hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sotades
Sotades () voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Aito Keravuori
Aito Keravuori (14. toukokuuta 1910 Kajaani – 4. elokuuta 1998 Maine, Yhdysvallat) oli suomalainen upseeri, joka joutui pakenemaan maasta asekätkentäjutun yhteydessä ja loi sitten uuden uran Yhdysvaltain armeijassa.
Kajaanista kotosin ollut Keravuori pääsi ylioppilaaksi 1931. Suoritettuaan Reserviupseerikoulun ja kadettikoulun hän vannoi upseerinvalan 1934. Hän palveli aluksi Sallan rajakomppanissa ja toimi myös Akateemisen Karjala-Seuran sotilaskouluttajana.
Keravuori haavoittui talvisodassa Kuolajärvellä, ja jatkosodan aikana hän toimi pataljoonankomentajana muun muassa 1944 Kuuterselän taistelussa. Syksyllä 1944 majuri Keravuori oli mukana everstiluutnantti Usko Sakari Haahden ja eversti Valo Nihtilän johtamassa aseidenkätkentähankkeessa. Hän vastasi aseidenkätkennästä Oulun seudulla toimien Oulun sotilaspiirin 2. ye-upseerina. Oulun seudulla asekätkennässä mukana ollut korpraali Kumpulainen jäi kiinni huhtikuussa 1945 yrittäessään myydä Oulun torilla eräästä kätköstä anastamiaan elintarvikkeita. Hän kertoi edellisenä syksynä tapahtuneesta aseidenkätkennästä Valpolle ja Keravuori sai esimiehiltään käskyn paeta Ruotsiin. Keravuori siirtyi Ruotsiin 12. toukokuuta 1945 kalastajaveneellä. Tässä vaiheessa uskottiin vielä, että Keravuoren poistumisen avulla jutun paljastuminen saataisiin rajattua vain Oulun alueelle. Niin ei kuitenkaan käynyt.
Ruotsi karkotti 1946 maassa oleskelleet aseidenkätkentäjuttuun sekaantuneet suomalaiset Marttisen miehet ja Keravuori siirtyi tällöin Yhdysvaltoihin. Vuonna 1947 17 Marttisen miestä värvättiin Yhdysvaltain armeijaan, jossa he joutuivat aloittamaan palvelun alokkaina. He ylenivät kuitenkin nopeasti ja Keravuorestakin tuli majuri jo 1951. Suomalaiset toimivat etenkin talvi- ja sissisodankäynnin asiantuntijoina.
Keravuori siirtyi vuonna 1954 armeijan erikoisjoukkojen, niin sanottujen vihreiden barettien riveihin. Hän palveli 1957–1968 kouluttajana Bad Tölzissä Länsi-Saksassa, Laosissa ja Vietnamissa. Keravuori auttoi muun muassa Lauri Törniä pääsemään erikoisjoukkojen palvelukseen. Keravuori jäi eläkkeelle armeijasta 1968 everstin arvoisena. Suomessa Keravuori kävi ensimmäisen kerran pakonsa jälkeen vasta 1960.
Aito Keravuori on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle Washingtonissa. Myös hänen poikansa Aito J. Keravuori on haudattu sinne.
Waldalenus
Waldalenus tai Wandalenus oli Burgundin kuningaskunnan herttua ja vuodesta 581 Austrasian major domus eli käskynhaltija. Hän toimi Metzissä major domuksen virassa ja sijaishallitsijana kun kuningas Kildebert II oli vielä alaikäinen.
C-luokka (hävittäjä)
C-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka. Alusluokka muistuttaa hieman suurennettuja B-luokan hävittäjiä. Alukset siirrettiin 1937 Kanadan laivastolle, joka liitti alukset River-luokkaan.
Portsmouthissa rakennettujen alusten moottorit toimitti Hawthorn Leslie and Company ja alusten valmistumisviive johtui telakoiden kokemattomuudesta tämän kaltaisten alusten valmistamisessa.
Alusten pääaseistuksena olivat neljä 4,7 tuuman 45 kaliiperin QF Mk IX -tykkiä, joiden asennus mahdollisti 30 korkeuskulman. Apuaseina oli yksi kolmen tuuman ja kaksi kahden naulan ilmatorjuntatykkiä sekä puolen tuuman konekivääri. Aluksilla oli kahdeksan 21 tuuman torpedoputkea Mk IX -torpedoiden laukaisemiseksi.
Luokan alusten lukumäärää laskettiin työväenpuolueen hallituksessa ollessa säästäessä puolustusmenoista. Eräänä syynä siirtoon oli luokan alusten pieni määrä, mikä ei istunut kuninkaallisen laivaston järjestelmään muodostaa luokasta hävittäjälaivueita.
C-luokan laivueenjohtajana oli "HMS Kempenfelt", joka laskettiin vesille 29. lokakuuta 1931 J. Samuel Whiten telakalta Cowesissa. Aluksen aseistus oli vastaava kuin luokan muilla aluksilla, mutta uppouma oli hieman suurempi. Alukselle oli asennettu Yarrow-kattilat, joiden avulla se saavutti koeajoissa 36,39 solmun nopeuden.
"Kempenfelt" siirrettiin 18. lokakuuta 1939 Kanadan laivastolle, joka nimesi sen "HMCS Assiniboineksi".
Asia on ananas
Asia on ananas on Alwari Tuohitorven albumi vuodelta 1975.
Mika Lehtinen (ohjaaja)
Mika Lehtinen valmistui teatteriohjaajajaksi (TeM) Teatterikorkeakoulusta ohjaajantyön laitokselta vuonna 1995.
Hän on työskennellyt Tampereen Työväen Teatterin teknisenä päällikkönä vuodesta 2015 lähtien.
Aiemmin hän toimi Tampereen yliopiston Tutkivan teatterityön keskuksen johtajana 2007-2015. Keskus aloitti toimintansa vuonna 2007. Mika Lehtinen on työskennellyt teatterityön lehtorina Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksella 2002-2007 sekä lasten- ja nuortenteatteri Ahaa Teatterin taiteellisena vastaavana 2000-2003.
Vuonna 2004 Mika Lehtinen ohjasi tv-draaman Arvon veli Yle Draamalle. Käsikirjoitus on Kati Kaartisen, pääosissa ovat Minna Suuronen, Timo Tuominen ja Hannu-Pekka Björkman. Arvon veli sai Venla-gaalassa 2004 kolme Venlaa: paras draamakäsikirjoitus (Kati Kaartinen), paras naisnäyttelijä (Minna Suuronen) ja paras miesnäyttelijä (Hannu-Pekka Björkman). Vuonna 2005 Arvon veli palkittiin Tampereen kansainvälisillä filmifestivaaleilla 2005 yleisöpalkinnolla ja Koura-palkinnolla, joka myönnetään parhaille Yleisradion ja MTV3:n kanavilla lähetetyille kotimaisille televisio-ohjelmille (KOURA on koulutusrahasto, jonka jäseniä ovat: Suomen Journalistiliitto, Suomen Muusikkojen Liitto, Suomen Näyttelijäliitto, Suomen Lavastustaiteilijain Liitto, Yleisradio ja MTV). Arvon Veli on esitetty myös useilla ulkomaisilla tv-kanavilla sekä festivaaleilla.
Mika Lehtinen on työskennellyt myös kouluttajana useilla eri koulutusjaksoilla YLEllä.
Mika Lehtinen on ohjannut lyhytelokuvan Numero- elämää mitta-asteikolla 0-10 (Ses ja Avek 100v suomalaista lyhytelokuvaa kilpailun rahoituksella) ja työskennellyt Jarmo Lampelan apulaisohjaajana mm. Lashelmi Filmi Oy:n useilla Jussi-palkinnoilla palkituissa elokuvissa "Joki" ja "Sairaan kaunis maailma".
