hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Reijo Ruskeepää
Reijo Rikhard Ruskeepää (26. huhtikuuta 1914 Suomusjärvi – 14. helmikuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka aiheina olivat erityisesti henkilöt ja maisemat. Hän toimi myös kivipiirtäjänä.
Ruskeepään vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Rikhard Jeremias Ruskeepää ja Irene Amanda Ruskeepää omaa sukua Alanko. Reijo Ruskeepää kävi viisi luokkaa Porvoon yhteislyseota ja opiskeli taidetta 1937–1939 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa, jossa sai oppilaspalkinnon. Lisäoppia hän hankki opintomatkalla Tukholmaan ja Kööpenhaminaan 1939.
Ensi kerran Ruskeepään teoksia oli esillä näyttelyssä Helsingissä 1939. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyissä 1942 ja 1945 sekä Nuorten näyttelyssä 1939, 1940 ja 1943. Hänen muistonäyttelynsä järjestettiin Helsingissä 1945. Ruskeepään teoksia on hyväksytty Ateneumin taidemuseon, Imatran taidemuseon ja Alvar Aalto -museon kokoelmiin. Hänelle myönnettiin valtion apuraha 1939 ja Lindemarckin stipendi 1941. Palkintoja Ruskeepää voitti maalauksillaan usein. Hän sai ensimmäisen palkinnon Nuorten talvinäyttelyssä 1943, neljännen palkinnon valtion taidekilpailussa 1943 sekä toisen palkinnon valtion taidekilpailussa 1944. Suomen Taiteilijaseuran jäseneksi Ruskeepää valittiin 1940.
Joel Räsänen
Joel Viktor Räsänen (7. elokuuta 1905 Viipuri – 19. marraskuuta 1978 Espoo) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko, joka toimi myös mainospiirtäjänä ja kuvittajana sekä taideopettajana.
Räsäsen vanhemmat olivat työnjohtaja Matti Räsänen ja Lydia Räsänen omaa sukua Haukinen. Joel Räsänen kävi kansakoulun ja suoritti taideopintoja Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1919–1924. Lisäoppia hän hankki ulkomailta opiskelemalla Saksassa Leipzigin valtiollisessa graafisen taiteen akatemiassa 1926–1927 ja tekemällä opintomatkan Ruotsiin, Norjaan ja Tanskaan 1938.
Teoksiaan Räsänen sai ensi kerran esille Viipurissa 1926 järjestetyssä näyttelyssä. Suomalaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui Nuorten näyttelyyn 1939, 1940, 1943 ja Suomen Taiteilijaseuran näyttelyyn 1941, 1942, 1943, 1945, 1948, 1949, 1950, 1951 ja 1953 sekä Suomen taideakatemian kolmivuotisnäyttelyyn 1950. Yksityisnäyttelyn hän järjesti Helsingissä 1946. Ulkomailla järjestettyihin Suomen taiteen näyttelyihin Räsänen osallistui Göteborgissa Ruotsissa 1939, Oslossa Norjassa 1940, Göteborgissa 1940 ja Tukholmassa Ruotsissa 1940. Hänen teoksiaan on hyväksytty Viipurin taidemuseon ja Lahden taidemuseon kokoelmiin. Taideopetusta Joel Räsänen antoi Taideteollisen oppilaitoksen grafiikan osaston yliopettajana 1953–1968. Suomen Taiteilijaseuran jäseneksi Räsänen valittiin 1940. Hän oli myös Taidemaalariliiton, Viipurin taiteilijaseuran ja Suomen Piirtäjäliiton jäsen.
Räsänen oli Elovena-kaurahiutaleiden kuluttajapakkauksen alkuperäinen kuvittaja, sillä hän voitti 1925 järjestetyn Karjalan myllyn mainoskilpailun.
Frank Dalton
Frank Dalton oli Daltonin veljeksistä vanhin ja aloitti uransa kuuluisan tuomarin Isaac Parkerin apulaisena Fort Smithissä Arkansasissa. Hänestä tuli hevosvaras ja pankkiryöstäjoukon johtaja. Hän kuoli revolveritaistelussa Fort Smithin lähellä marraskuun 27 päivänä 1887 vain 28 vuoden ikäisenä.
Tre Franco Berthod
Tre Franco Berthod on laskettelurinne Espace San Bernardon talviurheilukeskuksessa La Thuilessa Italiassa.
Tre Franco Berthod -rinteessä järjestettiin alppihiihdon maailmancupin naisten vauhtilajiosakilpailut vuonna 2016.
Lilli Promet
Lilli Promet (16. helmikuuta 1922 Petseri – 16. helmikuuta 2007 Tallinna) oli virolainen kirjailija, jonka tuotannosta on suomennettu romaani "Eikä rakkaus täyty" (Otavan Neuvostokirjallisuutta-sarja, 1977, alkuteos "Primavera", 1971). Hän on tunnetumpi lyhyemmistä proosateoksista kuten novelleista, joista muutama on suomennettu kokoelmiin "Kamelinsilmä" (1974), "Eestiläinen novelli" (1979) ja "Sirpaleissa" (1991).
Lilli Promet syntyi kuvataiteilijan tyttärenä, kävi itsekin Tallinnan taidekoulua ennen toista maailmansotaa ja valmistui keraamikoksi. Viron saksalaismiehityksen aikana hän pakeni Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli virolaisten radio-ohjelmien lähetyskeskuksessa Leningradissa. Vuosina 1944–1951 hän teki toimittajan töitä Tallinnassa kunnes jäi vapaaksi kirjailijaksi.
Varhaisteoksessaan "Püha kunsti jüngrid" (”Pyhän taiteen opetuslapset”, 1958) Promet kuvaa kolmen kertomuksen kautta taiteilijoita ja heidän pohtimiaan kysymyksiä. Vuonna 1958 häneltä ilmestyivät myös kokoelma "Ainult puhtast armastusest" (”Vain puhtaasta rakkaudesta”) ja yhdessä aviomies Ralf Parven kanssa kirjoitettu matkakirja "3 × pakitud kohver". 1960-luvun alkupuolen kokoelmat "Roosa kübar" (”Vaaleanpunainen hattu”, 1961) ja "Lamav tiiger" (”Makaava tiikeri”, 1964) sisältävät novelleja, novelletteja, lastuja ja satuja.
Myöhemmällä urallaan Promet laajensi romaaneihin, "Meesteta küla" (”Miehetön kylä”, 1962) kuvaa Viron sotatantereelta Neuvostoliiton selustaan pieneen tataarikylään paenneita virolaisia. Suurimman kansainvälisen huomion sai vuoden 1971 suomeksikin julkaistu romaani "Eikä rakkaus täyty", joka kuvaa neuvostoliittolaista matkailijaryhmää Italiassa. Päähenkilö, naisnäyttelijä, tapaa uudelleen nuoruutensa rakastetun. Romaani "Tüdrukud taevast" (”Taivaan tytöt”, 1979) sijoittuu natsimiehityksen ajan Viroon, ja tapahtumat nähdään vakoilijaksi tutuille seuduille lähetetyn tytön silmin.
Zetor (yhtye)
Zetor on helsinkiläis-vantaalais-porvoolainen rockyhtye, jonka aktiivisin ura osui vuosille 1985-1990. Yhtyeen ohjelmisto koostuu pääasiassa 1970-luvun iskelmäpopista, jota on muokattu lähemmäs tuon aikakauden rock-ilmaisua. Asianmukainen pukeutuminen on myös ollut alusta asti yhtyeelle tärkeää. Zetor tunnetaan ehkä parhaiten albumistaan Lihakenkä (Välilevy VILU 2), jonka kansikuvaa varten rakennettiin sananmukaisesti lihakenkä teurasjätteistä mm. hanhen peräosasta. Kuva päätyi teokseen Koko hajanainen kuva, Suomalaisen taiteen 80-luku (tekijät Marja-Terttu Kivirinta, Ilppo Pohjola, Leena-Maija Rossi) WSOY, Porvoo 1991.
