hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tagikaks – olimme valaanpyytäjiä
Tagikaks — olimme valaanpyytäjiä on Kira Jääskeläisen ohjaama dokumenttielokuva, ohjaajan ensimmäinen. Se on kuvattu viiden vuoden aikana Tšukotkassa ja valmistui vuonna 2012.
Opiskellessaan 2000-luvun alkuvuosina Kööpenhaminan yliopistossa Jääskeläinen osallistui tutkimusmatkaan Tšukotkan niemimaalle ja kirjoitti keräämästään aineistosta lopputyönsä. Matkan jälkeen hän viipyi alueella ja kuvasi materiaalia, jota käytti myöhemmin kun haki rahoitusta tähän dokumenttiinsa. Beringin salmen luonto teki Jääskeläiseen suuren vaikutuksen, “tuli tunne, että siellä sielu lepää”.
Itse elokuvaa tehtiin viisi vuotta. Ensimmäiselle varsinaiselle kuvausmatkalle Jääskeläinen lähti yksin, mutta myöhemmillä kolmella oli mukana myös kuvaaja Timo Peltonen ja tuottaja-äänittäjä Jouni Hiltunen. Ensimmäisellä matkalla Jääskeläinen löysi päähenkilöt ja teki heidän kanssaan sopimukset. Matkat olivat yleensä pitkäkestoisia. Jääskeläinen oli ainoa ryhmästä, joka osasi venäjää, joten hän hoiti myös käytännön asioita ja kuvausjärjestelyjä. Se, että asiat hoiti nainen, oli venäläisessä yhteisöissä useimmille paikallisille uutta.
"Tagikaks — olimme valaanpyytäjiä" kertoo kahdesta veljestä, Koljasta ja Sašasta, jotka kuuluvat siperianjupikeihin ja asuvat Novoje Tšaplinon kylässä Tšukotkan itäisen kärjen lähituntumassa.
Jääskeläinen oli matkoillaan tehnyt havaintoja paikallisista alkuperäisasukkaista: “Minua kosketti se, että valaanpyytäjät elävät huikean kauniissa ympäristössä mutta eivät voi kovin hyvin. Mistä nuoret rakentavat identiteettinsä, jos eivät halua olla metsästäjiä.”
Veljeksistä Kolja jatkaa isiensä viitoittamalla tiellä valaanpyytäjänä. Saša sen sijaan ei halua pyyntihommiin, vaan on töissä kanadalaisen rakennusfirman leivissä, kunnes tuo firma menee konkurssiin. Elämä kotikulmilla on karua, vaihtoehdot ovat vähissä. Kylän nuoret naiset ovat muuttaneet suuriin kaupunkeihin. Miesten osana on pyytää merinisäkkäitä ja kaloja. Kun koulut on käyty ja ulkopuolisen firman työt loppuvat, ei pyyntitöiden ja kalastamisen lisäksi ole muuta tekemistä kuin ryypätä tai katsoa televisiota.
Venäläisten rajavartijoiden helikopterit seuraavat pyyntiretkeläisiä, koska ollaan Alaskan ja Yhdysvaltojen läheisyydessä. Eräs kyläläinen oli luikahtanut sinne, eikä sellaista enää sallita. Vierailuista Saint Lawrencen saarelle sukulaisten luokse voidaan enää vain haaveilla.
Dokumentti etenee verkkaisesti, Kolja ja Saša ovat kuvissa vähäpuheisia, heidän ääniraitansa ovat erikseen äänitetty.
Hufvudstadsbladetin Pia Ingströmin mukaan dokumentti on “hieno ja pohdiskeleva”:
TV-maailman kommentaattori Jussi Karjalainen kirjoittaa:
Ilta-Sanomien arvostelija Taneli Topelius sanoo elokuvasta seuraavaa:
Elokuva on esitetty seuraavilla festivaaleilla:
Yle TV1 esitti elokuvan maaliskuussa 2014.
Elokuvan on tuottanut tuotantoyhtiö Katharsis Films Oy.
Magic Kingdom
Magic Kingdom on Walt Disney Worldissa sijaitseva teemapuisto, joka sijaitsee Orlandossa, Floridassa. Vuosittain siellä käy noin 17 miljoonaa ihmistä, mikä tekee siitä maailman eniten vieraillun teemapuiston.
Puiston tunnus ja keskipiste on Prinsessa Ruususen linna. Sen ympärille levittäytyvät kuusi teema-aluetta: Main Street USA, Adventureland, Frontierland, Fantasyland, Liberty Square ja Tomorrowland)
Puiston reunaa kulkee kapearaiteinen rautatie, joka pysähtyy asemilla Main Street, Frontierland ja Fantasyland.
Puiston yhden päivän lipun hinta nostettiin vuonna 2014 99 dollariin.
Moonchild
Moonchild on brittiläisen progressiivista rockia soittavan King Crimsonin kappale vuoden 1969 albumilta "In the Court of the Crimson King".
”Moonchildin” alkuosa ”The Dream” on mellotronpohjainen balladi, mutta kahden ja puolen minuutin kohdalla kappaleessa alkaa täysin improvisoitu osa, ”The Illusion”, joka kestää kappaleen loppuun asti. Tämä osio koostuu pääosin satunnaisista äänistä, kuten vibrafonin äänistä.
Kochadaiiyaan
Kochadaiiyaan (suomeksi ”Pitkä- ja kiharaharjainen kuningas”) on intialainen, tamilinkielinen historiallinen toiminta-draamaelokuva vuodelta 2014. Sen on ohjannut Soundarya R. Ashwin ja käsikirjoittanut K. S. Ravikumar. Elokuvan pääosissa esiintyvät kolmea roolia näyttelevä Rajinikanth sekä Deepika Padukone.
"Kochadaiiyaan" on Intian ensimmäinen liikkeenkaappaustekniikalla toteutettu 3D-animaatioelokuva. Elokuvan näyttelijöistä tehtiin 3D-mallit, joiden avulla roolihahmoista saatiin näyttelijöiden näköisiä. Joidenkin näyttelijöiden ulkonäköä myös muutettiin nuoremmaksi. Varsinaisten näyttelijöiden lisäksi elokuvassa nähdään myös ennen elokuvanteon aloittamista kuolleen tamilikoomikko Nageshin näköinen hahmo, jonka liikkeenkaappaukseen ja dubbaukseen käytettiin näyttelijöitä, joiden ruumiinrakenne ja ääni oli samankaltainen kuin Nageshilla.
Alun perin elokuvan nimi oli "Kochadaiyaan", mutta nimeen lisättiin toinen "i" numerologisista syistä.
Karmin
Karmin on yhdysvaltalainen popmusiikkiduo, johon kuuluvat Amy Heidemann ja Nick Noonan. He tapasivat vuonna 2006 Bostonin Berklee College of Musicissa. jossa Heidemann opiskeli laulunkirjoitusta, esiintymistä ja liiketoimintaa. Noonanista puolestaan oli tulossa pasunisti. Vaikka he esiintyivät koulussa yhdessä, he eivät työskennelleet ammattimaisesti ennen heidän valmistumistaan. Heidän ensimmäinen EP:nsä, "Inside Out", julkaistiin vuonna 2010. He lisäsivät ensin omia kappaleitaan, ja sen jälkeen tekemiään covereita YouTubeen, jotka keräsivät huomiota. Näihin aikoihin Karminin oma kappale, ”Take It Away”, soi NBA:n vuoden 2011 finaalien mainoksissa. Saman vuoden kesäkuussa Epic Records teki levytyssopimuksen Karminin kanssa, joka aloitti työstämään debyyttialbumiaan. "Hello"-niminen EP julkaistiin toukokuussa 2012. Maaliskuussa 2014 julkaistiin yhtyeen esikoisalbumi "Pulses".
Claude Berri
Claude Berri (oik. Claude Berel Langmann, 1. heinäkuuta 1934 Pariisi – 12. tammikuuta 2009 Pariisi) oli ranskalainen elokuvatuottaja ja -ohjaaja, alun perin näyttelijä.
