lähisukulaistaan pikkulimaskaa ("L. minor").
Itulimaska on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta ja läntisestä Aasiasta. Euroopasta lajia on tavattu monin paikoin. Suomessa itulimaskaa on tavattu paikoitellen rannikolta Saaristomereltä, Ahvenanmaalta ja Pohjanlahdelta aina Ouluun saakka.
Itulimaska kasvaa rehevöityneissä vesissä, Suomessa usein merenrannan ja saariston kalliolammikoissa.
Adam Wallius
Adam Henrik Wallius (myös: Vallius, Wallijus) (s. 19. syyskuuta 1832) oli seppä ja varhainen suomalaisen ilmailun pioneeri, lentoliidon uranuurtaja. Kertomusten mukaan hän lensi juhannuksena vuonna 1871 omatekoisella lentolaitteella yli sadan metrin matkan.
Wallius oleskeli nuorena miehenä jonkin aikaa Pietarissa, josta hän lienee saanut kipinän lentoinnostukseensa. Polvijärvellä hän rakensi salassa puusta ja kankaasta liitolentolaitteen, jonka siipiä pystyi liikuttamaan käsillä ja pyrstöä polvilla. Lentäjä makasi laitteen rungon päällä vatsallaan. Juhannuksena 1871 Wallius nousi liitolentolaitteellaan ilmaan Polvijärven Lehtovaaran 4 metriä korkealta Kokkokiveltä eli Lentokiveltä ja lensi viereisen suon yli. Lento päättyi, kun Wallius törmäsi koivuun. Hän loukkasi törmäyksessä peukalonsa eikä tiettävästi yrittänyt enää myöhemmin lentää. Vuonna 1873 Wallius muutti Sotkumaan, jossa hän sitten toimi seppänä ja puuseppänä.
Seppo Putkinen ohjasi vuonna 1978 Wallinin vaiheista elokuvan "Lintumies".
Walliuksen tytär on näyttelijä Henny Valjus, ja samaa sukua on myös kansanrunoilija Juho Vallius (s. 14.11.1865) eli Vesalan ukko.
Intian kansallispuistot
Tämä on luettelo Intiassa sijaitsevista kansallispuistoista. Intian ensimmäinen kansallispuisto on vuonna 1935 perustettu Haileyn kansallispuisto, nykyiseltä nimeltään Jim Corbettin kansallispuisto. Vuonna 1970 Intiassa oli vain viisi kansallispuistoa.Intian parlamentti hyväksyi villieläinten suojeluohjelman vuonna 1972. Huhtikuussa 2007 Intiassa oli 96 kansallispuistoa, jotka käsitti yhteensä 38 029,18 neliökilometriä.
Yhteensä 166 kansallispuistoa on virallistettu, mutta kaikkia puistoja ei ole vielä perustettu.
Bespin
Bespin on kuvitteellinen planeetta "Tähtien sodan" universumissa. Bespin oli Bespinin aurinkokunnan planeetta Anoatin sektorissa Ison corridorissa Greater Javinin alueella . Se oli merkittävä tibannakaasun tuottaja, jota jalostettiin lukuisissa kaivosyhteisöissä, kuten Pilvikaupungissa ja Tibannopoliksessa. Planeetalla asui joitakin miljoonia yksilöitä, joihin kuului ihmisiä ugnaughteja ja lutrillialaisia. Planeetta oli myös kuuluisa varjosatama.
Lando Calrissian oli myös eräässä vaiheessa johtavana henkilönä Bespinillä. Bespinillä mm. Luke Skywalker ja Darth Vader taistelivat ensimmäisen kerran toisiaan vastaan valosapeleilla.
Marmoripalatsi (Pietari)
Marmoripalatsi () on klassistinen rakennusmuistomerkki Pietarissa Venäjällä. Se on saanut nimensä julkisivun ja sisätilojen koristeluun käytetystä marmorista. Vuosina 1768–1785 rakennetun palatsin on suunnitellut arkkitehti Antonio Rinaldi. Se sijaitsee Nevan rannalla Mars-kentän pohjoispuolella.