Yhtyeen julkaistu tuotanto käsittää albumin lisäksi kolme singleä. (Tuplalive-single sisältäen kappaleet Apinamies, Kun loit elämälle pohjaa, Unisatu ja Tankeros love sekä lp-julkaisun Väinämöinen/ Haltin häät)
Zetor on esiintynyt televisiossa :
Tähdet Tähdet , Kolmostv 1988
Yölinja, Yle TV2 1989
Zoo,Yle 1 1991
2000-luvulla yhtye on keikkaillut harvakseltaan, lähinnä vanhojen fanien vuosipäivillä.
Aktiivikokoonpano vuonna 2016:
Muita pitkäaikaisia jäseniä:
Lihakenkä
Lihakenkä on Zetor-yhtyeen vuonna 1988 ilmestynyt lp levy(Vilu2). Levyn julkaisi Välilevy-levyhtiö. Levy sisältää 13 rockhenkisesti sovitettua iskelmää. Levy herätti enemmän huomiota kansitaiteensa kuin musiikkinsa puolesta. Levyn kannessa on teurasjätteistä koostettu lihakenkä.
Cessna A-37 Dragonfly
Cessna A-37 Dragonfly (myös Cessna A-37 Super Tweet) on Yhdysvalloissa suunniteltu ja valmistettu suihkumoottorikäyttöinen kevyt rynnäkkökone ja pommituskone. Ensilentonsa vuonna 1963 lentänyttä konetyyppiä käytettiin myös tiedustelukoneena ja se osallistui Vietnamin sotaan. A-37 käyttää kahta General Dynamics J-85 -tyyppistä suihkumoottoria, jotka antavat 816 km/h huippunopeuden. Koska konetyyppi oli hankintahinnaltaan suhteellisen edullinen verraten esimerkiksi raskaisiin rynnäkkökoneisiin, kuten F-105 Thunderchief, ja rakenteeltaan helpohko eli esimerkiksi ei kovin monimutkainen huoltaa, sitä myytiin useaan Etelä-Amerikan ja Etelä-Afrikan maahan.
Konetyypin aseistukseen saattaa kuulua tykkiaseistus, konekivääri-podit, raketit, pommit ja ilmataisteluohjukset. Asekuormaa A-37 Dragonfly kykenee kuljettamaan 500 kg:n verran.
Druogno
Druogno on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Druognon naapurikunnat ovat Masera, Santa Maria Maggiore ja Trontano.
K. S. Chithra
Krishnan Nair Shantakumari Chithra (s. 27. heinäkuuta 1963 Thiruvananthapuram, Kerala), usein K. S. Chithra, on intialainen laulaja. Hän on laulanut monilla intialaisilla kielillä, kuten hindi, kannada, malajalam, tamili ja telugu. Hän on voittanut lukuisia palkintoja; muun muassa kuusi National Film Awards -palkintoa ja kuusi Filmfare Awards South -palkintoa.
Aimée Beekman
Aimée Beekman (s. 1933) on virolainen kirjailija ja elokuvaaja. Hänen runsaasta tuotannostaan on suomennettu "Perunakarnevaalit" (Progress 1982, alkuteos "Kartulikuljused").
Tallinnalaisessa virkamiesperheessä varttunut Beekman opiskeli elokuvausta Yleisliittolaisessa elokuvataiteen korkeakoulussa Moskovassa ja toimi sitten 1956–1960 kuvaajana Tallinnfilmissä, kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Aimée Beekman on kirjoittanut toistakymmentä romaania ja niiden lisäksi matkakirjoja ja näytelmiä sekä elokuvakäsikirjoituksen yhdessä aviomiehensä Vladimir Beekmanin kanssa.
Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymä
Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymä on neljää oppilaitosta - Keski-Pohjanmaan ammattiopisto, Keski-Pohjanmaan aikuiskoulutus, Keski-Pohjanmaan kansanopisto ja Keski-Pohjanmaan oppisopimustoimisto - ylläpitävä organisaatio, joka antaa koulutusta kahdeksassa toimipisteessä Keski-Pohjanmaan maakunnassa. Koulutusyhtymän keskeisimmät toiminnot ovat ja hallinto sijaitsee Kokkolassa.
Koulutusyhtymän liikevaihto oli vuonna 2013 noin 47,7 miljoonaa euroa.
Keski-Pohjanmaan ammattiopisto on Kokkolassa ja sen lähikunnissa Keski-Pohjanmaalla toimiva ammattioppilaitos.
Oppilaitosmuotoisesti ammatillista perustutkintoa Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymässä opiskeli noin 2 700 opiskelijaa. Heistä Keski-Pohjanmaan ammattioppilaitoksen nuoriso-opiskelijoiksi kirjattiin vuonna 2015 yhteensä 2 148 henkeä (kaikki yht. 4 000).
Koulutusyhtymään kuuluva, muun muassa Kokkolassa, Kälviällä ja Pietarsaaressa toimiva Keski-Pohjanmaan kansanopisto sai joulukuussa 2016 Skepsis-yhdistyksen näennäistieteen edistämisestä myönnetyn Huuhaa-palkinnon, koska Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymä tarjosi kansalaisopistonsa kautta yhdistyksen kyseenalaiseksi luokittelemia humpuukikursseja esimerkiksi terveydenhoidon koulutustarjonnan rinnalla tai sekaisin samassa kurssiluettelossa esimerkiksi aikuiskoulutuksen tarjonnassa. Myös kansalaisopiston käyttämien kurssinimikkeiden katsottiin olevan osin harhaanjohtavia. Kansalaisopisto kertoi luokittelevansa kritiikkiä saaneet kurssit täydentävän hoitomuodon opetukseksi. Oppilaitoksen mukaan noin 10 prosenttia kansanopiston kaikista opintosuorituksista kertyy tämäntyyppisistä kursseista. Kansanopiston mukaan kurssien avulla on voinut myös työllistyä esimerkiksi luontaishoitajaksi.
Moonlight (vuoden 2016 elokuva)
Moonlight on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Barry Jenkinsin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se perustuu Tarell Alvin McCraneyn näytelmään "In Moonlight Black Boys Look Blue". Sen pääosissa ovat Trevante Rhodes, André Holland, Janelle Monáe, Ashton Sanders, Jharrel Jerome, Naomie Harris ja Mahershala Ali.
Elokuva kuvattiin Miamissa, Floridassa alkuvuonna 2015 ja se sai ensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla 2. syyskuuta 2016. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 10. helmikuuta 2017.
"Moonlight" palkittiin parhaan elokuvan, miessivuosan (Ali) ja sovitetun käsikirjoituksen Oscareilla oltuaan ehdolla viidessä muussa kategoriassa. Lisäksi se palkittiin parhaan draamaelokuvan Golden Globella, oltuaan ehdolla viidessä muussa kategoriassa.
Elokuvan päähenkilö, Chiron, on musta poika Miamista. Elokuva kertoo hänestä kolmessa eri elämänvaiheessa: pikkupoikana, nuorena ja aikuisena. Koulussa Chironia kiusataan, nuorena hän on epävarma seksuaalisuudestaan, aikuisena hänestä on tullut kovanaama.
Elokuva on saanut erinomaisen vastaanoton kriitikoilta. Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 98 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 9/10. Keräys perustuu 269 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 99 pistettä 100:sta.
