hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jindain kasvitieteellinen puutarha
Jindain kasvitieteellinen puutarha () on kasvitieteellinen puutarha Japanissa, Tokion metropolin Chōfun kaupungissa. Se sijaitsee Jindai-jin buddhalaisen temppelin vieressä. Puutarhan pinta-ala on noin 488 000 m², ja se on jaettu kasvilajeittain 30 lohkoon. Sinne on istutettu 100 000 puuta tai pensasta, jotka kuuluvat 4 800 eri lajiin.
Puutarhassa voi jokaisena vuodenaikana nähdä paljon kukkivia eri lajeja kuten luumuja, kirsikoita, atsaleoja, kanukoita, pioneja, ruusuja ja sinisateita eli wisterioita. Siellä on myös vesikasvien kosteikkoalue, jossa viljellään muun muassa iiriksiä.
Puutarhan alue toimi aiemmin taimitarhana, jossa kasvatettiin puita Tokion kaduille. Toisen maailmansodan jälkeen se avattiin yleisölle Jindain viheralueena (). Kasvitieteellinen puutarha siitä tehtiin vuonna 1961. Puutarhaan rakennettiin suuri trooppisten kasvien kasvihuone vuonna 1984 ja Tokion alueen lajiston suojelua varten kasvilajien monimuotoisuuden keskus vuonna 2012.
Katie Swan
Katie Swan (s. 24. maaliskuuta 1999 Bristol) on brittiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan WTA-listan sijalla 206 kesäkuussa 2018.
Swan sai Wimbledonissa 2016 villin kortin pääsarjaan. Hän sai villin kortin myös vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan.
Wimbledonin tennisturnaus 2018 – naisten nelinpeli
Jekaterina Makarova ja Jelena Vesnina olivat puolustava mestaripari, mutta Vesnina ei osallistunut tänä vuonna. Makarova pelasi Vera Zvonarjovan kanssa, ja he hävisivät toisella kierroksella parille Elise Mertens ja Demi Schuurs.
Barbora Krejčíková ja Kateřina Siniaková voittivat mestaruuden.
Wimbledonin tennisturnaus 2018 – sekanelinpeli
Jamie Murray ja Martina Hingis olivat puolustava mestaripari, mutta Hingis lopetti viime kauteen ja Murray pelasi tänä vuonna Viktoryja Azarenkan parina. Alexander Peya ja Nicole Melichar voittivat mestaruuden päihittämällä loppuottelussa Murrayn ja Azarankan.
Göran Widmark
Göran Widmark (28. tammikuuta 1910 Jukkasjärvi, Ruotsi – 13. tammikuuta 1982 Hedemora, Ruotsi) oli ruotsalainen pappi ja virsirunoilija. Hänen sanoittamansa virsi "I tro under himmelens skyar" (virren numero Suomen ruotsinkielisessä virsikirjassa: 427) on suomentanut Niilo Rauhala ja virsi alkaa sanoin: Myös isämme uskoivat ennen (virsi 187).
Mini Hatch
Mini Hatch (Yhdysvalloissa Mini Hardtop) on BMW:n omistaman Minin vuodesta 2000 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka on seuraaja vuosina 1959–2000 valmistetulle alkuperäiselle Minille. Mallia valmistetaan hatchback- ja cabriolet-korimalleina.
Ensimmäinen uusi Mini esiteltiin vuoden 2000 lopulla. Malleja olivat Mini One sekä urheilullisemmat Mini Cooper ja Cooper S. Vuonna 2004 esiteltiin lisäksi avomalli.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Mini One sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Minin 1,4- ja 1,6-litraiset bensiinimoottorit kuuluivat Chryslerin ja BMW:n omistaman Rover Groupin yhteistyössä kehittämään Tritec-sarjaan. Dieselmoottori oli 1,4-litrainen ja peräisin Toyotalta.
Toisen sukupolven Mini Hatch esiteltiin vuoden 2006 lopulla, eikä sen muotoilussa tapahtunut merkittäviä muutoksia. Pituudeltaan auto kasvoi kuusi senttimetriä edeltäjäänsä verrattuna. Toisen sukupolven malliin perustuvat myös farmarimalli Mini Clubman, crossover-mallit Countryman ja Paceman sekä kaksioviset Coupé ja Roadster.
Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä Mini Cooper sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Avomalli esiteltiin Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2009. Se pysyi mallistossa vuoteen 2015 saakka, vaikka hatchbackin tuotanto päättyikin vuonna 2013.
Kolmannen sukupolven Mini Hatch esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2013 lopulla. Se kasvoi pituutta 98 millimetriä kokonaispituudeltaan ja 28 millimetriä akseliväliltään. Uusi Mini oli ensimmäinen malli, joka perustui BMW:n modulaariselle UKL-pohjalevylle. Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014 esiteltiin ensimmäistä kertaa mallin historiassa viisiovinen korimalli.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Mini Cooper sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Vuonna 2018 malli koki pieniä muutoksia sekä sisä- että ulkopuolella. Uusia varusteita ovat esimerkiksi LED-matriisivalot ja 6,5 tuuman kosketusnäyttö. Takavaloihin tuli uusi Union Jack -ilme. Lisäksi värivalikoimaa päivitettiin.
Élie Okobo
Élie-Franck Okobo (s. 23. lokakuuta 1997 Bordeaux) on ranskalainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaava Okobo edusti vuodet 2015–2018 kotimaansa Pau-Orthezia jossa osallistui myös FIBA Europe Cupiin. Phoenix Suns varasi Okobon NBA:han 31. vuorolla . Kolme päivää varaustilaisuuden jälkeen Okobo teki Sunsin kanssa nelivuotisen ja kuuden miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen, jonka kolmas ja neljäs vuosi olivat Sunsin päätettävissä.
Okobo edusti Ranskan nuorisomaajoukkueita muun muassa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016. Hän on pelannut myös Ranskan miesten maajoukkueessa.
Westland Aircraft
Westland Aircraft oli brittiläinen lentokonevalmistaja Yeovilissa, Somersetissa vuodesta 1914 vuoteen 1961. Yritys perustettiin irrottamalla Petters-yhtiöstä vuonna 1914. Yritys yhdistyi muiden brittiläisten helikopterivalmistajien kanssa Westland Helicopters -yhtiöksi vuonna 1961.
Yritys valmisti ensimmäisen maailmansodan aikaan Short Type 184 ja Short Type 166 -vesilentokoneita sekä Sopwith 1½ Strutter -lentokonetta.
Fairey Aviation Companyn toiminta liittyi yhtiöön 1960-luvulla.
Westland Helicopters
Westland Helicopters oli brittiläinen helikopterivalmistaja, joka perustettiin Westland Aircraftin yhdistyessä muiden brittiläisten helikopterivalmistajien kanssa vuonna 1961. Yritys muutti nimeksi GKN Westland Helicopters vuonna 1995 ja yhdistyi Agustan kanssa AgustaWestland -yhtiöksi vuonna 2000.
Renault Fluence
Renault Fluence on Renault’n vuodesta 2009 lähtien valmistama keskiluokan automalli, joka on kolmannen sukupolven Renault Méganen neliovinen sedan-versio. Etelä-Koreassa mallia myytiin Renault Samsung SM3 -nimisenä. Euroopan markkinoilla Fluencen korvasi vuonna 2016 sedan-korinen neljännen sukupolven Renault Mégane.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Fluence sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Vuonna 2011 tuli markkinoille mallin sähköautoversio, Fluence Z.E., jonka moottorissa on tehoa 94 hevosvoimaa. Se oli esitelty konseptina jo syksyllä 2009 Frankfurtin autonäyttelyssä.
