hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Karl Wahlfors
Karl Reinhold Wahlfors (20. joulukuuta 1848 Porvoo – 27. helmikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston toinen oftalmologian eli silmätautiopin ylimääräinen professori.
Wahlforsin äiti oli porvoolainen Maria Elisabeth Wahlfors. Isäksi on oletettu kapteeni Karl Reinhold von Esseniä, joka avioitui Ruotsissa vuosi Wahlforsin syntymän jälkeen Elisabet Charlotta In de Betoun kanssa ja joka oli tästä avioliitosta niin ikään Porvoossa syntyneen näyttelijättären Siri von Essenin, myöhemmin August Strindbergin puolison, isä.
Wahlfors valmistui ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 19-vuotiaana vuonna 1868. Tämän jälkeen hän opiskeli Keisarillisessa Aleksanterin-yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1870. Tämä tutkinto oli edellytys lääketieteen opinnoille, ja kaksi vuotta myöhemmin Wahlfors suorittikin lääketieteen kandidaatin tutkinnon. Lääketieteen lisensiaatiksi Wahlfors valmistui vuonna 1876. Sen jälkeen hän toimi yksityislääkärinä Porvoossa vuosina 1877–1878.
Wahlfors kiinnostui pian silmätautiopista, lääketieteen uudesta erikoisalasta, joka oli parhaillaan muodostumassa. Hän pestautui vuonna 1879 assistentiksi Helsingin yleisen sairaalan silmätautien osastoon, joka oli perustettu vuonna 1871. Walhfors kiinnostui pian myös tutkimustyöstä, ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi silmän nestekierrosta vuonna 1881. Silmätautiopin dosentti hänestä oli tullut jo vuotta aikaisemmin.
Wahlfors hoito silmätautiopin ylimääräisen professuurin sijaisuutta vuonna 1883 ja tämän professuurin vakinaisen haltijan Frans Josef von Beckerin jäätyä eläkkeelle vuonna 1885, Wahlfors hoiti avointa virkaa vuoteen 1888 asti. Hänet nimitettiin vakinaiseksi viranhaltijaksi 21. kesäkuuta 1888. Wahlforsin kilpailija viranhaussa oli silmälääkäri Gustaf Adolf Nordman.
Wahlforsia pidetään merkittävänä silmälääkärinä. Hän tutki erityisesti viherkaihia, aivokasvainten yhteydessä ilmenevää näköhermonnystyn turvotusta ja karsastusta ja teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Itävaltaan ja Yhdysvaltoihin. Wahlforsin tehtäväksi tuli myös siirtää yleisen sairaalan silmäosaston toiminta Nikolainkadulle.
Wahlfors erosi professorin virasta 60-vuotiaana 29. toukokuuta 1909.
Wahlfors toimi Finska läkaresällskapetin puheenjohtajana vuosina 1892–1893, Suomen sairauskassan hallituksessa vuosina 1893–1923, kansainvälisen silmätautiopin kongressin varapuheenjohtajana Utrechtissa vuonna 1899 ja Helsingin yleisen sairaalan sairaalahallituksessa vuosina 1907–1909.
Wahlfors oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1889–1894 ja 1906–1909 sekä Uudenmaan osakepankin ja sittemmin sen fuusioitumisen jälkeen Helsingin osakepankin hallintoneuvoston jäsen vuosina 1895–1922 ja puheenjohtajana vuosina 1910–1918.
Wahlfors avioitui vuonna 1877 laivanrakentajan tyttären Anna Andersonin kanssa, ja tämän kuoltua hän solmi uuden avioliiton vuonna 1884 merikapteenin tyttären Julia Brennerin kanssa. Hänen harrastuksiaan olivat metsästys, uinti ja purjehdus. Hän voitti purjehduksessa Sinebrychoffin pokaalin vuonna 1892 "Oihonna"-veneellä. Wahlfors kuoli sydänkohtaukseen.
Z35
Z35 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1005. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 6. kesäkuuta ja alus laskettiin vesille 2. lokakuuta 1942. Alus valmistui 22. syyskuuta 1943.
"Z35" lähetettiin 12. joulukuuta 1944 kahden muun saksalaisen hävittäjän sekä pienempien apualusten kanssa miinoittamaan Suomenlahden kapeikkoa Naissaaren ja Porkkalanniemen välillä vanhan sulkumiinoituksen vahvistamiseksi. Tarkoituksena oli vaikeuttaa Neuvostoliiton laivaston pääsyä Itämerelle. Kovassa tuulessa ja lumituiskussa "Z35" ja "Z36" ajoivat omaan miinoitukseensa ja upposivat Porkkalan vuokra-alueen edustalle. Onnettomuudessa hukkui noin 600 miestä. Merestä löydetyt hukkuneiden ruumiit haudattiin ensin Inkoon Fageröhön, josta ne siirrettiin myöhemmin Saksalaisten sotilaiden hautausmaalle Vantaan Honkanummelle.
Z36
Z36 oli Saksan laivaston tyypin 1936A hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1941 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1006. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 15. syyskuuta ja alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1943. Alus valmistui 19. helmikuuta 1944.
"Z36" lähetettiin 12. joulukuuta 1944 kahden muun saksalaisen hävittäjän sekä pienempien apualusten kanssa miinoittamaan Suomenlahden kapeikkoa Naissaaren ja Porkkalanniemen välillä vanhan sulkumiinoituksen vahvistamiseksi. Tarkoituksena oli vaikeuttaa Neuvostoliiton laivaston pääsyä Itämerelle. Kovassa tuulessa ja lumituiskussa "Z36" ja "Z35" ajoivat omaan miinoitukseensa ja upposivat Porkkalan vuokra-alueen edustalle. Onnettomuudessa hukkui noin 600 miestä. Merestä löydetyt hukkuneiden ruumiit haudattiin ensin Inkoon Fageröhön, josta ne siirrettiin myöhemmin Saksalaisten sotilaiden hautausmaalle Vantaan Honkanummelle.
Kotkan Oikeustalo
Kotkan Oikeustalo on Gustaf Nyströmin suunnittelema vuonna 1909 valmistunut rakennus Kotkassa Kotkansaarella osoitteessa Keskuskatu 19. Rakennus toimii nykyisin Kymenlaakson käräjäoikeuden Kotkan kansliana.
Rakennus valmistui alun perin Suomen Pankin aluekonttoriksi. Vuonna 1993 rakennus muutettiin pankkikonttorista Helsingin yliopiston Kotkan toimitiloiksi. Helsingin yliopisto toimi rakennuksessa 15 vuotta. Kymenlaakson käräjäoikeus muutti tiloihin 1. toukokuuta 2012. Käräjäoikeuden kanslia sijaitsi aiemmin Karhulassa.
Rakennus edustaa kansallisromanttista tyyliä. Entinen pankkisali tunnettiin yliopiston aikana Itämerisalina, nykyisin se ja entinen kassaholvi toimivat pääistuntosalina. Oikeustalon muutostöiden yhteydessä Eino Kaurian lasimaalaus sijoitettiin pääistuntosaliin. Rakennuksen koillispäätyyn rakennettiin hissitorni.
Hämeenkylän kirkko
Hämeenkylän kirkko on Vantaan Hämeenkylässä sijaitseva, vuonna 1992 valmistunut, arkkitehti Olli-Pekka Jokelan suunnittelema kirkko. Se rakennettiin vuonna 1966 valmistuneen vanhan pieneksi jääneen kirkon ympärille.
