hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
NGC 2163
NGC 2163 (Lk Hα 208, LkHA 208, Lick H-alfa 208) Orionin tähtikuviossa on tunnettu esiplanetaarinen kiekkokohde. Se on niin sanottu Herbug Ae/Be -tähti, jollaiset ovat nuoria Aurinkoa massiivisempia tähtiä kaasukiekkoineen. Tämä heijastussumu muistuttaa tiimalasia, koska kiekko pimentää tähden valon. Valo pääsee kulkemaan pitempään "tiimalasin lasien" suunnassa. NGC 2163 sekoitetaan joskus galaksiin IC 2163 jolla sama numero ja parinaan NGC 2207, nämä kuitenkin sijaitsevat Ison koiran tähdistössä.
Muita luettelonimiä ovat muun muassa Ced 62, DG 87, LBN 855, GN 06.04.9, LkHa 208, HBC 193, FM 14
Asko Ivalo
Asko Päiviö Ivalo (24. kesäkuuta 1901 Helsinki – 2. marraskuuta 1968) oli suomalainen diplomaatti, joka palveli yli 40 vuoden ajan suurlähettiläänä ja ulkoministeriön poliittisen osaston päällikkönä.
Asko Ivalon vanhemmat olivat kirjailija Santeri Ivalo (aik. Ingman) ja Ellinor Ivalo. Hän oli naimisissa kuvanveistäjä Emil Wikströmin tyttären Mielikki Wikströmin kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Ivalo oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1926, ja hän toimi diplomaattina Tallinnassa, Tukholmassa, Moskovassa, Bulgariassa, Jugoslaviassa, Pariisissa
Lähettiläänä Ankarassa 1951–1954, Haagissa 1947–1951, Pakistanissa 1951–1954, Teheranissa 1951–1954 ja suurlähettiläänä Damaskoksessa 1958–1959, Bangkokissa 1964–1968, Roomassa 1954–1961, New Delhissä 1964–1968 ja Jakartassa 1964–1968.
Mielikki Ivalo on kertonut perheen vaiheista muistelmateoksissaan.
Hah
HAH tai Hah voi viitata ainakin seuraaviin:
KRI
Lyhenteet Kri ja KRI voivat viitata ainakin seuraaviin:
Sata-komitea
Sata-komitea oli Vanhasen II hallituksen sosiaaliturvan kokonaisuudistusta (Sata) valmisteleva komitea. Valtioneuvosto asetti komitean valmistelemaan uudistusta 14. kesäkuuta 2007. Sen puheenjohtajaksi nimitettiin valtiotieteen tohtori Markku Lehto ja varapuheenjohtajaksi alivaltiosihteeri Martti Hetemäki valtiovarainministeriöstä.
Sosiaaliturvauudistuksen tavoitteena oli työn kannustavuuden parantaminen, köyhyyden vähentäminen ja riittävän perusturvan tason turvaaminen kaikissa elämäntilanteissa. Työmarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi sosiaaliturvauudistuksen yhteydessä arvioitiin verotuksen, perusturvan sekä työttömyysturvan uudistaminen.
Tavoitteena oli, että tukien saajan asemaa parannetaan yksinkertaistamalla ja selkeyttämällä järjestelmää. Koska komiteaa asetettaessa päätettiin myös, että uudistukset on tehtävä kustannusneutraalisti, ei komitealla käytännössä ollut mahdollisuutta parantaa sosiaaliturvan jälkeenjäänyttä tasoa. Oppositio arvostelikin Sata-komiteaa keinoksi jättää jälkeenjäänyt sosiaaliturva uudistamatta.
2. maaliskuuta 2009 palkansaajajärjestöt SAK ja Akava ilmoittivat vetäytyvänsä Sata-komiteasta.
Syyksi järjestöjen edustajat ilmoittivat hallitusta kohtaan tuntevansa epäluottamuksen, joka syntyi hallituksen ajamasta eläkeiän nostamisesta.
Sata-komitea luovutti loppumietintönsä 18. joulukuuta 2009 sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälälle.
Sata-komitean ehdotusten perusteella otettiin käyttöön ns. takuueläke, joka suurentaa pienimpiä eläkkeitä.
Osmo Soininvaara kirjoitti myöhemmin komitean toiminnasta kirjan, jossa nimeää syyllisiä komitean epäonnistumisiin.
Eräs merkittävä muutos oli toimeentulotuen pienentäminen koulutuksesta kieltäytyviltä alle 25-vuotiailta. Komitean perusturvajaoston puheenjohtajan Osmo Soininvaaran mukaan Paavo Arhinmäki antoi laille Soininvaaran nimen tämän ajettua leikkausta nuorten toimeentulotukeen. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimuksen mukaan toimeentulolain muutos epäonnistui, kuten asiantuntijat arvioivat jo lakia säädettäessä. THL:n mukaan Sosiaalituen leikkaaminen ei auta nuoria, joiden elämä on monella lailla pahasti solmussa. Helsingin Sanomat tulkitsi THL:n tutkimusta siten, että lopputulos oli odotettua parempi, koska lakia ei juurikaan sovellettu ja sosiaalityöntekijät joutuivat tarkasti pohtimaan, pitäisikö nuorelta leikata toimeentulotukea.
Kirja-arvostelu
Huonevehkat
Huonevehkat eli kallat ("Zantedeschia") on kasvisuku, johon kuuluu kahdeksan lajia. Vehkat kuuluvat Araceae-heimoon. Tunnetut kahdeksan lajia ovat kotoisin Afrikan etelä- ja keskiosista, missä ne elävät soilla ja vesistöjen reunoilla. Niillä on mehevä maavarsi ja erikoisen muotoinen suppilomaisen suojuslehden koristama kukinto.
Ainakin neljää huonevehkalajia viljellään Suomessa huonekasvina:
Tapio Voionmaa
Olavi Tapio Voionmaa (vuoteen 1906 Wallin, 9. kesäkuuta 1896 Helsinki – 6. lokakuuta 1960) oli suomalainen diplomaatti.
Voionmaan vanhemmat olivat professori Kaarle Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1918. Voionmaa toimi Suomen Lontoon-lähetystön avustajana 1921–1922, kansainvälisen työtoimiston osaston jäsenenä 1922–1937 ja Kansainliiton sihteeristön finanssi- ja taloudellisen osaston jäsenenä 1929–1937.
Voionmaa oli ulkoministeriön talouspoliittisen osaston päällikkönä 1937–1938 ja ministeriön kansliapäällikkönä 1938–1941 sekä 1946–1950. Hän oli lähettiläänä Sveitsissä 1941–1946 sekä Belgiassa ja Luxemburgissa 1950–1957. Viimeksi Voionmaa oli Suomen Espanjan-suurlähettiläänä 1957–1960 ja samaan aikaan myös Vatikaanin lähettiläänä 1956–1960. Voionmaa oli myös Kansainvälisen alkoholisminvastustamisliiton puheenjohtajana 1946–1960.
Voionmaa kirjoitti teoksen "Kansainvälinen sosialipolitiikka" (1926) ja hän julkaisi tutkimuksia sarjoissa "Studies and Reports of the International Labour Office" ja "Publications of the Economic Intelligence Service, League of Nations" vuosien 1923–1937 välillä.
Tapio Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1923 Madeleine Morelin kanssa.
Kateederi
Kateederi ( 'istua') on opettajan tai puhujan koroke sekä myös oppituoli eli opetusvirka (yliopistossa). Tämä harvinainen sivistyssana on tuttu yhteydestään roomalaiskatolisen kirkon johtajan lausuntoihin liittyvästä latinankielisestä määritteestä "ex cathedra". Tietyissä asioissa (mutta vain tietyissä) paavi voi selkeästi ilmoittaa puhuvansa "virheellisyydettä". Kuvaannollisesti käytetään myös ilmausta "ottaa kateederi": puheenvuoro siirtyy henkilölle aktiivisesti.
