hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kaukoidän tasavalta
Kaukoidän tasavalta () oli Venäjän Itä-Siperiassa ja Kaukoidässä vuosina 1920–1922 sijainnut valtio. Se käsitti Taka-Baikalian, Amurin, Primorjen ja Kamtšatkan alueet sekä Sahalinin pohjoisosan. Pääkaupunkina oli aluksi Verhneudinsk ja lokakuusta 1920 lähtien Tšita.
Kaukoidän tasavalta oli Neuvosto-Venäjästä riippuvainen väliaikainen puskurivaltio, jonka tarkoituksena oli estää Venäjän ja Japanin välinen sotilaallinen selkkaus ja luoda edellytykset ulkomaisten ja valkoisten joukkojen karkottamiseksi. Sitä johtamaan perustettiin maaliskuussa 1920 VKP(b):n Kaukoidän byroo. Tasavalta julistautui itsenäiseksi 6. huhtikuuta 1920 Verhneudinskissa (nykyinen Ulan-Ude) pidetyssä edustajainkokouksessa, joka valitsi väliaikaisen hallituksen.
Perustamisvaiheessa tasavalta hallitsi vain Baikalin ranta-aluetta. Neuvosto-Venäjän tuella perustettiin Genrih Eihen johtama Kaukoidän tasavallan kansan vallankumousarmeija, joka valtasi Grigori Semjonovin joukkojen ja japanilaisten hallussaan pitämän Tšitan lokakuussa 1920. Japanilaiset vetäytyivät alueelta aikaisemmin solmitun Gongotan sopimuksen perusteella.
Tammikuussa 1921 pidettiin tasavallan perustuslakia säätävän kokouksen vaalit, joihin osallistui bolševikkeja, menševikkejä, sosialistivallankumouksellisia, perustuslaillisia demokraatteja ja eräiden muiden puolueiden edustajia. Bolševikit ja heitä tukenut talonpoikaisryhmä saivat 72,6 % äänistä. Keväällä pidetty perustuslakia säätävä kokous hyväksyi tasavallalle demokraattisen perustuslain ja valitsi Aleksandr Krasnoštšokovin johtaman hallituksen ja Pjotr Nikiforovin johtaman ministerineuvoston. Sotaministeriksi ja kansan vallankumousarmeijan ylipäälliköksi nimitettiin Vasili Blücher.
Toukokuussa 1921 valkoiset ottivat japanilaisten joukkojen tuella vallan Vladivostokissa ja valloittivat joulukuussa Habarovskin. Vuoden 1922 alussa tasavallan hallituksen päämieheksi tuli Nikolai Matvejev. Helmikuussa alkaneessa vastahyökkäyksessä kansan vallankumousarmeija löi valkoiset joukot Volotšajevkan aseman luona, valtasi Habarovskin ja lokakuussa 1922 Vladivostokin. Taistelujen loppuvaiheessa sotaministerinä ja armeijan ylipäällikkönä toimi Ijeronim Uborevitš.
Japanilaisten vetäydyttyä Kaukoidän tasavallan kesällä 1922 valittu kansankokous päätti sen liittymisestä Venäjän SFNT:hen. Venäjän toimeenpaneva keskuskomitea vahvisti päätöksen 15. marraskuuta 1922.
Sanat tavaraa vastaan
Sanat tavaraa vastaan on rap-yhtye Ritarikunnan toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin toukokuussa 2002 Ranka Recordingsin kautta. Albumilta julkaistiin singlet "En vaihtais/Lepposasti vaa" ja "Pää täynnä tyhjää/Uuteen tulevaisuuteen". "En vaihtais/Lepposasti vaa" single oli virallisella singlelistalla yhteensä neljä viikkoa, nousten parhaimmillaan sijalle 7 viikolla 18/2002
Maton alta
Maton alta on rap-yhtye Ritarikunnan maaliskuussa 2004 julkaistu EP. Albumilta julkaistiin yksi single "Stressii/T.U.R.K.U. -siit tähän". EP oli yhtyeen ensimmäinen julkaisu, joka julkaistiin Monsp Recordsin kautta. Aikaisempi tuotanto oli julkaistu Ranka Recordingsin kautta.
Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM-1
Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM-1 oli saksalainen deltasiipinen yksipaikkainen liitokone, joka rakennettiin suunnitteluasteelle jääneen Lippisch P.13a -hävittäjän lento-ominaisuuksien testaamiseksi 1944. DM-sarja oli Darmstadtin ja Münchenin yliopistojen lentokerhojen (Akaflieg) yhteisprojekti. Konesarjaa suunniteltaessa kaikki rajat unohdettiin ja nykyisin mahdottomilta tuntuvia asioita tutkittiin tosissaan, mistä esimerkkinä DM-4 prototyypin suunniteltu 10 000 km/h huippunopeus.
Toisen maailmansodan aikana Alexander Lippisch suunnitteli patoputkimoottorikäyttöistä Lippisch P.13a –puolustushävittäjää. Koneen hidaslento-ominaisuuksien ja deltasiiven muiden aerodynaamisten piirteiden tutkimiseksi Lippisch tilasi Akaflieg Darmstadtilta täysikokoisen moottoroimattoman version P.13a–hävittäjästä, joka sai nimen Darmstadt D-33. Akaflieg Darmstadtin työpaja pommitettiin syyskuussa 1944; työt siirtyivät sen jälkeen Akaflieg Münchenin tiloihin Prien am Chiemseehen. Prienissä darmstadtilaiset Wolfgang Heinemann ja Hans Zacher rakensivat D-33:n loppuun münchenilaisten Klaus Metznerin ja Hermann Nenningerin kanssa. Valmis kone sai nimen Akaflieg Darmstadt/Akaflieg München DM1. Sen koelennot alkoivat toukokuussa 1944 Spitzerbergissä, Wienin lähellä.
DM-1 oli rakennettu teräsputkista ja vanerista. Sen ohjaamo sijaitsi kolmiomaisen deltasiiven ja peräsimen kärjessä. Koneen lentoonlähtö tapahtui toisen koneen kyydissä (piggy-back) tai hinauksessa.
DM-1 jäi toukokuussa 1945 Yhdysvaltain miehittämälle alueelle, ja sitä tulivat katsomaan Charles Lindbergh ja kenraali George S. Patton. DM-1 kuljetettiin Yhdysvaltoihin marraskuussa 1945. NACA jatkoi sen testaamista tuulitunnelikokeilla Langleyn sotilaslentoasemalla Virginiassa. Testausaikana DM-1:een tehtiin suuria muutoksia. Sen paksu siipiprofiili ja peräsin todettiin ongelmallisiksi niiden aiheuttaman suuren vastuksen takia, ja tästä syystä sivuperäsin purettiin ja korvattiin huomattavasti pienemmällä ja ohuemmalla peräsimellä. Ohjaamo siirrettiin samalla peräsimestä siipeen ja sen paikalle asennettiin tuulitunnelikokeita varten P-80-hävittäjän tuulilasi. Näiden muutosten lisäksi siiven johtoreunaan asennettiin terävä jatke, jonka tosin huomattiin aiheuttavan pyörteitä siiven päälle.
DM-1 vaikutti myöhemmin Convairin suunnittelemiin deltasiipisiin hävittäjiin, kuten XF-92-, XFY-, F2Y-, F-102- ja F-106-koneisiin. DM-1 on nykyisin varastoitu Smithsonian-instituutin ylläpitämään Mary Baker Engen Restoration Hangariin, Virginiaan.
RK – Kroonisesti akuutti
RK – Kroonisesti akuutti on rap-yhtye Ritarikunnan vuonna 2005 julkaistu albumi. Albumin julkaisi Monsp Records. Albumilta julkaistiin yksi single "Ei enempää, ei vähempää".
Chuck Reed
Charles Rufus ”Chuck” Reed (s. 15. elokuuta 1948) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi San Josén kaupungin pormestarina vuodesta 2007 lähtien vuoteen 2014.
