hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sergei Kovalik
Sergei Filippovitš Kovalik (; 25. lokakuuta 1846 Poltavan läänin Zenkovin kihlakunta – 26. huhtikuuta 1926 Minsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Sergei Kovalik syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli sotakoulussa, Pietarin yliopistossa ja valmistui Kiovan yliopistosta matematiikan kandidaatiksi. Kovalik osallistui narodnikkikerhojen perustamiseen ja oli yksi talonpoikaiston keskuuteen tehdyn vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista. Vuonna 1873 hän matkusti ulkomaille, missä tutustui Mihail Bakuniniin, Pjotr Lavroviin ja Pjotr Tkatšoviin. Palattuaan hän teki propagandatyötä eri puolilla Venäjää.
Kovalik pidätettiin Samarassa heinäkuussa 1874. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa, josta hän yritti paeta yhdessä Porfiri Voinaralskin kanssa. Tammikuussa 1878 ns. 193:n oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja kapinan lietsonnasta. Rangaistuksensa Kovalik kärsi Borisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Sen jälkeen hänet karkotettiin Verhojanskiin. Vuonna 1892 hän sai luvan siirtyä Balaganskiin ja sieltä Irkutskiin.
Siperiassa Kovalik tutki jakuuttien kulttuuria ja kieltä sekä osallistui Venäjän maantieteellisen seuran tutkimusretkiin. Vuonna 1898 hänen sallittiin siirtyä Euroopan-puoleiselle Venäjälle, missä hän asettui Minskiin. Vallankumouksen jälkeen hän osallistui yhteiskunnalliseen toimintaan ja luennoi Minskin polyteknisessä instituutissa. Kovalik on kirjoittanut 1870-luvun vallankumousliikkeen historiaa käsittelevän teoksen "Revoljutsionnoje dviženije semidesjatyh godov i protsess 193-h", joka ilmestyi Moskovassa vuonna 1928.
Dmitri Rogatšov
Dmitri Mihailovitš Rogatšov (, 1. joulukuuta 1851 Orjolin lääni – 5. helmikuuta 1884 Karan pakkotyövankila) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Dmitri Rogatšov syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli kadetti- ja tykistökouluissa sekä Pietarin teknologisessa instituutissa. Rogatšov oli yksi narodnikkien talonpoikaiston keskuudessa tekemän vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista ja aktiivisista osallistujista. Hänen onnistui paeta poliisin pidätyksestä Tverin läänissä marraskuussa 1873. Johannes Pelkosen Saratovin-verstaan paljastuttua hän vältti jälleen pidätyksen.
Rogatšov pidätettiin Pietarissa elokuussa 1876. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa. Ns. 193:n oikeudenkäynnissä tammikuussa 1878 hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja luvattoman kirjallisuuden levittämisestä. Hän kärsi rangaistustaan Novoborisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Karassa Rogatšov johti poliittisten vankien vastarintaa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen.
Dmitri Rogatšovin veli Nikolai toimi 1880-luvun alussa vallankumouksellisessa Narodnaja volja -järjestössä.
Adrian Zaugg
Adrian Zaugg (s. 4. marraskuuta 1986 Singapore) on eteläafrikkalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula BMW -sarjassa vuonna 2004, Formula Renault -sarjassa vuosina 2005–2006 ja uudestaan 2009, A1 Grand Prix -sarjassa 2006–2009 ja GP2-sarjassa 2007 ja 2010.
Zaugg debytoi GP2-sarjassa vuonna 2007 Ardenilla ja sai kauden aikana 10 MM-pistettä. Hänet korvattiin päätöskilpailussa Filipe Albuquerquella. Zaugg palasi GP2-sarjaan kaudeksi 2010 Trident-talliin.
Jaara
Jaara on reilun kahden sadan asukkaan kylä Sastamalassa entisen Kiikoisten kunnan alueella. Jaaran lävitse virtaa Kiikoisjärvestä laskeva Jaaranjoki, joka muuttuu Kokemäen puolella Piilijoeksi ja laskee Kokemäen Sääksjärveen.
Jaarassa on ollut asutusta jo kivikaudella 2000 vuotta eaa. Yli-Jaaran alueella on löytynyt esineistöä kivi- ja pronssikaudelta. Nimi Jaara (oinas) on alkukantainen yhteiskunta- ja uskontomuotoinen nimi. Jaara on ollut käsityöläisten ja ammatinharjoittajien kylä, joka on säilyttänyt kylämäisen asutuksen vanhoina puutaloineen.
Entisellä Jaaran koululla ovat asuneet muusikot Tero Vaara ja Jaakko Löytty.
Mogens Wieth
Mogens Frits Carl Wieth (16. syyskuuta 1919 Kööpenhamina – 10. syyskuuta 1962 Lontoo) oli tanskalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Tanskan kuninkaallisessa teatterissa ja useissa elokuvissa.
Mogens Wiethin vanhemmat olivat näyttelijät Carlo Wieth ja Agnes Thorberg Wieth. Hän suoritti Tanskan kuninkaallisen teatterin oppilaskoulun vuosina 1937–1939 ja työskenteli samaisessa teatterissa näyttelijänä kahteen otteeseen: 1939–1950 ja 1954–1955. Vuosina 1950–1954 Wieth työskenteli Lontoossa ja vuosina 1955–1959 Kööpenhaminan Det Ny Teaterissa. Hän palasi Lontooseen vuonna 1962. Tuolloin hänen oli määrä näytellä Old Vic -teatterissa Antonion rooli kappaleessa "Venetsian kauppias". Wieth kuitenkin menehtyi ennen näytelmän ensi-iltaa.
Wieth näytteli myös elokuvissa, radioteatterissa ja tanskalaisissa televisiotuotannoissa.
Mogens Wieth avioitui näyttelijä Lily Weidingin kanssa vuonna 1954. Pariskunnalle syntyi tytär Julie 1960.
Sami Mustakallio
Sami Kimmo Kalervo Mustakallio (s. 13. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen pastori. Hän on näyttelijä Marita Nordbergin ja lääketieteen tohtori, professori Kimmo K. Mustakallion poika. Vuonna 2009 Mustakallio siunasi äitinsä hautaan Hietaniemen kappelissa. Vuonna 2016 oli hänen isänsä vuoro.
Sami Mustakallio valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1992. Hänen pro gradunsa aihe oli pelastus ja parantaminen Kirkkojen maailmanneuvoston lääketieteellisen komission asiakirjoissa vuosina 1979–1981. Mustakalliolla on CP-vamma. Vammaisuutensa vuoksi hän joutui odottamaan pappisvihkimystään yhdeksän vuotta. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä epäiltiin hänen kykyään suoriutua tehtävästään. Mustakallion käsityksen mukaan Tampereen silloinen piispa arveli ettei Mustakallion puheesta saataisi selvää. Kiistaa oli ilmeisesti myös siitä, voiko vammainen pappi hyödyntää työssään avustajansa käsiä. Lopulta piispainkokous totesi, että vammainen voi toimia pappina, mikäli hänet katsotaan kelvolliseksi tehtävään. Jälkikäteen Mustakallio kritisoi kirkon suhtautumista hänen vammaisuuteensa muun muassa seuraavasti: ”Kukaan ei alussa edes katsonut, miten voisin mitäkin asioita tehdä. Nähtiin vain pyörätuoli.”
Ennen vihkimystään Mustakallio työskenteli Invalidiliiton sopeutumisvalmennuskeskuksessa (nyk. Validia Kuntoutus Lahti) sosiaaliterapeuttina. 1. kesäkuuta 2000 Mustakallio viimein vihittiin, jolloin hänestä tuli ensimmäinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vihkimä vaikeavammainen pappi. Vihkimisen toimitti Juha Pihkala Tampereen tuomiokirkossa. Mustakalliota varten perustettiin Lahden seurakuntien yhteisen diakoniatyön alaisuuteen määräaikainen seurakuntapastorin virka, joka päättyi vuoden 2002 lopussa. Sopimuksen mukaan hän hoiti virkaansa 10-prosenttisesti.