Illustrious-luokka (lentotukialus)
Illustrious-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa käyttöönottama lentotukialusluokka, johon kuului kolme alusta.
Vuoden 1936 laivasto-ohjelma mahdollisti kahden tukialuksen tilaamisen. Toinen Lontoon laivastosopimus asetti kuitenkin aluksille 23 000 tonnin uppoumarajoituksen, jolloin hetken aikaa näytti siltä, että rakennettaisiin kaksi uutta "HMS Ark Royalin" kaltaista alusta, joissa olevaa 1 000 tonnia käytettäisiin parannuksiin. Sodan mahdollisuuden ja tietoisuuden kasvaessa, että alukset joutuisivat toimimaan maatukikohdista lentäviä lentokoneita vastaan ainakin Välimerellä ja Pohjanmerellä aiheutti uuden suunnittelun tarpeen.
Luokan alukset olivat siten maailman ensimmäisiä tukialuksia, joissa oli täysin panssaroitu hangaarikansi. Samoin alusten panssarisuoja oli suunniteltu kestämään 6 tuuman läheltä ammutun kranaatin osuman. Aluksille tuli myös asentaa raskas ilmatorjunta-aseistus itsepuolustukseksi.
Alusten voimanlähteenä oli Parsons-höyryturbiinit kytkettynä kolmeen akseliin, kuten "HMS Ark Royalilla". Turbiinien tarvitsema höyry tuotettiin öljyä polttoaineena käyttävällä kuudella Amiraliteetin standardikattilalla. Kone tuotti kaikkiaan 111 000 hevosvoimaa, joka mahdollisti alukselle 30,5 solmun huippunopeuden. Aluksen tankeissa oli 4 928 tonnia polttoöljyä, mikä mahdollisti 14 solmun nopeudella 11 000 merimailin toimintasäteen.
Lentokansi oli "HMS Illustriousilla" 620 jalkaa pitkä ja kahdella muulla luokan aluksella 670 jalkaa. Kaikkien lentokansien pituus kasvoi 740 jalkaan, kun kannen etu- ja takaosan alaspäin kaarevat osat poistettiin. Kannen leveys oli 95 jalkaa ja sinne oli asennettu yksi katapultti. Katapultilla kyettiin lähettämään lentoon 11000-14000 lb lentokone 66 solmun nopeudella. Lentokansi oli 38 jalan korkeudessa merenpinnasta aluksen ollessa täysin kuormattu.
Hangaari oli 458 x 62 x 16 jalkaa ja sieltä kannelle pääsi kahdella neliönmuotoisella 45 x 22 jalan hissillä, joiden nostokyky oli 14000 lbs.
Lentokannen panssari oli 3 tuumaa hangaarien yläpuolella ja 1,5 tuumaa sillan edessä ja takana. Hangaarin lattiassa oli tuuman panssarointi ja seinissä 3 -2,5 tuumaa. Alempi kansi oli 3 tuumaa paksu takaosasta. Alusten hissit olivat panssaroimattomia, koska panssarointi olisi rajoittanut hissien nostokapasiteettia. Ilmatorjunta-aseistus luokan aluksilla vaihteli palveluksessaoloaikana.
Aluksilla oli 50 540 gallonaa lentokerosiinia, joka osoittautui riittämättömäksi 52-54 lentokoneen ilmatoimintaan.
Dabas
Dabas on kaupunki Pestin läänissä Unkarissa. Asukkaita kaupungissa on 16 671 (2009) ja sen pinta-ala 165,99 neliökilometriä.
Kaupunki koostuu neljästä osasta: Ylä-Dabas, Ala-Dabas, Gyón ja Sári. Unkarin kansallissankari Lajos Kossuth on asunut Dabasissa.
Leonteus Lampsakoslainen
Leonteus () (200-luvun alku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Lampsakoksesta.
Leonteus oli Epikuroksen välitön oppilas. Hän oli naimisissa Themistan kanssa, joka opiskeli myös Epikuroksen Puutarhassa. Heidän kerrotaan pitäneen Epikurosta niin suuressa arvossa, että he nimesivät poikansa tämän mukaan.
Strabon kuvaa Leonteusta yhdeksi Lampsakoksen ”kaupungin kyvykkäimmistä miehistä” yhdessä Idomeneuksen kanssa. Plutarkhos kuvaa Leonteuksen Lykofronille kirjoittaman kirjeen, jossa tämä kertoo Epikuroksen kunnioittaneen Demokritosta, koska tämä oli jouduttanut häntä oikean tiedon saavuttamisessa; ja että Epikuros oli alun perin julistanut olevansa ”demokritoslainen”.
Markus Ånäs
Markus Ånäs (s. 1975) on helsinkiläinen kulttuurin ja talouden toimittaja, kolumnisti ja kirjailija, joka on kirjoittanut kolumnimuotoista testipalstaa.
"Like-uutisissa" Ravintoruletti-nimisenä 1997 alkanut palsta jatkui ensin WSOY:n kustantamassa "Johnny Kniga kertoo" -lehdessä, josta se siirtyi Ånäs testaa -nimellä Alma-konserniin kuuluvaan "Kauppalehti Pressoon" vuonna 2004. Pääkaupunkiseudulla ilmestyneen Presson lopettamisen jälkeen Ånäs siirtyi Kauppalehden kulttuuripainotteisen sivun tuottajaksi. Hän lähti Kauppalehdestä vuonna 2013.
Ånäs on kirjoittanut HIFK:n jääkiekon ja jalkapallon joukkueisiin keskittyvän historiikin, kirjan "Ikuisesti sinun, HIFK".
Themista Lampsakoslainen
Themista () (200-luvun alku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Lampsakoksesta.
Themista oli Leonteuksen vaimo ja Epikuroksen oppilas. Epikuroksen koulu oli ajalleen erikoinen siinä, että naisten osallistuminen sen toimintaan oli enemmän sääntö kuin poikkeus, ja muun muassa Leontion opiskeli koulussa suunnilleen samaan aikaan.
Cicero pilkkasi Epikurosta siitä, että tämä tämä kirjoitti niin paljon Themistan ylistykseksi, sen sijaan että olisi ylistänyt sellaisia maineikkaita miehiä kuten Solon, Miltiades, Themistokles ja Epameinondas
Tuomittujen joukkoon
Tuomittujen joukkoon on Nicolen neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Levy oli julkaisuviikollaan Suomen albumilistan sijalla 13. Levyn nimikkokappaleen sanat kertovat Kauhajoen koulusurmista.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 13.
Sävellykset ja sovitukset Nicole.
Kummitussirkat
Kummitussirkat ("Phasmatodea") on maailmanlaajuisesti yli 3000 lajia käsittävä hyönteisten lahko. Ne voidaan jakaa morfologisin perustein sauva- ja lehtisirkkoihin. Kummitussirkkoja tavataan maapallon lämpimillä ja trooppisilla vyöhykkeillä. Suomessa ryhmän lajeja ei esiinny.
Kummitussirkojen meripihkoihin säilynyt fossiiliaineisto on äärimmäisen niukkaa ja rajoittuu tertiäärikauteen. Eityisesti lehtisirkoista tunnetaan vain yksi 47 miljoonaa vuotta vanha fossiili Saksasta Messelin kaivokselta. Koko mesotsooiselta maailmankaudelta ei tunneta varmoja kummitussirkkojen jäänteitä, joskin muutamia niiden mahdollisia kantamuotoja on säilynyt.
