hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gotcha Tsitsiashvili
Gotcha Tsitsiashvili (, s. 7. marraskuuta 1973 Tbilisi, Georgia) on georgialaissyntyinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka on edustanut Israelia vuodesta 1994. Häntä valmensi vuodesta 1985 Otari Tatišvili ja vuodesta 1994 Jakov Masin. Hän edusti Israelissa beersebalaista Hapoel Be'er Sheva -seuraa.
Tsitsiashvili voitti maailmanmestaruuden 84 kilogramman painoluokassa Créteilissä 2003 kukistettuaan loppuottelussa ruotsalaisen Ara Abrahamianin. Hän sai Prahan MM-kilpailuissa 1995 hopeaa 82 kilogramman sarjassa. Hän sijoittui MM-kilpailuissa lisäksi neljänneksi 85-kiloisissa Gävlessä 1998 ja kahdeksanneksi 84-kiloisissa Moskovassa 2002.
Tsitsiashvili sijoittui olympialaisissa viidenneksi 82 kilogramman painoluokassa Atlantassa 1996, kuudenneksi 85-kiloisissa Sydneyssä 2000 ja 14:nneksi 84 kilogramman sarjassa Ateenassa 1996.
Tsitsiashvili saavutti EM-kilpailuissa 82 kilogramman sarjassa hopeaa Ateenassa 1994 sekä pronssia Besançonissa 1995 ja Budapestissa 1996. Hän sijoittui 85-kiloisissa viidenneksi Minskissä 1998 ja Istanbulissa 2001 sekä seitsemänneksi Kouvolassa 1997. 84 kilogramman painoluokassa hän oli kymmenes Belgradissa 2003.
Tsitsiashvili saavutti Neuvostoliiton edustajana junioreiden MM-pronssia 81 kilogramman sarjassa 1991 ja Georgian edustajana nuorten MM-pronssia 82-kiloisissa 1993.
Jyrki Mattila
Jyrki Mattila (s. 1957 Järvenpää) on Hyvinkään kaupunginjohtaja ja diplomi-insinööri. Mattila toimi Hyvinkään vs. kaupunginjohtajana vuodesta 2013, mitä ennen toimi Hyvinkään tekniikan ja ympäristön toimialan johtajana. Myös Hyvinkään kaupungin geodeettina ja kiinteistöinsinöörinä Tuusulan kunnassa Mattila on toiminut. Hyvinkään kaupunginvaltuusto nimitti Mattilan kaupunginjohtajaksi 26. lokakuuta 2015, ja Mattila otti viran vastaan 1. tammikuuta 2016. Mattila on ollut naimisissa vuodesta 1982, ja hänellä on kaksi aikuista poikaa. Mattilalla on kristillinen elämänkatsomus.
Téméraire (1782)
Téméraire oli Ranskan laivaston vuonna 1782 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Brestin telakalta, missä köli laskettiin toukokuussa 1782. Alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1782 ja otettiin palvelukseen heinäkuussa 1783.
Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 käytyyn Ushantin toiseen taisteluun ( ja tai "Combat de Prairial"), jossa se taisteli "HMS Russelia" vastaan.
Alus osallistui joulukuusta 1794 helmikuuhun 1795 käytyihin sotatoimiin Biskajanlahdella (). Alus kuitenkin sai vuodon sauman auettua yöllä 30.-31. joulukuuta, ja se joutui palaamaan St. Maloon. Vuodesta 1798 alus oli korjaamattomana, ja se olisi pitänyt huoltaa tai hävittää. Vuonna 1802 alus todettiin korjauskelvottomaksi, ja se romutettiin seuraavana vuonna.
Audacieux (1784)
Audacieux oli Ranskan laivaston vuonna 1784 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 15. helmikuuta 1782 Lorientin telakalta. Sen köli laskettiin 8. heinäkuuta 1784, ja se laskettiin vesille 28. elokuuta 1784. Alus otettiin palvelukseen vuonna 1785.
Vuodesta 1791 alkaen alus oli palveluksesta poistettuna Lorientissa, kunnes se palautettiin palvelukseen vuonna 1793. Vuonna 1794 alus osallistui "Révolutionnairen" nostoon. Alus osallistui menetti mastonsa Ushantin toisessa meritaistelussa.
Alus romutettiin vuonna 1803.
Superbe (1784)
Superbe oli Ranskan laivaston vuonna 1784 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Brestin telakalta. Sen köli laskettiin heinäkuussa 1782, ja se laskettiin vesille 11. marraskuuta 1784. Alus otettiin palvelukseen vuonna 1785.
Alus osallistui joulukuussa 1794 alkaneeseen Ranskan laivaston Biskajanlahden operaatioon (), jota johti amiraali Villaret Joyeuse. Alus sai myrskyssä vuodon, ja se upposi 30. tammikuuta 1795.
Généreux (1785)
Généreux oli Ranskan laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Rochefortin telakalta. Sen köli laskettiin 24. heinäkuuta 1782, ja se laskettiin vesille joko 21. kesäkuuta tai heinäkuussa 1785. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lokakuussa.
Alus osallistui elokuussa 1798 päällikkönsä Louis Jean-Nicolas Lejoillen alaisuudessa Abukirin taisteluun, jossa se oli toinen selviytyneistä yhdessä "Guillaume Tellin" kanssa.
Se kohtasi 18. elokuuta 50-tykkisen Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen HMS "Leanderin", jonka se valtasi pitkällisen taistelun päätteeksi. Taistelussa "Généreux'n" miehistöstä sai surmansa noin 100 ja haavoittui 180 miestä.
Maaliskuussa 1799 alus suojasi saattueen Korfulle. Matkalla aluksen päällikkö Lejoille päätti tulittaa Brindisiä. Lejoille sai taistelussa surmansa, ja luutnantti Claude Touffet otti aluksen päällikkyyden. Kaupunki antautui 3. maaliskuuta kaksituntisen laukaustenvaihdon jälkeen.
Alus lähti päällikkönsä Renaudinin johdolla 6. helmikuuta 1800 Toulonista johtaen kontra-amiraali Jean-Baptiste Perréen johtamaa laivuetta, johon kuuluivat "Généreux'n" lisäksi fregatti "Badine" ja korvetit "Pareille" ja "Fauvette" sekä flöitti "Ville de Marseille". Aamulla 18. helmikuuta kuninkaallinen laivasto hyökkäsi laivueen kimppuun Lampedusan saaren edustalla. Seuranneessa taistelussa Perrée sai surmansa, ja "Généreux'n" tulen suojaamana laivueen muut alukset pääsivät pakoon. "Généreux'n" antautuminen päätti taistelun.
Alus liitettiin kuninkaalliseen laivastoon HMS "Généreux'na". Se oli vuonna 1801 Minorcalla, kun alukselle pakko-otettiin HMS "Walmesleyn" miehistöä. Alus kohtasi Espanjan laivaston aluksia, ja se määrättiin jatkamaan matkaansa Egyptiin. Myrsky esti matkan, joten alus partioi nykyisen Libyan rannikolla. Osallistuttuaan tuloksettomaan hyökkäykseen Elballe alus lähti rauhan solmimisen jälkeen Minorcalta Spitheadiin, jonne se saapui 27. heinäkuuta 1802.
Alus romutettiin vuonna 1816.
