hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Moritz Moszkowski
Moritz (Maurycy) Moszkowski (23. elokuuta 1854 Breslau, Puolan kuningaskunta – 4. maaliskuuta 1925 Pariisi, Ranska) oli puolalaistaustainen saksalainen säveltäjä ja pianisti. Hän kuuluu niin kutsutun salonkimusiikin tunnetuimpiin edustajiin.
Moritz Moszkowski syntyi vauraaseen juutalaiseen perheeseen ja sai monipuolisen musiikkikoulutuksen Breslaussa (nyk. Wrocław), Dresdenissä ja Berliinissä. Opintovuosiensa jälkeen hän työskenteli jonkin aikaa musiikinopettajana Berliinissä Theodor Kullakin Neue Akademie der Tonkunstissa, jossa hän oli opiskellutkin. Hän alkoi sitten tehdä kiertueita ympäri Eurooppaa pianotaiturina ja kapellimestarina. Hän sai mainetta myös opettajana, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat muiden muassa pianisti Józef Hofmann, säveltäjä Joaquín Turina ja kapellimestari Thomas Beecham. Hän esitti nelikätisiä pianoteoksia yhdessä Franz Lisztin kanssa.
Vuonna 1897 Moszkowski asettui Pariisiin ja toimi siellä opettajana. Hän sijoitti tekijänoikeustulonsa saksalaisiin ja puolalaisiin arvopapereihin, mutta ensimmäisen maailmansodan puhjettua ne menettivät arvonsa. Sodan jälkeen Moszkowski oli sairas ja velkaantunut, mutta hyväntekeväisyyskonserteilla helpotettiin hänen rahatilannettaan.
Moszkowski oli kahdesti naimisissa, ja hänellä oli kaksi lasta. Hänen toinen vaimonsa oli Cécile Chaminaden sisar.
Moszkowskin sävellystuotantoon kuuluu ooppera "Boabdil", baletti "Laurin", E-duuri-pianokonsertto, orkesteriteoksia sekä yli kaksisataa pienimuotoista pianosävellystä, monet hyvinkin taiturillisia, kuten "Kipunoita" ("Étincelles") op. 36 nro 6, jota Vladimir Horowitz usein esitti.
Pirkkoliisa Ahponen
Pirkkoliisa Ahponen (s. 1943, Vesanto) on Itä-Suomen yliopiston yhteiskuntapolitiikkan emeritusprofessori ja Jyväskylän yliopiston dosentti. Hän suoritti yhteiskuntatieteiden kandidaatin tutkinnon Jyväskylän yliopistossa 1978, filosofian lisensiaatin tutkinnon Joensuun korkeakoulussa 1983 ja yhteiskuntatieteiden tohtorin tutkinnon Joensuun yliopistossa 1991.
Pirkkoliisa Ahponen toimi vuodesta 1977 tutkimussihteerin ja tutkijan tehtävissä Suomen Akatemian rahoittamassa ja J. P. Roosin johtamassa elämäntapatutkimuksessa. Yhteiskuntapolitiikan lehtorin ja apulaisprofessorin virkojen hoitamisen jälkeen hänet nimitettiin Joensuun yliopiston yhteiskuntapolitiikan professoriksi 1993, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2011.
Ahposen väitöskirja ja sen jälkeinen tuotanto suuntautui erityisesti kulttuuripolitiikkaan postmodernissa yhteiskunnassa.
Ahponen toimi Janus-aikakauskirjan päätoimittajana 2002-2004. Hän osallistui aktiivisesti International Sociological Associationin (ISA) toimintaan, jossa hän toimi vieraantumisteorian ja -tutkimuksen tutkimuskomitean sihteerinä 1998-2002 ja hallituksen jäsenä.
Béla Pintér
Béla Pintér (s. 1970, Budapest ) on unkarilainen teatteriohjaaja, joka on perustanut 1998 nimeään kantavan teatteriseurueen Béla Pintér Company. Pintér aloitti uransa tanssijana ja näyttelijänä.
Ryhmä kommentoi esityksissään yhteiskuntaa satiirisesti. Se kiertää jatkuvasti maailmaa, mutta on suosittu myös kotimaassaan. Unkarin poliittisen tilanteen muututtua ryhmältä on leikattu tuesta puolet pois.
Ryhmä on vieraillut Suomessa neljä kertaa, viimeksi helmikuussa 2012.
KIBS-yritys
KIBS-yrityksillä tarkoitetaan osaamisintensiivisiä liike-elämän palveluita. KIBS-lyhenne tulee englannin kielen sanoista "Knowledge Intensive Business Services".
Michel Teló
Michel Teló (s. 21. tammikuuta 1981 Medianeira, Paraná, Brasilia) on brasilialainen laulaja ja säveltäjä. Hänen tunnetuin kappaleensa ”Ai Se Eu Te Pego!” oli listaykkösenä monessa Euroopan maassa.
__notoc__
Morning Glory Pool
Morning Glory Pool on kuuma lähde ja geysir Yellowstonen kansallispuistossa, Wyomingin osavaltiossa. Se on värikas lähde, joka on yksi puiston suosituimmista nähtävyyksistä.
Morning Glory Pool sai nimensä 1880-luvulla kiertokasvien heimon kasveilta. Monia niistä kutsutaan englanniksi nimellä "morning glory", ja lähde muistutti kasveja. Lammen halkaisija on noin 4 metriä, ja veden lämpötila 69,8 °C. Morning Glory Pool on myös geysir, mutta sen ei tiedetä purkautuneen luonnollisesti kuin 1944. Siitä on kuitenkin valumakanavat Fireholejokeen.
Morning Glory Pool oli alkujaan vaalean sininen, mutta se on menettänyt osan väristään. Syynä tähän on turistien heittämät kolikot ja roskat, jotka ovat tukkineet osittain suonet, joista lämmin vesi on päässyt altaaseen. Aiemmin veden lämpötila oli niin korkea, ettei syanobakteerit pystyneet elämään siellä. Veden lämpötila on kuitenkin laskenut vesisuonien tukkeuduttua. Vuonna 1950 Morning Glory Pool pakotettiin purkautumaan geysirinä. Se syöksi veden lisäksi ulos muun muassa lähes 100 dollarin arvosta kolikoita, pulloja, nenäliinoja, sukkia, paitoja ja alusvaatteita. Sitä on yritetty saada purkautumaan useasti tuon jälkeen, mutta siinä ei ole kuitenkaan onnistuttu. Allasta siivotaan kuitenkin koko ajan, ja esimerkiksi vuoden 2004 aikana sieltä kerättiin 2 785 kolikkoa.
Széchenyin kylpylä
Széchenyin kylpylä on Budapestin suurin terveys- ja lämminvesikylpylä. Se sijaitsee Pestissä Kaupunginpuistossa. Kylpylässä on sekä sisä- että ulkoaltaita, ja sen uusbarokkinen rakennus on vuodelta 1913. Kylpylä on tunnettu shakinpelaajista ja ulkoaltaistaan, jotka ovat avoinna myös talvisin. Suurimmassa ulkoaltaassa vesi on 27- ja lämminvesialtaassa 38-asteista. Kylpylässä käy arviolta kaksi miljoonaa ihmistä vuodessa.
