hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vanhojen neuvosto
Vanhojen neuvosto tai vanhain neuvosto voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Mikan faijan BMW
”Mikan faijan BMW” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin singlenä lokakuussa 2000. Kappale on ensimmäinen singlejulkaisu Kelan ensimmäiseltä sooloalbumilta "Nummela".
Kela kirjoitti ”Mikan faijan BMW:n” toukokuussa 1999 rap-artisti Everlastin ”What It’s Like” -kappaleen innoittamana. Ensimmäinen versio kappaleesta äänitettiin heinäkuussa 1999 Risto Eskolinin kotistudiossa, johon Kela soitti itse kaikki instrumentit. Sovitusta Kela kutsui ”folk-hopiksi”, jossa yhdistyivät folk- ja hip hop -musiikki. Kuultuaan kappaleen äänitetyn version BMG-levy-yhtiön Asko Kallonen tyrmäsi lopputuloksen; hänen mielestään ”tempoa oli liikaa ja laulusoundi oli paska”. Kappaleeseen äänitettiin uusi lauluraita ja jousia helmikuussa 2000, mutta lopulta Kallonen ja Kela päättivät lähettää alkuperäisen version radioasemille heinäkuussa. Radiomafia nosti ”Mikan faijan BMW:n” soittolistalleen syyskuussa 2000, ja lokakuussa kappale julkaistiin singlenä.
Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo marraskuussa 2000, ja sen ohjasi Finn Anderson. Video aiheutti helmikuussa 2001 pienen kohun, kun "Jyrki"-ohjelma asetti sen esityskieltoon ”itsemurhasta viestivän” sisällön vuoksi. Kela myöhemmin totesi: ”Totta kai videossa kuin myös itse biisissäkin käsitellään itsemurhaa, mutta se nyt on vain valitettavasti osa elämää ja tässä maassa vielä aika tavallistakin. Siitä ei sitten ilmeisesti saa puhua. Melkoista kekkoslovakiaa...”
”Mikan faijan BMW” nousi parhaimillaan radiosoittolistan ja "Rumban" 50 hittiä -listan sijalle 17.
Myyrä (televisiosarja)
Myyrä on suomalainen tositelevisiokilpailuohjelma, joka perustuu belgialaiseen "De Mol" -formaattiin. Ohjelmassa 11 kilpailijaa suorittaa yhteistyötä vaativia tehtäviä, joissa onnistuminen kasvattaa rahapottia, jonka yksi kilpailijoista voittaa lopulta itselleen. Yksi kilpailijoista on kuitenkin tuotantoyhtiön palkkaama kaksoisagentti eli Myyrä, joka yrittää sabotoida muita kilpailijoita. Muut kilpailijat puolestaan yrittävät selvittää, kuka on Myyrä. Jokaisen jakson lopussa kilpailijat vastaavat kysymyksiin Myyrän henkilöllisyydestä, ja vähiten oikeita vastauksia saanut kilpailija pudotetaan pelistä. Ohjelman juontaa Roope Salminen.
"Myyrä" julkistettiin marraskuussa 2018, ja ensimmäinen jakso esitettiin 1. tammikuuta 2019. Ohjelman ensimmäinen tuotantokausi kuvattiin Meksikossa.
Keskikatsojamäärä ensiesityspäivänä televisiossa
Radiotelevisão Caboverdiana
Radiotelevisão Caboverdiana eli RTC on Kap Verden kansallinen yleisradioyhtiö.
Portugalille kuuluneen Kap Verden ensimmäinen radioasema oli Praiassa vuonna 1945 perustettu yksityinen Rádio Clube de Cabo Verde. São Vicenten saarelle perustettiin vuonna 1947 Rádio Clube do Mindelo ja vuonna 1955 toinen asema Rádio Barlavento. Lyhyillä aalloilla toimineiden asemien lähetystehot olivat 250 watista viiteen kilowattiin.
Guinean ja Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen aktivistit valtasivat portugalilaismielisen Rádio Barlaventon joulukuussa 1974, minkä jälkeen aseman nimeksi tuli Rádio Voz de São Vicente. Rádio Clube de Cabo Verdestä tuli aluksi Rádio Voz di Povo ja maan itsenäistyttyä valtiollinen Emissora Oficial da Republica de Cabo Verde.
1980-luvun puolivälissä Praian radioasemalla oli puolen kilowatin lyhytaaltolähetin ja viidenkymmenen watin ULA-lähetin. São Vicenten asemalla oli kymmenen kilowatin lyhytaaltolähetin ja ainakin yksi ULA-lähetin. Hallituksen äänitorvina toimineet asemat yhdistettiin vuonna 1986 valtiolliseksi Rádio Nacional de Cabo Verdeksi.
Kokeelliset televisiolähetykset alkoivat vuonna 1984 nimellä Televisão Experimental de Cabo Verde. Vuonna 1990 perustettiin kansallinen televisioyhtiö Televisão Nacional de Cabo Verde, joka vuonna 1997 sai nimen Televisão de Cabo Verde.
Maahan alettiin perustaa yksityisiä radioasemia vuonna 1992. Valtiolliset radio- ja televisioyhtiöt yhdistettiin vuonna 1997 riippumattomaksi julkisen palvelun yleisradioyhtiöksi nimeltä Rádiotelevisão Caboverdiana. Radio sai nimen RTC FM ja televisio RTC TV. Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen palattua valtaan vuonna 2001 radiolle annettiin nimi Rádio de Cabo Verde ja televisiolle Televisão de Cabo Verde. Vuonna 2007 perustettiin nuorisolle tarkoitettu toinen radiokanava RCV+. Radio ja televisio yhdistettiin vuonna 2015 Kap Verden uutistoimiston kanssa yhtiöksi nimeltä Rádiotelevisão Caboverdiana e Inforpress, mutta jo vuonna 2016 uusi hallitus jakoi sen jälleen kahdeksi yhtiöksi.
Radiotelevisão Caboverdianalla on nykyään kaksi radiokanavaa, RCV ja RCV+, sekä televisiokanava TCV. Radiolähetykset tapahtuvat kokonaan ULA-alueella. Lyhytaaltolähetykset loppuivat jo vuonna 1989. Ohjelmia voi kuunnella ja katsoa myös Internetissä. Lähetysten kielet ovat portugali ja paikallinen kreoli. Maassa on useita yksityisiä radioasemia ja lisäksi välitetään ulkomaisten radio- ja televisioyhtiöiden ohjelmia.
Drown (Bring Me the Horizonin kappale)
Drown on englantilaisen rock-yhtyeen Bring Me the Horizonin kappale.
Dream Daddy: A Dad Dating Simulator
Dream Daddy: A Dad Dating Simulator on yhdysvaltalainen vuonna 2017 julkaistu visual novel -peli. Sen kehittivät ja loivat Game Grumps ja käsikirjoittivat Vernon Shaw ja Leighton Gray. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, Mac OSille ja Linuxille. Päivitetty ja pidennetty versio "Dadrector's Cut" julkaistiin PlayStation 4:lle 30. lokakuuta 2018.
Pelissä pelataan itse kustomoidulla yksinhuoltajaisänä, joka muuttaa tyttärensä Amandan kanssa Maple Bayn kaupunkiin. Samalla kadulla asuu muitakin yksinhuoltajaisiä, joiden kanssa pelaajalla on mahdollisuus kehittää romanttinen suhde.Kriitikoiden vastaanotto peliä kohtaan oli Metacriticin mukaan suurimmaksi osaksi keskinkertainen. Pelin käsikirjoitusta kehuttiin esimerkiksi siitä, kuinka se vaihtuu sujuvasti koomisista kohdista vakavempiin.