Mustakallio valittiin vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Lahden kaupunginvaltuustoon vihreiden listalta. Valtuustoaikanaan hän oli myös sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen. Hän oli vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2003 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.
2000-luvun ensikymmenen loppupuolella Mustakallio muutti Lahdesta takaisin Helsinkiin. Hän asuu MS-liiton palvelutalossa Arabianrannassa ja käy eri seurakunnissa saarnaamassa. Hänen harrastuksiaan on teatterissakäynti, ja hän on myös pelannut sähköpyörätuolisalibandyä maalivahtina "M-Team Electric Gladiators" -joukkueessa.
Ikarus Aero 2
Ikarus Aero 2 oli jugoslavialainen vuonna 1940 ensilentonsa lentänyt koulutuslentokone, jota valmistettiin Jugoslavian ilmavoimille vuodesta 1948 lähtien. Lentokone oli ilmavoimien käytössä vuoteen 1959 asti.
Kone suunniteltiin toista maailmansotaa edeltävän Jugoslavian ilmavoimien vaatimusten perusteella korvaamaan Fizir FN-kaksitasot. Se oli melko moderni, tosin sen voimalaite de Havilland Gipsy Major oli vähätehoinen sotilaskoulukoneelle. Laskuteline oli kiinteä.
Ikarus-lentokonetehtaan Boris Cijanin ja Djordje Petkovicin suunnittelema kone pääsi kolmesta kilpailijasta koevaiheeseen kesä-marraskuussa 1940.
Vuosien 1948 ja 1959 välissä Ikarus Tvornica Aero i Hydroplana valmisti kaikkiaan 248 konetta, ehkä jopa 380 konetta..
Hispano Aviación
Vuonna 1972 tehdas sulautui CASA-lentokonetahtaaseen.
Hispano Aviaciónin tehdas sijaitsi Tabladassa. Tehdas suunnitteli omia lentokoneita aikana, jolloin niitä ei voinut ostaa ulkomailta, ja kansallisena teknologiahankkeena myös toisen maailmansodan jälkeen.
Haspra
Haspra () tai Gaspra (; ) on kaupunkityyppinen taajama Krimin autonomisessa tasavallan Jaltan kaupunkipiirissä Mustanmeren rannalla. Se sijaitsee eurooppatie n varrella Jaltan länsipuolella ja on lomakeskus ja kylpyläpaikkakunta. Vuonna 2013 siellä oli 11 384 asukasta.
Leo Tolstoi asui Hasprassa vuosina 1901 ja 1902. Asteroidi 951 Gaspra on nimetty Haspran mukaan.
Kaupungin lähellä on nähtävyyksiä, muun muassa roomalainen linnoitus Charax ja romanttinen Pääskysen pesän linna.
Touko-Pouko
Touko-Pouko on näyttelijä Jukka Rasilan esittämä ja luoma kuvitteellinen hahmo television viihdeohjelmissa "Studio Julmahuvi" ja "JugiStyle".
Lyhytmittaisissa sketseissä maanis-depressiivinen Touko-Pouko juontaa kuvitteellista lastenohjelmaa nimeltä "Muksuluuri". Hänen tavaramerkkinään on kiero katse. Sketseissä Touko saattaa riehua ympäri studiota intiaanina tai Tarzanina, ”askarrella-paskarrella” muovailuvahasta sielun tai valistaa lapsia ”ydinsodan-pydinsodan” vaaroista. Ohjelmassa hän pääsee myös vastaamaan satunnaisiin puheluihin lapsilta sekä esittämään kappaleen ”Kreikan Meri”. Muksuluurin puhelinnumero on 0700-6528834 eli ”kuusi-puusi viisi-piisi kaksi-paksi kasi-pasi kasi-pasi kolme-dolme ja nelkku-kelkku”.
Muksuluurin tunnusmusiikkina on Erste Allgemeine Verunsicherungin ”Kann Denn Schwachsinn Sünde Sein” -kappaleen alkuosa, jonka sanoitus kuuluu: ”Come on everybody, lets do the Musi!”.
Touko-Pouko esittää jokaisessa jaksossa eri hahmoa, joita ovat Tarzan, intiaani, ninja, mellakkapoliisi ja astronautti. Sketsi, jossa Touko-Pouko esiintyy Robin Hoodina ei päätynyt televisioon, mutta sisältyy Studio Julmahuvin DVD-julkaisuun. "JugiStylessa" Touko-Pouko esiintyy TV-chatin juontajana.
”Kreikan Meri” on Touko-Poukon säveltämä, sanoittama ja luoma kappale. Ensimmäisen kerran hän esitti laulun "Studio Julmahuvissa" ja myöhemmin myös JugiStylessa. Kappaleen sanoissa toistetaan hokemaa ”Kreikan meri, meri Kreikan”. Samalla sävelellä ja tyylillä hän on laulanut kappaleen myös eri sanoilla.
Said Chayesteh
Said Chayesteh (s. 21. heinäkuuta 1984) on iranilaista syntyperää oleva tanskalainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan Suomessa parhaiten poliisisarjasta Anna Pihl, jossa hän esitti järjestyspoliisi Karimia. Hän on myös ollut mukana tanskalaisessa versiossa Tanssii tähtien kanssa -kilpailusta (missä hän sijoittuu kuudennelle sijalle).
Chayestehilla ei ole näyttelijän koulutusta. Hän on opiskellut aiemmin kauppatieteitä, tällä hetkellä hän on humanististen tieteiden opiskelijana Roskilden yliopistossa.
Arno Gruen
Arno Gruen (26. toukokuuta 1923 Berliini – 20. lokakuuta 2015 Zürich) oli saksalais-sveitsiläinen psykologi ja psykoanalyytikko. Hän muutti vanhempiensa kanssa jo nuorena vuonna 1936 Yhdysvaltoihin, missä hän myöhemmin loi uraa. Gruen oli muun muassa neurologisen tutkimuksen professori Cornellin yliopistossa ja psykologian professori Rutgersin yliopistossa. Lisäksi hän työskenteli useilla klinikoilla.
Gruen tutki ihmisen väkivaltaisuuden syitä ja haastoi Sigmund Freudin näkemyksen ihmisen luontaisesta väkivaltaisuudesta. Gruenin mukaan väkivaltaisuuden perusongelma kulminoituu kieltämistä ja palkitsemista suosivaan kasvatukseen, joka opettaa miellyttämään auktoriteetteja, mutta ei ohjaa yksilöä varsinaiseen moraaliseen kasvuun. Tämä johtaa välinpitämättömyyteen, väkivaltaisuuteen ja lopulta sellaiseen yhteiskuntaan, joka nostaa omistamisen kaltaiset seikat henkilökohtaisen omanarvontunnon mitaksi.
Gruenin mukaan ihmisten ei pidä tyytyä siihen, että maailmassa käydään sotia, sillä sodat ovat ihmisten aiheuttamia ja jokainen voi tehdä jotain niiden estämiseksi. Hänen mielestään monet pitävät ajatusta väkivallattomasta maailmasta naurettavana, koska tällaisten unelmien voima vaarantaa sopeutumisen ikuiseksi kuviteltuun todellisuuteen ja maailmanjärjestykseen.
Gruenin lukuisista kirjoista on julkaistu suomeksi ainakin "Itseään pettävä ihminen" (Otava 1988) sekä "Tahdon maailman ilman sotaa" (Like 2008).
Tonga olympialaisissa
Tonga osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Los Angelesissa 1984 ja on ollut mukana kaikissa kesäolympialaisissa sen jälkeen. Talviolympialaisiin maa osallistui ensimmäisen kerran Sotšissa 2014.