"Helsingin Sanomien" Anna Möttölä antoi elokuvalle täydet viisi tähteä ja kutsui elokuvaa yhdeksi vuosikymmenen hienoimmista elokuvista. Arvostelussaan hän kirjoitti: ”Elokuva on kuluvan vuosikymmenen hienoimpia ja jättää syvän jäljen, niin tunnetasolla kuin – jo nyt voi ennakoida – elokuvakulttuuriin. "Moonlightia" ei tarvitse verrata mihinkään. Se on täysin oma itsensä, lohdullinen ja vavahduttava elokuva. Viimeistään viimeiset kuvat salpaavat hengen.”
Vuonna 2017 "The New York Timesin" elokuvakriitikot arvioivat "Moonlightin" vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon.
Neon (ohjelmointikieli)
Neon on vuonna 1985 kehitetty olio-ohjelmointikieli samana vuonna julkaistuille Apple Macintosh -tietokoneille. Neon kehitettiin alun perin Motorolan 68000-sarjan prosessorien konekoodia käyttäväksi.
Neonin kehitti Charles Duff Kriya Systemsissä. Se pohjautuu Forth-kieleen, johon on lisätty olioajattelu. Kielen ensimmäinen 1.0-versio julkistettiin toukokuussa 1985. Neon oli ensimmäinen olio-ohjelmointikieli Apple Macintosh -tietokoneille. Neon kehittyi edelleen Bob Loewensteinin täydentämänä "Yerk"-nimisenä ja Michael Horen jatkokehittämänä "Mops"- ja "PowerMops"-nimisinä. Yerk toimii PowerPC-prosessoreja käyttäen Motorolan 68000-sarjan prosessorien käskykantaa emuloivana vielä Apple PowerMac -koneissakin OS 9.0.4 -käyttöjärjestelmän alaisuudessa 2000-luvun alun tietokoneissa. Nykyisiin Intelin prosessoreja käyttäviin Applen tietokoneisiin on tarjolla OS X -käyttöjärjestelmässä toimiva iMops.
Longinoja
Longinoja () on noin 6 kilometrin pituinen puro Helsingin koillisessa suurpiirissä pääosin Malmin ja Pukinmäen alueella. Se laskee Vantaanjokeen hieman Savelan eteläpuolella.
Longinojan valuma-alue on 12,24 neliökilometrin laajuinen. Puro itse kulkee suurelta osin viheralueiden halki, mutta sen valuma-alueella on paljon pinnoitettua ja rakennettua maapinta-alaa, ja sateella sen vedenpinta saattaa hetkessä nousta useita senttimetrejä.
Longinojasta on tullut koko Suomen talkookunnostuksien mallikohde taimenen elvytystyössä. Puroa ovat kunnostaneet Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura (Skes ry) ja Virtavesien hoitoyhdistys sekä Helsingin kaupungin rakennusvirasto ja Suomen ympäristökeskus. Puron alkuperäinen taimenkanta on tosin tuhoutunut, mutta sinne on saatu kotiutetuksi Vantaanjoesta nouseva meritaimen.
Koekalastustulokset kertovat, että kunnostuksilla saavutettu poikasmäärien kasvu, on ollut vuosittain huimaa, ja Longinoja onkin yksi parhaimmista ellei paras Vantaanjokeen laskevista taimenen lisääntymispuroista.
Ardi Liives
Ardi Liives (vuoteen 1939 Liinev; 31. elokuuta 1929 Tallinna – 9. joulukuuta 1992 Tallinna) oli virolainen näytelmä- ja romaanikirjailija.
Liives syntyi tallinnalaisen teatterimuusikon poikana, opiskeli liiketaloutta ja juridiikkaa ja valmistui Tarton yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta 1953. Hän teki toimittajan töitä vuoteen 1962, jolloin hän jäi vapaaksi kirjailijaksi.
Jo koulupoikana 1946 Liives kirjoitti komedian, joka otettiin monien pikkuteatterien ohjelmistoon. Vuoden 1958 näytelmää "Uusaasta öö" (”Uudenvuodenyö”) pidetään hänen ensimmäisenä todella onnistuneena näytelmänä, jonka henkilöhahmot ovat psykologisesti syviä ja dialogi jännitteistä. Liivesin vahvimpana draamateoksena pidetään vuoden 1959 näytelmän "Sinine rakett" parannettua versiota "Mürgi perenaine" vuodelta 1967. Komedianäytelmistä Liivesin parhaiksi arvioidaan "Viini postmark" (1964) ja "Monolisk" (1969).
Näytelmien ja romaanien lisäksi Ardi Liives on kirjoittanut operettilibrettoja, laulunäytelmiä ja radiokuunnelmia.
1970-luvun puolivälissä Savonlinnan ja Vaasan teatterit esittivät Liivesin näytelmää "Tavaton päivä" (Pühapäev on tore päev).
Isobutanoliamiini
Isobutanoliamiini eli 2-amino-2-metyylipropanoli (CHNO) on aminoalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä, happamien kaasujen absorboimiseen sekä emulgaattorina muun muassa kosmetiikkatuotteissa.
Huoneenlämpötilassa isobutanoliamiini on sen alhaisesta sulamispisteestä johtuen usein tahnamaista väritöntä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Isobutanoliamiini on emäksistä. Sen pK-arvo on 9,72 ja 0,1 M vesiliuoksen pH on 11,3. Isobutanoliamiini liukenee myös muun muassa etanoliin ja pienessä määrin aromaattisiin liuottimiin. Isobutanoliamiinin reaktiot ovat pääasiassa tyypillisiä sekä alkoholeille että amiineille ja se muun muassa muodostaa suoloja happojen kanssa. Karboksyylihapot reagoivat yhdisteen kanssa muodostaen oksatsoliinijohdannaisen. Isobutanoliamiini voidaan hapettaa 2-aminoisovoihapoksi.
Isobutanoliamiinia valmistetaan pelkistämällä 2-metyyli-2-nitropropanolia vedyttämällä Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä. Yhdiste puhdistetaan tislaamalla.
Isobutanoliamiinilla on useita käyttökohteita. Sitä käytetään muun muassa voiteiden, vahojen ja öljyjen emulgointiaineena muun muassa kosmetiikassa sekä epäorgaanisten väriaineiden dispergointiaineena. Se soveltuu myös happamien kaasujen kuten hiilidioksidin tai rikin oksidien absorboimiseen teollisuuden pakokaasuista. Muita käyttökohteita ovat puskuriliuosten, hiusvärien ja hiussuihkeiden, puhdistusaineiden ja tekstiilikemikaalien valmistus. Orgaanisessa kemiassa isobutyyliamiinia käytetään karboksyylihappojen suojaukseen. Isobutanoliamiinin ja 8-bromiteofylliinin (CHBrNO) seosta kutsutaan pamabromiksi (CHBrNO) ja se on heikko diureetti.
Suoarabit
Suoarabit ( "ʻArab al-Ahwār" "Soiden arabit"), myös Maʻdān (), ovat olleet Etelä-Mesopotamian suomaiden asukkaita. Suoarabeja on asunut Irakissa ja Iranissa. Suoarabit ovat perimältään arabeja, ja heidän uskontonsa on yleensä sunnalaisuus, shiialaisuus tai mandealaisuus. Suoarabien pääelinkeinoja olivat alueesta riippuen maanviljely ja karjankasvatus. Kalastusta suoarabit yleensä väheksyvät. 
Suoarabit asuivat vetisillä soilla vuoteen 1991, jolloin Saddam Husseinin hallinto kuivatti suot vastauksena etelän shiiamuslimien kapinoihin. Vuoden 2003 jälkeen suoarabit ovat osaksi palanneet aiemmille asuinsijoilleen, ja entisiä suoalueita on uudestaan tulvitettu.
