hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tuotannontekijä
Tuotannontekijät ovat taloustieteessä hyödykkeiden eli tavaroiden ja palveluiden tuotannossa käytettävät resurssit.
Perinteisesti tuotannontekijät jaetaan taloustieteessä kolmeen ryhmään:
Maa ja luonnonvarat sisältyvät kuitenkin usein pääoman määritelmään eivätkä muodosta omaa erillistä ryhmäänsä.
Nykyaikaisessa analyysissa erotetaan usein pääomahyödykkeet muista pääoman muodoista kuten inhimillisestä pääomasta. Inhimillistä pääomaa kertyy koulutuksen tai harjoituksen tuloksena. Toisinaan tuotannontekijänä mainitaan myös yrittäjyys, jolloin tarkoitetaan tuotannon organisointia, riskinottoa sekä ideointia.
Yritysten tuotantoa kuvataan tuotantofunktion avulla, joka kertoo miten tuotannontekijöistä saadaan hyödykkeitä. Makrotaloudessa kokonaistuotantofunktio kuvaa koko kansantalouden toimintaa.
Vuokatti
Vuokatti on kylä, taajama, rautatieliikennepaikka ja vaarajono Sotkamossa Kainuussa.
Alueen korkein vaara on Porttivaara (345 metriä merenpinnan yläpuolella), seuraavaksi korkein on Isosta-Pöllystä, Pienestä-Pöllystä sekä Keimasta koostuva Vuokatinvaara. Vuokatin uskotaan olleen vanha lappilainen uhripaikka.
Vuokatissa sijaitsevat muun muassa Vuokatin urheiluopisto, laskettelukeskus ja 1990-luvun alussa valmistunut, nykyään Holiday Club -ketjuun kuuluva Katinkullan lomakeskus ja kylpylä. Vuokatissa on myös jäähdytetty hiihtotunneli, jonka ansiosta hiihtäminen on mahdollista myös kesäkaudella. Hiihtotunneli avattiin vuonna 1998. 2007 Vuokattiin valmistui Snowpolis, liikuntateknologiapainotteinen teknologiapuisto. Vuokatissa on myös vuoden ympäri auki oleva lumilautatunneli. Kristillisessä kurssi- ja lomakeskus Vuokatinrannassa järjestetään vuosittain yli 30 tapahtumaa. Laskettelurinteiden yläpäässä sijaitsee myös Ripa’s kuppila.
Vuokatissa järjestettiin hip hop -musiikkifestivaali Pipefest vuoteen 2010 asti, kunnes se siirrettiin Jämsän Himokselle.
Vuokatissa sijaitsee Digita Oy:n radio ja tv-asema. Se on rakennettu vuonna 1976 ja on Kainuun korkein rakennelma, korkeudeltaan 323 metriä.
Vuokatin rautatieasema perustettiin vuonna 1926 ja se on liikennepaikka rataosalla . Läheisyydessä sijaitsi myös Ladun seisake, joka oli urheiluopiston vieressä. Rataosan Nurmes–Kontiomäki henkilöliikenne loppui elokuussa 1993.
Uusklassismi
Uusklassismi on jonkin klassisen tyylin uudistunutta tai nykyaikaista muotoa. Uusklassismin eri osa-alueita ovat:
DDR (täsmennyssivu)
DDR voi viitata:
Leo III
Leo III Isaurialainen (675–741) oli Bysantin keisari vuosina 717–741. Hän oli Isaurialaiseksi tai Syyrialaiseksi kutsutun hallitsijasuvun kantaisä.
Leo, alkuperäiseltä nimeltään Konon, syntyi Germanikeian kaupungissa (nyk. Kahramanmaras, Turkki) silloisessa Syyrian provinssissa, Kommagenessa. Hän eteni sotilasuralla Justinianus II:n aikana, ja Anastasios II nimitti hänet Anatolikonin teeman sotilaskomentajaksi, "strategokseksi". Leo kapinoi keisari Theodosios III:a vastaan ja kukisti tämän helposti. 25. maaliskuuta 717 Leo kruunattiin keisariksi Hagia Sofiassa. Hänen vaimonsa Maria kruunattiin keisarinnaksi vuonna 718.
Samana vuonna kun Leosta tuli keisari arabien armeija ja laivasto saapuivat piirittämään Konstantinopolia. Bysanttilaiset voittivat kreikkalaisen tulen ansiosta, ja arabit joutuivat vetäytymään vuonna 718. Tämä oli viimeinen kerta, kun arabit piirittivät pääkaupunkia ja uhkasivat koko valtakunnan olemassaoloa. Vuodesta 726 eteenpäin arabit hyökkäilivät taas Vähään-Aasiaan, mutta Leo löi heidät Akroinonin taistelussa vuonna 740.
Leo pani alulle ns. ikonoklasmin kieltämällä ikonien kunnioittamisen. Leo vainosi myös juutalaisia ja montanolaisia ja pakkokäännytti heitä kristinuskoon.
Leon pojasta Konstantinoksesta oli tehty kruununperillinen jo vuonna 720, ja vuonna 733 hän meni naimisiin kasaarien kaanin tyttären kanssa. Kun Leo kuoli vuonna 741, Konstantinoksesta tuli keisari.
Konstantinos V
Konstantinos V Kopronymos (kreik. 'sontanimi') (718–775) oli Bysantin keisari vuosina 741 ja 743–775.
Leo III teki pojastaan Konstantinoksesta kruununperillisen jo hänen ollessaan vain kaksivuotias ja Leon kuollessa vuonna 741 Konstantinoksesta tuli keisari. Konstantinos ehti olla keisari vain vuoden ennen kuin vallan kaappasi Artabasdos, joka oli auttanut Leoa kun hän oli havitellut keisarinkruunua. Konstantin oli johtamassa armeijaa arabeja vastaan kun Artabasdos hyökkäsi hänen kimppuunsa ja kukisti hänet.
Konstantinos joutui pakenemaan Anatolikonin teemaan jota hänen isänsä Leo oli hallinnut ennen keisariksi tulemistaan ja jossa hänellä oli kannattajia. Vuonna 743 Konstantinos palasi Konstantinopoliin ja valloitti sen 2. marraskuuta. Artabasdos ja hänen poikansa sokaistiin ja useita heidän kannattajistaan teloitettiin.
Konstantinos osoittautui taitavaksi kenraaliksi ja hän valloitti vuonna 746 Syyrian arabeilta. Suurempi uhka Bysantille oli kuitenkin Bulgaria. Vuonna 763 Bysantin armeija löi bulgarit täydellisesti ja vuonna 773 heidät lyötiin taas.
Konstantinos kannatti isänsä tavoin ikonoklasmia ja Bysantin ja paavin välit huononivat entisestään. Vuonna 751 langobardit valloittivat Ravennan ja Bysantin viimeinen jalansija Pohjois-Italiassa hävisi. Bysantti ei enää voinut auttaa Roomaa langobardien uhkaa vastaan ja paavi löysikin nyt uuden suojelijan frankeista.
Konstantinos kuoli ollessaan sotaretkellä bulgaareja vastaan 14. syyskuuta vuonna 775.
Artabasdos
Artabasdos oli Bysantin keisari vuosina 742–743.
Artabasdos kaappasi vallan Konstantinos V:ltä tämän oltua keisarina vain noin vuoden. Hän teki vanhimmasta pojastaan kruununperillisen ja nuoremmasta pojastaan armeijan ylipäällikön. Artabasdos oli ikonoklasmin vastustaja, mutta se ei auttanut, koska Konstantinos oli parempi kenraali. Konstantinos löi Artabasdoksen armeijan kahteen eri otteeseen vuonna 743 ja valloitti Konstantinopolin 2. marraskuuta. Artabasdos ja hänen poikansa sokaistiin ja useita heidän kannattajistaan teloitettiin. Artabasdos vietti viimeiset vuotensa luostarissa.