Tongan ainoa olympiamitalisti on nyrkkeilijä Paea Wolfgramm, joka sai hopeaa superraskaassa sarjassa Atlantassa 1996. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, ovat lisäksi yltäneet Los Angelesissa 1984 jaetulle viidennellä sijalle sijoittuneet nyrkkeilijät Tevita Taufo'ou raskaassa sarjassa ja Viliami Pulu superraskaassa sarjassa.
Pirkko Vahtero
Pirkko Vahtero (s. 16. joulukuuta 1936 Keuruu) on suomalainen graafinen suunnittelija ja heraldikko. Hän on suunnitellut useita suomalaisia postimerkkejä sekä arvopapereita. Postimerkkejä hän on suunnitellut 140 kappaletta. Hän on suunnitellut postimerkkejä myös Ruotsiin, Tanskaan, Islantiin, Norjaan, Venezuelaan, Costa Ricaan, El Salvadoriin, Libanoniin ja Kuwaitiin. Vahtero on menestynyt Suomen kauneimmat postimerkit -kilpailussa.
Vahtero on piirtänyt suomalaiset joulupostimerkit 1973–1982 sekä 1984–1985 ja 1999. Aihepiiri on käsittänyt kaikki perinteiset joulun elementit, kuten joulupukin ja -tontut, tiernapojat, rekiretken joulukirkkoon, joulusaunan, lintujen ja eläinten jouluruokinnan, kuusenhaun ja koristelun, joulupuuron ja joululeikit tuvan oljilla.
Sven Otto Littorin
Sven Otto Littorin (s. 20. toukokuuta 1966 Skänninge, Ruotsi) on kokoomuslainen ruotsalainen poliitikko ja Ruotsin entinen työministeri. Hän oli kokoomuspuolueen puoluesihteeri 2003–2006 ja työministeri 2006–2010, kunnes 7. heinäkuuta 2010 ilmoitti eroavansa yksityisasioiden vuoksi. Julkisuudessa esitettyjen väitteiden mukaan hän olisi ostanut seksiä, mikä Ruotsissa on kiellettyä, mutta hän on kieltänyt väitteen todenperäisyyden.
Littorin on opiskellut taloustieteitä Lundin yliopistossa. Littorinin isä Sven Littorin on keskustapuoluelainen poliitikko ja sikatilallinen, äiti Lillemor Littorin toimittaja, joka on työskennellyt muun muassa Ruotsin Pelastakaa lapset -järjestössä. Hän on ollut naimisissa Ann Zetterberg Littorinin kanssa, ja heillä on kolme lasta.
Kari Klemelä
Kari Klemelä (s. 1955 Koski Tl) on suomentaja, kustantaja ja valokuvaaja.
Suomentajana 1987 aloittanut Klemelä käänsi ensin kymmenen vuotta venäjästä, muun muassa Andrei Saharovin "Muistelmat", Edvard Radzinskin teoksia ja Boris Akuninin salapoliisiromaaneja. Vuodesta 1997 hän on suomentanut entisen Jugoslavian alueen eteläslaavilaisista kielistä sloveenista, kroatiasta, serbiasta, bosniasta ja makedoniasta. Aiemmin alueen kirjallisuutta suomennettiin välikielen, esimerkiksi englannin, kautta.
Klemelän suomennoksiin kuuluu muun muassa jugoslavialaisen Nobel-ehdokkaan Danilo Kišin trilogian suomentaminen. Trilogian viimeinen osa "Tiimalasi" ilmestyi 2009.
Klemelä on ollut perustamassa Slovenia-seuraa 1999, toiminut sen varapuheenjohtajana 1999–2001 ja puheenjohtajana 2001–2009. Vuonna 2005 hän perusti suomennosten julkaisemiseksi kirjankustantamo Mansardan.
Klemelä on naimisissa, ja perheeseen kuuluu kaksi poikaa. Hän asuu Sauvossa ja Izolassa .
BCN Competicion
BCN Competicion oli espanjalainen autourheilutalli, joka kilpaili GP2-sarjassa kausina 2005–2008. Talli ei saavuttanut menestystä, ja tuloksena viisi palkintosijaa neljässä vuodessa. BCN oli ainoa GP2-talli, joka ei pystynyt voittamaan yhtään kilpailua. Kauden 2008 jälkeen Tiago Monteiro ja José Guedes ostivat tallin ja nimesivät sen Ocean Racing Technologyksi. Uusi talli ajoi voittoon Belgian kilpailussa Álvaro Parenten voimin.
Ennen GP2-sarjaa BCN kilpaili muun muassa Formula Nissan, A1 Grand Prix ja Formula 3000 -sarjoissa.
Tarkoittaa kuljettajan kaikissa kauden aikana ajetuissa talleissa saavutettuja tuloksia.
Danilo Kiš
Danilo Kiš (Serbian kyrillisellä kirjaimistolla: Данило Киш) (22. helmikuuta 1935 – 15. lokakuuta 1989) oli jugoslavialainen prosaisti ja runoilija, joka kirjoitti serbiaksi. Kiš sai vaikutteita muun muassa Bruno Schulzilta, Vladimir Nabokovilta ja Jorge Luis Borgesilta. Kišin isä oli unkarinjuutalainen ja hänen äitinsä montenegrolainen.
Danilo Kišin isä Eduard Kiš (Kis Ede) oli unkarinjuutalainen rautatietarkastaja ja äiti Milica Kiš (s. Dragićević) montenegrolainen Cetinjestä. Isä oli syntynyt Itävalta-Unkarissa, ja hänen alkuperäinen sukunimensä oli Kon, mutta hän muutti sen muotoon Kis ajan unkarilaistamistoimien vuoksi. Toisen maailmansodan aikana Danilon isä ja muutama muu suvun jäsen kuoli saksalaisten keskitysleireillä. Äiti vei hänet ja vanhemman sisaren Danican sodan ajaksi Unkariin. Sodan päätyttyä perhe muutti Jugoslaviaan Montenegrossa sijaitsevaan Cetinjen kaupunkiin, jossa Kiš valmistui lukiosta 1954.
Kiš opiskeli kirjallisuutta Belgradin yliopistossa, josta valmistui 1958 ensimmäisenä opiskelijana, joka sai arvosanan vertailevasta kirjallisuustieteestä. Hän kirjoitti merkittävälle "Vidici"-lehdelle, jossa hän työskenteli vuoteen 1960. Vuonna 1962 ilmestyivät hänen kaksi ensimmäistä romaaniaan "Mansarda" ja "Psalam 44". Vuonna 1973 ilmestyneestä teoksesta "Peščanik" ("Tiimalasi") Kiš sai arvostetun NIN-palkinnon, mutta hän palautti sen muutaman vuoden kuluttua poliittisen erimielisyyden vuoksi. Myöhemmin Kiš sai runsaasti kotimaisia ja ulkomaisia palkintoja sekä proosasta että runoista.
Kiš asui lähes koko ikänsä Belgradissa, vasta viimeisen vuosikymmenen vuoroin Pariisissa ja Belgradissa, Hän työskenteli useita vuosia professorina Ranskassa. Kiš oli naimisissa Mirjana Miočinovićin kanssa 1962–1981. Eron jälkeen hän asui Pascale Delpechin kanssa ennenaikaiseen kuolemaansa saakka. Hän kuoli keuhkosyöpään.
Kišin teokseen "Peščanik" (Fövenyóra) perustuvan elokuvan on ohjannut unkarilainen elokuvaohjaaja Szabolcs Tolnai vuonna 2007.
Kiš teki vuonna 1989 ystävänsä, ohjaaja Aleksandar Mandićin kanssa juutalaisten naisten elämästä neliosaisen televisiosarjan "Goli Život". Sarja kuvattiin Israelissa ja esitettiin hänen kuolemansa jälkeen keväällä 1990.
