hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yrjö Järvinen (eversti)
Yrjö (Yki) Aleksis Järvinen (21. heinäkuuta 1900 Joutsa – 5. lokakuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja sotakirjailija.
Järvisen vanhemmat olivat maanviljelijä Herman Järvinen ja Hilma Fredrika Likander. Hänen veljensä oli jääkärieversti Ilmari Järvinen. Yrjö Järvinen liittyi Tammijärven suojeluskuntaan syksyllä 1917 ja kävi Vöyrin sotakoulun helmi-maaliskuussa 1918. Hän osallistui Suomen sisällissodan taisteluihin Lempäälässä huhtikuun alussa 1918 sekä Viipurin valtaukseen huhtikuun lopulla. Sodan jälkeen Järvinen oli joukkueenjohtajana ja komppanian vääpelinä Pohjois-Savon rykmentissä. Hänestä tuli reservin vänrikki 1920 ja hän kävi Kadettikoulun 1920–1922.
Järvinen oli Tampereen rykmentissä Lahdessa joukkueenjohtajana ja myöhemmin komppanianpäällikkönä 1922–1932. Hän kävi Taistelukoulun komppanianpäällikkökurssin 1928 ja hänestä tuli luutnantti 1922 ja kapteeni 1928. Järvisen aloitteesta perustettiin Tampereen rykmentille huhtikuussa 1929 oma "Tappara"-niminen joukko-osastolehti ja Järvinen oli lehden päätoimittajana 1929–1932. Järvinen kävi sitten Sotakorkeakoulun 1932–1934 valmistuen kurssinsa priimuksena ja toimi sitten 3. Divisioonan esikunnan koulutustoimiston päällikkönä ja elokuusta 1936 alkaen armeijakunnan esikunnassa Viipurissa liikekannallepano-, järjestely- ja operatiivisen toimiston toimistoupseerina. Hän sai yleisesikuntaupseerin arvonimen 1935 ja hänet ylennettiin majuriksi 1936. Elokuussa 1938 hänestä tuli armeijakunnan esikunnan koulutus- ja valvontatoimiston päällkkö.
Järvinen ylennettiin everstiksi 1946. Sodan jälkeen hän komensi Kainuun prikaatia 1950-1952.
Yrjö Järvinen
Yrjö Järvinen on seuraavien henkilöiden nimi:
Nestor Järvinen
Nestor Järvinen (9. lokakuuta 1831 Kiukainen – 19. lokakuuta 1901 Juva) oli suomalainen pappi ja opettaja.
Järvisen vanhemmat olivat Kiukaisten Laihian rusthollari Gustaf Järvenpää (k. 1870) ja Maria Karlsdotter (Vitikka). Hän kävi Turun lukiota 1848–1851 ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1851. Järvinen valmistui Helsingin yliopistosta historiallis-filologisen osaston kandidaatiksi ja maisteriksi 1857. Hän opiskeli myöhemmin pedagogiikkaa Saksassa ja Sveitsissä 9 kuukauden ajan 1862 ja hänet vihittiin papiksi Porvoon hiippakunnassa 1867.
Järvinen oli Jyväskylän seminaarin uskonnon lehtori 1863–1881 ja Jyväskylän suomalaisen tyttökoulun johtaja 1869–1881.Vuodesta 1881 alkaen hän oli Jyväskylän maaseurakunnan kirkkoherrana ja vuodesta 1888 Juvan kirkkoherrana. Hän oli valtiopäivämiehenä pappissäädyssä 1882–1891 ja jäsenenä kirkolliskokouksessa kolme kertaa. Järvinen sai rovastin arvon 1883 ja hän toimi myös lääninrovastina.
Järvinen on tehnyt suomenkieliset sanat Ruotsin kansallislauluun, mutta yleisemmin sitä lauletaan suomeksi Alpo Noposen sanoin.
Järvinen oli naimisissa vuodesta 1858 Amanda Charlotta Grönholmin kanssa. Heidän poikansa oli professori, kansanedustaja ja valtiovarainministeri Kyösti Järvinen.
United Football League
United Football League on kahden urheilusarjan nimi:
João Rebelo
João Fernando Parreira Rebelo (s. 20. maaliskuuta 1961 Aljustrel, Alentejo) on portugalilainen entinen ampuja. Hän kilpaili olympiahaulikossa eli trapissa kesäolympialaisissa 1984, 1988, 1992, 1996 ja 2000. Hän ei kuitenkaan saanut mitaleita. Hänen seuransa oli Clube de Tiro de Vilamoura.
Amina Bakhit
Amina Barsham Bakhit (; s. 14. marraskuuta 1990 El Obeid) on sudanilainen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa naisten 800 metrin juoksussa, mutta putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä neljänneksi.
Carmageddon: Reincarnation
Carmageddon: Reincarnation on Stainless Gamesin kehittämä ajopeli. Peli on "Carmageddon" -sarjan neljäs osa. Peli julkaistiin vuonna 2015 Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle. Pelistä oli saatavilla Early Access -versio Windowsille vuonna 2014.
Pelin rahoitus tapahtui Kickstarter-sivuston kautta, jossa tavoitesumma oli 400 000 dollaria, mutta peli keräsi loppujen lopuksi yli 600 000 dollaria.
Pelin ideana on ajaa ihmisten ja eläinten päälle lisäajan toivossa ja päihittää muut kilpaiijat joko tuhoamalla ne tai ajamalla ajokilpailun kierrokset nopeammin.
Tappamisen maku
Tappamisen maku () on Lou Antonion ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka pääosissa ovat Michael Biehn, Jason Bateman ja Henry Thomas. Televisioelokuva on genreltään jännityselokuva, joka esitettiin 12. elokuuta vuonna 1992.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 4. maaliskuuta 1992 ja päättyivät 15. huhtikuuta. "Tappamisen makua" kuvattiin Texasin Houstonissa, Galvestonissa ja Pasadenassa. "Tappamisen maku" on Renée Zellwegerin ensimmäinen elokuvarooli.
Vauraiden perheiden pojat, piskelijakaverukset, joutuvat kesätöissä öljynporauslautalla epäillyiksi murhasta ja kiristyksen kohteiksi.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa päteväksi tv-trilleriksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Guy Lapébie
Martial Guy Lapébie (28. marraskuuta 1916 Saint-Geours-de-Maremne – 8. maaliskuuta 2010 Bagnères-de-Luchon) oli ranskalainen pyöräilijä. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja oli siellä mukana voittamassa kultaa joukkuemaantieajossa ja joukkuetakaa-ajossa. Lisäksi hän sai hopeamitalin maantieajon yksilökilpailussa.
Lapébie myös muun muassa sijoittui kolmanneksi Ranskan ympäriajossa 1936. Hänen veljensä oli pyöräilijä Roger Lapébie.
Kaarle-herttuan runo
Kaarle-herttuan runo on kahtena 1700-luvulta peräisin olevana käsikirjoituksena ja muutamina katkelmina säilynyt kalevalanmittainen runo. Se kertoo Kaarle-herttuan (kuninkaana Kaarle IX 1604–1611) Suomeen 1595 ja 1599 tekemistä sotaretkistä. Oletettavasti se on sepitetty vasta Kaarlen kuninkaaksitulon jälkeen.
Viktorija Dimitrova
Viktorija Dimitrova (; 11. kesäkuuta 1976 – 8. marraskuuta 1994) oli bulgarialainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessä ja jäi naisten yksinluistelussa 17. sijalle. Lisäksi hän osallistui muun muassa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1992–1994.
Bulgarian luisteluliitto vietti 50-vuotisjuhlaansa vuonna 1999, jolloin se nimesi edesmenneen Dimitrovan 1990-luvun parhaaksi taitoluistelijaksi yhdessä Ivan Dinevin, Albena Denkovan ja Maksim Staviskin kanssa.
