hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Daniel-André Tande
Daniel-André Tande (s. 24. tammikuuta 1994) on norjaläinen mäkihyppääjä, joka edustaa Kongsberg IF -seuraa. Hän on joukkuekilpailun olympiavoittaja suurmäestä 2018 sekä maailmanmestari lentomäestä vuosilta 2016 ja 2018 ja henkilökohtaisen kilpailun lentomäen maailmanmestari vuodelta 2018.
Mäkihypyn maailmancupissa Tande kilpaili ensimmäisen kerran Tauplitzissa tammikuussa 2014 saavuttaen siellä käydyissä kilpailuissa sijoitukset 31 ja 15. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Nižni Tagilissa joulukuussa 2014 oltuaan kahdeksas. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa ja samalla voittonsa hän saavutti Klingenthalissa marraskuussa 2015. Sen lisäksi hän on voittanut mäkiviikolla 2017 Garmisch-Partenkirchenissä ja Innsbruckissa, Willingenissä helmikuussa 2018 ja Oslossa maaliskuussa 2018. Toiseksi hän on sijoittunut Lahdessa ja Kuopiossa helmikuussa 2016, Kuusamossa marraskuussa 2016, Klingenthalissa ja Lillehammerissa joulukuussa 2016, Wisłassa tammikuussa 2017, Nižni Tagilissa joulukuussa 2017, Innsbruckissa mäkiviikolla 2018 sekä Kulmin lentomäessä tammikuussa 2018. Kolmas hän on ollut Almatyssa helmikuussa 2016, Titisee-Neustadtissa joulukuussa 2017 sekä Vikersundissa ja Planicassa maaliskuussa 2018. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs kaudella 2015–2016 ja kolmas kausilla 2016–2017 ja 2017–2018 sekä Keski-Euroopan mäkiviikolla kolmas 2016–2017.
Tande saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa 2014. Lentomäen MM-kilpailuissa Kulmissa 2016 Tande oli voittamassa Norjalle joukkuekilpailun kultaa. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäessä kymmenenneksi ja normaalimäessä 15:nneksi ja oli mukana voittamassa Norjalle joukkuemäen hopeaa. Oberstdorfissa 2018 hän voitti lentomäen henkilökohtaisen ja joukkuekilpailun maailmanmestaruuden. Pyeongchangin olympialaisissa hän oli suurmäessä neljäs, normaalimäessä kuudes ja oli voittamassa Norjalle joukkuekilpailun kultaa.
Porkunin taistelu
Porkunin taistelu oli toisessa maailmansodassa virolaisista muodostetun n ja Neuvosto-Virolaisen 8. kiväärirykmenttiin kuuluneen 249. kiväärirykmentin välinen taistelu, joka käytiin 21. syyskuuta 1944 Porkunin kylän ja Porkunijärven lähistöllä seitsemän kilometrin päässä Tamsalusta. Taistelussa 8. kiväärirykmentti piiritti 1500 akselivaltojen sotilasta, jotka yrittivät vetäytyä Tannenberg-linjaan Sinimäkien alueelle. Taistelussa kaatui 500 virolaissotilasta ja 1 000 neuvostosotilasta. Eloonjääneet 700 vangittiin. Paikalliset kyläläiset hautasivat 273 sotilasta saksalaisissa univormuissa.
Tehumardin taistelu
Tehumardin taistelu oli toisessa maailmansodassa Viron Saarenmaalla 8. lokakuuta 1944 käyty puolustustaistelu Saksan ja Neuvostoliiton välillä Tehumardin kylässä parikymmentä kilometriä Kuressaaresta lounaaseen.
Taistelussa saksalaiset onnistuivat vetäytymään helpommin puolustettaviin asemiin Sõrvenniemelle kärsien 200 miehen tappiot. Myös venäläiset kärsivät taistelussa 200 miehen tappiot.
Jared Goldberg
Jared Goldberg (s. 17. kesäkuuta 1991 Holladay) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Snowbird Sports Education Foundation -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Goldberg kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen supersuurpujottelussa marraskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beaver Creekin supersuurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan 30:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 11:nneksi Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2014.
Goldberg sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 superalppiyhdistetyssä 11:nneksi ja suurpujottelussa 19:nneksi.
Sonic Rivals
Sonic Rivals on Sonic the Hedgehog-pelisarjaan kuuluva peli. Peli julkaistiin yksinoikeudella PlayStation Portable -käsikonsolille.
Sonic Rivals sai jatkoa vuonna 2007; Sonic Rivals 2.
Graaffisesti peli näyttää samankaltaiselta kuin Sega Dreamcast aikaiset Sonic-pelit, mutta itse pelattavuus muistuttaa enemmän Sega Mega Drive aikaisia 2D-Sonic pelejä. Pelattavien hahmojen täytyy kisata kuuden eri Alueen (Zones) joissa on kolme eri Näytöstä (Act). Aina kolmannen Näytöksen lopussa pelihahmot kohtaavat tason pomovastuksen.Pelin alussa tohtori Eggman muuntaa Sonicin ystävät ja Knucklesin Mestarismaragdin erikoisiksi korteiksi upouudella laitteellaan. Sonic ja Knucles saapuvat selvittämään tilannetta. Knuckles, joka oli lähtenyt matkaan pelastaakseen Mestarismaragdin, kertoo Sonicille, että tiimityöskentely ei tule kysymykseenkään ja haluaa löytää Eggmanin ensiksi.
Sillä välin Shadow saa etäisen signaalin Eggmanilta. Yllättäen mysteerinen siili nimeltä Silver saapuu tulevaisuudesta. Hän kertoo Shadowille, että hänen (Silverin) täytyy löytää Eggman ensin. Lukuisten yhteenottojen jälkeen paljastuukin, että tohtori Eggman olikin oikeasti Eggman Nega. Lopullisen taistelun jälkeen kaikki palautuu taas normaaliksi ja Silver palaa tulevaisuuteen mukanaan Eggman Nega.
http://info.sonicretro.org/Sonic_Rivals (Englanniksi)
Lonkeromaneetit
Lonkeromaneetit ("Tentaculata") on toinen kampamaneettien pääjakson kahdesta luokasta. Siihen kuuluu viisi lahkoa. Yhteinen piirre luokkaan kuuluvilla lajeilla on pari pitkiä tuntoherkkiä lonkeroita, joita voi peittää bioluminoiva kalvo. Lonkeroissa on tahmeapintaisia soluja, joita lonkeromaneetit käyttävät saaliin pyydystämiseen.