Alina Voronkova
Alina Voronkova (s. 13. joulukuuta 1994 Lahti) on suomalainen kauneuskilpailija. Hänet valittiin Miss Suomeksi syyskuussa 2018 ja hän edusti Suomea Miss Universum -kilpailussa saman vuoden joulukuussa.
Voronkova syntyi Lahdessa, mutta muutti jo alle vuoden ikäisenä vanhempiensa kanssa Pertunmaalle, jossa nämä toimivat pesulayrittäjinä. Hänen äitinsä on inkerinsuomalainen ja isänsä venäläinen. Voronkova asui Pertunmaalla 15-vuotiaaksi asti, jolloin muutti lukio-opintojen vuoksi Lahteen. Ylioppilaaksi kirjoittamisen jälkeen hän opiskeli venäjän kieltä ja kulttuuria Itä-Suomen yliopistossa Joensuussa ja suoritti kandidaatintutkinnon keväällä 2018.
Voronkova oli osallistunut useisiin kauneuskilpailuihin jo ennen Miss Suomi -voittoaan. Hänet oli valittu Mikkelin Neidoksi vuonna 2015, Pitsimissikilpailun toiseksi perintöprinsessaksi vuonna 2016 ja Miss MP:ksi MP-moottoripyörämessuilla vuonna 2017. Miss Suomeksi hän pyrki ensimmäisen kerran vuonna 2015, mutta ei päässyt silloin kärkikymmenikköön.
Voronkova seurustelee jääkiekkoilija Joonas Hurrin kanssa.
Theodore Dakpogan
Theodore Dakpogan (s. 1956 Ouidah, Benin) on beniniläinen voudoun-taiteilija. Hänen teoksensa ovat saaneet vaikutteita 1800-luvun Fon-veistoksista. Hänet tunnetaan veljensä Calizten kanssa metalliromusta tehdyistä veistoksistaan. 
Eräs osa kolonialistisen tradition perinnettä on korkeamman ja taiteellisen koulutuksen mahdollisuuksien puute, joka on johtanut ei-muodollisesti koulutettujen, itseoppineiden taiteilijoiden suureen määrään. Pula vaikeasti saatavista materiaaleista on saanut aikaan materiaalien säästämisen, pienikokoisten teosten ja kierrätysmateriaalien käytön tradition, kuten Calizte ja Theodore Dapoganien metalliromusta tehdyt veistokset.
Dakbogan on toiminut aikaisemmin seppänä, joka käyttää vain hylättyjä rautaosia teoksissaan, suhteuttaen niitä vodoun-uskonnon syvään juurtuneisiin uskomuksiin. Modernina taiteilijana Theodore Dakpogan on ollut kiinnostunut menneisyyden ja nykyhetken, ”ensimmäisen” ja ”kolmannen” maailman välisistä jännitteistä. Hänen objektinsa koostuvat konsumerismista ja massatuotannosta kieltäytymisestä ja ne viittaavat postkoloniaalisen Afrikan ratkaisemattomaan tilanteeseen.
Aarne K. Leskinen
Aarne Kalervo Leskinen (1. helmikuuta 1914 Leppävirta – 27. helmikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kunnallispoliitikko ja urheiluvaikuttaja, joka toimi muun muassa Helsingin apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1970–1980. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti. Leskisen veli oli ministeri ja kansanedustaja Väinö Leskinen.
Aarne Leskinen aloitti työnteon jo kansakoulun jälkeen 15-vuotiaana työskennellen muun muassa varastomiehenä ja tullaajana. Vuosina 1937–1938 hän opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja jatkoi opintojaan myöhemmin Manchesterin yliopistossa. Vuonna 1940 Leskinen aloitti Oy Veikkaus Ab:n tarkastajana, ja 1945 hänet nimitettiin Alkon sosiaalipäälliköksi. Helsingin apulaiskaupunginjohtajaksi Leskinen valittiin 1970 vastuualueenaan muun muassa palo- ja poliisilaitos sekä sairaalatoimi. Hän jäi tehtävästään eläkkeelle lokakuussa 1980. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Leskinen oli vuodet 1961–1970 ja kaupunginhallituksen 1968–1970.
Leskinen kuului useiden vuosien ajan Työväen Urheiluliiton liittotoimikuntaan, ja oli muun muassa Helsingin olympialaisten järjestelytoimikunnan jäsen.
Pamela Lincoln
Pamela Lincoln (syntyjään Pamela Gill; s. 19. kesäkuuta 1937) on amerikansuomalainen näyttelijä. Hänen äitinsä on Verna Hillie. Hänen isoisänsä oli alavutelainen Edvard Verner Heikinpoika Hillie ent. Etelämäki.
Hän meni naimisiin Darryl Hickmanin kanssa 1959. He erosivat 1982.
MrBeast
Jimmy Donaldson, tunnetaan internetissä nimellä MrBeast, on yhdysvaltalainen YouTubettaja ja hyväntekijä.
Donaldsonin videoissa tehdään usein "huomiota herättäviä temppuja". Hän usein tekee videoita joissa hän lahjoittaa tuhansia dollareita Twitch streamaajille, monet näistä videoista ovat sponsoroituja. Tammikuussa 2017 Donaldson julkaisi lähes päivän mittainen videon jossa hän laskee 100 000:n.
Veikko O. Järvinen
Veikko Olavi Järvinen (16. huhtikuuta 1925 Rauma – 5. toukokuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kunnallispoliitikko, joka toimi Helsingin apulaiskaupunginjohtajana vuosina 1961–1978. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti.
Järvinen kirjoitti ylioppilaaksi 1945 ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1950. Hän toimi Helsingin sosialidemokraattisen piirijärjestön toimitsijana ja sihteerinä 1948–1954 sekä Osuusliike Elannon sihteerinä 1954–1961. Toukokuussa 1961 Järvinen valittiin vastaperustettuun Helsingin kaupungin rakennustoimenjohtajan virkaan apulaiskaupungnjohtajaksi. Hän oli tehtävään valittaessa kaikkien aikojen nuorin Helsingin apulaiskaupunginjohtaja.
Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Järvinen oli vuodet 1956–1961 ja kaupunginhallituksen 1951–1961. Helsingin metrotoimikunnan puheenjohtajana hän toimi vuodesta 1965 lähtien, ja lisäksi Järvinen oli muun muassa Finlandia-talon rakennustoimikunnan puheenjohtaja.
Järvinen kuoli vaikeaan sairauteen toukokuussa 1978 53-vuotiaana.
Pan de muerto
Pan de muerto on meksikolainen kuolleiden päivän juhlallisuuksissa valmistettava ja syötävä makea leipä.
Pan de muerton valmistustapa saattaa vaihdella Meksikon eri alueilla. Usein eri alueilla valmistetaan useita eri leipätyyppejä. Leipä on makeaa ja sen maustamiseen voidaan käyttää esimerkiksi kanelia, suklaata ja anista.
Pan de muerton valmistukseen tarvittavat raaka-aineet saapuivat Meksikoon espanjalaisten mukana. Yhden tarinan mukaan leipä on tulos katolisia espanjalaisia kauhistuttaneesta tavasta uhrata ihmisiä. Tapaan liittyi esimerkiksi seremonia, jossa neitsyiden sydämiä syötiin amarantin kera. Tavan kitkemiseksi espanjalaiset loivat leivän, jolla oli tahmainen vaaleanpunainen sokerista tehty kuorrutus. Kuorrutus kuvasi verta ja leivästä tehtiin korvaava vaihtoehto ihmisuhreille. Leipä levisi katolisuuden leviämisen myötä.