Scivias – Tunne tiet
Scivias – Tunne tiet on Hildegard Bingeniläisen teos, joka valmistui noin 1151 tai 1152. Se on kuvitettu teos, jossa esitellään 35 Hildegardin uskonnollista näkyä. Se on ensimmäinen niistä kolmesta teoksesta, joissa hän kuvaili näkyjään. Kaksi muuta ovat "Liber vitae meritorum" and "De operatione Dei" (myös nimellä "Liber divinorum operum"). Nimi johtuu latinankielisistä sanoista "Scito vias Domini", 'tunne Herran tiet'.
Kirjan kuvituksena on 35 miniatyyriä. Niitä on enemmän kuin hänen kahdessa muussa näkyjen kirjassaan.
Olivier Pla
Olivier Pla (s. 22. lokakuuta 1981 Toulouse, Ranska) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula 3 -sarjassa vuosina 2001–2003, GP2-sarjassa kaudet 2005–2007 ja Porsche Cup -sarjassa. Nykyään hän kilpailee Le Mans -sarjassa. Hän voitti sarjan mestaruuden vuonna 2009.
Pla debytoi GP2-sarjassa DPR-tallissa kaudella 2005 voittaen kaksi kilpailua. Seuraavalla kaudella Pla ei saavuttanut pisteitä ja hän joutui sivuun loukattuaan kätensä Monacon kilpailussa. Pla ajoi vielä kaksi kilpailua kaudella 2007 tuuraten Christian Bakkerudia. Vuodesta 2008 lähtien Pla on kilpaillut Le Mans -sarjassa ja Le Mansin 24 tunnin ajossa.
Puunkaivajat
Puunkaivajat ("Anobiidae") ovat pieniä tummia kovakuoriaisia, joiden tuntosarvet ovat melko pitkät ja niiden päässä on usein harva nuija. Pää on suurimmaksi osaksi hupussa etuselän alla. Toukka on valkoinen, käyrä, tummapäinen ja lyhytjalkainen. Toukat vaativat melko kostean elinympäristön. Puunkaivajat viettävät miltei koko elämänsä vanhan, kuivan puun sisässä. Tupajumit ovat olleet pahamaineisia vanhojen huonekalujen ja koriste-esineiden vioittajia, mutta viime vuosina ne ovat vähentyneet. Nykyisin yleisemmät puunkaivajat, kuolemankello ja hirsijumi, elävät kosteahkossa puussa. Suomessa esiintyy 45 luonnonvaraista lajia.
Sentaali
Sentaali (myös senttaali, latinan sanasta "centum", sata ) on ennen käytetty massan yksikkö, joka vastaa sataa kilogrammaa Sentaali määriteltiin viralliseksi massan yksiköksi Suomen suuriruhtinaskunnassa 1886 samalla, kun siirryttiin metrijärjestelmään. Sentaalista seuraava pienempi perinteinen massan yksikkö on leiviskä, joka vastaa sentaalin kymmenesosaa. Sentaalista on käytetty myös nimityksiä "desitonni" ja "metrinen kvintaali".
Yhdysvalloissa sentaali () on sama kuin sentneri ("short hundredweight"), joka on noin 45,3592 kg.
Austin K2
Austin K2 on Austin Motor Companyn ja Mann Egertonin valmistama toisessa maailmansodassa käytetty raskas sotilasambulanssi. Ajoneuvoa valmistettiin vuosina 1939–1945 13 102 kappaletta ja se kuului Britannian armeijan kalustoon sodan loppuun asti. Myös Yhdysvaltain armeija ja muiden Kansainyhteisön maiden joukot käyttivät K2:ta. Ajoneuvot valmistettiin Austinin Longbridgen tehtaalla.
Austin K2:n rakenne perustui Austinin valmistamaan alustaan ja Mann Egertonin valmistamaan koriin. Ajoneuvoon mahtui normaalitilanteessa neljä makaavaa tai kymmenen istuvaa potilasta. Käytännössä ajoneuvolla kuljetettiin myös tätä suurempia potilasmääriä. Ajoneuvon huippunopeus oli 80 kilometriä tunnissa, jota pidettiin hyvänä suoritusarvona. Austin K2:den ajamisen teki vaikeaksi ajoneuvon hankala vaihdelaatikko jonka käyttö vaati opettelua.
Varmasti tunnetuin Austin K2:n kuljettaja toisessa maailmansodassa oli Prinsessa Elizabeth, joka kuninkaan luvalla koulutettiin ambulanssinkuljettajaksi.
Alsiken luostari
Alsiken luostari sijaitsee Knivstan kunnassa Uppsalan kaupungista noin 15 kilometriä etelään. Luostaria pitävät yllä luterilaiset Pyhän Hengen sisaret. Sääntökunta sai 1950-luvulla syntynsä aiemmista yhteyksistä anglikaaniseen Community of the Holy Paraclete -sääntökuntaan Whitbyssä Englannissa. Sisaret tekivät alussa työtä Uppsalassa opiskelijoiden parissa ennen muuttoa Knivstaan. He ovat vuodesta 1978 osallistuneet turvapaikananojien ja muiden hädänalaisten auttamiseen. Ensimmäiset turvapaikananojat tulivat Turkista, oli yö ja se muutti luostarin elämän.
Luostarin pihamaalla on kyltti, jossa lukee: "Alsike kloster är fristad för flyktingar i nöd ("Alsiken luostari on apua tarvitsevien pakolaisten turvapaikka"). Tekstin alla viitataan 1. Mooseksen kirjaan, jossa Kain pelkää tulevansa karkotuksen seurauksena tapetuksi, mutta Jumala vastaa hänelle: "Ei, vaan kostettakoon seitsenkertaisesti sille, joka tappaa Kainin. Ja Herra pani Kainiin merkin, ettei kukaan, joka hänet kohtaa, tappaisi häntä." (1. Moos. 4:15) Kyltissä on myös viittaus Matteuksen evankeliumiin: "Minun oli nälkä, ja te annoitte minulle ruokaa. Minun oli jano, ja te annoitte minulle juotavaa. Minä olin koditon, ja te otitte minut luoksenne". (Matt. 25:35)
Poliisi on tehnyt luostariin ratsioita karkottaen turvapaikanhakijoita huolimatta Uppsalan arkkipiispan ja kansalaisten ilmaisemasta tuesta kirkko turvapaikkana -toiminnalle. Poliisi sai viimeisimmästä, noin 1,5 miljoonaa euroa maksaneesta operaatiostaan syytteen luostariin tunkeutumisesta eikä ole sen jälkeen puuttunut nunnien harjoittamaan turvapaikkatoimintaan.
Pyhän hengen sisaret painottavat kärsivien hädän myötäelämistä ja käytännöllistä auttamistoimintaa. Lähimmäisyys tarkoittaa heille rakkautta, välittämistä, siunaamista, ruokkimista ja vaatettamista sekä rohkeaa hädänalaisten puolustamista. Toiminta perustuu Kristuksen antamaan malliin, se on rukoilemista ja Jumalaan luottamista, määrätietoisesti, avoimesti ja julkisesti.
Luostarin yhteydessä toimii myös yksi Missionsprovinsenin jumalanpalvelusyhteisöistä
Ruotsin katolinen kirkko esitti vuonna 1993 kirkko turvapaikkana -käytännön tunnustamista laissa, mutta aloite ei mennyt läpi.
Alsiken luostarin ystävyysseurakunta Suomessa on Turun Mikaelinseurakunta.
Tanssin aluekeskusverkosto
Koko Suomen kattavan tanssin aluekeskusverkoston toiminnan tavoitteena on edistää tanssitaiteen saavutettavuutta ja tanssin ammattilaisten työllistymistä. Verkoston toiminta käynnistyi Opetus- ja kulttuuriministeriön aloitteesta vuonna 2004. Tanssin aluekeskuksia on Suomessa tällä hetkellä seitsemän:Itä-Suomen tanssin aluekeskus, Keski-Suomen tanssin keskus, Läntinen tanssin aluekeskus, Sisä-Suomen tanssin aluekeskus, Pohjanmaan tanssin aluekeskus, Pohjoinen tanssin aluekeskus, joka koostuu neljästä ammattitoimijasta: JoJo – Oulun tanssin keskus (Oulu), Tanssiteatteri Rimpparemmi (Rovaniemi), Routa Company (Kajaani) sekä Pyhäsalmen Tanssi ry (Pyhäjärvi), joka tuottaa Täydenkuun Tanssit -festivaalia sekä pääkaupunkiseudulla toimiva Zodiak – Uuden tanssin keskus.