Leo IV
Leo IV Kasaari (25. tammikuuta 750 – 8. syyskuuta 780) oli Bysantin keisari vuosina 775–780.
Leo oli Konstantinos V:n poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan erään kasaariprinsessan kanssa. Leo oli ehkä ensimmäinen keisari joka syntyi keisarillisessa purppurakamarissa, jossa vain hallitsevan keisarin lapset saivat syntyä.
17. joulukuuta 769 19-vuotiaana Leo meni naimisiin ateenalaisen Irenen kanssa. Morsiamen valinta oli hiukan yllättävä, tämä ei ollut kovin jalosukuisesta perheestä ja osoitti huolestuttavaa kiinnostusta ikoneihin.
Konstantinos V kuoli elokuussa 775 ja Leo, vanhimpana poikana ja hallitsijakumppana, julistettiin uudeksi keisariksi. Leon viisi velipuolta, joita yleensä kutsutaan "caesareiksi" heidän arvonimiensä perusteella, jäivät nuolemaan näppejään kun Leo julisti poikansa Konstantinos VI:n kruununperilliseksi ja hallitsijakumppanikseen pääsiäisenä 776. Leon vanhin velipuoli Nikeforos, yritti vallankaappausta mutta hänet kannattajineen karkotettiin Konstantinopolista.
Leon aikana ikonoklasmi jatkui, mutta ikonien kunnioittajia ei enää vainottu yhtä paljon kuin hänen isänsä Konstantinos V:n aikana, ja heitä nimitettiin jopa piispanvirkoihin. On arveltu että tähän vaikutti Leon vaimo Irene, harras ortodoksi. Valtakautensa viimeisinä vuosina Leo muutti kantaansa ja aloitti ikonien kunnioittajien vainot.
Leo puuttui bulgarialaisten keskenäisiin kiistoihin ja antoi yhdelle heidän johtajistaan, Telerigille, turvapaikan Konstantinopolissa. Tämä kastettiin ortodoksiksi ja meni naimisiin Irenen serkun kanssa.
Leo lähetti sotajoukkojaan Syyriaan taistelemaan arabeja vastaan vuonna 778. Muuten hänen sotilaspolitiikkansa perustui enemmän linnoitusten vahvistamiseen ja avoimen konfliktin välttämiseen.
Kun Leo kuoli yllättäen 8. syyskuuta 780 hänen ja Irenen ainut lapsi Konstantinos VI oli vain kymmenvuotias ja todellinen valta siirtyi Irenen käsiin.
Konstantinos VI
Konstantinos VI (771–797) oli Bysantin keisari vuosina 780–797.
Konstantinoksesta tuli keisari vain kymmenvuotiaana, kun hänen isänsä Leo IV kuoli yllättäen. Tämän vaimo Irene otti vallan itselleen Konstantinoksen holhoojana. Leon velipuoli Nikeforos yritti kaapata vallan jo toiseen kertaan, mutta Irene sai kukistettua kapinan.
Konstantinoksen kasvettua täysi-ikäiseksi Irene ei halunnut luovuttaa valtaansa hänelle. Irenen ikonien kunnioitusta kannustava asenne sai aikaan sen, että ikonoklastit suosivat Konstantinosta. Irene vastusti Konstantinoksen yrityksiä ja yritti saada armeijan kannatuksen itselleen. Konstantinopolissa olevat yksiköt vannoivat valan Irenen nimeen, mutta Vähän-Aasian joukot vastustivat tätä ja julistivat Konstantinoksen yksinvaltiaaksi. Konstantinos kaappasi vallan itselleen ja syrjäytti äitinsä.
Vuonna 787 järjestettiin Nikean toinen kirkolliskokous, jossa ikonien kunnioittaminen julitettiin hyväksyttäväksi.
Käydessään sotaa bulgaareja vastaan vuonna 792 Konstantinos käyttäytyi pelkurimaisesti ja tästä syystä Konstantinoksen sedän Nikeforoksen kannattajat alkoivat taas suunnitella vallankaappausta. Konstantinos sai tietää tästä ja antoi sokaista Nikeforoksen ja Konstantinoksen kolmelta muulta sedältä leikattiin kielet irti. Konstantinos sokaisi myös Armenian strategoksen Aleksioksen, joka oli kannattanut Irenea. Sen seurauksena Armenia nousi kapinaan, jonka Konstantinos kukisti julmin ottein vuonna 793.
Asioita ei parantanut se, että Konstantinos erosi vaimostaan Mariasta ja meni uusiin naimisiin rakastajattarensa Theodoten kanssa. Kansan vihasta huolimatta Theodotesta tehtiin keisarinna, Augusta. Konstantinos oli nyt vailla kannattajia, ja Irene antoi sokaista hänet ja syöksi hänet vallasta 15. elokuuta 797. Irenestä tuli ensimmäinen nainen, joka hallitsi Bysanttia olematta alaikäisen keisarin holhooja.
Kosntantinos sai kaksi tytärtä enimmäisen vaimonsa Marian kanssa, ja pojan toisen vaimonsa Theodoten kanssa. Poika kuoli vajaan vuoden ikäisenä.
Nikeforos I
Nikeforos I (kuoli 26. heinäkuuta 811) oli Bysantin keisari vuosina 802–811.
Nikeforos kaappasi vallan keisarinna Ireneltä 31. lokakuuta 802. Ennen keisariksi tulemistaan hän oli ollut "logothetes" eli valtiovarainministeri. Nikeforoksen ensimmäisinä toimenpiteinä olivatkin Bysantin raha-asioiden järjestämiset, mikä olikin tarpeen Irenen harjoittamien lahjoituksien ja veronkevennysten jälkeen.
Nikeforoksen aikana tapahtui väestönsiirtoja Vähästä-Aasiasta Balkanille. Balkan jaettiin myös hallinnollisesti teemoihin ja Bysantti sai nyt taas otteeseensa slaavien valtaamat alueet.
Heti alkuunsa Nikeforoksen valtaa vastustivat Anatolikonin teeman armeijat joita johti Bardanes Tourkos.
Nikeforos oli taitavampi raha-asioissa kuin sotilaskomentajana. Hän hävisi arabeja vastaan vuosina 804–806 käydyn sodan ja seurannut rauha oli Bysantille erittäin nöyryyttävä. Bysantin onneksi arabien hyökkäykset laantuivat kalifi Harun al-Rashidin kuoltua vuonna 807.
Vuonna 811 Nikeforos johti armeijaa bulgaareja vastaan. Hän oli alkuunsa menestyksekäs, mutta bulgaarit saivat bysanttilaiset yllätettyä ja tappoivat Nikeforoksen. Bulgaarien kaani Krumin sanotaan ottaneen Nikeforoksen pääkallon, josta hän teetti hopeisen juoma-astian.
Staurakios
Staurakios (k. 11. tammikuuta 812) oli Bysantin keisari lyhyen ajan vuonna 811.
Staurakios oli keisari Nikeforoksen poika. Hän haavoittui taistelussa bulgaareja vastaan ja hallitsi vain yhden kuukauden ajan. Staurakioksen lanko Mikael I julistautui keisariksi ja Staurakios vetäytyi luostariin, jossa hän kuoli viisi kuukautta myöhemmin.
Digitaalinen media
Digitaalinen media tarkoittaa digitaalisesti (numeerisesti koodattua) siirrettävää ääntä, kuvaa ja tekstiä. Digitaalinen media mahdollistaa hypertekstin ja multimedian käyttämisen.
Digitaalinen media voi olla vuorovaikutteista, jolloin siihen liittyy joukko tietotekniikan sovelluksia, joissa hyödynnetään tekstiä, grafiikkaa, kuvaa, ääntä, animaatioa ja videota. Koska edellä mainitut mediat voidaan esittää digitaalisessa muodossa, niitä voidaan siirtää nopeasti esimerkiksi Internetissä tietokoneelta toiselle.