Marmoripalatsi kuuluu Talvipalatsin vieressä sijaitsevien edustusrakennusten ketjuun. Palatsin rantakadun, Millionnaja-kadun ja niitä yhdistävän Marmorikujan puolelta se muodostaa suorakaiteen, jonka yhtenäisyyttä korostaa punaisella viipurilaisella graniitilla päällystetty pohjakerros. Sortavalan vaaleanharmaalla graniitilla verhoiltuja kahta ylintä kerrosta yhdistävät vaaleanpunaisesta Tiutian marmorista valmistetut korinttilaiset pilasterit. Luonnonkiven käyttö julkisivujen koristelussa tuo mieleen 1600-luvun roomalaiset yksityispalatsit. Aikojen kuluessa eriväriset kivilaadut ovat haalistuneet.
Rakennuksen pääsisäänkäynti on sen itäpuolella sijaitsevalla sisäpihalla, jonka paikalla virtasi 1700-luvulla Nevan ja Moikan yhdistänyt Krasnyi-kanava. Sisäänkäyntiä koristaa pylväikkö ja sen yläpuolella kohoava attika. Kellotornin ja ikkunanpuitteiden pehmeät muodot viittaavat barokkiin. Palatsin alkuperäinen loistelias sisustus on säilynyt ainoastaan pääportaikossa ja Marmorisalissa. Niitä koristavat Fedot Šubinin ja Mihail Kozlovskin veistokset.
Arkkitehti Pjotr Jegorov rakensi vuosina 1780–1788 palatsin itäpuolelle talousrakennuksen sekä rakennuksia yhdistävän aidan, jonka mallina on toiminut Kesäpuiston Nevan-puoleinen aita. Aleksandr Brjullov uudisti palatsin sisätilat 1840-luvulla. Samalla hän muutti talousrakennuksen uusrenessanssityyliseksi. Sen pihanpuoleiselle julkisivulle on sijoitettu kuvanveistäjä Peter Clodtin friisi ”Hevonen ihmisen palveluksessa”.
Katariina II rakennutti Marmoripalatsin suosikkiaan Grigori Orlovia varten. Hänen kuoltuaan se toimi Puolan viimeisen kuninkaan Stanislaus Poniatowskin ja Venäjän keisariperheen jäsenten residenssinä. Vuosien 1917–1918 vaihteessa rakennuksessa sijaitsi työasiain kansankomissariaatti. 1920–1930-luvuilla siellä toimivat aineellisen kulttuurin historian akatemia, ulkomaisten kulttuurisuhteiden yhdistys ja kommunistisen akatemian Leningradin osasto. Vuonna 1937 palatsi luovutettiin Lenin-museon käyttöön. Leningradin piirityksen aikana pommituksissa vaurioitunutta rakennusta on sodan jälkeen useaan kertaan restauroitu.
Vuodesta 1992 lähtien Marmoripalatsi toimii Venäläisen taiteen museon näyttelytilana. Siellä esitellään mm. museon nykytaiteen kokoelmia sekä järjestetään venäläisten ja ulkomaisten taiteilijoiden vaihtuvia näyttelyitä.
Neuvostoaikana pääsisäänkäynnin edessä seisoi ”Pääoman viholliseksi” nimetty panssariauto, jonka päältä V.I. Lenin piti puheen palattuaan Suomen kautta Pietariin huhtikuussa 1917. Vuonna 1997 sen tilalle pystytettiin Pavel Trubetskoin vuonna 1909 veistämä Aleksanteri III:n ratsastajapatsas, jonka alkuperäinen paikka oli Moskovan aseman viereisellä Znamenskaja-aukiolla (nykyinen Kapina-aukio).
Akmenėn kunnallispiiri
Akmenėn kunnallispiiri () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Šiauliain läänissä maan lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Latviaan. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 27 744 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Naujoji Akmenė.
