hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tuskegee Airmen
Tuskegee Airmen on nimitys, jota käytetään Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa toisen maailmansodan aikana palvelleista mustista sotilaslentäjistä, jotka koulutettiin Tuskegeen kaupungissa Alabamassa. Tunnetuin yksikkö, jossa Tuskegeessa koulutettuja lentäjiä palveli, oli Euroopan ilmasotatoimiin osallistunut mustien hävittäjälentäjien muodostama 332. hävittäjärykmentti. Yksikkö tunnettiin myös nimellä Red Tails. Rykmentin tarinasta on tehty kaksi elokuvaa, vuoden 1995 "The Tuskegee Airmen" ja vuoden 2012 "Red Tails".
Javier Casquero
Francisco Javier Casquero Paredes (s. 11. maaliskuuta 1976 Talavera de la Reina, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.
Casquero aloitti ammattilaisuransa pelaamalla kotikaupunkinsa joukkueessa, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Toledossa hän pelasi yhteensä viisi kautta, jonka aikana hänet lainattiin vain kerran kuudeksi kuukaudeksi Cultural Leonesaan. Vuonna 1999 hän siirtyi Atlético Madridin reservijoukkueeseen, jossa hän pelasi kuitenkin vain yhden kauden verran.
Madridista Casquero siirtyi Sevillaan. Ensimmäisellä kaudellaan 2000–2001 hän pelasi yhteensä 38 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kauden jälkeen Sevilla nousi pääsarjaan. Ensiesiintymisensä pääsarjassa hän teki 26. elokuuta 2001 kotiottelussa Barcelonaa vastaan. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan Casquero teki seitsemän maalia.
Casquero oli yksi Sevillan tärkeimpiä pelaajia, kun joukkue sijoittui kausina 2003–2004 ja 2004–2005 pääsarjassa kuudenneksi. Sevillasta hän siirtyi Racing Santanderiin, jossa hän ei kuitenkaan pelannut kuin kauden 2005–2006.
Jo paljon kokenut Casquero palasi vuonna 2006 Madridiin, tällä kertaa Getafen riveihin. Hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanoon ja oli tärkeä osa joukkuetta, kun se eteni kauden 2007–2008 UEFA Cupissa aina puolivälieriin saakka. Saksalaista Bayern Münchenia vastaan käydyissä otteluissa Casquero onnistui kertaalleen maalinteossa.
21. huhtikuuta 2009 vierasottelussa Real Madridia vastaan Casquero koki kauhun hetkiä. Casqueron päästyä läpiajoon Real Madridin puolustaja Pepe kaatoi hänet rangaistusalueen sisäpuolella, mistä oli seurauksena rangaistuspotku. Pepe ei kuitenkaan sulattanut tuomiota, vaan potkaisi kaksi kertaa maassa maannutta Casqueroa. Casquero selvisi tilanteesta kuitenkin säikähdyksellä, eikä loukkaantunut vakavammin. Hän asettui itse laukomaan rangaistuspotkua, josta ei kuitenkaan onnistunut tekemään Getafelle 3–2-johtomaalia. Aivan pelin loppuhetkillä Real Madridin Gonzalo Higuaín onnistui maalinteossa, ja niin Getafe lopulta hävisi ottelun 3–2.
Hän päätti pelaajauransa kauteen 2013–2014. 3. maaliskuuta 2015 hänet nimettiin Getafen päävalmentaja Pablo Francon apuvalmentajaksi.
Juan Ángel Albín
Juan Ángel Albín Leites (s. 17. heinäkuuta 1986 Salto, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän edustaa uruguaylaista Nacionalia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Albín aloitti uransa montevideolaisesta Nacionalista. Kolmen kauden aikana hän voitti kolme mestaruutta. Hänen hyvät otteet pelikentillä herättivät kiinnostusta muun muassa espanjalaisessa Getafessa, jonne hän siirtyi kesällä 2006.
Ensimmäisellä kaudellaan 2006–2007 Albín pelasi 13 ottelua pääsarjassa. Seuraavalla kaudella 2007–2008 Getafe pääsi pelaaman myös UEFA Cupia, jossa se eteni puolivälieriin saakka tippuen siellä saksalaiselle Bayern Münchenille. Albín teki aikasemmin neljännesvälieräottelussa portugalilaista Benficaa vastaan tärkeän osuman.
Viiden Getafessa viettämänsä kauden jälkeen Albín siirtyi kesällä 2011 barcelonalaiseen Espanyoliin.
Livenä vieraissa 2
Livenä vieraissa 2 on The Voicen kokoama kokoelma, joka julkaistiin 6. toukokuuta 2009. Kokoelmalevy sisältää yhdentoista kotimaisen artistin versiot toisen artistin hittibiisistä studiolivenä. Lisäksi toisella levyllä on mukana kunkin artistin studiolive-versio omasta hitistään.
Mukaan kutsutut yhtyeet ja artistit saivat itse valita mistä kappaleesta tekevät omannäköisen versionsa.
CD1 - Livenä vieraissa
CD2 - Livenä
Herttuatar (elokuva)
Herttuatar () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Saul Dibbin ohjaama historiallinen draamaelokuva. Amanda Foremanin kirjoittamaan elämäkertaan perustuva "Herttuatar" kertoo tosipohjaisen tarinan brittiläisestä 1700-luvun aatelisnaisesta Georgiana Cavendishista.
Georgiana avioitui vuonna 1774 17-vuotiaana Devonshiren herttuan kanssa. Hän toivoi rakkautta, mutta mies kohteli vaimoaan kuin siitoseläintä, lasten synnyttäjänä. Avioliitosta tuli valtataistelua, jossa oikeus asettui ajan hengen mukaisesti miehen puolelle. Herttuatar Georgianasta kuitenkin tuli politiikan taustatekijä ja aikansa muoti-ikoni.
"Herttuatar" sijoittuu 1700-luvun lopun Britanniaan ja kertoo Devonshiren herttuattaren Georgiana Cavendishin (Keira Knightley) tarinan. Vaikka herttuattaren kauneus, karisma ja tyylitaju tekivät hänestä kuuluisan, hänen tuhlaileva makunsa ja viehtymyksensä uhkapeleihin synkensivät hänet mainettaan. Georgiana oli naimisissa Devonshiren viidennen herttuan William Cavendishin (Ralph Fiennes) kanssa, joka oli paljon vaimoaan vanhempi, kylmä ja etäinen mies. Georgiana tottui pian miehensä räikeään uskottomuuteen ja kasvatti jopa tämän aviottoman tyttären (3-vuotiaana Eva Hrela, 10-vuotiaana Poppy Wigglesworth) omanaan. Tarinan ytimenä toimivat kuitenkin Georgianan intohimoinen mutta tuhoontuomittu suhde tulevan pääministerin, jaarli Charles Greyn (Dominic Cooper), kanssa sekä hänen, hänen miehensä ja parhaan ystävänsä lady Bess Fosterin (Hayley Atwell) muodostama monimutkainen kolmiodraama.
Endotoksiinit
Endotoksiinit ovat gramnegatiivisten bakteerien ulkokalvon sisältämiä myrkkyaineita, jotka vapautuvat bakteerin hajotessa. Termi erottelee nämä toksiinit eksotoksiineista, joita bakteerit erittävät ulkopuolelleen.
Endotoksiinista puhuttaessa tarkoitetaan usein lipopolysakkaridia (LPS), jonka lipidi A -osa aiheuttaa infektion aikana isäntäelimistössä toksisia reaktioita: kuumetta, valkosolujen ja verihiutaleiden niukkuutta sekä mahdollisesti šokin (endotoksiinišokki). Endotoksiineja ovat kuitenkin myös "Bacillus thuringiensis" -bakteerin delta-endotoksiinit, jotka ovat kiteisiä proteiineja.