Fluence koki vuonna 2012 kasvojenkohotuksen, jossa se sai uuden etupuskurin ja etusäleikön.
Jan Hooks
Janet ”Jan” Hooks (23. huhtikuuta 1957 Decatur, Georgia – 9. lokakuuta 2014 Woodstock, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko, joka tunnettiin televisiorooleistaan.
Hooks tuli 1980-luvun alkupuolella tunnetuksi sketsisarjasta "Not Necessarily the News" ja esiintyi samoihin aikoihin muissakin satiirisarjoissa. Parhaiten hänet tunnettiin "Saturday Night Live" -sarjasta, jonka vakioesiintyjiin hän kuului vuosina 1986–1991 ja jossa hän imitoi monia kuuluisuuksia. Hän oli sivurooleissa tilannekomediasarjoissa "Designing Women" (kahdella viimeisellä tuotantokaudella 1991–1993) ja "Kolmas kivi auringosta" (1996–2000). Hooks oli myös animaatiosarja "Simpsoneissa" intialaisen hahmon Manjula Nahasapeemapetilonin alkuperäinen ääninäyttelijä vuoteen 2002 saakka, minkä jälkeen roolissa jatkoi Tress MacNeille.
Hooks oli pienissä sivurooleissa elokuvissa "Pee-wee’s Big Adventure" (1985), "Villikissat" (1986), "Batman – paluu" (1992), "Coneheads" (1993), "Suljettujen ovien takana" (1993) ja "Ystäväni Simon Birch" (1998). 2000-luvun alussa hän esiintyi komediasarjassa "Primetime Glick" ja sen pohjalta tehdyssä elokuvassa "Jiminy Glick in Lalawood" (2004). Hooksin viimeiset tv-roolit olivat esiintyminen "30 Rock" -komediasarjan kahdessa jaksossa vuonna 2010 sekä äänirooli animaatiosarja "The Cleveland Show’n" yhdessä jaksossa vuonna 2013. Hän kuoli kurkkusyöpään 57-vuotiaana vuonna 2014.
Tom Boerwinkle
Thomas F. ”Tom” Boerwinkle (23. elokuuta 1945 Cleveland, Ohio – 26. maaliskuuta 2013) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Boerwinkle edusti koko NBA-uransa ajan Chicago Bullsia.
Boerwinkle pelasi yliopistokoripalloa vuosina 1965–1968 Tennesseen yliopiston joukkueessa. Chicago Bulls varasi hänet NBA:han neljännellä vuorolla . Boerwinkle edusti Bullsia koko vuodet 1968–1978 kestäneen NBA-uransa ajan ja nousi seurahistorian tilastojen kärkinimien joukkoon. 8. tammikuuta 1970 Boerwinkle otti ottelussa Phoenix Sunsia vastaan 37 levypalloa, mihin määrään NBA:ssa ei ole tämän jälkeen ylletty Moses Malonen vuoden 1979 37 levypallon ottelua lukuun ottamatta. Boerwinklen ottelu pelattiin kylmässä lämpötilassa, sillä areenan lämmitysjärjestelmä oli rikkoutunut. Boerwinkle kuoli kotonaan Chicagon lähistöllä leukemiaan 67-vuotiaana 26. maaliskuuta 2013.
BMW 8-sarja (G15)
BMW G15 on BMW 8-sarjan toisen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2018 lähtien. Se korvasi BMW 6-sarjan coupén ja palautti 8-sarjan mallistoon 19 vuoden tauon jälkeen. Tuotantomallin ensiesittely oli Le Mansissa kesäkuussa 2018. Tätä ennen malli oli esitelty konseptiautona Villa d’Estessä lähellä Roomaa toukokuussa 2017. Kaksiovisen coupén lisäksi 8-sarjasta esitellään tulevaisuudessa myös kaksiovinen cabriolet ja neliovinen Gran Coupe -malli.
Moottoreina ovat M850i-mallissa 4,4-litrainen V8-bensiinimoottori (530 hv) sekä 840d-mallissa kuusisylinterinen 3,0-litrainen (320 hv) dieselmoottori. Molempien yhteydessä on neliveto ja kahdeksanportainen "Steptronic"-automaattivaihteisto.
BMW 8-sarja (E31)
BMW E31 on BMW 8-sarjan ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1989–1999. Se korvasi 6-sarjan E24-mallin. Auto esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1989.
BMW CLAR -pohjalevy
BMW CLAR -pohjalevy ("Cluster Architecture") on BMW:n kehittämä modulaarinen pohjalevy taka- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu pitkittäin. Pohjalevyssä hyödynnetään teräksen ja alumiinin lisäksi hiilikuitua, ja sille on mahdollista rakentaa myös hybridi- ja sähköautoja.
Gaston Germain
Gaston Germain (1. maaliskuuta 1933 Québec City – 26. heinäkuuta 2015 Montreal) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso. Hän opiskeli vuosina 1957–1961 Québecin musiikkikonservatoriossa Ria Lenssensin ja Raoul Jobinin johdolla. Hän sai vuonna 1961 Québecin hallituksen stipendin, jonka turvin hän pääsi opiskelemaan Torinoon Rachele Maragliano-Morin johdolla. Saksalaiseen ohjelmistoon hän perehtyi Salzburgin Mozarteumissa vuonna 1962 Erik Werban ja ranskalaiseen ohjelmistoon vuonna 1963 Pariisissa Pierre Bernac'n johdolla.
Ammattimaisen Kanadan-debyyttinsä Germain teki kesäkuussa 1964 esiintymällä Guillaume Couturen oratorion "Jean le Précurseur" esityksessä. Esiintymisuransa ohella hän on muun muassa toiminut opetustehtävissä Hullin konservatoriossa. Hän voitti vuonna 1973 Prix de musique Calixa-Lavalléen. Hän meni naimisiin musiikkipedagogi Andrée Gauthierin kanssa.
Ari-Pekka Mäenpää
Ari-Pekka Mäenpää on suomalainen lyömäsoittaja. Hän aloitti ammattimaiset musiikinopintonsa Helsingin konservatoriossa ja opiskeli sittemmin Sibelius-Akatemiassa Markku Hannolan, Lassi Erkkilän ja Mongo Aaltosen johdolla. Hän sai musiikin maisterin arvon vuonna 1999. Mäenpää täydensi opintoja vielä Milanossa opettajanaan David Searcy ja Berliinissä opettajanaan Rainer Seegers.
Mäenpää soitti alun perin viulua. Hän on soittanut lyömäsoittimia eri kaupunginorkestereissa, Radion sinfoniaorkesterissa ja Suomen Kansallisoopperan orkesterissa. Kamarimusiikin saralla hän on toiminut muun muassa Avanti!-kokoonpanossa ja Suomalaisessa Kamariorkesterissa. Vuonna 2001 hän aloitti työskentelyn Turun filharmonisessa orkesterissa, jossa hänestä sittemmin tuli patarumpujen äänenjohtaja. Hän on opettanut muun muassa Turun konservatoriossa.
22. huhtikuuta 2016 Mäenpää kantaesitti Kalevi Ahon patarumpukonserton.
Émile Larochelle
Émile Larochelle (13. elokuuta 1891 Québec City – 9. lokakuuta 1958 Québec City) oli kanadalainen tenori, pianisti, urkuri, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi. Hän lauloi 10-vuotiaana erinäisissä kirkoissa ja opiskeli pianonsoittoa Olivier Hudsonin johdolla. Hän opiskeli sittemmin Québecin seminaarissa ja Lavalin yliopistossa, jossa toimi pianistina, urkurin ja laulajana. Hän oli kuoromestarina Québec Cityssä ennen lähtöään lauluopintojen pariin Pariisiin (1923). Hän sai opetusta myös Schola Cantorumissa ja Institut Grégorienissa, oli tenorisolistina Pariisin kirkoissa ja lauloi Concerts Lamoureux -kuorossa.