Lahkolle on tyypillistä suuret vaihtelut niin koon kuin ulkomuodonkin suhteen. Ryhmään kuuluu mm. pisin tunnettu hyönteinen, jalkoineen yli 50 cm:n pituinen "Phobaeticus chani" kuin myös yli 50 gramman painoiseksi kasvava "Heteropteryx dilatata". Kummitussirkkojen suojaväri on erinomainen ja monia lajeja on erittäin vaikeaa havaita niiden luontaisessa ympäristössä.
Kummitussirkkojen vartalo muistuttaa joko oksaa, kaarnanpalaa tai lehteä ja väri vaihtelee vihreän ja ruskean eri sävyissä. Väri voi vaihtua vuorokaudenajan mukaan. Tuntosarvet ovat rihmamaiset ja verkkosilmät pienet. Joskus päälaella saattaa olla kolme pistesilmää.
Liikkuminen tapahtuu rukoilijasirkkojen tapaan nykivin liikkein. Jotkin lajit osaavat lentää. Siivekkäiden lajien lenninsiivet ovat suojaavia etusiipiä pidemmät.
Kaikki kummitussirkat ovat lehdensyöjiä, jotka käyvät läpi vaillinaisen muodonvaihdoksen. Toukkavaiheita on 6–9. Lisääntyminen tapahtuu joko suvullisesti tai varsin usein neitseellisesti. Koiraat, jos sellaisia on, ovat huomattavasti naaraita hentorakenteisempia.
Kummitussirkat ovat melko helppohoitoisia, mikä on tehnyt monista lajeista suosittuja terraarioeläimiä.
Tollanderin palkinto
Karl Emil Tollanderin palkinto ja Tollanderin mitali on suomalainen kirjallisuuspalkinto, jonka myöntää Svenska litteratursällskapet Runeberginpäivänä 5. helmikuuta. Palkintoa on jaettu vuodesta 1913, ja vuodesta 1971 se on ollut seuran suurin vuosittain jaettava palkinto. Palkinto on nimetty lahjoittajan, pankkiiri Karl Emil Tollanderin (1854–1911) mukaan.
Ognjen Kuzmić
Ognjen Kuzmić (s. 16. kesäkuuta 1990 Doboj, Bosnia ja Hertsegovina) on serbialainen koripalloilija.
Kuzmić aloitti uransa Bosnia ja Hertsegovinassa, Borac Banja Lukassa ja ensimmäiset koripallovaiheet alkoivat Findo Doboj'ssa suomalaisvalmennuksessa. Kuzmić tuli Suomeen vuonna 2008 ja pelasi Korihaiden A-junioreissa sekä edustusjoukkueessa. Tämän vuoksi hän ei kuluttanut joukkueensa ulkomaalaiskiintiötä. Huhtikuussa 2009 Korihait ja Kuzmić tekivät jatkosopimuksen, joka ulottui vuoteen 2011 saakka. Tammikuussa 2010 Kuzmić siirtyi Lapuan Korikobriin vuokralle, koska halusi saada suurempia peliminuutteja. Korihaiden ja Kuzmićin välinen sopimus purettiin ja hän siirtyi loppuvuonna 2010 bosnialaiseen KK Celikiin, joka pelasi maan pääsarjassa.
Kesällä 2011 hän siirtyi Unicaja Málagaan, jossa hän pelasi seuran farmijoukkueessa, Clinicas Rinconissa. Rincon pelasi Espanjan toisella sarjatasolla. Kuzmić osallistui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Golden State Warriors varasi hänet 52. pelaajana. Kesällä 2012 Málaga vuokrasi hänet Joventut Badalonalle. Yhden Badalona-kauden jälkeen Kuzmić siirtyi NBA-seura Golden State Warriorsiin.
Kaudella 2014–2015 Kuzmić pelasi NBA:ta Warriorsissa 16 ottelua. Kauden päätteksi Warriors voitti ensimmäisen NBA-mestaruutensa 40 vuoteen.
Heinäkuussa 2015 Kuzmić siirtyi kreikkalaiseen Panathinaikosiin kaksivuotisella sopimuksella. Huhtikuussa 2016 hän lähti seurasta ehdittyään voittaa Kreikan cup-mestaruuden.
Heinäkuussa 2016 Kuzmić teki kolmen vuoden sopimuksen serbialaiseen KK Crvena Zvezdaan, joka pelasi maan pääsarjan ohella Euroliigaa ja Adrianmeren liigaa. Kuzmić palkittiin tammikuussa 2017 Euroliigan kuukauden pelaajana. Kuzmić voitti KK Crvena Zvezdan kanssa Serbian ja Adrianmeren liigan mestaruuden.
Heinäkuussa 2017 Kuzmić teki kahden vuoden sopimuksen Real Madridin kanssa. Kuzmićin kausi päättyi jo lokakuussa 2017 loukkaantumiseen, mutta oli joukkueen mukana voittamassa Euroliigan mestaruuden toukokuussa 2018.
Serbian miesten maajoukkueessa Kuzmić on saavuttanut EM-hopeaa vuonna 2017.
Kotisirkka
Kotisirkka ("Acheta domesticus") (”saunasirkka”) on noin 2,5 senttimetrin pituiseksi kasvava kellertävänruskea sirkkalaji, jota esiintyy Suomessakin esimerkiksi asuntojen, konepajojen, varastorakennusten ja kasvihuoneiden lämpimissä ja kosteissa sisätiloissa sekä kaatopaikoilla. Laji saattaa sirittää öisin häiritsevästi, mutta muuta haittaa siitä ei ihmiselle ole. Laji on kaikkiruokainen: se syö muun muassa ruuantähteitä ja hyönteisten raatoja. Kotisirkkoja myös kasvatetaan lemmikkieläinten, ja nykyisin myös ihmisten, ravinnoksi. Kotisirkka oli aiemmin melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta on harvinaistunut kuivan keskuslämmitysilman takia. Laji on alun perin kotoisin Pohjois-Afrikasta ja Lähi-idästä.
Hans Massaquoi
Hans-Jürgen Massaquoi (19. tammikuuta 1926 Hampuri, Saksa – 19. tammikuuta 2013 Jacksonville, Florida, Yhdysvallat) oli afroamerikkalainen kirjailija ja toimittaja. Hans-Jürgen syntyi Hampurissa saksalaisen äidin ja liberialaisen isän lapsena. Hänen isänsä oli Liberian konsuli Weimarin tasavallassa. 
Elämäkerrassaan "Destined to witness: Growing up black in Nazi Germany" (2001) Massaquoi kertoo lapsuudestaan ja nuoruudestaan Hampurissa Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun aikaan. Massaquoi oli yksi harvoista Saksassa syntyneistä mustaihoisista ihmisistä. Häntä karsastettiin, mutta hän ei joutunut vainon uhriksi. Kun hänen isänsä kutsuttiin Liberiaan vuonna 1929, hänen äitinsä päätti pysyä Saksassa. Massaquoi luokiteltiin ”Saksan neekeriksi”, ja toisen luokan kansalaisena häntä ei kelpuutettu Saksan armeijaan eikä Hitler-Jugendiin, joihin hän pyrki.
Vuonna 1947 Massaquoi vieraili Liberiassa. Hän vieraantui isästään, joka oli jättänyt hänen äitinsä ja jota hän piti ylimielisenä ja tyrannimaisena. Muutettuaan sodan jälkeen Yhdysvaltoihin Massaquoi palveli kaksi vuotta Yhdysvaltain ilmavoimissa 82. maahanlaskudivisioonassa. Sotilasuran jälkeen hän opiskeli kirjallisuutta Illinois’n yliopistossa ja sen jälkeen meni töihin "Jet"- ja myöhemmin "Ebony"-lehteen, jossa hän yleni päätoimittajaksi.
Massaquoin omaelämäkerran pohjalta on tehty kaksiosainen televisiosarja "Neekeri, neekeri, nokikolari" (), 2006.
