hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Naurunappula
Naurunappula (myös irclinks.org) oli suomenkielinen viihdesivusto, joka perustettiin syyskuussa 2007. Sivusto oli kuva-, video-, flash-, teksti- ja linkkikirjastojen ympärille rakennettu yhteisö, jossa rekisteröityneet käyttäjät pystyivät keskustelemaan ja kommentoimaan lähetettyjä tiedostoja, sekä arvostelemaan niitä. Naurunappulan viimeisin suurehko ulkoasupäivitys otettiin käyttöön maaliskuussa 2012. Sen tarkoituksena oli selkeyttää etenkin mediasivujen asettelua.
Naurunappulan käyttäjät pystyivät kommentoimaan joko toistensa lähettämää sisältöä tai toistensa profiileja. Käyttäjät luokiteltiin aktiivisuutensa mukaan ryhmiin "Tulokas", "Peruskäyttäjä", "Aktiivinen käyttäjä", "Tehokäyttäjä" ja "Superkäyttäjä". Huhtikuussa 2010 Naurunappulaan tuli myös chat, joka oli tarkoitettu rekisteröityneille käyttäjille. Vieraat pystyivät käymään chatissa mutta eivät voineet kommentoida mitään ilman tiliä. Sisällölle annettiin suosituspisteitä +1, -1 tai +2, joista +2 oli ainoastaan VIP-jäsenten käytettävissä. Naurunappulassa oli myös käytössä monipuolinen sisällönsuodatusjärjestelmä, jolla pyrittiin rajaamaan esimerkiksi lapsille tai töissä selailtavaksi sopimaton ja muuten arveluttava sisältö pois selauksesta.
14. lokakuuta 2017 Naurunappula lopetti toimintansa. Sivustolle ei voi enää lisätä uutta sisältöä, mutta vanhaa sisältöä voi selata "arkistotilassa".
Rekisteröityneiden jäsenten sukupuoli- ja ikäjakauma:Vierailutilastot:Keskivertokäyttäjä vietti aikaa sivustolla 13 minuuttia päivässä.
VIP-jäsenyys oli maksullinen palvelu Naurunappulan rekisteröityneille käyttäjille. Sivuston käyttäjät pystyivät tukemaan Naurunappulan toimintaa ja hankkimaan samalla itselleen lisäpalveluita.
VIP-jäsenyyden avulla sai käyttöönsä lisäominaisuuksia sekä sivuston uusimmat ominaisuudet ensimmäisten joukossa. VIP-jäsenyyksistä saamilla tuloilla rahoitettiin sivuston toimintaa. Naurunappulan käyttö ei vaatinut VIP-jäsenyyden hankkimista. VIP:in pystyi tilaamaan matkapuhelimella kahdeksi kuukaudeksi kerrallaan ja se maksoi kolme euroa.
Aunuksenkannas
Aunuksenkannas () on Fennoskandian niemimaan kaakkoisosassa sijaitseva Äänisen ja Laatokan suurjärvien välinen maa-alue, kannas. Se sijaitsee nykyisin kokonaan Venäjällä, suurimmaksi osaksi Karjalan tasavallassa, eteläisimmältä osaltaan Leningradin alueella. Kannas rajoittuu etelässä Syvärijokeen ja pohjoisessa linjaan Jänisjoki (Läskelänjoki) - Jänisjärvi - Suistamonjoki - Loimolanjärvi - Heinäoja - Salonjärvi - Annankoski - Karatsalmi - Suojärvi - Suojoki.
Talvisodan 1940 päättäneeseen Moskovan rauhaan saakka Aunuksenkannaksen läntisin osa oli Suomea ja se muodosti suurimman osan Raja-Karjalasta. Suur-Suomi-aatteessa unelmoitiin "kolmen kannaksen rajasta" eli Suomen itärajan kulkua Karjalankannasta, Aunuksenkannasta ja Vienankannasta (Äänisenkannas) myötäillen.
Gabriel Knight: Sins of the Fathers
Gabriel Knight: Sins of the Fathers on Jane Jensenin suunnittelema ja ohjaama seikkailupeli, jonka Sierra-On-Line julkaisi vuonna DOS:lle ja Macintoshille. Peli on ensimmäinen osa suuren suosion saavuttaneesta "Gabriel Knight" -pelisarjasta.
Pelin julkaisun 20-vuotisjuhlan kunniaksi Windowsille ja mobiililaitteille julkaistiin "20th Anniversary Edition" vuonna 2014.
"Gabriel Knight: Sins of the Fathers" on hiirellä pelattava kolmannen persoonan seikkailupeli. Hiirellä liikutetaan pelin päähahmoa Gabriel Knightia, keskustellaan muiden hahmojen kanssa ja pyritään ratkaisemaan pulmia. Pelin musiikista vastaa Robert Holmes ja äänirooleissa ovat muun muassa Tim Curry, Mark Hamill ja Michael Dorn.
Gabriel Knight on neworleansilainen kirjakaupan omistaja, joka haaveilee kirjailijan urasta. Saadessaan kirjaan aineistoa etsiessään apua poliisiystävältään, herää hänen kiinnostuksensa kaupungissa tapahtuneisiin voodoo-murhiin. Samalla kun murhien ja Gabrielia öisin vaivaavien painajaisten välillä alkaa näkyä yhteneväisyyksiä, saa Gabriel tietää myös uutta sukujuuristaan.
Loyal
Loyal voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Collinwoodin koulupalo
Tuhkakeskiviikkona 4. maaliskuuta 1908 nykyisessä Clevelandissa sijaitsevan Collinwoodin koulun tuhonnut tulipalo oli yksi Yhdysvaltain tuhoisimmista. Siinä kuoli 172 oppilasta, kaksi opettajaa ja yksi pelastustyöntekijä.
Oppilaat, joita ei voitu tunnistaa ja joiden vanhemmilla ei ollut varaa hautajaisiin, haudattiin joukkohautaan Lake View Cemetery -hautausmaalle. "Collinwood Memorial Elementary School" rakennettiin lähelle onnettomuuspaikkaa, jossa on nykyään muistolaatta. Collinwoodin kunnalla ei ollut varaa parantaa paloturvallisuutta, minkä vuoksi asukkaat äänestivät Clevelandiin liittymisen puolesta.
Donald Sankey Farner
Donald Sankey Farner (2. toukokuuta 1915 Waumandee Wisconsin – 18. toukokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Farner valmistui Hamlinen yliopistosta 1937, ja väitteli filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1941. Toimittuaan kaksi vuotta opettajana Wisconsinin yliopistossa Farner liittyi Yhdysvaltain merivoimien lääkintäjoukkoihin ja palveli toisessa maailmansodassa 1943–1945, yleten reservissä kapteeniksi. Sodan jälkeen hän toimi pari vuotta Kansasin yliopiston eläintieteen apulaisprofessorina, jonka jälkeen hänet vuonna 1947 nimitettiin Washingtonin valtionyliopiston ylimääräiseksi eläintieteen professoriksi. Hänet vihittiin eläinfysiologian professoriksi 1952, ja tässä virassa hän työskenteli Washingtonissa vuoteen 1965 asti, jolloin hänet nimitettiin eläintieteen laitoksen johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1985.
Farner kirjoitti, tai osallistui 260 tieteellisen artikkelin kirjoittamiseen. Hänen väitöstyönsä käsitteli kananpoikien ruoansulatusjärjestelmää. Sotapalveluksen aikana hän perehtyi tauteja levittäviin niveljalkaisiin, kuten sääskiin ja täihin, ja niiden taksonomiaan, ja kirjoitti aiheesta noin 15 artikkelia. 1952 hän julkaisi tutkielman Crater Laken kansallispuiston linnuista, "The Birds of Crater Lake". Samoihin aikoihin hän tutki rengastusaineistojen valossa lintujen sukulaisuussuhteita ja paikkauskollisuutta. Vuonna 1950 hän julkaisi "Condor"issa artikkelin "The annual stimulus for migration", missä hän tutki valon vaikutusta lintujen muuttokäyttäytymiseen. Farner koulutti suuren määrän biologeja, jotka muodostivat tiiviin tutkijayhteisön.