Palattuaan Québec Cityyn Larochelle opetti laulua ja esiintyi konsertissa sekä radiossa. Hän oli yli neljän vuoden ajan solistina Château Frontenacin sunnuntaikonserteissa ja toimi sekä Quatuor laurentienin että Trio harmoniquen ensimmäisenä tenorina. Hänen oppilaitaan Lavalin yliopistossa olivat muiden muassa Pierre Boutet, Violette Delisle, Raoul Jobin, Léopold Simoneau ja Richard Verreau.
Banco Central de la República Argentina
Banco Central de la República Argentina (BCRA) on Argentiinan keskuspankki.
Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinto
Uusnorjan lastenkirjallisuuspalkinto ( tai "Norges Mållags barnelitteraturpris") on kirjallisuuspalkinto, jonka Norges Mållag myöntää joka vuosi ansiokkaalle uusnorjankieliselle lastenkirjalle. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1968. Vuonna 2017 palkinnon suuruus oli 15 000 kruunua.
Broke with Expensive Taste
Broke with Expensive Taste on amerikkalaisen räppärin Azealia Banksin esikoisalbumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2014. Banks oli alkanut työstää albumia 2011 ilman levy-yhtiötä. Albumista ilmoitettiin Banksin Twitter-tilillä kesällä 2013. Vuonna 2014 hän allekirjoitti sopimuksen Interscopen ja Polydorin kanssa. Sen jälkeen albumi julkaistiin Apple Music -palvelussa ja ladattavaksi mp3-muodossa ilman minkäänlaisia aikarajoja.
Albumin genret ovat house, rap ja hip hop. Albumi sisältää elementtejä monista tyyleistä. Levy sai paljon positiivista palautetta kriitikoilta.
Rafael Herlin
Uno Rafael Herlin (27. lokakuuta 1865 Helsinki – 29. kesäkuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja filosofian tohtori.
Herlinin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Albert Herlin ja Johanna Wecksell. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1884 ja suoritti metsänhoitajatutkinnon Evon metsäopistossa 1888. Herlin valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, maisteriksi 1890 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900.
Herlin toimi kirkollisvirkatalojen metsänhoitajana 1895–1901 ja Aureen alueen aluemetsänhoitajana 1901–1905 eroten sitten virasta sairauden vuoksi. Hän julkaisi tutkimuksia kasvitieteen ja metsänhoidon aloilta.
Serge Garant
Albert Antonio Serge Garant (22. syyskuuta 1929 Québec City – 1. marraskuuta 1986 Sherbrooke) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti, musiikkipedagogi ja kriitikko.
Garant teki kanadalaisessa musiikissa tunnetuiksi nauhoitetun materiaalin käytön (mm. "Nucléogame", 1955) ja aleatorisuuden (mm. "Trois pièces pour quatuor à cordes", 1958). Erityistä mainetta hän niitti lauluteoksellaan "Anerca" (1961). Hän toimi Montrealin yliopiston professorina vuosina 1967–1986, ja hän johti Québecin nykymusiikkiseuraa vuodesta 1966 kuolemaansa saakka. Hän sai monia palkintoja ja tunnustuksia, kuten Kanadan musiikkineuvoston mitalin, Prix de musique Calixa-Lavalléen ja Jules Léger -kamarimusiikkipalkinnon. Hän oli Kanadan ritarikunnan upseeri vuodesta 1979.
Garantin opettajia olivat Sylvio Lacharité, Paul-Marcel Robidoux, Yvonne Hubert ja Claude Champagne.
Vartiovene Turja
Vartiovene Turja (nykyinen nimi Petsamo) oli suomalainen merivartioalus joka rakennettiin vuonna 1928 Helsingissä Hietalahden telakalla. Laiva oli vartiotehtävissä Petsamon vesillä vuoteen 1939 saakka. Talvisodan alkaessa se poltettiin ja upotettiin Liinahamarin satamassa 3. joulukuuta 1939 etteivät venäläiset saisi sitä käyttöönsä. Turja nostettiin välirauhan aikana ylös ja korjattiin Trifonassa. Se toimi jatkosodan aikana vartioaluksena mutta ajettiin vuonna 1944 Turkuun.
Turja oli sitten merivartioston ja tullin käytössä Suomen vesillä vuoteen 1977 saakka jolloin se myytiin Vaasassa asuneelle yksityiselle harrastajalle joka muutti sen siviilikäyttöön. Vuonna 1985 laivan osti Söråkerissa Ruotsissa asunut H. E. Sjögren joka muutti 1986 laivan nimeksi "Petsamo". Vuonna 1993 laiva myytiin ruotsalaiselle Klart Skepp Stocksund Ab:lle joka muutti sen matkustaja-alukseksi.
Aluksen pituus on 22,73 metriä, leveys 4,60 metriä ja syväys 2,70 metriä. Voimanlähteenä on nykyisin 300 hevosvoiman Volvo Penta-dieselmoottori, alkuaan aluksessa oli kuulamoottori.
Harriet Dart
Harriet Dart (s. 28. heinäkuuta 1996 Lontoo) on brittiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 121 tammikuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 104 samalla viikolla.
Dart osallistui Wimbledonin karsintoihin vuonna 2016 ja 2017. Vuonna 2016 hän eteni viimeiselle karsintakierrokselle, jossa hävisi ratkaisuerän luvuin 11–13. Ensimmäisen WTA-tason otteluvoittonsa hän saavutti Eastbournessa 2018 voitettuaan Kristýna Plíškován. Dart sai villin kortin vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan.
Plyysi
Plyysi () on nukkapintainen kangas tai neulos, jonka pinnalla on joko leikkaamattomia tai auki leikattuja lankalenkkejä. Plyysiä käytetään esimerkiksi huonekalujen verhoilussa ja pehmolelujen karvana.
Sylvio Lacharité
Sylvio Lacharité (3. lokakuuta 1914 Sherbrooke – 13. toukokuuta 1983 Sherbrooke) oli kanadalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli yksi Sherbrooken sinfoniaorkesterin perustajajäsenistä vuonna 1939 ja toimi sen säännöllisenä kapellimestarina vuoteen 1969 saakka. Hänen opettajiensa joukossa oli Germaine Malépart; 1950-luvulla hän sai vielä täydentävää opetusta Olivier Messiaenilta, Andrée Vaurabourg-Honeggerilta ja Igor Markevitchiltä.
Lacharité myös vieraili muun muassa n johdossa. Hän johti kanadalaisten muusikkojen seuraa Pariisissa ja toimi vuosina 1974–1977 Chicoutimin konservatorion johtajana. Hän johti sellaisten teosten kuin Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian ja Arthur Honeggerin "Le roi Davidin" esityksiä. Hän kantaesitti oman piano-oppilaansa Serge Garantin teoksen "Ennéade". Lacharitén omaan sävellystuotantoon kuuluu monia orkesteriteoksia, kuten alkusoitto "Vision d'Ézéchiel", sinfoninen runoelma "Le Vaisseau d'or" ja sarja "Portraits en miniature". Vuonna 1982 Lacharitésta tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen.
Porfobilinogeenideaminaasi
Porfobilinogeenideaminaasi eil hydroksimetyylibilaanisyntaasi on transferaaseihin kuuluva entsyymi. Se katalysoi hydroksimetyylibilaanin muodostumista porfobilinogeenista. Entsyymiä tavataan eläimissä, kasveissa, sienissä ja useissa bakteereissa. Porfobilinogeenideaminaasi on näissä eliöissä keskeinen osa hemiryhmän sisältävien molekyylien ja eräiden muiden porfyriinien biosynteesiä. Porfobilinogeenideaminaasin EC-numero on EC 2.5.1.61.