Lonkeromaneettien ruumiin koko ja muoto vaihtelevat suuresti. Lonkeromaneetteihin kuuluvat mm. pienet soikeat "Pleurobrachia"-suvun kampamaneetit, joita elääTyynessämeressä jaAtlantin valtameressä, ja jotka ovat bioluminoivia. Samantyyppinen, mutta suurempi "Leucothea" elää myös Tyynessämeressä. "Cestum"-suvun venuksenvyöt ovat litteitä, nauhamaisia, ja voivat kasvaa yli 90 cm:n pituisiksi. Niitä esiintyy trooppisilla vesillä.
Setšuanin hyvä ihminen
Setšuanin hyvä ihminen () on yksi saksalaisen näytelmäkirjailijan, runoilijan ja teatteriohjaajan Bertolt Brechtin tunnetuimmista näytelmistä.
Näytelmä on syntynyt Brechtin maanpakovuosina 1938–1940: näytelmän kirjoittaminen on aloitettu Tanskassa 1938 ja se valmistui Ruotsissa 1940. Brecht valmisteli näytelmää vielä Suomessa viettämänään talvena 1940–1941. Suhrkamp Verlag julkaisi näytelmän vuonna 1942.
Brechtiläinen teatteri on tunnettu yhteiskunnallisesta kantaaottavuudestaan. Tämä ulottuvuus on myös keskeinen "Setšuanin hyvässä ihmisessä". Näytelmä on allegorinen ja sijoittuu Kiinaan, Setšuanin puolittain eurooppalaistuneeseen pääkaupunkiin. Näytelmässä kuvataan, kuinka jumalat saapuvat maan päälle etsimään hyvää ihmistä. Ainoaksi hyväksi ihmiseksi heidän tiellään osoittautuu prostitoitu Sen Te, jonka hyvyys ei kuitenkaan ole riittävä voidakseen suojella itseään. Näytelmän keskeinen kysymys onkin, mikä on väärin maailmassa, jossa hyvä palkitaan pahalla, ja jossa pahuus on elämisen ja selviytymisen edellytys.
Näytelmän on julkaissut suomeksi Otava Elvi Sinervon suomentamana.
Henkilöt: 
Kolme Jumalaa,
Sen Te,
Sui Ta,
Jang Sun, Vedenkaupustelija Wang,
Parturi Su Fu,
Rouva Talonomistaja Mi Tzy,
Leskivaimo Sin,
Kahdeksanhenkinen perhe,
Puuseppä Lin To lapsineen,
Mattokauppias ja hänen vaimonsa,
Poliisi,
Työtön mies,
Tarjoilija,
Ohikulkijat esinäytöksessä
Jacqueline Wiles
Jacqueline Wiles (s. 13. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa White Pass Ski Club -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Wiles kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 15:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017. Vuotta myöhemmin hän oli kolmas Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa.
Wiles sijoittui Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 syöksylaskussa 12:nneksi.
Ramon Zenhäusern
Ramon Zenhäusern (s. 4. toukokuuta 1992 Bürchen, Valais) on sveitsiläinen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiavoittaja, joka edustaa SC Bürchen -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2013 Zenhäusern saavutti hopeaa pujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Zenhäusern sijoittui pujottelussa 19:nneksi. Schladmingin 2013 ja Sankt Moritzin 2017 MM-kilpailuissa hän keskeytti pujottelun. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Pujottelussa hän sai hopeaa 0,34 sekuntia Andre Myhrerille hävinneenä.
Alppihiihdon maailmancupissa Zenhäusern kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2013 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa, ja voittonsa, hän saavutti Tukholman kaupunkitapahtumassa tammikuussa 2018. Hän oli samalla kaudella kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Oslon kaupunkitapahtumassa.
Zenhäusern voitti pujottelukultaa Universiadeissa 2015.
Euroopan Cupissa hän on voittanut kolme pujottelukilpailua. Hän sijoittui Euroopan Cupin pujottelucupissa toiseksi kaudella 2015–2016.
Daniel Yule
Daniel Yule (s. 18. helmikuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä ja joukkuekilpailun olympiavoittaja, joka edustaa SC Champex Ferret -seuraa.
Yule voitti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kultaa joukkuekilpailussa. Samojen kisojen pujottelussa hän oli kahdeksas.
Alppihiihdon maailmancupissa Yule kilpaili ensimmäisen kerran Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Bormion pujottelussa tammikuussa 2014 oltuaan 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan Kitzbühelin pujottelussa seitsemäs. Ënsimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2018. Kaksi päivää myöhemmin hän oli kolmas Schladmingin pujottelussa. Hän sijoittui kauden 2017–2018 pujottelucupissa viidenneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2018. Hän oli samalla kaudella kolmas Schladmingin pujottelussa.
Yule saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia pujottelussa 2014. Hän voitti pujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014. Hän on voittanut neljä Euroopan cupin osakilpailua.
Mauro Caviezel
Mauro Caviezel (s. 18. elokuuta 1988) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Beverin -seuraa.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2005 Caviezel saavutti pronssia supersuurpujottelussa. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli superalppiyhdistetyssä kolmastoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai alppiyhdistetyssä pronssia kuusi sadasosasekuntia kilpailun voittaneelle Luca Aernille hävinneenä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 häm sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi.
Maailmancupissa Caviezel kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Goran pujottelussa maaliskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2014 oltuaan 12:s Wengenin superalppiyhdistetyssä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä viides. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Aspenin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2017. Hän sijoittui alppiyhdistetyn cupissa viidenneksi kaudella 2017–2018. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Lake Louisen supersuurpujottelussa sekä toinen Beaver Creekin syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa.
Myös hänen veljensä, Gino Caviezel, on alppihiihtäjä.
M10 (Valko-Venäjä)
Valtatie M10 () on noin 526 kilometriä pitkä, Valko-Venäjän eteläosien läpi itä-länsisuuntaisesti kulkeva valtatie. Valtatie alkaa lännessä Brestin alueen Kobrynin kaupungista ja jatkuu Homelin alueen itäosissa sijaitsevan Dobrušin kautta Venäjän rajalle asti. Rajan jälkeen tieyhteys jatkuu venäläisenä valtatienä M13.
Valtatie M10 oli vielä vuoden 2014 alussa valtateiden M8, M11 ja M12 tavoin tietulleista vapaa valtatie eli se ei kuulunut BelToll-tietullijärjestelmän valvottuihin valtatieosuuksiin.
Jouko Parviainen
Jouko Antero Parviainen (s. 4. maaliskuuta 1958 Kuopio) on entinen suomalainen yhdistetyn urheilija, joka kilpaili 1985–1988. Hän edusti urallaan Puijon Hiihtoseuraa.