Széchenyin kylpylä saa vetensä kuumista lähteistä, jotka löydettiin vuonna 1879. Paikalle perustettiin ensimmäinen, väliaikainen kylpylä vuonna 1881, ja sitä kutsuttiin aluksi arteesiseksi kylpyläksi. Vuonna 1913 kylpylälle avattiin pysyvät tilat, joissa se toimii nykyäänkin. Kylpylää laajennettiin vuosina 1927 ja 1966, ja vuonna 1999 uima-altaat uusittiin kokonaan. Vanhemman osan (1909–1913) ovat suunnitelleet Győző Czigler ja Ede Dvorzsák ja uudemman osan (1927) Imre Francsek.
Yellowstonejärvi
Yellowstonejärvi on Yellowstonen kansallispuiston suurin ja maailman suurimpia vuoristojärviä. Se on 352 neliökilometrin laajuinen ja muodostunut Yellowstonen kalderan painanteeseen. Sen pohjassa on monia vulkaanisia muodostelmia, kuten geysireitä. Järvi on kylmä, ja se on jäässä joulukuulta toukokuulle. Järven vesissä elää suuri punakurkkulohipopulaatio, jota uhkaa kuitenkin harmaanieriän leviäminen alueelle.
Yellowstonejärvi on noin 30 kilometriä pitkä ja 20 kilometriä leveä, ja sillä on noin 177 kilometriä rantaviivaa. Sen pinta-ala on 352 neliökilometriä, ja se on maailman toiseksi suurin järvi, joka sijaitsee yli 7 000 jalassa (noin 2 134 metriä).
Yellowstonejärvi muodostui vajoamaan, joka syntyi Yellowstonen kalderan romahduksesta ja jota sen jälkeen ovat muovanneet mannerjäätiköiden aiheuttama eroosio. Se on historiansa aikana laskenut Tyyneenmereen, Pohjoiseen jäämereen ja Meksikonlahden kautta Atlantiin, johon se laskee nykyään Yellowstonejoen mukana. Järvessä on sattunut geologisia muutoksia aivan viime aikoinakin, sillä Yellowstonen kaldera kohosi noin metrin 1923–1984 ja sen jälkeen alkoi tippua. Tämä on aiheuttanut pohjoisrannan nousemisen ja tulvimisen järven etelärannalla. Järven pohjassa on samoja vulkaanisia muodostelmia kuin muuallakin puiston alueella. Vedenalaiset kamerat ovat löytäneet pohjasta muun muassa geysireitä, kuumia lähteitä ja kraattereita.
Yellowstonejärvi on hyvin kylmä järvi. Se jäätyy joulukuussa ja vapautuu jääpeitteestä vasta toukokuun lopulla. Pohjan lämpötila pysyy ympäri vuoden noin neljässä asteessa. Järven lämpimimmät kohdat ovat Mary Bay -lahdella ja Stevensoninsaaren länsipuolella merenpohjan kanjonissa. Niitä lämmittävät useat kuumat lähteet. Kesällä pintaveden lämpötila on noin 4–10 astetta. Järvellä esiintyy myös paljon myrskyjä, ja lähes päivittäin syntyy 1,2–1,5 metriä korkeita aallokoita. Yleensä tuuli puhaltaa lounaasta.
Punakurkkulohen alalaji "Oncorhynchus clarkii bouvieri" elää vain pienellä alueella, ja Yellowstonejärvessä on alalajin suurin luonnollinen populaatio. Järvessä asui alkujaan punakurkkulohen lisäksi vain särkiin kuuluva "Rhinichthys cataractae". Niiden lisäksi järveen on levinnyt imukarppi, särkiin kuuluvat "Couesius plumbeus" ja "Richardsonius balteatus" sekä harmaanieriä. Näistä osa kuuluu puistoalueen alkuperäiseen lajistoon.
Harmaanieriän leviäminen uhkaa punakurkkulohikantaa. Harmaanieriä on huomattavasti punakurkkulohta suurempi petokala, ja järvessä aikuisen yksilön ruokavalio koostuu pääasiassa punakurkkulohista. Lohikanta voi romahtaa seuraavien 100 vuoden aikana 70 prosentilla.
Järven rantamilla elelee monia lintuja, muun muassa sääksiä, valkopäämerikotkia, amerikanpelikaaneja ja amerikanmerimetsoja. Rannoilla vaeltelee myös esimerkiksi hirviä ja harmaakarhuja.
Ferrari F2012
Ferrari F2012 on italialaisen Formula 1 -talli Scuderia Ferrarin käyttämä auto kaudella 2012. Auton suunnittelusta ovat vastanneet Pat Fry ja Nicholas Tombazis. Autoa kuljettavat entinen F1-maailmanmestari Fernando Alonso ja Felipe Massa. Auto julkistettiin 3. helmikuuta Maranellossa, Ferrarin tehtailla. Autoa käytettiin ensimmäisen kerran Jerezin talvitesteissä helmikuussa.
Keijo Louna
Keijo Helmer Louna (s. 1931 Rauma, Suomi) on suomalainen harmonikkataiteilija ja -pedagogi. Hän voitti harmonikansoiton Suomen mestaruuden vuonna 1955.
Louna syntyi Raumalla. Hänen isänsä oli merimies, joka osti pojalleen ensimmäisen näppäinhanurin Turusta vuonna 1946. Ensimmäisenä opettajana oli Olavi Ruottu, jota nuori Louna itse pyysi opettajakseen. Ruottun muutettua Turkuun, Louna alkoi käydä siellä saakka soittotunneilla.
Lounan ensimmäinen ammattimaisempi soittokiinnitys oli Sirkus Sariolan kesäkiertueelle vuonna 1949, orkesterin vakiojäsenen, Aimo Känkäsen, estyttyä. Myöhemmin Louna säesti useiden näyttelijöiden ja muidenkin aikansa kuuluisuuksien kesäkiertueita, säestäen monentyyppistä musiikkia. Kiertueille osallistuivat myös muun muassa Reino Hirviseppä ja Ester Toivonen. Ajalle tyypillisiä tilaisuuksia olivat usein ohjelmalliset iltamat, joiden lopuksi esitettiin tanssimusiikkia.
Lounan voitettua harmonikansoiton Suomen mestaruuden vuonna 1955, tuolloin jo Yhdysvalloissa asunut Onni Laihanen houkutteli Lounaa puolen vuoden kiertueelle Pohjois-Amerikkaan. Laihanen ehti kuitenkin kuolla vuoden 1956 alussa ja kiertue peruuntui. Louna otti vastaan kuitenkin laivayhtiön tarjouksen osallistua matkalle "soittavana puolimatruusina" rahtilaivalla Bostoniin. Oleskeltuaan jonkin aikaa New Yorkissa ja tehtyään satunnaisia esiintymisiä, Louna palasi pian takaisin Suomeen.