Janne Hauska
Janne Hauska (s. 3. tammikuuta 1983) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa Veiterää.
Janne Hauska on edustanut Suomea 12 A-maaottelussa ja ollut mukana MM-kilpailuissa vuonna 2009. Hän kuuluu veljensä Tomin tavoin Suomen joukkueeseen myös vuoden 2013 MM-kisoissa.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Ravista, rämistä ja rokkaa!
Ravista, rämistä ja rokkaa! () on Allan Arkushin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva, jonka pääosassa on Renée Zellweger. Elokuvassa esiintyy myös Howie Mandel ja Grammy-ehdokkaana olleen R&B-yhtyeen For Realin jäsenet.
"Ravista, rämistä ja rokkaa!" esitettiin Showtimella 26. elokuuta vuonna 1994. Elokuva on julkaistu DVD:lle Yhdysvalloissa 7. elokuuta vuonna 2001 ja 22. toukokuuta vuonna 2012.
Kaarlenkronikka
Kaarlenkronikka (ruots. "Karlskrönikan") pian vuoden 1452 jälkeen kirjoitettu Ruotsin historiaa käsittelevä nimikronikka. Se kertoo tapauksia vuosilta 1389-1452. Suomea koskevista asioista siinä mainitaan Eerik Puken osallistuminen Engelbrektin kapinaan ja Kaarle Knuutinpojan hovielämä Viipurissa. Sen sanotaan olevan Kaarle Knuutinpojan kannattajien laatima propagandatarina. On epäselvää, olisiko alkuosa muodostanut alkujaan Engelbrektinkronikan. Siitä on julkaistu faksimilepainos 1938.
Se on säilynyt alkuperäisenä, ja se on julkaistu G. E. Klemmingin teoksessa "Skrifter utgivna av svenska fornskriftsällskapet - SSFS" - 17:2, Stockholm, 1866.
Marko Laitinen
Marko Laitinen (s. 8. heinäkuuta 1983) on suomalainen jääpalloilija. Hän on koko uransa ajan edustanut Bandyliigassa pelaavaa kasvattajaseuraansa Mikkelin Kamppareita.
Laitinen pelasi uransa ensimmäiset A-maaottelut joulukuussa 2012 Venäjän Abakanissa järjestetyssä Russian Government Cupissa. Hän on mukana Suomen joukkueessa myös vuoden 2013 MM-kisoissa.
Kaarle Ulvinpoika
Kaarle Ulvinpoika (k. noin 1407 t. 1410) oli marski, Viipurin linnan päällikkö ja Toftan herra. Hän oli niitä ylimyksiä, jotka 1363 kutsuivat Albrekt Meckleburgilaisen Ruotsiin. Hän oli valtakunnan marski 1364–1371. Hänestä tuli Viipurin linnan päällikkö 1386, ja silloin hän tuli jäseneksi Bo Joninpoika Gripin testamentin toimeenpanokuntaan. Hän osallistui siihen poliittiseen toimintaan, jonka seurauksena kuningatar Margareeta sai valtaansa Ruotsin ja Suomen. Hän luopui lopullisesti Viipurista 1399. Häntä on pidetty Ruotsin oppineimpiin kuuluvana miehenä.
Teollinen symbioosi
Teollinen symbioosi on teollisuuden ja yritysten prosessien ja virtojen symbioosin kaltaista vuorovaikutusta ja hyödyntämistä, mikä tuottaa luonnollisen kaltaisia ainekiertoja ja lisäarvoa teollisessa tuotannossa. Tästä esimerkkinä jäännösvirtojen prosessointi uusiksi symbioosituotteiksi. Yksinkertaistettuna teollinen symbioosi on kahden teollisen yksikön väline suhde, jossa toisen jäte on toisen raaka-ainetta. Teolliset symbioosit eivät rajoitu sektoraalisesti tai maantieteellisesti. Poikkiteollisuudesta johtuva monipuolisuus ja avoimuus tekevät teollisista symbiooseista erityisen lähestymistavan ekologisesti kestävän teollisuuden kehitykselle. Teollinen symbioosi on osa teollista ekologiaa ja edistävät kiertotaloutta.
Idea teollisista symbiooseista perustuu teollisen ekologian näkemykseen tuotannosta systeeminä, jonka eri teollisuudenalat ja tuotannonprosessit keskenäisine riippuvuus- ja vaikutussuhteineen muodostavat. Tässä systeemissä tuotantoketjuja ei enää kuvata perinteisesti suoraviivaisiksi. Ihanteellisessa teollisessa symbioosissa symbioosin toimijat vaihtavat materiaaleja ja energiaa keskenään ja vähentävät siten päästöjä ja jätteitä. Yritykset nähdään kuluttajien ja tuottajien verkostona, joka muistuttaa luonnon ekosysteemiä, ja tällaisista verkostoista puhutaan myös termillä teolliset ekosysteemit.
Teollisten symbioosien avulla saadaan tuotannon sivuvirrat hyötykäyttöön ja rakennettua tuotantoa, josta ei synny jätettä tai hukkaa. Yleensä teolliset symbioosit muodostetaan sellaisten tuotantolaitosten välille, jotka ovat maantieteellisesti lähellä toisiaan.Perinteisessä teollisuudessa on Suomessa totuttu resurssiniukkuuteen ja resurssien tehokkaaseen käyttöön. Metsäteollisuuden tehdasintegraatit ovat esimerkki teollisesta symbioosista. Sitra vuoden 2013 alusta alkaen aktivoitunut teollisten symbioosien edistäjänä Suomessa, se avasi aihetta käsittelevän sivuston 2014.
Perttu Hämäläinen
Perttu Hämäläinen on Aalto-yliopiston professori. Hämäläinen aloitti Perustieteiden korkeakoulun mediatekniikan laitoksen ja Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun median laitoksen yhteisenä apulaisprofessorina 29. maaliskuuta 2012 kun Suomen ensimmäinen tietokonepeliprofessuuri perustettiin. Hämäläinen on väitellyt tekniikan tohtoriksi ja taiteen maisteriksi.
Muhammad III
Muhammad III (), (s. n. 1710 – k. 1790) oli Marokon sulttaani. Alaouiten hallitsijasukuun kuuluva Muhammad III oli ensimmäisen kerran sulttaani lyhyen aikaa vuonna 1748. Lokakuussa 1748 Muhammad III:tta seurasi sulttaanina Abdallah, joka oli vallassa 10. marraskuuta 1757 saakka. Tällöin Muhammad III nousi uudelleen Marokon sulttaaniksi. Valtakausi päättyi 9. huhtikuuta 1790, ja sulttaaniksi nousi Yazid.
Muhammad III päätti vuonna 1765 perustaa rannikon Essaouiraan satamakaupungin, johon hän ohjasi kaiken Marokon eteläosan kaupan. Kaupungista muodostui yksi Marokon tärkeimmistä kaupankäyntikeskuksista ja satamakaupungeista. Sulttaani asutti kaupunkiin juutalaisia, joiden suhteita sulttaani hyödynsi suhteiden luomisessa eurooppalaisten kanssa ja kaupankäynnin järjestämisessä heidän kanssaan. Muhammad III myös rakennutti vuoden 1755 maanjäristyksessä tuhoutuneen Casablancan medinan uudelleen vuonna 1770.
