hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Alexandra Schörghuber
Alexandra Schörghuber (o.s. "Stumpf"; s. , Saksa) on saksalainen perijätär, liikenainen ja miljardööri.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokiteli hänet miljardöörilistallaan maailman 441. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 4,7 miljardia dollaria. Hän on vuonna 2008 menehtyneen Stefan Schorghuberin leski, joka peri alkujaan aviomiehensä isän Joseph Schörghuberin keräämän varallisuuden miehensä jälkeen. Alexandra Schörghuber kontrolloi perheensä sijoitusyhtiön (Schörghuber Unternehmensgruppe) varoja hallituksen puheenjohtajana. Yhtiöllä on sijoituksia muun muassa panimoteollisuudessa (yhteistyössä Heinekenin kanssa) ja hotellialalla (Arabella Hospitality; yhteistyössä yhdysvaltalaisen Marriott Internationalin kanssa). Sijoitusyhtiö omistaa Saksan suurimpiin kuuluvan kiinteistöalan rakennus- ja sijoitusyhtiön (Bayerische Bau und Immobilien GmbH) sekä lohenkasvatukseen ja -jalostukseen keskittyvän chileläisen yhtiön (Productos del Mar Ventisqueros S.A.).
Gisele Marvin
Gisele "Gigi" Marvin (s. 7. maaliskuuta 1987 Warroad, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa ja kaksi hopeaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Marvin on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2007 ja 2012.
Marvin on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2005–2009, Minnesota Whitecapsiä kaudella 2010–2011, Boston Bladesia vuosina 2011–2013 sekä Boston Pridea vuodesta 2015.
Maria Kliegel
Maria Kliegel (s. 14. marraskuuta 1952 Essen) on saksalainen sellisti. Hän syntyi puolalaiseen ammattimuusikkojen perheeseen ja sai kymmenen vuoden iässä sellon, kun hänen isänsä aikoi perustaa perheen sisällä jousikvartetin. Voitettuaan kahdesti ensimmäisen palkinnon saksalaisessa nuorten muusikkojen kilpailussa Kliegel lähti Frankfurtin konservatorioon ja sitten Kanadaan osallistuakseen János Starkerin pitämille mestarikursseille. Starker otti hänet oppilaakseen Bloomingtonissa. Hän sai opetusta myös Mstislav Rostropovichilta Baselissa ja menestyi Rostropovich-kilpailussa Pariisissa, mikä loi hänelle kansainvälisen profiilin.
Kliegelin huomattaviin levytyksiin kuuluvat Antonín Dvořákin ja Edward Elgarin konserttojen sekä Alfred Schnittken ensimmäisen konserton tulkinnat. Muita säveltäjiä, joiden teoksia hänen ohjelmistoonsa on kuulunut, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Joseph Haydn, Ludwig van Beethoven, Johannes Brahms ja Dmitri Šostakovitš. Pedagogin uransa aikana Kliegel on muun muassa toiminut professorina Kölnissä (Musikhochschule).
Renate Reimann-Haas
Renate Reimann-Haas (s. 1951) on itävaltalais-saksalainen perijätär ja miljardööri. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokiteli hänet miljardöörilistallaan maailman 440. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuutensa oli 4,4 miljardia dollaria. Renate Reimann-Haas jakaa listasijoituksen muun muassa lähisukulaistensa Wolfgang Reimann, Matthias Reimann-Andersen ja Stefan Reimann-Andersen kanssa. Heidän omistuksiaan hallitaan JAB Holding -sijoitusyhtiön kautta.
Varallisuuden ydinosa on peräisin alkujaan Johann Benckiserin vuonna 1823 Saksan Pforzheimissa perustamasta kemian alan yrityksestä, jota Reimannien isoisoisä, Benckiserin tyttären nainut kemisti Ludwig Reimannin oli kasvattamassa ja joka nykyään on osa brittiläistä kulutustavaroita tuottavaa Reckitt Benckiser -teollisuuskonsernia.
Ludwig Reimannin pojan Albert Reimannin pojan Albert Reimann nuoreman avioliitto oli lapseton. Omaisuus siirtyi viidelle adoptiolapselle ja Albert Reimann nuoremman siskon neljälle lapselle. Kukin sai 11,1 prosentin osuuden JAB Holdingsta. Perijöistä neljä hallitsee nykyään sijoitusyhtiöstä; muut on lunastettu ulos. Vaikka tällä yhtiöllä oli vuoden 2018 alkupuolella noin 7,9 prosentin osuus Reckitt Benckiser -teollisuuskonsernista, on sijoitusyhtiö suunnannut sijoituksiaan kasvavassa määrin kahviin (esimerkiksi Jacobs Douwe Egberts, Espresso House), teehen ja virvoitusjuomiin (Dr Pepper Snapple Group), leipomoihin sekä näihin liittyviin toimintoihin.
Massimiliana Landini Aleotti
Massimiliana Landini Aleotti (s. 1942, Italia) on italialainen, yli 17 000 henkeä työllistävän ja yli 100 maassa toimivan Menarini -lääkekonsernin perijätär ja miljardööri.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokiteli hänet miljardöörilistallaan maailman 196. rikkaimmaksi ihmiseksi (tai 15. rikkaimmaksi naiseksi). Tuolloin hänen ja häen kolmen lapsensa yhteiseksi varallisuudeksi arvioitiin 7,9 miljardia dollaria.
Varallisuus oli peräisin hänen edesmenneen miehensä Dr. Alberto Sergio Aleottin (k. 2014) työpaikan (vuodesta 1964) eli firenzeläisen Menarini -lääkeyhtiön (A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl) omistusosuudesta. Alberto Aleotti osti yhtiön sen aiemmilta omistajilta 1990-luvun alkupuolella. Vuonna 2011 yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi johtoon nousi tytär Dr. Lucia Aleotti ja varapuheenjohtajaksi poika Alberto Giovanni Aleotti. Maaliskuussa 2018 yhtiö kertoi nostavansa hallituksen puheenjohtajaksi omistajaperheen ulkopuolisen henkilön.
Savitri Jindal
Savitri Devi Jindal (s. Tinsukia, Assam, Intia) on intialainen perijätär, yritysjohtaja, poliitikko ja miljardööri. Hän on toiminut myös Intian kongressipuoluetta (INC) edustavana kansanedustajana ja energiaministerinä Pohjois-Intian Haryanan osavaltiossa.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokiteli hänet miljardöörilistallaan maailman 176. rikkaimmaksi ihmiseksi ja 12. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen ja hänen lastensa hallitsemien omistustensa arvoksi määritettiin 8,8 miljardia dollaria. Hänet luokiteltiin Intian varakkaimmaksi naiseksi.
Savitri Jindalin ollessa 15-vuotias hänen isänsä sopi avioliitosta tyttöä 20 vuotta vanhemman teollisuusmies Om Prakash Jindalin (1930–2005) kanssa tämän vaimon kuoltua. Avioliitto solmittiin 1970. Tässä vaiheessa Om Prakash Jindaliilla oli ensimmäisen vaimonsa, Savitrin siskon Vidya Devin välisestä avioliitosta kuusi lasta. O. P. ja Savitri saivat kolme yhteistä lasta.