Hurrikaani Diana
Hurrikaani Diana oli vuoden 1990 Atlantin hurrikaanikauden neljäs nimetty myrsky ja toinen hurrikaani. Se muodostui Karibianmerellä 4. elokuuta, iski maihin Jukatanin niemimaalla trooppisena myrskynä ja voimistui luokan 2 hurrikaaniksi ennen iskeytymistään Veracruzin osavaltioon. Hurrikaani aiheutti yli 90 miljoonan dollarin vahingot ja 139 ihmisen kuoleman. Hurrikaani hävisi 9. elokuuta 1990.
Keski-Suomen Tanssin Keskus
Keski-Suomen Tanssin Keskus on osa koko Suomen kattavaa tanssin aluekeskusverkostoa. Se vastaa Sisä-Suomen tanssin aluekeskuksen toiminnasta Keski-Suomen alueella. Aluekeskustoiminta käynnistyi Keski-Suomessa vuonna 2005. Keski-Suomen Tanssin Keskuksen toimisto sijaitsee Jyväskylässä.
Keski-Suomen Tanssin Keskuksen tehtävänä on mahdollistaa ammattimaisen tanssikulttuurin ja yleisön kohtaaminen sekä tanssin ammattilaisten työskentely. Keski-Suomen alueella työskentelee n. 40 tanssin ammattilaista. Tanssin Keskuksen erityisosaamisalueet ovat kulttuurimatkailu kentällä ja hyvinvointisektorilla toimiminen.
Tanssin Keskus välittää tanssin elämyspalveluita erilaisiin tilaisuuksiin ja tapahtumiin, esimerkiksi virkistyspäiviin, polttareihin ja illanviettoihin. Elämyspalvelut pitävät sisällään eri tiloihin sovellettavia pienimuotoisia tanssiesityksiä, teatteritiloihin toteutettuja tanssiteoksia, toiminnallisia verstaita tai yhteistyökumppaneiden kanssa räätälöityjä elämyskokonaisuuksia. Ohjelmistossa on tällä hetkellä mm. katutanssishow Sauna vs. Diivat, kansantanssiesitys Heippatirallaa Saakeli, lastenesitys Pupuduetto sekä afro, suomi- ja kehonhuoltoverstaat. Teatteritilojen tanssiteoksista esitetään mm. Tanssiryhmä Off/Balancen Kynnyksellä –teosta. Uutuutena keväällä 2013 käynnistyi Rantasipi Laajavuoren kylpylässä toteutettava Folkvirtaa –kansantanssitunti, joka pidetään altaassa.
Tanssin Keskus tekee yhteistyötä useiden eri tapahtumien, kuten Tanssin ajan ja Jyväskylän kesän kanssa. UudenPolvenMuseon tanssitapahtuma on Tanssin Keskuksen oma tapahtuma, joka järjestetään vuosittain elokuussa Säynätsalossa. Lisäksi tanssitapahtuman urbaani pikkusisko, UP-klubi, järjestetään 1–2 kertaa vuodessa.
4-aminobifenyyli
4-aminobifenyyli (CHN) on aromaattinen amiini. Aineen rakennekaava on CH-CHNH. 4-aminobifenyylin leimahduspiste on 153 °C (c.c.) ja itsesyttymislämpötila 450 °C. Yhdistettä on käytetty väriaineteollisuudessa ja kumin hapettumisenestoaineena. Aineesta käytetään myös nimityksiä "(1,1'-bifenyyli)-4-amiini", "p-bifenyyliamiini", "p-ksenyyliamiini" ja "4-aminodifenyyli".
Huoneenlämpötilassa 4-aminobifenyyli on väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Ilma hapettaa yhdisteen, jolloin sen väri muuttuu punaiseksi. Aine liukenee vain niukasti veteen ja vesiliuokset ovat heikosti emäksisiä. 4-aminobifenyyli voi reagoida voimakkaasti hapettimien kanssa.
4-aminobifenyyliä on käytettä valmistettaessa synteettisiä atsoväriaineita, kumin hapettumisen ehkäisemiseksi ja analyyttisessä kemiassa sulfaatti-ionin osoittamiseen. Aineen karsinogeenisuuden paljastuttua yhdisteen käyttö muuhun kuin tutkimustarkoituksiin on kielletty useassa maassa muun muassa Suomessa.
4-Aminobifenyyli on ärsyttävä yhdiste ja aiheuttaa hengitettynä päänsärkyä. Yhdisteen on todettu aiheuttavan syöpäkasvaimia virtsarakkoon. 4-aminobifenyyliä on runsaasti tupakansavussa, mikä altistaa tupakoijat riskille sairastua virtsarakon syöpään. Ihmisen elimistö pyrkii vähentämään yhdisteen myrkyllisyyttä muodostamalla siitä metaboliittejä. Tärkeimmät reitit ovat hydroksylaatio, esteröityminen ja glukuronihappomolekyylin liittyminen eli glukuronidaatio. Aineesta voi muodostua nitreniumioni, joka on erittäin reaktiivinen ja voi sitoutua DNA:han aiheuttaen mutaatioita.
Gabriel Özkan
Gabriel Özkan (s. 23. toukokuuta 1986 Tukholma) on keskikentällä pelaava ruotsalainen jalkapalloilija. Hän liittyi AIK Fotbolliin kesällä 2006 pelattuaan sitä ennen vuodesta 2004 IF Brommapojkarnassa. Hän debytoi Ruotsin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 14. marraskuuta 2006 pelaamalla Ranskaa vastaan. Özkan kuului Allsvenskanin ja Jalkapallon Ruotsin cupin voittajiin 2009, kuten myös Ruotsin supercupin voittajiin 2010. Loukkaantumiset ovat kuitenkin varjostaneet hänen uraansa.
Uummannaq
Uummannaq on 1 299 asukkaan kylä Qaasuitsupin kunnassa Grönlannin länsirannikolla. Jalkapallojoukkue FC Malamuk on kotoisin Uummannaqista.
Puuntuhoojamaiset
Puuntuhoojamaiset ("Cossoidea") on melko pieni, maailmanlaajuisesti noin 700 lajia käsittävä perhosten yläheimo. Vaikka ryhmään kuuluu sekä toukkana että täysikasvuisena perhosena varsin suurikokoisia lajeja, puuntuhoojamaiset perhoset ovat useimmiten hyvin vaikeita löytää.
Puuntuhoojamaiset on ryhmä fyysiseltä olemukseltaan vähintään keskikokoisia, mutta yleensä kookkaita, yöaktiivisia perhosia.
Puuntuhoojamaisten perhosten toukat elävät suuren osan elämästään piilossa, erityisesti puuvartisten kasvien rungon ja oksien sisällä. Toukka elää puuainekseen tekemissään käytävissä, minkä vuoksi osaa lajeista pidetään mm. metsätalouden tuhohyönteisinä. Syömänsä puuaineksen kovuuden vuoksi ryhmän perhostoukilla on yleensä varsin järeät leuat.
Aikuiset perhosyksilöt lentävät vain öiseen aikaan. Täysikasvuiset perhoset ovat useimmilla lajeilla väritykseltään harmaita tai ruskeita ja siivissä on usein nähtävissä verkkomaista kuviointia. Aikuisten perhosten suuosat ovat surkastuneet, eivätkä ne enää nauti ravintoa.
Suomessa ryhmän lajeja on tavattu neljä
Finger Eleven
Finger Eleven on kanadalainen, vuonna 1989 perustettu rockyhtye.