Alttariseinän rakenne tuo päivänvalon ja hämärän elävästi esille, korostaen seinän moderneja taideteoksia vaihtelelevasti eri vuorokauden ja vuoden aikoina. Taidemaalari Silja Rantasen ja kuvanveistäjä Martti Aihan taideteoskokonaisuus "Neljätoista pysähdyspaikkaa" kertoo pääsiäisen tapahtumista. Työ on Silja Rantasen mukaan saanut vaikutteita Italian varhaisrenessanssin kirkkotaiteesta ja freskosarjoista, erityisesti dominikaanimunkki Fra Angelicon freskoista San Marcon luostarissa Firenzessä. Teos viittaa ”Kristuksen kärsimystien 14 pysähdyspaikkaan”, tuomiosta hautaamiseen ja Kristuksen ylösnousemukseen asti. Martti Aihan pastellinsävyiset työt on sijoitettu alttarin taakse, Silja Rantasen värikkäämmät työt lähelle katon rajaa. Aihan voimakassävyisemmät työt sijaitsevat sivuseinillä. Aiha tutkii veistoksillaan pääsiäisteeman tunnemaailmaa lohdutusta korostaen.
Tekstiilitaiteilija Katri Haahti on luonut kirkkotekstiilit. Alttaritekstiilit ja saarnatuolin kirjaliinat on kirjailtu käsin läpikuultavasta sideharsosta, jota on vahvistettu lasikuidulla. Lisäksi tekstiilit on hartsikäsitelty.
Urkurakentamo Veikko Virtasen valmistamissa, soinniltaan pohjoismaisen romanttisissa uruissa on 24 äänikertaa. Julkisivun soittimelle on suunnitellut arkkitehti Jokela kanssa yhteistyössä urkurakentamon kanssa.
Kirkonkellojen melodiat on säveltänyt Einojuhani Rautavaara.
Kirkon välittömässä läheisyydessä sijaitseva uurnahautausmaa on maisema-arkkitehti Gretel Hemgårdin suunnittelema.
Hämeenkylän seurakunta
Hämeenkylän seurakunta on läntisin Vantaan seurakunnista. Seurakunnan alueeseen kuuluvat muun muassa Variston, Pähkinärinteen ja Rajatorpan alueet.
Seurakunnan kirkkona toimii Hämeenkylän kirkko. Kirkon vieressä on uurnahautausmaa. Muina kokoontumistiloina seurakunnalla ovat Vapaalan seurakuntatalo ja Lammaspolun kerhohuoneisto. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Jukka Nevala.
Kiuruveden Kiekko -81
Kiuruveden Kiekko -81 (KK-81) on vuonna 1981 perustettu Kiuruvetinen jääurheiluseura. Toimintaa seura järjestää jääkiekon osalta mies- ja naisjoukkueista aina nuorimpiin leijonaliigalaisiin noin kymmenen joukkueen voimin kausittain. Seurassa harrastaa jääkiekkoa noin 150 - 200 tyttöä ja poikaa. KK-81 nimettiin Nuori Suomi-sinettiseuraksi vuonna 1998.
Kiuruveden Kiekon kotihallina toimii vuonna 2004 valmistunut Kiuruveden jäähalli. Kaudella 2015-2016 Loistavasti pelannut joukkue nousi kauden päätyttyä II-Divisioonaan. Kaudelle 2016-2017 joukkuetta ei kuitenkaan saatu kasattua, joten tulevina kausina sarjataso tulee olemaan III-Divisioona.
Irja Klemola
Irja Tellervo Klemola (13. tammikuuta 1898 Loimaa – 13. marraskuuta 1995 Piikkiö) oli suomalainen rehtori ja lastenkirjailija.
Klemola opiskeli matematiikkaa, fysiikkaa ja kemiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimi opettajana Turun tyttökoulussa 1926–1962 ja oli koulun vararehtorina 1927–1939 sekä rehtorina 1939–1959. Klemola oli mukana myös partioliikkeessä.
Klemola oli tunnettu myös esperanton harrastajana. Hän opiskeli kielen jo 1920 ja jäätyään eläkkeelle hän toimi muun muassa "Turun Esperantoyhdistyksen" puheenjohtajana 1962–1966 ja Suomen Esperantoliitto ry:n puheenjohtajana 1966-1973. Hän oli Esperanton maailmanliiton UEA:n kunniajäsen ja Suomen Esperantoliiton kunniapuheenjohtaja. Klemola julkaisi 1980-luvulla myös kaksi esperanton oppikirjaa.
Yrjö Väisälä nimesi 1936 löytämänsä asteroidin 1723 Klemola Ursan Turun osaston sihteerinä 1936–1956 toimineen Irja Klemolan mukaan.
K. J. Jäsys
Ilma Sutinen-Wigelius, kirjailijanimi K. J. Jäsys (12. toukokuuta 1892 Värtsilä – 28. huhtikuuta 1967) oli suomalainen kirjailija.
Nimellä "K. J. Jäsys":
Roštšino (Novgorodin alue)
Roštšino () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Valdain piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Valdai- ja Užinjärvien välisellä kannaksella 15 kilometriä Valdaista koilliseen. Taajamassa on vajaat 800 ja kunnassa 1 300 asukasta (vuonna 2011).
Roštšinon kunnan pinta-ala on 337,03 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Novgorodin alueen Okulovkan piiriin, idässä Tverin alueeseen, etelässä Valdain piirin Jedrovon ja Korotskon kuntiin sekä lännessä Valdain kaupunkiin ja Kostkovon kuntaan. Pinta-alasta 77,0 % on metsää, 13,5 % vesistöjä ja 5,9 % maatalousmaata. Valtaosa alueesta kuuluu Valdain kansallispuistoon.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 17 kylää: Bainevo, Borisovo, Dolgije Borody, Gorka, Jaštšerovo, Jedno, Kljutši, Neljuška, Novaja, Novotroitsy, Plotitšno, Stanki, Šuja, Terehovo, Usadje, Užin ja Zakidovo. Roštšinon taajaman ohella suurempia asutuskeskuksia ovat reilun 300 asukkaan Šuja ja sadan asukkaan Dolgije Borody. Šujan kunta liitettiin Roštšinoon vuonna 2010.
Seudulla on aikaisemmin ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta. Karjalaa puhuttiin vielä 1900-luvun alussa ainakin Borisovon ja Novajan kylissä. Peter von Köppenin 1800-luvun puolivälissä laatima Luoteis-Venäjän etnografinen kartta mainitsee karjalaisina myös Jednon ja Šujan kylät.
Työvoimasta 66 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat hallinto ja erilaiset julkiset palvelut. Kunnan alueella sijaitsee Venäjän presidentin huvila-alue sekä joukko muita lomakyliä. Jednon kylässä toimii karjatila.
Kylistä on linja-autoyhteydet Valdaihin ja Borovitšiin. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Šujassa on kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja postikonttori.
Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Iverskin luostari Valdaijärven saarella sekä Novotroitsyn ja Užinin kirkot.
Aromataasi-inhibiittorit
Aromataasi-inhibiittorit ovat lääkeaineita, joita käytetään erityisesti rinta- ja munasarjasyövän hoitoon naisilla, jotka ovat ohittaneet vaihdevuodet. Aromataasi-inhibiittorit pyrkivät estämään aromataasientsyymin toimintaa. Aromataasi muodostaa estrogeeniä, jota sekä rinta- että munasarjasyöpä tarvivat kasvaakseen.
Aromataasi-inhibiittorit estävät estrogeenituotannon loppuvaiheessa vaikuttavaa Sytokromi P450 -entsyymiyhdistettä ja näin sammuttavat estrogeenisynteesin. Lisämunuaisperäisen androgeenin aromatisaatio tapahtuu pääasiassa rasvakudoksessa, lihaksissa ja maksassa, jotka ovat herkkiä aromataasi-inibiittoreiden vaikutuksille. Munasarjoissa aineiden vaikutuksesta luteinisoivan hormonin eritys kasvaa, mikä puolestaan palauttaa hormonitoimintaa. Vaihdevuosia ennen estrogeenituotanto tapahtuu pääosin munasarjoissa, eivätkä aromataasi-inibiittorit pysty sitä estämään.
