hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Volgan vesivoimalaitos
Volgan vesivoimalaitos () on Euroopan suurin vesivoimala. Se sijaitsee Euroopan suurimman joen, Volgan alajuoksulla Etelä-Venäjällä Volgogradin kaupungin yläpuolella, noin 400 kilometriä ylävirtaan joen suulta Kaspianmeressä. Volgan vesivoimalaitos on alin Volgan-Kaman jokisysteemin suurten voimalapatojen ja tekojärvien sarjassa. Sen pato salpaa yläpuolelleen 540 kilometrin pituisen ja yli 3000 neliökilometrin laajuisen Volgogradin tekojärven.
Voimalan nykyinen kokonaisteho on 2650 megawattia. Voimala kuuluu RusHydro-energiayhtiön vesivoimaloihin.
Voimalaitos rakennettiin osana suurten kommunististen rakennushankkeiden sarjaa, joka käynnistettiin Neuvostoliiton ministerineuvoston ja Josef Stalinin päätöksellä elokuussa 1950. Rakennustyö alkoi 1952, ja voimala käynnistettiin vaiheittain vuosina 1958-1961. Rakennustöihin kerättiin kymmenin tuhansin Komsomol-nuorisoa koko neuvostovaltiosta. Volžskin kaupunki voimalan kohdalla joen itärannalla syntyi rakentajien asutuskeskukseksi.
Vuonna 1959 valmistui 500 kVn korkeajännitelinja laitoksesta Moskovaan. Myöhemmin laitokselta rakennettiin maailman ensimmäinen korkeajännitteinen, 800 kV:n tasajännitelinja Donbassin teollisuusalueelle. Laitos toimi myöhemminkin useiden vesivoimainnovaatioiden koepaikkana.
Voimalaitoksella oli keskeinen osa Ala-Volgan alueen ja Donbassin talouskehityksessä ja Keski- ja Etelä-Venäjän talousalueiden energiaverkon rakentumisessa. Patoaltaiden rakentaminen teki myös Volgan ala- ja keskijuoksut navigointikelpoisiksi Kaspianmereltä Astrahanista Saratoviin. Hankkeeseen liittyi myös Volgan vasemman puolen keinokasteluprojekteja, erityisesti Länsi-Kazakstanin alueella.
Voimalaitokseen liittyvän patorakennelman pituus 4,9 kilometriä. Joen ylittävä suora betonirakenteinen osuus on 725 metriä pitkä ja 44 m leveä, ja siihen liittyy 3,2 km maapatoa, joka on enimmillään 47 m korkea. Vedenpintojen ero on noin 15 m. Padon yli on maantie- ja rautatieyhteydet. Padon yhteyteen on rakennettu sen ohittava kalatie.
Voimalaitoksen nykyteho on 2592,5 MW ja vuosituotanto 11 626 GWh. Generaattoreita on yhteensä 22, yksikköteholtaan 115–125,5 MW. Sähkö ohjataan lähinnä Volgogradin, Moskovan ja Donbassin tarpeisiin.
Abdul Fatah Younis
Abdul Fatah Younis (1944 Jebel Akhdar, Libya – 28. heinäkuuta 2011 Benghazi, Libya) oli libyalainen kenraali, maan sisäministeri ja helmikuusta 2011 Libyan hallitusta vastaan taistelevien kapinallisten Siirtymäajan kansallisen neuvoston joukkojen pääesikunnan päällikkö.
Jotkut kapinallisista pitivät Younisia vastuullisena vuoden 2006 verilöylystä Bengasissa Italian lähetystön edustan Muhammed-pilakuvien vastaisia mielenosoittajia vastaan.
Torstaina 28. heinäkuuta 2011 Younis kutsuttiin kuultavaksi kapinallisten pääkaupunkiin Bengasiin etulinjasta Bregasta. Hänet vangittiin tuntemattomaan paikkaan Bengasissa ja hänet ja hänen avustajiinsa kuuluneet eversti ja majuri teloitettiin samana iltana epäselvissä oloissa. Väitteiden mukaan Younisia syytettiin yhteyksistä Gaddafin hallintoon.
Kapinallisneuvoston johtaja Mustafa Abdul Jalil sanoi torstain lehdistötilaisuudessa tappajien kuuluneen Gaddafia kannattavaan ryhmään ja varoitti kapinallisten keskuudessa toimivia "aseellisia ryhmiä". Hän sanoi surmat tehneen kapinallisryhmän johtajan pidätetyn.
Myöhemmin kapinallisministeri Ali Tarhouni sanoi Younesin surmaajien kuuluneen kapinallisiin kuuluvaan islamistiseen Obaida Ibn Jarrah -prikaatiin, ja tekijöiden olevan vapaana. Libyan hallituksen tiedottaja Moussa Ibrahim sanoi tappajien kuuluneen al-Qaidaan ja sen olevan vahvin kapinallisryhmä.
Jo 24. päivä heinäkuuta Al Bawaba Media oli julkaissut uutisen, jonka mukaan Younis oli saanut surmansa 10 päivää aiemmin Bregasta käydyssä taistelussa, "epäselvissä olosuhteissa".
Porin triviaalikoulun nuottikirjat
Porin triviaalikoulun nuottikirjat on vuonna 1725 käsin kopioitu, Porin triviaalikoululle kuulunut kokoelma pääosin 4-äänistä hengellistä vokaalimusiikkia. Kokoelma koostuu neljästä eri äänialojen kirjasta: "Discantus", "Altus", "Tenor" ja "Bassus" .
Nuottikirjat löysi Porin lyseon lehtorina vuosina 1890–1917 toiminut Eeli Granit-Ilmoniemi. Porissa kanttorina 1906–1908 toiminut Heikki Klemetti tutustui nuottikirjoihin Porin lyseon kirjastossa ja esitteli ne Säveletär-lehden artikkelissa "Musiikkihistoriallinen muistomerkki" vuonna 1908. Suomen Laulu esitti konserteissaan Klemetin johdolla muutamia nuottikirjojen sävellyksiä.
Nuottikirjat sisältävät 76 moniäänistä vokaalisävellystä, jotka ovat pääosin hengellisiä musiikkia. Sävellysten tekstit ovat suurimmaksi osaksi latinaksi ja ruotsiksi. Mukana on joitakin saksankielisiä tekstejä. Ainoa suomenkielinen teos on Melchior Vulpiuksen Matteus-passio. Sävellykset ovat pääosin neliäänisiä, mutta mukana on myös muutamia sävellyksiä 3-8 äänelle.
Vulpiuksen passion lisäksi säveltäjä on mainittu ainoastaan kappaleelle "Alleneste Gud I himmelrijk" (Hieronymus Praetorius). Vain pieni osa muista nuottikirjojen säveltäjistä on tunnistettu, muun muassa Gallus Dressler, Jacobus Gallus, Giovanni Gastoldi, Friedrich Weißensee, Hans Leo Hassler ja Daniel Friderici.
Nuottikirjojen musiikki on 1500-luvun loppupuolelta 1600-luvun puoliväliin sijoittuvaa Itämeren alueen protestanttisten koulujen ohjelmistoa . Nuottikirjoissa onkin monia samoja kappaleita kuin Piae Cantiones -kokoelmassa, esimerkiksi "Cedit hiems eminus", "Jucundare jugiter" ja "Gaudete, gaudete Christus est natus".
Imatran seurakunnan kanttorin Johannes Vesterisen johtama Sonus Borealis-yhtye on vuonna 2008 levyttänyt nuottikirjojen musiikkia.