Puolalais-romanialaiseen juutalaisperheeseen Pariisissa syntynyt Berri aloitti 16-vuotiaana opinnot René Simonin draamakoulussa, muttei pienen kokonsa takia koskaan saanut merkittäviä rooleja. Armeijan jälkeen ja vaihtelevia töitä tehdessään hän sai lehtijutusta idean lyhytelokuvaan "Le Poulet", joka palkittiin Oscarilla 1966. Berri perusti oman elokuvayhtiön ja alkoi kirjoittaa, tuottaa ja ohjata omaelämäkerrallisia elokuvia kuten "Me kaksi" ("Le Vieil homme et l’enfant", 1966), "Le Pistonne" (1970) ja "Le Cinéma de papa" (1971). Sen jälkeen Berri teki kevyitä komedioita kuten vuoden 1972 "Sex Shop" ja vuoden 1976 "Ensimmäinen kerta". Vähitellen Berri siirtyi yhä enemmän tuottajan rooliin, kuten Roman Polańskin elokuvassa "Tess – viattomuuden tarina" 1979.
Parhaiten Berri ehkä tunnetaan vuonna 1986 ohjaamastaan, monia palkintoja saaneesta kahden elokuvan kokonaisuudesta, Marcel Pagnolin romaaniin perustuvista elokuvista "Jean de Florette" ja "Rakkauden lähde".
Berri oli 12 kertaa César-palkintoehdokkaana. Berrin tuottama "Tess – viattomuuden tarina" oli Oscar-ehdokkaana 1979.
Fucking Twinks 2
Fucking Twinks 2 on homopornoelokuva vuodelta 2008. Sen pääosissa ovat Tommy Anders, Tori Andrews, Ryan Conners, Tristan Tyler, Devon Pryce, Andy Kay, Chad Stevens, Matthew Phoenix ja Niki Culkin.
The Loco-Motion
The Loco-Motion on Gerry Goffinin ja Carole Kingin kirjoittama kappale. Sen alkuperäinen esittäjä oli vuonna 1962 Little Eva, jonka versio nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen. Myöhemmin muun muassa Grand Funk Railroad ja Kylie Minogue ovat tehneet siitä menestyksekkäät cover-versiot.
Gerry Goffinin ja Carole Kingin kirjoittama ”The Loco-Motion” oli tarkoitettu twististä kehitetyn uuden tanssityylin tunnuskappaleksi. Kappaleen esittäjäksi kaavailtiin alun perin Dee Dee Sharpia, mutta hänen levy-yhtiönsä ei pitänyt kappaleesta. Silloin Don Kirshner päätti, että kappaleen levyttäisi demollakin laulanut Little Eva. Taustoja lauloivat myöhemmin The Cookies -yhtyeessä vaikuttaneet Earl-Jean McCree, Dorothy Jones ja Margaret Ross.
Kappale ilmestyi Don Kirshnerin perustaman Dimension Recordsin ensimmäiseä julkaisena. Se nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen viikon ajaksi 25. elokuuta 1962 alkaen. Britanniassa se ylsi toiseksi. Kappale nousi listaykköseksi myös Norjassa, kahden viikon ajaksi.
Vuonna 1974 kappaleesta tuli suuri hitti yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Grand Funk Railroadin esittämänä. Se nousi alkuperäisversion tavoin Billboard Hot 100 -listan kärkeen. ”The Loco-Motion” oli yhtyeen uran toinen ykköshitti Yhdysvalloissa ”We’re An American Bandin” ohella.
Idean ”The Loco-Motionin” levyttämiseen yhtye sai Todd Rundgrenilta.
Kappale sisältyy yhtyeen albumille "Shinin’ On".
Australialainen Kylie Minogue teki siitä cover-version debyyttialbumillaan "Kylie" (1988). Tämä versio julkaistiin 20. heinäkuuta 1987 Australiassa, Ruotsissa ja Italiassa ja 28. heinäkuuta 1988 muualla maailmassa.
Step Back in Time
"Step Back in Time" on dancepopkappale Kylie Minoguen albumilta "Rhythm of Love" (1990). Se julkaistiin singlenä 22. lokakuuta 1990. Kappaleen kirjoittivat ja tuottivat Stock, Aitken ja Waterman.
Nina Forsman
Nina Forsman", o.s Kuoksa, ent. Mattila" (s. 19. syyskuuta 1974 Borås, Ruotsi) on espoolainen kuvataiteilija.
Forsman on opiskellut klassista kuvataidetta Repin-instituutissa Kotkassa, vuosina 2010–2012.
Vuonna 2013 hän opiskeli kuvataidetta West Georgian yliopistossa Yhdysvalloissa. Nina Forsman valmistui kuvataiteen koulutusohjelmasta Saimaan Ammattikorkeakoulusta vuonna 2014.
Kuvataiteilijana Forsman työskentelee pääasiassa öljy- ja vesiväreillä tyylilajinaan ekspressionismi. 
Forsmanin valokuvatyöt ovat dokumentaarisia. Toisinaan hän yhdistelee teoksissaan maalausta ja valokuvausta eri menetelmin.
Lisäksi Forsman tekee installaatioita.
Forsman on osallistunut useisiin näyttelyihin kotimaassa ja useisiin kansainvälisiin näyttelyihin mm. USA:ssa, Kiinassa, Englannissa, Espanjassa ja Italiassa.
Ensimmäisen yksityisen valokuvanäyttelynsä hän piti Loviisan Rauhanfoorumin yhteydessä vuonna 2004.
Valokuvaajana hänet on palkittu Pariisissa PX3 Prix de la Photographie Paris -kilpailussa vuosina 2015, 2012 sekä 2011 ja taidemaalarina Roomassa Top 10 Women in the Arts Edition no 2 -taidekilpailussa vuonna 2010.
Vuonna 2010 Forsmanin valokuvateos 'Two worlds' valittiin mukaan Kaakkois-Suomen aluenäyttelyyn Kotkan Valokuvakeskuksen sekä Imatran taidemuseon näyttelyyn.
Forsman on jäsenenä muun muassa Muu ry:ssä, Espoon Taiteilijaseura ry:ssä, Kotkan Taiteilijaseura ry:ssä sekä Kotkan valokuvakeskuksen hallituksessa vuodesta 2011 lähtien.
Nina Forsmanin töiden aiheet käsittelevät kapitalismia, median voimaa ihmismieleen sekä eläinoikeuksia ja veganismia. ,
Puistokatu (Jyväskylä)
Puistokatu on katu Jyväskylän keskustassa. Se on keskustan ei-ruutukaavaisen koillisosan pääkatu ja Jyväskylän ainoa puistokatu. Lounaassa se alkaa Aren aukiosta. Sen varrella on Jyväskylän vanha hautausmaa. Jyväskylän kaupungin alkuaikoina kadun paikalla oli Laukaantien osa. Kun Jyväskylän asemakaavaa vuonna 1899 laajennettiin tuolle alueelle, suunniteltiin alueelle ruutukaavaa kuten siihenastisellakin asemakaava-alueella niin, että alueella oleva osa Laukaantietä olisi hävinnyt kokonaan ruudukon alle. Tämä herätti mm. Yrjö Blomstedtissa pahennusta, joten sitä ei toteutettu ja vuonna 1910, kun tuolle paikalle ei ollut vielä ehditty rakentaa, asemakaava muutettiin epäsäännölliseksi ja alueella olleesta osasta Laukaantietä tuli Puistokatu. Aikaisemmin Puistokatuna ollut Jyväskylän katu muuttui nimeltään Minnankaduksi (nyk. Minna Canthin katu).
Jussi Jäppinen: Oletko koskaan nähnyt kauniin kaupungin, osio Ruutukaavan laajentaminen.