Amerikan vallankumouksen seurauksena Britannian lipun alla Atlantilla kulkeneet yhdysvaltalaiset kauppalaivat menettivät Britannian takaaman suojelun ja joutuivat barbareskimerirosvojen hyökkäysten kohteiksi. Yhdysvallat oli yrittänyt tuloksetta pyytää suojelua eurooppalaisilta. Sulttaani Muhammad III:n johtama Marokko tunnusti 20. joulukuuta 1777 ensimmäisenä valtiona Yhdysvaltain itsenäisyyden. Tunnustuksen jälkeen yhdysvaltalaiskauppalaivat pääsivät Marokon sulttaanikunnan suojeluun, mikä takasi turvallisen merenkulun. Sulttaani ilmoitti marokkolaisissa Tangerin, Essaouiran, Salén ja Larachen satamakaupungeissa toimiville eurooppalaisille kauppiaille ja konsuleille, että yhdysvaltalaiset laivat saivat samat oikeudet kuin muutkin valtiot ja saivat näin ollen vapaasti käyttää maan satamia. Muhammad III solmi Yhdysvaltain kanssa vuonna 1787 voimaantulleen ystävyyssopimuksen, joka on Yhdysvaltain vanhin yhä voimassa oleva ystävyyssopimus. Yhdysvaltain perustuslain tultua voimaan vuonna 1787, kirjoitti maan presidentti George Washington Muhammad III:lle kunnioittavan kirjeen, joka on päivätty 1. joulukuuta 1789. Kirjeen tarkoituksena oli vahvistaa Yhdysvaltain ja Marokon välisiä suhteita. Kirjeessä Washington myös pahoitteli hidasta viestintää Marokon kanssa sekä kertoi Yhdysvaltain ottaneen käyttöön uuden perustuslain.
Luettelo tunnetuista savonlinnalaisista
Tunnettuja Savonlinnassa syntyneitä tai Savonlinnassa asuneita henkilöitä on lueteltu seuraavassa:
Victoria Spivey
Victoria Spivey (15. lokakuuta 1906 Houston, Texas - 3. lokakuuta 1976 New York) oli amerikkalainen blueslaulaja, pianisti ja säveltäjä. Yli neljä vuosikymmentä kestäneen uransa aikana Spivey esiintyi mm. Louis Armstrongin, King Oliverin, Clarence Williamsin, Luis Russellin ja Lonnie Johnsonin säestämänä.
Victoria Spivey syntyi Houstonissa, Texasissa. Jo 12-vuotiaana hän sai ensimmäisen työpaikkansa pianistina paikallisesta elokuvateatterista. Sittemmin hän toimi pianistina saluunoissa ja bordelleissa. 1920-luvun alussa hän kiersi Houstonin ja Galvestonin alueella Blind Lemon Jeffersonin kanssa. 18-vuotiaana hän jätti kotinsa ja muutti Dallasiin, jossa työskenteli pianistina Lincoln-teatterissa.
Spivey ihaili nuoruudessaan blueslaulaja Ida Coxia ja alkoi jäljitellä tätä oman uransa luomisessa. Hän matkusti 1926 St. Louisiin, jossa OKeh-levy-yhtiö etsi uusia laulajia listoilleen. Spivey vakuutti tulkinnallaan levy-yhtiön ja pääsi äänittämään. Hän levytti itse säveltämänsä kappaleet "Black Snake Blues" ja "Dirty Woman Blues". Levyä myytiin sittemmin runsaasti. Tämän jälkeen hän työskenteli joitakin vuosia säveltäjänä paikallisen musiikkiliikkeen palveluksessa. Lisäksi hän levytti lähes kuukausittain. Levyillä häntä säestivät mm. Louis Armstrongin, King Oliverin, Clarence Williamsin ja Luis Russellin orkesterit sekä Lonnie Johnson. Hän levytti myös sisarensa Addie "Sweet Pease" Spiveyn kanssa. Vuonna 1929 hänellä oli pieni rooli King Vidorin musikaalielokuvassa "Hallelujah".
1930-luvulla Spivey asettui New Yorkiin. Hän esiintyi New Yorkissa ja levytti siellä useita kertoja. Hän teki useita levytyksiä Louis Armstrongin eri kokoonpanoijen solistina. Hän teki Armstrongin yhtyeen kanssa myös kiertueita. Spivey esiintyi New Yorkissa myös musiikkirevyissä. Näistä merkittävin oli "Hellzapoppin' Revue".
Spiveyn ura alkoi hiipua 1940-luvulla. 1950-luvulla Spivey oli jo kokonaan vetäytynyt pois esiintymislavoilta. Hän lauloi enää kirkkokuorossa kotinsa liepeillä Brooklynissa sijainneessa kirkossa. Hän keskittyi oman levy-yhtiönsä (Spivey Records) johtamiseen. Spivey Records julkaisi 1962 levyn, jossa Spivey lauloi Bob Dylanin säestämänä. Levytys saavutti jonkin verran suosiota. 1960-luvun puolivälissä varhainen bluesmusiikki tuli uudelleen muotiin. Spivey aloittikin uudelleen esiintymisen. Hän kiersi 1960-luvulta lähtien useilla eri blues- ja folk-musiikin festivaaleilla. Sen ohessa hän lauloi New Yorkin yökerhoissa. Hän jatkoi esiintymistä ja levyttämistä elämänsä loppuun asti.
Vuonna 1970 Spivey sai BMI Commendation of Excellence -palkinnon musiikin tuottajien yhdistykseltä tunnustuksena pitkäaikaisesta toiminnastaan levy-yhtiössään sekä muista ansioistaan musiikkielämässä. Eräs hänen viimeisiä merkittäviä esiintymisiään oli Ann Arborin blues- ja jazzmusiikin festivaaleilla 1973, jolloin hän esiintyi Roosevelt Sykesin kanssa.
1976 Spivey joutui Beekman Downtownin sairaalaan sisäisen verenvuodon takia. Hän ei enää toipunut siitä, vaan kuoli sairaalassa 3. lokakuuta 1976. Hänet haudattiin Hempsteadiin, New Yorkiin.
Pekka Rintala
Pekka Rintala (s. 5. marraskuuta 1985 Oulu) on suomalainen jääpalloilija, jolla on myös Ruotsin kansalaisuus. Hän edustaa Elitserienissä pelaavaa Västerås SK:n joukkuetta.
Rintala on pelannut koko uransa Ruotsissa. Hän on myös edustanut maata nuorten maajoukkueissa. Suomen A-maajoukkueessa Rintala on pelannut 27 ottelua ja hän on edustanut Suomea kolmissa MM-kisoissa. Rintala nimettiin Suomen joukkueeseen myös vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta hän joutui jättämään kisat väliin loukkaantumisen vuoksi.
Pekka Rintalan isä on pitkän jääpallouran Ruotsissa tehnyt ja 27 A-maaottelua Suomen paidassa pelannut Ari Rintala.
Maajoukkueessa
Lars Kagg
Lars Kagg (1595–1661) oli ruotsalainen sotilas ja kreivi. Hän osallistui Puolan sotaan ja kolmikymmenvuotiseen sotaan. Hän sai yhdessä veljensä Nils Kaggin kanssa vapaaherrakunnaksi vuonna 1651 Tohmajärven pitäjän, josta muodostui Tohmajärven vapaaherrakunta.
Suomi hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2013
Suomi osallistui vuoden 2013 hiihdon MM-kilpailuihin Val di Fiemmessä 20. helmikuuta – 3. maaliskuuta. Maastohiihtoon valittiin 17 hiihtäjää, yhdeksän miestä ja kahdeksan naista. Mäkihyppyyn valittiin neljä miestä sekä yksi nainen. Yhdistettyyn valittiin viisi suomalaista.
Suomi saavutti kisoista yhden mitalin – pronssisen – joka tuli naisten parisprintistä Krista Lähteenmäelle ja Riikka Sarasoja-Liljalle.
Suomen maastohiihtojoukkue MM-kilpailuihin julkistettiin 28. tammikuuta 2013. Suomen edustajiksi valittiin yhdeksän miestä ja kahdeksan naista.
Mäkihypyssä järjestetään normaalimäki HS106, suurmäki HS134 ja joukkuekilpailu suurmäestä.
Mäkihypyssä järjestetään normaalimäki HS106.