Isolimaska
Isolimaska ("Spirodela polyrrhiza" tai "Spirodela polyrhiza") on maapallolla laajalle levinnyt, veden pinnalla kelluvia suuria kasvustoja muodostava pieni kasvi.
Isolimaskan 4–8 mm pitkät versot ovat 5–15-juurisia. Juuret ovat tavallisesti alle 3 cm pitkiä. Versot kelluvat tavallisesti 2–5 verson ryhminä. Versot ovat lähes pyöreitä, ehytlaitaisia, 5–15-suonisia ja litteitä. Väriltään versot ovat päältä sinivihreitä ja alta sinipunaisia. Verson tyvi on hyvin lyhyt ja kalvomainen. Kukinto on vaatimaton. Suomessa isolimaskan ei tiedetä kukkineen. Laji muodostaa syksyisin pieniä, tummia ja juurettomia talvehtimissilmuja.
Isolimaskan levinneisyysalue on hyvin laaja mutta epäyhtenäinen. Sitä tavataan muun muassa suurimassa osassa Eurooppaa pohjoisimpia ja eteläisimpiä osia lukuun ottamatta, Lähi-idässä, Pohjois-Afrikassa, Aasian etelä-, kaakkois- ja itäosissa sekä Pohjois-Amerikan keski- ja eteläosissa. Suomessa isolimaskaa esiintyy sisämaassa paikoitellen linjan Vaasa–Mikkeli eteläpuolella. Pohjanlahden rannikolla levinneisyysalue jatkuu satunnaisena aina Perämeren perukoille saakka. Yleisin laji on Etelä-Suomessa.
Isolimaskaa kasvaa rehevissä ojissa, lammissa, järvissä ja joissa suojaisilla paikoilla. Laji on yleistynyt Etelä-Suomessa. Isolimaska kasvaa usein yhdessä pikkulimaskan ("Lemna minor") ja kupulimaskan ("Lemna gibba") kanssa.
Yhdysvalloissa isolimaskaa viljellään toisinaan eläinten rehuksi.
Brittiläisen Kolumbian lippu
Brittiläisen Kolumbian lippu on Kanadalle kuuluvan Brittiläisen Kolumbian provinssin tunnus. Se hyväksyttiin viralliseksi lipuksi 14. kesäkuuta 1960.
Lipun yläosan Union Jack ja sen kruunu kuvaavat provinssin brittiläistä perintöä. Siniset ja valkoiset aaltoviivat kuvaavat provinssin sijaintia Tyynen valtameren ja Kalliovuorten välissä. Laskeva aurinko symboloi provinssin olevan Kanadan läntisin provinssi.
Joniškisin kunnallispiiri
Joniškisin kunnallispiiri () on yksi Liettuan kuudestakymmenestä kunnallispiiristä, joka sijaitsee Šiauliain läänissä maan lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Latviaan. Vuonna 2008 kunnallispiirin väkiluku oli 30 123 asukasta. Hallinnollisena keskuksena toimii Joniškisin kaupunki.
Juri Trifonov
Juri Valentinovitš Trifonov (, 28. elokuuta 1925 Moskova – 28. maaliskuuta 1981 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Juri Trifonov oli huomattavan puoluetyöntekijän Valentin Trifonovin poika. Hänen isänsä, syntyjään Donin kasakka, johti puna-armeijan joukkoja Venäjän sisällissodassa. Vuonna 1937 vanhemmat joutuivat Stalinin vainojen uhreiksi. Juri ja hänen siskonsa jäivät isoäidin kasvatettaviksi. Syksyllä 1941 heidät evakuoitiin Taškentiin. Vuonna 1942 Juri Trifonov päätti koulunsa ja palasi Moskovaan, jossa hän työskenteli lentokonetehtaalla. Vuosina 1944–1949 hän opiskeli Konstantin Fedinin ja Konstantin Paustovskin johdolla Gorkille nimetyssä kirjallisuusinstituutissa.