Rakenteeltaan porfobilinogeenideaminaasi koostuu yhdestä yksiköstä eli on monomeeri. Ihmisen entsyymin molekyylimassa on 37–40 kDa. Entsyymi vaatii koentsyymikseen kahdesta porfobilinogeenimolekyylistä muodostuneen dipyrrometaanijohdannaisen. Kofaktori on sitoutunut erääseen porfobilinogeenideaminaasin kysteiiniaminohapoista. Porfobiingeenin aktiivisen keskuksen asparagiinihappo luovuttaa protonin porfobilinogeenin emäksiselle aminoryhmälle. Protonoitunut ammoniumryhmä eliminoituu ja muodostuu kationivälivaihe. Tämä kationi reagoi dipyrrometaanijohdannaisen kanssa muodostaen trimeerin. Tämä vaihe tapahtuu kolme kertaa peräkkäin. Kun näin on muodostunut pyrroliheksameeri tapahtuu entsyymin konformaatiossa muutos ja heksameeri hydrolysoituu hydroksimetyylibilaaniksi ja koentsyymiksi.
Porfobilinogeenideaminaasi inhiboituu eräiden myöhempien porfyriinisynteesin välivaiheiden kuten koproporfyrinogeeni III:n ja protoporfyrinogeeni IX:n vaikutuksesta. Nämä molekyylit sitoutuvat entsyymiin ja ovat sen allosteerisiä inhibiittoreita. Tämän lisäksi raskasmetallit kuten lyijy ovat entsyymin inhibiittoreita.
Porfobilinogeenideaminaasin puutteellinen toiminta johtaa akuuttiin jaksottaiseen porfyriaan, joka on eräs porfyrioiden tyypeistä. Sairaus periyttyy autosomien välityksellä. Tässä tilassa elimistöön kertyy porfobilinogeenia ja aminolevuliinihappoa ja niitä erittyy virtsaan. Oireina ovat huonovointisuus ja neurologiset oireet ja laukaisevana tekijänä on usein alkoholin tai eräiden lääkkeiden kuten barbituraattien käyttö.
Kasvivärit
Kasvivärit ovat kasvien sisältämiä väriaineita. Niitä käytetään tekstiilikuitujen, elintarvikkeiden, hiusten ja ihon värjäämiseen.
Kasvivärejä ovat muun muassa:
ASMP
ASMP (ransk. "Air-Sol Moyenne Porté"e) on ranskalainen lentokoneesta laukaistava ydinohjus. Ohjus on niin kutsuttu "stand-off" -tyypin ase. Sen kantama on niin kutsuttu keskikantama (engl. "intermediate", "medium-range"), joka on eri variaatiosta riippuen noin 300 - 500 kilometriä. Ydinohjus kykenee 2 - 3 Machin nopeuteen. Ydinkärkenä on lämpöydinpommi, jonka voimakkuutta voidaan säädellä. Sen teho vaihtelee 100 - 300 kilotonniin.
Tätä ohjusasetyyppiä edelsivät AN-22 (70 kT, käyttöön 1967-1968, käytössä vielä 1980-luvulla) ja AN-52 -tyypin (6-8/25 kT, käytössä 1972-1992) lentokoneissa kuljettavat ydinpommit. Niiden enimmäisteho oli 70 kT. AN-22:ta on kuvailtu lämpöydinpommina, matalahkosta tehotasostaan huolimatta.
Asetyyppi otettiin käyttöön noin 10 vuotta ennen kiinteitten laukaisutukikohtien poistumisen aikaa, mikä oli vuosi 1986. Näitä ohjustukikohtia oli Luoteis-Ranskassa kaksi kappaletta, ja ne sijaitsivat Plateau d'Albionin ylängöllä. Ranska liittyi vuonna 1993 ydinsulkusopimukseen, joka kielsi keskikantaman strategiset ydinohjukset: mutta silti salli ASMP:n tyyppiset, kuljetettavat raskaan luokan ydinohjukset. Ohjussiilojen käyttö loppui vuonna 1996.
Yksi Mirage 2000N -tyyppinen taikka Dassault Rafale -taistelulentokone kykenee kantamaan yhden ASMP-tyypin lämpöydinohjuksen keskiripustimessaan. Myös Dassault Etendard IV ja Mirage IV kykenivät tätä aseistusta käyttämään. 860 kg:n omamassan omaavia ohjuksia on varastoitu arviolta 84 kappaletta. Valmistaja on Aérospatiale. ASMP-tyypin eräänlaisena suorana edeltäjänä, voitaneen luonnehtia Britannian Blue Steel-ohjusta.
Maustesahrami
Maustesahrami ("Crocus sativus") on sahrameihin kuuluva kasvilaji. Sen kuivattuja kellanruskeita luotteja käytetään mausteena, lääkkeenä sekä tuoksu- ja väriaineena.
J. A. W. Grönroos
Johan Abraham Walfrid Grönroos (1861 – 1916) oli suomalainen merimies ja kolportööri (kiertelevä kirjojen ja lehtien kaupustelija) joka oli Sariolan tivoli- ja sirkussuvun kantaisä ja Suomen Tivolin edeltäjän perustaja.
Grönroos haki vuonna 1888 lupaa ampumateltalle, silhuettikuvien näyttämölle, onnenpeleille sekä erilaisten taito- ja voimailunäytösten järjestämiselle. Keravan rautatieasemaa vastapäätä ratapihan takana hän avasi sitten 15. kesäkuuta 1888 tivolialueen jossa sijaitsi ampumarata, onnenpyörä, nuolen- ja renkaanheittopaikka sekä sirkusteltta erilaisia näytöksiä varten.
Vuonna 1899 Grönroos hankki tiettävästi Suomen ensimmäisen elokuvaprojektorin ja esitti sitten sillä elokuvia eri puolilla Suomea pääasiassa markkinoilla. Grönroos pidätettiin vuonna 1905 syytettynä venäläisvastaisesta toiminnasta ja sen jälkeen hänen perustamaansa tivolia alkoi johtaa hänen poikansa Johan Adolf Fredrik "Jaffu" Grönroos, vuodesta 1918 Sariola (1886–1967). Isä Grönroosin vapauduttua vankilasta 1907 Jaffu Grönroos keskittyi elokuvateatterialalle perustaen elokuvateatterin Lappeenrantaan. Muutaman vuoden kuluttua Jaffu Grönroosilla oli jo kymmenen elokuvateatteria ja hän muutti 1911 Terijoelle jossa hänen parhaiten menestyvät elokuvateatterinsa sijaitsivat.
J. A. W. Grönroos kuoli vuonna 1916. Jaffu Sariolan elokuvateatterit joutuivat vaikeuksiin kun kävijämäärät sotien vuoksi romahtivat Terijoella ja hän keskittyi jatkossa tivoli- ja sirkustoimintaan. Hän osti 1921 Keravalta Sariolanmäen alueen joka oli sitten tivolitoiminnan pääpaikkana ja Sariolan suvun kotina aina vuoteen 1953 saakka jolloin alue jouduttiin myymään talousvaikeuksien takia ja siellä olleet rakennukset purettiin. Sariolan elokuvateatteritoiminta oli päättynyt jo 1928.