Yhdistetyssä järjestetään Gundersenin normaali- ja suurmäki, joukkuekilpailu normaalimäestä sekä parikilpailu suurmäestä.
Tuomas Turriago
Tuomas Turriago (s.1979) on suomalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari. Hänet tunnetaan kamarimuusikkona ja soolopianistina. Vuodesta 2004 Turriago on toiminut Tampereen ammattikorkeakoulun musiikkiakatemian säestyksen lehtorina.
Turriago opiskeli pianonsoittoa Keski-Suomen Konservatoriossa Carlos Turriagon ja Sibelius-Akatemiassa Erik T. Tawaststjernan johdolla. Hän sai ensimmäisen palkinnon Kilin pianokilpailussa Ruotsissa 1992, finaalisijan Ettlingenin kansainvälisessä pianokilpailussa 1992 ja toisen palkinnon Jyväskylän pianokilpailussa 2001. Turriago on esiintynyt Suomessa Tampere Filharmonian, Tampere Raw’n, Mikkelin Orkesterin ja Jyväskylä Sinfonian pianosolistina. Hän on esiintynyt lukuisilla suomalaisilla musiikkijuhlilla, muissa Euroopan maissa, Yhdysvalloissa, Kolumbiassa sekä Aasian maissa.
Tuomas Turriago on Tampereen Kamarioopperayhdistyksen perustajajäsen ja kapellimestari. Hän on johtanut myös Vaasan, Seinäjoen ja Mikkelin Kaupunginorkestereita ja Tampere Raw’ta, Tampere Chamberia sekä Tampere Filharmonian vaskiyhtyettä.
Syksystä 2010 Tuomas on ollut Suomen Säveltäjät ry:n jäsen. Turriagon tuotantoon kuuluu mm. kaksi pianosonaattia, kaksi jousikvartettoa, teos harpulle, teos saksofonille ja pianolle, sonaatit tuuballe ja pianolle sekä trumpetille ja pianolle, teos tuuballe ja harmonikalle, sinfonia jousille, teos vaskiyhtyeelle ja lyöjille sekä useita pienimuotoisia teoksia pianolle.
Vuodesta 2011 Tuomas on ollut Astor Piazzollan musiikkiin erikoistuneen In Time -kvintetin pianisti. Turriago on levyttänyt Alba- ja Pilfink Records -levymerkeille. Uusin, yhdessä trumpettitaiteilija Jouko Harjanteen kanssa tehty levytys sisältää Harri Wessmanin, Lasse Eerolan, Arttu Sipilän ja Turriagon itsensä trumpettisonaatit.
Igor Zolotarev
Igor Zolotarev (, s. 10. syyskuuta 1970) on venäläissyntyinen suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Bandyliigassa pelaavaa LRK Tornio -joukkuetta.
Zolotarev aloitti uransa Neuvostoliiton mestaruussarjassa Krasnaja Zarjan joukkueessa Leningradissa ja siirtyi Suomeen vuonna 1994. Hän on myös edustanut Haaparanta-Tornion Palloveikkoja Ruotsin kahdella korkeimmalla sarjatasolla.
Suomen A-maajoukkueessa Zolotarev esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2006. Hän on pelannut urallaan neljät maailmanmestaruuskilpailut.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Martin Fogel
Martin Fogel (1635–1675) oli saksalainen historioitsija ja polyglotti, jota voidaan jälkikäteisesti pitää fennougristiikan isänä. Aikoinaan hänen työnsä tulokset kuitenkin hautautuivat arkistoihin, joten hänen vaikutuksensa myöhempään tutkimukseen on voinut olla enintään välillistä. Martin Fogel oli Hampurin Akateemisen Gymnasiumin professori ja kaupungin lääkäri.
Humanismin saatua jalansijaa eurooppalaisten oppineiden keskuudessa oli syntynyt mielenkiintoa myös suomen kieltä kohtaan. Erityisesti italialaisten ruhtinaiden hoveissa oli paljon humanisteja, jotka vaikuttivat myös ruhtinaiden mielenkiinnon kohteisiin. Italialaiset ruhtinaat halusivat tutustua niiden kansojen henkiseen maailmaan, joista heidän vieraansa saapuivat.
Toskanan suurruhtinas Cosimo III:n luona oli ollut vieraana Martin Fogel. Kun Cosimo III oli Hampurissa vierailulla ja tapasi siellä Ruotsin kuningattaren Kristiinan, hän käytti tilaisuutta hyväkseen ja pyysi entistä vierastaan Martin Fogelia laatimaan sanaston ja kieliopin suomen kielestä, jota puhuttiin Ruotsin valtakunnassa. Tosin Fogelin saadessa tehtävänsä oli Ruotsissa täytynyt olla tiedossa, että myös valtakunnanneuvos B. Skytte oli kokoamassa sanastoa suomen kielestä.
Kirjassaan "De finnicae linguae indole observationes" Fogel kertoo, että monessa kielessä "f" ja "h" vaihtuvat helposti. Samaan aikaan klassisissa historiankirjoissa sanottiin, että fennit (ts. suomalaiset) ja hunnit (ts. unkarilaiset) ovat samaa kansaa. Tämän perusteella Fogel päätteli, että suomen ja unkarin täytyy olla sukua keskenään. Saamansa toimeksiannon mukaisesti Fogel laati myös kieliopillisen kuvauksen suomen kielestä, ja nykyään tätä kielioppiosaa pidetään erittäin arvokkaana.
Fogelin Cosimo III:lle vuonna 1669 laatima teos sai kunniapaikan Medicien kirjastossa Firenzessä. Teos kuitenkin valitettavasti hautautui kirjaston uumeniin. E. N. Setälä löysi yhden käsikirjoituksen Hannoverista ("Niedersächsische Landesbibliothek"), ja vuonna 1893 E. Teza julkaisi teoksen uudelleen Italiassa.
Myöhemmin Fogel teki omaan käsikirjoitukseensa lisämerkintöjä. Aineisto on 130 hajanaista lehteä käsittävä kollektanea. Fogelin tarkoituksena oli selvästi julkaista parannettu versio "Observationes"-teoksesta, mutta tekijän ennenaikainen kuolema katkaisi työn. Vasta vuonna 1983 Cristina Wis-Murena julkaisi Fogelin itsensä täydentämän käsikirjoituksen.
Fogel kokosi materiaalia unkarin kielestä Albert Molnárin (1664) teoksesta "Dictionarium Ungarico-Latinum" ja suomen kielestä Ignatius Meuerin (1668) teoksesta "Variarum Rerum Vocabula". Saamen kielen aineistoa hän sai Johannes Schefferukselta, joka käytti samaa materiaalia omassa teoksessaan "Lapponia" (1673). Schefferuksen aineisto on mitä ilmeisimmin piitimensaamea. Aineistonsa sanojen ja kieliopillisten piirteiden perusteella Fogel päätteli, että suomi, unkarin ja saame ovat sukua keskenään.
Fogel teki päätelmänsä sata vuotta ennen unkarilaista Johannes Sajnovicsia, jonka tutkimusta "Demonstratio. Idioma Ungarorum et Lapponum idem esse" vuodelta 1770 pidetään fennougristisen tutkimuksen todellisena alkuna.
Kari Kuuva (albumi)
Kari Kuuva on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Kari Kuuvan seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 25. tammikuuta 2013. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 50.
Kuuvan edellinen studioalbumi "Ajopäiväkirja" ilmestyi vuonna 1991. 22 vuoden taukoon pääsyynä oli 1990-luvulla Kuuvan kohdalle sattunut vakava auto-onnettomuus ja siitä toipuminen.
Albumin kappaleista vanhin on "Tankki täynnä unelmia", jonka Kuuva kirjoitti Sammy Babitzinin muistolle tämän kuoltua vuonna 1973.