Farner vieraili useasti ulkomaisissa tutkimuslaitoksissa, muun muassa Uudessa-Seelannissa, Australiassa ja Saksassa. Hän toimi aktiivisesti useissa järjestöissä, muun muassa International Union of Biological Sciences-liiton puheenjohtajana, Berliinin Kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana 1978, ja American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1973–1975. Farner oli myös Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen kunniajäsen.
Farnerin puoliso oli Dorothy S. Copps, ja heille syntyi kaksi lasta, tytär Carla (1942) ja poika Donald (1943).
Bryggen
Bryggen on norjalaisen Bergenin kaupungin vanha rahtisatama. Puisine makasiineineen siitä on tullut suosittu turistinähtävyys ja Unescon maailmanperintökohde. Bryggen on palanut monta kertaa. Viimeisin laaja tulipalo sattui vuonna 1955. Varastorakennukset on kuitenkin rakennettu vanhan mallin mukaan.
Saagojen mukaan kuningas Olav Kyrre perusti Bergenin kaupunki vuonna 1070. Siitä kasvoi nopeasti tärkeä kauppakeskus ja Norjan vanhan kuningaskunnan tärkein kaupunki.
Ulkomaalaisille kauppiaille annettiin 1200-luvun puolivälissä lupa viettää talvet Bergenissä. Sinne alkoi tulla muun muassa englantilaisia, hollantilaisia, gotlantilaisia ja erityisesti saksalaisia, jotka asettuivat Bryggenin alueelle. Saksalaiset perustivat noin vuonna 1360 Bryggeniin hansaliiton ”toimiston”, jolla oli Bergenin kaupungista erillinen hallintonsa ja koulujärjestelmänsä.
Hansaliiton toiminta hiipui 1400- ja 1500-luvulla. Bryggenin ensimmäiset saksalaishuoneet siirtyivät vuonna 1630 norjalaisille. Saksalaishuoneita oli vuonna 1740 enää yhdeksän. Norjalainen kauppakonttori korvasi vuonna 1754 saksalaiset, mutta kaupankäynti jatkui entisellään hansaliiton sääntöjen alla.
Teollisen vallankumouksen vaikutuksesta perinteinen Nordlandin kuivatun kalan kauppa alkoi hiipua. Vanha Bryggenin satamakortteli alkoi käydä epäkäytännölliseksi uusien toimialojen saapueessa Bergeniin. Alueen eteläosan puutaloja purettiin 1900-luvun alussa ja niiden tilalle rakennettiin viisikerroksisia tiilirakennuksia.
Bryggenin pohjoisosa suojeltiin vuonna 1927, mutta alueen rappeutuminen jatkui silti. Satamassa vuonna 1944 tapahtunut räjähdys tuhosi monia kattoja, ja vuoden 1955 tulipalo tuhosi noin puolet jäljellä olleista rakennuksista.
Tulipalon jälkeen monet kaupunkilaiset olivat sitä mieltä, että alue pitäisi kokonaisuudessaan purkaa ja rakentaa uudestaan. Raunioissa alkoi samaan aikaan arkeologiset kaivaukset, jotka kestivät lopulta 13 vuotta. Niiden ansiosta Bryggenin asema Bergenin historiassa alkoi selvitä paremmin, ja ihmisten mieli kääntyä alueen suojelemiseksi. Kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1963, että rakennukset tulee suojella, ja vuonna 1979 Bryggen listattiin Unescon maailmanperintöluetteloon.
Irja Askola
Irja Kaarina Askola (s. 18. joulukuuta 1952 Lappeenranta) on suomalainen pappi, runoilija ja piispa emerita. Hän oli myös Suomen ensimmäinen naispuolinen piispa. Askola toimi Helsingin hiippakunnan piispana 12.9.2010-31.10.2017.
Koulutukseltaan Askola on teologian maisteri pääaineena kirkkososiologia. Askola opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1975. Hänellä on teologisia jatko-opintoja Saksasta ja Yhdysvalloista sekä ekumeeninen leadership-koulutus Tansaniasta. Askola vihittiin papiksi vuonna 1988, samana vuonna kuin ensimmäiset naiset vihittiin papeiksi.
Askola on työskennellyt Lohjan elinyhteisö -projektissa (1975), Helsingin yliopistossa kirkkososiologian assistenttina (1975–1981), Seurakuntaopistolla Järvenpäässä 1981–1991, Euroopan kirkkojen konferenssissa 1991–1999 Genevessä, Diakonia-ammattikorkeakoulussa 1999–2004, pappina Helsingin Alppilan seurakunnassa 2004, Espoon hiippakunnan tuomiokapitulin hiippakuntasihteerinä ja piispa Mikko Heikan teologisena erityisavustajana 2004–2010 ja Helsingin hiippakunnan piispana vuodesta 2010. Askola oli vuonna 2008 Mikkelin hiippakunnan piispanvaalin ehdokas, muttei tullut valituksi. Hän siunasi vaaliprosessin aikana miesparin parisuhteen.
Askola asetettiin Helsingin piispanvaaliin ehdokkaaksi 2. helmikuuta 2010. Hän sai ensimmäisellä kierroksella toiseksi eniten ääniä. Toisella kierroksella 3. kesäkuuta Askola voitti tuomiorovasti Matti Poutiaisen äänin 591–567. Kari Mäkinen avustajineen vihki hänet piispaksi 12. syyskuuta 2010 Helsingin tuomiokirkossa. Askola jäi eläkkeelle 31. lokakuuta 2017. Päivää juhlittiin erilaisin tilaisuuksin, jotka päätti Helsingin tuomiokirkossa pidetty iltamessu. Askolalle myönnettiin 2017 teologian kunniatohtorin arvo tunnustukseksi toiminnastaan vaativissa työtehtävissä koti- ja ulkomailla sekä rohkeudestaan yhteiskunnallisena vaikuttajana.
Askola on kertonut kannattavansa sitä, että kirkko alkaisi siunata homoseksuaalien parisuhteita. 9. kesäkuuta 2013 Askola siunasi lähetystyöhön lähtevän miesparin. Siunaamista seuranneina päivinä kirkosta erosi tavanomaista enemmän ihmisiä. Askola kannattaa uskontodialogia, mutta ei ole valmis antamaan kirkkotiloja muslimeille käytettäviksi. Hän on tunnettu tasa-arvon ja suvaitsevaisuuden puolestapuhuja, josta hän on saanut useita tunnustuksia kuten Vuoden lyyti-palkinnon. Helmikuussa 2017 hän jakoi jokavuotisessa QX Gay Gaalassa Vuoden homo -palkinnon, jonka voitti 16-vuotias Tuure Boelius.
Askola on puolustanut myös turvapaikanhakijoiden oikeuksia ja monikulttuurisuutta.
Askola on naimaton.
Askola on saanut piispanuransa aikana useita tunnustuksia eri tahoilta:
Vuokatin Urheiluopisto
Vuokatin Urheiluopisto on Vuokatissa sijaitseva lumiliikunnan koulutuskeskus ja asiantuntijataho. Urheiluopiston perusti Suomen Latu vuonna 1945, tuolloin nimellä Vuokatinmaja. Toiseksi osakkaaksi tuli Suomen Hiihtoliitto vuonna 1949 ja nykyisen nimensä Vuokatin Urheiluopisto sai seuraavana vuonna. Koulutustoiminnan ohessa Vuokatin Urheiluopisto toimii myös kilpailujärjestäjänä.
Valkosaari (Norja)
Valkosaari () on Huippuvuoriin kuuluva saari. Saarelta on 62 kilometriä lähimmälle Venäjälle kuuluvalle saarelle.
Valkosaaren löysi hollantilainen Cornelis Giles vuonna 1707. Siellä ruotsalainen tutkimusmatkailija Salomon Andrée retkikuntineen kuoli vuonna 1897.