Tiuhatöyhtövana
Tiuhatöyhtövana ("Eucomis comosa") kuuluu parsakasvien ("Asparagaceae") heimoon ja on huonekasvina kasvatettava koristekasvi. Kasvi on kotoisin Etelä-Afrikasta. Tiuhatöyhtövanalla on noin viiden senttimetrin kokoinen sipuli, josta kasvavat lehdet ruusukkeena ja 30–60 cm korkea tanakka kukkavana. Vanan latvassa on tiheä, ananasta muistuttava kukinto. Kukinnon päälle kasvaa vihreistä lehdistä muodostuva tupsu.
Obinugrilaiset kansat
Obinugrilaiset kansat ovat suomalais-ugrilaiseen kieliryhmään kuuluvia obinugrilaisia hantin ja mantsin kieliä puhuvia hanteja ja manseja. Hantien asuma-alue on perinteisesti ollut Obin ja Irtysin alajuoksun seuduilla, mansien taas lännessä Uralin ja Obin välisella alueella. Vuonna 1989 hanteja oli 22 500, manseja oli 1989 alle 8 500. Vuonna 2010 hanteja oli väestönlaskennan mukaan 30 900, manseja 12 300.
Riippuvuus venäläisistä syntyi 1500-luvulla. Obinugrilaisten asuma-alue on nykyisin Hanti-Mansian autonominen piirikunta. Kansojen elinolot ovat 1900-luvun kuluessa heikentyneet. Öljyntuotanto on saastuttanut luontoa ja tuhonnut kala- ja riistakantaa, ja perinteiset elinkeinot eivät enää elätä heitä.
Molemmat kielet ovat hyvin uhanalaisia, sillä väestö puhuu nykyisin pääasiassa venäjää sulauttamispolitiikan takia.
Álvaro del Portillo
Álvaro del Portillo oli espanjalainen katolinen pappi ja piispa.
Piispa Álvaro del Portillo syntyi Madridissa Espanjassa 11. maaliskuuta 1914 kristilliseen perheeseen. Hän oli kolmas kahdeksasta lapsesta. Hän liittyi katolisessa kirkossa toimivaan Opus Dei -järjestöön vuonna 1935. Hän sai tohtorinarvon niin tekniikasta, filosofiasta kuin kirkkolaistakin. Hänet vihittiin papiksi 25. kesäkuuta 1944. Álvaro del Portillo oli Opus Dein yleisneuvoston jäsen 1940–1975. Vuosina 1940–1947 ja 1956–1975 hän toimi tuon neuvoston pääsihteerinä.
Álvaro del Portillo toimi neuvonantajana Pyhän istuimen eri virastoissa. Hän työskenteli Vatikaanin II kirkolliskokouksessa, ensin maallikkokysymyksiä käsittelevän valmistelukomission puheenjohtajana, sen jälkeen pappeuskysymyksiä käsittelevän komission sihteerinä ja joidenkin muiden komissioiden neuvonantajana. Hänen kirjansa Uskovat ja maallikot kirkossa (1969) ja Kirjoituksia pappeudesta (1970) ovat suurelta osin tämän työn hedelmiä.
Vuonna 1975 hänet valittiin monsignore Josemaría Escriván seuraajaksi. Kun Opus Deistä tehtiin personaaliprelatuuri, paavi nimitti hänet Opus Dein prelaatiksi. Vuonna 1990 paavi Johannes Paavali II nimitti hänet piispaksi. Paavi vihki hänet piispaksi 6. tammikuuta 1991. Vuonna 1985 Álvaro del Portillo perusti Roomassa Rooman Pyhän Ristin akateemisen keskuksen, josta myöhemmin tuli Paavillinen Pyhän Ristin yliopisto. Álvaro del Portillon oltua yhdeksäntoista vuotta Opus Dein johdossa prelatuurin pastoraalista työtä laajennettiin kahteenkymmeneen uuteen maahan.
Álvaro del Portillo kuoli Roomassa 23. maaliskuuta 1994 palattuaan pyhiinvaellusmatkalta Pyhään maahan. Paavi Johannes Paavali II kävi vielä samana päivänä rukoilemassa hänen ruumiinsa vierellä. Pian sen jälkeen aloitettiin tutkimusprosessi hänen autuaaksi- ja pyhäksijulistamistaan varten. 28. kesäkuuta 2012 Pyhäksi julistamisen kongregaatio julkaisi paavi Benedictus XVI:n vahvistaman dekreetin. Sen mukaan Álvaro del Portillo harjoitti elämässään hyveitä sankarillisella tavalla ja hänestä voi siksi käyttää arvonimeä ”venerabile, kunnianarvoisa”.
Paavi Franciscus allekirjoitti 5. heinäkuuta 2013 dekreetin, jossa todetaan chileläisen pojan parantuneen selittämättömästi Álvaro del Portillon esirukousten ansiosta.
Suomessa Opus Dein toiminta alkoi 1987. Jo vuonna 1983 prelaatti del Portillo oli käynyt silloisen Helsingin piispan Paul Verschurenin luona. He tapasivat uudestaan prelaatin muiden Suomen vierailujen yhteydessä vuosina 1989, 1991 ja 1993. Vierailujen aikana prelaatti kävi myös rukoilemassa monissa eri kirkoissa, muun muassa Pyhän Henrikin katedraalissa, Uspenskin katedraalissa, Vantaan Pyhän Laurin kirkossa sekä Espoon vanhassa kirkossa.
Jan Pesman
Jan Sijbrand Pesman (4. toukokuuta 1931 Stedum – 23. tammikuuta 2014 Delfzijl) oli alankomaalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Pesman saavutti 5 000 metrillä olympiapronssia Squaw Valleyssa 1960. Lisäksi hän sijoittui 10 000 metrillä 12:nneksi ja 500 metrillä 33:nneksi.
Pesman kuoli Delfzijlissä 82-vuotiaana 23. tammikuuta 2014.
Balkaninsyklaami
Balkaninsyklaami ("Cyclamen coum") kuuluu heimoon esikkokasvit ("Primulaceae"). Sitä voidaan kasvattaa huonekasvina tai ulkona siellä, missä on tarpeeksi lämmintä. Balkaninsyklaami on kotoisin Krimiltä, Bulgariasta, Turkista, Luoteis-Syyriasta, Kaukasukselta ja Luoteis-Iranista. Se kukkii varhaiskeväällä noin 10 cm korkeana. Kukat ovat pienet ja yksittäin suhteellisen pitkien kukkavanojen latvoissa. Väri voi vaihdella valkoisesta vaaleanpunaiseen. Kasvi istutetaan syksyllä mukuloina tai siemenestä kasvatettuina taimina hyvin vettä läpäisevään maahan.