Arkhytaan filosofiasta
Arkhytaan filosofiasta () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti pythagoralaisen filosofi Arkhytaan ajattelua. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Teos tunnetaan muun muassa Diogenes Laertioksen maininnasta. Hänen mukaansa se käsitti kolme kirjaa. Jotkut tutkijat ovat ajatelleet, että Aristoteles olisi tuntenut ja käyttänyt lähteenään Arkhytaan omia teoksia. Hän ei kuitenkaan itse nimeä tällaisia teoksia eikä sano lainaavansa niistä. Toisaalta Aristoteleen nimiin on laitettu myös toinen Arkhytaaseen liittyvä teos, yhden kirjan laajuinen "Otteita 'Timaioksesta' ja Arkhytaan teoksista" (, "Ta ek tou Timaiou kai tōn Arkhyteiōn"), mikä viittaisi siihen, että Aristoteles on tuntenut tällaisia teoksia. Kyseisestä kirjasta ei kuitenkaan ole säilynyt muuta kuin sen nimi.
Teoksesta "Arkhytaan filosofiasta" on säilynyt kaksi katkelmaa muiden antiikin aikaisten kirjailijoiden teoksissa. Toinen niistä on peräisin Simplikiokselta ja toinen Damaskiokselta. Aristoteles argumentoi teoksessa muun muassa Arkhytaan liiketeoriaa vastaan. Teos saattoi muodostaa osan siitä tutkimusaineistosta, jota Aristoteles hyödynsi omassa "Metafysiikassaan".
Aristoteles kirjoitti Arkhytasta käsittelevien teosten lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista "Demokritoksesta" ja "Pythagoralaisista".
Demokritoksesta
Demokritoksesta () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti esisokraatikkoihin luetun filosofi Demokritoksen ajattelua. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta se tunnetaan muiden antiikin aikaisten lähteiden kautta.
Teos ei esiinny Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosten luettelossa; sen sijaan siinä mainitaan kaksi muuta Demokritokseen liittyvää teosta, kaksi kirjaa käsittänyt "Demokritokselta poimittuja ongelmia" (, "Problēmata ek tōn Dēmokritou") ja yhden kirjan käsittänyt "(Kirje) Demokritokselle" (, "Pros Dēmokriton").
Teoksesta on säilynyt vain yksi Simplikiokselta peräisin oleva, suhteellisen pitkä katkelma. Se kuvaa Demokritoksen atomiopin perusteita.
Aristoteles kirjoitti Demokritosta käsittelevän teoksen lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista "Arkhytaan filosofiasta" ja "Pythagoralaisista".
Pythagoralaisista
Pythagoralaisista () oli Aristoteleen kirjoittama teos, joka käsitteli nimensä mukaisesti pythagoralaista filosofiaa. Teos ei ole säilynyt nykyaikaan, mutta siitä tunnetaan joitakin katkelmia.
Antiikin lähteet mainitsevat Aristoteleen nimissä vaihtelevasti yhden tai kaksi pythagoralaisuutta käsittelevää teosta. Diogenes Laertioksen Aristoteleen teosluettelossa mainitaan teokset "Vastine pythagoralaisille" (, "Pros tous Pythagoreious") ja "Pythagoralaisista", joista kumpikin käsitti yhden kirjan. Hesykhios puolestaan mainitsee vain teoksen "Pythagoralaisista". Ibn Abi Usaibia ja Aleksanteri Afrodisiaslainen taas mainitsevat kahden kirjan laajuisen pythagoralaisuutta käsittelevän teoksen. Tutkijat ovat arvelleet, että teoksia olisi alun perin ollut kaksi, mutta ne olisi myöhemmin muokattu yhdeksi kaksi kirjaa käsittäväksi teokseksi, jonka myöhemmät kirjailijat tunsivat.
Edellä mainittujen henkilöiden lisäksi jommankumman teoksista mainitsevat ainakin Simplikios ja Themistios. Aristoteles itse viittaa teokseen "Metafysiikassaan".
Alkuperäinen "Pythagoralaisista"-teos on ilmeisesti sisältänyt tietoa Pythagoraasta ja pythagoralaisista itsestään sekä näiden koulukuntaan liittyvistä perinteistä ja legendoista, mutta ei niinkään filosofista aineistoa. "Vastine pythagoralaisille" puolestaan vaikuttaa käsitelleen pythagoralaisia oppeja kriittisesti. Aristoteles käsittelee pythagoralaisuutta kriittisesti myös "Metafysiikassaan". Aristoteles ei todennäköisesti käyttänyt kirjallisia lähteitä, mutta hänellä oli käytettävissään paljon suullista tietoa pythagoralaisuudesta.
Teoksesta tunnetaan 17 katkelmaa, jotka ovat säilyneet muiden antiikin aikaisten kirjailijoiden teoksissa. Osan luotettavuus on kuitenkin kyseenalainen, sillä esimerkiksi myöhemmät uusplatonilaiset filosofit sovittivat muiden teoksia melko vapaasti omiin tarkoituksiinsa. Alkuperäisestä "Pythagoralaisista"-nimisestä teoksesta peräisin olevat katkelmat käsittelevät muun muassa pythagoralaisia "symboloita" eli Pythagoraan nimiin pantuja suullisia opetuksia. Teoksesta "Vastine pythagoralaisille" peräisin olevat katkelmat voidaan puolestaan jakaa kahteen ryhmään: ensimmäiseen kuuluvat käsittelevät lukuja ja lukuteoriaa, toiseen kuuluvat kosmologiaa ja tähtitieteellisiä ongelmia.
Aristoteles kirjoitti pythagoralaisia käsittelevän teoksen lisäksi myös useita muita teoksia, jotka olivat keskittyneet aiempien filosofien oppeihin. Näistä on säilynyt katkelmia myös kahdesta muusta teoksesta, teoksista "Arkhytaan filosofiasta" ja "Demokritoksesta".
Formula 3 Euroseries -kausi 2007
Formula 3 Euroseries -kausi 2007 on Formula 3 Eurosarjan viides kausi. Kausi alkoi Saksan Hockenheimringin radalla ja päättyi niin ikään Saksan Hockenheimringillä. Sarjan mestaruuden vei ranskalainen Romain Grosjean, toiseksi sijoittui sveitsiläinen Sébastien Buemi ja kolmanneksi saksalainen Nico Hülkenberg.
- "Kursivoitu", tarkoittaa vierailevaa kuljettajaa, joka ei ollut oikeutettu saamaan pisteitä.  
R = Sarjan tulokas kaudella 2007
Elohopea(I)kloridi
Elohopea(I)kloridi eli kalomeli eli dielohopeadikloridi (HgCl) on epäorgaaninen elohopean ja kloridi-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa elektrodeissa.
Elohopea(I)kloridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiinteää ainetta. Se ei liukene juuri lainkaan veteen (2 mg/l) ja liukenee huonosti myös etanoliin ja asetoniin. Paremmin yhdiste liukenee bentseeniin ja pyridiiniin. Elohopea(I)kloridi on melko pysymätön yhdiste ja se hajoaa osittain valon vaikutuksesta. Elohopea(I)kloridi sublimoituu sulamatta 385 °C:n lämpötilassa ja kuumennettaessa yli 400 °C:n lämpötilaan se hajoaa disproportioituen elohopeaksi ja elohopea(II)kloridiksi.
Elohopea(I)kloridia voidaan valmistaa kolmella tavalla. Sitä voidaan valmistaa alkuaineistaan kuumentamalla. Näin valmistettuna saanto on 70–80 % ja loput on elohopea(II)kloridia, joka voidaan vesiliukoisena poistaa pesemällä tuote vedellä. Toinen tapa on kuumentaa elohopea(II)kloridin ja elohopean seosta, jolloin elohopea(I)kloridi sublimoituu ja voidaan kerätä talteen. Kolmas tapa valmistaa yhdistettä on saostaa se elohopea(I)nitraatin vesiliuoksesta natriumkloridin avulla. Näin valmistettu tuote sisältää usein epäpuhtautena pieniä määriä natriumnitraattia.
