hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Oikeusinformatiikka
Oikeusinformatiikka on varsin laaja siviilioikeuden ala, joka syntyi Yhdysvalloissa 1940-luvulla tietokoneiden käytön alkamisen myötä, alun perin jurimetriikka -nimisenä. Myöhemmin siitä kehittyi kaksi suuntausta, "computer law" ja "computers and law". Edellä mainittu liittyi ennen muuta tietotekniikan käytön oikeudellisiin kysymyksiin, jälkimmäinen oikeudelliseen tietoon ja sen käsittelyyn. Eurooppaan muotoutui sen sijaan saksalaistaustainen oikeusinformatiikan käsite, joka on painottunut informaatio-oikeuteen.
Saarenpään mukaan oikeusinformatiikan kohteena on informaation ja informaatioteknologioiden oikeudellinen sääntely ja molempien hyödyntäminen oikeudellisessa työssä. Usein oikeusinformatiikka jaetaan neljään osa-alueeseen:
Näistä kaksi ensimmäistä muodostavat oikeusinformatiikan perinteisimmät alueet, joiden taustalla ovat paitsi tuomioistuinlaitoksen käyttämät tietojärjestelmät, myös ns. automaattisen päätöksenteon ja hallinto-automaation kysymykset. Niillä on liityntöjä oikeusteoriaan koskien oikeudellisen tiedon syntymistä, kehitystä ja käyttöä, toisin sanoen oikeudellista tietohuoltoa. Pohjoismaissa nämä kysymykset ovat liittyneet myös oikeudellisen tiedon viestintään.
Informaatio-oikeuden merkitys on kasvanut tiedon yksityisyyden ja julkisuuden, sähköisen kaupankäynnin sekä tietoturvallisuuden kysymysten myötä. Informaatio-oikeudella on myös selviä liityntöjä tekijänoikeuteen.
Tietotekniikkaoikeus tarkoittaa ennen muuta tietotekniikan käytön sääntelyä ja tulkintaa useilla muilla oikeudenaloilla, kuten esimerkiksi tietotekniikkasopimukset ja -rikokset sopimus- ja rikosoikeudessa.
Saarenpään mukaan nykyisin oikeusinformatiikkana tunnettuun alaan liittyviä kysymyksiä on tarkasteltu jo ennen tieteenalan varsinaista syntymistä, mm. Kaarle Makkosen oikeusteorian väitöskirjassa "Zur Problematik der juridischen Entscheidung" vuodelta 1965 pohdittiin tietokoneen käyttöä tuomarina. Ruotsissa ja Norjassa oikeusinformatiikka vakiintui uraa uurtavien väitöstöiden myötä 1980-luvun puoliväliin mennessä. Suomessa vastaavaa ei tapahtunut. Lapin yliopistoon oikeusinformatiikan instituutti perustettiin vuonna 1992 professori Ahti Saarenpään aloitteesta. Vuonna 1997 se hyväksyttiin eurooppalaisen oikeusinformatiikan instituuttien järjestön Firiliten jäseneksi.
Nykyään oikeusinformatiikka on tunnustettu oikeudenala, vaikka historiankirjoihin onkin jäänyt kaksi mikrotietokonetta lahjoituksena saaneiden yliopiston edustajien lausahdus IBM:n toimitusjohtajalle, että "Lakimiehethän eivät oikeastaan tietokoneita tarvitse."
Luettelo Bhutanin hallitsijoista
Tämä on luettelo Bhutanin hallitsijoista.
Geoffrey Fisher
Geoffrey Fisher (5. toukokuuta 1887 – 15. syyskuuta 1972) PC, oli Canterburyn arkkipiispa vuosina 1945–1961. Hänet nimitettiin Chesterin piispaksi vuonna 1932 ja Lontoon piispaksi vuonna 1939.
Arkkipiispana Fisher aloitti vuodesta 1603 samana pysyneen kirkkolain uudistuksen. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1961 hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneeseen paronin arvolla.
Jigme Wangchuck
Jigme Wangchuck (dzongkhaksi:, 1905 – 30. maaliskuuta 1952) oli Bhutanin kuningas. Wangchuckista tuli maansa kuningas 21. elokuuta 1926, ja hän toimi virassaan kuolemaansa asti.
Wangchuk oli isänsä Ugyen Wangchuckin vanhin poika. Hänelle opetettiin englantia, hindiä ja buddhalaista kirjallisuutta.
Wangchuckin hallitsema Bhutan jatkoi lähes täydellistä eristäytymistään muusta maailmasta pitäen yllä rajattuja suhteita ainoastaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jonka siirtomaa Intia tuolloin oli. Intia peri ulkosuhteet pian itsenäistymisensä jälkeen vuonna 1949. Wangchuckin kuoltua tämän poika, Jigme Dorji Wangchuck, nousi kuninkaaksi.
Joensuun Palloseura
Joensuun Palloseura eli JoPS on Joensuun vanhin jalkapalloseura. Seura on perustettu vuonna 1929 ja se on pelannut Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla yhteensä kuuden kauden ajan vuosien 1938 ja 1968 välillä. Vuodesta 2002 seuran edustusjoukkue on pelannut kolmosen Keski- ja Itä-Suomen lohkossa.
JoPS:n lajeina ovat olleet jääpallo, pesäpallo (1929), jalkapallo ja verkkopallo (tennis). Jalkapallotoiminnan seura aloitti virallisesti vuonna 1930. Samana vuonna perustettiin Suomen Palloliiton Karjalan piiri.
JoPS oli 1940-luvulla Pohjois-Karjalan johtava jääpalloseura. Joukkue nousi mestaruussarjaan vuonna 1939 ja pysyi korkeimmalla sarjatasolla aina vuoteen 1949 saakka pääsemättä kuitenkaan kertaakaan mitaleille. Joukkueessa pelasi tuolloin maajoukkueeseenkin noussut maalivahti Kile Viitalahti. Jääpallotoiminnan kohokohtia olivat myös ruotsalaisseuroja vastaan pelatut kansainväliset ystävyysottelut niin Joensuussa kuin Ruotsissakin. 1950-luvun alussa JoPS menetti kaupungin ykkösseuran aseman Joensuun Maila-Pojille ja alkoi panostaa enemmän jalkapalloiluun.
JoPS hallitsi Pohjois-Karjalan jalkapalloilua aina 1970-luvulle saakka. Joukkue saavutti Palloliiton Joensuun piirin mestaruudet peräkkäin vuosina 1949-1956. Menestys jatkui nousulla Suomensarjaan eli toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudeksi 1958. Seuraavana vuonna joukkue kuitenkin putosi takaisin maakuntasarjaan. Uudelleen joukkue nousi Suomensarjaan vuonna 1963. Vuoden 1964 kymmenes sija Suomensarjan itälohkossa ei kuitenkaan riittänyt sarjapaikan uusimiseen. Viimeisen kerran JoPS pistäytyi Suomensarjassa vuonna 1968 ”ranskalaisen visiitin” verran.
Vuoden 1970 sarjajärjestelmän uudistus sijoitti JoPS:n 3. divisioonaan. Joukkue nousi 2. divisioonaan kaudeksi 1973, mutta epäonnistui keräten vain neljä sarjapistettä. Seuran toiminnan hiivuttua JoPS yhdistyi JMP:n kanssa Karpaloksi lokakuussa 1973. JoPS tuli taas piirin toimintaan vuonna 1976 ja pelasi 1980-luvulla 3. divisioonassa. JoPS toimi 1. divisioonaan nousseen Karpalon sisarseurana, mutta molempien toiminta hiipui 1980-luvun loppupuolella Karpalon pudottua ykkösestä aina kolmoseen saakka.