Pan de muertoa syödään kuolleiden päivän juhlallisuuksien yhteydessä. Kuolleiden päivä eli "Día de los Muertos" on 2. marraskuuta, mutta sitä edeltää "Día de los Angelitos" 1. marraskuuta ja sielujen takaisin paluuseen valmistaudutaan jo 31. lokakuuta. Pan de muertoa tarjotaan usein kuolleiden hengille alttareilla, joita meksikolaiset rakentavat koteihinsa. Leipää syövät kuitenkin myös elävät. Joskus leipä syödään henkien lähdettyä 2. marraskuuta, mutta jotkut sanovat sen menettävän makunsa henkien vierailun jälkeen.
Kaitlyn Maher
Kaitlyn Ashley Maher (s. 10. tammikuuta 2004) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Peter Machajdík
Peter Machajdík (s. 1. kesäkuuta 1961 Bratislava) on slovakialainen säveltäjä. Hän on säveltänyt paljon kamarimusiikkia, vokaalimusiikkia, teoksia sinfoniaorkesterille, elektroninen musiikki kuin lukuisia teoksia soolosoittimille. Machajdík käyttää useissa teoksissaan elektronisesti tuotettuja tai muokattuja ääniä perinteisten instrumenttien rinnalla. Machajdík on myös luonut musiikkia elokuva- ja dokumenttielokuville, nykytanssille, teatterille ja radioille. Hänen levytyksiään ovat julkaisseet Fuga, Musica Slovaca, DECCA Universal, Albany Records ja Pavlik Records. Machajdík on asunut Berliinissä vuodesta 1992.
Machajdík on tehnyt yhteistyötä useiden nimekkäiden muusikoiden kuten Elina Mustonen, Floraleda Sacchi, Carson Cooman, Martin Adámek, John Alex Heley, Piero Salvatori sekä noise musiikin pioneereihin lukeutuvan David Mossin kanssa. Hän on työskennellyt myös laulajan Jon Andersonin (ex-Yes) kanssa. Machajdikin musiikkia ovat esittäneet ympäri maailmaa mm. Janáčekin filharmoninen orkesteri Ostrava, I.J.Paderewskin Valtion filharmoninen orkesteri Bydgoszcz, Camerata Europea, Lublinin filharmonikot, Slovakialainen radion sinfoniaorkesteri, Cluster Ensemble, Quasars Ensemble, Berg orkesteri, Luhanskin sinfoniaorkesteri, Ensemble Metamorphosis, Valtion filharmoninen orkesteri Košice, Virtuosi Lviv Chamber Orchestra, Prague Modern, Agon Orchestra, Mucha Quartet, NeoQuartet, Duo Accosphere, Arte Quartett. Hänen musiikkinsa kapellimestarit olivat Benjamin Bayl, Anu Tali, Paweł Przytocki, Paweł Osuchowski, Maria Makraki, Ondrej Olos, Gum Nanse, Peter Breiner, Peter Vrábel, Ivan Markovich, Marián Lejava, Petr Kofroň, Miran Vaupotich, Dominika Kawiorska, Ondřej Kukal, Aleksander Gref, Hakan Sensoy ​ja monet muut.
Pterokarpaanit
Pterokarpaanit ovat isoflavonoideihin kuuluvia aromaattisia orgaanisia yhdisteitä, joita tavataan hernekasveista. Niissä ne ovat tärkeässä roolissa puolustautumisessa patogeeneja vastaan eli ne siis toimivat fytoaleksiineina.
Pterokarpaanien perusrakenteessa on fuusioituneena bentsokromeenirengas ja bentsofuraanirengas ja tätä rakennetta kutsutaan pterokarpiinirakenteeksi. Aromaattisissa ryhmissä on usein kiinnittyneenä substituentteja kuten hydroksyyli- ja hiilivetyryhmiä. Pterokarpaanit ovat kiraalisia ja optisesti aktiivisia yhdisteitä. Niiden ominaiskiertokyky on melko suuri, tyypillisesti -150– -300.
Ensimmäiset pterokarpaaneihin kuuluvat yhdisteet eristettiin vuonna 1874 veripihkapuihin ("Pterocarpus") kuuluvista lajeista ja ne saivat nimensä suvun tieteellisen nimen mukaan. Tämän jälkeen ryhmään kuuluvia yhdisteitä on eristetty muistakin hernekasveista esimerkiksi pisatiini herneestä, faseoliini ruusupavusta ja glyseoliini soijapavusta. Kasvit muodostavat pterokarpaaneja isoflavoneista. Biosynteesissä isoflavoni hydroksyloidaan entsymaattisesti 2'-hydroksi-isoflavoniksi. Tämän jälkeen isoflavonireduktaasi pelkistää isoflavonin kaksoissidoksen yksinkertaiseksi sidokseksi, jolloin muodostuu dihydroisoflavonijohdannainen. Tästä muodostuu pterokarpiinirakenne pterokarpiinisyntaasientsyymin katalysoimana.
Kasveissa pterokarpaanit toimivat fytoaleksiineina ja kasvit tuottavat niitä kohdatessaan stressiä esimerkiksi bakteerien, sienitautien, voimakkaan UV-säteilyn tai vahingoittumisen vuoksi. Monilla yhdisteistä on antibakteerisia ja sienten kasvua estäviä ominaisuuksia. Eläinkokeissa eräiden pterokarpaanien on todettu lisäävän luumassaa ja jotain niistä on tutkittu antiretroviraaleina HIV:tä vastaan.
O1G
O1G on meemi, joka on muodostunut Unkarin Viktor Orbánin johtaman hallituksen vastaisen liikehdinnän symboliksi. O1G on lyhenne unkarinkielisestä ilmaisusta ""Orbán egy geci"", joka vertaa alatyylisesti pääministeri Orbánia siemennesteeseen. Lyhenne sai huomiota kansainvälisessä politiikassa, kun europarlamentaarikko ja euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmän puheenjohtaja Guy Verhofstadt käytti Unkarin hallituksen vastaisia mielenosoituksia tukevassa Twitter-viestissään hashtagia #O1G.
Juan Diego Botto
Juan Diego Botto Rota (s. 29. elokuuta 1975 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalais-espanjalainen näyttelijä. Hän näytteli vuosina 1990–1993 televiosarjassa "Zorro". Vuosina 2016–2017 hän näytteli Javier Pereiraa yhdysvaltalaisessa draamasarjassa "Good Behavior". Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa "La Celestina" (1996), "Más que amor, frenesí" (1996), "Asfalttiviidakko" (1999) ja "Unohdetut" (2006).
Collapse
Collapse on brittiläisen elektronista musiikkia tuottavan artisti Richard D. Jamesin yhdestoista Aphex Twin -taiteilijanimellä tuotettu extended play, jonka julkaisi Warp Records 14. syyskuuta 2018. EP:n julkaisua edelsi single "T69 Collapse", jolle on julkaistu myös musiikkivideo.
Warp ja James aloitti EP:n mainostamisen vuoden 2018 kesällä kiinnittämällä suuria julisteita ympäri Lontoota, joissa esiintyy Aphex Twinin logo. Mainoskampanjan edetessä logoja esiintyi ympäri maailmaa, esim. New Yorkissa tai Shanghaissa. Julisteet kiinnittivät fanien ja median huomion, joten James ilmoitti albumin julkaisupäivän Twitterin kautta.EP-levy vastaanotti positiivista palautetta faneilta ja kriitikoilta, tyyliltään EP muistuttaa Jamesin 90-luvun tuotantoa Aphex Twin -taiteilijanimellä.