João Rafael Kapango
João Rafael Kapango (s. 14. syyskuuta 1975 Maputo) on mosambikilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Mosambikin pääsarjassa Ferroviário de Maputoa.
Kapango aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan, jossa hän pelasi viisi kautta Ferroviário de Maputossa. Sittemmin Kapango siirtyi Egyptiin Al-Tersanan joukkueeseen vuonna 2004. Hän vietti seurassa kahdeksan kautta, kunnes palasi takaisin vanhaan seuraansa Ferroviário de Maputoon.
Kapango on edustanut Mosambikin maajoukkuetta vuodesta 2000 lähtien yhteensä 29 ottelun verran. Hän oli maansa ykkösvahti vuoden 2010 Afrikan kisoissa.
Angelniemen vaakuna
Angelniemen vaakuna oli Angelniemen kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa vanhoihin satamapaikkoihin talonpoikaispurjehduksen aikakaudella.
Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kultaiset kolmoisankkurit.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Angelniemen kunnanvaltuusto hyväksyi sen 29. joulukuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 16. toukokuuta 1962.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967 Angelniemen liityttyä Halikon kuntaan.
Lonely Blue Boy
Lonely Blue Boy on suomalaisen laulajan Mikael Anreotin studio-albumi vuodelta 1991.
Kevin Johnson
Kevin Maurice Johnson (s. 4. maaliskuuta 1966 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko ja entinen koripalloilija. Hänet valittiin vuonna 2008 Sacramenton pormestariksi. Johnson on Sacramenton ensimmäinen afroamerikkalainen pormestari. Hänen viimeinen virkakautensa loppui vuonna 2016.
Kaudesta 1987–1988 kauteen 1999–2000 Johnson pelasi koripalloa NBA-ammattilaisliigassa. Hän aloitti ammattilaisuransa Cleveland Cavaliersissa, josta hän siirtyi helmikuussa 1988, kesken kauden 1987–1988, Phoenix Sunsiin. Hän edusti Sunsia koko loppu-uransa. Hänet nimettiin neljä kertaa, vuosina 1989, 1990, 1991 ja 1994, NBA:n toiseen tähdistökenttään ja kerran, vuonna 1992, liigan kolmanteen tähdistökenttään. Hän myös pelasi kolmesti ssa. Vuonna 1994 Johnson oli voittamassa Yhdysvaltain joukkueessa koripallon maailmanmestaruutta.
Every Hour
Every Hour on suomalaisen laulajan Mikael Anreotin studio-albumi vuodelta 1989.
Viherhämähäkki
Viherhämähäkki ("Micrommata virescens") on huomiota herättävä, vihreä hämähäkkilaji. Se on jahtihämähäkkien laajan heimon ainoa edustaja Pohjois-Euroopassa. Suomessa se on melko tavallinen maan eteläosissa.
Täysikasvuinen naaras on pituudeltaan 10–15 mm ja väriltään kokonaan räikeän vihreä, joskin takaruumis on usein muuta ruumista vaaleampi. Koiras on pienikokoisempi ja sen takaruumis on keltaisen ja purppuranpunaisen kirjava. Poikaset ovat kellertäviä ja niissä voi olla punaisia pisteitä. Tärkeä lajinmääritystä auttava tuntomerkki on kunkin silmän ympärillä näkyvä valkoinen rengas. Naarashämähäkkejä voi tavata koko kesän, mutta koiraita esiintyy vain lyhyen aikaa. Muiden jahtihämähäkkien tapaan viherhämähäkkikään ei kudo verkkoa, vaan saalistus perustuu väijymiseen. Naaras rakentaa seitistä suojan itselleen ja poikasilleen. Laji viihtyy parhaiten pitkässä heinikossa tai pensaikoissa.
Verraten suuren kokonsa ja huomiota herättävän värityksensä vuoksi sisätiloihin eksynyttä viherhämähäkkiä erehdytään usein luulemaan ulkomaantuliaiseksi.
Rönsyilevä talo
Rönsyilevä talo on Diana Wynne Jonesin kirjoittama fantasiaromaani. Englanninkielinen alkuteos "House of Many Ways" julkaistiin vuonna 2008. Teoksen suomennos ilmestyi samana vuonna. "House of Many Ways" oli ehdolla Mythopoeic-palkinnon saajaksi.
Kirjan tarina sijoittuu samaan maailmaan kuin Jonesin aiemmat teokset "Liikkuva linna" ja "Leijuva linna". Tarinan päähenkilö on Charmain Baker, joka saa tehtäväkseen pitää huolta isosetänsä talosta. Isosetä William on velho, ja Charmain löytää pian talosta rönsyileviä käytäviä.
"Tähtivaeltajan" Toni Jerrman kirjoitti, että "Rönsyilevä talo" ei ole elämää suurempaa romaanitaidetta, mutta nuorten satumaiseksi kertomukseksi se on viehättävän taianomainen. Juoni on ohut ja lopussa se kasataan paketiksi turhankin nopeaksi. Teksti on kuitenkin vetävää ja sävyttää alleviivaamaton huumori.
Etnofuturismi
Etnofuturismi (kreik. "etnos", kansa ja futurismi) on taiteellinen ja kirjallinen aatesuuntaus, jossa pienen kansan tai kieliryhmän omaleimaisuus ja tulevaisuus pyritään turvaamaan yhdistelemällä kansanperinteeseen uusia taiteellisia muotokokeiluja ja uutta tekniikkaa. Etnofuturismia esiintyy Baltian maiden sekä Venäjän uralilaisten ja turkinsukuisten kansojen älymystön keskuudessa. Alkujaan liike on Virosta.
Etnofuturistit voivat käyttää aineistonaan kansanperinnettä kuten taruja, loitsuja ja itkuvirsiä ja yhdistää niihin avantgardistisia kokeiluja. Etnofuturismissa pyritään yhdistämään nykyaikaista maailmankulttuuria kansalliseen ja paikalliseen. Etnofuturismin käsite on väljä ja monimuotoinen. Jotkut pitävät esimerkkeinä suomalaisesta etnofuturismista esimerkiksi kansanmusiikkia ja kansanperinnettä hyödyntäviä maailmanmusiikki- ja rockyhtyeitä sekä murrekirjallisuutta. Poliittisesti etnofuturismi voi suuntautua ekologisen tietoisuuden puolesta ja kulttuurista imperialismia vastaan.
Virolaisen runoilijaryhmän ohjelmana alkanutta etnofuturismia on kutsuttu ainoaksi Virosta lähteneeksi kansainväliseksi taidesuuntaukseksi. Oulun yliopiston professori Kari Sallamaa on kutsunut etnofuturismia uralilaisten kansojen taiteen omimmaksi filosofiaksi ja estetiikaksi.
Ruahan kansallispuisto
Ruahan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Tansaniassa. Se tunnetaan kymmenestätuhannesta norsustaan. Puiston pinta-ala on 10 300 neliökilometriä, joten se on Tansanian toiseksi suurin kansallispuisto.
Puisto sijaitsee Itä-Afrikan suuressa hautavajoamassa Iringan ja Mbeyan alueilla maan keskiosassa. Rungumin riistanhoitoalue on sen rajanaapuri.
Ruahassa Itä- ja Etelä-Afrikan eläimistö ja kasvisto kohtaavat. Siellä on tavattu 528 lintulajia ja 1650 kasvilajia.
Puiston halki virtaa Ruaha-joki, jonka sivujoet kuivuvat kuivan kauden aikana. Siellä tavataan monenlaisia antilooppeja, ja niitä saalistavia leijonia, leopardeja, gepardeja, täplä- ja juovahyeenoita ja hyeenakoiria.
Dorotean rautatieasema
Dorotean rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Dorotean kunnan keskustaajamassa Doroteassa, Ruotsissa. Liikennepaikka sijaitsee Inlandsbanan-radan varrella rataosalla . Liikennepaikan omistaa ja sitä ylläpitää Inlandsbanan AB.