Yli kymmenen vuoden hiljaiselon jälkeen JoPS nousi seuranimenä uudelleen esiin 2000-luvulla, jolloin seuran edustusjoukkue aloitti toimintansa uudelleen. Joukkue on pelannut kolmosta vuodesta 2002 lähtien.
Red Cat
Red Cat on Altian valmistama likööri, jossa on 15 % alkoholia. Red Catilla on myös muita sisaruksia, kuten Brown Cat, Green Cat, Yellow Cat, pink Cat ja Black Cat Lakritsi Shake, joka sisältää 17 % alkoholia ja jota myydään vain 35 cl pulloissa, toisin kuin muita Cat-juomia, joita myydään 70 cl pulloissa. Red Cat on makea, vähän kirpeä ja hedelmäinen alkoholijuoma.
Souleymane Ndéné Ndiaye
Souleymane Ndéné Ndiaye (s. 6. elokuuta 1958) on senegalilainen poliitikko, maan pääministeri 2009 – 2012. Hän on Senegalin demokraattisen puolueen jäsen ja toiminut ministerinä vuodesta 2005 lähtien.
Ndiaye on koulutukseltaan lakimies. Hänet valittiin Guinguinéon pormestariksi 2002. Hän oli myöhemmin presidentti Abdoulaye Waden puhemiehenä ja erikoisneuvonantajana. Työministeriksi hänet nimitettiin 2005, jonka jälkeen Ndiaye oli 2005–2007 presidentin henkilökunnan päällikkö ja merellistalouden ministerinä 2007–2009.
Seymour Nebenzahl
Seymour Nebenzahl tai Seymour Nebenzal (22. heinäkuuta 1897 New York, Yhdysvallat – 23. syyskuuta 1961 München, Länsi-Saksa) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Nebenzahl oli New Yorkissa syntynyt juutalainen, joka aloitti elokuvauransa Saksassa. Hän perusti ohjaaja Richard Oswaldin kanssa Nero-Filmin 1924. Saksassa Nebenzahl tuotti mm. Georg Wilhelm Pabstin elokuvat "Pandoran lipas" ja "Kerjäläisooppera", Fritz Langin elokuvat "M – kaupunki etsii murhaajaa" ja "Tri Mabusen testamentti" sekä Paul Czinnerin "Arianen". Natsien valtaan nousun jälkeen Nebenzahl karkasi Ranskaan ja Hollywoodiin 1939. Yhdysvalloissa hän käytti sukunimestään muotoa Nebenzal.
Nebenzalista tuli PRC:n sijoittaja ja tuottaja 1942. PRC:lle hän tuotti muun muassa Edgar G. Ulmerin elokuvan "Elää vain kerran". Hänen huomatuimmat tuotansa olivat kuitenkin hänen omistuksessaan olleiden saksalaisten elokuvien uudelleenfilmatisoinnit. Nebenzal tuotti "Kadonneen maailman" uudelleen nimellä "Atlantiksen houkutuslintu" ja rikosdraaman "M – kaupunki etsii murhaajaa" nimellä "M".
HMS Hermione (74)
HMS Hermione (viirinumero 74) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Hermione" tilattiin Alexander Stephen and Sonsilta osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 25. maaliskuuta 1941.
"HMS Hermione" palveli 2. Risteilijäviirikössä saksalaisen taistelulaivan "Bismarckin" metsästyksen aikana, minkä jälkeen alus siirrettiin kesäkuussa 1941 Gibraltarille Force H:hon. Aluksella olleet puolen tuuman konekiväärit korvattiin loka-marraskuussa 1941 viidellä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alus osallistui Maltan saattueiden suojaamiseen.
"HMS Hermione" upotti 2. elokuuta 1941 törmäämällä Italian laivaston sukellusvene "Tembienin" Sisilian kapeikossa. Maaliskuussa 1942 alus oli suojaamassa operaatio Ironcladin maihinnousulaivastoa Gibraltarilta Durbaniin ja toukokuussa se osallistui varsinaiseen Madagaskarin maihinnousuun, mistä se siirtyi itäiselle Välimerelle 15. Risteilijäviirikköön, jonka mukana se oli kesäkuussa 1942 suojaamassa operaatioiden Vigorous ja Harpoon saattueita.
"HMS Hermioneen" osui 16. kesäkuuta Kreetan eteläpuolella saksalaisen "U-205":n laukaisema torpedo upottaen aluksen.
HMS Naiad (93)
HMS Naiad (viirinumero 93) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Naiad" tilattiin Hawthorn Leslie and Companylta osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 24. heinäkuuta 1940.
"HMS Naiad" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon ja se valvoi merireittejä suojaten saattueita. Osana 15. Risteilijäviirikköä alus osallistui marraskuussa 1940 saksalaisten kaappareiden metsästykseen "HMS Jervis Bayn" upottamisen jälkeen. Pari seuraavaa kuukautta alus suojasi WS-saattueita Freetowniin, mutta tammikuussa 1941 se palasi pohjoisille reiteille. "HMS Naiad" havaitsi Saksan laivaston taisteluristeilijät "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" Islannin eteläpuolella alusten pyrkiessä murtautumaan Atlantille.
"HMS Naiad" oli toukokuussa 15. Risteilijäviirikön lippulaivana Force H:ssa Gibraltarilla suojaamassa Maltan saattueita. Alus osallistui Kreetan evakuointeihin ja Vichyn Ranskan joukkoja vastaan Syyriassa, missä se yhdessä "HMNZS Leanderin" kanssa upotti Vichyn Ranskan laivaston "Guépardin".
Alukselle asennettiin syyskuussa 1941 viisi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tutkajärjestelmät.
"HMS Naiad" palasi Maltan saattueiden suojaamistehtävään, kunnes se purjehti maaliskuussa 1942 Aleksandriasta hyökätäkseen vaurioituneen Italian laivaston risteilijän kimppuun. Ilmoitus oli kuitenkin väärä ja aluksen palatessa siihen osui 11. maaliskuuta saksalaisen sukellusveneen "U-605":n laukaisema torpedo Mersa Matruhista pohjoiseen. Osuma upotti aluksen.
HMS Scylla (98)
HMS Scylla (viirinumero 98) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Scylla" tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä osana vuoden 1938 laivasto-ohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 12. kesäkuuta 1942.
"HMS Scylla" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, jonka mukana alus suojasi Jäämeren saattueita, kunnes se purjehti 28. lokakuuta Gibraltarille. Alus osallistui marraskuussa Pohjois-Afrikan maihinnousuun itäisellä maihinnousualueella Force O:ssa. Alus siirrettiin joulukuussa Biskajanlahdelle tuhoamaan kotiinpalaavia saksalaisia saarronmurtajia. "HMS Scylla" valtasi 1. tammikuuta 1943 Finisterren luoteispuolella "Rhakotiksen".
"HMS Scylla" palasi helmikuussa Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita, mutta se palasi kesäkuussa Biskajan lahdelle suojaamaan sukellusveneiden torjunta-aluksia. Alus kuului syyskuussa Salernon maihinnousussa saattuetukialusryhmään, josta se palasi lokakuussa Englantiin muutettavaksi saattuetukialusryhmän lippulaivaksi. Alus palasi telakalta huhtikuussa 1944.
