hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lovat
Lovat (, ) on joki Vitebskin alueella Valko-Venäjällä sekä Pihkovan ja Novgorodin alueilla Venäjällä. Se saa alkunsa Valko-Venäjän koillisosassa sijaitsevasta Lovatets-järvestä ja laskee Ilmajärveen muodostaen Pola-joen kanssa laajan suiston.
Joen pituus on 530 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 21 900 neliökilometriä. Se on liikennöintikelpoinen alajuoksulla 70 kilometrin matkalla. Tärkeimmät sivujoet ovat Loknja, Redja, Polist ja Kunja. Lovatin varrella sijaitsevat Velikije Lukin ja Holmin kaupungit sekä Parfinon kaupunkimainen taajama.
Lovatjoen kautta kulki 700-1000-luvuilla Viikinkien idäntie.
Reitti kulki Birkasta Suomenlahden halki Aldeigjuborgiin ja sieltä jokireitille Olhavanjokea pitkin Holmgardiin. Sieltä matka jatkui Ilmajärven yli Lovatjokea ylävirtaan. Lovatin varrella oli Gorodokin linnoitus, jossa oli vahva kettinki pysäyttämään tarpeen vaatiessa reitin. Vedenjakajalla Okovin metsässä oli vetotaival kohti Dnepriä ja sitä pitkin Könugardiin ja viimein Miklagardiin.
Osmo Kivi
Osmo Antero Kivi (1. huhtikuuta 1913 - 14. helmikuuta 1940) oli suomalainen pesäpalloilija.
Upseeri Osmo Kivi pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1932-38 ulkopelipaikkoinaan sieppari ja 2-vahti. Kivi voitti kaksi Suomen mestaruutta v. 1934 ja 1938 ja pelasi yhdessä Itä-Länsi-ottelussa. Kivi kaatui Kuolemajärven Summassa vuonna 1940.
Metriacanthosaurus
Metriacanthosaurus (nimen merkitys: "kohtalaisen piikikäs lisko") oli lihaa syönyt teropodidinosaurusten suku. Se eli 159–154 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä jurakaudella. "Metriacanthosauruksen" fossiileja on löydetty Englannista, Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
"Metriacanthosaurus" tarkoittaa "kohtalaisen piikikästä liskoa". Nimi annettiin kyseisen dinosauruksen neuraalihaarakkeista, jotka olivat pidemmät kuin "Megalosauruksella", mutta lyhyemmät kuin "Altispinaxilla". Tämän johdosta nimeksi annettiin "kohtalaisen piikikäs lisko".
Kuten monet muut varhain löydetyt teropodit, etenkin Euroopasta löydetyt sellaiset, "Metriacanthosaurus" nimettiin alun perin "Megalosaurus" -lajiksi. Paleontologian alkuaikoina "Megalosaurusta" päädyttiin käyttämään niin sanottuna "roskakoritaksonina" melkein kaikille teropodin jäänteille. "Metriacanthosauruksen" nimesi alun perin saksalainen paleontologi Friedrich von Huene, joka nimesi sen lajiksi "Megalosaurus parkeri". "Parkeri" annettiin W. Parkerin kunniaksi, joka oli löytänyt jäänteet Weymouthista. Vuonna 1932 von Huene siirsi lajin sukuun "Altispinax" pitkien, fossiloituneiden selkänikamien neuraalihaarakkeiden vuoksi.
Nykyisen nimensä "Metriacanthosaurus" sai vuonna 1964, kun Alick Walker teki erityisen huomion neuraalihaarakkeiden koosta.
"Metriacanthosauruksen" kokoa ei tiedetä fossiilien vähäisyyden vuoksi, mutta samankaltaisiin teropodeihin tehdyn vertailun perusteella dinosauruksen pituus oli karkeasti arvioituna noin kuusi metriä.
"Metriacanthosauruksen" neuraalihaarakkeet saattoivat tukea matalaa, kasvaimen kaltaista kumpua, joka oli mahdollisesti samankaltainen kuin varhaisliitukaudella Pohjois-Amerikassa eläneellä "Acrocanthosauruksella". Fossiilien vähäisyyden vuoksi rekonstruktiot "Metriacanthosauruksesta" ovat arvailuja ja perustuvat muihin samankaltaisiin dinosauruksiin.
"Metriacanthosauruksen" fossiileja on löydetty Englannista. Löytöihin kuuluu osittaisia jäänteitä.
"Metriacanthosaurus" on luokiteltu sinraptoreihin kuuluneena teropodina. Sen on ajateltu olevan läheistä sukua Aasiassa eläneelle "Yangchuanosaurukselle".
Ilkka Rekiaro
Ilkka Rekiaro on suomalainen sanakirjantekijä sekä tieto- ja kaunokirjallisuuden suomentaja. Hän on koulutukseltaan filosofian lisensiaatti.
Rekiarolta ovat ilmestyneet muun muassa Gummeruksen suomi–saksa–suomi–perussanakirja (yhdessä Rolf Klemmtin kanssa) ja suomi–englanti–suomi-perussanakirja (yhteistyössä Douglas Robinsonin kanssa) sekä "Amerikkalaisuuksien sanakirja". Hän on suomentanut muun muassa Rick Riordanin kirjoittamia fantasiakirjasarjoja, kuten "Percy Jackson", "Olympoksen sankarit" ja "Kanen aikakirjat". Hän on myös suomentanut useita Stephen Kingin kirjoja.
Vuonna 2007 Rekiaro sai J. A. Hollon kääntäjäpalkinnon Tim Flanneryn teoksen "Ilmaston muuttajat" suomennoksesta. Huhtikuussa 2014 Otavan kirjasäätiö myönsi hänelle Erkki Reenpää -suomentajapalkinnon.
Iproniatsidi
Iproniatsidi on nikotiinihapon johdos, sekä vuonna 1952 käyttöön saapuneen isoniatsidin (INH) johdannainen. Lääke kehiteltiin alun perin 50-luvun alkuvuosina tuberkuloosilääkkeeksi, ja etupäässä luutuberkuloosin hoitoon. Sen markkinointinimenä Suomessa oli "Marsilid". Iproniatsidi on ns. MAOI-lääke, eli monoamiinioksidaasin estäjä. Tyypiltään se on epäselektiivinen. Ainakin luu- ja keuhkotuberkuloosin hoidossa iproniatsidia on käytetty. Hoidettaessa tubi-potilaita iproniatsidilla, huomattiin näiden mielialan nousevan. Ryhdyttiin tekemään tutkimuksia myös psykoottisilla potilailla, kuten katatonisen skitsofrenian hoidossa . Lääke auttoi masentuneeseen mielialaan, muttei poistanut psykoottisuutta. Havaittiin myös iproniatsidin olevan huomattavissa määrin toksisempaa isoniatsidiin nähden.
Iproniatsidia aloitettiin antamaan depressio-potilaille arviolta vuosista 1957-58 alkaen. Se olikin maailman kaikkein ensimmäinen masennuksen hoitoon käytettävä lääke. Varsin nopeasti alkoivat ilmetä lääkkeen maksalle myrkylliset ominaisuudet mm. hepatiittien muodossa. Iproniatsidi vedettiinkin pois markkinoilta jo 60-luvun alkuvuosina: nialamidin, tuotenimeltään "Niamid" korvatessa sen. Nykyään myös nialamidi on Suomessa poistettu lääkemarkkinoilta. Pitkään sen jälkeen on ainoana saman ryhmän lääkkeenä ollut MAO-A estäjä moklobemidi, joka tuotenimi on "Aurorix". Iproniatsidi lienee markkinoilla vielä muutamassa Euroopankin maassa vielä edelleen, kuten esim Ranskassa.
Tuberkuloosin hoidossa: 1 mg/per painokilo/3x vrk.
