Amédée Bollée
Amédée-Ernest Bollée (11. tammikuuta 1844 – 20. tammikuuta 1917) oli ranskalainen kellonvalaja ja höyryautojen kehittämiseen erikoistunut keksijä. Vuodesta 1867 lähtien hänet tunnettiin nimellä Amédée Bollée vanhempi ("Amédée père") erotuksena hänen samannimisestä pojastaan, Amédée-Ernest-Marie Bolléesta (1867–1926).
Amédée-Ernest oli vuonna 1842 Le Mansiin muuttaneen kellonvalajan ja keksijän Ernest-Sylvain Bolléen vanhin poika. 1860-luvulla Ernest-Sylvain sairastui vakavasti ja hänen oli luovuttava yritystoimiensa päivittäisten asioiden hoitamisesta. Hän siirsi näitä tehtäviä kolmelle pojalleen; Amédée-Ernest sai vastuulleen kellojen valamistoiminnan, Ernest-Jules (1846–1922) johti vesipumppujen valmistusta ja nuorin pojista, Auguste-Sylvain Bollée (1847–1906) sai vastuulleen "Éolienne Bollée" -tuulivoimaturbiinien valmistuksen.
Amédée vanhempi valmisti ensimmäisen höryvoimakäyttöisen ajoneuvonsa vuonna 1873 ja vuonna 1875 hänen "L'Obeissante" ("Tottelevainen") -niminen ajoneuvonsa suoritti ensimmäisen etappiajonsa. Ajoneuvo kuljetti 12 hengen seurueen Le Mans'sta Pariisiin ja 30 km/h:n marssinopeudella matkanteko otti aikaa 18 tuntia. Ajoneuvon huippunopeus oli 40 km/h. Voiman tuotto tapahtui höyrykoneella, jossa molemmilla takapyörillä oli oma V2-työsylinteriasetelmansa. Alkuperäinen ajoneuvo on talletettu Pariisin tiede- ja tekniikkamuseoon ("Conservatoire National des Arts et Métiers").
Vuonna 1878 Amédée vanhempi suunnitteli " La Mancelle" -nimisen höyryauton, jota voitaneen pitää ensimmäisenä sarjavalmisteisena ajoneuvona, koska sitä valmistettiin 50 kappaletta. Nimi La Mancelle tarkoittaa femiiniä lemansilaista. La Mancelle omaa useita, omana aikanaan edistyksellisiä ominaisuuksia. Kattila sijaitsi matkustamon jälkeen, ajoneuvon takaosassa ja itse kone oli edessä. Höyrykoneelta voima siirtyi kampikoneistolta hammaspyörälle, josta oli ketjuveto taka-akselille. Kuljettaja istui etummaisena, höyrykoneen takana ja ajoneuvon ohjaus etuakselile oli järjestetty pystysuoran akselin ja ohjauspyörän avulla. Kaikki neljä pyörää ovat erillisjousitetut. Tämä konfiguraatio muistuttaa myöhempien autojen rakennetta huomattavasti enemmän kuin monissa muissa höyryautoissa. Yksi alkuperäinen yksilö on säilynyt ja se on näytteillä Musée des 24 Heures du Mans -automuseossa.
"L'Obeissanten" ja "La Mancellen" saama julkisuus ja sitä kautta myös kaupallinen menestys varmisti Bolléen tuotantolaitoksen taloudellisen pohjan ja Amédée vanhempi uskalsi ottaa suunnitellakseen ja valmistaakseen höyrykoneella toimivan ajoneuvoyhdistelmän. Vuonna 1879 valmistunut "Marie-Anne" kykeni 100 hevosvoimaisen höyrykoneensa ja kolmeportaisen vaihteistonsa voimalla vetämään 35 tonnin massaa 6 %:n pituussuntaisissa nousuissa.
"Marie-Anne" oli suunnittelultaan samankaltainen kuin "La Mancelle", pystykattila sijaitsi takana, höyrykone edessä ja veto takapyörille, mutta voimalinjan rakenteet olivat luonnollisesti suurempia voimia kestäviä. "Marie-Anne" kykeni liikkumaan hyvin omavaraisesti, koska siihen oli liitetty tenderi eli erillinen polttoaine- ja vesivaunu.
"La Rapide" ("Nopea") valmistui vuonna 1881 ja se tuli tunnetuksi kilometri-minuutissa -haamurajan ylittämisestä, vaunun huippunopeus oli 62 km/h. "La Rapidessa" kattila, höyrykone ja hallintalaitteet oli ryhmitetty ajoneuvon etuosaan, jolloin ajoneuvo oli teoriassa yhden henkilön ajettavissa.