"HMS Scylla" oli Normandian maihinnousussa Itäisen osaston lippulaivana, mutta se osui miinaan 23. kesäkuuta vaurioituen pahoin. Alus merkittiin rakenteellisesti täysin tuhoutuneeksi. Vaikka se hinattiin Portsmouthiin alusta ei kuitenkaan romutettu. Alusta käytettiin maalilaivana 1948-1950.
"HMS Scylla" saapui 4. toukokuuta 1950 T Wardsille Barrow-in-Furnessiin romutettavaksi.
HMS Sirius (82)
HMS Sirius (viirinumero 82) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Sirius" tilattiin Portsmouthin telakalta osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 6. toukokuuta 1942. Aluksen valmistumista viivästytti lentopommituksessa saadut vauriot.
"HMS Sirius" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, kunnes se siirrettiin elokuussa Välimerelle tukemaan operaatio Pedestalia. Alus siirrettiin eteläiselle Atlantille etsimään saksalaisia saarronmurtajia Kauko-Idän reiteiltä, kunnes se palasi marraskuussa Välimerelle osallistuakseen Pohjois-Afrikan maihinnousuihin.
"HMS Sirius" liitettiin joulukuussa Force Q:hon Bônen niemimaalle häiritsemään akselivaltojen Tunisian ja Italian välisiä saattueita, kunnes Pohjois-Afrikassa olleet akselivaltojen joukot antautuivat. Alus liitettiin 12. Risteilijäviirikköön, jonka mukana se heinäkuussa tuki Sisilian maihinnousua. Seuraavien kuukausien aikana alus tuki maissa olevien joukkojen taistelua ja syyskuussa se oli miehittämässä liittoutuneiden haltuun ottamaa Taranton satamaa.
"HMS Sirius" siirrettiin Adrianmerelle, jossa se taisteli 5. lokakuuta 1943 saksalaista Dodekanesian saaristoon matkalla olevaa saattuetta vastaan. Alukseen osui 17. lokakuuta Scarpanton edustalla lentopommi ja se purjehti Massawaan telakalle. Telakalla alukselta poistettiin yksi yksiputkinen 20 millimetrin ilmatorjuntatykki, jonka tilalle asennettiin kaksi yksiputkista 40 millimetrin Bofors Mk III ilmatorjuntatykkiä. Aluksen korjaukset valmistuivat helmikuussa 1944, jonka jälkeen se purjehti Englantiin liittyäkseen Normandian maihinnousua varten koottuun laivastoon. Alus oli itäisen osaston reservinä.
"HMS Sirius" palasi elokuussa Välimerelle Etelä-Ranskan maihinnousuun osallistuakseen, josta se siirrettiin Aegean merelle. Alus oli lokakuussa mukana Ateenan takaisin valtauksessa. Alus palveli Välimeren laivaston 15. Risteilijäviirikössä vuoteen 1946.
"HMS Sirius" palasi 1946 Englantiin, jossa se siirrettiin Portsmouthiin huollettavaksi. Palvelukseen palattuaan alus liitettiin maaliskuussa 1947 Kotilaivaston 2. Risteilijäviirikköön. Alus poistettiin palveluksesta 1949 ja siirrettiin poistolistalle 1956. "HMS Sirius" saapui 15. lokakuuta 1956 Hughes Bolkowille Blythiin romutettavaksi.
Manacapuru
Manacapuru on kaupunki Brasiliassa Amazonasin osavaltiossa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 85 144 asukasta. Alueella tuotetaan sahatavaraa, polttopuuta, luonnonkumia, brasilpähkinöitä ja Euterpe-suvun palmuista saatavia açaí-hedelmiä. Se on saanut nimensä Amazonin sivujoesta Rio Manacapurusta.
Varaždin
Varaždin (, , ) on kaupunki Pohjois-Kroatiassa Zagrebista 81 kilometriä pohjoiseen. Kaupungin asukasluku oli 47 000 vuonna 2011.
Vince Corazza
Vincent Corazza (s. 6. joulukuuta 1972 Newmarket, Ontario) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa elokuvasta "The Cheetah Girls", sekä ääniroolistaan animaatiosarjassa "Braceface". Hän on useimmiten tehnyt vierasesiintymisiä televisiosarjoissa, kuten "", "CSI", "Ilman johtolankaa", "24", "Kunnian miehet", "NYPD Blue" ja "Tähtiportti". Lisäksi Corazza on tehnyt dubbauksia animesarjoihin, kuten "Sailor Moonin" ja "Beybladeen".
Corazza on 178 senttimetriä pitkä.
Huang Xianfan
Huang Xianfan (zhuang: Vangz Yenfanh, , pinyin: Huáng Xiànfán, ) oli kiinalainen historioitsija, antropologi, paleografi ja pedagogi, joka julkaisi noin 30 teosta eri aloilta, muun muassa kansanperinteestä, kielitieteestä ja zhuangeista. Huang kuuluu kiinalaisen kansatieteen eli etnologian vaikutusvaltaisimpiin edustajiin sekä kiinalaisen "Bagui"-koulukunnan perustajiin.
Huang Xianfan syntyi Kiinassa Guangxin provinssissa viljelijäperheeseen. Hänen alkuperäinen nimensä oli Gan Jinying. Hän opiskeli Pekingin normaaliyliopistossa 1926–1935. Valmistuttuaan hän matkusti Japaniin, jossa hän opiskeli Tokion keisarillisessa yliopistossa 1935–1937. Palattuaan Huang keskittyi akateemiseen uraan ja opetti Guangxin ja Sun Yat-senin yliopistoissa. Vuonna 1938 hänet nimitettiin Guangxin yliopiston ensimmäiseen zhuangien tutkimuksen professuuriin, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1953 saakka. Vuonna 1951 hänestä tuli Guangxin yliopiston pääkirjastonhoitaja. Vuonna 1954 hän aloitti Guangxin normaaliyliopiston ensimmäisen kulttuurihistorian professuurin, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1982 saakka. Tuona aikana hän käynnisti kehittämistyön, joka on johtanut nykyiseen, omaleimaiseen zhuangien kulttuurihistorian oppiaineeseen. Hän saavutti erityisesti mainetta johtavana zhuangien tutkimuksen asiantuntijana.
Vuosina 1943–1981 hän tutki zhuangeja, miaoja, buyeja, mulameja, dongeja, maonaneja sekä yaoja. Huang pyrki torjumaan aikansa Kiinan han-kiinalaisten käsitykset alueen alkuperäisväestön rodullisesta alemmuudesta ja puolusti heidän oikeuksiaan siirtomaavaltaa vastaan. Vuodesta 1943 alkaen hän tutki Kiinan länsiosien alkuperäisasukkaiden kieliä ja kulttuureita. Hänen tutkimuksensa Keski-Guangxin etnisten ryhmien kielistä ja kulttuureista ovat merkittäviä. Huangin teos zhuangeista loi perustan kansan tutkimukselle ja sen katsotaan kuuluvan edelleen zhuangien kulttuurihistorian tutkimuksen perusteoksiin.
Hän teki merkittävän työn kiinalaiseen antropologiaan ja etenkin zhuangien antropologiaan liittyvien aineskokoelmien kerääjänä ja julkaisijana. Hän oli yksi Kiinan kansallisen kansatieteellisen seuran perustajista vuonna 1980. Hän julkaisi yli 200 tieteellistä kirjoitusta.