Seosrehuruokinta
Seosrehuruokintaa kutsutaan myös Aperuokinnaksi. Seosrehuruokinnassa karkearehu, väkirehu ja kivennäis- ja vitamiinirehu annetaan tasaiseksi sekoitettuna massan. Seosrehuruokinnassa on mahdolista hyödyntää märkiä sivutuotteita, joiden jakaminen eläimille olisi muilla tavoin työlästä. Seos voidaan valmistaa seosrehuvaunulla, kiinteillä sekoituslaitteistoilla ja seosrehurobotilla. Seos rehuruokinta voidaan jakaa kahteen eri tyyppiin. Seosruokinta (TMR tulee englanninkielisistä sanoista Total Mixed Ration). Tässä ruokinnassa kaikki ruokintaryhmässä olevat eläimet saavat saman rehun ja eikä ole kaksinkertaista ruokintatekniikkaa. Toinen seosrehu ruokintatyyppi on täydennetty seosruokinta (PMR tulee englanninkielisistä sanoista Partial Mixed Ration). Tässä seosrehuruokinta tyypissä eläinryhmälle jaetaan perusrehu seos, jota täydennetään jokaiselle yksilölle annetavalla yksilöllisellä väkirehuannoksella. Sammalla tilalla on mahdollista kumpaakin eri seosrehu ruokintatyyppiä esimerkiksi: hieholla on Seosruokinta (TMR) ja lypsylehmillä on täydennetty seosruokinta (PMR) lypsyrobotilla.
Anselm F. Kaste
Anselm (Anshelm) Fabian Kaste (20. tammikuuta 1899 Nastola – 1973 Sysmä) oli suomalainen valokuvaaja ja salatieteilijä. Hän toimi vuodesta 1925 lähtien valokuvaajana Sysmässa, jonka kirkonkylään Kaste rakennutti kotitalonsa ja ateljeensa 1930-luvun alussa. Samassa talossa toimi myös hänen puolisonsa Ida Kasteen valokuvaustarvikeliike.
Kaste oli Suomen Rauhanliiton jäsen, ja toimi vuosina 1954–1955 Suomen Sivilirekisteriyhdistysten Keskusliiton (nyk. Vapaa-ajattelijain liitto) sihteerinä. Hän kuului myös vuonna 1958 uskonnolliseksi yhdyskunnaksi rekisteröidyn Totuuden Ystävien perustajajäseniin.
Hidas journalismi
Hidas journalismi on journalismin haarake, jossa keskitytään sanamäärältään pidempiin artikkeleihin. Siinä paneudutaan tyypillistä journalismia syvällisemmin johonkin aiheeseen tai teemaan.
Karhumäen tivoli
Karhumäen tivoli oli suomalainen jatkosodan aikana Itä-Karjalassa Karhumäessä toiminut rintamativoli. Lomavuorossa olleiden sotilaiden viihdyttämiseen tarkoitettu tivoli perustettiin Karhumäessä tykistössä palvelleen Sariolan tivoli- ja sirkussukuun kuuluneen luutnantti Unto Sariolan (1915–1970) ehdotuksesta. Unto Sariolan isä oli Suomen Tivolia johtanut J. A. F. (Jaffu) Sariola.
Suomen Tivolin Karhumäen osasto eli Karhumäen tivoli oli toiminnassa 1942–1944 jolloin sitä johtivat Jaffu ja Unto Sariola. Keväällä 1942 perustettu tivoli sijaitsi noin 30 kilometrin päässä rintamasta vanhan venäläisen huvipuiston sijaintipaikalla jossa oli jo ennestään ollut esiintymislava. Tivolialueella oli ketjukaruselli, varietee-teltta, sirkus, pelihalli ja ravintola. Tivolin laitteet laitteet ja henkilökunta olivat Suomen Tivolista ja tivolin kenttämestarina toimi parin vuoden ajana Lauri Seiterä (1915–1992) joka sodan jälkeen perusti Tivoli Seiterän. Karhumäen tivolissa oli myös taiteilija- ja näytelmäesityksiä. Tivolissa ei kannettu huviveroa toisin kuin kanta-Suomen alueella. Osa tivolin tuloista meni puolustusvoimille ja osa Sariolalle.
Tivolin toiminta päättyi kesäkuussa 1944 jolloin se evakuoitiin venäläisten suurhyökkäyksen alettua.
St Winefride’s Haltin rautatieasema
St Winefride’s Haltin rautatieasema oli rautatieasema Holywellin kaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se oli ainoa väliasema Holywell Junctionista Holywell Towniin kulkeneella Holywellin radalla. Se oli toiminnassa vuosina 1912–1954.
Holywellin kaupungista satamaan kulki jo ennen aseman avaamista raitiotie. Vuonna 1867 avattiin rahtiliikenteelle Holywell Railway, joka kulki pääasiassa raitiotien reittiä. Monet Holywell Railwayn palvelemat yritykset menivät 1870-luvun loppuun mennessä konkurssiin, ja rautatien oli pakko lopettaa toimintansa. Kiskot nostettiin, mutta radan reitti jäi jäljelle.
Holywell Junctionin asemalta kaupungin keskustaan pääsi aluksi höyryrekalla. Vuonna 1905 London & North Western Railway alkoi tarjota liityntäyhteyttä linja-autolla. Suosio oli niin suurta, että yhtiö alkoi harkita rautatien rakentamista vanhan Holywell Railwayn reitille. Suunnitelmissa kävi jopa sähköistetyn raitiotien rakentaminen, mutta lopulta päädyttiin tavalliseen rautatien sivuhaaraan. Holywellin rata avattiin 1. heinäkuuta 1912.
Radan varrelle avattiin yksi väliasema, St Winefride’s Halt. Tarinan mukaan Pyhä Winefride kärsi aseman paikan lähellä marttyyrikuoleman 600-luvulla, jolloin kuolinpaikalle oli puhjennut lähde, St Winefride’s Well. Lähteen vedellä väitettiin olevan parantavia vaikutuksia, ja sinne rakennetusta pyhäköstä oli tullut suosittu vierailukohde. Lähteelle menevien turistien lisäksi St Winefride’s Halt palveli läheisten tehtaiden työntekijöitä.
Asema sijaitsi laakson jyrkällä itärinteellä. Siellä oli raiteiden länsipuolella yksi puinen laituri, jonne kuljettiin polkua Greenfield Streetiltä. Polulta pääsi laiturin pohjoispäähän ja kävelysillalle, joka ylitti radan ja johti Strand Walkille. Laiturilla ei ollut odotustilaa tai katosta, ainoastaan nimikyltti ja kaasuvalo. Aseman länsipuolella oli sivuraide paikallisten yritysten tarpeisiin.
Reitti Holywell Townista Holywell Junctioniin osoittautui hyvin suosituksi. Jo heinäkuuhun 1922 mennessä radalla kulki arkisin 18 junaa kumpaankin suuntaan, ja 17 junaa lauantaisin. Sunnuntaisin radalla ei alusta lähtien ollut liikennettä. Kesällä 1947 junia kulki arkisin 15 kumpaankin suuntaan ja lauantaisin 20 suuntaansa. Erityisen paljon käyttäjiä St Winefride’s Haltilla oli kesäisin, kun turisteja tuli käymään St Winefride’s Wellillä.
1. tammikuuta 1948 St Winefride’s Halt liitettiin British Railwaysin alaisuuteen. Aluksi vilkas liikenne linjalla jatkui, mutta vuonna 1954 British Railways ilmoitti aikeestaan sullkea Holywellin rata. Linjan viimeisessä kesäaikataulussa vuonna 1954 St Winefride’s Haltin asemalla pysähtyi vain yksi juna kumpaankin suuntaan päivässä, molemmat ennen aamukahdeksaa. Viimeiset matkustajajunat kulkivat linjalla 4. syyskuuta 1954. St Winefride’s Halt suljettiin virallisesti 6. syyskuuta ja purettiin kokonaan. Liikenne läheisen sementtitehtaan käytössä olleella sivuraiteella jatkui 11. elokuuta 1957 asti.