Lolo Soetoro
Lolo Soetoro tai Lolo Soetoro Mangunharjo tai Mangundikardjo (lausutaan: "Lolo Sutoro") (s. 1935, Bandung – k. 1987, Jakarta) oli indonesialainen geologi ja Yhdysvaltain 44. presidentin Barack Obaman isäpuoli.
Soetoro oli 9. lapsi 10:stä, joka syntyi Yogyakartasta kotoisin olleeseen Martodihardjon perheeseen. Indonesian kansallisvallankumouksen aikana vuonna 1946, kun maa itsenäisyi Alankomaista, oli Lolon isä kuollut kahakoissa. Hänet oli luultavasti ampunut hollantilainen sotilas. Soetoron veli kuoli ja Lolo pakeni perheineen maaseudulle.
Soetoro valmistui Gajah Madan yliopistosta Yogyakartasta, jossa hän opiskeli maantiedettä. Myöhemmin hän sai paikan Havaijin yliopistosta, jossa hän tapasi Barack Obaman äidin Ann Dunhamin, joka oli myös opiskelemassa yliopistossa.
Vuonna 1966 tai 1967 Soetoro ja Dunham menivät naimisiin. Soetoro palasi kotimaahansa ja vuotta myöhemmin Ann muutti Indonesiaan kuusivuotiaan Barackin kanssa, jossa he asuivat Jakartassa. Vuonna 1970 Soetoro ja Dunham saivat lapsen, Maya Soetoron.
Soetero työskenteli aluksi armeijan palveluksessa geologina ja sen jälkeen sai valtiolta töitä, jossa hän oli hallituksen konsultti Exxon Mobilille.
Obama kuvaa Soetoroa hyväkäytöksellisenä miehenä, joka oli rento, hauska ja hyvä seuramies.
Ann muutti vuonna 1972 Indonesiasta Havaijille. He eivät enää asuneet yhdessä, mutta kävivät toistensa luonna 1970-luvulla. Heidän avioeronsa astui voimaan vuonna 1980. Soetoro meni uusiin naimisiin Erna Kustinan kanssa. He saivat kaksi lasta: Yusuf Aji Soetoro (s. 1981) ja Rahayu Nurmaida Soetoro (s. 1984). Soetoro oli hyvin vapaamielinen ja muslimiksi hyvin avoin. Hän kuoli maksasyöpään vuonna 1987 52-vuotiaana.
Naamiokaijanen
Naamiokaijanen, aikaisemmalta nimeltään mustapääpapukaija ("Agapornis personatus") on lemmikkilintuna suosittu vihreä kaijalaji. Sitä esiintyy luonnossa Afrikassa Tansaniassa ja vieraslajina Burundissa ja Keniassa. Linnun posket ovat mustat ja alaselkä sinertävä. Rinta on kaijasella keltainen. Naamiokaijasen pituus on noin 16 senttiä. Laji viihtyy akaasiapensaissa avoimilla ruohomailla. Naamiokaijasen elinikä on yleensä 10 vuotta, mutta se voi elää vanhemmaksikin.
Hu Qili
Hu Qili (yks: 胡启立; pinyin: Hú Qǐlì, s. lokakuussa 1929) on kiinalainen poliitikko.
Hu liittyi kommunistiseen puolueeseen 1948, vuotta ennen sisällissodan päätöstä. Hän opiskeli samaan aikaan Pekingin yliopistossa (1946-1951). Vuonna 1956 Husta tuli kommunistisen nuorisoliiton keskuskomitean jäsen. Hän oli virassa kymmenen vuotta, kunnes koko nuorisoliitto hävitettiin kulttuurivallankumouksen myötä.
Vuosina 1972-1977 Hu toimi puolueen tehtävissä Ningxiassa. 1978 hän liittyi uudelleen perustettuun nuorisoliittoon ja nousi sen keskuskomiteaan. Kaksi vuotta myöhemmin Hu valittiin Tianjinin pormestariksi, ja hoiti tehtäväänsä kaksi vuotta. 1982 hänet valittiin viimein politbyroohon ja sen sihteeristöön.
Hu vastusti voimankäyttöä Tiananmenin mielenosoituksia vastaan. Tapaus kääntyi lopulta Hu'ta itseään vastaan kun hänen tukijansa Zhao Ziyang syrjäytettiin puoluejohdosta. Hu erotettiin politbyroosta, mutta sai jatkaa puolueen jäsenenä. Myöhemmin hän toimi vielä Wan Lin varaministerinä.
In This Moment
In This Moment on yhdysvaltalainen vuonna 2005 perustettu metalcorea soittava yhtye. Se on julkaissut viisi albumia, kaikki Century Media Records -levymerkillä. Yhtyeen laulaja Maria Brinkin laulutyyli on sekoitus huutoa ja puhdasta laulua.
Laila Rihte
Laila Rihte (ent. Richter, 21. huhtikuuta 1912 Orimattila – 4. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä.
Rihte oli yksi suomalaisen elokuvan ikimuistoisimmista vaaleaveriköistä 1930- ja 1940-luvun elokuvissa. Hän esiintyi useissa komedioissa yhdessä Ansa Ikosen kanssa. Rihteen tunnetuimpia elokuvarooleja olivat muun muassa Liisa elokuvassa "Pohjalaisia" (1936), Jaana Varavaara elokuvassa "Kuriton sukupolvi" (1937), Jaana elokuvassa "Nummisuutarit" (1938), Laila Koskeli elokuvassa "SF-paraati" (1940), Marja Niittylä elokuvassa "Kalle Aaltosen morsian" (1948) sekä naispääosat kaikissa Lapatossu-elokuvissa.
Kaikkiaan Rihte nähtiin yli 80 elokuvassa vuosien 1933–1963 aikana. Roolit 1950- ja 1960-luvun elokuvissa olivat lähinnä pieniä sivurooleja, muun muassa avustusrooleja Pekka Puupää -elokuvissa. Rihteen viimeiseksi rooliksi jäi baarin emäntä Åke Lindmanin ohjaamassa elokuvassa "Jengi" (1963). Rihteen filmiura päättyi televisio- ja lyhytelokuviin. Rihte näytteli myös teatterissa, muun muassa Punaisen Myllyn palveluksessa.
Rihteellä oli Lea Rihte -niminen kaksoissisar, joka nähtiin Rihteen rinnalla muutamissa elokuvissa. Rihte oli naimisissa Onni Korheen kanssa 1940-luvulla. Rihte kuoli 73 vuoden ikäisenä Helsingissä.
Bebop ja Rocksteady
Bebop ja Rocksteady ovat kuvitteellisia rikollishahmoja, jotka tekivät ensiesiintymisensä televisiosarjassa Turtles – mutanttikilpikonnat vuonna 1987. Hahmot loivat Kevin Eastman ja Peter Laird.
Rocksteady oli alun perin vaaleahiuksinen valkoihoinen ja Bebop mustaihoinen punkkari, jotka olivat eräässä katujengissä ja samalla Silppurin alaisuudessa. Heidän kohtalonsa muuttuivat yrittäessään jenginsä kanssa estää Kuutoskanavan uutistoimittajan April O'Neilin lähettämästä uutista kaupungissa tapahtuneesta rikoksesta. April onnistui kuitenkin pakenemaan viemäreihin, jonne myös rikollisjengi seurasi häntä. Paikalla he kohtasivat Turtlesit, jotka voittivat jengin tappelussa, pakottaen heidät palaamaan takaisin nöyryytettyinä.