Saaren nimi tarkoittaa valkoista saarta. Se on lähes kokonaan jäätikön peitossa. Paljaana oleva muutaman neliökilometrin alue on karua kalliota. Saarella ei yleensä elä mitään, joskus siellä käy jääkarhuja.
Pakainen
Pakainen on Maskussa sijaitseva kylä, jossa asuu noin 200 asukasta. Pakaisten kylä käsitetään usein laajempana alueena, ja Lankilan kylän ajatellaan usein kuuluvan siihen. Pakaisissa toimii kyläyhdistys, jossa päätetään yhteisistä asioista. Yhdistys järjestää myös pienimuotoisia tapahtumia. Pakaisissa sijaitsee myös turistikohde Kaiturintila. 
Pakaisten koulu lopetti toimintansa 1980-luvulla, ja nykyään pakaislaiset käyvät koulua ensin Kurittulan ja sitten Hemmingin koulussa. Matkaa Pakaisista Kurittulaan on noin 5 km.
Valkosaari
Valkosaari () on pieni saari Helsingissä, lähellä Eteläsatamaa. Nyländska Jaktklubben pitää siellä satamaa ja ravintolaa. Saarella on aiemmin ollut veneveistämö, telakka, sairaala ja karanteeniasema.
Mýrdalsjökull
Mýrdalsjökull on jäätikkö Islannin eteläosassa. Se on eteläisin Islannin jäätiköistä. Siitä länteen on pienempi Eyjafjallajökull-jäätikkö; näitä kahta yhdistää Fimmvörðuháls, joka on suosittu vaellusreitti (ks. alla). Mýrdalsjökullin korkein kohta on 1 493 metriä ja vuoden 1980 mittauksessa se peitti 595 neliökilometrin alueen.
Jäätikkö peittää alleen toimivan Katla-tulivuoren. Sen kaldera on ovaalin muotoinen ja läpimitaltaan noin 10 kilometriä. Jäätikkö peittää sen kokonaan 200–700 metrin paksuisena.
Ennen Hringvegurin (saaren ympäri kulkeva päätie) rakentamista, ihmiset pelkäsivät kulkea jäätikön edustalla olevien tasankojen halki pelättyjen "jökulhlaupien" (eli jäätikköjokitulvien) ja ylitettävien syvien jokien takia. Vuoden 1918 purkaus aiheutti laharin, joka siirsi rantaviivaa viidellä kilometrillä.
Fimmvörðuháls sijaitsee Eyjafjallajökull- ja Mýrdalsjökull-jäätiköiden välissä. Yksi Islannin suosituimmista vaellusreiteistä Skógarin ja Thórsmörkin välillä kulkee tämän vuorisolan kautta, vaikka reitti on 22 kilometriä pitkä ja matkalla pitää kiivetä 1 000 metriä. Matkalaiset voivat viipyä solassa olevissa eritasoisissa majoissa. Reitti on erityisen kaunis lukuisten vesiputousten takia. Kulkeminen reitillä on mahdollista vain kesäkuun puolivälin ja elokuun puolivälin välisenä aikana. Toukokuussa 1970 kolme taivaltajaa kuoli ylittäessään solaa lumimyrskyssä.
IK Sirius
IK Sirius on vuonna 1907 perustettu ruotsalainen urheiluseura Uppsalasta. IK Siriuksen perustivat vuonna 1907 David Pettersson ja Abdon Eklund Svartbäckenissä. Alkuaikoina seuran toimintaan kuului lukuisia urheilulajeja, nykyisin seuralla on jääpallo-, jalkapallo- ja salibandyjaostot.
Jääpallossa Sirius on yksi Ruotsin vanhimmista seuroista. Se on voittanut Ruotsin mestaruuden viisi kertaa, ja pelannut lopputtelussa yhteensä kymmenen kertaa.
Jalkapallossa Siriuksen paras saavutus on Ruotsin mestaruushopea vuodelta 1924. 1970-luvun jälkeen se ei ole pelannut Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla.
Seuran salibandyjaosto IK Sirius IBK pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa, jonne se Sirius nousi kaudelle 2009–2010.
IK Sirius IBK
IK Sirius IBK on vuonna 1907 perustetun uppsalalaisen urheiluseuran IK Siriuksen salibandyjaosto. IK Sirius IBK pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa. Seuran edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Allianshallenissa.
Oliver Hazard Perry -luokka
Oliver Hazard Perry -luokka on Yhdysvaltain laivaston ohjusfregattiluokka, jonka alukset rakennettiin 1970-luvun puolivälistä lähtien korvaamaan toisen maailmansodan aikaisia hävittäjiä.
Alukset on tarkoitettu toimimaan pääasiassa sukellusveneentorjuntatehtävissä saattueiden, huoltoalusten ja maihinnousuosastojen suojelussa. Niissä on myös rajoitettu ilmatorjuntakyky. Aluksia on rakennettu yli 70, joista 51 Yhdysvaltain laivastolle.
Aluksen suunnitteli Bath Iron Works Mainessa yhteistyössä newyorkilaisen Gibbs & Cox -toimiston kanssa. Alus suunniteltiin hyödyntämään laajamittaista automaatiota minimimiehityksellä (14 + 214 miestä) ja hyödyntämään aikansa edistyksellisintä tekniikkaa, kuten digitaalisia tietokoneita. Ensimmäisen aluksen, USS "Oliver Hazard Perry" (FFG-7):n rakennustyöt aloitettiin Bath Iron Worksilla 1975 ja se valmistui 1977 ja otettiin käyttöön 17. joulukuuta 1977. Aluksia rakensi myös Todd Shipyards Seattlessa ja San Pedrossa, Kaliforniassa.
Luokan aluksissa on yksi potkuriakseli, jota käyttää kaksi General Electric LM2500 -kaasuturbiinia. Teho riittää jopa 29 solmuun. Moottorin saa käyntiin ja täyteen tehoon alle viidessä minuutissa.
Aluksia rakennettiin kahta versiota. Ensimmäisten alusten pituus oli 445 jalkaa ja myöhempien pitkärunkoisten 453 jalkaa. Lyhytrunkoisiin aluksiin sopii SH-2 Seasprite LAMPS I -helikopteri, mutta pitempirunkoisiin suurempi SH-60 Seahawk LAMPS III.
Aluksissa on etukannella yksi Mk 13 -ohjuslaukaisin, jonka makasiinissa on yleensä 36 SM-1MR Standard -ilmatorjuntaohjusta ja neljä RGM-84 Harpoon -meritorjuntaohjusta. Muu aseistus on yksi Mk 75 76mm -tykki keskilaivassa ja kuusi MK-46-torpedoa sekä Phalanx CIWS-lähitorjuntajärjestelmä. Ilmatorjuntakykyä haittaa se, että SLQ-32-antenni on vain 50 jalan korkeudella vesilinjasta, mikä mahdollistaa 23 merimailin kattavuuden.
Kaksi aluksista kärsi vakavia vaurioita partioidessaan Persianlahdella. 17. toukokuuta 1987 kaksi Irakin Exocet-ohjusta osui USS "Starkiin" (FFG-31). 14. huhtikuuta 1988 USS "Samuel B. Roberts" (FFG-58) osui miinaan, joka vaurioitti voimansiirtoa ja teki aluksen pohjaan kolmimetrisen reiän. Molemmissa tapauksissa alusten alumiinirakenne kiihdytti seurannutta tulipaloa, mutta molemmat alukset pääsivät pinnalla satamiin.
Knox-luokan alusten jäätyä pois käytöstä 1994 Oliver Hazard Perryista tuli Yhdysvaltain laivaston ainoa fregattiluokka. Tämän jälkeen vanhempia lyhytrunkoisia aluksia alettiin poistaa käytöstä, mukaan lukien luokan johtoalus USS "Oliver Hazard Perry" (FFG 7) itse.