P. F. Sloan
P. F. Sloan, oik. "Philip Schlein" (18. syyskuuta 1945 New York, Yhdysvallat – 15. marraskuuta 2015 Los Angeles, Yhdysvallat), oli yhdysvaltalainen laulaja ja laulunsanoittaja. Hän aloitti laulajanuransa 14-vuotiaana singlellä. Ensimmäisen albuminsa hän teki Steve Barrin kanssa pari vuotta myöhemmin perustamanaan duona The Fantastic Paggys, mutta duo toimi usealla muullakin nimellä. Hänen ensimmäinen menestyksensä sanoittajana oli aikakauden protestimielialoja ennakoinut kappale "The Eve of Destruction", jonka hän oli tehnyt mielessään yhtye The Byrds. Byrds ei kuitenkaan kelpuuttanut sitä, ja sen levytti Barry McGuire tunnetuin seurauksin: levyä myytiin miljoonia. Hän julkaisi neljä soololevyjä 1965–1972, jotka eivät kuitenkaan olleet myyntimenestyksiä.
Sloan kirjoitti vuonna 2014 ilmestyneet muistelmat "What's Exactly The Matter With Me?", jossa hän kertoo alalla kokemistaan ongelmista, kuten ajojahdista ja riistosopimuksista. Hän kärsi mielenterveysongelmista ja joutui 1970-luvulla psykiatriseen hoitoon, jossa ei kuitenkaan uskottu siviilinimellä Philip Schleinina hoitoon tullutta miestä tunnetuksi tähdeksi. Jimmy Webb teki hänestä vuonna 1970 kappaleen "P. F. Sloan".
Achille (1803)
Achille oli Ranskan laivaston vuonna 1803 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Rochefortin telakalta. Sen köli laskettiin 5. marraskuuta 1802, ja se laskettiin vesille 17. marraskuuta 1804. Alus liitettiin laivastoon 28. tammikuuta 1805, ja se valmistui helmikuussa.
Alus purjehti 20. lokakuuta päällikkönään Louis Gabriel Deniéport hieman ennen Trafalgarin taistelua. Se oli Villeneuven komentamassa ranskalais-espanjalaisessa laivaston alus, joka havaitsi lähestyvän Nelsonin johtaman kuninkaallisen laivaston. Seuraavana päivänä käydyssä taistelussa alus kohtasi yhdessä "Aiglen", "Neptunen" ja "Fougueux'n" kanssa Nelsonin suojanpuoleisen jonon toisen aluksen HMS "Belleislen". Taistelussa brittialus menetti mastonsa, minkä seurauksena se menetti ohjattavuutensa sekä pääosin taistelukykynsä purjeiden peittäessä tykkimiesten näkyvyyden. Alus ei kuitenkaan antautunut.
"San Ildefonson" antauduttua HMS "Defencelle" Deniéport käytti tuulenvirettä hyväkseen pyrkien täyttämään antautuneen aluksen jättämän aukon linjassa. Alus joutui kuitenkin HMS "Defiancen" ja HMS "Dreadnoughtin" väliin menettäen mastonsa. Alus menetti seuranneessa taistelussa kaikki upseerinsa, ja se oli hitaasti uppoamassa. Siitä huolimatta se kykeni tulellaan katkaisemaan HMS "Dreadnoughtin" pää- ja etumastot. HMS "Princen" liityttyä taisteluun syttyi "Achillen" mesaanimastossa tulipalo. Seuraava brittien yhteislaukaus kaatoi kannelle palavan päämaston sytyttäen aluksen ilmiliekkeihin. HMS "Prince" pelasti 158 ranskalaista merestä. Tulen saavuttaessa ruutivaraston alus räjähti vieden mukanaan 480 miehistönjäsentä.
America (1788)
America oli Ranskan laivaston vuonna 1788 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Brestin telakalta. Sen köli laskettiin 1787, ja se laskettiin vesille 21. toukokuuta 1788. Alus otettiin palvelukseen vuonna 1789.
Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 Ushantin toiseen taisteluun, jossa sen valtasi HMS "Leviathan". Amiraliteetti nimesi aluksen HMS "Impétueux'ksi", koska laivastossa palveli jo HMS "Americaksi" nimetty alus.
Aluksen päällikkyyden vastaanotti 5. lokakuuta 1796 John Willet Payne. Huollon jälkeen alus lähti 11. lokakuuta Portsmouthista Spitheadiin, missä sen varustaminen jatkui. Alus aloitti palveluksensa Kanaalissa 28. lokakuuta, ja se palasi Spitheadiin 1. tammikuuta 1797. Payne menetti päällikkyyden heikon terveytensä vuoksi, ja uudeksi päälliköksi tuli Sampson Edwards ja edelleen 1. maaliskuuta 1799 Sir Edward Pellew.
Maaliskuussa osa miehistöstä nousi kapinaan. Merijalkaväen osaston pysyessä kuitenkin päällikölle uskollisena sai Pellew kukistettua kapinan. Kolme kapinoitsijaa hirtettiin, ja kuutta muuta kierrätettiin laivaston aluksilla, kunnes heidät sijoitettiin muualle.
Alus osallistui 4. kesäkuuta 1800 Quiberoninlahden taisteluun. Se osallistui Napoleonin sotaan, ja se romutettiin vuonna 1813.
Apollon (1788)
Apollon oli Ranskan laivaston vuonna 1788 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Rochefortin telakalta. Sen köli laskettiin huhtikuussa 1787, ja se laskettiin vesille 21. toukokuuta 1788. Alus otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Alus oli vuodesta 1791 Saint Dominiquella, mistä se palasi vuonna 1793. Toulonin saarron aikana aluksen päällikkö Imbert sopi kaupungin antautumisesta HMS "Victoryllä" amiraali Hoodin kanssa. Alus nimettiin helmikuussa 1794 "Gaspariniksi". Piirityksen jälkeen alus kuljetti 1 500 vallankumousvastaista vankia Rochefortiin, missä pääosa vangeista teloitettiin.
Alus osallistui Ushantin toiseen taisteluun sekä Biskajanlahdella toteutettuun operaatioon. Aluksen nimi palautettiin 16. toukokuuta 1795 "Apolloniksi", kunnes se jälleen nimettiin uudelleen 6. kesäkuuta 1798 "Marceauksi". Alus romutettiin kesäkuussa 1798.
Xavier Naidoo
Xavier Naidoo (s. 2. lokakuuta 1971 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen soul- ja R&B-laulaja. Hänet tunnetaan Söhne Mannheims -yhtyeen keulakuvana. Hän on menestynyt myös soolouralla.
Marraskuussa 2015 televisioyhtiö NDR kertoi Naidoon edustavan Saksaa Eurovision laulukilpailussa 2016, mutta perui ilmoituksen pari päivää myöhemmin Naidoon saaman voimakkaan negatiivisen vastaanoton jälkeen.
Argonaute (1798)
Argonaute oli Ranskan laivaston vuonna 1798 vesillelaskettu 74-tykkinen Téméraire-luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 10. heinäkuuta 1794 Lorientin telakalta. Sen köli laskettiin syyskuussa 1794, ja se laskettiin vesille 22. joulukuuta 1798. Pitkä valmistusaika johtui pääasiassa laivanrakentamiseen soveltuvan puutavaran saannin ongelmista. Alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1799.
