hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Megaladapis
Megaladapis (epävirallisesti ”koalamakit”) on sukupuuttoon kuollut puoliapinoiden suku, ja heimon Megaladapidae ainoa suku. Sukuun kuului kolme Madagaskarilla elänyttä lajia: "M.‭ ‬edwardsi",‭ ‬"M.‭ ‬madagascariensis" ja‭ "‬M.‭ ‬grandidieri".
"Megaladapiksen" ruumis oli massiivinen ja sillä oli lyhyet raajat. Lajien koko vaihteli 1,3 metrin ja 1,5 metrin välillä, ja ne ovat voineet painaa jopa 50 kiloa. Toisin kuin sen pienemmät sukulaiset, se ei pystynyt hyppimään ja roikkumaan puiden lomassa. Se oli mahdollisesti hidas kiipeilijä, joka kapusi ympäriinsä trooppisessa metsässä etsien lehtiä syötäväksi. Lajit olivat kasvinsyöjiä. "Megaladapis" kuoli lopulta sukupuuttoon luultavasti ihmisen toiminnan takia.
Sonakshi Sinha
Sonakshi Sinha (s. 2. kesäkuuta 1987 Patna, Bihar) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on näyttelijä Shatrughan Sinhan ja Poonam Sinhan tytär.
Sinha teki näyttelijändebyyttinsä toimintaelokuvassa "Dabangg" (2010), josta tuli vuoden menestynein hindielokuva. Hän voitti useita palkintoja roolistaan, mukaan lukien parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Tämän jälkeen hän näytteli menestyselokuvissa kuten "Rowdy Rathore" (2012), "Son of Sardaar" (2012), "Dabangg 2" (2012) ja "Holiday" (2014). Sinha sai ylistystä kriitikoilta tuberkuloosia sairastavan naisen roolistaan romanttisessa draamassa "Lootera" (2013).
Suomen kielen muistomerkkejä
Suomen kielen muistomerkkejä on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran julkaisema kokoelma, joka sisältää vanhoja suomalaisia käsikirjoituksia. Sen ensimmäisen osan toimittivat E. N. Setälä ja K. B. Wiklund, ja se ilmestyi vuonna 1893. Tekstejä on skannattu "Vanhan kirjasuomen korpukseen".
Ihana seikkailu (vuoden 1934 elokuva)
Ihana seikkailu () on W. S. Van Dyken ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen draamakomedia, joka sai ensi-iltansa vuonna 1934. Draamakomedian pääosissa ovat Joan Crawford, Clark Gable ja Robert Montgomery. "Ihana seikkailu" on Crawfordin ja Gablen kuudes kahdeksasta yhteisprojektista. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
Joseph L. Mankiewicz sovitti käsikirjoituksen Frank Cavettin ja Edward Barry Robertsin samannimisen näytelmän pohjalta. Alkuperäinen näytelmä avattiin New Yorkissa 1. maaliskuuta vuonna 1933 ja sitä esitettiin 110 näytöstä. Tallulah Bankhead näytteli Mary Clayn roolin. "Ihanan seikkailun" elokuvaversion roolit olivat alun perin laadittu Loretta Youngille, George Brentille ja Joel McCrealle, mutta roolit annettiinkin myöhemmin Crawfordille, Gablelle ja Montgomerylle.
"Ihanan seikkailun" tuotanto alkoi 25. syyskuuta 1934 ja loppui joulukuussa. Kuvaukset päättyivät jo 22. lokakuuta, mutta marraskuusta joulukuuhun otettiin uusintaottoja. Elokuvaa kuvattiin pääasiassa Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä 392 000 dollarin budjetilla.
"Ihana seikkailu" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 23. joulukuuta vuonna 1934. Suomessa elokuva julkaistiin 25. elokuuta vuonna 1935. "Ihana seikkailu" oli ilmestyessään taloudellinen että kriittinen menestys. Elokuva tuotti yhteensä 2 199 000 dollaria, joista 1 399 000 dollaria Yhdysvalloissa ja loput ulkomailla. Elokuva sai ilmestyessään hyvän vastaanoton kriitikoilta; varsinkin Crawfordin roolisuoritusta kehuttiin.
"Ihana seikkailu" julkaistiin DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Jeff Williams (Clark Gable) on jo kahdenkymmenen vuoden ajan lapsesta asti rakastanut Mary Clayta (Joan Crawford), ja kun Williams palaa Espanjan Madridista, hän haluaa kosia Marya heti ensi kädessä. Kuitenkin Jeffin suunnitelma kohtaa äkkilopun, kun hän saa selville, että Mary on menossa naimisiin Dillon "Dill" Toddin (Robert Montgomery) kanssa ihan pian, joten Jeff tyytyy vain toivottamaan onnea tulevalle avioparille. Hääpäivänä Dill jättää Maryn alttarille ja karkaa rakastajattarensa Connien (Frances Drake) kanssa. Vaikka Dill teki kauhean tempun Marylle, hänellä on kuitenkin vielä tunteita Dilliä kohtaan. Maryn ollessa vapaana, Jeff yrittää voittaa hänet itselleen ennen kuin on taas liian myöhäistä.
Alex Mattson
Aleksi Kaunisvesi (s. 1. marraskuuta 1997), paremmin tunnettu taiteilijanimeltään Alex Mattson, on suomalainen musiikkituottaja ja DJ. Alex Mattson on ensimmäinen suomalainen sooloartisti, joka on allekirjoittanut levytyssopimuksen Grammy-palkitulle Ultra Musicille.
Mattsonin debyyttisingle ”UFO feat. Solamay” julkaistiin kansainvälisesti 19. helmikuuta 2016. Kappaleen solisti Solamay on aiemmin ollut mukana ”Robin Schulz & Moguai – Save Tonight” -kappaleella. ”UFO feat. Solamay” nousi nopeasti Suomen Spotifyn soitetuimpien kappaleiden joukkoon ja kappale myi kultaa huhtikuussa 2016 sekä platinaa kesäkuussa 2016. Kappale on myös nostettu useille isoille suomalaisille ja kansainvälisille soittolistoille ympäri maailmaa. Mattsonin toinen single ”Forget You” julkaistiin kansainvälisesti 10. kesäkuuta 2016. Kyseinen kappale myi kultaa elokuussa 2016. Kolmas single, ”Good Kids”, julkaistiin tauon jälkeen 2. kesäkuuta 2017 ja neljäs single ”All About You” julkaistiin 26.10.2017. Kappaleella vierailee tunnetun yhdysvaltalaisen laulajan Richard Marxin poika Lucas Marx.
Alex Mattson toimi keväällä 2018 Antti Tuiskun “Mun On Pakko Twerkkaa“ -areenakiertueen lämmittelyartistina. Kyseinen kiertue sisälsi 9 areenakeikkaa ja kiertue huipentui Hartwall Arenan konsertiin 5. toukokuuta 2018. Kiertueen jälkeen Mattson julkasisi kauan odotetun debyytti EPnsä 25. toukokuuta 2018. Kyseinen EP kantaa nimeä "Eleven" ja sisältää kappaleet “Flesh And Bone (with Cimo Fränkel & Damon Sharpe)“, “Complicated Love“, “Myself (feat. Amanda Fondell)“ sekä “Discovery“.
Mattson on tuottanut kappaleita myös muille artisteille. Näihin lukeutuvat Reino Nordinin kappaleet "Kosketa" (tuottanut yhdessä Leo Salmisen kanssa) ja "Vapaa" (tuottanut yhdessä Tido Nguyen kanssa) sekä Mikael Gabriel x Isac Elliot yhteiskappaleen "Ring Ring Ring" (tuottanut yhdessä Risto Asikaisen kanssa).