Liikennepaikalla on henkilöliikennettä ainoastaan kesäkuukausina, jolloin Inlandsbanan AB:n tytäryhtiö Inlandståget AB liikennöi dieselmoottorijunilla Östersundin ja Jällivaaran välillä. Vakinaista tavaraliikennettä ei ole.
Swadic Sanudi
Swadic Sanudi (s. 21. lokakuuta 1983) on malawilainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa eteläafrikkalaista African Wanderersia.
Sanudi aloitti ammattilaisuransa jo 15-vuotiaana Etelä-Afrikan pääsarjassa Premier Soccer Leaguessa AmaZulun joukkueessa, jossa hän pelasi neljä ottelua. Yhden kauden jälkeen Sanudi siirtyi Jomo Cosmosin joukkueeseen kaudeksi 2000-2001, jossa hänelle kertyi kahdeksan ottelua. Vuonna 2001 matka jatkui kotimaahansa Malawiin, jossa Sanudi pelasi viiden kauden ajan Bulletsissa. Sittemmin vuodesta 2005 lähtien hän on pelannut Etelä-Afrikassa Dynamosin joukkueessa, joka putosi toiseksi korkeimmalle sarjatasolle kaudella 2005-2006.
Kaudella 2010–2011 Sanudi siirtyi African Wanderersiin.
Sanudi on edustanut Malawin maajoukkuetta vuodesta 2000 lähtien yhteensä 44 ottelun verran. Hän oli maansa ykkösvahti vuoden 2010 Afrikan kisoissa.
Maavalla Koda
Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koda (, lyhenne Maavalla Koda) on virolainen uskonnollinen järjestö, jossa on edustettuna kaksi uskontoa: ensimmäisen Viron tasavallan aikana luotu taarausko () sekä maausko eli vironusko ("maausk"). Maausko on virolaisten ("maarahvas") kristinuskon tuloa edeltävän alkuperäisuskonnon nimitys.
Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan taarauskolla ja maauskolla oli 1 058 seuraajaa. Vuonna 2002 valtion teettämässä kyselyssä jo 11 % Viron väestöstä kertoi kannattavansa maauskoa tai taarauskoa. Maavallan tavoitteena on suojella muinaisia kulttipaikkoja. Valtio on rauhoittanut useita satoja pyhiä luonnonkohteita, jotka ovat yleensä puita tai lähteitä.
Uskomista tärkeämpää on vironuskossa on toiminta, mikä tarkoittaa kansanperinteen harrastusta: vanhat laulut, leikit, käsityöt, ruuat, vaatteet ja korut. Näiden tapojen siirtämistä lapsille vuotuisissa juhlissa pidetään tärkeänä. Keskeisiä juhlapäiviä ovat auringonkiertoon liittyvät tasaus- ja seisauspäivät. Yhteisön kalenteri aloittaa ajanlaskun Baltian jääjärven avautumisesta 10 000 vuotta sitten. Tällöin suuri osa Viron maaperää paljastui veden alta. Maauskoiset kutsuvat tätä geologista tapahtumaa maan synnyksi.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa taarauskoisia yli 15-vuotiaita virolaisia oli 1047 ja maauskoisia 1925.
Teófila Martínez
Teófila Martínez Saiz (s. 5. tammikuuta 1948) on espanjalainen kansanpuolueen poliitikko ja edustajainhuoneen jäsen.
Martínez toimi Cádizin pormestarina vuosina 1995–2015 ja alueellisen Andalusian kansanpuolueen (Partido Popular Andaluz) puheenjohtajana vuosina 2000–2004. Hän oli senaatin jäsen vuosina 2000–2008.
Koulutukseltaan Martínez on tekninen arkkitehti.
Vaaksiaishämähäkki
Vaaksiaishämähäkki ("Pholcus phalangioides") on hyvin pitkäjalkainen vaaksiaishämähäkkien heimoon kuuluva hämähäkkilaji. Laji on kotoisin maapallon trooppisilta seuduilta, mutta on levinnyt voimakkaasti ihmisen toiminnan seurauksena. Vaaksiaishämähäki tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran Espoon Kilossa vuonna 2000 ja nykyisin lajilla on vakiintunut kanta.
Ulkoisesti vaaksiaishämähäkki pitkine jalkoineen muistuttaa muiden heimon lajien tapaan silmiinpistävän paljon lukkia, jollaiseksi sitä onkin helppo erehtyä luulemaan. Täysikasvuinen hämähäkki on pituudeltaan 7–10 mm, mutta raajojen kärkiväli voi olla jopa kymmenen senttimetriä. Hämähäkki on suurelta osin läpikuultava. Eläin on väritykseltään vaalean kellanharmaa ja sukupuolet muistuttavat paljon toisiaan. Eteläisimmässä Euroopassa vaaksiaishämähäkki esiintyy luolissa, mutta pohjoisempana – kuten Suomessa – se elää yksinomaan rakennusten sisätiloissa. Vaaksiaishämähäkki kutoo vaakatasoon löysän, sotkuisennäköisen verkon, jonka alapinnalla se roikkuu. Verkon ansiosta se on helppo erottaa lukeista, jotka eivät kudo koskaan verkkoa. Mikäli hämähäkkiä häiritään, se alkaa värisyttää verkkoaan voimakkaasti, jolloin eläimen hahmo saalistajan silmissä sumenee.
Vaaksiaishämähäkki saalistaa erityisesti muita hämähäkkejä, mutta sille kelpaavat myös erilaiset hyönteiset. Ravinnon ollessa niukkaa, lajilla esiintyy myös kannibalismia.
Naaras kantaa munia leuoissaan, eikä useimmista muista hämähäkeistä poiketen tee niille kunnollista seittikoteloa.
Fakty i kommentarii
Fakty i kommentarii () on Ukrainan suosituin iltapäivälehti, jolla on yli 1,1 miljoonan levikki. Lehti on perustettu elokuussa 1997. Lehti on venäjänkielinen ja sen päämaja on Kiovassa.
Lehti kuuluu oligarkki Viktor Pintšukin mediaomistuksiin.
Teruel
Teruel (aragoniaksi samoin "Teruel", katalaaniksi "Terol") on samannimisen maakunnan pääkaupunki Aragonian itsehallintoalueella Espanjassa. Vuonna 2015 kaupungin asukasluku oli noin 35 000.
Teruelissa ei ole ollut merkittävää islamilaisten läsnäoloa; maurilainen linnoitus sijaitsi kaupungissa kuitenkin jo 900-luvulla. Kristitty kuningas Alfonso II perusti Teruelin vuonna 1171.
Teruelissa on mudéjar-tyylisuuntausta edustavia rakennuksia, kuten Torre de El Salvador ja Torre de San Martín. Unescon maailmanperintöluetteloon on Teruelista otettu neljä mudéjar-rakennusta.
Museo de Arte Sacro, joka sijaitsee entisessä piispanpalatsissa, esittelee muun muassa uskonnollisaiheisia maalauksia ja veistoksia 1100-luvulta alkaen.
La Escalinata on monumentaalinen porraskäytävä, joka edustaa uus-mudéjar-tyylisuuntausta. La Escalinata yhdistää Paseo de Óvalon rautatieasemalle, ja se valmistui vuonna 1920.
Teruelissa sijaitseva Dinópolis on dinosauruksia esittelevä teemapuisto. Teruelin maakunnan alueelta on löydetty dinosaurusten fossiileja, muun muassa Riodevan alueelta "Turiasaurus riodevensis" -nimisen lajin jäänteitä.
Kirjailija Ernest Hemingwayn kuvaama Teruelin taistelu oli yksi Espanjan sisällissodan verisimmistä taisteluista vaatien yli 140 000 ihmisen hengen.
Guadalajara (Espanja)
Guadalajara on kaupunki, joka sijaitsee samannimisessä maakunnassa Espanjassa. Vuonna 2016 kaupungin asukasluku oli 83 633 asukasta.