Kaksi sisarta
”Kaksi sisarta” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Anssi Kelan kappale, joka julkaistiin singlenä helmikuussa 2001. Kappale on toinen singlejulkaisu Kelan ensimmäiseltä sooloalbumilta "Nummela".
Kela kirjoitti ”Kaksi sisarta” -kappaleen 17. huhtikuuta 1999 Joni Mitchellin "Blue"-albumin innoittamana. Samaan aikaan hän luki ahkerasti Raymond Carverin "Rivi riviltä, lyönti lyönniltä" -kirjaa, joka synnytti kappaleen tarinankeronnaliset sanoitukset. Kela onkin myöhemmin kertonut löytäneensä ”Kaksi sisarta” -kappaleella oman äänensä kirjoittajana.
”Kaksi sisarta” -kappaleen ensimmäinen versio äänitettiin helmikuussa 2000 tuottaja Pekka Witikan Hot House -studiolla. Kela ja BMG-levy-yhtiön Asko Kallonen eivät olleet kuitenkaan tyytyväisiä lopputulokseen, vaan päättivät äänittää kappaleen uudelleen. Kalle Chydeniusta ja Rauli Eskolinia ehdotettiin tuottajaksi, mutta lopulta Kela päätti tuottaa kappaleen itse SDC Finland -studiolla äänittäjä Jukka Immosen kanssa tammikuussa 2001. Kappale äänitettiin kolmessa päivässä, joka oli lopulta sen viides versio.
”Kaksi sisarta” nousi parhaimillaan Suomen radiosoittolistan kahdeksanneksi, ja "Rumban" 50 hittiä -listan sijalle kuusi.
Gizo
Gizo on kylä Salomonsaarilla. Se on Läntisen provinssin pääkaupunki. Vuoden 2009 väestönlaskennassa siellä oli noin 3 500 asukasta, ja se on asukasluvultaan maan viidenneksi suurin asutuskeskus.
James Kisai
Pyhä James Kisai (myös Didacus Kisai, Diego Kisai tai James Kizayemon; ; 1533 Okayama, Japani – 5. helmikuuta 1597 Nagasaki, Japani) oli buddhalainen käännynnäinen kristinuskoon, naimisissa oleva maallikko, yhden pojan isä, jesuiitta, pyhimys ja yksi Nagasakin marttyyreistä ristiinnaulitsemalla. Hän eli seuraavien 13 paavien hallintokausien ajalla: Klemens VII (1523–1534), Paavali III (1534–1549), Julius III (1550–1555), Marcellus II (1555), Paavali IV (1555–1559), Pius IV (1559–1565), pyhä Pius V (1566–1572), Gregorius XIII (1572–1585), Sixtus V (1585–1590), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590–1591), Innocentius IX (1591) ja Klemens VIII (1592–1605). Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627 ja autuas paavi Pius IX julisti hänet pyhimykseksi 8. kesäkuuta 1862.
Älä tee mitä pitää
Älä tee mitä pitää on Ydinperheen toinen studioalbumi, joka julkaistiin digitaalisena elokuussa sekä vinyyliformaatissa marraskuussa 2018. Albumi on yhtyeen ensimmäinen kitaristi Aleksin kanssa julkaistu albumi Hannan lähdettyä yhtyeestä.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Antti Luukkanen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja totesi yhtyeen kiivauden säilyneen katu-uskottavana lauluntekijänä kunnostautuneen Hannan vetäytymisestä huolimatta. Hän piti albumia elämänmakuisena, ajattelemisen aihetta tarjoavana tiukkana hardcore-pakettina, joka ei tarjoa valmiita ajatusmalleja. Helsingin Sanomien Mervi Vuorela antoi albumille niin ikään neljä tähteä. Hän totesi albumin olevan ”hengästyttävän kiivas” sekä kannustavan kansalaistottelemattomuuteen.
Naisia Kansalliskirjastossa
Naisia Kansalliskirjastossa – Aarteita kirjaston kätköistä on Marjut Hjeltin toimittama teos, jossa on näytteitä Kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluvista naisten teksteistä. Kirjan on julkaissut vuonna 2018 Kansalliskirjasto yhdessä Into-kustantamon kanssa.
Tervehdyssanoissaan, jotka on otsikoitu Naisten ääni, Kaari Utrio toteaa: ”Historia hälisee miesten äänellä – – tietomme menneisyydestä kerrotaan miesten kokemuksen kautta”. Menneisyyden nainen näkyy eniten taiteessa, nainen on ollut taiteen kohde. Vasta pari sataa vuotta on naisen ääni kuulunut julkisissa teksteissä. Ja vielä sittenkin, kun naiset alkoivat kirjoittaa, he käyttivät usein nimimerkkiä, koska julkinen toiminta ei ollut kunniallista, kirjoittaa Utrio.
Kirjan toimittanut Marjut Hjelt kirjoittaa esipuheessa, että kirjalla halutaan tuoda esiin naisten ajatuksia ja näkemyksiä, joita on arkistoitu Kansalliskirjastoon eri muodoissa, kirjeen, artikkelin, kirjan, sävellyksen, piirroksen tai maalauksen muodossa. Valinnan kriteerinä on, että näytteellä on jokin yhteys Suomeen, ja Hjelt muistuttaa, että suomalaisuus kattaa myös suomenruotsalaiset, romanit ja saamelaiset. Naisen kuvaajana voi olla myös mies.
Esipuheessa Hjelt kertoo työnsä periaatteista. Aineisto jakautuu vuoden jokaiselle päivälle siten, että jos tekstillä tai kuvalla on yhteys johonkin päivään, ne sijoittuvat sille päivälle, samoin vuodenaika on pyritty ottamaan huomioon. Lopussa on luettelo aiheeseen liittyvää kirjallisuutta ja tietoja kirjan henkilöistä, tosin kaikista ei ole löytynyt henkilötietoja.
Kosti Veltheim
Aksel Konrad Konstantin (Kosti) Veltheim (22. joulukuuta 1874 Tampere – 14. marraskuuta 1951 Jyväskylä) oli insinööri, joka työskenteli öljyteollisuuden palveluksessa Venäjällä ja ase- ja patruunatehtaiden johtajana kotimaassa.
Kosti Veltheimin vanhemmat olivat lasitehtaan johtaja Ernst Friedrich Heinrich Veltheim ja Amanda Allenius ja puoliso vuodesta 1916 Aina Rosenberg (k. 1949). Veltheim tuli ylioppilaaksi 1898 ja valmistui diplomi-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1902. Hän teki opintomatkoja Skandinaviaan ja Keski-Eurooppaan 1926 ja 1928. Veltheim toimi Veljekset Nobelin Nafta-yhtiön piirustuskonttorin palveluksessa Pietarissa 1902–1904, yhtiön Siperian ja Transbaikalin alueiden teknillisenä johtajana 1905–1920 sekä rautateiden palveluksessa Oulu-Nurmes -radan rakentamisessa 1924 ja konepajalla Viipurissa 1925. Valtion patruunatehtaan johtaja Lapualla Veltheim oli 1928–1929 ja Valtion kivääritehtaan johtajaa Jyväskylässä kahteen otteeseen, 1926–1927 ja 1929–1941. Eläkkeelle hän jäi 1941.
Naisten Liiga -kausi 2018
Naisten Liiga -kausi 2018 oli vuonna 2006 perustetun Naisten Liigan 12. kausi ja kaikkiaan 48. kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Kauteen lähdettäessä hallitseva mestari oli FC Honka ja sarjanousija TiPS.
Vuonna 2018 Suomen mestaruuden voitti PK-35 Vantaa, jolle mestaruus oli kaikkien aikojen seitsemäs. Naisten Ykköseen putosi Pallokissat ja liigaan nousi IK Myran.