Trifonovin ensimmäiset kertomukset ilmestyivät vuonna 1947. Hänen pienoisromaaninsa ”Ylioppilaita” ("Studenty", 1950) sai Stalin-palkinnon. Esikoisteoksen saaman menestyksen jälkeen Trifonov työskenteli pitkään urheilutoimittajana ja kirjoitti urheiluaiheisia kertomuksia. Turkmenistaniin tehtyjen matkojen tuloksena syntyi Nikita Hruštšovin suojasään hengessä kirjoitettu romaani "Utolenije žaždy" (”Janon tyydyttäminen”, 1963). Kirjailijan isästä kertoo dokumenttikertomus "Otblesk kostra" (”Nuotion kajoa”, 1965).
1960-luvun lopulta lähtien Trifonovista tuli yksi tunnetuimmista venäläisen ”kaupunkiproosan” edustajista. Moskovalaista arkielämää kuvaavat pienoisromaanit ”Vaihto” ("Obmen", 1969), ”Alustava tilinpäätös” ("Predvaritelnyje itogi", 1970), ”Pitkät jäähyväiset” ("Dolgoje proštšanije", 1971), ”Toinen elämä” ("Drugaja žizn", 1975) ja ”Talo rantakadulla” ("Dom na naberežnoi", 1976). Niistä eniten huomiota herätti Stalinin ajan vainoja kosketteleva ”Talo rantakadulla”. Historiallinen romaani "Neterpenije" (”Kärsimättömyys”, 1973) kuvaa narodnikki Andrei Željabovia ja Aleksanteri II:n murhayrityksiä. Romaani ”Vanhus” ("Starik", 1978) kertoo Venäjän kansalaissodan uhreiksi joutuneista kasakoista. Kirjailijan kuoleman jälkeen ilmestyi omaelämänkerrallinen romaani ”Aika ja paikka” ("Vremja i mesto", 1980).
Trifonovin kerronta on kiireetöntä ja reflektoivaa. Hän viittaa usein menneisyyteen ja hyödyntää eri näkökulmia. Teosten pääteemana on ihminen puutteineen ja epäilyksineen. Varovaisen kritiikin kohteena ovat neuvostoyhteiskunnan luokkaerot, kulutushenkisyys ja kestävien arvojen puute.
Luettelo WWE:n pay-per-view-tapahtumista
Tämä on luettelo World Wrestling Entertainmentin (WWE:n) tuottamista pay-per-view-tapahtumista. WWE pitää yhden PPV-tapahtuman kuukaudessa lukuun ottamatta lokakuuta, jolloin pidetään kaksi tapahtumaa. WrestleManiaa lukuun ottamatta kaikki tapahtumat kestävät kolme tuntia tai vähemmän. Pay-per-view-tapahtumista tulee suuri osa WWE:n tuloista.
WWE:n (silloin World Wrestling Federation) ensimmäinen pay-per-view-tapahtuma oli vuoden 1985 maaliskuussa pidetty WrestleMania, joka pidettiin Madison Square Gardenilla New Yorkissa. Ensimmäinen ja toinen WrestleMania olivat taloudellisesti menestyviä ja kun WrestleMania III:stä tuli kaikkien aikojen suosituin painitapahtuma, WWE päätti laajentaa pay-per-view-tapahtumatarjontaa.
Ensimmäinen Survivor Series -tapahtuma pidettiin 29. marraskuuta 1987. Se ajoittui riitaan NWA:n Starrcaden kanssa. WWE ilmoitti kaapeliyhtiöille, ettei hyväksyisi heidän esittävän WWF:n tapahtumia, jos kaapeliyhtiöt vielä näyttäisivät Starrcadea. Suurin osa yhtiöistä näytti Survivor Seriesin (vain kolme yhtiötä päätti pysyä lojaalina sopimukselleen NWA:n kanssa), mistä johtunut taloudellinen tappio Starrcadelle oli lopun alkua Jim Crockett Promotionsille. Royal Rumblen debyytti vuonna 1988 oli näytetty USA Networkilla, missä se nousi korkeimmalle sijalle silloisen kanavan historian aikana. Seuraavana vuonna tapahtumasta tuli pay-per-view.