Hänen ohjaustöitään on nähty teattereissa mm. Oulussa, Lappeenrannassa ja Tampereella.
Vuonna 2008 Ihana meri -monologiesitys (Kira Poutasen kirjan pohjalta) voitti Pieksämäen monologimaratonin (sovitus työryhmän kanssa, ohjaus). Työryhmän muut jäsenet olivat Teemu Määttänen (videosuunnittelu), Henna Tanskanen (sovitus työryhmän kanssa, näyttelijä) ja Antti Mäkelä (äänisuunnittelu).
Sotades Maroneialainen
Sotades Maroneialainen (; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, jota pidetään yhtenä ensimmäisistä palindromien kirjoittajista.
Sotades syntyi Maroneiassa Kreetalla. Hän eli Aleksandriassa Ptolemaios II Filadelfoksen aikana (285-246 eaa.). Eräs hänen runoistaan arvosteli sitä, että Ptolemaios oli nainut oman sisarensa Arsinoën. Tämän vuoksi hänet vangittiin. Hän onnistui pakenemaan Kaunoksen saarelle, mutta Ptolemaioksen upseereihin kuulunut Patroklos sai hänet kiinni. Sotades surmattiin ja heitettiin mereen.
Sotades kirjoitti joonian murteella satiirisia runoja, joista käytettiin nimitystä "flyakes" tai "kinaidoi". Hän käytti omaa runomittaansa, joka on nimetty hänen mukaansa "sotadiseksi" runomitaksi. Siinä runosäe oli etu- ja takaperin sama. Siksi säkeitä on pidetty varhaisimpina tunnettuina palindromeina, ja Sotadesta muodon kehittäjänä.
Sotadeelta on säilynyt vain muutama aitoja katkelmia. Hänen runojensa nimiä olivat muun muassa "Adonis", "Amazon", "Ilias" ja "Priepos". Stobaioksen kautta säilyneitä katkelmia pidetään yleisesti epäperäisinä. Ennius käänsi eräitä sotadisen tyylin mukaisia runoja latinaksi ja sisälsi ne osaksi satiireitaan sisältänyttä kirjaa nimellä ”Sola”.
Kloorietikkahappo
Kloorietikkahappo eli kloorietaanihappo (CHClO) on etaanihapon monokloorijohdannainen. Kloorietikkahappoa käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Huoneenlämpötilassa kloorietikkahappo on kiteistä kellertävää ainetta. Yhdiste esiintyy neljänä eri kidemuotona α-, β-, γ- ja δ-kloorietikkahappokiteinä. Näistä α-kiteiden sulamislämpötila on korkein ja δ-kiteiden matalin. Aine on keskivahva happo ja liuottaa monia epäjaloja metalleja ja myös hopeaa ja kuparia. Yhdiste reagoi hyvin helposti emäksisten aineiden kanssa. Kloorietikkahappo on tavallista etikkahappoa vahvempi, koska klooriatomi vetää puoleensa elektroneja ja tekee karboksyyliryhmästä happamamman.
Kloorietikkahappoa valmistetaan teollisesti kolmella eri tavalla. Yhdistettä valmistetaan klooraamalla etikkahappoa. Katalyyttinä käytetään jodia, rikkiä tai punaista fosforia. Kloorauksen tuotteina syntyy lisäksi dikloorietikkahappoa, trikloorietikkahappoa ja suolahappoa. Reaktion saanto on noin 92%.
Kloorietikkahappoa valmistetaan myös trikloorietyleenin hydrolyysillä käyttäen katalyyttinä rikkihappoa ja etanolia hapettamalla typpihapolla kloorin läsnä ollessa.
Kloorietikkahappoa käytetään herbisidinä, desinfiointiaineena ja bakteerien kasvua hillitsevänä aineena. Sekä puhdistusaineiden ja lääkkeiden valmistamisessa.
Kloorietikkahappoa käytetään useiden eri orgaanisten kemikaalien valmistuksessa. Kloorietikkahappoa käytetään muun muassa karboksimetyyliselluloosan, etyyliklooriasetaatin, glysiinin, kofeiinin, sarkosiinin, merkaptoetikkahapon, herbisidien kuten alakloorin, asetokloorin ja butakloorin sekä indigoväriaineen valmistuksessa.
Kloorietikkahappo on myrkyllistä. Aineen joutumisesta hengitykseen aiheutuu yskää, hengityksen vaikeutumista, kouristuksia ja jopa tajuttomuus. Nieltynä aine aiheuttaa huonovaointisuutta ja jopa tajuttomuuden. Aine syövyttää voimakkaasti ihoa. Iholle kaatunut tai nielty kloorietikkahappo voi aiheuttaa jopa kuoleman. Aine on myös erittäin haitallista vesistöissä.
Alwari Tuohitorvi (vuoden 2000 albumi)
Alwari Tuoritorvi on saman nimisen rockyhtyeen livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Poptori.
Kappaleet 1 ja 2 äänitettiin Tampereen Tullikamarilla 8. lokakuuta 1999. Muut kappaleet äänitettiin YLEn Liisankadun Pop-Studio -ohjelmassa 13. maaliskuuta 1974.
Juha Kirvesmies
Juha Olavi Kirvesmies (s. 30. heinäkuuta 1962 Loppi) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Pielaveden Sampoa.
Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Kirvesmies voitti viestikultaa ja sijoittui lyhyellä matkalla 11:nneksi. Hannu Koponen aloitti viestin, Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Mikko Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Kirvesmies on voittanut viestikultaa 1985 ja hopeaa 1989. Suomen-mestaruuskilpailuista hän on voittanut kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Hidden &amp; Dangerous
Hidden & Dangerous on Illusion Softworksin kehittämä ja Take-Two Interactiven vuonna 1999 julkaisema taktinen ammuntapeli. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, Sega Dreamcastille ja PlayStationille.
Peli sijoittuu toiseen maailmansotaan. Pelattavana on Special Air Servicen sotilaita jotka suorittavat tehtäviä eri puolella Eurooppaa.
Pelissä suoritetaan tehtäviä Italiassa, Jugoslaviassa, Saksassa, Norjassa, Pohjanmerellä ja Tšekkoslovakiassa. Myöhemmin julkaistussa lisäosassa on tehtäviä Puolassa, Belgiassa ja sodanjälkeisessä Kreikassa.
Vuonna 2003 pelistä julkaistiin jatko-osa "Hidden & Dangerous 2". Jatko-osan julkaisun yhteydessä "Hidden & Dangerous : Deluxe" annettiin ilmaiseksi ladattavaksi.
Pelillä on 74/100 pistettä Metacritic-kerääjäsivustolla.
Hoosianna (virsi)
Hoosianna on Georg Joseph Voglerin vuonna 1795 säveltämä alkujaan kuorolle tarkoitettu laulu, jonka sanat ovat peräisin Matteuksen evankeliumin jakeesta 21:8. Sävelmä on tullut erittäin tunnetuksi Suomessa ja Ruotsissa, jota paitsi se esiintyy nykyisin myös Norjan virsikirjassa. Sävelmä oli rytmisesti alkujaan marssi, ja sen ensiesitys tapahtui Tukholmassa vuonna 1795.
Hoosiannan ensiesitys on tapahtunut vuonna 1795 Tukholman toukokuun 3. päivä pidetyssä Hovikapellin, oopperaorkesterin leskikassan hyväntekeväisyyskonsertissa. Aluksi teoksen nimi oli ”Marche”, marssi ja esitysnopeus larghetto. Seuraavana vuonna se liitettiin osaksi kärsimysajan musiikkia ”Flera händelser, utdrgne ur vår Herres och Frälsares lidandes Historia” nimellä ”Chorus af Isarels barn” jolloin se esitettiin Sta Claran kirkossa palmusunnuntaina 20. maaliskuuta.
