hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aggregaatti (täsmennyssivu)
Aggregaatti tarkoittaa muun muassa seuraavaa:
Belau rekid
Belau rekid (engl. Our Palau), Palaun kansallislaulu, otettiin käyttöön vuonna 1981. Kansallislaulun on säveltänyt Ymesei O. Ezekiel, laulun sanat on koottu useilta eri sanoittajilta.
Belau loba klisiich er a kelulul
El di mla ngar ngii ra rechuodel mei
Meng mengeluolu er a chimol beluu
El ngar eungel a rirch el lomekesang
Bodo leketek a keruul era beluad
Loba a blak el reng ma duch el reng
Belau a chotil a Klengar er kid
Me bodo rurt a bedul msa klisichel
Bod kaiuereked chim lokiu a reng
E do ngedmokl er a di mla koted
Lomcheliu a rengedel ma klebkellel
Lokiu a budech ma beltik el reng
Dios mo mekngeltengat ra belumam
El di mla dikesam ra rechuodel mei
Beskemam a klisicham ma lemeltam
Lorrurt a klungiolam el mo cherechar
Lähde:
Palau is coming forth with strength and power. By her old ways abides still every hour. One country, safe, secure, one government. Under the glowing floating soft light stands.
Lets build our economy protecting fence. With courage, faithfulness and diligence. Our life is anchored in Palau, our land. We with our might through life and death defend.
In spirit lets join hands, united, one. Care for our homeland from forefathers on. Look after its concord, its glory keep. Through peace and love and hearts devotion deep.
God bless our country, our island home always. Our sweet inheritance from ancient days. Give us the strength and power and all the rights. To govern with to all eternity.
Lähde:
Belau Rekid -äänitiedosto
Mosaic (María Farantoúrin albumi)
Mosaic on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 2004. Albumilla Farantoúri laulaa Välimeren alueelta koottuja uusia folk-kappaleita. Lauluntekijöinä albumilla tavataan muun muassa Mágda Papadáki, Ross Daly, Fuat Saka, Glen Velez, Haig Yazdjian, Giórgos Magkláras sekä Giótis Kiourtsóglou.
Brackets (tekstieditori)
Brackets on Adobe Systemsin kehittämä avoimen lähdekoodin tekstieditori Windowsille, Macille ja Linuxille. Brackets on suunniteltu erityisesti verkkosivuja ja -sovelluksia varten.
Esko Alhava
Esko Matti Alhava (15. maaliskuuta 1941 Lahti – 23. syyskuuta 2016 Nappulamäki) oli suomalainen lääketieteilijä, joka oli Kuopion yliopiston kirurgian professorina vuosina 1992–2009. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1966, lääketieteen tohtoriksi 1974 ja sai kirurgian erikoislääkärin pätevyyden 1973.
Eva Collin
Eva Helena Collin (o.s. Törnwall, 23. joulukuuta 1896 Helsinki – 28. kesäkuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Collin opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1912–1914 ja Vapaassa Taidekoulussa 1914–1915. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1915–1917, 1919, 1921, 1932, 1954 ja 1955. Hänen töitään oli esillä myös ulkomailla Oslossa ja Tukholmassa 1929, Amsterdamissa ja Antwerpenissä 1931, Moskovassa 1934, Riiassa 1935, Oslossa 1936 ja 1940 sekä Tukholmassa ja Göteborgissa 1940. Collin toimi opettajana käsityökoulussa 1922–1924.
Eva Collin oli naimisissa professori ja taiteilija Marcus Collinin kanssa.
Pekka Prättälä
Pekka Johannes Prättälä (11. marraskuuta 1923 Haapajärvi – 11. syyskuuta 2016 Jyväskylä) oli Osuuskauppa Keskimaan toimitusjohtaja. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Prättälä aloitti Haapajärvellä osuuskaupan juoksupoikana. Hänellä oli lukuhaluja, mutta perheellä ei ollut varaa hänen koulunkäyntiinsä. Suomen Osuuskauppakoulussa hän suoritti kaksivuotisen kaupallisen kurssin. Vaihtelevien työtehtävien jälkeen hän nousi osuuskauppa Keskimaan toimitusjohtajaksi vuonna 1960 ja teki alkuaan velkaisesta ja vanhoillisesta osuuskaupasta 20 vuodessa Keski-Suomen suurimman vähittäiskauppaliikkeen. Prisma-nimi on Prättälän keksimä.
The Poetry in Hellenic Music
The Poetry in Hellenic Music () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 2003. Levy painottuu tunnettujen kreikkalaisrunoilijoiden, kuten Odysséas Elýtiksen sekä Giánnis Rítsoksen tuotantoon.
Ransom Riggs
Ransom Riggs (s. 3. helmikuuta 1979 ) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi menestyneestä esikoisromaanistaan Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille. Riggs on kotoisin Yhdysvaltain Marylandista ja on naimisissa kirjailija Tahereh Mafin kanssa.
Teoksesta Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille julkaistiin elokuvaohjaaja Tim Burtonin filmatisoitu versio 25. syyskuuta 2016. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 30. syyskuuta 2016.
Ransom Riggs syntyi Marylandissa vuonna 1979 yli 200-vuotiaalla maatilalla. Riggs vietti nuoruutensa Floridassa, missä hän kävi Pine View School of the Gifted -nimistä koulua.
Riggs opiskeli englantilaista kirjallisuutta yksityisessä taidekoulussa, Kenyon Collegessa. Myöhemmin hän opiskeli elokuvataidetta Etelä-Kalifornian yliopistossa.
Tällä hetkellä Riggs asuu Santa Monicassa Kaliforniassa. Hän meni naimisiin kirjailija Tahereh Mafin kanssa vuonna 2013. Riggsillä ja Mafilla on yksi yhteinen lapsi, joka syntyi 30. toukokuuta 2017.
Internetiin tekemiensä lyhytfilmien ja Mental Floss -medialle bloggaamisen ansiosta Riggs sai mahdollisuuden kirjoittaa -teoksen. Teos julkaistiin osana Sherlock Holmes -elokuvien oheistuotteita vuonna 2009.
Riggs otti yhteyttä julkaisijaansa, Quirk Books -yhtiöön, ja ehdotti, että voisi käyttää keräämiään vanhoja valokuvia osana suunnittelemaansa kuvakirjaa. Toimittajan suosituksesta Riggs päätti käyttää kuvia pohjana kertomukselle. Tuloksena tästä syntyi vuonna 2011 Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille, joka pääsi The New York Times -lehden bestseller-listalle. Vuonna 2016 kirjasta tehtiin Eva Greenin tähdittämä filmatisoitu versio.
Vuonna 2012 Harper Collins julkaisi Riggsin toteuttaman -kuvakirjan, joka perustuu vanhoihin valokuviin.
Neiti Peregrinen koti eriskummallisille lapsille -kirjan jatko-osa, , julkaistiin Yhdysvalloissa tammikuussa 2014. Kolmas jatko-osa, , julkaistiin syyskuussa 2015.