Myös perinteisemmät mediat kuten TV, radio ja lehdet ovat vähitellen siirtyneet yhä enemmän digitaaliseen muotoon.
Digitaalinen media on toinen mediatekniikan suuntautumisvaihtoehto, jossa keskeisessä asemassa on digitaalisen viestinnän erilaisten alustojen teknologioiden oppiminen sekä ohjelmointitaidot. Tärkeimmät osa-alueet on digitaalisen sisällön dokumentointi ja julkaiseminen, multimediatekniikka ja Internet-tekniikka. Lisäksi isona osana opiskelua on virtuaalitekniikka, interaktiiviset sovellukset televisio- ja videotekniikkaan, digitaaliset oppimisympäristöt, kaupalliset mediatuotannot ja lisääntyneet mobiilisovellukset.
Kesäpalatsi (Peking)
Kesäpalatsi (yksink.: 颐和园, perint.: 頤和園, pinyin: Yíhéyuán) on vanha keisarillinen lomapaikka ja puutarha-alue noin 15 kilometrin päässä Pekingistä.
Ensimmäinen palatsi alueelle rakennettiin Jin-dynastian alkuaikoina. Qing-dynastian aikana vuonna 1750 palatsi uudelleenrakennettiin ja uudelleennimettiin. Britannian ja Ranskan joukot tuhosivat sen toisen oopiumisodan päätteeksi 1860, mutta leskikeisarinna Cixi rakennutti sen jälleen 1888 30 miljoonan hopeataalerin hinnalla. Rahat oli tarkoitettu Kiinan laivaston uusimiseen, ja niiden käyttö palatsin rakentamiseen onkin selkeä esimerkki Qing-dynastian loppuaikojen korruptiosta. Uudelleenrakentaminen kesti noin vuoden, minkä päätteeksi Cixi antoi palatsille sen nykyisen nimen: Rauhan ja harmonian puutarha.
Boksarikapinan yhteydessä 1900 ulkomaalaiset hävittivät Kesäpalatsin jälleen, tuhoten lähes kaikki suuret temppelit ja hallit. Keisarinna Cixi aloitutti taas uudelleenrakennuksen palattuaan Pekingiin 1903.
Viimeinen Qing-dynastian keisari Puyi karkotettiin Kesäpalatsista 1924 ja palatsista tehtiin puisto, josta muodostui hyvin suosittu kesäinen retkikohde Pekingin asukkaille ja siellä käyville matkailijoille.
Kesäpalatsi valittiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1998.
Kesäpalatsi kattaa noin 294 hehtaarin alueen, josta kolme neljäsosaa on vettä. Merkittävimmät paikat ovat Pitkän iän kukkula ja Kunming-järvi. Puutarha-alueella sijaitsee hallintoalue, jossa Cixi hoiti valtion asioita. Lisäksi siellä on asuinalue puutarhoineen. Puutarhat yhdistävät eteläisen ja pohjoisen Kiinan puutarhansuunnitteluperinteitä.
Päärata
Päärata on maan tai alueen tärkein rataverkon osa. Yleensä päärata yhdistää suuria kaupunkeja toisiinsa, jolloin maan tai alueen taloudellekin on tärkeää radan toimivuus. Yleistä on, että päärataan panostetaan kunnossapidon ja parannusten osalta.
Päärata onkin voinut saavuttaa asemansa historiallaan: päärata on helposti maan ensimmäisenä valmistuneen rataosuuden osa. Radanvarsi muodostaa usein tiheän asutuksen, joka lisää pääradan toiminnan merkitystä.Suomen rautateiden keskinen päärata kulkee Suomen poikki etelä-pohjoissuunnassa reittiä Helsinki–Hämeenlinna–Tampere–Seinäjoki–Kokkola–Oulu. Nimi päärata tulee siitä, että tämä reitti on kaikista merkittävin junaliikenteelle. Tärkein pääradan osuus on Helsinki–Tampere. Osuutta Tampere–Oulu kutsutaan nimellä Pohjanmaan rata.
Pääradan osuus Helsinki-Tampere muodostaa nauhakaupungin ja maan tärkeimmän kasvukäytävän. Helsingin, Riihimäen, Hämeenlinnan, Etelä-Pirkanmaan ja Tampereen seutukuntien ketjun varrella asuu kolmannes suomalaisista.
Voyager 2
Voyager 2 on Voyager-avaruusohjelman avaruusluotain, joka laukaistiin vuonna 1977. Alun perin luotaimen piti olla Mariner-avaruusohjelman Mariner 12. Voyager 2 on identtinen Voyager 1 -luotaimen (eli "Mariner 11") kanssa. Voyager 2 seurasi kuitenkin hieman erilaista rataa ohittaessaan Saturnuksen, eikä tehnyt Titanin ohilentoa kuten Voyager 1, vaan käytti hyväkseen Saturnuksen painovoiman linkovaikutusta matkatakseen Uranukselle ja Neptunukselle. Siitä tuli ensimmäinen ja tähän asti ainoa avaruusluotain, joka on vieraillut noiden planeettojen läheisyydessä, ja ensimmäinen avaruusluotain, joka on tehnyt "Suuren planetaarisen kiertomatkan" ("Planetary Grand Tour") vieraillessaan Jupiterin, Saturnuksen, Uranuksen ja Neptunuksen luona. Tämän mahdollisti noiden neljän planeetan harvinainen keskinäinen asema, joka toistuu vain joka 175. vuosi.Ollessaan Saturnuksen takana (Maasta katsottuna) Voyager 2 suoritti tutkamittauksia Saturnuksen ulommasta kaasukehästä selvittääkseen sen lämpötilan ja tiheyden vaihteluita. Voyager 2 havaitsi, että kaasukehän yläosissa (70 millibaaria) Saturnuksen lämpötila oli 70 kelviniä, kun taas mittauksien alimmilla tasoilla (1200 millibaaria) lämpötila nousi 143 kelviniin. Pohjoisnavan havaittiin olevan 10 kelviniä kylmempi, vaikka tämä saattaa olla kausivaihteluista johtuvaa.Voyager 2 havaitsi 10 ennestään tuntematonta kuuta, tutki Uranuksen ainutlaatuista kaasukehää (Uranuksen akselin kaltevuus on 97,77 °) ja sen rengasjärjestelmää.Koska Neptunus oli viimeinen planeetoista joilla Voyager 2 voisi vierailla, niin päätettiin tehdä Triton-kuun ohilento läheltä välittämättä sen vaikutuksesta luotaimen radan muuttumiseen, samoin kuin Voyager 1 teki tutkiessaan Saturnusta ja sen kuuta Titania.
Luotain havaitsi myös Suuren tumman pilkun ("Great Dark Spot") Neptunuksen eteläisellä pallonpuoliskolla, mikä muistutti Jupiterin vastaavaa ulkonäöltään ja kooltaan. Pilkku näytti muuttuvan luotaimen ohittaessa sen. Pilkun ei ajatella olevan myrsky kuten Jupiterissa, vaan reikä Neptunuksen kaasukehässä aivan kuten maapallolla on reikä otsonikehässä. Hubble-avaruusteleskooppi kuvasi vuonna 1994 Neptunusta, eikä kuvissa nähty enää pilkkua, vaikka samankaltainen pilkku oli ilmestynyt planeetan pohjoiselle pallonpuoliskolle.
Koska luotaimen planeettatutkimusvaihe on ohi, se pyrkii nyt hankkimaan Nasaa kiinnostavaa tietoa siitä, missä Aurinkokunta loppuu (katso "heliosfääri") ja millaiset olosuhteet vallitsevat Aurinkokunnan ulkopuolisessa tähtienvälisessä avaruudessa.