Louna aloitti harmonikansoiton opetuksen vuonna 1952 Turun Urheiluliiton kerhotiloissa. Aluksi oppilaita oli noin kymmenen. Hän johti harmonikkakursseja myös Salossa ja Loimaalla. Kansalaisopistojärjestelmän yleistyttyä Louna alkoi vetää harmonikkakursseja useassa opistossa, minkä lisäksi hän toimi myös yksityisopettajana. Louna lopetti opetustyön keväällä 2010 lähes 60 vuoden opetusrupeaman päätteeksi. Lounan mukaan eräs hänen lahjakkaimmista oppilaistaan on ollut Marko Valtonen, joka jatkoikin opintojaan konservatoriossa.
Harmonikansoiton opetuksen ja harmonikkamyynnin ohella Louna on työskennellyt myös alusvaatekutomon myyntiedustajana, tiekarhun kuljettajana ja kunnossapitovastaavana sekä automyyjänä. Viimeksimainitun ammatin pariin Lounan johti autourheiluharrastus. Hän asuu Liedossa.
Ishtar (elokuva)
Ishtar on vuonna 1987 valmistunut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Warren Beatty ja Dustin Hoffman. Elokuvan ohjasi Elaine May. Elokuva maksoi 55 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mutta tuotti lipputuloina vain 14 miljoonaa dollaria.
Amerikkalainen viihdyttäjäkaksikko sekoilee kuvitteellisessa pohjoisafrikkalaisessa Ishtarin kaupungissa.
"Ishtar" on tunnettu yhtenä elokuvahistorian suurimmista ja kuuluisimmista epäonnistumisista. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen sanoo sen muistuttavan tyyliltään 1940-luvun merimiesfarsseja, paitsi etteivät Hoffman ja Beatty ole merimiehiä ”eivätkä järin iloisiakaan”. Hänestä Vittorio Storaron kuvaus on rumaa, sävellykset kamalia eikä asiaa paranna Hoffmanin ja Beattyn surkea laulutaito. Hänestä pääpari ei näyttele huonoja esiintyjiä vaan todella "ovat" sellaisia. "Video-oppaassa" vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle tähtien sijasta pommin, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
"Ishtarista" tuli eräänlainen kulttielokuva juuri huonoutensa takia. "Far Side" -pilapiirtäjä Gary Larson teki pilakuvan "Videovuokraamo helvetissä", jossa vuokraamon hyllyt ovat täynnä pelkkiä "Ishtar"-videokasetteja.
Moritz Porges
Moritz Porges (23. maaliskuuta 1857 – 27. marraskuuta 1909) oli juutalaista syntyperää oleva tšekkiläinen shakinpelaaja.
Porges pelasi ensimmäisen turnauksensa 1882 Wienissä, jossa hän jakoi sijoja 4–7 Porgesin huomattavin saavutus oli toinen sija, jonka hän jakoi Gyula Makovetzin kanssa, vuonna 1892 Dresdenissä pidetyssä seitsemännessä Saksan shakkiliiton (Deutshes Schahchbund, DSB) kongressiturnauksessa. Kisan voitti Siegbert Tarrasch.
Vuonna 1896 Porges osallistui vahvaan mestariturnaukseen Nürnbergissä ja sijoittui sijoille 16–17. Hänen paras suorituksensa kisassa oli tasapeli suurmestari Siegbert Tarraschin kanssa. Kilpailuun ottivat osaa myös tuolloinen hallitseva maailmanmestari Emanuel Lasker, joka voitti kilpailun ja hänen edeltäjänsä Wilhelm Steinitz, joka oli kuudes. Vuonna 1902 Porges sijoittui kolmanneksi Karlsbadissa pelatussa pienessä turnauksessa.
Porges kuoli 27. marraskuuta 1909. Hänet haudattiin Prahan uudelle juutalaiselle hautausmaalle.
Pekka Hiltunen
Pekka Hiltunen (s. 1966 Oulu) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on työskennellyt Mondon toimituspäällikkönä huhtikuusta 2012. Aiemmin hän on työskennellyt toimittajana Helsingin Sanomissa ja sen Kuukausiliitteessä sekä esimiehenä Me Naisissa ja Kodin Kuvalehdessä sekä Imagen toimituspäällikkönä. Hän sai Aikakauslehtikilpailussa vuoden 2010 kirjoittavan toimittajan palkinnon lehtiartikkeleistaan, joita kuvailtiin syvällisiksi ja yhteiskunnallista keskustelua synnyttäviksi.
Hiltunen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri tiedotusopista Tampereen yliopistosta. Kirjailijanuransa hän aloitti kahdella jännitysromaanilla. Vuonna 2012 hänen esikoisteoksensa "Vilpittömästi sinun" (2011) sai Vuoden johtolanka -palkinnon ja Kaarlen palkinnon sekä kirjakauppiaiden raadin myöntämän Laila Hirvisaaren rahaston apurahan. Palkintoperustelujen mukaan romaani on ”taitavasti rytmitetty, intensiivinen ja jännittävä psykotrilleri” ja ”aloittaa uuden kauden suomalaisessa rikos- ja dekkarikirjallisuudessa”. Teos oli myös ehdolla pohjoismaisen Lasiavain-dekkaripalkinnon, kansainvälisen Impac Dublin -kirjallisuuspalkinnon sekä Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Kirja on ilmestynyt käännöksenä Ranskassa, Puolassa, Tšekissä, Islannissa, Saksassa ja Britanniassa, ja sen käännösoikeudet on myyty myös Turkkiin.
Hiltusen toinen teos "Sysipimeä" ilmestyi syksyllä 2012. Se on ilmestynyt käännöksenä Britanniassa, Saksassa ja Tšekissä, ja sen käännösoikeudet on myyty myös Ranskaan. Useita kiittäviä arvioita saanut teos valittiin myös Helsingin Sanomien Vuoden kirjat 2012 -listalle. "Sysipimeä" on toinen romaani Studio-trillerisarjassa, joka kertoo Lontoossa elävien suomalaisnaisten salaperäisistä operaatioista rikosten ja yhteiskunnallisten ongelmien parissa.
Elokuussa 2013 julkaistiin Hiltusen kolmas romaani "ISO", joka on hänen ensimmäinen kirjansa muulla kuin jännityksen saralla. Kustantaja luonnehtii teosta ”polttavan ajankohtaiseksi” proosaksi sekä romaaniksi lihavuudesta, häpeästä ja terveystiedosta. Tarinan lihava päähenkilö kamppailee kohtaamiaan ennakkoluuloja vastaan ”arjen rohkeudella, joskus huumorillakin”.
Hiltusen neljäs teos, Studio-trillerisarjan kolmas kirja "Varo minua", ilmestyi elokuussa 2015.
Viides romaani "Onni" ilmestyi loppukesällä 2016. Se on aikalaisromaani median ja toimittajantyön muutoksista sekä homojen oikeuksien edistymisestä Suomessa.
The Family of Man
The Family of Man oli valokuvanäyttely, jonka kuraattorina toimi Edward Steichen. Näyttely oli ensi kerran esillä 1955 New Yorkissa Museum of Modern Art -taidemuseossa (MoMA).