Om Prakash Jindal menehtyi helikopterionnettomuudessa vuonna 2005. Tällöin hänen vuonna 1952 perustamansa teräs-, energia- ja kaivoskonsernin O. P. Jindal Groupin (muun muassa Jindal Steel & Power ja JWS Steel) omistus jaettiin. Perheen pojista (Naveen Jindal, Sajjan Jindal, Ratan Jindal, Prithviraj Jindal) kukin peri 20 prosentin omistusosuuden ja perheen matriarkalle tuli vastaava osuus. Yhtiön hallituksen johtoon nousi Savitri Jindal.
ATC-koodi A02
Anatomis-terapeuttis-kemiallisen lääkeluokituksen ryhmään A02 kuuluvat lääkkeet jakautuvat seuraavasti:
Miriam Lichtheim
Miriam Lichtheim (3. toukokuuta 1914 Istanbul – 27. maaliskuuta 2004 Jerusalem) oli amerikkalais-israelilainen muinaisegyptiläisten tekstien kääntäjä, jonka käännöksiä käytetään yhä laajasti.
1930-luvulla Lichtheim opiskeli Hans Jakob Polotskyn johdolla Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Vuonna 1941 hän muutti Yhdysvaltoihin, missä hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon egyptologiasta Chicagon yliopistossa. Hän toimi yliopiston kirjastonhoitajana Yalen yliopistossa ja sitten Lähi-idän luennoitsijana Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa, mitä virkaa hän piti eläköitymiseensä asti vuonna 1974. Vuonna 1982 hän palasi Israeliin, missä hän opetti heprealaisessa yliopistossa. Hän kuoli vuonna 2004.
Vuonna 1973 Lichtheim julkaisi ensimmäisen osan sarjaa "Ancient Egyptian Literature" ("Muinaisen Egyptin kirjallisuus", lyhenne "AEL"), joka sisälsi käännöksiä vanhan valtakunnan ja keskivaltakunnan aikaisista teksteistä. Vuonna 1976 ilmestynyt sarjan toinen osa sisälsi uuden valtakunnan aikaisia tekstejä, ja vuonna 1980 ilmestynyt kolmas osa käsitteli Egyptin ensimmäisen vuosituhannen eaa. aikaista kirjallisuutta.
Tellervo Strömmer
Tellervo Strömmer (o.s. Mäkinen, 2. heinäkuuta 1926 Vanaja) on suomalainen tekstiilitaiteilija ja kuvataiteen opettaja.
Tellervo Strömmer tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan tyttölyseosta vuonna 1946 ja valmistui kuvaamataidonopettajaksi
Taideteollisuuskeskuskoulusta vuonna 1949. Hän täydensi opintojaan piirustustaidon alalla ja suorittamalla useita approbatur‐arvosanoja Helsingin yliopistossa. Hän työskenteli opettajana Aitoon kotiteollisuuskeskikoulussa vuosina 1950–1952, Etelä‐Hämeen keskusammattikoulussa vuosina 1956–1958 ja Hämeenlinnan tyttölyseossa vuosina 1956–1959. Tellervo Strömmer tuli kuvaamataidon opettajaksi Fredrika Wetterhoffin Kotiteollisuusopistoon vuonna 1958. Hän toimi oppilaitoksen varajohtajana ja vararehtorina vuosina 1960–1975 sekä rehtorina vuodesta 1975 vuoteen 1981.
Strömmer on tunnettu ryijyjen ja kirkkotekstiilitien suunnittelija. Hän suunnitteli 1970‐luvun loppupuolella
tekstiilisarjoja moneen kirkkoon, näkyvimpänä niistä Temppeliaukion kirkon tekstiilit. Hän on suunnitellut myös useita Wetterhoffin ryijymallistoon kuuluvia ryijyjä.
Barbara G. Adams
Barbara Georgina Adams, (19. helmikuuta 1945 Lontoo – 26. kesäkuuta 2002 Enfield (Lontoo)) oli merkittävä brittiläinen egyptologi ja esidynastisen Egyptin asiantuntija. Adams työskenteli useita vuosia Hierakonpoliksessa, missä hän oli yksi kaivausjohtajista. Ennen tätä hän työskenteli Petrie Museum of Egyptian Archaeologyssa Lontoossa ja osallistui arkeologisiin kaivaushankkeisiin eri puolilla Britanniaa.
Sven-Olov Sjödelius
Sven-Olov Sjödelius (13. kesäkuuta 1933 Svärta – 29. maaliskuuta 2018) oli ruotsalainen kilpameloja ja kaksinkertainen olympiavoittaja Rooman kisoista 1960 ja
Tokion kisoista 1964.
Bunita Marcus
Bunita Marcus (s. 5. toukokuuta 1952 Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen modernin taidemusiikin säveltäjä. Hän on toiminut myös pianistina ja pedagogisissa tehtävissä. Hän opiskeli Morton Feldmanin johdolla New Yorkin osavaltionyliopistossa, Buffalossa. Kaksikon kerrotaan ystävystyneen, ja Feldman omisti sekä teokset "Palais de Mari" (pianolle, 1986) että "For Bunita Marcus" (pianolle, 1985) Marcusille. Myöhemmin Marcus on kuitenkin avautunut väittämästään seksuaalisesta hyväksikäytöstä, josta syyttää Feldmania.
Samuli Siltanen
Samuli Siltanen (s. 1970, Helsinki) on suomalainen matemaatikko.
Siltanen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1994 Teknillisestä korkeakoulusta (nykyään Aalto-yliopisto). Hän väitteli vuonna 1999 Teknillisessä korkeakoulussa professori Erkki Somersalon ohjauksessa väitöskirjalla "Electrical impedance tomography and Faddeev Green's functions".
Vuosina 1999-2002 hän työskenteli Instrumentarium Imagingilla tuotekehittäjänä lääketieteellisen röntgenkuvausteknologian parissa. Hän oli Japan Society for the Promotion of Science Postdoctoral Fellow -rahoituksella Gunman yliopistossa Japanissa 2002-2004. Hän työskenteli tuotekehittäjänä yrityksissä GE Healthcare ja PaloDEx vuosina 2004-2005.
Siltanen aloitti matematiikan professorina vuonna 2006 Tampereen teknillisessä yliopistossa ja teollisuusmatematiikan professorina vuonna 2009 Helsingin yliopistossa.
Hän on toiminut Suomen Inversioseuran hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2011.
Siltasen tutkimusala sovelletussa matematiikassa on käänteiset ongelmat eli inversio-ongelmat. Inversio-ongelmissa kuljetaan seurauksista syihin ja pyritään tulkitsemaan epäsuoria mittauksia. Esimerkiksi tietokonetomografiassa potilaasta otetaan röntgenkuvia eri suunnista ja käytetään matemaattista takaisinlaskentaa potilaan sisäisen kolmiulotteisen rakenteen selvittämiseen. Tässä tapauksessa "syy" on potilaan kolmiulotteinen rakenne ja "seuraus" kokoelma kaksiulotteisia röntgenkuvia potilaasta.
Najarra Townsend
Najarra Townsend (s. 5. joulukuuta 1989 Santa Barbara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten trilleri elokuvista "Contracted" (2013) ja "" (2015).
Townsenden ensimmäisiä kokemuksia elokuva-alalta oli rooli kauhuelokuvassa "Menace" (2001). Hän esiintyi vuoden 2005 draamakomediassa "Me and You and Everyone We Know", joka esitettiin saman vuoden Cannesin elokuvajuhlissa. Townsend on vieraillut myös muun muassa televisiosarjoissa "Todistettavasti syyllinen", "Big Time Rush", "" ja "Criminal Minds – FBI-tutkijat".