Sancristóbalinmatkija
Sancristóbalinmatkija ("Mimus melanotis") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Sancristóbalinmatkijaa tavataan kotoperäisenä San Cristóbalin saarella. Lajin populaatioksi on arvioitu noin 8 000 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen ja vieraslajien vuoksi ja koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni.
Meksikonsirppimatkija
Meksikonsirppimatkija ("Toxostoma longirostre") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Meksikonsirppimatkijaa tavataan Meksikon itäosissa sekä Yhdysvalloissa Texasin eteläosissa. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nuolipääkorallikäärme
Nuolipääkorallikäärme ("Micrurus alleni") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin.
Yksilön pituus on 0,8–1,1 metriä. Nuolipääkorallikäärmeellä on oranssinpunaisia, keltaisia ja mustia raitoja. Sillä on pieni pää. Nuolipääkorallikäärme muistuttaa keskiamerikankorallikäärmettä ("Micrurus nigrocinctus") ja clarkinkorallikäärmettä ("Micrurus clarki").
Nuolipääkorallikäärmettä tavataan Nicaraguassa ja Costa Ricassa. Sitä tavataan sademetsien alavilla alueilla.
Munia on 2–3.
Eläin syö muita matelijoita ja kaloja.
Kaktussirppimatkija
Kaktussirppimatkija ("Toxostoma cinereum") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Kaktussirppimatkijaa tavataan Meksikossa Kalifornian niemimaalla. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Béla Várady
Béla Várady (12. huhtikuuta 1953 Gömörszőlős – 23. tammikuuta 2014) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.
Várady saavutti Unkarin jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Münchenissä 1972. Hän teki Unkarin maalin sen tappioon päättyneessä loppuottelussa Puolaa vastaan. Yhteensä Várady teki Münchenissä kuudessa ottelussa kaksi maalia.
Várady edusti Unkaria vuosina 1972–1982 tehden 13 maalia 36 ottelussa. Hän kuului Unkarin joukkueeseen myös Argentiinan MM-kilpailuissa 1978. Várady kuoli odottamatta kotonaan 60 vuoden iässä 23. tammikuuta 2014.
Rudolf Holtz
Rudolf Holtz on säveltäjä ja muusikko Paul Fagerlundin käyttämä salanimi. Irwin Goodman käytti samaa salanimeä 1970-luvun lopulla, kun hänellä oli verovelkoja ulosotossa ja hän halusi välttää tekijänoikeuspalkkioiden ulosmittausta.
Rudolf Holtz -salanimellä julkaistiin yli 70 sävellystä vuosina 1976–1979. Tuotannon laajuus antaa ymmärtää molempien, sekä Irwinin että Fagerlundin, antaneen sävellyksiin panoksensa.
Michał Joachimowski
Michał Teodor Joachimowski (26. syyskuuta 1950 Żnin – 19. tammikuuta 2014 Bydgoszcz) oli puolalainen kolmiloikkaaja ja sisäratojen Euroopan mestari.
Joachimowski voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Göteborgissa 1974 tuloksella 17,03 metriä, joka oli tuolloin sisäratojen maailmanennätys. Hän saavutti lisäksi sisäratojen EM-hopeaa Rotterdamissa 1973 ja Katowicessa 1975. Joachimowski osallistui myös kaksiin olympiakisoihin: Münchenissä 1972 hän sijoittui seitsemänneksi ja Montréalissa 1976 13:nneksi. Hänen ennätyksensä kolmiloikassa oli 17,06 metriä. Joachimowski kuoli sydäninfarktiin 63 vuoden iässä Bydgoszczissa 19. tammikuuta 2014.
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 2012
Valko-Venäjä osallistui Lontoon kesäolympialaisiin 2012 166 urheilijan voimin. Avajaisissa Valko-Venäjän lippua kantoi Maks Mirny ja päättäjäisissä meloja Raman Pjatrušenka.
Valko-Venäjä voitti kisoissa kaksi kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 26. Mitalitaulukossa alapuolelle jäivät muun muassa Suomi sekä Ruotsi. Joukkueessa oli kaksi tuplamitalistia: tennispelaaja Viktoryja Azarenka voitti kultaa ja hopeaa, uimari Aljaksandra Herasimenja voitti kaksia hopeaa.
Valko-Venäjää edusti kisoissa 166 urheilijaa, joista 95 oli miehiä ja 71 naisia. Joukkueeseen sisältyi 22 henkinen Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkue. Joukkueen nuorimmat osallistujat olivat voimistelijat Aljaksandra Narkevitš ja Natalija Leštšyk, joilla oli ikää vain 17 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 57-vuotias ampuja Andrei Kavalenka. Kavalenka on Valko-Venäjän olympiahistorian vanhin urheilija: ikää hänellä oli Lontoon olympialaisten alkaessa 57 vuotta ja 150 vuorokautta.
Naisten kuulantyönnössä Valko-Venäjän Nadzeja Astaptšuk voitti tuloksella 21,36 metriä. Astaptšuk oli kuitenkin antanut 5. elokuuta positiivisen dopingnäytteen, joten kultaa sai lajin arvokisoja vuosien ajan hallinnut Uuden-Seelannin Valerie Adams tuloksella 20,70. Venäjän Jevgenija Kolodko otti hopeaa ja pronssille tuli Kiinan Gong Lijiao. Astaptšukin käyttämä dopingaine oli anabolinen steroidi metenoloni.
M6 (Valko-Venäjä)
Valtatie M6 () on Minskin kehätien (M9) länsiosista länteen kohti Hrodnaa ja Puolan rajaa johtava, noin 292 kilometrin pituinen valtatie Valko-Venäjällä. Valtatien alkuosa Minskistä Valožynin lähistölle saakka () on yhteistä Liettuan Vilnaa kohti johtavan valtatien M7 kanssa.
Vilkasliikenteisin, valtateiden M6 ja M7 yhteisosuus Minskistä Valožynin lähistölle saakka kuuluu vuonna 2013 käynnistettyyn BelToll-järjestelmään. Tie on tältä osin etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.
Pääkaupunki Minskissä valtatietä jatkaa 4-6 kaistainen suurtie Ul. Pritytskogo. Puolan rajalla olevan Bruzgi - Kuźnica (Białostocka) raja-asemaparin takana maantieyhteys jatkuu puolalaisella maantienumerolla S19.