Naisten Liigan kausi 2018 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet lasketiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2018 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.
ONS säilyi Naisten Liigassa yhteismaalein 6–1.
Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys.
Lina Gennari
Lina Gennari (22. maaliskuuta 1911 Bologna – 11. lokakuuta 1997 Rooma), oikealta etunimeltään "Carolina", oli italialainen näyttelijä, tanssija ja laulaja joka joutui lähes sattumalta elokuva-alalle Raffaello Matarazzon valitessaan hänet tuttavapiiristään naispääosaan ensimmäiseen näytelmäelokuvaansa "Treno popolare" (1932).
Gennari oli aloittanut uransa teatterinäyttämöllä 20-vuotiaana subrettina itävaltalaisten Schwarzin veljesten teatteriryhmässä, ja sai pian osan Ralph Benatzkyn suositussa operetissa "Valkoinen hevonen". Näyteltyään Matarazzon ensimmäisessä elokuvassa, hän jatkoi teatterinäyttämöllä, saavuttaen 1940-luvun alkuvuosina suuren yleisön suosion, päättäen lopulta melko menestyksekkään teatteriuran 1950-luvun puolivälissä.
Hänen elokuvaroolinsa, kaiken kaikkiaan kahdeksan, olivat enimmäkseen suhteellisen pieniä sivuosia. Matarazzon vuonna 1937 ensi-iltansa saanessa seitsemännessä elokuvassa "Sono stato io!" (”Se olin minä!”) Gennari näytteli revyytanssija Fiammettan roolissa periaattessa itseään. Fiammettan viettelemistä yrittävää Carlinoa näytteli aikansa suosituimpiin farssi-näyttelijöihin kuulunut Peppino De Filippo. Myös Peppinon sisar Titina ja veli Eduardo olivat mukana samassa elokuvassa, eikä Gennari tässä täysiä katsomoita vetävässä seurassa voinut välttyä tulemasta tunnetuksi kasvoksi koko maassa. Tosin elokuvalehti "Cine-Magazzino" arvostelussaan kuittasi hänen suorituksensa kehumalla hänen kauniita alaraajojaan, kasvonpiirteitä mainitsematta.
Gennaria ei oikeastaan voi pitää varsinaisena elokuvanäyttelijänä, ja onpa jopa arvioitu että hänen ottamisensa mukaan elokuva-alan tietokirjoihin mahdollistaa yksi ainoa suoritus, nimittäin hänen roolitulkintansa Vittorio De Sican elokuvassa "Umberto D. – elämän vanki" (1952), jossa hän tulkitsi vakuuttavasti köyhän eläkeläisen Umberton julmaa ja itsekästä vuokraemäntää Antoniaa.
Yliskulma
Yliskulma on kylä Liedossa. Se sijaitsee 10 km päässä Liedon keskustasta ja 20 km päästä Turusta, historiallisen Hämeen Härkätien varrella.
Xiaomi Pocophone F1
Xiaomi Pocophone F1 on Xiaomin vuonna 2018 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 8.1 "Oreo" -käyttöjärjestelmä Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä. Puhelinta myydään yli 60 maassa, mukaan lukien Suomessa. Suomessa Xiaomin tuotteista vastaa kaksi maahantuojaa ja Pocophone F1:tä myydään muun muassa Bestion, DNA:n, Jimm'sin ja Verkkokauppa.comin kaupoissa. Mallista riippuen julkaisuhinta Suomessa asettuu 300-400 euron välille.
Pocophone F1 käyttää rungossaan polykarbonaattimuovia ja on tarjolla kolmessa eri värissä; mustana, sinisenä ja punaisena. Puhelimen etuosassa on 6,2 tuuman näyttö, jossa kuvasuhde on 18,7:9 ja resoluutio 2246 × 1080 pikseliä.
Mallista riippuen Pocophone tulee joko kuuden tai kahdeksan gigatavun RAM-muistilla varustettuna. Lisäksi tallennusmuisti vaihtelee mallista riippuen 64, 128 ja 256 gigatavun välillä. Yhteistä kaikille malleille on Qualcommin Snapdragon 845 -suoritin ja Adreno 630 -grafiikkapiiri, jotka toimivat nestejäähdytyksellä.
Pocophone F1:ssä on 20 megapikselin etukamera. Puhelimen takaa löytyy puolestaan kaksi kameraa, jotka ovat tarkkuudeltaan 12 ja 5 megapikseliä. Lisäksi puhelimen takana on LED-salama ja sormenjälkilukija.
Julkaisuhetkellä laitteessa on esiasennettuna Android 8.1 "Oreo" Xiaomin MIUI-käyttöliittymällä.
Salibandyn Euroopan cup 1993
Salibandyn Euroopan cup 1993 voi viitata seuraaviin turnauksiin:
Tapio Korjus (musiikkivaikuttaja)
__EISISLUETT__
Tapio Korjus (s. 1950 Pieksämäki) on suomalainen musiikkialan vaikuttaja, entinen toimittaja ja Rockadillo Recordsin perustaja.
Korjus aloitti DJ:nä Joensuussa ja Tampereen ylioppilastalolla 1960-luvun loppupuolella. Pian hän vastasi myös Yo-talon esiintyjien hankinnasta. Vuonna 1971 Korjus perusti ohjelma- ja konserttitoimisto Suomi-Popin, joka toi maahan muun muassa J. J. Calen, Patti Smithin ja Ramonesin. Hän kirjoitti myös levyarvosteluja ja artikkeleita Introon ja Musaan sekä teki Pop-Info-ohjelmia radioon. Vuonna 1975 Korjus ryhtyi Wigwamin manageriksi. 1982 hän perusti Rockadillo Recordsin, joka toimii levyjen julkaisemisen lisäksi, kustannusyhtiönä, keikkamyyjänä ja manageritoimistona. Rockadillo on julkaissut yli 150 äänitettä.
Tapio Korjus on tuottanut muun muassa Tabula Rasan (yhdessä Jukka Gustavsonin kanssa), Virtasen, Dave Lindholmin, Jimi Suménin, Wigwamin ja Pekka Pohjolan albumeita.
Vuonna 1989 Korjus oli perustamassa musiikkialan ammattilaisten tapahtumaa Musiikki & Mediaa. Hän luopui yhtiön osakkeista vuonna 2017. Korjus on toiminut myös Suomen musiikkikustantajien, Euroopan indietuottajien Impalan, IndieConin, Music Finlandin ja IFPI ry:n hallituksissa.
Korjus palkittiin vuoden 2018 Industry Awards -gaalassa musiikkialan elämäntyöpalkinnolla. Hänelle on myönnetty myös Maarjamaan Risti.
Schweizerische Lokomotiv- und Maschinenfabrik
Schweizerische Lokomotiv- und Maschinenfabrik (SLM) oli sveitsiläinen veturinvalmistaja. Sen perusti Winterthuriin vuonna 1871 Charles Brown.
Ensimmäinen SLM:n valmistama veturi oli Rigivuorelle Vitznausta nousevan hammasradan höyryveturi numero 7, joka valmistui vuonna 1873. Veturin höyrykattila on pystyasennossa, jotta kattilan läpi menevät tuliputket pysyisivät koko ajan veden alla radan kallistuksen muuttuessa alaosan vaakasuorasta nousuosuuden jyrkkään kallistuskulmaan. Veturi on näytteillä Luzernissa Sveitsin liikennemuseossa.