Angela James
Angela James (s. 22. joulukuuta 1964) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija, joka hyökkääjänä edusti niin Central Ontario Women's Hockey League -liigaa (nykyinen National Women's Hockey League) kuin Kanadan maajoukkuettakin.
Naisten jääkiekkoilun ensimmäiseksi todelliseksi supertähdeksi kutsuttu James keräsi 34 tehopistettä (22 maalia, 12 syöttöä) neljissä MM-kisoissa pelaamissaan 20 ottelussa. Erityisen suurena saavutuksena pidetään 11 lopputurnausmaalia, jotka hän teki viidessä ottelussa epävirallisessa naisten MM-turnauksessa Ottawassa 1992.
Vuonna 2008 hänestä USA:n Cammi Granaton ja Kanadan Geraldine Heaneyn ohella tuli ensimmäinen nainen, jotka kutsuttiin International Ice Hockey Federation Hockey Hall of Famen jäseneksi. James ja Granato ovat myös ensimmäiset Hockey Hall of Famen jäseneksi valitut naiset, mikä tapahtui vuonna 2010. Jamesia kutsuttiin "naisten kiekkoilun Wayne Gretzkyksi", ja tämä mustan isän ja valkoisen äidin tytär on ainut afrikankanadalainen, joka on valittu kiekkomaajoukkueen kapteeniksi.
Jack Kemp
Jack French Kemp (13. heinäkuuta 1935 – 2. toukokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja. Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 1996 hän oli republikaanien ehdokkaan Bob Dolen varapresidenttiehdokas. Hän tavoitteli presidenttiehdokkuutta jo vuoden 1988 esivaaleissa. Kemp edusti yhdeksän kauden ajan Western New York -vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1971 vuoteen 1989 ja palveli maansa asunto' ja kaupunkikehityksen ministerinä presidentti George H. W. Bushin hallituksessa.
Kemp pelasi eri ammattilaisseuroissa vuosina 1957–1969 ja toimi Yhdysvaltojen amerikkalaisen jalkapallon liiton, USA Football puheenjohtajana vuosina 2002-2009.
Hélène Berr
Hélène Berr (27. maaliskuuta 1921 Pariisi – huhtikuu 1945 Bergen-Belsenin keskitysleiri) oli ranskanjuutalainen nainen, joka dokumentoi elämäänsä natsimiehityksen aikaisessa Ranskassa. Postuumisti julkaistun päiväkirjan ansiosta häntä kutsutaankin kotimaassaan ”Ranskan Anne Frankiksi”. Päiväkirja julkaistiin Ranskassa vuonna 2008. Suomeksi se julkaistiin Erkki Jukaraisen kääntämänä 2009. Berrin sukulaisten suostumuksella päiväkirjan alkuperäiskappale lahjoitettiin Shoah-museoon.
Berr aloitti päiväkirjan pitämisen 7. huhtikuuta 1942. Hän keskeytti kirjoittamisen 28. marraskuuta 1942 ja jatkoi vasta 25. elokuuta 1943. Viimeinen merkintä on päivätty 15. helmikuuta 1944. Berr antoi päiväkirjansa sivuja säännöllisesti Andrée Bardiaulle, joka oli työskennellyt perheen palveluksessa vuosikymmeniä. Bardiau luovutti päiväkirjan Berrin toiveen mukaisesti sodan jälkeen Jean Morawieckille, joka oli Berrin sulhanen.
Hélène Berrin vanhemmat olivat Antoinette (o.s. Rodrigues-Ély) ja Raymond Berr. Pariskunnalle syntyi viisi lasta: Jacqueline vuonna 1915 (hän kuoli tulirokkoon kuusivuotiaana), Yvonne 1917, Denise 1919, Hélène 1921 ja Jacques 1922. Myös Antoinetten äiti Berthe Rodrigues-Ély asui Pariisissa, ja Hélène vieraili usein hänen luonaan. Sulhaseensa Jean Morawieckiin Berr tutustui yliopistolla.
Hélène Berr kävi lukion Boutet de Monvelin yksityiskoulussa. Hän suoritti ylioppilastutkinnon latinan ja kielten opintosuunnasta vuonna 1937 ja filosofiasta 1938. Molemmista hän sai yleisarvosanan ”kiitettävä”. Vuosina 1940–1941 Berr suoritti Sorbonnen yliopistossa alemman kandidaatin tutkinnon englannin kielestä ja 1942 ylemmän tutkinnon englannin kielestä ja kirjallisuudesta. Hän jatkoi yliopisto-opintojaan mahdollisuuksien mukaan koko sodan ajan pidätykseensä saakka.
Hélène Berr ja hänen vanhempansa pidätettiin kotonaan 8. maaliskuuta 1944 aamulla kello 7.30. Heidät vietiin ensin vankilaan Drancyyn. 27. maaliskuuta heidät karkotettiin. Raymond Berr joutui Auschwitz III-Monowitz -leiriin, missä hänet surmattiin syyskuussa 1944. Antoinette Berr kuoli kaasukammiossa toukokuussa 1944. Hélène Berr siirrettiin muiden vankien mukana Auschwitzin evakuoinnin yhteydessä Bergen-Belsenin leiriin tammikuussa 1945. Hän menehtyi kovakouraisen kohtelun ja lavantautiepidemian seurauksena vain muutamia päiviä ennen leirin vapauttamista huhtikuussa 1945.
TI-85
TI-85 on Texas Instrumentsin valmistama graafinen ohjelmoitava laskin, jota alettiin valmistaa vuonna 1992.
TI-85 oli kaiken kaikkiaan toinen Texas Instrumentsin tuottama graafinen laskin, ensimmäinen on TI-81. Vuonna 1997 julkaistu malli TI-86 syrjäytti TI-85:n.
HMS Bellona (63)
HMS Bellona (viirinumero 63) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan (modifioitu Dido-luokka) ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Bellona" tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista osana vuoden laivaston 1939 hätäohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 29. lokakuuta 1943.
"HMS Bellona" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon ja sen tehtävänä oli Kanaalin valvonta. Alus liitettiin kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousun reserviin ja heinäkuussa se oli suojaamassa saksalaista taistelulaiva "Tirpitziä" vastaan hyökännyttä tukialusosastoa. Alus palasi elokuussa Kanaalin valvontaan hyökäten Biskajanlahdella ja Bretagnen rannikolla saksalaisia rannikkosaattueita vastaan.
"HMS Bellona" siirrettiin sodan loppuajaksi suojaamaan Jäämeren saattueita, tukialusrynnäköitä Norjan rannikolle, kunnes alus siirrettiin Kööpenhaminaan Saksan antautuessa toukokuussa 1945. Alukselle oli huhtikuussa lisätty kahdeksan yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä.
Sodan loputtua "HMS Bellona" liitettiin 10. Risteilijäviirikköön, kunnes alus lainattiin 1946 Uuden-Seelannin laivastolle. Alus palasi 1956 Kuninkaallisen laivaston valvontaan, kun "HMS Royalist" siirrettiin Uuden-Seelannin laivastolle. Alus saapui 5. helmikuuta 1958 T W Wardille Briton Ferryyn romutettavaksi.
HMS Spartan (95)
HMS Spartan (viirinumero 95) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan (modifioitu Dido-luokka) ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Spartan" tilattiin Vickers Armstrongin Barrow-in-Furnessin telakalta osana vuoden laivaston 1939 hätäohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 10. tammikuuta 1943.