Guadalajaran ystävyyskaupunkeja ovat seuraavat:
Araneomorphae
Araneomorphae (pihtileukahämähäkit, synonyymi "Labidognatha") on yksi kolmesta hämähäkkien osalahkosta. Siihen kuuluvilla lajeilla on useita anatomisia piirteitä, joita pidetään hämähäkkien lahkossa kehittyneimpinä. Kaikki Suomessa esiintyvät hämähäkit kuuluvat pihtileukahämähäkkeihin, samoin yli 90 %:n enemmistö maailman muista hämähäkkilajeista.
Osalahkoon kuuluvilla hämähäkeillä on useita tärkeitä anatomisia piirteitä, jotka erottavat ne alkeellisempina pidetyistä ryhmistä. Saalistuksen kannalta tärkeänä seikkana eläimen kelikerit (koukkuleuat) liikkuvat sivusuunnassa, minkä vuoksi myös leukapiikit ("myrkkyhampaat") ovat sivusuuntaiset. Tämä mahdollistaa leukapiikkien upottamisen suurempaankin saaliiseen paljastamatta eläimen haavoittuvaa vatsapuolta. Leukapiikkien suunta onkin yleensä ensimmäinen asia, jota hämähäkkien määrityskaavoissa kysytään.
Kehruurauhasia, jotka sijaitsevat takaruumiin kärjessä, on lähes aina kahdesta kolmeen paria. Kehruurauhasten yhteydessä saattaa esiintyä erityinen anatominen rakenne, kehruulevy ("cribellum"), joka sotkee hämähäkin erittämän seitin villamaiseksi. Tällöin saalis sotkeutuu seittirihmojen hienorakenteeseen mekaanisesti, eikä hämähäkki tarvitse seittiinsä liimaa. Kuivuvan liiman puuttuessa hämähäkin ei tarvitse uusia seittiään usein. Aikaisemmin kehruulevyn esiintymisen ajateltiin olevan taksonomisesti merkittävä piirre, mutta myöhemmin on osoitettu, että joissakin heimoissa esiintyy sekaisin lajeja, joilla levy on ja joilta se puuttuu.
Pihtileukahämähäkeillä on takaruumissaan pääsääntöisesti vain yksi pari lehtikeuhkoja. Kuitenkin heimojen "Hypochilidae" sekä "Gradungulidae" edustajilla keuhkoja on kaksi paria. Joiltakin heimoilta lehtikeuhkot ovat kokonaan surkastuneet, jolloin hengityselimenä toimii vain ilmaputkisto.
Pihtileukahämähäkit voidaan jakaa edelleen kahteen alaryhmään, joilla ei kuitenkaan ole varsinaista taksonomista asemaa. Jako perustuu sukuelinten rakenteeseen.
Maailmanlaajuisesti alalahkoon kuuluu 92 heimoa.
Olli Heikkonen
Olli Heikkonen (s. 28. toukokuuta 1965 Kontiolahti) on suomalainen runoilija. Hän voitti Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon vuonna 2000 kokoelmallaan "Jakutian aurinko". 10. syyskuuta 2017 hänelle myönnettiin Einari Vuorela -runopalkinto teoksesta Teoria kaikkein pienimmästä.
Heikkoselta on ilmestynyt myös kaksi muuta runokokoelmaa: "Kuinka maa muuttui musiikiksi" (2003) ja "Jäätikön ääri" (2007). Neljäs, "Teoria kaikkein pienimmistä", ilmestyi tammikuussa 2015.
Heikkonen on opiskellut kotimaista kirjallisuutta Helsingin yliopistossa.
Hotingin rautatieasema
Hotingin rautatieasema (, ) on rautatieasema Hotingin taajamassa Strömsundin kunnassa Ruotsissa. Liikennepaikka on risteysasema, jossa Inlandsbanan-rataan kuuluvasta pohjois-eteläsuuntaisesta -rataosasta haarautuu poikkirata .
Hotingin ratapihan eteläpuolella sijaitsee SCA Skog AB:n raakapuuterminaali, jonka vaihtotyöt hoitaa Green Cargo. Terminaalissa kuormataan juniin noin 450 000 tonnia raakapuuta vuosittain. Terminaalista lähtee päivittäin kaksi junakuormaa raakapuuta, jonka pääasiallinen määränpää on Töva.
Carry On
Carry On on brittiläinen pienellä budjetilla toteutettujen komediaelokuvien sarja, johon kuuluu yhteensä kolmekymmentä vuosien 1958 ja 1978 välillä tehtyä elokuvaa. Sarjan kaikki elokuvat kuvattiin Pinewoodin studioilla, ja ne ohjasi Gerald Thomas ja tuotti Peter Rogers. Elokuvien vakionäyttelijöihin kuuluivat muun muassa 26 elokuvassa esiintynyt Kenneth Williams, Joan Sims (24 elokuvaa), Charles Hawtrey (23 elokuvaa) ja Sid James (19 elokuvaa). "Carry On" -elokuvat eivät yleensä saaneet kriitikoilta positiivisia arvosteluja, mutta suuren yleisön keskuudessa ne olivat suosittuja. Eri tuotantoryhmä toteutti vielä elokuvan "Carry On Columbus" vuonna 1992.
Putkiraivain
Putkiraivain on 20 metriä pitkä ja 20 kiloa painava TNT:stä ja lasikuidusta valmistettu, useasta osasta koottava räjähde. Putkiraivaimella raivataan aukko iskuportaan jalkaväelle.
Putkiraivain työnnetään vihollisen suojamiinoitteeseen, jonka jälkeen se räjäytetään. Räjähtäessään putkiraivain raivaa noin 70 senttiä leveän "käytävän"jota pitkin pystytään hyökkäämään vihollisen asemiin.
Suomen puolustusvoimilla on tällä hetkellä käytössä putkiraivain m66 sekä putkiraivain m95.
Sopo Nižaradze
Sopo Nižaradze (, , s. 6. helmikuuta 1986) on georgialainen laulaja, näyttelijä ja lauluntekijä. Hän edusti Georgiaa Eurovision laulukilpailussa 2010 kappaleella "Shine" ja sijoittui yhdeksänneksi.
Sean Lennon
Sean Taro Ono Lennon (s. 9. lokakuuta 1975 New York, New York) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä, tuottaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän soittaa kitaraa, bassoa, koskettimia ja rumpuja sekä laulaa. Soolouransa ohella hän on soittanut yhtyeissä Cibo Matto, Plastic Ono Band ja The Ghost of a Saber Toothed Tiger, sekä vieraillut mm. Yoko Onon, Lenny Kravitzin, Rufus Wainwrightin ja Marianne Faithfullin levyillä. Tuottajana hän on toiminut mm. Soulflyn ja Irina Lazareanun levyillä.
Näyttelijänä Sean Lennon on esiintynyt Michael Jackson -elokuvassa "Moonwalker" (1988) sekä itse käsikirjoittamassaan musiikkielokuvassa "Friendly Fire" (2006). Hän on ollut kirjoittamassa myös elokuvia "Smile for the Camera" (2005) ja "Coin Locker Babies". Lisäksi hän sävelsi musiikin elokuvaan "Rosencrantz and Guildenstern Are Undead" (2009).
Sean Lennon on John Lennonin ja Yoko Onon poika.
Merethe Trøan
Merethe Trøan (s. 19. toukokuuta 1970 Trondheim) on norjalainen laulaja, joka edusti Norjaa Eurovision laulukilpailussa 1992 kappaleella "Visjoner", joka sijoittui 18. sijalle 23 pisteellä. Trøan on myös antanut äänensä Disneyn elokuvien norjankielisiin versioihin "Kaunotar ja hirviö" ja "Viidakkokirja 2.