Matts Alanko
Matts Alanko (Matti Jaakonpoika) (1. lokakuuta 1828 Kauhajoki – 17. joulukuuta 1921 Kurikka) oli suomalainen kelloseppä ja valaja.
Alanko syntyi Kauhajoella vuonna 1828. Avioitui Serafia Iisakintyttären (1824-1899) kanssa, josta liitosta heille syntyi 13 lasta (6 poikaa ja 7 tyttöä). Mainitaan kirkonkirjoissa Kurikan seurakunnan Miedonkylän Skyttä:län torpparina, lohkotilallisena ja kelloseppänä. Alanko muutti nuorena Kurikkaan ja työskenteli myös Tervakoskella ja Helsingissä. Hän toimi fysiikan professori Selim Lemströmin assistenttinä.
Alanko tunnetaan kelloseppänä joka valmisti useita Könnin koulukunnan mukaisia seinä/lauttiakelloja. Oppinsa hän on saanut Iisakki Tassilta. Useimmissa hänen valmistamissaan kelloissa oli herätysmekanismi. Alanko valoi Kauhajoen kirkonkellon, yhdeksänhaaraisen kynttilänjalan ja numerotaulut. Hänet tunnetaan myös ikiliikkujan suunnittelijana.
In-A-Gadda-Da-Vida
In-A-Gadda-Da-Vida on Iron Butterflyn menestysalbumi. Se julkaistiin vuonna kesäkuussa 1968.
Albumi tunnetaan etenkin 17-minuuttisesta nimikappaleestaan. Raskaan ja suoraviivaisen kitarariffinsä myötä sitä on pidetty yhtenä ensimmäisistä heavy metal -genren kappaleista. Kappale sisältää pitkät urku- ja kitarasoolot, sekä myös tuohon aikaan harvinaisena pidetyn rumpusoolon keskellä kappaletta. Sen nimi tulee lauseesta "In the Garden of Eden". Kappaleen säveltänyt urkuri-vokalisti Doug Ingle oli esitellyt kappaleen päihtyneenä yhtyeelle ja rumpali Ron Bushy kirjoitti Inglen epäselvästi lausumat sanat foneettisesti ylös. Kappaleesta julkaistu editoitu single-versio nousi top-30:een ja siitä tuli suosittu radiohitti.
Muista albumin kappaleista "Most Anything You Want" ja "Flowers and Beads" edustavat kevyempää 1960-luvun pop-henkistä rockia, kun taas "My Mirage", "Termination" ja nimikappaleen ohella albumin toinen tunnettu kappale "Are You Happy" ovat enemmän hard rock-vaikutteisia kappaleita.
Vuoden 1995 CD-painos sisältää bonuksina live- ja single-versiot nimikappaleesta.
Albumista tuli pitkän nimikappaleensa johdattamana välitön menestys. Se möi kultaa joulukuuhun 1968 mennessä ja pysyi Billboardin albumilistalla kaiken kaikkiaan massiiviset 144 viikkoa joista 81 top tenissä. Korkein sijoitus oli 4. Albumi oli myös vuoden 1969 myydyin albumi Yhdysvalloissa ja siitä tuli myös Atlantic Recordsin myydyin levy ennen kuin "Led Zeppelin IV" ohitti sen muutamaa vuotta myöhemmin. Tähän päivään mennessä albumi on myynyt Yhdysvalloissa nelinkertaista platinaa ja maailmanlaajuisesti noin 30 miljoonaa kappaletta. Se on maailman 40 eniten myydyn albumin joukossa.
Monissa yhteyksissä albumia on sanottu kautta aikain ensimmäiseksi platinalevyllä palkituksi albumiksi. Yhdysvaltain ääniteteollisuuden etujärjestö RIAA kehitti formaatin vuonna 1976 ja sen virallisen historian mukaan kunnia kuuluu Eagles-yhtyeen kokoelma-albumille "Their Greatest Hits 1971-1975". Ennen vuotta 1976 julkaistuja platinaa myyneitä albumeja alettiin sertifikoida vasta 1980-luvulla ja "In-A-Gadda-Da-Vida" sai platinasertifikaatin tammikuussa 1993. Albumi lienee kuitenkin epävirallisesti ensimmäinen yli miljoona kappaletta Yhdysvalloissa myynyt äänite.
Ilkka Tuomisto
Ilkka Tuomisto (s. 19. tammikuuta 1984) on suomalainen vammaisluokissa kilpaillut maastohiihtäjä. Hän on saavuttanut paralympialaisissa hopeaa 20 kilometrin perinteisen tyylin hiihdossa Sotšissa 2014, jaetun pronssin Pyeongchangin paralympialaisissa 2018 perinteisen tyylin sprinttihiihdossa, sekä pronssia perinteisen tyylin sprinttihiihdossa Vancouverissa 2010. Ensimmäisen kerran hän osallistui paralympialaisiin Torinossa 2006. Vancouverin kisojen avajaisissa hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana. Vuonna 2009 Tuomisto voitti maailmanmestaruuden 20 kilometrin perinteisen tavan hiihdossa. Hän on voittanut myös maailmancupin kokonaiskilpailun.
Tuomistolla on vasemmassa kädessään synnynnäinen vamma: käsi on kyynärpään alapuolelta poikki. Ensimmäisen käsiproteesinsa hän sai viisivuotiaana. Hän edustaa seuratasolla Ylöjärven Urheilijoita. Hän päättää urheilu-uransa Pyeongchangin paralympialaisiin.
Silvano Beltrametti (laskettelurinne)
Silvano Beltrametti on laskettelurinne Lenzerheiden talviurheilualueella Vaz/Obervazissa Sveitsissä. Se tunnetaan alppihiihdon maailmancupin kilpailujen isäntäpaikkana.
Lasten oma kirjakerho
Lasten Oma Kirjakerho oli Suomen suurin lastenkirjakerho. Kerho perustettiin vuonna 1975, ja sitä kustansi Sanoma Media Finland Oy:n Kids Media. Lasten Oma Kirjakerho oli leikki-ikäisille suunnattu kirjakerho, joka möi Disney-aiheisia satu- ja puuhakirjoja. Kirjakerholla oli oma kerholehti, joka ilmestyi kerhon alkuvuosina nimellä Kikero.
Kirjakerhossa julkaistiin muun muassa Disney-aiheisia kultaisia kirjoja, joita tehtiin vuodesta 1955 vuoteen 1985. 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa kerhossa ilmestyi kirjoja, joiden selkään muodostui kuva Disney-hahmosta. Sarjassa ilmestyi kolme eri päätyä: dalmatiankoira, Bambi ja Dumbo. Kirjakerhon alkuvuosien kirjoissa oli juokseva numerointi. Kirjakerhon kirjoissa seikkailivat esimerkiksi Lentsikat, Autot, Nalle Puh, Aku Ankka ja Helinä-keiju.
Lasten Oma Kirjakerho sisälsi myös 0–2-vuotiaille suunnatun Minit-kirjakerhon. Minit perustettiin vuonna 2011, ja sitä ennen Lasten Omassa Kirjakerhossa oli eri-ikäisille lapsille kaksi ryhmää: isompien Tikrut ja pienempien Pikku Ruut.
Lasten Oman Kirjakerhon toiminta kirjakerhona päättyi 31.12.2016. Toiminta jatkuu Lasten Oma Kauppa -verkkokauppana, joka on avoin kaikille asiakkaille, eikä ostamiseen vaadita jäsenyyttä tai sitoutumista. Lasten Oma Kauppa tarjoaa kirjat, lelut, pelit ja tekstiilit lasten suosikkihahmoilla, kuten Frozen, Disney Prinsessat, Palatsin Pallerot, Sofia ensimmäinen, Autot, Lentsikat, Star Wars, Pupu Tupuna, Minions, Minecraft, Palomies Sami, My Little Pony ja Ryhmä Hau. Lasten Oman kaupan valikoimasta löytyy paljon uutuustuotteita sekä myös superedullisiä löytöjä.