Parantola (Hyvinkää)
Parantola on Hyvinkään keskustan läheisyydessä sijaitseva kaupunginosa. Parantola kuuluu Hyvinkään vanhimpiin kaupunginosiin, ja se tunnetaan erityisesti Hyvinkään parantolasta, josta se on saanut nimensä. Parantolanpuistossa on säilynyt yksi 1800-luvun lopun puurakennus, Magnus Schjerfbeckin suunnittelema Valkoinen huvila.
Hyvinkään parantolaa laajennettiin 1900-luvun alussa, jolloin rakennettiin uusi Lars Sonckin suunnittelema jugendlinna. Nykyään rakennus on terveyskeskuksen käytössä. Näiden lisäksi Parantolassa on 1920- ja 1930-lukujen arvokkaita kivitaloja.
Parantolan palveluihin kuuluvat muun muassa päiväkoti, koulu ja lähikauppa. Parantolaa lähinnä sijaitsevat paikallisliikenteen bussipysäkit ovat Kauppalankadulla.
Walk Away
Walk Away on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin toisena singlenä yhtyeen toiselta albumilta "You Could Have It So Much Better" ja se nousi Britannian singlelistan sijalle 13.
Kappaleen kitarariffi on samanlainen kuin Kraftwerk-yhtyeen kappaleen ”Das Modell”.
Avainhallinta
Avainhallinnalla ylläpidetään tietoja kiinteistö- ja huoneistoavaimista, seurataan avainhistoriaa sekä valvotaan avainten luovutuksia ja palautuksia.
Kiinteistöjen turvallisuuden kannalta avainhallinnalla varmistetaan, että avaimia ei häviä esimerkiksi varkauksien tai hukkaamisten takia. Tai mikäli häviämistä tapahtuu, niin tilanteen vaatimiin toimenpiteisiin ryhdytään viipymättä. Näin vältetään kalliiksi tulevat lukkoremontit.
Avainhallinta on useiden tahojen yhteistä toimintaa ja yksikin heikko lenkki romahduttaa sen perusidean. Kiinteistöstä vastaavan yhtiöiden lisäksi avainhallinta koskee myös palveluntuottajia, kuten lukkoliikkeitä, vartioimisliikkeitä sekä muita toimijoita, joiden tehtäviin avainhallinta on määritelty.
Suojattujen avainten avainhallinta perustuu avaininventointiin. Siinä selvitetään järjestelmään luotujen yksilöiden todellinen määrä esim. valmistajalta. Inventoinnin yhteydessä avainmäärä myös todennetaan, tarvittaessa niin että avaimet pyydetään tuomaan nähtäväksi. Suojaamattomien lukostojen ura-avaimille ei avaininventointia voi tehdä.
Hyvän avainhallinnan edellytys on, että avaimet on yksilöity esim. leimauksella tai tunnuksella. Yksilöinnistä ei kuitenkaan saa selvitä mihin kohteeseen avain sopii, esim. huoneiston numeroa ei saa paljastaa.
Manuaalisen toimenpiteiden sijaan avainhallinnassa ovat yleistyneet internet-pohjaiset ohjelmistot. Niiden avulla voi kuitata avaimet digitaalisella allekirjoituksella. Avainhallintaohjelmistot mahdollistavat myös erilaiset muistutustoiminnot.
Älyavainkaappia käytetään automatisoimaan avainten hallintaa. Kaappi voi olla osa kohteen kulunvalvontajärjestelmää tai se voi myös toimii itsenäisesti. Kaapissa on koukkupaikat, joiden avautuminen voidaan sitoa käyttäjän tunnistautumiseen. Tyypillisesti tunnistautuminen perustuu henkilökohtaiseen tunnisteen, koodiin tai sormenjäljen kaltaiseen biometriseen tunnistautumiseen. Tarvittaessa käytetään näitä kaikkia tapoja yhdessä.
Älyavainkaapin koukut ohjelmoidaan avautumaan eri määrityksiin sidottuna. Määrityksenä voi olla käyttäjä, aika tai tietyt poikkeusohjaukset. Kun määritykset täyttyvät, kaappi vapauttaa avainkoukun ja käyttäjä saa avaimen käyttöönsä. Älyavainkaappi voidaan myös määrittää valvomaan että valittu avain palautuu määräaikaan mennessä. Jos palautumista ei tapahdu, kaappi antaa hälytyksen valittuun kohteeseen.
Älyavainkaappien tyypillisiä käyttökohteita ovat mm. teollisuuslaitokset, sairaalat, kiinteistöyhtiöt ja koulut. Kaikki nämä ovat sellaisia kohteita, joissa tyypillisesti asioi paljon ulkopuolisia palveluntuottajia tai muita käyttäjiä.
Akusmaattinen musiikki
Akusmaattinen musiikki (kreikan sanasta ἄκουσμα "akousma", "kuultu asia") on elektroakustisen musiikin muoto, joka on sävelletty esitettäväksi kaiuttimista vastakohtana elävälle musiikille. Se juontaa juurensa konkreettiseen musiikkiin palautuvasta sävellyksellisestä traditiosta 1940-luvulla. Toisin kuin sävellykset, jotka luetaan nuoteista, akusmaattinen musiikki on olemassa ainoastaan äänitetyssä muodossa.
Akusmaattinen sointi on keskeinen elementti akusmaattisissa sävellyksissä. Melodia, harmonia, rytmi ja tahti voivat olla musiikissa läsnä, mutta usein näitä keskeisemmässä asemassa ovat äänen sointiväri ja spektri. Äänimateriaali voi sisältää äänitettyjä musiikki-instrumentteja tai ihmisääntä, elektronisesti luotuja tai syntetisoituja ääniä, eri tavoin elektronisesti mainipuloituja ääniä sekä kenttä-äänityksiä.
Musiikki tuotetaan erilaisten teknisten apuvälineiden avulla, esimerkiksi digitaalitallentimien, signaaliprosessointi välineiden ja digitaalisten ohjelmistojen. Teknisten apuvälineiden avulla käytettyä äänimateriaalia voidaan yhdistellä ja transformoida millä halutulla tavalla hyvänsä. Edgard Varèse loi termin "organisoitu sointi/ääni" (ransk. "son organisé") viittaamaan tämän kaltaisilla tekniikoilla luotuun äänitaiteeseen.
Tunnetuista säveltäjistä esimerkiksi György Ligeti, Iannis Xenakis, Karlheinz Stockhausen, Luc Ferrari, Arne Nordheim ja Kaija Saariaho ovat tunnettuja myös akusmaattisesta teoksistaan. Tunnettuja akusmaattiseen musiikkiin erikoistuneita säveltäjiä ovat muun muassa Jean-Claude Risset, Bernard Parmegiani, John Chowning, Curtis Roads ja Francis Dhomont. Suomessa tunnettuja akusmaattisen musiikin tekijöitä ovat esimerkiksi Erkki Kurenniemi ja ehkä paremmin minimalistisesta tekno-musiikistaan ja ambient-säveltäjänä tunnettu Mika Vainio.
Syyrian siviilipuolustus
Syyrian siviilipuolustus eli Valkoiset kypärät (arabiaksi الدفاع المدني السوري) on Syyrian kapinallisalueilla toimiva järjestö, joka pyrkii auttamaan sodasta kärsiviä siviilejä. Valkoiset kypärät pelastaa mahdollisuuksien mukaan siviilejä Syyrian sisällissodan pommitusten raunioista. Se myös pyrkii evakuoimaan siviilejä sotatoimialueilta turvaan. Järjestö pyrkii suojaamaan vaurioituneita rakennuksia, kytkemään sähkön ja veden, sammuttamaan tulipaloja, toimimaan talvimyrskyissä ja varoittamaan lapsia räjähtämättömistä pommeista. Järjestö on pelastanut kymmeniätuhansia ihmisiä.