Tappion jälkeen Silppuri kehitti suunnitelman voittaakseen vasta tavatut Turtlesit. Hän kehitti säteen jolla voisi mutantoida rikollisjenginsä jäseniä. Rocksteady ja Bebop olivat ensimmäiset vapaaehtoiset käymään läpi muutoksen. Rocksteady muuntautui sarvikuonomaiseksi ja Bebop pahkasikamaiseksi mutantiksi ja he saivat lisää voimakkuutta ja kokoa. Samalla heistä tuli ensimmäiset "tarkoituksenmukaisesti" tehdyt mutantit. Heidän älykkyytensä ei kuitenkaan kohentunut vaan pysyi edelleen heikkona. Siitä huolimatta kaksikko toimi Silppurin apulaisina läpi sarjan.
Bebop ja Rocksteady nähdään poikkeuksellisesti ihmisinä jaksoissa "Shredderville" ja "Avaruuden valloittajat".
1980-luvun sarjassa Rocksteadylla oli miekka ja Bepopilla pesäpallomaila sekä rannekettinki vakiovarustuksena. Lisäksi he käyttivät laser-aseita vaihtelevasti. Action-figuureilla Rocksteadylla aseina olivat M60-konekivääri, veitsi sekä roskiksenkansi kilpenä, ja Bebopilla poratappi, veitsi ja niin ikään roskiksenkansi.
Jaksossa "Avaruuden valloittajat" Rocksteady kertoo olleensa neljä vuotta tiede-koulussa, mutta ei opiskellut mitään. Se sijaan muut opiskelivat häntä. Bebop ei tiedettävästi opiskellut peruskoulua pitemmälle. Ilmeisesti he ovat oppineet taistelutaitonsa kadulla ja erilaisissa jengeissä. Lisäksi molempien tiedetään istuneen "Kaljumailin" vankilassa ().
Längmanska kulturfonden
Längmanska kulturfonden on ruotsalainen säätiö, joka myöntää apurahoja, avustuksia ja palkintoja erilaisiin kulttuuritoimintoihin.
Rahaston peruspääoma on suomalaisen puutavarakauppiaan Erik Johan Längmanin vuonna 1859 tekemä testamenttilahjoitus, josta 31/90 tuli Suomen kansalle ja 59/90 Ruotsin kansalle. Säätiö myönsi apurahoja ja palkintoja ensimmäisen kerran 1919. Vuosittain myönnetään Längmanin kulttuurirahaston suuri palkinto, joka vuonna 2007 oli 150 000 Ruotsin kruunua.
Suomessa Längmanin rahasto otettiin 1877 säätyjen haltuun, kun rahan arvo aleni. A-rahasto, puutteenalaisten auttamiseksi tarkoitettu, otettiin käyttöön 1950. Rahasto siirrettiin 24.5.1985 annetun lain nojalla Suomen Kulttuurirahaston haltuun.
Luke Roberts (näyttelijä)
Luke Roberts (s. 1977 Suffolk) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Kymppikerho", "Holby Cityn sairaala" ja "Black Sails".
Metrojupakka
Metrojupakalla tarkoitetaan lahjusskandaalia, joka sai alkunsa kun Helsingin metroa alettiin suunnitella ja rakentaa. Metro aloitti liikenteen 1. kesäkuuta ja vihittiin virallisesti käyttöön 2. elokuuta 1982.
Uudenmaan lääninhallitus antoi lokakuussa vuonna 1981 lausunnon, jonka mukaan Helsingin entinen kaupunginjohtaja Teuvo Aura, metrotoimiston johtaja Unto Valtanen ja metrotoimikunta olivat ylittäneet toimivaltansa ja laiminlyöneet velvollisuutensa metron rakentamiseen liittyvissä asioissa. 9. elokuuta Helsingin kaupunginhallitus pidätti Valtasen heti virastaan.
Metron videolaitteet oli tilattu Siemensiltä vastoin Helsingin ylipormestarin Raimo Ilaskiven toivomusta. Siemens jätti 26. elokuuta pyynnön saada perua videotarjous. Yhtiön perustelujen mukaan paikkaansa pitämättömät syytökset ja väitteet lahjonnasta olivat vahingoittaneet sen mainetta.
Unto Valtanen pidätettiin epäiltynä lahjusten vaatimisesta Siemensiltä. Tammikuussa 1983 Helsingin kaupungin virallinen syyttäjä, 1. kaupunginviskaali Jorma Uski aloitti poliisitutkinnat metrosotkuista. Helsingin kaupunginvaltuuston valiokunnan johtajan Harri Holkerin 15-henkisen ryhmän tuli selvittää, oliko metron rakentamisessa toimittu kaupungin edun vastaisesti ja mihin toimenpiteisiin kaupungin tulisi ryhtyä. Valiokunnan toiminta kesti vuoden ajan. Metrotoimiston johtajan Unto Valtasen osalta ratkaisevaksi koko jutun käsittelyn aikana muodostui kysymys siitä, oliko hän virkamies vai työsuhteessa Helsingin kaupunkiin.
Helmikuussa Helsingin kaupunginhallituksen 17 jäsentä, muun muassa kaupunginjohtaja Raimo Ilaskivi, neljä metrotoimikunnan jäsentä, Unto Valtanen, Teuvo Aura ja kaupungin rahoitusjohtaja Erkki Linturi, saivat syytteet virkavirheestä. Helsingin raastuvanoikeus, jonka istunto pidettiin säätytalossa, totesi, että vuonna 1976 metrotoimikunta oli allekirjoittanut Strömbergin ja Valmetin perustaman "Metrovaunut-yhtiön" kanssa sopimuksen, joka koski kolmentoista kuusivaunuisen metrojunan valmistamista Suomessa. Kauppahinta oli 345 miljoonaa markkaa. Kauppa tehtiin metrotoimikunnan päätöksellä ohi kaupunginvaltuuston ilman tarjouskilpailua, ja asiakirjat julistettiin salaisiksi.
Oikeudenkäyntisarjan lopputuloksena kaikki syytteet hylättiin. Metrotoimiston lahjusepäilyt johtivat oikeuskansleri Kai Kortteen määräyksestä erilliseen oikeuskäsittelyyn, jossa korkein oikeus totesi vuonna 1985 useiden henkilöiden syyllistyneen lahjusten ottoon. Vuonna 1987 metrotoimiston johtajan virasta pidätetty Unto Valtanen tuomittiin lahjusten ottamisesta Siemensiltä yhdeksäksi kuukaudeksi ehdottomaan vankeuteen. Oikeus katsoi päätöksessään Valtasen kaupungin virkamieheksi. Muiden kohdalla syytteet hylättiin vanhentuneina.
Nothing But Trouble (soundtrack)
Nothing But Trouble (soundtrack) on virallinen soundtrack-albumi vuonna 1991 julkaistuun saman nimiseen elokuvaan.
Australian maastopalot 2009
Australian maastopalot 2009 olivat maan rauhanajan historian suurin katastrofi. Australian maastopalot vaativat 130 uhria 9.2.2009. Kuolonuhrien määrän uskotaan vielä kasvavan, kun palaneita seutuja päästään tutkimaan. Palojen pelätään leviävän yhä asuinalueilla
Tammikuun lopussa 2009 uutisoitiin, että Australian Melbournessa oli kuuminta 150 vuoteen. Vuodesta 1855 alkaen, jolloin mittaukset aloitettiin, ei ole mitattu vastaavaa. Kolme päivää lämpötila kohosi Melbournessa +43 °C, ja laski sitten 31 °C:een. Kuumuus vaivasi eteläisiä maakuntia Victoriaa ja Etelä-Australiaa.
Lämpötila nousi 7.2.2009 Melbournessa 46,4 °C:een ja sen länsipuolella 47,9 °C:een. Se on kaikkien aikojen ennätys.
Yli 30 000 vapaaehtoista palomiestä taisteli tulta vastaan 7.2.2009. Myrsky pahensi tilannetta.