Natalja Ištšenko
Natalja Sergejevna Ištšenko (, s. 8. huhtikuuta 1986 Smolensk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen taitouimari, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Ištšenko voitti Venäjän joukkueessa joukkueohjelman olympiakultaa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Lontoossa hän voitti myös pariuinnin olympiakultaa parinaan Svetlana Romašina. Ištšenko on voittanut MM-kilpailuista 19 maailmanmestaruutta ja kaksi hopeaa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 Ištšenko voitti kuusi maailmanmestaruutta. Seitsemännessä lajissa, teknisessä joukkueuinnissa, hän ei kilpaillut. Ištšenko on myös 12-kertainen Euroopan mestari, minkä lisäksi hänellä on kaksi EM-hopeaa.
Creem
Creem oli yhdysvaltalainen rock-musiikkiin keskittynyt aikakauslehti. Sen perustivat elokuussa 1969 Barry Kramer ja Tony Reay, ja lehti kutsui itseään ”Amerikan ainoaksi rock ’n’ roll -lehdeksi”. Lehti lakkautettiin vuonna 1989, mutta lehti toimi pienemmässä muodossa vielä lyhyen aikaa 1990-luvun alussa.
Lehden kriitikoihin lukeutuivat muun muassa Lester Bangs, Lenny Kaye, Patti Smith sekä The Dictators -yhtyeen perustaneet Richard Blum ja Andy Shernoff.
Chamberlin
Chamberlin on sähkömekaaninen kosketinsoitin, joka on Mellotronin edeltäjä. Sen suunnitteli ja patentoi wisconsinilainen keksijä Harry Chamberlin vuosina 1948–1956, jolloin myös ensimmäinen malli ilmestyi. Vaikka suurin osa Champerlin-malleista on kosketinsoitinpohjaisia, niin niistä on valmistettu useita erilaisia malleja, mukaan lukien rumpukoneita kuten esimerkiksi ensimmäinen, vuonna 1948 ilmestynyt malli "Champerlin 100 Rhythmate."Ensimmäinen kosketinsoitinpohjainen malli oli "Champerlin 200", joka ilmestyi vuonna 1951 ja jota valmistettiin vuoteen 1959 mennessä noin 100 kappaletta. Vuonna 1962 ilmestynyt malli 600/660 Music Master on hyvin samanlainen kuin seuraavana vuonna ilmestynyt "Mellotron MK I."
Hansa Tonstudio
Hansa Tonstudio on äänitysstudio Kreuzbergin kaupunginosassa Berliinissä Saksassa. Studion perustivat vuonna 1964 veljekset Peter ja Thomas Meisel Halenseen kaupunginosaan, mistä studio muutti vuonna 1972 nykyiseen paikkaansa.
Monet englanninkieliset muusikot ovat kutsuneet studiota nimillä ”Hansa Studio By the Wall”, ”Hansa by the Wall” ja ”The Great Hall by the Wall” viittauksena studion sijaintiin lähellä Berliinin muuria.
Rob Sheffield
Rob Sheffield (s. 2. helmikuuta 1966) on yhdysvaltalainen musiikkitoimittaja ja kirjailija. Hän työskentelee nykyisin "Rolling Stone" -lehdessä, jossa hän kirjoittaa levyarvosteluja sekä esseitä popmusiikista. Sitä ennen hän työskenteli "Blender"-lehdessä.
Musiikkiarvostelujensa lisäksi Sheffield on kirjoittanut kaksi kirjaa.
Joulu Connecticutissa
Joulu Connecticutissa ("Christmas in Connecticut") on vuoden 1992 elokuva, jonka ohjasi Arnold Schwarzenegger. Hän teki elokuvaan myös cameoroolin esittämällä miestä, joka istuu uutisauton edessä. Elokuvan päänäyttelijöinä nähtiin Dyan Cannon Elizabethina, Kris Kristofferson Jefferson Jonesina ja Tony Curtis Mr. Yardleynä. Elokuva oli uusintaversio vuoden 1945 elokuvasta "Naisreportteri rakastuu".
Tiedekeskus Corpus
Tiedekeskus Corpus on Hollanissa Haagin lähellä Oegstgeestissa sijaitseva tiedekeskus, jossa esitellään ihmisruumista ja sen toimintaa kokemuksellisesti. Kuulokkeiden kautta kävijä saa selostuksen toiminnoista, joiden läpi hän kulkee. Museo on avattu 2008.
Köynnöshortensia
Köynnöshortensia ("Hydrangea anomala" subsp. "petiolaris") on hortensioiden sukuun kuuluva köynnöskasvi, joka luokitellaan "Hydrangea anomala"-lajin alalajiksi. Sitä pidetään toisinaan omana lajinaan "Hydrangea petiolaris".
Köynnöshortensia kasvaa alkuperäisenä Japanissa, Sahalinissa ja Korean niemimaalla. Sen luonnonvaraisia kasvupaikkoja ovat tuoreet ja kosteat, keski- tai runsasravinteiset havu- ja lehtimetsät.
Köynnöshortensia voi kasvaa yli 10 metrin korkuiseksi. Sen haaroissa on kiipimäjuuria, joilla se kiinnittyy esimerkiksi puunrunkoihin tai kallioihin. Lehtilapa on 4–10 cm pitkä, leveänpuikea ja lyhytsuippuinen, hammaslaitainen ja päältä melkein kalju. Alapuoli on suonihangoista tavallisesti karvainen. Tyvi on pyöreä tai herttatyvinen. Kukinto on litteä, 15–25 cm leveä tasohuiskilo. Kukintojen reunoissa on noin 30 mm leveitä valkoisia neuvottomia laitakukkia. Kaksineuvoiset kukat ovat pieniä.
Suomessa köynnöshortensia kasvaa yleensä 3–5 metrin korkuiseksi ja sen kukinta-aika on yleensä heinäkuusta syyskuuhun.
Koristekasvina köynnöshortensia menestyy puolivarjoisessa tai varjoisessa paikassa tuoreehkossa, multavassa, runsasravinteisessa ja hapahkossa maassa. Sitä voidaan kasvattaa köynnöksenä kiipeilemään puihin, kiviin, muureihin tai seiniin tai vapaasti kasvavana pensasmaisena yksilönä. Istutuksen jälkeen se on hidaskasvuinen. Suomessa köynnöshortensia menestyy vyöhykkeillä I–III.
Corpus
Corpus (='ruumis', pl. "corpora") viittaa muun muassa seuraaviin:
Juan Gabriel
Alberto Aguilera Valadéz taiteilijanimeltään Juan Gabriel (7. tammikuuta 1950 Parácuaro, Meksiko – 28. elokuuta 2016 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolainen laulaja-lauluntekijä, joka esitti meksikolaisia rancheroita, balladeita, mariacheja ja popmusiikkia.
Alberto Aguilera Valadéz syntyi tammikuussa 1950. Hän oli kymmenlapsisen perheen nuorimmainen, ja hänen isänsä kuoli jo ennen hänen syntymäänsä. Äiti muutti pian tämän jälkeen työskentelemään taloudenhoitajana Ciudad Juáreziin, missä Alberto Valádez joutui 5-vuotiaana sisäoppilaitokseen. Hän oppi koulun johtajan Juan Contrerasin ohjauksessa käsityötaitoja. Hän jätti koulun 13-vuotiaana ja tienasi tämän jälkeen ensimmäiset palkkansa myymällä tekemiään pöytiä, tuoleja ja koreja.
Vuonna 1965 Valadéz esiintyi paikallisessa televisio-ohjelmassa, jonka juontaja antoi hänelle taiteilijanimelle Adán Luna. Seuraavana vuonna hän esiintyi uudelle taiteilijanimellään ensimmäistä kertaa ciudadjuárezilaisessa kabareeteatterissa nimeltä Noa Noa. Seuraavien vuosien aikana Valadéz pyrki saamaan levytyssopimusta ja esiintyi useasti Ciudad Juárezissa, Malibú-yökerhossa. Vuonna 1971 hän teki RCA Recordsin kanssa levytyssopimuksen, joka myöhemmin siirtyi BMG:lle, ja vaihtoi nimensä Juan Gabrieliksi kunnioittaakseen Juan Contrerasia ja isäänsä Gabriel Aguileraa.