Kia Rio
Kia Rio on Kian vuodesta 1999 lähtien valmistama pieni henkilöautomalli, joka korvasi Kia Priden ja Avellan.
Ensimmäisen sukupolven Rio esiteltiin vuoden 1999 lopulla viisiovisena farmarimallina. Neliovinen sedan esiteltiin vuonna 2001.
Moottoreina olivat 1,3- (75 hv), 1,5- (98 hv) ja 1,6-litraiset (106 hv) bensiinimoottorit. Viisivaihteisen manuaalivaihteison lisäksi saatavana oli Fordin neliportainen automaattivaihteisto.
Syksyllä 2002 Rio koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet puskurit, valot ja etusäleikön. 1,3-litraisen moottorin teho nousi 82 hevosvoimaan.
Toisen sukupolven Rio esiteltiin vuonna 2005. Sen viisiovinen hatchback-malli oli edeltäjäänsä 23 senttimetriä lyhyempi. Etelä-Koreassa ja Indonesiassa autoa myytiin Kia New Pride -nimisenä.
Vuoden 2005 Euro NCAP -kolaritestistä Rio sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Bensiinimoottorit olivat 1,4- (96 hv) ja 1,6-litraiset (112 hv). Lisäksi valikoimassa oli 1,5-litrainen (109 hv) dieselmoottori.
Vuonna 2009 Rio koki kasvojenkohotuksen, jossa se sai uudet puskurit, etusäleikön ja mustapohjaiset ajovalot.
Kolmannen sukupolven Rio esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2011. Uutena korimallina oli kolmiovinen hatchback. Etelä-Koreassa auton nimenä oli Kia Pride, Kiinassa Kia K2.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Rio sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Rio, jonka suurimmat uudistukset oli tehty keulan alueella. Myös sisustukseen tehtiin muutoksia ja auto sai uuden navigointijärjestelmän.
Neljännen sukupolven Rio esiteltiin syksyllä 2016 Pariisin autonäyttelyssä. Kiinassa myydään myös auton crossover-versiota nimeltään Kia KX Cross.
Holywell Townin rautatieasema
Holywell Townin rautatieasema oli rautatieasema Holywellin kaupungissa Flintshiressä, Walesissa. Se oli Holywell Junctionista lätevän Holywellin radan pääteasema. Se oli toiminnassa vuosina 1912–1954.
Holywellin kaupungista satamaan kulki jo ennen aseman avaamista raitiotie. Vuonna 1867 avattiin rahtiliikenteelle Holywell Railway, joka kulki pääasiassa raitiotien reittiä. Monet Holywell Railwayn palvelemat yritykset menivät 1870-luvun loppuun mennessä konkurssiin, ja rautatien oli pakko lopettaa toimintansa. Kiskot nostettiin, mutta radan reitti jäi jäljelle.
Holywell Junctionin asemalta kaupungin keskustaan pääsi aluksi höyryrekalla. Vuonna 1905 London & North Western Railway alkoi tarjota liityntäyhteyttä linja-autolla. Suosio oli niin suurta, että yhtiö alkoi harkita rautatien rakentamista vanhan Holywell Railwayn reitille. Suunnitelmissa kävi jopa sähköistetyn raitiotien rakentaminen, mutta lopulta päädyttiin tavalliseen rautatien sivuhaaraan. Holywellin rata avattiin 1. heinäkuuta 1912.
Holywell Townin asema oli sijoitettu jyrkkäreunaiseen kaivantoon kaupungin keskustan pohjoispuolelle. Siellä oli yksi laituri aseman lounaispuolella, ja kulku asemalle oli radan ylittävältä sillalta. Laiturilla oli kaksi yksinkertaista puurakennusta, joissa oli lipunmyynti ja odotushuone. Niiden lisäksi laiturilla oli nimikyltti ja kaasukäyttöinen valaistus. Holywell Townissa oli myös ratapiha tavaraliikenteelle. Hankalan maaston vuoksi se oli rakennettava aseman pohjois- ja radan itäpuolelle, korkeammalle kuin asema itse, ja junien oli kuljettava sinne matkustaja-aseman kautta. Ratapihalla oli lastausalue, nosturi, puinen makasiini ja tiilinen rahtitoimisto.
Reitti Holywell Townista Holywell Junctioniin osoittautui hyvin suosituksi. Jo heinäkuuhun 1922 mennessä radalla kulki maanantaista lauantaihin 18 junaa kumpaankin suuntaan. Sunnuntaisin radalla ei alusta lähtien ollut liikennettä. Vuosien myötä liikenne radalla kävi yhä vilkkaammaksi. Toisen maailmansodan sytyttyä liikennemäärät laskivat hiukan eivätkä enää palanneet ennalleen. Siitä huolimatta kesällä 1947 junia kulki edelleen arkisin 15 kumpaankin suuntaan ja lauantaisin 20 suuntaansa.
1. tammikuuta 1948 Holywell Town liitettiin British Railwaysin alaisuuteen. Liikenne linjalla jatkui edelleen vilkkaana, mutta vuonna 1954 British Railways ilmoitti aikeestaan sullkea Holywellin rata. Linjan viimeisessä kesäaikataulussa vuonna 1954 Holywell Towniin saapui ja sieltä lähti arkisin enää viisi junaa päivässä. Lauantaisin lähteviä vuoroja oli yhdeksän ja saapuvia kymmenen. Viimeiset matkustajajunat kulkivat linjalla 4. syyskuuta 1954. Holywell Town suljettiin virallisesti 6. syyskuuta ja purettiin kokonaan.
Painottomuus
Painottomuus on tila, jossa painovoima ei vaikuta, ja kohde leijuu vapaasti. Painoton tila vallitsee avaruudessa Maan ja muiden taivaankappaleiden painovoimakentän ulkopuolella, ja sitä pääsevät kokemaan avaruuslentäjät. Myös Maassa voidaan eri tavoin saada aikaan painottomuuden kaltainen tila.
Painottomassa tilassa ihmisen ei tarvitse käyttää yhtä paljon voimaa liikkumiseen ja tavaroiden siirtelyyn kuin Maan päällä. Maan painovoimaan tottunut ihminen kärsii painottomuuteen pitkäksi aikaa siirtyessään erilaisista sopeutumisvaikeuksista ja fyysisistä muutoksista.
Painottomuuden kaltaisen tilan voi saada aikaan usealla tavalla:Ihminen ei ole sopeutunut painottomuuteen, ja se aiheuttaa ihmisessä outoja tuntemuksia ja muutoksia. Lyhytaikainen painottomuus voi aiheuttaa huonon olon, kasvojen punoituksen tai turvotusta. Pitempi painottomuus aiheuttaa muun muassa lihaksiston ja luuston massan pienenemistä, pahoinvointia, unettomuutta, nesteiden kertymistä, masennusta tai pelkotiloja. Selkäranka voi pidentyä jopa viisi senttimetriä ja rintakehä laajenee. Kun avaruuden painottomuudessa oleskellut ihminen palaa Maahan, hän kärsii aluksi vaikeuksista sopeutua takaisin Maan painovoimaan.
Jarl Falck
Jarl Oscar Raphael Falck (8. syyskuuta 1901 Helsinki – 15. huhtikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, joka tunnetaan Savoa kuvaavista maisemamaalauksistaan. Hän oli lapsuudessaan viettänyt seudulla useita vuosia.