Gustaf Nyholm
Gustaf Georg Nyholm (14. huhtikuuta 1898 Helsinki – 11. huhtikuuta 1946) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Gustaf Nyholm opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1912–1914 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1914–1917. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1915, 1917, 1918, 1921, 1922, 1923, 1926, 1930, 1931, 1932 ja 1943. Hänen töitään oli esillä myös ulkomailla Tukholmassa 1929. Nyholm toimi 1920-luvun lopulla pienoisveistosten suunnittelijana Arabian tehtailla.
Kauko Kokko
Kauko Erik Kokko (18. elokuuta 1923 Kurkijoki – 1. syyskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen arkkitehti ja tekniikan tohtori. Hän oli Rakennushallituksen yliarkkitehti.
Kokko työskenteli vuodesta 1953 yhteistyössä Niilo Kokon kanssa. Hän oli mukana Tapiolan suunnittelussa.
Mika Ikonen
Mika Ikonen on suomalainen laulaja, joka tuli alun perin tunnetuksi XL5-yhtyeen solistina taiteilijanimellä Mica. XL5 nousi suursuosioon vuonna 1996 erityisesti hitillään ”Kaunis peto”, ja myi "Pedon merkki" ja "Jäätä ja tulta" -albumejaan yli 50 000 kappaletta. Bändin aktiivikauden (1996–1998) jälkeen Ikonen on vaikuttanut Käsityöläiset-yhtyeessä sekä ollut mukana XL5:n paluualbumilla "" vuonna 2008. Syksyllä 2016 Ikonen julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "Kuu ja maa". Albumijulkaisua edelsivät singlet ”Kaikki on oolrait” keväällä 2015 sekä ”Kesäkuun aikaan” ja ”Anna mun halata” vuonna 2016. "Anna mun halata" -kappale musiikkivideoineen innosti kokonaisen halauskampanjan, missä Ikonen tavoittelee 50 000 halausta. Single "Niinku Nykäsen Matti" on nimensä mukaan ylistys Matti Nykäselle.
Vuonna 1998 perustettu ja yli 1000 keikkaa esittänyt Käsityöläiset-yhtye on edelleen aktiivinen vuonna 2017. Yhtye, jonka laulusolistina Ikonen toimii, on julkaissut albumin "Suurimmat hitit" vuonna 2001.
Uransa aikana Mika Ikonen on toiminut myös muun muassa vuonna 2004 esitetyn Suomen Popstars -ohjelman toisen tuotantokauden tuomarina.
Vuonna 2012 Mika Ikonen kokeili soolouraa nimellä Mica Ikonen jolloin hän osallistui Uuden Musiikin kilpailuun kappaleella "Antaa mennä".
Afiéroma ston Míki Theodoráki
Afiéroma ston Míki Theodoráki () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin livealbumi vuodelta 2009. Albumilla Farantoúri laulaa Míkis Theodorákisin säveltämiä kappaleita.
Champagne Pool
Champagne Pool on kuuma lähde ja osa Wai-O-Tapun geotermistä aluetta Uuden-Seelannin pohjoissaarella. Champagne Poolilta on matkaa noin 30 kilometriä Rotoruaan ja 50 kilometriä Taupoon. Hydroterminen purkaus muodosti halkaisijaltaan 65-metrisen ja 62 metriä syvän kraatterin noin 900 vuotta sitten synnyttäen kuuman lähteen. Champagne Poolin arvioidaan olevan vetoisuudeltaan 5 000 m ja veden pinnan lämpötila on 74 °C. Champagne Poolin alla oleva syvä geoterminen vesi on lämpötilaltaan suunnilleen 260 °C.
Jere Helenius
Jere Helenius (s. 3. elokuuta 1995 Nokia) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo vasemmalta.
Helenius on Nokian Pyryn kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin HC Nokiaan, josta Helenius siirtyi C-juniori-ikäisenä yhden ottelun try-outin kautta Tampereen Ilvekseen kaudeksi 2010–2011. Hän oli C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 20+15=35. Kauden 2011–2012 Helenius pelasi suurimmaksi osaksi Ilveksen B-nuorissa, mutta hän vahvisti myös seuran B2-nuoria. Helenius voitti pudotuspeleissä joukkueensa sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Lauri Huhdanpään kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi B2-nuorten SM-hopeaa.
Kausi 2014–2015 Heleniuksella jäi A-nuorissa vain seitsemän ottelun mittaiseksi polvivamman vuoksi. Kaudella 2015–2016 hän nousi Ilveksen kapteeniksi. Helenius johdatti joukkueen kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuteen.
Huhtikuussa 2016 Helenius teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Ilveksen kanssa. Kauden 2016–2017 kynnyksellä seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Hän teki liigadebyyttinsä Ilveksessä 1. lokakuuta 2016 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Helenius sai ottelussa jääaikaa 13.11 minuuttia. Hän toimi myös Ilveksen alivoiman ajan sijaiskärsijänä Arto Laatikaisen saatua 2+10-minuutin rangaistuksen pään tai niskan alueelle kohdistuneesta taklauksesta. Liigauransa avausmaalin Helenius teki kolmannessa ottelussaan 13. lokakuuta 2016 vieraissa Porin Ässiä vastaan. Hän teki tulokaskautensa aikana kaikiaan 27 runkosarjaottelussa tehot 2+3=5, mutta kevätkaudella Helenius palasi LeKin vahvuuteen ja siirtotakarajalla helmikuun 2017 puolessä välissä hänen ilmoitettiin pelaavan siellä kauden loppuun. Hänen kautensa LeKissä toi 21 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7.
Kaudeksi 2017–2018 Helenius siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KeuPa HT:n Mestis-joukkueeseen. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Mýthoi gynaikón
Mýthoi gynaikón () on kreikkalaislaulajien María Farantoúrin sekä Lydía Koniórdoun yhteinen livealbumi vuodelta 2008.
Thomas Davis (pääministeri)
Sir Thomas Robert Alexander Davis (11. kesäkuuta 1917 Rarotonga, Cookinsaaret – 23. heinäkuuta 2007), myös Sir Tom Davis tai Papa Tom tunnetaan muun muassa johtajana, poliitikkona, tohtorina ja merenkävijänä. Davis on säveltänyt Cookinsaarten kansallislaulun, Te Atua Mou En, vuonna 1981.
Davis kävi koulunsa Kings Collegessa Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa. Hän sai lääketieteen opinnot päätökseen Otagossa vuonna 1945. Tämän jälkeen hän palasi Cookinsaarille. Muita Davisin akateemisia saavutuksia on Sydneystä tohtoriasteen tutkinto Trooppisessa lääketieteessä ja hygieniassa ja vuonna 1952 hän sai apurahan Harvard School of Public Healthiin Bostonissa. 60-luvulla hän mm. työskenteli NASA:ssa, avaruusohjelman biologisella osastolla, johtaen ”apinat avaruuteen” –projektia. Otagon yliopisto myönsi Sir Thomasille oikeustieteen kunniatohtorin arvon (an honorary degree of Doctor of Laws) vuonna 2005. Akateemisen uransa aikana hän julkaisi kaksi kirjaa ja yli 60 tieteellistä julkaisua.