Barbara Schlick
Barbara Schlick (s. 21. heinäkuuta 1943 Würzburg) on saksalainen sopraano. Hän opiskeli Würzburgissa ja Essenissä; vielä tätä myöhemmin hän täydensi opintoja muiden muassa Rudolf Piernayn johdolla. Vuonna 1966 Schlick liittyi Adolf Scherbaumin barokkikokoonpanoon solistina ja alkoi laulaa eri puolilla Eurooppaa. Vuonna 1972 hän kiersi Pohjois-Amerikassa solistina Paul Kuentzin ja tämän kamariorkesterin kanssa.
Schlick on erikoistunut barokin ja klassismin ajan taidemusiikkiin. Hän on levyttänyt muun muassa Georg Philipp Telemannin "Ino"-kantaatin, Johann Sebastian Bachin "Johannes-passion", "Matteus-passion", "H-mollimessun" ja "Jouluoratorion". Muihin levytyksiin kuuluu René Jacobsin johtama Georg Friedrich Händelin "Julius Caesar" -oopperan tulkinta. Schlick on myös levyttänyt kontratenori Kai Wesselin kanssa Max Regerin lauluja ja duettoja.
Schlick on opettanut Kölnissä ja Maastrichtissä. Hänen säännöllinen yhteistyökumppaninsa on ollut pianisti Elzbieta Kalvelage.
Sarah Parcak
Sarah Helen Parcak on yhdysvaltalainen arkeologi ja egyptologi, joka on hyödyntänyt satelliittikuvia arkeologisten kohteiden etsimiseen Egyptissä, Roomassa ja muualla entisen Rooman valtakunnan alueella. Hän on antropologian professori University of Alabama at Birminghamissa. Hän ojohtanut useita kartoitus- ja kaivaustutkimuksia Faijumissa, Siinailla ja Niilin suistossa yhdessä miehensä Greg Mumfordin kanssa.
Bernarda Fink
Bernarda Fink (s. 29. elokuuta 1955 Buenos Aires) on argentiinalainen oopperalaulaja ja resitalisti, äänialaltaan mezzosopraano. Hän syntyi slovenialaisille vanhemmille Argentiinassa, jossa hän myös suoritti laulun ja pedagogiikan opintonsa. Vuonna 1985 hän voitti ensipalkinnon Nuevas Voces Liricas -kilpailussa ja muutti Eurooppaan, jossa hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Wienin filharmonikkojen, Lontoon filharmonikkojen Ranskan kansallisorkesterin, Prahan sinfoniaorkesterin ja Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa.
Fink on esiintynyt muun muassa Concertgebouwssa, Carnegie Hallissa ja Sydneyn oopperatalossa. Hänen ohjelmistoonsa ovat kuuluneet muuiden muassa oopperat "La Cenerentola" ja "Così fan tutte" sekä eräät Richard Wagnerin, Hector Berlioz'n, Gustav Mahlerin ja Antonín Dvořákin teokset.
Hausjärven kotiseutumuseo
Hausjärven kotiseutumuseo on vanhin Kanta-Hämeen kotiseutumuseoista. Se on perustettu vuonna 1949 ja avattu yleisölle 1950. Vuonna 1948 perustettu Hausjärven kotiseutuyhdistys sai vuonna 1853 rakennetun viljamakasiinin käyttöönsä ja kyläasiamiesten avulla esineitä kerättiin eri puolilta pitäjää. Museosuunnitelman laati Kustaa Vilkuna. Vuonna 1988 museo siirtyi Hausjärven kunnan omistukseen. Kotiseutumuseo sijaitsee Hausjärven kirkonkylällä keskiaikaisperäisen Vanhan Hämeentien varrella Hausjärven puukirkon vieressä. Tien toisella puolella on Hausjärvi-Seuran Kotiseututalo Koskela. Museon ylläpidosta ja esittelystä vastaa edelleen Hausjärvi-Seura.
Trot
Trot on varhainen eteläkorealainen populaarimusiikin tyylilaji. Musiikkilaji on ollut pääasiallisesti vanhemman väestön suosiossa kunnes vuonna 2004 Jang Yoon-jeong julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa.
Musiikkia soitetaan myös muun muassa pohjoiskoreaan suunnatuilla FM-radiokanavilla.
Hong Jin-young
Hong Jin-young (, s. 9. elokuuta 1985) on eteläkorealainen laulaja ja esiintyjä, joka on tunnettu trot-musiikin esittäjä. Hän aloitti vuonna 2007 tyttöbändissä nimeltä SWAN, mutta ryhtyi soolouralle vuonna 2009. Hän esiintyy myös tosi-tv -ohjelmissa sekä draamasarjoissa.
Hänen singlensä "Loves Me, Loves Me Not" on mukana elokuvan "Fabricated City" ääniraidalla ja nousi julkaisun yhteydessä listakärkeen.
Sykloheksaanikarboksyylihappo
Sykloheksaanikarboksyylihappo (CHO) eli heksahydrobentsoehappo on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kemikaalien valmistamiseen ja aromiaineena. Yhdiste toimii myös joidenkin eliöiden semiokemikaalina.
Huoneenlämpötilassa sykloheksaanikarboksyylihappo on värittömiä kiteitä tai nestettä. Yhdiste liukenee hieman veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, kloroformiin ja petrolieetteriin. Sykloheksaanikarboksyylihappo on muiden karboksyylihappojen tavoin heikko happo ja sen pK-arvo on 4,9. Kuumennettaessa sykloheksaanikarboksyylihappoa kuparisuolojen läsnä ollessa yli 200 °C:n lämpötilaan hajoaa se syklohekseeniksi ja sykloheksanoniksi.
Sykloheksaanikarboksyylihappoa valmistetaan vedyttämällä bentsoehappoa ja katalyyttinä käytetään jalometalleja kuten palladiumia 150–170 °C:n lämpötilassa.
Sykloheksaanikarboksyylihappoa voidaan käyttää kaprolaktaamin valmistukseen sen ja nitrosyylirikkihapon välisellä reaktiolla. Sitä voidaan myös käyttää hyönteisten karkoittamiseen tarkoitetuissa aineissa ja kumien vulkanoinissa. Yhdisteellä on hedelmäinen maku, minkä vuoksi sitä käytetään aromiaineena muun muassa purukumeissa.
Ramla
Ramla on kaupunki Israelissa Keski-Israelin hallintoalueella. Kaupunki perustettiin umaijadien valtakaudella vuonna 716. Vuoden 2016 lopussa sen asukasluku oli 74 964. Ramlan asukkaiden valtaosa on juutalaisia, mutta kaupungissa on myös merkittävä arabivähemmistö, johon kuuluu muslimeja ja kristittyjä.
Ramla sijaitsee Rehovotin ja Lodin kaupunkien välissä noin 25 kilometriä Jerusalemista luoteeseen. Kaupungin alue on rannikkotasankoa.