Lasten Oma -konseptiin kuuluu myös digitaalinen palvelu nimeltä Lasten Oma Satukirjasto. Palvelu toimii nettiselaimella, ja siitä löytyy yli 400 kirjaa, joista yli puolet on äänikirjoja. Palveluun lisätään kirjoja kahden viikon välein. Kirjojen joukosta löytyvät mm. suositut Disney-, Muumi-, Angry Birds-, Siiri-, Uppo-Nalle- ja Aino-kirjat. Satukirjastolla on myös oma iOS- ja Android-sovellus.
Mihail Vorontsov
Mihail Vorontsov voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Gardariki
Garðaríki (myös Gardariki tai Gardarike) on muinaisnorjankielisissä teksteissä Venäjän nimi. Muita nimiä ovat Garðaveldi ("Kaupunkien valtakunta"), Austrlönd ("Itämaat"), Austrríki ("Itävaltakunta"), Svíþjóð hin mikla ("Iso-Ruotsi") ja Svíþjóð hin kalda ("Kylmä-Ruotsi"). Lyhyempi muoto Garðar viittaa myös samaan suuntaan "Itä", Austr.
Yleensä sanalla "Garðaríki" on tarkoitettu "kaupunkien valtakuntaa" , jolla tarkoitettiin mm. Olhavanjoen varrella sijaitsevia linnoituksia alkaen Ljubšasta ja Laatokanlinnasta Rurikinlinnaan sekä Kiovaa.
"Gardar" sanassa on sama alkuperä kuin slaavilaisessa sanassa "grad" ("kaupunki"). Garðr viittaa muuriin tai linnoitukseen.
Gardariki (kaupunkien maa) sanaa on ruvettu käyttämämään 1100-luvun lopulla islantilaisissa saagoissa, kun Gardar (linnoitus) tarkoitti myös Rusin valtakuntaa kaikkialla Skandinaviassa 800-1100-luvuilla. Gardar sana kirjoitettuna on löytynyt islantilaisen Hallfred Vandradaskaldin (Hallfreðr Vandræðaskáld), runosta "Óláfsdrápa" (vuodelta 996). 900-1100-luvuilla runoissa mainittiin Gardar, jolla tarkoitettiin myös Laatokanlinnaa, joka oli viikinkien ensimmäinen kaupunki idässä. Riimukirjoituksissa Gardar mainitaan 9 kertaa, mutta Gardariki vain 1 kerran.
Muinais-Venäjän linnoitukset oli rakennettu erityisesti kasaarien valtakuntaa vastaan. Heidän valtakuntansa oli 700-900-luvuilla Ukrainan, Etelä-Venäjän, Kaukasian ja Kazakstanin arojen mahtavin valtio.
Kasaarien ja kalifaatin solmittua rauhan alkoi vilkas kaupankäynti, joka johti viikinkien idäntien liikenteeseen.
Kasaarit olivat välittäjinä viikinkien ja Bagdadin ympärille keskittyneen arabien muslimi-imperiumin välillä. Kasaarien valtakunnan mahtavuudesta todistaa myös se, että 700- ja 800-luvuilla monet itäslaaviheimot maksoivat kasaareille veroja. Heidän vaikutusvaltansa alkoi heikentyä, kun Nestorin kronikan mukaan varjagiruhtinas Rurikin kuoleman jälkeen vallan peri hänen sotapäällikkönsä Olav eli Oleg Viisas siirtyi Rurikinlinnasta etelään, karkotti kasaarit Kiovasta ja perusti Kiovan Rusjiksi kutsutun valtakunnan noin vuonna 880.
Varjagit tekivät kauppaa nykyisen Pohjois- ja Länsi-Venäjän alueella. Saagoissa mainitaan Gardarikissa 12 kaupunkia. Saagain mukaan Holmsgardr ("Holmgarðr", Rurikinlinna) oli Garðaríkin pääkaupunki. Muita saagoissa mainittuja kaupunkeja ovat Aldeigjuborg (Staraja Ladoga), Kœnugarðr (Kiova), Pallteskja (Polotsk), Smaleskja (Smolensk), Sýrnes (Gnjozdovo), Súrsdalar (Suzdal), Móramar (Murom) ja Ráðstofa (Rostov). Lisäksi mainittiin Gaðar, Álaborg, Danparstaðir, joista ei vielä tarkoin tiedetä, missä ne sijaitsivat. Tutkimusten avulla on määritelty niiden mahdolliset sijaintipaikat: Álaborg Säsjoen varrella, Gaðar nykyinen Gorodok Lovatjoen rannalla Ilmajärven eteläpuolella sekä Danparstaðir Dneprin varrella ollut linnoitus.
Kolme riimukiveä, G 114, Sö 338 ja U 209 mainitsevat Skandinavian miehiä, jotka kävivät "Garðarissa".
Operaatio Orient
Operaatio Orient (saksaksi. "Fall Orient") oli toisessa maailmansodassa saksalaisten suunnitelma Lähi-idän öljykenttien miehittämiseksi. Operaation suorittajaksi valittiin Erwin Rommel ja hänen johtamansa Afrika Korpsin joukot. Operaation tarkoituksena oli yhdistyä Wilhelm Listin johtaman armeijaryhmä A:n joukkojen kanssa, jotka etenivät Kaukasuksen eteläosissa.
Musta valo
Musta valo on suomalainen rockyhtye. Yhtyeen debyyttialbumin "Uusi aika on täällä" julkaisi Kaakao Records syyskuussa 2013, ja sen on tuottanut ja äänittänyt yhtye itse. Mustan valon jäsenet muodostivat aiemmin myös Itkevä tyttö -taiderockyhtyeen, joka lopetti toimintansa vuoden 2013 alussa.
Laulaja-kitaristi Lauri-Matti Parppei on ohjannut palkittuja lyhytelokuvia ja myös Mustan valon musiikkia sisältävä Labyrintti sai ensi-iltansa Varsovan elokuvajuhlilla 2013. Yhtye julkaisi lokakuussa 2014 toisen, yhtyeen mukaan nimetyn, pitkäsoittonsa "Musta valo".
Kirintövaara
Kirintövaara (390 m), on talviurheilukeskus laskettelurinteineen Posiolla, eteläisessä Lapissa. Se sijaitsee noin 10 kilometriä Posion keskustaajamasta itään eli Kuusamoon päin. Pohjoiseen päin viettäviä laskettelurinteitä on kolme sekä lastenrinne varustettuna omalla lasten mattohissillä. Lisäksi on pieni hyppyrimäki hissineen, jotka eivät liene käytössä. Korkeuseroa on 110 metriä, yläasema on 387 metrin korkeudella.
Kirintövaara on osa Yli-Kitkan länsipuolista Riisitunturin vaara- ja tunturijonoa, jonka voi nähdä vaaran ylärinteiltä. Vaaran huipulle johtaa tie, jolta avautuu näköala etelään Yli-Kitkalle. Lisäksi vaarassa mutkittelee valaistu leveä hiihtolatu.
Vorontsov
Vorontsov on venäläinen kreivi- ja ruhtinassuku, johon kuului useita Venäjän keisarikunnan ajan merkittäviä vaikuttajia.
Suvun jäseniä olivat muun muassa seuraavat henkilöt:
Aaltomuovi
Aaltomuovi (myös kennomuovi tai kanavamuovi) on polypropyleenistä valmistettua muovilevyä. Rakenteeltaan aaltopahvia muistuttavassa aaltomuovissa on yhdensuuntaisia, putkimaisia onttoja kennoja eli kanavia, jotka parantavat materiaalin lujuutta ja jäykkyyttä aaltopahvin aallotusten tai betonisen ontelolaatan onteloiden tapaan.