Huom. Tässä artikkelissa on noudatettu Valko-Venäjän karttakeskuksen Belkartografian maantiekarttakirjan merkintöjä, joissa valtateillä M6 ja M7 on yhteinen osuus Minskin kehätieltä alkaen ja jossa M6 jatkuu Puolan rajalle saakka. Osa muista lähteistä, esimerkiksi Karttakeskuksen Baltia-maantiekartta, antaa ymmärtää valtatien M6 olevan tätä lyhyempi (esimerkiksi loppuvan Hrodnaan eikä Puolan rajalle).
Said pašša
Muhammad Said pašša (1822 Kairo – 18. tammikuuta 1863 Aleksandria) oli Egyptiä vuosina 1854–1863 hallinnut käskynhaltija.
Said oli sukudynastian perustaneen Muhammad Alin neljäs poika. Hän sai kansainvälisen kasvastuksen ja joutui jo lapsena läheisiin kosketuksiin erityisesti ranskalaisten kanssa. Isänsä valtakaudella hänestä tuli laivaston komentaja, minkä aseman hän säilytti myös veljenpoikansa Abbas I:n kaudella 1848–1854. Said tuli varakuninkaaksi Abbasin kuoltua 13. heinäkuuta 1854.
Said sääti useita lakeja, jotka muuttivat Egyptin perinteisiä maanomistusoloja. Vuonna 1855 säädetty laki antoi talonpoikien pojille perimysoikeuden isänsä maahan. Toinen laki vuodelta 1858 antoi vain muslimeille oikeuden periä maata, mutta määräsi samalla, että veroa maksavat talonpojat saisivat viiden vuoden jälkeen omistusoikeuden viljelemäänsä maahan. Samalla kyläpäälliköt menettivät perinteisen oikeutensa maiden uudelleenjakoon ja kylien kollektiivinen verotus korvattiin henkilökohtaisella verotuksella. Said yritti myös puuttua orjakauppaan kieltämällä orjien tuonnin Sudanista.
Said tutustui jo lapsena Ranskan konsulina Egyptissä toimineeseen insinööri Ferdinand de Lessepsiin. Ystävyys osoittautui myöhemmin merkittäväksi, kun Said 1856 myönsi Lessepsin johtamalle ranskalaiselle yhtiölle oikeuden Suezin kanavan rakentamiseen. Myöhemmin sekä Said että Turkin sulttaani kuitenkin kääntyivät vastustamaan kanavan rakentamista, joten hänen valtakautensa viimeisinä vuosina ranskalaiset jatkoivat rakennustöitä ilman lupia. Saidin kuoltua hänen seuraajakseen tuli hänen veljenpoikansa Ismail pašša.
Suezin kanavan Välimeren puoleisella suulla sijaitseva Port Saidin satamakaupunki on nimetty Saidin mukaan.
Iveco Bus
Iveco Bus (toukokuuhun 2013 asti Irisbus) on Ivecon linja-automerkki, jonka autot valmistetaan Tšekin tehtaalla.Westendin linjalla oli 14 kappaletta Irisbus Citelis Line -autoja sekä 13 Crossway LE -autoa.
Crossway LE -mallia käyttävät myös muun muassa Transdev ja tamperelainen Länsilinjat. Pohjolan Liikenne on luopunut Irisbuseista lähibussiliikenteessä bussien teknisten vikojen vuoksi.
Martin Čater
Martin Čater (s. 20. joulukuuta 1992) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Branik -seuraa.
Alppihiihdon maailmancupissa Čater kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Wengenin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Kvitfjellin supersuurpujottelussa helmikuussa 2017.
Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Čater oli syöksylaskussa 25:s ja alppiyhdistetyssä 20:s. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 17:nneksi.
Bagdadin kongressipalatsi
Bagdadin kongressipalatsi on Bagdadiin Irakiin 1970–1980-lukujen vaihteessa rakennettu konferenssirakennus. Sen rakentamiseksi järjestettiin 1970-luvun lopulla kansainvälinen arkkitehtikilpailu, jonka voittivat suomalaisarkkitehdit Kaija ja Heikki Siren. He myös saivat rakennuksen suunnittelun tehtäväkseen. Kongressipalatsin rakennesuunnittelu on insinööritoimisto Magnus Malmbergin ja sen urakoi suomalainen työyhteenliittymä IRCO-Group, jonka muodostivat Lemminkäinen, Polar, Palmberg ja Teräsbetoni.
Kongressipalatsissa oli tarkoitus isännöidä Sitoutumattomien maiden maailmankongressi, joka kuitenkin peruuntui, kun Irak hyökkäsi Saddam Husseinin johdolla Iraniin. Palatsin rakennustyöt keskeytyivät sodan takia joksikin aikaa, mutta jatkuivat taas ja rakennus valmistui 1982. Se palkittiin vuonna 1984 Vuoden betonirakenne -tunnustuksella.
Kongressipalatsi sai osumia Persianlahden sodan pommituksissa 1991, mutta säilyi. Arkkitehti Heikki Sirenin sanoin: ” No sehän on helkkarinmoisen suuri rakennus, 260 000 kuutiometriä. Kyllä sinne pari pommiakin mahtuu.” Rakennuksesta on sittemmin tullut yksi Irakin parlamentin kokousrakennuksista.
Arosirppimatkija
Arosirppimatkija ("Toxostoma bendirei") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Arosirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen uskotaan olevan vähenemässä nopeasti. Vähenemisen syitä ei kuitenkaan tunneta hyvin.
Täpläsirppimatkija
Täpläsirppimatkija ("Toxostoma ocellatum") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Täpläsirppimatkijaa tavataan Meksikossa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vítězslav Lavička
Vítězslav Lavička (s. 30. huhtikuuta 1963) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Heinäkuusta 2015 lähtien hän on toiminut Tšekin U21-maajoukkueen päävalmentajana.