Elohopea(I)kloridia käytetään pääasiassa elektrodimateriaalina niin kutsutuissa kalomelielektrodeissa. Yhdisteellä on käyttökohteita myös orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä ja hyönteismyrkkynä.
Léopold Buffin de Chosal
Léopold Leon Achille Buffin de Chosal (14. marraskuuta 1895 Bryssel, Belgia – 14. syyskuuta 1947 Buenos Aires, Argentiina) oli belgialainen nykyaikainen viisiottelija. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja jäi siellä miesten yksilökilpailussa 17. sijalle.
Sirkus Pjongjang
Sirkus Pjongjang – Keikka Pohjois-Koreaan on jonglööri Juha Kurvisen 15. maaliskuuta 2013 julkaistu esikoisteos. Kirja perustuu todellisiin tapahtumiin ja kertoo seitsemän hengen suomalaisdelegaation kahden viikon pituisesta esiintymismatkasta Pohjois-Koreaan.
Matkalle osallistuivat Kurvisen lisäksi hänen avustajansa Niina Toivola ja taikuri Jori A. Kopponen sekä tanssijat Maritza Engström ja Henrika Hakamäki. Mukana oli myös kaksi soluttautujaa: dokumenttiohjaaja Arthur Franck näytteli esiintyjien ääniteknikkoa ja Suomen Kuvalehden toimittaja Susan Heikkinen esitti manageria. Peiteroolit olivat tarpeellisia, koska toimittajien pääsyä Pohjois-Koreaan on rajattu eivätkä he luultavasti olisi saaneet maahantulolupaa tätä tarkoitusta varten.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 1997
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1997 olivat kautta aikain 20. jääpallon maailmanmestaruuskilpailut ja ne järjestettiin Ruotsissa. Osallistuneita maita oli yhdeksän. A-lohkossa pelasivat Norja, Ruotsi, Venäjä, Suomi ja Kazakstan. B-lohkossa olivat Yhdysvallat, Kanada, Unkari ja Alankomaat. Kazakstan oli edellisten kisojen menestyksensä ansiosta nostettu B-lohkosta A-lohkoon.
Joukkueet pelasivat lohkoissaan yksinkertaisen sarjan, jossa voitosta sai kaksi, tasapelistä yhden ja tappiosta nolla pistettä. A-lohkon kaksi parasta etenivät suoraan välieriin ja sijoille 3.-5. sijoittuneet ja B-lohkon voittaja aloittivat puolivälierillä.
Maailmanmestaruuden voitti Ruotsi. Mestaruus oli Ruotsille kolmas perättäinen. Ruosin Jonas Claesson voitti viidellätoista maalillaan MM-kilpailujen maalikuninkuuden neljättä perättäistä kertaa uudella kisojen maaliennätyksellä.
Crossrail
Crossrail on rakenteilla oleva rautatieyhteys Kaakkois-Englannissa. Rautatie yhdistää Berkshiren ja Buckinghamshiren kreivikunnat Suur-Lontoon kautta Essexin ja Kentin kreivikuntiin. 24 miljardia euroa maksavan rautatieyhteyden on määrä helpottaa Keski-Lontoon ylikuormittunutta metro- ja paikallisjunaverkkoa. Linjan ensisuunnitelmat esitettiin vuonna jo vuonna 1970. Sittemmin suunnitelmat hyllytettiin liian kalliina. Uusi linja alkaa Maidenheadista Lontoon länsipuolelta ja kulkee Lontoon lävitse Essexin Shenfieldiin. Radalta tulee myös haara Heathrow’n lentoasemalle sekä Itä-Lontoon Isle of Dogsin Canary Wharfin rautatieasemalle. Crossrailin nimi muuttuu vuonna 2018 Elizabeth-linjaksi.
Crossrailin ensimmäinen osuus Liverpool Streetiltä Shenfieldiin avattiin toukokuussa 2015 nimellä TfL Rail.
Essaouiran provinssi
Essaouira () on provinssi Marrakech-Tensift-Al Haouzin hallintoalueella Marokossa. Pohjoisessa provinssi rajautuu Doukkala-Abdan hallintoalueeseen, idässä Marrakech-Tensift-Al Haouziin kuuluvaan Chichaouan provinssiin, etelässä Souss-Massa-Drâan hallintoalueeseen ja lännessä Atlantin valtamereen. Pinta-alaa provinssilla on 6 335 neliökilometriä. Asukkaita alueella oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 452 979, joista ulkomaalaisia oli 328. Kotitalouksia oli 84 750. Asukkaista noin 21 prosenttia asui kaupungeissa ja loput 79 prosenttia maaseudulla. Provinssin kaupunkiväestö kasvaa vuosittain noin 2,39 prosentia. Samaan aikaan maaseudulla asuva väestö kutistuu 0,02 prosentilla vuodessa. Kehitys on seurausta nuorison muuttamisesta maalta kaupunkeihin. Vuoden 1994 väestönlaskennassa väkiluku oli 433 681. Atlantin rannikolla sijaitseva provinssin samanniminen pääkaupunki tunnetaan medinastaan, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Essaouiran provinssin pääelinkeinot ovat kalastus, maanviljely, kaupankäynti, kaivostoiminta, teollisuus, matkailu ja käsityöläisyys. Tärkeimmät viljeltävät kasvit ovat maissi, ohra, vehnä ja oliivit. Lisäksi provinssin alueella kasvaa kotoperäistä sapotillakasvien heimoon kuuluvaa "Argania spinosa" -puulajia. Lajin hedelmistä puristettavaa öljyä käytetään muun muassa ruoanlaitossa, ja sillä on myös todettu olevan terveysvaikutuksia. Berberit ovat jo pitkään käyttäneet öljyä parantumiseen. "Argania spinosa" -puun lisäksi provinssin kasvillisuutta hyvin edustavia lajeja ovat foinikiankataja ja atlassypressi. Essaouiran provinssin metsistä 82,9 prosentissa atlassypressi on valtalaji, 11,72 prosentissa "Argania spinosa" ja 5,38 prosentissa foinikiankataja.
Ritva Kasurinen
Ritva Kasurinen (27. lokakuuta 1936) on suomalainen tanssija, tanssinopettaja ja koreografi.
Kasurinen opiskeli klassista balettia muun muassa Suomalaisen Oopperan balettikoulussa vuosina 1945–1949, Kansallisoopperan balettikoulussa vuosina 1952–1954 ja 1958–1960, Elsa Sylvesterssonin ja Kari Karnakosken balettikouluissa vuosina 1956–1964 ja Budapestin Oopperan balettikoulussa vuonna 1960. Hän opiskeli 1950-luvulla myös Sibelius-Akatemiassa Maggie Gripenbergin vapaatanssikoulussa, Tukholman Balettiakatemiassa Birgit Cullbergin ohjauksessa sekä karakteritanssia Airi Säilän tanssikoulussa ja 1960-luvulla karakteritanssia Into Lätin balettikoulussa Helsingissä.
Koreografin uraan Kasurinen alkoi suuntautua jo 1950-luvun lopulta lähtien, ja alan opintoja hän hankki ensin vuonna 1964 Tukholman kuninkaallisen musiikkiakatemian koreografilinjalla. Jo samana vuonna hän sai Suomen Tanssitaiteilijain Liiton koreografiakilpailuissa 1. palkinnon teoksellaan "Oikutteleva Muusa". Vuonna 1969 hän oli ensimmäinen Leningradin kuuluisaan koreografikouluun päässyt länsimaalainen opiskelija, ja seuraavana vuonna hän sai koulun baletinohjaajalinjalta balettimestarin diplomin.