Steichenin mukaan näyttely oli hänen "uransa huipentuma". Näyttelyssä oli 508 kuvaa 273 valokuvaajalta 68 maasta, ja ne oli valittu lähes kahden miljoonan kuvan joukosta, joiden ottajat olivat sekä tunnettuja että tuntemattomia valokuvaajia. Kuvat kertovat ihmiselämästä, syntymästä, rakkaudesta ja ilosta, mutta niissä kuvataan myös sotaa, puutetta, sairautta ja kuolemaa. Steichen halusi tuoda visuaalisesti esiin ihmisen elämän universaaliuden ja valokuvan sen dokumentoijana.
Näyttelystä valmistui saman niminen kirja, jossa on Steichenin langon Carl Sandburgin esipuhe. Kirja ilmestyi 1950-luvulla monessa formaatissa, joista ensimmäinen oli alkujaan lehtikustantajan julkaisema taskukirja, jota myytiin lehtikioskeissa ja lentokentillä. Myöhemmin julkaisijana on ollut MoMA. Siitä otettiin 30-vuotisjuhlanvuoden kunniaksi uusi suurikokoinen painos, johon kuvat tehtiin alkuperäiskuvista.
Näyttely kiersi myöhemmin eri kokoonpainoissa 38 maassa. Ainoa säilynyt kokoonpano on Steichenin synnyinmaassa Luxemburgissa, ja se on pysyvästi esillä Clervaux'ssa. Kuvakokoelma liitettiin vuonna 2003 historiallisen merkityksensä vuoksi Unescon Memory of the World -luetteloon.
Sulkakoipikorento
Sulkakoipikorento ("Platycnemis pennipes") on sulkakoipikorentoihin kuuluva, hento sudenkorentolaji.
Hoikkaruumiinen korento, jota erehtyy helposti pitämään jonakin tytönkorentona. Koiras on vaihtelevan sinisensävyinen ja siinä on mustia kirjailuja. Naaraan pohjaväri on kellanruskea. Nuoret korennot ovat lähes valkoisia, kunnes niiden väri on kehittynyt. Keskiruumiin selkä on musta ja kummallakin puolella on kaksi vaaleaa pitkittäisjuovaa, joista toinen jakaa korennon "hartialla" olevan mustan alueen hieman Y-kirjainta muistuttavaan muotoon. Pää on varsin leveä, ja verkkosilmien välissä on kaksi vaaleaa poikkiviivaa. Koiraan takaruumis on sekä päältä että alta musta, mutta kärkiosassa selkäpuolella on vaalea pitkittäisviiru. Naaraan takaruumis on vaaleanruskea, ja siinä on vain hieman mustaa pitkittäisraitaa. Keskimmäisen ja takimmaisen raajaparin sääri on litteä ja hieman leventynyt, mikä on koko heimolle tunnusomainen piirre. Vaaleissa raajoissa on musta pitkittäisjuova ja suuria sukasia.
Sulkakoipikorentoa tavataan laajalti Euroopassa pois lukien kuitenkin osa eteläisimmästä ja pohjoisimmasta Euroopasta. Idässä levinneisyys yltää Keski-Siperiaan saakka. Suomessa sulkakoipikorento on yleinen maan etelä- ja keskiosissa. Esiintymisalueen pohjoisraja on suunnilleen Kemi–Kuhmo-akselilla.
Sulkakoipikorento vaatii elinpaikaltaan virtaavaa vettä. Tyypillisimmin sen löytää hitaasti virtaavan joen varrelta, mutta myös purot käyvät. Korennot oleskelevat lähellä rantaa mutta saattavat myös vaeltaa, jolloin niitä tavataan kauempana vesistöistä. Sopivalla paikalla laji on runsaslukuinen ja korentoja voi tavata jopa sadoittain. Korennot kuoriutuvat toukkanahoistaan lyhyen ajan sisällä ja aikuiset korennot ovat lennossa kesäkuun alkupuolelta elokuun lopulle.
Sulkakoipikorentojen munimisasento on tunnusomainen. Naaras laskeutuu vesikasveille ja munii kastaen takaruumiinsa vedenpinnan alapuolelle samalla, kun koiras pitää perälisäkkeillään kiinni naaraan niskasta. Koiras on koko munimisen ajan takaruumis ojennettuna ja raajat koukussa naaraan niskassa. Vierekkäin on tavallisesti useita munivia pariskuntia.
Wilhelm Wachtmeister
Wilhelm Hans Fredrik Wachtmeister (29. huhtikuuta 1923 – 3. helmikuuta 2012) oli ruotsalainen diplomaatti ja suurlähettiläs.
Wachtmeister aloitti uransa ulkoministeriössä 1946 ja oli vuosina 1958–1961 YK:n pääsihteerin Dag Hammarskjöldin läheinen työtoveri. Wachtmeister oli 1968–1974 Ruotsin ulkoministeriön ulkoasiainneuvos ja poliittisen osaston päällikkö. Augusto Pinochetin kaapattua vallan Chilessä vuonna 1973 Wachtmeister joutui vastakkain Ruotsin Santiagossa olleen suurlähettilään Harald Edelstamin kanssa. Wachtmeister kirjoittaa kirjassaan "Som jag såg det": ”Chilen päätettyä karkottaa Edelstamin Ruotsin hallituksen ei tarvinnut kutsua häntä kotiin. Kestämätön tilanne oli saanut helpon ratkaisun, jossa Chilestä tuli näytelmän konna.”
Sen jälkeen hän työskenteli suurlähettiläänä Washingtonissa 1974–1989. Virka oli ollut vapaana jonkin aikaa Ruotsin arvosteltua ankarasti Yhdysvaltojen Vietnamin sotaa. Yhdysvallat oli vastaukseksi kutsunut kotiin Tukholman-lähettiläänsä eikä ollut hyväksynyt Ruotsin vuonna 1973 nimittämää Washingtonin-lähettilästä Yngve Mölleriä. Tuona aikana lähetystön toiminnasta vastasi lähetystön kakkosmies Leif Leifland. Jäätävistä diplomaattisuhteista huolimatta Wachtmeisterin onnistui luoda suhteet Yhdysvaltojen hallintoon, ja sittemmin hänestä tuli presidentti George H. W. Bushin läheinen ystävä ja tennispartneri. Kolme viimeistä lähettiläsvuottaan hän oli Washingtonissa toimivan diplomaattikunnan vanhin.
Wachtmeister oli 1993–1995 Ruotsin Yhdysvalloissa olevan kauppakamarin Swedish-American Chamber of Commerce puheenjohtaja. Hänen puolisonsa oli taiteilija Ulla Wachtmeister. Hänen tyttärensä Christina ”Titti” Wachtmeister (k. 1993) tuli tunnetuksi Ruotsin tulevan kuninkaan Carl Gustavin tyttöystävänä.