Nykyisen Ramlan perusti umaijadikalifi Walid I:n veli Sulayman ibn Abd al-Malik vuonna 716. Ramla tarkoittaa arabiaksi hiekkaa ja nimi viittaa hiekkaiseen alueeseen, jolle kaupunki rakennettiin. Myöhemmin kalifiksi noussut Sulayman toimi tuolloin Palestiinan kuvernöörinä ja hän siirsi alueen hallinnollisen keskuksen Ramlaan Lodista ("Ludd"). Lodin asukkaat siirrettiin Ramlaan ja Lod raunioitui. Ramla linnoitettiin ja Sulayman aloitti useiden rakennusten, kuten moskeijan ja vettä kaupunkiin tuovan kanaalin rakentamisen. Yaqubi kuvaili kaupungin väestön koostuvan arabeista ja persialaisista. Muslimien lisäksi kaupungissa asui Lodista saapuneita kristittyjä, sekä samarialaisia ja juutalaisia. Kristityt pyhiinvaeltajat länsimaista tunsivat kaupungin aluksi nimellä "Ramula" ja ristiretkeläiset tekivät siitä hiippakunnan. 1100-luvulla ristiretkeläiset rakennuttivat kirkon, joka on nykyisin Djami 'al-Kabirin moskeija kaupungin itäosassa. Noin kolmannes kaupungista tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 1033 ja Saladin tuhosi sen vuonna 1187 estääkseen ristiretkeläisiä valtaamasta sitä uudelleen. Kaupunki elpyi 1300-luvulla, mutta taantui jälleen osmanien valtakaudella. Napoléon käytti kaupunkia tukikohtanaan sotaretkellään Palestiinassa vuonna 1798.
Vuonna 1890 Ramlan asukasluku oli 9 611 ja heidän valtaosansa oli muslimeja. Kaupungissa oli myös merkittävä kristitty vähemmistö ja pieni juutalainen vähemmistö. Juutalaiset muuttivat pois Palestiinan levottomuuksien aikana vuonna 1936. Suuri osa kaupungin muista asukkaista pakeni Israelin itsenäisyyssodanaikana vuonna 1948. Kaupungissa käytiin taisteluja israelilaisten ja Jordanian arabilegioonan välillä. Saman vuoden marraskuussa kaupungin asukasluku oli vain 1 547. Kaupunkiin alkoi muuttaa suuria määriä juutalaisia siirtolaisia ja vuonna 1961 sen asukasluku oli jo 20 548. Asukasluvun kasvun myötä myös kaupungin rakennettu alue kasvoi huomattavasti. Toisen intifadan aikana vuonna 2000 paikallisia synagogiasytytettiin tuleen ja vastaavasti kaupungin moskeija yritettiin polttaa.
Ramlan talouden kulmakivi on teollisuus. Teollisuus on hyötynyt kaupungin sijainnista suurten liikenneväylien varrella, minkä lisäksi lähellä on Ashdodin satama. Ramlan teollisuustuotteisiin lukeutuvat esimerkiksi sementti, moottorit, säilykkeet ja puutarvikkeet. Kaupungin asukkaiden ansiot ovat kuitenkin olleet alhaisemmat, kuin Israelissa keskimäärin.
Vuoden 2016 lopussa Ramlan asukasluku oli 74 964. Vuonna 2002 kaupungin asukasluku oli 62 800 ja heistä 80,5 % oli juutalaisia, 15,4 % muslimeja ja 4 % kristittyjä. Suuri osa kaupungin juutalaisista on maahanmuuttajia entisen Neuvostoliiton alueelta. Arabit ovat keskittyneet etenkin Ramlan vanhaankaupunkiin, joka on saanut lempinimen "Ghetto".
Eurajoen Veikot
Eurajoen Veikot on vuonna 1932 perustettu urheiluseura Eurajoelta. Seuralla on nykyisin toimintaa yleisurheilussa, hiihdossa, pesäpallossa ja suunnistuksessa.
Pesäpallojaoston edustusjoukkue pelaa kaudella 2018 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, Suomensarjassa.
Eurajoen Veikot pelaa Suomensarjan pesäpallo-ottelunsa Eurajoen liikuntakeskuksessa sijaitsevalla pesäpallokentällä. Kentän hiekkatekonurmi valmistui syksyllä 2011. Kentän vihkiäisotteluna pelattiin 29. huhtikuuta 2012 naisten Superpesiksen paikallisottelu Porin Pesäkarhujen ja Rauman Lukon välillä.
Lisa Henni
Lisa Henni (s. 19. syyskuuta 1982 Östersund) on ruotsalainen näyttelijä. Hän teki debyyttinsä vuonna 2010 näyttelemällä naispääosaa kriitikoiden ylistämässä "Rahalla saa" -elokuvassa.
Vuonna 2017 Henni näytteli poliisietsivä Sophie Borgia SVT:n rikoskomediamaisessa "Fallet" -sarjassa.
Krishna Deva Raya
Krishna Deva Raya oli eteläintialaisen Vijayanagaran kuningaskunnan hallitsija vuosina 1509-1529. Hänestä tuli maan hallitsija veljensä Vira Narasimha Rayan jälkeen vuonna 1509. Krishna Deva Raya laajensi valtakuntaa sotatoimin ja hänen aikakaudellaan Vijayanagara oli suurimmillaan. Hänen aikanaan maahan saapuivat myös ensimmäiset eurooppalaiset kauppiaat.
Ruby da Cherry
Aristos Petrou (kreik. Άριστος Πέτρου, "Áristos Pétrou", s. 22. huhtikuuta 1990 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat), taiteiljanimi Ruby da Cherry on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tuottaja. Hän muodostaa serkkunsa $crimin kanssa $uicideboy$ nimeä kantavan rapduon.
Biseksuaalisuuden häivyttäminen
Biseksuaalisuuden häivyttäminen käsittelee taipumusta jättää huomiotta, poistaa, vääristää tai uudelleenselittää biseksuaalisuuden esiintymistä. Äärimuodossa biseksuaalisuuden häivyttäminen tarkoittaa biseksuaalisuuden olemassaolon kiistämistä. Biseksuaalisuus on saanut kasvanutta huomiota osana LGBT-liikettä. Sekä heteroseksuaalit että homoseksuaalit pyrkivät häivyttämään biseksuaalisuutta. Tutkimusten mukaan ihmisen läheisimmän sukulaisen, bonobon, edustajat ovat lähes kaikki biseksuaaleja.
Tutkijan Kenji Yoshinon mukaan yksi syy häivyttämiseen on seksuaalisen suuntautumisen vakauttaminen. Siitä on sellainen hyöty että yksilön suuntautumista ei kyseenalaisteta jatkuvasti, mikä saattaisi aiheuttaa yksilölle ahdistusta. On olemassa yleinen käsitys, jonka mukaan biseksuaalit eivät ole vielä vain päättäneet suuntautumistaan, ja että yksilön täytyy perustavanlaatuisesti olla joko hetero- tai homoseksuaali. Toinen Yoshinon nostama syy on se, että seksuaalisuuden pitäisi kohdistua tiettyyn sukupuoleen, ja biseksuaalisuus lieventää kohteen sukupuolen merkitystä. Kolmas syy Yoshinon mukaan on yksiavioisuus eli monogamia, joka edellyttää paria.