Maastopalot ovat yleisiä Australiassa. Vuosittain niitä syttyy 60 000. Tuhoisin palo on vuodelta 1983, jolloin 75 ihmistä kuoli. Poliisin mukaan osa paloista on tahallaan sytytettyjä.
Maastopaloalueisiin sisältyy Victorian, Uuden Etelä-Walesin, Etelä-Australian ja Tasmanian osavaltiot.
Paloissa tuhoutui ainakin 750 asuintaloa ja 350 000 hehtaaria maastoa on palanut. Pahin tilanne oli Victoriassa. Maastopalot uhkasivat myös maan villieläimiä, kuten koaloita ja kenguruita. Palosta selvinneilläkin eläimillä saattoi olla pulaa vedestä ja ravinnosta.
Future Rhythm
Future Rhythm on viides albumi rap-ryhmä Digital Undergroundilta. Albumi julkaistiin vuonna 1996 Radikal Recordsin kautta.
Who Got the Gravy?
Who Got the Gravy? on kuudes albumi rap-ryhmä Digital Undergroundilta. Albumi julkaistiin syyskuussa 1998 ja se debytoi Top R&B/Hip-Hop Albums -listalla sijalla 91.
Goshenin piirikunta
Goshenin piirikunta on piirikunta Yhdysvaltain Wyomingin osavaltiossa. Vuonna 2000 Goshenissa asui 12 538 ihmistä. Piirikunnan hallintokeskus on Torrington.
Vuonna 2000 Goshenin piirikunnassa asui 12 538 henkilöä. Piirikunnan etninen jakauma oli seuraavanlainen:
8,83 prosentilla oli hispaano- tai latinotausta. Sukujuuriltaan asukkaat olivat enimmäkseen saksalaista (38,2 %), englantilaista (10,4 %), amerikkalaista (8,0 %) tai irlantilaista (8,0 %) syntyperää.
Fort Laramie, Hawk Springs, Huntley, La Grange, Lingle, Torrington, Veteran, Yoder
Israelin parlamenttivaalit 2009
Israelin parlamenttivaalit 2009 pidettiin 10. helmikuuta 2009 noin vuosi etuajassa, koska pääministeri Ehud Olmert oli eronnut Kadima-puolueen puheenjohtajan paikalta eikä hänen seuraajansa Tzipi Livni onnistunut muodostamaan hallitusta. Vaaleissa valittiin 120 edustajaa 17. Israelin parlamenttiin eli knessetiin.
Eniten paikkoja on Kadimalla, toiseksi eniten Likudilla ja kolmanneksi Jisrael Beitenulla. Presidentti Shimon Peres nimitti Netanjahun hallituksenmuodostajaksi 20. helmikuuta. Netanjahun hallitus sai knessetin hyväksynnän 31. maaliskuuta 2009.
The Lost Files
The Lost Files on rap-ryhmä Digital Undergroundin seitsemäs studioalbumi. Albumi julkaistiin vuonna 1999.
..Cuz A D.U. Party Don’t Stop!!
..Cuz A D.U. Party Don't Stop!! on rap-ryhmä Digital Undergroundin kahdeksas studioalbumi. Albumi julkaistiin kymmenen vuotta sen jälkeen kun ryhmän kuudes albumi julkaistiin.
AZ (artisti)
Anthony Cruz (s. 9. maaliskuuta 1972 Brooklyn New York), paremmin tunnettu taiteilijanimellään AZ, on yhdysvaltalainen rap-artisti, kirjailija ja yrittäjä. Hänet tunnetaan yhteistyöstään Nasin kanssa. Hän kuuluu myös The Firm -yhtyeeseen.
AZ:n ensiesiintyminen oli Nasin kappaleella "Life's a Bitch" vuonna 1994. Pian tämän jälkeen hän kirjoitti levysopimuksen EMI:n kanssa ja hänen esikoisalbuminsa "Doe or Die" ilmestyi vuonna 1995. AZ on julkaissut uransa aikana kahdeksan studioalbumia ja niiden lisäksi muita projekteja, ja perustanut levy-yhtiön Quiet Money Records.
Cruz syntyi vuonna 1972 New Yorkin Brooklynissa Bedford-Stuyvesantissa afroamerikkalaiselle äidille ja dominikaanilaiselle isälle, ja hänen ollessaan 9-vuotias perhe siirtyi Brooklynin East New Yorkiin. Naapurustossa ilmeni paljon rikollisuutta ja väkivaltaa. Perheensä ainoana miespuolisena hän tunsi olevansa vastuussa yksinhuoltajaäidistään ja siskostaan.
Cruz kiinnostui runoudesta ja 12-vuotiaana hän alkoi kirjoittamaan riimejä. Hän räppäsi kavereidensa kanssa, mutta ei suunnitellut tekevänsä siitä uraa. Vuonna 1992 Cruz ja Nas räppäsivät puhelimen kautta pidetyssä freestyle-sessiossa, jonka jälkeen he alkoivat pitämään yhteyttä.
Pian Nas sai levysopimuksen ja alkoi työstää ensimmäistä albumiaan. Hän kutsui Cruzin mukaan studiolle ja he tekivät yhdessä kappaleen "Life's A Bitch", joka julkaistiin vuonna 1994 Nasin "Illmatic" -albumin singlenä. Saatuaan kappaleella huomiota Cruz solmi pian levysopimuksen EMI Recordsin kanssa, ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Doe or Die" 10. lokakuuta 1995. Levy myi kultaa, ja yksi levyn singleistä "Sugar Hill" nousi suosioon, ja pääsi Billboard Hot 100 -listalle.
AZ perusti Nasin, Foxy Brownin ja Naturen kanssa The Firm -yhtyeen. Yhtyeen ainoa albumi "The Album" julkaistiin vuonna 1997 eikä saavuttanut odotettua menestystä.
Tehtyään vielä kolme sooloalbumia muille yhtiöille, Cruz perusti oman Quiet Money Records -levy-yhtiönsä vuonna 2004.
Vuonna 2015 Cruz debytoi kirjailijana ja julkaisi omaelämäkerrallisen kirjan "Jewels, Gems & Treasures".
Cruz on jo useamman vuoden ajan työstänyt "Doe or Die 2" -albumia. Hän on kertonut sen jäävän hänen viimeiseksi albumikseen.
""
Ĝ
Ĝ (ĝ), g sirkumleksin kera, on latinalainen aakkonen, joka kuuluu esperanton ja aleutin aakkosiin. Esperantossa se ääntyy suhuäänteenä kuten englannin g vokaalien e tai i edellä. Aleutissa kirjaimella merkitään soinnillista uvulaarista frikatiivia .
Cheddar (juusto)
Cheddar on alun perin englantilainen lehmänmaidosta valmistettava kova juusto, joka on tehty hauduttamalla juustoa yli +28 celsiusasteen lämpötilassa. Nykyisen kaltaista cheddaria on valmistettu jo ainakin vuodesta 1100.
Cheddar on nimetty Somersetissä sijaitsevan Cheddarin kylän mukaan, jossa juustoa varastoitiin luolissa. Euroopan unionissa on myönnetty suojattu alkuperänimitys "West Country Farmhouse Cheddar" Somersetin, Devonin, Dorsetin tai Cornwallin kreivikunnissa perinteisillä menetelmillä valmistetuille cheddarjuustoille.
Hampurilaisissa käytettävää juustoa kutsutaan usein cheddariksi, vaikka se ei tavallisesti ole aitoa cheddaria vaan yleensä sulatejuustoa. Cheddaria käytetään myös mausteena juustonaksuissa.
Nærumbanen
Nærumbanen on kaupunkirautatie Kööpenhaminan pohjoispuolella pääosin Lyngby-Taarbækin kunnan alueella. Radan pituus on 7,6 kilometriä ja se on yksiraiteinen sekä sähköistämätön. Radalla on kahdeksan asemaa.
