North American F-100 Super Sabre
North American F-100 Super Sabre (lempinimi: "Hun" eli "Hunni") on yhdysvaltalainen, North American Aviationin kehittämä hävittäjäpommittaja, joka syntyi jatkokehittelyn tuloksena NA F-86 Sabresta. Käyttöön otto tapahtui syyskuussa 1954. Kokeilukone YF-100A saavutti uuden nopeusennätyksen: 1 215,3 km/h, jonka teki F.K. "Pete" Everest. Koneesta kehiteltiin aiempaa pidempi, kookkaampi ja virtaviivaisempi. Siipien nuolikulma on 45 astetta. Voimalaite oli edellistä tehokkaampi, lisäksi siinä oli jälkipoltto.
Kuten F-86 Sabre, oli F-100 Super Sabre kykenevä kuljettamaan taktisia eli keveitä ydinpommeja. Kone oli edeltäjäänsä n. 300 km/h nopeampi, sen D-muunnoksen huippunopeus oli 1 390km/h (Mach 1.17). C-versio kykeni 1 485 km/t huippunopeuteen, eli 1,3 Machiin. Se olikin ensimmäinen vaakalennossa äänen nopeuden ylittävä amerikkalaisvalmisteinen sotilaskone.
Konetyyppi aloitti niin kutsutun Century Series-hävittäjien eli "satalukuisten sarjan", joiden mallinro ylitti 100:n ja kykeni operoimaan vielä 15 200 m:ssä ja sen toimintamatka oli 3 210 km. F-100:aa käytettiin myös Vietnamin sodassa, ja se osallistui useisiinkin aseellisiin yhteenottoihin monella mantereella. Malli F-100 oli alun perin tarkoitettu ilmaherruushävittäjäksi, mutta se toimi muissa rooleissa kohtalaisella menestyksellä, kuten rynnäkkökoneena. Kone toimi Vietnamin sodassa, missä sen pääasiallisin vastustaja oli ilmassa MiG-17. Tyypin käyttö oli laajaa, ylittäen P-51 Mustangin lentotuntimäärät Toisessa maailmansodassa ja se kokikin useita kymmeniä menetettyjä yksilöitä sotavuotta kohden: kaikkiaan 242 konetta menetettiin Vietnamissa, joista osa tuhottiin maasotatoimien aikana. Erityisesti Wild Weasel -ilmatoimintataktiikka ja taistelutoimissa kohdattu ilmatorjuntatuli vaati suuria tappioita vuosien 1964 - 1971 välissä.
Lopullinen käyttöönotto tapahtui vuonna 1956, sillä A-version koneet jouduttiin vetämään pois ja korjaamaan niissä ilmenneiden vakavien rakenteellisten vikojen vuoksi. Koneen ensilento tapahtui 1953, jonka jälkeen F-100A teki nopeuslennon maailmanennätyksen vielä saman vuoden aikana: 1 275 km/h eli 755 mph. Voimanlähteenä toimi Pratt & Whitney J57 -suihkumoottori, joka antoi tehoa 16 000 naulaa/lb. D-tyypin tuotantomäärä oli 1 274 kappaletta. Etualalla on koko nokan laajuinen, ovaalinmuotoinen ilmanottoaukko (air intake), joka tekee koneesta varsin uniikin. F-100 oli huomattavasti F-86:ta kookkaampi, lisäksi on huomattava myös "pyöreänokkainen" F-86D "Sabre Dog".
Konetyyppi kärsi lukuisasti menetyksistä onnettomuuksissa. Nämä johtivat osaltaan uudelleen modifiointiin, koska kone todettiin epävakaaksi. Koneen siipipinta-alaa lisättiin, sekä korkeusvakainta pidennettiin. Myös voimalaitteeseen liittyviä ongelmia oli ilmaantunut. Arviolta 25% eli joka neljäs kone menetettiin lento-onnettomuuksissa. Tämän hävittäjäkoneen päätyyppejä olivat C sekä D, ja viimeisin versio oli F. Siipiprofiilina edelleen nuolimuotoinen alataso. Voidaan olettaa konetyyppiin liittyvien suuntavakauden ongelmien liittyneen siihen, että siivet ja korkeusvakaajat olivat lähes samassa tasossa. Omalle aikakaudelleen, hieman harvinaislaatuisesti olivat korkeusperäsimet alhaalla rungon takana.
Super Sabret palvelivat aina vuoteen 1979 saakka ANG:ssa (Air National Guard) eli Yhdysvaltain lentävässä kansalliskaartissa. Myös Euroopan maat käyttivät suhteellisen laajalti Super Sabrea, se palveli mm. Tanskan ilmavoimien lentävänä kalustona. Turkki oli konetyypin viimeinen käyttäjämaa, se päästi omat Super Sabrensa eläkkeelle vasta v. 1982. Vastaava verrattava laivaston konetyyppi saattaisi olla "LTV A-7 Corsair II", jota Kreikka käyttää vielä edelleen. Koneiden suoritusarvot lienevät vertailukelpoisia, vaikka Corsair II onkin etupäässä rynnäköintiin sekä pommituksiin suunniteltu konetyyppi. F-100 Super Sabren maksimi pommilasti oli 3 190 kg, mikä oli jokseenkin puolet F-105 Thunderchiefin, sekä A-7 Corsair II:n vastaavasta kuljetuskyvystä. Suunniteltu seuraaja North American F-107 "Ultra Sabre" ei koskaan toteutunut: koneita valmistui 3 kpl vuonna 1956 - mutta kehitysohjelma peruutettiin jo vuonna 1957.
Muita konetyypin käyttäjämaita olivat olleet Taiwan, Tanska, Saksa, Ranska, Englanti sekä Turkki.