Järjestön perusti vuoden 2013 alussa brittiläinen konsultti James Le Mesurier. Hän toimi aiemmin brittien armeijassa upseerina. Järjestöä rahoittavat monet läntiset teollisuusmaat. Nimitys "valkoiset kypärät" tulee siitä, että valkoisia kypäriä on Syyriassa helpoin hankkia. Enin osa järjestön noin 2 800 vapaehtoistyöntekijästä on miehiä, mutta joukossa on myös naisia. 130 järjestön jäsenistä on kuollut työnsä vaaroihin. Järjestöltä saa ajantasaisia tietoja siviileihin kohdistuneista hyökkäyksistä. Valkoiset kypärät oli ehdolla Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi 2016, mutta sai tyytyä vain vaihtoehtonobeliin. Järjestö sanoo olevansa puolueeton, mutta vastustaa melko näkyvästi Bashar Al-Assadin hallintoa. Syyrian ja Venäjän hallituksien mielestä valkoiset kypärät ovat liitossa al Nusran islamistitaistelijoiden kanssa. Niinpä valkoisten kypärien toimipisteitä on pommitettu järjestön mukaan tietoisesti.
Lab Rats: Elite Force
Lab Rats: Elite Force on Amerikkalainen tv-scifi-komediasarja, joka sai ensi-iltansa Disney XD:llä 2. maaliskuuta 2016. Sarjan ovat luoneet Chris Peterson ja Bryan Moore.
Sarjan on tuottanut Britelite Productions joka on Disney XD:n komedia tuottaja. Lab Rats: Elite Force on yhdistetty spin off sarja Disney XD:n tuottamista sarjoista Lab Rats ja Mighty med.
Sarja seuraa Elite Force ryhmää joka on bionisten sankareiden ja supersankareiden muodostama jokko. He ovat lupautuneet jäljittämään rikollisia ja pelastamaan maailmaa.
Sälen (laskettelurinne)
Sälen on laskettelurinne Hammarbybackenin talviurheilukeskuksessa Tukholmassa Ruotsissa.
Sälen -rinteessä järjestetään alppihiihdon maailmancupin kaupunkiparipujottelukilpailuja.
Sälen (täsmennyssivu)
Sälen tarkoittaa seuraavia:
Autogram
Autogram on pop-folk-laulaja Svetlana Ražnatovićin kuudestoista studioalbumi. Se julkaistiin 25. kesäkuuta 2016
E. B. White
Elwyn Brooks "E. B." White (11. heinäkuuta 1899 – 1. lokakuuta 1985) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli The New Yorkerin avustaja ja englannin kielen tyylioppaan "The Elements of Style" toinen kirjoittaja. Hän kirjoitti myös lastenkirjoja, muun muassa teokset "Stuart Little" (1945), "Lotta ystäväni" (1952). Yhdysvaltalaisen School Library Journalin lukijat äänestivät vuonna 2012 "Lotta ystäväni" -teoksen alkuteoksen "Charlotte's Web" suosituimmaksi lastenkirjaksi, kuten jo aiemminkin.
Jouko Kataja
Jouko Olavi Kataja (4. kesäkuuta 1953 Lahti – 16. marraskuuta 2018 Ruovesi) oli suomalainen jalkapallomaalivahti.
Kataja pelasi 143 mestarussarjan ottelua Lahden Reippaassa, Mikkelin Pallo-Kissoissa ja Kotkan Työväen Palloilijoissa vuosina 1972–1982. Reipas saavutti hänen aikanaan 1972–1974 kahdesti SM-pronssia ja kerran SM-hopeaa. Kataja oli myös mukana voittamassa Suomen Cupia Reippaassa vuonna 1973 ja KTP:ssä vuonna 1980. Alemmilla sarjatasoilla hän edusti Lahden Työväen Palloilijoita, Reipasta, Apolloa ja Susia.
Kataja pelasi kaksi poikamaaottelua vuonna 1970. Hän oli Suomen olympiajoukkueen varamaalivahti vuoden 1980 kesäolympialaisissa, mutta ei pelannut urallaan yhtään A-maaottelua.
Jehan Daruvala
Jehan Daruvala (s. 1. lokakuuta 1998 Mumbai) on intialainen moottoriurheilija. Hän kuuluu Force Indian F1-tallin suojatteihin.
Daruvala aloitti Karting-sarjoissa voittaen vuonna 2012 Aasian Pacific Championship -luokan mestaruuden. Vuonna 2014 hän sijoittui Saksan Kart Championship -luokassa toiseksi. Vuonna 2015 Daruvala aloitti kilpauransa Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa sijoittuen sarjapisteissä viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault ja Formula Renault Alps -sarjoissa vierailevana kuljettajana.
Vuonna 2016 Daruvala ajoi täyden kauden Eurocup -sarjassa saavuttaen yhden paalupaikan ja yhden palkintosijan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Samana vuonna hän jatkoi Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Alkuvuodesta 2016 Daruvala kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa ja sijoittui sarjan toiseksi.
Vuonna 2017 Daruvala kilpailee Euroopan Formula 3 -sarjassa.
Pyhän haudan kirkko (Ateena)
Pyhän haudan kirkko () tai Pyhien palkattaparantajien kirkko (Ναός Αγίων Αναργύρων Κολοκυνθοί, "Naós Agíon Anargýron Kolokynthoí") on jälkibysanttilainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Kirkko on rakennettu noin vuonna 1600. Sen paikalla on ollut varhaisempi, 500-luvulla rakennettu kirkko. Se puolestaan oli rakennettu antiikin aikaisen Afroditelle omistetun temppelin paikalle. Bysanttilaisella ajalla paikka oli Palaiologos-suvun hautapaikkana kaupungissa. Kirkko muutettiin vuonna 1651 osaksi luostaria. Alun perin se on ollut omistettu Pyhille Palkattaparantajille ("Ágioi Anárgyroi"). Kirkon lisänimi Kolokynthoí viittaa luostarin perustajaan Dimítrios Kolokýnthikseen. Luostari oli alun perin nunnaluostari ja vuodesta 1700 lähtien munkkiluostari.
Vuodesta 1760 lähtien kirkko on ollut Jerusalemin patriarkaatin omistuksessa ja se toimii Jerusalemissa sijaitsevan Pyhän haudan kirkon "metokhion"-kirkkona eli eräänlaisena edustustokirkkona Ateenassa. Luostarin keljat toimivat edustuston asuintiloina vuoteen 1858 saakka, jolloin lähellä sijaitseva erillinen Pyhän haudan eksarkaatin edustustorakennus valmistui. Kirkko kunnostettiin vuonna 1858 sekä vuosina 1972–1973.
Kirkko sijaitsee Prytaneíou- ja Erechthéos-katujen kulmauksessa Plákan vanhassakaupungissa Akropolis-kukkulan pohjoispuolella. Arkkitehtuuriltaan kirkko on yksilaivainen tynnyriholvattu kirkko. Sen arkkitehtuuri on saanut vaikutteita ajan osmaniarkkitehtuurista. Nykyisen muotonsa kirkko sai vuoden 1858 kunnostusten yhteydessä.
Pyhän haudan kirkko on keskeisessä osassa vuosittaista pääsiäisenviettoa Ateenassa. Jerusalemin Pyhän haudan kirkossa syttynyt Pyhä tuli tuodaan pääsiäisyönä lentokoneella Ateenaan ja edelleen kirkkoon, missä se jaetaan edelleen ihmisten kynttilöihin. Toinen merkittävä tapahtuma on Kristuksen hautakuvan saatto edellisenä päivänä eli Suuren viikon perjantaina (pitkäperjantaina) pitkin Plákan katuja.