Gabriel levytti vielä vuonna 1971 ensimmäisen hittikappaleensa, ”No Tengo Dineron”. Seuraavien 15 vuoden aikana hän levytti 15 albumia, ja niitä on myyty 20 miljoonaa kappaletta. Hän kirjoitti kappaleita myös muille latinoartisteille, kuten Angélica Maríalle, Gualberto Castrolle ja Enriqueta Jiménezille, ja kansainvälisille muusikoille, kuten José Josélle, Luis Miguelille ja Rocío Dúrcalille. Vuonna 1975 Gabriel esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, "Nobleza Rancherassa".
Gabriel ajautui BMG:n kanssa sopimuskiistoihin vuonna 1985 eikä suostunut levyttämään ainuttakaan albumia, ennen kuin kiista saataisiin ratkaistua. Tuona aikana hän sävelsi ja tuotti muiden artistien kanssa. Esimerkiksi vuonna 1988 hän sävelsi ja tuotti albumin "Desde Andalucia", josta tuli Isabel Pantojan suosituin albumi. Gabriel ja BMG pääsivät sopuun vuonna 1994, jolloin hän teki popalbumin "Gracias Por Esperar". Kaksi vuotta myöhemmin BMG julkaisi Gabrielin 25-vuotisen uran kunniaksi 25-levyisen retrospektiivin "25 Anniversarios, Solos, Duetos, y Bersiones Especiales".
Vuonna 1995 ASCAP nimesi Gabrielin vuoden lauluntekijäksi, ja seuraavana vuonna hänet valittiin Billboardin latinalaisen musiikin kunniagalleriaan. Vuonna 2002 Gabriel sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Gabriel kuoli 66-vuotiaana kotonaan Kalifornian Santa Monicassa 28. elokuuta 2016. Hän oli kärsinyt terveysongelmista.
Albert Ramos
Albert Ramos Viñolas (s. 17. tammikuuta 1988 Barcelona) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 17 toukokuussa 2017. Hän on voittanut urallaan kolme ATP-haastajaturnausta. Ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa hän otti Båstadissa vuonna 2016.
Heinäkuussa 2011 Ramos selviytyi Sveitsin avoimissa ensimmäistä kertaa urallaan ATP-turnauksen puolivälieriin. Grand Slam -turnauksissa Ramos on päässyt parhaimmillaan puolivälieriin Ranskan avoimissa 2016.
Elisabeth Haich
Elisabeth Haich (1897 – 1994) oli joogi, tarot-korteista kiinnostunut okkultisti, henkinen opettaja ja useiden henkisten kirjojen kirjoittaja.
Haich syntyi ja varttui Budapestissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän pakeni Sveitsiin ja perusti yhdessä Selvarajan Yesudianin kanssa Euroopan vanhimman joogakoulun. Hänen tunnetuimmassa kirjassaan "Vihkimys" Haich kuvailee entistä elämäänsä, oppiaikaansa Ptahhotepin kanssa ja perehtymistään joogaan muinaisessa Egyptissä.
Antonio Adolfo Pérez y Aguilar
Antonio Adolfo Pérez y Aguilar (20. maaliskuuta 1839 – 17. huhtikuuta 1926) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen pappi. Hän syntyi San Salvadorissa ja sai nimityksen San Salvadorin hiippakunnan piispaksi 13. tammikuuta 1888. Hänen edeltäjänsä oli vuonna 1885 kuollut José Luis Cárcamo y Rodríguez.
11. helmikuuta 1913 San Salvadorista tuli arkkihiippakunta ja Pérez y Aguilarista sen arkkipiispa. Hän toimi tehtävässään, kunnes kuoli 87-vuotiaana huhtikuussa 1926. Hänen seuraajakseen nimitettiin 22. joulukuuta 1927 Alfonso Belloso.
Fernando Sáenz Lacalle
Fernando Sáenz Lacalle (s. 16. marraskuuta 1932) on Espanjassa syntynyt, El Salvadorissa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Opus Dein papiksi 9. elokuuta 1959. Hänet nimitettiin Santa Anan hiippakunnan vihkipiispaksi ja Tabboran titulaaripiispaksi 22. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
3. heinäkuuta 1993 Sáenz Lacalle nimitettiin El Salvadorin armeijan apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 19. kesäkuuta 1997. Hänet nimitettiin San Salvadorin arkkipiispaksi 22. huhtikuuta 1995. Hän jäi eläkkeelle 27. joulukuuta 2008, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin José Luis Escobar Alas.
Didier Ratsiraka
Didier Ratsiraka (4. marraskuuta 1936 Vatomandry Toamasinan lähellä) on Madagaskarin entinen presidentti.
Didier Ratsiraka syntyi korkean malagassivirkamiehen perheeseen. 1950-luvulla hänen isänsä työskenteli Tamataven maakunnan kuvernöörinä. Etniseltä taustaltaan hän on betsimisaraka.
Ratsiraka kävi lyseon Pariisissa, valmistui vuonna 1963 Brestin merenkulkuoppilaitoksesta ja palveli aliupseerina Madagaskarin laivastossa. Vuosina 1965–1969 hän suoritti tietoliikenneinsinööri-instituutin ja merisotakorkeakoulun Toulonissa. Vuosina 1970–1972 Ratsiraka työskenteli sotilasasiamiehenä Madagaskarin Ranskan lähetystössä. Vuonna 1972 hänestä tuli Gabriel Ramanantsoan sotilashallituksen ulkoministeri.
Kesäkuussa 1975 Madagaskarin sotilasjohto nimitti Ratsirakan maan presidentiksi. Hänen valintansa vahvistettiin saman vuoden joulukuussa järjestetyssä kansanäänestyksessä. Vuonna 1976 hän perusti johtamansa Madagaskarin vallankumouksen eturintama ("Antokon’ny Revolisiona Malagasy, AREMA") -puolueen. Presidenttinä Ratsiraka ryhtyi ajamaan sosialistista politiikkaa ja kansallisti teollisuuden, mikä ennen pitkää johti maan talouden romahtamiseen. Myöhemmin talouselämää alettiin vapauttaa, mutta poliittinen ja sotilaallinen valta pysyi tiukasti Ratsirakan käsissä.
Vuoden 1991 virkamieslakko pakotti Ratsirakan luovuttamaan vallan väliaikaiselle hallitukselle. Ratsiraka hävisi vuoden 1993 presidentinvaalit Albert Zafylle, mutta vuonna 1997 hänet valittiin jälleen presidentiksi.
Joulukuun 2001 presidentinvaaleissa Ratsiraka ja hänen kilpailijansa Marc Ravalomanana ilmoittautuivat molemmat voittajiksi. Ratsiraka julisti poikkeustilan ja merinalaissyntyisen Ravalomananan kannattajat aloittivat levottomuudet, joita lietsottiin maan keskiosan ja rannikkoväestön välisillä ristiriidoilla. Huhtikuussa 2002 Madagaskarin korkein oikeus vahvisti Ravalomananan vaalien voittajaksi 51 prosentin ääntenenemmistöllä. Yhdysvaltojen ja Ranskan tunnustettua hänen hallituksensa Ratsiraka pakeni Ranskaan heinäkuussa 2002. Joulukuussa 2003 hänet tuomittiin poissaolevana viiden vuoden vankeuteen maan sisäisen yhtenäisyyden hajotuspyrkimyksistä.