Lapsuudessaan Mattson soitti heviyhtyeessä rumpuja, mutta löysi elektronisen musiikin 14-vuotiaana. Hän lähti vuonna 2014 opiskelemaan elektronisen musiikin tuottamista Amsterdamiin. Opiskeluiden aikana hän löysi oman soundinsa, jossa on vivahteita deep housesta sekä moombahtoniista. Mattson valmistui koulusta elektronisen musiikin tuottajaksi.
Ferrara Candy Company
Ferrara Candy Company (virallisesti Ferrara Pan Candy Company) on makeisyritys, joka tekee erilaisia karkkeja. Sen valikoimaan kuuluu Lemonheadit, Jaw Bustersit ("The Original Jaw Breakers"), Atomic Fireballit, Chewy Fireballit, Original Boston Baked Beansit, Grapeheadit (ennen Alexander the Grape), Apple Headit, Punch Headit, Orange Headit, Cherry Headit, Chewy Lemon Heads & Friendsit, Tropical Chewy Lemon Heads & Friendsit ja Red Hotsit.
Ferrara Candy Companyn nettisivujen mukaan yrityksen perustivat Salvatore Ferrara, Salvatore Buffardi ja Anello Pagano vuonna 1908. Yritys sijaitsee Chicagon laitamilla osoitteessa 7301 W. Harrison St., Forest Park, Illinois. Yritys on edelleen Ferraran, Buffardin ja Paganon sukujen jäsenien omistuksen alaisena. Ferrara Pan alun perin kehitti ja myi sokerikuorrutettuja manteleita tai konfetteja, joina ne tunnetaan Italiassa. Alkuperäinen, osoitteessa 2200 W. Taylor Street sijainnut tuotantolaitos on nykyään Ferrara Bakeryn leipomo.
Vuonna 2012 Ferrara Pan yhdistyi Farley's & Sathers Candy Companyn kanssa muodostuen Ferrara Candy Companyksi.
Lost Society
Lost Society on Samy Elbannan vuonna 2010 perustama nelihenkinen thrash metal -yhtye Jyväskylästä. Yhtye on julkaissut kolme studioalbumia, joista viimeisin - "Braindead" ylsi suomen virallisen listan sijalle kolme. Yhtyeen musiikissa on thrash metallin lisäksi vaikutteita myös groove metallista ja hieman death metallista.
Yhtyeen perusti laulaja/kitaristi Samy Elbanna vuonna 2010. Pian tämän jälkeen yhtyeeseen tuli rumpaliksi Ossi Paananen ja tämän jälkeen kitaristi Arttu Lesonen ja basisti Mirko Lehtinen. Yhtye äänitti omaa nimeään kantavan demon vuonna 2011 ja vuonna 2012 "Trash All Over You"- demon.
Yhtye kiinnitettiin vuoden 2012 GBOB (Global Battle of the Bands) bändikisan aikana Nuclear Blast Recordsille. Yhtye myös voitti kyseisen kisan Suomen karsinnan ja pääsi esiintymään Lontoon finaaleihin. Julkaisuaikaan alle 20-vuotiaiden soittajien ensijulkaisu "Fast Loud Death" sai positiivisen vastaanoton suomalaisessa mediassa. Yhtye lämmitteli Children of Bodomia syksyllä 2013 Suomen kiertueella.
Huhtikuussa 2014 julkaistiin yhtyeen toinen studioalbumi "Terror Hungry", joka sijoittui Suomen virallisen listan kuudenneksi. Albumilta julkaistiin single "Terror Hungry". Edeltäjäänsä nähden albumilla oli enemmän groove-metal -henkisiä riffejä.
Vuoden 2016 helmikuussa julkaistiin yhtyeen kolmas albumi "Braindead". Albumi nousi virallisen listan sijalle 3. Albumilla on aikaisempaan Lost Societyn tuotantoon nähden myös hitaampia ja pidempiä kappaleita.
Yhtyeen musiikissa voi kuulla vaikutteita mm. Megadethista tai Panterasta.
Yhtye esiintyi Hartwall Areenalla 7. joulukuuta 2015, kun se lämmitteli Slayeria ja Anthraxia. Keväällä 2016 se oli yhdysvaltalaisen Exoduksen kanssa Euroopan kiertueella kiertäen mm. Englannissa, Irlannissa, Saksassa ja Alankomaissa.
Vuonna 2017 yhtye kiersi Children Of Bodomin kanssa Yhdysvalloissa ja esiintyi vuoden 2018 kesällä mm. Savonlinnan oopperajuhlissa.
Keväällä 2019 yhtye lähtee pääesiintyjänä Euroopan kiertueelle.
Walther Darré
Richard Walther Darré (14. kesäkuuta 1895 Buenos Aires, Argentiina – 5. syyskuuta 1953 München, Saksan liittotasavalta) oli saksalainen maatalouspoliitikko ja SS-johtaja, joka toimi natsi-Saksan maatalousministerinä vuosina 1933–1942. Hän osallistui kansallissosialistien niin sanotun Blut und Boden -ideologian kehittelyyn.
Darré syntyi Argentiinassa saksalaisen kauppiaan poikana. Hän opiskeli Saksassa ja osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Hän sai toisen luokan rautaristin Sommen taistelun jälkeen. Sodan jälkeen Darré valmistui agronomiksi ja liittyi Artaman-liittoon, joka oli kansallismielistä völkisch-ideologiaa kannattanut maanviljelyn edistämisjärjestö. Natsipuolueeseen (NSDAP) sekä SS:ään hän liittyi vuonna 1930 ja hänestä tuli puolueen maatalousosaston johtaja. Darré toimi vuosina 1931–1938 myös SS-Rasse- und Siedlungshauptamtin (”SS:n rotu- ja asutuspäätoimisto”) ensimmäisenä johtajana ja sai SS:ssä Obergruppenführerin arvon. Hitlerin ja natsien noustua valtaan vuonna 1933 Darrésta tuli Saksan maatalousministeri. Hän oli myös ruoantuotantoa säädelleen Reichsnährstandin johtaja. Hänet syrjäytettiin hallituksesta toisen maailmansodan aikana vuonna 1942.
Darré pidätettiin sodan jälkeen ja vuosina 1948–1949 Nürnbergissä pidetyssä oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin kuitenkin jo vuonna 1950.
What About Now
What About Now on yhdysvaltalaisen rockmusiikkia esittävän Bon Jovin kahdestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin vuoden 2013 maaliskuussa ja sen tuottivat John Shanks, yhtyeen laulaja Jon Bon Jovi ja kitaristi Richie Sambora.
"What About Now" sijoittui Suomessa Suomen albumilistan kolmanneksi ja yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa Billboard 200-listan ensimmäiseksi. "What About Now" oli kolmas perättäinen Billboardin listan kärkeen noussut Bon Jovin albumi ja yhtyeen uran viides albumi, joka on noussut listakärjeksi Yhdysvalloissa. Aiemmin samaan olivat yltäneet "Slippery When Wet" vuonna 1986, "New Jersey" vuonna 1988, "Lost Highway" vuonna 2007 ja "The Circle" vuonna 2009. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Because We Can" ja "What About Now", joista yhtye julkaisi myös musiikkivideot.
Albumin julkaisua seurasi Because We Can – The Tour-maailmankiertue.
Robert Mattson
Robert Emanuel Mattson (16. toukokuuta 1851 Vårdö – 10. toukokuuta 1935 Helsinki) oli ahvenanmaalainen laivanvarustaja ja kauppaneuvos.
Mattson omisti Maarianhaminassa laivanvarustus- ja kauppatoimintaa harjoittavan liikkeen 1878–1916, Helsingissä laivanvarustusliikkeen Ab Naxos Prince 1925–1935 ja osake-enemmistön Kone- ja Siltarakennus Oy:ssä 1916–1935. Hänen lahjoitusvaroillaan perustettiin Åbo Akademihin musiikkitieteen ja kansanrunouden tutkimuksen professuuri.