Alus osallistui lokakuussa 1805 Trafalgarin taisteluun, josta se kykeni palaamaan pahoin vaurioituneena Cadiziin. Se ei kuitenkaan kyennyt poistumaan satamasta vaurioituneena ja brittien jatkettua saartoa. Alus vaihdettiin Espanjan laivaston "Vencadoriin" 18. joulukuuta 1806.
Alus nimettiin "Argonautaksi", mutta Espanjan laivasto ei koskaan ottanut alusta palvelukseen. Aluksesta tehtiin vankila. Cadizin piirityksen aikana aluksella olleet 584 vangittua ranskalaista valtasi aluksen 25.-26. maaliskuuta 1810. Valtaajat katkoivat aluksen köydet toivoen virtauksen vievän aluksen maihin ranskalaisten linjojen takana, mutta se ajautui karille rannikonedustan mutaharjanteella. Useat vangit saivat surmansa alusta takaa-ajaneiden tykkiveneiden tulessa. Karilla ollut hylky poltettiin.
HMS Ardent (1764)
HMS Ardent oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1764 vesillelaskettu 64-tykkinen Ardent-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 4. tammikuuta 1762 Hesslestä Hullista Hugh Blaydes'ltä. Sen köli laskettiin puolitoista viikkoa myöhemmin 15. tammikuuta ja alus laskettiin vesille 13. elokuuta 1764. Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1773.
Alus otettiin palvelukseen lokakuussa 1774 päällikkönään Sir George Douglas. Vuonna 1778 päällikkönään George Keppel alus oli amiraali lordi Howen laivueessa New Yorkin edustalla suojaamassa kaupunkia ylivoimaiselta amiraali d'Estaingin johtamalta Ranskan laivaston osastolta. Osastot ottivat mittaa toisistaan Rhode Islandin edustalla 11. elokuuta myrskyn hajoittaessa kummankin osaston. "Ardent" palasi Portsmouthiin, jossa se poistettiin palveluksesta tammikuussa 1779.
Alus palasi kesäkuussa 1779 palvelukseen päällikkönään Phillip Boteler ja se lähti elokuussa Plymouthista liittyäkseen Sir Charles Hardyn Kanaaliin sijoitettuun osastoon. "Ardent" kohtasi Ranskan laivaston kaksi päivää lähtönsä jälkeen. Lyhyen taistelun jälkeen "Ardent" antautui. Tapauksen vuoksi järjestettu sotaoikeus erotti Botelerin.
Kuninkaallinen laivasto valtasi aluksen takaisin 14. huhtikuuta 1782 Saintesin taistelussa. Se palautettiin palvelukseen vielä huhtikuussa päällikkönään Richard Lucas. Alus nimettiin 28. elokuuta 1783 "HMS Tigeriksi". Alus myytiin kesäkuussa 1784.
Carl Laemmle
Carl Laemmle (alun perin Karl Lämmle; 17. tammikuuta 1867 – 24. syyskuuta 1939) oli saksalais-yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän oli tuottamassa tai muuten mukana tekemässä yli neljäsataa elokuvaa.
Laemmle muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1884. Hänen yrityksensä valmisti aluksi kolikkoautomaatteja. Hän perusti elokuvien jakeluyhtiön vuonna 1907 ja kehitti sen jo vuonna 1909 alan johtavien yhtiöiden haastajaksi. Seuraava askel oli oma tuotantoyhtiö "Independent Motion Picture Company" (IMP). Se alkoi hankkia jalansijaa tähtinäyttelijöiden avulla. Ennen kaikkea Florence Lawrence oli siinä tärkeä tekijä. Vuonna 1912 Lammle oli perustamassa Universal Studios-yhtiötä, joka oli Kalifornian ensimmäisiä elokuvastudioita.
HMS Raisonnable (1768)
HMS Raisonnable oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1768 vesillelaskettu 64-tykkinen Ardent-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 11. tammikuuta 1763 Chathamin telakalta. Sen köli laskettiin 25. marraskuuta 1765 ja alus laskettiin vesille 10. joulukuuta 1768.
Alus otettiin palvelukseen 17. marraskuuta 1770 päällikkönään Horatio Nelsonin eno Maurice Suckling, joka kirjasi Nelsonin aluksen miehistöön. Alus oli Medwayssä vartioaluksena. Suckling siirtyi "HMS Triumphin" päälliköksi ottaen Nelsonin mukaansa.
Alus palasi palvelukseen 25. toukokuuta 1771 päällikkönään Henry St. John liitettynä Kanaalin laivastoon. St. John luovutti päällikkyyden Thomas Greaves'lle 23. tammikuuta 1773 ja alus poistettiin palveluksesta 23. syyskuuta 1775 Plymouthissa.
Alus palautettiin palvelukseen 25. helmikuuta 1776 päällikkönään Thomas Fitzherbert ja se siirrettiin Pohjois-Amerikan asemalle. Heinäkuussa 1778 alus kuului lordi Howen laivueeseen, joka oli ankkurissa Sandy Hookin edustalla. Ranskan laivaston amiraali d'Estaing johtama laivasto-osasto oli lähistöllä ja laivastojen yhteenoton esti ainoastaan sää ja kova aallokko, mikä pakotti laivastot hajaantumaan.
Henry Evans vastaanotti aluksen päällikön tehtävät 5. joulukuuta 1778 ja alus osallistui toukokuussa 1779 kommodori Sir George Collierin laivueen mukana Hampton Roadsiin tehtyyn hyökkäykseen. Alus osallistui 1. kesäkuuta Hudson Riverillä kahden linnakkeen valtaukseen. Elokuussa Collier nosti lippunsa aluksella ja se lähti Penobscotiin, missä brittijoukot olivat piiritettyinä. Heti saavuttuaan Collierin johtamat seitsemän alusta joutuivat taisteluun kapinallisten 41 aluksen osaston kanssa. Kapinallisaluksista kaksi vallattiin ja loput joko upotettiin tai muuten tuhottiin.
Compressorhead
Compressorhead on kolmen robotin muodostama saksalainen rock-yhtye. Yhtyeen kokoonpanoon kuuluu 78-sorminen kitaristi "Fingers", nelikätinen rumpali "Stickboy" ja basisti "Bones". Robottiyhtye on berliniläistaiteilijoiden "Frank Barnes", "Markus Kolb" ja "Stock Plum" projekti. Vuonna 2013 yhtye julkaisi YouTubessa coverin Motörheadin kappaleesta Ace of Spades, joka keräsi miljoonia katsojia. Robotit ovat myös esiintyneet Big Day Out -festivaalin päälavalla Australiassa.
Yhtye hakee joukkorahoituksella varoja laulajan rakentamiseen ja esikoisalbumin levyttämiseen. Albumin neljätoista kappaletta on säveltänyt kanadalaisen NoMeansNo-yhtyeen rumpali John Wright.
HMS Agamemnon (1781)
HMS Agamemnon oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu 64-tykkinen Ardent-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1777 Bucklers Hardista Henry Adamsilta. Sen köli laskettiin toukokuussa 1777 ja alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1781.
Alus osallistui Yhdysvaltain vapaussodan aikana Ushantin ensimmäiseen taisteluun ja Saintesin taisteluun. Ranskan vallankumoussodissa se osallistui Genovan, Hyeresin ja Kööpenhaminan taisteluihin. Napoleonin sodissa se osallistui vielä Cape Finisterren, Trafalgarin, San Domingon ja Kööpenhaminan taisteluihin.
