hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kolmivyömittari
Kolmivyömittari ("Cyclophora linearia") on vyömittareihin kuuluva perhoslaji. Suomessa se on äärimmäisen harvinainen.
Etusiipien pohjaväri vaihtelee tasaisen kellanruskeasta punertavan ruskeaan ja takasiivet ovat sävyltään aavistuksen vaaleammat. Siivissä ei juurikaan ole yksittäisten tummien suomujen aiheuttamaa pisteytystä. Sekä etu että takasiivissä sisempi ja ulompi poikkiviiru muodostuvat tiheästä rivistä erillisiä mustia pisteitä, joiden välissä on ohut tummanruskea viiru. Siiven keskivarjo on selkeä, punaruskea poikkijuova. Siiven keskipilkku näkyy valkeana ja takasiivessä sitä ympäröi tummanruskea rengas. Laji on verraten kookas ja sen siipiväli on 22–29 mm.
Erityisen samannäköinen laji on tammivyömittari ("Cyclophora punctaria").
Lajin levinneisyys ulottuu Länsi-Euroopasta Kaukasukselle ja pohjoisessa Baltiaan sekä Skandinavian eteläosiin. Suomessa se on harvinainen harhailija, joka on tavattu ensimmäisen kerran Dragsfjärdin Öröstä vuonna 1998. Sittemmin lajin yksilöitä on tavattu Suomesta vain muutamia. Keski-Euroopassa perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuusta syyskuulle, mutta toinen sukupolvi tavataan yleensä vain lämpiminä kesinä.
Keski-Euroopassa kolmivyömittarin tyypillinen elinympäristö on vanha pyökkimetsä, mutta sitä tavataan myös pensaikkoisilla alueilla. Perhoset lepäävät päivät kasvillisuuden seassa ja tulevat illan hämärryttyä valolle. Ne myös lähtevät häirittyinä helposti lentoon päivällä. Kotelo talvehtii oksaan kiinnittyneenä.
Toukan ravintokasveja ovat pyökit ("Fagus") sekä vähemmissä määrin tammet ("Quercus").
Rämekulmumittari
Rämekulmumittari ("Idaea muricata") on pieni ja erikoisen värikäs mittariperhoslaji. Se on vuoden 2010 Suomen lajiston uhanalaisarvioinnin mukaan vaarantunut (VU).
Rämekulmumittari on Valkmusan kansallispuiston tunnuslaji.
Rämekulmumittari poikkeaa ulkonäöltään huomattavasti lähimmistä sukulaisistaan ja on varsin helposti tunnistettava perhonen. Siipien pohjaväri on kirkkaankeltainen, mutta siivet ovat laajalti purppuranpunainen kehnäisyyden peittämät ja keltaista väriä näkyy siiven reunan ja siipiripsien lisäksi vain sumeareunaisina laikkuina, joita on etusiivessä yleensä kaksi tai kolme ja takasiivissä yksi. Etusiiven etureunassa on violettia sävyä ja ulompi poikkiviiru erottuu niin ikään violetinsävyisenä juovana. Siipiväli 16–17 mm.
Lajin levinneisyysalue ulottuu Espanjasta ja Irlannista Skandinavian keskiosiin, Kaukasukselle ja edelleen Siperian poikki Japaniin saakka. Suomessa rämekulmumittari on harvinainen ja sen levinneisyys keskittyy rannikolle. Sisämaahavaintoja on vain vähän. Lajia tavataan Ahvenanmaalla, Turun saaristossa ja etelärannikolla sekä Pohjois-Pohjanmaalla. Perhoset lentävät kesäkuun puolivälistä elokuun alkuun.
Nimensä mukaisesti rämekulmumittarin elinympäristöä ovat pohjoisilla elinalueilla yksinomaan suot, etenkin avoimet rämeet. Etelämpänä Euroopassa sitä voi löytää myös kosteilta niityiltä ja jopa kuivemmilta paikoilta. Perhoset lentävät matalalla lähellä maanpintaa pääasiassa iltahämärässä, mutta lähtevät häirittyinä helposti lentoon päivälläkin. Joskus lentoa tapahtuu myös pilvisinä päivinä tai lämpiminä öinä. Perhoset tulevat valolle. Toukka talvehtii.
Toukka syö monia eri kasvilajeja.
William Farquhar
William Farquhar (26. helmikuuta 1774 Newhall, Aberdeenshire, Skotlanti – 13. toukokuuta 1839 Perth Skotlanti) oli Englannin Itä-Intian kauppakomppanian virkamies sekä residentti ja komentaja Malakassa 1803–1818 ja Singaporessa 1819–1823. Malakan ja Singaporen vuosina hän keräsi merkittävän kokoelman eläin- ja kasvitieteellisiä piirustuksia.
Farquhar aloitti asepalveluksensa Englannin Itä-Intian kauppakomppaniassa 17-vuotiaana. Vuonna 1795 hän oli brittijoukkojen mukana valtaamassa Malakkaa hollantilaisilta. Vuoteen 1803 mennessä Farquhar oli edennyt Malakan residentiksi ja komentajaksi. Farquhar joutui jättämään Malakan 1818, kun se joutui jälleen hollantilaisten käsiin.
28. tammikuuta 1819 Farquhar ja Thomas Stamford Raffles nousivat maihin Singaporen saarelle. Helmikuun 6. Raffles allekirjoitti sopimuksen Johoren sulttaanikunnan kruunua tavoittelevan Tengku Husseinin kanssa. Raffles tunnusti Husseinin lailliseksi sulttaaniksi ja sopimuksen mukaan Englannin Itä-Intian kauppakomppania sai perustaa saarelle kauppasiirtokunnan. Raffles lähti siirtokunnasta perustamisen jälkeen ja jätti kauppa-aseman perustamisen Farquharille. Farquharin tehtäväksi jäi alueen raivaaminen, jonkinlaisen linnoituksen rakentaminen sekä paikan tekeminen tunnetuksi vapaasatamana.
Hallinnon budjetti oli mitätön ja vapaasatama-aseman takia se ei saanut tuloja tullimaksuista. Budjetin paikkaamiseksi Farquhar laillisti uhkapeluun sekä oopiumin ja vahvan arrakkiviinan myynnin, mikä aiheutti suuria järjestysongelmia. Singaporen toinen isompi ongelma oli maahanmuuttajaryhmien väliset kahnaukset.
Raffles palasi Singaporeen lokakuussa 1822. Raffles oli erittäin tyytymätön Farquharin tapaan johtaa siirtokuntaa. Farquhar ei aluksi halunnut lähteä Singaporesta, mutta lähti lopulta joulukuussa 1823 kohti Britanniaa, kun Raffles oli nimittänyt John Crawfurdin Farquharin seuraajaksi lokakuussa 1823.
Farquhar palasi Englantiin ja asettui lopulta Perthiin Skotlannissa, jossa hän kuoli 1839
Malakan aikana Farquhar kiinnostui trooppisesta eläin- ja kasvikunnasta. Hän keräsi aluksi kasvi- ja eläinnäytteitä. Myöhemmin hän teetti paikallisilla taiteilijoilla 477 piirustusta Malakan niemimaan kasvi- ja eläinkunnasta. Farquhar lahjoitti kokoelman 1827 Lontoon Royal Asiatic Societylle, jonne ne hautautuivat yli sadaksi vuodeksi ja vasta 1937 osa niistä lainattiin Natural History Museumille. Kokoelma myytiin Sothebyn huutokaupassa 1,2 miljoonalla punnalla 1993. Ostaja lahjoitti kokoelman 1996 Singaporen kansallismuseolle, jossa osa niistä on aina näytteillä.