Mattsonin isällä laivanvarustaja Mats Mattsonilla oli 1800-luvulla useita purjealuksia. Robert Mattsson lähti merille 16-vuotiaana ja vuodesta 1878 hän toimi kauppiaana Maarianhaminassa. Mattson alkoi hankkia vähemmistöosuuksia useissa ahvananmaalaisissa purjelaivoissa ja vuoteen 1925 mennessä hän ehti olla 24 purjelaivan omistajana, näistä 14 hän omisti yksin. Mattson myi viimeisen omistamansa purjelaivan, rautaparkki Marlborough Hillin vuonna 1925. Hän hankki tämän jälkeen perustamalleen "A/B Naxos Prince"-varustamolle useita höyryaluksia (S/S Naxos, S/S Bomarsund, S/S Hogland, S/S Kastelholm).
Mattson muutti Ahvenanmaalta Helsinkiin 1916 ja hän sai kauppaneuvoksen arvon 1919. Kone- ja Siltarakennus Oy:n lisäksi Mattson hankki omistukseensa 1926 Hietalahden Laivatelakka ja Konepaja Oy:n ja vähän myöhemmin turkulaisen Ab Crichton-Vulcan Oy:n. Mattsonin kuoltua yrityskauppojen rahoittajana toiminut Pohjoismaiden Yhdyspankki myi Mattsonin hankkimien telakka- ja konepajayhtiöiden osakkeet Wärtsilä Oy:lle.
Robert Mattsonin poika Curt Mattson (1900-1965) oli myös laivanvarustaja jolla oli lippuvarustamona vuonna 1934 perustettu "Curt Mattson Rederi Ab". Curt Mattsson myi viimeiset laivansa 1958.
Sinebrychoffin pokaali
Sinebrychoffin pokaali (virallisesti "Kommodori Nicolas Sinebrychoffin Challengepokaali") on purjehduspalkinto, jonka Nyländska Jaktklubbenin kommodori Nicolas Sinebrychoff lahjoitti seuran 25-vuotisjuhlallisuuksiin vuonna 1886. Se on pääpalkintona 4–10-tonnisille veneille tarkoitetussa purjehduskilpailussa, joka järjestetään edelleen vuosittain Itämeren pursiseurojen välillä. Pokaali on jatkuva kiertopalkinto ja se on purjehdusurheilun toiseksi vanhin palkinto Americas Cup -palkinnon jälkeen Aikansa mittapuulla kalliin ja hienon Pietarissa teetetyn pokaalin on suunnitellut merimaalari Oscar Kleineh.
Kilpailu purjehdittiin vuosina 1888–1909 ns. valööriveneillä ja vuosina 1911–1961 8mR-veneillä. Vuosina 1964–1998 purjehdittiin avomeripursilla IOR-säännön mukaan ja kahden veneen seurajoukkueilla Americas Cupin esikuvan mukaan. Vuodesta 2004 kilpailu on purjehdittu klassisten 6mR-veneiden luokassa, Americas Cupia muistuttaen. Kilpailu tunnetaan nykyään nimellä Nicolas Sinebrychoff Challenge.
Väinö Maukonen
Väinö Maukonen (1877–1929) oli suomalainen kelloseppä. Hän asui vuodesta 1916 pääasiassa Yhdysvalloissa. Hän lahjoitti 1927 tasavallan presidentin linnaan laivakronometrin, jonka hän oli valmistanut.
Kahleet murtuvat
Kahleet murtuvat () on vuonna 1940 ensi-iltansa saanut Frank Borzagen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford ja Clark Gable heidän kahdeksannessa ja viimeisessä yhteistyöelokuvassaan. Loew's ja Metro-Goldwyn-Mayer toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä. Elokuvan jakelijana toimi Metro-Goldwyn-Mayer. "Kahleet murtuvat" kertoo etsintäkuulutetuista vangeista ranskalaiselta vankileiriltä.
"Kahleet murtuvat" perustuu Richard Salen romaaniin "Not Too Narrow, Not Too Deep" (1936), jonka pohjalta Lawrence Hazard laati käsikirjoituksen. Ohjaaja Borzage ja Joseph L. Mankiewicz tuottivat elokuvan.
"Kahleet murtuvat" -elokuvan tuotanto alkoi 17. lokakuuta 1939 ja päättyi 28. joulukuuta 1939. Uusintaotot kuvattiin tammikuussa 1940. "Kahleet murtuvat" kuvattiin Kalifornian Montebellossa, Pismo Beachilla, Lagunassa ja MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 1 252 000 dollarin budjetilla.
"Kahleet murtuvat" sai ensi-iltansa kotimaassaan Yhdysvalloissa 1. maaliskuuta vuonna 1940. Suomessa elokuva sai ensi-illan 26. marraskuuta vuonna 1948. "Kahleet murtuvat" oli vuoden 1940 taloudellisesti menestyneimpiä elokuvia. Elokuva sai myös hyvän vastaanoton kriitikoilta.
Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 75 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu kahdeksaan arvosteluun.
Jääpallon Elitserien-kausi 2011–2012
Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2011-2012 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin, sijoille 11-12 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan ja sijoille 13-14 sijoittuneet putosivat Allsvenskaniin.
Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Allsvenskanista Kalix ja GAIS. GAIS teki ruotsalaista jääpallohistoriaa, sillä se oli ensimmäinen Göteborglainen seura pääsarjassa. Samalla siitä tuli kahdeksas seura, joka on pelannut Ruotsin kolmen suurimman lajin jääpallon, jääkiekon ja jalkapallon pääsarjassa. Muut seurat ovat AIK, Djurgårdens IF, Hammarby IF, Örebro SK, Västerås SK, IFK Norrköping ja Reymersholms IK.
Loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Sandviken ja Villa. Villa oli viimeksi selviytynyt loppuotteluun asti vuonna 1983. Sandviken voitti Uppsalassa pelatun loppuottelun 6-5. Mestaruus oli SAIK:n toinen perättäinen, ja kaikkiaan kahdeksas Ruotsin jääpallomestaruus.
Kalix ja Tillberga putosivat sarjasta. Tilalle nousivat Ljusdals BK ja IFK Motala.
Puolivälierät ja välierät pelattiin paras viidestä -systeemillä siten, että toinen, kolmas ja tarvittaessa viides ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
25.3.2011 Studenternas IP, Uppsala Yleisöä: 19 646
Karsinnat pelattiin kaksiosaisina, ja ne aloitettiin Allsvenskan-seuran kotikentällä.
Sirius ja Vetlanda säilyivät Elitserienissä.
Jääkiekon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1926
Vuoden 1926 Pohjoismaisten kisojen ohjelmaan kuului jääkiekkoturnaus Ruotsin-mestaruudesta. Mestaruuskilpailujen lisäksi Puolan jääkiekkomaajoukkue pelasi Tukholmassa muutaman ystävyysottelun.
Pewit
Pewit on Pekka Pohjolan kolmastoista studioalbumi. Se ilmestyi vuonna 1997.
Levyllä soittaa Pekka Pohjolan pitkäaikaisin yhtye, jossa olivat Pohjolan lisäksi mukana Markku Kanerva (kitara), Seppo Kantonen (koskettimet) ja Anssi Nykänen (rummut). Yhtye toimi 1992-2002, ja Pohjolan levytetyssä tuotannossa sillä on merkittävin rooli juuri "Pewitillä". Levyllä soittaa myös monia muita keskeisiä suomalaisia muusikoita.
Levyn kappalemateriaali on melko vaihtelevaa. Kolme ensimmäistä kappaletta ovat ehkä levyn painavimmat sävellykset. Niiden jälkeen seuraavat mm. "Toy Rockin" rock'n'roll leikittelyä ja kirkkomusiikkivaikutteita ja aleatorisia kokeiluja sisältävä "Ordinary Music". Tässä kappaleessa muusikot saivat valita sattumanvaraisesti erilaisista musiikillisista vaihtoehdoista toisistaan tietämättä.