Uppsalan tuomiokirkon urkuri J. A. Josephson oli musiikkilehdessään Zion 1867 julkaissut Voglerin "Hoosianna"-hymnin, siitä tuli Ruotsissa vähitellen yksi kirkkokuorojen suosituimmista numeroista. Suomessa Hoosianna-hymni esitettiin todennäköisesti ensimmäisen kerran Turussa vuonna 1797. Suomenkielisenä sen julkaisi ensimmäisenä Jyväskylän seminaarin musiikinopettaja Erik August Hagfors vuonna 1871 toimittamassaan kokoelmassa "Suomalainen lauluseppele". Richard Faltin sävelsi hymniin juhlavan alkusoiton 1800-luvun lopulla. Hoosianna-hymniä on 1800-luvulta lähtien laulettu kirkoissa ensimmäisen adventtisunnuntain jumalanpalveluksessa, alkujaan kuorolauluna. Ennen vanhaan kirkkoihin tultiin vain kuuntelemaan Hoosiannaa, ja kirkkokuorolaisille sen laulaminen oli vuoden kohokohta. 1900-luvun jälkipuoliskolla yleistyi tapa, että seurakunta yhtyy tähän riemulauluun.. Sitä on yleisesti laulettu myös Suomen kouluissa mainittua sunnuntaita edeltävän perjantain (1970-luvun alkuun saakka lauantain) aamunavauksessa. Vuodesta 1986 lähtien se on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virtenä numero 1.
Light Me
Light Me on Alwari T:n albumi vuodelta 1976.
Targa 96
Targa 96 on Suomessa valmistettu lujitemuovinen purjevene, jonka on suunnitellut Hans Groop. Veneen tunnusomaisina piirteinä on kuomulla peitettävissä oleva keskiohjaamo sekä kiinteä tuulilasi sekä lujitemuovinen sisärunko.
Silver Ball
Silver Ball on Alwari T:n neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1978 levymerkillä EMI.
Deira (fiktio)
Deira on valtio David Eddingsin romaanisarjoissa Eleniumin taru ja Tamulin taru.
Deira on vauras valtio, jota hallitsee iäkäs kuningas Obler. Eräs hänen tyttäristään oli Elenian kuningas Aldreasin puoliso ja myöhemmän kuningatar Ehlanan äiti, joka tosin menehtyi synnytysvaivoihinsa.
Deiralaiset ovat erikoistuneet metallityöhön, joten siellä valmistetaan parhaat jos kohta myös ulkoisesti loistokkaimmat haarniskat ja sotavarusteet.
Deirassa toimii myös Alcionen ritarikunta, yksi neljästä sotilaallisesta veljeskunnasta. Tarinankuljetuksen kannalta olennaisessa osassa esiintyy veljeskunnan ritari Tynian, hilpeä mies ja mahtava soturi.
Scottish Borders
Scottish Borders (, ) on yksi Skotlannin 32:sta hallintoalueesta ("council area"). Sen rajanaapureita ovat Dumfries ja Galloway, Etelä-Lanarkshire, Itä-Lothian ja Midlothian Skotlannissa sekä Northumberland Englannin puolella. Sen keskustaajama on Newtown St Boswells.
Hallintoalueella on arviolta 114 030 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 4 732 neliökilometriä. Se kattaa historialliset Berwickshiren, Peeblesshiren, Roxburghshiren ja Selkirkshiren kreivikunnat sekä osia Midlothianin kreivikunnasta. Scottish Bordersista tuli hallintoalue 1975 nimellä Borders, ja se oli silloin jakautunut neljään piirikuntaan. Nimenvaihdos ja piirikuntien yhdistäminen tapahtui vuoden 1996 hallintouudistuksen myötä.
Mikko Kosonen (hiihtosuunnistaja)
Mikko Juhani Kosonen (s. 16. joulukuuta 1960 Savonlinna) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Juvan Urheilijoita.
Batakin MM-kilpailuissa 1986 Kosonen voitti pronssia viestistä ja sijoittui henkilökohtaisella matkalla kuudenneksi. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Hannu Koponen, Veli-Matti Pellinen ja Anssi Juutilainen. Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Kosonen voitti viestikultaa ja sijoittui normaalimatkalla kahdeksanneksi. Hannu Koponen aloitti viestin, Juha Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Kosonen on voittanut yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Kosonen lopetti hiihtosuunnistusuransa hiljalleen mentyään naimisiin vuonna 1991. Hänellä on yksi vuonna 1994 syntynyt tyttö.
Malakka
Malakka () on malesialainen kaupunki ja Malakan osavaltion pääkaupunki. Kaupungissa on 503 000 asukasta. Kaupunki sijaitsee Malakansalmen rannikolla. Malakka kuuluu yhdessä George Townin kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Malakan kuningaskunta ja Malakan kaupunki perustettiin joko 1300-luvun lopussa tai 1400-luvun alussa. Pienestä kalastajakylästä kasvoi nopeasti merkittävä kaupunki. Islaminusko tuli myös alueelle pian tämän jälkeen ja Malakasta tuli sulttaanikunta. Samalla Malakan kaupunki nousi islamilaisuuden keskus.
Portugalilaiset valloittivat Malakan 1511. He rakensivat kaupunkiin useita julkisia rakennuksia, mutta tuhosivat myös monia islamilaisia rakennuksia. Muutkin eurooppalaiset kiinnostuivat alueesta, kun Malakansalmen merkitys kasvoi. Hollantilaiset kaappasivat Malakan portugalilaisilta 1641. Malakka kohosi hollantilaishallinnassa jälleen niemimaan keskukseksi.
Napoleonin sotien aikana Malakka päätyi brittiläisten käsiin. Britit olivat perustaneet vuonna 1786 George Townin, joka kilpaili Malakan kanssa niemimaan hallinnasta. Ranska oli vallannut Euroopassa Alankomaat, joten brittiläiset valtasivat Malakan, ettei se päätyisi Ranskalle. Malakka palautettiin Alankomaille Wienin kongressissa, mutta se palautui briteille myöhemmin vaihdossa Sumatralla sijaitsevaan Bengkuluun.
Malesian ensimmäinen pääministeri Tunku Abdul Rahman julisti maan itsenäiseksi Malakassa 20. helmikuuta 1956.
Malakan arkkitehtuurin on saanut vaikutteita sekä Euroopasta että Aasiasta. Portugalilaiset, hollantilaiset ja englantilaiset ovat jättäneet kaikki jälkensä Malakan kaupunkikuvaan. Tyypillisen kadun varressa on kapeita, yleensä kaksikerroksisia, kauppa- tai asuinrakennuksia sekä eri uskontojen rakennelmia.
Merkittäviä nähtävyyksiä Malakassa ovat mm. portugalilaisten rakentaman A Famosan linnoituksen jäänteet. Hollantilaisten vallattua kaupungin linnoituksesta jäi jäljelle vain portti. Stadthuys oli hollantilaisten rakennuttama kuvernöörinrakennus. Nykyään se toimii museona.
Malakassa on monia historiallisia kirkkorakennuksia. Pyhän Paavalin kirkko oli portugalilaisten katolisten rakennuttama, mutta myöhemmin se muutettiin hollantilaisten ylimysten hautapaikaksi. Francisco Xavier haudattiin kirkkoon väliaikaisesti, kunnes hänen ruumiinsa siirrettiin myöhemmin Goaan, Intiaan. Pyhän Pietarin kirkko rakennettiin 1710 ja Pyhän Francisco Xavierin kirkko 1849. Kampung Klingin moskeija, 1600-luvulta, on Malesian vanhimpia. Bukit China on suurimpia kiinalaisia hautausmaita Kiinan ulkopuolella. Se rakennettiin Malakan sulttaanikunnan huippuvuosina, kun Kiina lahjoitti sulttaanille prinsessa Hang Li Pon. Chen Hoon Teng rakennettiin 1645, ja se on Malesian vanhin buddhalainen temppeli.