Kasurinen oli tamperelaisen "Tanssiteatteri Polarin" perustaja, taiteellinen johtaja ja koreografi sekä teatterin koulun balettimestari vuosina 1976–1980. Kasurinen julkaisi vuonna 2009 omaelämäkerrallisen teoksen "Norsut eivät unohda koskaan – tanssia ja elämää", joka kertoo laajasti myös suomalaisen tanssin historiasta 1900-luvulta.
Lwówin keskitysleiri
Lwówin keskitysleiri oli Natsi-Saksan pakkotyöleiri nykyisen Lvivin kaupungin lähellä Ukrainassa. Natsit kutsuivat kaupunkia "Lembergiksi" ja sen leiriä "Janowskaksi". 
Alue joutui marraskuussa 1941 Natsi-Saksan haltuun. Juutalaiset suljettiin elokuussa 1942 Lwowin ghettoon. Valmistelut tähtäsivät juutalaisten tuhoamiseen Wannsee-konferenssin päätösten mukaisesti. Puolan alueesta vastannut valtiosihteeri Bühler vaati, että alueen 2,5 miljoonaa juutalaista oli tuhottava. Tätä varten perustettiin tuhoamisleirejä, joihin juutalaiset aiottiin kuljettaa junakuljetuksin. Lwówin keskitysleiristä muodostui kauttakulkuleiri "Durchgangslager Janowska", josta juutalaiset lajiteltiin joko työleirille tai tuhoamisleirille kuljetettaviin. Vankeja surmattiin runsaasti myös Lwówissa, mikäli he kieltäytyivät työnteosta. Tunnetuin leirin vanki oli Simon Wiesenthal, joka myöhemmin omisti elämänsä sotarikollisten paljastamiseen.
Leirin lopettamiseen tähtäävät toimet aloitettiin loppuvuonna 1943. Ennen poistumistaan natsit pakottivat vangit tuhoamaan julmuuksista todistavat joukkohaudat ja polttamaan niissä olevat ruumiit. Vankien keskuudessa syntyi kapina ja tuhansia vankeja pääsi pakenemaan sekasortoisessa tilanteessa. Kiinni saadut pakenijat ja kapinalliset surmattiin.
Miko Kailiala
Miko Kailiala on (s. 15. tammikuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2016–2017 hän edustaa Salibandyliigassa pelaavaa TPS:ää. Kailialan pelipaikka on hyökkääjä.
Kailiala on lietolaisen SBS Liedon kasvatti. Hän siirtyi Turkuun TPS:n junioreihin vuonna 2007. Kaudelle 2010-2011 hänet nostettiin Salibandyliigassa pelaavaan miesten edustusjoukkueeseen. Kailialan läpimurto liigassa tapahtui kaudella 2011-2012, jolloin hän teki 26 pelaamassaan ottelussa 37+9=46 tehopistettä. Kauden päätteeksi hänet valittiin vuoden parhaaksi poikajunioriksi Suomessa.
Kaudelle 2012-2013 Kailiala nimettiin 19-vuotiaana joukkueensa kapteeniksi. Hän merkkautti 26 runkosarjan ottelussa tehot 37+15=52. TPS eteni pudotuspeleihin, mutta hävisi puolivälierissä Happeelle voitoin 3-2. Kailiala oli myös pudotuspeleissä joukkueensa pisteykkönen pelaten viisi ottelua tehoin 9+1=10.
Kaudelle 2013-2014 Kailiala siirtyi helsinkiläisen SSV:n riveihin. SSV:n kanssa hän on saavuttanut kaksi SM-pronssia (2014, 2015).
! colspan="2" | !! colspan="5" | Runkosarja !! colspan="5" | Pudotuspelit
! Kausi !! Joukkue !! O !! M !! S !! P !! J !! O !! M !! S !! P !! J
Toukokuussa 2011 Kailiala oli voittamassa alle 19-vuotiaiden salibandyn maailmanmestaruutta, kun Suomi voitti Saksan Weißenfelsissa pelatun turnauksen loppuottelussa Ruotsin maalein 4-3. Kailiala teki ottelussa Suomen 4-2 voittomaalin.
Kailiala debytoi miesten A-maajoukkueessa keväällä 2012. Hänet valittiin edustamaan Suomea vuoden 2014 MM-kilpailuihin Göteborgissa. Suomi voitti turnauksessa hopeaa.
Hän edusti Suomea myös seuraavissa, vuonna 2016 Riiassa järjestetyissä MM-kisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Hän teki turnauksessa viisi maalia.
Kaikki rohkeus
Kaikki rohkeus on Jannika B:n 1. helmikuuta 2013 julkaistu ensimmäinen albumi. Albumi oli 28. tammikuuta alkaneella viikolla YleX -radiokanavan Viikon albumi ja kuultavissa ennakkoon Spotify -palvelussa. Levyn tuottajina toimivat Jonas Olsson, Pekko Haimi, Jani Lagerström ja Ago Teppand. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 3.
Albumin ensimmäinen single "Onnenpäivä" julkaistiin loppuvuodesta 2011 Jannikan omakustanteena. Single pääsi ensin YleX:n Viikon teho -kappaleeksi, josta se nostettiin kanavan Himotuimmat-listalle, jossa se vietti useita viikkoja listan kärkisijoilla. Myöhemmin kappale nostettiin myös kanavan viralliselle soittolistalle. Toinen single "Hulluksi onnesta" sai radioensisoittonsa 20. kesäkuuta 2012 ja digitaalisesti se julkaistiin 25. kesäkuuta. Albumin kolmas single "Seuraavaan elämään" julkaistiin lokakuussa 2012 ja se nousi julkaisunsa jälkeen kaupallisten radiokanavien kolmanneksi soitetuimmaksi kappaleeksi ja latauslistan sijalle 13. Viikolla 40/2013 "Onnenpäivä" nousi ensimmäistä kertaa Latauslistalle, sijalle 14.
Ylitalon Tarja
Ylitalon Tarja on suomalaisen Tarja Ylitalon studioalbumi vuodelta 1985.
Super Bowl XLVII
Super Bowl XLVII oli järjestyksessään 47. Super Bowl. Ottelussa kohtasivat American Football Conferencen (AFC) ja National Football Conferencen (NFC) voittajat Baltimore Ravens ja San Francisco 49ers. Ottelu pelattiin Mercedes-Benz Superdomella New Orleansissa 3. helmikuuta 2013.
Päävalmentaja Jim Harbaughin luotsaama San Francisco voitti runkosarjassa 11 ottelua, hävisi neljästi ja pelasi kerran tasan. Kesken runkosarjan varsin kokematon pelinrakentaja Colin Kaepernick syrjäytti luottomies Alex Smithin. Pelinrakentajan vaihtaminen kesken kauden on menestyvillä seuroilla hyvin harvinaista, mutta Harbaugh tiesi mitä teki ja 49ers eteni aina Super Bowliin kukistamalla pudotuspeleissä Green Bay Packersin ja konferenssifinaalissa Atlanta Falconsin.
Super Bowlissa nähtiin ensimmäistä kertaa historiassa veljesten kohtaaminen valmentajien pallilla, kun Baltimoren pääkäskijä on Jimin isoveli John Harbaugh. Johnin Ravens voitti runkosarjassa 10 ottelua ja hävisi kuusi. Pudotuspeleissä Baltimore kukisti Indianapolisin, Denverin ja konferenssifinaalissa New Englandin.
Super Bowl XLVII oli kymmenes New Orleansissa järjestetty Super Bowl. Puoliaikashow'ssa esiintyivät amerikkalaislaulajatar Beyoncé Knowles ja 30 sekunnin mainos tauolla maksaa 4 miljoonaa dollaria.