Mk 13 -ohjuslaukaisimet poistettiin Yhdysvaltain laivaston aluksista Raytheonin lopetettua vuonna 2003 vanhentuneen Standard SM-1 -ohjuksen valmistuksen. Samalla alukset menettivät meritorjuntaohjuksensa. SH-60-helikopteri pystyy kuitenkin kantamaan Hellfire- ja Penguin-ohjuksia.
FFG-9 ja FFG-11 siirrettiin vuonna 2002 ja 2000 Puolaan, jolloin ne saivat nimet "Gen. Tadeusz Kosciuszko" ja "Gen. Kazimierz Pulaski". Egyptin laivasto sai neljä alusta, Bahrain yhden. Turkin laivasto sai yhdeksän alusta, mukaan lukien viimeisen lyhytrunkoisen aluksen vuonna 2003.
Teekkariorkesteri Humpsvakar
Teekkariorkesteri Humpsvakar tai Teknologorkestern Humpsvakar on opiskelijaorkesteri Teknologföreningenin osakunnassa Aalto-yliopistossa. Orkesteri soittaa ja vaikuttaa Otaniemessä, Espoossa. Humpsvakar voi tarkoittaa niin orkesteria kuin yksittäistä orkesterin jäsentä.
Orkesteri soittaa iloista jazzimusiikka, eniten Dixielandia mutta soittaa myös marssi- ja tanssimusiikkia; niin tangosta kuin valssiin. Tyypillisiä biisiä joita kuulee keikoilla ovat ”Royal Garden Blues”, ”Twelfth Street Rag” ja ”Tiger Rag” sekä tunnusmelodia "Bompa" (Anchors Aweigh). Humpsvakar esiintyy myös lauluesityksillä jotka yleensä koostuvat stemmalauluista.
Orkesterin jäsenet käyttävät frakkeja joissa on orkesterin nimi selässä, Marimekon Röttikankaasta tehty liivi, sekä vuodenajan mukaan joko knallia tai teekkarilakkia.
Vuodesta 1987 asti on orkesterilla myös ollut baletti nimeltä Rumpskakar. Vuoteen 2007 asti Rumpskakar esiintyi vain joka viides vuosi juhlavuosina mutta nykyään baletti on mukana koko ajan.
Humpsvakar soitti ensimmäisen kerran syksyllä 1961 kun joukko teekkareita ottivat vastaan teekkarispeksin Chalmersista, Göteborgista, satamassa. Orkesteri juhli ensimmäistä vuosijuhliaan joulukuussa 1962.
Tällä hetkellä Humpsvakar on tehnyt yhteensä 12 levyä. Moni levy on myös teekkarikulttuurin myötä paljon enemmän kuin musiikkituotos. Vänstergängade joka julkistettiin vuonna 1966 oli LP joka soitettiin sisältä ulospäin. Tämä on maailman ensimmäinen LP joka soitettiin tällä tavalla. Muita mainittavia tuotoksia on Helan/Halvan (1975) sekä Utanpå&Innanför (1985).
Humpsvakar on tehnyt yhteensä 12 albumia.
George Whitefield Chadwick
George Whitefield Chadwick (13. marraskuuta 1854 – 4. huhtikuuta 1931) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän kuului Amy Beachin, Arthur Footen, Edward MacDowellin, John Knowles Painen ja Horatio Parkerin ohella "Boston Six" -ryhmään. Hänen teostensa joukossa on oopperoita, kolme sinfoniaa ja viisi jousikvartettoa.
Chadwick opiskeli paitsi kotimaassaan, myös Saksassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Carl Reinecke, Salomon Jadassohn ja Josef Rheinberger. Hän toimi paitsi säveltäjänä, myös urkurina ja kapellimestarina. Hän nousi New England Conservatoryn johtoon vuonna 1897.
Canelco Capital
Canelco Capital on suomalainen pääomasijoitusyhtiö, joka tekee pääasiassa vähemmistösijoituksia pk-yritysten johdon yritysostoihin (MBO/MBI) ja muihin omistusjärjestelyihin. Yritys hallinnoi noin 55 miljoonan euron pääomia. Sillä on työntekijöitä Helsingissä, Kuopiossa ja Tampereella.
Canelco Capital hallinnoi myös alueellisia rahastoja, kuten Itä-Suomen Rahastoa, joka syntyi Etelä-Savon Pääomarahaston sekä Savon Teknia- ja Karinvest -rahastojen yhdistyessä toukokuussa 2009. Itä-Suomen Rahaston suurimmat omistajat ovat Veraventure, itäisen Suomen osuuspankit, Osuuskunta KPY sekä Kuopion, Joensuun ja Mikkelin kaupungit.
Canelco Capital syntyi kun vuonna 2009 Sentica Partners päätti keskittyä keskisuuriin ja pieniin buyout-sijoituksiin, luopuen alueellisten rahastojen hallinnoinnista. Tämä liiketoiminta myytiin avainhenkilöille, jotka perustivat Canelco Capitalin. Yrityksen perustana on MBO-kaupalla Senticasta irtautunut Smallcap -tiimi.
Hans Välimäki
Hans Välimäki (s. 23. huhtikuuta 1970 Tampere) on suomalainen keittiömestari ja vuodesta 1998 Chez Dominique -ravintolan omistaja. Hän omistaa myös puolet vuonna 2012 aloittaneista Midhill-hampurilaisravintoloista.
Välimäki on mukana Subin kokkisarjassa "Top Chef Suomi" päätuomarina.
Välimäki on naimisissa Maria von Graevenitz-Välimäen kanssa. Heillä on kaksi lasta. Välimäellä on kaksi lasta myös aiemmasta avioliitostaan Teresa Välimäen kanssa.
Chez Jouni
Chez Jouni on Ranskassa asuvan Michelin-tasoisen huippukokin Jouni Törmäsen opas suomalais-ranskalaiseen ruokamaailmaan. Tähdistä huolimatta Törmänen ei esittele monimutkaista gourmet-ruokaa, vaan pääosassa ovat hyvät perusraaka-aineet ja yksinkertainen, mutkaton ja maanläheinen ruoka. Törmäsen ohje ruoanlaittajalle: "Huonosta ei saa hyvää, eli jos haluat nauttia hyvästä, älä pihtaa kun teet ruokaostoksia – vaadi vain parasta."
"Chez Jouni" liittyy MTV3:lla esitettävään Törmäsen ruokasarjaan.
HMS Alisma
HMS Alisma (viirinumero K185) Britannian Kuninkaallisen laivaston Flower-luokan korvetti.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Harland and Wolffilta Belfastista Pohjois-Irlannista telakkanumerolla J3841.
"HMS Alisma" tilattiin Ranskan laivastolle, mutta Britannian hallitus lunasti 6. heinäkuuta 1940 aluksen Kuninkaalliselle laivastolle Ranskan antautumisen seurauksena.
"HMS Alisma" poimi 14. tammikuuta 1942 merestä kuusi brittiläisen kauppalaivan "Empire Surffin", joka oli joutunut Islannin eteläpuolella Saksan laivaston sukellusvene "U-43":n torpedoimaksi (), eloonjäänyttä. Alus pelasti 1. lokakuuta 1943 yhdessä "HMS Spiraean" kanssa 68 brittiläisen kauppalaivan "Fort Howen", joka oli joutunut Bougien itäpuolella sukellusvene "U-410" torpedoimaksi (), eloonjäänyttä. Se pelasti samana päivänä vielä 51 brittiläisen kauppalaiva "Empire Commercen", jonka oli torpedoinut sama sukellusvene (), eloonjäänyttä.
Alus myytiin 1947. Siitä tehtiin 1949 kauppalaiva "Laconia". Se nimettiin uudelleen 1950 "Constantinos S":ksi ja 1952 edelleen "Parnoniksi". Alus upposi 16. heinäkuuta 1954.
Damian Halata
Damian Halata (s. 8. elokuuta 1962) on puolalaissyntyinen saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Joulukuusta 2011 lähtien hän on toiminut saksalaisen FSV Budissa Bautzenin päävalmentajana.