Menabe
Menabe oli sakalavojen 1600-luvun loppupuolella perustama valtio Madagaskarin länsirannikolla. Sitä ennen alue tunnettiin nimellä "Ansakuabe". Vuosien 1660–1685 tienoilla hallinnut maroseranakuningas Andriandahifotsy alisti sakalavasoturiensa avulla vazimbat, vezot ja antanandrot ja pakotti myös sisämaan kuningaskunnat maksamaan veroa Menabelle. Andriandahifotsyn kuoltua hänen kaksi poikaansa taistelivat vallasta. Voitolle jäi Tsimanongarivo (noin 1668–1718), kun taas Tsimanatona siirtyi pohjoiseen, jossa hän valloitti Boinan alueen. Orjakaupalla rikastunut Menabe hajosi 1700-luvulla sisäisiin ristiriitoihin, mutta yhdistyi uudelleen vuosisadan lopussa.
Helena Kaikkonen
Helena Kaikkonen (s. 1959) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Kaikkonen on opiskellut Norjassa tekstiilitaiteen ja designin laitoksella sekä Taideteollisessa korkeakoulussa. Kaikkosen töissä luonto on tärkeä elementti niin aiheiden kuin materiaalinkin osalta. Kaikkonen tekee myös tila- ja ympäristötaideteoksia.
Helena Kaikkosen työhuone sijaitsee Oulun Pikisaaressa Vanhalla Villatehtaalla
John C. Reiss
John Charles Reiss (13. toukokuuta 1922 Red Bank, New Jersey – 4. maaliskuuta 2012 Lawrenceville, New Jersey) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän opiskeli Seton Hallin yliopiston Immaculate Conception -seminaarissa ja sai pappisvihkimyksensä piispa William A. Griffiniltä 31. toukokuuta 1947. Hän sai vuonna 1954 tohtorinarvon kanonisessa laissa Amerikan katolisesta yliopistosta.
Reiss nimitettiin 21. lokakuuta 1967 Trentonin vihkipiispaksi ja Simidiccan titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi George W. Ahr, jota avustivat Walter W. Curtis ja James J. Hogan. Vuonna 1980 Reissistä tuli Trentonin piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1997. Hänen seuraajakseen nimitettiin John Mortimer Smith. Reiss kuoli 89-vuotiaana maaliskuussa 2012.
Aksu Palmén
Aksu Palmén on suomalainen ääninäyttelijä, joka on dubannut muun muassa Rottatouillea, Muumipeikkoa ja Paavo Pesusientä.
Teen Wolf
Teen Wolf voi tarkoittaa seuraavia:
Antti Ylönen (kuvataiteilija)
Antti Ylönen (s. 1957, Juva) on iiläinen kuvanveistäjä ja keraamikko.
Ylönen on opiskellut Vapaassa Taidekoulussa ja Oriveden Opiston kuvataidelinjalla. Ylösellä on ollut useita näyttelyitä niin kotimaassa kuin ulkomaillakin.
Antti Ylösen työtilat sijaitsevat Taidekeskus KulttuuriKauppilassa. Lisäksi hänellä on kotistudio Iin Illinsaaressa.Antti Ylösen kotisivut
Antti Ylösen kotisivut
Taidekeskus KulttuuriKauppila
Dan Haggerty
Dan Haggerty (syntyjään Gene Jajonski; 19. marraskuuta 1941 Pound, Wisconsin – 15. tammikuuta 2016 San Fernando Valley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin erityisesti roolistaan elokuvassa ja televisiosarjassa "The Life and Times of Grizzly Adams".
Haggerty aloitti uransa sijaisnäyttelijänä ja eläintenkouluttajana, ja lisäksi hän näytteli pienissä rooleissa sekä hoiti elokuvassa "Easy Rider – matkalla" käytettyjä moottoripyöriä. Kuuluisuuteen Haggerty nousi roolistaan vuoden 1974 pienen budjetin independent-elokuvassa "The Life and Times of Grizzly Adams". Elokuva perustui vuonna 1972 ilmestyneeseen romaaniin ja kertoi miehestä, joka karkasi erämaahan jouduttuaan syyttömänä syytetyksi murhasta ja joka ystävystyy matkallaan orvon karhunpennun kanssa. Elokuva oli menestys, ja sitä seurasi NBC:n televisiosarja, jonka pääosassa Haggerty jatkoi molempien tuotantokausien ajan, 1977–1978.
Vuonna 1982 Haggerty esiintyi vielä samassa roolissa televisioelokuvassa "The Capture of Grizzly Adams". Tämän jälkeen hänen urakehityksensä pysähtyi, kun hän jäi kiinni kokaiinin hallussapidosta. Vapauduttuaan 90 päivän vankilatuomiostaan Haggerty esiintyi enää lähinnä suoraan videolle menneissä kauhuelokuvissa. Vuonna 1989 hän tuotti kauhuelokuvan "Elves", jonka pääosassa hän myös esiintyi. Vuonna 1991 hän avasi oman ravintolansa, Haggerty’s Bistron, Studio Cityssä ja alkoi markkinoida omaa grillikastikettaan. Haggerty esiintyi 1990- ja 2000-luvuilla muutamissa elokuvissa. Haggerty sai televisioansioistaan tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1994.
Haggerty oli kahdesti naimisissa. Hän nai Diane Rookerin vuonna 1959, ja he erosivat vuonna 1984. Pari sai kaksi lasta. Toisen vaimonsa, Samanthan, kanssa hän meni naimisiin vuonna 1984. Samantha kuoli moottoripyöräonnettomuudessa vuonna 2008. Heillä oli yksi lapsi.
Haggerty kuoli 74-vuotiaana kotonaan Kalifornian San Fernando Valleyssa 15. tammikuuta 2016. Hän oli sairastanut syöpää.
Kanadan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue
Kanadan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue edustaa Kanadaa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue on voittanut maailmanmestaruuden 17 kertaa. Ensimmäisen peli joukkue pelasi Yhdysvaltoja vastaan joulukuussa 1973. Joukkueella oli ennätyksellinen 14 vuoden mitaliputki vuosina 1998-2012. Nuorten MM-kisoja Kanada on isännöinyt vuosina 1975, 1978, 1982, 1986, 1991, 1995, 1999, 2003, 2006, 2009, 2010, 2012, 2015, 2017 ja 2019 myös vuoden 2021 kisat on myönnetty Kanadalle.
Iisalmen Visa
Iisalmen Visa on vuonna 1904 perustettu iisalmelainen urheiluseura. Seura jakaantuu neljään eri jaostoon, joita ovat: hiihto, painonnosto, suunnistus ja yleisurheilu.
Iisalmen Visa tarjoaa kaikenikäisille mahdollisuuden toimia seurassa joko lajin harrastajana, ohjaajana, valmentajana, yleisurheilutuomarina tai monipuolisissa vapaaehtoistoiminnan tehtävissä. Koulutusta ohjaajaksi, valmentajaksi ja tuomariksi järjestetään. Kilpailuja järjestetään useimmiten vähintään pari kertaa kuukaudessa. Harjoittelu- ja kilpailupaikkana toimii kesäisin Sankariniemen stadion ja talvisin vasta pari vuotta sitten valmistunut halli, joka sijaitsee Iisalmen väestönsuojassa.
Yes (täsmennyssivu)
Yes voi tarkoittaa esimerkiksi:
Amistad (elokuva)
Amistad on vuonna 1997 ilmestynyt Steven Spielbergin ohjaama elokuva. Se perustuu tositarinaan vuonna 1839 Amistad-nimisellä orjalaivalla tapahtuneesta kapinasta, jossa laivan lastina olleet orjat ottivat aluksen hallintaansa ja yrittivät purjehtia takaisin Afrikkaan. Amistad ajautui kuitenkin Yhdysvaltojen rannikolle ja joutui takavarikkoon. Orjien kohtalosta käytiin pitkää oikeudenkäyntiä lakituvassa.