Lampaannenäsaivartaja
Lampaannenäsaivartaja ("Oestrus ovis") on lampaalla loisiva kiiliäislaji. Se on yksi "Oestrus"-suvun reilusta kolmestakymmenestä kiiliäislajista ja merkittävä ongelma lammastaloudelle ympäri maailmaa. Se aiheuttaa myös ihmiselle myiaasia.
Lampaannenäsaivartaja on noin 12–14 millimetriä pitkä karvainen kärpänen, jolla on likaisen harmaankirjava väritys. Aikuista kärpästä näkee harvoin. Muiden kiiliäisten tapaan sen suu ja ruuansulatuselimistö ovat surkastuneet. Kärpänen elää kuitenkin kiiliäiseksi epätavallisen pitkään: noin kuukauden. Tänä aikana se parittelee ja munii.
Saivartajien toukat elävät lampaiden ja vuohien nenä- ja poskionteloissa. Kärpäsnaaras munii lampaan turpaan, mistä toukat siirtyvät sierainten kautta sisälle. Kärpästen läsnä ollessa tartuntaa välttelevät lampaat painavat päänsä maahan, heiluttelevat sitä edestakaisin ja juoksevat paniikissa ympäriinsä. Isot lammasryhmät pyrkivät asettumaan kehään, jossa niiden maahan painetut päät ovat kehän keskellä. Toukkavaihe isännässä voi kestää kesäaikaan noin kuukauden, mutta jos toukka jää talvehtimaan, aika voi venyä jopa 10 kuukauteen. Kehityksensä lopuksi parisenttisiksi kasvaneet toukat pudottautuvat maahan koteloitumaan.
Tartunnan saaneiden lampaiden nenästä valuu märkäistä vuotoa ja eläinten ruokahalu kärsii. Nenäsaivartajainfektio on eläimelle hengenvaarallinen, sillä märkivä tulehdus voi levitä aivoihin, jolloin seurauksena on kuolema. Myös muussa tapauksessa infektoituneiden eläinten tuotanto laskee. Lampaan nenäsaivartajan arvioitiin aiheuttaneen vuonna 1981 pelkästään Yhdysvaltojen lammastaloudelle 13,5 miljoonan dollarin menetykset.
Lampaannenäsaivartaja ei ole nirso isäntänsä suhteen, ja myös ainakin koira kelpaa toukkien kasvualustaksi. Lampaannenäsaivartajan aiheuttamia ihmisen myiaasitapauksia tunnetaan runsaasti (katso esim. , , ), mutta toukat eivät tiettävästi pääse kehittymään ihmisessä koteloitumisvaiheeseen saakka.
Tomi Halonen
Tomi Halonen on kokenut toimitusjohtaja sekä ICF sertifioitu Business Coach ja CxO sertifioitu Business Mentor. Viime vuodet hän on työskennellyt mainos- ja design-toimisto 358:ntoimitusjohtajana. Tätä ennen hän oli Radio Novan toimitusjohtaja. Ennen Radio Novaa Halonen toimi Estime Oy -verkkomarkkinointiyrityksen toimitusjohtajana. Koulutukseltaan Halonen on kauppatieteen maisteri.
Aiemmin Halonen on toiminut muun muassa Image Kustannuksen ja Subtv:n toimitusjohtajana. Halonen siirtyi tehtävään mediatoimisto Carat Finlandin broadcast-ryhmän johtajan
tehtävistä. Tätä ennen Halonen on työskennellyt MTV-Viihde Oy:n toimitusjohtajana (nyk. Fremantle) sekä MTV Oy:n mediamyynnissä myyntiryhmän päällikkönä , Suomen Radiobooking Oy:n myyntipäällikkönä ja Kauppalehden levikkimyynnissä.
Halonen on työskennellyt media- ja viestitäalalla yhteensä noin 30 vuotta. Tätä nykyä hän on myös sivutoiminen yritysjohdon valmentaja oman yrityksensä Henko ChangeMakerin kautta.
Taras Bulba
Taras Bulba () on Nikolai Gogolin kirjoittama romaani. Se on kuvaus kasakoiden elämästä Ukrainan laajoilla tasangoilla 1600-luvulla. Se kertoo kasakoiden halusta taistella pyhän oikean venäläisen uskon puolesta. Teoksesta on ilmestynyt lukuisia suomennoksia: Samuli S. (Churberg 1878), J. A. Halonen (Karisto 1913), Juhani Konkka (WSOY 1940), Gunvor ja Kaarlo Salo (Tammi 1946), Ulla-Liisa Heino (Otava 1959) sekä Neuvosto-Karjalassa kaksi suomennosta, 1940 ja 1952. Siitä on tehty kaksi elokuvaa, Yhdysvalloissa 1962 (ohjaus J. Lee Thompson, pääosissa Yul Brynner ja Tony Curtis) ja Venäjällä 2009 (ohjaus Vladimir Bortko).
Päähenkilö Taras Bulba on itse vanha kasakka, jo monet taistelut kokenut sankari. Hän haluaa opettaa myös kaksi poikaansa oikeiden kasakoiden elämään. Taras vie poikansa Ostapin ja Andrein Dneprin varrella olevaan Setsiin, kasakoiden leirikaupunkiin. Pian Taras Bulba huomaa, että kasakoilla ei ole suunnitteilla mitään isompaa taistelua, jossa hänen poikansa voisivat näyttää taitonsa. Niinpä hän manipuloi, ohjaa ja muokkaa Setsin kasakoiden mielialoja taitavasti päästäkseen tavoitteisiinsa.
Jämtlands Sikåsin rautatieasema
Jämtlands Sikåsin rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Inlandsbananilla Ruotsissa rataosalla . Liikennepaikka sijaitsee Sikåsin kylässä Strömsundin kunnassa Jämtlandin läänissä.
Liikennepaikka avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1912. Samana vuonna valmistui myös puinen puolitoistakerroksinen asemarakennus. Asemarakennuksen toimisto- ja odotussalitiloja uudistettiin vuonna 1948.
Inlandsbanan AB:n omistama tytäryhtiö Inlandståget AB hoitaa henkilö- ja tavaraliikennettä Jämtlands Sikåsin kautta johtavalla rataosalla. Henkilöliikennettä on vain kesäisin, jolloin rataosalla liikennöidään dieselmoottorivaunuilla. Tavaraliikenne on vähäistä, vaihtotyöt suorittaa kolmesti viikossa Östersundista Ulriksforsiin ja takaisin liikennöivä päivystäjäjuna. Muu liikenne on läpikulkuliikennettä.
Jämtlands Sikås oli risteysasema, jossa Inlandsbanan-radalta haarautui yhdeksän kilometrin mittainen sivurata Hammerdalin rautatieasemalle. Sivurata avattiin yleiselle liikenteelle 1. joulukuuta 1912 yhtä aikaa pääradan kanssa. Henkilöliikenne sivuradalla oli lakkautettuna kahteen otteeseen, 28.5.1932–21.5.1937 sekä 1.9.1939–30.11.1943 välisenä aikana. Lopullisesti henkilöliikenne lakkautettiin vasta 1. mararskuuta 1957. Tavaraliikenne jatkui aina 1. heinäkuuta 1983 saakka. Sivuradan kahdeksan viimeistä kilometriä purettiin 1985.
Filipp Kirkorov
Filipp Bedrosovitš Kirkorov (, ) (s. 30. huhtikuuta 1967 Varna, Bulgaria) on venäläis-bulgarialainen laulaja ja lauluntekijä, joka työskentelee ja asuu Moskovassa. Hän on muun muassa säveltänyt laulaja Koldunin Valko-Venäjän edustuskappaleen ”Work Your Magic” vuoden 2007 Eurovision laulukilpailuun, Ukrainan Ani Lorakin edustuskappaleen ”Shady Lady” vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun sekä Venäjän Tolmatšovan sisarusten edustuskappaleen ”Shine” vuoden 2014 Eurovision laulukilpailuun. Kirkorov on toiminut myös Bulgarian Idols-kilpailun tuomarina.