The Face (lehti)
The Face oli vuosina 1980–2004 ilmestynyt brittiläinen muotiin ja populaarikulttuuriin suuntaunut aikakauslehti, jonka suosituin menekki osui 1990-luvun puoliväliin. Lehteä on usein kutsuttu ”1980-luvun muodin Raamatuksi”.
1990-luvun alussa lehti julkaisi artikkelin, jossa vihjattiin australialaisen näyttelijä-laulajan Jason Donovanin mahdollisesta homoseksuaalisuudesta. Donovan haastoi The Facen oikeuteen ja voitti jutun, jolloin lehti joutui maksamaan Donovanille korvauksia yhteensä 300 000 puntaa.
Onnemme kyyneleet
Onnemme kyyneleet on tangokappale, joka julkaistiin vuonna 2009 Tangomarkkinoiden 25-vuotisjuhlavuoden kunniaksi. Sen kirjoittivat Mika Toivanen ja Ilkka Vainio. Kappale julkaistiin singlenä, jonka tuotot lahjoitettiin hyväntekeväisyyteen. Sen lauloivat aikaisempien vuosien tangokuninkaalliset.
Ensimmäisenä kappaleen lauloi vuoden 2009 Tangomarkkinoilla Kaija Lustila ja sitten Amadeus Lundberg, josta tuli vuoden 2009 tangokuningas.
Balduin Alnalainen
Balduin Alnalainen oli paavin alilegaatti ja myöhemmin legaatti Itämeren alueella vuosina 1230–1234.
Balduin tuli Riikaan paavi Gregorius IX:n alilegaattina sovittelemaan piispa Albert von Buxhövdenin kuoleman jälkeen syntyneitä erimielisyyksiä piispanistuimen ja Kalparitariston välillä. Hän yritti luoda Baltian ja Preussin alueista paavin alaista kirkkovaltiota. Tämä johti entistä suurempaan eripuraisuuteen ritarien ja piispanistuimen välillä. Lisäksi erimielisyyksiä syntyi myös kuurien ja semgallien kanssa. Balduin teki matkan Roomaan, jossa paavi nimitti hänet Itämeren käännytysalueiden legaatiksi. Hänen palatessa Baltiaan vuonna 1233 Riian saksalainen ylimystö nousi häntä vastaan. Syttyi sisällissota, jonka aikana Kalparitaristo kukisti Balduinin kannattajat ja valtasi heille erityisen tärkeän Tallinnan linnan. Paavi kutsui Balduinin takaisin Roomaan vuonna 1234 ja lähetti hänen seuraajakseen Wilhelm Modenalaisen.
Olli Ikonen
Olli Ilmari Ikonen (s. 18. heinäkuuta 1950 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Ikonen on Suomen Kansallisteatterin ensemblen pitkäaikainen jäsen, joka on esiintynyt myös televisiossa ja elokuvissa.
Steidl Verlag
Steidl Verlag on saksalainen kustantamo, jonka painopistealoja ovat kansainvälinen valokuva ja kaunokirjallisuus. Sen merkittäviä kirjailijoita on Günter Grass. Kustantamon johtaja ja omistaja on Gerhard Steidl.
Gerhard Steidl (s. 22. marraskuuta 1950 Göttingen) perusti pian koulun päätyttyä oman kustannusliikkeen työskenneltyään jonkin aikaa kirjanpainajana ja muotoilijana. Hän sai vaikutteita Andy Warholilta ja Joseph Beuysilta ja ryhtyi 1970 yhteistyöhön Klaus Staeckin kanssa, jonka julisteita Steidl julkaisi. Ensimmäinen Steidl-Verlagin julkaisema teos oli 1972 ilmestynyt "Befragung zur documenta". Vuodesta 1974 alkaen mukaan tuli poliittista kirjallisuutta, 1980-luvun alkupuolella kaunokirjallisuutta, 1989 ensimmäinen taskukirja. Kun Nobel-palkinnon 1999 saanut Günter Grass hylkäsi 1993 siihenastisen kustantamonsa vastalauseena, hän löysi uuden kodin Steidl-Verlagista.
Steidlin kirjailijoita ovat esimerkiksi Erich Loest, John McGahern, A. L. Kennedy, Nobel-kirjailija Halldór Laxness ja myös ajankohtaiskeskustelijat Oskar Negt ja Hans Leyendecker. Vuodesta 1996 Steidl on erikoistunut valokuvaukseen. Yritys julkaisee kansainvälisesti tunnettujen valokuvaajien teoksia, joukossa muun muassa Joel Sternfeld, Richard Serra, Bruce Davidson, Arnold Odermatt, Susan Meisalas, Karl Lagerfeld, Saul Leiter.
Seidl on perustanut yhdessä Karl Lagerfeldin kanssa kirjankustantamon LSD, Lagerfeld Steidl Drückerei. Ensimmäiset kirjat ilmestyivät syksyllä 2010. Ohjelmaan kuuluu muun muassa Coco Chanelin elämäkerta.
Seidl ja muotoilulehti Wallpaper ovat tilanneet parfyymisuunnittelija Geza Schöniltä kirjalle tuoksuvan Steidl-hajuveden nimeltään Paper Passion. Hajuvesi tulee markkinoille syksyllä 2011.
Leipzigin elokuvajuhla käynnistyi 20. lokakuuta 2010 intohimoisen kirjantekijän Gerhard Steidlin muotokuvalla. Müncheniläiset dokumentaristit Gereon Wetzel ja Jörg Adolph toivat ensiesitykseen elokuvansa "How to Make a Book With Steidl", 90-minuuttisen tutkielman tästä kustannuskonserneja vierastavasta saksalaisesta kustantajasta. Dokumentaristit olivat vuoden ajan seuranneet Steidlia tämän työssä Göttingenissä, näyttelyissä ja valokuvausstudioilla kautta koko läntisen maailman.
Göttingeniin on tiettävästi suunnitteilla Günter Grass-Haus. Steidl-Verlagilla on hyvät suhteet museoihin, gallerioihin ja taiteilijoihin, kustannusyhtiön edustaja on sanonut. Siksi Göttingenissä on hyvät mahdollisuudet esittää kansainvälisesti ensiluokkaista taidetta. Gerhard Steidlilla itsellään on laaja kokoelma Joseph Beuysin, Klaus Staeckin ja Marcel Broodthaersin teoksia, ja niitä tulee sinne myös näytteille.
Soila Komi
Soila Aune Helena Komi (s. 28. huhtikuuta 1943 Seinäjoki) on suomalainen näyttelijä. Komi on Suomen Kansallisteatterin ensemblen pitkäaikainen jäsen, joka on esiintynyt myös televisiossa ja elokuvissa.
Komin puoliso on Jyrki Nousiainen ja tytär Saimi Hoyer.
Ollaanko jo perillä?
Ollaanko jo perillä? () on vuonna 2005 valmistunut Brian Levantin ohjaama komediaelokuva. Elokuvalle tehtiin Are We Done Yet? niminen jatko-osa vuonna 2007. Elokuvassa pääroolissa nähdään Ice Cube.
Curt Hennig
Curtis Michael "Curt" Hennig (28. maaliskuuta 1958 – 10. helmikuuta 2003) oli amerikkalainen showpainija. Hänet tunnettiin myös nimillä Curt Hennig ja Mr. Perfect (). Hän kuoli kokaiinin yliannostukseen. Hennig on paininut AWA(American Wrestling Assocation) WCW (World Championship Wrestling)järjestöissä, mutta parhaiten hänet tunnetaan WWF (World Wrestling Federation) urastaan. Hennig on showpainija Larry Hennigin poika. Curtin oma lapsi Joe Hennig on myös showpainija.