Vuonna 1882 tehdas ryhtyi valmistamaan myös höyrykoneita ja höyrykattiloita. SLM on valmistanut huomattavan osan kaikista maailman vuoristohammasratojen vetureista. SLM valmisti myös tavanomaisia höyryvetureita, ja vuonna 1890 SLM oli Sveitsin suurin veturitehdas. Vuoteen 1952 mennessä SLM valmisti yhteensä 2 730 höyryveturia.
Myös Suomeen ostettiin SLM:n valmistamia höyryvetureita. Suomen rautatiemuseossa Hyvinkäällä on kaksi SLM:n valmistamaa VR:n veturia, Sk1 numero 124 vuodelta 1885 sekä F1 numero 132 vuodelta 1886.
Sähköveturien valmistusta varten SLM ryhtyi yhteistyöhön kolmen muun sveitsiläisen valmistajan kanssa. Nämä olivat sähköalan yritys Brown, Boveri & Cie. (BBC) Badenissa, konetehdas Maschinenfabrik Oerlikon Zürichissä sekä toinen sähköalan valmistaja Société Anonyme des Ateliers de Sécheron Genevessä. SLM:n osuudeksi tuli pyörästöjen, telien ja veturin rungon suunnittelu ja valmistus. Sveitsin rautateiden sähköistyksen alettua vuonna 1920 yritykset valmistivat kahden koeveturin (Fb 2/5 ja Ae 4/8) jälkeen lukuisia onnistuneita veturityyppejä (Ae 3/6 I, Ae 4/7, Ae 3/6 II, Ae 3/5), joita valmistettiin yhteensä satoja kappaleita 1920-luvulla. 
Toisen maailmansodan jälkeen SLM valmisti uudenaikaisia juoksuakselittomia telisähkövetureita sekä Sveitsin valtionrautateille SBB:lle että sveitsiläiselle BLS:lle (BLS Ae 4/4, Re 4/4 I, Ae 6/6, BLS Re 4/4, Re 4/4 II sekä Re 6/6). Näitä valmistettiin yhteensä 575 kappaletta.
Vuonna 1961 SLM:n osakekanta siirtyi teollisuuskonserni Sulzer AG:n omistukseen.
Viimeinen SLM:n yhdessä ABB:n osaksi siirtyneen BBC:n kanssa kehittämä sähköveturi oli "Lok 2000" -veturi, jota toimitettiin SBB:lle sarjana Re 460, BLS:lle sarjana Re 465, Suomen VR:lle sarjana Sr2, Norjan NSB:lle sarjana El 18 sekä Hongkongin KCRC:lle sarjana TLN/TLS. Tässä veturissa käytettiin alun perin Oy Strömberg Ab:n kehittämää taajuusmuuttajatekniikkaa, jolla ohjattiin kolmivaiheisia oikosulkumoottoreita. 
Vuonna 1997 SLM:n emoyhtiö Sulzer purki yhtiön ja sen toiminta loppui. Hammasrataliiketoiminta myytiin Stadler Railille, veturinvalmistus Adtranzille, joka myi sen edelleen Bombardierille, ja höyryveturiteknologia ulkoistettiin uudelle yritykselle, jonka nimi on "Dampflokomotiv- und Maschinenfabrik (DLM)". DLM valmistaa ja peruskorjaa perinnehöyryvetureita. Tilaajina ovat olleet muun muassa Briez-Rothorn-Bahn-yhtiö ja Nostalgie Istanbul Orient Express.
Godomey
Godomey on kaupunki ja arrondissementti Beninissä, Atlantiquen departementissa. Vuonna 2013 siellä oli noin 253 000 asukasta, joten se oli Beninin neljänneksi suurin kaupunki. Se on kasvanut nopeasti 2000-luvulla, ja saanut satatuhatta asukasta kymmenessä vuodessa, sillä Cotonou on ruuhkainen, meluisa ja kallis, ja väestö hakeutuu mieluummin sen naapurikauunkeihin.
Godomeyhin on Cotonousta noin 15 minuutin ajomatka.
Abomey-Calavi
Abomey-Calavi on kunta ja kaupunkimainen arrondissementti Beninissä, Atlantiquen departementissa. Kunnassa on 656 000 asukasta, sen samannimisessä keskustaajamassa 118 000. Kunnan suurin kaupunki on Godomey. Abomey-Calavi on kasvanut nopeasti 2000-luvulla, sillä Cotonou on ruuhkainen, meluisa ja kallis, ja väestö hakeutuu mieluummin sen naapurikaupunkeihin.
Abomey-Calavin yliopisto on perustettu vuonna 1970. Sillä on lukuisia kampuksia eri paikkakunnilla kuten Cotonou, Dangbo, Porto-Novo, Adjarra, Ouidah, Lokossa, Bohicon, Savalou, Dassa-Zoumé ja Aplahou.
Abomey-Calavin kunnan maasto on alavaa. Sen alueella on kaksi vesialuetta: Nokoué-järvi ja laguuni rannikolla. Lisäksi on puroja ja erilaisia kosteikkoja.
Ilmasto on subtrooppinen, vuodessa on kaksi sadekautta ja kaksi kuivaa kautta.
Calixte Dakpogan
Calixte Dakpogan (s. 1958 Pahou, Benin) on kuvanveistäjä, joka on kuninkaallisten seppien jälkeläinen Porto-Novossa, Beninin tasavallassa. Hänen veistokselliset sommitelmansa kuvastavat Beninin rannikon pitkää kulttuurivaihdon historiaa, jotka ovat määritelleet sen uskonnollista ja poliittista historiaa. Maa on voduniksi kutsutun uskonnon henkinen keskus. Uskonto levisi ja laajeni yhteisöihin kautta Amerikoiden Atlantin orjakaupan seurauksena.
Romuald Hazoumén innoittamana Dakpoganin takomossa alettiin luoda maallisia veistoksia yhdistelmämateriaaleista. Beninin hallitus tilasi pajalta vuonna 1992 sata teosta, mukaan lukien paikkoihin määritellyt viittaukset Guhun, jotka esitettiin ensimmäisessä kansainvälisessä Vodoun festivaalissa entisessä orjasatamakaupungissa Ouidahissa.
Yhdessä veljensä Théodoren ja serkkunsa Simonet Biokoun kanssa hän on pitänyt kuninkaallista pajaa Porto-Novon Gukomy-korttelissa, joka on omistettu Gulle, vodunin raudan ja sodan jumalalle. Auto, voiman symboli ja Dakpoganin veistosten materiaali, on Ogun-jumalan suojeluksessa. Vuosisatojen ajan Ogun on ollut myös Dakpoganin suvun palvoma pääjumala.
Vaikka metalli on edelleen olennainen osa hänen teoksiaan, Dakpoganin veistoksissa on myöhemmin ollut kalliita hylättyjä kulutustavaroita, kuten kasettinauhoja, levykkeitä, CD-levyjä, kampoja, sandaaleita ja virvoitusjuomapurkkeja. Hänen taitava negatiivisen tilan käyttönsä on toinen muodollinen tunnusmerkki, jota hän käyttää sommitelmissaan. Dakpogan viittaa tietoisesti naamion merkitykseen, se liittyy alueelliseen ilmaisuun ja sen keskeisyyteen taiteellis-historiallisessa kaanonissa, ja kuvastaa huumorilla tätä tilannetta hyvin kekseliäällä synteesillä odottamattomista, mutta kuitenkin tutuista elementeistä.
Calixten veistoksissa on suhde toisaalta hänen aikaisempaan ammattiin seppänä, kun hän teki "asen"-veistoksia vodoun-alttareihin ja toisaalta eurooppalaiseen art brutiin.