"Pewit"-levyä äänitettäessä tai miksattaessa ei käytetty ollenkaan kompressointia (Pohjola 2002). Tästä seuraa, että hiljaiset kohdat ovat todella hiljaisia ja toisaalta äänenvoimakkuudeltaan suuret tehot todella tuntuvat.
Turun Sanomien kriitikko Jarmo Wallenius kirjoittaa "Pewit"-levystä näin: ”Pekka Pohjola luottaa "Pewitilläkin" pitkiin sävelkaariin. Melodiat menevät eteenpäin pienin variaatioin hieman minimalistien ja ambientikkojen tyyliin. Pohjolan tavaramerkki on kuitenkin maisemallinen jylhyys. Musiikki ei nouse trendien hissistä tai usvaisesta kuulaudesta. Sen sijaan Pohjolassa tuulee. Aina.”
Iloisia veijareita
Iloisia veijareita () on vuonna 1936 julkaistu W. S. Van Dyken ohjaama romanttinen komedia, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Clark Gable ja Franchot Tone. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana.
"Iloisia veijareita" -elokuvan käsikirjoituksen sovittivat John Lee Mahin, Manuel Seff ja Gladys Hurlbut Alan Greenin ja Julian Brodien tarinan pohjalta. Ohjaaja Van Dyke ja Joseph L. Mankiewicz tuottivat elokuvan. "Iloisia veijareita" on Crawfordin ja Gablen seitsemäs kahdeksasta yhteistyöelokuvasta.
"Iloisia veijareita" -elokuvan tuotanto alkoi 19. elokuuta 1936 ja päättyi 12. syyskuuta 1936. Elokuva kuvattiin Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla Kalifornian Culver Cityssä 578 000 dollarin budjetilla. "Iloisia veijareita" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 20. marraskuuta vuonna 1936 ja Suomessa 19. maaliskuuta vuonna 1937. Ilmestyessään elokuva oli taloudellinen menestys; elokuva tuotti ilmestymisvuonnaan 1 860 000 dollaria. "Iloisia veijareita" julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 23. maaliskuuta vuonna 2009.
Medica
Oy Medica Ab oli 1911 perustettu helsinkiläinen lääketehdas, joka aloitti toimintansa nimellä "Helsingin Apteekkarien Keskus-Laboratorio". Ennen kuin se sulautui 1988 Leirakseen, se oli Suomen vanhin täysin oikeuksin toiminut lääketehdas. Sen synteettis-kemiallinen toiminta alkoi 1924. Medica oli aikoinaan insuliinin ainoa valmistaja Suomessa. Lisäksi sen valikoimiin kuuluivat maksalääkkeet, vitamiinivalmisteet, penisilliinivalmisteet ja matolääkkeet.
1900-luvun alkupuolella yritysten perustamiseen vaikutti kielipolitiikka, Medican kohdalla siten, että kun Medican palveluksessa olleet suomenkieliset proviisorit eivät päässet etenemään ruotsinkielisessä ja -mielisessä yrityksessä, he perustivat Orionin 1917.
Vuonna 1952 perustettu Oy Hesperus Ab tuli yrityksen holdingyhtiöksi. Hesperus omisti jo aiemmin Medican kiinteistön sekä erilaisia muita yrityksiä. Hesperus-yhtymän nimi muutettiin 1974 Medicaksi nimen tunnettuuden vuoksi. Siitä tuli 1985 Huhtamäki Oy:n tytäryhtiö, ja 1987 se sulautui Huhtamäkeen.
Vuonna 1961 Medican liikevaihto oli 927,7 miljoonaa markkaa, ja henkilökuntaa oli 280.
Medican sotienjälkeisiä toimitusjohtajia olivat filosofian tohtori C. W. Chydenius 1945–, proviisori Erik Borg 1962–1975 ja kauppatieteiden maisteri Asko Sahrakorpi 1975–1985.
Rostislav (1896)
Rostislav () oli vuonna 1900 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaiva. Miehistö upotti aluksensa marraskuussa 1920.
Alus tilattiin Nikolajevin telakalta. Sen köli laskettiin 30. tammikuuta 1894 ja alus laskettiin vesille 2. syyskuuta 1896. Alus valmistui maaliskuussa 1900.
Aluksen kymmentuumaiset pääaseet oli sijoitettu ranskalaistyyppisiin torneihin ja apuaseina olleet kuusituumaiset oli sijoitettu torneihin kummallekin kyljelle. Panssarivyö oli 227 jalkaa pitkä ja seitsemän tuuman levyinen. Sen paksuus oli vesirajassa 14- 10 tuumaa ja 8-6 tuumaa alalaidassa. Laipiot olivat liitettyjä eivätkä Harvey-terästä ja niiden paksuus oli yhdeksästä viiteen tuumaan. Ylempi viisituumainen panssarivyö oli pituudeltaan 150 jalkaa ja leveydeltään 7,5 jalkaa. Panssarikannen paksuus oli kaksi tuumaa panssarikannen yläpuolella ja muuten kolme tuumaa. Tornit olivat 2,5 tuumaa paksut.
Alus määrättiin palvelukseen otettaessa Mustanmeren laivastoon, jonka mukana se otti osaa useisiin operaatioihin ensimmäisessä maailmansodassa. Miehistö upotti aluksensa matalikolle marraskuussa 1920.
Stadin laivatunneli
Stadin laivatunneli () on suunnitteilla oleva kanava ja tunneli, joka läpäisisi Stadin niemen Seljessä, Norjan länsirannikolla. Laivatunnelin rakentamista on ehdotettu, koska alueella on voimakkaita virtauksia ja kovia tuulia, jotka vaikeuttavat merenkulkua. Ensimmäiset suunnitelmat tunnelin rakentamisesta tehtiin jo 1870-luvulla, mutta ajankohtaiseksi asia tuli uudelleen vuonna 2007.
Maaliskuussa 2013 Norjan hallitus lupasi miljardin kruunun avustuksen hankkeelle. Tunnelin pituus tulee olemaan noin 1,8 kilometriä.
Mihail Pletnjov
Mihail Vasiljevitš Pletnjov (; s. 1957 Arkangeli) on venäläinen pianisti, kapellimestari ja säveltäjä. Hän syntyi muusikkoperheeseen ja opiskeli 13-vuotiaasta lähtien pianonsoittoa Moskovan konservatoriossa Jakov Flijerin ja Lev Vlasenkon johdolla. Hän voitti vuonna 1978 kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun ja pääsi tämän mahdollistamana esiintymään lukuisiin länsimaihin. Hän teki ensiesiintymisensä kapellimestarina vuonna 1980.
Vuonna 1989 Pletnjov perusti Venäjän kansallisorkesterin, joka saavutti hänen johtamanaan kansainvälistä tunnustusta. Hän esiintyi myös useiden ulkomaalaisten orkesterien vierailevana kapellimestarina. Hän on levyttänyt sekä pianosolistina että kapellimestarina. Hän on menestynyt säveltäjänä muun muassa konsertollaan alttoviululle. Tämän teoksen kantaesitti vuonna 1998 Moskovassa Juri Bašmet Pletnjovin itsensä johtaman Venäjän kansallisorkesterin kanssa.
Pletnjov levytti Venäjän kansallisorkesterin kanssa muun muassa palkitusti Tšaikovskin kuusi sinfoniaa. Vuonna 2005 Pletnjov sai Grammyn levytyksestä, jolla hän soittaa itse sovittamansa "Tuhkimon" kahdella pianolla Martha Argerichin kanssa.