Ceilidh
Céilidh (tai ceilidh nykykielessä) /ˈkeɪlɪ/ on gaelinkielinen sana, joka tarkoittaa Skotlannissa sosiaalista kokoontumista tai illanviettoa. Näissä kokoontumisissa pidetään hauskaa soittamalla skotlantilaista kansanmusiikkia ja tanssimalla perinteisiä tansseja.
Aikaisemmin céilidh tarkoitti sosiaalista kokoontumista, jonka sisältöä ei ollut tarkkaan määritelty. Juhlan aikana saatettiin esimerkiksi esittää lauluja, kertoa tarinoita tai lausua runoja. Viime vuosikymmenten aikana tanssista on tullut merkittävin osa céilidhiä ja se vie suurimman osan illasta.
Useimmiten céilidhin musiikista huolehtii céilidh-bändi, johon yleensä kuuluu viulunsoittaja, harmonikansoittaja, rumpali ja laulaja.
Céilidh-juhlassa tarjotaan usein myös ruokaa. Yleisimpänä tapana on tarjota perinteinen skotlantilainen ruoka-annos "haggis, neeps and tatties", eli haggista, naurista ja perunaa (nauris ja peruna tarjotaan erikseen muusattuna).
Vaikka céilidhiä varten on aikaisemmin pukeuduttu skotlantilaisiin perinnevaatteisiin kuten kilttiin, on nykyään täysin sallittua ja jopa suositeltavaa pukeutua kevyesti ja mukavasti. Tanssi on nopeatempoista ja energistä, joten kevyet vaatteet ja mukavat, luistamattomat kengät auttavat tanssijoita jaksamaan paremmin.
Célidhissä tanssitaan perinteisiä skotlantilaisia kansantansseja, joihin kuuluu esimerkiksi reelejä. Tansseja tanssitaan useimmiten pareittain tai pienissä ryhmissä, ja pari sekä ryhmä saattavat vaihtua useita kertoja tanssin aikana. Céilidhissä tanssiminen on ensisijaisesti sosiaalinen tapahtuma. Tarkoituksena ei ole esiintyä tai näyttää taitoja vaan pitää hauskaa. Suosituimpia céilidheissä tanssittavia tansseja ovat:
Ceilidhiin on mahdollista osallistua vaikkei tuntisi perinnetansseja ennestään, sillä paikalla on yleensä "caller", joka opettaa ensin tanssin askeleet ja ohjeistaa tanssijoita myös tanssin aikana. Tanssin aikana on tapana, että myös tanssijat huudahtelevat tai hihkuvat.
Helvi Karahka
Helvi Linnea Karahka (s. 25. tammikuuta 1912 Loimaa) on suomalainen toimittaja sekä lasten- ja nuortenkirjailija.
Usko Kauppala
Usko Immanuel Toivo Johannes Jalmari Kauppala (26. huhtikuuta 1913 Hausjärvi – 1981) oli suomalainen kirjailija.
Toini Lehtinen-Palme
Toini Mirjam Lehtinen-Palme (13. lokakuuta 1911 Säkkijärvi – 7. lokakuuta 1996) oli suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Hän on julkaissut myös nimillä Toini Lehtinen ja Toini Palme.
Gulzar
Gulzar (oik. Sampooran Singh Kalra; s. 18. elokuuta 1934) on intialainen runoilija, sanoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän kirjoittaa pääsääntöisesti hindustaniksi, mutta on julkaissut teoksia myös punjabiksi ja useilla hindin murteilla, kuten bradž, khariboli, haryanvi ja marwari. Gulzarin sanoittama ja "Slummien miljonääri" -elokuvassa esitetty kappale ”Jai Ho” palkittiin Parhaan laulun Oscar-palkinnolla vuonna 2009. Sama kappale sai vuonna 2010 Grammy-palkinnon sarjassa "Best Song Written for a Motion Picture, Television or Other Visual Media".
Kirjoitettuaan dialogeja ja käsikirjoituksia elokuviin, kuten "Aashirwad", "Anand", "Khamoshi", Gulzar ohjasi ensimmäisen elokuvansa "Mere Apne" (1971). Elokuva on uudelleenfilmatisointi Tapan Sinhan elokuvasta "Apanjan" (1969).
Sanoittajana Gulzar on tunnettu yhteistyöstä säveltäjien ja tuottajien, kuten Rahul Dev Burmanin, A. R. Rahmanin ja Vishal Bhardwajin kanssa. Gulzar on tehnyt yhteistyötä myös tunnettujen Bollywoodin elokuvamusiikin säveltäjien kanssa, esimerkiksi Sachin Dev Burman, Salil Chowdhury, Shankar Jaikishan, Hemant Kumar, Laxmikant-Pyarelal, Madan Mohan, Rajesh Roshan, Anu Malik, ja Shankar–Ehsaan–Loy.
Riku Asikainen
Riku Asikainen (s. 4. maaliskuuta 1969) on suomalainen ekonomi, ja yksi vuoden 2010 lopussa perustetun Finnish Business Angels Network ry:n (FIBAN) perustajista sekä hallituksen jäsen. Asikainen on ollut ehdokkaana ”vuoden eurooppalaiseksi bisnesenkeliksi” European Business Angels networkissa, samassa tapahtumassa, jossa FIBAN nimettiin Euroopan vuoden 2012 parhaaksi bisnesenkeliverkostoksi.
Asikainen on toiminut sijoittajana yli viisitoista vuotta, ja hän on ollut mukana sijoittajana sekä omistajana yli kolmessakymmenessä kotimaisessa ja ulkomaisessa yrityksessä. Asikaisen sijoituskohteissa on muun muassa terveydenhuollon, teollisuuden tuotannon, tietoturvan ja elintarvikepuolen tuotteita.
Asikainen aloitti yrittäjänä 22-vuotiaana perustaessaan Lukiolaisten Kirjakaupan. Samoihin aikoihin Asikainen perusti myös vanhusten terveystuotteita myyvän nettikaupan, Palveluosakeyhtiö Metsäpolun. Myöhemmin Asikainen myi Lukiolaisten Kirjakaupan Sanoma-WSOY:n Suomalaiselle Kirjakaupalle ja oli perustamassa Ranskaan vastaavalla idealla toimivaa yritystä, joka on tällä hetkellä Ranskan suurin oppikirjojen välittäjä.
Anni Klein
Anni Klein (s. 1982) on suomalainen teatteriohjaaja ja teatterin tekijä. Klein (ent. Ojanen) valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2009 ja on työskennellyt mm. Kansallisteatterissa, Teatteri Viiruksessa, sekä Tallinnassa Von Krahl -teatterissa.
Anni Klein on Laura Jäntin, Eero Ojasen ja Armin Kleinin tytär.
Anni Kleinin esitys Heidi Klein Baltic Circle festivaalilla
Navaratri
Navaratri tai Navratri ( , , , , , , , , , ) on yhdeksänpäiväinen hindujuhla. Juhlan aikana juhlitaan äitijumalattaren yhdeksää eri ilmenemismuotoa, joista kutakin muotoa juhlitaan päivän ajan. Yleisellä tasolla juhlallisuuksissa juhlitaan hyvän voittoa pahasta, etenkin jumalatar Chamundeeswarin, tai Durgan, voittoa demoni Mahishasuranista. Voitto tapahtui juhlallisuuksien kymmenentenä päivänä, joka tunnetaan nimellä Vijayadashami.
Olkikulmumittari
Olkikulmumittari ("Idaea sylvestraria") on melko pieni, kellertävänsävyinen mittariperhoslaji.