Kopo
Kopo ("erdélyi kopó") eli "transilvanianajokoira" on unkarilainen koirarotu. Se on melko harvinainen, mutta Suomeen tuotiin 1980-1990-lukujen aikana kolme yksilöä ja niitä on viety jonkin verran myös Yhdysvaltoihin.
Kopo on keskikokoinen, lyhytkarvainen ajokoira. Rakenteeltaan se on atleettinen ja virtaviivainen. Sillä on ovaalinmuotoiset tummat silmät ja riippuvat korvat. Häntä on sapelimainen ja joko hieman ylöspäin kaartuva tai riippuva. Sallitut värit ovat musta ruskein merkein ja ruskea tan-merkein. Rodusta on kaksi eri kokomuunnosta, yleisempi pitkäraajainen ja harvinaisempi lyhytraajainen.
Rotu on rakastava, tottelevainen, utelias, sopeutuvainen ja älykäs, ja sillä on erittäin hyvä suuntavaisto. Se on perheeseensä kiintyvä ja lempeä, mutta kuitenkin myös suojeleva, minkä vuoksi siitä saa hyvän vahtikoiran. Tarkkavaistoisena se ymmärtää milloin on kyse oikeasta vaarasta ja toimii tilanteen mukaisesti. Pihallinen asunto on kopolle paras ratkaisu, mutta se sopeutuu myös kerrostaloon kunhan sillä on mahdollisuus päästä myös tarpeeksi usein ulos purkamaan energiaansa. Korkean riistavietin vuoksi se tulisi pitää aitaamattomalla alueella aina kytkettynä.
Kopo jalostettiin Transilvaniassa aikana jolloin se oli vielä osa Unkaria. Alkujaan se toimi lähinnä kuninkaallisten ja muun aateliston apuna hirven, karhun, suden, villisian ja ilveksen metsästyksessä. Vuosisatojen aikana se oppi kestämään kotimaansa vaihtelevaa ilmastoa. Suomen ensimmäinen kopo, uros Difali Ekes Jako, tuotiin maahamme vuoden 1981 lopulla. Vuonna 1989 tuotiin nartut Ecs-Laki Ada ja Szt.Anna To-Menti Csöre.
Karvapeite pestään vain tarvittaessa ja tarvitsee harjaustakin ainoastaan satunnaisesti. Karvanlähtöaika on kaksi kertaa vuodessa.
Luettelo vuoden 1997 miehittämättömistä avaruuslennoista
Vuonna 1997 laukaistiin yli sata satelliittia, vuonna toteutettiin monia yhteislaukaisuja, joilla pyrittiin rakentamaan yhdysvaltalaisia matalan kiertoradan tietoliikennekonstellaatioita.
Risto Linnainmaa
Risto Vilhelmi Linnainmaa (s. 13. kesäkuuta 1964) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen MM-hopeamitalisti.
Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 Linnainmaa voitti hopeaa viestistä ja sijoittui lyhyellä matkalla 18:nneksi. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Hannu Koponen, Vesa Mäkipää ja Anssi Juutilainen.
Hänen nuorempi siskonsa Mirja on hiihtosuunnistuksen maailmanmestari ja vanhempi veljensä Pertti on myös edustanut Suomea hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa.
Villemarkus Elorinne
Villemarkus Elorinne on "Vuoden mies 1993" -kilpailun voittaja.
Elorinne on valmistunut erityisopettajaksi. Hänen isänsä on oopperalaulaja Jorma Elorinne ja siskonsa laulaja Jippu eli Meri-Tuuli Elorinne.
Daybreak (Paul Hardcastlen albumi)
Daybreak on Paul Hardcastlen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1984.
Myllykylä (Helsinki)
Myllykylä (toiselta nimeltään "Puu-Myllypuro") on uusi puutaloalue Itä-Helsingin Myllypuron eteläosassa. Kaksikerroksisissa omakotitaloissa, rivitaloissa ja paritaloissa on yhteensä 125 asuntoa. Ensimmäisten talojen rakentamisesta vastasi pientalovalmistaja Finndomo, jonka rakentamiin asuntoihin sovellettiin Hitas-menettelyä. Energiataloudellisuus on huomioitu erityisen tarkasti rakennusten suunnittelussa. Alueelle valmistuu myös työ- ja liikehuoneistoja sekä asukkaiden yhteistiloja.
Alueen ideoimiseksi pidettiin vuonna 2003 Puinen kaupunkikylä -arkkitehtikilpailu, jonka voitti arkkitehtityöhuone Artto-Palo-Rossi-Tikka. Alue kaavoitettiin voittaneen ehdotuksen pohjalta arkkitehti Aaro Arton ja Helsingin kaupunkisuunnitteluviraston yhteistyönä. Kaava vahvistettiin 2007, ja rakentaminen aloitettiin 2010 alussa.
Myllykylän rakentaminen jatkuu edelleen ja 2017 mennessä alueen asukasluku on noin 2 000.
Raili Sallinen
Raili Annikki Sallinen (o.s. Hyvärinen, s. 30. heinäkuuta 1938) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari.
Hyvinkään MM-kilpailuissa 1975 Sallinen voitti viestikultaa ja sijoittui henkilökohtaisella matkalla viidenneksi. Viestissä hänen kanssaan hiihtosuunnistivat Aila Flöjt ja Sinikka Kukkonen.
Hänen poikansa Kari on suunnistuksen maailmanmestari.
Noel Turner
Noel Turner on maltalainen jalkapalloilija, joka on edustanut koko uransa kasvattajaseuraansa Sliema Wanderersia. Hän on keskikenttäpelaaja ja toimii nykyisin joukkueensa kapteenina. Vuosien 1996 ja 2004 välillä Turner pelasi Maltan maajoukkueessa yhteensä 63 ottelua ja teki niissä 2 maalia.
Renny Quow
Renny Quow (s. 25. elokuuta 1987) on trinidadtobagolainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän selviytyi välieriin vuonna 2004 ja vuonna 2006 hän voitti kultaa ajalla 45,74 s.
Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän juoksi Trinidad ja Tobagon 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka selviytyi loppukilpailuun. Loppukilpailussa joukkue hylättiin. Osakan MM-kilpailussa 2007 hän karsiutui 400 metrillä alkuerissä, kuten myös 4 × 400 metrin viestissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän juoksi seitsemänneksi ajalla 45,22 s.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Quow saavutti pronssia 400 metrin juoksussa tuloksella 45,02 s. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja pitkän viestin alkuerissä. Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 hän voitti pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli Trinidad ja Tobagon viestijoukkuueessa kuudes.
Quow saavutti 2014 pronssia 4 × 400 metrin viestissä sekä IAAF World Relays -kilpailuissa että Glasgow'n Kansainyhteisän kisoissa. Hän voitti Pan-Amerikan kisoissa 2015 kultaa pitkässä viestissä. Hän saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hopeaa 4 × 400 metrin viestissä ja karsiutui 400 metrin välierissä.
Quow juoksi 2017 Lontoon MM-kilpailuissa 4 × 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Trinidad ja Tobago voitti toisella kokoonpanolla maailmanmestaruuden. 400 metrillä hän karsiutui alkuerissä.
Roman Ljašenko
Roman Jurievitš Ljašenko (; 2. toukokuuta 1979 Murmansk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto - 5. heinäkuuta 2003 Antalya, Turkki) oli venäläinen jääkiekkoilija. Hän oli rightilta pelaava keskushyökkääjä, joka pelasi NHL:ssä yhteensä 139 ottelua tehoin 14+9=23 ja keräsi 55 rangaistusminuuttia.