Alexandra Bujdoso
Alexandra Bujdoso (s. 5. maaliskuuta 1990 Budapest, Unkari) on saksalainen miekkailija. Hän jäi säilän yksilökilpailussa 30. sijalle vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja 20. sijalle vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän on unkarilaisen miekkailijan ja olympiavoittajan Imre Bujdosón tytär.
Nzingha Prescod
Nzingha Prescod (s. 14. elokuuta 1992 New York, New York) on yhdysvaltalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän jäi siellä naisten floretin yksilökilpailussa 22. sijalle ja sen joukkuekilpailussa Lee Kieferin, Nicole Rossin ja Doris Willetten kanssa kuudenneksi.
Óliver Torres
Óliver Torres Muñoz, yleensä vain Óliver (s. 10. marraskuuta 1994 Navalmoral de la Mata, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa espanjalaisseura Atlético Madridia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Torres liittyi Atlético Madridin junioriakatemiaan vuonna 2008 ollessaan 13-vuotias. Hän pelasi ja kehittyi neljän vuoden ajan madridilaisseuran junioreissa, kunnes silloinen edustusjoukkueen päävalmentaja Diego Simeone nosti hänet edustusjoukkueen mukaan.
Huhtikuussa 2012 Torres oli ensimmäistä kertaa edustusjoukkueen kokoonpanossa ottelussa Real Betisiä vastaan, ilman että hän oli pelannut ainuttakaan ottelua vielä edes seuran reservijoukkueessa. Virallisen ensiesiitymisensä edustusjoukkueessa hän teki kauden 2012–2013 avausottelussa Levantea vastaan tultuaan vaihdosta kentälle 64. peliminuutilla.
Peresvet-luokka
Peresvet-luokka oli Venäjän keisarikunnan laivaston pre-dreadnought-taistelulaivaluokka, johon kuului kolme alusta. Luokan alukset valmistettiin 19. ja 20. vuosisatojen vaihteessa Itämeren alueen telakoilla.
Augusto Palacios
Augusto Palacios (s. 23. joulukuuta 1951) on perulainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on viimeksi toiminut eteläafrikkalaisen Orlando Pirates -seuran päävalmentajana Premier Soccer Leaguessa kaudella 2011–2012.
Pelaajaurallaan Palacios edusti useita eri seuroja neljällä eri mantereella. Suomessa hän pelasi Kotkan Työväen Palloilijoiden riveissä vuonna 1982. Palacios teki pelaamissaan 29:ssä SM-sarjan ottelussa yhdeksän maalia. KTP:n lisäksi hän on edustanyt muun muassa Bundesliigan Kickers Offenbachin joukkuetta.
Palacios on toiminut useiden eteläafrikkalaisten seurajoukkueiden valmentajana. Lisäksi hän on valmentanut muun muassa Turkin Superliigassa pelaavaa Gençlerbirliğiliä. Etelä-Afrikan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana Palacios työskenteli vuosina 1992–1994. Hän valmensi myös Hongkongin naisten jalkapallomaajoukkuetta 1980-luvun alussa.
Perun A-maajoukkueessa Augusto Palacios esiintyi 1970- ja 1980-luvuilla kuusi kertaa. Vuonna 1978 hän putosi Perun MM-kisajoukkueesta loukkaantumisen vuoksi.
Martti Mäenpää
Martti Olavi Tuomas Mäenpää (s. 16. maaliskuuta 1950 Seinäjoki) on Teknologiateollisuus ry:n entinen toimitusjohtaja ja Tekesin entinen pääjohtaja.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Seinäjoen lyseosta vuonna 1968, valmistui Teknillisen korkeakoulun sähköosastolta diplomi-insinööriksi 1973, tekniikan lisensiaatiksi 1978 ja tekniikan tohtoriksi 1982.
Mäenpää on ollut tutkijana Suomessa (TKK, VTT), Saksassa (Aachenin teknillinen korkeakoulu) sekä Yhdysvalloissa (Caltech). Tutkijauran jälkeen hän työskenteli strategiajohtajana elektroniikkateollisuudessa (Metra Oyj) ja teollisuusneuvoksena kauppa- ja teollisuusministeriössä. Vuosina 1995–1999 hän toimi Tekesin pääjohtajana ja vuosina 2000–2010 Teknologiateollisuuden toimitusjohtajana.
Mäenpää on ollut hallituksen jäsen Finnverassa, Finprossa ja OPn tutkimussäätiössä sekä puheenjohtajana VTT:n johtokunnassa ja Teollisuussijoituksen sijoitusneuvostossa. Hän on toiminut EU:n hallintoelimissä (CREST, JRC) ja Suomen delegaation puheenjohtajana Euroopan avaruusjärjestössä. Lisäksi Mäenpää on ollut Teknillisen korkeakoulun neuvottelukunnan jäsen sekä jäsen Helsingin yliopiston fysiikan tutkimuslaitoksen (HIP) tieteellisessä neuvottelukunnassa. Hän on edustanut suomalaista teknologiateollisuutta eurooppalaisissa teollisuusjärjestöissä (Orgalime, CEEMET).
Mäenpää on Helsingin yliopiston fysiikan dosentti. Sotilasarvoltaan hän on kapteeni. Mäenpäälle on myönnetty Suomen Leijonan komentajamerkki sekä Teknillisen korkeakoulun ja Helsingin yliopiston pronssinen merkki. Hän on Joensuun yliopiston kunniatohtori.
Petropavlovsk (1894)
Petropavlovsk () oli vuonna 1899 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Petropavlovsk-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva. Alus upposi Venäjän–Japanin sodan aikana osuttuaan miinaan Port Arthurin edustalla 13. huhtikuuta 1904.
Alus tilattiin Kaleeritelakalta Pietarista ja sen köli laskettiin 19. toukokuuta 1892. Alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1894 ja se valmistui 1899.
"Petropavlovsk" lähti lokakuussa 1897 Pietarista Kronstadtiin varustettavaksi. Aluksen tykit asennettiin 1898 ja se siirrettiin edelleen Liepājaan, mistä se palasi Kronstadtiin 1899. Alus määrättiin 5. lokakuuta Kauko-Itään Itä-Aasian laivueeseen ja se saapui 28. huhtikuuta 1900 Port Arthuriin, jossa aluksesta tehtiin Itä-Aasian laivueen komentajan vara-amiraali Skrydlovin lippulaiva.
Vuonna 1900 alus osallistui Kiinan boksarikapinan kukistamiseen ja lokakuussa 1902 kontra-amiraali Oskar Stark vastaanotti laivueenkomentajan tehtävät nostaen lippunsa "Petropavlovskille".
Helmikuun alussa 1904 keisarillisen Japanin laivasto teki yllätyshyökkäyksen Port Arthuriin. "Petropavlovsk" ei vaurioitunut yöllisessä torpedohyökkäyksessä, mutta seuraavana päivänä kohdatessaan Japanin laivaston se kärsi lieviä vaurioita. Alukseen osuneet kaksi 12 tuuman ja yksi kuuden tuuman kranaatti surmasivat yhden ja haavoittivat neljää miehistönjäsentä. Alus ampui kaksikymmentä 12 tuuman ja 68 kuuden tuuman kranaattia osumatta japanilaisiin.
Japanilaisten yrityksen sulkea Port Arthurin sataman suu sulkulaivoilla epäonnistuttua amiraali Heihachiro Togo teki uuden suunnitelman. Sataman suu määrättiin miinoitettavaksi ja siten ulos pyrkivät alukset tuhoutuisivat. Neljän torpedovenehävittäjän suojaamaan miinalaiva "Korumaru" laski 31. maaliskuuta miinoituksen satamansuulle. Venäläisten komentaja amiraali Stepan Makarov sai tiedon miinanlaskusta, mutta hän uskoi alusten olevan alueella partioivia venäläisiä aluksia. Venäjän laivaston hävittäjä "Strashnii" kohtasi 13. huhtikuuta japanilaisten hävittäjäosaston, mistä seurasi kahakka. Makarov lähetti risteilijä "Bayanin" hävittäjän avuksi ja risteilijän ilmoitettua havainneensa japanilaisia risteilijöitä Makarov päätti lähteä laivaston päävoimien kanssa merelle.