Siipien pohjaväri on kellertävän harmaa ja siivillä on yksittäisten tummien siipisuomujen tuottamaa pisteytystä. Etusiiven poikki kulkee viisi ja takasiiven poikki neljä kellanruskeaa poikkiviirua, mikä antaa tiheäjuovaisen vaikutelman. Kaikissa siivissä on selvä, musta keskipilkku, minkä lisäksi siipien ulkoreunassa, ripsien tyvellä on rivi mustia pisteitä. Siipien alapinnat ovat selvästi mustakehnäiset. Siipiväli 16–18 mm.
Lähinnä samannäköinen laji on vaaleakulmumittari ("Idaea pallidata").
Levinneisyysalue yltää Espanjasta ja Brittein saarilta Euroopan, Venäjän ja Keski-Aasian poikki Länsi-Siperiaan. Suomessa havainnot keskittyvät Ahvenanmaalle sekä maan lounais-, etelä- ja itäosiin, levinneisyyden ulottuessa Itä-Suomen sisämaassa pitkälle Pohjois-Savoon ja -Karjalaan. Länsirannikkoa pitkin olkikulmumittaria tavataan aivan Perämeren pohjukkaan saakka, mutta Keski- ja Pohjois-Suomen sisämaasta laji näyttää puuttuvan. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuulta elokuun alkupuolelle, mutta lennon huippu sijoittuu selvästi heinäkuuhun.
Olkikulmumittari elää erityisesti kuivemmissa ympäristöissä, kuten kuivemmilla niityillä ja hiekkamailla. Sitä tavataan myös erilaisissa kulttuuriympäristöissä. Laji on esiintymiseltään jokseenkin paikoittainen ja sitä tavataan yleensä yksitellen, mutta hyvällä paikalla esiintymä saattaa olla runsaslukuinen. Perhoset aloittavat lennon hämärän laskeuduttua, mutta saattavat häiriöstä lähteä liikkeelle myös päivällä. Laji tulee hyvin valolle. Talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Toukka syö monien ruohovartisten kasvien ja varpujen kuihtuneita osia.
Varjokulmumittari
Varjokulmumittari ("Idaea dimidiata") on pienehkö, vaalea mittariperhoslaji.
Siipien pohjaväri on kellertävän vaaleanharmaa ja etusiivet ovat muodoltaan verrattain pyöreäkärkiset. Sekä etu- että takasiivissä on selvät mustat keskipilkut sekä rivi mustia pisteitä siiven ulkoreunassa, siipiripsien tyvellä. Ulompi poikkiviiru näkyy harmaana juovana, jossa on mustat pisteet siipisuonten kohdalla sekä musta täplä siiven etureunassa. Keskivarjo erottuu himmeämpänä harmaana vyönä ja sisempi poikkiviiru vain heikosti. Ulomman poikkiviirun ulkopuolella, lähellä etusiiven takareunaa on voimakas ruskeanharmaa varjostuma, joka hajoaa useammaksi laikuksi. Siipiväli 17–19 mm.
Varjokulmumittarin levinneisyys on holarktinen eli se ulottuu Euroopasta Aasian pohjoisosien poikki Pohjois-Amerikkaan. Suomessa sitä tavataan ainakin Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuoliskolta elokuun loppupuolelle.
Varjokulmumittarin ominta elinympäristöä ovat reheväkasvuiset, pensaikkoiset niityt, metsänreunat sekä valoisat metsät. Sitä tavataan myös kulttuuriympäristöissä, kuten puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät iltahämärässä ja tulevat valolle, mutta lähtevät häirittyinä lentoon päivälläkin. Perhosia voi tavata myös kukilla imemässä mettä. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Toukka elää matalien kasvien kuihtuneilla lehdillä.
Movember
Movember (tunnetaan myös nimellä No-Shave November) on kansainvälinen hyväntekeväisyyskampanja, johon osallistuvat miehet kasvattavat itselleen viikset marraskuun ajaksi. Vuonna 2003 Australiassa perustetun kampanjan tarkoituksena on kerätä varoja ja lisätä tietoisuutta miesten terveysongelmista kuten eturauhassyövästä. Movember on kontaminaatio sanoista "moustache" () ja "november" (). Kampanjan perustajan Tom Bettsin mukaan se sai alkunsa pubissa lyödyn vedon seurauksena.
Vuonna 2013 virallisia Movember-kampanjoita järjestettiin 21 maassa: Alankomaissa, Australiassa, Belgiassa, Britanniassa, Espanjassa, Etelä-Afrikassa, Hongkongissa, Irlannissa, Itävallassa, Kanadassa, Norjassa, Saksassa, Singaporessa, Suomessa, Ranskassa, Ruotsissa, Tanskassa, Tšekissä, Uudessa-Seelannissa ja Yhdysvalloissa.
Suomessa Movemberin pääyhteistyökumppani on Syöpäsäätiö. Movemberin tuotot ohjataan Syöpäsäätiölle, joka tukee varoilla eturauhas- ja kivessyöpätutkimusta.
Movember on saanut osakseen myös kritiikkiä. Nykyään Movember ei ole hyväntekeväisyysjärjestö, vaan tavaramerkki, jonka omistaa australialainen yritys nimeltä Forideas Pty Ltd. Yhtiömuoto Pty Ltd, jolle ei löydy suomenkielistä vastinetta, oikeuttaa useiden keskeisten taloustietojen salaisina pitämisen.
Australialaisen Channel 7 -kanavan ajankohtaisohjelma Today Tonight teki kriittisen raportin yrityksen rahankäytöstä, jossa se kysyi "would you do a donation to a charity if you knew only 17 cents in a dollar would be passed on?" (suom. "Lahjoittaisitko hyväntekeväisyyteen, jos tietäisit että vain 17 senttiä dollarista annettaisiin eteenpäin?"). Video löytyi aiemmin myös YouTubesta, mutta Movember Foundation poisti sen.
Steffen Kjærgaard
Steffen Kjærgaard (s. 24. toukokuuta 1973 Tønsberg) on norjalainen entinen ammattipyöräilijä. Kjærgaard aloitti ammattilaisuransa TVM-tallissa ja ajoi ilman dopingia vuosina 1995–97. Hän ajoi U.S. Postal Service Pro Cycling Team -tallissa vuosina 2000–2003 ja osallistui Ranskan ympäriajoon vuosina 2000 ja 2001.
Tiedotustilaisuudessa 23. lokakuuta 2012 Kjærgaard tunnusti käyttäneensä kilpauransa aikana dopingia. Kjærgaard kertoi käyttäneensä uransa aika oma-aloitteisesti erytropoietiinia (EPO) ja kortisonia. Kjærgaard on Norjan pyöräilyliiton puheenjohtaja. Hän aikoo jättää tehtävänsä.
Hän kiistää olleensa tietoinen U.S. Postalin harjoittamasta järjestelmällisestä dopingista.
Nuppihuopasammal
Nuppihuopasammal ("Aulacomnium androgynum") on lehtisammallaji huopasammalten heimossa. Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkella vyöhykkeellä sekä Etelä-Amerikassa Tulimaassa. Suomessa laji on elinvoimainen ja sitä esiintyy maan etelä- ja keskiosissa Pohjois-Hämeen ja Pohjois-Savon korkeudelle.