Aaltomuovia käytetään muun muassa pakkausmateriaalina, erilaisten laatikoiden ja koteloiden valmistuksessa sekä värittömänä ja läpikuultavana pihakatosten ja kasvihuoneiden suoraa auringonvaloa hajottavana katemateriaalina. Keveytensä ja kestävyytensä takia aaltomuovia käytetään myös messuosastojen ja muiden tilapäisten ja toistuvaa rakentamista ja purkua edellyttävien rakenteiden tekoon sekä ulkomainosten pohjamateriaalina, johon esimerkiksi silkkipainatus onnistuu hyvin.
Aaltomuovilevyä valmistetaan eri paksuisina, eri väreissä ja eri painoisina. Ohutta aaltomuovia myydään myös rullatavarana. Aaltomuovin paino ilmaistaan grammoina neliömetriä kohti.
Airi Mikkelä
Airi Mikkelä (s. 5. huhtikuuta 1993) on suomalainen sulkapalloilija. Mikkelä on voittanut Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2014, 2017 ja 2018 sekä nelinpelissä vuonna 2012. Vuoden 2014 kaksinpelifinaalissa hän voitti Nanna Vainion pistein 21–15, 21–8, vuonna 2017 hän voitti Vainion pistein 18–21, 21–12, 21–15, ja vuonna 2018 hän voitti Inalotta Suutarisen pistein 21–18, 21–16. Vuoden 2012 nelinpelifinaalissa Mikkelä pelasi Vainion parina. Tammikuussa 2014 Mikkelä voitti kaksinpelissä Islannin avoimen mestaruuden.
Mikkelän paras sijoitus sulkapallon maailmanlistalla on kaksinpelissä 48:s (12.8.2016).
Mikkelä valmistui ylioppilaaksi keväällä 2013. Vuosina 2013–2018 hän asui Tanskassa ja harjoitteli Odensessa Lars Englerin alaisuudessa. Vuoden 2018 keväällä hän muutti takaisin Suomeen, Vantaalle ja harjoittelee ÖIF:n kanssa.
Inca Roca
Inca Roca oli inkakavaltion kuudes hallitsija eli Sapa Inca. Hän oli ensimmäinen hallitsija, josta ryhdyttiin käyttämään arvonimeä inka. Nimi oli aluksi varattu vain hallitsijalle, mutta yleistyi myöhemmin tarkoittamaan kaikkia inkavaltion ylhäisön jäseniä. Inca Roca oli ensimmäinen Hananin dynastiaan kuulunut hallitsija. Hän hallitsi noin 1348–1378.
Susie Wolff
Susie Wolff (o.s. Stoddart; s. 6. joulukuuta 1982 Oban, Skotlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen uransa lopettanut rata-autoilija.
Wolff toimi vuodet 2012–2015 Williamsin F1-tallin testikuljettajana. Marraskuussa 2015 Wolff ilmoitti lopettavansa kilpauransa vuoden 2015 päätteeksi.
Wolff asuu Ermatingenissä Sveitsissä aviomiehensä Toto Wolffin kanssa, joka tunnetaan muun muassa Valtteri Bottaksen managerina ja nykyisenä Mercedeksen F1-tallin tallipäällikkönä. He menivät naimisiin lokakuussa 2011.
Susie Wolff aloitti karting-uransa vuonna 1996. Hänet nimitettiin vuoden parhaana Britannian naisten karting-kuljettajana. Vuonna 1997 Wolff kilpaili useissa karting-luokissa ja oli kärkipaikoilla useissa kilpailuissa. Vuonna 1998 Wolff siirtyi Britannian Junior Intercontinental "A" Championship -luokkaan ja sijoittui kymmenenneksi ensimmäisenä vuotena. Samana vuonna hänet palkittiin jo kolmantena vuotena peräkkäin vuoden parhaana naisten karting-kuljettajana. Vuonna 1999 Wolff kilpaili Britannian Formula "A" Championship -luokassa ja sijoittui 13:nneksi. Vuonna 2000 hän jatkoi samassa luokassa ja sijoittui kymmenenneksi. Hänet samalla nimitettiin yhdeksi naisten parhaaksi karting-kuljettajaksi maailmalla.
Vuonna 2001 Wolff aloitti kilpauransa ja kilpaili Formula Renaultin talvisarjassa. Vuonna 2002 Wolff kilpaili Formula Renault UK -sarjassa. Vuonna 2003 hän sijoittui sarjassa yhdeksänneksi saavuttaen ensimmäisen palkintosijansa. Vuonna 2004 Wolff jatkoi kolmannen kauden Formula Renault UK -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2005 Wolff siirtyi Britannian Formula 3 -sarjaan. Hän ajoi kuitenkin vain kaksi kilpailua saavuttaen kaksi pistettä.
Vuonna 2006 Wolff siirtyi DTM-vakioautosarjaan, jossa hän kilpaili Mücke Motorsport -tiimissä Mercedeksellä. Hän ei saavuttanut pisteitä ensimmäisellä kaudella ollen parhaimmillaan kilpailussa yhdeksäs. Vuonna 2007 Wolff jatkoi sarjassa jääden jälleen ilman pisteitä. Vuonna 2008 Wolff vaihtoi Persson Motorsport -tiimiin, mutta jäi ilman pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi Norisringin kymmenes sija. Myöskään vuonna 2009 hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2010 Wolff onnistui ajamaan vihdoin pisteille ollen Lausitzringillä ja Hockenheimissa seitsemäs, jolla hän saavutti neljä pistettä. Vuodet 2011–2012 Wolff jäi kokonaan ilman pisteitä.
Huhtikuussa 2012 Wolff vahvistettiin F1-talli Williamsin testikuljettajaksi. Vuonna 2013 hän suoritti aerodynamiikka- ja suoratestejä. Vuonna 2014 Wolff sai tilaisuuden osallistua kaksiin perjantain vapaisiin harjoituksiin Williamsin autolla. Hänestä tuli ensimmäinen F1-viikonlopun tapahtumaan osallistunut naiskuljettaja sitten Giovanna Amatin ja kauden 1992.
Kurra Hockey
Kurra Hockey ry on suomalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nurmijärveltä. Kurra perustettiin 7. toukokuuta 1975 ja seuran nimi juontaa Aleksis Kiven "Seitsemän veljestä" -romaanista, jossa "lyötiin kurraa". Kurran toiminta keskittyy nykyään junioritoimintaan. Seuran miesten joukkue pelasi III-divisioonaa kaudella 1979–1980. Kurran A-juniorit pelaavat nykyään aluesarjaa ja B-juniorit II-divisioonaa. Seura pelaa kotiottelunsa Klaukkalan jäähallissa.
Kurralla on myös seniorijoukkuetoimintaa, kun Kurra Seniorit pyrkii kausittain pelaamaan muutaman ystävyysottelun lähinnä entisen edustusjoukkueensa pohjalta koottujen pelaajien voimin. Kurra on tunnettu myös hyvänä kasvattajaseurana. Seuran tunnetuin kasvatti on Ville Peltonen.
Noored Kotkad
Noored Kotkad (viroksi; "Nuoret Kotkat") on Viron Kaitseliit-maanpuolustusjärjestön isänmaallinen puolisotilaallinen vapaaehtoinen poikajärjestö.
Noored Kotkad on perustettu 30. toukokuuta 1930 ja uudelleenperustettu 1989.
Jäseneksi pääsevät 7–18-vuotiaat pojat ja johtajaksi täysi-ikäiset. Jäsenet eivät osallistu valtion aseelliseen puolustukseen. Jäsenmäärä on yhteensä noin 3 000.
Poikajärjestö jakautuu viiteentoista piiriin (viroksi: "Malev"). Piiriit jakautuu joukkueisiin. Esikunta sijaitse Tallinnassa osoitteessa Toompea 8.
Tavoitteena on kasvattaa nuorista vastuuntuntoisia kansalaisia. Järjestössa opetetaan esimerkiksi:
Verduno
Verduno on kunta Italiassa Piemonten alueella olevassa Cuneon maakunnassa. Kunnan nimi tulee kelttiläisestä sanasta verd, joka tarkoittaa vihreää. Arkeologiset löydöt ovat osoittaneet, että seudulla on ollut asutusta roomalaisten aikaan.