Struve 3050
Struve 3050 ("Σ 3050", "STF 3050", "ADS 17149") on pienillä laitteilla kaksoistähtenä näkyvä kolmoistähti Andromedan tähtikuviossa lähellä Pegasuksen rajaa. Stuve 3050 sijaitsee pohjoiseen Pegasuksen koilliskulmasta. Struve 3050 on kaksi lähekkäistä kellertävää tähteä.
Komponenttien näennäiset kirkkaudet 6,46, 6,72 ja 12,9 magnitudia. Komponentit A ja B ovat ahdas kaksoistähti, jossa väli 2,2 "a vuonna 2006. Tähti erottuu kahdeksi yli 7,5 cm kaukoputkella. Näitä kiertää kolmas komponentti 1998, joka oli A:sta vuonna 79.2" päässä. AB kiertoaika 305 vuotta. Etäisyys 94,6 valovuotta. Struve 3050 AB:n kiertoaika on noin 350 vuotta.
Jesper Blomqvist
Lars Jesper Blomqvist (s. 5. helmikuuta 1974 Tavelsjö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija.
Blomqvistin pelipaikka oli keskikentällä. Hän oli voittamassa Ruotsille MM-pronssia 1994. Blomqvist pelasi ammattilaisena Ruotsissa, Italiassa ja Englannissa seuroinaan muun muassa IFK Göteborg, AC Milan, Parma ja Manchester United. Hän oli voittamassa vuonna 1999 Manchester Unitedin riveissä triplamestaruutta, mukaan lukien Mestarien liigaa.
Blomqvist lopetti uransa virallisesti vuonna 2012.
Malaattidehydrogenaasi
Malaattidehydrogenaasi on entsyymi, joka katalysoi sitruunahappokierron viimeistä vaihetta, joka on omenahapon reversiibeli hapetus oksaloetikkahapoksi. Malaattidehydrogenaasin EC-numero on EC 1.1.1.37 ja CAS-numero 9001-64-3.
Malaattidehydrogenaasista tunnetaan useita isoentsyymejä. Eukaryooteilla on vähintään kahta eri isoentsyymiä, toinen mitokondriossa ja toinen sytosolissa. Näiden tuotantoa ohjaavat kaksi eri geeniä, joilla todennäköisesti on yhteinen alkuperä. Mitokondriaalisten ja sytoplasmassa esiintyvien malaattidehydrogenaasien tertiäärirakenne on hyvin samanlainen, vaikka primäärirakenteessa on suuria eroavaisuuksia. Useimmilla entsyymin kofaktorina toimii NAD tai NADH, mutta kasvien kloroplastien malaattidehydrogenaasientsyymin kofaktorina on NADP- tai NADH-molekyyli. Malaattidehydrogenaasi on kaikilla eliöillä kolmiulotteiselta rakenteeltaan hyvin samankaltainen. Se on dimeeri, joka koostuu kahdesta samanlaisesta yksiköstä. Kummassakin yksikössä on kaksi alayksikköä, jotka sisältävät sitoutumiskohdat kofaktorille ja substraatille.
Malaattidehydrogenaasi muistuttaa rakenteeltaan ja reaktiomekanismiltaan hyvin paljon laktaattidehydrogenaasia. Aktiivisen kohdan histidiini ja asparagiinihappo toimivat protonien luovuttajina ja vastaanottajina, ja arginiini lukitsee substraattina olevan karboksyylihapon aseman. Ensimmäisenä entsyymiin sitoutuu koentsyymi ja tämän jälkeen substraatti. Hapetusreaktiossa entsyymi käyttää kofaktorinaan NAD-molekyyliä ja pelkistysreaktiota katalysoidessaan NADH-molekyyliä.
Malaattidehydrogenaasi on allosteerisesti säädelty entsyymi. Korkea omenahappokonsentraatio aktivoi entsyymiä, kun taas oksaloetikkahappopitoisuuden ollessa suuri se inhiboituu. Sitruunahappo estää oksaloetikkahapon pelkistymisen omenahapoksi. Sitruunahappo myös aktivoi entsyymiä, kun omenahappo- ja NAD-pitoisuudet ovat korkealla, mutta niiden ollessa matalat sitruunahappo estää malaattidehydrogenaasin toiminnan. Kloroplastien NADP-riippuvaisen malaattidehydrogenaasin toimintaa ohjaa myös valon määrä. Pimeässä entsyymi on inaktiivinen ja sisältää kysteiiniaminohappojen välisiä disulfidisiltoja. Auringon energian avulla tioredoksiini pelkistää disulfidisillat ja aktivoi entsyymin.
Mitokondrion malaattidehydrogenaasi on tärkeä osa sitruunahappokiertoa, ja sytosolin entsyymi on osa glukoneogeneesiä, jonka yksi välivaihe oksaloasetaatti on. Oksaloasetaatti ei voi kulkea mitokondrion kalvojen läpi, mutta omenahappo kykenee siihen. Mitokondriossa oksaloasetaatti pelkistetään NADH:n avulla omenahapoksi, joka kulkeutuu sytosoliin, missä malaattidehydrogenaasi hapettaa sen oksaloetikkahapoksi, joka voidaan käyttää edelleen glukoneogeneesissä.
Dirkou
Dirkou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Nigerin Agadezin alueen Bilman departementissa. Se sijaitsee Kawarin keidasalueella 45 kilometriä Bilmasta pohjoiseen. Kunnassa on 14 300 asukasta (vuonna 2010), joista noin puolet asuu Dirkoun kylässä. Sen lisäksi kuntaan kuuluvat Achinouman, Anneyn, Arguin, Bezzan, Chimoundourin ja Emtilhoumalin hallintokylät ("village administratif"), Lateyn, Tchidirissoun ja Tchouagen perinteiset kylät ("village traditionnel"), Bararan, Djawaz Gassabin, Kerdeman ja Youzeyin pikkukylät ("hameau") sekä Gadarman ja Tchdrey et Mayan korttelit ("quartier").
Dirkou on Kawarin alueen taloudellinen keskus. Aikaisemmin sen kautta kulki tärkeä karavaanikaupan reitti, joka yhdisti Fezzanin Tšadjärven ympärillä sijainneeseen Kanem-Bornun valtakuntaan. Nykyään kylään johtaa Agadezista Ténérén ylittävä autiomaareitti (650 kilometriä), joka jatkuu Siguedinen, Madaman, Tumun ja Al-Qatrunin kautta Libyan Sebhaan. Tuaregien ja tubujen karavaanit sekä nigeriläiset ja libyalaiset kauppiaat vaihtavat seudulla tuotettuja taateleita, suolaa ja soodaa viljaan, lihaan ja muihin tarvikkeisiin. Dirkoussa on varuskunta ja sotilaslentokenttä. Kylästä on päivittäinen reittitaksiyhteys Bilmaan.
Seudun kanta-asukkaat ovat kanureja ja tubuja. Armeijan, tullin, poliisin sekä koulutus- ja terveyspalvelujen työntekijät ovat yleensä kotoisin muualta Nigeristä. 1990-luvun alussa Dirkousta tuli tärkeä Länsi-Afrikasta Libyaan ja Eurooppaan pyrkivien siirtolaisten pysähdyspaikka. Sen kautta on kulkenut vuosittain kymmeniä tuhansia muuttajia, joista monet ovat joutuneet jäämään paikkakunnalle viikkojen tai kuukausien ajaksi. Siirtolaisten epätoivoinen tilanne on tuonut mukanaan väkivaltaa, prostituutiota ja huumeita.