Murmanskissa syntynyt, mutta Jaroslavlissa kasvanut Ljašenko aloitti uransa Venäjän superliigan Lokomotiv Jaroslavlissa, jossa pelasi ensimmäisen pääsarjakautensa 1996-97. Hän voitti mestaruuden ja hänet varattiin seuraavana kesänä Dallas Starsiin, jonne siirtyi vuonna 1999.
Ensimmäisellä NHL-kaudellaan Ljašenko teki 58 ottelussa tehot 6+6=12. Hänet kaupattiin kauden 2001-02 siirtorajan kynnyksellä New York Rangersiin. Kaudella 2002-03 Ljašenko pelasi vain kaksi peliä Rangersissa ja pelasi enimmät pelinsä AHL:n Hartford Wolf Packissa.
Ljašenko pelasi MM-kisoissa vuonna 2002, kun Venäjä voitti hopeaa. Ljašenko on pelannut myös kolmet nuorten MM-kilpailut, joista on voittanut kultaa 1999, hopeaa 1998 ja pronssia 1997. Vuonna 1999 hän toimi joukkueensa kapteenina, kun Venäjä voitti kultaa.
Ljašenko lomaili Antalyassa, Turkissa äitinsä ja sisarensa kanssa. Hänet löydettiin hotellihuoneestaan hirttäytyneenä vyöhönsä aamulla 6. heinäkuuta. Turkin poliisin mukaan huoneesta löytyi itsemurhaviesti, jossa Ljašenko pyysi anteeksi tekoaan.
Ljašenko on haudattu kotikaupunkiinsa Jaroslavliin.
Tiilitehdas
Tiilitehdas on tiilten valmistukseen erikoistunut tehdas, jossa on tarvittava laitteisto tiilten muokkaukseen, tilat kuivatukseen ja tiilten polttoon tarvittava uuni, nykyisin yleensä tunneliuuni. Tehtaaseen kuuluviksi lasketaan myös varastointialueet ja savenottoalueet, jotka yleensä menneinä aikoina sijaitsivat tehtaan välittömässä läheisyydessä. Suomeen ensimmäinen tiilitehdas perustettiin 1860-luvulla, joka sijaitsee edelleenkin Keravalla.
Tiiliä on osattu valmistaa jo tuhansien vuosien ajan ja valmistusmenetelmä ei ole suuresti muuttunut, joskin tuotanto on koneellistumisen myötä tehostunut ja muuttunut mittatarkemmaksi 1900-luvulla.
Perinteinen poltettu tiili valmistetaan savesta, sahanpurusta ja hiekasta. Savimassasta puristetaan savikanki, josta tehdään tiiliaihioita. Nämä aihiot poltetaan tunneliuunissa yli 1 000 °C lämpötilassa 2–3 vuorokauden ajan, jolloin savi kuivuu kovaksi tiileksi. Suomalaisissa savissa on paljon rautaa ja siitä aiheutuu kotimaisille tiilille tunnusomainen punainen väri. Vaaleisiin tiiliin käytetään ulkomaisia kaoliinisavia.
Tiiliä valmistetaan myös kalkkihiekasta, mutta näitä ei polteta, vaan tiili karkaistaan höyryllä.
Suomessa on toiminut aikojen saatossa satoja tiilitehtaita, joista suurimmat ovat nykyään toiminnassa olevat laitokset ja pienimmät ovat olleet esimerkiksi kartanoiden omaan käyttöön tiiliä tuottaneita, vain kesäaikoina toimineita tiilitehtaita. Tiiliteollisuuden huippuaika oli 1900-luvun alussa. Vielä 1960-luvulla tiilitehtaita oli Suomessa yli 250. Nykyään ala on voimakkaasti keskittynyt muutamalle yritykselle suurten investointien ja energiaintensiivisen prosessin johdosta.
Potilantiili Veikko Isoviita
Tiileri-tehtaat
Wienerberger Oy Ab
Raikkonen Oy
Saint-Gobain Weber Oy Ab
Limbourgin veljekset
Limbourgin veljekset eli de Limbourg olivat kolme alankomaalais-ranskalaista taiteilijaa, Pol, Jean (Hennequin) ja Hermant. He syntyivät noin 1385–1387 ja kuolivat ilmeisesti ruttoon 1416. He ovat erityisen kuuluisia "Les Très Riches Heures du Duc de Berry" -rukouskirjan miniatyyrimaalauksista (1413–1416).
Maalaukset edustavat hienostunutta gotiikan maalaustaidetta, mutta ne olivat myös osa realistisen maalaustyylin läpimurtoa. Limbourgin veljekset työskentelivät 1400-luvun alussa Berryn herttuan hovissa. Siellä maalatuissa rukouskirjan kuukausia esittävissä kalenterikuvissa esiintyy ensimmäistä kertaa taidehistoriassa ihmisiä arkisissa askareissa. Aiheet kuvaavat vuodenaikoihin liittyviä talopoikaistöitä ja hovielämää. Kirjan maisemakuvauksia pidetään erityisen merkittävinä. Mukana on muun muassa Euroopan taiteen ensimmäinen lumimaisema helmikuun kohdalla.
Unelmien poikaystävä
"Unelmien poikaystävä" on rap-artisti Asteen toinen singlejulkaisu kesäkuussa julkaistulta studioalbumilta Surullisiilauluja. Sen on tuottanut MGI, joka laulaa myös kappaleen kertosäkeen.
Single nousi välittömästi YleX Himotuimmat -listan neljänneksi.
Scott Brower
Scott Brower (26. syyskuuta 1964 Viking, Alberta, Kanada – 21. lokakuuta 1998 Corpus Christi, Teksas, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
Brower pelasi vuodet 1984–1988 NCAA-yliopistosarjaa. Enimmäkseen IHL:ssä torjunut Brower siirtyi Kiekko-Espooseen kaudeksi 1992–1993. Hän pelasi myös kauden 1993–1994 Espoossa. Kiekko-Espoon jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta CHL:ssä ja kauden 1996-97 Saksan Oberligassa, jonka jälkeen lopetti.
Brower työskenteli CHL-joukkue Corpus Christi Iceraysissä, kun kuoli Corpus Christissa auto-onnettomuudessa 21. lokakuuta 1998. Kolarin aiheutti rattijuoppo, joka törmäsi Browerin autoon.
Nykyään CHL:ssä jaetaan vuosittain Scott Brower Memorial Trophy kauden parhaalle maalivahdille.
Pieniä eroja
Pieniä eroja () on Mari Rantasilan ohjaama ja Selja Ahavan käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva vuodelta 2002. Elokuvan pääosissa esiintyvät Vilma Vuorio ja Jari Nissinen.
Elokuva kertoo yläasteelle siirtyneestä 13-vuotiaasta Sallasta (Vilma Vuorio), joka on ikäisiään kypsempi ja alkaa kaivata kavereitaan varttuneempaa seuraa. Hän alkaa pikku hiljaa tapailla opettajaansa Tarsalaa (Jari Nissinen), joka on 35-vuotias avio-ongelmissa elävä mies. Kaksikon välille muodostuu erikoinen ystävyyssuhde, mutta nuoren tytön ja aikuisen miehen maailmat ovat kuitenkin lopulta kovin erilaiset.
Hannu Koponen
Hannu Olavi Koponen (s. 8. marraskuuta 1959 Kaavi) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Kaavin Kaikua.
Batakin MM-kilpailuissa 1986 Koponen voitti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa ja viestissä. Kuopion MM-kilpailuissa 1988 hän voitti kultaa lyhyeltä matkalta ja viestistä sekä hopeaa normaalimatkalta. Koponen aloitti viestin, Juha Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Mikko Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 Koponen voitti viestihopeaa ja sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän on voittanut kolme kultaa ja yhden pronssin.