Ottelun erikoisuus nähtiin kolmannella neljänneksellä, kun Superdomen sähköt katkesivat pimentäen suuren osan valaistuksesta ja peli jouduttiin keskeyttämään 34 minuutin ajaksi ennen kuin sähköt saatiin täysin palautettua.
Fred Fisher
Fred Fisher (alk. Fischer, 30. syyskuuta 1875 Köln – 14. tammikuuta 1942 New York) oli yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä. Hän teki 1910- ja 1920-luvulla musiikkia Broadwaylle ja vaudeville-esityksiin muun muassa Alfred Bryanin ja Joe McCarthyn kanssa. 1920-luvun lopulla hän sävelsi musiikkia mykkäelokuviin ja varhaisiin äänielokuviin.
Fred Fischer syntyi yhdysvaltalaisille vanhemmille Kölnissä, Preussin kuningaskunnassa. Hän palveli teini-ikäisenä vapaaehtoisena Saksan laivastossa ja Ranskan muukalaislegioonassa ja muutti vuonna 1900 Yhdysvaltoihin. Hän aloitti muusikon uransa Chicagossa pianonsoittajana ja alkoi säveltää omia kappaleitaan vuonna 1904.
Fischer teki 1910-luvun alkupuolella useita menestyneitä kappaleita sanoittaja Alfred Bryanin kanssa. Heidän suosittuihin sävellyksiinsä kuuluvat ”Come Josephine in My Flying Machine” (1910), joka lauletaan vuoden 1997 elokuvassa "Titanic", ja ”Peg o’ My Heart” (1913), jonka on nauhoittanut suuri määrä pop- ja jazzartisteja. Saksalaisvastaisuuden kasvaessa Yhdysvalloissa ensimmäisen maailmansodan aikana Fischer muutti nimensä muotoon Fred Fisher.
Fisher sävelsi 1910- ja 1920-luvuilla paljon musiikkia Broadway- ja vaudeville-esityksiin. Hänen sanoittajinaan toimivat usein Alfred Bryan ja Joe McCarthy. Toisinaan Fisher myös itse kirjoitti sanoituksia. Merkittäviä hittejä olivat muun muassa ”They Go Wild, Simply Wild, over Me” (1917, san. McCarthy), ”Lorraine, My Sweet Alsace Lorraine” (1917, san. Bryan), ”Oui, Oui, Marie” (1919, san. Bryan ja McCarthy) sekä ”Chicago (That Toddlin’ Town)” (1922, san. Fisher).
Amerikansuomalainen työväenliikkeen lauluntekijä T-Bone Slim julkaisi vuonna 1920 parodiaversion Fisherin ja McCarthyn ”They Go Wild, Simply Wild, over Me” -kappaleesta nimellä ”The Popular Wobbly”.
1920-luvun puolivälissä Fisher muutti Los Angelesiin. Hän sävelsi musiikkia mykkäelokuviin ja varhaisiin äänielokuviin. Fanny Brice lauloi Fisherin säveltämän ja Billy Rosen sanoittaman kappaleen ”I’d Rather Be Blue over You (Than Happy with Someone Else)” vuoden 1928 elokuvassa "My Man".
1930-luvulle tultaessa Fisher teki yhä vähemmän musiikkia. Hänen uransa loppuajan menestyneimpiä sävellyksiä olivat jazzpianisti Fats Wallerin nauhoittama ”Your Feet’s Too Big” (1936) sekä Fisherin tyttären Doris Fisherin kanssa yhteistyössä tehty ”Whispering Grass” (1940), josta The Ink Spots nauhoitti hittiversion.
Loppuvuosinaan Fisher kärsi alati huononevasta terveydentilasta. Hän teki itsemurhan New Yorkissa 14. tammikuuta 1942.
Vuonna 1949 tehtiin löyhästi Fisherin elämään perustuva elokuva "Oh, You Beautiful Doll". Fred Fisher valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1970.
Safi
Safi (, aik. "Asfi") on kaupunki Safin provinssissa Doukkala-Abdan hallintoalueella Marokossa. Asukkaita Safissa oli vuoden 2004 väestönlaskennassa 284 750, joista 179 oli ulkomaalaista. Kotitalouksia oli 59 242. Vuonna 1994 kaupungissa oli 262 276 asukasta ja 50 913 kotitaloutta.
Luonnonsatamastaan tunnettua Atlantin rannalla sijaitsevaa Safia ovat vuorollaan asuttaneet karthagolaiset, roomalaiset ja gootit. Karthagolaiset antoivat kaupungille nimen "Asfi". Muslimit saapuivat alueelle 1000-luvulla, jolloin Safin satamasta tuli myös Marrakechin ja Guinean välisen kaupankäynnin satama. Sataman kautta kulki orjia, kultaa ja norsunluuta. Merenidit rakensivat Safiin 1300-luvulla "ribāṭin" eli linnoitetun luostarin, jonka seurauksena kaupungista muodostui merkittävä kulttuurinen ja uskonnollinen keskus. Arabihistorioitsija Ibn Khaldun mainitsee luostarin kirjoituksissaan. Portugalilaiset miehittivät kaupungin vuosiksi 1508–1541, jona aikana he rakensivat Qasr al-Bahrin linnoituksen ja katedraalin. Lisäksi portugalilaiskaudella kaupunki laajentui. Saadien hallitsijasuku otti vuonna 1541 Safin takaisin haltuunsa, jonka seurauksena poistuvat portugalilaiset tuhosivat suurimman osan rakentamistaan monumenteista. Saadien kaudella 1500-luvun lopulta 1600-luvun alkuun Safi kukoisti. Safi rikastui sokeri- ja kuparikaupan ansiosta ja kaupungissa oli paljon eurooppalaisia kauppiaita ja edustajia. Sulttaani Muhammad III:n määräsi etelämpänä sijainneen Essaouiran kaupungin ja sen sataman 1700-luvun puolivälissä uudelleenrakennettavaksi, jonka jälkeen kaupankäynti keskittyi sinne ja Safin kaupankäynti loppui suurelta osin. Safin kalastuslaivastoa laajennettiin 1900-luvulla. Samoin kaupunkiin valmistui suuria kalankäsittelylaitoksia, joissa pystyttiin käsittelemään 30 000 tonnia sardiineja vuodessa. Safin eteläpuolelle rakennettiin fosfaattiteollisuutta.
Kaupungin eteläpuolella on elintarviketeollisuutta sekä fosfaattia hyödyntävää kemianteollisuutta. Lisäksi kaupungissa on tekstiiliteollisuutta, ja siellä on merkittävä kalastussatama, jossa on kalankäsittelylaitoksia. Satama palvelee myös 140 kilometrin päässä kaakossa sijaitsevaa Marrakechin kaupunkia, ja sinne tuodaan fosfaattiteollisuudessa tarvittavaa fosfaattia läheisestä Youssoufiasta. Safi tunnetaan myös keramiikastaan. Safin laitamilla viljellään muun muassa oliiveja sekä viljakasveja, joista suurin osa on ohraa. Lisäksi ympäristössä harjoitetaan nautakarjan, vuohien ja lampaiden kasvatusta. Safiin on rautatieyhteys.
Beatrice (Yhdistyneen kuningaskunnan prinsessa)
Prinsessa Beatrice (14. huhtikuuta 1857 – 26. lokakuuta 1944) oli kuningatar Viktorian ja prinssi Albertin nuorin lapsi ja syntyi noin neljä vuotta ennen isänsä kuolemaa. Hän avioitui Battenbergin prinssin Heinrichin kanssa ja he saivat neljä lasta. Espanjan kuningas Juan Carlos I on Beatricen jälkeläinen. Beatrice oli kuollessaan ainoa elossa oleva Albertin ja Viktorian lapsi. Hänen kuollessaan vallassa oli hänen vanhimman veljensä Edvard VII:n pojanpoika Yrjö VI.