Davis palasi Cookinsaarille vuonna 1971. Samana vuonna hän perusti Cookinsaarten Demokraattisen Puolueen (the Cook Islands Democratic Party). Davisin tarkoituksena oli syrjäyttää silloinen pääministeri Sir Albert Henry. Tämä yritys epäonnistui. Davisista kuitenkin tuli lopulta pääministeri, 61-vuotiaana, vuoden 1978 vaalien jälkeen. Hän toimi pääministerinä vuodesta 1978 vuoteen 1987. Dr Thomas Davis aateloitiin vuonna 1981. Hän sai arvon ”Ordinary Knight Commander of the Civil Division of the said Most Excellent Order” ja hänestä tuli Sir Thomas Davis.
I María Farantoúri tragoudá Máno Chatzidáki
I María Farantoúri tragoudá Máno Chatzidáki () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin kokoelma-albumi. Albumille on kerätty suosituimpia Farantoúrin laulamia, sekä Mános Chatzidákisin säveltämiä kappaleita. Kappaleet ovat peräisin muun muassa levyiltä "I epochí tis melissánthis" sekä "Skoteiní mitéra".
I mními tou neroú
I mními tou neroú () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin sekä turkkilaissäveltäjä Zülfü Livanelin yhteinen konserttitallenne vuodelta 2005. Tallenne on nauhoitettu Ateenan konserttitalossa.
Valeri Alikov
Valeri Alikov, kirjailijanimi "Valeri Mikor" (Валери Микор) (1. tammikuuta 1960 Marin tasavalta – 11. syyskuuta 2016 Helsinki) oli vuorimarilainen kirjallisuudenkääntäjä, kriitikko, runoilija ja journalisti. Hän julkaisi myös kirjallisuuslehti Tsikmää.
Alikov käänsi kirjallisuutta vuorimariksi muun muassa suomesta Sinuhe egyptiläisen, Seitsemän veljestä ja uudempaa esimerkiksi Katja Ketun "Yöperhosen", ja oli ahkerin marin kielelle kääntänyt. Hän sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan Tove Janssonin muumikirjojen "Muumipeikot ja suuri tulva", "Muumipeikko ja pyrstötähti" sekä "Taikurin hattu" kääntämiseen marin kielelle.
Alikovia ei arvostettu oman kielen piirissä, ja hän asui ja työskentelikin Suomessa 1990-luvulta lähtien.
Alhava
Alhava on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Rudi Glad
Rudolf (Rudi) Erhard Glad (23. kesäkuuta 1889 Loviisa – 24. lokakuuta 1966 Loviisa) oli suomalainen taidemaalari.
Rudi Glad opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1913. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1914, 1915, 1916, 1917, 1918, 1925, 1928, 1930 ja 1931. Hänen töitään oli esillä myös ulkomailla Kööpenhaminassa 1919. Gladin maalauksissa näkyivät vuosina 1914–1917 Marraskuun ryhmältä saadut ekspressionistiset vaikutteet. Vuoden 1920 jälkeen hän siirtyi käyttämään valoisampia ja kirkkaampia värejä maalausten liittyessä nyt aiheiltaan talveen, veteen ja veneisiin. Glad toimi vuodesta 1929 maistraatin raatimiehenä Loviisassa ja hänen aktiivinen taiteilijanuransa päättyi siihen.
Eeva Rihu
Eeva Rihu (16. helmikuuta 1953 Turku – 6. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1973–1977 ja piti lukuisia yksityisnäyttelyjä ja osallistui Suomen taiteilijain vuosinäyttelyihin 1980, 1981 ja 1992.
Hän teki paljon muotokuvia, ja niiden maalaaminen ja opetustyö veivät aikaa omalta työltä.
SEAT Arona
SEAT Arona on SEATin vuodesta 2017 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli, joka perustuu tekniikaltaan SEAT Ibizaan. Malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2017. Sen kilpailijoita ovat esimerkiksi Nissan Juke, Hyundai Kona ja Kia Stonic. Auton nimi tulee Teneriffalla sijaitsevasta Aronan kunnasta.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Arona sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoriksi on valittavissa kolmisylinterinen 1,0-litrainen (95/115 hv) tai nelisylinterinen 1,5-litrainen (148 hv). Dieselmoottori on 1,6-ltrainen (95/115 hv).
Anna Lisa Janson
Anna Lisa Janson (12. kesäkuuta 1891 Tammela – 3. maaliskuuta 1985) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja ja taidemaalari.
Anna Lisa Janson valmistui kuvaamataidon opettajaksi 1917 Suomen Taideyhdistyksen koulusta (nykyinen Taideakatemia). Hän opiskeli myös Painting Schoolissa Yhdysvaltain Fitchburgissa 1908–1909 ja Taideteollisen keskuskoulun piirustusopettajalinjalla 1930. Janson osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1918, 1919, 1928 ja 1930-luvulla.
Nykypäivä (aikakauslehti)
Nykypäivä oli vuosina 1935–1939 ilmestynyt kulttuuriradikaalinen aikakauslehti joka poliittiselta linjaltaan oli lähellä Kansallisen Edistyspuolueen vasemmistosiipeä. Lehden päätoimittajana oli 1935–1937 Matti Salonen (myöh. Kurjensaari) ja 1938–1939 E. J. Paavola.
Nousuvesi (televisiosarja)
Nousuvesi (ruots. "Springfloden") on ruotsalainen Cilla ja Rolf Börjlindin rikosromaaneihin perustuva SVT:n rikosdraamasarja. Sarjan pääosissa näyttelevät Julia Ragnarsson ja Kjell Bergqvist. Bergqvist sai roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon vuonna 2016.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi ruotsissa SVT1-kanavalla maaliskuussa 2016. Suomessa sarja alkoi Yle TV1-kanavalla 11. syyskuuta 2016.
Nuori poliisiopiskelija Olivia Rönning (Julia Ragnarsson) saa kesäksi kotitehtäväksi tutustua vuonna 1990 tapahtuneeseen ratkaisemattomaksi jääneeksi rantamurhaan. Tapausta tutki aikoinaan Olivian edesmennyt isä. Olivia kiinnostuu jutusta ja alkaa tutkia murhaa. Olivia saa apua murhan tutkintaa aikoinaan johtaneelta rikoskomisario Tom Stiltonilta (Kjell Bergqvist), joka on nykyään raihnainen asunnoton.
Samaan aikaan nettiin julkaistaan videoita, joissa joukko naamioituneita nuoria miehiä pahoinpitelee asunnottomia. Kaupungin asunnottomat pelkäävät pian henkensä puolesta. Kun Stiltonin ystävätär tapetaan, hän alkaa kuntoilla ja tutkia pahoinpitelyjä.
American Karate
American Karate on yleisnimitys yhdysvalloissa harjoitetulle karatelle, jolla ei ole varsinaista ominaistyyliä. Useat American Karaten mestarit pohjauttivat tyylinsä sekoittaen perinteisiä itämaisia kamppailulajeja, kuten karatea, taekwondoa ja judoa.
Virallista perustajaa ei ole, koska tyyli sekoitus useita eri tyyleja ja systeemejä. Kuitenkin seuraavat yksilöt ovat väittäneet olevansa oman American Karate -tyylin perustajia.
Fenformiini
Fenformiini (CHN) on biguanideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty aikaisemmin lääketieteessä diabeteksen hoidossa, mutta se on vedetty markkinoilta vuonna 1977 sivuvaikutuksena ilmenevän vakavan maitohappoasidoosin vuoksi.
Huoneenlämpötilassa fenformiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuos on lähes neutraali. Fenformiinin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että molekyyli sitoutuu AMP-aktivoituihin proteiinikinaaseihin ja aktivoi ne. Tämän vuoksi elimistö tulkitsee insuliinitason olevan liian matala. Yhdiste myös estää glykogeenin pilkkoutumista maksassa ja nämä vaikutukset alentavat veren glukoositasoa. Fenformiini tuli markkinoille vuonna 1957 kakkostyypin diabeteksen hoitoon ja sitä käytettiin sen hydrokloridisuolana. 1960-luvulla alkoi ilmestyä raportteja, jotka esittivät potilaiden maitohappoasidoosin ja ketoosin sekä fenformiinin käytön välillä olevan yhteyden. Vuonna 1976 julkaistun tutkimuksen mukaan näillä oli selkeä yhteys ja lääkeaine vedettiin markkinoilta useassa maassa vuonna 1977. Kuolleisuus fenformiinin aiheuttamaan maitohappoasidoosiin oli jopa yli 50 %. Yhdysvaltain lääketurvallisuusviranomainen FDA on nimittänyt fenformiinia yleiselle terveydelle vaaralliseksi aineeksi.
Fenformiinia voidaan syntetisoida fenyylietyyliamiinin ja disyandiamidin välisellä reaktiolla.
Niittomiehet
Niittomiehet on Pekka Halosen öljyvärimaalaus, joka valmistui vuonna 1891. Maalaus esittää maaseudulla työskenteleviä ihmisiä. Etualalla olevan miehen mallina toimi Pekka Halosen nuorempi veli Antti ja taka-alalla oleva mies muistuttaa huomattavasti Halosta itseään. Teoksen miljöönä toimii Halosen kotiseutu Lapinlahdella.
Halonen maalasi teoksen kotiseudullaan sen jälkeen, kun hän oli palannut Pariisin Académié Julianista.
"Niittomiehet" oli Haloselle tärkeä maalaus, sillä hän osoitti sen avulla osaavansa kuvata valoa ja luonnon ääressä olevia ihmisiä. Teos pääsi esille Ateneumin taidemuseoon jo julkaisuvuonnaan.
Taulu on kooltaan 91x64 senttimetriä ja se on nykyisin yksityisessä kokoelmassa.
Tienraivaajia Karjalassa
Tienraivaajia Karjalassa on Pekka Halosen öljyvärimaalaus vuodelta 1900. Maalaus esittää kahta miesryhmää, joista toinen kaataa puuta ja toinen kampeaa kiveä.
Halonen sai inspiraation "Tienraivaajille" ilmeisesti Puvis de Chavannesin "Talvi"-freskosta (1893), jossa esiintyy samankaltainen ryhmä puunkaatajia. "Tienraivaajia Karjalassa" oli ensimmäisen kerran esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä Ateneumissa lokakuussa 1900..
Teoksen mitat ovat 237 × 200 senttimetriä. Nykyisin se on esillä Ateneumin taidemuseossa Helsingissä.
Mariazell
Mariazell on Steiermarkin pohjoisin kunta Itävallan vuoristossa aivan Ala-Itävallan rajalla. Mariazell on Steiermarkin pinta-alaltaan suurin kunta ja koko Itävallan kolmanneksi suurin kunta Söldenin ja Wienin jälkeen.
Mariazellin basilika on Itävallan ylivoimaisesti merkittävin pyhiinvaelluskirkko ja tärkeä pyhiinvaelluskohde myös Itävallan itäisten naapurimaiden katolisten keskuudessa. Itävallan uskonnollisessa keskuksessa on Benediktiinien munkkiluostari ja Fransiskaanien ja Karmeliittojen nunnaluostarit. Fransiskaaninunnat ylläpitävät Marienheim nimistä matkustajakotia mutta luonnollisesti kylässä on monia muitakin hotelleja.
Kaiken uskonnollisen aktiviteetin lisäksi Mariazell on myös merkittävä talviurheilukeskus. Välittömässä läheisyydessä mutta kuitenkin jo Ala-Itävallan puolella sijaitsevat Annaberg-, Josefsberg- ja Gemeindeberg-laskettelukeskukset.
Idyllisessä Mariazellissä on 75 kulttuurihistoriallisesti rakennussuojeltua kohdetta.
Mariazellin idyllisissä kulisseissa ja vuoristoilmaston ansiosta yleensä kauniin lumiset jokavuotiset joulumarkkinat kestävät yleensä marraskuun lopusta joulunalusviikolle. Vuonna 2016 tori aukeaa 24.11. ja päättyy 18.12.
Mariazell sijaitsee 868 metrin korkeudessa Steiermarkin pohjoisosassa, ja korkeasta sijainnista johtuen siellä vallitsee viileä vuoristoilmasto, missä talvet ovat kylmiä ja lumisia ja kesät viileitä.
Mariazellissä risteävät monet Itävallan päätiet, ja se on maan keskeinen liikenteellinen solmukohta. Lisäksi Mariazelliin päättyy Mariazell-juna (Mariazellerbahn), Sankt Pöltenistä lähtevä kapearaiteinen rautatie, joka rakennettiin jo Itävalta-Unkarin aikana kuljettamaan pyhiinvaeltajat keisarikunnan eniten vierailijoita vetävään pyhiinvaelluskohteeseen.
Kunnan alueella on sijaitsee kolme mainittavan kokoista järveä; Erlaufsee, Hubertussee ja Walster.
Yleisradion julkaisusarja
Yleisradion julkaisusarja oli Yleisradion vuosina 1966–1986 julkaisema pääosin suomenkielinen kausijulkaisu, jonka kunkin numeron teemana oli yksi yhteiskunnallinen, tieteellinen tai kulttuuriin liittyvä aihe. Sitä käsiteltiin yhdessä tai useammassa artikkelissa, jotka olivat usein Ylen vastikään esittämien radioesitelmien tai muiden käsikirjoitettujen puheohjelmien tekstejä tai litterointeja. Julkaisusarja oli ulkoasultaan vaatimaton, noin A5-kokoisista mustavalkoisista, kuvattomista vihkosista muodostuva. Niteitä julkaistiin vuodesta 1966 vuoteen 1986 kaikkiaan 85 eli nelisen numeroa vuodessa.
Mariazellin basilika
Mariazellin basilika on Itävallan tärkein pyhiinvaelluskohde ja yksi tärkeimmistä katolisista pyhiinvaelluskohteista Euroopassa. 1100-luvulla perustetussa pyhiinvaelluskohteessa osoitetaan kunnoitusta puiselle marianpatsaalle eli armonkuvalle. Tätä armonkuvaa kunnioitetaan Itävallan Suurena äitinä (Magna Mater Austriae), Unkarin Suurena valtiattarena (Magna Hungarorum Domina) ja slaavilaisten Suurenmoisena äitinä (Mater Gentium Slavorum)
Basilika on pyhitetty Neitsyt Marian syntymän muistolle, ja legendan mukaan pyhiinvaelluskohde perustettiin 21. joulukuuta 1157. Mariazell mainitaan kirjallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1243, ja yksi kirkon Marian alttareista vihittiin käyttöön vuonna 1266.
Mariazellin basilika kuuluu Fatiman, Lourdesin, Loreton, Altöttingin ja Częstochowan ohella Shrines of Europe -luetteloon, eli se on Eupoopan merkittävimpiä katolisia pyhiinvaelluskohteita. Siellä käy vuosittain lähes miljoona pyhiinvaeltajaa.
Will Palmer
William ”Will” Palmer (s. 15. helmikuuta 1997 Horsham) on brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Jonathan Palmer ja myös hänen isoveljensä Jolyon Palmer on entinen F1-kuljettaja.
Palmer aloitti uransa karting-sarjoista. Vuonna 2011 Palmer aloitti kilpauransa Ginetta Junior Championship -sarjassa sijoittuen sarjan 18:nneksi. Vuonna 2012 Palmer jatkoi sarjassa sijoittuen 12:nneksi. Samana vuonna hän sijoittui Ginetta Junior -talvisarjassa kolmanneksi. Vuonna 2012 Palmer jatkoi kolmannen kauden sarjassa ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja BRDC Formula 4 -sarjassa.
Vuonna 2014 Palmer ajoi täyden kauden BRDC F4 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2015 Palmer jatkoi sarjassa saavuttaen 12 voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 15 palkintosijaa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana. Hän voitti vuoden aikana arvostetun McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon.
Vuonna 2016 Palmer kilpailee täyden kauden Eurocup-sarjassa. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi.
Jukka Lehtinen
Jukka Kalervo Lehtinen (s. 1928) on suomalainen kasvatustieteilijä. Hän on ollut Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori 1975–1984. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet muun muassa jatkokoulutuksen ja koulutuspalvelujen alueellinen ryhmittyminen sekä koulutusrakenteen erilaistuminen.
Uolevi Lehtinen
Uolevi Valdemar Lehtinen (s. 15. tammikuuta 1941 Jämsä) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Tampereen yliopiston yrityksen taloustieteen (markkinoinnin) professori 1980–2004 ja rehtori. Hänen tutkimuskohteitaan ovat kuluttajapolitiikka, ulko- ja kotimaankauppa, tuotesuunnittelu ja yritysorganisaatio.
Lehtinen toimi teollisuustalouden apulaisprofessorina Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1976–1977, liiketaloustieteen dosenttina Helsingin kauppakorkeakoulussa vuodesta 1977, vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Yhdysvalloissa vuosina 1977–1978, markkinoinnin, hallinnon ja organisaation professorina Vaasan kauppakorkeakoulussa vuosina 1979–1980 sekä Tampereen yliopiston taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaanina vuosina 1983–1985. Lehtisellä on ollut lukuisia työhönsä liittyviä luottamustehtäviä.
Jaakko Lehtonen
Jaakko Pekka Juhani Lehtonen (s. 1941) on suomalainen kielen ja puheviestinnän tutkija. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston soveltavan kielitieteen ja puheentutkimuksen professori vuodesta 1984, myöhemmin yhteisöviestinnän professori, sekä yhteisö- ja keskinäisviestinnän dosentti Tampereen yliopistossa ja kulttuurienvälisen viestinnän ja yhteisöviestinnän dosentti Turun yliopistossa. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet suomen kielen fonetiikka, suomalaisten vieraan kielen käytön ongelmat, kielellinen prosessointi ja suomalainen puhekulttuuri.
Marita Laukkanen
Marita Laukkanen on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee johtavana ekonomistina Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja on erikoistunut muun muassa ympäristöpolitiikan arviointiin ja energiakysymyksiin. Laukkanen on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Laukkanen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuonna 2001.
Julkisuudessa Laukkanen on Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen edustajana kritisoinut Sipilän hallituksen lakiesitystä "Päästökaupasta johtuvien epäsuorien kustannusten kompensaatiosta".
Anna-Maija Aalto
Anna-Maija Aalto (12. elokuuta 1918 Helsinki – 4. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli taidealaa Helsingin yliopiston piirustussalissa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1936–1941. Lisäoppia Aalto hankki ulkomaanmatkoillaan Tanskaan 1938 ja Saksaan 1939.
Aallon teoksia nähtiin ensi kerran omassa taidenäyttelyssä 1943 ja suomalaisissa jurynalaisissa yhteisnäyttelyissä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyissä 1942, 1943, 1945–1951 sekä Nuorten näyttelyssä 1945 ja 1946. Suomen taideakatemian kolmevuotisnäyttelyyn hän osallistui 1950. Aalto saavutti viidennen palkinnon valtakunnallisessa taidekilpailussa 1944 ja toisen palkinnon 1946. Hänet hyväksyttiin Taidemaalariliiton jäseneksi.
Eino Aaltonen
Eino Niilo Aaltonen (15. lokakuuta 1906 Turku – 19. elokuuta 1960 Turku) oli suomalainen taidemaalari. Hän kävi seitsemän luokkaa lyseota ja suoritti taideopintoja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1928–1930. Lisäoppia hän hankki tekemällä opintomatkan Tukholmaan 1930.
Aaltosen teoksia oli ensi kerran esillä taidenäyttelyssä 1929 Turussa ja 1940 Helsingissä. Suomalaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui muun muassa vuoden 1940 Nuorten näyttelyyn ja ulkomailla järjestettyihin suomalaisen taiteen näyttelyihin Oslossa Norjassa 1940 sekä Ruotsissa Tukholmassa 1940 ja Göteborgissa 1940. Vuonna 1933 Aaltoselle myönnettiin Dahlströmin apuraha. Hänen teoksiaan on hyväksytty Ateneumin taidemuseon ja Turun taidemuseon kokoelmiin. Aaltonen oli Turun taiteilijaseuran jäsen.
Kaaban musta kivi
Kaaban musta kivi (arab. "Al-Ḥajar al-Aswad") on Mekassa sijaitsevan Kaaban pyhäkön itäiseen seinään kiinnitetty, hopeisella kehyksellä koossa pidetty musta kivi. Kivi koostuu nykyisin kolmesta suuresta ja useasta pienestä palasta. Kaaban musta kivi on muslimeille tärkeä pyhiinvaelluskohde. Muslimin pyhiinvaellukseen kuuluu temppelin kiertäminen seitsemään kertaan ja mustan kiven suuteleminen tai koskettaminen mikäli mahdollista.
Perinteisen islamilaisen näkemyksen mukaan Aadam sai kiven jouduttuaan lähtemään paratiisista. Kivi on musta, mutta islamilaisen tarinan mukaan se oli alun perin valkoinen ja muuttui sitä suudelleiden pyhiinvaeltajien syntien vuoksi mustaksi.
Kivi on peräisin islamia edeltävältä ajalta. Alkuperältään se on ilmeisesti meteoriitti. Vaihtoehtoisena mahdollisuutena on esitetty, että kyseessä on Saudi-Arabian Rub’ al-Khaliin osuneen meteoriittitörmäyksen lasittamaa ainesta Wabarin (Al-Hadida) meteorikraaterista.
Faye Wong
Faye Wong (alk. Xià Lín; s. 8. elokuuta 1969) on kiinalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan länsimaissa rooleistaan Wong Kar-wain elokuvissa "Chungking Express" ja "2046". Hänen viimeisin studioalbuminsa "To Love" vuodelta 2003 myi yli miljoona kappaletta Aasiassa ensimmäisen viikon aikana.
Faye Wong ei esiintynyt julkisuudessa vuosina 2005–2009. Hänen paluukonserttinsa Kiinassa, Taiwanissa, Malesiassa ja Singaporessa vuosina 2010–2012 olivat suosittuja ja liput myytiin loppuun hetkessä. Tämän jälkeenkin Wong on pitänyt enimmäkseen taukoa esiintymisestä, eikä hän ole julkaissut uusia levyjä. Syyskuussa 2016 uutisoitiin, että seuraavan kerran Wong nähdään lavalla joulukuun lopulla Shanghaissa.
Faye Wong lauloi uransa alussa kantonin kielellä, mutta hänen äidinkielensä on mandariini. Vuonna 1993 julkaistulla albumilla "Random Thoughts" Wong siirtyi perinteisistä kantonilaisista rakkauslauluista alternative-tyyliseen suuntaan. Levyllä kuuluu länsimaisten artistien kuten Björkin ja The Cranberriesin vaikutus. Tyylinvaihdos onnistui hyvin, ja Wongista tuli yksi Aasian menestyneimmistä naislaulajista. Hän oli myös ehdolla Hong Kong Film Awardin saajaksi vuonna 1995 roolistaan "Chungking Expressissä".
Vuonna 1999 Wong esitti tunnuskappaleen ”Eyes on Me” videopelissä "Final Fantasy VIII".
Pala juustoa, tilkka viiniä
Pala juustoa, tilkka viiniä on vuosina 2007–2009 Sub-kanavalla esitetty ruokaohjelma, jonka pääosassa on Jyrki Tsutsunen. Ohjelmassa Tsutsunen kertoo kaiken oleellisen viineistä ja juustoista, sekä paljastaa viinivinkkien lisäksi myös parhaimmat juustoreseptinsä. Ohjelmassa nähdään myös viikoittain vaihtuva vieras maistelemassa viinejä.
Eino Rapp
Eino Rafael Rapp (26. tammikuuta 1902 Helsinki – 20. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka erikoisalaa olivat henkilö- ja maisemamaalaukset. Hän toimi myös koristetaiteilijana.
Eino Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Rapp omaa sukua Ollila. Hän kävi viisi luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua ja opiskeli taidetta Taideteollisen keskuskoulun koristemaalausosastolla 1921–1924 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1944–1945. Lisäoppia Rapp hankki opintomatkoillaan Ruotsiin 1923, Viroon 1924, Latviaan 1924 ja Ranskaan 1929.
Rappin teoksia oli ensi kerran nähtävillä Helsingissä järjestetyssä taidenäyttelyssä 1923. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä 1923, 1926, 1928,1930, 1931, 1932, 1934, 1941, 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1947. Hänen teoksiaan on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Helsingin kaupungin kokoelmaan. Taiteilijantyönsä ohessa Rapp opetti taidealaa Taideteollisessa keskuskoulussa 1948–1953. Hän oli Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon ja Helsingin Taiteilija-Aseveljien jäsen. Eino Rapp ja koristetaiteilija E. Fagerlund palkittiin kolmannella palkinnolla Eduskuntatalon seinämaalauskilpailussa 1930.
The Party: Nature Morte
The Party: Nature Morte (kirjoitusasuna myös "The Party – Nature Morte" tai pelkästään "Party") on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Cynthia Beattin ohjaama ja käsikirjoittama saksalainen kokeellinen mustavalkoinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Tilda Swinton, Féodor Atkine ja Lutz Weidlich. "The Party: Nature Morte" kertoo juppipariskunnasta, jonka parisuhde joutuu kriisiin.
"The Party: Nature Morten" tuotantoyhtiöinä olivat Alert Film ja NFP. Elokuvan tuottajana oli Alfred Hürmer. "The Party: Nature Morte" sai ensi-iltansa Kanadassa Toronton elokuvajuhlilla 6. syyskuuta 1991. Saksassa elokuva sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 14. helmikuuta 1992.
Yoshinori Ōsumi
Yoshinori Ōsumi (; s. 9. helmikuuta 1945 Fukuoka, Japani) on japanilainen solubiologi, joka on tutkinut melkein koko uransa hiivojen solubiologiaa. Hänen keskeisimmät löydöksensä liittyvät autofagosytoosin toimimiseen. Autofagosytoositutkimuksistaan Ōsumi palkittiin 2016 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnolla. Hänen työnsä ansiosta tutkijat ovat ymmärtäneet autofagosytoosin merkityksen solujen kierrätyksessä.
Ōsumi syntyi Fukuokassa 1945. Hän aloitti 1963 opiskelut Tokion yliopistossa. Hän opiskeli ensin kemiaa, mutta siirtyi sitten molekyylibiologiaan. Ōsumi väitteli vuonna 1974 tohtoriksi, mutta hänen väitöskirjansa ei saanut hyvää arvosanaa eikä hän löytänyt valmistuttuaan töitä.
Ōsumille ehdotettiin väitöskirjan jälkeisen tutkimustyön paikkaa Rockefeller-yliopistosta New Yorkista. Hän työskenteli Rockefeller-yliopistossa 1974–1977. Hän tutki ensin hiirten koeputkihedelmöitystä mutta siirtyi tutkimaan DNA:n replikaation aloittavaa mekanismia hiivoilla.
Ōsumi palasi 1977 Tokion yliopistoon, jossa hän sai paikan dosenttina. Siellä hän alkoi tutkimaan hiivojen vakuoleita. Ōsumi löysi vakuoleista muun muassa uudenlaisen protonipumpun, V-ATPaasin.
Ōsumista tuli vuonna 1988 apulaisprofessori, ja hän avasi myös oman pienen laboratorionsa. Hän päätti keskittyä siellä vakuoleissa tapahtuvaan proteiinien hajoamiseen. Ōsumi todisti, että hiivojen soluissa tapahtuu autofagosytoosia. Läpimurtotutkimus julkaistiin Journal of Cell Biology -lehdessä vuonna 1992. Ōsumi jatkoi seuraavaksi autofagosytoosiin liittyvien geenien tunnistamista, ja vuoden aikana hän löysi ensimmäiset autofagosytoosin keskeisimmät geenit. Hänen ryhmänsä tunnisti kaikkiaan 15 keskeistä geeniä.
Ōsumi siirtyi vuonna 1996 professoriksi Perusbiologian kansalliseen instituuttiin, missä hän jatkoi hiivatutkimustaan. Hän havaitsi, että autofagosytoosin proteiinit koostuivat kuudesta funktionaalisesta ryhmästä. Ōsumin laboratoriossa aloitettiin myös samaan aikaan nisäkkäiden autofagosytoositutkimukset, ja yksi hänen oppilaistaan tutki kasveja. Näiden avulla tutkijat pystyivät päättelemään, että autofagosytoosi on säilynyt kaikilla kehittyneimmillä aitotumaisilla eläimillä.
Ōsumista tuli 2009 Tokion teknillisen yliopiston professori. Siellä hän jatkoi soluelinten molekyylirakenteen tutkimusta autofagosytoosin aikana.
Ōsumi on palkittu useasti uransa aikana. Japanissa hän on saanut muun muassa 2005 Fujihara-tiedeakatemian Fujihara-palkinnon, 2006 Japanin akatemian palkinnon, 2009 Asahi-palkinnon ja 2012 Kyoto-palkinnon.
Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon Ōsumi sai vuonna 2016 autofagosytoositutkimuksistaan. Nobel-komitean mukaan Ōsumin löydökset ovat auttaneet ymmärtämään, miten solut kierrättävät ja kuinka tärkeä osa autofagosytoosi on nälkiintymiselle sopeutumisessa ja infektioon vastaamisessa.
Theia (planeetta)
Theia on oletettu protoplaneetta, jonka arvellaan törmänneen Maahan noin 4,5 miljardia vuotta sitten ja synnyttäneen Kuun. Theia törmäsi Maahan 150 miljoonaa vuotta aurinkokunnan synnyn jälkeen. Ilman törmäystä Theiasta olisi todennäköisesti tullut yksi planeetta muiden joukkoon.
Theian arvellaan olleen suunnilleen Mars-planeetan kokoinen. Koostumukseltaan Theia ilmeisesti muistutti Maata, sillä ne muotoutuivat samalla alueella. Useimmissa malleissa Kuusta arvioidaan olevan Theiaa noin 70–90 prosenttia ja Maata 10–30 prosenttia.
Planeetta on nimetty Theian, kreikkalaisen mytologian titaanin mukaan.
Hannes Kettunen
Hannes Kettunen (27. marraskuuta 1898 – 11. marraskuuta 1961) oli suomalainen laulaja. Hän levytti 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Homocord-orkesterin ja Dallapén solistina muun muassa tangon "Me kahvilassa istuttihin".
Kettunen opiskeli laulua Helsingissä ja hän kävi kanttori-urkurikoulun. Hän oli päätyökseen posti- ja lennätinlaitoksen palveluksessa ja hän toimi myös Oulunkylän kunnalliskodin kanttori-urkurina. Kettunen levytti Homocord-levymerkille iskelmiä muun muassa Dallapén solistina ja Columbia-levymerkille iskelmien lisäksi taidemusiikkia.
Esko Miettinen (arkkitehti)
Esko Miettinen (s. 1940) on suomalainen arkkitehti, graafinen suunnittelija ja tietokirjailija, joka tunnetaan rakennus- ja kaupunkisuunnittelutyönsä lisäksi opastejärjestelmien ja graafisen identiteetin kehittämisestä muun muassa Helsingin kaupungin liikennelaitokselle.
Miettinen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa. Hän kiinnostui graafisesta suunnittelusta vietettyään ensimmäisen opiskeluvuotensa jälkeisen kesän Sveitsin Zürichissä, jossa hän näki paljon sveitsiläisen tyylin käyttögrafiikkaa. 1960-luvulla Miettinen toimi arkkitehti Ola Laihon kanssa perustamassaan G4-suunnittelutoimistossa, jossa hänen suurin projektinsa oli jo vuonna 1968 – 14 vuotta ennen metroliikenteen alkamista – aloitettu Helsingin metron opastejärjestelmähanke. Sen ohella Miettinen suunnitteli HKL:n nuolikuvioisen liikemerkin (1974) ja laati HKL:n yrityskuvakäsikirjan eli opastejärjestelmän ja muun viestinnän graafisen ohjeistuksen (1986) ajoneuvo-ja pysäkkikilpineen.
Esko Miettisen 75-vuotispäivän kunniaksi hänen töistään pidettiin syyskuussa 2015 näyttely Helsingin Galleria Mondossa. Näyttelyssä oli esillä muun muassa HKL:n yrityskuvapaketti, kaupunkisuunnitteluprojekteja taustoineen, yksityistaloja eri maista sekä korjausrakentamista Suomesta, Saksasta ja Venäjältä.
Miettinen myös laati valmiiksi Espoon Matinkylän asemakaavan Simo Järvisen aiemman työn pohjalta.
Nelsonin patsas
Nelsonin patsas on William Railtonin suunnittelema monumentti Lontoon Trafalgar Squarella. Se koostuu Edward Hodges Baileyn amiraali Nelsonia esittävästä patsaasta, pylväästä ja jalustasta. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1840 ja se valmistui kolme vuotta myöhemmin.
Monumentin juurella on jalusta, jonka jokaisella sivulla on neliön muotoinen pronssinen reliefi, mitoiltaan 5,5 × 5,5 metriä. Ne ovat tehneet Musgrave Watson, William F. Woodington, John Ternouth ja John Edward Carew. Jalustan vierellä on neljä vuonna 1867 lisättyä pronssista leijonapatsasta, jotka on suunnitellut Sir Edwin Landseer. Graniittinen pylväs edustaa korinttilaista tyyliä. Itse patsas, jonka korkeus on 5,2 metriä, on hiekkakiveä. Sen on tehnyt Edward Hodges Bailey. Koko monumentin korkeus jalustan juuresta Nelsonin hattuun on 51,6 metriä.
My World 2.0
My World 2.0 on kanadalaisen laulajan Justin Bieberin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2010. Se on Bieberin kaksiosaisen esikoisalbumin toinen puolisko. Bieberin esikoisalbumin ensimmäinen puolisko, EP-levy "My World", julkaistiin marraskuussa 2009.
Albumi nousi listaykköseksi Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalla ja teki 16-vuotiaasta Bieberistä nuorimman miespuolisen sooloartistin Billboard 200 -albumilistan kärjessä sitten Stevie Wonderin vuoden 1963 ennätyksen.
Play Me Something
Play Me Something on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut brittiläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Timothy Neat. Neat ja John Berger kirjoittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan pääosia näyttelevät Berger, Tilda Swinton ja Hamish Henderson.
"Play Me Somethingin" tuottajana oli Kate Swan ja tuotantoyhtiöinä olivat British Film Institute, Film Four International, Grampian Television ja Scottish Film Production Fund. Elokuva kuvattiin Barraigh’n saarella Skotlannissa ja Venetsiassa Italiassa syksyllä 1988. "Play Me Something" sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 18. helmikuuta 1989. British Film Institute vastasi elokuvan teatterilevityksestä Isossa-Britanniassa vuonna 1989. "Play Me Something" voitti Barcelonassa Europa Prize -palkinnon vuonna 1989, ja elokuvaa pidetään nykyään mestariteoksena.
"Play Me Something" sijoittuu Skotlannissa sijaitsevan Barraigh’n saaren lentokentälle, missä pieni ryhmä yksittäisiä ihmisiä odottaa viivästynyttä lentoa Glasgow’hun. Yksi paikallisista matkustajista, nimetön muukalainen (John Berger), alkaa kertoa kanssamatkustajilleen pitkää tarinaa Bruno-nimisen pohjoisitalialaisen maanviljelijän (Charlie Barron) viikonloppumatkasta Venetsiaan, missä tämä rakastuu Mariettaan (Lucia Lanzarini). "Play Me Something" kertoo niin muukalaisen kertoman Bruno-tarinan kuin kanssamatkustajienkin tarinat ennen kuin viivästynyt lento viimeinkin lähtee.
Kadonneet kirjaintyypit
Kadonneet kirjain­tyypit, Suoma­lainen kirjain­muotoilu 1920–1985 on Markus Itkosen väitös­kirja suoma­laisesta typo­grafisesta suunnit­telusta. Teos ilmestyi 2012.
Kjell Bergqvist
Kjell Bergqvist (s. 23. helmikuuta 1953 Enskede-Årsta-Vantör, Tukholman lääni, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on käsikirjoittaja-ohjaaja Ulf Malmrosin luottonäyttelijä.
1990-luvulla Bergqvist näytteli useissa "Beck"-rikoselokuvissa päähahmo Beckin työparia Lennart Kollbergia.
Elokuvassa "Hääkuvaaja" Bergqvist näytteli Jonny Björkiä. Vuonna 1997 hän näytteli kaksoisroolia kauhusarjassa "Chock". Vuonna 2001 Bergqvist sai Guldbagge-palkinnon pääroolistaan ruotsalais-tanskalaisessa komediasarjassa "A Summer Tale".
Vuonna 2016 alkaneessa rikosdraamasarjassa "Nousuvesi" Bergqvist näyttelee toista päähahmoa Tom Stiltonia. Hän voitti vuonna 2016 roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon.
Yhteensä Bergqvist on esiintynyt lähes 90 elokuvassa ja televisiosarjassa. Useimmat niistä ovat päärooleja.Bergqvist oli vuosina 1988–2000 naimisissa vuoden 1984 Miss Universumin Yvonne Rydingin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Vuonna 2004 Kjell Bergqvist meni naimisiin Karin Bergqvistin kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika.
Julia Ragnarsson
Julia Ragnarsson (s. 30. heinäkuuta 1992 Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä.
Ragnarsson on näytellyt muun muassa elokuvissa "Ikuistetut hetket", "Stockholm Stories", "Tillbaka till Bromma" sekä "". Hänellä oli myös rooli suositussa "Silta"-sarjassa. Vuonna 2016 Ragnarsson näytteli toista pääosaa rikossarjassa "Nousuvesi".
Egomania – Insel ohne Hoffnung
Egomania – Insel ohne Hoffnung on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Christoph Schlingensiefin ohjaama ja käsikirjoittama saksalainen kokeellinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Udo Kier ja Tilda Swinton. Schlingensief tuotti elokuvan Wolfgang Schulten kanssa.
"Egomania – Insel ohne Hoffnung" kuvattiin Saksassa, Hampurin kaupungissa ja Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, jossa elokuvaa kuvattiin Nordfrieslandin piirikunnan pienessä Langeneßin kunnassa. Hampurissa elokuvan kuvauspaikkana oli Speicherstadt. "Egomania – Insel ohne Hoffnung" sai ensi-iltansa Hofin elokuvajuhlilla Hofissa, silloisessa Länsi-Saksassa, 24. lokakuuta 1986. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Länsi-Saksassa 20. toukokuuta 1987. Elokuva on julkaistu Saksassa DVD:lle 14. marraskuuta vuonna 2005.
The Protagonists
The Protagonists on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut italialainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Luca Guadagnino. Elokuva on Guadagninon ensimmäinen sekä englanninkielinen että pitkä elokuva. Guadagnino myös käsikirjoitti elokuvan oman tarinansa pohjalta, ja Francesco Marcucci toimi sovittajana. Elokuvan tuottajina olivat Fulvio Colombo ja Massimo Vigliar. Dokumentaariseen tyyliin toteutetun "The Protagonistsin" pääosassa on Tilda Swinton rikosetsivänä, joka johtaa italialaista kuvausryhmää.
"The Protagonists" kertoo italialaisesta kuvausryhmästä, joka lähtee Lontooseen tekemään dokumenttielokuvaa murhatapauksesta, joka tapahtui King’s Crossin alueella vuonna 1994. Kuvausryhmää johtaa rikosetsivä (Tilda Swinton), joka yrittää selvittää kuvausryhmän kanssa kyseistä järjetöntä murhaa, missä tekijöillä ei ollut motiivia ja uhri oli murhaajilleen tuntematon. Rikosetsivä ja kuvausryhmä alkavat kasata tapausta pala palalta haastattelemalla poliisia, uhrin perhettä ja ystäviä yrittääkseen ymmärtää teon julmuutta.
"The Protagonists" kuvattiin Lontoossa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Surf Film, Medusa Film ja TELE+.
"The Protagonists" sai ensi-iltansa Italiassa Venetsian elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 1999. Venetsian elokuvajuhlilla elokuva sai erikoismaininnan FEDIC-palkinnon ja voitti FEDIC-erikoispalkinnon. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Italiassa 10. syyskuuta 1999. "The Protagonists" esitettiin myös Lontoon elokuvajuhlilla marraskuussa 1999. Elokuvan levityksestä vastasi Medusa Distribuzione. "The Protagonists" on julkaistu Isossa-Britanniassa DVD:lle.
Azerbaidžan kesäolympialaisissa 2016
Azerbaidžan osallistui vuoden 2016 Rio de Janeiron kesäolympialaisiin joukkueella, jonka 56 urheilijaa osallistuivat 18 eri lajiin. Maa saavutti kisoissa 18 mitalia, joista yksi oli kultainen, seitsemän hopeisia ja kymmenen pronssisia.
Lipunkantajana avajaisissa toimi Teymur Mammadov. Lipunkantajana loppujuhlallisuuksissa toimi Haji Aliyev.
Haapasalo Goes America
Haapasalo Goes America on vuonna 2014 Nelonen-kanavalla esitetty viihdeohjelma, jonka pääosassa on Ville Haapasalo. Ohjelmassa Haapasalo matkustaa Yhdysvaltoihin tutustumaan paikallisiin ihmisiin ja kulttuuriin.
Kadonnutta aikaa etsimässä (elokuva)
Kadonnutta aikaa etsimässä (; myös lyhemmin "Remembrance of Things Fast") on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut John Mayburyn ohjaama ja käsikirjoittama brittiläinen kokeellinen tragikoominen taide-elokuva, jonka pääosissa ovat Tilda Swinton ja Rupert Everett. "Kadonnutta aikaa etsimässä" tarkastelee homoseksuaalien elämäntapaa niin homo- kuin heteroseksuaalien näkökulmasta ja ivaa median vaikutusta nyky-yhteiskuntaan.
"Kadonnutta aikaa etsimässä" tehtiin noin 37 000 dollarin budjetilla, ja sen rahoittivat Arts Council of Great Britain ja Channel Four Films. Chiara Menage oli elokuvan tuottajana. "Kadonnutta aikaa etsimässä" sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla Saksassa helmikuussa 1994. Elokuva kiersi monia elokuvajuhlia, etenkin HLBT-elokuvajuhlia, muun muassa Lontoossa, New Yorkissa, Los Angelesissa ja Chicagossa. John Maybury voitti Berliinin elokuvajuhlilla Teddy-palkinnon ja Los Angeles Film Critics Associationin parhaan kokeellisen tai independent-elokuvan Douglas Edwards -palkinnon vuonna 1994.