Pyhän Katariinan kirkko (Ateena)
Pyhän Katariinan kirkko (; myös "Naós Agías Ekaterínis") on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Pyhän Katariinan kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Sen paikalla on aiemmin ollut varhaiskristillinen basilikakirkko, joka puolestaan oli rakennettu antiikin aikaisen Artemiille omistetun temppelin paikalle. Nykyinen kirkko oli alun perin omistettu Pyhille Theodoroksille ("Ágioi Theódoroi"). Vuonna 1767 luostarista tuli Siinain Pyhän Katariinan luostarin alainen "metokhion"-kirkko eli eräänlainen edustustokirkko, ja se omistettiin Pyhälle Katariinalle ("Agía Aikateríni"). Kirkko vaurioitui pahoin Kreikan vapaussodan aikana ja oli välillä käyttämättömänä. Se kunnostettiin ja otettiin uudelleen käyttöön vuonna 1882. 1900-luvulla sitä ovat käyttäneet erityisesti nk. Vähän-Aasian katastrofin jälkeen kaupunkiin evakkoina muuttaneet.
Kirkko sijaitsee Plákan kaupunginosassa Chairefóntos-kadulla lähellä Lysikrateen muistomerkkiä. Arkkitehtuuriltaan se on risti neliössä -kirkko, jonka kupolia tukee neljä pylvästä. Kupoli on tyypillinen keskibysanttilaista ateenalaista tyyliä edustava pieni kahdeksankulmainen kupoli. Myöhemmin kirkkoon on tehty lukuisia muutoksia ja laajennoksia, ja sen bysanttilainen luonne tulee nykyisin ilmi ainoastaan kupolissa ja osassa julkisivua. Kirkon rakentamisessa on käytetty antiikin aikaisten rakennusten osia. Kirkkoon liittyy kaksi kappelia, joista oikeanpuoleinen on omistettu Pyhälle Antoniokselle ja vasemmanpuoleinen Pyhälle Sofialle ja tämän kolmelle tyttärelle.
Aivan kirkon vieressä on näkyvissä antiikin aikaisia raunioita, mukaan lukien kaksi pystyssä säilynyttä joonialaista pylvästä sekä arkkitraavia. Pylväät ovat olleet osa peristyylipihaa. Ne on tehty Hymettos- ja Pentelikon-vuorten marmorista ja niiden korkeus on noin 4,6 metriä. Alueella on ollut muun muassa Hadrianuksen aikana rakennettu kylpylä. Kirkon lähistöä on ehdotettu yhdeksi antiikin Ateenan arkaaisen Prytaneionin paikaksi.
Pyhän Nikolaoksen kirkko (Ateena)
Pyhän Nikolaoksen kirkko (; myös "Agíou Nikoláou tou Rangavá") eli "Rhangabeksen/Rangavaksen Pyhän Nikolaoksen kirkko" on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Pyhän Nikolaoksen kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun ensimmäisellä puoliskolla todennäköisesti noin vuosina 1040–1050. Se on omistettu Pyhälle Nikolaokselle. Kirkon rakennuttaja on ollut Rhangabes (myös Rangavas, Ragkavás) -sukua, mistä se on saanut lisänimensä. Suvun kuuluisin jäsen on keisari Mikael I Rhangabes. Erään tulkinnan mukaan nimi olisi periytynyt paikalla aikaisemmin olleesta, 800-luvulla rakennetusta kirkosta, jonka olisi rakentanut Mikaelin poika Theofylaktos. Se puolestaan olisi rakennettu antiikin aikaisen temppelin paikalle. Pyhän Nikolaoksen kirkko oli alun perin yksityinen ja myöhemmin se tuli kaikkien kaupunkilaisten käyttöön. Kirkko oli keskiajan Ateenassa merkittävä ja sen mukaan nimettiin sekä ympäröivä alue että läheinen kaupunginmuurin portti.
Kirkko sijaitsee Prytaneíou- ja Epichármou-katujen risteyksessä Plákan kaupunginosassa Anafiótikan alueen alapuolella. Arkkitehtuuriltaan se on risti neliössä -kirkko, jonka kupolia tukee neljä pylvästä. Kupoli on tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaista tyyliä edustava pieni kahdeksankulmainen kupoli. Myöhemmin vuoden 1838 jälkeen kirkkoon tehtiin lisäyksiä, joiden myötä se menetti suuren osan bysanttilaisesta luonteestaan. Siihen lisättiin muun muassa nartheks, kellotorni, erillinen kappeli sekä muita osia. Kirkko kunnostettiin ja palautettiin osittain alkuperäiseen asuunsa vuosina 1979–1980.
Taksiarkkien luostari (Ateena)
Taksiarkkien luostari () eli "Petrákiksen (Ruumiittomien) Taksiarkkien luostari" on bysanttilaisaikainen ortodoksinen luostari Ateenassa Kreikassa. Se on omistettu Pyhille Taksiarkeille eli taivaallisten sotajoukkojen johtajille, toisin sanoen arkkienkeleille Gabriel ja Mikael.
Luostarin ainoa bysanttilaiselta keskiajalta peräisin oleva osa on sen pääkirkko eli "katholikon". Se on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella mahdollisesti jo 900-luvun lopulla. Pitkän historian vuoksi siihen on tehty usein muutoksia. Myöhäisbysanttilaisella ajalla tai osmanivallan ajan alussa kirkkoon lisättiin nartheks. Kirkko on ollut ajan kuluessa eri luostarien alaisuudessa. Vuosien 1500–1673 välillä se oli hylättynä. Taksiarkkien luostarin perusti vuonna 1673 Parthénios Petrákis, mistä luostari on saanut lisänimensä. Tuolloin kirkkoa laajennettiin ja sen ympärille rakennettiin luostarirakennuksia. Vuonna 1777 luostarista tuli stauropegiaalinen.
Kirkko kunnostettiin vuonna 1804. Tilojen puutteen vuoksi kirkkorakennusta käytettiin vuosina 1834–1858 ruutivarastona ja luostarin keljoja sotilaiden majoitustiloina. Tämän jälkeen luostari jatkoi toimintaansa, ja se on Ateenan harvoja vanhempia edelleen toiminnassa olevia luostareita. Balkanin sotien aikana 1900-luvun alussa luostarin rakennuksia käytettiin hätämajoitukseen ja toisen maailmansodan aikana sotasairaalana. 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kirkko on palautettu bysanttilaisaikaiseen asuunsa poistamalla myöhemmät lisäykset.
Kirkko sijaitsee Kolonákin kaupunginosassa I. Gennadíou-kadulla myöhempien rakennusten ympäröimänä. Arkkitehtuuriltaan kirkko on risti neliössä -kirkko, jonka kupolia tukee neljä pylvästä. Kupoli on pieni ja kahdeksankulmainen. Kirkon itäpäässä on kolme apsista.
The Fallen
The Fallen on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen toiselta albumilta "You Could Have It So Much Better" ja se nousi Britannian singlelistan sijalle 14. Skotlannin singlelistalla paras sijoitus oli 4.
Kappaleen sanoitukset ovat saaneet vaikutteita uuden testamentin kertomuksista.
Vapahtajan kirkko (Ateena)
Vapahtajan kirkko () eli "Kottákiksen Vapahtajan kirkko" (Σωτείρα του Κοττάκη, "Soteíra tou Kottáki" tai Αγία Σωτήρα, "Agía Sotíra") on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Vapahtajan kirkon ydin on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 900-luvun lopulla tai 1000-luvun alussa, ja se on Ateenan vanhimpia säilyneitä kirkkoja. Alun perin kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle ("Panagía Sotíra") ja nykyisin Vapahtajan kirkastumiselle. Lisänimensä kirkko on saanut Ateenassa 1700-luvulla ja jo kauan ennen tätä vaikuttaneesta Kottákisten suvusta. Kirkko käsi suuria vaurioita Kreikan vapaussodassa 1800-luvun alkupuolella, ja se kunnostettiin tämän jälkeen. Vuosina 1827–1855 kirkko toimi kaupungin veneläisortodoksisena kirkkona ennen kuin läheinen Lykodemosten Vapahtajan kirkko otettiin tähän käyttöön.