Kunnasta osa kuuluu baroloviinin tuotantoalueeseen.
Manfred Karge
Manfred Karge (s. 1. maaliskuuta 1938 Brandenburg an der Havel) on saksalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Saksan demokraattisessa tasavallassa varttunut Karge pääsi Helene Weigelin valitsemana suoraan teatterikoulusta Berliner Ensemblen jäseneksi 1961. Hän näytteli monissa itäsaksalaisen Defa-yhtiön elokuvissa, kuten vuonna 1964 ensi-iltansa saaneessa Joachim Kunertin ohjaamassa elokuvassa "Tuliholvin alla" sekä Bernhard Stephanin ohjauksissa "Porukan hiljaisin mies" (1976) ja "Aus meiner Kindheit" (1975).
1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Karge esitti Hamletia Benno Bessonin ja Othelloa Matthias Langhoffin ohjauksessa Berliinin Volksbühne-teatterissa. Silloin hän ystävystyi ja aloitti yhteistyön Heiner Müllerin kanssa. 1980-luvulla Karge toimi muun muassa Wienin Burgtheaterissa, ja vuonna 1993 hän palasi sekä ensimmäiseen teatteriinsa Berliner Ensembleen että johtajaksi vanhaan opinahjoonsa, Ernst Buschin mukaan nimettyyn teatterikorkeakouluun.
Karge on tehnyt Suomessa yhteistyötä ystävänsä, säveltäjä Toni Edelmannin kanssa. Tuloksena on syntynyt muun muassa Petäjäveden kirkolle omistettu, cd-levynäkin julkaistu Kristoforos-kantaatti "Tuo hänet yli vesien" sekä cd-levy "Taivas Helsingin yllä - Himmel Über Helsinki", jolla esiintyvät Kargen ja tämän edesmenneen vaimon Lore Brunnerin ohella Eija Ahvo ja Heikki Kinnunen. Edelmannin säveltämiä Kargen tekstejä on Mikko Koivusalon suomennoksina mukana myös Edelmannin ja Eija Ahvon levyllä "Vuodet".
Suomen Kansallisteatterin Willensaunassa esitettiin vuonna 1992 Kargen monologinäytelmää "Housuhame" (Jacke Wie Hose, suom. Kai Nieminen 1989, myös nimellä "Mies kuin mies"). Toinen Kargelta suomennettu näytelmä on "Etelänavan valloitus" (Die Eroberung des Südpols, suom. Jukka-Pekka Pajunen 1999).
Taurian kuvernementti
Taurian kuvernementti (, ) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti vuosina 1802–1917. Alueeseen kuului Krimin niemimaa ja niemimaata laajempi maa-alue niemimaan pohjoispuolisia aroalueita, Dneprin itärannan ja meren välisiä maita. Kuvernementti syntyi keisarikunnan liitettyä tätä ennen Turkin vasallivaltioksi päätyneen Krimin kaanikunnan maat osakseen vuonna 1783. Näille maille perustettiin ensin "Taurian alue" (Taurian oblasti, 1783-1796), joka vuosiksi 1797-1802 liitettiin osaksi Uuden Venäjän kuvernementtia ja tätä laajaa kuvernementtia pilkottaessa vuonna 1802 alueesta kehittyi Taurian kuvernementti.
Kuvernementin naapureina olivat luoteessa Hersonin ja koillisessa Jekaterinoslavin kuvernementti. Etelässä alueen rajasi Mustameri.
Venäjän keisarikunnan ensimmäisessä koko maan kattaneessa väestönlaskennassa 1897 Taurian kuvernementin väkiluvuksi saatiin 1 447 790 asukasta ja pinta-alaksi 53 053,8 neliövirstaa eli noin 60 378,5 neliökilometriä. Väestöstä kaupunkilaisia oli 20,0 % ja maaseutuasukkaita 80,0 %.
Kuvernementti jakautui kihlakuntiin (ujezd). Vuonna 1897 kuvernementtiin kuului kahdeksan kihlakuntaa ja kaksi hallintoaluetta (градоначальство). Kuvernementinkaupunki oli Simferopol (49 078 as. vuonna 1897). Muita suuria kaupunkeja olivat Sevastopol (53 595 as.), Kertš (33 347 as.), Berdjansk (26 496 as.), Feodosija (24 096 as.) ja Jevpatorija (17 913 as.).
Taurian kuvernementin suurimmat väestöryhmät olivat vuonna 1897 äidinkielen mukaan ryhmiteltynä: ukrainalaiset 42,2 %, (iso)venäläiset 27,9 %, tataarit (sis. krimintataarit) 13,6 %, saksalaiset 5,4 % ja juutalaiset 3,8 %. Muita etnisiä ryhmiä edusti 7,0 % asukkaista.
Shahmukhi
Shahmukhi () on toinen pandžabin kielen pääasiallisista kirjoitusjärjestelmistä. Se on johdettu urdun aakkostosta, joka puolestaan perustuu arabialaiseen kirjaimistoon. Shahmukhia käytetään pandžabin kirjoittamiseen Pakistanissa. Intian Punjabissa pandžabia kirjoitetaan brahmi-kirjoitukseen perustuvalla gurmukhi-kirjaimistolla.
ADX (yhtye)
ADX on ranskalainen speed- ja thrash metal-yhtye Pariisista, joka on perustettu vuonna 1982. Yhtye hajosi vuonna 1992, mutta perustettiin uudelleen 2006. Yhtyeen laulukielenä toimii Ranska. Sanoitukset kertovat pääsääntöisesti Ranskan vallankumouksesta ja ajasta ennen sitä. Bändin nimi tulee sanoista "Acier DouX", joka on metallurgiassa käytetty lyhenne.
Yhtye sai kahden demon jälkeen levytyssopimuksen Devil's Recordsista vuonna 1985, jolloin he julkaisivat debyyttialbuminsa Execution. Tämän jälkeen he siirtyivät Sydney Productionsin leipiin, jonka kautta julkaistiin kaksi albumia ja yksi livealbumi. Vuonna 1991 he saivat levytyssopimuksen Noise Recordsin kanssa, jolloin julkaistiin ensimmäinen englanniksi laulettu levy Weird Visions. Levyn vähäisen suosion takia yhtyeen levytyssopimus purettiin ja muutaman demon jälkeen he lopettivat toimintansa vuonna 1992.
Yhtye kuitenkin koottiin uudelleen kasaan vuonna 2006 pienen miehistönvaihdoksen jälkeen.
What Do I Have to Do
"What Do I Have to Do" on dancepopkappale Kylie Minoguen albumilta "Rhythm of Love" (1990). Se julkaistiin singlenä 21. tammikuuta 1991. Kappaleen kirjoittivat ja tuottivat Stock, Aitken ja Waterman.
DEFA
Deutsche Film-Aktiengesellschaft, tunnettu paremmin lyhenteellä DEFA, oli Saksan demokraattisen tasavallan valtion omistama elokuvastudio.
Defa perustettiin keväällä 1946 Neuvostoliiton miehittämässä Saksan osassa tärkeäksi osaksi sodanjälkeisen Saksan kansan uudelleenkoulutusta. Yhtiön ensimmäinen elokuva ja ensimmäinen saksalainen näytelmäelokuva sodan jälkeen oli Wolfgang Staudten ohjaama "Murhaaja keskuudessamme". Samana vuonna 1946 valmistui vielä kaksi muuta näytelmäelokuvaa, jotka kuvattiin entisillä Tobis-studioilla Berliinissä ja Althoff Atelierissa Babelsbergissa. Seuraavana vuonna Defan toiminta kuitenkin siirrettiin Potsdamiin alun perin Ufa-yhtiölle 1920-luvulla rakennettuihin tiloihin. Yhtiön hallitukseen tulivat mukaan neuvostoliittolaiset Ilja Trauberg ja Aleksandr Wolkenstein, ja perustettiin erityinen komitea valvomaan ja tarkastamaan yhtiön tuottamaa materiaalia. Vuonna 1948 neuvostoliittolaiset korvasivat yhtiön hallituksessa kaksi saksalaista lisää. Vuonna 1950 Defan johtoon asetettiin kovan linjan kommunisti Sepp Schwab, ja yhtiön määritelmä sopivista ja halutuista elokuvien teemoista kapeni entisestään. Niitä olivat alkuun muun muassa kaksivuotissuunnitelma ja maa-alueiden uusjako.