Paula Ritanen-Närhi
Hortonomi ja puutarhuri Paula Eeva Katariina Ritanen-Närhi (s. 1. elokuuta 1960, Siilinjärvi) on vantaalainen puutarhatoimittaja ja tietokirjailija. Hän on TV1 kanavan Puutarhaunelmia -ohjelman pitkäaikainen päätoimittaja ja juontaja. Muita tv-töitä ovat mm. Piha ja Puutarha kuntoon (Yle1), Eläköön puutarha (MTV3) ja Kotona ollaan puutarhajutut (TV4).
Ritanen-Närhi on julkaissut useita puutarhakirjoja, mm. Suomalainen puutarhakirja (Otava 2009) ja Paulan puutarha - Paratiisi takapihalla (Moreeni 2010). Lisäksi hän on kirjoittanut harrastuksestaan uinnista teoksen Ui kunnolla - uintitekniikkaa aikuisille (Edita 2004). Ritanen-Närhi tunnetaan myös tuotteliaana aikakauslehtien puutarhatoimittajana. Ritanen-Närhille puutarhan hoitaminen on elämäntapa, työ ja harrastus. Sekä puutarhatoimittajan työssään että omassa kotipuutarhassaan hänelle tärkeitä teemoja ovat luovuuden toteuttaminen, monenlaisten puutarhakäsitysten arvostaminen ja oman tietotaidon jakaminen. Muuna harrastuksenaan Ritanen-Närhi pitää uintivalmennusta (Simmis Wanda ), jota hän on opiskellut ammattivalmentajatutkintoon saakka (Suomen urheiluopisto, Vierumäki).
Paula Ritanen-Närhi on valittu vuonna 2004 Vuoden hortonomiksi (Hortonomien yhdistys ry ja hänet on palkittu Vihreä kaupunki -mitalilla (2000, Asuntosäätiö ja Viherympäristöliitto).
Viikon tyttö
Viikon tyttö on Valentin Vaalan ohjaama satiirinen komediaelokuva vuodelta 1946.
Elokuva oli viimeinen Tetin (Kersti Bergroth), Lea Joutsenon ja Valentin Vaalan viidestä yhteistyöelokuvasta. Sarjan ensimmäinen oli vuonna 1941 valmistunut "Morsian yllättää". ”Sodanjälkeisten luokkaerojen komediassa” vuodelta 1946 Lea Joutseno näyttelee kauneuskilpailussa menestyvää kalasäilyketehtaan pakkaajaa ja Tauno Palo työnjohtajaa. Ensi-iltavuonna elokuva oli yleisömenestykseltään kolmanneksi paras.
Elokuvan ensi-illan aikaan vasemmistolehdissä huomattiin kiittäen, että ”elokuvamiestemme tavanomainen käsite työväenluokan älyllisestä tasosta on keikahtanut oikealle tolalle, ja ’älyvapaus’ lankeaa tällä kertaa kauppa- ja vuorineuvoksettarien kanamaisen seurapiirin osalle” (Harry Lewing, Vapaa Sana). Muuten arvioissa suhtauduttiin elokuvaan kriittisesti. Esimerkiksi Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti) kirjoittaa: ”Ikävä kyllä kokonaisuus vaikuttaa kovin tekaistulta ja väkinäiseltä.”
Rock ’n’ Roll (tanssi)
Rock ’n’ roll on kilpatanssi, jota harrastetaan aktiivisesti maailmanlaajuisesti. Kansainvälisesti rock 'n' rollissa kilpaillaan lapsi-, juniori-, B-Class- ja Main Class -luokissa. Akrobatiakuviot ovat yleensä voltteja, tuplavoltteja tai jonkinlaisia pyörityksiä. Rock 'n' rollia on kilpailtu jo useamman kerran World Gameseissa.
Rock 'n' roll kehittyi 50-luvulla Saksassa, sen äitinä toimii Lindy hop. 80-luvulla, ruvettiin tanssimaan niin sanottua kilparock 'n' rollia ja tanssi sai fyysistä haastetta akrobatiakuvioista.
Rock 'n' Rollin free style -luokan maailmanmestaruus on jaettu vuodesta 1979 alkaen. Eniten mestaruuksia on voittanut Italia (7 kappaletta) ja toiseksi entien Saksa ja Venäjä (6 kappaletta). Eniten mestaruuksia voittanut pari on Venäjän Ivan Youdin ja Olga Sbitneva (5 kappaletta). Myös tšekkiläinen Roman Kolb on voittanut maailmanmestaruuden viisi kertaa, kahden eri parin kanssa.
Aikuisten pariformaatioiden maailmanmestaruus on jaettu vuodesta 1983 muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta. Sarjassa ylivoimaisesti eniten maailmanmestaruuksia on voittanut Saksa, 25 kappaletta.
Quartter Formaatioiksi kutsuttiin kooltaan pienempiä aikuisten pariformaatioita. Quartter formaatiot erkanivat main class -formaatioista vuonna 1994 ja sarjat yhdistettiin taas vuoden 2007 alussa.
Naisten formaatiot saivat MM-statuksen vasta vuonna 2007, jonka jälkeen maailmanmestaruus on jaettu vuosittain. Vain kolme matta on tähän mennessä onnistunut voittamaan sarjan maailmanmestaruuden.
Junioreiden maailmanmestaruudet jaetaan niin ikään vuosittain. Jaetut 27 maailmanmestaruutta jakautuvat peräti 12 eri maalle.
Juniori formaatioiden maailmanmestaruus on jaettu vuodesta 1993. Eniten voittoja on Slovakialla (8 kappaletta).
Tyttöjen formaatiot saivat MM-statuksen vuonna 2006, jonka jälkeen maailmanmestaruus on jaettu vuosittain. Vain kolme maatta on tähän mennessä onnistunut voittamaan sarjan maailmanmestaruuden.
Rock 'n' rollia kilpaillaan 5 ikäsarjassa ja 9 tilastosarjassa.
Suomessa virallisia Grand Prix -kilpailuja järjestetään 7 kertaa vuodessa. Tällä hetkellä Suomessa toimii viisi aktiivista rock 'n' roll seuraa, jotka ovat: Tampereen Spiral, Valkeakosken Marimba, Kaarinan Rocking Sneakers, Valkeakosken Rocking Flames ja Helsingin Comets. Vuosittain Rock 'n' Rollissa järjestetään myös Suomen mestatuuskilpailut. Vuonna 2012 Suomen mestareiksi kruunattiin Jori Huovinen ja Laura Hell Valkeakosken Tanssiseura marimba
Kansainvälisiä kilpailuja järjestetään lähinnä Euroopassa. Main Class -luokassa on rahapalkinnot. Rock 'n' roll on hyvin suosittu laji Keski-Euroopassa. Suomi ei ole saavuttanut merkittävää kansainvälistä menestystä, lukuun ottamatta muuttamaa poikkeusparia. Suomessa on järjestetty 3 kertaa kansainväliset rock 'n' roll kilpailut. Kaarinassa (2002) sekä Valkeakoskella (2008) ja (2012).
Rokki tanssissa on kolme potkua. Poika potkaisee 2 vasemmalla ja 1 oikealla. Tyttö potkaisee 2 oikealla ja 1 vasemmalla. Perusaskeleeseen kuuluu kikpolzei joka tulee Yks ja kakkosella.
Isopuusirkku
Isopuusirkku ("Camarhynchus psittacula") on Galápagossaarilla elävä darwininsirkkuihin kuuluva varpuslintu.
Isopuusirkku on suhteellisen suurikokoinen tangaralaji. Sen paino on noin 18 grammaa. Lajilla on suuri ja voimakas nokka, joka on tyven kohdalta paksu. Ylänokka kaartuu selvästi alaspäin. Molempien sukupuolten höyhenys on pääosin oliivinvihreä. Sukupuolet erottaa kuitenkin helposti, sillä koiraan pää, kaulus ja olkapäät ovat useiden sulkasatojen takia mustat.