Masentuneisudessa: 50 mg x3/vrk.
Iproniatsidin sivuvaikutuksia ovat olleet: painonnousu, hikoilu, huimaus, impotenssi ja ummetus. Myös unettomuutta ja harha-aistimuksia on ilmentynyt, sekä refleksien vilkkautta, joka voitaneen tulkita "hyperaktiivisuutena". Vakavimpia haittavaikutuksia olivat olleet maksavauriot -osa jopa kuolemaan johtavina, joidenka johdosta lääke vedettiin pois markkinoilta mm. Suomessa.
Taavetti Laitinen
Taavetti (Taavi) Laitinen (15. tammikuuta 1866 Suonenjoki – 29. heinäkuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, Helsingin yliopiston professori ja Lääkintöhallituksen pääjohtaja.
Laitisen vanhemmat olivat maanviljelijä, herastuomari Olli Laitinen ja Henriikka Vehviläinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1888 Kuopion suomalaisesta lyseosta ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1892 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1897. Laitinen väitteli tohtoriksi suomen kielellä, joka oli tuolloin poikkeuksellista. Hänen vuonna 1896 julkaistun väitöskirjansa nimi oli "Sananen muutamista bakteeriotoksiineista ja niiden vaikutuksista hermostoon".
Laitinen toimi Helsingin yliopiston bakteriologian dosenttina 1899–1902 ja hygienian professorina 1902–1911 ja Lääkintöhallituksen pääjohtajana 1911–1917. Vanhasuomalaisiin kuulunut Laitinen joutui 1917 luopumaan virasta, koska häntä pidettiin myöntyväisyyssuunnan kannattajana. Laitinen toimi myös yksityislääkärinä Helsingissä 1897–1941. Hän sai valtioneuvoksen arvon vuonna 1913 ansioistaan kulkutautien ja tuberkuloosin torjunnassa.
Vuonna 1908 Laitinen oli perustamassa Suomalaista tiedeakatemiaa ja toimi sen rahastonhoitajana 1908–1911. Hän oli elintarve- ja nautintoainekomitean puheenjohtaja 1912–1916, "Suomen kansallisen terveysliiton" puheenjohtaja 1906–1912, Duodecimin puheenjohtaja 1910 ja "Suomen lääkäreiden raittiusliiton" puheenjohtaja 1907–1939. Vuonna 1930 Laitinen oli mukana perustamassa Aitosuomalaisten liittoa ja toimi liiton puheenjohtajana. Hän oli Terveydenhoitolehden päätoimittajana 1901–1904 ja kuului vuodesta 1911 Aikakauslehti Ajan perustajiin ja toimituskuntaan.
Vuonna 1907 Laitinen vuokrasi Meilahdesta maa-alueen, jolle hän rakennutti "Tilkan lepo- ja virkistyskodin". Hän myi tämän laitoksen 1913 valtiolle ja osti saamillaan rahoilla takaisin kotitilansa, jossa hän alkoi harjoittaa maanviljelyä sivutoimenaan. Tilkan alueelle perustettiin 1918 sotilassairaala.
Taavi Laitinen oli naimisissa kaksi kertaa, ensin 1897–1906 Edith Emilia Roschierin kanssa, ja sitten vuodesta 1922 kuvanveistäjä ja taidemaalari Hilda Maria Flodinin (1877–1958) kanssa, jonka aiempi puoliso oli ollut taiteilija Juho Rissanen.
Hendersoninkerttunen
Hendersoninkerttunen ("Acrocephalus taiti") on Henderson Islandin kotoperäinen varpuslintu. Se elää ainoastaan Pitcairnin saariryhmään kuuluvalla Henderson Islandilla Etelä-Polynesiassa. William Robert Ogilvie-Grant kuvaili lajin holotyypin 1913.
Daisuke Katō
Daisuke Katō (18. helmikuuta 1911 – 31. heinäkuuta 1975) oli japanilainen näyttelijä. Hän näytteli yli 150 elokuvassa, usein sivuosissa. Hän näytteli monessa Akira Kurosawan elokuvassa, kuitenkin pienissä rooleissa. Näistä merkittävin oli samurai Shichirōjin rooli elokuvassa "Seitsemän samuraita" (1954).
Onni Vainio
Onni Vainio (s. 13. maaliskuuta 1916) oli suomalainen pesäpalloilija.
Yhteiskuntatieteiden maisteri ja pankinjohtaja Onni Vainio pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1936-43 ja 1945-48 ulkopelipaikkanaan 2-vahti. Suomen mestaruuden Vainio saavutti v. 1938 ja pelasi urallaan neljä Itä-Länsi-ottelua. Vainio pelasi aiemmin TUL:n seurassa Helsingin Kullervossa, jolta ajalta hänellä on myös .
Peter Swärdh
Peter Swärdh (s. 27. helmikuuta 1965) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Swärdh pelasi koko uransa ajan IFK Hässleholmissa puolustajana. Hän lopetti uransa 27-vuotiaana vuonna 1992 ja kerkesi juuri olla mukana nousujuhlissa ykkösdivisioonaan kaudella 1991.
Pelaajauransa jälkeen Swärdh jatkoi IFK Hässleholmissa apulaisvalmentajana Anders Linderothin apuvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki 1999 Högaborgs BK:ssa, josta siirtyi myöhemmin samana vuonna Helsingborgs IF:n organisaatioon B-joukkueen valmentajaksi. Hän nousi seuran edustusmiehistön päävalmentajaksi elokuun lopulla 2002 Sören Cratzin potkujen jälkeen. Hän johdatti seuran kauden päätteeksi Allsvenskanissa neljänneksi ja sai jatkaa tehtävissään. Seuraavilla kausilla Helsingborg ei kuitenkaan onnistunut nousemaan kärkisijoille ollen huonoimmillaan 10:s kaudella 2004. Lopulta hän sai potkut tehtävistään toukokuussa 2006.
Helsingborgista saatujen potkujen jälkeen Swärdh jatkoi uraansa Åtvidabergs FF:n päävalmentajana joulukuussa 2006. Hän luotsasi seuraa kaksi kautta Superettanissa sijoittuen molemmilla kausilla joukkueineen kuudenneksi.
Lokakuussa 2008 Swärdh jätti ÅFF:n ja siirtyi Mjällby AIF:n peräsimeen. Debyyttikausi Mjällbyssä päättyi komeasti Superettanin voittoon kahdeksan pisteen erolla Swärdhin entiseen seuraan Åtvidabergiin. Nousu Allsvenskaniin ratkesi neljä kierrosta ennen sarjan loppua. Swärdhin johdolla Mjällby vakiinnutti paikkansa Allsvenskanissa sijoittuen heti kaudella 2010 komeasti kuudenneksi. Seuraavilla kausilla seuran sijoitus painui ja kausi 2012 päättyi lopulta alle odotusten vasta sijalle 12. Kauden jälkeen Swärdh jätti seuran ja palasi kolmivuotisella sopimuksella Åtvidabergs FF:n päävalmentajaksi.
Swärdhin johdolla ÅFF pelasi varmasti itsensä Allsvenskanin keskikastiin ja sijoittui kausina 2013–2014 liigassa kahdeksanneksi. Kauden 2014 jälkeen Swärdh jätti ÅFF:n ja allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Kalmar FF:n kanssa. Swärdhin debyyttikausi oli vaikea ja Kalmar sijoittui Allsvenskanissa vasta sijalle 13, mikä oli huonoin sijoitus sitten kauden 2002, jolloin Kalmar putosi Allsvenskanista. Kaudella 2016 joukkue paransi peliään ja oli kauden päätteeksi kuudes. Kaudella 2017 Kalmar vajosi jälleen putoamiskamppailuun ja kesäkuun puolivälissä 2017 Swärdh sai potkut seurasta.