Aromataasi-inhibiittorit voidaan jakaa kahteen eri ryhmään, sitoutuviin ja kilpaileviin estäjiin. Sitoutuvat estäjät kiinnittyvät entsyymin aktiiviseen osaan ja näin estävät kokonaan entsyymin toiminnan. Kilpailevat estäjät puolestaan kiinnittyvät aktiiviseen osaan vain väliaikaisesti ja tyytyvät näin vain estämään entsyymireaktion toteutumista.
Aromataasi-inhibiittoreiden yleisin sivuvaikutus on niveljäykkyys ja -kipu. Myös rintasyövän hoidossa käytettyyn tamoksifeeniin verrattuna aromataasi-inhibiittorit aiheuttavat vähemmän vakavia sivuvaikutuksia. Aromataasi-inhibiittorit esimerkiksi vähensivät riskiä saada laskimotulppa tai kohdun limakalvon syöpä. Toisaalta ne saattavat lisätä sydänsairauksien riskiä.
Aapo Iho
Aapo Iho (14. helmikuuta 1891 Hietamäki, Inkeri – 27. syyskuuta 1979 Räyrinki) oli inkerinsuomalainen opettaja ja runoilija, joka käytti nimimerkkiä "Aira".
Ihon vanhemmat olivat seppä, pienviljelijä Andreas Iho ja Anna Rappu. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli sitten Kolppanan opettajaseminaarissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana Iho oli ammustehtaan sorvarina Pietarissa. Hän toimi myös Pietarissa ilmestyneen suomenkielisen Neva-lehden kirjeenvaihtajana ja vuonna 1917 hän oli lehden toimittajana kunnes bolševikit lakkauttivat lehden.
Iho pakeni 1922 perheineen Suomeen mutta hän onnistui jatkamaan salaista kirjeenvaihtoa Inkeriin jääneiden sukulaistensa kanssa. Stalinin aikana suoritetut inkeriläisten pakkosiirrot heijastuivat myös Ihon runoissa.
Suomessa Iho toimi kansakoulun opettajana Toholammilla, Halsualla ja viimeksi Vetelin Isokylässä. Hän jäi eläkkeelle 1951.
Hypoksian indusoima tekijä
Hypoksian indusoimat tekijät (HIF) ovat transkriptiotekijöitä, jotka reagoivat soluympäristön hapenmuutoksiin, erityisesti hapen vähenemiseen ja hypoksiaan.
Hypoksian indusoima tekijä toimii kaikissa nisäkkäiden solutyypeissä, ja se tunnistettiin sen merkityksestä erytropoietiinigeenin (EPO) transkriptiossa. Erytropoietiinia tarvitaan luuytimessä verisolujen tuottamiseen. HIF-tekijät aktivoituvat, kun veren happipitoisuus laskee, mikä lisää EPOn tuotantoa ja siten myös verisolujen tuotantoa. EPO-geenin lisäksi HIF-tekijät vaikuttajat myös moniin muihin geeneihin.
Molekyylitasolla HIF-tekijä koostuu yleensä α- ja β-alayksiköistä. Ne kuuluvat transkriptioperheeseen, jotka sisältävät emäksisen helix-loop-helix-transkriptiotekijän ja PAS-domeenin. HIFα-alayksikköä ohjaa nisäkkäissä kolme eri geeniä.
Organolitiumyhdisteet
Organolitiumyhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät litiumin ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Organolitiumyhdisteet ovat erittäin voimakkaita emäksiä ja nukleofiilejä.
Alkyylilitumyhdisteet ovat hyvin emäksisiä ja reagoivat voimakkaasti hapen ja happamia protoneja sisältävien yhdisteiden, kuten veden, alkoholien, fenolien ja karboksyylihappojen kanssa. Tämän vuoksi niitä säilytetään liuoksina, joissa organolitiumyhdistettä on 5–25 massaprosenttia ja liuottimina käytetään hiilivetyjä ja säilytetään inertin ilmakehän esimerkiksi typpi-ilmakehän alaisuudessa.
Kiinteänä organolitiumyhdisteet muodostavat oligomeereja. Tyypillisimmät rakenteet ovat dimeerit, tetrameerit ja heksameerit. Esimerkiksi tetrameeri muistuttaa rakenteeltaan kuutiota. Organilitumyhdisteet muodostavat oligomeeriaggregaatteja myös liuoksissa, mutta aggregaattien rakenne riippuu liuoksesta. Esimerkiksi fenyylilitium on dietyylieetteriliuoksessa joko dimeerinä tai tetrameerinä, mutta tetrahydrofuraani-, dimetoksietaani- tai tetrametyylietyleenidiamiiniliuoksessa se on pääasiassa dimeerinä. Tämä johtuu siitä, että nämä liuottimet kykenevät kelatoimaan litiumatomeja.
Tyypillisin tapa valmistaa organolitiumyhdisteitä on alkyyli- tai aryylihalidin, tyypillisimmin kloridin, reaktio litiummetallin kanssa. Tämä prosessi kuvattiin ensimmäisen kerran vuonna 1930 ja on vieläkin teollisessa käytössä. Sivutuotteena muodostuu litiumhalideja.Reaktiossa käytetään liuottimena eetteriä tai hiilivetyjä, kuten sykloheksaania tai bentseeniä. Reaktiota katalysoi pieni määrä natriummetallia litiummetallin joukossa.
Aromaattisia, tai tyydyttymättömiä allyylisiä tai vinyylisiä organolitiumyhdisteitä valmistetaan usein transmetallaation avulla. Siinä litiummetalli reagoi toisen organometalliyhdisteen esimerkiksi organotinayhdisteen tai organoelohopeayhdisteen kanssa.
Aromaattisia organolitiumyhdisteitä voidaan valmistaa myös ortolitioinnin avulla.
Organolitiumyhdisteet reagoivat monien karbonyyliyhdisteiden, kuten aldehydien, ketonien, karboksyylihappojen ja esterien kanssa muodostaen alkoholeja. Happohalogenidien, kuten happokloridien kanssa ne reagoivat muodostaen ketoneja. Lisäksi ne ovat erittäin emäksisiä ja happamia vetyjä sisältävien yhdisteiden kanssa. Muita organolitiumyhdisteiden reaktioita ovat muun muassa reaktiot oksiimien kanssa, jolloin muodostuu amiineja ja reaktiot syanaattien kanssa, jolloin muodostuu imiinejä. Lisäksi organolitiumyhdisteitä käytetään muiden organometalliyhdisteiden valmistuksessa.
Tyypillisimpiä käytettyjä organolitiumyhdisteitä ovat metyylilitium, n-butyylilitium, sek-butyylilitium, tert-butyylilitium ja fenyylilitium.
Per Schlüter
Per Erhard Rolf Schlüter (s. 25. huhtikuuta 1881 Turku) oli suomalainen lennätinvirkailija ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Schlüterin vanhemmat olivat maasihteeri Herman Napoleon Schlüter (1835–1882) ja Alma Adolfina Karolina Kulvik (1848–1901). Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900.