Kirkko sijaitsee Plákan kaupunginosassa Kydathenaíon- ja Sotíros-katujen kulmauksessa. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä ja sen itäpäässä on kolme apsista. Kirkkoon on ajan kuluessa, erityisesti vuosina 1908–1917, tehty suuria muutoksia ja lisäyksiä, ja se muistuttaa nykyasussaan vain pieneltä osaltaan bysanttilaista kirkkoa. Kellotorni lisättiin vuonna 1908.
Vladimir Beekman
Vladimir Beekman (23. elokuuta 1929 Tallinna – 3. lokakuuta 2009 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja kääntäjä.
Autonkuljettajan poika Vladimir Beekman opiskeli 1948–1953 Tallinnan teknillisessä korkeakoulussa ja toimi kustannustoimittajana vuoteen 1956 asti, jolloin jäi vapaaksi kirjailijaksi.
Beekman kirjoitti paljon sekä runoutta että proosaa. Sen lisäksi hän vironsi kirjallisuutta useasta kielestä, muun muassa ruotsista. Hän on kääntänyt muun muassa monia Astrid Lindgrenin ja Tove Janssonin lastenkirjoja. Lisäksi hän on tehnyt elokuvakäsikirjoituksia ja näytelmiä.
Beekmanin proosa oli aluksi matkakirjoja ja nuortenkirjoja. Myös hänen romaaneissaan on usein vaikutteita hänen maailmanmatkoiltaan. Romaanin "Transiitreisija" (”Transitmatkustaja”, 1967)
tapahtumapaikkana on kansainvälinen lentokenttä. Groteski ja satiirinen "Eesli aasta" (”Aasin vuosi”, 1979) sijoittuu kuvitteelliseen pieneen saarivaltioon, jonka vallitsevia arvoja ovat kulutus ja voitontavoittelu. Näistä poikkeaa "Ja sada surma" (”Ja sata kuolemaa”, 1978), dokumenttiaineistoon pohjautuva sotaromaani, joka sijoittuu kesään 1941.
Vuosina 1971–1976 Beekman toimi Viron neuvostotasavallan kirjailijaliiton johtokunnan ensimmäisenä sihteerinä ja vuodesta 1983 puheenjohtajana. Vuonna 1976 hän sai Viron SNT:n ansioituneen kirjailijan arvon.
Vladimir Beekman oli naimisissa kirjailija Aimée Beekmanin kanssa.
LRC
LRC on tiedostomuoto (tiedostopääte codice_1), jota käytetään erityisesti musiikin sanoitusten (eng. "lyrics") tallentamiseen, jonka avulla sanat voidaan näyttää reaaliaikaisesti. Yleensä ääni- tai videotiedostoa vastaavat .lrc-tiedostot ovat samannimisiä, pois lukukien tiedostopääte (esimerkiksi codice_2 ja codice_3).
LRC-formaatti tukee kuitenkin sanoitusten ajoittamista jopa merkki kerrallaan, ja täten sitä voidaan käyttää mm. karaoke-sovelluksissa, toisin kuin joitakin yksinkertaisia tekstityksessä käytettyjä tiedostotyyppejä.
Yksinkertainen muoto sallii yhden rivin näyttämisen kerrallaan. Rivi alkaa hakasuluilla, joissa lauseen ajoitus muodossa codice_4 eli codice_5 .
Kappaleen ja lyriikoiden tietoja voidaan puolestaan tallettaa tiedoston alkuun erilaisin tagein (alla lueteltuna vain neljä). On kuitenkin ohjelmistosta kiinni, käytetäänkö tietoja hyväksi.
Parannellussa versiossa yksittäisen rivin jokainen merkki tai sanan aloituskohta voidaan esittää tarkasti käyttämällä rivillä haluttua kohtaa ennen merkintätapaa codice_6. Tiedostoa lukeva ohjelmisto pystyy myös täten animoimaan siirtymän sanojen välille.
Kiiking
Kiiking on urheilulaji, jonka on kehittänyt virolainen Ado Kosk noin vuonna 1996.
Viron kielessä "kiik" tarkoittaa keinua. Kiiking-keinun aisat on valmistettu teräksestä niin, että keinuja voi heilahtaa keinun akselin ympäri. Keinuja on jaloista kiinni keinun laudassa. Keinumisen aloittamiseksi keinuja ottaa vauhtia kyykistyen ja nousten keinussa, ja taitava keinuja heilauttaa itsensä ympäri.
Ado Kosk havaitsi, että keinuminen akselin ympäri on sitä vaikeampaa, mitä pitemmät keinun aisat ovat. Hän suunnitteli ja patentoi teleskooppiaisat, joita voi pidentää, jos haluaa tehdä keinumisesta vaikeampaa. Voittaja on se, joka keinuu ympäri pisimmillä aisoilla.
Vuonna 2015 keinui yhdysvaltalainen Matt Dart Georgiasta ennätyksellisellä 5,31 metrin keinulla, mutta ennätyksen rikkoi Jon Kasprisin uudella 5,66 metrin keinulla. Vuonna 2012 teki aucklandilanen Maxwell White Uuden-Seelannin ennätykseksi 4,83 metriä. Viron ennätyksen 7,03 metriä on tehnyt vuonna 2012 Ants Tamme, joka rikkoi edellisen, Andrus Aasamäen, ennätyksen 7,02 metriä vuodelta 2004, ja hän pääsi sillä Guinnessin ennätyslistalle.
Kiiking-keinu muistuttaa perinteistä kyläkeinua (aisakeinu, juhannuskeinu).
Hakala (Hyvinkää)
Hakala on Hyvinkään kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustan eteläosassa ja rajoittuu idässä Helsinki–Riihimäki-rataan ja Marttiin, etelässä Hakakallioon, lännessä Vehkojaan ja pohjoisessa Hakalanmäkeen. Hakala-Hakalanmäen alueella on asukkaita noin 3 500.
Hakalan kaupunginosa kuuluu Hyvinkään uusimpiin. Sitä alettiin suunnitella 1970-luvulla ja niin alueen kerrostalot kuin pientalotkin on rakennettu pääosin 1980-luvulla.
Hakalan palveluihin kuuluvat kauppa, päiväkoti, koulu sekä urheilukenttä. Hyvinkään rautatieaseman ja Hakalan väliä liikennöi paikallisliikenteen bussilinja 4.
Mustamännistö
Mustamännistö on Hyvinkäällä sijaitseva omakotitalovaltainen kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin keskustan itäpuolella rajoittuen pohjoisessa Sahanmäkeen ja etelässä Tanssikallioon. Mustamännistön asukasluku on noin 5 000.
Aluetta alettiin kaavoittaa Hyvinkään villatehtaan asukkaiden asuinalueeksi 1920-luvulla, jolta ajalta moni alueen puuomakotitaloista on peräisin. Mustamännistössä on myös 1940-1950-luvuilla rakennettu kerrostaloalue.
Hyvinkään rautatieaseman ja Mustamännistön välillä kulkevat paikallisliikenteen bussilinjat 2 ja 2A.
Ralf Parve
Ralf Parve (25. kesäkuuta 1919 Rakvere – 29. huhtikuuta 2011) oli virolainen kirjailija ja runoilija. Hän kirjoitti puolen tusinaa runokokoelmaa, lastenkirjoja ja näytelmiä. Häneltä ilmestyi myös artikkelikokoelmia, muistelmat ja yhdessä puolison Lilli Prometin kanssa kirjoitettuja matkakertomuksia.