Nærumbanenilla käytetään Siemensin valmistamia RegioSprinter-dieselkiskobusseja, joita on 4 kappaletta. Junat liikennöivät ruuhka-aikojen ulkopuolella 20 minuutin ja ruuhka-aikaan 10 minuutin väliajoin.
Rata avattiin vuonna 1900, jolloin se kulki Lyngbyn ja Vedbækin välillä. Nærumista Vedbækiin kulkenut osuus lakkautettiin sen kannattamattomuuden vuoksi 1920-luvun alussa.
Radan eteläpäästä Jægersborgista on yhteys S-togin linjalle B.
Karjalan kunnanvaakuna
Karjalan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä ja luonnosta. Vaakunan piimäleili viittaa karjanhoitoon ja siten kunnan nimeen. Alueen vanhat niityt olivat myös eväsretkien kohteita.
Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja se vahvistettiin käyttöön 5. lokakuuta 1964. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultainen leili”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1977 Karjalan liityttyä Mynämäen kuntaan.
Québecin–Windsorin käytävä
Québecin–Windsorin käytävä (, ) on 1 150 kilometriä pitkä väestökeskittymä Kanadassa. Se ulottuu Quebecin kaupungista Quebecissä Windsorin kaupunkiin Ontariossa. Vuonna 2001 tehdyssä väestönlaskennassa arvioitiin, että käytävän alueella asui yli 17 miljoonaa ihmistä eli noin 57 prosenttia Kanadan väestöstä.
Kolme suurta väestölaskennallista metropolialuetta (CMA) käytävällä ovat (suluissa asukasluku):Loput väestölaskennalliset metropolialueet käytävällä ovat (suluissa asukasluku):
Ruokolahden vaakuna
Ruokolahden kunnanvaakuna on suoraan kunnan nimeen viittaava puhuva vaakuna. Aaltokoroa käytetään yleensä kuvaamaan vesistöä.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 11. syyskuuta 1951. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen tyviö, josta nousee kolme järviruokoa; kaikki hopeaa”.
Iltatähden rusko
Iltatähden rusko on Viikatteen vuonna 2003 julkaisema EP. Albumi julkaistiin vain vinyylinä 500 kappaleen painoksena. EP:n nimikappale on Arvo Viikatteen ensimmäinen Viikatteelle tekemä sävellystyö.
Portugali yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
Portugali on kuulunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman Euroopan-mestaruuskilpailujen mitalimaihin vuodesta 1982 alkaen. Ensimmäisen pistesijansa maa saavutti vuonna 1950 mutta seuraavan vasta Ateenassa 1982. Yksittäisten kisojen mitalitilastossa se on parhaimmillaan sijoittunut seitsemänneksi. Kaikkiaan Portugali on saavuttanut 16 kultamitalia sekä 21 muuta mitalia. Koko EM-kisahistorian mitalitilastossa se on 16. sijalla.
Portugalin menestyneimmät EM-kisaurheilijat ovat kolme kultamitalia voittaneet maratoonari Rosa Mota ja Nigeriasta muuttanut pikajuoksija Francis Obikwelu. Maan 35 mitalista suurin osa on 1 500 metrin tai sitä pidemmiltä juoksumatkoilta. Obikwelu on saavuttanut neljä mitalia pikajuoksuista ja lisäksi neljä mitalia on kävelyistä, kolme kolmiloikasta, kaksi pituushypystä ja yksi kuulantyönnöstä.
Portugali saavutti EM-kilpailuissa ensimmäisen pistesijansa Brysselissä 1950, kun Alvaro Dias sijoittui pituushypyssä neljänneksi. Tämä pysyi maan ainoana pistesijana vuoteen 1982, jolloin Ateenassa Rosa Mota voitti maratonin. Mota uusi voittonsa kaksissa seuraavissa kisoissa. Splitissä 1990 mitaleille ylsi myös 1 500 metrin juoksija Mário Silva. Kuuteen mitaliin maa on yltänyt Budapestissa 1998 ja Amsterdamissa 2016. Budapestissä António Pinto voitti 10 000 metrin juoksun ja Manuela Machado toistamiseen maratonin, minkä lisäksi neljä muuta urheilijaa pääsi mitaleille. Amsterdamissa Sara Moreira voitti puolimaratonin ja Patrícia Mamona kolmiloikan ja lisäksi Portugali voitti naisten puolimaratonin joukkuekilpailun. Lisäksi kolme muuta urheilijaa pääsi mitaleille. Berliinissä 2018 Nelson Évora voitti kolmiloikan ja Inês Henriques 50 kilometrin kävelyn.
François Marie Daudin
François Marie Daudin (25. maaliskuuta 1774 Pariisi – 1804 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä.
Daudin opiskeli lääketiedettä ja luonnontieteitä, ja valitsi jälkimmäisen elämäntyökseen. Hän kirjoitti teoksen "Traité élémentaire et complet d'Ornithologie" 1799–1800. Teos oli ensimmäisiä moderneja lintutieteen käsikirjoja, jossa lajit kuvattiin Carl von Linnén binomijärjestelmällä ja Buffonin luomilla anatomisilla ja fysiologisilla ominaisuuksilla. Teos jäi keskeneräiseksi.
Vuonna 1800 Daudin julkaisi teoksen "Recueil de mémoires et de notes sur des espèces inédites ou peu connues de mollusques, de vers et de zoophytes". Daudin perehtyi etenkin matelijoihin ja julkaisi teoksen "Histoire naturelle des reinettes, des grenouilles et des crapauds" (1802) ja kahdeksanosaisen "Histoire naturelle, générale et particulière des reptiles" (1802–1803). Jälkimmäisessä teoksessa Daudin kuvailee 517 lajia, monet tieteelle uusina lajeina.
Daudinin vaimo Adèle toimi hänen kirjojensa kuvittajana. Teokset eivät käyneet hyvin kaupaksi. Adèle kuoli tuberkuloosiin 1804 ja Daudin pian hänen jälkeensä alle 30-vuotiaana.
Daudin kuvaili suuren määrän uusia lintulajeja, joista noin 24 lajinimeä on edelleen käytössä. Lajeja ovat muun muassa afrikanvarpushaukka ("Accipiter minullus"), afrikanlintuhaukka ("Accipiter tachiro"), liitohaukka ("Elanus caeruleus") ja madagaskarinmerikotka ("Haliaeetus vocifer").
Matthew Wolf
Matthew Wolf on englantilainen ääninäyttelijä.
Wolf on työskennellyt useimmiten mainosten ja videopelien parissa. Hän on myös ääninäytellyt animaatioelokuvassa Hulk Vs sarjakuvasankaria Thoria.
Madisonin piirikunta
Madisonin piirikunta voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain piirikuntia:
Punertuma
Punertuma on ilmiö, jossa tähtitieteellinen kohde näyttää punaisemmalta kuin se todellisuudessa on, koska kohteesta lähtenyt valo on kulkenut tähtienvälisen aineen läpi. Kyseessä on eri ilmiö kuin punasiirtymä, jossa intensiteettijakauma kokonaisuutena siirtyy mutta sen muoto ei muutu.
Punertuma syntyy kohteesta lähteneen valon siroamisen seurauksena. Koska lyhytaaltoinen säteily siroaa väliaineessa voimakkaammin kuin pitkäaaltoinen, kohteen alun perin lähettämistä fotoneista spektrin sinisen pään fotonit häviävät matkalla punaisen pään fotoneita tehokkaammin. Tämä "sinisten fotonien" kato luonnollisesti johtaa kohteen näkymiseen punaisempana.