Biseksuaalisuuden käsite on uusi. Tutkija Alfred Kinsey kuvasi ja mittasi biseksuaalisuutta 1950-luvulla ja kannatti näkemystä, jonka mukaan seksuaalisuus on jatkumo. Kinseyn asteikon keskipaikkeille putoavat ihmiset ovat Kinseyn mukaan enemmän tai vähemmän biseksuaalisia. Kinseyn ajatuksiin muut tutkijat reagoivat jopa kiistämällä biseksuaalisuuden olemassaolon. Muut tutkijat kävivät vastaan kolmella eri argumentilla: biseksuaalit ovat heteroseksuaaleja jotka "vain tekevät kokeiluja", biseksuaalit ovat ihmisiä jotka ovat pakotettuja yhdestä sukupuolesta koostuviin laitoksiin (luostarit, vankilat) ja niissä kanssakävivät seksuaalisesti vastahankaisesti ainoan saatavilla olevan sukupuolen kanssa, biseksuaalit ovat homoseksuaaleja jotka eivät halunneet homoseksuaalin leimaa ja siksi esittivät olevansa kiinnostuneita myös vastakkaisesta sukupuolesta.
Tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota miesten välisiin bromance-suhteisiin. Tunnetasolla kahden miehen välinen syvä suhde voi olla tyydyttävämpi kuin suhde naisen kanssa. Miehet voivat puhua tunteistaan avoimesti toisilleen. Tutkijoiden mukaan homoseksuaalisuuden tultua hyväksytymmäksi miehet ovat saaneet tilaa syvempään ilmaisuun miesten välisissä suhteissa.
Yliopistoissa opiskelevien nuorten naisten välisestä seksuaalisesta kanssakäymisestä uskotaan sellaista, että he ovat vain lupautuneet välttämään heteroseksuaalista kanssakäymistä valmistumiseen asti.
Kerstin Palm
Kerstin Ullasdotter Palm (s. 5. helmikuuta 1946 Malmö) on ruotsalainen miekkailija. Hän saavutti menestystä florettimiekkailussa. Palm oli ensimmäinen naisurheilija, joka osallistui seitsemiin olympialaisiin. Hänen ennätyksensä useimmissa olympialaisissa kilpailleena naisurheilijana rikottiin vuonna 2012. Ensimmäisen kerran hän osallistui Tokion olympialaisiin 1964. Viimeisiksi olympialaisiksi jäi Soulin olympialaiset 1988. Hänen paras sijoituksensa oli yksilökilpailun viides sija Meksikon olympialaissa. Hän voitti urallaan 44 Ruotsin mestaruutta, joista 23 aikuisten yksilökilpailuissa.
Kalle S. Tanner
Kalle Tanner (s. 1981) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2018 työskennellessään tuolloin siuntiolaisessa Villa Störsvikissa. Aikaisemmin hän on työskennellyt mm. Ravintola Sundmans Krogissa sekä G.W. Sundmanssilla.
Kalle toimii Eero Vottosen kanssa valmentajana Bocuse d’Or-kilpailijalle Ismo Sipeläiselle kaudella 2018–2019. Hän oli mukana valmentajatiimissä myös aiemmalla kaudella.
Kacey Bellamy
Kacey Bellamy (s. 22. huhtikuuta 1987 Westfield, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa seitsemän kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Bellamy on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. MM-kilpailuissa 2017 ja olympialaisissa 2018 hän oli joukkueen varakapteeni.
Bellamy edusti New Hampshiren yliopistoa vuosina 2005–2009, Boston Bladesia vuosina 2011–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015.
Meghan Duggan
Meghan Duggan (s. 3. syyskuuta 1987 Danvers, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kaksi hopeaa sekä MM-kilpailuissa seitsemän kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Duggan on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Vancouverissa 2010 ja Sotšissa 2014. Vuosien 2014 ja 2018 kisoissa hän oli joukkueen kapteeni. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2007.
Duggan on edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2006–2009 ja 2010–2011, Boston Bladesia 2011–2015, Buffalo Beautsia 2015–2016 sekä Boston Pridea vuodesta 2016.
Duggan avioitui kanadalaisen jääkiekkoilijan Gillian Appsin kanssa syyskuussa 2018.
Viking Line NB 488A
NB 488A on Viking Linen tilaama rakenteilla oleva matkustaja-autolautta, jonka on arvioitu valmistuvan vuonna 2020 ja otettavan liikenteeseen alkuvuodesta 2021. Sitä rakennetaan Xiamen Shipbuilding Industry -telakalla Kiinassa. Tilauksen arvo on 194 miljoonaa euroa. Alus tulee liikennöimään Turku–Ahvenanmaa–Tukholma-reitillä, jolla se korvaa "M/S Amorellan". Sen linjaparina toimii "M/S Viking Grace". Nimi "NB 488A" on vain aluksen työnimi, ja lopullinen nimi julkistetaan myöhemmin.
NB 488A rakennetaan "Viking Gracen" pohjalta, mutta energiatehokkuutta pyritään kehittämään edelleen. Alus on samanpituinen kuin "Viking Grace" mutta hieman leveämpi, minkä takia alus on yhdeksän prosenttia suurempi.
Aluksen rakentaminen aloitettiin telakalla 3. syyskuuta 2018. Aluksen rakentamisen pohjoismaisiksi yhteistyökumppaneiksi mainitaan muun muassa Wärtsilä, Kone, Deltamarin ja Almaco.
Kotkon ulkomuseoalue
Kotkon ulkomuseoalue sijaitsee 300 metrin päässä Hauhon kirkosta Kotkon luonnonsuojelualueen laidalla. Alueelle on 1960-luvun aikana siirretty 1700-luvulla rakennettu Halpparin talo Kaukkalan kylästä, 1800-luvulla rakennettu mäkitupalaisen aitta Tuittulasta, savusauna Torvoilan kylästä ja Pappilan hirsihyyskä. Alueella on myös omilla paikoillaan sijaitsevat, vuoden 1760 tienoilla rakennettu paririihi, Pappilan viljamakasiini ja riihilato. Riihessä on mm. viljan käsittelyyn liittyviä esineitä ja ladossa on vanhoja ajoneuvoja ja hevostyökaluja.
Halpparin talo on varustettu esittämään 1900-luvun alun valistuneen ja kunnalliseen toimintaan osallistuneen talonpojan kotia. Rakennus on ajalleen tyypillinen paritupatyyppinen rakennus: siinä on veranta, porstua, pirtti, isännän kamari ja kaksi vieraskamaria. Pappiloista ja kartanoista saadut vaikutteet näkyvät kamarien tapettiseininä ja uuden tyylin huonekaluina, mutta tuvan tummuneet hirsiseinät, vedellä ja hiekalla aikoinaan valkoisiksi hangatut leveät lattialankut, sekä koruton kalusto kertovat vielä vanhemmista ajoista.
Ulkomuseoalue on avoinna yleisölle kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Jennifer Larmore
Jennifer Larmore (s. 21. kesäkuuta 1958 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Westminster Choir Collegessa New Jerseyssä, ja hänen opettajiaan olivat Robert McIver, John Bullock ja Regina Resnik.
Larmorella on kattava ohjelmisto, joka ulottuu barokkirooleista ja bel cantosta romanttiseen ja nykyaikaiseen taidemusiikkiin. Hän aloitti uransa Nizzan oopperassa esiintymällä Wolfgang Amadeus Mozartin oopperan "La clemenza di Tito" esityksessä. Sittemmin Larmore on esiintynyt muiden muassa Metropolitan-oopperassa, La Scalassa, Pariisin oopperassa, Deutsche Operissa ja Covent Gardenissa. Teoksia, joissa hän on tulkinnut rooleja, ovat olleet muiden muassa "Julius Caesar", "Sevillan parturi", "La Cenerentola", "Italialainen Algeriassa" ja "Lulu". Oopperoiden lisäksi Larmore on esittänyt myös sinfonista ohjelmistoa.