Lavička teki pitkän pelaajauran keskikenttäpelaajana useissa eri seuroissa Tšekkoslovakian sarjoissa. Hän aloitti uransa Skoda Plzeňissa vuonna 1980. Lavička edusti kolmeen otteeseen maan suurseuraa AC Sparta Prahaa, ja voitti maan mestaruuden Spartassa viisi kertaa. Tšekkoslovakian hajottua hän pelasi myös Tšekin pääsarjassa Gambrinus ligassa Bohemians Prahan paidassa. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1996. Lavička aloitti valmennusuransa SK Chrubimin päävalmentajana heinäkuussa 1997. Vuodenvaihteessa 1997/98 hän jätti Chrubimin ja siirtyi AC Sparta Prahan apulaisvalmentajaksi. Hän nousi seuran päävalmentajaksi ensimmäisen kerran huhtikuussa 2002, kun Jaroslav Hřebík sai potkut. Hän valmensi seuraa kauden loppuun saakka, kunnes siirtyi FC Viktoria Žižkovin päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran debyyttikaudellaan Gambrinus ligassa kolmanneksi, mutta kausi 2003/04 alkoi kehnommin ja Lavička sai syyskuun alussa 2003 potkut.
Tammikuussa 2004 Lavička palasi valmennustehtäviin FC Slovan Liberecin peräsimessä. Hänen johdollaan seura voitti Tšekin mestaruuden kaudella 2005/06. Hän sai urheilutoimittajien jakamana Rudolf Vytlačil -palkinnon parhaana jalkapallovalmentajana 2006 ja 2007. Hänet valittiin myös vuoden valmentajaksi 2006. Lavička jätti Liberecin kesällä 2007 ja siirtyi Tšekin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi. Hän jätti tehtävänsä jo kesällä 2008 ja palasi AC Sparta Prahan päävalmentajaksi. Hän erosi tehtävästään jo lokakuussa 2008 Spartan hävittyä paikallisvastusta SK Slavia Prahalle 4–1.
Helmikuussa 2009 Lavička jatkoi valmennusuraansa Australian A-Leaguessa Sydney FC:n päävalmentajana. Tšekin johdolla Sydney voitti A-Leaguen runkosarjan ja mestaruusfinaalit kaudella 2009/10. Lavička valittiin liigan vuoden valmentajaksi ja häntä kehuttiin Sydneyn pelillisestä kehittämisestä. Kausi 2010/11 sujui seuralta kehnommin ja se jäi liigassa yhdeksänneksi. Aasian Mestarien liigassa Sydneyn tie katkesi lohkovaiheeseen. Kaudella 2011/12 Sydney sijoittui viidenneksi, mutta putosi mestaruuspudotuspelien avauskierroksella Wellington Phoenixille. Lavička oli ilmoittanut jo helmikuussa 2012 jättävänsä Sydneyn kauden jälkeen ja palaavansa perheensä luo Tšekkiin.
Kesäkuussa 2012 Lavička palasi kolmannen kerran AC Sparta Prahan päävalmentajaksi. Lavičkan johdolla Sparta Praha palasi kaudella 2013/14 mestaruuskantaan voittamalla Tšekin liigan neljän vuoden tauon jälkeen. Lisäksi Sparta voitti Tšekin cupin ja supercupin. Kaudella 2014/15 Sparta ei menestynyt tavoitteiden mukaisesti, vaan putosi Mestarien liigasta jo karsinnoissa ja joutui kotimaan sarjassakin takaa-ajajaksi. Seurajohto erotti Lavičkan huhtikuussa 2015, kun Sparta oli viisi pistettä liigakärkeä perässä.
Heinäkuussa 2015 Tšekin U21-maajoukkue palkkasi Lavičkan toistamiseen päävalmentajakseen.
Lavertajasirppimatkija
Lavertajasirppimatkija ("Toxostoma curvirostre") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Lavertajasirppimatkijaa tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maciej Bydliński
Maciej Bydliński (s. 11. maaliskuuta 1988) on puolalainen alppihiihtäjä, joka edustaa AZS-AWF Katowice -seuraa.
Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Bydliński sijoittui superalppiyhdistetyssä 23:nneksi ja supersuurpujottelussa 41:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän ei saanut tulosta. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Bydliński oli superalppiyhdistetyssä 16:s ja supersuurpujottelussa 40:s.
Alppihiihdon maailmancupissa Bydliński kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2011 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 oltuaan yhdeksäs Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä.
Kaliforniansirppimatkija
Kaliforniansirppimatkija ("Toxostoma redivivum") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Kaliforniansirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pajusirppimatkija
Pajusirppimatkija ("Toxostoma crissale") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Pajusirppimatkijaa tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aavikkosirppimatkija
Aavikkosirppimatkija ("Toxostoma lecontei") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Aavikkosirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Klára Křížová
Klára Křížová (s. 13. heinäkuuta 1989 Zlín) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa LK Ski Zlín Charvátová -seuraa.
Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Křížová sijoittui superalppiyhdistetyssä ja supersuurpujottelussa 25:nneksi sekä syöksylaskussa 29:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Křížová sijoittui supersuurpujottelussa 29:nneksi ja syöksylaskussa 37:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli superalppiyhdistetyssä 24:s ja syöksylaskussa 28:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Křížová oli syöksylaskussa 24:s ja supersuurpujottelussa 25:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi, superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja syöksylaskussa 21:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Křížová kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti St. Moritzin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan 20:s. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Naamiomatkija
Naamiomatkija ("Melanotis hypoleucus") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Naamiomatkijaa tavataan Meksikossa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa ja Nicaraguassa. Lajin kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaakveekarimatkija
Harmaakveekarimatkija ("Cinclocerthia gutturalis") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Harmaakveekarimatkijaa tavataan Martiniquella ja Saint Lucialla. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maapallon villi tulevaisuus
Maapallon villi tulevaisuus on Claire Pyen kirjoittama nuortenkirja. Suomenkielinen käännös ilmestyi vuonna 2003, alkuteos "The wild world of the future" liittyi Animal Planetin sarjaan.
Artjom Bondarenko
Artjom Igorevitš Bondarenko (, s. 1. huhtikuuta 1986, Krasnojarsk Neuvostoliitto) on venäläinen hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Jenisei, Krasnojarskia.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Martin Vráblík
Martin Vráblík (s. 4. heinäkuuta 1982 Vsetin) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SKI Klub Šumperk -seuraa.
St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 Vráblík sijoittui syöksylaskussa 40:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän oli pujottelussa 26:s. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, pujottelussa 21:nneksi ja supersuurpujottelussa 38:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 sekä Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Vráblík jäi ilman tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 31:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Vráblík sijoittui superalppiyhdistetyssä 17:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 15:s, syöksylaskussa 36:s ja supersuurpujottelussa 41:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 16:nneksi, suurpujottelussa 31:nneksi, supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 35:nneksi.
Alppihiihdon maailmancupissa Vráblík kilpaili ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kvitfjellin superalppiyhdistetyssä maaliskuussa 2007 oltuaan 30:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kolme kertaa sijalle 23, joka kerta superalppiyhdistetyssä. Nämä sijoitukset hän saavutti Val d’Isèressa joulukuussa 2008, Sotšissa joulukuussa 2012 sekä Wengenissä tammikuussa 2014.