NBA-kausi 1992–1993
NBA-kausi 1992–1993 oli NBA-liigan 47. kausi. Runkosarja alkoi 6. marraskuuta 1992 ja päättyi 25. huhtikuuta 1993. Chicago Bulls voitti kolmannen peräkkäisen mestaruutensa kaadettuaan Phoenix Sunsin 20. kesäkuuta päättyneessä finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
NBA-kausi 1991–1992
NBA-kausi 1991–1992 oli NBA-liigan 46. kausi. Runkosarja alkoi 1. marraskuuta 1991 ja loppui 19. huhtikuuta 1992. Chicago Bulls uusi 14. kesäkuuta edelliskauden mestaruutensa voitettuaan Portland Trail Blazersin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
NBA-kausi 1990–1991
NBA-kausi 1990–1991 oli NBA-liigan 45. kausi. Runkosarja käynnistyi 2. marraskuuta 1990 ja päättyi 21. huhtikuuta 1991. Chicago Bulls juhli seurahistoriansa ensimmäistä mestaruutta kaadettuaan 12. kesäkuuta päättyneessä finaalisarjassa Los Angeles Lakersin otteluvoitoin 4–1.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Varputädyke
Varputädyke ("Veronica fruticans") on monivuotinen vuoristoissa ja tuntureilla tavattava kasvi. Suomessa laji on rauhoitettu ja sitä tavataan harvinaisena vain Käsivarren Lapissa.
Varputädykkeen kohenevat varret kasvavat 5–10 senttimetriä pitkiksi. Varren tyvi on puutunut. Lehdet ovat lähes ruodittomia. Lehden lapa on kapean vastapuikea, sahalaitainen ja kalju tai lähes kalju. Kukinnon terttu on lyhyt. Tummansinisiä, 1–1,5 cm leveitä kukkia on yleensä 4–7, joskus jopa kymmenen kappaletta. Kukkaperä on tukilehteä pidempi. Varputädyke kukkii heinä-elokuussa.
Varputädyke kasvaa vuoristo- ja tunturialuilla Euroopassa ja Grönlannissa. Euroopassa laji kasvaa muun muassa Pyreneillä, Alpeilla, Balkanin niemimaalla, Karpaateilla, Skotlannissa, Skandeilla, Färsaarilla ja Islannissa. Suomen lähialueilla sitä tavataan yleisenä Norjassa sekä harvinaisena Ruotsissa ja Venäjällä Kuolan niemimaalla. Suomessa varputädykettä tavataan ainoastaan Enontekiöltä Kilpisjärven suurtuntureilta.
Varputädyke kasvaa tuntureiden kuivilla, aurinkoisilla somerikoilla ja kallioilla. Laji on kalkinsuosija.
Varputädykettä käytetään puutarhakasvina kivikkopuutarhoissa.
Jesse Valo
Jesse Valo (s. 1984) on suomalainen thai-nyrkkeilijä ja muusikko.
Thai-nyrkkeilyssä Valo on saavuttanut suomenmestaruuden 1998 alle 57 kg:n sarjassa ja 1999 alle 60kg: sarjassa. Maailmanmestaruuskilpailuissa alle 57 kg:n sarjassa hän sai vuonna 1999 hopeaa ja euroopanmestaruuskilpailuissa vuonna 1998 pronssia alle 54 kilon sarjassa.
Valo soittaa bassoa Isoveli- ja Vanity Beach -yhtyeissä. Aiemmin hän on soittanut Iconcrash-yhtyeessä.
Jesse Valo HIM-yhtyeen keulakuvan ja laulajan Ville Valon pikkuveli.
Dušan Pašek
Dušan Pašek (7. syyskuuta 1960 Bratislava, Slovakia – 15. maaliskuuta 1998 Bratislava, Slovakia) oli jääkiekkoilija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Slovakialainen keskushyökkääjä edusti kansainvälisellä urallaan Tšekkoslovakiaa. Hän pelasi viidet MM-kilpailut, kahdet olympiakisat ja kolme Kanada-cupia.
Pašek oli bratislavalaisen HC Slovan Bratislavan kasvatti. Hän pelasi kaikki Tšekkoslovakian pääsarjan kautensa siellä, paitsi kauden 1985–1986 Dukla Jihlavan riveissä. Tšekkoslovakian liigassa hän teki yhteensä 329 ottelussa tehot 164+120=284. Kaudella 1986–1987 hän voitti sekä syöttöpörssin että jäähypörssin. Vuonna 1988 hänet valittiin tähdistökentälliseen.
Kauden 1988–1989 Pašek pelasi NHL:ssä, Minnesota North Starsin joukkueessa, joka varasi Pašekin . Hän pelasi 48 ottelua ja teki tehot 4+10=14. Kaudella 1989–90 Pašek pelasi IHL-joukkue Kalamazoo Wingsissä, mutta siirtyi loppukaudesta sveitsiläiseen HC Luganoon, jossa hän voitti mestaruuden.
Pašek palasi kasvattajaseuraansa Slovan Bratislavaan kaudeksi 1990–1991, mutta siirtyi Italiaan 11 ottelun jälkeen. Hän palasi Sveitsiin keväällä 1991 HC Ambrì-Piottaan, missä pelasi vain yhden runkosarjaottelun ennen pudotuspelejä. Pašek siirtyi Italiaan kaudeksi 1991–1992 pelaamaan SHC Fassan riveihin. Pašekin viimeiseksi seuraksi jäi jääkiekon SM-liigajoukkue Kalevan Pallo, missä hän pelasi kymmenen peliä kaudella 1992–1993. Kovin odotuksin KalPaan siirtynyt Pašek osoittautui Kuopiossa pettymykseksi.
Pelaajauran jälkeen Pašek toimi Slovakian jääkiekkoliiton ja HC Slovan Bratislavan puheenjohtajana. Pašek ampui itseään 15. maaliskuuta 1998 Slovan Bratislavan toimistossa.
Mirja Ojanen
Mirja Annikki Ojanen (o.s. Linnainmaa, s. 27. marraskuuta 1967 Hämeenkyrö) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Kyrös-Rastia.
Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Ojanen – tuolloin vielä Linnainmaa – sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi. Skellefteån MM-kilpailuissa 1990 hän voitti viestikultaa ja sijoittui lyhyellä matkalla kuudenneksi ja normaalimatkalla kymmenenneksi. Viestissä hän hiihtosuunnisti keskimmäisen osuuden Riitta Karjalaisen aloittaessa ja Virpi Juutilaisen lopettaessa viestin. Pontilierin MM-kilpailuissa Ojanen voitti hopeaa sekä normaalimatkalta että viestistä. Viestissä he hiihtosuunnistivat samalla joukkueella kuin kaksi vuotta aikaisemmin Skellefteåssa.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Ojanen on voittanut yhden kullan, yhden hopean ja kaksi pronssia.
Hänen veljensä Risto Linnainmaa on hiihtosuunnistuksen MM-mitalisti ja hänen toinen veljensä Pertti Linnainmaa on myös edustanut Suomea hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa.
Tutkivan teatterityön keskus
Tutkivan teatterityön keskus on Tampereen yliopiston Viestinnän, median ja teatterin yksikön tutkimus- ja asiantuntijayksikkö. Keskus on perustettu vuonna 2007. Sen johtajana toimii Mika Lehtinen (TeM). Keskuksen toimintaan osallistuvat myös Tampereen yliopiston teatterin ja draaman tutkimus sekä Tampereen ammattikorkeakoulu.