Nuppihuopasammal kasvaa mätäsmäisinä kasvustoina. Versot ovat kahdesta viiteen senttimetriä pitkiä, haarattomia ja vaaleanvihreitä. Lehdet ovat 1,5 millimetriä pitkiä, pitkulaisia, laidoilta osittain taakäänteisiä ja kärjestä hampaisia. Verson kärjessä kasvaa lehdettömässä perässä nuppimainen itulehtimuodostuma.Kuvalinkit:
Pallokrotit
Pallokrotit ("Himantolophidae") on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä ja lauhkeista valtameristä.
Pallokrottien heimoon kuuluu 1 suku ja 18 lajia, muun muassa atlantinpallokrotti ("Himantolophus groenlandicus"). Heimon lajien koiraat ja naaraat eroavat kooltaan huomattavasti. Naaraat kasvavat suurimmillaan noin 46–47 cm pitkiksi, kun koiraat ovat korkeintaan noin 4 cm pitkiä. Naaras on ruumiinrakenteeltaan pallomainen ja tukeva kala. Etumainen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoatuottava elin, jossa on liuskamaisia ulokkeita. Suu ja hampaat ovat heimon kaloilla suurikokoiset. Vatsaevät puuttuvat pallokroteilta ja selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt. Ihossa on useita piikkejä ja väriltään kalat ovat ruskeita tai mustia ja ihossa voi olla valkoisia pisteitä. Aikuiset koiraat kiinnittyvät suullaan naaraan ruumiiseen, mutta eivät ilmeisesti elä kuitenkaan naaraan loisena.
Pallokrottilajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Suurin osa lajeista elää trooppisilla alueilla, mutta niitä tavataan myös kylmiltä ja lauhkeilta leveyspiireiltä niin pohjoisella kuin eteläiselläkin pallonpuoliskolla. Pallokrotit elävät tyypillisesti yksittäin 250–4 000 metrin syvyydestä.
Pallosompasammal
Pallosompasammal ("Splachnum vasculosum") on lehtisammallaji sompasammalten heimossa ("Splachnaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuoliskon havumetsävyöhyke. Suomen alueella lajia löytyy koko maasta, yleisempänä pohjoisosasta. Sitä esiintyy märillä avosoilla ja tuntureilla, erityisesti letoilla ja kasvaa hirven ja poron lannalla.
Pallosompasammal on lyhytikäinen ja kaksikotinen. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti, itiöt ovat pieniä. Pesäkeperä on laajentunut itiopesäkkeen tyvellä pallomaiseksi. Samankaltaisista lajeista päärynäsompasammalella ("Splachnum ampullaceum") laajentuma on päärynämäinen.Kuvalinkit:
Saukonsammal
Saukonsammal ("Leptodictyum riparium") on lehtisammallaji ritvasammalten heimossa ("Amblystegiaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä, kuten Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Ainoat maailmankolkat, joista sitä ei ole löytynyt, ovat Australia ja Oseania. Suomessa laji on elinvoimainen ja sitä esiintyy koko maan alueella etelärannikolta pohjoisimpaan Lappiin.
Saukonsammal kasvaa keskikokoiseksi, kolmesta kahdeksaan senttimetriä pitkäksi ja haaroo epäsäännöllisesti. Lehdet ovat sivulle harittavat ja kellanvihreät. Ne ovat tyveltä leveät, jyrkästi kapenevat, teräväkärkiset ja selvästi keskisuonelliset. Laji on yksikotinen, itiöpesäkkeitä kasvaa toisinaan.Kuvalinkit:
Teollinen ekologia
Teollinen ekologia on tieteenala, joka tutkii materiaali- ja energiavirtoja ihmisten luomissa teollisissa systeemeissä ja kulutuksessa. Tutkimuksen fokuksena 
on ymmärtää materiaalivirtojen suorat ja epäsuorat vaikutukset ympäristöön, sekä ymmärtää miten taloudelliset, poliittiset ja sosiaaliset tekijät vaikuttavat resurssivirtoihin ja resurssienkäyttöön. Teollisen ekologian tavoitteena on luoda kestäviä teollisia ekosysteemejä. Teollinen ekologia on määritelty muun muassa kestävän kehitykseen tieteeksi , teollisten järjestelmien ja ympäristön suhteiden tutkimukseksi ja systeemiajatteluun perustuvaksi, monitieteelliseksi diskurssiksi, joka pyrkii ymmärtämään kompleksisten ja integroitujen ihmisten luomien ja luonnon systeemien makrotason käyttäytymisen (emergenssi) . Teollinen ekologia ratkoo tuotannon ja kulutuksen ympäristöön liittyviä ongelmia systeemisesti, siten että lopputulos on kokonaisuuden kannalta optimaalinen. Tieteen alan nimi pohjautuu ajatukseen, että meidän tulisi ottaa mallia siitä miten luonnon systeemit toimivat kun suunnittelemme kestäviä teollisia systeemeitä.
Teollisessa ekologiassa pyritään vähentämään teollisuuden ympäristökuormitusta soveltamalla luonnon ekosysteemin materiaali- ja energiavirtamallia teolliseen toimintaan. Luonnon ekosysteemissä kasvit, eläimet ja hajottajat hyödyntävät toistensa jätemateriaalivirtoja sekä rakennusaineena että energian lähteenä. Tavoitteena on muuttaa nykyinen lineaarinen jätteeksi päätyvä resurssien käyttö suljetun kierron järjestelmiksi, joissa jäte ei ole enää jätettä vaan raaka-aine seuraavalle prosessille. Teollisen ekologian näkee teollisen systeemin kokonaisvaltaisena ja poikkiteollisena ekosysteeminä, joka muodostaa erilaisten prosessien ja virtojen verkoston.
Teollisen ekologian tutkimus keskittyy pääsääntöisesti seuraaviin aihealueihin:Teollinen ekologia tieteenalana tekee samanaikaisesti kuvaavaa, selittävää ja normatiivista työtä.
Teollisessa ekologiassa yhteiskunnan ajatellaan olevan osa luonnonympäristöä eikä erillinen siitä.
Teollinen ekologia nimityksen tekivät tutuksi ensimmäisen kerran Robert Frosch ja Nicholas E. Gallopoulos Scientific American -lehdessä 1989. Frosh ja Gallopoulos visioivat: " Miksi teolliset systeemit eivät voisi toimi kuten ekosysteemit, joissa toisen lajin jäte on resurssi toiselle lajille?"
Pohjanpahkurasammal
Pohjanpahkurasammal ("Gymnostomum boreale") on lehtisammallaji toukosammalten heimossa ("Pottiaceae"). Sitä esiintyy IUCN:n punaisen listan mukaan vain Venäjällä, tosin 2000-luvulla laji on löydetty myös Suomesta. Suomessa sitä esiintyy Enontekiöllä ja laji kasvaa kalkkikalliolla.
Maailmanlaajuisesti pohjanpahkurasammal on arvioitu elinvoimaiseksi (LC). Suomessa laji on äärimmäisen uhanalainen (CR). Sitä uhkaavat satunnaistekijät ja ilmastonmuutos.
Archers of Loaf
Archers of Loaf on yhdysvaltalainen indie rock-yhtye, joka perustettiin Chapel Hillissä, Pohjois-Carolinassa vuonna 1991. Yhtye kierteli laajasti ja julkaisi yhteensä neljä studioalbumia, kokoelma-albumin, lukuisia singlejä ja EP:eitä ennen hajoamistaan 1998. Yhtye teki paluun vuonna 2011 ja julkaisi kaikki albuminsa uudestaan.
Coari
Coari on kaupunki Brasiliassa, Amazonin sademetsässä. Se on yksi suurimmista kaupungeista Amazonaksen osavaltiossa. Kaupungissa sijaitsee myös Coarin lentoasema.