Alus osui kartoittamattomalle matalikolle 16. kesäkuuta 1809 Gorritin saaren ja mantereen välillä. Alus sai vuodon ja se upposi.
Alex Graves
Alex Graves (s. 23. heinäkuuta 1965 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ohjaaja ja tuottaja. Hän on ohjannut jaksoja muun muassa televisiosarjoihin kuten "Ally McBeal", "Oikeus ja kohtuus", "West Wing", "Game of Thrones" ja "Isänmaan puolesta".
Sinaloanpeukaloinen
Sinaloanpeukaloinen ("Thryophilus sinaloa") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Sinaloanpeukaloista tavataan Meksikossa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 305 000 km. Lajin populaatioksi on arvioitu 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rusopeukaloinen
Rusopeukaloinen ("Cantorchilus modestus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Rusopeukaloista tavataan Belizessä, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 290 000 km. Lajin populaatioksi on arvioitu 500 000–4 999 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Amesin testi
Amesin testi eli Ames-testi on menetelmä kemikaalien mutageenisuuden selvittämiseksi. Menetelmän kehitti Bruce Ames tutkimusryhmineen nopeaksi, helpoksi ja halvaksi tavaksi määrittää, onko jokin yhdiste mahdollisesti mutageeninen tai karsinogeeninen ja menetelmä julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1973. Tämän jälkeen siitä on tullut tärkeä testausmenetelmä tutkittaessa aineiden myrkyllisyyttä.
Amesin testissä malliorganismina käytetään "Salmonella typhimurium" -bakteerin kantaa TA100 tai TA 1535, jotka eivät itsessään kykene syntetisoimaan histidiiniä vaan ne joutuvat hankkimaan tarvitsemansa histidiinin ravintoliuoksesta. Amesin testissä "S. typhimurium" -bakteereja kasvatetaan alustalla, joka sisältää histidiiniä vain sen verran, että bakteerikanta pääsee kasvun alkuun, mutta jotta kanta säilyisi elinkykyisenä pidemmän aikaa, täytyy sen geeneissä tapahtua mutaatio, joka mahdollistaa histidiinin biosynteesin. Kasvatusalustaan lisätään myös tutkittava yhdiste ja rotan tai ihmisen maksan homolysaattia, joka sisältää entsyymejä. Amesin testillä tutkitaan yhdisteitä, jotka näiden entsyymien vaikutuksesta aktivoituvat riittävän elektrofiilisiksi yhdisteiksi, jotka kykenevät reagoimaan bakteerin DNA:n kanssa aiheuttaen mutaatioita. Amesin testi kestää 48 tuntia ja mikäli bakteerikanta on tämän jälkeen elinvoimainen ja tuottaa D-histidiiniä, on tutkittava yhdiste mutageeninen.
Amesin testin etuja ovat, että se on nopea ja halpa, luotettava silloin kuin tutkitaan tunnettuja karsinogeeneja tai ei-karsinogeeneja, hyvin herkkä, voidaan käyttää useita komponentteja sisältävien seoksien tutkimiseen ja mutaatioiden mekanismeja voidaan tutkia vertaamalla eri kantojen välisten tulosten eroja. Testin haittapuolia ovat biologisen aktivoitumisen vaatimus ja testi voi tuottaa negatiivisia tuloksia yhdisteille, jotka eivät vaadi entsyymien aiheuttamaa aktivoitumista, näytteen täytyy olla steriili ja lisäksi bakterisidiset yhdisteet aiheuttavat ongelmia testin luotettavuudelle. Lisäksi kemikaalien aineenvaihdunnassa on eroja ihmisen ja rotan välillä, mikä tulee ottaa huomioon tehtäessä Amesin testiä rotan maksasta peräisin olevan homolysaatin avulla.
Mangrovepeukaloinen
Mangrovepeukaloinen ("Cantorchilus leucotis") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mangrovepeukaloista tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guayanassa, Belizessä, Panamassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 8 530 000 km. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aavikkopeukaloinen
Aavikkopeukaloinen ("Cantorchilus superciliaris") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Aavikkopeukaloista tavataan Ecuadorissa jaPerussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 96 900 km. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Bolivianpeukaloinen
Bolivianpeukaloinen ("Cantorchilus guarayanus") on eteläamerikkalainen peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Bolivianpeukaloista tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Paraguayssa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 574 000 km². Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Trillipeukaloinen
Trillipeukaloinen ("Cantorchilus longirostris") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Trillipeukaloista tavataan Brasiliassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 1 390 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaapeukaloinen
Harmaapeukaloinen ("Thryothorus griseus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Harmaapeukaloista tavataan Brasiliassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 90 800 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Róbert Mak
Róbert Mak (s. 8. maaliskuuta 1991 Bratislava) on slovakialainen jalkapalloilija, joka edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa PAOK FC:tä. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Mak on vasen laitahyökkääjä. Hän kuuluu myös Slovakian jalkapallomaajoukkueeseen.
Mak on ŠK Slovan Bratislavan kasvatti. Hän siirtyi vuonna 2004 englantilaisen Manchester Cityn joukkueeseen. Hän ei pelannut seuran edustusjoukkueen paidassa yhtään virallista peliä. Heinäkuussa 2010 Mak siirtyi Saksan Bundesliigan 1. FC Nürnbergiin. Hän debytoi pääsarjatasolla elokuussa 2010 SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden marraskuussa 1. FC Kaiserslauternin verkkoon. Yhteensä Mak pelasi Nürnbergin paidassa 77 ottelua tehden kuusi maalia.
Heinäkuussa 2014 Nürnbergin pudottua 2. Bundesliigaan Mak siirtyi Kreikan Superliigan PAOK FC:hen. Avauskaudellaan hän debytoi Eurooppa-liigassa ja pelasi Superliigassa 25 ottelua tehden seitsemän maalia.
Mak on edustanut Slovakian nuorten maajoukkueita. Slovakian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi helmikuussa 2013 ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Avausmaali syntyi seitsemännessä maaottelussa, saman vuoden marraskuussa Puolaa vastaan.
Heikki Jokela
Heikki Ensio Jokela (14. toukokuuta 1917 Ilmajoki – 10. tammikuuta 2001 Helsinki) oli professori ja ensimmäinen eritoten kansainväliseen yksityisoikeuteen perehtynyt suomalainen yliopistotutkija ja -opettaja.
Jokelan vanhemmat olivat työnjohtaja Väinö Henrik Jokela ja Hulda Viktorina Tuohimaa ja puoliso vuodesta 1952 hovioikeuden auskultantti Ulpu Aino Hämäläinen. Hän tuli ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1936 ja alkoi opiskella oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Ylemmän oikeustutkinnon Jokela suoritti 1941 ja lakitieteen lisensiaatin tutkinnon 1949. Tohtoriksi hän väitteli 1960 tutkimuksella "Irtaimen kaupasta kansainvälisen yksityisoikeuden kannalta".
Sota-aikana Jokela toimi tulenjohtajana ja radiotiedustelutehtävissä Aladár Paasosen alaisena. Jokela kuului Päämajan viestitiedustelutoimiston (Tied 2) ns. "diplomaattijaoksen" henkilökuntaan. Jaos seurasi diplomaattisten edustustojen viestiliikennettä sekä Päämajan radiopataljoonan liikenneseurannan että posti- ja lennätinlaitoksen luovuttamien sähkekopioiden avulla.