Sa’ar 3 -luokka
Sa’ar 3 -luokka oli Israelin laivaston ohjusveneluokka, jonka alukset valmistettiin Cherbourgissa Ranskassa. Alustyyppi oli paranneltu versio Saksan laivaston Jaguar-luokan aluksista.
Sa'ar 1 -luokan aluksista tuli Sa'ar 3 -luokan alus, kun siihen asennettiin Gabriel meritorjuntaohjus.
Sa’ar 4 -luokka
Sa’ar 4 -luokka oli Israelin laivaston ohjusveneluokka, jonka alukset valmistettiin Israelissa. Alustyyppi oli israelilaista suunnittelua, ja se perustui Sa’ar 3 -luokasta saatuihin kokemuksiin.
Etelä-Afrikka tilasi vuoden 1974 lopulla laivastolleen kolme paranneltua Sa’ar 4 -luokan alusta. Ne valmistettiin Haifan telakalla Israelissa. Myöhemmin Etelä-Afrikan laivastolle valmistettiin vielä kolme samankaltaista alusta Sandock Austal Shipyardin telakalla Durbanissa, mihin Haifan telakka toimitti materiaalin. Myöhemmin Etelä-Afrikka tilasi vielä kuusi saman kaltaista alusta suoraan Durbanista, mistä tilauksesta kolme myöhemmin peruutettiin. Yhdistyneiden kansakuntien asettama asevientikielto vaikeutti tilauksen toteuttamista. Laivasto nimesi alukset Warrior-luokaksi, ja ne on varustettu Gabriel II - merimaaliohjuksien (tunnetaan Etelä-Afrikassa nimellä Scorpion) lisäksi kahdella Oto Melaran 76 millimetrin tykillä ilman 20 millimetrin CIWS-järjestelmää.
Vuonna 2000 kaksi luokan aluksista myytiin Sri Lankalle, joka nimesi luokan Nandimithraksi. Kreikan rannikkovartiostolla on kolme luokan alusta, joiden aseistuksena on ainoastaan 30 millimetrin pikatykit. Ohjuksille varattuun tilaan kreikkalaiset ovat asentaneet nosturit.
Eric Woerth
Eric Woerth (s. 29. tammikuuta 1956) on ranskalainen poliitikko (RPR, UMP, Républicains). Hän oli François Fillonin hallituksissa budjetti- ja työministerinä 2007–2010 ja Chantillyn pormestari 1995–2017.
Woerthia epäillään laittomasta puoluerahoituksesta, ja asian on arvioitu voivan vaikuttaa Nicolas Sarkozyn mahdollisuuksiin päästä uudelle presidenttikaudelle. Asia tuli julki 2010, kun L'Oreal-kosmetiikkayhtiön omistaja Liliane Bettencourt ja hänen tyttärensä selvittelivät äidin kykyä päättää asioistaan.
Tony Carey
Anthony Laurence Carey (s. 16. lokakuuta 1953 Turlock, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalainen kosketinsoittaja, jonka suuri yleisö muistaa parhaiten Ritchie Blackmoren Rainbow-yhtyeen kosketinsoittajana vuosina 1975–1977.
Carey toimi sooloartistina 1980-luvun alkupuoliskolla ja sai jonkin verran listamenestystä. Hänellä oli myös Planet P Project -niminen yhtye samalla vuosikymmenellä. Sittemmin Carey on työskennellyt soittajana ja tuottajana monille artisteille kuten Jennifer Rush, Joe Cocker, John Mayall, Eric Burdon ja David Knopfler.
Vuonna 2009 Carey oli mukana Over the Rainbow -projektissa, jossa entiset Rainbow-yhtyeen jäsenet soittavat Rainbow’n kappaleita. Hän joutui kuitenkin jättäytymään pois projektista sairauden takia. Vuonna 2010 Carey ja Over the Rainbow -kitaristi Jurgen Blackmore perustivat EBC ROXX -nimisen yhtyeen.
David Stone
David Stone (alk. Michael David Stoyanoff; s. 1952 Toronto, Kanada) on kanadalainen kosketinsoittaja. Suuri yleisö muistaa hänet parhaiten Ritchie Blackmoren Rainbow-yhtyeen kosketinsoittajana vuosilta 1977–1978. Muita hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Symphonic Slam ja Max Webster.
Aren aukio
Aren aukio eli Kolmikulman aukio on Jyväskylän Puistolassa sijaitseva aukio. Aukio on Jyväskylän ensimmäinen kaupunkiaukio ja tätä nykyä se hallitsee toista päätä Jyväskylän kävelykadusta. Se rakennettiin 1910-luvun alussa, kun uusi asemakaava mahdollisti ruutukaavan ulkopuolelle rakentamisen.
Aukion nimi muotoutui kansan suussa Aren aukioksi, kun aukiolla sijaitsevan nykyisen Kolmikulman kauppakeskuksen paikalla olleen Keski-Suomen Sähköliikkeen liiketoimintaan otettiin mukaan autot. Perustaja Kalle Heinonen ilmoitti tuolloin uuden yrityksen nimeksi ARE, joka tulee sanoista auto, radio ja elektrisiteetti.
HMS Havock (1893)
HMS Havock oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1894 valmistunut Havock-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 2. heinäkuuta 1892 Yarrow and Companyltä, ja sen valmistusmispäiväksi määrättiin 2. joulukuuta 1892. Aluksen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1892 ja se laskettiin vesille 12. elokuuta 1893. Alus valmistui tammikuussa 1894, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 36 526 puntaa.
Alus palveli koko uransa Britteinsaarten vesillä. Aluksen veturikattilat vaihdettiin 1899–1900 Hawthorn Leslien telakalla vesiputkikattiloihin, ja uudistuksen jälkeen aluksella oli kolme savuhormia. Keskimmäinen hormi oli paksumpi kuin laitimmaiset, ja aluksen masto jäi kahden etummaisen savuhormin väliin. Alus myytiin 14. toukokuuta 1912.
HMS Hornet (1893)
HMS Hornet oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1894 valmistunut Havock-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 2. heinäkuuta 1892 Yarrow and Companyltä Cubitt Townista Lontoosta, ja sen valmistusmispäiväksi määrättiin 2. joulukuuta 1892. Aluksen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1892 ja se laskettiin vesille 3. joulukuuta 1893. Alus valmistui heinäkuussa 1894, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 36 112 puntaa.
Alus palveli Britteinsaarten vesillä lukuun ottamatta vuotta 1900, jolloin se oli Välimerellä. Se myytiin 12. lokakuuta 1909 London Ship Breaking Companylle romutettavaksi.
Edward Steichen
Edward Steichen, alk. Eduard Steichen (27. maaliskuuta 1879 Bivange, Luxemburg – 25. maaliskuuta 1973 Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, taidemaalari ja kuraattori.
Kun Edward Steichen oli vuoden ikäinen, Steichenin perhe muutti 1881 Yhdysvaltoihin Hancockin kaivoskaupunkiin Michiganissa. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1900. Hän opiskeli litografiaa ja maalausta 1898 ja aloitti valokuvauksen jo varhain. Hänet huomattiin valokuvaajana ensi kerran 1899 valokuvanäyttelyssä Philadelphiassa. Steichen toimi taidemaalarina edellisen vuosisadan vaihteessa, mutta sovelsi maalauksen näkökulmia valokuvaukseen.