Kunnan asukasluku oli 75 965 vuonna 2010.
Maastohiihdon Suomen Cup
Maastohiihdon Suomen Cup on kaudesta 2011–2012 lähtien järjestetty hiihtosarja suomalaisille hiihtäjille. Suomen Cupiin lasketaan mukaan myös SM-hiihdot. Kilpailusarjaa järjestää Suomen hiihtoliitto.
Suomen Cupin kilpailuihin voivat osallistua kaikki suomalaisen hiihtolisenssin omaavat urheilijat, sekä Suomen hiihtoliiton jäsenseurat. Kilpailusarja antaa näyttöpaikkoja maajoukkuepaikoista taisteleville urheilijoille sekä tuo kansallisen tason urheilijoille ja seuroille parempaa näkyvyyttä. Kansainvälisen tason kilpailijoiden mukaan saamisen haasteena on kilpailukalenterin yhteensovittaminen maailmancupin kilpailujen kanssa, mutta sijoittamalla kilpailuita lähinnä alku- ja lopputalveen on myös maajoukkueurheilijoita saatu kiitettävästi mukaan.
Osakilpailujen 30 parasta hiihtäjää saavat pisteitä samaan tapaan kuin maailmancupissakin eli voittaja saa 100, toinen 80, kolmas 60 pistettä... ja 30. saa yhden pisteen. Kauden päätteeksi urheilijoiden kaikista kisoista saamat pisteet lasketaan yhteen ja eniten pisteitä saanut voittaa kilpailusarjan. Viesticupissa yhdestä osakilpailusta jaetaan kaksinkertaiset pisteet.
Yleisradio on televisioinut alusta asti kaikki Suomen Cupin kilpailut. Kilpailusarja keräsi jo ensimmäisellä kaudellaan parhaimmillaan jopa 400 000 katsojaa. Suomen Cup on kerännyt myös positiivista palautetta niin urheilijoilta kuin katsojiltakin. Matti Heikkinen kommentoi ennen ensimmäistä kilpailukautta, että Suomen Cupin kaltaisia kovia kotimaan kilpailuita on odotettu.
Talvivinokas
Talvivinokas ("Panellus serotinus") on kohtalaisen yleinen Suomessakin kasvava helttasieni. Se on huomattavan epäkeskeinen, jalka saattaa puuttua tai on lyhyt. Sitä esiintyy lahopuilla, erityisesti koivuilla ja lepillä. Heltat ovat varsin tiheässä, vanhemmiten kellertyvät tai oranssit eivätkä johdu jalkaan. Lakin pinta on sangen limainen, halkaistuna hyytelömäinen.
Sienen haju on heikko, maku ei järin voimakas, mutta pitkään karvaanlainen. Suomessa talvivinokasta ei pidetä ruokasienenä, joskaan myrkkysieni se ei ole. Japanissa sientä kutsutaan nimellä "Mukitake" ja sitä pidetään yhtenä herkullisimmista syötävistä sienistä. Talvivinokkaan viljely on myös mahdollista.
Kansainvälinen kirjeshakkiliitto
Kansainvälinen kirjeshakkiliitto (ICCF) on kirjeshakin harrastajien järjestö. Se järjestää henkilökohtaisia ja joukkuemaailmanmestaruuskilpailuja sekä kirjeposti- että verkkopalvelinversioina. Huolimatta riippumattomasta asemastaan ICCF tekee tiivistä yhteistyötä Maailman shakkiliiton FIDE:n kanssa, joka tunnustaa ICCF:n vahvuusluvut, mestaruuskilpailut ja arvonimet. ICCF on perustamisestaan lähtien ollut FIDE:n yhteistyöjäsen (). FIDE itsessään on IOC:n tunnustaman kansainvälisen urheiluorganisaation ARISF:n jäsen.
ICCF:n toimisto sijaitsee Sveitsissä Sveitsin kirjeshakkiliiton tiloissa. Sen päättävä elin on jäsenliittojen kokous, eli kongressi. ICCF:n tunnus on "AMICI SUMUS" (olemme ystäviä).
Maailman ICCF:n alaiset liitot jakaantuvat neljään alueeseen: Eurooppa, Latinalainen Amerikka, Pohjois-Amerikka/Tyynen meren alue ja Afrikka/Aasia. Henkilökohtaisten MM-kisojen lisäksi ICCF on järjestänyt vuodesta 1949 kirjeshakin olympialaisia, eli joukkuemaailmanmestaruuskilpailuja. Miehet osallistuvat niihin 6-henkisin ja naiset 4-henkisin joukkuein.
ICCF perustettiin 1951 aiemman, 1945 perustetun ICCA:n seuraajaksi. Tätä puolestaan oli edeltänyt 1928 perustettu IFSB (), joka oli ensimmäinen kansainvälinen kirjeshakkiliiga. 2012 ICCF:ään kuului jäseninä 58 kansallista liittoa. Puheenjohtajana toimi Eric Ruch.
Kourosh Khani
Kourosh Khani (s. 3. heinäkuuta 1989) on iranilainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2007 Khani kilpaili Britannian Formula Ford Scholarship -luokassa. Seuraavana vuonna hän kilpaili Formula Renault UK BARC -talvisarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Vuonna 2009 Khani ajoi Ginetta G50 Cup -sarjassa muutaman kilpailun. Vuosina 2009 ja 2011 Khani kilpaili Formula Renault BARC -sarjassa sijoittuen jälkimmäisellä kerralla sarjan neljänneksi. Vuonna 2012 Khani kilpaili F2-luokassa saavuttaen kaksi pistettä.
Charles Healy
Charles Louis Healy (4. lokakuuta 1883 Chicago – ?) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Chicago Athletic Association. Healy oli voittamassa seurajoukkueensa kanssa hopeaa St. Louisin olympialaisissa 1904.
Aarne Alligaattori &amp; Viidakkorumpu
Aarne Alligaattori & Viidakkorumpu on suomalainen viidakkomusiikkia ja lastenmusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen nimi Aarne Alligaattori & Viidakkorumpu viittaa yhtyeen keikoillakin esiintyvään Alligaattori-hahmoon, Aarneen. Yhtye laulaa sekä suomeksi että ruotsiksi.
Adrianus de Jong
Adrianus Egbert Willem "Arie" de Jong (21. kesäkuuta 1882 Pelantungan, Alankomaiden Itä-Intia – 23. joulukuuta 1966 Haag) oli alankomaalainen miekkailija ja olympiamitalisti.
De Jong kilpaili Ateenan välikisoissa 1906 kaikilla kolmella aseella, säilällä, kalvalla ja floretilla. Hän jäi henkilökohtaisissa kilpailuissa ilman kärkisijoituksia ja oli mukana maansa joukkueessa, joka sijoittui kalvan joukkuekisassa jaetulle viidennelle eli viimeiselle tilalle. Alankomaat oli heikoin joukkue samassa kisassa myös Lontoon olympialaisissa 1908, joissa mukana oli yhdeksän maata. De Jong pääsi kyseisissä olympialaisissa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa toiselle kierrokselle ja otteli aseella myös joukkuekisassa, jossa Alankomaat oli jaetulla viidennellä sijalla.