"HMS Spartan" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, jossa se palveli Välimerelle siirtoon saakka. Alus osallistui Anzion maihinnousuun, jossa siihen osui 29. tammikuuta 1944 Hs293 liitopommi aluksen ollessa ankkurissa Anzion sillanpään edustalla. Osuman seurauksena alus upposi.
HMS Black Prince (81)
HMS Black Prince (viirinumero 81) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan (modifioitu Dido-luokka) ilmatorjuntaristeilijä.
Alus tilattiin Belfastista Harland and Wolffilta osana vuoden laivaston 1939 hätäohjelmaa. Sen köli laskettiin 1. joulukuuta 1939 telakkanumerolla 1 049 ja alus laskettiin vesille 27. elokuuta 1942. Alus otettiin palveluskäyttöön reilua vuotta myöhemmin 30. marraskuuta 1943.
"HMS Black Prince" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, jossa se suojasi Jäämeren saattueita,kunnes alus siirrettiin etelämmäs valmistautumaan maihinnousuun Euroopan mantereelle. Valmistautumisaikana alus suoritti iskuja saksalaisia rannikkosaattueita vastaan. Alus oli 26. huhtikuuta 1944 vastaisena yönä hävittäjien tukemana Bretagnen rannikolla taistelussa, jossa upotettiin Saksan laivaston torpedovene "T29" ja vaurioitettiin "T24":ää ja "T27":ää.
"HMS Black Prince" kuului Normandian maihinnousussa Utah Beachia tukevaan Force A:han. Alus siirrettiin elokuussa Välimerelle tukemaan maihinnousua Etelä-Ranskaan, mistä se siirrettiin Aegean merelle, kunnes lokakuussa se sai siirron Itä-Intian laivastoon.
"HMS Black Prince" suojasi tukialusrynnäköitä Sumatralle ja Malesiaan japanilaisten öljyntuotantoalueita ja lentokenttiä vastaan. Alus liitettiin 16. tammikuuta 1945 Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon, jonka mukana se osallistui Okinawan ympäristön taisteluihin sekä Japanin kotisaarten pommituksiin ennen siirtoaan Hongkongiin.
"HMS Black Prince" oli syyskuussa osastossa, joka palautti Hongkongin Britannian valvontaan. Japanin antauduttua alus pysyi Kauko-Idässä, kunnes se lainattiin 1946 Uuden Seelannin laivastolle.
"HMS Black Prince" palasi 1. huhtikuuta 1962 modernisoimattomana Kuninkaallisen laivaston valvontaan. Alus myytiin romutettavaksi maaliskuussa 1962 ja se hinattiin 5. huhtikuuta Aucklandista. Alus saapui toukokuussa Mitsui and Companylle Osakaan Japaniin romutettavaksi.
HMS Royalist (89)
HMS Royalist (viirinumero 89) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan (modifioitu Dido-luokka) ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Royalist" tilattiin Scotts Shipbuilding and Engineering Companylta osana vuoden laivaston 1939 hätäohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 10. syyskuuta 1943.
Alus muutettiin välittömästi palvelukseen oton jälkeen Saattuetukialusryhmän lippulaivaksi ja samalla sille asennettiin kaksi kaksiputkista ja neljä yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä jo asennettujen tykkien lisäksi.
"HMS Royalist" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon Jäämeren saattueiden suojaksi. Alus oli myös suojaamassa tukialusten suorittamia hyökkäyksiä Norjan rannikolla piileksivää saksalaista taistelulaivaa "Tirpitziä" vastaan. Alus siirrettiin elokuussa 1944 Välimerelle osallistumaan Etelä-Ranskan maihinnousuun osana tukialusryhmä TF88.1:tä.
"HMS Royalist" yhdessä "HMS Teazerin" kanssa upottivat 15. syyskuuta saksalaiset kuljetusalukset "KT4":n ja "KT26":n Spathan niemimaan edustalla. Alus siirrettiin Aegean merelle, kunnes loppuvuodesta 1944 se siirrettiin Itä-Intiaan.
"HMS Royalist" oli huhtikuussa 1945 21. Saattuetukialusviirikön lippulaivana tukemassa Rangoonin maihinnousua sekä toukokuussa osastossa, joka epäonnistui estämään japanilaiset risteilijöiden ja hävittäjien evakuoinnin Andamaaneilta. Sodan lopun alus suojasi tukialusrynnäköitä Itä-Intian ja Sumatran kohteisiin.
Sodan päätyttyä alus siirrettiin Englantiin reserviin. Alukselle tehtiin 1954 modernisointi, joka valmistui huhtikuussa 1956, minkä jälkeen alus palvelukseen otettaessa siirrettiin 9. heinäkuuta Uuden Seelannin laivastolle.
"HMNZS Royalist" poistettiin palveluksesta 4. kesäkuuta 1966 ja palautettiin Royal Navylle 1967. Alus myytiin marraskuussa Nissho Companylle Japaniin ja hinattiin 31. joulukuuta Aucklandista määränpäänä Osaka.
HMS Diadem (84)
HMS Diadem (viirinumero 84) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Bellona-luokan (modifioitu Dido-luokka) ilmatorjuntaristeilijä. "HMS Diadem" tilattiin Hawthorn Leslie and Companyltä osana vuoden laivaston 1939 hätäohjelmaa ja se otettiin palveluskäyttöön 6. tammikuuta 1944.
"HMS Diadem" liitettiin palvelukseen otettaessa Kotilaivastoon, jonka mukana se suojasi vuoden alkupuolella Jäämeren saattueita sekä otti osaa saksalaista taistelulaiva "Tirpitziä" vastaan tehdyn tukialusrynnäkön suojamiseen. Alus siirrettiin kesäkuussa Normandian maihinnousun Juno Beachia tukevaan Force E:hen. Maihinnousun jälkeen alus osallistui saksalaisten rannikkosaattueiden häirintään ja tuhoamiseen Bretagnen rannikolla. Alus upotti 12. elokuuta La Rochellen edustalla yhdessä hävittäjien kanssa saksalaisen "Sperrbrecher 7:n".
"HMS Diadem" palasi syyskuussa pohjoisille merialueille suojaamaan saattueita sekä iskuja Norjan rannikolle. Aluksen suorittaessa 28. tammikuuta 1945 iskua rannikkoliikennettä vastaan yhdessä "HMS Mauritiuksen" kanssa. Alukset kohtasivat kolme saksalaista hävittäjää vaurioittaen "Z31":ä.
"HMS Diadem" kuului sodan loppumiseen saakka 10. Risteilijäviirikköön ja sodan loputtua palveli edelleen Kotilaivastossa vuoteen 1950.
Alus siirrettiin huollettavaksi ja myytiin 1956 Pakistanin laivastolle. Alus luovutettiin 5. heinäkuuta 1957 ja nimettiin "Baburiksi". Alus muutettiin koululaivaksi 1961.
Siltakatu (Joensuu)
Siltakatu on Joensuun pääkatu. Se johtaa rautatieasemalta ja Joensuun ensimmäisiltä Pielisjoen ylittäviltä silloilta, Itäsillalta ja Länsisillalta, kaupungin keskustan läpi Siilaiselle asti.
Siltakadun varrella on eteläpuolella:ja pohjoispuolella:Länsikadun jälkeen Siltakatu jatkaa Länsikadun koulun vieritse, Itä-Suomen yliopiston Joensuun kampuksen läpi sekä Linnunlahden ja Otsolan kaupunginosien välistä. Tämä entinen Kuopiontien osuus nimettiin Siltakadun jatkeeksi 2000-luvulla. Katu päättyy Siilaisen liittymään.