Puolassa syntynyt Halata pelasi koko uransa DDR:ssä ja edusti maata myös neljässä maaottelussa. Hän aloitti uransa 1. FC Magdeburgin organisaatiossa juniorina ja nousi myöhemmin edustusmiehistöön. Hän edusti Magdeburgia lähes 200 DDR-Oberligan ottelussa ja oli voittamassa FDGB-Pokalin mestaruutta 1983. Hän pelasi joukkueen paidassa myös Euroopan cupissa.
Halata siirtyi Magdeburgista 1. FC Lokomotive Leipzigiin 1988. Hän aloitti uransa seurassa räväkästi iskemällä lokakuussa BSG Sachsenring Zwickauta vastaan pelatussa ottelussa viisi maalia. Halata jatkoi seurassa myös Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen, mutta joutui jättämään pelikentät kaudella 1991/92 vakavan loukaantumisen vuoksi.Halata jatkoi uraansa jalkapallon parissa VfB Leipzigin apuvalmentajana 1992. Hän nousi huhtikuussa 1994 seuran päävalmentajaksi Bundesliigan viimeisille kierroksille, muttei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta. Hän jatkoi kuitenkin edelleen apuvalmentajana ja toimi toukokuussa 1996 lyhyen aikaa päävalmentajan. Kolmannen päävalmentajapestinsä Halata aloitti joulukuussa 1997, mutta hän ei kyennyt estämään putoamista 2. Bundesliigasta ja sai lähteä kauden jälkeen.
Joulukuussa 1998 Halata siirtyi Dynamo Dresdenin päävalmentajaksi, mutta sai väistyä tehtävistään jo helmikuussa 1999. Hän jatkoi seuran palveluksessa Rolf Schafstallin, Colin Bellin ja Cor Potin apulaisvalmentajana maaliskuuhun 2001 saakka.
Tammikuussa 2002 Halata siirtyi ZFC Meuselwitzin päävalmentajaksi. Hän johdatti seuran kaudella 2003/04 Thüringenligan mestariksi ja nousuun Oberliga Nordostiin. Halata valmensi seuraa kesään 2006 saakka. Maaliskuussa 2007 hän siirtyi SV Dessaun peräsimeen, mutta palasi takaisin Meuselwitziin jo joulukuussa 2007. Hänen johdollaan seura voitti kaudella 2008/09 Oberliga Nordostin eteläisen lohkon ja nousi Regionalligaan. Hän sai yllättäen potkut seurasta toukokuussa 2011.
Joulukuun lopussa 2011 Halatasta tuli Oberliga Nordostissa pelaavan FSV Budissa Bautzenin päävalmentaja.
2,2′-bipyridiini
2,2'-bipyridiini eli 2,2'-dipyridyyli (CHN) on aromaattinen heterosyklinen amiini ja pyridiinin johdannainen. Yhdiste on kaksihampainen ligandi ja muodostaa kompleksiyhdisteitä useiden siirtymämetallien kanssa, jolloin siitä käytetään usein lyhennettä bipy.
2,2'-bipyridiiniä voidaan valmistaa eliminoimalla vetyä pyridiinistä, jolloin kaksi pyridiinimolekyyliä yhdistyy 2,2'-bipyridiiniksi. Reaktion katalyyttinä käytetään Raney-nikkeliä.
2,2'-bipyridiiniä voidaan valmistaa myös käyttämällä lähtöaineina erilaisia pyridiinin johdannaisia, kuten 2-bromipyridiiniä, 2-(aminometyyli)pyridiiniä tai 2-(2-pyridyyli)tetrahydropyraania.
2,2'-bipyridiini muodostaa komplekseja useiden metallien kanssa ja sen käyttö perustuukin pääasiassa näihin komplekseihin. Yhdiste muodostaa Fe-ionin kanssa värillisen kompleksin [Fe(bipy)]:n, jota voidaan käyttää redox-indikaattorina tai raudan määrittämiseen spektrofotometrillä.
[Ru(bipy)]-kompleksin ominaisuuksia luminoforina on tutkittu tarkoin. Sitä käytetään muun muassa merkkiaineena affiniteettibiotesteissä.
Aine on myrkyllinen ja hengitettynä aiheuttaa yskää ja kurkkukipua. Nieltynä aine voi aiheuttaa huonovointisuutta ja oksentamista.
Albert Montañés
Albert Montañés Roca (s. 26. marraskuuta 1980 Sant Carles de la Ràpita) on espanjalainen tennispelaaja. Hän asuu nykyään Barcelonassa.
Ensimmäisen kerran tenniksen maailmanlistalla 100:n joukkoon hän pääsi vuonna 2001, jonka jälkeen hän on ollut pois top 100:sta 20 viikkoa. Elokuussa 2010 Montañés saavutti tähän asti parhaimman ATP-sijoituksensa oltuaan listalla 22:s.
Montañés voitti ensimmäisen ATP-turnauksen heinäkuussa 2008 Alankomaiden avoimissa, kun finaalivastustaja oli Steve Darcis. Toinen voitto tuli toukokuussa 2009 Estoril Openissa, kun finaalissa hän voitti James Blaken. Kolmas voitto tuli Bukarestissa syyskuussa 2009, kun finaalissa hän voitti Juan Mónacon. Neljäs voitto tuli Estorilissa toukokuussa 2010, kun finaalissa hän voitti Frederico Gilin. Viides voitto tuli Stuttgartissa heinäkuussa 2010, kun hän voitti finaalissa Gaël Monfilsin. Viimeisimmän turnausvoittonsa hän saavutti Nizzassa toukokuussa 2013 voitettuaan loppuottelussa Gaël Monfilsin.
Dr. Freeze
Elliot Straite, tunnetaan myös pseudonyymiltään Dr. Freeze, on yhdysvaltalainen laulaja, sanoittaja ja tuottaja. Hänen musiikkinsa on pääsääntöisesti new jack swing -tyyliä. Hän on esimerkiksi sanoittanut ja tuottanut hittikappaleen I Wanna Sex You Up R&B-poikabändille Color Me Badd ja sanoittanut ja tuottanut Michael Jacksonin kanssa kappaleen "Break of Dawn" Jacksonin albumille "Invincible".
Lapualaisooppera (albumi)
Lapualaisooppera on Arvo Salon kirjoittamasta ja Kaj Chydeniuksen säveltämästä samannimisestä musiikkinäytelmästä vuonna 1967 julkaistu kirjallinen äänilevy. Levystä julkaistiin CD-painos vuonna 1996.
"Kappalelista ei sisällä välipuheita".
Rainier I (Monaco)
Rainier I (1267 Genova – 1309 Napolin kuningaskunta) on varsinaisen Grimaldin suvun kanta-isä ja dynastian perustaja. Rainier ehti hallita Monacon kalliota yhdessä serkkunsa François Grimaldin kanssa neljä vuotta, ennen kuin joutui maanpakoon 10. huhtikuuta 1301.
1200-luvulla Genovassa käytiin sisäisiä taisteluja Guelphsin ja Ghibellinesin suvun kesken, ja Grimaldit olivat Guelphien puolella. Guelphit hävisivät ja heidät ajettiin, liittolaisineen, ulos kaupungista. Rainier seurasi serkkuaan Francesco Grimaldia, joka 8. tammikuuta 1297 otti haltuunsa Napolin Monacon linnoituksen. Todennäköisesti Rainierin perhe seurasi häntä Monacoon.
Napolin kuningas järjesti kuitenkin Monacon kauppasaartoon, jonka pitkittyessä Rainierin oli pakko luovuttaa Monaco takaisin Napolin kuninkaalle 1301.
Myöhemmin Ranier taisteli Filip III:n rinnalla Ranskassa. Ranskan laivaston palveluksessa hän tuotti ranskalle Ratkaisevan voiton flaameista 1304, jolloin Filip teki hänestä amiraalin ("Renerius de Grimaudis, admirandus noster") ja hän alkoi saada ranskalta vuotuista eläkettä. Hänestä tuli myös St. Demetriusen paroni ja Cagnesin herra.