30.12.2005 luotain oli noin 78,4 AU:n päässä maasta ja loittonee aurinkokunnasta noin 3,3 AU:a vuodessa (noin 15,6 km/s). Luotain on jo lähes poistunut aurinkokunnasta. Voyager 2:n oletetaan jatkavan tietojen lähettämistä aina 2020-luvulle .
GPRS
GPRS () on GSM-verkossa toimiva pakettikytkentäinen tiedonsiirtopalvelu, jota käytetään pääasiassa langattoman Internet-yhteyden muodostamiseen matkapuhelimen tai GPRS-sovittimen avulla. GPRS:llä voidaan teoriassa saavuttaa 114 kb/s tiedonsiirtonopeus verkosta päätelaitteelle, mutta käytännössä se jää 30–40 kb/s tasolle. Vasteaika muodostuu myös suureksi, jolloin RTT (round-trip time) on tyypillisesti 600–700 ms. GSM-yhteyden tapaan GPRS käyttää radioaaltoja tiedon siirtämiseen. Uusimmatkin puhelinmallit käyttävät edelleen myös GPRS-tiedonsiirtoa tilanteissa, joissa nopeampia 3G- tai 4G-verkkoja ei ole käytettävissä. Käyttäjän kannalta asialla ei ole muuta merkitystä, kuin se että tiedonsiirtonopeus on GPRS-yhteydellä huomattavasti alhaisempi. Seuraava kehitysvaihe GPRS:n jälkeen oli EDGE eli "Enhanced Data rates for Global Evolution".
Tietyn kaistan varaavan piirikytkentäisen datayhteyden (CSD) ja pakettikytkentäisen GPRS-yhteyden ero on siinä, että jälkimmäinen voi olla jatkuvasti päällä sen kuitenkaan kuormittamatta tai varaamatta verkkoa muulloin kuin dataa siirrettäessä. Se käyttää siis pakettimuotoista spasmista tiedonsiirtotapaa GSM-data-yhteyksien kiinteän nopeuden sijaan. Datapaketit siirretään samanlaisissa aikajakokanavoinnin kehyksissä kuin tavalliset äänipuhelupaketit.
GPRS-tiedonsiirrosta veloitetaan siirretyn tiedon määrän perusteella. Määrään perustunut veloitus oli Suomessa aiemmin useita euroja megatavulta. 2010-luvulla suomalaiset operaattorit siirtyivät pääsääntöisesti tarjoamaan liittymäsopimuksia, joissa dataa voi oman operaattorin verkossa siirtää rajattomasti kohtuullisella kiinteällä kuukausihinnalla. Oman operaattorin verkon ulkopuolella, eli käytettäessä puhelinta ulkomailla, datasiirron hinnassa on huomattavia maakohtaisia eroja.
GPRS-tiedonsiirron edeltäjässä, piirikytkentäisessä GSM-datapuhelussa, yhteys oli tavallisen äänipuhelun tavoin aikaveloitteinen.
Eräs GPRS-standardin pääarkkitehdeista on suomalainen Hannu Kari. GPRS tuli mukaan GSM-standardiin alun perin saksalaisten vaatimuksesta saada käyttöön datan pakettipohjainen siirtojärjestelmä. GPRS otettiin käyttöön vuonna 2000. Nokia esitteli ensimmäisen GPRS-matkapuhelinmallinsa Nokia 6310:n maaliskuussa 2001.
Miljonääri-Jussi
Miljonääri-Jussi oli MTV3-televisiokanavalla keväällä 2004 esitetty sarja, jossa Mikkelistä kotoisin oleva Ville Loponen, tavallinen opiskelija ja ravintolatyöntekijä, esitti miljonääriä.
14 suomalaisnaista lennätettiin Etelä-Ranskaan, jossa he tapasivat miljonäärin roolia näyttelevän Villen. Ohjelman tavoitteena oli löytää Villelle tyttöystävä, josta olisi vaimoksikin. Ville pudotti naisia yksitellen pois, kunnes jäljelle jäi hänen valittunsa. Valitulle paljastui ohjelman lopuksi, että Ville onkin tyhjätaskuinen helsinkiläinen opiskelija ja että ohjelman kansainväliset puitteet olivat pelkkää lavastusta. Kisan voitti Phuong "Funi" Bui. Voittaja pääsi Villen kanssa New Yorkiin ja Karibian-risteilylle. Ohjelman lopussa kilpailijat ja "Jussi" tapasivat Vanajanlinnassa kuvausten päättymisen jälkeen. Kisan kakkoseksi ylsi Karin Kunnari.
Ohjelma perustuu amerikkalaiseen "Joe Millionaire" -formaattiin (Suomessa "Miljonääri-Joe"). Amerikkalaisohjelma esitettiin Suomen televisiossa syksyllä 2003 samoihin aikoihin kun suomalaista Miljonääri-Jussia kuvattiin Ranskassa.
Sarjan tuotti Solar Films ja juontajana toimi Erja Häkkinen. Ohjelman tuottajana toimi Petteri Ahomaa.
Televisiokanava Sub (silloin Subtv) esitti aina ohjelman jälkeen extra-ohjelman sarjasta, joka muistutti Big Brother Extra -ohjelmaa.Sarja sai osakseen runsaasti kritiikkiä, muun muassa siitä että siinä huijattiin esittämällä jotain mitä ei ole.
Nelosella esitettiin samanaikaisesti ohjelmaa "Suomen Robinson", ja MTV3 vaihtoikin "Miljonääri-Jussin" esitysajankohdaksi kello 19.30–20.30. Alun perin sitä esitettiin kello 20.00–21.00. Nelosen silloinen kanavanjohtaja Pirjo Airaksinen ihmetteli MTV3:n toimintaa, sillä "Suomen Robinsonia" esitettiin sunnuntaisin kello 19.00–20.00. Tämän takia "Suomen Robinsonin" finaalilähetystä siirrettiin viikolla, alun perin sekin olisi pitänyt esittää 25. huhtikuuta 2004, mutta päiväksi vaihtui 2. toukokuuta 2004.
Solenoidi
Solenoidi on sähkömagneetti, joka yksinkertaisimmassa muodossaan koostuu "käämistä" (kelaan käämilankaa) ja "ankkurista" (liikkuva rautasydän). Ankkuri vetää, kun käämiin johdetaan sähkövirtaa. Käämi luo magneettikentän, joka vetää ankkuria puoleensa. Solenoidin magneettikentän voimakkuuteen vaikuttaa kelaan johdettu virta, kelan kierrosten määrä, ja sen ytimen permeabiliteetti. Magneettivuon tiheys solenoidin sisällä voidaan esittää muodossa
Solenoidia voidaan pitää sähkömekaanisena laitteena, joka muuntaa sähkövirran lineaariseksi mekaaniseksi liikkeeksi sähkömagnetismin avulla.
Toisinaan solenoidi-sanalla tarkoitetaan pelkkää kelaa eli käämiä.
CERN:n CMS-koe (Compact Muon Solenoid) perustuu solenoidimagneetteihin.
Kartesiolainen dualismi
Kartesiolainen dualismi on ontologiseen filosofiaan liittyvä näkökulma, jonka mukaan on olemassa kahdenlaisia, toisistaan perustavalla tavalla eroavia tosiolioita: toisaalta fyysiset, aineelliset oliot, toisaalta henkiset olennot, kuten ihmisen tietoinen sielu. Opin alkuperäisversiossa aineen perustavimmaksi ominaisuudeksi katsottiin ulottuvuus ja hengen perusominaisuudeksi ajattelu. Ihmisellä on sekä aineellinen ruumis että henkinen sielu, joten ongelmalliseksi muodostui sen selittäminen, miten ne perustavasta erilaisuudestaan huolimatta voivat läheisesti vaikuttaa toisiinsa.