Isao Kimura
Isao Kimura (22. kesäkuuta 1923 – 4. heinäkuuta 1981) oli japanilainen näyttelijä, joka näytteli useissa Akira Kurosawan elokuvissa. Hän näytteli muun muassa elokuvassa "Kulkukoira" (1949) tarinan pääroistoa. Hänet muistetaan parhaiten roolistaan teini-ikäisenä samuraina (vaikka hän oli oikeasti jo 31-vuotias) elokuvassa "Seitsemän samuraita" (1954). Hän kuoli 58-vuotiaana syöpään.
Ensio Vuorinen
Ensio Vuorinen (s. 13. maaliskuuta 1916) oli suomalainen pesäpalloilija.
Ensio "Janne" Vuorinen pelasi Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa 1937–1943 ja 1945–1948. Ulkopelissä Vuorinen pelasi lukkarina ja voitti yhden Suomen mestaruuden vuonna 1938 ja pelasi yhdessä Itä-Länsi-ottelussa. Vuorinen kuului HPL:n johtokuntaan 1948. Vuorisen aiempia joukkueita olivat Helsingin Kisa-Toverit, jossa , ja Pallo-Toverit. Vuorinen siirtyi vuonna 1949 Vaasan Mailaan.
Pitcairninkerttunen
Pitcairninkerttunen ("Acrocephalus vaughani") on ruokokerttusten sukuun kuuluva varpuslintu, joka elää kotoperäisenä vain Pitcairnin saariryhmään kuuluvalla Pitcairnilla eteläisellä Tyynellämerellä. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin vuonna 1900.
Gustaf Hartala
Gustaf Hartala vuoteen 1935 Hedberg (3. huhtikuuta 1913 – 11. tammikuuta 1950) oli suomalainen pesäpalloilija.
"Gösta" tai "Juta" Hartala pelasi HPL:n edustusjoukkueessa vuosina 1938-39 edustettuaan sitä ennen Viipurin Pallonlyöjiä 1928-37. Hartala voitti kaksi Suomen mestaruutta 1928 (VPL) ja 1938 (HPL). Hartala on kaikkien aikojen nuorin pesäpallon miesten Suomen mestaruuden voittanut pelaaja. Hän oli vasta 15-vuotias, kun
voitti Viipurin Pallonlyöjien paidassa Suomen mestaruuden. Hartala pelasi takakentällä. Hartala pelasi kolme Itä-Länsi-ottelua VPL:n riveissä ja muun Suomen joukkueessa 1932 Lahden Mailaveikkoja vastaan. Hartala menetti sodassa molemmat jalkansa.
Mustakulmakerttunen
Mustakulmakerttunen ("Acrocephalus bistrigiceps") on itäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Siperian kaakkoisosan ja Venäjän kaukoidän, Kiinan koillis- ja itäosat, Korean niemimaan, Sahalinin sekä Japanin Hokkaidon ja Honshun. Robert Swinhoe kuvaili lajin holotyypin Xiamenista, Kiinan Fujianista 1860.
Moez Ben Cherifia
Moez Ben Cherifia (, s. 24. kesäkuuta 1991 Tunis, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Espérancea.
Ben Cherifia aloitti uransa Espérancen junioreissa, josta hänet nostettiin edustukseen kaudella 2009-2010, edustusjoukkueen kärsittyä maalivahtiongelmista. Ben Cherifia pelasi ensimmäisen ottelunsa US Monastiria vastaan 3. maaliskuuta 2010. Ottelu päättyi Esperancen 2-0 voittoon. Kaudella 2010–2011 Ben Cherifia nousi joukkueensa ykkösvahdiksi pelattuaan kauden aikana 19 sarjaottelua. Joukkue juhli myös kauden päätteeksi triplamestaruutta, kun se voitti Tunisian mestaruuden lisäksi Tunisian cupin, sekä Afrikan Mestarien liigan. Myös seuraava kausi 2011–2012 oli Ben Cherifian kannalta menestys, sillä hän voittamassa uransa kolmatta Tunisian mestaruutta. Lisäksi Espérance eteni toisen kerran peräkkäin Afrikan Mestarien liigan loppuottelun, jossa se tällä kertaa hävisi Al-Ahlille maalein 3–2. Kauden päätteeksi Kawarji.com internetsivuston lukijat äänestivät Ben Cherifia kauden 2011–2012 Tunisian parhaaksi maalivahdiksi.
Ben Cherifia aloitti maajoukkueuransa Tunisian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2010. Ben Cherifia valittiin myöhemmin vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskilpailuihin, jossa Tunisia selvisi puolivälieriin saakka.
Ben Cherifia pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Perua vastaan 29. helmikuuta 2012, tultuaan vaihdosta kentälle.
Ben Cherifia toimi maansa ykkösvahtina vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa hän pelasi kaikissa kolmessa ottelussa, kun Tunisia jäi kisojen alkulohkoon.
Kiinankerttunen
Kiinankerttunen ("Acrocephalus sorghophilus") on itäaasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö tunnetaan puutteellisesti, mutta se pesinee ainakin Koillis-Kiinassa, ja talvehtii ainakin Filippiineillä. Robert Swinhoe kuvaili lajin holotyypin Xiamenista, Fujianista Kiinasta 1863.
Roberta Williams
Roberta Williams (s. 16. helmikuuta 1953) on yhdysvaltalainen pelisuunnittelija ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten pioneerityöstään graafisissa seikkailupeleissä, kuten King’s Questissä. Hän on toinen seikkailupeleihin erikoistuneen pelitalon Sierra Entertainmentin perustajista. 
Hän asuu Seattlessa ja Meksikossa aviopuolisonsa Ken Williamsin ja kahden lapsensa kanssa.
1980- ja 1990-luvuilla Roberta ja hänen aviopuolisonsa Ken Williams olivat johtavia graafisten seikkailupelien alan hahmoja perustettuaan yhdessä tietokonepelejä suunnittelevan ja julkaisevan yhtiön Sierra On-Line Systemsin (joka myöhemmin uudelleennimettiin Sierra On-Lineksi). Roberta Williams käsikirjoitti ja suunnitteli useita Sierran suosituimpia pelejä kuten "King’s Quest" -pelisarjan, "The Colonel’s Bequest" ja "Phantasmagoria" -pelit. Vaikka yhtiö myytiin Vivendille vuonna 1996, Williamsin työt jatkuivat vielä vuoden myynnin jälkeenkin.
Williamsin ensimmäinen käsikirjoittama peli on "Mystery House" julkaistiin vuonna Apple II:lle.
Roberta poseerasi yhtiönsä julkaisemassa pelissä, "Softporn Adventure by Chuck Benton", ja myöhemmin kahden lapsensa kanssa pelin "Mixed-Up Mother Goosen" kansikuvassa. Roberta esiintyy myös animoituna hahmona pelissä "Leisure Suit Larry 3". Sierran myynnin (ja lopulta sulkemisen) jälkeen Roberta Williams on pysynyt poissa julkisuudesta ja antaa harvoin haastatteluja menneisyydestään yhtiössä. Vuonna 2006 haastattelussa Williams sanoi pelisuunnittelijan uransa olevan menneisyyttä ja haluavansa kirjoittaa historiallisen romaanin.
Jon Edward Ahlquist
Jon Edward Ahlquist on yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Ahlquist on erikoistunut molekyylifylogeniaan ja lintutieteeseen. Hän työskenteli yhdessä Charles Sibleyn kanssa Yalen yliopistossa, josta molemmat lähtivät 1987. Vuonna 1988 Yhdysvaltain Tiedeakatemia palkitsi heidät "Daniel Giraud Elliot medal"illa. Tammikuussa 1991 Sibley ja Ahlquist julkaisivat teoksen "Phylogeny and Classification of Birds", missä he esittelivät uuden lintujen polveutumishistorian, joka tunnetaan Sibley-Ahlquist taksonomiana. Teoksen julkaisuaikaan Ahlquist toimi Ohion yliopiston apulaisprofessorina. Hän jäi eläkkeelle 1999.