Punahomeet
Punahomeet ("Fusarium") on homesienisuku, jota esiintyy yleisesti lauhkealla ilmastovyöhykkeellä. "Fusarium"-homeet eli punahomeet ovat erityisesti viljahomeita, joita esiintyy niin raakaviljassa kuin viljatuotteissakin, erityisesti kaurassa. "Fusarium"-home on yhdistetty myös kosteusvaurioituneisiin rakennuksiin: sitä voidaan siis pitää rakennuksen kosteusvauriota indikoivana mikrobina. "Fusarium"-sukuun kuuluu useita homelajeja, jotka aiheuttavat erilaisia kasvitauteja. Viljoilla ne aiheuttavat juuristo- ja tyvitauteja sekä tähkäviotusta. Joillakin niistä, kuten vehnän tähkätaudilla ja banaanien Panamataudilla on ollut lähes tuhoisat taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikutukset maanviljelijöille ja yhteisöille, jotka ovat riippuvaisia heidän sadostaan. Monet punahomelajit kykenevät tuottamaan aineenvaihdunnassaan mykotoksiineja eli homemyrkkyjä. Maailman mittakaavalla mykotoksiineja pidetään merkittävänä tuotantoeläinten terveyteen ja tuottavuuteen vaikuttavana tekijänä. Punahomeen torjuntaan käytetään protiokonatsolia sisältävää, Proline-merkkistä torjunta-ainetta.
Fusarium-toksiinit ovat ryhmä myrkkyaineita, joita tuottavat viljoissa esiintyvät "Fusarium"-homeet. "Fusarium"-toksiineihin kuuluvat muun muassa diasetoksiskirpenoli, deoksinivalenoli, nivalenoli sekä T-2 ja HT-2, jotka kuuluvat trikotekeeneihin sekä zearalenoni, joka on kemialliselta rakenteeltaan laktoni. EU-lainsäädännössä on määritetty enimmäispitoisuusrajat edellä mainituille mykotoksiineille.
Useimpien "Fusarium"-toksiinien pitkäaikaisen altistumisen terveysvaikutuksia ei vielä tunneta. Tiedetään kuitenkin, että altistuminen heikentää ainakin immuunijärjestelmän toimintaa. Akuuteissa myrkytystapauksissa oireita ovat esimerkiksi pahoinvointi, oksentelu ja vatsakivut.
Evira, Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus sekä Kansanterveyslaitos (nyk. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos) ovat yhteistyössä arvioineet suomalaisten altistumista "Fusarium"-toksiineille. Saannit ovat osoittautuneet alle siedettävän päivittäisen enimmäissaantimäärän lukuun ottamatta T-2- ja HT-2-toksiineja. Näitä voivat kauran suurkuluttajat teoriassa saada raakaviljasta liikaa.
Viljojen toksiinipitoisuudet vaihtelevat vuosittain erityisesti satokauden sään perusteella. Sateisuus lisää tartuntojen määrää ja korkeat lämpötilat suosivat toksiinin-
muodostusta . Toisaalta kuivuus ja lämpö suosivat T-2- ja HT-2-toksiineja muodostavia "Fusarium"-lajeja. Esimerkiksi "Fusarium culmorum" ja "Fusarium graminearum" viihtyvät lämpimässä. Kuitenkin viljan lajittelulla ja kuorinnalla voidaan vähentää toksiinien
määrää merkittävästi.
Deoksinivalenoli
Deoksinivalenoli eli vomitoksiini on homemyrkky. Kemialliselta rakenteeltaan deoksinivalenoli kuuluu trikotekeeneihin, jotka ovat nelirenkaisia seskviterpeenejä. Deoksinivalenoli kuuluu B-tyypin trikotekeeneihin, joiden tunnusmerkkinä on C-8 -sitoutunut karbonyyliryhmä. Aine kiteytyy neulamaisiksi, värittömiksi kiteiksi ja liukenee veteen sekä joihinkin polaarisiin liuottimiin, kuten metanoliin, asetonitriiliin ja etyyliasetaattiin. Deoksinivalenolia tuottavat muun muassa Fusarium-homeet.
Deoksinivalenolin kemiallinen kaava on CHO, moolimassa 296,32 g/mol, kiehumispiste 151 °C ja CAS-numero 51481-10-8.
Eläinkokeiden perusteella deoksinivalenoli voi vaarantaa terveyttä sekä lyhytkestoisessa että pitkäaikaisessa altistuksessa. Kerta-annostuksella deoksinivalenolilla on havaittu kaksi tyypillistä toksikologista vastetta: ruokahaluttomuus ja oksentelu. Lisäksi kerta-annoksina deoksinivalenolin on havaittu vahingoittavan ruoansulatuselimien soluja. Deoksinivalenolilla saastuneen viljan tiedetään aiheuttaneen sairauksia, joihin on liittynyt pahoinvointia, oksentelua, ruoansulatuselimistön häiriöitä, huimausta, ripulia ja päänsärkyä. Näissä tapauksissa deoksinivalenolin pitoisuus viljoissa on ollut 3-93 mg/kg. Viljan saastumisen on voinut aiheuttaa "Gibberella zeae".
Eläinkokeissa deoksinivalenolin tärkein terveydellinen haitta on ollut elimistön vastustuskyvyn aleneminen. Yhdenmukaisimpia vaikutuksia lyhytkestoisilla ja pitkäkestoisilla annostuksilla on ollut vähentynyt kasvu. Suuremmat annokset näyttävät heikentävän sisäelinten, kuten kateenkorvan, pernan, maksan ja sydämen kasvua. Hiirikokeet ovat osoittaneet, että deoksinivalenoli ei ole syöpävaarallinen yhdiste. Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus IARC on luokitellut deoksinivalenolin luokkaan 3 eli yhdisteeksi, jota ei voida luokitella ihmiselle syöpää aiheuttavaksi.
EU:n Elintarvikealan tiedekomitea on määrittänyt vuonna 1999 deoksinivalenolin päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 1 μg / ruumiinpaino kg.
T-2-toksiini
T-2-toksiini on homemyrkky. Se kuuluu A-tyypin trikotekeeneihin, mikä tarkoittaa sitä, että siinä ei ole karbonyyliryhmää. Toksiinia tuottavat esimerkiksi eräät "Fusarium"-lajit kuten "Fusarium sporotrichioides". T-2-toksiini metaboloituu elimistössä nopeasti HT-2-toksiiniksi.
T-2-toksiinin kemiallinen kaava on CHO, moolimassa 466,52 g/mol ja CAS-numero 21259-20-1.
T-2-toksiinin myrkyllisyystietous perustuu pääasiassa noin kuukauden mittaisiin hiirikokeisiin. Niissä on havaittu T-2-toksiinin vaikuttavan enimmäkseen immuunijärjestelmän toimintaan, kuten leukosyyttimäärien muutoksiin ja alentuneeseen vasta-aineiden muodostumiseen. T-2-toksiinin on myös havaittu vaikuttavan mikrobisten tulehdusten vastustuskykyyn. Hiirikokeiden perusteella IARC on luokitellut T-2-toksiinin luokkaan 3 eli yhdisteeksi, jota ei voida luokitella ihmiselle syöpää aiheuttavaksi.
EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2001 T-2- ja HT-2-toksiineille yhteisen siedettävän päivittäisen enimmäissaantimäärän 0,06 μg/kg rp. Tähän oli syynä nimenomaan se, ettei T-2- ja HT-2-toksiinien haittavaikutuksia kyetty varmuudella erottamaan toisistaan.
Keltanokkatoko
Keltanokkatoko ("Tockus flavirostris") on sarvinokkien heimoon kuuluva toko.
Keltanokkatoko kasvaa 50-60 cm pitkäksi. Lajin tunnistaa helpoiten kirkkaan keltaisesta nokastaan. Keltaisten silmien ympärys on paljas ja punainen. Päälaki on musta ja muu pään alue on vaaleanharmaa. Siivet ovat päältä mustanruskeita ja niissä on valkoisia pilkkuja. Suuret siipisulat ovat mustanruskeita. Vatsa on vaalea. Pyrstö on mustanruskea.
Keltanokkatokoa tavataan Djiboutissa, Eritreassa, Etiopiassa, Keniassa, Somaliassa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Ne asuvat puissa ja pensaissa kuivilla puusavanneilla.
Keltanokkatokonaaras tekee pesän puussa olevaan luonnonkoloon. Naaras muuraa pesäaukon lähes kokonaan kiinni. Muuriin jätetystä raosta koiras ruokkii naarasta kun se hautoo tai hoivaa poikasia. Naaras murtautuu ulos pesästä kun poikaset ovat puolikasvuisia. Naaras muuraa kolonsuun taas lähes kiinni ja auttaa lopuksi koirasta poikasten ruokkimisessa.
Keltanokkatokon ruokavalio koostuu hyönteisistä, skorpioneista, jyrsijöistä, hedelmistä ja siemenistä.
Tsearalenoni
Tsearalenoni usein myös zearalenoni ("3,4,5,6,9,10-heksahydro-14,16-dihydroksi-3-metyyli-[S-(E)]-1H-2-bentso-oksasyklo-tetradesiini-1,7-(8H)-dioni") on kemialliselta rakenteeltaan resorisyklinen laktoni. Se muodostaa valkoisia kiteitä, jotka eivät liukene veteen. Tsearalenoni on hyvin stabiili yhdiste, eikä se hajoa korkeissakaan lämpötiloissa. Tsearalenonia saadaan esimerkiksi Gibberella zeae ja Fusarium culmorumin homeista. Tsearalenonia voi löytyä maissista, kaurasta, ohrasta, vehnästä sekä myös mm. soijapavuista.
Tsearalenonin akuutti toksisuus on alhainen useilla koe-eläimillä, mutta toksiini aiheuttaa muutoksia koe-eläinten lisääntymiselimissä. Pitkäaikaisessa kokeessa on tsearalenonilla on havaittu olevan hormonaalisia (estrogeenisiä) vaikutuksia: vähentynyttä hedelmällisyyttä, pienentyneitä poikuekokoja sekä hormonitoiminnan muutoksia. Teratogeenisiä vaikutuksia ei ole havaittu. Kansainvälinen syöväntutkimuskeskus IARC on luokitellut tsearalenonin luokkaan 3, eli yhdisteeksi, jonka syöpävaarallisuutta ihmisille ei ole pystytty osoittamaan. EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2000 tsearalenonin siedettäväksi päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 0,2 μg/kg rp. Yksi zearalenonin metaboliatuotteista on zeranoli (CHO), jonka käyttö on kielletty kasvuhormonina EU-alueella vuonna 1988.
N-asetyyligalaktosamiini
N-asetyyligalaktosamiini (CHNO) on galaktoosisokerin aminojohdannainen. Aineella on useita tärkeitä biologisia tehtäviä.
Eri veriryhmien antigeenit muodostuvat sokereista ja sokerien johdannaisista. A-veriryhmän antigeeni muodostuu N-asetyyliglukosamiinista, galaktoosista, fukoosista ja N-asetyyliglaktosamiinista. O-veriryhmältä N-asetyyligalaktosamiini puuttuu kokonaan ja B-veriryhmässä N-asetyyligalaktosamiini on korvautunut galaktosamiinilla.
Golgin laitteessa tapahtuvassa O-glykosylaatiossa N-asetyyligalaktosamiini liittyy seriini- tai treoniiniaminohappoon glukosyylitransferaasientsyymien avulla.
N-asetyyligalaktosamiini on useiden muiden sokerien johdannaisten tavoin erittäin tärkeä yhdiste myös solujenvälisessä viestinnässä.
Nivalenoli
Nivalenoli kuuluu B-tyypin trikotekeeneihin, ja se on muiden trikotekeenien tapaan erittäin stabiili yhdiste. Nivalenolia tuottavat muun muassa eräät "Fusarium"-suvun homesienet kuten esimerkiksi "Fusarium nivale". Nivalenolin kemiallinen kaava on CHO, moolimassa 312,3 g/mol, sulamispiste 222 - 223 °C ja CAS-numero 23282-20-4.
Nivalenolin pääasialliset terveyvaikutukset ovat yleinen toksisuus ja immunotoksisuus. Hiirikokeiden perusteella toksiinin pitkäaikaiset vaikutukset ovat samantapaisia kuin muilla trikotekeeneillä. Pitkäaikainen altistuminen voi johtaa valkosolukatoon. Kansainvälisen syöväntutkimuskeskuksen IARC mukaan nivalenolin syöpävaarallisuus kuuluu luokkaan 3, eli syöpävaarallisuudesta ei ole tarpeeksi näyttöä. EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2000 nivalenolin siedettäväksi päivittäiseksi enimmäissaantimääräksi 0,7 g/kg rp.
1. SCF (Scientific Committee on Food) 2000b. Opinion of the Scientific Committee on Food on Fusarium toxins Part 4: Nivalenol, expressed on 19 October 2000. European Commission
2. Eriksen G.S., Alexander J. 1998. Fusarium toxins in cereals – a risk assessment. Nordic Council of Ministers, Tema Nord, 502, Copenhagen, Denmark.
3. Wijnands LM, van Leusden FM. An overview of adverse health effects caused by mycotoxins and bioassays for their detection. National Institute of Public Health and the Environment 2000: RIVM report 257852 004
HT-2-toksiini
HT-2-toksiini on homemyrkky, joka kuuluu kemiallisen rakenteensa perusteella trikotekeeneihin. Toksiinia tuottavat muun muassa eräät punahomesuvun sienet ("Fusarium").
HT-2-toksiinin myrkkyvaikutuksia elimistössä on vaikea tutkia, koska se esiintyy aina yhdessä T-2-toksiinin kanssa - T-2-toksiini muuttuu elimistössä HT-2-toksiiniksi. Vertailevat tutkimukset ovat antaneet näyttöä siitä, että niillä on samankaltaisia terveysvaikutuksia. EU:n Elintarvikealan tiedekomitea määritti vuonna 2001 T-2- ja HT-2-toksiineille yhteisen enimmäissaantimäärän: 0,06 μg/kg rp päivässä. Yhteiseen arvoon oli syynä se, ettei T-2- ja HT-2-toksiinien haittavaikutuksia kyetty erottamaan varmuudella toisistaan.
Maya-Mayan kansainvälinen lentoasema
Maya-Mayan kansainvälinen lentoasema (IATA: BZV, ICAO: FCBB) on toinen Kongon tasavallan kahdesta kansainvälisestä lentoasemasta. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Brazzavillessa. Kentän kiitotien pituus on 3 300 metriä.
Vuonna 2004 Maya-Mayan kansainvälinen lentoasema palveli 447 699 matkustajaa.
Marlene Favela
Marlene Favela (s. 5. elokuuta 1976 Santiago Papasquiaro, Durango) on meksikolainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi mm. telenovelasta Zorro – miekka ja ruusu. Hän toimii myös mallina näyttelemisen ohessa.
Volts
Volts on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n vuonna 1997 julkaisema albumi. Se sisältää harvinaista materiaalia entisen laulajan Bon Scottin ajalta. Levy on myös julkaistu "Bonfire" -cd-boxissa.
Trikotekeenit
Trikotekeenit muodostavat laajan yhdisteryhmän, joka kuuluu seskviteterpeeneihin. Trikotekeenejä tuottavat tietyt homelajit, jotka kuuluvat seuraaviin homesienisukuihin: ennen muuta "Fusarium", mutta myös "Myrotecium", "Cephalosporium", "Vertimonosporium" sekä "Stachybotrys".
Sienet, jotka tuottavat trikotekeeneja, ovat kasvipatogeeneja, ja tuhoavat erilaisia viljelykasveja. Koska toksiinintuottajat pilaavat elintarvikkeita, ne tunnetaan ympäri maailman ihmisten ja eläinten myrkyttäjinä. Niitä pidetään myös potentiaalisina biologisina aseina.
Trikotekeenit ovat tyypillisesti hyvin stabiileja, alhaisen molekyylimassan omaavia yhdisteitä, jotka liukenevat suhteellisen huonosti veteen. Asetoniin, etyyliasetaattiin, kloroformiin, dimetyylisulfoksidiin, etanoliin, metanoliin ja propyleeniglykoliin ne liukenevat sen sijaan hyvin. Puhtailla trikotekeeneillä on yleensä alhainen höyrynpaine. Kun trikotekeenejä liuotetaan homekasvustoista orgaanisilla liuottimilla, muodostuu kellanruskeaa nestettä. Kun liuottimen annetaan haihtua, muodostuu keltaista, kidemäistä tuotetta. Puhtaat trikotekeenit kestävät korkeita lämpötiloja, ilmaa ja valoa, mutta 3 - 5 % pitoinen natriumhypokloriitti inaktivoi toksiinit. Natriumhypokloriitin tehoa voi lisätä pienellä määrällä alkalia.
Trikotekeenit kuuluvat mykotoksiineihin, ja ne ovat myrkyllisiä nisäkkäille, linnuille, kaloille ja kasveille. Kotieläimille sattuneita myrkytyksiä tunnetaan lukuisia, ja muutamissa tapauksissa on sattunut ihmisten myrkytyksiä. Eräs tunnetuimmista myrkytysepisodeista tapahtui Orenburgissa Neuvostoliitossa vuonna 1944, kun sodan aikana vilja jäi pellolle ja homehtui. Kuolleisuus oli viljan syönnistä sairastuneilla jopa 60 %, ja oireina oli oksentelua, ripulia, ihotulehduksia ja verenvuotoja.
Akuutti myrkyllisyys vaihtelee yhdisteestä ja myrkytyksen saaneesta koe-eläimestä riippuen. Trikotekeenit estävät proteiinisynteesiä ja kiinnittyvät ribosomeihin. Ne aiheuttavat muun muassa ripulia, oksentelua, painonlaskua, hermostohäiriöitä, sydän- ja verisuonihäiriöitä, immuunijärjestelmän lamaantumista,verisolujen katoa, iho-oireita sekä hedelmällisyyden alenemista. Tappava annos on eri lajeilla 0,5-70 mg/kg.
Deoksinivalenoli; skirpenolit; HT-2; neosolanioli; nivalenoli; roridiinit; satratoksiinit; trikodermiini; T-2; verrukariinit
Robert W. Wannemacher JR., Stanley L. Wiener, M.D.;
Medical Aspects of Chemical and Biological Warfare:Trichothecene Mycotoxins(englanniksi)
Asianosainen
Asianosainen tarkoittaa niitä henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joiden nimissä oikeudenkäynti tai hallintomenettely tapahtuu. Riita-asiassa asianosaisia ovat riitapuolet eli oikeussuojaa kanteessaan pyytävä kantaja ja kanteen kohteena oleva vastaaja. Rikosasiassa asianosaisia ovat kantajina toimivat virallinen syyttäjä ja asianomistajat sekä vastaajana toimiva syytetty. Joissakin tapauksissa asianosaisia nimitetään hakijaksi ja vastaajaksi. Aiemmin oli kiistanalaista oliko rikosasiassa lainkaan asianosaisia. Nykyisin myös rikosprosessin yhteydessä käytetään käsitettä asianosainen, jollaiseksi myös syyttäjä katsotaan.
Esitutkinnassa epäillyllä on asianosaisen asema, mutta tämä asema ei ole niin kiinteä kuin oikeudenkäynnissä. Todistajana olleesta henkilöstä saattaa tulla epäilty ja epäiltynä ollut henkilö voi osoittautua syyttömäksi, jolloin häntä ei enää pidetä epäiltynä.
Hakemuslainkäytössä vain hakija on asianosainen, eikä siinä synny lainkaan kahden asianosaisen suhdetta. Riitaisessa hakemusasiassa vallitsee kuitenkin henkilöiden välinen vastakohtaisuus, jonka tuomioistuin joutuu ratkaisemaan. Tällöin muukin henkilö kuin hakija kutsutaan kuultavaksi ja hän voi tehdä väitteitä ja esittää näyttöä hakemusta vastaan sekä valittaa tuomioistuimen päätöksestä. Tällaisen henkilön asema on verrattavissa siviiliprosessin asianosaiseen.
Asianosainen tai hänen laillinen edustajansa voidaan velvoittaa saapumaan esitutkintaan tai oikeuden eteen tai viranomaisen eteen. Jos hän laiminlyö tämän velvollisuuden, eikä laiminlyönti johdu laillisesta esteestä voidaan henkilö noutaa pakolla. Jos henkilö oikeudenkäynnin vireilläollessa lakkaa olemasta asianosainen eli hän esimerkiksi kuolee, voi kyseeseen tulla asianosaisseuraanto. Tällöin entisen asianosaisen tilalle tulee ulkopuolinen henkilö uudeksi asianosaiseksi ja oikeudenkäynti jatkuu siitä, mihin se oli jäänyt.
Asianosaisjulkisuus tarkoittaa asianosaisen oikeutta saada tietoja oman asiansa käsittelystä. Se on keskeinen asia oikeusturvan takaamisessa. Asianosaisjulkisuus on laajempaa kuin yleisön oikeus tietojen saantiin eli julkisuus.
SEB Kort
SEB Kort AB on SEB AB:n täysin omistama tytäryhtiö. SEB Kort AB hallinnoi pohjoismaissa 3,3 miljoonaa maksuaika- ja luottokorttia (Diners Club, Mastercard, Eurocard ja Visa sekä useita muita profiloituja maksu- ja luottokortteja). Se on Pohjoismaiden suurin kansainvälisiä maksu- ja luottokortteja myöntävä yritys. SEB Kort AB omistaa Diners Clubin pohjoismaiset franchise-oikeudet.
SEB Kort AB:n päätavoite on myydä ja kehittää turvallisia ja virheettömiä maksamis- ja korttiratkaisuja sekä yksityishenkilöille että yrityksille.
Victoria Libertas Pesaro
Unione Sportiva Victoria Libertas Pallacanestro on italialainen koripalloseura. Seuran tunnetumpi nimi on Scavolini Pesaro, joka tulee seuran sponsorista, "Scavolinista".
Vuonna 1946 perustetun seuran kulta-aikaa oli 1980-luku, jolloin se voitti Saporta Cupin, Serie A:n ja Italian Cupin. Vielä 1990-luvuna alussa voitti yhden Italian mestaruuden ja Cupin. Vuonna 2005 alkoivat seuran vaikeudet, kun sen talous oli pahasti kuralla. Seurasta alkoi kuulu hälyttäviä merkkejä ja palkat olivat pahasti myöhässä. Kauden 2004–2005 päätteeksi seura putosi kolmanneksi korkeimmalle tasolle ja aloitti uuden nousun kohti huippua. Kaudella 2006–2007 joukkue voitti toiseksi korkeimman liigan ja nousi kaudeksi 2007–2008 takaisin Serie A:han.
Kimbangulaisuus
Kimbangulaisuus on nykyisessä Kongon demokraattisessa tasavallassa kehittynyt kristinuskon suuntaus. Se kuuluu Afrikan riippumattomiin kirkkoihin. Sillä on miljoonia kannattajia.
Suuntauksen perusti Simon Kimbangu, jonka sanotaan alkaneen tehdä parantamisihmeitä vuonna 1921. Liike oli muutaman vuosikymmenen ajan vainottu, ja muun muassa Kimbangu itse kuoli vangittuna. Kimbangun jälkeen liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan. Kimbangun syntymäpaikka N’Kamba on kimbangulaisten keskuudessa tärkeä uskonnollinen kohde. Kimbanguun viitataan liikkeen keskuudessa Kristuksen erityislähettiläänä.
Kimbangulaisuus kieltää muun muassa alkoholin käytön, tupakoinnin ja tanssin. Liikkeessä käytetään vuonna 1978 kehitettyä mandombe-nimistä kirjoitusjärjestelmää. Liike, joka on levinnyt laajasti eri puolille maailmaa, toimii myös Suomessa nimellä Kimbangun kirkkokunta. Kimbangun kirkkokunta katsoo, että Jeesus Kristus on perustanut kimbangulaisuuden erityislähettiläänsä Simon Kimbangun kautta.
Kimbangulaiset viettävät joulua 25. toukokuuta, joka sattuu olemaan kirkon entisen johtajan Papa Dialunganan (k. 2001) syntymäpäivä. Muita tärkeitä päivämääriä ovat 6. huhtikuuta, jolloin Kimbangu aloitti parantajantyönsä, sekä Kimbangun kuolinpäivä 12. lokakuuta.
Simon Kimbangu
Simon Kimbangu (12. syyskuuta 1887 – 12. lokakuuta 1951) oli uskonnollinen johtaja siirtomaa-ajan Kongossa. Hänen vuonna 1921 aloittamansa väitetyt parantamisihmeet keräsivät hänen ympärilleen laajan joukon kannattajia. Belgialaiset huolestuivat ilmiöstä ja tuomitsivat Kimbangun kuolemaan, vaikka tuomio sitten muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Kimbangu kuoli kolmenkymmenen vuoden kuluttua ollessaan yhä vangittuna Belgian Kongossa. Kimbangun seuraajat eivät unohtaneet häntä pitkän vankeuden aikanakaan, ja kimbangulaisella liikkeellä on tänä päivänä miljoonia kannattajia eri puolilla maailmaa.
Kimbangun väitetään saaneen yliluonnollisia näkyjä jo vuodesta 1918. Hänen asemansa on edelleen hyvin merkittävä kimbangulaisuudessa, jossa hänen katsotaan olevan Kristuksen erityislähettiläs. Liikkeen johto on pysynyt hänen suvussaan.
Hamarin koulu
Hamarin koulu on Porvoossa sijaitseva alakoulu.
Tämänhetkinen Hamarin koulu on yksisarjainen alakoulu, jossa opiskelee noin 146 oppilasta.
August Eklöf perusti yksityisen 
kansakoulun Porvoon höyrysahalle noin 1880-luvun tietämillä. Koulu oli alun perin kaksikielinen. Tämän koulun perinteitä jatkaa nykyinen Hamarin koulu. Höyrysahan koulun syntyhistoriasta on olemassa hieman ristiriitaista tietoa, mutta ensimmäiset viralliset kirjalliset maininnat koulun toiminnasta ovat vasta vuodelta 1891.
Vuonna 1916 ruotsinkieliset oppilaat siirtyivät Gammelbackan, Haikkoon tai Kråkön kouluun. Seuraavana vuonna koulu kunnallistettiin. Samalla piti perustaa myös ala-aste, joka aloitti toimintansa mantereen puolella Hamarissa, Johan Sirenin talossa. Lukuvuosina 1918–1923 ala-aste toimi Hamarin työväentalon alapuolella olevassa Airaksisen talossa, josta oli vuokrattu huone koulukäyttöön.
1921 astui voimaan oppivelvollisuuslaki. Tuolloin koulun johtokunnan ja kyläläisten anomuksesta kunnanvaltuusto hyväksyi Hamarin koulun rakentamisen. Koululle osoitettiin tontti sen nykyiseltä paikalta keskeltä Hamarin kylää. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1924, ja koulutyö uusissa tiloissa Tammela-koulurakennuksessa alkoi vuonna 1925. Koivula valmistui vuonna 1927, Mäntylä 1954 ja Leppälä 1973.
Hamarin koulun Leppälä-koulurakennuksessa todettiin vuonna 2006 kosteusvaurio, josta alkoi useita vuosia kestänyt selvitys- ja suunnittelutyö koulutilojen kuntoon saattamiseksi. Vanha Leppälä purettiin lähes kokonaan. Vain liikuntasaliosa säilytettiin, ja tilalle rakennettiin uusi nykyaikainen koulurakennus.
Iggaüks
Iggaüks on vironkielinen termi vuonna 1802 säädetylle ja keisari Aleksanteri I:n vahvistamalle talonpoikaislaille, jolla Itämerenmaakuntiin kuuluvien alueiden Vironmaan, Liivinmaan ja Kuurinmaan talonpojille myönnettiin erinäisiä oikeuksia. Talonpojat olivat joutuneet maaorjuuteen Venäjän saatua alueen valtaansa Ruotsilta suuren Pohjan sodan jälkeisessä Uudenkaupungin rauhassa 1721. Lailla laajennettiin talonpoikien oikeusturvaa ja heille sallittiin jonkinasteinen maan omistusoikeus.
Lain vironkielinen nimitys Iggaüks tulee sen ensimmäisistä sanoista, jotka tarkoittavat "kukin teistä" (nykyisen viron oikeinkirjoituksen mukaan "igaüks").
Fantasiaan taipuvainen persoonallisuus
Fantasiaan taipuvainen persoonallisuus tarkoittaa persoonallisuuden tyyppiä, joka saattaa selittää useita yliluonnollisiksi määriteltyjä ilmiöitä. Erilaiset lapsuudenaikaiset tekijät voivat vaikuttaa siihen, että henkilöllä on aikuisiällään poikkeuksellisen rikas mielikuvituselämä. Fantasiaan taipuvaisen persoonallisuuden omaavilla saattaa olla useita todentuntuisia paranormaaleja kokemuksia, kuten kehostapoistumiskokemuksia, ilmestyksiä ja abduktiokokemuksia. Fantasiaan taipuvaiset ovat myös muita alttiimpia hypnoosille. Monet ovat lapsena pitäneet mielikuvitusystäviä, ja aikuisena fantasiaan taipuvainen saattaa väittää omaavansa yliluonnollisia kykyjä. Joistakuista saattaa jopa tulla meedioita, henkiparantajia tai profeettoja.
Teoria fantasiaan taipuvaisesta persoonallisuudesta esiteltiin vuonna 1981.
Eliittikisat 2008
Eliittikisat järjestettiin vuonna 2008 viidellä paikkakunnalla: Lapualla, Kuortaneella, Joensuussa, Lapinlahdella ja Lappeenrannassa.
Lapuan eliittikisat järjestettiin 8. kesäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 6. heinäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Joensuun eliittikisat järjestettiin 16. heinäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 20. heinäkuuta 2008.
Miehet
Naiset
Lappeenrannan eliittikisat järjestettiin 3. elokuuta 2008.
Miehet
Naiset
Romasanta
Romasanta on 1800-luvun Espanjaan sijoittuva tositapahtumiin perustuva ihmissusielokuva, joka kertoo Allariz-nimisen kaupungin kauhusta. Ihmisiä on kadonnut ja löytynyt silvottuina, mutta oudoimpana pidetään ruumiiden rasvojen puuttumista. Tämä johtaa ihmiset epäilemään tekijäksi ihmissutta. Jahti on alkanut, mutta suden pyydystäminen vaatii myös sen ihmishahmon kiinniottoa. Alueella liikkuva kauppias ja kirjuri Manuel Romasanta on otollinen epäilty.
Silvottuja ruumiita läydetään metsistä ja syyllisiksi epäillään susia, joiden pyydystys muuttuu kaikkien yhteiseksi tehtäväksi. Toisaalla "Manuel Romasanta" saapuu pelastaen naisen sudelta joka ahdisti häntä ladossa. Nainen on "Barbara", hänen kihlattunsa, "Marian" sisko joka huojentuneena halaa Romasantaa, saaden näin siskonsa mustasukkaisuuden niskaansa. Romansantan ja Marian tytär "Teresa" on mykkä, ja vanhemmat miettivät hänen viemistään kaupunkiin oppimaan viittomakielen. He lähtivät eikä heitä nähty enää, poikkeuksena Romasanta joka palasi takaisin Barbaran luokse ja valehteli Teresan ja Marian jääneen kaupunkiin asumaan. Poliisi saapuu ruumiin kanssa Barbaran luo joka pelkää perheensä puolesta. Ruumis ei kuuluu hänen perheeseensä mutta hänen hiuksistaan löytyy pieni koru. Ruumiinavauksessa huomataan että kehon rasvat on kirurgisesti poistettu.
Romasanta antaa Barbaralle lahjoja, huomiota ja hellyyttä ja saippuaa. Murhien määrä kasvaa entisestään. Eräs turkismetsästäjä pitää Romasantaa varmuudella ihmissutena ja yrittää tappaa tämän hopealuodilla mutta ei osukaan kohteeseensa, vaan naiseen, lähes kohtalokkain seurauksin. Vedettyään luodin ulos Romasanta antaa Barbaralle korun, samanlaisen kaulakorun kuin erään naispuolisen ruumiin hiuksista löytynyt. Barbara alkaa epäillä Romasantan aikeita ja tutkii tämän vaunut löytäen todisteita sekä oman perheensä murhista että muista. Nainen kaapataan, mutta vaunut syttyvät tuleen mahdollistaen hänen pakonsa. Yksin metsässä hän tapaa turkismetsästäjän, joka kertoo Romasantan olevan ihmissusi ja johdattaa tämän pois. Barbara herää nuotion vierestä ja turkismetsästäjä kertoo olevansa itsekin ihmissusi. Turkismetsästäjä menee Barbaran kanssa kanssa poliisin puheille ja kertoo tarinansa, mutta hänet vangitaan hulluna. Barbara lähtee etsimään Romasantaa ja kiertää aluetta vetäen vesiperän ja murhien jatkuessa Romasantan jäljissä, kunnes saapuu pellolle jolla miehet korjaavat viljaa. Siellä hän näkee Romasantan ja yrittää tappaa tämän. Poliisi vie Romasantan oikeuden eteen mutta hänet tuomitaan hulluksi ja suljetaan parantolaan, josta hänet vapautettaisiin nopeasti. Tämä ei käy, Barbara poliisipäällikön avustuksella murhaa Romasantan selliinsä hopeatikarilla. Sekä turkismetsästäjä että Romasanta kärsivät lykantropiasta.
My Way: The Best of Frank Sinatra
My Way: The Best of Frank Sinatra on Frank Sinatran kahden levyn kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 1997. Siitä on olemassa myös yhden levyn julkaisu. Ensimmäinen levy sisältää kaikki Sinatran ikivihreät klassikot ja toinen levy sisältää vanhemmista levytyksistä tunnetuimmat sekä covereita.
Jugendweihe
Jugendweihe eli nuorisovihkimys on saksalainen uskonnoton aikuistumiskoulutus. Jugendweihe käydään 13–14-vuotiaana. Nuorisovihkimys aloitettiin 1800-luvulla. Aikuistumiskoulun suorittaneille on annettu kunniakirja ja jokin lahja, esimerkiksi rintakoru. Nykyisin ennen aikuistumisjuhlaa nuoret voivat halutessaan käsitellä heille tarjottavien tilaisuuksien tai kurssin puitteissa teemoja kuten historia ja monikulttuurisuus, kulttuuri ja luovuus, lait ja kansalaisoikeudet, luonto ja tekniikka, ammatit ja työnhaku sekä elämäntavat ja ihmissuhteet.
Nuorisojuhlan kulta-aikaa oli 1920-luku. Adolf Hitlerin valtaannousu kuitenkin katkaisi vapaa-ajattelijoiden perinteen. Itä-Saksassa juhlia järjestettiin itsenäisenä vapaa-ajattelijoiden toimintana vuoteen 1954 saakka, jolloin kommunistinen puolue kielsi toiminnan vanhalta pohjalta ja muutti sen puolueen tavoitteita vastaavaksi. DDR:ssä Jugendweihe otti valtion tuella kristityn rippikoulun paikan nuorten yleisimpänä aikuistumiskoulutuksena. Saksan jälleenyhdistymisen jälkeen Jugendweihe-toiminta sai takaisin itsenäisyytensä kommunismista, mutta uskonnoton aikuistumiskoulutus oli muodostunut perinteeksi. Itäisissä osavaltioissa jopa 60–70 % nuorista osallistuu nuorisojuhlaan.
Kasvatuksellinen osuus on nuorisojuhlasta suurelta osin kadonnut. Arvostelijoiden mielestä juhlan suurin merkitys on nuorten tarpeessa saada lahjoja. Jugendweihe käyminen 14-vuotiaana on joidenkin mielestä liian aikainen ajankohta.
Saksassa on monia nuorisojuhlan järjestäjiä, joista tärkeimmät ovat Jugendweihe Deutschland e.V., der Humanistische Verband Deutschland, der Freidenkerverband ja die Arbeiterwohlfahrt.
Paul Martin (jääkiekkoilija)
Paul Martin (s. 5. maaliskuuta 1981 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelaa puolustajana, ja siirtyi kesällä 2015 San Jose Sharksiin. Martin tunnetaan ylivoimaspesialistina.
Martin pelasi kaudet 1998–2000 Elk River high schoolin joukkueessa. Vuonna 1999 Martin valittiin Minnesotan high schoolien vuoden pelaajaksi. Hänet varattiin high school -joukkueestaan, kun New Jersey Devils otti hänet numerolla 62 toisella varauskierroksella . Martin siirtyi varauksensa jälkeen WCHA-sarjaan Minnesotan yliopiston joukkueeseen, jossa pelasi 2000–2003.
Martinin NHL-ura alkoi kaudella 2003–04 New Jerseyssä. Ensimmäisenä vuotena New Jerseyssä Martin teki 70 ottelussa tehopisteet 6+18=24 ja pudotuspeleissä viidessä ottelussa 1+1=2. Martin pelasi 11 ottelua Fribourg-Gottéronin joukkueessa Sveitsin NLA:ssa. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi takaisin Devilsiin.
New Jerseyssä Martin pelasi lopulta 400 runkosarjaottelua. Kausi 2009–2010 meni häneltä pilalle käsivamman takia. Hän pystyi pelaamaan kauden aikana vain 22 ottelua. Kauden jälkeen Martin allekirjoitti viisivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Martin edusti ensimmäisen kerran Yhdysvaltoja maailmancupissa 2004. Seuraavan kerran hän oli Yhdysvaltain mukana maailmanmestaruuskilpailuissa 2005. Torinon olympialaisiinkin hänet oli nimetty, mutta niissä hän ei pelannut otteluakaan. Toiset maailmanmestaruuskilpailut Martin pelasi vuonna 2008. Martin valittiin Yhdysvaltain joukkueeseen myös Vancouverin olympialaisiin 2010. Hän ei kuitenkaan pystynyt osallistumaan turnaukseen käsivamman takia, ja Ryan Whitney otti hänen paikkansa joukkueesta.
New Yorkin yliopisto
New Yorkin yliopisto (, NYU) on yksityinen ja voittoa tuottamaton yliopisto New Yorkissa Yhdysvalloissa. Sen useimmat koulut sijoittuvat maan sisäisessä vertailussa kymmenen parhaan joukkoon omilla aloillaan. New Yorkin yliopisto on perustettu vuonna 1831, ja se oli alkuperäiseltä nimeltään University of the City of New York. Sen tunnusväri on violetti. Yliopiston rehtori on John Sexton. Opiskelijoita on yli 50 000, ja se on maan suurin yksityinen voittoatuottamaton yliopisto. Monien muiden tunnettujen yliopistojen tapaan myös NYU on avannut kansainvälisiä kampuksia eri puolilla maailmaa.
Monista amerikkalaisista yliopistoista poiketen New Yorkin yliopisto ei ole omaa selkeästi rajattua ja muusta kaupungista eristettyä kampusaluetta, vaan toimipisteet ovat sijoittuneet ympäri Manhattania. Alueellisesti NYU:n perinteinen keskus ja siten eräänlainen pääkampus on Washington Square Parkin ympäristössä Greenwich Villagessa. Aukion lähes kaikki rakennukset ovat NYU:n tai siihen liittyvien instituutioiden hallinnassa, ensimmäinen niistä rakennettu yliopistoa varten 1835. Täällä sijaitsevat muun muassa Bobst Library, yliopiston opiskelija- ja muita palveluja tarjoava Kimmel Center, oikeustieteellinen tiedekunta, Steinhardt School sekä Stern Business School. Muita pienempiä toimipisteitä ja opiskelijoille suunnattuja asuntoloita on ympäri kaupunkia, esimerkiksi Union Squarella ja Murray Hillissä.
Läpi 1800-luvun yliopisto otti vain noin 150 uutta undergraduate-opiskelijaa vuosittain ja kärsi rahapulasta. Vuosisadan vaihduttua opiskelijamäärät alkoivat nopeasti kasvaa: 500 sisäänotettua vuonna 1919 ja yli 7 000 vuonna 1929. Opiskelijamäärä nousi vuoteen 1939 mennessä 47 tuhanteen, ja kasvu jatkui toisen maailmansodan jälkeen. 1970-luvun alussa tulokkaiden määrä alkoi laskea, ja yliopisto joutui rahanpuutteessa myymään Bronxissa sijainneen kampuksensa.
Vuonna 1932 perustettiin sairaanhoitajia kouluttava College of Nursing, vuonna 1933 humanistinen Institute of Fine Arts ja vuonna 1934 matemaattis-luonnontieteellinen Courant Institute of Mathematical Sciences. Sotien jälkeen syntyivät sosiaalityön (1960) ja taiteiden (1965) laitokset.
Entisiä opiskelijoita ovat muun muassa New Yorkin pormestari Fiorello H. La Guardia, elokuvaohjaajat Martin Scorsese ja Oliver Stone, keskuspankin entinen johtaja Alan Greenspan, näyttelijä Michael C. Hall, presidentti John F. Kennedy, Jr., saksofonisti Wayne Shorter ja yleisurheilun olympiavoittaja John Woodruff. Kirjailija Thomas Wolfe opetti yliopistossa englantia vuosina 1924–1930 samalla kun kirjoitti esikoisromaaniaan "Look Homeward, Angel".
Lauren Vélez
Lauren Vélez (s. 2. marraskuuta 1964 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen merkittävimmät roolihahmonsa ovat Maria Laguerta "Dexterissä" ja Gloria Nathan "Kylmässä ringissä".
Eliittikisat 2007
Eliittikisat järjestettiin vuonna 2007 viidellä paikkakunnalla: Tampereella, Turussa, Lapinlahdella, Lahdessa ja Kuortaneella.
Tampereen eliittikisat järjestettiin 20. kesäkuuta 2007.
Miehet
Naiset
Turun eliittikisat järjestettiin 1. heinäkuuta 2007.
Miehet
Naiset
Lapinlahden eliittikisat järjestettiin 22. heinäkuuta 2007.
Miehet
Naiset
Lahden eliittikisat järjestettiin 25. heinäkuuta 2007.
Miehet
Naiset
Kuortaneen eliittikisat järjestettiin 12. elokuuta 2007.
Miehet
Naiset
Damiano Damiani
Damiano Damiani (23. heinäkuuta 1922 Pasiano di Porderone, Italia – 7. maaliskuuta 2013) oli italialainen elokuvaohjaaja. Damianin erikoisalaa olivat kantaa ottavat rikosdraamat, jotka kertovat koruttamalla tavalla mafiaan ja korruptioon liittyvistä yhteiskunnallisista ongelmista. Näistä elokuvista kuuluisin on vuonna 1971 Moskovan elokuvajuhlilla pääpalkinnon voittanut "Puuttuvat todisteet", jonka pääosissa esiintyivät Franco Nero ja Martin Balsam. Muita ohjaajan mafiatrillereitä ovat mm. "Il giorno della chivetta" (1967), "Perché si uccide un magistrato" (1974) sekä televisiosarja "La piovra" (1984).
Damianin merkittävin elokuva on poliittisen westernin mestariteos "Naurava paholainen" (1966), Meksikon vallankumousvuosiin sijoittuva kertomus, joka erittelee köyhälistön taistelun moraalisia ongelmia. Teos tarjosi esikuvan kokonaiselle sarjalle italialaisia vallankumouslänkkäreitä. Damianin myöhemmistä elokuvista muistettavin on "L’Inchiesta" (1987), joka kertoo tarinan Jeesuksen ylösnousemuksesta mysteerithrillerin muodossa.
Antti Koivumäki
Antti Koivumäki (18. joulukuuta 1976 Espoo – 21. heinäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja muusikko. Hän syntyi Espoossa mutta vietti suurimman osan nuoruuttaan Siilinjärvellä. Hän oli siilinjärveläisen Aavikko-yhtyeen perustajajäsen, ja soitti syntetisaattoria vuonna 1997 julkaistulla yhtyeen esikoisalbumilla "Derek!". Vuonna 1999 Koivumäki jätti yhtyeen ja hänet korvasi yhtyeen nykyinen kosketinsoittaja Paul Staufenbiel.
Jo nuorena Koivumäki julkaisi pakinoita Siilinjärven paikallislehdessä, ja hänen runojaan julkaistiin ensimmäisen kerran Itä-Suomen kirjoittajien antologiassa, kun hän oli 16-vuotias. Vuonna 2000 Koivumäki voitti Kaarinan kaupungin kulttuuritoimen Runo-Kaarina-kilpailun ja hän julkaisi esikoisrunoteoksensa "Iltapäivällä tulee mieleen lahoavia puistoja", joka sai hyvän vastaanoton.
Koivumäki hukkui heinäkuussa 2002 Helsingissä. Kuollessaan hän oli ainoastaan 25-vuotias. Koivumäen toinen runokokoelma "Mukavat kaupunginosat" julkaistiin postuumisti vuonna 2003.
Matti Niukkanen
Matti Niukkanen () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana.
Niukkasen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Niukkanen ja Maria Apunen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1936 Dagmar Ingehorg Westerlingin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja Räisälän kansanopiston vuosina 1914 – 1915 ja suoritti yksityisesti kahdeksan luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1926. Niukkanen kävi taistelukoulukurssin Haminassa vuonna 1918 ja tiedonantoupseerikurssin vuonna 1924 sekä sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925. Asemestarikurssin Aseseppäkoulussa hän suoritti vuosina 1927 – 1928 ja kävi sotateknillisen koulun vuosina 1929 - 1930.
Niukkanen työskenteli maanviljelijänä kotitilallaan ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla asemasotaan Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Niukkanen astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Tampereella sekä Aittolahdella, Lyykylässä, Mannikkalassa ja Talissa.
Niukkanen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 3. jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jalkaväkirykmentti 3 ja sitten Uudenmaan rykmentti. Hän toimi rykmentissä joukkueenjohtajana, II pataljoonan adjutanttina ja komppanianpäällikön viransijaisena. Rykmentin aseteknikoksi hänet määrättiin 6. joulukuuta 1923. Niukkanen siirrettiin 15. toukokuuta 1935 aseteknikoksi Porin rykmenttiin.
Niukkanen osallistui talvisotaan 1. Asevarasto-osaston päällikkönä ja taisteluvälinetoimiston päällikkönä Pohjois-Suomen Ryhmässä. Välirauhan aikana hän toimi taisteluvälinetoimiston päällikkönä V Armeijakunnan esikunnassa. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin taisteluvälinetoimiston päälliköksi III Armeijakunnan esikuntaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1942 taisteluvälinemateriaalin tarkastajaksi Kotijoukkojen esikuntaan. Niukkanen erosi vakinaisesta palveluksesta sodan jälkeen ja työskenteli sen jälkeen hintatarkkailijana ja hintaneuvottelijana Oy Santasalo-Sohlberg Ab:n palveluksessa Helsingissä vuoteen 1958 saakka. Hänet haudattiin Helsinkiin.
Linnunpesä (täsmennyssivu)
Linnunpesä voi tarkoittaa:
Pitkäsuon täyttömäki
Pitkäsuon täyttömäki eli Petikonhuippu on Vantaalla Petikon kaupunginosassa sijaitseva ylijäämämaita vastaanottava täyttömäki, joka otettiin käyttöön vuonna 1989. Alueelle loppusijoitetaan ylijäämämaita Vantaalta ja yhteistoimintasopimusten perusteella Helsingistä. Vuonna 2007 Pitkäsuon täyttömäen tilavuus oli 8 miljoonaa m³ ja pinta-ala 50 hehtaaria.
Vuonna 1987 Vantaan kaupunginhallitus myönsi toimenpideluvassaan hankeelle luvan rakentaa 5,5 miljoonan m³ kokoisen täyttömäen 45 hehtaarin alueelle. Silloin vuosittaiseksi täyttömääräksi arvioitiin 400 000 m³. Vuonna 1993 lääninhallitus hyväksyi jätehuoltosuunnitelman, jossa alueelle loppusijoitettavien maiden määräksi arvioitiin 600 000 m³ vuodessa ja muiden jätteiden määräksi 100 000 m³ vuodessa. Samana vuonna vesioikeus myönsi päätöksessään täyttömaalle, loppusijoitustilavuudeksi arviolta 8 miljoonaa m³ ja korkeudeksi 70 metriä.
Vantaan kaupunki suunnitteli laajentavansa täyttöaluetta, jolloin uuden laajennusalueen lisäkapasiteetti olisi noin 2 miljoonaa m³. Laajennus mahdollisti täyttömaiden vastaanoton alkuperäisen suunnitelman mukaan vuoteen 2012-2013 saakka. Täyttöalueen laajentamisella oli tarkoitus turvata Helsingin ja Vantaan alueilta vapautuvien ylijäämämassojen hallittu sijoittaminen; Vantaan ylijäämämaiden vastaanotto Pitkäsuon täyttömäelle jatkui myös joulukuusta 2015 lähtien. Täyttämisen loputtua mäki on tarkolitus maisemoida ja ottaa virkistyskäyttöön. Laajennushankeesta toteutettiin ympäristövaikutusten arviointi vuosina 2006-2007. Täyttömäen suunniteltu korkeus olisi noin 120 metriä ja pinta ala 70 hehtaaria.
Alueen välittömässä läheisyydessä sijaitsee Pyymosan lehto, joka kuuluu Natura 2000 -alueisiin.
Vironmaa
Vironmaa, joskus myös Eestinmaa (, , ) oli yksi Baltian neljästä historiallisesta maasta tai maakunnasta. Muut olivat Liivinmaa, Saarenmaa ja Kuurinmaa. Vironmaan alue muodostaa nykyisen Pohjois-Viron, ja sen saksankielisestä nimestä "Estland" on peräisin Viron nimi useimmissa kielissä. Vuoteen 1917 saakka enemmistö virolaisista asui kuitenkin Vironmaan ulkopuolella, pääosin Liivinmaalla. Nykyisin Vironmaan alue käsittää Harjumaan, Järvamaan, Läänemaan ja Virumaan maakunnat.
Vuonna 1219 Vironmaa siirtyi Tanskan hallintaan. Vuosina 1346–1561 se kuului Saksalaisen ritarikunnan alaisuudessa Vanhaan-Liivinmaahan, ja vuosina 1561–1721 se oli Ruotsin alusmaa. Vuonna 1721 Vironmaasta muodostettiin Venäjän keisarikunnan Viron kuvernementti ().
Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 Liivinmaan pohjoisosat yhdistettiin Vironmaahan ja muodostettiin Viron autonominen kuvernementti.
Margaret Chan
Margaret Chan (, yksinkertaistettu kirjoitustapa 陈冯富珍, s. 1947 Brittiläinen Hongkong) on Maailman terveysjärjestö WHO:n pääjohtaja vuoden 2007 alusta. Hänet nimitettiin tehtävään 9. marraskuuta 2006 edellisen johtaja Lee Jong-wookin menehdyttyä äkillisesti keväällä 2006.
Aiemmin Chan on työskennellyt Hongkongin terveysministeriön johtajana (1994–2003) ja WHO:n hallinnossa yleisvaarallisen influenssan osaston johtajana ja sen jälkeen apulaispääjohtajana (2003–2006).
Danny Nucci
Danny Nucci (s. 15. syyskuuta 1968 Klagenfurt, Itävalta) on Yhdysvalloissa työskentelevä näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Fabrizio De Rossina James Cameronin ohjaamassa elokuvassa "Titanic" (1997). Danny vietti lapsuutensa Italiassa ja muutti 7-vuotiaana New Yorkiin. Danny on naimisissa Terry Bridghanin kanssa ja hänellä on myös vuonna 1996 syntynyt Savannah-lapsi. Vuodesta 2013 lähtien Danny on esittänyt Mike Fosteria amerikkalaisessa draamasarjassa "The Fosters".
Samuel Moreno Rojas
Samuel Gustavo Moreno Rojas (s. 11. helmikuuta 1960, Miami, Florida) on kolumbialainen poliitikko. Hän oli senaattori 2001-2006 ja maan pääkaupungin Bogotán pormestari 2007-2011. Gänen isosisänsä oli maata 1950-uvulla hallinnut kenraali Gustavo Rojas Pinilla.
Peracarida
Peracarida on kuoriäyriäisten luokkaan kuuluva ylälahko, joka jaetaan yhdeksään lahkoon.
Diego Cavalieri
Diego Cavalieri (s. 1. joulukuuta 1982 São Paulo, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä Brasiliassa Fluminensessa numerolla 12.