Rainier oli naimisissa kahdesti, joista ensimmäisestä, Giacomo del Carretto kanssa solmitusta avioliitosta, oli neljä lasta:
Rainierin toinen avioliitto Andriola Cricketin kanssa oli lapseton.
Kaarle I (Monaco)
Kaarle I Monaco (kuoli 15. elokuuta 1357) oli ensimmäinen todellinen Monacon herra, ja Monacon hallitsija. Kaarle joutui maanpakoon, kun Genova valtasi Monacon 10. huhtikuuta 1301.
Kolmenkymmenen genovalaisvuoden jälkeen Kaarle otti uudelleen haltuunsa Monacon kalliolla olevan linnoituksen 12. syyskuuta 1331. Hän hallitsi sitä kuolemaansa asti genovalaisten rakentamasta linnoituksesta käsin.
Kaarle sai haltuunsa Mentonin 1346 ja Roccabrunan 1355. 29. kesäkuuta 1352 Kaarle otti kanssahallitsijoikseen setänsä Antonion (isän, Rainier I nuoremman veljen) sekä lapsensa Rainier II:sen ja Gabrielin. Nyt myös Ranskan kuningas tunnusti Kaarlen oikeudet Monacoon. Hän oli ensimmäinen Monacon hallitsija, joka mainitaan ranskalaisessa asiakirjassa, vuonna 1342 Monacon, Mentonin ja Roguen herrana ( "Seigneur de Monaco, Menton et Roquebrune"), mikä jatkossa "oikeutti" Grimaldien hallinnon.
Kaarle tasapainotteli politiikassa paikallisten suurvaltojen välillä. Hänellä oli alaisinaan useita ritareita, joita hän vuokrasi eri valtioille. Valtakuntansa sisällä hän antoi paikallisille asukkaille erilaisia vapauksia ja oikeuksia, mikä oli todella harvinaista keskiaikana, feodaalisessa yhteiskunnassa.
Aatemaailmaltaan harvinaisen liberaali Kaarle vaurastui, ja hän laajensi omaisuuttaan niin Monacossa kuin muuallakin Provencessa ja Genovassakin, jossa hän omisti useita kiinteistöjä. Hän oli keskiajan Rivieran rikkain, paikallinen "herra".
Kaarlen menestyminen ja hänen valtakuntansa onnistuneet laajennukset aiheuttivat kuitenkin kateutta Genovassa, ja vuonna 1357 Monacon kalliota piirittikin 4000 genovalaisen armeija. Kaarle kuoli tuntemattomasta syystä ennen ratkaisevaa taistelua.
Kaarle oli naimisissa useaan kertaan ja hänellä oli useita avioliiton ulkopuolisia lapsia. Viimeisimmistä liitoista ei ole tietoa. Saattaa olla, että kyseessä oli tunnustetut lapset. Ensimmäisen vaimon, Lucchina Spinolan kanssa hän sai kolme lasta.
Myöhemmin Kaarle I meni naimisiin Italialaisen Orsinin aatelissuvun jäsenen kanssa. Avioliitosta syntyi yksi lapsi:
Kolmannesta avioliitosta, tuntemattomaksi jääneen naisen kanssa:
Neljännen vaimon kanssa:
Amour unit deux cœurs
Amour unit deux cœurs – Henry Lönnforsin miniatyyrikokoelma on Turun taidemuseon vuonna 2009 julkaisema kirja, jossa esitellään Henry Lönnforsin museolle lahjoittaman kokoelman 57 miniatyyrimaalausta ja kaksi muuta turkulaista miniatyyrikokoelmaa. Teoksessa on artikkelit kokoelman lahjoittajasta, miniatyyritaiteesta sekä taiteilijoiden esittelyt. Teoksen ulkoasun on suunnitellut Minna Luoma.
Suomen kirjataiteen komitea on valinnut teoksen vuoden 2009 kauneimmaksi kirjaksi. Palkintolautakunta sanoo arviossaan: "Pienikokoinen kaunotar, joka hurmaa heti. Jos uskaltaa koskettaa, tuntee turkoosin pehmeyden ja jos vilkaisee kirjan sivuja, niin kullan loisto häikäisee."
Teoksen ranskankielinen nimi () on peräisin kokoelmaan kuuluvan miniatyyrin kääntöpuolta kiertävästä tekstistä.
Henry Lönnforsin lahjoittamista miniatyyreistä koottu näyttely oli avoinna Turun taidemuseossa 8.9.2009–28.11.2010.
Rainier II (Monaco)
Rainier II (1350–1407 Monaco) oli Monacon herra 29. kesäkuuta 1352 – 15. elokuuta 1357. Hän hallitsi yhdessä isosetänsä Antonion, isänsä Kaarle I:n ja veljensä Gabrielin kanssa.
Kun Rainierin isä kaatui taistelussa genovalaisia vastaan vuonna 1357, Rainier aloitti neuvottelut Genovan kanssa 9. elokuuta 1357. Nämä olisivat luovuttaneet niin Monacon kuin muunkin omaisuuden takaisin Rainierille, mikäli tämä maksaisi genovalaisille 20 000 guidenia. Rainierilla ei kuitenkaan ollut rahaa, ja hän liittyi Ranskan armeijaan ja osallistui satavuotiseen sotaan Kaarle V:n joukoissa. Rainer kuoli maanpaossa vuonna 1407.
Rainier oli myös Mentonin ja Roquebrunen yhteishallitsija.
Rainier II:n ensimmäinen avioliitto Maria del Carretton kanssa oli lapseton. Toisesta avioliitosta Isabella Asinarin kanssa syntyi ainakin yhdeksän lasta:
Kauppakeskus Cantti
Kauppakeskus Cantti on usean huonekalu- ja sisustusalan yrityksen ja näiden tyyliltään erilaisten toimitilarakennusten keskittymä Kuopion Leväsen kaupunginosassa. Markkinoinnissaan Cantti käyttää katuosoitetta Leväsentie 2, mutta osa rakennuksista sijaitsee käytännössä osoitteessa Kartanonkatu 4b.
Kauppakeskuksen koko on 23 700 neliömetriä. Kauppakeskuksen ensimmäinen vaihe valmistui helmikuussa 2006, toinen syyskuussa 2006 ja kolmas vaihe marraskuussa 2007. Kauppakeskuksen on rakentanut Skanska.
Osa Kauppakeskus Cantin kiinteistöistä on ollut vuodesta 2006 lähtien ulkomaalaisomistuksessa. Tuolloin kaksi osaa myytiin 22 miljoonalla eurolla tanskalaisomistukseen. Sieltä rakennukset ovat siirtyneet edelleen muille kansainvälisille kiinteistösijoittajille. Maaliskuussa 2016 uutisoitiin puolestaan Cantin Kartanonkadun puoleisten Iskun ja Vepsäläisen kiinteistöjen myynnistä luxemburgilaiselle kiinteistösijoittaja Sirius Capital Parnersille.
Kauppakeskittymän pohjoispuolella toimii Kauppapaikka Herman, jonka liikkeistä K-Rauta Naumanen on aivan Cantin suurimman yksikön pohjoispuolella. Naapurustossa (Kartanonkatu 4a) toimii myös sisäleikkipuistoyritys HopLop.
Terhi Koulumies
Terhi Johanna Koulumies (s. 4. huhtikuuta 1971) on valtiotieteiden maisteri ja kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Helsingissä.
Vuoden 2013 alusta Koulumies toimi kokoomuksen valtuustoryhmän 2. varapuheenjohtajana, kaupungin tarkastuslautakunnan puheenjohtajana sekä Uudenmaan maakuntavaltuuston jäsenenä. Vuoden 2015 syksystä hän on ollut Helsingin rakennusvirastoa johtavan yleisten töiden lautakunnan puheenjohtaja. Edellisellä vaalikaudella hän oli Helsingin Vanhusneuvoston puheenjohtaja sekä Helsingin asuntolautakunnan varapuheenjohtaja.