Kahjo kalareissu
Kahjo kalareissu (engl. "Gone Fishin") on vuonna 1997 kuvattu komediaelokuva. Elokuvassa Joe Pesci ja Danny Glover esittävät kaveruksia, jotka lähtevät yhdessä kalareissulle. Matka ei kuitenkaan suju suunnitelmien mukaan. Elokuvan kuvauksissa sattui onnettomuus, jossa stuntnainen Janet Wilder kuoli, kun vene, joka oli ohjattu hyppäämään rampilta, osui häneen. Myös hänen miehensä ja appensa loukkaantuivat. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai rajua kritiikkiä osakseen.
Thriller 25: The Book
Thriller 25: The Book julkaistiin vuonna 2008 juhlistaakseen Michael Jacksonin vuonna 1982 julkaisemaa maailman myydyintä albumia "Thrilleriä". Kirja sisältää yli 180 korkealaatuista, digitaalisesti remasteroitua valokuvaa "Thriller" -aikakaudelta sekä haastatteluja Jacksonin yhteistyökumppaneilta kuten Quincy Jonesilta, Rod Tempertonilta, John Landisilta, Bruce Swedienilta ja Bob Giraldilta. Kirja sisältää myös tarinoita Thrillerin kappaleista, tietoa ennen julkaisemattomista kappaleista, jotka eivät päätyneet albumille sekä Michael Jacksonin käsinkirjoittamia laulunsanoja, muistiinpanoja ja runoja. Kirjasta julkaistiin uusi painos 12. kesäkuuta 2009, sillä Jacksonin mielestä joidenkin kuvien kuvanlaatu ei ollut riittävä.
Francis John Spence
Francis John Spence (3. kesäkuuta 1926 – 27. heinäkuuta 2011) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän syntyi Perthissä ja sai pappisvihkimyksensä Kingstonin arkkihiippakunnassa Ontariossa 16. huhtikuuta 1950. Spence nimitettiin Kanadan armeijan vihkipiispaksi ja Novan titulaaripiispaksi 1. huhtikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Roy, jota avustivat Joseph Anthony O'Sullivan ja Joseph Raymond Windle.
Vuonna 1970 Spencestä tuli Charlottetownin piispa Prinssi Edwardin saarella. Maaliskuussa 1982 hänet nimitettiin Kanadan armeijan piispaksi, jona hän toimi vuoteen 1987. Huhtikuussa 1982 hän sai lisäksi nimityksen Kingstonin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 30. kesäkuuta. Hän jäi eläkkeelle 27. huhtikuuta 2002 ja kuoli heinäkuussa 2011.
Luigi Bommarito
Luigi Bommarito (s. 1. kesäkuuta 1926) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän syntyi Terrasinissa ja sai pappisvihkimyksensä 2. huhtikuuta 1949. Hänet nimitettiin Agrigenton hiippakunnan vihkipiispaksi ja Vannidan titulaaripiispaksi 18. maaliskuuta 1976. Hänet vihittiin piispaksi 50-vuotispäivänään, 1. kesäkuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Sebastiano Baggio, jota avustivat Corrado Mingo ja Giuseppe Petralia.
Vuonna 1980 Bommaritosta tuli Agrigenton piispa, ja vuonna 1988 hän sai nimityksen Catanian arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 7. kesäkuuta 2002.
Pekka Yli-Niemi
Pekka Uolevi Yli-Niemi (8. heinäkuuta 1937 Turku – 8. marraskuuta 1963 Maarianhamina) oli suomalainen mäkihyppääjä ja liikennelentäjä.
Yli-Niemi oli Suomen parhaita nuoria mäkihyppääjiä 1950-luvun lopulla. Vuonna 1957 hän sijoittui Holmenkollenilla nuorten sarjassa Veikko Kankkosen jälkeen toiseksi. Vuonna 1959 hän saavutti aikuisten sarjassa SM-hopeaa ja sijoittui sekä Puijolla että Ounasvaaralla toiseksi. Vuonna 1961 hän oli Ounasvaaralla kolmas ja vuotta myöhemmin voittaja hypäten suurmäen vihkiäiskilpailussa 87 metrin pituisen hypyn. Keski-Euroopan mäkiviikolla 1962–1963 hän oli parhaana suomalaisena yhdeksäs. Seuratasolla Yli-Niemi edusti Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Yli-Niemi kuoli Maarianhaminan lento-onnettomuudessa marraskuussa 1963 turmakoneen lentoperämiehenä.
Heikki Väisänen (mäkihyppääjä)
Heikki Väisänen (s. 7. tammikuuta 1943 Kajaani) on suomalainen mäkihyppääjä.
Väisänen sijoittui Grenoblen talviolympialaisissa 1968 normaalimäessä 45:nneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1967 sekä sijoittui pronssille normaalimäessä vuosina 1968 ja 1970 sekä joukkuemäessä vuonna 1970. Puijon kilpailun hän voitti vuonna 1967. Seuratasolla hän edusti Kainuun Hiihtoseuraa.
Risto Vuorinen
Risto Vuorinen (s. 17. huhtikuuta 1933 Lahti) on suomalainen mäkihyppääjä.
Vuorinen sijoittui Falunin MM-kilpailuissa 1954 mäkihypyssä 12:nneksi. SM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1954. Hän oli 10. tammikuuta 1954 Moskovan mäkikilpailussa kolmaskymmenestoinen. Seuratasolla hän edusti Lahden Hiihtoseuraa.
Vuorinen muutti myöhemmin Ruotsiin. Hänen vaimonsa Eini Vuorinen (o.s. Oksanen) voitti pujottelussa viisi Suomen-mestaruutta.
Royal Festival Hall
Royal Festival Hall on vuonna 1951 avattu 2 900-paikkainen konsertti- ja tanssisali Southbank Centressa Lontoossa. Muun muassa Lontoon filharmoninen orkesteri järjestää suurimman osan Lontoon-konserteistaan siellä.
Royal Festival Hallissa äänitettyjä livealbumeja ovat julkaisseet muun muassa Dizzy Gillespie, John McLaughlin, Glen Campbell, Neil Sedaka, Betty Carter ja Osibisa-yhtye.
Southbank Centressa järjestetään vuosittain Meltdown-festivaali. London South Bank Universityn opiskelijoiden valmistujaisjuhlat pidetään Royal Festival Hallissa kaksi kertaa vuodessa toukokuussa ja lokakuussa.
Lähimmät metroasemat Royal Festival Hallin ympäristössä ovat Waterloo ja Embankment.
Ildefonso Obama Obono
Ildefonso Obama Obono (s. 6. toukokuuta 1938) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1964. Hänet nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan piispaksi 15. lokakuuta 1982 ja vihittiin 6. tammikuuta 1983. 9. heinäkuuta 1991 hän sai nimityksen Malabon arkkipiispaksi.
Satuhäät (elokuva)
Satuhäät () on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Max Winklerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Uma Thurman, Michael Angarano ja Lee Pace sekä sivuosissa Rebecca Mader ja Reece Thompson.
"Satuhäät" sai ensi-iltansa 13. syyskuuta vuonna 2010 Kanadassa Toronton elokuvajuhlilla ja kotimaassaan 8. lokakuuta 2010 Hamptonsin elokuvajuhlilla. Teatterilevityksen ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 8. huhtikuuta vuonna 2011. NALA Films tuotti elokuvan.
Elokuva on julkaistu USA:ssa VOD:ille (Video On Demand) 4. maaliskuuta 2011 ja normaalille DVD:lle 21. kesäkuuta 2011. Suomessa elokuva julkaistiin vuoden 2012 aikana.
Kaksi ystävystä matkustaa viikonlopuksi ylelliselle rantatalolle. Marshall (Reece Thompson) uskoo, että matkan syy on setviä heidän ystävyyssuhteensa ongelmia, mutta Samilla (Michael Angarano) on aivan toiset suunnitelmat. Talon kun omistaa menestynyt elokuvaohjaaja, joka on sattumalta Samin ex-tyttöystävän (Uma Thurman) kanssa. Samilla on suunnitelma, miten voittaa tämä takaisin.