Abbas I (Egypti)
Abbas I (tunnettu myös nimillä Abbas Hilmi I ja Abbas pašša; 1813 Jedda, Arabian niemimaa – 13. heinäkuuta 1854 Banha) oli Egyptiä vuosina 1848–1854 hallinnut varakuningas.
Abbas I oli vanhin Egyptiä pitkään hallinneen Muhammad Alin pojanpojista. Hän sai toimia jo nuorena monissa korkeissa sotilas- ja hallintotehtävissä, kuten sotilaskomentajana Syyriassa. Hän tuli varakuninkaaksi vain neljä kuukautta hallinneen setänsä Ibrahim paššan kuoltua marraskuussa 1848. Siinä missä Muhammad Ali oli toteuttanut Egyptissä suuria uudistuksia, Abbas oli vanhoillinen ja laiminlöi edeltäjänsä työn jatkamisen. Hän sulki monia oppilaitoksia ja tehtaita, supisti armeijaa ja keskeytti padonrakennustyöt Niilin suistolla. Myönteisenä seurauksena valtion toimintojen supistamisesta oli tosin talonpoikien verotuksen aleneminen ja pakkotyön väheneminen. Lisäksi joitain teitä parannettiin ja valtion kauppamonopolit kiellettiin. Abbas vastusti myös Ottomaanien valtakunnassa toteutettuja niin sanottuja tanzimat-reformeja, mutta pysyi kuitenkin lojaalina valtakunnalle ja lähetti egyptiläisiä joukkoja turkkilaisten avuksi Krimille Krimin sodassa vuonna 1853.
Abbas torjui ranskalaisten ehdotuksen Suezin kanavan rakentamisesta, mutta salli brittien rakentaa vuosina 1851–1856 rautatien Kairosta Aleksandriaan. Tämä merkitsi käännöstä Egyptin politiikassa, kun Muhammad Alin aikana suurta vaikutusvaltaa nauttineet ranskalaiset työnnettiin sivuun. Abbas nojasi britteihin, koska heidän tuellaan hänen oli helpompi vastustaa turkkilaisten puuttumista Egyptin sisäisiin asioihin.
Henkilönä Abbasia on kuvailtu itsekeskeiseksi, julmaksi ja vetäytyväksi. Hän eli eristäytynyttä elämää palatsissaan Banhassa, josta hänet löydettiin ylättäen kuolleena heinäkuussa 1854. Viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin halvauskohtaus, mutta yleisen käsityksen mukaan hän kuoli palvelijoidensa kuristamana. Abbasia seurasi hallitsijana hänen setänsä Said pašša.
Markus Eisenbichler
Markus Eisenbichler (s. 3. huhtikuuta 1991) on saksalainen mäkihyppääjä, joka edustaa seuratasolla TSV Siegsdorf -seuraa.
Eisenbichler kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Oberstdorfin suurmäen kilpailussa joulukuussa 2011 sijoittuen 30:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan kahdeksas Sapporon molemmissa suurmäen kilpailuissa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti Lillehammerissa joulukuussa 2016 sijoituttuaan kolmanneksi. Lisäksi hän on sijoittunut kolmanneksi Oslossa sekä Planicassa maaliskuussa 2017 ja toiseksi Lahdessa maaliskuussa 2018, Oberstdorfissa joulukuussa 2018 sekä Garmisch-Partenkirchenissä tammikuussa 2019.
Eisenbichler on sijoittunut Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 2018–2019, seitsemänneksi kausilla 2016–2017 ja 2017–2018 sekä maailmancupissa kahdeksanneksi kaudella 2016–2017 ja kymmenenneksi 2017–2018. Saksan joukkueessa hän on ollut voittamassa kolmea joukkuekisaa, Klingenthalissa marraskuussa 2014, Zakopanessa tammikuussa 2017 ja Lahdessa maaliskuussa 2018.
Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui suurmäessä kymmenenneksi. Lahdessa 2017 hän saavutti normaalimäen MM-pronssia, mikä oli hänen ensimmäinen arvokisamitalinsa. Sekajoukkuekilpailussa hän voitti kultaa. Suurmäessä hän oli kolmastoista. Lentomäen MM-kilpailuissa Oberstdorfissa 2018 hän sijoittui 11:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäessä kahdeksas ja suurmäessä neljästoista.
Abbas pašša
Abbas pašša voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Kylmäketju
Kylmäketjulla tarkoitetaan elintarvikkeiden kuljettamista ja säilyttämistä niin, että ne pidetään koko ajan tiettyjä lämpötilarajoja kylmemmässä tilassa. Mm. lihan tuoreus pyritään takaamaan katkeamattomalla kylmäketjulla, joka alkaa teurastamolta ja päättyy kuluttajan jääkaappiin. Kylmäketjussa lihan lämpötila ei saa lain mukaan nousta missään vaiheessa yli 6–7 °C. Tässä lämpötilassa esimerkiksi jauhelihan sisältämä mikrobimäärä kaksinkertaistuu noin kuudessa tunnissa, joten käytännössä suositellaankin selvästi alempia säilytyslämpötiloja (2–4 °C).
Robert Hrgota
Robert Hrgota (s. 2. elokuuta 1988 Celje) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka edustaa SSK Velenje -seuraa.
Nuorten MM-kilpailuissa 2006 Hrgota saavutti hopeaa ja vuonna 2007 kultaa joukkuekilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Hrgota sijoittui normaalimäen kilpailussa 22:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 30:s ja joukkuekilpailussa kuudes.
Hrgota kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Titisee-Neustadtin suurmäen kilpailussa helmikuussa 2007 sijoittuen 45:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Oberstdorfin lentomäkikilpailussa helmikuussa 2009 oltuaan 27:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa on 18:s sija, jonka hän saavutti Sapporon suurmäen kilpailussa tammikuussa 2014.
Tom Niinimäki
Tom Niinimäki (s. 25. heinäkuuta 1982) on suomalainen vapaaottelija. Hän on kotoisin Turusta ja 175 cm pitkä.
Hän nousi vapaaottelumaailman huipulle UFC-sarjaan 31-vuotiaana vuonna 2013. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti brasilialaisen Rani Yahyan. Tätä ennen hän oli ammattilaisurallaan voittanut 20 ottelua.