Kartesiolainen dualismi on saanut nimensä alkuperäiseltä keksijältään, René Descartesilta. Hänen alkuperäinen kysymyksensä liittyi filosofiseen ongelmaan tietoisuuden ja ruumiin suhteesta: tietoisuudella ja ruumiilla on selvä yhteys. Tietoinen päätös nostaa kahvikuppi saa käden liikkeelle. Toisaalta ruumiimme, silmiemme havaitsema kahvikuppi piirtyy verkkokalvoillemme ja aivot rekisteröivät sen hahmon, minkä seurauksena tietoisuutemme havaitsee kahvikupin. Kartesiolaisen dualismin perusajatukset mielen ja ruumiin erosta ja niiden välisestä toiminnallisesta yhteydestä Descartes esitti teoksessaan "Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta" (1641). Mielen ja ruumiin yhteistoimintaa, erityisesti aistimuksia ja tunteita, Descartes käsitteli lähemmin teoksessa "Sielunliikutukset" (1649).
Kuinka sielu ja ruumis sitten kommunikoivat, kuului Descartesin kysymys. Hän uskoi silloisen lääketieteen löytäneen ratkaisunkin: aivojen tyvestä löytyi käpyrauhanen, jonka hän uskoi hoitavan tämän työn. Yhä 1900-luvullakin on löytynyt filosofeja, jotka ovat uskoneet pystyvänsä osoittamaan erillisen sielun olevan olemassa ja ruumiin kommunikoivan sen kanssa. Esimerkiksi Karl Popper pyrki todistamaan yhdessä neurofysiologiystävänsä kanssa, että oikeakätisillä ihmisillä vasen aivopuolisko on selvässä yhteydessä sieluun.
Descartesin vastaus on nykylääketieteen valossa naiivi. Kysymys tietoisuudesta sen sijaan on yhä mielenkiintoinen. Siihen on kolme vastaustapaa:Tietoisuus aivojen ominaisuutena mahtuu vielä Descartesin alkuperäiseen kysymyksenasetteluun. Sen sijaan laajempi näkökulma, jossa tietoisuus on ihmisen ja ympäristön vuorovaikutuksen ilmentymä, on nykyaikaisessa filosofiassa muodostunut käsitys, joka ei alkuperäiseen kartesiolaiseen metafysiikkaan mahdu.
Monet analyyttisen filosofian perinteen vaalijat ovat peräänkuuluttaneet kartesiolaisen dualismin lopullista hautaamista. Usko erillisen sielun olemassaoloon on 2000-luvun filosofien joukossa harvinaista – yksi harvoista on Oxfordin yliopiston professori Richard Swinburne). Toisaalta moderni funktionalismi korostaa mielen erillisyyttä ruumiista, ikään kuin "ohjelmistona" tietokoneen elektroniikan takana. Tämän suuntauksen merkittävimpiä edustajia on Hilary Putnam.
Ludwig Wittgenstein on muun muassa tuonut esille, että suurin osa aivot–ruumis-dualismia kiertävästä keskustelusta on samaa vanhaa kartesiolaista dualismia. Myös Daniel Dennett ja Richard Rorty väittävät useiden tietoisuutta tutkivien juuttuneen kartesiolaiseen dualismiin jopa tietämättään.
Smalltalk
Smalltalk on tietotekniikan ohjelmointikieli ja -ympäristö. Se on esimerkiksi ohjelmointikieli Javan edeltäjä.
Smalltalkilla kirjoitetut ohjelmat ovat olioperustaisia. Smalltalkia pidetään puhtaana olio-ohjelmointikielenä. Muiden ohjelmointikielten tapaan Smalltalk on syntaktiselta ytimeltään hyvin pieni ja koko kielen voima perustuu varsin laajaan luokkakirjastoon.
Useimmat olio-ohjelmointikielet, esimerkiksi Java ja COBOLin olioversio, ovat ottaneet mallia Smalltalkista. Java onkin rakenteeltaan hyvin lähellä Smalltalkia. Kummassakin kieltä ajetaan tulkkaavasti virtuaalikoneessa, mikä tekee niistä suhteellisen hitaita.
Smalltalkissa muuttujat on tyypitetty dynaamisesti, eli käännösajan sijaan ajoaikana. Smalltalk ei vaadi muuttujien ja argumenttien tietotyyppien määrittelyä. Joidenkin mukaan tyypitys tekisi ohjelmista luotettavampia, mutta Smalltalkin käyttäjien mukaan tyypin määrittely vain sotkee ohjelmia ja hidastaa työtä.
Smalltalkin kehitysympäristö on graafinen.
Smalltalk on 1970-luvulla kehitetty ohjelmointikieli, joka on kehitetty Xerox-yhtiön tutkimuskeskus PARC:issa Yhdysvalloissa. Kehittäjiin kuuluivat muun muassa Alan Kay, Dan Ingalls, Dave Robson, Adele Goldberg, Peter Deutsch, Ted Kaehler ja Scott Wallace. Smalltalk sai runsaasti vaikutteita Norjassa kehitetystä Simula-kielestä, jota pidetään kaikkien olio-ohjelmointikielten kantamuotona.
Xerox julkaisi Smalltalk-kielen nimellä Smalltalk-80. Sen jälkeen Hewlett-Packard tuotti ensimmäisen kaupallisen version. Vuonna 1986 Digitalk-yhtiö julkaisi Smalltalk/V:n, joka oli ensimmäinen laajasti saatavilla ollut versio PC-ympäristöön. Digitalk päätyi myöhemmin ParcPlacen omistukseen.
Kielen kehittäminen siirtyi Xerox PARCin tutkimuskeskuksesta ohjelmoijien perustamalle ParcPlace-yhtiölle, joka kehitti siitä VisualWorks-nimisen tuotteen. VisualWorks on samalla sekä kieli että kehitysympäristö, samaan tapaan kuin Eclipse ja Java ovat yhdessä Javan kehitysympäristö. Tuotetta myydään edelleen ja sen omistaa nykyään Cincom. 1990-luvulla VisualWorks-kehitysympäristöllä kehitettiin lukuisia pitkään yritysten käytössä olleita sovelluksia.
Vuonna 1996 muun muassa Apple-yhtiöllä Alan Kay kehitti Smalltalkin pohjalta Squeakin. Squeakiä seurasi vuonna 2008 tiiviimpi versio Pharon.
Smalltalkin ANSI-standardi valmistui vuonna 1998.
Kielen käyttö on vähentynyt sen alkuajoista.
Smalltalkia käyttävät verkkotietokantaohjelma DabbleDB sekä CMS-järjestelmät Cmsbox ja Pier.
Smalltalkin versioita ovat Smalltalk MT; Dolphin Smalltalk; Cincom Smalltalk; Instantiations VA Smalltalk (uudelleenbrändätty IBM VisualAgeSmalltalk); GNU Smalltalk. Squeak on "Smalltalk-80"-versioon perustuva ilmainen avoimen lähdekoodin kehitysympäristö eri käyttöjärjestelmille. SmallScript toimii osana Microsoftin NET-alustaa.
Hyperakusia
Hyperakusia () eli sairaalloinen herkkäkuuloisuus tarkoittaa sietämättömyyttä normaaleille äänille. Sitä ilmenee normaalikuuloisilla ja niillä, joilla on kuulon alenema. Sitä esiintyy yleisesti yhdessä tinnituksen kanssa, vaikkakin näiden sairauksien toimintamekanismien arvellaan olevan erilaisia. Hyperakusiaa esiintyy myös esimerkiksi jalustinlihasheijasteen puuttuessa kasvohermohalvauksen jälkeen ja harvinaisen yläkaarikäytävän luupuutoksen yhteydessä.
Hyperakusia johtuu äänen sentraalisen prosessoinnin muuttumisesta, jolloin sisäkorva on usein täysin normaali, vaikka potilaat itse luulevat sen olevan vahingoittunut. Hyperakusiasta kärsivää ihmistä voidaan auttaa käyttäytymis- ja äänihoidolla.