Alankomaiden armeijassa upseerina työskennellyt de Jong voitti ensimmäisen kansallisen mestaruutensa 1910. Hän saalisti niitä vuoteen 1928 yhteensä 18 kappaletta, mikä on ennätyksellinen saavutus. Hän eteni Tukholman olympiakisoissa 1912 kalvassa välieriin saakka ja oli voittamassa pronssia niin kalvan kuin säilänkin joukkuekilpailuista. De Jong osallistui myös säilän henkilökohtaiseen kisaan, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen vuoden 1920 olympialaisissa hän sai säilässä pronssimitalin sekä henkilökohtaisessa että joukkuekisassa. De Jong oli Antwerpenissa pidetyissä kilpailuissa mukana myös floretissa ja kalvassa, joiden joukkuekisoissa Alankomaat oli kuudes ja seitsemäs ja joista jälkimmäisessä de Jong putosi välierissä henkilökohtaisessa kisassa.
De Jong voitti vuosina 1922 ja 1923 kaksi peräkkäistä maailmanmestaruutta säilässä. Hän oli saada lajissa myös olympiakultaa 1924. De Jong johti lopulta kultaa voittanutta Sándor Póstaa vastaan ja teki ratkaisevan osuman, mutta tuomaristo ei nähnyt sitä, koska heitä häiritsi yleisössä tuoliltaan pudonnut katsoja. De Jong hävisi myöhemmin ottelun ja päätyi lopputuloksissa viidennelle sijalle. Hän kuitenkin oli voittamassa pronssia joukkuekilpailussa ja osallistui myös säilän ja floretin joukkuekisoihin.
De Jong osallistui viimeisiin olympialaisiinsa 45-vuotiaana Amsterdamissa 1928, joissa hän oli säilässä yhdeksäs ja sijoittui joukkuekisassa viidenneksi säilässä ja kalvassa. Mikäli vuoden 1906 välikisat lasketaan mukaan, hän osallistui kuusiin olympialaisiin ollen ensimmäinen siihen pystynyt urheilija. Kukaan alankomaalainen ei ole vieläkään kilpaillut useammissa kisoissa, vaikkakin ampuja Eric Swinkels on pystynyt samaan. De Jong ei kilpaillut enää paljoa viimeisten olympiakisojensa jälkeen, mutta voitti kalvassa sotilaiden maailmanmestaruuden 1936. Lopetettuaan uransa armeijassa Alankomaiden Itä-Intiassa syntynyt de Jong johti Haagissa indonesialaista ravintolaa.
Pål Grotnes
Pål Grotnes (s. 7. maaliskuuta 1977 Lørenskog) on norjalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka on maalivahti. Tällä hetkellä hän pelaa Norjan pääsarjassa Stjernen Hockeyssa. Hän on pelannut MM-kilpailuissa Norjan maajoukkueessa.
Martin Plüss
Martin Plüss (s. 5. huhtikuuta 1977 Bülach) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa keskushyökkääjänä. Tällä hetkellä hän pelaa Sveitsin pääsarjassa SC Bernissä. Sveitsin mestaruuden hän on voittanut neljä kertaa ja Ruotsin Elitserienin mestaruuden kerran. Hän on pelannut MM-kilpailuissa Sveitsin maajoukkueessa.
Joo Se-Hyuk
Joo Se-Hyuk (s. 20. tammikuuta 1980 Soul) on eteläkorealainen pöytätennispelaaja. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin hän saavutti Osakasta vuonna 2001. Joota pidetään myös yhtenä maailman parhaista puolustuspelaajista. Hänen paras maailmanranking sijoituksensa on viides.
Andres Ambühl
Andres Ambühl (s. 14. syyskuuta 1983 Davos) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Tällä hetkellä hän pelaa Sveitsin pääsarjassa HC Davosissa. Sveitsin mestaruuden hän on voittanut viisi kertaa. Hän on pelannut MM-kilpailuissa Sveitsin maajoukkueessa.
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2011
Pöytätenniksen maailmanmestaruuskilpailut 2011 kilpailtiin Rotterdamissa, Alankomaissa 8. toukokuuta – 15. toukokuuta. Lajeina olivat miesten kaksinpeli, naisten kaksinpeli, miesten nelinpeli, naisten nelinpeli ja sekanelinpeli. Kiina voitti kaikki mestaruudet.
Francesco Grandolfo
Francesco Grandolfo (s. 26. heinäkuuta 1992 Castellana Grotte) on italialainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavassa Barissa. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä.
Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa Grandolfo pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisen kerran toukokuussa 2011 tehden kolme maalia Bolognaa vastaan. Seuraavaksi kaudeksi Bari putosi Serie B:hen.
Umpikujassa
Umpikujassa () on Seth Holtin ja Basil Deardenin ohjaama brittiläinen rikosdraamaelokuva vuodelta 1958. Draaman pääosissa ovat George Nader, Maggie Smith, Bernard Lee, Geoffrey Keen ja Bessie Love.
Holt myös toimi elokuvan käsikirjoittajana yhdessä Kenneth Tynanin kanssa. He laativat käsikirjoituksen Donald MacKenzien romaanin pohjalta.
"Umpikujassa" sai kotimaan ensi-iltansa 2. joulukuuta vuonna 1958. Suomessa elokuva sai ensi-illan 29. heinäkuuta vuonna 1960.
Maggie Smith oli ehdokkaana parhaan tulokkaan BAFTA-palkintoon. "Umpikujassa" Smith teki ensimmäisen elokuvaroolinsa.
Kumi Naidoo
Kumi Naidoo (s. 1965) on eteläafrikkalainen aktivisti. Hän toimi Greenpeacen pääsihteerinä marraskuusta 2009 joulukuuhun 2015.
Naidoo aloitti apartheidin vastaisen toimintansa 15-vuotiaana, minkä vuoksi hänet erotettiin lukiosta. Vuonna 1986 Naidoo pidätettiin poikkeustilasäädösten rikkomisesta, ja hän vetäytyi vuodeksi "maan alle" ennen kuin lähti maanpakoon Englantiin. Hän sai Oxfordin yliopiston Rhodes-stipendin ja väitteli tohtoriksi poliittisessa sosiologiassa.
Vuonna 1990 Naidoo palasi Etelä-Afrikkaan Nelson Mandelan vapauduttua. Siellä hän muun muassa johti henkilöstön kouluttamista vuoden 1994 parlamenttivaaleja varten. Naidoo toimi Greenpeace African hallituksessa järjestön avattua toimistot Johannesburgiin ja Kinshasaan vuonna 2008.
Aaverakkautta
Aaverakkautta, televisiossa myös käytetty nimeä Esiripun takana () on vuonna 1998 julkaistu Peter Yatesin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen komedia, jonka pääosissa ovat James Spader, Michael Caine, Maggie Smith ja Polly Walker. Todd Alcottin kynäilemä käsikirjoitus on elokuvan tuottaja Andrew S. Karschin tarinan pohjalta.
Surrey Quaysin rautatieasema
Surrey Quaysin rautatieasema on London Overgroundin asema Southwarkin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema on Overgroundin East London Linen käytössä ja se sijaitsee Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Surrey Quaysin asemalta kulkee junia pohjoiseen kohti Highbury & Islingtonia ja Dalston Junctionia sekä etelään New Crossin, Crystal Palacen ja West Croydonin suuntiin.
Mäkihypyn maailmancup 2012–2013
Mäkihypyn maailmancup 2012–2013 alkoi Norjan Lillehammerissa 23. marraskuuta 2012 ensimmäistä kertaa maailmancupissa mukana olleella sekajoukkuekilpailulla. Miesten kausi käsitti 28 osakilpailua, joista yksi peruttiin. Kausi päättyi Slovenian Planicassa 24. maaliskuuta 2013. Naisten kalenterissa oli 16 osakilpailua ja kausi päättyi 17. maaliskuuta 2013 Oslossa.