Koska punertuman kokeneen valon intensiteettijakauma on vääristynyt, ilmiö on helppo havaita monikanavafotometriaa käyttäen. Kvantitatiivisesti punertuman suuruutta kuvataankin värieksessillä "E", joka määritellään havaitun ja teoreettisen väri-indeksin erotuksena. Esimerkiksi "B−V"-indeksin tapauksessa
Tässä tarvittava teoreettinen arvo saadaan arvioitua suoraan intensiteettijakauman vääristymättömästä osasta, kun kohteen fysikaalinen luonne (esimerkiksi tiedetään sen olevan tähti) tunnetaan. Punertuman avulla saadaan tietoa tähtienvälisen aineen määrästä.
Gabriel Viitaharju
Gabriel Viitaharju () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilasoppinsa Saksassa ensimmäisen maailmansodan aikana saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Misse-joella Saksan itärintamalla. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä muun muassa Manisen pataljoonassa.
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Viitaharju ja Sanna Kaisa Palmi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1917 Lempi Perämäen kanssa. Hän oli oppilaana Aseseppäkoulussa vuonna 1932.
Viitaharju työskenteli työmiehenä Ylihärmässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 15. marraskuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, josta hänet siirrettiin 17. elokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja komennettiin erikoistehtäviin Suomeen. Suomessa hän joutui Härmässä 10. lokakuuta 1916 santarmien vangiksi ja kuulustelujen jälkeen hänet siirrettiin Pietariin Spalernajan vankilaan. Spalernajasta hän pääsi vapaaksi Venäjän vallankumouksen alkaessa 12. maaliskuuta 1917 ja palasi Suomeen, missä hän ryhtyi kouluttamaan suojeluskuntalaisia Etelä-Pohjanmaalla.
Sisällissodan aikana hän toimi Vilppulan-Ruoveden rintamalla Hämeen ryhmän Mannisen pataljoonan 1. eteläpohjalaisen komppanian päällikkönä sekä Tampereen valloituksen jälkeen Vaasan rykmentin 1. pataljoonan 2. komppanian päällikkönä. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin muun muassa Vilppulassa, Väärinmajalla, Mannisella (Pyhkiö), Vaskivedellä ja Kalevankankaalla sekä Tampereella ja Viipurissa.
Viitaharju palveli edelleen päällikkönä sisällissodan jälkeen Vaasan rykmentin I pataljoonan 2. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 1. heinäkuuta 1918 joukkueenjohtajaksi Suomen valkoiseen kaartiin ja 17. elokuuta 1918 Karjalan kaartin rykmentin 1. komppaniaan. Lapin ryhmän 1 pataljoonan Suomussalmen komppaniaan hänet siirrettiin 25. lokakuuta 1918, kunnes 7. huhtikuuta 1919 hänet nimitettiin Viipurin rykmentin 9. komppanian päälliköksi.
Armeijasta hän erosi 5. toukokuuta 1920 ja toimi sen jälkeen 1. kesäkuuta – 2. lokakuuta 1920 välisen ajan Loimaan suojeluskunnan paikallispäällikkönä ja 15. toukokuuta – 31. lokakuuta 1921 välisen ajan vanhempana rajavartijana Luoteisrajan rajavartiostossa. Myöhemmin hän siirtyi pitämän kahvilaliikettä Kemissä. Vuonna 1927 hän astui Suojeluskuntain ase- ja konepajan (SAKO) palvelukseen, josta hän siirtyi 1. syyskuuta 1932 – 18. helmikuuta 1933 väliseksi ajaksi Kenttätykistörykmentti n:o 1:een nuoremmaksi upseeriksi. Vuonna 1934 hän palasi Suojeluskuntain ase- ja konepajan palvelukseen Riihimäelle ja palveli yrityksessä talvisotaan saakka.
Viitaharju otti osaa talvisotaan päällikkönä Hämeen suojeluskuntapiirin Erillisessä työkomppaniassa, josta hänet siirrettiin myöhemmin Kemijärven komendantin apulaiseksi ja edelleen Työkomppania Kalterin päälliköksi. Hän osallistui talvisodassa taisteluihin Mäntyvaaralla ja Nälkämöjärvellä. Hänet haudattiin Riihimäelle.
Suzanne Griesbach
Suzanne Griesbach (s. 22. huhtikuuta 1945 Strasbourg, Bas-Rhin, Ranska) on entinen ranskalainen kilpakävelijä.
Griesbach sijoittui 10 kilometrin kävelyssä Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 sijalle 12 ajalla 48.32. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän oli 22:s ajalla 48.06. Sisäratojen MM-kilpailuissa hän sijoittui 3 000 metrin kävelyssä seitsemänneksi Pariisissa 1985 ajalla 14.22,21 ja 14:nneksi Indianapolisissa 1987 ajalla 13.33,33. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui 3 000 metrillä kuudenneksi Liévinissä 1987 ajalla 13.26,52.
Griesbach voitti Ranskan mestaruuden 5 kilometrin kävelyssä vuosina 1981–1988 sekä 10 kilometrin kävelyssä vuosina 1983–1984 ja 1986–1988. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin kävelyssä vuosina 1983 ja 1985–1988. Hän paransi Ranskan ennätyksiä useita kertoja. Hänen uransa parhaat tulokset olivat 3 000 metrillä 13.26,52 ja 5 kilometrillä 22.49,06 vuodelta 1987 sekä 10 kilometrillä 47.03 vuodelta 1990.
Paulien van Deutekom
Paulien van Deutekom (4. helmikuuta 1981 Den Haag – 2. tammikuuta 2019) oli alankomaalainen pikaluistelija.
Van Deutekom voitti Innsbruckin talviuniversiadeissa 2005 kultaa 1 500 metrillä ajalla 2.20,19. Torinon olympialaisissa 2006 hän kuului Alankomaiden joukkueeseen, joka sijoittui joukkuetakaa-ajossa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän sai matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hopeaa joukkuetakaa-ajossa.
Van Deutekom saavutti Ireen Wüstin jälkeen hopeaa yleisluistelun EM-kilpailuissa Kolomnassa 2008. Muutamaa viikkoa myöhemmin hän voitti Berliinissä yleisluistelun maailmanmestaruuden Wüstin saadessa tällä kertaa hopeaa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa Naganossa 2008 van Deutekom saavutti kultaa joukkuetakaa-ajossa sekä hopeaa 1 500 ja 3 000 metrillä.
Van Deutekom voitti Alankomaiden mestaruuden 1 000 ja 1 500 metrillä 2008 ja 2009.
Van Deutekom kuoli 2. tammikuuta 2019 keuhkosyöpään, joka hänellä oli diagnosoitu puoli vuotta aiemmin.
Kaija Salaspuro
Kaija Salaspuro (synt. 1942) on vuonna 1967 Taideteollisen oppilaitoksen pukutaiteen osastolta valmistunut pukusuunnittelija. Hän on suorittanut lisäksi teatteritaiteen jatko-opintoja Slovakiassa ja Italiassa.
Salaspuro on toiminut pukusuunnittelijana MTV:ssä vuosina 1970-1982 ja Jyväskylän kaupunginteatterissa 1982-1985. Kaija Salaspuro jäi eläkkeelle Lahden kaupunginteatterista vuonna 2006, jossa hän toimi pukusuunnittelijana vuodesta 1987 lähtien. Hänet tunnetaan parhaiten näyttävistä musikaalipuvustuksista (mm. Anna Karenina ja Zorbas), mutta myös lukuisista puhe- ja lastennäytelmistä (mm. Täällä Pohjantähden alla, Lepakko, Juha, Varjo, Lemmenlähde). Vakituisten kiinnitysten ohella Kaija Salaspuro on vieraillut pukusuunnittelijana mm. Tampereen Työväen Teatterissa ja Suomen Kansallisoopperassa, suunnitellut elokuvapuvustuksia ja osallistunut useisiin alan näyttelyihin niin koti- kuin ulkomaillakin.