Tutkivan teatterityön keskuksen tarkoituksena on kehittää teattereiden taiteelliseen, tuotannolliseen ja tekniseen toimintakulttuuriin liittyviä käytäntöjä. Samalla tuotetaan yliopistotason tutkimusta sekä julkaisuja osana perus- ja jatkotutkintoja. Opetusministeriö myönsi Tampereen yliopistolle rakenteellisen kehittämisen hankerahoitusta vuosille 2007–2009. Myös Tampereen kaupunki rahoittaa Tutkivan teatterityön keskuksen toimintaa.
Tutkivan teatterityön keskus oli mukana kansainvälisessä Prospero-hankkeessa vuosina 2009-2011. Prospero oli eurooppalainen teatterihanke, jossa olivat Tutkivan teatterityön keskuksen lisäksi mukana Théâtre National de Bretagne (Rennes), Emilia Romagna Teatro Fondazione (Modena), Théâtre de la Place ( Liège), Fundacão Centro Cultural de Belém (Lissabon) sekä (Schaubühne am Lehniner Platz Berlin) (Berliini). Prospero-hankkeen tuotannot kiersivät osanottajakaupungeissa. Suomessa tuotannot nähtiin Tampereen Teatterikesän ohjelmistossa vuosina 2009–2012.
Muita Tutkivan teatterityön keskuksen hankkeita ovat olleet mm. VIMMA (2013-2014), Vaikuttava sirkus (2011-2014), TEKIJÄ - Teattereiden kiertuejärjestelmä - Turnénätverk for teater (2011-2013), Voimaa taiteesta (2010-2013), Sosiaalinen sirkus (2009-2011) sekä YLÖS - ammattiteattereiden yleisötyön kehittäminen (2009-2010).
Linnea Gustafsson
Linnea Gustafsson (s. 20. helmikuuta 1986) on ruotsalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa Visborgs OK:ta.
Ventspilsin EM-kilpailuissa 2008 Gustafsson sijoittui seitsemänneksi sprintissä. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui sprintissä 15:nneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2008 hän sijoittui 25:nneksi.
Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 2009 Gustafsson voitti viestikultaa ja sijoittui seitsemänneksi sprintissä. World Gamesissa 2009 hän voitti keskimatkalta pronssia ja sijoittui viidenneksi sprintissä ja kahdeksanneksi viestissä. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 Gustafsson voitti sprintissä hopeaa. Savoien MM-kilpailuissa 2011 hän voitti kultaa sprintistä.
Them Crooked Vultures
Them Crooked Vultures on vuonna 2009 perustettu rock-superyhtye. Se koostuu Queens of the Stone Agen laulaja/kitaristi Joshua Hommesta, Foo Fightersien laulaja/kitaristi, sekä Nirvanan rumpali Dave Grohlista ja Led Zeppelinin basistina tunnetusta John Paul Jonesista. Keikoilla soittaa kitaraa Elevenista tuttu, sekä entinen Queens of the Stone Agen jäsen kitaristi Alain Johannes.
Pitkään jatkuneiden huhujen jälkeen yhtye soitti ensimmäisen keikkansa 9. elokuuta 2009 Chicagon Metrossa. Tämän jälkeen yhtye on ollut lämmittelijänä Arctic Monkeysille ja keikkaillut ympäri Eurooppaa sekä Yhdysvaltoja.
Yhtyeen Kappale "New Fang" on voittannut Grammyn parhaasta hard rock kappaleesta.
Rumpali Dave Grohl antoi haastattelussa ymmärtää, että lisää materiaalia on vielä jonain päivänä tulossa.
Yhtyeen nimeä kantava debyyttialbumi julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 16. marraskuuta ja Yhdysvalloissa 17. marraskuuta 2009.
Indy
Indy on rullalaudalla tai lumilaudalla suoritettava temppu. Tempussa tekijä ottaa taaimmaisella kädellä jalkoja osoittavaan suuntaan laudasta kiinni. Rullalaudalla pitää tehdä korkea ollie, jotta on aikaa ottaa laudasta kiinni.
Vuoritsalo
Vuoritsalo on Jyväskylässä Pohjois-Päijänteellä sijaitseva saari. Saari on Jyväskylän toiseksi suurin ja suurin kokonaan kaupungin alueella oleva saari. Jyväskylän suurin saari Muuratsalo on jaettu Jyväskylän – ennen vuotta 1993 Säynätsalon – ja Muuramen kesken.
Vuoritsalon pohjoispuolella on Haapaniemi ja itäpuolella Siikasaari. Sen länsipuolella ovat Kalasaari, Iso-Lehtisaari sekä Pieni-Lehtinen. Eteläpuolella sijaitsevat Murtoselkä sekä Pieni Vuoritsalo, Iso-Holsti ja Pieni-Holsti. Saaren länsipuolen Ruokosalmessa kulkee vesiväylä.
480 hehtaarin kokoinen Vuoritsalo on sisäosiltaan kallioinen, ja sen korkein kohta on noin 90 m Päijänteen pintaa korkeammalla.
Saaressa on useita luonnonsuojelualueita. Laitaosien alavilta rinteillä on muun muassa lehmusta kasvavia lehtoja. Lehdoista suurin on koilliskärjessä oleva 4,2 hehtaarin laajuinen luonnonsuojelualue. Alueella on noin puolensataa puumaista lehmusta ja satoja pienempiä yksilöitä. Alueella kasvaa myös perinteisinä lehtopensaina mustakonnanmarjaa, näsiää, koiranheisiä ja lehtokuusamaa.
"Vuoritsalo nuorison hyväksi" -yhdistys rakensi vuoden 2005 tienoilla Vuoritsalon pohjoisosassa sijaitsevan nimettömän lammen rannalle majan. Tämä aiheutti erimielisyyksiä yhdistyksen ja Vuoritsalon kesäasukkaiden välille, sillä kesäasukkaat, joiden mökeille vesi tuli tästä lammesta, pelkäsivät, että majalla käyvät luontokerholaiset sotkisivat lammen vettä. Kesäasukkaat vaativat majan purkamista, mutteivät saaneet tahtoaan läpi. Majalla käy myös hiihtäjiä talvisin.
Juhani Holopainen
Juhani Holopainen (s. 15. lokakuuta 1956 Vehmersalmi) on yleisurheilun SM-mitalisti. Hän kilpaili sekä keskipitkillä että pitkillä juoksumatkoilla. Holopaisen aktiiviura kesti 1973–1987. SM-pronssia Holopainen saavutti vuonna 1984 sekä 5 000 että 10 000 metrin juoksussa Kajaanissa. Vuotta myöhemmin hän saavutti SM-pronssia 4 × 1 500 metrin viestissä.
Juhani Holopainen on saavuttanut SM-mitalin myös salibandyssä. Hän toimi FC Vaajakosken B-poikien päävalmentajana kaudella 2007–2008, kun joukkue voitti Suomen mestaruuden. Kausilla 2009–2011 Holopainen valmensin FCV:n miesten joukkuetta ensin salibandyn II-divisioonassa ja sitten I-divisioonassa. Salibandyn huippuvalmentajatutkinnon Holopainen suoritti vuonna 2009.
Ammatiltaan Holopainen on Toivakan sivistysjohtaja ja koulukeskuksen rehtori.
Juho Hacklin
Juho Hacklin (s. 8. helmikuuta 1985) on Jokioisissa syntynyt suomalainen pesäpalloilija. Hän pelaa Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa. Hacklin on pelannut Superpesiksessä vuodesta 2007 alkaen. Syksyyn 2015 mennessä hänelle oli kertynyt pääsarjaotteluja runkosarjassa 211, ylemmässä loppusarjassa 54 ja alemmassa loppusarjassa 4. Hänellä on hopeamitali vuosilta 2009 ja 2010.