Vaihtuvat poliittiset olot Itä-Saksassa vaikuttivat Defan tuotantopäätöksiin erilaisten määräyksin, tarkastusten, sensuurin ja kieltojen avulla. Elokuva-aiheiden valinnan lisäksi nämä toimenpiteet vaikuttivat monien ihmisten etenemistä alalla joko uraa edistäen tai urahaaveet murskaten. Käsikirjoittajat ja ohjaajat oppivat pian välttämään erityisesti ajankohtaisia teemoja ja suosimaan turvallisia, antifasistisesta vastarinnasta kertovia tai historiallisia aiheita. Monet elokuvat pääsivät kuitenkin tuotantoon ja vasta niiden esitys kiellettiin, kuten kävi miltei kaikille Defassa vuonna 1965 valmistuneille elokuville.
Vuonna 1965 Defa tuotti suosituksi nousseen ”käänteisen lännenelokuvan” "Suuren karhun pojat", jossa pahoja edusti Yhdysvaltain armeija ja hyviä Amerikan alkuperäisväestö. Suosiosta seurasi toistakymmentä ”DDR-westerniä”, joissa asetelma oli samalla tavoin käänteinen verrattuna länsimaissa tehtyihin lännenelokuviin.
Saksojen yhdistymisen myötä Defa lakkautettiin 1992 ja sen omaisuus myytiin ranskalaiselle yhtiölle Compagnie Générale des Eaux, josta sittemmin tuli Vivendi Universal.
Defa tuotti olemassaolonsa aikana noin 950 pitkää elokuvaa, 820 animaatiota, yli 5 800 dokumenttielokuvaa ja uutiskatsausta sekä monta tuhatta saksankielistä jälkiäänitystä muunkielisiin elokuviin.
Moni suosittu Defa-elokuva on julkaistu uudelleen dvd-levynä. Lokakuussa 2005 New Yorkin modernin taiteen museo järjesti kaksiviikkoisen Defa-elokuvien festivaalin, ja Suomessa Defa-elokuvien katsaus järjestettiin Tampereella keväällä ja Turussa syksyllä 2009.
Defa-studioiden kulttuuriperintöä vaalii saksalainen säätiö Defa-Stiftung. Yhdysvaltalaisen Massachusettsin yliopiston Amherstin kampuksella toimii The DEFA Film Library, ainoa Saksan ulkopuolella sijaitseva Defa-filmeihin erikoistunut laitos.
Boombox (Robinin albumi)
Boombox on Robinin 13. maaliskuuta 2014 julkaistu uusi versio lokakuussa 2013 julkaistusta "Boom Kah" -albumista. "Boombox" sisältää kaikista "Boom Kah" -albumin kappaleista remixit, joita ovat olleet tekemässä Jaakko ”JS16” Salovaara, Darude, DJ Slow, Sakke Aalto, Beats & Styles ja Lenno sekä akustiset versiot kappaleista ”Boom Kah” ja ”Kun nuoruus päättyy”. CD:llä on myös vain syksyllä 2013 ilmestyneen "Robin"-lehden mukana tulleen ”Boom Kah” -singlen B-puolena ollut ”Jetlag”-kappale.
CD:n lisäksi julkaisussa on mukana maaliskuussa 2013 DVD:llä ja Blu-rayna julkaistu "PopShow – Live in Hartwall Areena" -DVD, joka on taltioitu joulukuussa 2012.
"Boombox" nousi ensimmäisellä listaviikollaan suoraan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle.
Albumilta on julkaistu singlenä Beats & Stylesin tekemä remix kappaleesta ”Tilttaamaan”, jonka musiikkivideo julkaistiin 25. huhtikuuta 2014.
Shocked (kappale)
"Shocked" on dancepopkappale Kylie Minoguen albumilta "Rhythm of Love" (1990) ja se julkaistiin 20. toukokuuta 1991. Kappale on albumin neljäs ja viimeinen single. Kappaleen kirjoittivat ja tuottivat Stock, Aitken ja Waterman.
Velký Lopeník
Velký Lopeník on 911 metriä korkea huippu Karpaateilla Tšekin ja Slovakian rajalla. Huipulla on 22 metriä korkea puinen näkötorni, joka otettiin käyttöön vuonna 2005.
Ljubša
Ljubša eli Ljubšan linnoitus sijaitsee Laatokanlinnasta kaksi kilometriä Olhavajoen alajuoksulle, vastarannalla. Linnoitus sijaitsee Olhavan sivujoen, Ljubšajoen rannalla, josta se on saanut nimensä.
Ljubša on muinaisen Venäjän Olhavanjoen varrella sijaitsevista linnoituksista vanhin. Se oli kivi-ja maavallin ympäröimä. Se on tehty 500-700-luvuilla. Sen olemassaolosta tiedettiin pitkään, mutta ensimmäiset arkeologiset kaivaukset aloitti pietarilainen arkeologi E. A. Rjabin 1997.
Samantyyppisiä linnoituksia on löydetty myös Keski-Euroopasta läntisten slaavilaisheimojen vanhoilta asuinalueilta Tonavalta puolalaisten Pomorjen alueelle asti. Linnoituksen muuri on ilmeisesti ollut savinen ja noin kolme metriä korkea. Se oli molemmin puolin vahvistettu luonnonkivillä. Sen päällä on ollut puinen hirsimuuri. Puolustusrakennelman kokonaiskorkeus arkeologien mukaan oli noin seitsemän metriä. Linnoituksen paikalta on löydetty jälkiä 200-luvulta suomalais-ugrilaisten kalastajien asuinpaikasta. 500-luvun – 600-luvun vaihteessa puisen rakennelman tilalle tuli puulinnoitus. Suunnilleen 700-luvulla sen polttivat ilmeisesti sinne hyökänneet Ilmajärven sloveenit. 700-luvun alussa suomalaisheimon puulinnoituksen tilalle rakennettiin Ljubšan linnoitus, joka oli paljolti länsislaavilaisten linnoitusten tyyppinen.
Viikingit rakensivat vuonna 753 Olhavajoen vastarannalle kahden kilometrin päähän Ljubšasta Olhavajokea ylävirtaan oman kylänsä (Aldeigjuborg). Oletetut rakentajat tulivat ilmeisesti Gotlannista. 760-luvulla sloveenit tuhosivat sen ja rakensivat uudelleen.
Ljubšan linnoituksen tarkoitus oli ennen kaikkea olla puolustuslinnoitus sekä Olhavajoen suun sotilaallinen ja hallinnollinen valvonta. Ljubšan alueella jatketaan tarkempia arkeologisia tutkimuksia.
800-luvun puolivälissä Ljubša on jo kadonnut. Erään teorian mukaan se hylättiin, koska Laatokan pinta laski maankohoamisen seurauksena ja ranta siirtyi kauemmaksi pohjoiseen ja Ljubšajoki mataloitui purjehduskelvottomaksi. Sen vuoksi Olhavanjoen uudeksi vartiointipaikaksi muodostui Aldeigjuborg eli Laatokanlinna.