Sotien jälkeen Jokela työskenteli eri virastoissa, mutta apurahan turvin vuonna 1949 tehty matka Ruotsiin sai hänet kiinnostumaan tutkimustyöstä. Hän toimikin kymmenisen vuotta erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä, dosentiksi hänet nimitettiin 1959. Väitöksen jälkeen Jokela hoiti määräaikaisia professuureja, kunnes hänet nimitettiin 1966 Helsingin yliopiston oikestieteellisen tiedekunnan yleisen oikeustieteen ja kansainvälisen yksityisoikeuden professorin virkaan Aatos Alasen jälkeen. Eläkkeelle professuurista Jokela jäi vuonna 1984. Helsingin yliopistossa hän toimi myös muun muassa kansleri Edwin Linkomiehen sihteerinä ja tiedekuntansa varadekaanina ja dekaanina. Suomen korkeakoulujen rehtorien neuvoston pääsihteeri hän oli 1971–1983. Jokela toimi aktiivisesti myös Satakuntalaisessa Osakunnassa ja oli mukana kehittämässä Helsingin yliopiston täydennyskoulutustoimintaa.
Charles Plisnier
Charles Plisnier (1896–1952) oli belgialainen kirjailija. Hän kirjoitti ranskaksi realistisia yhteiskuntakriittisiä romaaneja. Plisnier kirjoitti esseitä, runokokoelmia, novellikokoelmia ja romaaneja, joita on suomeksi ilmestynyt 1946 "Avioliittoja" ("Mariages", 1936).
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 0201–0300
Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 0201–0300.
Boguslajittelu
Boguslajittelu ("bogosort") on hyvin hidas ja epävakaa lajittelualgoritmi. Sen pääperiaatteena on sekoittaa listaa kunnes se on oikeassa järjestyksessä, joka vastaa korttipakan heittämistä ilmaan ja korttien keräämistä maasta yksi kerrallaan kunnes satut keräämään kortit oikeassa järjestyksessä.
Boguslajittelun suoritusaika on keskimäärin "O(n * n!)", parhaimmillaan "θ(n)" ja pahimmillaan "Ω(∞)" (suoritus ei pääty koskaan).
Pseudokoodi boguslajittelulle menisi näin:
Heikki Poijärvi
Heikki Lauri Kustavi Poijärvi (31. tammikuuta 1930 – 26. marraskuuta 1997) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli vuodesta 1978 Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen rakennus- ja yhdsykuntatekniikan tutkimusosaston tutkimusjohtaja ja professori. Hän tutki betonitekniikkaa.
Poijärven isä oli oppikirjailija L. Arvi P. Poijärvi.
Aleksi Mäkelä (jääkiekkoilija, 1993)
Aleksi Mäkelä (s. 3. toukokuuta 1993 Kiiminki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Oulun Kärppiä. Hän laukoo oikealta.
Mäkelä on Kiimingin Kiekko-Poikien kasvatti. Hän toimi kaudella 2009–2010 seuran B2-nuorten ja kaudella 2010–2011 B-nuorten kapteenina. Kaudeksi 2011–2012 Mäkelä siirtyi Oulun Kärppien A-nuoriin. Hän debytoi samalla kaudella myös miesten peleissä pelattuaan yhden Mestis-ottelun lainalla Kiekko-Laserissa tehden siinä heti maalin sekä yhden ottelun Suomi-sarjajoukkue Haukiputaan Ahmoissa. Kaudella 2013–2014 Mäkelä nousi Kärppien A-nuorten kapteeniksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaan. Mäkelä pelasi samalla kaudella myös seuran SM-liigajoukkueen mukana kolme European Trophy -ottelua.
Kesällä 2014 Mäkelä harjoitteli Kärppien SM-liigajoukkueen mukana, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hänen tulokaskautensa toi siellä 47 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11 sekä yhdeksässä playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Mäkelä voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Marraskuussa 2015 Hokki lainasi Mäkelän aluksi viikon mittaisella sopimuksella Kärppiin. Hän teki liigadebyyttinsä 19. marraskuuta 2015 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Mäkelä ei kuitenkaan saanut ottelussa peliaikaa. Seuraavassa ottelussa 20. marraskuuta 2015 vieraissa Porin Ässiä vastaan hän sai ensimmäiset jääaikansa SM-liigassa ja pelasi 7.35 minuuttia. Mäkelä pelasi Kärpissä kauden aikana 18 runkosarja- ja kolme Mestarien liigan ottelua tehden kolme syöttöpistettä. Hän voitti CHL-hopeaa. Mäkelä palasi siirtotakarajalla loppukaudeksi Hokin vahvuuteen. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2016–2017 Mäkelä teki 1+1-vuotisen sopimuksen Kärppien kanssa. Hänen varsinainen tulokaskautensa SM-liigassa toi 55 runkosarja- ja kahdessa playoff-ottelussa tehot 2+4=6. CHL:ssä Mäkelä teki viidessä ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän teki SM-liigauransa avausmaalin 6. lokakuuta 2016 Kalevan Palloa vastaan. Pekka Piirala valitsi Mäkelän ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Huhtikuussa 2017 Kärpät käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Mäkelän kanssa. Marraskuussa hänen sopimustaan jatkettiin kahdella vuodella kevääseen 2020 saakka.
Mäkelä vuorotteli kauden 2017–2018 lähinnä kaikkien puolustajien ollessa terveinä Kärppien seitsemäntenä puolustajana Taneli Ronkaisen kanssa. Helmikuussa 2018 hän joutui sivuun leikkaushoitoa vaatineen polven ristisidevamman vuoksi ja Mäkelän kauden oletettiin päättyneen tähän. Hän kuitenkin kuntoutui vammastaan ja palasi Kärppien vahvuuteen finaalisarjassa Tapparaa vastaan. Mäkelä palasi joukkueen kokoonpanoon viidenteen finaaliotteluun Jani Hakanpään loukkaannuttua. Kuudennessa finaaliottelussa 26. huhtikuuta 2018 hän teki liigauransa ensimmäisen playoff-maalinsa, joka ratkaisi Kärpille lopulta 0–1-voiton ja Suomenmestaruuden. Jukka Piirinen ja Kari Heikkinen valitsivat Mäkelän ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Heikki Lahnaoja
Heikki Lahnaoja on pyhäjokinen runoilija. Hänen molemmat runoteoksensa on julkaissut ntamo. Lahnaoja työskentelee Pyhäjoen kirjastotoimenjohtajana.
Ljubov Popova
Ljubov Sergejevna Popova (; 6. toukokuuta 1889 Ivanoskoje – 25. toukokuuta 1924 Moskova) oli venäläinen taidemaalari. Hän asui vuodesta 1912 Pariisissa ja työskenteli muun muassa Jean Metzingerin kanssa. Kubismista vaikutteita saanut Popova loi omaperäisen tyylin ja siirtyi esittävästä abstraktiin maalaukseen.
Håkan Poppius
Carl Gustav Håkan Poppius (s. 26. tammikuuta 1927) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus.
Poppiuksen vanhemmat olivat metsänhoitaja Carl Ivar Poppius ja Märta Wangel. Hän avioitui 1952 Birgit Maj Emilia Gebhardin kanssa. Poppius pääsi yliopilaaksi 1944 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1954. Keuhkosairauksiin hän erikoistui 1958. 1950-luvun lopulla hän opiskeli myös Keski-Euroopassa ja Pohjoismaissa, 1962 hänestä tuli Marian sairaalan apulaislääkäri. Poppius oli Helsingin yliopiston tuberkuloosi- ja keuhkosairausopin professori 1981–1992.