Terhi Koulumies valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon ensimmäisen kerran 2008 kunnallisvaaleissa 1063 henkilökohtaisella äänellä. Vuonna 2012 hän uusi valtuustopaikkansa 1832 äänellä. 
Vuoden 2017 kunnallisvaaleissa Koulumies uusi valtuustopaikkansa 3642 äänellä.
Koulumies pyrki eduskuntaan vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Hän sai vaaleissa yhteensä 4148 ääntä ja tuli valittua Helsingin vaalipiirissä puolueensa ensimmäiseksi varamieheksi.
Pikkupojan kotiäitinä Koulumies julkaisi syksyllä 2007 esikoisromaaninsa "Vauvaa vailla" (Atena Kustannus Oy), joka kertoo lapsettomuudesta. Kirja ilmestyi LOISTOpokkarit-uusintapainoksena syksyllä 2009.
Toimittaja Jyrki Koulumies on Terhi Koulumiehen setä. Molemmat kuuluvat vanhaan Schulman-aatelissukuun.
Silikageeli
Silikageeli () on amorfista piidioksidia (SiO·XHO). Se on yleisin kuivausaine.
CAS-numerot: 112926-00-8 ja 63231-67-4. 
__notoc__
Olomuodoltaan se on geeli-nimestään huolimatta kiinteää ja kovaa. Silikageeli esiintyy puhtaana yhdisteenä hajuttomina, mauttomina, myrkyttöminä, 
läpinäkyvinä ja pyöreähköinä rakeina, jotka eivät ole vesiliukoisia. 
Aine voi kuitenkin olla ärsyttävä nieltynä, joutuessaan silmiin tai pöly suurin määrin ihokosketuksessa.
Aine on tunnettu sen erinomaisesta kyvystä adsorboida kosteutta suoraan ilmasta. Silikageelirakeet on usein käsitelty vesipitoisuutta ilmentävillä kemikaaleilla, jotka muuttavat väriään kosteuspitoisuuden mukaan. Nämä indikaattorit, esimerkiksi kobolttikloridi, tekevät siitä usein haitallista tai myrkyllistäkin. Mikäli tuotteessa on käytetty näitä lisäaineita, se voi olla myös karsinogeenista. 
Silikageelirakeet voidaan regeneroida eli aktivoida uudelleen ts. uudistaa hygroskooppisiksi eli kosteutta sitoviksi lämmittämällä niitä 2 tuntia 120 °C:ssa.
Silikageelin käyttö liittyy yleensä sen kuivausominaisuuteen eli kykyyn sitoa vettä kaasuseoksesta kuten ilmasta. Käyttökohteita ovat muiden muassa:
Aikuinen nainen
Aikuinen nainen voi viitata seuraaviin asioihin:
Axel August Lähteenkorva
Axel August Lähteenkorva (sukunimi vuoteen 1906 "Borenius", 19. maaliskuuta 1849 Porvoo – 14. helmikuuta 1931 Käkisalmi) oli suomalainen kansanperinteen tutkija ja keräilijä.
Axel Boreniuksen vanhemmat olivat tuomiokapitulin asessori Alexander Ferdinand Borenius ja Anna Lovisa Gustava Ehrström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1863 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1871 ja maisteriksi 1873.
Borenius toimi Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä assistenttina 1867–1868 ja 1872–1876, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannustoimen ja kirjaston hoitajana 1876–1879 sekä oppikoulun opettajana ja vt. kansakoulun tarkastajana. Borenius oli sitten kansankoulujen tarkastajana Viipurin kaupungissa 1891–1895, Karjalassa 1895–1897, Sortavalassa 1898–1902, Heinolassa 1902–1906 sekä Lahdessa 1906–1921. Borenius toimi myös aputoimittajana Morgonbladetissa ja Kansakoulun lehdessä. Hän sai Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvon 1923.
Borenius teki vuosina 1871–1889 kahdeksan eri kansanperinteen keruumatkaa pääasiassa Vienan Karjalaan ja Aunukseen. Borenius teki keruutyötä myös Satakunnassa, Hämeessä ja 1877 Inkerissä ja Virossa. Kaikkiaan hän keräsi matkoiltaan noin 1600 runomuistiinpanoa ja noin 900 kansansävelmää sekä teki huolelliset muistiinpanot muun muassa sävelmien esittäjistä. Borenius kirjoitti myös artikkeleita kansanperinteen alueelta.
Jaunciems
Jaunciems (liivi "Ūžkilā") on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Kylän latvian ja liivin kieliset nimet tarkoittavat suomeksi "uusi kylä".
Jaunciems sijaitsee Itämeren rannalla Ventspilsin kunnan pohjoisimmassa kulmassa (Ventspils novads, 2009 kuntajako). Kylästä on noin 50 kilometrin matka Ventspilsiin.
Aikaan sinikellojen
Aikaan sinikellojen on Jori Sivosen säveltämä, Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Paula Koivuniemen esittämä kappale. Koivuniemi levytti kappaleen vuonna 1982, ja se julkaistiin hänen albumillaan "Luotan sydämen ääneen". Kappale on Koivuniemen tunnetuimpia kappaleita, ja niinpä se onkin usealla hänen kokoelma-albumillaan, kuten levyillä "21 romanttista laulua", "20 toivottua levytystä" ja 20 suosikkia -sarjan Aikuinen nainen -levyllä. Lisäksi kappale julkaistiin singlenä ”Aikuinen nainen” -kappaleen yhteydessä.
Aikaan sinikellojen julkaistiin myös Juha Vainion sanoituksia sisältävällä albumilla "Sanat: Juha Vainio".
Funebre
Funebre oli yhdessä Abhorrencen kanssa yksi ensimmäisistä suomalaisista death metal -yhtyeistä. Lyhytikäisen uransa aikana he äänittivät kaksi demoa, 7″ EP:n sekä albumin Children of the Scorn, jonka tuotti entinen Stratovarius-kitaristi Timo Tolkki.EP:t
Jukobox
Jukobox on vaasalainen salibandyseura, joka on perustettu vuonna 1989 alun perin Asevelikylän nuorisokerho Jukoboxin nuorisojoukkueeksi kaupungin nuoriskojen välisiin turnauksiin. Seura on yksi vanhimpia vaasalaisia salibandyseuroja. Salibandyliiton sarjoihin joukkue lähti vuonna 1999 ja samana vuonna perustettiin myös Jukobox ry. Miesten edustusjoukkue nousi 2005-06 päätteeksi II-divisioonaan. Seura toimi aktiivisesti vuosina 1999-2008. Vuonna 2008 seura päätyi yhdistämään toimintonsa SB Vaasan kanssa ja luovutti heille sarjapaikkansa silloisesta 3. divisioonasta.
Salibandyliiton sarjoissa sarjatasoilla II-VI divisioona. Lisäksi seura on osallistunut Vaasan kaupunkisarjaan Aurinkoliigaan vuosina 1997-2017. Jukobox voitti Aurinkoliigan kaudella 08-09 ja on saavuttanut kerran hopeaa sekä kolme kertaa pronssia.
Nolla käytöksessä
Nolla käytöksessä ("Zéro de conduite") on Jean Vigon ohjaama ranskalainen elokuvaklassikko vuodelta 1933. Se on anarkistinen kuvaus sisäoppilaitoksen ankaraa kuria vastaan kapinoivista koulupojista. Elokuvan tunnetuimpia kohtauksia on poikien tyynysota makuuhuoneessa. Ranskassa elokuva joutui sensuurin kynsiin anarkisminsa ja auktoriteetteja halveksivan asenteensa takia ja pääsi julkiseen levitykseen vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Elokuvalla on ollut suuri vaikutus etenkin ranskalaisen elokuvan uuteen aaltoon. Selkeimmin sen vaikutuksen voi nähdä François Truffaut’n "400 kepposessa" (1959) ja Lindsay Andersonin elokuvassa "Jos..." (1968).