Makarovin osastoon kuuluivat taistelulaivat "Petropavlovsk" ja "Poltava", neljä risteilijää sekä niitä suojanneet hävittäjät. Japanilaiset kuitenkin vetäytyivät rannikkolinnakkeiden tykkien kantaman ulkopuolelle saaden samalla tuekseen kuusi taistelulaivaa. Makarov joutui siten kääntymään takaisin kohdatakseen satamasta saapuvat kolme taistelulaivaa. Yhdistynyt osasto kääntyi kohti japanilaisia ja noin kaksi mailia rannikosta "Petropavlovsk" osui miinaan. Alus vei upotessaan mukanaan 27 upseeria ja 652 miestä, joiden mukana amiraali Makarovin. Myös tunnettu venäläinen taidemaalari Vasili Vereštšagin sattui olemaan laivalla ja hukkui sen upotessa.
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1927
Vuoden 1927 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen loppuottelussa kohtasivat IK Göta ja Västerås SK.
2. tammikuuta
6. tammikuuta
9. tammikuuta
14. tammikuuta
16. tammikuuta
30. tammikuuta
6. helmikuuta
13. helmikuuta
27. helmikuuta 1927 Tukholmassa. Yleisöä 8856
Papinsaari (täsmennyssivu)
Papinsaari tarkoittaa seuraavia asioita:
Pungdon taistelu
Pungdon taistelu tai Feng-taon taistelu () oli ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan ensimmäinen meritaistelu. Se käytiin 25. heinäkuuta 1894 Korean Chungcheongnam-don rannikolla Asanin edustalla keisarillisen Japanin laivaston risteilijäosaston ja Kiinan keisarillisen laivaston Beiyangin laivaston osaston välillä.
Qing-dynastian hallitsema Kiina ja Japani olivat kumpikin sekaantuneet Korean sisäisiin asioihin Donghak-vallankumouksen aikana. Kiinan pyrkiessä ylläpitämään asemaansa Korean niemimaalla ja Japanin pyrkiessä sitä vastoin lisäämään omaansa. Kummallakin valtiolla oli joukkoja alueella sisällissodan osapuolten pyytäminä. Kiinan Beiyangin armeijaan kuuluvista joukoista oli heinäkuussa noin 3000 miestä sijoitettu Asaniin. Näiden joukkojen huolto oli täysin merikuljetusten varassa.
Japanilaisten suunnitelmana oli sulkea Asaninlahden suu maajoukkojen edetessä ja piirittäessä kiinalaisjoukot ennen lisäjoukkojen saapumista alueelle. Kiinalaisjoukkojen komentajat olivat tiedostaneet vaikean tilanteensa ja ehdottaneet joko joukkojen siirtämistä pohjoisemmaksi Pyongyangiin tai siirtää koko Beiyangin laivaston Inchoniin torjumaan mahdolliset japanilaisten toimet alueella. Valitettavasti Qing-dynastian hallinto ei saanut päätöstä aikaiseksi varakuninkaan Li Hongzhangin laivaston turvassapitämisen ja keisari Guangzun vaatimus voimaakkaammista toimista riidellessä keskenään. Ratkaisuksi saatiin Asaniin sijoitettua osastoa vahvistettaisiin ja siirtoja suojaisivat jo Korean vesillä olevat laivaston alukset. Päättämättömyys esti alueella olleiden joukkojen toiminnan sotatoimien alkaessa.
Beiyangin laivaston risteilijä "Jiyuan" ja tykkivene "Kwang Yi" saapuivat 23. heinäkuuta 1894 Asanin satamaan, josta ne lähtivät aamulla 25. heinäkuuta kohdatakseen Tianjinistä saapuvan täydennysjoukkoja kuljettavan rahtialuksen "SS Kowshingin" ja sitä suojaavan tykkiveneen "Tsao Kiangin". Pungdon lähistöllä Asanista lähteneet alukset kohtasivat kolme keisarillisen Japanin laivaston risteilijää "Akitsuhiman", "Naniwan" ja "Yoshinon".
Seuranneessa taistelussa "Jiyuan" vaurioitui menettäen ohjattavuuden. Aluksen ohjattavuus saatiin palautettua ja se pääsi pakenemaan "Yoshinon" ajaessa sitä takaa. "Kwang Yi" ajoi karille, jossa aluksen ruutivarasto räjähdys tuhosi sen täysin.
Hieman myöhemmin samalle alueelle saapui tuhatta kiinalaista sotilasta kuljettanut brittilipun alla purjehtinut "SS Kowshing" ja sitä suojannut "Tsao Kiang". Rahtialus kieltäytyi seuraamasta japanilaisosastoa lähimpään japanilaisten hallussa olevaan satamaan, minkä jälkeen "Naniwa" upotti rahtialuksen, jolta pelastui ainoastaan kolme neljästäkymmenestä miehistönjäsenestä. Noin 1100 kiinalaissotilasta sai surmansa. "Akitsuhima" valtasi taistelun päätteeksi "Tsao Kiangin", joka liitettiin Japanin laivastoon.
Vala Asp
Valborg (Vala) Sofia Danning, o. s. "Asp" (7. elokuuta 1868 Loviisa – 16. helmikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Vala Aspin vanhemmat olivat Helsingin yliopiston anatomian professori Georg August Asp (1834−1901) ja naisvoimistelun kehittäjä Mathilda Sofia Wetterhoff (1840−1920). Taidemaalari Sigurd Wettenhovi-Aspa oli hänen nuorempi veljensä.
Vala Asp meni 1892 naimisiin tanskalaisen säveltäjä Christian Danningin (1867–1925) kanssa. Avioeron jälkeen Vala Asp palasi Tanskasta Suomeen pariskunnan pojan Alf Danningin kanssa josta tuli myöhemmin taidegraafikko ja kuvittaja.
Vala Asp julkaisi 1907 novellikokoelman "Wassunda : en familjehistoria" nimimerkillä "Widar Wide".
Nimimerkillä "Widar Wide":
August Meissner
August Meissner (1839–1903) oli saksalaissyntyinen orkesterinjohtaja. Hän oli Helsingin teatteriorkesterin sellisti vuodesta 1860, kapellimestari 1863–1868. Hän järjesti orkestereineen useana vuonna sinfoniakonsertteja ja kesäkonserteja. Hän muutti vuonna 1868 Tukholmaan.
Hänen poikansa Hjalmar Meissner (1865–1940) toimi Helsingissä Ruotsalaisen teatterin kapellimestarina 1887–1891. Hän julkaisi muistelmia.
Hjalmar Meissner
Hjalmar Meissner (1865–1940) oli suomalainen kapellimestari. Hän toimi Helsingissä Ruotsalaisen teatterin kapellimestarina 1887–1891. Hän julkaisi muistelmia. ja vaikutti sittemmin pääasiassa Ruotsissa.
Hänen isänsä oli kapellimestari August Meissner.
Tommi Siirilä
Tommi Siirilä (s. 5. elokuuta 1993 Alajärvi) on suomalainen lentopalloilija. Siirilä on pelannut lentopallon Mestaruusliigassa kaudet 2011–2016 ensiksi Kokkolan Tiikereiden, sitten Pielaveden Sammon ja uudelleen Tiikereiden riveissä. Kaudella 2016–2017 Siirilä pelasi uransa ensimmäisen kautensa Euroopan ammattilaiskentillä ranskalaisseuran Ajaccion riveissä. Aika Ajacciossa jäi vain yhteen kauteen, kun italialainen huippuseura Sir Volley Perugia kiinnitti suomalaissentterin riveihinsä 1-vuotisella sopimuksella kaudeksi 2017–2018.