Falck oli itseoppinut taiteilija, joka ryhtyi ammattimaiseksi taidemaalariksi vuonna 1931. Vuonna 1950 käytiin suurta huomiota herättänyt oikeudenkäynti, kun taidemaalari Viljo Salonen oli kopioinut ja jäljitellyt Falckin maalauksia signeeraten ne nimellä ”Carl Franck”. Syytettyinä olivat myös teoksia myyneet taidekauppiaat Pentti Wähäjärvi ja Eric Fock. Wähäjärvi sai tuomion yllytyksestä, mutta Fock vapautettiin syytteistä.
Falck tunnettiin kiihkomielisenä ruotsin kielen aseman puolustajana. Hän teki välittömästi valituksen havaitessaan kaksikielisyyttä rikotun jossakin. Falckin kerrottaan tehneen ilmoituksia Helsingin kaupunginhallituksen lisäksi jopa lle ja paaville. Vuonna 1971 Falck, Yleisradion ruotsinkielisen osaston ohjelmapäällikkö Sten-Olof Westman ja pastori Paul von Martens tekivät oikeusasiamiehelle kantelun, kun Väestörekisterikeskuksen tietokone oli antanut kaikille henkilötunnuksettomille henkilölle suomea äidinkieleksi tarkoittavan koodin. Kantelu johti oikeuasiamies Risto Leskisen Väestörekisterikeskuksen johtajalle Jorma Hartiolle antamaan vakavaan huomautukseen. Myöhemmin hän toimi ”Suomen ruotsinkielen puolustustoimikunnan” (Finland svenska språkförsvarskommitte) puheenjohtajana. Vuonna 1976 Falck teki valituksen kielilain rikkomisesta löydettyään Oulunkylän kirjastosta kirjan, josta puuttui ruotsinkielinen leima. Kaupunginhallituksen selvityksen jälkeen kirjaston leimasimet muutettiin kaksikielisiksi ja kaikkien kirjojen leimat tarkistettiin.
Falck kuului myös vuonna 1958 uskonnolliseksi yhdyskunnaksi rekisteröidyn Totuuden Ystävien perustajajäseniin.
Send In the Clowns
Send In the Clowns on yhdysvaltalaisen Stephen Sondheimin säveltämä ja sanoittama laulu musikaalista "A Little Night Music" vuodelta 1973. Laulusta on tullut Sondheimin tunnetuin sävellys, jonka ovat levyttäneet kymmenet kansainväliset artistit, muun muassa Frank Sinatra (1973), Judy Collins (1975, sai vuoden parhaan laulun Grammy-palkinnon), Bing Crosby (1975) ja Barbra Streisand (1985), jota varten Sondheim kirjoitti lauluun lisäsäkeistön. Laulusta on tullut myös jazzstandardi, jonka ovat levyttäneet muun muassa Benny Goodman, Count Basie ja Sarah Vaughan.
Sondheimin musikaali "A Little Night Music" perustuu Ingmar Bergmanin elokuvaan "Kesäyön hymyilyä" vuodelta 1955. Laulu ”Send In the Clowns” syntyi vasta musikaalin kantaesityksen harjoitusvaiheessa, kun Sondheim ja ohjaaja Hal Prince tunsivat, että toiseen näytökseen tarvitaan dramaturgian takia yksi laulu lisää. Siinä henkilöhahmo Desirée (esittäjänä Glynis Johns, joka palkittiin roolistaan Tonylla) pahoittelisi nolona juuri tekemäänsä avioliittoehdotusta lakimies Fredrikille, jonka kosinnan on vuosia sitten itse torjunut. Sävelmä kerrataan lopun kohtauksessa, jossa Fredrikin nuori vaimo karkaa tämän pojan mukaan ja Desirée saa kuin saakin Fredrikin. Sondheim kirjoitti laulun samana iltana ja toi sen harjoituksiin seuraavana päivänä.
Viisi vuotta Broadway-ensi-iltaa myöhemmin Hal Prince ohjasi musikaalin näyttämöversion myös elokuvaksi nimeltä "Pieni yösoitto" (A Little Night Music, 1977). Siinä laulun esittää Desiréen roolia näyttelevä Elizabeth Taylor.
Desirée on tarinassa ammatiltaan näyttelijä ja käyttää teatterialan sanontoja. Englannin kielen "send in the clowns!" (vap. ) on sirkuksessa käytetty toimintatapa: kun jokin menee pieleen ja esitys keskeytyy, klovnit komennetaan äkkiä lavalle viihdyttämään yleisöä ja siirtämään sen huomio pois tapahtuneesta. Sanonta on jäänyt elämään sosiaalisissa tilanteissa, joissa pitää äkkiä unohtaa äskeinen epäonnistuminen ja mennä eteenpäin. Suunnilleen samaa tarkoittava sanonta on "show must go on", ”esityksen täytyy jatkua”.
Laulusta on tehty ainakin kolme suomennosta. Vexi Salmen suomennoksen ”Näytelmä” on levyttänyt Carola vuonna 1980, ja Esko Elstelän suomennoksen ”Klovnit jo tuo” Jarmo Alonen vuonna 1990.
Juice Leskinen suomensi koko musikaalin, ja sitä on esitetty Turun kaupunginteatterissa vuonna 2011 nimellä "Kesäyön hymyilyä" ja Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 2015 nimellä "Desirée – Pieni yösoitto". Siinä ”Send In the Clowns” on saanut suomenkielisen nimen ”Niin hupaisaa”.
Katy Dunne
Katy Dunne (s. 16. helmikuuta 1995 Hemel Hempstead) on brittiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 212 toukokuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 135 heinäkuussa 2018.
Dunne sai villin kortin vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan.
Elena-Gabriela Ruse
Elena-Gabriela Ruse (s. 6. marraskuuta 1997 Bukarest) on romanialainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 195 kesäkuussa 2018.
Ruse oli junioriurallaan maailmanlistan seitsemäntenä. Hän eteni karsintojen kautta mukaan vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan.
Meriauringot
Meriauringot (Solasteridae) on meritähtiin kuuluva piikkinahkaisten heimo. Lajeilla on pyöreä ja lautasmainen keskiruumis, josta lähtee 8–15, yleensä 10–12 sädehaaraa.
Meriaurinkoihin kuuluu yhdeksän elossa olevaa sukua:
Is Always Over Now?
Is Always Over Now? on Dawn Martinin esittämä kappale, joka edusti Irlantia vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa Iso-Britannian Birminghamissa.
Kappale sijoittui Euroviisuissa yhdeksänneksi 64 pisteellä.
Mini Countryman
Mini Countryman on BMW:n omistaman Minin vuodesta 2010 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli.
Ensimmäisen sukupolven Countryman esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Countryman sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Toisen sukupolven Countryman esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2016 lopulla. Se perustuu samalle modulaariselle UKL-pohjalevylle kuin esimerkiksi BMW X1.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Countryman sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Barbora Štefková
Barbora Štefková (s. 4. huhtikuuta 1995 Olomouc) on tšekkiläinen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalla 154 helmikuussa 2017 ja nelinpelissä sijalla 156 kesäkuussa 2018.
Vuonna 2016 Štefková nousi maailmanlistalla yli 100 sijaa sijalle 154, ja voitti uransa ensimmäisen top 50 -pelaajan Annika Beckin Quebecissä, ensimmäisessä WTA-pääsarjaottelussaan. Maaliskuussa 2017 Štefkován molempiin ranteisiin iski kipu, jota ei voitu diagnosoida. Hän oli sivussa kahdeksan kuukautta, ja palasi kentille marraskuussa 2017. Štefková pääsi suojatun rankingin turvin mukaan vuoden 2018 Wimbledonin pääsarjaan, vaikka oli maailmanlistalla vasta sijalla 715. Hän eteni sieltä mukaan pääsarjaan.
Eugène Pottier
Eugène Pottier (4. lokakuuta 1816 Pariisi – 6. marraskuuta 1887 Pariisi) oli ranskalainen vallankumouksellinen sosialisti ja runoilija, joka tunnetaan parhaiten työväenlaulu ”Kansainvälisen” ("L'Internationale") sanoittajana.
Työläistaustainen Pottier kirjoitti ja julkaisi ensimmäiset runonsa teini-ikäisenä vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksen aikana. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa "La Jeune Muse" sai Pierre-Jean de Bérangerilta myönteisen arvostelun. Pottier kannatti nuoruudessaan ensin vallankumouksellista babeuvismia, sittemmin Charles Fourierin utopistista sosialismia. Hän kannatti vuoden 1848 helmikuun vallankumousta, vastusti Ranskan toista keisarikuntaa ja liittyi ensimmäiseen internationaaliin. Vuoden 1871 Pariisin kommuunin aikana Pottier kuului useisiin kommuunin alaisiin komiteoihin ja kansalliskaartin keskuskomiteaan sekä osallistui katutaisteluihin. Kommuunin kukistuttua hän piileskeli jonkin aikaa maan alla Pariisissa, ja tuolloin, heinäkuussa 1871, hän kirjoitti sanat sosialistiseen taistelulauluun ”Kansainväliseen”. Pian hän pakeni Englannin kautta Yhdysvaltoihin. Ranskassa hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan toiminnastaan kommuunissa. Tuomio kumottiin myöhemmin yleisellä armahduksella.
Pottier julkaisi Yhdysvalloissa kolme poliittista runoelmaa työväenliikkeestä ja Pariisin kommuunista. Hän palasi Ranskaan vuonna 1880 ja liittyi työväenpuolueen jäseneksi. Laulaja Gustave Nadaudin taloudellisella tuella hän julkaisi vuonna 1884 poliittisen laulukokoelman "Quel est le fou", joka toi hänelle laajempaa mainetta. Pottier kuoli 71-vuotiaana vuonna 1887. Vain hieman ennen hänen kuolemaansa ilmestyi toinen laulukokoelma, joka sisälsi hänen tunnetuimmat ja parhaat tekstinsä. Seuraavana vuonna belgialainen työläismuusikko Pierre Degeyter sävelsi ”Kansainvälisen” lauluksi, minkä jälkeen se kohosi vähitellen tunnetuksi ja päätyi lopulta koko kansainvälisen sosialistisen liikkeen tunnuslauluksi.
Pottier on haudattu Pariisin Père-Lachaisen hautausmaalle.
Rengasmatoliskot
Rengasmatoliskot ("Blanus") on matoliskosuku, jota tavataan Välimeren ympäristöstä Euroopassa, Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Sukuun kuuluuvat ainoat Euroopassa elävät matoliskot. Rengasmatoliskoilla on luodinmuotoinen pää ja mitättömät silmät. Ne viihtyvät hiekkaisessa tai humuspitoisessa maaperässä. Rengasmatoliskot viettävät suurimman osan ajastaan maan alla, paikantaen usein muurahais- ja termiittikekoja. Ne kaivavat pesistä tai niiden ympäriltä ravinnokseen aikuisia hyönteisiä, toukkia ja munia. Rengasmatoliskot munivat kerralla vain yhdestä kolmeen munaa. Suku luettiin aiemmin heimoon Amphisbaenidae, mutta se on sittemmin siirretty omaan heimoonsa Blanidae. Fylogeneettiset tutkimukset ovat osoittaneet, että rengasmatoliskot ovat läheisintä sukua kuubalaisen "Cadea"-suvun matoliskoille. Euroopasta on löydetty useita fossiileja, jotka kuuluvat joko sukuun "Blanus" tai heimoon Blanidae.
Sukuun kuuluu seitsemän elossa olevaa lajia:
FC Ararat-Armenia Jerevan
Football Club Ararat-Moskva Jerevan on jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Armenian jalkapalloliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura on perustettu vuonna 2017.
Artsakh FC
Artsakh Football Club on jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Armenian jalkapalloliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura on perustettu vuonna 2017.
Stéfanos Tsitsipás
Stéfanos Tsitsipás (, s. 12. elokuuta 1998 Ateena) on kreikkalainen tennispelaaja. Hän on ollut parhaimmillaan kaksinpelissä ATP-listan sijalla 12.
Tsitsipás saavutti junioreiden maailmanlistan ykkössijan toukokuussa 2016. Hän voitti samana vuonna Wimbledonin poikien nelinpeliturnauksen Kenneth Raisman kanssa.
Huhtikuussa 2018 Tsitsipás ylsi ensimmäisenä kreikkalaisena ATP-turnauksen loppuotteluun sitten Nikólaos Kalogerópouloksen vuonna 1973. Tsitsipás hävisi Barcelonassa pelatun turnauksen loppuottelussa Rafael Nadalille. Ensimmäisen turnausvoittonsa Tsitsipás saavutti Tukholmassa 2018.
Erebuni SC
Erebuni Sport Club on jalkapalloseura Jerevanin kaupungista. Seura pelaa kaudella 2018–2019 Armenian jalkapalloliigassa, joka on maan korkein sarjataso. Seura on perustettu vuonna 2007, mutta pääsarjassa se debytoi kaudella 2016–2017.
Janne (palkinto)
Janne oli Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajien (myöhemmin Musiikkituottajat - IFPI Finland) jakama klasissen musiikin palkinto, jota jaettiin vuosina 1992−1994 ja 1997−2002. Vuonna 2006 palkinto korvattiin Emma-gaalassa Vuoden klassisen musiikin Emma-palkinnolla. Palkintojensaajat valitsi järjestön kutsuma klassisen musiikin asiantuntijaraati.
Palkintokilpailussa oli kahdesta kolmeen kategoriaa, jotka vaihtuivat lähes joka vuosi. Vuosien saatossa jaetut palkinnot olivat kuoromusiikki, lalumusiikki, oopperamusiikki, orkesterimusiikki, soolomusiikki, vanha musiikki, soolo- ja kamarimusiikki, soitin- ja kamarimusiikki, orkesteri- ja konserttimusiikki sekä vokaali- ja kuoromusiikki. Eniten jaettiin orkesterimusiikin Janneja, joita jaettiin 7.
Eniten Janneja voittanut on sellisti Anssi Karttunen, joka voitti kolme Jannea.
TVS Motor Company
TVS Motor Company on intialainen autoteollisuusyritys, joka valmistaa moottoripyöriä, skoottereita, mopoja ja kolmipyöräisiä moottoripyöriä sekä näiden osia ja tarvikkeita.
Chennaissa kotipaikkaansa pitävän TVS Motor Companyn osake noteerataan Intian molemmissa pääpörsseissä (BSE ja NSE). TVS Motorin palveluksessa on noin 12 500 työntekijää. Maaliskuussa 2018 päättyneen tilivuoden liikevaihto oli noin 1,9 miljardia euroa.
Yhtiö on emoyhtiönsä välityksellä osa laajempaa intialaista TVS Group -yritysryhmää. TVS Group on yli 90 yhtiöstä koostuva, liikevaihdoltaan noin 6,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin ja 39 000 työntekijän autoteollisuuskonserni.
TVS Motor Companyllä on kolme valmistavaa tuotantolaitosta Intiassa (Hosur, Tamil Nadu; Mysore, Karnataka; ja Nalagarh, Himachal Pradesh) ja yksi Indonesian Karawangissa. Hosurin tehtaalla yhtiö valmistaa myös yhteistyössä BMW:n kanssa suunniteltua BMW G310R -moottoripyörää.