Ryan Brathwaite
Ryan Brathwaite (s. 6. kesäkuuta 1988 Bridgetown) on barbadoslainen 110 metrin aitajuoksija.
Brathwaite sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2005 toiseksi 110 metrin aitajuoksussa. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006 hänet hylättiin alkuerissä. Hän voitti samana vuonna alle 20-vuotiaiden Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuden.
Osakan MM-kilpailuissa 2007 ja Pekingin olympialaisissa 2008 hän karsiutui välierissä. Hän sai pronssia alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2007. Hän sijoittui neljänneksi Pan-Amerikan kisoissa 2007 ja Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 2008.
Hän voitti Berliinissä 2009 maailmanmestaruuden maansa ennätyksellä 13,14. Myöhemmin samana vuonna hän voitti ajalla 13,16. Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Brathwaite karsiutui jo alkuerissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui viidenneksi. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui välierissä.
Brathwaiten nimissä ovat Barbadoksen sisärataennätykset 55 metrin aitajuoksussa 7,18 (2009) ja 60 metrin aitajuoksussa 7,61 (2010).
Iso-Poro
Iso-Poro on saari Jyväskylässä (vuoteen 2008 Jyväskylän maalaiskunnassa) Pohjois-Päijänteellä. Saaren pohjoispuolella on Poronselkä ja itäpuolella Murtoselkä. Iso-Poron ja sen länsipuolella olevan Vähä-Poron välistä kulkee vesiväylä.
Saaren korkeimmalla kohdalla kalliolla on varhaismetallikautinen lapinraunio. Julius Ailio suoritti siellä koekaivauksen vuonna 1912.
Luettelo tunnetuista eurajokelaisista
Tämä on luettelo tunnetuista eurajokelaisista.
Viisasteleva sydän
Viisasteleva sydän () on Jane Austenin vuonna 1818 ilmestynyt romaani. Se on ilmestynyt suomeksi 1951 Kristiina Kivivuoren suomentamana.
"Viisasteleva sydän" on Austenin viimeinen romaani. Hän aloitti sen pian sen jälkeen, kun oli saanut "Emman" valmiiksi. Teos ilmestyi vasta hänen kuolemansa jälkeisenä vuonna 1818. Se ilmestyi yhtenä niteenä teoksen "Northanger Abbey" kanssa, mutta liittyy siihen myös sisällöllisesti, sillä molempien tapahtumaympäristö on osittain Bath, jossa Austen asui vuodet 1801–1805.
On arveltu, että Austen ei itse nimennyt teosta, vaan sen nimi on joko hänen veljensä Henryn tai sisarensa Cassandran valitsema siinä vaiheessa, kun kirjaa ruvettiin julkaisemaan. Teosta kirjoittaessaan Austen sairasteli jo.
Austen käsittelee "Viisastelevassa sydämessä" kaikille teoksilleen ominaisella tavallaan intohimoa, sisäistä ja ulkoista elämää, tunteita ja niiden hillitsemistä. Kun muut hänen teoksensa kuvaavat sankarittaren etenemistä kohti symbolista ja konkreettista kotia, tässä teoksessa lähtökohta on hylkääminen ja lopputulos sen oivaltaminen, että koti ei olekaan paikka vaan tunnelma ja muutoksen hyväksyminen.
Kertomuksen juonen taustalla vaikuttavat aiemmat tapahtumat. Päähenkilö Anne on rakastunut komeaan ja kunnianhimoiseen mutta köyhään meriupseeri Frederick Wentworthiin. Suku ei hyväksy hänen valintaansa, ja hänet painostetaan hylkäämään Wentworth. He tapaavat uudestaan, mutta Wentworth ei ole antanut Annelle anteeksi.
"Viisastelevan sydämen" pohjalta on tehty elokuva- ja televisioelokuvaversioita:
Streblinae
Streblinae on täikärpäsiin lukeutuva kärpästen alaheimo, jonka jäsenet ovat lepakoiden ehdottomia loisia. Alaheimoon kuuluu 32 sukua, joissa on yhteensä 227 tunnettua lajia. Noin kaksi kolmasosaa lajstosta elää uuden maailman trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Alaheimon täikärpäset vaihtelevat ulkoasultaan paljon. Ne ovat usein litteitä, mutta litistymissuunta vaihtelee vaaka- ja pystysuuntaisesti litistyneen välillä. "Streblinae"-täikärpästen pituus vaihtelee 0,73–5,50 millimetrin välillä, mutta useimmat lajit ovat vain 1,5–2,5 millimetrin mittaisia. Silmät puuttuvat täysin, mutta lähes kaikilla lajeilla on siivet. Siivellisyys ei kuitenkaan takaa lentotaitoa ja peräti 48 lajilla siivet ovat jollakin tavalla muuttuneet kelvottomiksi lentämistä ajatellen. Alaheimoon kuuluu myös kuusi kokonaan siivetöntä lajia, joista viideltä puuttuvat myös väristimet. Elävä kärpänen voi tarttua isäntäeläimen karvoihin niin tiukasti, että sen poistaminen ehjänä on lähes mahdotonta.
Eläimet viettävät koko elämänsä lepakoiden ulkoloisina. Erityisesti ne suosivat korvien, siipien ja sukuelinten aluetta. Sekä koiraat että naaraat imevät isäntäeläimen verta. Lajien isäntäspesifisyys on huonosti tunnettua, mutta malesialaisille lepakoille tehdyssä kartoituksessa 72 % "Streblinae"-lajeista esiintyi vain tietyllä lepakkolajilla. "Streblinae"-täikärpäset saattavat toimia sairauksien vektoreina.
Lepakkokärpästen lisääntyminen, kuten muukin niiden biologia, tunnetaan huonosti. Hedelmöitys on sisäinen ja toukat elävät muiden täikärpästen tapaan naaraskärpäsen sisällä ja käyttävät ravinnokseen erityisten rauhasten tuottamaa eritettä. Kussakin naaraassa on vain yksi toukka kerrallaan. Toukkavaiheita on kärpäsille tyypilliseen tapaan kolme. Toukat siirtyvät naaraan ulkopuolelle vasta koteloituessaan.
Varsin erikoislaatuisen ryhmän kaikkien kaksisiipisten joukossa muodostavat " Ascodipteron"-suvun lajit. Näillä naaras, isännän löydettyään, pudottaa siipensä, väristimensä sekä jalkansa lonkasta alaspäin. Samalla naaras kaivautuu imukärsän ohessa olevien leikkaavien pintojen avulla isännän ihon sisään niin, että vain takaruumiin kärki jää näkyviin. Paikoilleen asettuneen naaraan takaruumis turpoaa ja peittää sekä keskiruumiin että pään. Näin "Ascodipteron"-lajit ovat aikuisenakin käytännössä sisäloisia. Koska naaras ei luonnollisestikaan pääse asettamaan koteloa parempaan paikkaan, tämän suvun lajien kotelot putoavat maahan.Suurin osa artikkelista perustuu katsaukseen Carl W. Dick and Bruce D. Patterson: "Bat flies: Obligate ectoparasites of bats". Micromammals and Macroparasites; sivut 179–194. Spriger 2006
http://www.metafysica.nl/nature/insect/nomos_30.html
Nigel North
Nigel North (s. 5. kesäkuuta 1954) on englantilainen luutisti ja klassinen kitaristi.
Vuosien 1974 ja 1990 välillä Nigel North soitti barokkioopperoissa, barokkiorkestereissa ja kamariyhtyeissä sekä säesti laulajia. Hän otti osaa yli sataan levytykseen. Huomattavimpia yhteistyökumppaneita olivat The English Concert (Trevor Pinnock), The Academy of Ancient Music (Christopher Hogwood) ja Orchestra of the Age of Enlightenment (Rene Jacobs).