Siirilä on voittanut urallaan kaksi kertaa Suomen mestaruuden ja kahdesti Suomen Cupin. Ranskan Super Cupin voittoa Siirilä juhli heti ensimmäisen ulkomaan kautensa aluksi vuonna 2016. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi 18. toukokuuta 2012 Kanadaa vastaan. Siirilä on vakiinnuttanut paikkansa lentopallomaajoukkueen kokoonpanossa. Ennen vuoden 2018 MM-kisoja hän on pelannut 104 maaottelua.
Lukiovuotensa Siirilä vietti Kuortaneella, Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa, jonka riveissä hän tahkosi ensiksi 2-sarjaa ja sittemmin 1-sarjaa kaudet 2008–2011. Alajärveltä kotoisin oleva Siirilä harjoitteli Lentopalloliiton valmennuskeskuksessa jo yläasteikäisenä muutaman kerran viikossa. Junioritasolla Siirilä edusti Nurmon Jymyä ja Seinäjoki Lentistä. Hän pelasi myös pesäpalloa Alajärven Ankkureissa.
Suomen poikien lentopallomaajoukkueen riveissä Siirilä pelasi kahdesti ikäluokkansa EM-lopputurnauksessa. Hän oli vuoden 2012 poikien EM-lopputurnauksen tilastoisessa toiseksi paras keskitorjuja. Suomi oli EM-lopputurnauksen 11.
Uransa ensimmäisen liigakauden Siirilä pelasi kokkolalaisseura Tiikereissä kaudella 2011–2012. Tiikerit säilytti paikkansa lentopalloliigassa karsintojen kautta. Seuraavat kaksi kautta Siirilä pelasi Pielaveden Sammon riveissä. Sampo ja Siirilä sijoittuivat kahdesti peräkkäin lentopalloliigassa neljänneksi. Siirilä palasi Tiikereihin vuonna 2014 ja voitti kahtena peräkkäisenä kautena tuplamestaruudet, SM-kullan ja Cupiin mestaruuden.
Siirilä avasi uransa Ranskan lentopallokentillä vuonna 2016 voittamalla heti Ajaccion riveissä Ranskan Super Cupin, jossa perinteisesti pelaavat vastakkain Ranskan Pro A -liigan hallitseva mestari sekä cupin voittaja. Siirilän kautta varjosti loukkaantuminen, kun hänen kantapäänsä operoitiin kesken kauden helmikuussa. Varsin pienessä operaatiossa kantapään alueelta poistettiin pelaamista vaivannut pieni irtonainen luunpala. Siirilä pelasi kentille ennen Ranskan liigan pudotuspelien alkua. GFC Ajaccion kausi päättyi pudotuspeleissä tappiolliseen välieräsarjaan Chaumontia vastaan. Pronssiotteluita ei ranskalaiskentillä pelattu sikäläisten sääntöjen myötä.
Italialainen kärkiseura SIR Volley Perugia solmi Siirilän kanssa 1-vuotisen sopimuksen kaudeksi 2017–2018. Italialaisseura eteni Mestarien liigan kaudella 2016–2017 aina eurosarjan finaaliin asti, jossa hävisi venäläiselle Zenit Kazanille. Siirilän kausi Italiassa alkoi voitokkaasti, kun Perugia juhli ennen sarjakauden alkua pelatun Super Cupin voittoa syyskuussa.
Toini Melander
Toini Ida Elise Melander (13. helmikuuta 1894 Helsinki – 10. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjahistorian tutkija. Hän työskenteli Turun yliopiston kirjastossa 1921–1930 ja Helsingin yliopiston kirjastossa 1930–1961, vuodesta 1940 vanhempana alikirjastonhoitajana. Hänet promovoitiin filosofian kunniatohtoriksi 1960.
Seonghwanin taistelu
Seonghwanin taistelu () tai Asanin taistelu () oli ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan ensimmäinen maataistelu. Se käytiin 28.-29. heinäkuuta 1894 Koreassa Seonghwanissa lähellä Cheonania keisarillisen Japanin ja Kiinan keisarikunnan joukkojen välillä.
Keisarillisen Japanin armeijan saatua käskyn luoda Koreaan uusi hallinto karkoittamalla Kiinan Beiyangin armeijan joukot alueelta tarvittaessa voimakeinoin. Japanin 1. armeijan 4000 miehen osasto kenraalimajuri Ōshima Yoshimasan johdolla marssi Seoulista etelään Asaniin. Seonghwanissa olevat noin 3880 miehen kenraali Nie Schichengin komentamat kiinalaisjoukot pyrkivät estämään japanilaisten joukkojen etenemisen. Kiinalaiset kaivautuivat ja laskivat osan riisipelloista tulvan alle. Joukoille lähetetyt täydennykset kuitenkin tuhoutuivat Pungdon taistelussa 25. heinäkuuta.
Japanilaiset aloittivat hyökkäyksen pienellä pioneerikomppanialla vahvennettujen neljän jalkaväkikomppanian harhautuksella kiinalaisten asemiin yöllä 28. heinäkuuta, jolloin yhdeksän jalkaväkikomppanian, ratsuväkikomppanian sekä tykistöpatteriston muodostama pääjoukko kiersi kiinalaisten sivustaan ylittämällä Ansong-joen. Taistelu päättyi aamuyöllä puolustautujien paetessa Asaniin jättäen taakseen runsaasti aseita ja varusteita.
Japanilaisjoukot seurasivat pakenevia Asaniin, mutta Seonghwanin puolustuksen romahtamisen järkyttämien kiinalaisten puolustus murtui jo iltapäivällä 29. heinäkuuta. Eloonjääneet puolustajat pakenivat Pyongyangiin.
Kiinalaisjoukkojen poistuminen Asanista esti Seoulin piirityksen. Taistelun jälkeen annettiin virallinen sodanjulistus maiden välillä. Sotaretkeen osallistuneet japanilaisjoukot palasivat Seouliin 5. elokuuta.
Lihaliike Agali
Lihaliike Agali Oy on turkulainen lihatukku, joka on erikoistunut halal-lihan markkinoihin. Se valmistaa kebabvartaansa noudattaen islamin halal-säännöstöä, joka on käytännönläheinen ohjeistus ruuan hygieenisyyden varmistamiseen. Agalin leikkaamossa on käsitelty muun muassa lammasta, siipikarjaa ja kypsennettyjä lihatuotteita. Liikkeen toiminta keskeytyi loppuvuodesta 2011.
Lihaliike toimitti kebablihaa useille ravintoloille, ja Evira julkaisi niistä luettelon. Liikevaihto oli 215 000 euroa vuonna 2010. Agali omistaa lihaliikkeen lisäksi kolme ravintolaa.
Hilkka (päähine)
Hilkka tarkoittaa yleensä naisten pehmeästä materiaalista valmistettua päähinettä, jossa on leuan alle solmittava nauha. Hilkkoja on käytetty aina keskiajalta lähtien. Nykyään kyseisen mallisen päähineen löytää enää lähinnä vauvojen päästä.
1600-luvun puolivälistä alkaen naiset käyttivät hilkkoja lähinnä kotioloissa, niin sisällä kuin ulkonakin, hiusten siistinä pitämiseksi. Kampausten muuttuessa vaativammiksi 1770-luvulta lähtien hilkkoja alettiin käyttää myös kodin ulkopuolella suojelemaan kampauksia esimerkiksi tuulelta, ja 1800-luvun alussa koristeelliset hilkat alkoivat saavuttaa suosiota. Hilkat säilyttivät suosionsa naisten asusteina koko 1800-luvun. Etenkin leskille hilkat olivat tärkeä osa suruvaatetusta.