Kirkorov edusti Venäjää Eurovision laulukilpailussa 1995 Dublinissa kappaleella ”Kolybelnaja dlja vulkana” ja sijoittui 17. sijalle 17 pisteellä.
Tammikuussa 1994 Kirkorov ilmoitti kihlauksestaan laulaja Alla Pugatšovan kanssa ja heidät vihittiin 15. toukokuuta 1994 Jerusalemissa. He erosivat vuonna 2005.
Kirkorovin oli alun perin tarkoitus toimia Venäjän kansallisessa euroviisutuomaristossa Moskovan euroviisuissa 2009, mutta hän joutui luopumaan pestistä, koska hän oli kutsunut Norjan edustajan Alexander Rybakin kotiinsa, mikä olisi kyseenalaistanut hänen puolueettomuutensa.
Kirkorov on saanut "kansallinen artisti" -palkinnon sekä Venäjällä että Ukrainassa.
Ust-Ižora
Ust-Ižora () on taajama ja kunnallishallinollinen alue Pietarin kaupungin sisällä Kolpinan piirissä. Ust-Ižora sijaitsee Inkereenjoen ja Nevan yhtymäkohdassa. Taajamassa asui noin 1 600 ihmistä vuonna 2014.
Ust-Ižorassa on Aleksanteri Nevskin kirkko, joka rakennettiin Nevan taistelun paikalle.
Baidu
Baidu, Inc. (Baidu) () on kiinankielinen hakukone, joka etsii niin web-sivuja, äänitiedostoja kuin kuviakin. 18. tammikuuta 2000 yhtiöitetty Baidu tarjoaa 57 haku- ja yhteisöpalvelua, muun muassa yhteisöllisesti rakennettavan Baidu Baike (百度百科) -ensyklopedian ja hakutoiminnon sisältävän avainsanaperusteisen keskustelufoorumin.
Baidu on Alexa Internetin mittauksessa maailman neljänneksi käydyin sivusto. Joulukuussa 2007 Baidusta tuli ensimmäinen NASDAQ-100-indeksiin otettu kiinalainen yhtiö.
David Koepp
David Koepp (s. 9. kesäkuuta 1963 Pewaukee, Wisconsin) on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -ohjaaja.
Koepp on kertonut päättäneensä ryhtyä käsikirjoittajaksi nähtyään elokuvan "Kadonneen aarteen metsästäjät". Hänen ensimmäinen käsikirjoittamansa elokuva oli "Apartment Zero" (1988), jonka jälkeen hän on tehnyt käsikirjoituksen moniin menestyselokuviin, kuten "Carlito’s Way", "Vaarallinen tehtävä" ja "Spider-Man – Hämähäkkimies". Hänen muita tunnettuja käsikirjoituksiaan ovat Steven Spielbergin elokuviin tehdyt "Jurassic Park", "Kadonnut maailma – Jurassic Park", "Maailmojen sota" ja "Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta".
Koepp on myös ohjannut elokuvia: hänen esikoiselokuvansa oli "Suspicious" vuodelta 1994. Muita tunnettuja ohjaustöitä ovat Kevin Baconin tähdittämä "Stir of Echoes – henkien vankina" vuodelta 1999 ja Stephen Kingin novelliin perustuva "Salainen ikkuna" vuodelta 2004.
Tom Leppert
Tom Leppert (s. 15. kesäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän toimi Dallasin pormestarina vuodesta 2007 vuoteen 2011 asti. Ennen sitä Leppert toimi Turner Corporationin toimitusjohtajana.
Kelopääsky
Kelopääsky ("Tachycineta bicolor") on Pohjois-Amerikassa pesivä pääskyihin kuuluva varpuslintu. Se on pienehkö ja pitkisiipinen pääsky, ja sen vartalon yläpuoli vihertävän sininen ja alapuoli valkoinen. Kelopääskyt ovat sosiaalisia lintuja, ne voivat kerääntyä suuriksi parviksi. Lajin ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä.
Kelopääsky on kooltaan noin 14 cm. Kelopääsky on pienehkö hyvin pitkäsiipinen pääsky. Selästään, päästään ja siivistään laji on väritykseltään kiiltävän vihertävän sininen. Kurkku, rinta ja vatsa ovat puhtaan valkoiset. Nuoret linnut ovat selästään ja päästään ruskehtavia ja valkoisessa rinnassa on myös harmaata. Naaraiden höyhenpuku kehittyy hitaammin kuin koiraan.
Kelopääsky pesii Pohjois-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Lajin levinneisyyden pohjoisraja noudattaa melko tarkasti puurajaa. Lajin talvehtimisalueet ovat Floridassa sekä Keski-Amerikassa Karibianmeren rannikolla. Lajin elinympäristöä ovat avoimet alueet lähellä vesialueita kuten pellot, suot, niityt, rannat ja majavalampien läheiset alueet.
Kelopääskyjen ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä, joita laji pyydystää ilmasta avoimien maa-alueiden tai veden päältä. Laji syö erityisesti perhosia, kovakuoriaisia ja muurahaisia, mutta myös heinäsirkkoja, korentoja ja vesiperhosia. Toisin kuin monet muut pääskyt kelopääskyt voivat elää pitkiäkin aikoja ilman hyönteisravintoa, jolloin ne syövät marjoja, erityisesti myrttien ("Myrica") vahapintaisia marjoja.
Pesimäkauden ulkopuolella kelopääskyt ovat hyvin sosiaalisia lintuja ja voivat kerääntyä hyvin suuriksi jopa satojen tuhansien yksilöiden parviksi yöpymispaikoilleen. Pesimäkauden aikaan ne ovat kuitenkin hyvin tarkkoja reviireistään ja molemmat vanhemmat puolustavat aluetta, joka ulottuu noin 10–15 metrin säteelle pesäpaikasta.
Kelopääskyjen pesimäkausi kestää toukokuulta syyskuulle. Pesä sijaitsee yleensä puunkolossa tai pesälaatikossa. Laji voi rakentaa pesän myös rakennuksiin tai siltarumpuihin. Naaras munii kahdesta kahdeksaan valkoista munaa, joita vain se hautoo kahdesta kolmeen viikkoon. Koiras osallistuu poikasten ruokintaan.
Kelopääskyt muuttavat päiväsaikaan löyhinä parvina ja yöpyvät suurina ryhminä.
Vain kelopääskykoiras laulaa. Linnut pitävät yhteyttä keskenään kutsuäänillä, joita on lajilla 14 erilaista. Lisäksi linnut käyttävät kehonkieltä esimerkiksi värisyttämällä siipiään tai kyyristymällä. Näillä tavoin lintu voi ilmaista aggressiotaan ja lintu käyttää näitä myös pariutuakseen.
Strömsundin rautatieasema
Strömsundin rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Strömsundin kunnan keskustaajamassa Strömsundissä, Ruotsissa. Ulriksforsin ratapiha-alueeseen kuuluva liikennepaikka oli alun perin Inlandsbanan-radalta haarautuvan noin viiden kilometrin mittaisen sivuradan pääteasema.
Liikennepaikka avattiin rajoitetulle liikenteelle 1. joulukuuta 1912, ja yleiselle liikenteelle 1. heinäkuuta 1913. Henkilöliikenne lakkautettiin 23. toukokuuta 1982.
Asemarakennus rakennettiin vuonna 1917, ja se toimii linja-autoasemana. Osaa asema-alueesta käytetään myös Schenker BTL:n kuormausalueena. Ratapihalta johtaa myös vähän käytetty pistoraide SCF Betongelement AB:n tehtaalle, sekä Strömsundin kunnan omistama uuden teollisuusalueen raiteisto ratapihan itäpuolella.
Dave Cieslewicz
David J. Cieslewicz (s. 17. helmikuuta 1959 Milwaukee) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän oli vuosina 2003–2011 Madisonin kaupungin pormestari. Vuoden 2011 pormestarinvaaleissa hän hävisi niukasti Paul Soglinille.