Ensimmäinen SummerSlam pidettiin Madison Square Gardenilla vuoden 1988 elokuussa. Royal Rumble tammikuussa, WrestleMania maalis- tai huhtikuussa, SummerSlam elokuussa ja Survivor Series marraskuussa olivat ainoat jokavuotiset PPV-tarjonnat vuoteen 1993 saakka, jolloin WWE aloitti King of the Ringin kesäkuussa. Toukokuussa 1995 WWE alkoi tarjota PPV-tapahtumia joka kuukausi, mitä ei mikään muu promootio vielä tehnyt. Alun perin WWE käytti In Your House -brändiä, mutta alkoi vuoden 1996 alussa käyttää muita nimiä sitä täydentämään (esim. Badd Blood ja Unforgiven) ja välttyäkseen sekaannuksilta. 90-luvun loppupuolelta aina vuoteen 2003 WWE tarjosi 12 PPV-tapahtumaa vuodessa. Vuonna 2004 järjestettiin 13, vuonna 2005 15, 2006 16, ja vuonna 2007 14 PPV:tä. Vuonna 2008 WWE lopetti New Year's Revolutionin palatakseen takaisin 14 PPV:n vuositahtiin.
Vuosina 1999–2003 WWE:llä oli kaksi jokavuotista kansainvälistä PPV-tapahtumaa, jotka pidettiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kansainväliset PPV:t lopetettiin, kun WWE jatkoi "brändilaajennusta", ja PPV:t jaettiin brändien kesken. Vuoden 2008 Royal Rumblesta asti kaikki pay-per-view-tapahtumat on näytetty teräväpiirtona.
2003 kesäkuussa, WWE ilmoitti jatkavansa "brändilaajennustaan" ja jakaa PPV-tapahtumat brändien välillä (RAW, SmackDown ja vuonna 2006 ECW). Tämä ei koskenut "neljää suurta" (WrestleManiaa, Royal Rumblea, SummerSlamia, ja Survivor Seriesia), joihin osallistui painijoita jokaisesta brändistä. Vuonna 2007 ilmoitettiin, että PPV-tapahtumat palaisivat vanhaan formaattiin, jossa osallistujia tulisi olla jokaisesta brändistä. Nämä brändeittäin jakautuneet tapahtumat olivat:
Ehdon alla
Ehdon alla on suomalaisen rap-artisti Opaalin mixtape, joka julkaistiin 21. maaliskuuta 2007. Levy koostuu Opaalin "Viisasten kivi" -albumilta poisjätetyistä kappaleista.
Estadio Lluís Sitjar
Estadio Lluís Sitjar on jalkapallokenttä Palmassa.
Estadio Lluís Sitjar valmistui vuonna 1945, jolloin RCD Mallorca siirtyi pelaamaan stadionille. Stadion toimi seuran kotiareenana vuoteen 1999 saakka, jolloin se muutti uudelle kotiareenalle. Tämän jälkeen stadionia käytti vielä Mallorcan reservijoukkue, joka muutti pois kesällä 2007. Nykyisin Estadio Lluís Sitjar on pahoin rapistunut.
Tuukka Heinonen
Tuukka Heinonen (tunnetaan paremmin taiteilijanimellä "HEINONE", s. 19. helmikuuta 1983) on Oulusta kotoisin oleva ja nykyään Helsingissä asuva rap-artisti.