Steichen oli suunnittelemassa Alfred Stieglitzin lehteä "Camera Work" ja työskenteli valokuvaajana 1903–1917. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheissa hän toimi Yhdysvaltojen armeijan sotakuvaajana.
Vuosina 1923–1938 hän työskenteli Voguessa ja Vanity Fairissa sekä useissa newyorkilaisissa mainostoimistoissa. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Yhdysvaltojen laivastossa, jossa hän vastasi valokuvauksesta. Tuolloin hän teki dokumenttielokuvan "Meren kuningatar" ("The Fighting Lady"), joka sai Oscan-palkinnon parhaana dokumenttielokuvana. Hänestä tuli 1945 U.S. Naval Photographic Instituten johtaja, ja hän erosi 1946 palveluksesta kapteenin arvoisena.
Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli näyttelyintendenttinä ja vuodesta 1947 Museum of Modern Artin valokuvaosaston päällikkönä vuoteen 1962. Tässä tehtävässä hän toimi New Yorkissa "The Family of Man" -näyttelyn näyttelykomissaarina. Näyttelyn kierros alkoi Museum of Modern Artista 1955 ja kiersi kahdeksan vuotta ympäri maailmaa 37 maassa.
Dekstriini
Dekstriini, tärkkelyskumi, (CHO), tärkkelyksen pilkkoutumistuote, jota syntyy kuumennettaessa tärkkelystä tai käsiteltäessä sitä hapoilla tai amylaasientsyymillä; dekstriiniä on mm. leivän kuoressa. Dekstriini on valkoista ainetta, joka ei sanottavasti liukene alkoholiin, mutta muodostaa pienen vesimäärän kanssa liimamaisen seoksen, jota käytetään mm. liimaseoksiin.
Dekstriinin CAS-numero on 9004-53-9.Facta 2001, dekstriini s. 433,434
Sastamala Gregoriana
Sastamala Gregoriana – Wanhan Musiikin Päivät -festivaali on Pirkanmaalla, Sastamalassa vuosittain vuodesta 1996 lähtien järjestetty vanhan musiikin festivaali. Pienin resurssein ja Kari Kaarnan alun perin kokoaman kotimaisen ohjelmiston pohjalta aloittanut tapahtuma on kehittynyt vuosien varrella kansainvälisen tason musiikkitapahtumaksi, jossa on voitu kuulla Hopkinson Smithin, Ensemble La Morran, Arianna Savallin ja Andrew Lawrence-Kingin kaltaisia huippumuusikoita.
Jokakesäisessä konserttisarjassa tarjotaan yleisölle monipuolisesti musiikkia kaikilta vanhan musiikin aikakausilta, niin keskiajan renessanssin kuin barokin kausiltakin. Tärkeä osa festivaalia on suomalaisten ja kansainvälisten muusikoiden välinen vuorovaikutus festivaalin yhteydessä järjestettävän mestarikurssin ja yhteiskonserttien muodossa.
Festivaalia on kehuttu pitkäjänteisestä ja osuvasta ohjelmistosuunnittelusta, joka osaltaan on vaikuttanut siihen, että festivaalin kävijämäärä on lisääntynyt vuosi vuodelta ja vakiintunut. Festivaalin taiteellisena johtajana on toiminut vuodesta 2005 alkaen englantilainen luuttutaiteilija Michael Fields.
Sastamala Gregorianan pääkonserttipaikka on Sastamalan keskiaikainen Pyhän Marian kivikirkko, joka on akustiikaltaan ainutlaatuinen konserttisali ja sopii erityisesti vokaalimusiikille sekä vanhan musiikin kokoonpanoille. Lisäksi konserttipaikkana toimii kirkkomaalauksistaan tunnettu toinen Sastamalassa sijaitseva keskiaikainen kivikirkko, Tyrvään Pyhän Olavin kirkko.
Festivaali on Pirkanmaan festivaalit ry:n Pirfestin ja Finland Festivalsin jäsen.
Oka-ahven
Oka-ahven ("Rachycentron canadum") on ahvekaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan kaikista valtameristä lämpimistä vesistä. Se on oka-ahventen heimon ("Rachycentridae") ainoa laji.
Oka-ahven on pitkä ja ruumiinmuodoltaan solakka ja litteäpäinen kala. Se kasvaa yleensä noin 1,1 metrin mittaiseksi, mutta suurimmillaan oka-ahven voi saavuttaa 1,5–2 metrin pituuden ja lähes 70 kg:n painon. Oka-ahvenen selässä on kuudesta yhdeksään terävää piikkiä ennen pitkää selkäevää ja myös peräevä on pitkä. Pyrstöevä kalalla on kuunsirpinmuotoinen. Väriltään oka-ahven on kyljistään ruskea ja kyljissä on myös kaksi tai kolme hopeanharmaata raitaa.
Oka-ahventa tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä Atlantin länsisosissa Kanadan etelärannikolta Argentiinaan, Atlantin itäosista Afrikan rannikolta, Intian valtamerestä ja Tyyneltämereltä Japanista Australiaan ulottuvalta alueelta. Kala elää lähellä koralliriuttoja, mangrovea kasvavilla rannoilla, lähellä muta- ja hiekkapohjia sekä avomerellä usein kelluvien esineiden läheisyydessä. Niitä tavataan usein paholaisrauskujen läheisyydestä, joskaan syytä tähän ei tiedetä. Oka-ahvenet liikkuvat sekä yksikseen että pieninä ryhminä. Laji syö kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia. Kala kutee lämpimien kuukausien aikana.
Oka-ahven on hyvä ruokakala ja myös suosittu urheilukalastuksen kohde. Sitä viljellään erityisesti Kiinassa ja Taiwanissa, mutta myös Yhdysvalloissa ja Brasiliassa. Viljelyssä on otettava huomioon, että poikaset tarvitsevat suolaista vettä kehittyäkseen ja lämpötilan on oltava riittävä. Oka-ahventa myydään tuoreena, savustettuna ja pakastettuna.
Suicide (showpainija)
Suicide on TNA:ssa otteleva showpainija. Suicidena ovat otelleet Frankie Kazarian, Christopher Daniels sekä kesäkuusta 2010 lähtien Akira Kawabata.
Šeikki Zayedin moskeija
Šeikki Zayedin moskeija () on moskeija Abu Dhabissa, Yhdistyneiden arabiemiirikuntien pääkaupungissa. Moskeija on maan suurin ja se nimettiin Yhdistyneiden arabiemiirikuntien perustajan ja ensimmäisen presidentin, Zayid ibn Sultan Al Nahyanin, mukaan. Moskeija avattiin vuonna 2007 ja sen rakentaminen maksoi 545 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Moskeijassa on 82 kupolia, pääkupolin sisäkorkeus on 70 metriä. Neljä minareettia yltävät 107 metrin korkeuteen. Rukoussaleja on neljä, pääsalissa on 96 koristeltua pylvästä. Pääsaliin mahtuu yli 7 000 ihmistä. Moskeijaan mahtuu yhteensä noin 40 000 ihmistä.