Aulis Kairento
Veikko Aulis Kairento (s. 6. toukokuuta 1943 Oulu) on suomalainen seiväshyppääjä ja pitkäaikainen SUL:n hyppylajien valmentaja. Koulutukseltaan hän on liikunnanopettaja. Hän edusti urheilu-urallaan Kemin Kuntoa ja vuodesta 1968 HKV:tä.
Aulis Kairento oli aktiiviaikanaan liki parikymmentä vuotta Suomen parhaita seiväshyppääjiä: hän oli vuosien 1960–1976 Kalevan kisoissa joka vuosi joko mitaleilla tai pisteillä. Myös hänen isänsä monikertainen Kalevan-kisamitalisti Veikko Kairento – ennätys bambuseipäällä 390 – sekä setänsä Leo Kairento – ennätys 403 – olivat 1940-luvulla olleet lajin suomalaisia huippuja.
Aulis Kairento aloitti kilpailemisen jo kouluaikana Kemissä ja oli pian ylivoimainen omassa lajissaan. Hänellä oli Suomen alle 12-vuotiaiden ikäkausiennätys vuodelta 1955 tuloksella 290 cm, kun virallisia tilastoja alettiin pitää vuonna 1969. Hänen uransa SM- ja maaottelutasolla alkoi alle 17-vuotiaana. Junioreitten Suomen mestaruuksia hänellä on seitsemän.
Vuonna 1961 Kairento hyppäsi terässeipäällä Oulussa alle 19-vuotiaiden Euroopan ennätykseksi tuloksen 442 cm, joka jäi ikuisesti historiaan, koska terässeipään korvasi myöhemmin lasikuituseiväs. Lasikuidun tuloa seipäisiin Aulis Kairento kuvaa havainnollisesti:
Suomeen saatiin silloisen seiväsvalmentaja Valto Oleniuksen ansiosta vuonna 1961 ensimmäiset lasikuituseipäät ja seuraavana vuonna useampia ns. viiden metrin seipäitä. Suomalaiset hyppääjät saavuttivat tällöin kansainvälisen tason seiväshypyssä Pentti Nikulan johdolla. Aulis Kairento oli mukana tässä kehityksessä, vaikka ei vielä aivan heti kansallisessa kärjessä. Aulis Kairento voitti Suomen mestaruutensa vuoden 1965 Kalevan kisoissa. Samana vuonna menestystä tuli myös Pohjoismaiden mestaruuden ja Eurooppa cupin semifinaalivoiton muodossa. Hänet valittiin kyseisenä vuonna 1965 myös kotiseutunsa Lapin parhaaksi urheilijaksi. Seuraavana vuonna eli 1966 hän hyppäsi Suomen ennätyksen tasan 5 metriä. Oman ennätyksensä 502 cm hän hyppäsi v. 1967.
Aulis Kairento hyppäsi uransa alkuaikoina myös korkeutta ja saavutti kierähdystyylillä tuloksen 206 cm, joka oli aikanaan nuorten Suomen ennätys. SM-pronssia hän saavutti korkeushypyssä vuonna 1961.
Nuoruusvuosinaan Kairento pelasi sarjatasolla myös koripalloa ja jääpalloa. Hänen monipuolisuudestaan urheilijana kertoo se, että hän oli mukana siinä Kemin lyseon pesäpallojoukkueessa, joka voitti 1961 oppikoulu-cupin Suomen mestaruuden.
Aulis Kairento valmistui voimistelunopettajaksi Helsingin yliopistosta 1965. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki liikunnan lehtorina Espoossa ja Oulussa. Lisäksi hän on asunut myös Yhdysvalloissa. Aulis Kairento toimi SUL:n seiväshypyn lajivalmentajana 39 vuoden ajan aina Pekingin kisoihin 2008 asti. Hänen henkilökohtaisina valmennettavinaan ovat olleet muiden muassa olympiahopean saavuttanut Antti Kalliomäki sekä olympiaosanottajat Heikki Vääräniemi ja Asko Peltoniemi.
Tansanian luonnonsuojelualueet
Tansanian luonnonsuojelualueet ovat kansallispuistoja, riistanhoitoalueita ja muita luonnonsuojelualueita Tansaniassa. Ne kattavat hyvin erityyppisiä elinympäristöjä koralliriutoista ylänköalueisiin. Neljäsosa maan pinta-alasta on suojeltu jollakin tasolla. Riistansuojelualueilla on sallittu enemmän toimintoja kuin varsinaisissa kansallispuistoissa, ja osia niistä on rajattu metsästystä varten joko kokonaan tai osan aikaa vuodesta. Merialueille on rajattu luonnonpuistoja ja luonnonsuojelualueita, joista suojelualueilla liikkumista on rajoitettu.
STS-107
STS-107 oli Nasan avaruussukkulalento, jossa sukkula Columbia laukaistiin Maan kiertoradalle 16. tammikuuta 2003. Seitsenhenkinen miehistö kuoli 1. helmikuuta 2003, kun sukkula hajosi sen palatessa takaisin Maan ilmakehään. Miehistöön kuuluivat Richard Douglas Husband (lennon komentaja), William C. McCool (lentäjä), David McDowell Brown, Kalpana Chawla, Michael Anderson, Laurel Clark ja Israelin ensimmäinen astronautti Ilan Ramon, joka oli hyötykuorma-asiantuntija.
John Hickenlooper
John Hickenlooper (s. 7. helmikuuta 1952 Narberth, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän on toiminut Denverin kaupungin pormestarina vuodesta 2003 vuoteen 2011 ja Coloradon kuvernöörinä tammikuusta 2011 lähtien. Hickenlooper on valmistunut Wesleyan Universitystä Connecticutissa ja työskenteli ennen poliittista uraansa geologina ja liikemiehenä. Hän on omistanut useita panimoravintoloita, joista ensimmäisen hän perusti vuonna 1988.
Chilen presidentinvaali 2009–2010
Chilen presidentinvaali 2009–2010 järjestettiin Chilessä joulukuussa 2009 ja tammikuussa 2010. Ensimmäinen kierros oli 13. joulukuuta ja toinen kierros 17. tammikuuta. Chilen presidentiksi valittiin Sebastián Piñera, joka voitti toisella kierroksella Eduardo Frei Ruiz-Tagle reilulla kolmella prosenttiyksiköllä. Piñera korvaa istuvan presidentin Michelle Bacheletin 11. maaliskuuta 2010.
Chilen presidentinvaalien ensimmäisellä kierroksella oli mukana neljä ehdokasta: Sebastián Piñera, Eduardo Frei Ruiz-Tagle, Marco Enríquez-Ominami ja Jorge Arrate. Kansan keskuudessa suosittu istuva presidentti Michelle Bachelet ei saanut perustuslain perusteella osallistua vaaliin, sillä laki sallii vain yhden kauden.
Ensimmäisellä kierroksella kukaan ehdokkaista ei saanut tarvittavaa puolta äänistä. Eniten ääniä sai keskustaoikeiston ehdokas Piñera, jota äänesti 44 prosenttia uurnilla käyneistä. Piñera on kuuluisa chileläinen liikemies ja miljardööri. Hän hävisi viime vaaleissa Bacheletille. Hallitsevan keskustavasemmiston ehdokas Frei, joka on Chilen entinen presidentti, sai toiseksi eniten ääni ja kohtaa Piñeran toisella kierroksella. Sitoutumaton ehdokas, 36-vuotias, Enríquez-Ominami sai äänist noin 20 prosenttia. Hän jakoi keskustavasemmiston ääniä Frein kanssa. Kommunistisen puolueen ehdokas Arrate sai noin kuusi prosentia äänistä.
Toisella kierroksella Sebastián Piñera sai 51,6 prosenttia äänistä, ja hänet valittiin Chilen uudeksi presidentiksi. Piñera voitti toisella kierroksella Ruiz-Tagle, joka sai äänistä 48,4 prosenttia. Piñerasta tuli ensimmäinen oikeistolainen presidentti sitten Augusto Pinochetin diktatuurin.