Pjongjangin taistelu
Pjongjangin taistelu () oli ensimmäisen Kiinan–Japanin sodan toinen maataistelu. Se käytiin 15. syyskuuta 1894 Koreassa Pjongjangissa keisarillisen Japanin ja Kiinan keisarikunnan joukkojen välillä.
Japanin I armeijakunta nousi maihin 12. kesäkuuta ilman vastarintaa Chemulpossa (nyk. Inchon). Keisarillisen Japanin armeijan marsalkka Yamagata Aritomon komentamaan I armeijakuntaan kuuluivat kenraaliluutnantti Nozu Michitsuran Hiroshimasta koottu 5. maakuntadivisioona ja kenraaliluutnantti Katsura Tarōn Nagoyasta koottu 3. maakuntadivisioona. Joukkojen yhteisvahvuus oli noin 10 000 miestä.
Joukot etenivät ensin etelään, jossa he kävivät Seonghwanin taistelun. Taistelun jälkeen armeija palasi pohjoiseen kohti Pjongjangia. Matkalla armeija sai täydennyksiä joukoista, jotka olivat nousseet maihin Busanissa ja Wŏnsanissa.
Noin 13 000-15 000 Kiinan keisarikunnan Beiyangin armeijan sotilasta saapui 4. elokuuta 1894 Pjongjangiin aloittaen kaupungin muurien kunnostamisen sekä alueen linnoittamisen. Taistelun alkaessa noin 13 000 kiinalaissotilasta oli ryhmittynyt juoksuhaudoilla yhdistettyihin esteiden suojaamiin 27 linnakkeeseen.
Japanilaiset joukot etenivät Pjongjangiin eri suunnista. 15. syyskuuta joukot tekivät suoran hyökkäyksen linnoitusta vastaan pohjoisesta ja kaakosta heikon tykkitulen tukemana. Kiinalaisten vahva puolustus romahti japanilaisten tehdessä odottamattoman sivustahyökkäyksen selustaan. Iltapäivällä linnake nosti valkoisen lipun antautumisen merkiksi, mutta antautuminen viivästyi voimakkaan sadekuuron vuoksi. Käyttäen viivästystä ja laskeutuvaa pimeää hyväkseen eloonjääneet kiinalaiset pakenivat rannikolle ja matalan Jalujoen yli rajakaupunki Wijuun (nyk. Uiju)
Pjongjangin taistelun jälkeen Japanin 1. armeijan komentajaksi tuli kenraali Nozu marsalkan terveysongelmien vuoksi. 5. divisioonan komentajaksi tuli kenraaliluutnantti Yasukata Oku. Japanilaisjoukot jatkoivat etenemistä pohjoiseen Jalujoelle ilman vastarintaa kiinalaisten päätettyä vetäytyä Pohjois-Koreasta ja asettua puolustukseen Jalujoen pohjoisrannalle.
Hujjat-al-islam
Hujjat al-islam (, "ḥujjatu l-islām"; tai “"islamin todistus"”) on islamilainen kunnianimitys. Julkisuudessa nimityksestä käytetään tavallisemmin kirjoitusasua hojatoleslam. Sunnalaisuudessa nimitystä käytetään ainoastaan al-Ghazalista, jota jotkut pitävät profeetta Muhammadin jälkeen historian vaikutusvaltaisimpana muslimina.
Kaksitoistašiialaisuudessa hojatoleslamiksi on kutsuttu useita uskonnollisia johtajia, minkä takia nimityksen arvostus ei šiialaisuudessa ole yhtä suuri kuin sunnalaisuudessa. Alun perin nimitys annettiin vain johtaville mujtahideille. 19. vuosisadan alusta sitä alettiin käyttää kaikista uskonnollisista opettajista sen jälkeen kun kaksitoistašiialaisten johtavia ajatollia oli ryhdytty kutsumaan "mujtahideiksi".
Hawzojen oppilaat lukevat opintojensa alkuvaiheessa fiqhiä, kalamia, hadithia, tafsiria, filosofiaa ja arabialaista kirjallisuutta. Suoritettuaan nämä tasot heitä aletaan kutsua "hojatoleslameiksi", ja he voivat jatkaa mujtahideiksi opiskelemalla "satḥ"-nimellä tunnettuja tekstikirjoja ja "kharij"-kursseja.
Nimitystä "hujjatu l-islam wa l-muslimin" () käytetään keskitason uskonnollisista opettajista.
James Baldwin
James Baldwin voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Cracovia Kraków
Cracovia Kraków on puolalainen jääkiekkoseura.
Tahiti (verkkolehti)
Tahiti – taidehistoria tieteenä on suomalainen taidehistoriaa käsittelevä tieteellinen verkkolehti, jota julkaisee Taidehistorian seura. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa, ja sen ensimmäinen numero julkaistiin syyskuussa 2011.
Tahiti pyrkii olemaan avoin ja tieteellinen taidehistorian julkaisufoorumi, joka palvelee mahdollisimman laajasti taidehistorian ja sen lähialojen tutkijoita, opiskelijoita, ammattilaisia sekä muita alasta kiinnostuneita. Lehti julkaisee artikkeleita sekä suomeksi että ruotsiksi. Kukin numero koostuu tavallisesti pääkirjoituksesta, aiemmin julkaisemattomista tieteellisistä artikkeleista, ”kentältä ja arkistoista” -osuudesta, väitöskirja-arvioista, kirja-arvosteluista ja kolumnista. Lehdessä voidaan julkaista myös teemanumeroita. Lehteä julkaiseva Taidehistorian seura on Suomen ainoa taidehistorian alan tieteellinen seura Suomessa. Tahiti-lehden vastaavana päätoimittajana toimii seuran puheenjohtaja, joka oli vuonna 2013 dosentti Johanna Vakkari. Lehden seitsenjäseninen toimituskunta koostuu suomalaisten yliopistojen taidehistorian asiantuntijoista ja Alvar Aalto -säätiön edustajasta.
Pakkå ruåtsi
Pakkå ruåtsi on suomenruotsalaisen rap-artisti Redraman ja ruotsinsuomalaisen rap-artisti Jesse P:n 15. lokakuuta 2011 julkaistu yhteis-EP. EP julkaistiin ilmaiseksi internetissä.
Sonora (täsmennyssivu)
Sonora voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Nikon D800
Nikon D800 on Nikonin valmistama täyden kennon yksisilmäinen peiliheijastuskamera, joka tuli myyntiin maaliskuussa 2012. Kamerassa on Sonyn valmistama 36,3 megapikselin "FX" CMOS-kenno, joka on tarkin ja DxOmarkin mukaan kuvanlaadultaan paras nykyisistä järjestelmäkameroista.
D800:n automaattitarkennusjärjestelmässä on yhteensä 51 tarkennuspistettä, joista yhtätoista voi käyttää aukolle f/8 asti. Viisitoista tarkennuspisteistä on yleiskäyttöisempiä ristikkäistyyppisiä. Suorakatselutilassa (live view) voidaan käyttää joko hitaampaa mutta vastaavasti tarkempaa kontrastitarkennusta tai nopeampaa vaihetarkennusta, mikä vaatii peilin laskun kennon eteen. Kuvavälimuistiin mahtuu n. 17 raakakuvaa (NEF) tai 56 täysilaatuista JPEG-kuvaa. Kameran valotusmittarina toimiva 91 kilopikselin RGB-sensori tunnistaa myös kasvot ja pyrkii ohjaamaan tarkennusjärjestelmää tämän tiedon mukaan, samaan tapaan kuin lippulaivamalli D4:ssä.
Kamerasta myydään myös hinnakkaampaa varianttia D800E, jossa ei ole optista alipäästösuodinta. Alipäästösuotimen poistaminen parantaa optista tarkkuutta, mutta saattaa joissain tilanteissa johtaa laskostumisilmiöön eli värilliseen moiréhen.