Heinosen musiikkiura alkoi vuonna 2001 perustetussa Konala Cartellissa, jossa hän esiintyi nimellä Tunkio. Yhtye on julkaissut tähän mennessä yhden albumin, mixtapen ja singlen. Vuonna 2006 Heinonen julkaisi "Tunk Yayo" -nimellä "Vittu näitä vittupäitä" -EP:n yhdessä Konala Cartellin Veejayn kanssa, joka käytti EP:llä nimeä "Vitun Järkäle". Vuonna 2008 perustettu Heinonen perusti Otto Kallioisen kanssa Joustavan Moraalin. Yhtye julkaisi kesällä 2010 internetissä ilmaiseksi esikoisalbuminsa "P*skaa jatsia", joka palkittiin Tuoreet platat-blogin vuosikatsauksessa palkinnolla "Vuoden tuorein nettijulkaisu".
Tällä hetkellä Heinonen työstää soolomusiikkia nimellä HEINONE. Ensimmäinen soolojulkaisu "Lyö Tyhjää" feat. Timi Lexikon julkaistiin 2.9.2016.
Heinonen toimii myös keikoilla Timi Lexikonin tuplaajana.
Otto Kallioinen
Otto Kallioinen (s. 18. tammikuuta 1984) on helsinkiläinen rap-artisti sekä musiikkituottaja.
Oton ensimmäinen julkaisu oli vuonna 2007 DJ Otto Stadista -nimellä julkaistu albumi "Paholaisen farmaseutti". Lisäksi hän on tuottanut kappaleita useille suomalaisille rap-artisteille muun muassa Otniel ja Otto Martikainen -nimillä. Kallioisen viimeisin julkaisu oli Joustavan Moraalin "P*skaa jatsia" -albumi, jonka tuotannosta hän myös vastasi. Hän on julkaisemassa myös toisen sooloalbumin. Kallioinen on kuulunut myös UDF ja Tonedial -nimisiin yhtyeisiin, jotka ovat toistaiseksi jätetty telakalle.
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1979
Kriketin maailmanmestaruuskilpailut 1979 eli World Cup (viralliselta nimeltään vielä "Prudential Cup") oli toinen ICC:n järjestämä maailmanmestaruusturnaus. Kilpailut käytiin 9. -23. kesäkuuta Englannissa. Mukana oli kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa neljän joukkueen ryhmässä, joista kummastakin kaksi parasta selviytyi pudotuspeleihin. Ottelut pelattiin 60 syöttövuoron peleinä.
Fair Play -joukkue (Mestis)
Fair Play -joukkue on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan vähiten rangaistusminuutteja kauden aikana keränneelle Mestiksen joukkueelle. Palkinto on myönnetty kaudesta 1993–1994 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli turkulainen Kiekko-67.
Suslikki
Suslikki eli idänsiiseli ("Spermophilus suslicus") on oravien heimoon kuuluva jyrsijälaji, joka elää Keski- ja Itä-Euroopan aroalueilla.
Suslikin levinneisyysalue ulottuu Venäjälle, Ukrainaan, Valko-Venäjälle ja Romaniaan. Lisäksi suslikkeja tavataan Puolassa erään lentokentän ympäristössä, jonne laji on oletettavasti levinnyt liikenteen mukana. Suslikit viihtyvät ruohikkomailla ja pelloilla. Lajia uhkaa elinalueen vähentyminen. Se syö lähinnä ruohoa ja siemeniä sekä lisäksi hyönteisiä. Luonteeltaan se on utelias eläin, joka tutkii erilaisten ravinnonlähteiden mahdollista syötävyyttä. Jokaisella täysikasvuisella suslikilla on oma pesä, johon johtaa useita käytäviä.
Yleensä suslikit viihtyvät aroilla ja vuoristoniityillä, mutta ihmisasutuksen lähistöllä saatavilla on paljon ylijäämäruokaa. Suslikit varastoivat makupaloja käytäviinsä. Suslikkien vihollisia ovat esimerkiksi petolinnut. Kun yksi eläimistä huomaa vihollisen, se varoittaa muita kimeällä varoitusäänellään. Ihmisasutuksen ympäristössä niitä vaanivat myös kissat.