Poikkikatuja ovat joelta päin luettuna Rantakatu, Torikatu, Kauppakatu, joka on myös kävelykatu, Kirkkokatu, Koulukatu, Kalevankatu, Merimiehenkatu, Sepänkatu ja Länsikatu.
Siltakatu on bulevardi, jota reunustavat lehmusrivistöt. Siltakatu on myös Joensuun ensimmäinen asfalttipäällysteen saanut katu: siltojen välinen osuus, silloinen Saarikatu, sai päällysteen vuonna 1955 ja Siltakadun itäpää 1957.
Siltakatu oli vuosina 2004-2016 kahden korttelin matkalla Torikadun ja Kirkkokadun välillä joukkoliikennekatuna. . Tällä matkalla pohjoisenpuoleiset jalkakäytävät ovat lämmitettyjä. Joulukuussa 2018 osuus valmistui kävelykaduksi.
Rantakadun risteykseen tuli Joensuun ensimmäiset liikennevalot vuonna 1967. Risteys muutettiin liikenneympyräksi 2016. Liikennevaloja on Koulukadun, Kalevankadun (2007) ja Länsikadun risteyksissä sekä Kuopiontielle johtavassa päässä. Kadun etuajo-oikeus vaihtelee risteyksittäin: Torikadun ja Kirkkokadun risteykset ovat tasa-arvoisia, Koulukadun risteyksessä Siltakatua ajaville on kärkikolmio, muissa risteyksissä Siltakatu on etuajo-oikeutettu.
Kadun etelälaidalla kulkee koko matkalla pyörätie. Pohjoispuolella pyörätie on merkitty vain kolmen korttelin matkalle, Rantakadun ja Kirkkokadun välille.
Siltakatu-nimisiä katuja on 20:ssä Suomen kaupungissa.
Mayawati
Mayawati (, s. 15. tammikuuta 1956 Delhi, Intia) on intialainen poliitikko ja Uttar Pradeshin pääministeri. Hän on ollut pääministeri aiemmin kolme muuta lyhyttä kautta, mutta puolueella on osavaltiossa ehdoton enemmistö. Hän on suurin veronmaksaja niistä intialaisista poliitikoista, jotka maksavat veronsa rupioissa, 26 crorea vuonna 2007–2008..
Mayawati on noussut kastittomana dalitina Intian väkirikkaimman osavaltion Uttar Pradeshin pääministeriksi. Hän on opiskellut oikeustiedettä ja kasvatustieteitä yliopistotasolla kastittomien kiintiöpaikalla. Hän oli ensin opettajana mutta pyrki politiikkaan ja ryhtyi 1980-luvun puolivälissä täysipäiväiseksi poliitikoksi.
"Kastittomien kuningattareksi" kutsuttu Mayawati on pyrkimässä Intian parlamenttivaaleissa valtakunnan politiikkaan, ja esiin on nostettu myös pääministerin tehtävä, mutta ainakin hänen puolueensa BSP:n ennakoidaan nousevan aluepuolueiden tuella kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi.
Intian parlamentti
Intian parlamentti on kaksikamarinen. Sen ylähuone on Rajya Sabha, osavaltioiden neuvosto, jossa on korkeintaan 250 jäsentä, joista presidentti nimittää 12. Muut jäsenet ovat osavaltioiden ja territorioiden nimittämiä niiden asukaslukujen suhteessa. Edustajien kausi on kuusi vuotta, ja kolmannes nimitetään uudelleen kahden vuoden välein. Rajya Sabha on jatkuvasti koolla, eikä sitä voi hajottaa. Varapresidentti on Rajya Sabhan puhemies. Alahuoneen edustajat valitsevat ylähuoneeseen pääsevät edustajat epäsuorilla vaaleilla käyttäen suhteellista vaalitapaa.
Alahuoneen eli Lok Sabhan (kansan neuvosto) jäsenet valitaan suoralla kansanvaalilla. Lok Sabhan suurin jäsenmäärä on 552, joista 530 edustaa osavaltioita ja 20 territorioita niiden väkilukujen suhteessa, ja presidentti nimittää kaksi edustamaan englantilaisperäisiä kansalaisia, jos he eivät muuten saa riittävää edustusta. Osa paikoista on varattu eri kasteille ja heimoille. Lok Sabha valitaan viiden vuoden välein. Se kokoontuu kolme kertaa vuodessa budjetti-istuntoon helmikuusta toukokuuhun, monsuuni-istuntoon heinäkuusta syyskuuhun ja talvi-istuntoon marraskuusta joulukuuhun.
Intian parlamenttivaalit ovat maailman suurimmat vaalit. Ne kestävät viisi viikkoa. Vuonna 2014 äänioikeutettuja on 815 miljoonaa.
Suurimman osan itsenäisen ajan historiasta Intiaa on johtanut Intian kongressipuolue (Indian National Congress Party; INC). Tällä hetkellä se ei ole vallassa.
Vuoden 2014 parlamenttivaalit alkoivat 7. huhtikuuta 2014.
Puolueet ovat liittoutuneet kolmeksi pääliittoumaksi, joista hallitusvastuussa on Yhdistynyt edistyksellinen allianssi (United Progressive Alliance), johon kuuluvat Kongressipuolue liittolaisineen, joista merkittävimpiä ovat Dravida Munnetra Kazhagam ja Rashtriya Janata Dal.
Bharatiya Janata Party liittolaisineen, kuten Shiv Sena ja Biju Janata Dal muodostaa oikeisto-opposition Kansallinen demokraattinen allianssi (National Democratic Alliance). Kolmas ryhmä on vasemmistorintama (Left Front), johon kuuluvat kaksi merkittävintä kommunistista puoluetta ja muutamia muita.
Ei-parlamentaariseen vaikuttamiseen uskovat maolaississit, naxaliitit pitävät hallussaan ns. punaista käytävää aina Nepalin rajalta maan eteläosaan ja ovat tehneet hyökkäyksiä muun muassa poliisiasemia vastaan. Toinen merkittävä hallitusta vastaan taisteleva liike ovat Pakistanin tukeva Kashmirin muslimikapinalliset.
Jack Off Jill
Jack Off Jill on 1992 perustettu yhdysvaltalainen goottirockyhtye. Yhtye julkaisi kaksi albumia ennen kuin lopetti toimintansa vuonna 2000. "Sexless Demons and Scars" ilmestyi 1997 ja "Clear Hearts Grey Flowers" julkaistiin 2000. Yhtyeen laulaja Jessicka perusti myöhemmin uuden yhtyeen Scarling.:n.
Vuonna 2015 yhtye ilmoitti palaavansa yhteen yhden keikan ajaksi.
HMS Hermione (1893)
HMS Hermione oli Britannian kuninkaallisen laivaston Astraea-luokan panssarikansiristeilijä. Alus palveli ensimmäisessä maailmansodassa. Alus nimettiin uudelleen vuonna 1922 TS "Warspiteksi" ja se romutettiin vuonna 1940.
Alus tilattiin Devonportin telakalta ja sen köli laskettiin joulukuussa 1891. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1893 ja se otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1896.
Alus oli vuonna 1906 palveluksessa olevassa reservissä Portsmouthissa, josta se siirrettiin seuraavana vuonna huollettavaksi. Huollon jälkeen alus siirrettiin huhtikuussa täydellä miehistöllä varustettuna Kapkaupungin asemalle. Alus ajoi 14. helmikuuta 1909 matalikolle Zanzibarin edustalla, mutta alus saatiin uudelleen kelluvaksi. Se ei kärsinyt onnettomuudessa pahoja vaurioita.