Uusi huominen
Uusi huominen on rap-artisti Dr. Sykerön albumi, joka julkaistiin 26. Lokakuuta Vekkuliverstas Recordsin kautta CD:nä ja XO Recordsin kautta Digitaalisena.
HMCS Crusader
HMCS Crusader (viirinumerot R20, D20 ja DDE 228) oli Kanadan laivaston C-luokan hävittäjä.
Britannian Amiraliteetti tilasi aluksen John Brown and Companyltä Clydebankistä nimellä "HMS Crusader". Sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944. Alus valmistui 26. marraskuuta 1945.
"HMS Crescent" siirrettiin Kanadan laivastolle 1946 samalla nimellä. Kanadan hallitus lunasti aluksen 1951. Alus romutettiin 1964.
Olipa kerran
Olipa kerran voi tarkoittaa seuraavia:
Florø
Florø on Floran kunnassa, Sognin ja Fjordanen läänissä, Norjassa, sijaitseva kylä. Se toimii kunnan hallinnollisena keskuksena. Florø on satamakaupunki. Siellä sijaitsee STX Europen laivanrakennustelakka. Florøssä ilmestyy päivittäin sanomalehti Firdaposten. Florøn lentoasema avattiin vuonna 1971. Asukkaita Florøssä oli vuonna 2008 8 355.
HMS St. Kitts
HMS St. Kitts (viirinumero D18) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin 8. syyskuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 5. lokakuuta 1944. Alus valmistui 21. tammikuuta 1946.
Alus saapui romutettavaksi 19. helmikuuta 1962.
HMS Solebay (D70)
HMS Solebay (viirinumero D70) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista. Sen köli laskettiin 3. helmikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1944. Alus valmistui 11. lokakuuta 1945.
Alus saapui romutettavaksi 11. elokuuta 1967.
HMS Saintes
HMS Saintes (viirinumero D84) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista. Sen köli laskettiin 8. kesäkuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1944. Alus valmistui 27. syyskuuta 1946.
Alus saapui romutettavaksi 1. syyskuuta 1972.
HMS Camperdown (D32)
HMS Camperdown (viirinumero D32) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan lopulla.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin vielä saman vuonna 30. lokakuuta ja alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 1944. Alus valmistui 18. kesäkuuta 1945.
Alus saapui romutettavaksi syyskuussa 1970.
HMS Finisterre
HMS Finisterre (viirinumero D55) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan lopulla.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin vielä saman vuonna 8. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 22. kesäkuuta 1944. Alus valmistui 11. syyskuuta 1945.
Alus saapui romutettavaksi 12. kesäkuuta 1967.
Moses Hahl
Moses Hahl (18. lokakuuta 1879 Liperi – 27. lokakuuta 1928 Fitchburg) oli amerikansuomalainen sosialisti, toimittaja ja kirjailija. Hän esitteli amerikansuomalaisille siirtolaisille Karl Marxin, Charles Darwinin ja Friedrich Nietzschen ajatuksia. Toisin kuin esimerkiksi Matti Kurikka, Hahl vastusti kristinuskoa yleensäkin eikä vain valtiokirkkoinstituutiota.
Hahl kävi Suomessa asuessaan kahdeksan kuukautta koulua ja työskenteli sitten paimenena, suutarin oppipoikana, toimiston juoksupoikana ja koneenhoitajana. Hän tutustui myös sosialismiin jo ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin 1903. Yhdysvalloissa ja Kanadassa Hahl toimi sosialistipuolueen kiertävänä luennoitsijana, agitaattorina ja organisaattorina. Hahl toimi myös sosialistilehtien toimittajana. Vuonna 1905 hän toimitti Väkäleuka-nimistä pilalehteä, vuonna 1907 hän oli Fitchburgissa Massachusettsissa ilmestyneen Raivaaja-lehden toimittajana ja sen jälkeen Port Arthurissa Ontariossa ilmestyneen Työkansa-lehden toimittajana. Vuonna 1914 Hahlista tuli Wisconsinin Superiorissa ilmestyneen Työmies-lehden päätoimittaja ja vuonna 1917 hän palasi taas Raivaaja-lehden toimittajaksi.
Kun amerikansuomalaiset sosialistit jakaantuivat sosialidemokraattien ja kommunistien kannattajiksi Venäjän vallankumouksen jälkeen, Raivaaja-lehti ja Hahl jäivät edelliseen leiriin. Esimerkiksi Työmies-lehti siirtyi puolestaan kommunistien linjoille. Viimeiset vuotensa Hahl toimi maanviljelijänä.
Hahl julkaisi omalla nimellään mielipidekirjoja ja vakavaa fiktiota, humoristisen tuotantonsa hän julkaisi nimimerkillä "Hijoppi Rotilainen". Hän käsitteli Nietzschen filosofiaa ensin artikkelissaan "Yli-ihminen" ja sitten näytelmässä "Tumma täplä: yli-ihminen ja ali-ihminen" sekä teoksessa "Lihan evankeliumi: moraalin arvostelua". Sosialistina Hahl ei hyväksynyt Nietzschen yli-ihmisoppia eikä myöskään George Bernard Shaw’n mielipidettä, että ainoastaan yli-ihmiset kykenivät luomaan ja ylläpitämään sosialistista yhteiskuntaa. Darwinin kehitysopin kannattajana Hahl uskoi, että ihmiskunta saattoi kehittyä korkeammalle tasolle biologisen evoluution kautta jos vain olosuhteet muokattaisiin rodunjalostukselle sopiviksi. Nietschen esittämän kristinuskon kritiikin Hahl sen sijaan hyväksyi ja hän piti uskontoa esteenä ihmiskunnan edistymiselle.
Hahl esitteli 1919 Darwinin ajatuksia kirjassaan "Kehitysopin aakkoset".
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Hijoppi Rotilainen":
Jerzy Głód
Jerzy Głód (s. 24. toukokuuta 1975 Dukla, Puola) on puolalainen muusikko ja säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten black metal -yhtye Lux Occultan kosketinsoittajana.
Pekka Soila
Anssi Pekka Soila (5. lokakuuta 1923 Hämeenlinna – 28. heinäkuuta 1995 Turku) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, joka toimi Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan professorina.
Soilan vanhemmat olivat kapteeni Paavo Juho Soila (1894–1971) ja Hilja Heleena Salo (1901–1976). Soila oli naimisissa vuodesta 1948 hammaslääkäri Orvokki Vahalan (1918–2005) kanssa. Soila pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1941. Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1947, lisensiaatiksi 1951 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1958.
Toisen maailmansodan aikana Soila palveli suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa. Hän oli vuonna 1955 perustetun Veljesapu ry:n puheenjohtajana 1956–1958.
Soila toimi Helsingin yleisen sairaalan apulaislääkärinä 1954–1957, Porin kaupunginsairaalan röntgenlääkäärinä 1959–1960 ja Kivelän sairaalan lääkärinä 1960–1963. Hän oli Turun yliopiston dosentti 1960-1965 ja toimi Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan (vuodesta 1974 diagnostinen radiologia) professorina 1964–1985 sekä HYKSin röntgendiagnostiikan laitoksen ylilääkärinä vuodesta 1964. Soila oli myös vierailevana professorina Harvardin yliopistossa 1968–1969 ja Tromssan yliopistossa 1973.
Soila oli yhtenä omistajana "Rosenkreutz"-nimisessä taloyhtiössä, jolle kuului Naantalin keskustassa sijainnut "Krappulan" puutalokiinteistö. Talossa asui tunnettu uusnatsi Pekka Siitoin, ja siellä oli myös Siitoimen puolueen Kansallis-Demokraattisen Puolueen päämaja.