Jingtai
Keisari Jingtai (, 21. syyskuuta 1428 – 14. maaliskuuta 1457), alkuperäiseltä nimeltään Zhu Qiyu (), oli Kiinan Ming-dynastian seitsemäs keisari, joka hallitsi vuosina 1450–1457. Hän oli keisari Xuanden toinen poika, joka valittiin hallitsijaksi vuonna 1449 hänen vanhemman veljensä, keisari Zhengtongin jouduttua Tumun kriisin yhteydessä mongolien vangiksi. Jingtai hallitsi kahdeksan vuotta, kunnes hänen veljensä syrjäytti hänet valta­istuimelta ja nousi uudestaan keisariksi nimellä Tianshun. Aika­kausi­nimi "Jingtai" merkitsee "ylevää näkemystä".
Zhu Qiyu nousi valtaisuimelle vuonna 1449 sen jälkeen, kun hänen vanhempi veljensä, keisari Zhengtong oli hävinnyt taistelun Esen Taishin johtamia oiraattien mongoli­heimoa vastaan.
Zhengtong vapautettiin vuonna 1450 sen jälkeen, kun mongolit olivat saaneet tietoonsa, että Ming-hallitus oli asettanut Jingtain uudeksi keisariksi. Tämän jälkeen Jingtai jatkoi hallitsijana, kun taas hänen veljensä sai kunnianimen "suurkeisari" mutta joutui elämään eristyksissä.
Valta­kaudellaan Jingtai kiinnitti huomattavan ministerinsä Yu Qianin avustamana erityistä huomiota maataan koskeviin asioihin. Hän kunnosti Keisarinkanavan sekä Keltaisen­joen pato­järjestelmän. Hänen hallintonsa tuloksena talous kukoisti ja dynastia vahvistui entisestään.
Zui Qiyu hallitsi kahdeksan vuotta. Kun vuonna 1457 kävi ilmeiseksi, ettei hänellä ollut enää paljon elinaikaa jäljellä, hän kieltäytyi nimittämästä ketään perillisekseen, mihin vaikutti varsinkin se, että hänen poikansa oli kuollut sala­peräisellä tavalla, mahdollisesti myrkytettynä. Syrjäytetty Zhengtong näki tilaisuuden tulleen, niin että hän saattoi palata valtaistuimelle, ja palatsi­vallan­kaappauksella hän syrjäytti Jingain ja julistautui hänen seuraajakseen. Uudestaan keisariksi noussut Zhengtong antoi toiselle valta­kaudelleen nimen "Tianshun", mutta ei tiedetä, miksi hän ei käyttänyt samaa nimeä kuin aikaisemminkin. Eninen keisari Jingtai alennettiin arvossa Chengin prinssiksi, mikä oli sama arvo­nimi, joka hänellä oli ollut ennen valtaan­nousuaan­kin, ja hänet asetettiin kotiartestiin Xiyaniin, nykyiseen Zhongnanhaihin, joka sijaitsee Pekingissä Kielletyn kaupungin lämsi­puolella. Jingtai kuoli kuukautta myöhemmin; joidenkin tietojen mukaan hänet murhasivat eunukit keisari Tianshunin käskystä.
Jingtain kuoleman jälkeen keisari Tianshun ei suonut veljelleen kunniaa tulla haudatuksi edeltäjiensä tavoin Ming-dynastian hautoihin Pekingin pohjois­puolelle. Sen sijaan hänet haudattiin kauas sieltä kukkuloille Pekingin länsi­puolelle, pikemminkin prinssinä kuin keisarina. Hänen kuoleman­jälkeinen nimensäkin lyhennettiin viisi­merkkiseksi sen sijaan, että sellaiset nimet normaalisti olivat seitsen­merkkisiä.
Flesheaters
Flesheaters on Scarecrow-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 1. helmikuuta 2013.
Levystä on julkaistu myös deluxe edition, joka sisältää neljä ylimääräiset neljä livekappaletta. Deluxe editionin julkaisi yhdysvaltalainen Horror Pain Gore Death Productions. Euroopan painos sisältää piilokappaleen ”Doom Misterss”.
Kappaleista ”Skullfuckers” ja ”Doom Mistress” kuvattiin musiikkivideot.
ISO 15924
ISO 15924 on standardointijärjestö ISO:n ylläpitämä standardi, jossa määritellään eri kirjoitusjärjestelmiin viittaavat kansainväliset kirjain- ja numerokoodit. ISO 15924 -koodien rekisteröinnistä huolehtii ISO:n toimeksiannosta Unicode Consortium.
Esimerkiksi latinalaisen kirjaimiston numerokoodi ISO 15924:ssä on 215 ja kirjainkoodi ”Latn”.
Di-isobutyylialumiinihydridi
Di-isobutyylialumiinihydridi eli DIBAL tai DIBALH (CHAl) on eräs alumiinin organometalliyhdisteistä. Yhdistettä käytetään pelkistimenä valmistettaessa orgaanisia yhdisteitä synteettisesti.
Huoneenlämpötilassa di-isobutyylialumiinihydridi on väritöntä nestettä. Yhdiste liukenee dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin ja hiilivetyihin kuten bentseeniin, tolueeniin, pentaaniin, heksaaniin ja dikloorimetaaniin. Di-isobutyylialumiinihydridi reagoi voimakkaasti veden ja hapen kanssa ja voi syttyä joutuessaan kosketuksiin niiden kanssa. Rakenteeltaan yhdiste esiintyy tyypillisesti dimeerinä.
Di-isobutyylialumiinihydridiä valmistetaan kuumentamalla eli termolysoimalla tri-isobutyylialumiinia. Reaktiossa syntyy sivutuotteena isobuteenia, joka poistetaan tislaamalla.
Tärkein di-isobutyylialumiinihdyridin käyttökohde on toimia pelkistimenä orgaanisissa synteeseissä. Huoneenlämpötilassa yhdiste pelkistää esterit, aldehydit, ketonit ja epoksidit alkoholeiksi ja amidit ja nitriilit amiineiksi. Alemmassa lämpötilassa, tyypillisesti –70 °C:n lämpötilassa, esterit, amidit ja nitriilit pelkistyvät aldehydeiksi ja sykliset esterit eli laktonit pelkistyvät syklisiksi hemiasetaaleiksi eli laktoleiksi. Di-isobutyylialumiinihydridiä voidaan käyttää myös muiden organoalumiiniyhdisteiden valmistukseen hydroaluminaatioreaktiolla, jossa yhdiste reagoi alkeenien kanssa, jotka sitoutuvat alumiinin ja korvaavat isobutyyliryhmät.
Bismarckinnokimesikko
Bismarckinnokimesikko ("Melidectes whitemanensis") eli aiemmalta nimeltään uudenenglanninnokimesikko on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Bismarckinnokimesikkoa tavataan kotoperäisenä Uuden-Britannian saarella. Lajin kannaksi arvioidaan 3 750–14 999 yksilöä. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Bismarckinnokimesikkoa elää vuoristometsissä 1 200–1 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Satunnaisesti sitä tavataan myös 850 metrin korkeudella.
Lyhytpartamesikko
Lyhytpartamesikko ("Melidectes nouhuysi") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Lyhytpartamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pitkäpartamesikko
Pitkäpartamesikko ("Melidectes princeps") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Pitkäpartamesikkoa tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannaksi on arvioitu 3 500–15 000 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi. Elinynpäristöjen tuhoutuminen ja ilmastonmuutos saattavat olla sille uhkia.
Tervamesikko
Tervamesikko ("Melidectes ochromelas") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Tervamesikkoa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin paikallisesti yleinen. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkonaamamesikko
Valkonaamamesikko ("Melidectes leucostephes") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkonaamamesikkoa tavataan Indonesiassa Uuden-Guinean saarella. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valko-otsamesikko
Valko-otsamesikko ("Melidectes rufocrissalis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Valko-otsamesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Isonokimesikko
Isonokimesikko ("Melidectes foersteri") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Isonokimesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kirjonokimesikko
Kirjonokimesikko ("Melidectes torquatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Kirjonokimesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu paikallisesti melko yleisestä yleiseksi viljelysalueilla, mutta muuten harvinaiseksi. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.