Kesäkuussa 1909 alus palasi Portsmouthiin ja se liitettiin heinäkuussa Kotilaivaston 3. viirikköön. Alus ajoi 6. elokuuta matalikolle Killingholmenin edustalla Humberissa, mutta se kellui kahdeksan tuntia myöhemmin. Alus palasi palvelukseen kesäkuussa 1910 ja se varustettiin syyskuussa jälleen täydellä miehistöllä lentokoneiden kokeilemiseksi sotalaivoilla Barrowissa. Testien päätyttyä tammikuussa 1912 alus siirrettiin 4. Viirikköön.
Alus palasi huollosta palvelukseen heinäkuussa 1913 ja se siirrettiin Länsi-Atlantille vapauttamaan "HMS Melpomene". "HMS Bristol" vapautti heinäkuussa 1914 aluksen, minkä jälkeen se poistettiin palveluksesta. Elokuussa 1914 alus siirrettiin Southamptonin vartioalukseksi, mistä tehtävästä se siirrettiin joulukuussa 1916 moottoritorpedoveneiden lippulaivaksi. Uudessa tehtävässään alus palveli aina vuoteen 1919.
Alus myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1921, mutta se myytiin vuonna 1922 uudelleen Marine Societylle, joka nimesi joulukuussa 1922 aluksen TS "Warspiteksi". Alus myytiin lopullisesti romutettavaksi syyskuussa 1940.
Chickenman
Chickenman on yhdysvaltalainen Dick Orkinin vuonna 1966 luoma radiokuunnelmasarja. Sarja parodioi tuolloin suosittua televisiosarjaa Batman ja sen nimiroolissa esiintyi Dick Orkin. Jaksot olivat kestoltaan 2 ja puoli minuuttia, ja niitä esitettiin päivittäin. Kaikkiaan jaksoja tehtiin 273 kappaletta.
Sarjaa esitettiin alun perin chicagolaisella WCFL-radioasemalla, ja myöhemmin sitä on esitetty syndikoituna yli 3 000 eri kaupungissa Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa. Lisäksi sitä on kuultu Yhdysvaltain puolustusvoimien radion ja XM Satellite Radion välityksellä.
Selkähiiri
Selkähiiri on apuväline, jolla mitataan selkärangan asentoa ja liikkeitä. Laitetta käytetään terveydenhuollossa hoidon tulosten seurannassa ja myös työterveydenhuollossa. Se on kehitetty Münchenin yliopistossa ja todettu tarkkuudeltaan lähes verrattavaksi röntgeniin, jota sillä ei kuitenkaan korvata.
Arvi Kemppi
Arvi Kemppi (1931 Himakkala, Toksova, Neuvostoliitto – 2. lokakuuta 2008 Espoo) oli Inkerin kansallislaulaja ja inkeriläissyntyinen suomalainen laulutaiteilija. Kemppi levytti ennen kuolemaansa albumillisen inkeriläisiä kansanlauluja, joita hän oli esittänyt vuosien mittaan eri kulttuuritapahtumissa, mutta myös metroasemilla ja kauppakeskuksissa. Hän oli Suomessa usean kuoron jäsen ja kuului Neuvostoliitossa asuessaan lähes 30 vuotta Puna-armeijan kuoroon. Helsingissä hän toimi Suomen ainoan inkeriläisen Tuulistullaa -kansanperinneryhmän taiteellisena johtajana 2000-luvulla.
Syntyjään inkeriläinen Kemppi joutui 1942 lapsena perheensä kanssa karkotetuksi Siperiaan. Eläkkeelle jäätyään hän muutti 1990-luvulla Suomeen. Levyn tuottajat Roope Ahola ja Antero Priha löysivät Kempin sattumalta Helsingistä Hakaniemen torilta, jossa hän esitti lauluja nauhalta tulleen haitarimusiikin säestyksellä.
Arvi Kemppi esiintyi myös Parhaan dokumentin Jussin voittaneessa dokumenttielokuvassa Kansakunnan olohuone.
Monster.fi
Monster (vuoteen 2004 asti "Jobline.fi") on Internetissä toimiva työnhakupalvelu. Suomessa Monsterin omistajia ovat Alma Media ja yhdysvaltalainen Monster Worldwide. Monsterin kautta voi hakea työtä tai työntekijöitä yli 60 maasta. Käyttäjätilin luoneet saavat käyttöönsä mm. työpaikkavahdin sekä henkilökohtaisen työnhaun sivun, jossa voi ylläpitää omaa CV:tään ja avata sen halutessaan myös työnantajien nähtäväksi.
Elokuussa 2016 yhdysvaltalaisen Monster Worldwide Inc. -yhtiön ilmoitti ostavansa hollantilainen henkilöstöhallintayhtiö Randstad.
Sääksjärvi (Jyväskylä)
Sääksjärvi on pieni, saareton ja kirkasvetinen järvi Jyväskylän ja Muuramen rajalla. Se sijaitsee pääosin Jyväskylässä, ja sen länsirannalla kulkee rautatie. Koillisrannalla on uimaranta. Itärannalla on omakotitaloja, joista yksi on Alvar Aallon suunnittelema pyöreä talo. Etelärannalla Jyväskylän ja Muuramen rajalla on kesämökkejä.
Ennen kuin Keski-Suomen lääni aloitti toimintansa 1960, Sääksjärvi sijaitsi Vaasan ja Hämeen läänien rajalla, sillä Jyväskylän maalaiskunta, johon Sääksjärven nykyään Jyväskylään kuuluva osa kuului ennen vuotta 1965, kuului Vaasan lääniin, mutta Muurame Hämeen lääniin.
Sääksjärvi laskee Hinkanjärven eli Hinkanlammen sekä Ahvenlammen kautta Päijänteeseen.
Reston
Reston on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Reston sijaitsee Yhdysvaltojen pääkaupungin Washington DC:n metropolialueella, Fairfaxin piirikunnassa Washingtonin länsipuolella.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan Restonissa oli 56 407 asukasta. Restonin keskustassa oleva Reston Town Center on liike-elämän keskus, jossa on runsaasti ravintoloita, toimistoja sekä myymälöitä.
2010-luvulla Movoto-kiinteistövälitysyhtiö valitsi Restonin Washingtonin pääkaupunkiseudun 14. parhaaksi asuinalueeksi.
Benga (artisti)
Benga (oikealta nimeltään Adegbenga Adejumo, s. 28. marraskuuta 1986 Lontoo, Britannia) on brittiläinen dubstep-tuottaja. Benga oli ensimmäisiä tuottajia, jotka levyttivät dubstepia 2000-luvun alussa. Benga levyttää Tempalle ja Big Apple Recordsille. Benga muodostaa Skreamin ja Artworkin kanssa Magnetic Man -nimisen dubstep-tuotantoryhmän.
Vavožin piiri
Vavožin piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 679 neliökilometriä. Vuonna 2010 asukkaita oli 16 351 henkeä. Piiriin kuuluu 10 maalaiskuntaa. Hallinnollinen keskus on Vavožin kylä.
Piiri sijaitsee Udmurtian länsiosassa. Seudun läpi virtaa Vala-joki. Luoteessa se rajoittuu Sjumsin, koillisessa Uvan, kaakossa Možgan ja lounaassa Kiznerin piireihin sekä lännessä Kirovin alueeseen.