Hyperakusian tutkimista varten on perustettu voittoa tavoittelematon säätiö http://www.hyperacusisresearch.org/
Spektri
Spektri eli kirjo tarkoittaa yleisesti havaitun suureen jakautumista komponentteihin taajuuden tai energian suhteen. Tunnetuin esimerkki on valon spektrin jakaantuminen eri väreihin sateenkaaressa.
Materiaalien ja monien ilmiöiden tutkimista mittaamalla ja analysoimalla niiden lähettämän tai absorboiman säteilyn spektriä kutsutaan spektroskopiaksi.
Valon spektrin saa näkyviin esimerkiksi valon kulkiessa prisman läpi. Valon eri aallonpituudet taittuvat eri tavoin ja silmä erottaa ne erivärisinä. Näkyvän valon lyhytaaltoinen pää on violetti ja pitkäaaltoinen punainen. Se kattaa aallonpituusalueen 390–720 nm, harvoin jotkut näkevät 380–780 nm. Ihmissilmän herkkyys on suurin 555 nanometrissä, mikä vastaa vihreää valoa.
Jos spektrissä on hyppäyksittä kaikkia aallonpituuksia sateenkaaren tavoin punaisesta oranssin, keltaisen, vihreän ja sinisen kautta violettiin, sitä kutsutaan jatkuvaksi spektriksi. Jatkuvaa spektriä voidaan usein kuvata värilämpötilalla.
Jos spektrissä on vain tiettyjä aallonpituuksia, sitä kutsutaan viivaspektriksi. Tietyt aallonpituudet ovat spektriviivoja. Fysiikan lakien mukaan tietty alkuaine tuottaa tietyssä lämpö- ym. tilassa vain tietyt viivat, jotka muodostavat alkuaineen ominaissäteilyn. Viivaspektri kertoo rajatusta alkuainekoostumuksesta. Kirkkaat spektriviivat ovat emissioviivoja. Esimerkiksi loisteputki säteilee emissioviivoja.
Jatkuvan spektrin päällä olevat tummat viivat ovat absorptioviivoja tai imeytymisviivoja. Ne syntyvät tietyn taajuisten valonsäteiden imeytyessä tiettyihin atomeihin tai molekyyleihin. Spektriviivoista voi alkuainekoostumuksen lisäksi päätellä myös kappaleiden liiketiloja Doppler-ilmiön perusteella.
Lähes kaikki tietomme tähdistä on saatu niiden spektristä.
Koska valo on sähkömagneettista säteilyä, spektrin käsite on laajennettu myös valoa matalampiin ja korkeampiin taajuuksiin (valoa pitempiin ja lyhyempiin aallonpituuksiin) alkaen radioaalloista aina gammasäteilyyn saakka jolloin sitä kutsutaan sähkömagneettiseksi spektriksi.
Sähkömagneettisen säteilyn kuljettajina toimivien fotonien energia on riippuvainen säteilyn taajuudesta, ja tästä syystä spektri voidaan määritellä myös säteilyn energiajakaumaksi eli energiaspektriksi.
Energiaspektri voidaan luonnollisesti määrittää sähkömagneettisen säteilyn tapaan mistä tahansa säteilystä.
Aineen ominaisuuksia tutkitaan yleisesti sen eri tilanteissa emittoiman tai absorboiman säteilyn spektrin avulla. Tällaisia menetelmiä on hyvin suuri joukko ja niitä kutsutaan spetroskooppisiksi.
Signaalin spektri tarkoittaa myös sähkötekniikassa ja signaalinkäsittelyssä taajuusjakaumaa. Mitattu signaali voidaan jakaa eri taajuisten osasten summaksi Fourier muunnoksella tai mitata se suoraan spektrianalysaattorilla.
Myös ääni, kuten kaikki aaltoliike voidaan jakaa eri taajuisiin osiin ja siten mitata sen spektri. Ihmiskorvan kuuleman äänen spektri kattaa taajuusalueen noin 16 Hz – 20 000 Hz. Matalataajuisia ääniä kutsutaan bassoiksi ja korkeataajuisia ääniä diskanteiksi. Ihmisen kuuloalueen alapuolisia ääniä kutsutaan infraääniksi ja yläpuolisia ultraääniksi.
Web (selain)
Web (selain) on avoimen lähdekoodin vapaa verkkoselain GNOME-työpöytäympäristölle. Epiphanyn kehityksen aloitti Marco Pesenti Gritti Galeon-selaimen pohjalta, sittemmin nimi muuttui nykyiseksi.
Web käyttää Webkit-selainmoottoria. Se tarjoaa GNOME-pohjaisen käyttöliittymän Webkitille, kun taas Mozillan selaimet, kuten Firefox käyttävät XUL-rajapintaa ja Gecko-selainmoottoria. Epiphanyn erikoisominaisuuksiin kuuluvat esimerkiksi luokiteltavat kirjanmerkit.
Lee Harvey Oswald
Lee Harvey Oswald (18. lokakuuta 1939 New Orleans, Louisiana – 24. marraskuuta 1963 Dallas, Texas) oli yhdysvaltalainen entinen merijalkaväen sotilas ja marxisti, joka murhasi presidentti John F. Kennedyn ja dallasilaisen poliisin J. D. Tippitin 22. marraskuuta 1963. Poliisi pidätti Oswaldin "Texas Theatre" -elokuvateatterissa noin kaksi tuntia Kennedyn ampumisen jälkeen.
Oswald itse kiisti syyllisyytensä murhiin ja sanoi joutuneensa syntipukiksi, koska oli asunut Neuvostoliitossa. Oswald oli asunut muutamia vuosia Neuvostoliitossa ennen Kennedyn murhaa, mutta palasi takaisin Yhdysvaltoihin koska "maa ei vastannut odotuksia."
Dallasilainen yökerhon omistaja Jack Ruby ampui Oswaldin kaksi päivää myöhemmin, kun poliisi oli siirtämässä Oswaldia piirikunnan vankilaan. Ruby ampui Oswaldia vatsaan kello 11.21. Ampuminen näkyi suorana televisiolähetyksessä. Ambulanssia odoteltaessa konstaapeli Combest tiedusteli pahoin haavoittuneelta Oswaldilta olisiko hänellä mahdollisesti jotain kerrottavaa "ennen kuin on liian myöhäistä". Combest toisti kysymyksen mutta tajuissaan ollut Oswald pudisti vain päätään. Oswald vietiin samaan sairaalaan, jossa hänen oletettu uhrinsa – presidentti Kennedy – oli todettu kuolleeksi kaksi päivää aiemmin. Vasta 24-vuotias Oswald julistettiin kuolleeksi kello 13.07.
John F. Kennedyn murhan virallinen tutkijalautakunta, Warrenin komissio, totesi raportissaan Oswaldin olevan syyllinen ja että hän oli toiminut yksin. Sen sijaan murhaan liittyvissä salaliittoteorioissa on usein esitetty, että ampujia oli useampia eikä Oswald ehkä osallistunut murhaan lainkaan.
Warrenin komissio myös päätteli, että Lee Harvey Oswald oli yrittänyt murhata tehtävistään eronneen kenraalimajuri Edwin Walkerin 10. huhtikuuta 1963. Myöhemmin myös salamurhakomitea House Select Committee on Assassinations totesi, että todisteet vahvasti viittaavat siihen, että Lee Harvey Oswald yritti murhata Walkerin.
Ekologinen sukkessio
Ekologinen sukkessio, joskus myös suksessio eli seuraanto tarkoittaa tietyllä paikalla tapahtuvaa lajiston (vähittäistä) muuttumista. Sukkessio päättyy kliimaksiin, eli vakaaseen eliöyhteisöön, jonka lajisto ei juuri muutu.