Larmore on voittanut useita palkintoja, kuten Gramophone-palkinnon ja Grammyn. Vuonna 2002 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n "Chevalier" ansioistaan musiikin parissa.
Moskovan offensiivi
Moskovan offensiivi (ven. Московская Hаступательная Oперация) oli toisessa maailmansodassa tärkein Neuvostoliiton talven 1941 vastahyökkäyksistä Saksan armeijaa vastaan itärintamalla. Hyökkäys alkoi 5. joulukuuta 1941, jolloin puna-armeijan Kalinin rintama ja Lännen rintama hyökkäsivät Moskovan edustalle edennyttä Saksan keskistä armeijaryhmää vastaan. Puna-armeijan vallattua takaisin Kalinin, Klinin ja Sławcznogorskin kaupungit Neuvostoliiton Lounaan rintaman joukot liittyivät hyökkäykseen vallaten Jelecin, Kaługa ja Naro-Fomińskin kaupungit. Saksan 2. panssariarmeija ajettiin pois Tulan kaupungin lähistöltä. Saksalaiset oli 7. tammikuuta 1942 mennessä ajettu Moskovan lähistöltä.
Vihavuoden myllymuseo
Vihavuoden myllymuseo on Hauho-seuran ylläpitämä esinemuseo Vihavuodessa Hauholla Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä.
Ensimmäiset kirjalliset maininnat Hauhon Vihavuodessa sijaitsevasta, Sotjalan jakokunnalle kuuluvasta myllylaitoksesta, ovat vuodelta 1433. Kyseisessä asiakirjassa mainitaan myllyn olleen olemassa jo ikimuistoisista ajoista asti. Vihavuoden myllyä on hallinnut Rekolan myllärisuku vuodesta 1635 lähtien vuoteen 1938 asti. Tämän jälkeen mylly vuokrattiin ja se oli toiminnassa vuoteen 1958. Hauho-Seura sai haltuunsa lahkomyllyn, siihen kuuluvat rakennukset ja maa-alueen vuonna 1961 ja entisöi sen museoksi.
Myllymuseon alueella on mylly, paraatipytinki ja myllypirtti. Nykyinen mylly on rakennettu osittain virran päälle. Se tehtiin vuonna 1895 palaneen myllyn tilalle. Myllyssä on sisäkalusto tallella, mutta vesiratas ja voimansiirtolaitteet puuttuvat. Myllärin perheen ja myllymiesten asuntona ollut pirtti on kunnostettu. Se on käytössä kyläläisten ja Hauho-Seuran tilaisuuksissa. Myllypirtin vieressä oleva ”paraatipytinki” oli tarkoitettu alun perin arvohenkilöiden majapaikaksi. Rakennukset toimivat nykyään myllärinelämää esittelevänä esinemuseona.
Museo on avoinna kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Seksuaalinen joustavuus
Seksuaalinen joustavuus (engl. "sexual fluidity") tai joustava seksuaalisuus on selitysmalli, jonka mukaan ihmisen seksuaalisuus ei ole muuttumaton, vaan voi muuttua ihmisen elämän aikana. Joustava seksuaalisuus tarkoittaa, että henkilö voi elämänsä aikana osoittaa seksuaalista kiinnostuneisuutta molempia sukupuolia kohtaan. Tiede ei ole päässyt yksimielisyyteen siitä kuinka joustavaa seksuaalisuus on. Yleensä ihmisen seksuaalinen suuntautuminen on käsitetty pysyväksi ja muuttumattomaksi.
Varhaiset tutkimukset seksuaalisuudesta tehtiin miehillä. Joustava seksuaalisuus voi olla yleisempää naisten kuin miesten keskuudessa. Tämä tarkoittaisi, että joustava seksuaalisuus olisi enemmän naisten seksuaalisuuden piirre. Joustavasta seksuaalisuudesta on kirjoittanut Lisa M. Diamond teoksen "Sexual Fluidity: Understanding Women's Love and Desire".
Ainakin joillakin seksuaalinen suuntautuminen on vaihdellut elämän aikana. Näyttelijä Gillian Andersonin mukaan hänen joustavaa seksuaalisuuttaan ei voi lokeroida.
Seksuaalisen joustavuuden mahdollisuus on kasvattanut kiinnostusta uudestaan käännytysterapioita kohtaan. Jos seksuaalisuus on joustavaa, käännytysterapioita kehittävät ja tarjoavat uskovat kykenevänsä muuttamaan ihmisen seksuaalisen suuntautumisen. Kiinnostusta käännytysterapioita kohtaan ajaa ajatus siitä että samaan sukupuoleen kohdistuva kiinnostus on moraalitonta.
Hauho-seuran esinemuseo
Hauho-Seuran esinemuseo sijaitsee entisessä lainajyvästön makasiinissa aivan Hauhon harmaakivikirkon vieressä. Hauho-Seura aloitti pian perustamisensa jälkeen laajan esinekeräyksen ja lainajyvästöön tehty museo avattiin yleisölle juhannuksena 1950. Esinemuseon näyttely esittelee hauholaista talonpoikaiskulttuuria ja kirkollista esineistöä. Näytteillä on mm. viljan puinnissa, jauhatuksessa ja mittauksessa sekä hämäläisen sahdin valmistuksessa käytettyjä välineitä. Kyläsuutarin koneet ja työkalut muodostavat myös mielenkiintoisen kokoelman.
Museon arvokkain osasto on yläkertaan rakennettu pieni kappeli, johon on talletettu kirkosta poistetut katolisen ajan pyhimyspatsaat ja hauholaisen kansantaiteilijan, ruotusotamies Korlerin 1772 tekemät lehterimaalaukset, jotka kuvaavat Raamatun tapahtumia ja karun kansanmiehen uskonnollisia näkemyksiä. Katossa riippuvat kirkon vanhat kynttiläkruunut. Museossa on esillä myös kiertokoulun oppimateriaalia ja suutarin esineistöä. Vuonna 2006 uusittu näyttelyn osa kertoo vuoden 1918 tapahtumista Hauholla.
Museo on avoinna kesäkuun puolivälistä heinäkuun loppuun.
Lamaštu
Lamaštu tai Lamashtu, sumeriksi Dimme, on Mesopotamian mytologiassa kauhistuttavin naispuolisista demoneista, taivaan jumala Anun (An) tytär. Lamaštu tappoi lapsia, joi ihmisten verta ja söi heidän lihaansa. Lamaštulla oli seitsemän nimeä, ja manauksissa häntä kutsutiin seitsemäksi noidaksi. Lamaštu piinasi ihmisiä monin tavoin, häiritsi unta ja sai aikaan painajaisia, tuhosi kasvit, pilasi joet ja purot, kahlitsi miehet, aiheutti keskenmenoja ja toi taudit.
Lamaštu kuvattiin usein amuleteissa leijonan- tai linnunpäisenä naishahmona. Hänellä on kummassakin kädessään kaksipäinen käärme, ja hän imetti toisella rinnallaan koiraa, toisella sikaa.
Shafi Goldwasser
Shafrira Goldwasser on israelilais-yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä. Hän on tutkinut urallaan erityisesti kryptografiaa.