Kahdessa seuraavassa UFC-ottelussa hän kuitenkin kärsi kummassakin tappiot, 31. toukokuuta 2014 ruotsalaista Niklas Bäckströmiä vastaan ja 23. elokuuta 2014 amerikkalaista Chas Skellyä vastaan.
Eteläamerikankorallikäärme
Eteläamerikankorallikäärme ("Micrurus lemniscatus") on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin.
Yksilön pituus on 0,7–1,4 metriä. Sillä on mustalla pohjalla valkoisia ja punaisia raitoja.
Eteläamerikankorallikäärmettä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosassa. Sitä esiintyy metsien jokivarsilla ja savanneilla.
Munia on 5–6.
Käärme syö muita matelijoita, sammakkoeläimiä ja kaloja.
Kaavin Kivi
Kaavin Kivi Oy on suomalainen kivituotteiden valmistaja. Yritys valmistaa mm. hautakiviä ja kiviveistoksia. Kaavin Kivellä on tuotantolaitokset Kaavilla ja Ylöjärvellä. Yrityksen aputoiminimi on Kivilähde.
Kaavin Kivi aloitti toimintansa 1989. Kaavin kunta rakensi yritykselle uudet tuotantotilat 1991. Muutamassa vuodessa Kaavin Kiven tuotanto kasvoi nopeasti. Nykyiset tuotantotilat otettiin käyttöön 1995.
2012 Kaavin Kivi osti Ylöjärven Kivilähteentieltä tontin uutta tehdasta varten. Kyseisellä tontilla sijaitsi aikanaan kivillä reunustettu lähde, josta tie on saanut nimensä. Kivilähde rekisteröitiin Kaavin Kiven aputoiminimeksi. Samalla kivitasoja valmistanut tytäryhtiö sulautettiin emoyhtiöön saman nimen ja logon alle. Yrityksen nykyinen logo kuvaa lähteestä heijastuvaa kiveä.
Ylöjärvellä sijaitsevat tuotantotilat ovat painottuneet kivitasotuotantoon. Ylöjärvellä tehdään myös hautamuistokivien uustuotantoa niiden kunnostustöiden ja lisäkaiverrusten ohella.
Kaavin Kivi on saanut nimensä sijaintinsa lisäksi kivikautisesta työvälineestä, kaavinkivestä, jota käytettiin mm. nahan kaavintaan ja pienissä kaiverrustöissä.
2015 Savon Yrittäjät myönsi Kaavin Kivi Oy:lle maakunnallisen yrittäjäpalkinnon.
Kaavin Kivi on Suomen suurin hautamuistomerkkien valmistaja. Yritys on valmistanut (2015) jo noin 37 000 hautamuistomerkkiä sekä kymmeniä veistoksia ja muistomerkkejä mm. seurakunnille. Yritys valmistaa myös kivitasoja sekä piha- ja sisustuskiviä.
Kaavin Kiven pääraaka-aine on kotimainen kivi. Yritys louhii viininpunaista kivilaatua Rautavaaralta, tummanvihreää kivilaatua Kiuruvedeltä sekä harmaansävyistä kivilaatua Varpaisjärveltä. Vuosittain yritys käyttää raakakiveä noin 500 kuutiota.
Kaavin Kivi louhii kalliota sekä jalostaa kiveä koneilla, jotka ovat yrityksen mukaan ympäristöystävällisiä. Muistomerkkituotannosta ylimääräiseksi jäävä kivi jalostetaan tai käytetään hyväksi ympäristörakentamisessa.
Kaavin Kiven päämarkkina-alue on Suomi jossa markkinaosuus on 15-18 %. Yritys on markkinajohtaja päätoimialallaan. Kaavin Kivi on (2015) Suomen kovan kiven jalostusyrityksistä toiseksi suurin. Kaavin Kivi myy raakakiveä myös Ruotsiin.
Irina Avvakumova
Irina Andrejevna Avvakumova (, o.s. Taktajeva, , s. 14. syyskuuta 1991 Moskova, Venäjän SFNT) on venäläinen mäkihyppääjä.
Avvakumova sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 13:nneksi, Sotšin olympialaisissa 2014 16:nneksi, Falunissa 2015 11:nneksi, Lahden MM-kilpailuissa 2017 12:nneksi ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 neljänneksi. Hän saavutti universiadeissa 2013 kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Universiadeissa 2015 hän voitti sekä henkilökohtaisen että joukkuekilpailun.
Avvakumova sai ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan neljästoista Hinzenbachissa helmikuussa 2012. Ensimmäiset palkintosijansa hän saavutti oltuaan samalla paikkakunnalla kolmas ja toinen joulukuussa 2013. Hän oli samalla kaudella Tšaikovskissa ensin kolmas ja saavutti toisessa kilpailussa uransa ensimmäisen maailmancupvoiton 4. tammikuuta 2014. Sapporon molemmissa kilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 2013–2014 neljäs. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Zaōssa. Helmikuussa 2016 hän sijoittui Oslon suurmäen kilpailussa kolmanneksi. Maailmancupkauden 2015–2016 kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. Tammikuussa 2017 hän oli Oberstdorfin suurmäen kilpailuissa toinen ja kolmas sekä kerran kolmas Zaōssa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui yhdeksänneksi. Tammikuussa 2018 hän oli kerran kolmas Zaōssa. Kauden 2017–2018 kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Avvakumova voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän voitti kolme kilpailua Örnsköldsvikissä maaliskuussa 2013.
Saksan vallankumous
Saksan vallankumouksella voidaan tarkoittaa:
Aljaksandra Herasimenja
Aljaksandra Herasimenja (, ; s. 31. joulukuuta 1985 Minsk Valko-Venäjä) on valkovenäläinen uimari, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Seuratasolla Herasimenja edustaa RTsFVS Minskiä. Hän voitti Lontoon olympialaisissa vuonna 2012 kaksi hopeaa; 50 metrin vapaauinnissa sekä 100 metrin vapaauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai 50 metrin vapaauinnissa pronssia.
Herasimenja jakoi 100 metrin vapaauinnin maailmanmestaruuden Jeanette Ottesenin kanssa Shanghaissa 2011 ajalla 53,45. Hän sai 50 metrin selkäuinnissa hopeaa Melbournen MM-kilpailuissa 2007 ja pronssia Budapestissa 2017 . Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 50 metrin vapaauinnissa Istanbulissa 2012. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden pitkällä radalla 50 metrin selkäuinnissa Budapestissa 2010 ja lyhyellä radalla 50 metrin vapaauinnissa Chartres'ssa 2012. Hän on saavuttanut lisäksi useita muita EM-mitaleja.