Hopeahiirensammal
Hopeahiirensammal ("Bryum argenteum") on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa ("Bryaceae"). Sitä esiintyy koko maailmassa. Laji on typensuosija ja kulttuurinsuosija, joka kasvaa paljaalla maalla ja kivirakennelmilla.
Hopeahiirensammal kasvaa puolesta puoleentoista senttimetriä pitkäksi ja muodostaa matalan tiheän kasvuston. Lehdet ovat soikeita ja yleensä teräväkärkisiä. Niiden keskisuoni yltää enintään vähän yli lehden puolen välin. Lehtien yläosa on väritön kuolleiden solujen vuoksi, joten sammalkasvusto näyttää päältä hopeanväriseltä. Varjoisilla paikoilla kasvaa myös kokonaan vihreää muotoa. Hopeahiirensammalella on itiöpesäkkeitä toisinaan. Pesäke on nuokkuva, nuorena kirkkaan punainen, kypsänä punertavan ruskea.Kuvalinkit:
Lettohiirensammal
Lettohiirensammal ("Bryum pseudotriquetrum") on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa ("Bryaceae"). Se on levinnyt lähes koko maailmaan, lajia esiintyy Euraasiassa, Afrikassa, Australiassa, Etelä-Amerikassa, Pohjois-Amerikassa ja Antarktiksella. Suomessa esiintyy yleisesti koko maan alueella ja kasvaa keski- ja runsasravinteisilla soilla ja muunlaisilla kosteilla paikoilla.
Lettohiirensammal on isokokoinen, enimmillään yli kymmenen senttimetriä pitkä ja kasvaa tiheinä kasvustoina. Varsi on ruskea, tiheään huovastoinen. Lehdistä ylimmät ovat yleensä teräväkärkisiä ja siirottavia. Lehtien tyvi ja keskisuoni on punaisia.Kuvalinkit:
Vuori (täsmennyssivu)
Vuori tarkoittaa seuraavia:
Rikkanokkasammal
Rikkanokkasammal ("Oxyrrhynchium hians", syn. "Eurhynchium hians") on lehtisammallaji suikerosammalten heimossa ("Brachytheciaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla lauhkella vyöhykkeellä ja havumetsävyöhykkeen eteläosassa sekä Keski-Afrikassa. Suomen alueella laji on elinvoimainen ja maan eteläosassa yleisenä esiintyvä.
Rikkanokkasammal on tummanvihreä, pitkäversoinen, hentoversoinen. Varret ovat epäsäännöllisen haaraisia, alustan myötäisesti tai hieman kohenevasti kasvavia. Lehtiä on versossa melko harvasti. Ne ovat tyvestä leveän soikeita ja jyrkästi teräväksi, lyhyeksi kärjeksi suippenevia. Laji on kaksikotinen. Itiöpesäkkeitä kasvaa harvoin.
Isonokkasammal
Isonokkasammal ("Eurhynchium striatum") on lehtisammallaji suikerosammalten heimossa ("Brachytheciaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä, levinneisyys on hieman mereinen.
Isonokkasammal kasvaa suureksi, kymmenestä viiteentoista senttimetriä pitkäksi. Se haaroo tiheästi mutta epäsäännöllisesti ja tulee usein melkein pensasmaiseksi. Lehtien muoto vaihtelee herttamaisesta soikeaan, litteitä, poimuisia, terävähampaisia ja epäsäännöllisesti siirottavia. Lehden keskisuoni ulottuu kärkeen asti. Itiöpesäkkeet ovat harvinaisia. Isonokkasammalta voi olla vaikea erottaa lehtonokkasammalesta ("Eurhynchium angustirete").
Vellamonsammal
Vellamonsammal ("Fissidens fontanus", aik. "Octodiceras fontanum") on lehtisammallaji siipisammalten heimossa ("Fissidentaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoisen ja eteläisen puoliskon lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Suomen alueella sitä esiintyy harvinaisena eteläosasta Keski-Lappiin.
Vellamonsammal kasvaa erilaisissa vesistöissä: kirkasvetisissä järvissä uposkasvina enimmillään usean metrin syvyydessä, puroissa ja koskissa matalassa vedessä, ravinteisessa vedessä, murtovedessä. Itiöpesäkkeitä kasvaa harvoin ja laji leviää kasvullisesti versonkappaleista.
Kalkkiruusukesammal
Kalkkiruusukesammal ("Rhodobryum ontariense") on lehtisammallaji hiirensammalten heimossa ("Bryaceae"). Sitä esiintyy hajanaisesti Maan pohjoispuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä. Suomen alueella laji on harvinainen ja löydetty yksittäisistä paikoista Varsinais-Suomessa. Se kasvaa kalkkikallioilla humuspitoisella maalla ja soralla.
Kalkkiruusukesammal kasvaa yhdestä kolmeen senttimetriä korkeaksi. Alemmat lehdet ovat pieniä ja suomumaisia, ylemmät niihin verrattuna suurikokoisia ja soikeita. Ylemmät lehdet muodostavat verson kärkeen ruusukkeen. Laji eroaa paljon samannäköisestä lehtoruusukesammalesta ("Rhodobryum roseum") ylälehtien tuntomerkeissä.Kuvalinkit:
Leiosporoceros dussii
Leiosporoceros dussii on sarvisammallaji, joka on "Leiosporocerotopsida"-kasviluokan ainoa tunnettu laji. Sillä on monia kaikista muista sarvisammalista poikkeavia, piirteitä, joten sitä pidetään kokonaan omana kehityshaaranaan. "Nostoc"-syanobakteeri elää "Leiosporoceros dussii"n sekovarren keskellä haaraisina säikeinä kun muilla sarvisammalilla "Nostoc" muodostaa pallon muotoisia ryhmiä.
Sjöroos
Sjöroos, Sjöroos on suomalainen sukunimi:
Taloosi
Taloosi (CHO) on aldoheksooseihin kuuluva monosakkaridi. Taloosi on luonnossa harvinainen.
Taloosi esiintyy harvinaisena luonnossa eräissä kasveissa ja bakteereissa. Taloosin glykokonjugaateilla ja sen johdannaisilla on antimikrobisia ja kasvainten kasvua ehkäiseviä ominaisuuksia. Taloosia voidaan valmistaa hydrolysoimalla hygromysiini B:tä. Tehokkaampi tapa on kuitenkin pelkistää talonolaktonia, jota saadaan galakturonihaposta tai lähtemällä taloosin epimeerin galaktoosin trityylijohdannaisesta tai galaktoosista tekemällä galaktoosista ensin penta-asetaattijohdannainen.
Liuoksessa taloosi esiintyy pääosin pyranooseina: liuoksessa noin 71 % on pyranooseina ja 29 % furanooseina. D-Taloosiliuoksen ominaiskiertokyky, eli kyky kiertää tasopolarisoidun valon värähtelysuuntaa, on +19,7.
Sippola (täsmennyssivu)
Sippola tarkoittaa seuraavia:
HMS Gabbard
HMS Gabbard (viirinumero D47) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin 2. helmikuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 16. maaliskuuta 1945. Alus valmistui 10. joulukuuta 1946.
Alus myytiin 1957 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Badr".
HMS Cadiz (D79)
HMS Cadiz (viirinumero D79) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin 12. elokuuta 1942 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin 10. toukokuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 16. syyskuuta 1944. Alus valmistui 12. huhtikuuta 1946.
Alus myytiin 1956 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Khaibar". Alus upposi Intian ja Pakistanin välisessä sodassa 1971.