Goldwasser syntyin israelilaisille vanhemmille New Yorkissa vuonna 1958. Hän kävi koulun Israelissa, mutta palasi Yhdysvaltoihin suorittamaan yliopisto-opintoja. Goldwasser opiskeli matematiikkaa Carnegie Mellon -yliopistossa, jossa hän kiinnostui ohjelmoinnista. Hän hakeutui opiskelemaan tietojenkäsittelytiedettä Kalifornian yliopistoon. Siellä hän tutstui Silvio Micaliin, jonka kanssa hän kehitti Goldwasser-Micali kryptosysteemin ja jonka kanssa hänet myöhemmin palkittiin Turing-palkinnolla.
Valmistuttuaan Berkleystä vuonna 1984, hän siirtyi postdoc-opiskelijaksi Massachusetts Institute of Technologyyn. Jatko-opintojensa jälkeen hän jatkoi MIT:ssä työntekijänä ja hänestä tuli MIT:n professori vuonna 1997. Vuodesta 1992 eteenpäin hän on toiminut myös Israelissa sijaitsevan Weizmann-instituutin tietojenkäsittelytieteen ja sovelletun matematiikan professorina.
Goldwasserille on myönnetty Gödel-palkinto kahdesti. Ensimmäisen kerran hän sai sen vuonna 1993 yhdessä Silvio Micalin ja Charles Rackoff kanssa kirjoittamansa tutkimuksen perusteella. Toisen kerran palkinto myönnettiin hänelle vuonna 2001, jolloin hän sai sen yhdessä Uriel Feigen, Laszlo Lovászin, Shmuel Safran ja Mario Szegedy kanssa julkaisemansa tutkimuksen perusteella.
Goldwasserille myönnettiin Turing-palkinto vuonna 2012 ja Grace Murray Hopper -palkinnon vuonna 1996.
Käte Bosse-Griffiths
Käte Bosse-Griffiths (16. kesäkuuta 1910 – 4. huhtikuuta 1998) oli saksalaissyntyinen egyptologi, joka ryhtyi muutettuaan Walesiin kymrinkieliseksi kirjailijaksi.
Brianna Decker
Brianna Decker (s. 13. toukokuuta 1991 Dousman, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Decker on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012. MM-kilpailuissa 2017 hänet valittiin kisojen arvokkaimmaksi pelaajaksi ja parhaaksi hyökkääjäksi. MM-kilpailuissa 2013 ja 2015 hänet nimettiin kisojen tähdistökentälliseen. Hän oli joukkueen varakapteeni MM-kilpailuissa 2015 ja olympialaisissa 2018.
Decker on edustanut Wisconsinin yliopistoa vuosina 2009–2013, Boston Bladesiä 2014–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015. Hänet valittiin NWHL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi 2016 ja 2017.
Kendall Coyne
Kendall Coyne (s. 25. toukokuuta 1992 Oak Lawn, Illinois) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa viisi kultaa ja yhden hopean. Seuratasolla hän edustaa Minnesota Whitecapsiä.
Coyne on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2011, 2013, 2015, 2016 ja 2017 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2012.
Coyne on edustanut Northeastern Universityä vuosina 2011–2013 ja 2014–2016 sekä Minnesota Whitecapsiä vuodesta 2016.
Emily Pfalzer
Emily Pfalzer (s. 14. kesäkuuta 1993 Getzville, New York) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Buffalo Beautsia.
Pfalzer on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 ja hopeaa vuonna 2010.
Pfalzer on edustanut Boston Collegea vuosina 2011–2015 sekä Buffalo Beautsia vuodesta 2015.
Lee Stecklein
Lee Stecklein (s. 23. huhtikuuta 1994 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa neljä kultaa. Seuratasolla hän on edustanut Minnesotan yliopistoa vuosina 2012–2013 ja 2014–2017.
Stecklein on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä olympiahopeaa Sotšissa 2014. Pyeongchangin turnauksessa hän pelasi joukkueestaan eniten, keskimäärin 22.17 minuuttia yhdessä ottelussa. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017.
Vera Jocić
Vera Jocić ,makedoniaksi Вера Јоциќ, serbiaksi Вера Јоцић, (21. elokuuta 1923 Sindjelić – 22. toukokuuta 1944 Sasa) oli jugoslavialainen partisaani ja hänet nimitettiin postuumisti Jugoslavian kansan sankariksi. Hän on insproinut makedonialaista runoilijaa Aco Šopovia, joka teki Jocićista kertovan laulun "Silmät"
Jocićin vanhemmat olivat muuttaneet Makedoniaan Serbiasta. Toisen maailmansodan aikana Bulgaria miehitti Makedonian. Jocic liittyi tämän jälkeen Makedonian partisaaneihin. Sasan kylässä käydyssä kahakassa hän haavoittui ja kuoli vammoihinsa.
Tranquility Base Hotel &amp; Casino
Tranquility Base Hotel & Casino on brittiläisen rockyhtye Arctic Monkeysin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin Domino Recordsin kautta 11. toukokuuta 2018. Se on yhtyeen ensimmäinen julkaisu sitten vuoden 2013 albumin "AM".
Albumin nimi, kansikuva, julkaisupäivämäärä ja kappaleet julkistettiin 5. huhtikuuta 2018. Albumin on tuottanut Arctic Monkeysin pitkäaikainen tuottaja James Ford ja yhtyeen laulaja Alex Turner.
Kappaleen ”Four Out of Five” musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 13. toukokuuta 2018.
"Tranquility Base Hotel & Casino" sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton, mutta se jakoi yhtyeen fanien mielipiteitä paljon.
Kaikki kappaleet säv. ja san. Alex Turner.
Dorothy Nimmo
Dorothy Nimmo (1932 Manchester – toukokuu 2001 Yorkshire) oli brittiläinen runoilija. Hän julkaisi kuusi runoteosta ja tämän lisäksi kolme pamflettia sekä eräitä novelleja. Hänelle myönnettiin vuonna 1996 Cholmondeley-palkinto.
Nimmo opiskeli Yorkin ja Cambridgen yliopistoissa. Hän toimi Lontoossa näyttelijänä ja asui 1960-luvulla Genevessä, mutta palasi Englantiin vuonna 1970 ja asettui Peterboroughiin. Hän kasvatti neljä lasta. Vuonna 1980 hän erosi puolisostaan ja muutti Lancasteriin, jossa hän liittyti ensimmäiselle luovan kirjoittamisen kurssilleen. Vuonna 1989 hän sai "Master of Arts" -oppiarvon Lancasterin yliopistosta. Hän vietti vielä yhdeksän kuukautta ulkomailla, tällä kertaa Pennsylvaniassa eräässä kveekarien keskuksessa; palattuaan kotimaahansa hän asui Gloucesterissa ja toimi muun muassa kasvisravintolan kokkina.
Alyson Noël
Alyson Noël (s. 3. joulukuuta 1965 Laguna Beach, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen keskeinen tuotantonsa on fantasiaromaaneita ja -romaanisarjoja.
Kali Flanagan
Kali Flanagan (s. 19. syyskuuta 1995 Winchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on voittanut Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä MM-kultaa kotikisoissaan 2017. Seuratasolla hän on edustanut Boston Collegen joukkuetta vuodesta 2014.
Musa Baluku
Musa Baluku on ugandalais-kinšasankongolaisen aseistautuneen ryhmän Liittoutuneiden kansanvaltaisten voimien (ADF) johtaja. Hänen arvonimensä on šeikki. Ryhmä vastustaa Ugandan presidentti Yoweri Musevenin politiikkaa tekemällä hyökkäyksiä, joissa se surmaa ihmisiä.