HMS Ferret (1893)
HMS Ferret oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ferret-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1893 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen valmistusmispäiväksi määrättiin 21. helmikuuta 1894. Aluksen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1893 telakkanumerolla 596 ja se laskettiin vesille 9. joulukuuta 1893. Alus valmistui maaliskuussa 1895, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 36 168 puntaa.
Alus palveli Britteinsaarten vesillä. Alus poistettiin palveluksesta 1908 ja se valittiin shrapnellien testaamiseen. Vuonna 1910 alus riisuttiin varusteista Chathamissa ja vuotta myöhemmin hylky upposi maalilaivana.
HMS Lynx (1894)
HMS Lynx oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1895 valmistunut Ferret-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin 6. tammikuuta 1893 Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä, jolloin sen valmistusmispäiväksi määrättiin 6. huhtikuuta 1894. Aluksen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1893 telakkanumerolla 597 ja se laskettiin vesille 24. tammikuuta 1894. Alus valmistui elokuussa 1895, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 36 463 puntaa.
Alus palveli koko uransa Britteinsaarten vesillä. Alus modernisoitiin 1902 Lairdin telakalla ja se myytiin 10. huhtikuuta 1912 Wardille Prestoniin romutettavaksi.
Ultra HD
Ultra HD on näyttötarkkuus, jonka pikselimäärä on 3 840 × 2 160 pikseliä eli neljä kertaa niin paljon kuin Full HD -näyttötarkkuudessa. Vaikka näyttötarkkuus on kehitetty Ultra HD -televisiolähetyksiä varten, sitä käytetään myös tietokone- ja pelikonsolikäytössä. Heinäkuusta 2010 lähtien myös YouTube on alkanut tukea Ultra HD -resoluutiota. Ultra HD:tä ei pidä sekoittaa 4K-resoluution, jonka pikselimäärä on 4 096 × 2 160. Näitä termejä käytetään usein synonyymeina, vaikka niiden tarkkuus onkin eri.
Tekniikka nimettiin virallisesti Ultra HD:ksi lokakuussa 2012, kun nimiä hallinnoiva Consumer Electronics Association -järjestö julisti 4K-tekniikan virallisen käyttönimen.
Pav bhaji
Pav bhaji, joskus myös Pao bhaji, on intialainen, alun perin maratilaisesta keittiöstä tuleva pikaruoka. Ruokalaji on suosittu Maharashtran ja Gujaratin osavaltioissa sekä erityisesti isoilla metropolialueilla, kuten Mumbaissa. "Pav" merkitsee marathin kielellä ruokalajiin kuuluvaa leipäpalaa – sanan alkuperä on peräisin portugalin kielestä, jossa "pão" tarkoittaa kirjaimellisesti "leipää". "Bhajilla" tarkoitetaan taas annoksen pannulla paistettavaa kasvisten ja mausteiden kastikemaista, voimaperäisesti soseutettua seosta. Annoksen lisukkeisiin kuuluvat usein esimerkiksi korianterin lehdet, pilkottu raaka sipuli sekä sitruunanviipale. Voin runsas käyttö "Pav bhajin" valmistuksessa ja voitelussa liittyy myös ruokalajiin olennaisesti.
Ruokalajin alkuperä sijoittuu 1800-luvun brittikolonialismin myötä teollistuneeseen Mumbaihin, jossa erityisesti tekstiiliteollisuus oli valtavassa kasvussa. Tehtaiden lounastaukojen lyhyyden vuoksi työläisillä ei normaalisti ollut aikaa nauttia täysipainoista lounasta. Kevyttä lounasta suosittiin myös siksi, että sellaisen jälkeen lounastauolta oli helpompi palata fyysisesti raskaan työn ääreen verrattuna täysipainoiseen, raskaaseen lounaaseen. "Pav bhajissa" perinteinen riisi tai roti korvattiinkin kevyemmällä "pav"-leivällä, ja curry-tyyppinen ruoka korvattiin niin ikään kevyemmällä "bhaji"-sekoituksella. Näistä ajoista asti "pav bhaji" on pysynyt myös siirtomaavallasta vapautuneen Intian yhtenä suosituimmista katu- ja lounasruoka-annoksista.
Ruokalaji on vaihtelevassa mittakaavassa levinnyt myös Intian ulkopuolelle ympäröivään itäiseen Aasiaan, mutta myös länsimaihin kuten Yhdysvaltoihin, Australiaan sekä Iso-Britanniaan.
Koska "pav bhaji" on yleensä nopeasti valmistettava ruoka ja annoksen valmistajat joutuvat sopeutumaan raaka-aineiden nopeaan vaihtuvuuteen, annoksen resepti saattaa vaihdella hyvinkin selkeästi kausittain ja alueittain. Ruokalajin yleisimpinä ja todennäköisinä raaka-aineina voidaan kuitenkin mainita ainakin muussattu peruna, pilkottu tomaatti, hienonnettu sipuli, herneet sekä pilkottu paprika. Muut vihannekset, kuten kukkakaali, porkkana tai munakoiso, ovat myös usein hyödynnettyjä ainesosia. Mausteina valmistajat käyttävät yleensä omaa yksilöllistä "pav bhaji masala" -mausteseosta. Tämän lisäksi olennaisiin mausteisiin kuuluvat muun muassa valkosipuli, inkivääri, chili ja kurkuma. Sitruunamehun puristaminen annokseen on myös tavallista jo sitä valmistettaessa. Runsas mausteiden määrä antaa annokseen paljon makua mutta myös paksuntaa sen vedellä jatkettua koostumusta. Kun koko sekoitus on paistunut muutaman minuutin ajan, "pav bhaji" tarjoillaan lisukkeiden kera kuumalta astialta, usein voisilmän kera.
Luettelo pikkuplaneetoista: 100001–101000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
100001:stä ja päättyen 101000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 101001–102000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
101001:stä ja päättyen 102000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 102001–103000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
102001:stä ja päättyen 103000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 103001–104000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
103001:stä ja päättyen 104000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 104001–105000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
104001:stä ja päättyen 105000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 105001–106000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
105001:stä ja päättyen 106000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 106001–107000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
106001:stä ja päättyen 107000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 107001–108000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
107001:stä ja päättyen 108000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 108001–109000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
108001:stä ja päättyen 109000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Puumala (täsmennyssivu)
Puumala voi tarkoittaa seuraavia:
Luettelo pikkuplaneetoista: 109001–110000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
109001:stä ja päättyen 110000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 110001–111000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
110001:stä ja päättyen 111000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 111001–112000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
111001:stä ja päättyen 112000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 112001–113000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
112001:stä ja päättyen 113000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 113001–114000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
113001:stä ja päättyen 114000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 114001–115000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
114001:stä ja päättyen 115000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 115001–116000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
115001:stä ja päättyen 116000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 116001–117000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
116001:stä ja päättyen 117000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 117001–118000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
117001:stä ja päättyen 118000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 118001–119000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
118001:stä ja päättyen 119000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 119001–120000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
119001:stä ja päättyen 120000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Anna mennä
Anna mennä on Retropop-yhtyeen kolmas single albumilta "Tämän hetken tähden". Kappaleesta julkaistiin Single Version, joka eroaa miksauksellisesti jonkin verran albumiversiosta. Single julkaistiin tammikuussa 2012.