Ensimmäiset epäkypsinä pidetyt runonsa Ralf Parve kirjoitti rintamasotilaana. Sodan jälkeen hänen runoutensa teemoja olivat kansainvälisyys, rauhantyö ja vallankumoustyön menneisyys. Hänen runonsa olivat kaavamaisen julistavia ja ajankohtaansa sidottuja. Hänen lastenrunoteoksensa saivat suosiota monina käännöksinä eri puolilla Neuvostoliittoa.
Caitlin Patterson
Caitlin Patterson (s. 30. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.
Patterson kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Canmoressa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Falunissa helmikuussa 2016 oltuaan 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 25:s.
Juhan Peegel
Juhan Peegel (19. toukokuuta 1919 Saarenmaa – 6. marraskuuta 2007) oli virolainen kielitieteilijä, sanomalehtiopin professori ja kirjailija. Hänen teoksistaan on suomennettu romaani "Kaaduin ensimmäisenä sotakesänä".
Peegel syntyi saarenmaalaiseen viljelijäperheeseen ja opiskeli vuosina 1933–1938 Saarenmaan yhteislyseossa. Sotapalveluksen jälkeen hän opiskeli Tarton yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa ja työskenteli samalla "Postimees"- ja "Edasi"-lehtien toimituksissa. Vuodesta 1953 hän toimi yliopiston sanomalehtiopin opettajana ja vuodesta 1976 hoiti professorin tehtävää. Vuonna 1979 hänet nimitettiin journalismin laitoksen johtajaksi.
Akateemisen työnsä ohessa Juhan Peegel on kirjoittanut joukon lyyrisiä kertomuksia, jotka on julkaistu kokoelmissa "Saaremaa motiive" (”Saarenmaalaisia aiheita”, ), "Lühikesed lood" (”Lyhyitä tarinoita”, 1970) ja "Teed ja ristteed" (”Tiet ja poikkitiet”, 1976). Toisen osan hänen tuotannostaan muodostavat humoristiset tarinat, joissa Peegel kirjoittaa nykyajan asioista vanhan ajan kansanvalistustyylillä. Näitä pakinoita on julkaistu muun muassa kokoelmassa "Üks kaunis jutu ja õpetuse raamat" (1966) sekä salanimellä Heinrich Dawid Rosenstrauch julkaistuissa "Kolm tahedat lugemist" (1973) ja "Neli tahedat lugemist" (1996).
Vuonna 1999 Juhan Peegel valittiin television ohjelmasarjassa sadan suurimman virolaisen joukkoon.
Sehun
Oh Sehun (Kor. 오세훈, s. 12. huhtikuuta 1994) tunnetummin Sehun, on korealainen rap-artisti, tanssija ja näyttelijä. Hän on osana etelä-korealaista poikayhtyettä EXOa. Hän on yhtyeen räppäri ja tanssija.
Sehun syntyi Jungnanggukissa, Seoulissa, Etelä-Koreassa, 12. huhtikuuta 1994. Hän valmistui Performing Arts Seoul koulusta helmikuussa 2013. Hänellä on veli, joka on häntä kolme vuotta vanhempi.
Sehun scoutattiin ensimmäisen kerran S.M Entertainmentiin 12-vuotiaana, kun hän oli syömässä ystäviensä kanssa lounasta. Vaikka hän aluksi juoksikin tiedustelijaa pakoon 30 minuuttia, hänet lopulta hyväksyttiin S.M Entertainmentiin vuonna 2008. Hän kävi läpi neljä esiintymiskoetta kahdessa vuodessa. 10. tammikuuta 2012 Sehun virallisesti ilmoitettiin olevan EXOn viides jäsen.
Helmikuussa 2016 viidensissä Gaon Chart K-pop Awardseissa, Sehun ansaitsi Weibo Star Awardin kiinalaisen Sina Weibon käyttäjien äänestyksellä. Maaliskuun 14. päivä 2016 Sehun vahvistettiin olevan mies pääroolissa elokuvassa "Catman". Elokuvan ennustetaan julkaistavan vuoden 2017 alkupuoliskolla.
Heinäkuussa 2016 Sehun ilmoitettiin olevan mies pääroolissa web-draamassa "Dear Archimedes".
Elokuvat
Draamat
Mehiläinen (kirja)
Mehiläinen ("Pszczoły") on Piotr Sochan kuvittama lasten tietoteos. Sen on suomentanut Päivi Paloposki, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 2016 Nemo. Kirja kertoo mehiläisistä.
Piotr Socha (s. 1966) on palkittu puolalainen kirjankuvittaja, jonka isä oli mehiläistenhoitaja.
Kirja alkaa sadan miljoonan vuoden takaisesta ajasta, jolloin mehiläisiä on ainakin ollut, sillä on löydetty vanhaa meripihkaa, jossa on jähmettynyt raidallinen hyönteinen. Kirjan kullakin aukeamalla käsitellään yhtä mehiläiseen liittyvää aihetta. Viimeinen aukeama on omistettu pienille tietoiskuille, kuten että jäätyään eläkkeelle salapoliisi Sherlock Holmes ryhtyi harrastamaan mehiläisten hoitoa ja kirjoitti aiheesta opaskirjan "Practical Handbook of Bee Culture, with some Observations upon the Segregation of the Queen" ('Mehiläishoidon käytännön oppikirja – sisältää huomioita kuningattaren eristämisestä').
Arja Kivipelto sanoo arviossaan Helsingin Sanomissa, että lukija yllättyy joka kerta lehteä kääntäessään, sillä aina tulee uudenlainen, uudesta asiasta kertova kokonaisuus. Vaikka tekstiä on sivuilla aika vähän, niissä on paljon tietoa.
Toeplitzin konjektuuri
Toeplitzin konjektuuri ( tai "square peg problem") on eräs matemaattiinen ratkaisematon geometrinen ja topografinen ongelma, eli konjektuuri. Konjektuurin esitteli ensi kerran Otto Toeplitz vuonna 1911. Konjektuuri on siten nimetty hänen mukaan.
Konjektuurin perusidean mukaan jokaisesta kaksiulotteisesta itseään leikkaamattomasta kuviosta (eli Jordanin käyrästä) on mahdollista muodostaa neliö (kaikki sivut yhtä pitkiä) ainakin yhden kerran.
Väite on todistettavissa esimerkiksi ympyrälle, kolmioille ja neliöille, mutta ei toistaiseksi Jordanin käyrälle.
Egon Rannet
Egon Rannet (vuoteen 1940 "Jevgeni Brükke", 29. marraskuuta 1911 Tukholma, Ruotsi – 1. marraskuuta 1983 Tallinna) oli virolainen kirjailija.
Rautatieläisperheeseen syntynyt Rannet jäi varhain orvoksi ja elätti itseään monenlaisilla töillä. Toisessa maailmansodassa hän palveli Neuvostoliiton puna-armeijassa ja toimi sitten 1944–1947 Tallinnassa oikeuslaitoksessa ja rikostutkijana. Vuodesta 1948 hän toimi kirjailijana.
Rannet kirjoitteli aluksi lehtijuttuja, pakinoita ja ulkopoliittisia satiireja. Vuonna 1957 valmistunut näytelmä löi hänet läpi näytelmäkirjailijana. 1960-luvun mittaan hänen suosionsa alkoi kuitenkin laskea muuntautumiskyvyn puutteen takia, ja uransa lopulla hän keskittyi proosaan laajan eeppisellä maaseuturomaanillaan "Kivid ja leib" (”Kivet ja leipä”). Sen ensimmäinen osa ilmestyi 1972 ja toinen 1985.