Harras H. Porkka
Harras Hannes Porkka (18. marraskuuta 1892 – 13. toukokuuta 1975) oli suomalainen teollisuusneuvos. Hän oli puolustusvoimien pääesikunnan sotatalousossaston toimistoinsinööri 1936-1946, kauppa- ja teollisuusministeriön kotimarkkinateollisuuden toimistopäällikkö vuodesta 1946.
Hän oli Sotataloudellisen Seuran perustajia vuonna 1956.
Aleksi Mäkelä (jääkiekkoilija, 1995)
Aleksi Juhani Mäkelä (s. 8. helmikuuta 1995 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja.
4-vuotiaana jääkiekon aloittanut Mäkelä on Tampereen Ilveksen oma kasvatti. Hän toimi joukkueen C-nuorten varakapteenina kaudella 2010–2011, jolloin Mäkelä oli Ilveksen tehokkain puolustaja sekä runkosarjassa että SM-karsinnoissa. Kauden 2011–2012 hän vietti suurimmaksi osaksi joukkueen B-nuorissa, mutta Mäkelä vahvisti myös kevätkaudella Ilveksen B2-nuoria, jotka voittivat kauden päätteeksi SM-hopeaa. Hän oli B2-nuorten SM-sarjan pudotuspelien tehokkain puolustaja Tapparan Jere Marjamäen kanssa tehoilla 4+6=10.
Mäkelä oli kaudella 2012–2013 Ilveksen A-nuorten tehokkain puolustaja Mikke Levon kanssa tehoilla 8+9=17. Hän debytoi SM-liigassa 19. helmikuuta 2013 Porin Ässiä vastaan. Mäkelä sai ottelussa jääaikaa 15.19 minuuttia. Hän vakiinnutti debyyttinsä jälkeen loppukaudeksi paikkansa Ilveksen SM-liigajoukkueen kokoonpanossa, jossa Mäkelä teki seitsemässä runkosarjaottelussa tehot 1+1=2 sekä kolmessa liigakarsintaottelussa yhden syöttöpisteen. Hänen liigauransa avausmaali syntyi 9. maaliskuuta 2013 ylivoimalla Espoo Bluesia vastaan. Mäkelä palkittiin ottelun "Ilta-Sanomien" kahden tähden tähtipelaajana. Huhtikuussa 2013 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Ilveksen kanssa.
Dallas Stars varasi Mäkelän seitsemännellä kierroksella 182. pelaajana . Hän joutui käsivamman takia sivuun jo ennen kautta 2013–2014 ja palasi sitä seuranneen keskivartalovamman jälkeen kaukaloihin vasta tammikuussa 2014. Mäkelä pelasi kauden aikana kaikkiaan vain yhdeksän SM-liigaottelua ja miesten pelejä kertyi myös kolmen Mestis-ottelun verran lainalla Lempäälän Kisassa. Suurimman osan peleistään hän pelasi kuitenkin Ilveksen A-nuorissa, joissa Mäkelä pelasi 25 runkosarjaottelua. Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2014–2015 hän teki 30 runkosarjaottelussa kuusi syöttöpistettä. Mäkelä pelasi kauden aikana myös seitsemän ottelua lainalla LeKissä. Kaudella 2014–2015 hän pelasi Ilvekssä 42 ottelua ja LeKissä 11 ottelua.
Kaudeksi 2016–2017 Mäkelä siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Porin Ässiin. Hän jakoi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Niko Ojamäen ja Mikael Sahan kanssa lukemalla +1.
Mäkelä siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Lempäälän Kisan Mestis-joukkueeseen.
Mäkelä pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015.
Remakat ritarit
Remakat ritarit on englantilainen animaatiosarja. Remakoiden ritarien jaksot kestävät noin kymmenen minuuttia.
Paskolammi (Ylöjärvi, Viljakkala)
Paskolammi on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Paskolammi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Lampi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3.6 hehtaaria. Sen ympäristö on metsässä oleva painauma, jossa ranta on soistunutta ja paikoin avosuota. Siihen laskee metsäoja idästä ja Harhalanlammin laskuoja. Sen oma laskuoja lähtee lammen pohjoispäästä ja se laskee kilometrin verran Alhonlahteen Kyrösjärven Vilajakkalanselällä. Rantaviivan pituus on 750 metriä. Ranta on rakentamatonta aluetta, johon ei johda teitä.
Alue on vuonna 2007 rauhoitettu yksityinen luonnonsuojelualue, jonka raja seuraa tiiviisti lammen rantoja ja jonka pinta-ala on 5 hehtaria. Se on perustettu yhdessä Harhalanlampeen ja Alhonlahden-Lippaanlahden suojelualueiden kansa tukemaan toisiaan lintujärvinä. Alueella sijaitsee joitakin rantaluhtia, joissa viihtyvät esimerkiksi ruokokerttunen, satakieli ja taivaanvuohi.
Vuoden 1796 isojakokartassa lammen nimi kirjoitettiin "Paskalammi" ja vuoden 1090 vesienjakokartassa "Tarpilanlampi". Harhalanlammin ja Paskolammin välinen ojan ympäristö oli tuolloin avattu niityille. Ennen vuotta 1841 suoritettiin ylempänä olleessa Harhalanlammilla järvenlasku, jota ei ole voitu tehdä perkaamatta järvien välistä uomaa ja todennäköisesti perkaamatta Paskolammin uomaa.
Harhalanlammi
Harhalanlammi eli Hiiroistenjärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Harhalan- ja Hiiroisten kylien välissä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Harhalanlammi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Järvi on 650 metriä pitkä, 500 metriä leveä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee peltomaisemassa loivassa notkelmassa ja sen lähiympäristö on suota tai avosuota. Järveen laskee vain yksi pelto-oja, mutta sadevesistä kertyy peltomaalla runsaasti pintavaluntaa. Sen laskuoja on suoraksi kaivettu ja 450 metriä pitkä yhdysoja Paskolammiin, josta vesi valuu Alhonlahden kautta Kyrösjärven Viljakkalanselälle. Vesi vaihtuu hitaasti, sillä järven veden laskennallinen viipymä on 105 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja soisena sille ei ole rakennettu muita rakennuksia kuin itärannan kolme kiinteistöä. Läheiset maatilat sijaitsevat hieman kauempana rannasta, mutta kaikille kiinteistöille johtaa tiet seututieltä 276. Rantoja on ruopattu muutamasta kohtaa, jotta vesirajassa olisi kiinteä ranta. Järvi on tulevaisuudessa soistumassa umpeen kiihtyvällä nopeudella.