Pinta-alasta 56 % on metsää ja 41 % on maatalousmaata. Hyötykaivannaisista taloudellista merkitystä on turpeella. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Iževskiin 133 kilometriä.
Väestöstä 56,6 % on udmurtteja ja 39,4 % venäläisiä.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan viljelyyn. Teollisuus tuottaa puu- ja sahatavaraa sekä turvetta.
Nurmijärven Jalkapalloseura
Nurmijärven Jalkapalloseura eli NJS on vuonna 2004 perustettu nurmijärveläinen jalkapalloseura. Seura syntyi vuonna 2004 Nurmijärven Natevan ja FC Nurmijärven (ent. Nurmijärven Nappulaliiga NNL) yhdistyessä. NJS:n edustusjoukkue nousi kaudeksi 2018 Kakkoseen. Edellisen kerran NJS oli pelannut Kakkosessa kaudella 2015.
NJS:n edeltäjä Nateva pelasi korkeimmillaan Kakkosessa kaudella 2001.
Nurmijärven Jalkapalloseura toimii muun muassa Klaukkalan urheilualueella sekä Rajamäen urheilupuistossa.
NJS pyrkii profiloitumaan kasvattajaseuraksi ja sillä onkin runsaasti joukkueita eri ikäluokissa. NJS valittiin vuonna 2011 yhdeksi Osoitteena Futis - tyttöjalkapallon seurakehityshankkeen seuraksi. NJS:lle myönnettiin elokuussa 2016 Valon ja Palloliiton Sinettiseura-tunnus laadukkaasta lasten ja nuorten jalkapalloharrastuksen tuottamisesta. Joitakin NJS:n pelaajia on viime vuosien aikana päässyt pelaamaan nuorisomaajoukkueissakin.
J. W. Snellman G:son
Johan Wilhelm Snellman G:son (Gerhardsson) (27. huhtikuuta 1809 Suomussalmi – 4. tammikuuta 1881 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppaneuvos, sahanomistaja, laivanvarustaja ja tervaporvari, joka perusti Ouluun "J. W. Snellman G:sonin kauppahuoneen". Hänen serkkunsa oli J. V. Snellman.
Snellmanin isä oli Suomussalmen ja vuodesta 1811 Utajärven kappalaisena toiminut Johan Gerhard Snellman (1769–1821) ja äiti Charlotta Fredrika Planman. Isänsä kuoltua 1821 Snellman joutui muuttamaan sukulaistensa luo Ouluun ja aloittamaan jo 12-vuotiaana uran kauppa-apulaisena Kokkolassa. Snellman lähti merille 16-vuotiaana ja hänestä tuli merikapteeni 1832. Samana vuonna hän asettui asumaan Uuteenkaarlepyyhyn toimien siellä laivuriporvarina.
Vuonna 1841 Snellman muutti kauppiaaksi Ouluun, jonne hän perusti seuraavana vuonna toiminimi J. W. Snellman G:son:in. Se harjoitti sahaustoimintaa, puutavaran ja tervan vientiä sekä laivanvarustusta. Yrityksen toimintaa johdettiin Kirkkokadun ja Albertinkadun kulmassa sijainneesta Snellmanin talosta, joka toimi myös Snellmanin perheen kotina. Snellmanin kauppahuone ohitti 1860-luvulla toisen oululaisen Bergbomin kauppahuoneen johtavana tervanviejänä. Snellmanin kuollessa kauppahuoneen varallisuus oli noin 1,3 miljoonaa markkaa (5 miljoonaa euroa).
Vuosina 1858–1860 Snellman G:son rakennutti yhdessä oululaisten J. G. Bergbomin, F. Granbergin, Fr. J. Frantzenin ja P. Hedmanin kanssa Suomen ensimmäisen höyrysahan Iin Kestilään. Hän perusti 1878 myös toisen höyrysahan Toppilaan.
Snellman G:son sai kauppaneuvoksen arvon 1859. Hän oli Oulun kaupungin edustajana ns. tammikuun valiokunnassa 1862 ja mukana porvarissäädyn edustajana vuoden 1867 valtiopäivillä. Snellman kuului myös moniin senaatin perustamiin komiteoihin ja oli aktiivisessa kirjeenvaihdossa serkkunsa J. V. Snellmanin kanssa, saaden tältä muun muassa etukäteen tietoa Suomen markan käyttöönoton ajankohdasta. Vuonna 1880 hän oli yksi liberaalisen puolueen ohjelman allekirjoittajista.
Snellman meni naimisiin 1840 Oulun kaupungin rahastonhoitajan Johan Herman Enbomin tyttären Jeanette Enbomin kanssa (k. 1878), jonka äidinisä oli ollut säveltäjänä tunnettu lääninkamreeri Erik Tulindberg. Heidän pojistaan Albert Oskar Snellman (1844–1894) ja Karl August Snellman (1849–1920) toimivat vuorostaan Snellmanin kauppahuoneen johdossa isänsä jälkeen. He olivat mukana perustamassa yhdessä muiden oululaisten kauppahuoneiden kanssa Kemi Oy:tä 1893 ja Ab Uleå Oy:tä 1912.
J. W. Snellman G:sonilla ja Jeanette Enbomilla oli kaikkiaan yhdeksän lasta:
Alicia Sacramone
Alicia Marie Sacramone (s. 3. joulukuuta 1987 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija, olympimitalisti ja maailmanmestari.
Sacramone saavutti Yhdysvaltain joukkueessa joukkuekilpailun olympiahopeaa Pekingistä 2008. Lisäksi hän oli hypyssä neljäs ja sijoittui puomin karsinnassa neljänneksi, mutta putosi loppukilpailusta maakiintiön vuoksi. Maailmanmestaruuskilpailuista Sacramone on voittanut kymmenen mitalia, joista neljä kultaista.
Bostonissa syntynyt Sacramone valmistui Winchester High Schoolista. Hän pitää telinevoimistelun lisäksi tanssista.
Seinäjärvi
Seinäjärvi on kylä Alavuden kaupungissa Etelä-Pohjanmaalla. Seinäjärvi kuuluu virallisesti Sulkavankylään.
Seinäjärven kylä sijaitsee Alavuden etelälaidalla Etelä-Pohjanmaan ja Pirkanmaan rajalla. Paikka on keskeinen, kun noin 30 kilometrin säteellä ovat Alavus, Virrat, Seinäjoki (aiemmin Peräseinäjoki) ja Kihniö. Palveluita ovat ulkoilureitistö, kota, uimaranta ja kylätalo urheilukenttineen. Kylässä on käytössä verkko-osuuskunta Kuuskaistan valokuidulla toimiva monipalveluverkko.
Niccolò Canepa
Niccolò Canepa (s. 14. toukokuuta 1988 Genova) on italialainen ratamoottoripyöräilijä. Hän ajoi kaudella 2009 MotoGP:ssä Ducatin satelliittitallissa Pramac Racingissä ja kaudella 2010 hän siirtyi uuteen Moto2-luokkaan. Hänen tallikaverinaan on sanmarinolainen Alex de Angelis.
Stefanus
Stefanus tai "Stephanus" on latinalainen miehen nimi, kreikkalaisperäisen Stefanos (Στεφανος) -nimen latinalainen muoto. Nimen vastineita eri kielissä ovat esimerkiksi suomalaiset Tapani, Tahvo ja Teppo, ruotsalaiset "Stefan" ja "Staffan", englantilaiset "Steven", "Stephen" ja "Stephan" sekä ranskalainen "Étienne".