Sukkessiota tapahtuu, koska eliöyhteisön jäsenet itse muuttavat omaa elinympäristöään. Esimerkiksi nopeasti kasvavien lehtipuiden nousu entiselle metsäpaloalueelle vähentää maahan asti pääsevän valon määrää, muuttaa lämpö- ja kosteusolosuhteita ym., jolloin aiemmin menestyneet valokasvit häviävät kilpailussa varjoa sietäville kasveille.
I. Primaarisukkessio
II. Sekundaarisukkessio
1. Heterotrofinen sukkessio
2. Autotrofinen sukkessio
Kliimaksi on sukkession päätepiste, jossa eliöyhteisö on vakaa ja muuttumaton. Eliöyhteisö ei muutu, ellei ympäristö muutu. Ilmaston määräämää kliimaksia kutsutaan monokliimaksiksi. Samassakin ilmastossa esiintyy erilaisia kliimakseja, mikä johtuu ravinteisuuden ja eläimistön paikallisesta vaikutuksesta. Näitä monokliimaksista poikkeavia kliimakseja kutsutaan polykliimakseiksi. Ilmastokin muuttuu pitkällä aikavälillä, joten muuttumaton monokliimaksi on mahdoton.
Ekologinen sukkessio on erilainen eri paikoilla. Esimerkiksi tuoreen kangasmetsän sukkessiossa hakkuuta tai metsäpaloa seuraa nopeasti leviävien ja kasvavien valokasvien muodostama pioneerivaihe. Niiden seasta nousee vähitellen monivuotisia, korkeampia kasveja, jotka varjostavat ensivaiheen matalia kasveja. Monivuotisten joukossa erityisesti nopeakasvuiset lehtipuut ja pensaat valtaavat alaa muodostaen pioneerivaihetta seuraavan pensaikkovaiheen. Lehtipuiden kasvaessa isommaksi mukaan tulee myös havupuita, jolloin paikalle syntyy sekametsä. Pikkuhiljaa varjoa sietävät kuuset kasvavat lehtipuiden ohi varjostaen niitä, jolloin tuore kangasmetsä muuttuu kuusimetsäksi. Loppuvaihetta, jossa muutokset ovat vähäisiä, sanotaan kliimaksiksi. Puuston muuttuessa muuttuu myös muu kasvillisuus sekä näitä hyväksi käyttävä eläimistö.
Muita sukkessiotapahtumia ovat esimerkiksi männikön kehitys kuivalla kankaalla, paljaan kallion kasvittuminen, järven umpeenkasvu sekä suon muuttuminen rämeeksi turpeen paksuuskasvun myötä.
Ekologisessa sukkessiossa lajimäärä kasvaa alkuvaiheissa ollen suurimmillaan sekametsässä. Biomassan määrä kasvaa koko sukkessiokehityksen ajan, mutta kliimaksivaiheessa kasvu on vähäistä tai pysähtyy.
Ekologisen sukkession teoriaa ja empiiristä tutkimusta on kehitetty 1800-luvun lopulta lähtien. Suomalainen kasvitieteilijä ja maantieteilijä Ragnar Hult oli maailmanlaajuisesti eräs ensimmäisistä tutkijoista, jotka tunnistivat sittemmin ekologiseksi sukkessioksi nimetyn ilmiön.
Kliimaksi (ekologia)
Kliimaksi on sukkession eli elinympäristön luontaisen, vähittäisen muuntumisen loppuvaihe, jolloin alueelle on asettunut myös pitkäikäisiä, hitaasti lisääntyviä lajeja. Kliimaksin saavuttanut eliöyhteisö on varsin vakaa, sillä sen muutokset ovat yleensä hitaita ja vähäisiä.
Metsätaloudessa kliimaksi eli päätemetsävaihe on metsän kehityksen ja kasvun kypsä vaihe, sen lopputila. Puuston nettokasvu on tällöin hyvin vähäistä. Sen sijaan metsäluonnon biodiversiteetti eli sen monimuotoisuus on hyvin suurta. Metsässä on erilaisia biotooppeja eli elinympäristöjä sekä monia eläin- ja kasvilajeja. Lahopuuta on runsaasti ylläpitämässä monimuotoisuutta ja puuston valtalaji Suomessa on joko mänty tai kuusi kasvupaikasta riippuen, Keski-Euroopassa usein myös pyökki.
Metsän kliimaksi-vaihe on enemmänkin teoreettinen kuin todellinen kasvillisuuden vakaa tasapainotila, sillä metsän kehittymiseen liittyy paljon sattumanvaraisuutta. Ennustettavuutta vaikeuttavat myrskyt, metsäpalot, lumituhot, tulivuorenpurkaukset, meteoriitit, maanvyöryt, hyönteistuhot ja tautituhot, koska ei tiedetä milloin, minne, miten ja kuinka usein ne vaikuttavat. Näillä luontaisilla häiriötiloilla on kuitenkin oleellinen merkitys metsäekosysteemin uudistumisessa.
Kliimaksi-nimityksen käytöstä on alettu luopua, kun on opittu ymmärtämään, että metsälle on tyypillisempää jatkuva muutos kuin vakaa tasapainotila.
Fortum Waste Solutions
Fortum Waste Solutions Oy on Pohjoismaissa toimiva suomalainen ympäristöhuoltoalan yritys, jonka päätoimialoja ovat vaarallisten jätteiden käsittely, kierrätys ja loppusijoitus sekä maaperän kunnostus ja ympäristörakentaminen.
Fortum Waste Solutions Oy on perustettu vuonna 1979 Riihimäellä. Yrityksen nimi oli vuoteen 1985 saakka Oy Suomen Ongelmajäte – Finlands Problemavfall Ab, vuosina 1985–2014 Ekokem Oy Ab ja vuosina 2014-2017 Ekokem Oyj. Elokuussa 2016 suomalainen energiayhtiö Fortum osti Ekokem Oyj:n, ja keväästä 2017 yhtiö on käyttänyt nimeä Fortum Waste Solutions Oy.
Vaarallisten jätteiden käsittelyn lisäksi Fortum Waste Solutionsin toimialueeseen kuuluu muiden jätteiden hyödyntäminen ja energiantuotanto, niihin liittyvät palvelut, pilaantuneen maaperän ja pohjaveden puhdistus sekä ympäristörakentamisen palvelut.
Fortum Waste Solutions toimii Suomessa, Ruotsissa ja Tanskassa.
Kesäkuussa 2016 Fortum Waste Solutions avasi Riihimäelle ainutlaatuisen jalostamokokonaisuuden eli kiertotalouskylän, jossa yhdyskuntajätteestä erotellaan raaka-aineita kierrätykseen ja uusiokäyttöön. Energiateollisuus ry:n kestävän kehityksen foorumi valitsi Vuoden 2017 ilmastoteoksi Fortumin Kiertotalouskylä-hankkeen.
Ensimmäinen jäte-erä Syyriasta saapui Suomeen juhannuksena 2014, toinen erä 20. heinäkuuta ja kolmas lasti 30. elokuuta. Fortum Waste Solutions hävitti Syyriasta evakuoituja teollisuuskemikaaleja yhteensä noin 300 tonnia.
Syyriasta saapuvat jätteet poltettiin korkealämpötilauunissa 1 050–1 200 asteen lämpötilassa, jolloin poltettavan jätteen pitkä viipymä uunissa varmisti jätteiden täydellisen palamisen.
Kemikaalien vastaanottaminen Suomeen hävitettäväksi on erittäin merkittävä panos Syyrian kemiallisen aseen hävittämisprosessissa. Fortum Waste Solutions osallistui OPCW:n ja YK:n yhteismission valvonnassa tehtävään osana laajempaa operaatiota. Tuhottavaa materiaalia oli teollisuuskemikaaleina 500 tonnia ja lisäksi miljoonia litroja myrkyllistä jätettä.