Lammin vedenlaatua on tutkittu vuosina 1976 ja 1980. Vesi oli väriltään melko rusekaa ja se sisälsi runsaasti humusta ja ravinteita. Talvisin vesi oli hapahkoa, mutta kesällä veden happamuudentaso oli taas normaali. Ympäristön peltovaltaisuus näkyy järven hyvänä puskurikykynä happamoitumuutta vastaan. Peltoviljelyn haittana on kuitenkin luonnollista korkeampi ravinnetaso. Pintavesien fosforiravinnepitoisuus vaiheli eri tutkimusajankohtina 40–46 µg/l ja typpipitoisuus 890–1 800 µg/l. Talvella 1976 veden lammen happitilanne oli heikentynyt voimakkaasti ja sitä voitiin pitää huononakin. Happi kului koko vesimassasta lähes loppuun ja pintavesissäkin se oli loppumassa. Tästä huolimatta sisäinen kuormitus jäi vähäiseksi. Kesällä alusvedessä oli hapen vähyyttä ja vähiten sitä oli syvänteessä. Happitalouden häiriö taittui nopeasti, sillä lampi on avoimella paikalla ja tuulet sekoittavat vedet aivan pohjaa myöten. Kesällä 1980 vedessä todettiin vain lievä lämpötilakerrostuneisuus. Harhalanlammi soveltuu virkistyskäyttöön välttävästi.
Harhalanlammi on yksityinen luonnonsuojelualue, joka perustettiin vuonna 2007. Alueen pinta-ala on 19,5 hehtaaria ja se on perustettu tukemaan kahden muun suojelualueen Paskolammin ja Alhonlahden-Lippaanlahden lintujärvikokonaisuutta. Rannat muodostavat vaikeakulkuisia ja monimuotoisia rantaluhtia, jossa viihtyvät esimerkiksi ruokokerttunen ja satakieli.
Järvellä on ollut erilaisia nimiä. Ennen sitä on kutsuttu myös "Hiiroisjärveksi" tai "Hietikkojärveksi". Vuoden 1909 vesienjakokartassa sillä oli nimi "Harhalan lampi". Ennen vuotta 1841 oli järvelle suoritettu järvenlasku, jonka vesijättömaita kuivatettiin ja sitten jaettiin osakkaiden kesken. Vuonna 1842 suoritettiin tällainen jako järven pohjoisrannalla ja vuonna 1855 sen etelärannalla.
Mauno T. Porkka
Mauno Tapani Porkka (s. 1927) on suomalainen seismologi ja emeritusprofessori. Hän oli Oulun yliopiston geofysiikan professori 1972–1988. Aiemmin hän oli Luonnontieteellisen keskusmuseon seismologi 1960–1970.
Porovesi
Porovesi on järvi Iisalmessa. Se kuuluu Iisalmen reittiin, ja sen laajuus on 19 neliökilometriä. Siihen virtaavat lännestä Kiuruveden reitin vedet Haapajärven kautta, pohjoisesta Iijärven vedet Koljonvirran kautta ja idästä Sonkajärven reitin vedet Kilpijärven Palosvirran kautta. Se laskee Nerkoonjärven kautta Onkiveteen.
Lauri Pohjakallio
Lauri Pohjakallio (s. 14. lokakuuta 1944 Jokioinen) on suomalainen arkeologi, joka on toiminut Lounais-Hämeen museon (vuodesta 2006 Forssan museo) johtajana. Pohjakallio on edistänyt etenkin Lounais-Hämeen paikallishistorian tutkimusta ja on perehtynyt erityisesti alueen esihistoriaan. Hän on toiminut Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen julkaiseman Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirjan toimittajana ja on ollut Suomen arkeologisen seuran julkaiseman Muinaistutkija-lehden vastaava toimittaja vuosina 1988–1995.
Yochanan Afek
Yochanan Afek (s. 16. huhtikuuta 1952) on israelilainen shakinpelaaja, shakkitehtävien laatija, shakkivalmentaja ja -kirjailija. Pelaajana hän sai 1993 kansainvälisen mestarin arvon ja laatijana tehtäväshakin suurmestarin arvonimen 2015.
Yochanan Afek syntyi Tel Avivissa. Hän oppi shakin säännöt jo nuorena. Teini-iässä hän pääsi israelilaisten shakkilegendojen Moshe Czerniakin ja Yair Kraidmanin oppilaaksi. Näiden valmennuksensa hänen pelivahvuutensa kehittyi. Hän oli alusta lähtien monipuolisesti mukana shakin eri aloilla. 16-vuotiaana hän oli ensimmäisen kerran shakkiturnauksen järjestäjänä. Pelaajana hän on edustanut Israelia shakkiolympialaisissa. Hän on myös osallistunut useisiin kansainvälisiin turnauksiin (mm. Lloyds Bank-turnaus, Mansaaren turnaus ja Hastingsin kv. turnaus). Hän pelaa edelleen aktiivisesti.
Vaikka Afek on vahva pelaaja, hänet tunnetaan paremmin shakkitehtävien laatijana. Hän on laatinut yli 400 tehtävää (300 lopputehtävää ja noin 100 muuta tehtävää), joista huomattava osa, noin 120 tehtävää, on palkittu kansallisissa ja kansainvälisissä laadintakilpailuissa. Afekin laatijaura alkoi vuonna 1967, kun hän julkaisi ensimmäisen shakkitehtävänsä. Laadinnan kansainvälisen mestarin tittelin hän sai 1989. Hänen uransa huipentui, kun hänelle 2015 myönnettiin FIDE-albumeissa julkaistujen tehtävien (albumipistevaatimus vähintään 70 pistettä; Afek on kerännyt 75 pistettä) perusteella tehtäväshakin suurmestarin arvo.
Afek on historian 7. laatija, joka saavutti suurmestarin arvon lopputehtävien ansiosta. (Muut ovat David Gurgenidze (Georgia), Oleg Pervakov ja Nikolai Kralin (Venäjä), Jan Rusinek (Puola), Emilian Dobrescu ja Virgil Nestorescu (Romania).) Afekin arvonimi myönnettiin elokuussa 2015 Ostródassa, Puolassa pidetyssä maailman tehtäväshakillisen järjestön ("World Federation for Chess Compositions",WFCC) kongressissa. Afek edusti kongressissa syntymämaataan Israelia ja toimi lopputehtäviin erikoistuneen alakomitean puheenjohtajana. Kongressin yhteydessä järjestettiin 8. ARVES-laadintakilpailu, johon hän osallistui tehtävällään. Laatimisen lisäksi Afek on ansioitunut shakkitehtävien ratkaisijana. Hän sai ratkaisemisen FIDE-mestarin arvon 2005.
Toimitsijana Afekilla on lähishakissa kansainvälisen tuomarin arvo. Tehtäväshakissa hän sai 1988 kansainvälisen tehtävätuomarin arvon pätevyysalanaan lopputehtävät.
Afek on ainoa henkilö, jolle on myönnetty viisi kansainvälistä arvonimeä shakin eri alueilla.
Pelaajana ja toimitsijana:
Tehtäväshakissa:
Nykyisin Afek asuu Amsterdamissa, Hollannissa.
Sivutoimenaan Afek valmentaa shakinpelaajia. Valmentajana hän on viihdyttävä ja hänellä on mainio huumorintaju. Hän on myös kirjoittanut useita shakkikirjoja ja avustanut monia lehtiä. Hän on toimittanut mm. "CHESS Magazine"-nimistä lehteä ja hänellä on lopputehtäväpalsta "The Problemistissa".
Forssan museo
Forssan museo (vuoteen 2006 Lounais-Hämeen museo) on Forssan kaupungin ylläpitämä kotiseutumuseo Forssassa. Forssan kaupunki on vastannut museon toiminnasta vuoden 2010 alusta. Sitä ennen museon toiminnasta vastasi Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistys. Museo aloitti toimintansa Forssan yhteiskoulun tiloissa vuonna 1924 ja toimi sittemmin vuodesta 1929 toiseen maailmansotaan asti Viksbergin meijerin tiloissa. Sotavuodet museo oli suljettuna ja aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1945 Uuden teatteritalon yläkerrassa. Vuodesta 1980 museo on toiminut Finlayson-Forssa-yhtiön entisessä pumpulimakasiinissa Forssan kehräämöalueella. Forssan museolle myönnettiin Vuoden museo -palkinto keväällä 2014.