Sateella suslikit pysyttelevät mieluiten pesissään. Pesäonkalo on käytäväverkoston matalimpien kohtien yläpuolella, joten se ei kastu rankkasateellakaan. Käytävät pitää kuitenkin puhdistaa niiden kastuttua. Suslikit vetäytyvät pesiinsä myös kuumalla, jossa ne voivat oleilla muutaman vuorokauden ajan pesiin kerätyn vararavinnon turvin.
Talven suslikki viettää talvihorroksessa. Suslikit horrostavat lokakuusta huhtikuulle ja ne pariutuvat huhti-toukokuussa. Emo vuoraa pesänsä runsaalla heinällä. Odotusaika on 23–26 vuorokautta eli reilut kolme viikkoa, jonka päätteeksi syntyy 4–8 poikasta, jotka ovat aluksi karvattomia ja sokeita. Poikasten silmät aukeavat runsaan viikon iässä. Niillä on jo varhain näkyvissä lajille tyypillinen täplikäs kuviointi. Emo imettää poikasiaan 3–4 viikkoa.
Poikaset tulevat ensi kertaa ulos pesästä noin kuukauden ikäisinä, jolloin ne ovat lähes täysikasvuisia. Kesän edetessä poikaset lähtevät omille teilleen ja rakentavat kukin oman pesän. Poikaset viihtyvät pitkään yhdessä, vaikka niillä onkin jo omat pesät. Syyskesästä suslikit keräävät vararavintoa talvihorroksen varalle.
George Catlin
George Catlin (26. heinäkuuta 1796 Wilkes-Barre, Pennsylvania, Yhdysvallat – 23. joulukuuta 1872 Jersey City, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, kirjailija ja matkailija, joka erikoistui villin lännen intiaanien maalamiseen.
George Catlin syntyi Wilkes-Barresissa vuonna 1796. Hänen isänsä oli Putnam Catlin ja äitinsä Mary Sutton. Heillä oli yhteensä 13 lasta. George Catlin opiskeli Pennsylvaniassa lakimieheksi ja toimi lakimiehenä Philadelphiassa kahden vuoden ajan. Hän meni naimisiin vuonna 1828 Clarissa Bartlett Gregoryn kanssa, ja he saivat yhteensä neljä lasta.
Catlin oli itseoppinut taiteilija. Hän aloitti uransa maalaamalla muotokuvia poliittisista vaikuttajista. Catlin päätti, että intiaanien kulttuurien kuvaamisesta tulisi hänen pääkohteensa, kun intiaanivaltuuskunta oli vieraillut Pennsylvaniassa 1824. Vuonna 1831 Catlin matkusti St. Louisiin, jossa ystävystyi kenraali William Clarkin kanssa. Catlin piirsi ja maalasi Clarkin toimistossa vierailleita intiaaneja. Catlin käsitti vuonna 1832, että intiaanien kulttuuri ja tavat olivat häviämässä. Hän päätti tämän jälkeen auttaa intiaanikulttuurien pelastamisessa. Seuraavien vuosien aikana Catlin vietti useita vuosia Pohjois- ja Etelä-Amerikan intiaanien parissa. Hän oppi intiaanikieliä, tutki tarkaan intiaanien tapoja ja teki useita muita merkintöjä maalauksia varten.
Vuonna 1840 Catlin matkusti Eurooppaan esittelemään maalauksiaan. Seuraavana vuonna hän julkaisi teoksen "Manners, Customs and Condition of the North American Indians", jossa oli yli 300 kaiverrusta kuvituksena. Seuraavina vuosina hän julkaisi myös teokset "The North American Portfolio" ja "Eight Years' Travels and Residence in Europe".
Francine (kappale)
Francine on ZZ Topin kappale vuodelta 1972. Se julkaistiin albumilla "Rio Grande Mud". Se pääsi Billboard Hot 100 -listalla sijalle 69. Kappale on "Rio Grande Mudin" muiden kappaleiden tapaan miksattu useaan otteeseen. Kappale löytyy kuitenkin alkuperäisen miksauksen kera kokoelma-albumeilta "The Best of ZZ Top" ja "Chrome, Smoke & BBQ".