Calixte Dakpogan on osallistunut teoksillaan yksityis- ja ryhmänäyttelyihin Afrikassa, Euroopassa ja Yhdysvalloissa.
Porsche Supercup Meksikon Grand Prix 2018
Porsche Supercup Meksikon Grand Prix 2018 oli Porsche Supercup -kauden 2018 viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 27.–28. lokakuuta Autódromo Hermanos Rodríguezin moottoriradalla Méxicossa Meksikossa. Molemmat kilpailut voitti Julien Andlauer.
Kisaviikonlopun aikana sekä Nick Yellolyllä, Michael Ammermüllerillä että Thomas Preiningillä oli mahdollisuus voittaa mestaruus. Lauantain kilpailussa Ammermüller lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta menetti lähdössä kärkisijansa ensin Julien Andlauerille ja lopulta Larry ten Voordelle. Ten Voorde piti johtoasemansa kilpailun loppuun saakka, mutta hänen todettiin ottaneen varaslähdön ja sai sen vuoksi aikasakon, jolloin Andlauer julistettiin voittajaksi. Tallikaverit Ammermüller ja Preining taistelivat keskenään lopuista palkintosijoista, ja Yelloly ajoi kilpailussa neljänneksi, minkä seurauksena mestaruustaistelu jäi edelleen kolmen kuljettajan väliseksi päätöskisaan mentäessä.
Sunnuntain kilpailuun Ammermüller lähti paalupaikalta, mutta menetti jälleen lähdössä kärkisijansa Andlauerille. Ammermüller, Yelloly ja Preining kävivät kilpailun aikana tiukkoja kaksintaisteluja, joissa ensin Yelloly pystyi ohittamaan Ammermüllerin paremman ilmavirtauksen avulla, kunnes Preining ohitti molemmat muutamaa kierrosta myöhemmin. Preiningin todettiin kuitenkin hyödyntäneen radan ulkopuolisia alueita kilpailun aikana, minkä seurauksena tuomaristo langetti hänelle aikasakon ja hän menetti mahdollisuudet palkintosijoille. Ammermüllerin kolmas sija kilpailusta riitti mestaruuden varmistamiseen.
Sisaret 1918
Sisaret 1918 on vuonna 2018 ilmestynyt suomalainen sarjakuva-antologia. Se sisältää kymmenen Suomen sisällissotaan liittyvää kertomusta, jotka perustuvat arkistoihn tallennettuihin sodan kokeneiden henkilöiden muistelmiin. Kertojina on eri puolilla Suomea asuneita naisia ja lapsia, jotka edustavat sodan kumpaakin osapuolta, ja olivat mukana rintamilla, vankileireillä tai sotatapahtumien silminnäkijöinä. Jokaista sarjakuvaa edeltää lyhyt taustakertomus tarinan tapahtumapaikasta ja -ajasta. Reetta Laitisen toimittaman teoksen piirtäjinä oli kymmenen hänen valitsemaansa suomalaista naissarjakuvataiteilijaa.
Kansan Arkistossa työskennellyt Laitinen tutustui punaisten kertomuksiin jo vuosia ennen projektin käynnistymistä. Saatuaan ajatuksen teoksesta, hän valitsi toteuttajiksi kymmenen 1970–1980-luvuilla syntynyttä naispiirtäjää, jotka kokoontuivat ensimmäisen kerran vuonna 2016. Ainur Elmgreniä lukuun ottamatta yhdelläkään ei ollut suhdetta sisällissotaan lähisukulaistensa kautta. Piirtäjiltä tuli ajatus, että tasapuolisuuden vuoksi mukaan otettaisiin myös valkoisten tarinoita, joita löytyi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistoista. Lopulta mukaan valikoitui kolme valkoisella puolella olleen naisen tarinaa. Kahdeksan naisen muistelmien lisäksi teoksessa on kahden tyttölapsen kertomukset.
Laitinen kirjoitti arkistoista löytyneet tarinat puhtaaksi, ja antoi ne tekijöille, jotka muokkasivat käsikirjoituksen ja piirsivät sarjakuvat. Hän ei ottanut mukaan kaikkein väkivaltaisimpia kertomuksia, koska halusi välttää sisällissotaan liittyviä kliseitä. Jokaisen tarinan nimenä on muistelijan etunimi, ja kirjan lopussa on lyhyt esittely henkilöstä. Mukana on esimerkiksi 1960-luvulla tallennettu Martta Koskisen kertomus. Tapahtumissa kuvataan muun muassa Tampereen ja Helsingin taisteluja sekä Hennalan vankileiriä.
Projekti sai apurahan Koneen Säätiöltä. Huhtikuussa 2018 teoksen originaaleja oli näytteillä Helsingissä sijaitsevan Sarjakuvakeskuksen galleriassa.
Songtsen Gampo
Songtsen Gampo ("yarklung gtsang-po") oli Tiibetin valtakunnan hallitsija vuodesta 629 vuoteen 650. Häntä pidetään esimerkiksi buddhalaisuuden tuojana Tiibetiin.
Songtsen Gampo syntyi vuoden 617 paikkeilla Rgya massa nykyisessä Tiibetissä. Songtsen Gampo nousi Tiibetin valtaistuimelle vuonna 629 ja hän on ensimmäinen varmuudella tunnettu Tiibetin hallitsija. Songtsen Gampo loi Tiibetistä keskitetyn valtakunnan, jonka valtauskontona oli buddhalaisuus. Valtakunta laajeni Songtsen Gampon kaudella käsittämään myös osia Nepalista, Intiasta ja Kiinasta. Laajenemisen ohella Tiibet solmi diplomaattisia suhteita ulkomaille. Songtsen Gampo otti vaimoja Nepalista ja Kiinasta. Kiinalaisen prinsessa Wenchengin avioliittoa Songtsen Gampon kanssa vuonna 641 on joskus pidetty virheellisesti merkkinä Tiibetin ja Kiinan valtioliitosta. Kyse lienee pikemminkin Kiinan pyrkimyksestä leptellä sotilaallisesti ja poliittisesti nousevaa Tiibetiä. Maat olivat käyneet sodan keskenään vuosina 635–636.
Tiibetin kirjakieli kehittyi viimeistään Songtsen Gampon kaudella. Sen kirjoittamiseksi käytettiin Koillis-Intialaista aakkoskirjoitusta ja esimerkiksi buddhalaisia pyhiä tekstejä alettiin kääntämään tiibetiksi. Songtsen Gampo rakennutti myös Lhasan Tsuglagkhangin tai Gtsug-lag-khangin temppelin, joka on nykyisin yksi tiibetinbuddhalaisuuden pyhimmistä paikoista. Songtsen kuoli vuonna 650.
KDM Helgoland
KDM Helgoland oli Tanskan laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu monitori.
Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. toukokuuta 1876. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1878 ja otettiin palvelukseen 29. kesäkuuta 1907.
Alus poistettiin palveluksesta 29. kesäkuuta 1907.
Reaaliaikainen suoratoisto
Reaaliaikainen suoratoisto eli livestriimaus tarkoittaa sitä, että videokuvaa lähetetään verkossa suorana lähetyksenä katsojalle suoratoistopalvelun kautta. Useat suositut sosiaalisen median sivustot, kuten Facebook, Instagram ja YouTube, ovat ottaneet käyttöönsä reaaliaikaisen suoratoiston mahdollisuuden. Livestriimaus on hyvin suosittua tietokonepelaajien keskuudessa, esimerkiksi pelien livestriimaamiseen keskittynyt suorapalvelusivusto Twitch kerää päivittäin yli 15 miljoonaa kävijää.