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Nolla käytöksessä" oli mukana heistä kahdentoista listalla. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Viivi Tamminen
Viivi Tamminen on suomalainen ääninäyttelijä. Hän on esittänyt esimerkiksi ranskalaisessa animaatiosarjassa Code Lyoko Yumi Ishiyamaa.
Astronautti (albumi)
Astronautti on pop-yhtye Pariisin kevään toinen studioalbumi. Se joka julkaistiin 12. toukokuuta 2010. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12.
Ennen albumin julkaisua radioille lähetettiin albumin ensimmäinen single "Invisible Man", jossa nimestä huolimatta kuitenkin lauletaan suomeksi. Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1987
Pesäpallon SM-sarja 1987. Sarjajärjestelmää muutettiin jälleen. Kaksinkertaisen runkosarjan jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta jatkoi pudotuspeleihin ja sijoille 9-12 jääneet jatkoivat karsintasarjassa. Pudotuspelit pelattiin kaksoisotteluin, jossa kahden ottelun yhteen laskettu tulos ratkaisi jatkoon menijän. Karsintasarja pelattiin sarjamuotoisesti ja joukkueet saivat lähtöpisteitä 3-2-1-0 runkosarjan sijoituksen mukaan.
Pudotuspelit osoittautuivat yleisömenestykseksi, niitä katsottiin yli 3200 katsojan keskiarvolla.
Runkosarja
Pudotuspelit
"Juoksulistoissa sisällä aloittavan juoksut on mainittu ylempänä."
Puolivälierät
1. Ottelut 12. elokuuta
Vaasan Maila - Seinäjoen Maila-Jussit
Imatran Pallo-Veikot - Siilinjärven Ponnistus
Alajärven Ankkurit - Kiteen Urheilijat
Vimpelin Veto - Hyvinkään Tahko
2.ottelut 16. elokuuta
Seinäjoen Maila-Jussit - Vaasan Maila
Siilinjärven Ponnistus - Imatran Pallo-Veikot
Kiteen Urheilijat - Alajärven Ankkurit
Hyvinkään Tahko - Vimpelin Veto
Välierät
1. Ottelut
Imatran Pallo-Veikot - Seinäjoen Maila-Jussit 19. elokuuta
Alajärven Ankkurit - Hyvinkään Tahko 18. elokuuta
2.ottelut 23. elokuuta
Seinäjoen Maila-Jussit - Imatran Pallo-Veikot
Hyvinkään Tahko - Alajärven Ankkurit
Loppuottelut
1. Loppuottelu 29. elokuuta
Alajärven Ankkurit - Seinäjoen Maila-Jussit
2. Loppuottelu 30. elokuuta Video
Seinäjoen Maila-Jussit - Alajärven Ankkurit
Pronssiottelu (1 ottelu) 29. elokuuta
Hyvinkään Tahko - Imatran Pallo-Veikot
Putoamissarja
Riihimäki ja Nurmo putosivat sarjasta. Jyväskylän Kiri karsintaan. Sarjaan nousivat Kouvolan Pallonlyöjät ja Muhoksen Pallo-Salamat.
SM-sarjakarsinta
SMJ:n mestarijoukkue
Heikki Aittasalo, Jan Hautala, Kai Heikkilä, Jarmo Jokinen, Erkki Lahti, 
Vesa Mattila, Esa Mäntymaa, Jukka Peltoniemi, Hannes Rajala, Ari Rinta-Rahko,
Mika Sivunen, Jaakko Taipalus, Jari Tyynelä. Pelinjohtajat: Tapio Ristilä, Mauri Pyhälahti 
Joukkueenjohtaja: Jari Hyvönen Lääkäri: Aki Hintsa
Mun sydämeni tänne jää
Mun sydämeni tänne jää on Veikko Samulin säveltämä, Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Katri Helenan tunnetuksi tekemä kappale. Hän levytti sen vuonna 1980. Kappale tuli toiseksi saman vuoden Syksyn sävel -kilpailussa. Se julkaistiin samana vuonna singlenä, jonka B-puolella oli kappale ”Helsingin helle”. Kappale julkaistiin myös samannimisellä albumilla, "Mun sydämeni tänne jää" samana vuonna.
Kun Vainio oli saanut kappaleen sanat valmiiksi, eivät Katri Helena, säveltäjä Veikko Samuli ja tuottaja Olli Heikkilä oikein ihastuneet tekstiin, ja joku luonnehti kappaletta surullisten sanojen takia hautajaisvirreksi. Vainio sai tehtäväkseen muuttaa sanoja. Hän oli kuitenkin käärmeissään kritiikistä ja sen sijaan, että hän olisi parannellut sanoituksia, hän kirjoitti samaan runomittaan terveisensä häntä arvostelleille. Esimerkiksi ensimmäiset kaksi säettä kuuluivat ”On teille tässä sanat nää / en tavuakaan soisi pois”. Alkuperäinen versio on ”Mun sydämeni tänne jää / kun aika on mun mennä pois”. Siinä sanottiin lisäksi, että Katri Helena ja Samuli kyllä ymmärtäisivät tekstin hienouden kunhan eläisivät ja näkisivät hieman enemmän. Lopulta kappale levytettiin alkuperäisillä sanoilla.
Katri Helena levytti kappaleen vuonna 1980, ja sen tuotti Olli Heikkilä. Jo samana vuonna se julkaistiin singlenä ja hänen samannimisellä albumillaan, "Mun sydämeni tänne jää". Singlen B-puolella julkaistiin Raul Reimanin kääntämä laulu ”Helsingin helle”. Katri Helena osallistui kappaleella vuoden 1980 Syksyn sävel -laulukilpailuun. Laulu sijoittui toiseksi Mikko Alatalon kappaleen ”Rikoo on riskillä ruma” vietyä voiton. Edellisistä vuosista poiketen laulukilpailun tuloksen ratkaisi postikorttiäänestyksen sijaan kymmenen maakuntaraatia. ”Mun sydämeni tänne jää” on nykyään ikivihreä ja Katri Helenan kestosuosikki, ja se on julkaistu usealla kokoelma-albumilla.
Oman versionsa kappaleesta ovat lisäksi tehneet muun muassa Kari Tapio, Kari Vepsä ja lauluyhtye Virtuoso. Kari Tapion ja Katri Helenan versioiden sovitukset ovat lähes samanlaiset. Kappale menestyi myös Kari Tapion levyttämänä. Se on muun muassa hänen albumillaan "Kaikkien aikojen parhaat – 40 klassikkoa". Kappale esitettiin lisäksi Kari Tapion hautajaisissa 22. joulukuuta 2010.
Kappaleen nuotit ja sanat on julkaistu Musiikki-Fazerin Suuri toivelaulukirja -kirjasarjan osassa 11.
Kappale alkaa introlla, minkä jälkeen tulee kaksi kertosäkeistöä. Molemmat alkavat säkeellä "Mun sydämeni tänne jää" mutta kolme jälkimmäistä säettä ovat niissä erilaisia. Tämän jälkeen tulee kaksi säkeistöä. Säkeistöjen jälkeen tulee kaksi kertosäkeistöä, joista jälkimmäinen on sama kuin alun jälkimmäinen kertosäkeistö. Seuraavaksi tulee alun säkeistöistä jälkimmäinen, minkä jälkeen äskeiset kertosäkeistöt toistuvat laulun osalta pienin melodisin eroavaisuuksin. Kappaleen päättää outro, jonka äänimaailma on samanlainen kuin introssa.
Maggie Lawson
Margaret Cassidy ”Maggie” Lawson (s. 12. elokuuta 1980 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä on kaksi veljeä, Nick ja Chris. Maggie on näytellyt esimerkiksi Neiti Etsivää samannimisessä elokuvassa sekä etsivä Juliet O'Haraa tv-sarjassa "Vihjeet hukassa".
En päivääkään vaihtaisi pois
En päivääkään vaihtaisi pois voi viitata seuraaviin asioihin: