hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lainojen yhdistäminen
Lainojen yhdistäminen tarkoittaa kahden tai useamman rahalainan yhdistämistä yhdeksi suuremmaksi lainaksi. Käytännössä tämä tapahtuu ottamalla uusi laina, joka kattaa aiemmat lainat.
Lainojen yhdistämistä käytetään yleensä tilanteissa, joissa lainanhakija on joutunut velkakierteeseen ja haluaa helpottaa tilannettaan. Lainojen yhdistämisen etuna on se, että korkoa ja muita lainankuluja maksetaan yhdistämisen jälkeen ainoastaan yhdestä lainasta, mikä tulee edullisemmaksi, kuin lainan kulujen maksaminen erikseen useasta eri lainasta. Suuremmalle lainalle saa myös yleensä edullisemman koron.
Lainojen yhdistämisen kanssa tulee kuitenkin olla tarkkana, sillä mikäli esimerkiksi takaisinmaksuaikaa pidennetään, korkokustannukset kasvavat. Mitä nopeammin lainan pystyy maksamaan pois, sitä vähemmän joutuu maksamaan korkokustannuksia, joten lainojen yhdistämisellä ei tulisi kasvattaa lainojen maksuaikaa ainakaan merkittävästi.
Uutta lainaa hakiessa tärkeää on huomioida myös uuden lainan sivukulut. Pelkkä korkojen vertailu ei siis riitä selvittämään edullisinta tapaa maksaa velat pois, sillä uudessa lainassa voi piillä sivukuluina esimerkiksi avausmaksu. Tärkeää onkin selvittää lainojen todellinen vuosikorko, johon on laskettu mukaan myös lainan sivukulut.
Lainojen yhdistämisen voi olla riskialtista myös silloin, mikäli vakuudettomia lainoja yhdistetään vakuudellisella lainalla. Tällöin voi menettää asuntonsa, mikäli ei maksa vakuudellista yhdistelylainaa takaisin ajallaan. Joskus parempi strategia lainojen poismaksuun voikin olla niin sanottu velkojen lumipallottaminen.
Murray Chatlain
Murray Chatlain (s. 19. tammikuuta 1963 Saskatoon) on kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Saskatoonin hiippakuntaan 15. toukokuuta 1987 ja nimitettiin Mackenzie-Fort Smithin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 23. kesäkuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Ventura, jota avustivat Denis Croteau ja Albert LeGatt.
Chatlainista tuli Mackenzie-Fort Smithin piispa 10. toukokuuta 2008. Hän sai 6. joulukuuta 2012 nimityksen Keewatin-Le Pasin arkkipiispaksi ja Mackenzie-Fort Smithin apostoliseksi hallitsijaksi.
Denis Croteau
Denis Croteau OMI (s. 23. lokakuuta 1932 Thetford Mines) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. elokuuta 1958 ja nimitettiin Mackenzie-Fort Smithin hiippakunnan johtoon 24. tammikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Paul Piché, jota avustivat Henri Légaré ja Omer Alfred Robidoux.
Croteau sai 14. toukokuuta 2003 lisäksi nimityksen Whitehorsen apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 5. tammikuuta 2006. Hän jäi eläkkeelle Mackenzie-Fort Smithin piispan tehtävistä 10. toukokuuta 2008.
Albert LeGatt
Albert LeGatt (s. 6. toukokuuta 1953 Melfort) on kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Prince-Albertin hiippakuntaan 9. kesäkuuta 1983 ja nimitettiin Saskatoonin hiippakunnan johtoon 26. heinäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Blaise-Ernest Morand, jota avustivat James Martin Hayes ja Peter Joseph Mallon.
LeGatt sai 3. heinäkuuta 2009 nimityksen Saint-Bonifacen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 21. syyskuuta.
Tie 10 (Ahvenanmaa)
Tie 10 () on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee Maarianhaminan kaupungin laidalta keskustaan.
Tie saa alkunsa Valtatie 1:n ja kaupungin pohjoisesta osasta tulevan Svibyvägenin risteämäkohdan liikenneympyrästä. Se kulkee suoraan kohti etelää ja jatkaa Rossenin liikenneympyrästä toisesta liittymästä. Tie päättyy Nyängenin liikenneympyrään, josta toiset tiet jatkuvat kohti keskustaa ja itäsatamaa.
Donald Joseph Kettler
Donald Joseph Kettler (s. 26. marraskuuta 1944 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sioux Fallsin hiippakuntaan 29. toukokuuta 1970 ja nimitettiin Fairbanksin hiippakunnan johtoon 7. kesäkuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Roger Lawrence Schwietz, jota avustivat Michael William Warfel ja Robert James Carlson.
Tie 20 (Ahvenanmaa)
Tie 20 on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee Strandnäsistä keskustaan.
Tie alkaa Valtateiden 1,2 ja 3, sekä Strandnäsistä tulevan tien risteyksessä. Se jatkuu suoraan etelään, ja kaartuu itäsataman jälkeen oikealle. Tie päättyy Torgatanin risteykseen, jonka jälkeen suoraan jatkuu Storagatan.
Tie ohittaa Mariebad-kylpylän, sekä Maarianhaminan itäsataman. Ne näkyvät keskustaan ajettaessa vasemmalla. Samaan suuntaan ajettaessa oikealle jää Pafin kasino.
Michael William Warfel
Michael William Warfel (s. 16. syyskuuta 1948 Elkhart, Indiana) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Anchoragen arkkihiippakuntaan 26. huhtikuuta 1980 ja nimitettiin Juneaun hiippakunnan johtoon 19. marraskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Francis Thomas Hurley, jota avustivat Michael Joseph Kaniecki ja William Stephen Skylstad.
Warfel sai 23. lokakuuta 2001 lisäksi nimityksen Fairbanksin apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 7. kesäkuuta 2002. Warfel siirrettiin 20. marraskuuta 2007 Great Falls-Billingsin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 16. tammikuuta 2008.
Tie 30 (Ahvenanmaa)
Tie 30 on Ahvenanmaalla kulkeva tie, joka kulkee Maarianhaminan keskustasta Järsön saarelle.
Tie alkaa Svedenin kaupunginosasta, Maarianhaminasta. Se kulkee kohti etelää. Tie etenee mutkittelevaa pengerrystä Styrsöfjärdenin ja Nåtö Strömmenin yli Nåtön saarelle. Nåtöstä se jatkaa edelleen kääntymättä minnekään. Se ylittää siltaa pitkin Nåtö Sundin ja päättyy Järsössä Langnäsvägenin ja Nårrakersvägenin risteykseen.
Adam Odzimek
Adam Odzimek (s. 7. lokakuuta 1944 Radom) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Piotr Golebiowski 31. toukokuuta 1969. Hänet nimitettiin Sandomierz-Radomin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tadamatan titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1985, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Edward Henryk Materski ja Stanislaw Szymecki.
Hiippakunnan jakautumisen yhteydessä 25. maaliskuuta 1992 Odzimek sai nimityksen Radomin vihkipiispaksi.
Tie 40 (Ahvenanmaa)
Tie 40 on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee Jomalasta Hammarlandiin.
Tie alkaa Jomalan keskustasta, Gölbystä. Se eroaa Gölbystä tullessa oikealle Godbyvägenistä. Tiestä eroaa Tingsbackan jälkeen vasemmalle tie Östanåkeriin. Tämän jälkeen se kulkee Emkarbyn, Bjärströmin ja Furulundin kylien ja peltoalueiden läpi, kulkematta Kullaan tai Björknäsiin. Tie päättyy Djäkenbölen kylän jälkeen, yhdistyessään valtatie 1:seen
Seututie 642
Seututie 642 on Äänekoskelta Suolahden kautta Laukaan Kuusan kylään johtava seututie. Tie alkaa Nelostien Äänekosken pohjoisesta liittymästä, ja yhdistyy Kuusaassa seututiehen 637. Nelostie kulki 1950-luvulla Jyväskylän ja Äänekosken välillä seututeiden 637 ja 642 linjaa.
Tie on kokonaan päällystetty.
Äänekoski – Suolahti – Kuusa
Tie 50 (Ahvenanmaa)
Tie 50 on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee koko matkansa Saltvikin kunnan alueella.
Tie alkaa Kvarnbovägenin erotessa valtatie 2:sta Maarianhaminasta päin tullessa vasemmalle. Se jatkaa suoraan, ja siihen liittyy oikealta tuleva Kullagatan. Tämän jälkeen se kulkee Saltvikin keskustan läpi. Keskustan liikenneympyrästä, tie poistuu toisesta liittymästä. Saltviksfjärden-järven ohitettuaan tie saapuu peltoalueelle, joka päättyy vasta Ödkarbyssä. Siellä tie kaartaa oikealle, eikä käänny vasemalle, kohti Hagaa. Kroklundin ohitettuaan tie päättyy, yhdistyessään valtatie 4:n.
Anton Odabasi
Ozan Anton Odabasi (s. 8. elokuuta 1995 Espoo) on suomalais-turkkilainen koripalloilija, joka pelaa Trabzonsporissa.
Odabasi on pelannut ammattilaisena Tapiolan Hongassa, Fenerbahçessa ja Helsinki Seagulseissa. Lisäksi hän on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueessa.
Odabasin kasvattajaseura on Tapiolan Honka, jossa hän saavutti B-nuorten Suomen mestaruuden vuonna 2011 ja A-poikien SM-hopeaa vuonna 2012. Heinäkuussa 2012 Odabasi siirtyi turkkilaiseen Fenerbahçe Ülkersporiin, jossa hän oli viisi kuukautta loukkantuneena rasitusvamman vuoksi. Seuran kanssa loppukesällä 2013 käydyissä neuvotteluissa Odabasin todettiin tarvitsevan enemmän peliaikaa kehityksen edellytyksien takaamiseksi. Hän tekikin syyskuussa Hongan kanssa pelaajasopimuksen.
Kauden 2013-2014 päätteeksi Odabasi palkittiin Korisliigan vuoden tulokkaana. Odabasi viimeisteli ensimmäisellä Korisliiga-kaudellaan 8,0 pistettä ja 3,9 levypalloa ottelua kohden. Lisäksi Odabasi oli Korisliigan neljänneksi tarkin kahden pisteen heittäjä 59,7 % tarkkuudella. Kauden jälkeen hän teki Hongan kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Syksyn 2014 Odabasi kärsi selän rasitusmurtumasta. Helmikuussa 2015, juuri ennen Korisliigan siirtoikkunan sulkeutumista, hän siirtyi Helsinki Seagullsin riveihin yksivuotisella sopimuksella. Ennen Seagullseihin siirtymistä Odabasi viimeisteli 13,3 pistettä ja 6,8 levypalloa ottelua kohden.
Elokuussa 2015 Odabasi siirtyi Turkin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneeseen Denizli Basketiin. Hänestä oltiin kiinnostuneita myös muun muassa espanjalaisissa ja italialaisissa seuroissa, ja siirron Turkkiin ratkaisi seuran nuoria pelaajia yksilökohtaisesti kehittävä valmennus.
Odabasi on ollut Suomen nuorisomaajoukkueen jäsen vuodesta 2011 lähtien. Hän on pelannut nuorismaajoukkueissa 51 ottelua. Odabasi voitti alle 20-vuotiaiden nuorimaajoukkueen kanssa EM-kisojen B-divisioonan mestaruuden heinäkuussa 2015. Hänet palkittiin koko turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi tehden keskimäärin 17,7 pistettä ja 9,4 levypalloa ottelua kohden.
Paweł Socha
Paweł Socha (s. 10. tammikuuta 1935) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki lasaristien papiksi Eugeniusz Baziak 22. toukokuuta 1958. Hänet nimitettiin Gorzówin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thunigaban titulaaripiispaksi 20. marraskuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Karol Józef Wojtyła, jota avustivat Wilhelm Pluta, Jerzy Stroba, Ignacy Ludwik Jeż ja Albin Małysiak.
Gorzówin hiippakunnan nimeksi vaihdettiin 25. maaliskuuta 1992 Zielona Góra-Gorzów. Socha jäi eläkkeelle 16. tammikuuta 2012.
Felipe Tejeda García
Felipe Tejeda García M.Sp.S. (s. 21. tammikuuta 1935 Guadalajara) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Octaviano Márquez y Tóriz 17. joulukuuta 1966. Hänet nimitettiin Méxicon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castabalan titulaaripiispaksi 29. tammikuuta 2000, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Norberto Rivera Carrera, jota avustivat Justo Mullor García ja Ricardo Watty Urquidi.
Tejeda García jäi eläkkeelle 30. heinäkuuta 2010.
Mario de Gasperín Gasperín
Mario de Gasperín Gasperín (s. 18. tammikuuta 1935 Córdoba) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. lokakuuta 1960 ja nimitettiin Tuxpanin hiippakunnan johtoon 3. kesäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Girolamo Prigione, jota avustivat Sergio Obeso Rivera ja Ignacio Lehonor Arroyo.
De Gasperín Gasperín sai 4. huhtikuuta 1989 nimityksen Querétaron piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. huhtikuuta 2011.
Francis Mary Redwood
Francis Mary Redwood (6. tammikuuta 1839 Tixall, Yhdistynyt kuningaskunta – 3. tammikuuta 1935) oli Uudessa-Seelannissa toiminut roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Societas Mariaen papiksi 6. kesäkuuta 1865 ja nimitettiin Wellingtonin piispaksi 10. helmikuuta 1874. Piispaksi konsekroinnin suoritti 17. maaliskuuta Henry Edward Manning, jota avustivat James Danell ja William Weathers.
13. toukokuuta 1887 Redwoodista tuli Wellingtonin arkkipiispa, jona hän toimi loppuelämänsä ajan.
Colm O’Reilly
Colm O'Reilly (s. 11. tammikuuta 1935) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ardaghin (ja Clonmacnoiksen) hiippakuntaan 19. kesäkuuta 1960 ja nimitettiin sen johtoon 24. helmikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tomás Ó Fiaich, jota avustivat Gaetano Alibrandi ja Cahal Brendan Daly.
O'Reilly jäi eläkkeelle 17. heinäkuuta 2013.
Andrzej Czaja
Andrzej Czaja (s. 12. joulukuuta 1963 Olesno) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Opolen hiippakuntaan diakoniksi Gerard Alfons Kusz 25. lokakuuta 1987 ja papiksi Jan Bagiński 11. toukokuuta 1988. Hänet nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 14. elokuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 29. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfons Nossol, jota avustivat Damian Zimoń, Jan Wieczorek ja Jan Bagiński.
Jan Wieczorek
Jan Walenty Wieczorek (s. 8. helmikuuta 1935 Bodzanowice) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Franciszek Jop 22. kesäkuuta 1958. Hänet nimitettiin Opolen hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thimida Regian titulaaripiispaksi 12. kesäkuuta 1981, ja piispaksi vihkiminen seurasi 16. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfons Nossol, jota avustivat Stefan Barela ja Józef Benedykt Kurpas.
Wieczorek sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Gliwicen piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 29. joulukuuta 2011.
Pierre Pican
Pierre Auguste Gratien Pican (s. 27. helmikuuta 1935 Granville) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin 4. syyskuuta 1955 ja sai pappisvihkimyksensä 24. huhtikuuta 1966. Hänet nimitettiin Bayeux'n (-Lisieux'n) hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. maaliskuuta 1988, ja piispaksi vihkiminen seurasi 17. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Marie-Clément Badré, jota avustivat Jacques André Marie Jullien ja Joseph Gustave François Wicquart.
Picanista tuli 19. marraskuuta 1988 Bayeux'n (-Lisieux'n) piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 12. maaliskuuta 2010.
NHL-kausi 1946–1947
NHL-kausi 1946–1947 oli National Hockey Leaguen historian 30. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 60 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Montreal Canadiensin otteluvoitoin 4–2. Kyseessä oli Toronton seurahistorian kuudes Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan pistepörssin voitti Chicago Black Hawksia edustanut Max Bentley. Hän keräsi 60 ottelussa yhteensä 72 tehopistettä, joista 29 oli maaleja ja 43 syöttöpisteitä. Maalitilaston puolestaan voitti Montreal Canadiensin Maurice Richard 45 osumallaan. Richard myös sai arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn ja voitti pudotuspelien pistepörssin. Hän teki 10 pudotuspeliottelussa 11 tehopistettä, joista 6 oli maaleja ja 5 maaliin johtaneita syöttöjä.
Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai Toronto Maple Leafsin Howie Meeker. Meeker teki kauden aikana 27 maalia sekä antoi 18 maaliin johtanutta syöttöä ja keräsi siis kaikkiaan 45 tehopistettä.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Miguel Ángel Olaverri Arroniz
Miguel Ángel Olaverri Arroniz (s. 9. toukokuuta 1948 Pamplona) on Kongon tasavallassa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 5. toukokuuta 1976 ja nimitettiin Pointe-Noiren apostoliseksi hallitsijaksi 31. maaliskuuta 2011.
Olaverri Arroniz sai 22. helmikuuta 2013 nimityksen Pointe-Noiren piispaksi, ja hänet konsekroi 28. huhtikuuta Pierre Pican, jota avustivat Louis Portella Mbuyu ja Jan Romeo Pawłowski.
NHL-kausi 1945–1946
NHL-kausi 1945–1946 oli National Hockey Leaguen historian 29. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 50 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Dick Irvinin valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–1. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin viides ja seuran koko historian kuudes Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan pistepörssin voitti Chicago Black Hawksia edustanut Max Bentley. Hän keräsi 47 ottelussa yhteensä 61 tehopistettä, joista 31 oli maaleja ja 30 syöttöpisteitä. Bentley myös sai arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn. Maalitilaston puolestaan voitti Toronto Maple Leafsin Gaye Stewart 37 osumallaan. Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Montreal Canadiensin Elmer Lach. Lach teki 9 pudotuspeliottelussa 17 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 12 maaliin johtaneita syöttöjä.
Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai New York Rangersin Edgar Laprade. Hän keräsi kauden aikana 34 tehopistettä, joista 15 oli maaleja ja 19 syöttöpisteitä.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Villa Jeanneret-Perret
Villa Jeanneret-Perret (tunnettu myös nimellä Maison Blanche) on La Chaux-de-Fondsin kaupungissa sijaitseva vuonna 1912 valmistunut Le Corbusier’n suunnittelema asuinrakennus. Se oli hänen ensimmäinen itsenäinen projektinsa.
Villa Jeanneret-Perret on Le Corbusier’n ensimmäinen rakennus, jossa hän hylkäsi sveitsiläisen chalet-tyylin ja siirtyi hillittyyn klassiseen arkkitehtuuriin, johon hän otti vaikutteita sekä antiikista että nykyajasta. Tieltä rakennukseen pääsee käytävää pitkin, jonka alkuosaa peittää pergola. Käytävä kääntyy oikeaan, ja sitä reunustaa puut, kunnes se päättyy katseilta kätkettyyn ulko-oveen.
Rakennuksen ulkoasu on saanut vaikutteita muun muassa välimerellisestä perinteestä, josta tuli sen ulkopinnan väritys. Paikalliset ovat sen takia antaneet rakennukselle lisänimen ”Maison Blanche” (”valkoinen talo”). Pianosalongin neljä pylvästä puolestaan viittaavat klassiseen arkkitehtuuriin aina Pompejista Andrea Palladioon. Ullakon ikkunoihin, nelilapekatto ja akselittain muodostettu pohjapiirros ovat todennäköisesti saaneet vaikutteita Peter Behrensiltä, Josef Hoffmanilta ja Frank Lloyd Wrightin Winslow Housesta.
Le Corbusier palasi Itä-Eurooppaan suuntaantuneelta matkalta 1911 ja perusti oman suunnitteluyrityksen. Hän suunnitteli vuosien 1912 ja 1917 välisenä aikana kolme rakennusta, ja vanhemmilleensa rakennettu Villa Jeanneret-Perret oli niistä ensimmäinen. Rakennuksen kustannukset olivat kuitenkin keskituloisille vanhemmille liian suuret, ja he joutuivat myymään sen seitsemän vuoden päästä kellonvalmistusteollisuuden ajauduttua lamaan.
Villa Jeanneret-Perret oli 1900-luvun aikana useilla eri omistajilla. Rakennuksen perusarkkitehtuuri on säilynyt, mutta esimerkiksi alkuperäinen Eternit-katto on korvattu uudella kattomateriaalilla. Lisäksi puutarhaa ja puutarhataloa on muokattu huomattavasti. Neuchâtelin kantoni luokitteli 1979 Villa Jeanneret-Perret’n historialliseksi rakennukseksi, ja Sveitsin valtio tunnusti vuonna 1994 sen kansallisen arvon. Association Maison Blanche -järjestö perustettiin vuonna 2000, ja se osti rakennuksen ja pyrki keräämään rahaa sen korjaamiseen. Rakennus restauroitiin vuosina 2004 ja 2005.
Esko Saha
Esko Saha (aik. Eero Esko, 9. joulukuuta 1917 Pori – 13. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli Fenno-Filmin ja ohjaaja Yrjö Nortan vakionäyttelijöitä.
Saha oli tunnettu isojen sankariroolien näyttelijä useissa 1940-luvun elokuvissa. Hän teki tunnetuimmat osansa elokuvissa "Matkalla seikkailuun" (1945), "Kyläraittien kuningas" (1945), "Sankari kuin sankari" (1948) sekä "Suomalaistyttöjä Tukholmassa" (1952), jossa hän teki viimeisen pääosaroolinsa.
Saha näytteli sekä draamoissa että komedioissa. Urheiluelokuvassa "Sisulla ja sydämellä" (1947) hänellä oli Matin osa, jota hän arvion mukaan näytteli "leppoisan koomillisin piirtein ja kunnostautui etenkin nyrkkeilykunnossaan ja todella iskevästi kehässä." Saha oli jo vanhastaan nyrkkeilyn harrastaja. Elokuvadebyytissään "Suviyön salaisuus" (1945) hän esiintyi vielä nimellä Eero Esko. Vielä 1960-luvun alussa Saha teki sivuroolin elokuvassa "Se alkoi omenasta".
Tomorrow’s Harvest
Tomorrow’s Harvest on Boards of Canada -yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 5. kesäkuuta 2013.
Ensimmäinen singlejulkaisu "Reach For The Dead" julkaistiin 23. toukokuuta 2013. Kappaleen julkaisua oli edeltänyt
internetissä ollut mainoskampanja, joka alkoi "Record Store Day" -tapahtumapäivänä 20. huhtikuuta 2013. Tällöin eräs henkilö
oli löytänyt ja ostanut levykaupasta 12"-singlen, joka sisälsi äänitteenä kuuden numeron sarjan. Numerosarja oli osa kokonaisuutta, johon kuului yhteensä kuusi numerosarjaa. Koodisarjan muodosti kokonaisuudessaan salasanan, jonka syöttämällä yhtyeen internet-sivuille pääsi tilaamaan etukäteen uuden albumin.
Lakimiehet
Lakimiehet () on John Grishamin kirjoittama lakitrilleri. Teos on Grishamin 25. romaani. Englanninkielinen alkuteos "The Litigators" ilmestyi vuonna 2011 ja suomennos vuonna 2012.
Finley & Figg on pieni kahden miehen lakitoimisto, jonka toimeksiannot koostuvat lähinnä paikallisten pika-avioerojen ja rattijuopumusten hoiteluista. Kahdenkymmenen yhteisen vuoden jälkeen Oscar Finley ja Wally Figg kinastelevat kuin vanha aviopari, mutta onnistuvat aina jotenkin raapimaan elantonsa kasaan.
Eräänä päivänä muutos kuitenkin saapuu nuoren huippuasianajan hahmossa. David Zinc on loppuun palanut, huippupestin jättänyt nälkäinen lakimies, joka ottaa mielellään vastaan paikan pienestä toimistosta. Pian Finley & Figg päätyy ryhmäkanteen muodossa haastamaan suurta "Varrick Labs" -nimistä lääkeyhtiötä.
NHL-kausi 1944–1945
NHL-kausi 1944–1945 oli National Hockey Leaguen historian 28. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 50 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Hap Dayn valmentama Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–3. Kyseessä oli Toronton seurahistorian viides Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan piste- ja syöttöpörssin voitti Montreal Canadiensia edustanut Elmer Lach. Lach keräsi 50 ottelussa yhteensä 80 tehopistettä, joista 26 oli maaleja ja 54 syöttöpisteitä. Hän myös sai arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn. Keskushyökkääjänä pelannut Lach ja vasen laitahyökkääjä Toe Blake muodostivat yhdessä Maurice Richardin kanssa erittäin tehokkaan, myöhemmin lempinimellä ”Punch Line” tunnetun ketjun, jonka toimivuuden ansiosta Richard onnistui ensimmäisenä jääkiekkoilijana tekemään 50 maalia 50 NHL-ottelussa. Seuraavan kerran saavutukseen pystyi Mike Bossy 36 vuotta myöhemmin kaudella 1980–1981.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Detroit Red Wingsin Joe Carveth. Hän teki 14 pudotuspeliottelussa 11 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 6 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai Toronto Maple Leafsin maalivahti Frank McCool.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Carmen Carrozza
Carmen Carrozza (20. heinäkuuta 1921 Solano, Calabria, Italia – 17. kesäkuuta 2013 Thornwood, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen harmonikansoittaja.
Carrozzan perhe muutti Yhdysvaltoihin Carmenin ollessa 9-vuotias. Perhe asettui New Yorkin osavaltion Chappaquaan. Carmenin ensimmäisiä soittimia olivat piano ja viulu, mutta hän valitsi varsin pian soittimekseen harmonikan ihastuttuaan soittimen joustavuuteen.
Carmen Carrozza oli Pietro Deiron oppilas. Hän oli tunnettu konserttiohjelmistostaan ja esiintyi muun muassa Boston Pops Orchestran (Arthur Fiedlerin johdolla), Cincinnatin sinfoniaorkesterin, Buffalon filharmonisen orkesterin sekä Yhdysvaltain kansallisorkesterin solistina. Carrozza teki konserttikiertueita myös Eurooppaan esiintyen Ranskassa, Saksassa, Britanniassa, Ruotsissa, Suomessa, Venäjällä ja Italiassa. Carrozzan konserttimuusikkouran kohokohtia oli New Yorkin The Town Hallissa pidetty konsertti, missä hän esitti erityisesti harmonikalle sävellettyä konserttimusiikkia, sisältäen muun muassa Robert Russell Bennettin, Paul Crestonin ja Virgil Thompsonin teoksia.
Carrozza lopetti kiertueet joksikin aikaa 1980-luvulla, mutta palasi kesällä 1994 tehden konserttikiertueen Ruotsiin Jörgen Sundeqvistin kanssa.
Carrozza toimi urallaan American Accordionists' Associationin puheenjohtajana ja teki harmonikkaa soittimena tunnetuksi opettaen kouluissa, yliopistoissa ja yksityisissä musiikkioppilaitoksissa. Carrozza oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta vaimonsa Jeanin kanssa.
Benoît Tréluyer
Benoît Tréluyer (s. 7. joulukuuta, 1976 Alençon) on ranskalainen moottoriurheilija. Hän on voittanut kolmesti Le Mansin 24 tunnin ajon.
Treluyerin ura alkoi motocross ja karting -sarjoissa. Vuonna 1995 Tréluyer aloitti kilpa-uransa Ranskan Formula Renault Campus -sarjassa. Vuonna 1996 hän voitti kilpailuja Ranskan Formula Renault -sarjassa sijoittuen vuonna 1997 sarjan kuudenneksi. Sen jälkeen Tréluyer siirtyi Formula 3:siin vuonna 1998 sijoittuen tulokaskaudellaan loppupisteissä yhdeksänneksi ja seuraavana vuonna sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän voitti Ranskan Paun Grand Prixin.
Vuonna 2000 Tréluyer siirtyi kilpailemaan Aasiaan ja kilpaili Japanin Formula 3 -sarjassa. Vuonna 2001 hän voitti sarjan mestaruuden saavuttaen kaiken kaikkiaan 15 voittoa ja 13 paalupaikkaa 19 kilpailusta. Vuonna 2002 Tréluyer osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon ollen omassa luokassaan kilpailun kolmas. Vuonna 2003 Tréluyer siirtyi Japanin Formula Nippon -sarjaan, jossa sijoittui sarjan toiseksi saavuttaen kaksi voittoa. Vuonna 2006 hän onnistui voittamaan Formula Nippon -sarjan mestaruuden. Samana vuonna Trélyer kilpaili Japanin Super GT -sarjassa. Vuonna 2008 hän voitti sarjan mestaruuden yhdessä Satoshi Motoyaman kanssa.
Vuonna 2010 Trélyer hän sijoittui Le Mansin 24 tunnin kilpailussa toiseksi yhdessä Marcel Fässlerin ja André Lottererin kanssa. Vuonna 2011 he voittivat yhdessä koko kilpailun. Vuonna 2012 Tréluyer kilpaili uudessa FIA World Endurance Championship -sarjassa, jossa hän voitti yhdessä Fässlerin ja Lottererin kanssa sarjan mestaruuden. Samana vuonna he ajoivat toiseen peräkkäiseen voittoon Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2013 Trélyer jatkoi FIA WEC -sarjassa jossa he sijoittuivat sarjan toiseksi. Vuonna 2014 Tréluyer voitti saman porukan kanssa jo kolmannen kerran Le Mansin 24 tunnin kilpailun. Le Mansin ohella Treluyer on ajanut kestävyysajoja myös Endurance- ja Blancpain GT -sarjoissa.
XXX (pornografia)
XXX on pornografian teollisuuden käyttämä kuvitteellinen ikärajamerkintä. Merkintä pohjautuu vuoteen 1990 Yhdysvalloissa käytössä olleseen tapaan merkitä lapsille sopimattomat elokuvat kirjaimella X. Pornoteollisuus korosti sopimattomuutta lapsille käyttämällä kahta tai kolmea X-kirjainta yhden sijaan yrittäen vedota tällä tavoin yleisöön. Merkintä ei koskaan ole ollut virallisessa käytössä, mutta siihen pohjautuu pornografiselle sisällölle varattu ylätason verkkotunnus .xxx.
Chūyō
Chūyō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.
Matkustaja-alus "Nittamarun" () tilasi Nippon Yusen Kaisha Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 9. toukokuuta 1938. Alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1939.
Pepe González
Pepe González (s. Madrid) on espanjalainen muusikko ja taiteilija, joka muutti vuonna 1980 Suomeen. Hän on ollut mukana useissa eri orkestereissa soittajana.
Louis Portella Mbuyu
Louis Portella Mbuyu (s. 28. heinäkuuta 1942 Pointe-Noire) on brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. joulukuuta 1967 ja nimitettiin Kinkalan hiippakunnan johtoon 16. lokakuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2002. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Leonardo Sandri ja Robert Sarah.
Unyō
Unyō () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1942 palvelukseenotettu Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.
Aluksen tilasi Nippon Yusen Kaisha eli Japanin postihöyrylaivayhtiö Mitsubishi Shipbuilding and Engineering Companyltä Nagasakista ja sen köli laskettiin 14. joulukuuta 1938 telakkanumerolla 751. Alus laskettiin vesille 31. lokakuuta 1939 nimellä "SS Yawatamaru" ja se valmistui 31. heinäkuuta 1940.
"Yawatamaru" lähti neitsytmatkalleen 31. heinäkuuta. Alus oli suunniteltu matkustaja-alukseksi, mutta Japanin liityttyä toiseen maailmansotaan keisarillisen Japanin laivasto lunasti aluksen lokakuussa 1941. Alus muutettiin joukkojenkuljetusalukseksi kuljettamaan sotavankeja Japaniin. Alus poistettiin käytöstä, ja se siirrettiin 25. marraskuuta 1941 telakalle muutettavaksi saattuetukialukseksi.
Muutostöiden aikana alukselle valmistui lentokansi, jonka pituus oli 150 metriä ja leveys 23 metriä. Alukselle asennettiin kaksi hissiä lentokoneiden siirtämiseksi hangaarista lentokannelle, mutta kannelle ei rakennettu komentosiltaa, katapultteja eikä jarruvaijereita. Sen suunniteltuina tehtävinä olivat tukialuslentäjien koulutus sekä lentokoneiden kuljetus.
Alus otettiin palvelukseen saattuetukialuksena 31. toukokuuta 1942 nimellä "Unyō". Alus osallistui useisiin lentokoneidenkuljetustehtäviin. Siihen osui Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Halibutin" laukaisema torpedo Trukin edustalla 10. heinäkuuta 1943. Korjausten jälkeen 19. tammikuuta 1944 aluksen ollessa matkalla Yokosukaan siihen osui kolme "USS Haddockin" laukaisemaa torpedoa, jotka eivät kuitenkaan upottaneet alusta. Alus matkasi korjattavaksi Saipanille.
Alus upposi 17. syyskuuta 1944 "USS Barbin" torpedoitua aluksen Hongkongin lähistöllä. Aluksen 1 000 hengen miehistöstä 239 hukkui ja 761 pelastettiin merestä.
Taiyō
Taiyō oli keisarillisen Japanin laivaston Taiyō-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.
Matkustaja-alus "Kasugamaru" tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta jqa sen köli laskettiin vuonna 1938. Alus laskettiin vesille 19. syyskuuta 1940. Vielä varustettavana ollut alus siirrettiin toukokuussa 1941 Sasebon laivastontelakalle muutettavaksi saattuetukialukseksi. Alus otettiin palvelukseen 2. syyskuuta 1941 nimellä "Taiyō".
Sodan aikana alus osallistui lukuisiin lentokoneidenkuljetustehtäviin. Alukseen osui sodan aikana useita torpedoita. Ensin Yhdysvaltain laivaston sukellusvene "USS Trout" torpedoi aluksen Trukin edustalla 28. syyskuuta 1942, "USS Tunny" 9. huhtikuuta 1943 ja "USS Cabrilla" 24. syyskuuta 1943. Joka kerta alus korjattiin. Alus upposi Cape Bolinaon lähistöllä 18. elokuuta 1944, kun "USS Rasher" torpedoi aluksen sen ollessa matkalla Manilaan. Torpedo-osuma aiheutti polttoaineräjähdyksen. Aluksen 1 200 hengen miehistöstä 747 hukkui ja 400 selvisi hengissä.
Exodus (järjestö)
Exodus oli yhdysvaltalainen homoseksuaalien eheyttämistä harjoittanut järjestö. Se perustettiin 1976 ja se lopetti toimintansa kesäkuussa 2013. Sillä oli Pohjois-Amerikassa 260 toimipistettä.
Järjestön puheenjohtaja Alan Chambers myönsi olleensa osa ”tietämättömyyden järjestelmää” ja pyysi anteeksi kaikilta, joiden seksuaalisen suuntautumisen muuntautumista se oli pyrkinyt edistämään ja jotka viettivät sen vuoksi vuosia häpeässä ja syyllisyydessä. Chambers totesi, että järjestö on tehnyt uskonsa vuoksi valtavasti virheitä.
L’Esprit nouveau
L’Esprit nouveau oli ranskalainen aikakauslehti, joka ilmestyi 1920–1925. Sen perustivat arkkitehti Le Corbusier, taidemaalari Amédée Ozenfant ja runoilija Paul Dermée, ja siitä ilmestyi yhteensä 28 osaa.
Le Corbusier oli pitänyt Ozenfantin kanssa vuonna 1918 yhteisnäyttelyn Pariisissa ja julkaisseet "Après le cubisme" -nimisen manifestin. Kaksi vuotta myöhemmin he perustivat L’Esprit nouveau -lehden, jonka alaotsikko oli "Revue internationale d’esthétique" (”Estetiikan kansainvälinen lehti”). Runoilija Paul Dermée toimi myös kuuden numeron ajan lehden toimittajana. Lehden nimi oli lainattu Guillaume Apollinairen runosta. Alaotsikko vaihdettiin pian muotoon "Revue internationale illustrée de l'activité contemporaine", ja Dermée ajettiin lopulta ulos dadaististen taipumustensa takia.
Le Corbusier ja Ozenfant kirjoittivat pääosan artikkeleista, ja ensimmäisessä numerosta lähtien he alkoivat käyttää pseudonyymejä. Tuolloin vielä oikealla nimellään Charles-Édouard Jeanneret tunnettu Le Corbusier muokkasi pseudonyyminsä isoisästään Le Corbezier’stä. Ozenfant puolestaan käytti äitinsä tyttönimeä Saugnier.
L’Esprit nouveaun jokaisessa numerossa oli taidekritiikkiä ja artikkeleita kirjallisuudesta, musiikin estetiikasta, arkkitehtuurista ja joskus politiikasta ja tieteestä sekä raportteja muista lehdistä ja kirjoista. Ainoa poikkeus oli lehden numero 26, joka oli omistettu Apollinairelle.
Omagh’n pommi-isku
Omagh'n pommi-isku oli Real Irish Republican Armyn autopommi-isku, jossa kuoli 29 ja yli 200 haavoittui, 15. elokuuta 1998 Omagh'ssa, Pohjois-Irlannissa.
Oikeudenkäynteihin kului yhdeksän vuotta ja Sean Hoey, joka oli ainoa murhasyytteen saanut, todettiin syyttömäksi. Poliisin toimintaan tapauksen tutkinnassa ei oltu tyytyväisiä. Puolustuksen asiantuntijatodistajat kyseenalaistivat DNA-tulokset epäluotettavina.
Ribbentrop (täsmennyssivu)
Ribbentrop voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Sivuvaunullinen moottoripyörä
Sivuvaunullinen moottoripyörä on moottoripyörä, jonka oikealle tai vasemmalle puolelle on sijoitettu tavaran- tai henkilökuljetukseen soveltuva, yhden pyörän päällä oleva sivuvaunu.
Suomessa voimassa oleva asetus ajoneuvojen rakenteesta määrittelee, että sivuvaunullisen moottoripyörän (L-luokan moottoripyörän) moottorina on oltava yli 50 cm:n polttomoottori taikka sen suurimman rakenteellisen nopeuden käyttövoimasta riippumatta on oltava yli 45 km/h. Lisäksi sivuvaunun saa kytkeä vain yli 100 kg:n omamassan omaavaan kaksipyöräiseen moottoripyörään. Suomessa rekisteröidyn moottoripyörän sivuvaunun on sijaittava ajosuuntaan nähden moottoripyörän oikealla puolella. Jos sillä kuljetetaan tavaraa tai useampaa kuin yhtä henkilöä, se on varustettava jarrulla. Kaksi henkilöä on samalla myös henkilökuljetuksen yläraja. Moottoripyörän oikeanpuoleiset suuntavilkut on siirrettävä sivuvaunun oikealle puolelle.
Sivuvaunun pyörä on sijoitettava epäsymmetrisesti moottoripyörän pyöriin nähden, muutoin kyseessä olisi nk. kolmipyöräinen eli trike. Ajoneuvoasetuksesta ja tieliikennelaista löytyy muitakin sivuvaunullisia moottoripyöriä koskevia erityissäännöksiä.
Ariel Edgardo Torrado Mosconi
Ariel Edgardo Torrado Mosconi (s. 18. tammikuuta 1961 Veinticinco de Mayo) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan Antonio Quarracino 17. marraskuuta 1990. Hänet nimitettiin Santiago del Esteron hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vicus Pacatin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 2008, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jorge Mario Bergoglio, jota avustivat Francisco Polti Santillán ja Antonio Marino.
Antonio Marino
Antonio Marino (s. 13. maaliskuuta 1942 Buenos Aires) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 12. marraskuuta 1971 ja nimitettiin La Platan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bastin titulaaripiispaksi 11. huhtikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Héctor Rubén Aguer, jota avustivat Estanislao Esteban Karlic ja Mario José Serra.
Marino sai 6. huhtikuuta 2011 nimityksen Mar del Platan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 4. kesäkuuta.
IONIS School of Technology and Management
IONIS School of Technology and Management (IONIS kauppakorkeakoulu) on Pariisin esikaupunkialueella, Ivry-sur-Seineissa toimiva 2009 perustettu kauppakorkeakoulu. Sen toimintaa rahoittaa IONIS Education Group.
José Américo Orzali
José Américo Orzali (13. maaliskuuta 1863 Buenos Aires – 18. huhtikuuta 1939) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1883 ja nimitettiin San Juan de Cuyon hiippakunnan johtoon 30. joulukuuta 1911. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. maaliskuuta 1912. Pääkonsekraattorina toimi Mariano Antonio Espinosa, jota avustivat Juan Nepomuceno Terrero y Escalada ja Abel Juan Bazán y Bustos. Orzali asetettiin virkaansa 14. huhtikuuta.
20. huhtikuuta 1934 San Juan de Cuyo korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Orzali jatkoi sen johtamista arkkipiispana, kunnes kuoli 76-vuotiaana virassa.
Zack Greinke
Donald Zackary "Zack" Greinke (s. 21. lokakuuta 1983 Orlando, Florida) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja, pelipaikaltaan syöttäjä.
Greinke on edustanut MLB-liigan Arizona Diamondbacksia kaudesta 2016 lähtien. Lisäksi Greinke on pääsarjaurallaan edustanut vuosina 2004–2010 Kansas City Royalsia, 2011–2012 Milwaukee Brewersiä, kaudella 2012 Los Angeles Angels of Anaheimiä sekä vuosina 2013–2015 Los Angeles Dodgersia, jonka kanssa hän teki joulukuussa 2012 kuusivuotisen sopimuksen, arvoltaan 147 miljoonaa dollaria.
Greinke palkittiin American Leaguen parhaana syöttäjänä Cy Young -palkinnolla vuonna 2009 ja hänet on valittu American Leaguen tähdistöjoukkueeseen vuonna 2009 sekä National Leaguen tähdistöjoukkueeseen vuosina 2014, 2015, 2017 ja 2018.
Mario José Serra
Mario José Serra (12. maaliskuuta 1926 Buenos Aires – 9. heinäkuuta 2005) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Buenos Airesin arkkihiippakuntaan 4. joulukuuta 1949 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Mentesan titulaaripiispaksi 28. toukokuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Carlos Aramburu, jota avustivat Vicente Faustino Zazpe ja Eduardo Francisco Pironio.
Serra jäi eläkkeelle 8. helmikuuta 2002.
Luigj Bumçi
Luigj Bumçi (7. marraskuuta 1872 Shkodër – 1. maaliskuuta 1945) oli albanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. toukokuuta 1903 ja nimitettiin Lezhën hiippakunnan johtoon 18. syyskuuta 1911. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. joulukuuta. Bumçi erosi tehtävistään 1. syyskuuta 1943, jolloin hän sai nimityksen Cantanuksen titulaaripiispaksi.
Bumçi oli mukana konsekroimassa Pjetër Gjuraa.
José Miguel Medina (piispa)
José Miguel Medina (31. tammikuuta 1916 Buenos Aires – 7. maaliskuuta 1990) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1939 ja nimitettiin Mendozan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Termessuksen titulaaripiispaksi 9. kesäkuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Umberto Mozzoni, jota avustivat Alfonso María Buteler ja Antonio Rocca.
Medina sai 8. syyskuuta 1965 nimityksen Jujuyn piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. maaliskuuta 1966. Hänet nimitettiin 30. maaliskuuta 1982 lisäksi Argentiinan sotilaspiispaksi, jona hän toimi loppuikänsä. Jujuyn piispan tehtävistä hän erosi 7. heinäkuuta 1983. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Kasagi (1945)
Kasagi () oli keisarillisen Japanin laivaston keskeneräiseksi jäänyt Unryū-luokan lentotukialus toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Mitsubishin Nagasakin telakalta ja sen köli laskettiin 14. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1944. Rakennustyöt lopetettiin 1. huhtikuuta 1945 materiaalipuutteiden vuoksi, jolloin alus oli 84-prosenttisen valmis. Keskeneräinen alus romutettiin 1. syyskuuta 1946 – 31. joulukuuta 1947.
José Weimann
José Weimann (6. huhtikuuta 1892 Hinojo – 30. maaliskuuta 1961) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 10. elokuuta 1917 ja nimitettiin Santiago del Esteron hiippakunnan johtoon 1. elokuuta 1940. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Fietta, jota avustivat Fortunado Devoto ja Miguel Paternain.
Weimann kuoli 68-vuotiaana virassa.
José Marcos Semeria
José Marcos Semeria (19. maaliskuuta 1855 Tacuarembó – 11. lokakuuta 1934) oli uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. tammikuuta 1880 ja nimitettiin Melon hiippakunnan johtoon 3. heinäkuuta 1919. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Vassallo di Torregrossa, jota avustivat Ricardo Isaza y Goyechea ja Pio Gaetano Secondo Stella.
Semeria erosi tehtävistään 9. kesäkuuta 1922, jolloin hän sai nimityksen Prusan titulaaripiispaksi.
Miguel Paternain
Miguel Paternain (16. marraskuuta 1894 Minas – 19. lokakuuta 1970) oli uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 19. helmikuuta 1921 ja nimitettiin Melon hiippakunnan johtoon 19. huhtikuuta 1929. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Filippo Cortesi, jota avustivat Juan Francisco Aragone ja Tomás Gregorio Camacho.
Paternain erosi Floridan (entisen Melon) piispan tehtävistä 27. helmikuuta 1960, jolloin hänet nimitettiin Madeksen titulaaripiispaksi. 21. syyskuuta 1960 hänet nimitettiin Achridan titulaariarkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Lisa – unelmien nainen
Lisa – unelmien nainen () on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut John Hughes. Elokuvan pääosissa esiintyvät Anthony Michael Hall, Ilan Mitchell-Smith ja Kelly LeBrock.
Elokuvassa kaksi nörttiä, Gary Wallace ja Wyatt Donnelly, luovat tietokoneella unelmiensa naisen, jonka he nimeävät Lisaksi.
Juan Francisco Aragone
Juan Francisco Aragone (24. toukokuuta 1883 Carmelo – 7. toukokuuta 1953) oli uruguaylainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1908 ja nimitettiin Montevideon arkkipispaksi 3. heinäkuuta 1919. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Vassallo di Torregrossa, jota avustivat Ricardo Isaza y Goyechea ja Pio Gaetano Secondo Stella.
Aragone erosi tehtävistään 20. marraskuuta 1940, jolloin hänet nimitettiin Melitenen titulaariarkkipiispaksi.
Hell (täsmennyssivu)
Hell voi viitata seuraaviin paikkoihin ja asioihin:
Fabio Mamerto Rivas Santos
Fabio Mamerto Rivas Santos (11. toukokuuta 1932 Cabirmota – 11. elokuuta 2018) oli dominikaanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 25. maaliskuuta 1965 ja nimitettiin Barahonan hiippakunnan johtoon 24. huhtikuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Octavio Antonio Beras Rojas, jota avustivat Juan Antonio Flores Santana ja Tomás Francisco Reilly.
Rivas Santos erosi tehtävistään piispana 7. joulukuuta 1999.
Rafael Leónidas Felipe y Núñez
Rafael Leónidas Felipe y Núñez (s. 12. syyskuuta 1938 Villa Tapia) on dominikaanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1965 ja nimitettiin Barahonan hiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi François Robert Bacqué, jota avustivat Fabio Mamerto Rivas Santos ja Juan Antonio Flores Santana.
Rusnė
Rusnė (saksaksi "Ruß") on kauppala Länsi-Liettuassa, Klaipėdan läänissä, Šilutėn kunnallispiirissä, lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 1642 asukasta. Rusnė sijaitsee 9 kilometriä lounaaseen Šilutėn kaupungista.
Rusnė mainitaan ensimmäisen kerran kirjallisissa lähteissä 1300-luvulla. Vuonna 1419 alueelle rakennettiin ensimmäinen kirkko ja kirkon ylläpitämä koulu vuonna 1553.
José Francisco Falcão de Barros
José Francisco Falcão de Barros (s. 14. maaliskuuta 1965 Paulo Jacinto) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palmeira dos Índiosin hiippakuntaan 18. marraskuuta 1991 ja nimitettiin Brasilian sotilasordinariaatin vihkipiispaksi sekä Auguruksen titulaaripiispaksi 16. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dulcênio Fontes de Matos, jota avustivat Osvino José Both ja Henrique Soares da Costa.
Anthony J. Farquhar
Anthony J. Farquhar (s. 6. syyskuuta 1940 Belfast) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Down and Connorin hiippakuntaan 13. maaliskuuta 1965 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Hermianan titulaaripiispaksi 6. huhtikuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cahal Brendan Daly, jota avustivat Gaetano Alibrandi ja William J. Philbin.
Henrique Soares da Costa
Henrique Soares da Costa (s. 11. huhtikuuta 1963 Penedo) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Maceión arkkihiippakuntaan 15. elokuuta 1992 ja nimitettiin Aracajún arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Acufidan titulaaripiispaksi 1. huhtikuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antônio Muniz Fernandes, jota avustivat José Palmeira Lessa ja José Carlos Melo.
Carina Witthöft
Carina Witthöft (s. 16. helmikuuta 1995) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 48 tammikuussa 2018. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen ja 11 ITF-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Witthöft pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2013, johon hän selvitti tiensä karsintojen kautta.
Ensimmäisen kaksinpelin WTA-turnausvoittonsa Witthöft saavutti Luxemburgissa vuonna 2017. Grand Slam -turnauksissa hän on viisi kertaa edennyt kolmannelle kierrokselle.
Donal McKeown
Donal McKeown (s. 12. huhtikuuta 1950) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Down and Connorin hiippakuntaan 3. heinäkuuta 1977 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cell Ausaillen titulaaripiispaksi 22. helmikuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Patrick Joseph Walsh, jota avustivat Giuseppe Lazzarotto ja Anthony J. Farquhar.
Macikai
Macikai on kylä Šilutėn kunnallispiirissä, Klaipėdan läänissä, Lounais-Liettuassa lähellä Itämeren rannikkoa ja Venäjän (Kaliningradin alue) rajaa. Vuonna 2001 kylässä asui 967 asukasta.
Anna Karolína Schmiedlová
Anna Karolína Schmiedlová (s. 13. syyskuuta 1994) on slovakialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 26 lokakuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kolme WTA-turnausta ja 12 ITF-turnausta kaksinpelissä.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Schmiedlová pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2013 voittaen ensimmäisellä kierroksella Yanina Wickmayerin. Toisella kierroksella hän hävisi Jamie Hamptonille. Hän on edennyt kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2014 ja Yhdysvaltain avoimissa 2015.
Schmiedlová on voittanut kaksinpelissä WTA-turnauksen Bukarestissa ja Katowicessa vuonna 2015 sekä Bogotássa vuonna 2018.
NHL-kausi 1943–1944
NHL-kausi 1943–1944 oli National Hockey Leaguen historian 27. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 50 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Dick Irvinin valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Chicago Black Hawksin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Montreal Canadiensin neljäs ja seuran koko historian viides Stanley Cup -mestaruus. Runkosarjassa Canadiens voitti 38 ottelua ja hävisi ainoastaan viisi kertaa. Joukkueen menestyksessä keskeisessä roolissa oli Toe Blaken, Elmer Lachin ja Maurice Richardin muodostama, myöhemmin lempinimellä ”Punch Line” kutsuttu ketju, jonka oikeana laitahyökkääjänä pelannut Richard teki yhdeksässä pudotuspeliottelussa 12 maalia. Tämä kolmikko vei nimiinsä pudotuspelien pistepörssin kolme kärkisijaa.
Runkosarjan pistepörssin voitti Boston Bruinsia edustanut Herb Cain. Cain keräsi 48 ottelussa yhteensä 82 tehopistettä, joista 36 oli maaleja ja 46 syöttöpisteitä. Maalitilaston puolestaan voitti Chicago Black Hawksin Doug Bentley 38 osumallaan. Arvokkaimmalle pelaajalle myönnettävän Hart Trophyn sai Toronto Maple Leafsin puolustaja Babe Pratt.
Pudotuspelien pistepörssin voittanut Toe Blake teki 9 pudotuspeliottelussa 18 tehopistettä, joista 7 oli maaleja ja 11 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaalle tulokkaalle annettavan Calder Memorial Trophyn sai Toronto Maple Leafsin Gus Bodnar. Hän keräsi kauden aikana 62 tehopistettä, joista 22 oli maaleja ja 40 syöttöpisteitä.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"