Suomalainen viittomakieli
Suomalainen viittomakieli (usein pelkkä "viittomakieli") on Suomessa yleisimmin käytetty viittomakieli. Äidinkielenään suomalaista viittomakieltä käyttäviä kuuroja on arviolta 3 100. Viittomakieltä käyttäviä kuulevia, kuten huonokuuloisia, kuurojentyöntekijöitä, viittomakielentulkkeja, viittomakielisten omaisia, ystäviä, työtovereita ja muita kielen harrastajia on arviolta yli 9000. Myös kuurojen vanhempien kuulevien lasten äidinkieli on usein viittomakieli. Muiden viittomakielten tavoin suomalainen viittomakieli on luonnollinen kieli, jolla on suomen kielestä eroava kielioppi ja rakenne.
Suomalaisen viittomakielen voidaan katsoa saaneen alkunsa 1800-luvun puolivälissä, kun Ruotsissa opiskellut suomalainen kuuro Carl Oscar Malm (1826–1863) perusti Suomen ensimmäisen kuurojenkoulun Porvooseen vuonna 1846. Malmin käyttämä ruotsalainen viittomakieli levisi suomalaisten kuurojen käyttöön ja eriytyi omaksi kielekseen. Suomen ensimmäinen kuurojen yhdistys perustettiin Turussa vuonna 1886. Albert Tallroth oli perustamassa viittä eri kuurojen yhdistystä ja myös Kuurojen Liittoa.
1800-luvun lopulla Suomessakin alettiin kuurojen opetuksessa suosia oralismia, eli puhemetodia, jonka myötä viittomakielen käyttö kiellettiin kouluissa jopa rangaistuksen uhalla. Oralismin mukaan kuurojen tuli oppia puhumaan ja hylätä viittomakieli. Kiellosta huolimatta kuurojen koulujen oppilaat jatkoivat viittomista salaa asuntoloissa. Viittomakielen käyttö jatkui sitten kuurojen yhdistyksissä. Viittomakielestä tuli yhteisön sisäinen kieli ja koulussa opittua puhekieltä käytettiin kun oltiin tekemisissä kuulevien kanssa.
Yhteiskunta alkoi suhtautua 1970-luvun jälkeen kuuroihin ja viittomakieleen myönteisemmin. Viittomakielestä tuli kuntoutuksen ja opetuksen apuväline ja sitä alettiin opettaa kursseilla kuurojen lasten vanhemmille. 1979 tulkkipalvelu tuli osaksi invalidihuoltolakia ja vuonna 1995 viittomakieli sai perustuslaillisen aseman. Vuonna 1991 viittomakielisen opetuksen mahdollisuus kirjattiin peruskoululakiin
Suomalaisen viittomakielen tutkimus alkoi varsinaisesti Terhi Rissasen vuonna 1985 julkaiseman "Viittomakielen perusrakenne"-tutkimuksen myötä. Nykyään viittomakieltä tutkitaan mm. Kuurojen Liitossa ja Kotimaisten kielten keskuksessa.
Viittomakieltä voi opiskella yliopistossa pääaineena Jyväskylän yliopistossa, joka tarjoaa myös viittomakielistä luokanopettajakoulutusta. Lisäksi Turun yliopistossa on mahdollista suorittaa viittomakielen ja kommunikaation perusopinnot.
Viittomakielen tulkkeja koulutetaan ammattikorkeakoulussa humanistisella ja kasvatusalalla. Tulkiksi voi opiskella Diakonia-ammattikorkeakoulun Turun yksikössä sekä Humanistisen ammattikorkeakoulun Helsingin ja Kuopion yksiköissä.
Viittomakielen ohjaajaksi voi opiskella Pohjois-Savon opistossa Kuopiossa, Rovala-Opistossa Rovaniemellä ja Turun kristillisessa opistossa.
Suomalaista viittomakieltä voi opiskella Kuurojen kansanopistossa.
Kaupallinen televisiokanava
Kaupallinen televisiokanava saa rahoituksensa liiketoiminnastaan, yleensä mainosajan myynnistä. Se on vastakohta julkisen palvelun televisiokanavalle.
Suomen ensimmäisenä kaupallisena televisiokanavana voidaan pitää Radioinsinööriseuran televisiokerhon perustamaa ja Tekniikan edistämissäätiön (TES) tukemaa TES-TV -kanavaa.
Suurimmat Suomessa kaupallista televisiotoimintaa harjoittavat toimijat ovat MTV Oy, Nelonen Media, Discovery Networks Finland ja Fox Networks Group.
Eulerin lause (funktioteoria)
Eulerin lause tai Eulerin kaava (nimetty Leonhard Eulerin mukaan) on kompleksianalyysiin liittyvä matemaattinen kaava, joka ilmaisee kompleksilukujen toisaalta eksponenttifunktioon ja toisaalta trigonometriaan perustuvan esityksen välisen yhteyden.
Eulerin lause sanoo, että kompleksiluvulle "e" pätee yhtälö
missä formula_2 on imaginaariyksikkö ja φ on vaihekulma radiaaneina. Luku "z =" "e" on kompleksitason yksikköympyrällä sijaitseva kompleksiluku ja sen itseisarvo on yksi. Sen vaihekulma eli kulma suhteessa positiiviseen reaaliakseliin on φ. Muita kuin itseisarvoltaan ykkösen suuruisia kompleksilukuja kuvataan kertoimen "r" avulla: "z" = "re." Kulmaan perustuvalla kompleksiluvun esittämisellä on yhteys esitystapaan formula_3:
formula_4
missä "r = |z|, x = r cos φ" ja "y = r sin φ."
Eulerin lauseen todisti ensimmäisen kerran Roger Cotes vuonna 1714, mutta vasta Leonhard Eulerin lausetta koskeva työ vuonna 1748 toi sen lopullisesti matemaatikkojen tietoisuuteen. Kompleksilukujen esittämistä tasossa ei kuitenkaan 1700-luvulla vielä tunnettu, joten kumpikaan miehistä ei huomannut lauseen geometrista tulkintaa.
Eulerin lause voidaan tulkita siten, että funktio "e" piirtää yksikköympyrän kompleksitasolle, kun "φ" kulkee vähintään 2π:n mittaisen reaalilukujoukon läpi. Tässä "φ" on kulma, jonka kompleksitason pisteeseen origosta piirretty viiva muodostaa positiivisen reaaliakselin kanssa. Kulmaa mitataan tässä yhteydessä radiaaneina. Eulerin lause pätee ainoastaan, mikäli funktiot "sin φ" ja "cos φ" on määritelty radiaaneille eikä asteille.
Eulerin lause muodostaa vahvan yhteyden analyysin sekä trigonometrian välille. Lausetta käytetään hyväksi kompleksilukujen napakoordinaattiesityksessä, ja se antaa mahdollisuuden logaritmifunktion määrittelyyn kompleksiluvuille.
Eksponenttifunktion laskukaavoista
ja
voidaan johtaa Eulerin lauseen avulla useita trigonometristen funktioiden lainalaisuuksia. Trigonometriset funktiot voidaan jopa määritellä kompleksilukujen eksponenttifunktion laajennuksina (vertaa hyperbolisten funktioiden kaavat):
Sijoittamalla
saa Eulerin lause kuuluisan Eulerin identiteetiksi kutsutun muodon
jota on kutsuttu matematiikan kauneimmaksi kaavaksi. Se sitoo toisiinsa useat nykymatematiikan tärkeät luvut: Neperin luvun, piin, imaginaariyksikön ja perusluvut 1 ja 0. Siinä esiintyvät myös matematiikan kolme tärkeää laskutoimitusta: yhteenlasku, kertolasku ja potenssiin korottaminen.
Funktiot "e", cos("x") ja sin("x") (olettaen, että "x" on reaalinen) voidaan Taylorin sarjan avulla kirjoittaa:
Kompleksisille "z" määritellään vastaavat funktiot Taylorin sarjan avulla korvaten "x":t muuttujalla "iz". Havaitaan, että