Rafael Viljamaa
Rafael Viljamaa (s. 15. maaliskuuta 1928 Loviisa) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja pesäpalloilija.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Viljamaa voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1947 ja 1949. Hän sijoittui Planicassa kolmanneksi vuonna 1949, ja seuraavana vuonna hän oli Oberstdorfissa toinen ja Salpausselällä kolmas. Hän voitti vielä tammikuussa 1951 Itävallan mäkihyppykilpailun. Hän lopetti mäkihyppyuransa jo 22-vuotiaana.
Viljamaa voitti pesäpallossa Suomen-mestaruuden Lahden Mailaveikkojen joukkueessa vuonna 1952.
Philip Naameh
Philip Naameh (s. 8. syyskuuta 1948) on ghanalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 16. joulukuuta 1977, ja hän sai helmikuussa 1995 nimityksen Damongon hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihittäessä 28. toukokuuta pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Francis Anani Kofi Lodonu ja Gregory E. Kpiebaya.
Helmikuussa 2009 Naameh sai nimityksen Tamalen arkkipiispaksi.
Oiva Valonen
Oiva Albert Valonen (27. syyskuuta 1911 Helsinki – 15. maaliskuuta 1990 Hyvinkää) oli suomalainen mäkihyppääjä ja yhdistetyn hiihtäjä.
Valonen sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 1938 mäkihypyssä 26:nneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden mäkihypyssä vuonna 1935 ja yhdistetyssä vuonna 1936 sekä saavutti SM-pronssia mäkihypyssä vuonna 1936. Ounasvaaralla hän voitti mäkihypyn vuonna 1935 ja Salpausselällä hän sijoittui yhdistetyssä kolmanneksi vuonna 1939. Seuratasolla hän edusti Lahden Hiihtoseuraa. Hänen veljensä Lauri Valonen saavutti yhdistetyssä MM-hopeaa vuonna 1935.
Juha Virtanen (täsmennyssivu)
Juha Virtanen on yleinen suomalainen nimi. Se sisältää Suomen kolmanneksi yleisimmän kutsumanimen (Juha) ja Suomen toiseksi yleisimmän sukunimen (Virtanen).
Blaenau Gwent
Blaenau Gwent County Borough () on yksi Walesin hallintoalueista. Se sijaitsee maan eteläosassa Cardiffin pohjoispuolella ja sen pääkaupunkina toimii Ebbw Vale. Hallintoalueella on arviolta 69 544 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 108,76 neliökilometriä.
Hallintoalueen rajanaapurit ovat idässä Monmouthshire ja Torfaen, lännessä Caerphilly ja pohjoisessa Powys. Alueen suurimpia kaupunkeja ovat Ebbw Valen lisäksi Abertillery, Brynmawr ja Tredegar.
Skoll
Skoll on yksi Saturnuksen pienistä ja epäsäännöllisistä kuista. Sen aiempi nimitys oli S/2006 S 8. Skollin löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan Kleyna 26. kesäkuuta 2006.
Pauli Ukkonen
Pauli Ukkonen (s. 5. kesäkuuta 1938 Kuopio) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Ukkonen voitti Puijon mäkikilpailun vuonna 1961 ja Ounasvaaran vuonna 1965. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1965 ja SM-pronssia vuonna 1964. Hän sijoittui Kaukolovassa toiseksi ja Sveitsin mäkiviikolla kolmanneksi vuonna 1965 sekä Salpausselällä neljänneksi ja Holmenkollenilla kuudenneksi vuonna 1961. Seuratasolla hän edusti Puijon Hiihtoseuraa.
Platinafasaani
Platinafasaani ("Chrysolophus amherstiae") on kotoisin Lounais-Kiinasta ja Myanmarista. Aikuinen on 100-120 cm pitkä. Koiraalla on mustan ja hopean värinen pää, naaraalla on ruskea höyhenpeite. Platinafasaani on läheistä sukua kultafasaanille. Platinafasaani elää tiheän aluskasvillisuuden seassa. Platinafasaanit syövät viljaa, lehtiä ja selkärangattomia.
Käärmeenyrtti
Käärmeenyrtti ("Turbina corymbosa") on köynnöskasvi, joka kasvaa luonnostaan Pohjois-Amerikan eteläosissa, Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikan keski- ja pohjoisosissa. Käärmeenyrtistä käytetään myös nahuatlinkielistä nimitystä "ololiuhqui" (vaihtoehtoiselta kirjoitusasultaan "ololiuqui"), joka on peräisin asteekeilta. Ololiuhqui ("pyöreä asia") tarkoittaa kuitenkin itse asiassa vain kasvin siemeniä. Itse kasvin nahuatlinkielinen nimi on "coaxihuitl" ("käärmekasvi"). Asteekit käyttivät aikoinaan käärmeenyrttiä uskonnollisissa seremonioissaan ja yhäkin tietyt muut eteläisen Meksikon syrjäisillä vuorilla elävät heimot käyttävät käärmeenyrttiä samoihin tarkoituksiin.
Monivuotisella käärmeenyrtillä on ohuet sydämenmuotoiset lehdet, jotka ovat väriltään vihreitä, kuten myös kasvin sileät ja suippomaiset varret. Käärmeenyrtin kukat ovat pitkiä ja valkoisia. Sen ruskeat ja pienet siemenet ovat pyöreitä ja muistuttavat korianterin siemeniä.
Käärmeenyrtin siemenissä on havaittu useita eri alkaloideja. Ergiinin pitoisuus on selvästi suurin, 0,0065%.
Käärmeenyrtin siemenillä on pitkä historia päihteenä etenkin Meksikon vuoristossa eläneiden heimojen keskuudessa. Francisco Hernandez kuvaili 1500-luvun loppupuolen kirjoituksissaan asteekkipappien syöneen kyseisiä siemeniä ollakseen kykeneviä vastaanottamaan yliluonnollisia viestejä ja kommunikoidakseen jumaliensa kanssa. Hernandezin mukaan papit näkivät näkyjä ja kokivat kauhistuttavia hallusinaatioita käärmeenyrtin siementen vaikutuksen alaisena. Asteekit käyttivät siemeniä myös maagisten voiteiden ainesosana.
Muinaisten kirjoitusten perusteella meksikolaisheimot käyttivät käärmeenyrtin siemeniä hyvin laajalti myös lääkinnällisiin tarkoituksiin, kuten ilmavaivojen ja sukupuolitautien hoitoon, kivun hillitsemiseen ja kasvainten poistoon. Siementen uskottiin sisältävän jumaluuden, joka oikein lepyteltynä saisi aikaan ihmeitä.
Kanadalainen psykiatri Osmond kokeili vuonna 1955 käärmeenyrtin siemeniä useita kertoja päihtymistarkoituksessa. 60-100 siemenen annokset aiheuttivat hänelle apatiaa ja voimattomuutta sekä kasvanutta visuaalista herkkyyttä. Neljän tunnin jälkeen seurasi pidemmän aikaa kestävä vaihe, jolloin hän koki rentouttavan tyytyväisyyden tunteen. Vuonna 1958 Kinross-Wright kuitenkin julkaisi tekemiään kokeita, joissa kahdeksasta miespuolisesta vapaaehtoisesta jokainen oli ottanut siemeniä enimmillään 125 kappaletta kokematta mitään todettavissa olevia vaikutuksia.