Vuoden 2016 loppuun mennessä yhdysvaltalaisista 18–35-vuotiaista 63 % oli katsonut vähintään kerran livestriimivideota. Samasta ikäryhmästä 42 % oli itse lähettänyt livestriimiä. Suomessa 10–29-vuotiaista yli kolmannes seuraa pelaamiseen liittyviä livestriimejä aktiivisesti.
Livestriimauksen suosion taustatekijänä pidetään sen vuorovaikutteisuutta. Katsojat voivat osallistua lähetykseen esimerkiksi kommentoimalla, joskin suoran lähetyksen vaikutuksena jo pelkkä passiivinen katsominenkin voi antaa tunteen omasta osallisuudesta. Suosiota selittää myös livestriimauksen rajattomuus: sitä voi harrastaa missä tahansa, ja se onkin suosittua ajanvietettä esimerkiksi bussimatkoilla.
Viime aikoina livestriimaus on laajentunut asiakaspalvelutarkoituksiin. Yritykset voivat lähettää reaaliaikaisia suoratoistolähetyksiä, joissa asiantuntija vastaa katsojien reaaliaikaisesti lähettämiin kysymyksiin.
Suosituimmat sosiaalisen median yritykset kilpailevat reaaliaikaisen suoratoiston palveluntarjoamisen alalla. Twitter julkaisi livelähetysten lähettämiseen tarkoitetun Periscope-sovelluksen keväällä 2015. Facebook esitteli Facebook Live -suoratoistopalvelunsa elokuussa 2015. Myös YouTubessa livestriimaus on ollut mahdollista jo vuosia. Jättiyhtiö Amazonin omistuksessa oleva Twitch-suoratoistopalvelu kerää vuosittain satoja miljoonia pelaamisesta kiinnostuneita kävijöitä.
KDM Dannebrog
KDM Dannebrog on ollut usean Tanskan laivaston aluksen nimenä:
Suomen urheilu 2018
Suomen urheilu 2018 käsittelee vuoden 2018 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Edward James Jordan
Edward James Jordan (s. 1930) on brittiläinen kaiutinten suunnittelija ja kaiutintekniikan kehittäjä. Hän on työssään paneutunut erityisesti kokoäänialueen kaiutinten tuotekehitykseen.
Jordan aloitti kaiutinten tuotekehitystyön kaiuttimia valmistaneen Goodmans Industries -yrityksen Wembleyssä sijainneella tuotekehitysosastolla. Vuodesta 1963 alkaen hänen Jordan-Watts Ltd -yrityksestään tuli metallikartioisten kaiutinten edelläkävijä. Vuonna 1975 hän perusti nykyisen yrityksensä, joka on vuodesta 1982 toiminut nimellä E J Jordan Designs.
Jordan on kirjoittanut useita artikkeleita, joissa hän selittää kaiutintekniikan teoriaa.
Koukku ja Ripatti
Koukku ja Ripatti ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Aarne Tarkaksen luoma fiktiivinen poliisipari. Koukku on järkevä ja Ripatti on tyhmä, joskin Ripatin intuiitio usein todellisuudessa pitää paikkansa, mutta Koukku ottaa siitä lopulta kunnian.
Koukku ja Ripatti olivat mukana kolmessa Tarkaksen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa elokuvassa. Niistä kaikissa Uljas Kandolin esitti Koukkua. Ripattia esitti ensimmäisessä Heikki Savolainen ja kahdessa jälkimmäisessä Hannes Häyrinen.
Kahdessa jälkimmäisessa Koukku ja Ripatti -elokuvassa ovat mukana myös Tarkaksen hahmot, rikolliset Arska ja Ville (Leo Jokela ja Risto Mäkelä).
Sirohemi
Sirohemi on raudan ja sirohydrokloriinin muodostama tetrapyrroleihin kuuluva kompleksiyhdiste. Sirohemi on rakenteeltaan läheistä sukua hemille ja se esiintyy välttämättömänä koentsyyminä bakteereissa, kasveissa ja sienissä sulfiittien ja nitriittien aineenvaihdunnassa. Sirohemin kemiallinen kaava on CHFeNO, moolimassa 916,671 g/mol ja CAS-numero 52553-42-1.
Sirohemiä bakteerit, kasvit ja sienet muodostavat uroporfyrinogeeni III:sta. Ensimmäisessä vaiheessa kaksi uroporfyrinogeeni III:n pyrrolirenkaista metyloidaan, jolloin muodostuu dihydrosirohydrokloriini eli prekorriini-2. Tässä reaktiossa metyyliryhmän lähteenä on S-adenosyylimetioniini. Seuraavassa vaiheessa dihydrosirohydrokloriini hapetetaan entyymin katalysoimana sirohydrokloriiniksi. Sirohemin biosynteesin viimeinen vaihe on sirohemiferrokelataasin katalysoima kompleksinmuodostuminen rautaionin ja sirohydrokloriinin välille.
Sirohemi on olennaisena osana nitriittireduktaaseja ja sulfiittireduktaaseja. Nitriittireduktaasit pelkistävät nitriitit ammoniumioneiksi, joita eliöt voivat käyttää typen lähteenä ja sulfiittireduktaasit pelkistävät sulfiitit sulfideiksi, jotka toimivat rikin lähteenä eräissä aminohapposynteeseissä. Arkeissa ja eräissä hapettomissa olosuhteissa elävissä bakteereissa sulfiittireduktaasi on tärkeä osa solujen energiantuotantoa. Sirohemiryhmä on entsyymeissä sitoutuneena raudan ja rikin muodostamiin klustereihin.
Carinha de Anjo
Carinha de Anjo on televisioyhtiö SBT:n esittämä brasilialainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Lorena Queiroz, Bia Arantes, Carlo Porto ja Lucero.
Jurassic World Evolution
Jurassic World Evolution on Frontier Developmentsin kehittämä simulaatiopeli, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2018 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Peli perustuu elokuvaan "Jurassic World", ja se sijoittuu viidelle saarelle, kuten Isla Nublarille, joka on "Jurassic World" -elokuvan tapahtumapaikka. "Jurassic World Evolution"issa rakennetaan omaa dinosauruspuistoa.
"Jurassic World Evolution" sai vaihtelevia arvioita kriitikoilta. Metacritic-sivustolla se sai keskimäärin 69 pistettä sadasta.. IGN:n Dan Stapletonin mukaan peli vaikuttaa mobiilipelimäiseltä, ja antoi pelille arvosanaksi 4,8/10. Suomen "Gamereactorin" Ossi Mykkänen puolestaan kehui pelin grafiikoita ja äänimaailmaa.
Arska ja Ville
Arska ja Ville ovat ohjaaja-käsikirjoittaja Aarne Tarkaksen luoma fiktiivinen rikoskaksikko. Arskaa esitti Leo Jokela ja Villeä Risto Mäkelä. Ensimmäinen kolmesta Arska ja Ville -elokuvasta oli samalla Mäkelän ensimmäinen elokuvatyö.
Kaikki kolme elokuvaa ovat Tarkaksen ohjaamia ja käsikirjoittamia Suomen filmiteollisuudelle. Kahdessa ensimmäisessä elokuvassa ovat mukana myös Tarkaksen hahmot, etsiväpari Koukku ja Ripatti.
Salibandyn miesten Euroopan cup 1993
Miesten Euroopan cup 1993 oli joulukuussa 1993 Tukholmassa järjestetty turnaus Euroopan parhaille seurajoukkueille. Kyseessä oli ensimmäinen salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus.
Euroopan cupin 1993 voitti ruotsalainen Balrog IK. Naisten Euroopan cup järjestettiin samaan aikaan miesten turnauksen kanssa Helsingissä.