Presidentinvaalin toisen kierroksen mielipidemittaukset ennustivat tasaista kamppailua, sillä muutama päivä ennen vaaleja Piñeran johto oli kutistunut vain noin kahteen prosenttiyksikköön (50,9%–49,1%). Frein suosiota kasvatti ensimmäisen kierroksen jälkeen presidentti Bacheletin ja sitoutumattoman Enríquez-Ominami tuki.
Piñera lupasi vaalikampanjassaan tuoda maahan uusia työpaikkoja sekä tehostaa valtionyhtiöiden toimintaa ja talouskasvua. Poliittinen tarkkailija Marta Lagos on kommentoinut, että Piñeran asema rikkaana liikemiehenä voi toimia sekä hänen puolesta että häntä vastaan. Oikeistolainen Piñera pyrki myös luomaan eroa Augusto Pinochetin oikeistodiktatuuriin, joka hallitsi Chileä 1973–1990. Frei mustutti omassa vaalikampanjassaan juuri oikeiston tuesta Pinochetille. Hän lupasi myös jatkaa Bacheletin ohjelmia, jotka tähtäsivät sosiaaliseen kehitykseen.
Siaka Tiéné
Siaka Chico Tiéné (s. 22. helmikuuta 1982 Abidjan) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän lopetti uransa ranskalaisen Montpellierin pelaajana.
Aiemmin Tiéné pelasi muun muassa ASEC Mimosasin kuuluisassa junioriakatemiassa ja myös seuran edustusjoukkueessa. Hän siirtyi vuonna 2005 Ranskaan AS Saint-Étienneen, mutta koska hän ei saanut peliaikaa joukkueessa, hän meni seuraavana vuonna lainaan Stade de Reimsiin. Tiéné palasi myöhemmin takaisin mutta siirtyi pian Valenciennesiin.
Tiéné pelasi Norsunluurannikon maajoukkueessa sata ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Hän on edustanut Norsunluurannikkoa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006, 2008 ja 2010.
Ilkka Vesterinen
Ilkka Juhani Vesterinen on suomalainen muusikko, laulaja ja säveltäjä. Hän on tehnyt lauluja muille artisteille ja levyttänyt itsekin muutaman levyn.
Omien levytyksiensä lisäksi Vesterinen on tehnyt kappaleita mm. Kari Tapiolle, Meiju Suvakselle sekä Frederikille eli Ilkka Sysimetsälle. Myös Teuvo Oinas, Markku Aro, Kaija Koo sekä useat muut artistit ovat esittäneet Ilkka Vesterisen sanoittamia/sovittamia lauluja. Äänitearkiston mukaan osallistunut 51 kappaleen tekemiseen.
Piti aikoinaan Helsingissä Mellunmäen Kesoilia. Harrasti autourheilua ollen mm. Matti J. Tarvaisen kartanlukijana. Toimi "tiskijukkana" ravintoloissa. Kun Mellunmäen Kesoil jäi K-Supermarketin alle Vesterinen siirtyi myymään LVI-tarvikkeita, ensin Espooseen ja sittemmin Viroon. Asustelee nykyisin Saarenmaalla ja kirjoittelee Uuden Suomen blogiin tarinoita Virosta nimimerkillä " Juro Ukko". Musiikkikappaleita oli aikoinaan ehdolla mm. Syksyn sävel -kilpailuissa.
Lieke
Lieke on alankomaalainen naisen etunimi. Alkuperältään nimi on diminutiivimuoto nimestä Angelique tai nimistä, jotka päättyät "-lia".
Bräcken rautatieasema
Bräcken rautatieasema (, ) on rautatieliikennepaikka Bräcken kunnan keskustaajamassa Bräckessä, Ruotsissa. Liikennepaikka on risteysasema, siellä risteävät päärataosat sekä .
Alun perin Bräckeen rakennettiin Statens Järnvägarin III luokan asemarakennus. Asemarakennus korvattiin vuonna 1910 puisella rakennuksella, joka puolestaan korvattiin vuonna 1919 valmistuneella yksikerroksisella puisella asemarakennuksella. Rakennusta on uusittu vuonna 1938. Asemarakennuksessa on odotussali, neuvonta sekä apteekki. Lipunmyyntiä ei ole ja asema on miehittämätön.
Asemalla on matkustajakäyttöön tarkoitettu välilaituri pääraiteiden 2 ja 3 välissä. Lisäksi asemalla on kaksi muuta raidetta junien kohtaamisia varten.
Sodoman 120 päivää
Sodoman 120 päivää ("Les 120 journées de Sodome ou l'école du libertinage") on ranskalaisen kirjailijan ja aatelisen Markiisi de Saden romaani. Se kertoo neljästä libertiinistä, jotka päättävät kokea täydellisen seksuaalisen tyydyttymisen orgioissa. Tämän saavuttamiseksi he lukittautuvat neljäksi kuukaudeksi syrjäiseen linnaan, jonne vievät mukanaan pääosin nuorista miehistä ja teini-ikäisistä naisista koostuneen haaremin. He palkkaavat neljä bordellin pitäjää kertomaan elämästään ja seikkailuistaan, jotka inspiroivat miehet seksuaalisesti hyväksikäyttämään ja kiduttamaan uhrejaan. Tapahtumat kasaantuvat ja raaistuvat päättyen verilöylyyn.
Markiisi de Sade kirjoitti "Sodoman 120 päivää" 37 päivässä vuonna 1785 ollessaan vangittuna Bastiljissa. Hän kirjoitti sen pienellä tekstillä 20-metriselle yhtenäiselle paperille. Paperirulla löydettiin myöhemmin Saden vankikopista. Psykiatri Iwan Bloch julkaisi teoksen ensimmäisenä 1904 salanimellä Dr. Eugen Dühren. Alkuperäinen käsikirjoitus on Bibliotheca Bodmerianassa, Genevessä.
Teoksesta on suomennettu johdanto-osa, joka on julkaistu yhtenäisniteenä "Papin ja kuolevan vuoropuhelu" -novellin kanssa. Suomentaja on Heikki Kaskimies. Suomennos julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1989.
Innsbruckin yliopisto
Innsbruckin yliopisto () on yliopisto Innsbruckissa Itävallassa. Yliopisto on perustettu 1669. Yliopistossa on yli 20 000 opiskelijaa, eli se on opiskelijamäärältään Itävallan kolmanneksi suurin yliopisto Wienin yliopiston ja Grazin yliopiston jälkeen. Yliopistossa on viisitoista tiedekuntaa.
Hengenpelastusmitali
Hengenpelastusmitali on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä kunniamerkki, joka voidaan antaa tunnustukseksi toisen ihmisen hengen pelastamisesta uhkaavasta vaarasta joko erittäin neuvokkaalla ja rohkealla tai hengenvaaran uhalla tehdyllä teolla. Mitaleita on myönnetty vuodesta 1920 lähtien. Mitali ja sitä seuraava omistuskirja annetaan maksutta.
Ehdotus mitalin antamisesta tehdään anomuksella sille aluehallintovirastolle, jonka toimialueella teko on tehty. Ehdotus on tehtävä viiden vuoden kuluessa sen kalenterivuoden päättymisestä, jolloin teko on tehty, mutta erityisistä syistä myös myöhemmin. Aluehallintovirasto tekee selvityksen asiasta ja lähettää asiakirjat sekä lausuntonsa siitä hengenpelastusmitalilautakunnalle Etelä-Suomen aluehallintovirastoon. Hengenpelastusmitalilautakunta käsittelee ehdotuksia kerran vuodessa. Tämän jälkeen asia esitellään tasavallan presidentille.
Punainen planeetta (mixtape)
Punainen planeetta on rap-artisti Heikki Kuulan elokuussa 2008 julkaistu mixtape.
Punainen planeetta
Punainen planeetta voi tarkoittaa seuraavia asioita: