Los Angelesin satama
Los Angelesin satama (, LOCODE: USLAX) on Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitsevan Los Angelesin kaupungin suursatama. Se sijaitsee San Pedron lahdella noin 20 kilometrin päässä Los Angelesin keskustasta.
Los Angelesin satama syntyi 1800-luvun puolivälin vaiheilla espanjalaisten kolonialistien ansiosta. Sataman asema virallistettiin kuitenkin vasta vuonna 1907. Nykyisin se on konttimäärän ja rahdin arvon perusteella Yhdysvaltain suurin satama. Sataman pinta-ala on yhteensä noin 43,4 neliökilometriä, minkä lisäksi sataman vieressä sijaitsee noin 13,0 neliökilometrin kokoinen Long Beachin satama. Vaikka satamat ovat hallinnollisesti erillään toisistaan, tekevät ne käytännössä paljon yhteistyötä keskenään.
Satama on taloudellisesti hyvin merkittävä lähiseutujen ja koko Yhdysvaltojen taloudelle. Vaikka satama työllistää suoraan vain noin tuhat ihmistä, sen on arvioitu työllistävän epäsuorasti Kalifornian alueella 1,6 miljoonaa ja koko Yhdysvaltain alueella 3,6 miljoonaa ihmistä. Taloudellisen hyödyn kääntöpuolena ovat sataman aiheuttamat lukuisat ympäristöongelmat. Los Angelesin sataman arvioitiin vuonna 2006 tuottavan esimerkiksi haitallista typpioksidia enemmän kuin kaikki Los Angelesin suurkaupunkialueen kuusi miljoonaa henkilöautoa yhteensä. Ympäristöongelmien vähentämiseksi Los Angelesin ja Long Beachin satamat ovat 2000-luvulla panostaneet merkittävästi ilmanlaatua parantaviin ohjelmiin.
Los Angelesin sataman alue toimi satamapaikkana eurooppalaisille löytöretkeilijöille jo satoja vuosia ennen sataman virallista perustamista vuonna 1907. Varhaisimmat maininnat satamasta ovat vuodelta 1542, jolloin portugalilainen löytöretkeilijä João Rodrigues Cabrilho kutsui aluetta nimellä "Bahia de Los Fumas", ”savujen lahti”. Nimitys johtui läheiseltä mäeltä nousseesta savusta, jossa intiaanit pitivät nuotiota.
Nykyisen sataman alue oli hiljaista aina 1800-luvulle saakka, jolloin espanjalaiset päättivät ryhtyä laajentamaan siirtomaitaan myös Yhdysvaltain länsiosiin. 1800-luvun keskivaiheilla San Pedroon alettiin tekemään kaupallisia laivamatkoja ja sataman merkitys korostui huomattavasti. San Pedrosta kehittyi nopeasti merkittävä kaupankäyntipaikka. Vaikka kaupankäynti oli aluksi kiellettyä muiden kuin espanjalaisten kanssa, kieltoa rikottiin avoimesti. Vuonna 1822 Meksikon hallitus kumosi kaupparajoitteet, ja satama vilkastui entisestään.
Vaikka satama oli jo suuri Kalifornian liittyessä Yhdysvaltoihin vuonna 1841, sen asema korostui huomattavasti, kun liikemies Phineas Banning perusti Wilmingtonin kaupungin sataman viereen. Wilmingtonista kehittyi nopeasti merkittävä kauppapaikka, mikä edesauttoi sataman kasvua huomattavasti. Wilmingtonin ohella Banning edesauttoi satama-alueen kehittymistä myös osallistumalla sataman liikenneyhteyksien ja postitoimiston rakentamiseen. Banningia kutsuttiin tämän takia lempinimellä ”Los Angelesin sataman isä” (). Toinen sataman asemaa merkittävästi parantanut henkilö oli senaattori Stephen M. White, lempinimeltään ”Lahden pelastaja” (), joka ajoi vuonna 1897 kongressissa läpi aloitteen, joka teki satamasta Los Angelesin virallisen sataman.
1860-luvulla käydyn sisällissodan takia Banning ja Los Angelesin pormestari Benjamin Davis Wilson päättivät lahjoittaa satama-alueelta reilun 24 hehtaarin kokoisen alueen Unionin armeijalle Fort Drumin sotilastukikohdaksi. Fort Drum toi sataman lähelle tuhansia Unionin armeijan sotilaita ja teki satamasta entistä tärkeämmän. Tukikohta suljettiin vuonna 1871 ja on nykyään museoitu. 1860-luvun lopulla Los Angeles and San Pedro Railroad avasi ensimmäisen satamaan kulkeneen rautatielinjan.
Kun 1900-luvun taitteessa sataman alueen väkiluku kasvoi nopeasti, myös poliitikot huomasivat sataman merkityksen alueelle. Santa Monican kaupunki olisi halunnut sataman itselleen, mitä San Pedro ja San Pedroon yhdistymässä ollut Los Angelesin kaupunki vastustivat. Kiista päättyi lopulta San Pedron voittoon. Tämän seurauksena perustettiin 9. joulukuuta 1907 satamaa valvova Board of Harbor Commissioners. Komission perustamispäivää pidetään yleisesti myös sataman virallisena perustamispäivänä. Kun pari vuotta myöhemmin San Pedro ja Wilmington liitettiin Los Angelesiin, satamasta tuli virallisesti osa Los Angelesia.
Vuonna 1912 Los Angelesin satamaan tehtiin laajennus, joka mahdollisti aiempaa suurempien aluksien saapumisen satamaan. Laajennuksen merkitys korostui kahta vuotta myöhemmin, kun Panaman kanava avattiin. Koska satama pystyi vastaanottamaan myös suuria aluksia ja se oli lähempänä kanavaa kuin pohjoisempana sijainneet muut länsirannikon satamat, se oli kansainvälisen kaupan kannalta hyvin merkittävä.
Toisen maailmansodan seurauksena Yhdysvaltain armeija määräsi Los Angelesin sataman tuottamaan laivoja pelkästään sotateollisuudelle. Sotateollisuus loi paljon uusia työpaikkoja, ja satamassa ja sen lähialueilla työskenteli parhaimmillaan sotateollisuuden parissa yli 90 000 ihmistä.
1900-luvun puoliväliin saakka satamaan saapuneen lastin purkaminen ja lastaaminen oli erimallisten rahtauslaatikoiden ja turvallisuuden puutteen vuoksi hyvin hidasta ja vaarallista. Ongelma ratkesi 1950-luvun lopulla, kun yhdenmukaiset rahtauskontit yleistyivät. Rahtauskontit tekivät rahdin purkamisesta monta kertaa aiempaa nopeampaa, minkä ansiosta laivat ja niistä puretut tavarat pääsivät jatkamaan matkaansa huomattavasti nopeammin.
Los Angelesin sataman läpi kulkevan rahdin määrä on 1980-luvulta lähtien kasvanut nopeasti. Vuonna 1980 sataman läpi kulki noin 630 000, 1990 noin 2,1 miljoonaa, 2000 noin 4,9 miljoonaa, 2010 noin 7,8 miljoonaa ja vuonna 2012 noin 8,0 miljoonaa konttia. Vuonna 2007 Los Angelesin satama oli konttimäärän ja rahdin arvon perusteella Yhdysvaltain suurin satama. Satama on luonut lähialueille satoja tuhansia työpaikkoja, minkä lisäksi se maksaa kymmeniä miljardeja dollareja veroja joka vuosi. 2000-luvulla Los Angelesin satama on pyrkinyt useiden muiden Kalifornian julkisten laitosten tapaan karsimaan huomattavasti päästöjään.
Los Angelesin sataman kokonaispinta-ala on noin 30,4 neliökilometriä, josta maata on noin 17,4 ja vettä 13,0 neliökilometriä. Satamalla on vesirajaa noin 69,2 kilometriä. Veden syvyys on satamassa vähintään 16,2 metriä.
Satamaan kuuluu 27 terminaalia, joissa on 270 laivapaikkaa ja 86 konttinosturia. Lisäksi alueella on esimerkiksi 16 pienvenesatamaa. Terminaaleista yksi on tarkoitettu ajoneuvoille, neljä irtotavaralle (break bulk), kahdeksan konttiliikenteelle, kolme kuiva-aineille (dry bulk), seitsemän nestemäisille irtolasteille (liquid bulk) ja kaksi matkustajille.
Los Angelesin sataman omistaja ja ylläpitäjä on Los Angelesin kaupunki. Aivan Los Angelesin sataman vieressä sijaitsee Long Beachin satama. Satamat on erotettu toisistaan hallinnollisista syistä; itäisemmän Long Beachin sataman omistaa Long Beachin kaupunki, Los Angelesin taas Los Angelesin kaupunki. Käytännössä satamat toimivat yhdessä ja käyttävät muun muassa samoja turvallisuuspalveluja. Joissakin tilastoissa ja raporteissa sisarsatamia käsitellään yhtenä Los Angelesin satamana.
Sataman hallinnosta vastaa viisihenkinen satamakomissio (), jonka tehtävänä on valvoa sataman toimintaa. Satamakomission nimittää Los Angelesin pormestari ja nimityksen vahvistaa kaupunginvaltuusto. Vuonna 2014 komission puheenjohtajana toimi Vilma Martinez. Myös Los Angelesin sataman toimitusjohtajan nimittää kaupungin pormestari ja vahvistaa kaupunginvaltuusto. Kesäkuusta 2014 lähtien toimitusjohtajana on toiminut Gene Seroka.
Los Angelesin satama työllisti vuonna 2014 suoraan 994 kaupungin työntekijää. Epäsuorasti, kaikki satamatoimijat huomioiden, sataman arvioitiin vuonna 2013 työllistävän satamassa ja lähialueilla 896 000 ihmistä, koko Kaliforniassa 1,2 miljoonaa ja koko Yhdysvalloissa 3,6 miljoonaa henkeä. Satama tuo Kalifornialle laskennallisesti noin kuuden miljardin ja koko Yhdysvalloille noin 23 miljardin dollarin verotulot vuosittain. Los Angelesin sataman nettotulot olivat vuonna 2014 noin 74,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Los Angelesin satama on Yhdysvaltain suurimpia satamia Etelä-Louisianan ja Houstonin satamien ohella; satamien keskinäinen suuruusjärjestys on vaihdellut vuodesta toiseen. Rotterdamin sataman satamalistauksen mukaan Los Angelesin satama oli vielä vuonna 2011 kokonaisrahdin perusteella Yhdysvaltain suurin ja koko maailman 17. suurin satama, mutta vuoden 2013 listalla Etelä-Lousiana oli ohittanut Los Angelesin, joka oli tippunut 20 suurimman joukosta. Vuonna 2013 Los Angelesin sataman kautta kulki 165,1 miljoonaa tonnia rahtia. Los Angelesin sataman läpi vuosittain kulkenut konttimäärä on kasvanut viimeisen 30 vuoden aikana vajaasta miljoonasta nykyiseen noin kahdeksaan miljoonaan konttiin. Vuonna 2007 alkanut finanssikriisi ja sitä seurannut taantuma laskivat hetkellisesti rahtiliikenteen määrää, eikä Los Angelesin satama ole onnistunut toipumaan taantumasta yhtä nopeasti kuin Yhdysvaltain muut satamat keskimäärin.
Kaikista Yhdysvaltain länsirannikolla kulkevista merikonteista Los Angelesin sataman osuus oli vuonna 2014 noin 39,8 %, koko maassa noin 19,3 %. Rahdin arvon perusteella Los Angelesin sataman tärkeimpiä kauppakumppaneita ovat Kiina ja Hongkong (vuonna 2014 noin 142 miljardia dollaria), Japani (39 miljardia dollaria), Etelä-Korea (16 miljardia dollaria), Taiwan (13 miljardia dollaria) ja Vietnam (13 miljardia dollaria). Aasian maat ovat Los Angelesin sataman ylivoimaisesti merkittävimpiä kauppakumppaneita, sillä vuonna 2014 lähes 90 % sataman rahdista kulki Aasiaan. Aasian jälkeen tärkeimpiä kauppakumppaneita ovat Oseanian valtiot, joiden osuus sataman kokonaisrahdista on noin 2 %. Sataman läpi kulkevista konteista noin kaksi kolmasosaa on saapuvia ja kolmasosa lähteviä, eli satamaan saapuu laivojen mukana enemmän rahtia kuin sieltä viedään laivoilla pois. Kokonaisrahdista vain noin 10,3 % kulkee Yhdysvaltain sisällä.
Vuonna 2014 sataman läpi kulki noin 117 600 ajoneuvoa. Satamasta tuodaan Yhdysvaltoihin konttimäärällä mitattuna eniten huonekaluja (vuonna 2014 noin 440 000 rahtikontillista), autonosia (noin 392 000 kontillista) ja vaatteita (noin 314 000 kontillista), maasta viedään paperia ja jätepaperia (noin 325 000 kontillista), eläinten ruokia (noin 181 000 kontillista) sekä metalliromua (noin 105 000 kontillista). Yhdysvaltain sisällä sataman kautta kulkee eniten (85,0 %) öljytuotteita.
Vuonna 2013 Los Angelesin sataman läpi kulki noin 430 000 matkustajaa. Määrä on laskenut selvästi vuoden 2005 huipputasosta, jolloin sataman läpi kulki vuosittain yli 1,2 miljoonaa matkustajaa. Vuosina 2007-2012 matkustajaliikenteen määrä romahti viidessä vuodessa kolmannekseen entisestään. Lasku kuitenkin pysähtyi vuonna 2013 ja matkustajamäärien uskotaan nousevan vuosina 2014-15 aikana noin 600 000 henkilöön.
Los Angelesin satamassa on kaksi matkustajaterminaalia. Terminaaleista pienempi Catalina Expressin käyttämä Catalina sea and air terminal, jonka yhteydessä on myös matkustustajille tarkoitettu Island Express -helikopterikenttä, josta lennetään sataman ja Catalina Islandin väliä. Isompi terminaali taas on useiden eri yhtiöiden käyttämä World Cruise Center.
Los Angelesin sataman turvallisuudesta vastaavat useat eri viranomaistahot. Liittovaltion viranomaisista satama-alueella työskentelevät muun muassa Homeland Security, rannikkovartiosto, Yhdysvaltain tulli ja rajavartiosto. Osavaltion ja paikallisten poliisilaitosten lisäksi satama-alueella toimii sataman oma poliisilaitos, Los Angelesin satamapoliisi, joka partioi varsinaisen sataman lisäksi satamaan liittyvillä alueilla.
Satama-alueen paloturvallisuudesta vastaa Los Angelesin palokunta (LAFD). LAFD:lla on satama-alueella yhteensä neljä paloasemaa, jotka sijaitsevat Wilmingtonissa, laituri 43:lla, kalasatamassa ja laitureilla 85-86. Paloasemilla on käytössään yhteensä viisi palovenettä, joihin kuuluu vuonna 2003 hankittu "Warner Lawrence", joka on yksi maailman tehokkaimmista paloveneistä.
Los Angelesin satamassa on tapahtunut suuronnettomuus viimeksi vuonna 1976, jolloin "SS Sansinena" -öljytankkeri räjähti ja tappoi yhdeksän ihmistä.
Los Angelesin satama aiheuttaa suuren kokonsa takia suuria ympäristöongelmia. South Coast Air Quality Management Districtin vuonna 2006 tehdyn arvion mukaan Los Angelesin ja Long Beachin satamat muodostivat tuolloin Etelä-Kalifornian suurimman yksittäisen saastuttajan. Arvion mukaan satamat tuottivat enemmän typpioksidia ja dieselistä vapautuvia haitallisia pienhiukkasia kuin kaikki Los Angelesin metropolialueen kuusi miljoonaa henkilöautoa yhteensä. California Air Resources Boardin mukaan sataman lähellä asuvien ihmisten riski sairastua syöpään oli alueen suurin.
Vielä 1920-luvulla Los Angeles tuotti 75 % kaikesta Kaliforniassa myydystä purkitetusta kalasta ja kaupungin kalasäilyketeollisuus työllisti tuhansia ihmisiä. Liikakalastus ja sataman aiheuttamat päästöt tuhosivat kuitenkin vähitellen alueen kalakannat ja lopettivat kaupungin kukoistavan kalateollisuuden. Satama-alueen jatkuva laajentuminen on myös jättänyt alleen lukuisia puistoja, kouluja ja muita julkisia tiloja.
Los Angelesin sataman aiheuttamia päästöjä mitataan neljällä tarkkailuasemalla, jotka sijaitsevat eri puolella satama-aluetta. Los Angelesin ja Long Beachin satamat hyväksyivät vuonna 2006 "San Pedro Bay Ports Clean Air Action Plan" (CAAP) -nimisen ohjelman, jonka tarkoituksena oli leikata satamien aiheuttamia päästöjä vähintään 45 prosenttia seuraavan viiden vuoden aikana. Yksi ohjelman merkittävimmistä päätöksistä oli kieltää porrastetusti vanhojen, saastuttavien kuorma-autojen käyttö satama-alueella. Tämän on arvioitu laskeneen satama-alueen kuorma-autojen aiheuttamia päästöjä yli 80 prosenttia. CAAP-hankkeen päätyttyä satamat tekivät uuden, päivitetyn CAAP-ohjelman, jolla satamat pyrkivät vähentämään satamien aiheuttamia päästöjä ja terveyshaittoja pitkällä aikavälillä.
CAAP-ohjelmat ovat vähentäneet huomattavasti sataman aiheuttamia päästöjä, mutta niiden haittapuolena ovat niiden aiheuttamat kustannukset sataman käyttäjille. Koska Kalifornian satamia koskeva ympäristönsuojelulainsäädäntö on tiukempaa kuin useimmissa muissa Yhdysvaltain ja Kanadan satamissa, on Los Angelesin satama joutunut nostamaan satamamaksuja, mikä on heikentänyt sataman kilpailukykyä muita satamia vastaan.