1950-luvulla myös CIA tutki MKULTRA-ohjelmansa 22. alahankkeessa käärmeenyrtin siementen vaikutuksia. Kokeissa selvisi, että siementen psykologiset vaikutukset vaihtelivat niiden alkuperämaan mukaan. Kuubalaisen lajikkeen siemenet olivat pieniä, eivätkä niiden vaikutukset olleet niin syviä kuin suurempien meksikolaisen lajikkeen siementen vaikutukset.
Ratsastus olympialaisissa
Ratsastus on ollut olympialaisisten ohjelmassa yhtäjaksoisesti vuoden 1912 kesäolympialaisista lähtien. Tätä ennen se oli olympialajina vuonna 1900 kesäolympialaisista. Olympialaisten ratsastuksessa kilpaillaan esteratsastuksessa, kenttäratsastuksessa ja kouluratsastuksessa. Olympialaisten ratsastusta hallinnoi Kansainvälinen ratsastusliitto FEI. Ratsastuksen menestynein maa olympialaisissa on Saksa.
Josh Hutcherson
Joshua Ryan ”Josh” Hutcherson (s. 12. lokakuuta 1992 Union, Kentucky) on yhdysvaltalainen elokuva- ja televisionäyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen jo lapsena esittämällä useita pieniä elokuva- ja televisiorooleja. Hutcherson on näytellyt pääosat elokuvissa "Matka maan keskipisteeseen" (2008) ja "Silta salaiseen maahan" (2007). Hänellä on rooli vuonna 2012 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "".
Hutchersonin todellisena läpimurtona voidaan pitää Peeta Mellarkin roolia "Nälkäpeli"-elokuvasarjassa. Sarjan ensimmäinen osa, "Nälkäpeli", oli yksi vuoden 2012 odotetuimmista elokuvista ja sai maailmanensi-iltansa 23. maaliskuuta 2012. Sen jatko-osia ovat "Vihan liekit" (2013), "Matkijanärhi, osa 1" (2014) ja "Matkijanärhi, osa 2" (2015).
Hutcherson on uransa alusta saakka voittanut muun muassa useita Young Artist- ja Teen Choice -palkintoja sekä saanut lukuisia ehdokkuuksia.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1980
Vuoden 1980 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 25. heinäkuuta – 1. elokuuta 1980 Trade Unions Equestrian Centre, Moskovassa, Neuvostoliitossa lukuun ottamatta esteratsastuksen yksilökilpailua, joka järjestettiin Lužnikissa. Tämä oli 16. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 68 osanottajaa 11 eri maasta. Osanottajista miehiä oli 59 ja naisia yhdeksän. Tapahtumia oli kuusi.
Christopher Wegelius osallistui esteratsastukseen hevosella Monday Morning, toistaiseksi viimeisimpänä suomalaisena esteratsastajana. Ratsukko sijoittui sijalle 12.
Michael J. Cleary
Michael J. Cleary C.S.Sp. (s. 1. syyskuuta 1925) on irlantilaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1952. Piispaksi hänet vihittiin 24. maaliskuuta 1981 Johannes Dyban toimiessa pääkonsekraattorina sekä Joseph Gandan ja Michael Joseph Maloneyn avustaessa.
Cleary toimi Banjulin hiippakunnan piispana Gambiassa 25 vuoden ajan. Hänet nimitettiin tehtäväänsä 24. tammikuuta 1981, ja hän jäi eläkkeelle 25. helmikuuta 2006.
Luettelo Suomen maajoukkueessa A-maaotteluita pelanneista koripalloilijoista
Tämä on luettelo Suomen maajoukkueessa pelanneista koripalloilijoista. Luettelo sisältää kaikki miesten ja naisten A-maaotteluita pelanneet pelaajat Koripalloliiton tilastojen mukaisesti.
"Päivitetty 3.7.2018."
"Päivitetty 22.7.2015."
Ratsastus kesäolympialaisissa 1984
Vuoden 1984 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 29. heinäkuuta – 10. elokuuta 1984 Santa Anita Parkissa, Arcadiassa, Kaliforniassa. Tämä oli 17. kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 157 osanottajaa 30 eri maasta. Osanottajista miehiä oli 110 ja naisia 47. Tapahtumia oli kuusi.
Robert Patrick Ellison
Robert Patrick Ellison C.S.Sp. (s. 12. helmikuuta 1942 Dublin, Irlanti) on roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksen 6. heinäkuuta 1969. Piispaksi hänet vihittiin 14. toukokuuta 2006 Michael J. Clearyn toimiessa pääkonsekraattorina sekä Pierre Sagnan ja George Biguzzin avustaessa. Ellison oli saanut 25. helmikuuta nimityksen Banjulin hiippakunnan piispaksi, jona hän on Michael J. Clearyn seuraaja.
Lewis Zeigler
Lewis Ziegler (s. 4. tammikuuta 1944) on liberialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 22. joulukuuta 1974. Hänet nimitettiin Gbarngan hiippakunnan piispaksi 30. toukokuuta 2002 ja vihittiin piispaksi saman vuoden marraskuun 9. päivänä. Pääkonsekraattorina toimi Michael Kpakala Francis, jota avustivat Joseph Henry Ganda ja Boniface Nyema Dalieh.
11. heinäkuuta 2009 Zeigler sai nimityksen Monrovian arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi. Hänestä tuli arkkipiispa, kun Michael Kpakala Francis jäi eläkkeelle 12. helmikuuta 2011.
Joseph Ganda
Joseph Henry Ganda (s. 7. maaliskuuta 1932) on sierraleonelainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 9. huhtikuuta 1961, ja hänet nimitettiin Keneman hiippakunnan piispaksi 11. marraskuuta 1970. Piispaksi vihittäessä 21. helmikuuta 1971 pääkonsekraattorina toimi Francis Carroll, jota avustivat Thomas Joseph Brosnahan ja John Kodwo Amissah.
4. syyskuuta 1980 Ganda sai nimityksen Freetownin ja Bon arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 22. maaliskuuta 2007.
Abdulraheem Jumaa
Abdulraheem Jumaa (s. 23. toukokuuta 1979) on arabiemiirikuntalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänen nykyinen seuransa on Arabiemiirikuntien korkeimmalla sarjatasolla Football Leaguessa pelaava Al-Wahda FC. Jumaa tunnetaan parhaiten syöttö- ja pallonkäsittelytaidoistaan, ja sen vuoksi häntä pidetäänkin yhtenä sekä seurajoukkueensa että Arabiemiirikuntien maajoukkueen tärkeimmistä pelaajista. Vuonna 2007 Jumaa auttoi maajoukkueen ensimmäiseen Gulf Cupin mestaruuteensa.
Jumaa on maajoukkuetasolla tehnyt 13 maalia 116 ottelussa. Näistä otteluista 27 on pelattu useissa maailmanmestaruuskilpailujen karsinnoissa.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1988
Vuoden 1988 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 19. syyskuuta – 2. lokakuuta Söulin olympiastadionilla, Söulissa, Etelä-Koreassa. Tämä oli 18. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 182 osanottajaa 32 eri maasta. Osanottajista miehiä oli 128 ja naisia 54. Tapahtumia oli kuusi.
Voli
Voli (oikealta nimeltään Jani Tuohimaa, s. 23. tammikuuta 1984 Helsinki) on suomalainen rap-artisti. Hänen ensimmäinen julkaisunsa oli Heikki Kuulan kanssa vuonna 2004 julkaistu "Hoodipihvii". Vuonna 2006 hän julkaisi Heikki Kuulan kanssa "Wordcup" -albumin. Voli on tullut tunnetuksi myös Teflon Brothers -yhtyeestä, johon kuuluvat myös Pyhimys, Heikki Kuula. Hän on julkaissut yhtyeen kanssa neljä albumia "T" (2009), "©" (2010) "Valkoisten dyynien ratsastajat" (2013) ja "Circus" (2017) sekä yhden ilmaismixtapen "Iso hätä" (2010).