Isopuusirkku on kolmentoista muun darwininsirkun tavoin endeeminen laji Ecuadorin Galápagossaarilla. Se on kuitenkin levinnyt usealle saarelle. Sitä tavataan nykyään Isabelan, Fernandina, Santa Cruzin, Santiagon, Santa Fén, Floreanan, Marchenan ja Pintan saarilla. Aiemmin se eli myös Pinzónilla ja Rábidalla, mutta on nyt ilmeisesti hävinnyt niiltä. Levinneisyysalue kattaa noin 7 100 neliökilometriä. Se on paikoin harvinainen, mutta ei uhanalainen.
Isopuusirkun pääasiallista elinympäristöä ovat 300–700 metrin korkeudessa kasvavat kosteat, ainavihannat metsät. Sitä tavataan myös alankomailla, joilla valtakasveja ovat ajoittain lehtensä varistavat lehtipuut, pensaikot ja kaktukset.
Isopuusirkun pääravintoa ovat selkärangattomat, kuten hyönteiset ja niiden toukat. Isopuusirkku etsii niitä lehtien alta ja kuolleista oksista. Se murskaa saaliinsa vahvalla ja käyrällä nokallaan. Sille kelpaavat etenkin kuivalla kaudella myös hedelmät. Pesintäkausi on yleensä kuumana ja kosteana kautena, jolloin ravintoa on runsaiten. Isopuusirkut voivat muodostaa kumppaninsa kanssa elinikäisen parisiteen, mutta voivat myös vaihtaa puolisoaan tai lisääntyä useamman kumppanin kanssa samanaikaisesti. Pesivät pariskunnat pitävät hallussaan pientä reviiriä. Reviirilleen ne rakentavat pienen, kupolinmuotoisen pesän, jonka sivulla on sisäänpääsyreikä. Yhdessä poikueessa on tavallisesti noin kolme munaa, joita naaras hautoo noin 12 vuorokautta. Poikaset jättävät pesän noin kahden viikon kuluttua kuoriutumisesta. Pesässä olevat poikaset ja nuoret linnut voivat joutua niitä usein saalistavan suopöllön saaliiksi. Aikuisia yksilöitä saalistavat silloin tällöin myös galapagosinhiirihaukka ja galapagosinkyyryhaikara.
Hannikainen
Hannikainen on vanha itäsuomalainen sukunimi, joka on sukua etunimelle Johannes.
Reijo Laksola
Reijo Lasse "Rentse" Laksola (10. elokuuta 1952 Seinäjoki – 29. joulukuuta 2007) oli suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän edusti SM-sarjassa ja SM-liigassa KOO-VEEta, Jokereita, HIFK:ta ja Ilvestä vuosina 1971–1984. Lisäksi hän pelasi kauden 1979–1980 saksalaisessa Iserlohn Roostersissa. Laksola voitti urallaan yhden SM-pronssin Ilveksessä vuonna 1983.
Laksola kuoli joulukuussa 2007 vain 55-vuotiaana.
Laksola edusti Suomea Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 sekä MM-kilpailuissa vuonna 1975.
Laksola oli todellista urheilusukua. Hänen pikkuveljensä Pekka Laksola on entinen MM-tasolla pelannut jääkiekkopuolustaja. Reijo Laksola oli naimisissa alppihiihtäjä Riitta Ollikan kanssa ja heillä on kaksi aikuista lasta Lasse ja Niina, joista jälkimmäisenä mainittu on taitoluistelija.
Robert Elms
Robert Elms (s. 12. kesäkuuta 1959) on brittiläinen toimittaja ja kirjailija. Elms kirjoitti 1980-luvulla kolumnistina "The Face"- ja NME -lehtiin muodista ja musiikista. Elms on erityisen kiinnostunut muodista ja vaatteista, mistä osoituksena hänen kirjansa "The Way We Wore", joka kertoo hänen nuoruutensa eri tyyleistä. Nuoruudessaan Elms opiskeli London School of Economics -yliopistossa.
Suotorpan tyttö (vuoden 1940 elokuva)
Suotorpan tyttö on Toivo Särkän ohjaama suomalainen romanttinen elokuva vuodelta 1940. Se perustuu Selma Lagerlöfin pienoisromaaniin "Suotorpan tyttö" (1908).
Elokuva kertoo aviottoman lapsen synnyttäneen piian (Regina Linnanheimo) ja häntä ymmärtävän talollisen pojan (Tauno Palo) rakkaudesta.
Victor Sjöström ohjasi samasta tarinasta jo vuonna 1917 elokuvan "Suotorpan tyttö" ("Tösen från Stormyrtorpet"). Se oli ensimmäinen Lagerlöfin teksteihin perustuva elokuva.
Jo vuoden 1940 aikalaisarvioissa todettiin aiheen vanhanaikaisuus. Uudessa Suomessa elokuvan arvioinut Salama Simonen kirjoitti: ”– – siihen liittyy aimo annos isoäidin ajan naivia romantiikkaa – jotakin jolle me nykyajan ihmiset helposti hymähdämme”. Simosen mielipiteeseen yhtyi Paula Talaskivi Helsingin Sanomissa, mutta samalla hän kiitti näyttelijöitä, Martti Similän musiikkia ja Marius Raichin kuvausta.
Paul (mustekala)
Paul oli Saksan Oberhausenissa Sea Life -akvaariossa elänyt meritursas, joka tuli tunnetuksi sen ”ennustettua” jalkapallon arvokisaottelujen voittajajoukkueita. Ennustaminen tapahtui siten, että akvaarioon asetettiin kaksi ruokalaatikkoa, joissa oli ottelussa pelaavien maiden liput, ja Paulin katsottiin ennustaneen voittajaksi sitä joukkuetta, jonka lipulla varustetun laatikon se avasi ensin. Se kuoriutui tammikuussa 2008 Weymouthissa, Englannissa, ja kuoli 26. lokakuuta 2010.
Ensimmäisen kerran Paulia käytettiin vuoden 2008 EM-kisoissa, joissa se ennusti oikein viisi seitsemästä Saksan ottelusta. Vuoden 2010 MM-kisoissa sen kaikki kahdeksan ennustusta, jotka koostuivat Saksan otteluista sekä loppuottelusta, menivät oikein, jopa Saksan ainoa alkulohkotappio Serbiaa vastaan.
Teorian Paulin uskomattomalle ”kyvylle” ennustaa oikein on esittänyt muun muassa perulainen biologi Alfredo Salazar, joka on arvellut Paulin valinneen laatikon sen perusteella, kummassa lipussa oli kirkkaammat värit.
Paul jäi eläkkeelle ennustamisestaan kisojen jälkeen ja vuoden 2010 jalkapallon MM-kisojen jälkeen se valittiin tiimiin, joka markkinoi Englannin hakemusta vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen järjestämiseksi. Tiimin muita jäseniä ovat Lewis Hamilton, Sting ja David Beckham.
Paul sai myös lukuisia seuraajia. Virossa jalkapalloennustuksia teki MM-kisojen aikana simpanssi Pino ja Singaporessa ennustuksia laati papukaija Mani.
La Bella Principessa
La Bella Principessa on nuorta naista esittävä maalaus, joka on todettu sormenjälkien perusteella renessanssiajan italialaisen taidemaalarin Leonardo da Vincin teokseksi. Teos oli ensi kertaa yleisön nähtävillä Göteborgissa kesällä 2010. Teos oli suojattu panssarilasin taakse.
Maalauksen omistaa kanadalainen taidekeräilijä Peter Silverman, joka osti sen 14 000 eurolla vuonna 2007. Hinta perustui siihen, että maalausta pidettiin 1800-luvun tuntemattoman saksalaisen taiteilijan maalauksena. Teos on sataan vuoteen ensimmäinen todennäköisesti löydetty Leonardon teos. Näyttelyssä esiteltiin, miten Leonardon sormenjälki löytyi. Taidemaailmassa ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä maalauksen aitoudesta. Näin on todennut muun muassa taidelehti Artnews.
Teoksen koko on 33 × 22 cm.