Museon nykyinen perusnäyttely "Kirjavan kankaan kaupunki" kertoo elämästä tehdasyhdyskunnassa ja sitä ympäröivällä maaseudulla.
Vuosina 1997–2006 nimellä Forssan museo toimi Forssan tekstiiliteollisuuden perintöä esittelevä museo, joka vuoden 2006 jälkeen toimi nimellä Tekstiilimuseo Tyyki ja tuli Forssan kaupungin omistukseen yhdessä Ronttismäen tehtaalaismuseon kanssa vuonna 2010. Nykyään Tekstiilimuseo Tyyki on toistaiseksi suljettu.
Jeffrey Evans
Jeffrey Richard de Corban Evans, "Mountevans 4. paroni" (s. 13. toukokuuta 1948), on brittiläinen laivameklari, jäsen lainsäätäjän ja Lontoon Cityn ylipormestari (2015–2016).
Yrjö (kirjasarja)
Yrjö on nimimerkki Jammun eli toimittaja Erkki Kanervan kirjoittamista murrepakinoista koostuva kirjasarja, jonka teoksia on julkaistu yhteensä 39 vuodesta 1969 lähtien. Toistaiseksi viimeisin ilmestyi kahdeksan vuoden tauon jälkeen syksyllä 2014. Sarjan teoksia on yhteensä painettu yli miljoona kappaletta ja yksittäisiä kirjoja on parhaimmillaan myyty noin 60 000. Kanerva on itse myös kuvittanut kaikki teokset. Niiden kustantajana on toiminut muun muassa Lehtimiehet Oy.
Pakinoiden nimihenkilö on Tampereelle muuttanut tehdastyöläinen Yrjö. Muita hahmoja ovat muun muassa hänen poikansa Pikku-Ykä, veli Ville, työkaveri Vikki sekä Yrjön kotiseudulla asuva Tanhuan vaari, joka sisällissodan aikana kuului punakaartiin. Yrjön lisäksi myös muut hahmot toimivat toisinaan kertojina.
Ensimmäinen Yrjö-pakina julkaistiin sosiaalidemokraattisessa "Kansan Lehdessä", jonka jälkeen Kanerva siirtyi kaupunkilehti "Tamperelaisen" pakinoitsijaksi ja sieltä edelleen "Hymy"-lehteen. Yrjö-sarjan julkaisu aloitettiin vuonna 1969, mutta yksi pakina oli mukana jo Kanervan 1966 ilmestyneessä kokoelmassa "Hermonauru". Kirjoja julkaistiin vuosittain aina vuoteen 1999 saakka ja jälleen 2001–2006, jonka jälkeen Kanerva ilmoitti kyllästyneensä Yrjö-pakinoihin, pitäen niiden kirjoittamisessa noin seitsemän vuoden tauon. Kanerva aloitti pakinoiden kirjoittamisen uudelleen syksyllä 2013, jolloin niitä alettiin jälleen julkaisemaan "Tamperelaisessa". Hän kirjoitti tarinat pitkään Längelmäen murteella, kunnes kirjoitustaukonsa jälkeen vaihtoi Tampereella Amurin kaupunginosassa Kanervan lapsuus- ja nuoruusvuosinaan puhuttuun murteeseen. Pohjoishämäläisen murteen Kanerva omaksui viettäessään lapsuutensa kesiä Längelmäellä 1940- ja 1950-luvuilla, mutta oli vanhemmiten jo unohtanut sen lähes kokonaan.
Yrjö-pakinoita on myös ilmestynyt kahtena "Yrjö äänessä" -nimisenä kasettina, joissa lukijana toimi näyttelijä Kauko Helovirta.
Vuonna 1977 julkaistu "Yrjön halutut kalutut" sisältää viiden ensimmäisen kirjan pakinoita sekä kaikkien aikojen ensimmäisen Yrjö-pakinan, joka julkaistiin Kanervan 1966 ilmestyneessä "Hermonauru"-kokoelmassa. Myös vuoden 2005 "Yrjö ja muut juntit" koostuu aikaisemmin julkaistuista pakinoista.
HMS Africa (1781)
HMS Africa oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu Inflexible-luokan 64-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 11. helmikuuta 1778 Adams and Barnardilta Deptfordista ja Amiraliteetti vahvisti tilauksen 29. helmikuuta. Sen köli laskettiin 2. maaliskuuta ja alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1781. Alus valmistui ja se varustettiin heinäkuussa Deptfordissa ja Woolwichissa. Sen valmistuskustannukset olivat 39 003 puntaa 24 shillinkiä ja 7 pennyä, mikä sisälsi takiloinnin ja varustamisen.
Yhdysvaltain vapaussodassa alus lähetettiin alkuvuodesta 1782 Intiaan kommodori Sir Richard Bickertonin viiden aluksen osastossa, joka ei kuitenkaan kerennyt vuoden 1782 taisteluihin. Alus osallistui 1783 vapaussodan viimeiseen meritaisteluun Cuddaloressa. Se palasi Britteinsaarille saatuaan tiedon rauhan solmimisesta.
Napoleonin sodissa alus osallistui lokakuussa 1805 Trafalgarin taisteluun päällikkönään Henry Digby. Alus saapui taistelualueelle tietämättä Nelsonin taistelusuunnitelmaa ja se taisteli perinteisen linjataistelun mukaisesti vaihtaen täyslaitaisia ranskalais-espanjalaisen laivaston alusten kanssa.
Tykkivenesodassa aluksen päällikkönä oli John Barrett. Alus suojasi 15. lokakuuta 1808 Karlskronasta lähtenyttä 137 kauppa-alukseen saattuetta apunaan mörssärialus "HMS Thunder" sekä kaksi tykein aseistettua prikiä. Saattue ankkuroi 20. lokakuuta Öresundiin Malmön edustalle. Puolilta päivin havaittiin Tanskan laivaston tykkiveneiden lähestyvän saattuetta ja "HMS Africa" saapui estämään niitä. Tanskalaiseen kommodori J. C. Kriegerin johtamaan osastoon kuului 25 tykkivenettä ja seitsemän aseistettua purtta, joissa oli yhteensä noin 70 raskasta tykkiä ja noin 1600 miestä.
Puoli kaksi tuuli tyyntyi estäen "HMS African" liikkumisen. Tykkiveneet ryhmittyivät linjalaivan tykkien katveisiin ja tykkituli alusten välillä jatkui pimeän tuloon. "HMS Africalla" sai surmansa yhdeksän ja 51 haavoittui mukaan lukien aluksen päällikkö. Alus oli niin pahoin vaurioitunut, että sen piti palata Karlskronaan korjattavaksi. Saattue kuitenkin pääsi määränpäähänsä.
Vuoden 1812 sodassa aluksen päällikkönä oli John Bastard ja se kuului Sir Philip Broken laivueeseen, joka ajoi sodan alussa tuloksetta takaa 'USS Constitutionia".
Alus romutettiin toukokuussa 1814 Portsmouthissa.