Vuonna 2009 Baluku toimi imaamina Kansanvaltaisten voimien Naduin leirin moskeijassa ja sekä ryhmän varajohtajana.
Vuonna 2013 Baluku toimi ryhmän poliittisena ylikomissaarina ja päätuomarina. Huhtikuussa 2014 Balukusta tuli Benin koillispuolella toimivan ADF:n ryhmän johtaja. YK:n mukaan Kansanvaltaiset voimat hajautui toukokuussa 2014 kahteen ryhmään sen jälkeen, kun Kongon armeija teki ratsian heidän asuinalueilleen. Toista ryhmää johti ryhmän perustaja ja johtaja Jamil Mukulu ja toista Baluku.
Vuonna 2015 Baluku toimi varajohtajana. Baluku siirtyi johtajaksi kesäkuussa 2015, kun ryhmän aiempi johtaja Mukulu oli pidätetty Tansaniassa. Ryhmän varajohtajaksi tuli Hood Lukwago.
28. joulukuuta 2017 Ugandan armeijan Kansanvaltaisten voimien vastaisista toimista vastaava tiedottaja sanoi, että armeijan saamien epävarmojen tietojen mukaan Baluku on haavoittunut hyökkäyksessä, jonka armeija teki 22. joulukuuta ryhmän asuinalueille metsikössä Kongon puolella.
Daily Monitor -lehden mukaan Baluku on naimisissa Mukulun tytärpuoli Stellan kanssa.
Moniza Alvi
Moniza Alvi (s. 1954 Lahore) on brittiläinen runoilija. Hän on alun perin lähtöisin Lahoren kaupungista Pakistanista, mutta on asunut Yhdistyneessä kuningaskunnassa jo muutamien kuukausien ikäisestä lähtien. Vuonna 1991 voitettuaan yhdessä Poetry Business Prizen Alvi ja Peter Daniels julkaisivat "Peacock Luggage" -runokokoelman. Sittemmin Alvi on jatkanut omien runoteostensa julkaisemista. Hänen saamiensa tunnustusten joukossa on Cholmondeley-palkinto vuodelta 2002.
Alvi asuu Norfolkissa ja on toiminut myös opetustehtävissä.
Haley Skarupa
Haley Skarupa (s. 3. tammikuuta 1994 Washington) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin sekä MM-kilpailuissa kolme kultaa. Seuratasolla hän edustaa NWHL-seura Boston Pridea.
Skarupa on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä maailmanmestaruuden vuosina 2015, 2016 ja 2017. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2011 sekä hopeaa vuosina 2010 ja 2012.
Skarupa edusti Boston Collegen joukkuetta vuosina 2012–2016. Kaudella 2016–2017 hän pelasi Connecticut Whalessä, josta hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Boston Prideen.
Charlene de Carvalho-Heineken
Charlene Lucille de Carvalho-Heineken (s. , Amsterdam, Alankomaat) on hollantilainen, Lontoossa asuva perijätär, yritysjohtaja ja miljardööri.
Hän omistaa 23 prosentin osuuden panimojätti Heineken Internationalista ja on toiminut yhtymän hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1988. Hän peri omistuksen pitkään yhtymän toimitusjohtajana toimineelta isältään Freddy Heinekenilta vuonna 2002.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokiteli hänet miljardöörilistallaan maailman 86. rikkaimmaksi ihmiseksi ja 10. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen tai hänen perheensä varallisuudeksi arvioitiin oli 15,8 miljardia dollaria.
Charlene de Carvalho-Heineken koulutukseltaan Leidenin yliopistosta valmistunut oikeustieteen tohtori. Hän on naimisissa juristi, lapsinäyttelijä ja olympiahiihtäjä Michel de Carvalhon kanssa; Michel on Charlenen ohella panimoyhtymän hallituksen jäsen ja toimeenpaneva johtaja. Viiden lapsen äiti. Lapsista Alexander Alfred Charles de Carvalho (s.1984) työskenteli myös panimoalan johtajana ja toimi panimoyhtymän hallituksessa.
Metyylidopa
Metyylidopa eli alfametyylidopa on vanha, muun muassa Suomessa käytöstä poistettu verenpainelääke, jota on käytetty esimerkiksi diureettien ohella vaikean tai raskauden aikaisen kohonneen verenpaineen hoitoon.
Metyylidopa saa aikaan verenpainetta alentavan vaikutuksen muuntumalla kehossa α-metyylinorepinefriiniksi, joka on metyylidopan varsinaisen vaikutuksen aikaansaava aineenvaihdunnan tuote (metaboliitti). Tämä metaboliitti estää norepinefriinin (noradrenaliinin) sitoutumista α-adrenergisiin reseptoreihin, jolloin norepinefriini ei saa aikaan muun muassa verisuonia supistavaa ja syketiheyttä lisäävää, ja siten verenpainetta kohottavaa vaikutustaan.
Lisäksi metyylidopa vähentää verenpainetta kohottavien epinefriinin ja norepinefriinin tuottoa salpaamalla näitä tuottavaa DOPA-dekarboksylaasia. Tämä metyylidopan verenpainetta alentava vaikutustapa on kuitenkin lähes merkityksetön suhteessa sen yllä kuvattuun sitoutumista etävään vaikutustapaan.
Metyylidopa myös vähentää serotoniinin ja dopamiinin takaisinkiertoa hermojen synapseissa. Lääke vähentää veren virtauksen vastusta pienissä valtimoissa, ja paine laskee etenkin pystyasennossa. Aineen imeytymisessä elimistöön suolistossa on vaihtelevaa, usein 25 prosentin luokkaa.
Sivuvaikutuksena metyylidopalla on pystyasennossa ilmenevä huimaus pään verenkierron heiketessä, ei kuitenkaan kovin vakavana. Lisäksi voi ilmetä väsymystä ja masennusta sekä ekstrapyramidaalioireita, suun kuivumisen tunnetta sekä turvotuksia. Vakavampaa on mahdollinen sydämen vajaatoiminnan vaikeutuminen suolan ja nesteen jäämien kasvun vuoksi. Toisinaan lääkkeen käytön yhteydessä on tavattu myös hemolyyttistä anemiaa ja maksakirroosia. Lääkkeen äkillinen lopettaminen voi johtaa voimakkaaseen verenpaineen nousuun.
Tunnettuja metyylidopan kauppanimiä olivat Aldomet, Dopamet ja Sembrina.
Markku Puntila
Markku Antero Puntila (s. 21. tammikuuta 1937) on valtiotieteen tohtori, joka toimi Suomen Pankin tutkijana, osastopäällikkönä, johtajana ja johtokunnan jäsenenä.
Markku Puntilan isä oli L. A. Puntila. 
Hän tuli ylioppilaaksi 1955 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1960 ja väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1970. Puntila toimi Suomen Pankissa ylimääräisenä tutkijana 1960–1969, tutkijana 1969–1970, osastopäällikkönä 1970–1971, johtajana 1972–1990 ja johtokunnan jäsenenä 1990–1991, oltuaan johtokunnan vs. jäsen jo vuonna 1983. Ns. vahvan markan politiikan kannattajana tunnettu Puntila erosi tästä tehtävästä syksyllä 1991, Suomen Pankissa hän ehti työskennellä 31 vuotta.