Jakelujärjestelmä
Jakelujärjestelmällä tarkoitetaan sähkön jakelu- ja käyttöjärjestelmää. Vaihtosähköjärjestelmissä on yleensä yhdestä kolmeen jännitteistä vaihejohdinta, joita merkitään L1, L2 ja L3. Lisäksi maapotentiaaliin kytketty virran paluujohdin eli nollajohdin N ja suojaustarkoitukseen suojamaadoitusjohdin PE. Sähkönsiirtoverkko koostuu erilaisista jakelujärjestelmistä , jotka jaetaan maadoitustavan perusteella kolmeen perusjärjestelmätyyppiin: TN-, TT-, ja IT-järjestelmä.
Jakelujärjestelmien tunnuksissa käytetyt kirjaimet on määritelty IEC 60364 -standardin mukaan seuraavasti:
Ensimmäinen kirjain:
Toinen kirjain:
Lisäkirjaimet:
TN-järjestelmässä yksi piste on maadoitettu ja sähkölaitteiston jännitteelle alttiit osat on yhdistetty maadoituspisteeseen suojamaadoitusjohtimella tai PEN-johtimella. TN-järjestelmä jaetaan kolmeen eri tyyppiin riippuen nolla- ja suojajohtimen järjestyksen perusteella:
Suomessa rakennusten sähköasennuksissa käytetään melkein aina TN-S- tai TN-C -järjestelmiä. TN-S -järjestelmän käyttö on pakollista lääkintätiloissa sekä palo- ja räjähdysalttiissa tiloissa.
TT-järjestelmässä yksi piste on maadoitettu ja sähkölaitteistojen jännitteelle alttiit osat on maadoitettu erikseen
maadoituselektrodin avulla. Suomessa harvinainen järjestelmätyyppi maaperän suuren resistiivisyyden takia.
IT-järjestelmässä ei mitään pistettä maadoiteta suoraan, mutta yksi piste voidaan maadoittaa impedanssin kautta. Sähkölaitteiston jännitteelle alttiit osat maadoitetaan. IT-järjestelmää käytetään kun halutaan varmistaa katkeamaton sähkönsyöttö. Käyttökohteita esimerkiksi sairaaloiden leikkaussalit, teollisuuden sähkönjakelu ja ohjauspiirit.
Aisa Biaudet
Anna-Lisa (Aisa) Biaudet (s. 1884) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Haararatamo
Haararatamo ("Plantago arenaria") on yksivuotinen ratamolaji, jota esiintyy Euroopassa.
Se on pystyvartinen, haarova ja valkokarvainen, 10-30 cm korkea ruoho. Sen tasasoukat ja ruodittomat, 3-5 mm leveät lehdet sijaitsevat vastakkain varressa, lehtilapa 3-8 cm.
Pitkäperäisiä lehtihankaisia tähkäkukintoja on useita, tähkät ovat pullean pitkulaisia. Niiden tyvellä on kaksi pitkäkärkistä ja lyhyitä kalvolaitaisia tukilehtiä. Kukat ovat nelilehtisiä, kellanruskeita, teriöiden liuskat suipohkoja ja kalvomaisia. Kukkii heinä-syyskuussa.
Hedelmä on kota jossa on kaksi siementä.
Haararatamoa tavataan osassa Etelä- ja Itä-Eurooppaa sekä Keski-Euroopassa. Sitä esiintyy myös Pohjois- ja Itä-Afrikassa, Aasiassa ja Länsi-Siperiassa. Suomessa sitä tavataan satamissa, joutomailla, kaatopaikoillaja myllyalueilla.
Alvar Mogård
Ernst August Mitts, kirjailijanimi Alvar Mogård (29. tammikuuta 1891 Valassaaret – 1986 Vaasa) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Mittsin vnahemmat olivat majakanvartija, myöhemmin maanviljelijä Herman Mitts ja Maria Björs. Mitts valmistui kansakoulunopettajaksi Uudenkaarlepyyn opettajaseminaarista 1913. Hän suoritti ylioppilastutkinnon 1927 ja valmistui filosofian maisteriksi 1933. Mitts toimi kansakoulunopettajana 1913–1920 ja kansankorkeakoulun johtajana 1922–1935. Sittemmin hän oli kansakoulujen tarkastajana ja sai kouluneuvoksen arvon.
Suomen sisällissodan aikana Mitts toimi suojeluskunnan komppanianpäällikkönä ja osallistui muun muassa Vaasan valtaukseen.
Nimellä "Alvar Mogård":
Call of the Wild (Black Sabbathin kappale)
Call of the Wild on Black Sabbath-yhtyeen kappale. Se julkaistiin myös singlenä Euroopassa. Kappale on otettu vuoden 1989 "Headless Cross"-albumilta.
Musiikillisesti kappale on 1980-luvun lopun valtavirran heavy metallia ja sen kertosäe kulkee itämais-henkisen kuvion myötä. Sanoitus kertoo ilmeisesti "helvettiin joutumista vastaan taistelevasta sankarista". Kappaleen alkuperäinen nimi olikin "Hero" (suom. sankari), mutta se muutettiin, koska ex-vokalisti Ozzy Osbournen samoihin aikoihin julkaistulla sooloalbumilla "No Rest for the Wicked" oli samanniminen kappale.
Singlen b-puolella julkaistiin kappale "Devil & Daughter" ja 12" versiossa myös "When Death Calls", molemmat myös "Headless Cross"-albumilta.
Slumber of Sullen Eyes
Slumber of Sullen Eyes on suomalaisen death metal -yhtyeen Demigodin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1992.
Shadow Mechanics
Shadow Mechanics on suomalaisen death metal -yhtyeen Demigodin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2002 levymerkillä Spikefarm Records.
Let Chaos Prevail
Let Chaos Prevail on suomalaisen death metal -yhtyeen Demigodin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2007.
Iljina Gora
Iljina Gora () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Demjanskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Demjanskin kaakkoispuolella 15 kilometrin päässä taajamasta. Kylässä on 174 ja kunnassa reilut 900 asukasta (vuonna 2011).
Iljina Goran kunnan pinta-ala on 350,23 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Demjanskin piirin Žirkovon, pohjoisessa Peskin ja idässä Polnovon kuntiin sekä etelässä Tverin alueeseen ja Novgorodin alueen Marjovon piiriin. Pinta-alasta 55,2 % on metsää ja 36,6 % maatalousmaata. Kunnan alueella sijaitsee osa Valdain kansallispuistosta. Tvjordovon kylän lähellä on luonnonmuistomerkiksi julistettu Johannes Kastajan lähde.
Kuntaan kuuluu 40 kylää: Andrehnovo, Fišovo, Hozjupino, Iljina Gora, Koževnikovo, Krutuša, Kuznetsovo, Laškovo, Ljahovitši, Markovo, Medjanki, Mihejevo, Mirohovo, Monakovo, Mošino, Mstiža, Nameštši, Ostrešno (Iljinogorskoje), Ostrešno (Votolinskoje), Pahomovštšina, Palagino, Pleštšejevo, Polzuny, Potsepovo, Pustoška, Rogovitši, Šiškovo, Skobovo, Sobolevo, Štšeglovo, Syropjatovo, Tšižovo, Tvjordovo, Usadba, Vasiljevštšina, Votolino, Vozduhi, Zaborovje, Zarutševje ja Zeljonaja. Suurimmat kylät ovat vajaan 300 asukkaan Šiškovo ja reilun kahdensadan Votolino. Neljässätoista kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Šiškovon ja Votolinon kunnat liitettiin Iljina Goraan vuonna 2010.
Työvoimasta 67 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maatalous ja julkiset palvelut. Kunnan alueella toimii kolme karjatilaa, kaksi sahalaitosta ja asfalttitehdas.
Votolinosta on linja-autoyhteys Demjanskiin. Palveluihin kuuluvat Votolinon lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti, Šiškovon lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti sekä Iljina Goran kulttuuritalo, kirjasto ja posti.
Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat vuonna 1691 rakennettu Iljina Goran kirkko porttirakennelmineen sekä 1800-luvun jälkipuoliskolta peräisin oleva Šiškovon kirkko.
Jamkids Musiikkikoulu
Jamkids on varhaisiän musiikkikasvatukseen keskittynyt musiikkikoulu, joka toimii Espoossa, Helsingissä, Vantaalla, Kirkkonummella ja Lohjalla yhteensä 17 opetuspisteessä. Koulu on ensimmäinen useilla paikkakunnilla ketjumaisesti toimiva musiikkikoulu Suomessa. Koulu pyrkii edistämään musiikkia elämänmittaisena harrastuksena.
Koulun toiminta alkoi vuonna 2006, jolloin erityisenä tavoitteena oli kanteleen soiton suosion edistäminen ja siihen liittyvien mielikuvien uudistaminen. Toiminnan kasvaessa tarjonta on monipuolistunut ja koulu tarjoaa opetusta kaikilla bändisoittimilla. Syksyllä 2018 koulun vauva-, taapero- ja bändimuskareissa käy noin 1000 0–6-vuotiasta musiikinharrastajaa.
Koulu tarjoaa taiteen perusopetuksen yleisen oppimäärän mukaista opetusta. Opetusta annetaan pääasiassa ryhmäopetuksena. Koulu pyrkii olemaan ryhmäopetuksen ja taiteen yleisen oppimäärän mukaisen opetuksen edelläkävijä.
Feels Good to Me
Feels Good to Me on Black Sabbath-yhtyeen kappale ja single-julkaisu vuodelta 1990. Se on otettu saman vuoden "Tyr"-albumilta.
Kappale etenee kitaristi Tony Iommin rauhallisen kitarakuvion myötä edustaen pääasiassa 1980- ja 1990-lukujen vaihteen tyypillistä voimaballadia. Siitä kuvattiin myös video. Singlen b-puolilla ja lisäkappaleina oli nauhoituksia ("Paranoid" ja "Heaven and Hell") yhtyeen vuoden 1989 Neuvostoliiton konserteista.
Koiviston öljysatama
Koiviston öljysatama (myös "Primorskin öljysatama", , LOCODE: RUPRI) on Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirin Koivistossa, Suomenlahden koillisosissa, linnuntietä noin 100 kilometrin päässä Pietarista sijaitseva suuri raakaöljyn ja öljynjalostustuotteiden vientisatama.
Vuoden 2012 tammi-kesäkuun 38,5 miljoonan tonnin rahtimäärällään Koivisto oli Venäjän toiseksi suurin satama. Vuoden 2012 tammi-heinäkuussa Koiviston öljyterminaalin kautta vietiin 41,6 miljoonaa tonnia raakaöljyä ja 3,3 miljoonaa tonnia diselöljyä. Venäjän suurimman sataman eli Mustanmeren Novorossijskin pääoperaattori, pörssinoteerattu satamayhtiö (OAO Novorossijski morskoi torgovyi port) osti vuoden 2011 alussa 2012 Koiviston öljyterminaalin keskeisimmät satamatoiminnot (ООО Primorskii torgovnyi port -operaattori) ja laitteistot 2,15 miljardin dollarin yrityskaupalla. Toisaalta kauppaan liittyvien lainajärjestelyjen kautta Venäjän valtio hankki tämän maan suurimman satamaoperaattorin toiminnot määräysvaltaansa (mm. Transneftin kautta enemmistöomistus).
Hallinnollisesti Koiviston öljyterminaali kuuluu Pietarin suursataman hallinnon alaisuuteen. Tämä viranomainen vastaa paitsi Pietarin kaupungin, myös Leningradin alueen kauppasatamista.
Koiviston öljysataman vuosittainen rahtimäärä:
Sataman ja sinne rakennettujen Transneft-yhtiön Itämeren öljynsiirtoputkiston avulla Venäjän federaatio on siirtänyt Neuvostoliiton aikaista ja sen hajoamisen jälkeistä Baltian maiden ja Puolan satamien kautta tapahtunutta maaöljyn vientitoimintaansa maan omiin satamiin. Tällä on lisätty Venäjän omaa kontrollia tärkeästä vientialasta ja lisätty viennin ennakoitavuutta välttämällä kauttakulkumaiden perimien maksujen ja poliittisten suunnanmuutosten vaikutusta öljykauppaan. Tähän kehitykseen liittyy myös öljytuotteiden vienti Suomenlahden Uuraan sataman (mm. Lukoilin terminaali) ja Ust-Lugan monitoimisataman (jossa on Itämeren 2. öljyputken vientiterminaali) kautta.
Vuosina 2013–2014 Koiviston polttoainekuljetusten kokonaismäärä pieneni merkittävästi samalla kun Ust-Lugan kautta kulkevan nestebulkin määrää kasvatettiin. Koiviston öljysatama oli kuitenkin yhä Venäjän viidenneksi suurin rahtisatama vuonna 2014. Sitä suurempia olivat Novorossijskin satama (121,6 milj. t), Ust-Lugan satama (75,7 milj. t), Pietarin suursatama (61,9 milj. t) ja Vostotšnyin satama (57,8 milj. t).
Koivistossa on myös pienempi yleissatama, jota ei tule sotkea suureen öljysatamaan.
Operaatio Alphabet
Operaatio Alphabet oli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden operaatio Norjassa olevien joukkojen evakuoimiseksi. Operaatio päätettiin toteuttaa 24. toukokuuta 1940. Narvikissa olleiden joukkojen evakuointi päätti samalla Narvikin taistelun, minkä voittaminen varmisti Saksan Norjan valtauksen.
Martti Nisonen
Martti Johannes Nisonen (12. syyskuuta 1891 Pori – 5. joulukuuta 1946 Hancock, Michigan, Yhdysvallat) oli suomalainen säveltäjä, urkuri, musiikinopettaja ja näytelmäkirjailija.
Martti Nisonen opiskeli nuoruudessaan Helsingin musiikkiopistossa ja työskenteli samaan aikaan pianistina helsinkiläisissä elokuvateattereissa. 1910-luvun alkuvuosina hän herätti huomiota kirjoittamalla musiikkinäytelmiä ja pienimuotoisia operetteja, joita hän esitti yhdessä Pasi Jääskeläisen ja J. Alfred Tannerin kanssa mykkäelokuvien väliajoilla. Vuoden 1913 aikana Nisonen toimi Jääskeläisen perustaman "Suomalaisen Operettikiertueen" pianistina. 1920-luvun alussa musiikkikustantamo R. E. Westerlund julkaisi sarjan ""Martti Nisosen suosittuja lauluja: kansanomaisia sävelmiä ja suomalaisia kupletteja"".
Nisonen muutti vuonna 1922 Suomesta Yhdysvaltoihin ja hän toimi musiikinopettajana Suomi Collegessa Hancockissa Michiganissa.
Nisonen teki myös käsikirjoituksen ja musiikin elokuvaan Sunnuntaimetsästäjät.
Triumph and Loss
Triumph and Loss on Noumenan EP-levy, joka julkaistiin 27. heinäkuuta 2006. Albumista julkaistiin ainoastaan digitaalisesti ladattava versio.
Kontrol
Kontrol on suomalainen kristillistä elektronisvaikutteista pop/rock-musiikkia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2011. Kontrol koostuu laulaja/kitaristi Atte-Veikko Kemppaisesta ja kosketinsoittaja Mikko Partasesta. Live-kokoonpanossa on mukana myös rumpali ja basisti. Yhtyeen kappaleet ovat suomenkielisiä.
Ennen Kontrolia Atte-Veikko ja Mikko olivat soittaneet yhdessä Kidman-nimisessä kristillisessä pop/rock- yhtyeessä, jonka hajottua he päättivät perustaa Kontrolin. Atte-Veikko soittaa myös Idän Ihmeet-nimisessä pop-folk gospelyhtyeessä ja Mikko on toiminut tuottajana useilla levyillä yhdessä Kontrolinkin levyn kanssa työskennelleen tuottaja/muusikko Matti Kemppaisen kanssa.
Yhtye julkaisi huhtikuussa 2012 esikoisalbuminsa '"Lihaa ja verta"' (Maanalainen levykauppa). Levyn on tuottanut tuottaja/muusikko Matti Kemppainen ja Kontrolin kosketinsoittaja Mikko Partanen. Levy on ollut 6 viikkoa kristillisellä levylistalla.
www.kontrol.fi
Absence (albumi)
Absence on suomalaisen death metal -yhtyeen Noumenan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spikefarm Records.
Anatomy of Life
Anatomy of Life on death metal -yhtyeen Noumenan kolmas ja viimeisin studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2006 levymerkillä Spikefarm Records.
Ricky Hickman
Richard "Ricky" Hickman (s. 1. syyskuuta 1985 Winston-Salem) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa Maccabi Tel Avivia.
Hickman pelasi yliopistokoripalloa Pohjois-Carolinan yliopistossa, josta hän siirtyi ammattilaiseksi kaudeksi 2007–2008 CS Otopeniin. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi Bundesliiga-seura Giesseniin, jossa hän teki 7,0 pistettä ottelua kohden. Kauden 2009–2010 Hickaman pelasi Namika Lahdessa, jossa hän voitti sarjan korikuninkuuden 23,9 pisteen ottelukohtaisella keskiarvolla. Tämän jälkeen hän siirtyi LegADuessa pelanneeseen Junior Casaleen, josta hän siirtyi kauden jälkeen pääsarjaseura VL Pesaroon. Kesällä 2012 Hickman teki kaksivuotisen sopimuksen Euroliigassa pelanneen Maccabi Tel Avivin kanssa.
Peski (Demjanskin piiri)
Peski () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Demjanskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Javonjoen varrella 9 kilometriä Demjanskista itään. Kylässä on 250 ja kunnassa 1 200 asukasta (vuonna 2010).
Peskin kunnan pinta-ala on 548,36 neliökilometriä. Se rajoittuu kaakossa Demjanskin piirin Polnovon, etelässä Iljina Goran, lännessä Demjanskin ja Žirkovon sekä luoteessa Jamnikin kuntiin ja koillisessa Novgorodin alueen Valdain piiriin. Pinta-alasta 42,2 % on maatalousmaata, 27,8 % metsää ja 14,9 % vesialueita. Järviä ovat Veljo, Glybitsko, Pestovskoje, Hvoštšino ja Istošenskoje, jokia Javon, Tšeresitsa ja Ljuteika. Kunnan alueella sijaitsee osa Valdain kansallispuistosta.
Kuntaan kuuluu 47 kylää: Bereznik, Bolšije Luki, Bolšoje Opujevo, Borovitsy, Burakovo, Dubki, Dunajevštšina, Filippova Gora, Gibno, Glebovštšina, Goristitsy, Isakovo, Istošno, Jesipovo, Kamenka, Klin, Korzovo, Krasnaja Gorka, Krivkino, Lipitsa, Lukino, Malinovka, Maloje Opujevo, Malyje Luki, Mamajevštšina, Mitrošino, Nikolskoje, Novoje Podsosonje, Novosel, Osinuška, Paberežje, Peski, Pestovo, Podbereza, Podgorje, Pokrovka, Sbylnitsy, Slavitsy, Sofronkovo, Suhaja Vetoš, Šulgina Gora, Usadba, Velje-Stany, Zalesje, Zalužje, Zaozerje ja Zarapatševo. Keskuskylän lisäksi suurempia asutuskeskuksia ovat sadan–kahdensadan asukkaan Bolšije Luki, Filippova Gora ja Nikolskoje. Kuudessa kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Bolšije Lukin, Filippova Goran ja Nikolskojen kunnat liitettiin Peskiin vuonna 2010.
Työvoimasta 73 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat julkiset palvelut ja maatalous. Kunnan alueella toimii kaksi karjatilaa, kalanviljelylaitoksia ja kaksi sahalaitosta.
Kunnan läpi kulkee Demjanskin ja Valdain välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Demjanskiin. Palveluihin kuuluvat Peskin, Filippova Goran ja Nikolskojen lastentarhat, kulttuuritalot, kirjastot, lääkintäasemat ja postit. Bolšije Lukissa on kulttuuritalo, lääkintäasema ja posti.
Seudulla on lukuisia muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Peskin lähellä Javonjoen rannalla sijaitsee 700–1400-luvuilta peräisin oleva Knjažaja Goran muinaislinna. Toinen vanhempi muinaislinna on Veljojärven rannalla Podberezan kylän koillispuolella. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Nikolskojen kartanoalue ja Dubkin tsasouna.
Duris Maxwell
Duris Maxwell (Ted Lewis, s. 15. kesäkuuta 1946) on kanadalainen rumpali, joka on soittanut uransa aikana useissa yhtyeissä, muun muassa Bobby Taylor & the Vancouvers, Powder Blues Band, Doucette, The Temptations, Jefferson Airplane ja Skylark. Hän on soittanut myös Heartin albumilla "Dreamboat Annie" sekä Devin Townsendin albumilla Ki.
Alimentation Couche-Tard
Alimentation Couche-Tard tai Couche-Tard on kanadalainen vähittäiskauppaa ja huoltoasema toimintaa pyörittävä yritys. Couche-Tardilla on myymälöitä ja huoltoasemia yhteensä noin 15 900, ja ne sijoittuvat Kanadaan, Yhdysvaltoihin, Eurooppaan, Meksikoon, Japaniin, Kiinaan ja Indonesiaan.
Yhtiö pyörittää myymälöitään Couche-Tard, Mac's, Circle K, On the Run nimillä, se on sidoksissa myös 7-joursin, Dairy Martin, Daisy Martin ja Winksin kanssa.
Couche-Tardin ja Mac´sin lippulaivamyymälöitä sekä joitakin Winksin vanhempia myymälöitä mainostetaan tunnuksella, jossa on erottuva, kiertyvänivelinen silmää iskevä punainen pöllö. Tämä "yöpöllön" (ranskaksi couche-tardin) maskotti perittiin Provi-Soirin/Winksin ketjusta, kun se yhdistettiin Alimentation Couche-Tardiin.
2015 Couche-Tard ilmoitti muuttavansa kaikki Kanadan (kaikkialla paitsi Quebecissä) ja Euroopan myymälät ja huoltoasemat Circle K brändin alle, näin luoden vahvan kansainvälisen brändin nimeltä Circle K. Vuonna 2016 ensimmäiset Statoil huoltoasemat muuttivat Ruotsissa nimensä Circle K brändin alle.Kanadan Quebecissä yhtiöllä on yhteensä 581 myymälää Couche-Tard, Provi-Soir ja Dépanneur 7 joursin nimien alla, sekä 298 myymälää, jotka ovat sidoksissa yhtiöön, kuten Tabatoun myymälät. Ontariossa yhtiöllä on 605 yrityksen myymälää ja 214 sidoksissa olevaa myymälää. Läntisessä Kanadassa on yhteensä 295 yrityksen myymälää ja 71 kumppanien myymälää Mac'sin, Mike's Martin, Becker'sin, Daisy Martin ja Winksin nimen alaisena.
18. huhtikuuta 2012 tuli tietoon, että Alimentation Couche-Tard oli sopinut ostavansa norjalaisen Statoil Fuel & Retailin (tunnettiin ennen Statoilina) 2,8 miljardilla dollarilla, tehden Couche-Tardista laajimman huoltoasemaketjun koko Pohjoismaissa. Kaikki Statoil huoltoasemat Skandinaviassa ja Baltiassa ovat muutettu Circle K huoltoasemiksi. Brändimuutos valmistui 2018.
Purity of Essence
Purity of Essence on ruotsalaisen metallimuusikko Quorthonin toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Black Mark Production.
Kaikki kappaleet lukuun ottamatta kappaletta ”Rock ’n Roll” on kirjoittanut Quorthon.
Carl Adolph Norman
Carl Adolph Norman (s. 12. tammikuuta 1879 Porvoo ) oli suomalainen insinööri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Normanin vanhemmat olivat sahanomistaja Carl Herman Norrman ja Julia Elisabeth Norrman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896, suoritti vielä ruotsalaisen ylioppilastutkinnon 1897 ja valmistui insinööriksi Tukholmassa vuonna 1900.
Norman toimi koneenrakennusopin professorina Ohion yliopistossa (Ohio State University) Columbuksessa vuodesta 1917 alkaen.
Nimellä "Carl Warder":
Omalla nimellä:
Django Unchained
Django Unchained on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut lännenelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Quentin Tarantino. Sen pääosissa ovat Jamie Foxx, Christoph Waltz, Leonardo DiCaprio ja Kerry Washington. Sen ensi-ilta oli 25. joulukuuta 2012 Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 18. tammikuuta 2013.
"Django Unchained" voitti parhaan käsikirjoituksen ja parhaan miessivuosan (Christoph Waltz) Oscar- ja Golden Globe -palkinnot vuonna 2013.
Elokuva herätti polemiikkia väkivaltaisesta sisällöstä ja neekeri-sanan (nigger) viljelystä. Jotkut arvelivat elokuvan olevan epäkunnioittava mustia kohtaan tai rasistinen.
Filmgoer.fi:n Marko Pekkanen kehui "Django Unchainedin" näyttelijöitä kutsuen elokuvaa "näyttelijöiden juhlaksi." Erityisesti hän kehuu Foxxin ja Waltzin välistä kemiaa ja sanoo, että "se luo selkärangan koko elokuvalle."
Bill Haslam
William Edward ”Bill” Haslam (s. 23. elokuuta 1958) on Tennesseen nykyinen kuvernööri. Hän on toiminut kuvernöörinä vuodesta 2011. Hän on Republikaanisen puolueen jäsen. Hän oli Knoxvillen pormestari vuodesta 2003 vuoteen 2010. Haslam vastustaa homoliittoja mutta hän sanoo haluavansa keskittyä taloudellisiin asioihin. Hän on NRA:n jäsen.
Sudaninfrankoliini
Sudaninfrankoliini ("Pternistis erckelii") on afrikanfrankoliinien sukuun kuuluva kanalintulaji.
Sudaninfrankoliini on 38–43 senttimetriä pitkä, yläpuolelta ruskea, alta valkea ja kauttaaltaan ruskeaviiruinen. Sen päälaki on punaruskea ja leuka valkoinen. Sudaninfrankoliinilla on keltaiset, hyvin vahvat jalat, joissa on kaksoiskannukset.
Sudaninfrankoliini pesii luonnonvaraisena Eritreassa, Etiopiassa ja Sudanissa. Sitä on istutettu Italiaan ja Havaijille.
Viljo Vainikainen
Viljo Vainikainen (14. elokuuta 1901 Hämeenlinna – 11. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen maataloustieteilijä, Suomen Ayshireyhdistyksen toiminnanjohtaja 1939–1945, ja Helsingin yliopiston rotu- ja jalostusopin dosentti 1936–1970. Hän oli maataloushallituksen kotieläintaloudellisen osaston päällikkö vuosina 1942–1945 ja Maatalouden tutkimuskeskuksen kotieläinjalostuslaitoksen vt. johtaja 1945–1948 sekä vakinainen johtaja ja ja professori 1948–1968.
Vainikainen oli Valtion keinosiemennystoimikunnan, Invalidisäätiön maatalousoppilaitoksen johtokunnan, Suomen Kennelliiton valtuuston, Lampaanjalostusyhdistyksen johtokunnan, Sianjalostusyhdistyksen jalostusvaliokunnan ja Siipikarjanhoitajain liiton jalostusvaliokunnan puheenjohtaja.
Edvard Wainio
Edvard August Vainio (vuoteen 1876 Lang, 1876–1919 Wainio; 5. elokuuta 1853 Pieksämäki – 14. toukokuuta 1929 Turku) oli suomalainen kasvitieteilijä ja jäkälätutkija. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1880–1906 ja Turun yliopiston ylimääräinen opettaja vuodesta 1922.
Wainio julkaisi ensimmäiset suomenkieliset kasvimaantieteelliset teokset "Havainnoita Itä-Hämeen kasvistosta" (1878) ja "Kasviston suhteista Pohjois-Suomen ja Venäjän-Karjalan rajaseuduilla" 1878. Myöhemmin hän keskittyi jäkäliin ja keräsi niitä eri puolilta Suomea ja ulkomailta. Tieteellisten teosten lisäksi hän julkaisi yleistajuisen matkakertomuksen Brasiliasta "Matkustus Brasiliassa" (1888), ja Siperian tutkimusmatkasta kertovan vihkosen. Myöhemmin hän julkaisi muiden keräämiin kokoelmiin perustuvia teoksia. Turun yliopisto osti hänen 22 000 jäkälänäytettä käsittävän kokoelmansa 1919. Hänen aikanaan kokoelmat Turussa laajenivat 35 000 näytteeseen.
Wainio ei saanut hakemaansa kasvitieteen professuuria Helsingin yliopistosta, joten elättääkseen itsensä hän toimi vuosina 1891–1901 painoasiain ylihallituksen asiamiehenä ja 1901–1917 yliasiamiehenä. Koska hän oli sortokausien aikana siten venäläisen hallinnon pääsensori, hänestä tuli julkisuudessa halveksittu ja myös akateemisessa maailmassa hyljeksitty. Suomen itsenäisyttyä hän menetti virkansa ja joutui taloudellisesti koville. Lopulta Turun yliopisto pelasti Vainion tarjoamalla hänelle opettajanviran ja ostamalla hänen kokoelmansa sekä maksamalla hänelle palkkaa niiden järjestämisestä. Viimeisinä vuosinaan Vainio oli arvostettu opettaja ja toimi kasviretkillä ohjaajana. Turun yliopistolla hänen työhuonettaan kutsuttiin Vainion majakaksi valon paistaessa sieltä iltamyöhään hänen työskennellessään. Hänelle myönnettiin valtioneläke vain hetkeä ennen hänen kuolemaansa.
Vainion poika julkaisi ensimmäisen suomenkielisen sarjakuvan.
Urpo Wainio
Urpo Olavi Wainio (7. huhtikuuta 1910 Helsinki – 16. kesäkuuta 1975) oli suomalainen taidemaalari.
Wainio opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1934-1937 ja Pariisissa 1949 opettajanaan André Lhote. Hän erikoistui lasimaalauksiin ja teki niitä esimerkiksi Pielaveden (1956) ja Kokkolan kirkkoihin (1960) sekä Otanmäen seurakuntasaliin (1960). Hän teki silti myös öljymaalauksen "Kristus vierailee kolarilaisessa kodissa (1965)" alttaritauluksi Kolarin kirkkoon.
Wainio opetti Taideteollisessa oppilaitoksessa vuodesta 1952.
Novorossijski morskoi torgovyi port
Novorossijski morskoi torgovyi port (, ) on Moskovan (MICEX-RTS) ja Lontoon pörsseissä (LSE) noteerattu, Mustanmeren rannalla sijaitsevan Venäjän Krasnodarin aluepiirin Novorossijskin kaupungin suursataman mukaan nimetty ja kotipaikkanaan tätä kaupunkia pitävä venäläinen satamaoperaattori.
Yhtiö oli vuonna 2011 kotisivujensa mukaan Venäjän johtava ja Euroopan 3. suurin satamaoperaattori. Se vastasi tuolloin 157,0 miljoonasta rahtitotonnista. Se hoiti 29,3 prosenttia Venäjän merisatamien kautta kulkevasta rahdista. Sen satamatoimintojen kautta kulkee 58,6 % Venäjän meritse kuljetetusta raakaöljysta, 70,8 % sokerista, 29,6 % viljasta, 28,2 % raudasta ja 26,9 % muista metalleista sekä 15,7 % öljynjalostustuotteista.
Vuosien 2010-2011 aikana yhtiö sai hallintaansa Novorossijskin jälkeen maan toiseksi suurimman sataman eli Primorskin öljysataman keskeisimmät satamatoiminnot. Järjestelyihin liittyneiden sopimusten myötä Novorossijski morskoi torgovyi port -yhtiön osake-enemmistö (50,1 %) siirtyi yksityissektorilta Venäjän valtion hallitsemalle Transneft-öljynsiirtoyhtiölle ja oligarkki Zijavudin Magomedoville (Зиявудин Магомедов). Venäjän valtio omistaa satamayhtiötä myös suoraan (20 %) ja Venäjän rautateiden omistusosuuden kautta. Satamaoparaattori toimii myös Kaliningradin alueen Baltijskin satamassa.
Wainsteinin säätiö
Wainsteinin säätiö eli Leo ja Regina Wainsteinin säätiö oli 1928–2003 toiminut suomalainen säätiö, joka tuki kuvataidetta.
Säätiön perustivat kauppaneuvos Leo Wainstein ja hänen puolisonsa Regina Wainstein vuonna 1928 Suomeen saapumisensa muistoksi ja kiitollisuuden osoitukseksi. Säätiö jakoi vuosittain korkotulonsa apurahoina ja lahjoitti veistoksia. Säätiön lahjoituksia ovat Aarre Aaltosen "Ilmatar ja sotka" Helsingin Sibelius-puistossa, Matti Hauptin "Aino" Turun Asemanpuistossa ja sama teos marmoriveistoksena Turun taidemuseossa. Säätiö sulautettiin vuonna 2003 Suomen Kulttuurirahastoon, jossa sen nimenä on nykyisin "Leo ja Regina Wainsteinin rahasto".
Leo Wainstein (1883–1978) oli odessalaissyntyinen asianajaja, myöhemmin pääkonsuli ja kauppaneuvos. Regina Wainstein o.s. Trilling oli syntyisin Białystokista. Wainstein osti Åbo Klädesfabrikin (Turun Verkatehdas) 1924.
Säätiö on vuonna 1938 julkaissut 29-sivuisen kirjasen "Leo ja Regina Wainsteinin säätiö: 1928-1938".
Tomáš Starosta
Tomáš Starosta (s. 20. toukokuuta 1981 Trenčín, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa KHL:n Jugra Hanty-Mansijskia, jonne siirtyi vuonna 2011.
Starosta on Dukla Trenčínin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä Slovakian Extraligassa vuonna 1999 ja jatkoi siellä vuoteen 2005, jolloin siirtyi kesken kauden silloisen Venäjän superliigan Neftehimik Nižnekamskiin. Elokuussa 2010 hän siirtyi Salavat Julajev Ufaan, jossa pelasi vain yhden kauden. Ufa voitti kauden 2010–2011 päätteeksi KHL:n mestaruuden Gagarin Cupin. Mestaruuskauden jälkeen Starosta allekirjoitti sopimuksen Jugra Hanty-Mansijskin kanssa.
Starosta on edustanut Slovakian maajoukkuetta neljissä jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuosina 2007, 2008, 2010 ja 2012. Vuoden 2012 kisoissa hän oli voittamassa MM-hopeaa. Hän on edustanut maataan myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1999, jolloin Slovakia sijoittui turnauksen kolmanneksi, sekä alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2000 ja 2001.
Z31
Z31 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1001. Sen köli laskettiin 1. syyskuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1941. Alus valmistui 11. huhtikuuta 1942.
Luovutettu Ranskalle 1946.
Suomi talviparalympialaisissa 2010
Suomi saavutti Vancouver talviparalympialaisista 2010 yhteensä kaksi mitalia hopeisen ja pronssisen. Suomen lippua avajaisissa kantoi Ilkka Tuomisto.
Z32
Z32 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1002. Sen köli laskettiin 1. marraskuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1941. Alus valmistui 15. syyskuuta 1942.
Alus ajettiin maihin uppoamisen estämiseksi 9. kesäkuuta 1944.
Z33
Z33 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1003. Sen köli laskettiin 22. joulukuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1941. Alus valmistui 6. helmikuuta 1943.
Alus luovutettiin Neuvostoliitolle 1946.
Z34
Z34 oli Saksan laivaston tyypin 1936 Mob hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 19. syyskuuta 1939 Deutsche Schiff- und Maschinenbaulta Bremenistä telakkanumerolla 1004. Sen köli laskettiin 14. tammikuuta 1941 ja alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1942. Alus valmistui 5. kesäkuuta 1943.
Aluksen miehistö upotti aluksensa 26. maaliskuuta 1946.
Sosiaalityöntekijä Virtanen
Sosiaalityöntekijä Virtanen on Mainos-TV:n kevätkaudella 1976 esittämä kuusiosainen draamasarja sosiaalityöntekijän työstä. Jokainen osa on oma itsenäinen episodinsa, mutta osittain samat roolihahmot ja näyttelijät esiintyvät useammissa sarjan jaksoissa. Sosiaalityöntekijä Pirjo Virtasena esiintyy Leni Katajakoski. Ammattinäyttelijöiden lisäksi sarjassa esiintyy runsaasti Helsingin huoltoviraston toimihenkilöitä, joiden kanssa sarjan tositarinoihin perustuvaa sisältöäkin kehiteltiin. Tarinat käsikirjoitti Aira Ruishalme MTV:n perhetoimituksen päällikön Kyllikki Stenrosin tilauksesta. Sarjan ohjasi Pekka Parikka.
Ensimmäinen jakso ”Olkileipä” kertoo pätkätöistä eläköityvästä leskimiehestä ja hänen eläkkeensä suuruuden hankalasta laskemisesta. Toinen jakso ”Mistä rahat?” kuvaa huoltoviraston työtä kolmilapsisen lähiössä asuvan perheen auttajana, kun vanhemmat sairastelevat. Jaksossa ”Tyttö Helsingin viidakoissa” tutustutaan ensikodin toimintaan aviottoman lapsen saavan nuoren äidin auttajana. ”Kutosen mies” kertoo vaimoaan Helsinkiin pakenevasta miehestä, joka pääsee asumaan Intiankadun asuntolaan. Jakso ”Pavin tutut” kuvaa tuolloin ”irtolaisiksi” kutsuttujen syrjäytyneiden nuorten naisten elämää muun muassa työlaitoksessa. Viimeisessä jaksossa ”Anselm ja muut” siirrytään Helsingistä kuvaamaan maaseudun sosiaalityötä muun muassa skitsofreniaa sairastavan miehen ja alkoholistien parissa.