Šikolenko
Šikolenko voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Salatsi
Salatsi (latviaksi "Salacgrīva") on kaupunki Vidzemen historiallisella alueella Latvian pohjoisosassa. Kaupungissa on satama Salatsijoen suulla. Kaupunki on 104 kilometrin päässä Riiasta ja 10 kilometrin päässä Viron rajasta. Asukkaita Salatsissa oli vuoden 2010 alussa 3 386.
Kaupungin paikalla sijaitsi aikoinaan liiviläisten asutuskeskus. Nykyinen kaupunki syntyi Albert von Buxhövdenin perustamana 1226. Kaupunki oli melko pieni aina 1870-luvulle saakka, jolloin satama toi työläisiä kalastuksen pariin. Salatsi oli tiettävästi viimeinen alue Liivinmaalla, jossa puhuttiin liivin kieltä. 1900-luvulla kalastuselinkeino siirtyi paljolti pohjoiseen Ainažin kaupunkiin. Salatsi sai kaupungin oikeudet vuonna 1928 ja vuonna 1935 siellä asui vähän alle 1 000 asukasta. Neuvostoliiton miehitettyä Latvian 1945 kalastusteollisuus siirtyi jälleen Salatsiin ja satama rakennettiin kokonaan uudestaan.
Kaupungissa järjestetään Baltian suurin musiikki- ja taidefestivaali Positivus Festival. Festivaali järjestettiin vuonna 2013 seitsemättä kertaa.
Salatsin kaupungilla on käytössään lippu ja vaakuna. Vaakuna otettiin käyttöön kaupungin saadessa kaupungin oikeudet vuonna 1928. Vaakunassa on kuvattu musta ankkuri jokea kuvaavan hopeisen alueen päällä. Taustaväri on punainen. Kaupungin lippu otettiin käyttöön vuonna 1997 ja siinä on kuvattu kaupungin vaakuna.
Maarukanmetsä
Maarukanmetsä on metsä- ja asuinalue Vantaalla Mikkolan kaupunginosan eteläosassa. Alue on esimerkki 2000-luvun lisärakentamista. Asuinalueelle on kolmi- tai viisikerroksisista kerrostaloija rakennusten välisine viherkaistaleineen ja leikkipaikkoineen. Lisäksi alueella on kaksikerroksisia rivitaloja ja Maarukan päiväkoti (Uranuksentie 3).
Asuinalueen eteläpuolella on puutarhapalstoja sekä sähkönsiirtolinjojen eteläpuolella Sipoon Myyraksen (Myras) asuinalue Keravanjoen pohjoisrannalla. Asuinalueen länsi-, lounais- ja itäpuolella on metsää, pohjoisessa sijaitsee teollisuusalue. Lyhyen matkan päässä lounaassa Matarin kaupunginosassa on Matarinpuisto ja Keravanjoen Matarinkoski.
Jean Dorst
Jean Dorst (7. elokuuta 1924 Mulhouse - 8. elokuuta 2001 Pariisi) oli ranskalainen lintutieteilijä.
Dorst opiskeli biologiaa ja paleontologiaa Pariisin yliopistossa. 1947 hän liittyi Ranskan kansallismuseon (Muséum national d'histoire naturelle) henkilökuntaan. 1964 hänet valittiin Jacques Berliozin seuraajaksi museon nisäkäs- ja lintuosaston johtajaksi. 1975 hänet nimitettiin museon johtajaksi. 1985 hän erosi virasta protestina hallituksen uudistustoimille museossa.
Dorst oli Ranskan Tiedeakatemian jäsen ja yksi Charles Darwin Foundationin perustajista. Hän oli Ranskan lintutieteellisen yhdistyksen puheenjohtaja 1966-1967, toimi Australian Canberrassa vuonna 1974 järjestetyn 16. kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana, ja oli Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) varapuheenjohtajana.
Dorst nimesi yhdessä Christian Jouaninin kanssa somalianmetsäfrankoliinin ("Francolinus ochropectus").
Tukistaminen
Tukistaminen eli tukkapölly on ruumiillisen kurituksen (tavallisesti lasten ruumiillisen kurituksen) tapa, jossa kurittaja ottaa kiinni kuritettavan tukasta ja repii siitä. Kuten kaikki ruumiillinen kuritus, tukistaminen on nykyään monissa maissa kielletty. Tukistaminen on kenties piiskaamisen ohella ollut yleisin tapa ruumiillisesti kurittaa lapsia.
Red Bull Arena
Red Bull Arena tarkoittaa seuraavia asioita:
Rice-Eccles Stadium
Rice-Eccles Stadium on stadion Salt Lake Cityssä Utahin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Stadionilla järjestettiin vuoden 2002 talviolympialaisten avajaiset ja päättäjäiset ja sen nimi oli olympialaisten ajan Rice-Eccles Olympic Stadium.
Rice-Eccles Stadium on nykyään käytössä pääasiassa Utah Utesin amerikkalaisen jalkapallojoukkuuen otteluissa.
Selim Rebai
Selim Rebai (s. 23. helmikuuta 1991 Sfax, Tunisia) on tunisialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Sfaxienia.
Rebai aloitti uransa CS Sfaxienin junioreissa, josta hänet nostettiin edustukseen kaudella 2009-2010. Rebai pelasi ensimmäisen ottelunsa CA Bizertinia vastaan 25. maaliskuuta 2010. Ottelu päättyi Sfaxienin 4-2 voittoon.
Matti Havulinna
Matti Juhani Havulinna (3. toukokuuta 1931 Tampere – 29. kesäkuuta 2012) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kanadalaiskanootilla.
Havulinna edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa. Yhdessä Tuomo Tuormaan kanssa hän karsiutui kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrin alkuerissä Suomen-ennätysajalla 4.54,0.
Seuratasolla 182-senttinen Havulinna edusti Kangasalan Melojia ja Pirkka-Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrillä vuonna 1950 ja 10 000 metrillä vuonna 1952 sekä kanadalaisyksiköiden 4 × 500 metrillä vuosina 1954, 1955 ja 1956.
Havulinna kilpaili myös keilailussa ja voitti juniorimestaruuksia jääkiekossa. Hän toimi 1970-luvulla Kangasalan Voiton pikaluistelujaoston puheenjohtajana.
Matti Havulinnan isoveli Kalle Havulinna oli jääkiekossa moninkertainen maajoukkuemies ja Suomen-mestari, ja pikkuveli Jukka Havulinna voitti jääkiekossa nuorten Suomen-mestaruuden vuonna 1953.
Joli OS
Joli OS (alun perin Jolicloud) on Ubuntuun perustuva, minikannettaville suunnattu Linux-jakelu, jonka kehitystyön aloitti Tariq Krim vuonna 2008. Käyttöjärjestelmästä oli pitkään saatavilla vain esijulkaisuversio (v. 0.9), joka päivittyi täyteen 1.0-versioon heinäkuussa 2010. Samalla vanha "Ubuntu Netbook Editioniin" perustunut käyttöliittymä vaihtui Joli OS:n omaan HTML5-sivunkuvauskielellä rakennettuun työpöytään, josta paikalliset ja verkkosovellukset käynnistetään.
Joli OS tukee valtaosaa markkinoiden minikannettavista useilta valmistajilta, kuten Acerilta, Asukselta, HP:ltä, Samsungilta ja Delliltä. Bluetooth, WLAN, 3G-sovittimet, Flash ja useimmat koodekit toimivat suoraan asennuksen valmistuttua.
Joli OS:ssä yhteisöllinen media, kuten Twitter, Facebook ja Skype, ovat keskeisellä sijalla. Paikallisesti asentuvien ohjelmien lisäksi käyttöjärjestelmään on saatavilla useita Chromium-pohjaisia web-sovelluksia, joiden käyttämiseen luodaan tili ja tarvitaan verkkoyhteys.
Maaliskuussa 2011 julkaistun version 1.2 myötä käyttöjärjestelmästä alettiin käyttää nimeä "Joli OS". Alkuperäinen nimi "Jolicloud" jäi merkitsemään pilviverkkopalvelua, jota käytetään selaimella alustariippumattomasti.
Työvoitto
Työvoitto on suomalaisen rap-yhtye Trilogian ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Sen julkaisi Bonnier Amigo Music Group. Levyltä julkaistiin singlet "Hei!" sekä "Tämmöst tänään/Kädest suuhun".
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 28, ja putosi toisella listaviikollaan sijalle 37.
Kaikki kappaleet säveltänyt Wretch sekä sanoittaneet Aspekti, KT ja Wretch, ellei toisin mainittu.
Tuomo Tuormaa
Tuomo Uolevi Tuormaa (7. lokakuuta 1926 Sortavala – 25. helmikuuta 2010 Valkeakoski) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kanadalaiskanootilla.
Tuormaa edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa. Yhdessä Matti Havulinnan kanssa hän karsiutui kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrin alkuerissä Suomen-ennätysajalla 4.54,0.
Seuratasolla "Tommi" Tuormaa edusti Kangasalan Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrillä vuonna 1950 ja 10 000 metrillä vuonna 1952. Hän voitti Helsingin ympärimelonnan vuonna 1952.
Tuormaa toimi Kangasalan Melojien johtokunnan jäsenenä vuosina 1946–1950.
EUVE
EUVE ("The Extreme Ultraviolet Explorer Mission") oli NASA:n tähtitieteellinen tutkimussatelliitti, joka kartoitti maailmankaikkeuden kohteita ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla.
EUVE-satelliitti laukaistiin avaruuteen kesäkuun 7. päivänä 1992. Laukaisu tehtiin Yhdysvaltain Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Delta II -kantoraketilla Maata kiertävälle radalle noin 430 km:n korkeuteen, jossa radan inklinaatiooli 28,4 astetta.
Ensimmäisen 6 kuukauden aikana satelliitti teki taivaan yleiskartoituksen ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla. Tämän jälkeen UV-kohteita tutkittiin tarkemmin. Satelliitin toiminta päättyi tammikuun 31. päivänä 2001. EUVE-satelliitti tuhoutui ilmakehässä vuotta myöhemmin tammikuun 30. päivänä 2002. Toimintansa aikana EUVE ehti tutkimaan 350 avaruuden kohdetta.
EUVE-satelliitin kartoitusaallonpituusalue oli 70–760 Å. Satelliitin mukana oli kolme ultraviolettikaukoputkea, jotka tarkkailivat avaruuden kohteita 80–900 Å:n alueella. Mittalaitteisiin kuului lisäksi EUV-spektrometri. Mittalaitteiden suunnittelun ja toteutuksen teki Space Sciences Laboratory Kalifornian yliopisto, Berkeleyssä.
Üsküdar
Üsküdar on Istanbulin esikaupunki, joka sijaitsee Bosporin itärannalla vastapäätä Galataa, Kadıköyn pohjoispuolella.
Üsküdar on lauttayhteydessä Istanbulin keskustaan. Vuonna 1973 valmistuneen Bosporin sillan itäpää on hieman Üsküdarin pohjoispuolella.
Üsküdar on alkujaan antiikin kreikkalaisten perustama siirtokuntakaupunki, jonka nimi oli "Khrysopolis" (kultainen kaupunki), (). Bysanttilaisena aikana se sai nimen "Skutari" tai "Skutarion" ().
Pablo Amo
Pablo Amo Aguado (s. 15. tammikuuta 1978 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä kreikkalaista Panserraikosia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Amo aloitti ammattilaisuransa pelaamalla Sporting Gijónissa, jota hän edusti kolme kautta. Joukkue pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Deportivo La Coruñaan, jossa hän kuitenkin jäi vähälle peliajalle. Vasta kaudella 2007–2008 hänen vastuunsa lisääntyi hyvien otteiden jälkeen, tätä ennen hän oli pelannut lainasopimuksilla Valladolidissa ja Recreativo Huelvassa, joukkueen päävalmentaja Miguel Ángel Lotinan peluuttaessa viiden miehen puolustuslinjaa.
13. tammikuuta 2008 Amo pelasi Deportivossa ensimmäisen ottelunsa kolmeen vuoteen. Hän teki Villarrealia vastaan maalin sekä tuli ulosajetuksi, kun ottelu päättyi lopulta Deportivon 3–4-tappioon. Kolme kuukautta myöhemmin kotiottelussa Barcelonaa vastaan hän onnistui niin ikään maalinteossa. Seuraavalla kaudella 2008–2009 Amo ei juurikaan saannut vastuuta johtuen akillesjänne vaivoista, jonka takia hän joutui olemaan sivussa pelikentiltä.
3. elokuuta 2009 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Zaragozan kanssa. Hän pelasi joukkueessa yhden kauden ajan ja otteluita kertyi yhteensä 9.
Kesällä 2010 hän siirtyi krekkalaisseura Panserraikosiin.
Hannu Jalonen
Hannu Jalonen (s. 15. toukokuuta 1958 Oulu) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Jalonen oli pelipaikaltaan puolustaja, ja edusti jääkiekon SM-liigassa Oulun Kärpät ja Jokereita Urallaan Jalonen pelasi 335 ottelua SM-liigassa, ja pelasi myös 49 pudotuspeliottelua. Jalonen voitti yhden kullan ( Kärpissä), kaksi hopeaa ( Jokereissa ja Kärpissä) sekä kolme pronssia SM-liigassa (, ja Kärpissä).
Jalonen pelasi ensi kerran SM-liigassa kaudella , seuranaan Oulun Kärpät. Jalonen edusti Kärppiä aina kauteen saakka, ja pelasi Helsingin Jokereissa kauden . Jalonen palasi Kärppiin kaudeksi , jonka jälkeen hän siirtyi Ruotsiin, Division 1:een, seuranaan Frölunda HC. Kaudella Jalonen pelasi jälleen Kärpissä. SM-liiga ura päättyi kaudella , jolloin Kärpät putosi SM-liigasta. Jalonen pelasi vielä yhden kauden I-divisioonassa kunnes päätti uransa.
Jalonen on toiminut muun muassa Kärppien naisten joukkueen valmentajana ja joukkueenjohtajana.
Idänkenttäkerttunen
Idänkenttäkerttunen ("Acrocephalus concinens") on aasialainen varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Pohjois-Afganistanista Kashmiriin, Koillis-Intiaan, Bangladeshiin, Myanmariin sekä Itä-Kiinan keski- ja pohjoisosiin. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Robert Swinhoe kuvaili lajin holotyypin Pekingistä Kiinasta 1870.
Mantšuriankerttunen
Mantšuriankerttunen ("Acrocephalus tangorum") on aasialainen kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Mantšurian alueen Koillis-Kiinassa ja Kaakkois-Venäjällä. John David Digues La Touche kuvaili lajin holotyypin Chinwangtaosta, Kiinan Hebein koillisosasta vuonna 1912.
Afrikanrytikerttunen
Afrikanrytikerttunen ("Acrocephalus baeticatus") on afrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää pääosan Saharan eteläpuolista Afrikkaa Senegalista ja Sudanista Etelä-Afrikkaan. Siitä tunnetaan kuusi alalajia, ja toisinaan se luokitellaan rytikerttusen alalajiksi. Louis Jean Pierre Vieillot kuvaili lajin holotyypin Knysnan alueelta läntisestä Kapmaasta Etelä-Afrikasta 1817.
Vox Aurea
Vox Aurea () on Jyväskylän musiikkiluokkien edustuskuoro. Kuorossa laulaa 56 11–19-vuotiasta laulajaa. Vox Aurea on palkittu niin kotimaisissa kuin ulkomaisis­sa kilpailuissa ja on tunnettu kansainvälisesti.
Vox Aurea -kuoron perusti Torsten Lindfors Jyväskylän koulujen musiikkiluokkien oppilaista vuonna 1968. Hänen jälkeensä kuoroa johti Kari Ala-Pöllänen, joka vuonna 1994 siirtyi Tapiolan kuoron johtajaksi. Vuodesta 1994 vuoteen 2008 kuoroa johti myös säveltäjä, kuoronjohtaja Pekka Kostiainen. Vox Aurea on esittänyt monia Kostiaisen kuoroteoksia. Vuoden 2009 alusta kuoroa ryhtyi johtamaan Sanna Salminen. Hän on tehnyt kuoron kanssa yhteistyötä aiemmin kuoron pitkäaikaise­na ää­nenmuodostajana.
Vox Aurea -kuoro on konsertoinut eri puolilla Suomea sekä Yhdysvallois­sa, Kanadassa, Saksassa, Italiassa, Etelä-Afrikassa, Japanissa, Kreikassa ja Espanjassa. Kuoro on levyttä­nyt sekä klas­sista että modernia kuoromusiikkia.
Vox Aurea oli kauden 2016-2017 Ylen nuorisokuoro.
1288 Santa
1288 Santa on asteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi E. Delporte vuonna 1933. Ennen nimeämistään kohde tunnettiin tunnuksella 1933 QM. Koska Santan absoluuttinen magnitudi (H) on 11,41, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 13–30 kilometriä.
Ville Saxman
Ville Saxman (s. 15. marraskuuta 1989 Ylivieska) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigan Kuopion Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja tai oikea laitapuolustaja.
Saxman on ylivieskalaisen FC YPAn kasvatti ja kuului useita kausia seuran Kakkosessa pelanneeseen edustusjoukkueeseen. Kaudeksi 2010 Saxman siirtyi Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän solmi yksivuotisen sopimuksen. Hän teki Veikkausliiga-ensiesiintymisensä 18. huhtikuuta 2010 kauden avausottelussa Honkaa vastaan. Saxman teki Veikkausliiga-uransa avausmaalin heinäkuun 4. päivä 2010 ottelussa FC Inter Turkua vastaan. Kaudella 2013 Saxman edustaa RoPSia. Vuoden mittainen pelaajasopimus julkistettiin ystävänpäivänä.
Jalkapallon lisäksi Saxman on pelannut Futsal-liigassa Sievi Futsalissa ja Tervareissa sekä Suomen maajoukkueessa, jossa hän debytoi vuonna 2008. Hänet valittiin Suomen parhaaksi nuoreksi futsalpelaajaksi kahdesti peräkkäin kausina 2008–2010.
Sean Carroll
Sean Carroll voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Z-Ro Tolerance
Z-Ro Tolerance on Z-Ron seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Slowed & Chopped versio ilmestyi 27. huhtikuuta 2004.
Mahavatar Babaji
Mahavatar Babaji on intialainen pyhimys, jonka Lahiri Mahasaya ja useat hänen seuraajistaan tapasivat 1861 ja 1935 välisenä aikana. Tapaamisia on kuvattu Paramahansa Yoganandan kirjassa "Joogin omaelämäkerta". Myös Sri Yuktesewar Giri kirjassaan "The Holy Science" kertoo omasta kohtaamisestaan Mahavatar Babajin kanssa. Sri Yuktesewar kertoo kirjassaan että kyseinen teos on saanut alkunsa Babajin pyynnöstä.
Mahavatar Babajin alkuperäinen nimi ei näiden lähteiden mukaan ole tiedossa. He ketkä tapasivat Babajin alkopivat kutsua häntä nimellä jonka Lahiri Masaya oli Hänelle antanut. "Mahavatar" tarkoittaa suurta avataara ja "Babaji" tarkoittaa "kunnioitettua isää".
Ensimmäinen dokumentoitu tapaaminen Mahavatar Babajin kanssa tapahtui 1861 kun Lahiri Mahasaya oli määrätty Ranikhetiin työskennellessään kirjanpitäjänä Britannian hallitukselle. Eräänä päivänä kävellessään Ranikhetin kukkuloilla hän kuuli äänen kutsuvän nimeään. Seuraten ääntä ylös vuorille hän tapasi "pitkän, jumalallisesti säteilevän sadhun". Hän oli ymmällään siitä että sadhu tiesi hänen nimensä.. Tämä sadhu oli Mahavatar Babaji.
Mahavatar Babaji kertoi olleensa Lahiri Mahasayan guru aikaisemmin ja vihki hänet Kriya Joogaan. Babaji ohjeisti Lahirin vihkimään myös muita. Lahiri olisi halunnut jäädä Mahavatar Babajin seuraan, joka kuitenkin halusi Lahirin palaamaan sivistyksen pariin ja opettamaan Kriya joogaa ja vihkimään muita siihen.
Jean-Philippe Paré
Jean-Philippe Paré (s. 19. lokakuuta 1979 Longueuil, Québec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Ranskan Ligue Magnusin Rouen Hockey Élite 76:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Paré on pelannut aiemmin kotimaansa lisäksi myös Suomessa, Sveitsissä, Itävallassa ja Sloveniassa.
Paré pelasi vuodet 1995–2000 QMJHL-joukkue Shawinagan Cataractesissa, joka varasi hänet 39. pelaajana vuonna 1995. Paré teki siellä suhteellisen tehokasta jälkeä. Hän oli kolmannella kaudellaan 1997–1998 joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 31+41=72. Kaudella 1998–1999 Paré voitti Cataractesin sisäisen pistepörssin tehoilla 36+67=103, jotka olivat hänen yhden kauden piste-ennätyksensä QMJHL:ssä. Hän sijoittui liigan pistepörssissä 11:nneksi ja syöttöpörssissä seitsemänneksi. Paré oli Cataractesin paras maalintekijä sekä kevään 1998 että 1999 pudotuspeleissä kolmella osumallaan, joista jälkimmäisenä keväänä hän jakoi voiton Philippe Debloisin kanssa. Viimeisellä kaudellaan 1999–2000 Paré oli tehoilla 32+60=92 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Vuodet 2000–2003 hän kävi Québec-Trois-Rivièresin yliopistoa.
Elokuussa 2003 Paré siirtyi try-outille Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Paré sai sopimuksen ja hän pelasi täyden 45 ottelun kauden tehoin 11+26=37. Onnistuneen kauden pelannut Paré pelasi lähinnä samassa ketjussa Jani Tuppuraisen ja Tomi Mustosen kanssa. Hän voitti joukkueen sisäisen syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi Mustosen jälkeen. Hokki palkitsi kevään 2004 päättäjäisissään Parén joukkueen parhaana hyökkääjänä.
Kaudella 2004–2005 Paré aloitti pääsarjauransa ja siirtyi Ranskan Ligue Magnusissa pelaavan Rouen Hockey Élite 76:n riveihin. Kauden 2005–2006 hän pelasi Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalliga B:ssä edustaen HC La Chaux-de-Fondsia ja SC Langenthalia. Kaudeksi 2006–2007 Paré siirtyi slovenialaisen HK Acroni Jesenicen joukkueeseen, joka pelasi Itävallan pääsarjaa Erste Bank Eishockey Ligaa. Hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 saman sarjan HC TWK Innsbruckiin ja palasi taas seuraavaksi kaudeksi Jeseniceen. Joukkue pelasi myös Slovenian liigan pudotuspeleissä, jotka päättyivät mestaruuteen.
Paré siirtyi kaudeksi 2009–2010 EC Graz 99ersiin. Hän teki runkosarjan 54 ottelussa tehot 18+36=54 ja sijoittui Erste Bank Eishockey Ligan pistepörssissä 12:nneksi. Paré oli joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kolmas. Huhtikuussa 2010 hän teki Grazin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudeksi 2011–2012 Paré palasi Rouen Hockey Élite 76:een vuoden mittaisella sopimuksella. Hän osallistui joukkueen kanssa kauden aikana myös Continental Cupiin, jonka Rouen voitti. Paré voitti Ranskan-mestaruuden keväällä 2012.
Bombalai
Bombalai on Malesian ainoa tulivuori. Se sijaitsee Sabahissa (4.40°N 117.88°E). Se on 531 metriä korkea. Vuori on todennäköisesti purkautunut viimeksi holoseenikaudella.
Kunnes joet muuttaa suuntaa
Kunnes joet muuttaa suuntaa on Maija Vilkkumaan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Albumin ensimmäinen single on ”Lottovoitto”. Albumi debytoi ykkösenä Suomen virallisella albumilistalla ja oli siellä 27 viikkoa. Levyä on myyty Suomessa 16 691 kappaletta eli kultalevyn verran.
Muffler
Konsta Mikkonen, tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Muffler, on suomalainen drum'n'bass- ja breakbeat-DJ. Aikaisemmin hän on vaikuttanut myös demoskenemuusikkona.
BSG Empor Lauter
BSG Empor Lauter oli itäsaksalainen jalkapalloseura, joka toimi Lauterissa.
Seura perustettiin vuonna 1946, ja kaksi vuotta myöhemmin se aloitti pelaamisen Bezirksligassa. Kaudella 1949–1950 seura nousi Landesliga Sachseniin, josta se nousi edelleen karsintojen kautta DS-Ligaan. Joukkueen pelatessa sarjaa se tunnettiin nimellä BSG Freiheit Wismut Lauter. Ensimmäisen kauden päätteeksi seura sijoittui sarjan viidenneksi ja säilytti sarjapaikkansa. Seuraavan kauden seura pelasi nimellä BSG Empor Lauter ja nousi pääsarjaan voitettuaan DS-Ligan. Pääsarjassa seura pelasi kaksi täyttä kautta saavuttaen sijat kymmenen ja yhdeksän. Kesken kolmannen pelikauden valtio päätti siirtää seuran Rostockiin. Viimeinen peli pelattiin Lauterissa lokakuun lopulla 1954. Elokuussa 1990 seura perustettiin uudelleen nimellä Lauterer SV Viktoria 1913, mutta seura on pelannut Saksan alasarjoissa.
Henry Eeles Dresser
Henry Eeles Dresser (9. toukokuuta 1838 Thirsk, Englanti – 28. marraskuuta 1915 Monte Carlo) oli englantilainen liikemies ja lintutieteilijä.
Henry Dresserin vanhemmat olivat pankinjohtaja ja liikemies Henry Dresser ja Eliza Ann Garbutt. Perhe muutti Leedsiin 1840–1841 ja sieltä Lontooseen 1846, missä Dresser vanhempi järjesteli Baltian sahatavarakauppoja yhdessä lankonsa Robert Garbuttin kanssa, joka teki kauppaa Hackmanin puutavaraliikkeen kanssa Viipurissa. Dresser vanhemmalla oli sahaliiketoimintaa myös Musquashin lähellä New Brunswickissä 1848. Isä halusi poikansa jatkavan suvun liiketoimia, ja lähetti hänet oppimaan saksaa Ahrensburgiin 1852 ja ruotsia Gävleen ja Uppsalaan 1854. Vuosina 1856–1858 Henry Eeles Dresser asui Viipurissa, viettäen aikaansa Hackmanin toimistossa opetellen suomea. Hän myös matkusteli Baltian rannikoilla useaan kertaan.
Dresser tarkkaili lintuja koko ikänsä, ja keräsi sekä linnunmunia että -nahkoja jo teini-iästä alkaen. Asuessaan Suomessa hän tarkkaili pesiviä tilhiä ja oli ensimmäinen englantilainen, joka keräsi tilhen munia kokoelmaansa. Tämä herätti suurta arvostusta englantilaisten lintutieteilijöiden keskuudessa. 1860-luvulla Dresser matkusteli Euroopassa ja kävi kahdesti isänsä sahalla New Brunswickissä. Yhdysvaltain sisällissodan aikana 1863 hän toimi kauppamatkustajana Teksasissa, ja keräsi samalla 400 linnunnahkaa. Hän julkaisi retkestä artikkeleita Ibiksessä 1865–1866.
Dresser oli Britannian lintutieteen johtavia henkilöitä. Hänet valittiin British Ornithologists' Unionin jäseneksi 1865 ja hän toimi seuran sihteerinä 1882–1888. Hän oli myös Lontoon Linnean - ja Zoological Societyn jäsen, ja American Ornithologists' Unionin kunniajäsen. Dresser tunsi kaikki aikansa johtavat lintutieteilijät, ja oli hyvä ystävä Alfred Newtonin, Thomas Littleton Powysin ja Alfred Russel Wallacen kanssa. Liiketoiminnassaan hän keskittyi teräkseen vuosina 1870–1910.
Dresser julkaisi kaikkiaan yli sata lintutieteellistä kirjoitusta. Hänen "Manual of Palaearctic Birds" (1902) oli aikansa merkittävä teos. Hän myös kustansi joitakin viimeisistä laajoista folioteoksista, muun muassa "A History of the Birds of Europe" (1871–1881, täydennysosa 1895–1896), "The Eggs of the Birds of Europe" (1905-1910) sekä tutkielmat mehiläissyöjistä (1884-1886) ja sininärhistä (1893).
Dresser muutti Englannista Cannesiin 1912 ja kuoli Monte Carlossa 1915. Hänen lintukokoelmansa oli sijoitettu Manchesterin museoon 1899 ja 1912 museo hankki hänen munakokoelmansa. Museossa säilytetään myös osaa Dresserin kirjeenvaihdosta ja päiväkirjoista.
Dresser nimesi linnuista joitakin alalajeja sekä tiibetintimalin ("Babax waddelli").
Schildkraut
Schildkraut voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Keltaisenjoen tulva 1938
Keltaisenjoen tulva 1938 oli Kiinan kansallispuolueen aiheuttama tulva Keltaisessajoessa Kiinan–Japanin sodan aikana. Näin yritettiin estää japanilaisten eteneminen, koska Keisarillisen Japanin armeija eteni nopeasti kohti Zhengzhouta. Saadakseen aikaa Wuhanin taisteluun valmistautumiseen Tšiang Kai-šek päätti avata tulvapadot.
Tulva vaati arviolta 500 000 ihmisen hengen, ja useita tuhansia jäi kodittomaksi.
Nagano Winter Olympics ’98
Nagano Winter Olympics ’98 on vuoden 1998 talviolympialaisten virallinen videopeli. Pelin kehitti ja julkaisi Konami.
1613 Smiley
1613 Smiley on päävyöhykkeen asteroidi eli pikkuplaneetta, joka kiertää Aurinkoa Marsin ja Jupiterin välisellä pikkuplaneettavyöhykkeellä. Sen löysi S. Arend 16. syyskuuta 1950. Ennen nimeämistään pikkuplaneetta tunnettiin tunnuksella 1950 SD.
Lielirbe
Lielirbe (liiviksi "Īra") on kylä Liivinrannan kulttuurinsuojelualueella Latvian Ventspilsin kunnan pohjoisnurkassa. Tässä Itämeren rannalla sijaitsevassa kylässä oli vielä vuonna 1935 noin 300 asukasta ja 80 taloa, mutta nykyisin se on hylätty. Kylästä meni pieni rautatie Ventspilsiin ja Riikaan.
Kylästä on maanteitse lähes 50 kilometrin matka Ventspilsiin.
Reine Almqvist
Reine Almqvist (s. 12. huhtikuuta 1949) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Almqvist aloitti pelaajauransa IFK Göteborgissa 1967 ja nousi nopeasti joukkueen avainpelaajien joukkoon. IFK:n mestaruuteen päätyneellä kaudella 1969 hän voitti myös liigan maalikuninkuuden 15 osumallaan. Hän siirtyi kaudeksi 1973 Åtvidabergiin, josta edelleen IFK Sundsvalliin, kunnes palasi takaisin IFK Göteborgiin 1976. Toisella rupeamallaan IFK:ssa Almqvist oli jälleen hyvässä iskussa ja voitti kaudella 1977 uransa toisen maalikuninkuuden 15 osumalla.
Kaudella 1980 Almqvist pelasi Yhdysvalloissa Seattle Soundersissa palaten tämän jälkeensä kotimaahansa pelaajavalmentajaksi. Hän toimi pelaajavalmentajana BK Häckenissä ja norjalaisessa Djervissä.
Almqvist ripusti nappulat naulaan 1985 ja siirtyi kauden jälkeen Fredrikstadin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kolmen kauden ajan. Parhaimmillaan FFK sijoittui kausilla 1986 ja 1987 neljänneksi. Tämän jälkeen Almqvist palasi Häckeniin, jota oli luotsannut aiemmin kaudella 1983. Almqvist nosti Häckenin Allsvenskaniin ja kaudella 1993 tuloksena oli komeasti seurahistorian paras sijoitus, kuudes.
Menestys Häckenissä poiki Almqvistille sopimuksen Helsingborgs IF:n valmentajaksi. Debyyttikauden pettymyksellisen yhdeksännen sijan jälkeen Almqvist nosti Helsingborgin taistelemaan mestaruudesta, mutta hävisi lopulta neljällä pisteellä IFK Göteborgille. Seuraava kausi toi kolmannen sijan ja Almqvist sai lopulta lähteä 1997 Helsingborgin jäätyä kuudenneksi.
Almqvistin ura jatkui Helsingborgin jälkeen IFK Göteborgissa, mutta tulokset jäivät vaatimattomiksi, vaikka 1999 seura etenikin Ruotsin cupin finaaliin. Tämä ei kuitenkaan pelastanut Almqvistia, joka sai lähteä kauden jälkeen. Kaudella 2000 hän valmensi Landskrona BoISia kunnes siirtyi norjalaisen Brynen peräsimeen. Hän johdatti seuran Norjan cupin finaaliin 2001, mutta tulokset Tippeligaenissa jäivät kehnoiksi ja hän sai potkut kesken kauden 2003.
Bryne-pestinsä jälkeen Almqvist luotsasi kaksi kautta FK Tønsbergiä, kunnes palasi kolmannen kerran Häckeniin kaudeksi 2006. Seura joutui kuitenkin karsimaan sarjapaikastaan Allsvenskanissa ja lopulta putosi, joten Almqvist joutui jättämään tehtävänsä. Kaudella 2007 hän valmensi pahoissa talousvaikeuksissa riutunutta Västra Frölundaa ilman palkkaa pelkillä kulukorvauksilla. Kaudella 2009 hän toimi IF Olsforsin päävalmentajana.
Melnsils
Melnsils (liiviksi "Mustānum") on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Se on Liivinrannan kylistä kaikkein itäisin. Kylä oli alun perin liiviläisten asuttama, mutta se latvialaistui jo varhain 1900-luvun alussa. Kylässä on edelleen pysyvää asutusta ja siellä toimii muun muassa posti, kauppa ja kahvila. Kylästä on myös hyvät yhteydet Riikaan.
Melnsils sijaitsee Riianlahden rannalla nykyisessä Rojan kunnassa (Rojas novads, 2009 kuntajako). Melnsils on Kolkasta kuntakeskus Rojaan johtavan P131 maantien varrella, etäisyys Rojaan on 33 kilometriä.
The Very Best of The Small Faces
The Very Best of The Small Faces on Small Faces -yhtyeen vuonna 2005 julkaistu kokoelma-albumi.
Vaide
Vaide (liiviksi "Vaid") on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Vaide on Liivinrannan kylistä kaikkein pohjoisimpana. Vuonna 1935 kylässä asui 106 asukasta, mutta nykyisin siellä asuu vain noin 10 ympärivuotista asukasta. Useimmat talot ovat edelleen tallella, mutta ne ovat vain kesäkäytössä. Kylän lähellä on leiripaikka ja yli 350 peuran sarvea käsittävä kokoelma.
Viimeinen liivin kieltä äidinkielenään puhuva henkilö, Grizelda Kristiņa, syntyi Vaidessa.
Antoine Wiertz
Antoine Wiertz (22. helmikuuta 1806 Dinant, Alankomaiden yhdistynyt kuningaskunta – 18. kesäkuuta 1865 Bryssel, Belgia) oli belgialainen romantiikan ajan taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Wiertz oli räätälin poika. Hänen isänsä laittoi hänet opiskelemaan nuorena musiikkia, piirustusta ja kielioppia. Wiertzin taidot tunnustettiin jo nuorena, ja hänet lähetettiin Antwerpeniin taideakatemiaan, jossa hän opiskeli Willem Herreynsin ja Mathieu van Breen alaisuudessa. Wiertz asui Ranskassa 1829–1832. Hän voitti Prix de Romen 1832 ja pääsi sen turvin opiskelemaan Roomaan, Ranskan akatemiaan. Wiertz opiskeli Italiassa 1834–1836, ja häntä opetti Horace Vernet.
Italiassa Wiertz siirtyi pois maisemien ja roomalaisten elämän maalamisesta. Hän jatkoi huomattavasti haastavimmilla projekteilla. Wiertzin maalaus "Les Grecs et les Troyens se disputant le corps de Patrocle" ("Kreikkalaiset ja troijalaiset taistelevat Patrokloksen ruumiista") sai hyvän vastaanoton Italiassa ja Belgiassa, ja Wiertz tarjosi maalausta myös Pariisin salonkiin. Pariisissa maalaus sai kuitenkin huonoa palautetta, ja Wiertz päätti pettymyksen jälkeen olla hakematta Ranskan kansalaisuutta.
Vuonna 1839 Wiertz muutti Liègeen äitinsä kanssa. Hän maalasi elääkseen muotokuvia, mutta samalla hän teki myös maalauksia mytologisista ja historiallisista aiheista. Wiertzin äiti kuoli 1844, mikä oli kova isku hänelle. Hän muutti tämän jälkeen Liègestä Brysseliin. Vuonna 1847 Wiertz maalasi ehkä kuuluisimman taulunsa "Deux jeunes filles—La Belle Rosine" ("Kaksi nuorta naista — Kaunis Rosine"). Vuonna 1850 Belgian hallitus rakensi Wiertzille studion vastineeksi muutaman työstä. Studio rakennettiin Paestumissa sijaitsevien kreikkalaisrakennusten mallin mukaan. Wiertz kuoli studiossaan 1865. Hänen ruumiinsa palsamoitiin muinaisegpytiläiseen tapaan, ja hänet haudattiin Ixellesin kunnalliselle hautausmaalle.