Frans Peter von Knorring
Frans Peter von Knorring (6. lokakuuta 1792 Kokemäki – 29. maaliskuuta 1875 Finström) oli Knorringin aatelissukuun kuulunut pappi.
Frans Peter von Knorring opiskeli Turun Akatemiassa, ja toimi tämän jälkeen Haminan kadettikoulun uskonnon opettajana. Vuonna 1834 hän aloitti Finströmin kirkkoherran virassa Ahvenanmaalla. Hän ehdotti myös kaupungin perustamista Ahvenanmaalle. Hän julkaisi historiallisia katsauksia, sekä ansiokkaan teoksen joka käsitteli kansanopetusta. Tästä syystä häntä pidetään Ahvenanmaan koululaitoksen isänä. Lisäksi hän perusti Ahvenanmaan ensimmäisen sanomalehden vuonna 1868.
Vuonna 1992 julkaistiin Ahvenanmaalla häntä esittävä postimerkki, joka pohjautuu Karl Emanuel Janssonin maalaukseen.
Joni Mäkelä
Joni Mäkelä (s. 28. syyskuuta 1993 Valkeakoski) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Valkeakosken Hakaa. Pelipaikaltaan Mäkelä on hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitahyökkääjä.
Mäkelän pelaajaura ylimillä sarjatasoilla alkoi kaudella 2009, kun hän nousi OLS:in junioreista AC Oulun Ykkösen joukkueeseen. Mäkelä debytoi AC Oulun paidassa 15-vuotiaana 7. kesäkuuta 2009 Ykkösen ottelussa AC Oulu - Atlantis FC. Mäkelä teki tammikuussa 2010 kolmen vuoden sopimuksen AC Oulun kanssa. Veikkausliigadebyytin hän pelasi 16. toukokuuta 2010 ottelussa AC Oulu - IFK Mariehamn.
Mäkelä on pelannut yhteensä 36 poikien maaottelua. Mäkelä debytoi maajoukkueessa 26. elokuuta 2008 alle 15-vuotiaiden maajoukkueen ottelussa Ruotsia vastaan.
Molly Moon: Hervoton hypnoosiseikkailu
Molly Moon – Hervoton hypnoosiseikkailu on Georgia Byngin kirjoittaman Molly Moon-kirjasarjan ensimmäinen kirja.
10-vuotias Molly Moon asuu Biersvillessä Hardwick Housen orpokodissa, jossa hänen arkensa on ankeaa. Orpokodin johtaja neiti Adderstone määrää hänelle tämän tästä rangaistuksia (kuten vessanpöntön jynssäämistä hammasharjalla), ja muut lapset kiusaavat häntä. Mollyn paras ja ainoa ystävä Rockykin adoptoidaan oikeaan perheeseen.
Mollyn arki kuitenkin muuttuu täysin, kun hän löytää tohtori Loganin kirjoittaman hypnoosikäsikirjan. Sen avulla hän oppii hypnotisoimaan, ja pian hänet nähdäänkin jo New Yorkissa Tähdet Marsissa -musikaalin pääosassa.
Mollyn elämään mahtuu kuitenkin myös paljon mutkia. Kaiken huipuksi häntä vaaditaan ryöstämään pankki hypnoottisten taitojensa avulla. Lopulta Molly tajuaa, että hän viihtyy kuitenkin paremmin Hardwick Housessa.
Doug Walgren
Douglas Walgren (s. 28. joulukuuta 1940 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen demokraattinen poliitikko ja asianajaja. Hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen 1977-1991.
Oltuaan seitsemän kautta edustajainhuoneessa Walgren hävisi vuonna 1990 32-vuotiaalle republikaanille Rick Santorumille Pennsylvanian 18. vaalipiirissä.
Fumaroli
Fumaroli on maankuoren aukko, josta purkautuu vesihöyryä, rikkihiiltä ja muita kaasuja. Fumaroleja on vulkaanisesti aktiivisilla alueilla.
Fumarolista vapautuva vesihöyry on yleensä pinnan lähellä olevan magman lämmittämää pohjavettä. Magmasta itsestään fumarolin kautta purkautuu hiilidioksidia, rikkidioksidia ja rikkivetyä. Nukkuvassa tulivuoressa saattaa edelleen olla aktiivisesti toimivia fumaroleja. Fumaroli voi höyrytä jopa vuosikymmeniä tai vuosisatoja, jos sen alla on pysyvä lämmönlähde. Sen sijaan toiset fumarolit voivat olla aktiivisia vain viikkoja tai muutamia kuukausia, jos ne syntyvät tuoreelle vulkaaniselle maaperälle, joka viilenee nopeasti.
The Sibelius Edition
The Sibelius Edition on Jean Sibeliuksen teosten kokonaisjulkaisu 65 CD-levyllä 13 sarjaan jaettuna. Laitoksen on julkaissut ruotsalainen BIS Records 2007–2011.
Moves Like Jagger
"Moves Like Jagger" on yhdysvaltalaisen yhtyeen Maroon 5:n kappale, jolla on mukana laulaja Christina Aguilera. A&M Octone Records julkaisi sen 21. kesäkuuta 2011 neljäntenä ja viimeisenä singlenä yhtyeen kolmannen studioalbumin "Hands All Over" (2010) uudelleenjulkaistulta versiolta. Kappaleen kirjoittivat Adam Levine, Ammar Malik, Benjamin Levin ja Shellback, joista kaksi viimeistä myös tuottivat sen. ”Moves Like Jagger” on dancepop- ja electropop-kappale, jossa käytetään syntetisaattoria ja sähkörumpuja. Sen sanat viittaavat miehen kykyyn tehdä vaikutus naiseen tanssiliikkeillään, joita hän vertaa The Rolling Stones -yhtyeen johtohahmoon Mick Jaggeriin.
Singleä on myyty Yhdysvalloissa digitaalisesti yli kuusi ja puoli miljoonaa kappaletta, ja se oli Billboard Hot 100 -singlelistan kolmen kärjessä kymmenen viikkoa. Britanniassa single oli vuoden 2011 toiseksi myydyin, ja sen paras sijoitus oli singlelistan kakkosena. Vuoden 2014 syyskuuhun mennessä se oli Britannian latauslistan kaikkien aikojen nelonen yli 1,4 miljoonalla latauksella.
Vuonna 2011 single oli yhdeksänneksi myydyin digitaalinen lataus maailmassa seitsemän miljoonan kappaleen myynnillä.
Suomessa singleä on myyty yli 10 000 kappaletta, ja se sai platinalevyn vuonna 2012. Se oli sekä Suomen virallisen listan että latauslistan kärjessä kuusi viikkoa.