hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keltaniittyperhonen
Keltaniittyperhonen ("Coenonympha pamphilus") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva pieni päiväperhonen. Laji esiintyy palearktisella alueella ja siitä on kuvattu useita alalajeja ja muotoja.
Keltaniittyperhosen levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta lähes koko Eurooppaan pohjoisimpia alueita lukuun ottamatta sekä Vähä-Aasiaan, Libanoniin, Irakiin, Iraniin, Turkestaniin ja idässä mahdollisesti Siperiaan saakka.
Suomessa keltaniittyperhonen esiintyy runsaimmin maan etelä- ja keskiosissa, mutta lajia tavataan ajoittain Etelä-Lapissa ja satunnaisesti myös Lapin pohjoisosissa.
Keltaniittyperhosen etusiiven pituus on yleensä 13–17 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 22–33 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpuolen pohjaväri on vaalean ruskeankeltainen. Etusiiven yläpuolella on pieni harmaa kärkisilmätäplä ja ulkoreunassa kapea harmaa reunajuova. Etusiiven alapuolella on musta, valkoteräinen ja keltarenkainen kärkisilmätäplä. Takasiiven alapuolen tyviosa on tumma ja ulkoreuna harmaa, välissä on vaalea postdiskaaliala. Etusiiven yläpuolen reunajuovan leveys ja tummuus, samoin kuin takasiiven alapuolen sävy vaihtelee eri muodoilla.
Keltaniittyperhosen elinympäristöä ovat monenlaiset ruohikkoa kasvavat avoimet alueet, niityt, kedot, pientareet ja metsänreunat.
Lentoaika on levinneisyysalueen eteläosissa huhtikuusta alkaen, Keski-Euroopassa toukokuusta alkaen ja Pohjois-Euroopassa kesäkuusta alkaen läpi kesän useana sukupolvena, paitsi Pohjois-Euroopassa yleensä vain yhtenä sukupolvena kesä–heinäkuussa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Toukan ravintokasveja ovat tuoksusimake ("Anthoxanthum odoratum"), nurmilauha ("Deschampsia cespitosa"), metsälauha ("Deschampsia flexuosa"), nadat ("Festuca"), jäkki ("Nardus stricta") ja nurmikat ("Poa"), esimerkiksi kylänurmikka ("Poa annua").
Churchillin lentoasema
Churchillin lentoasema () on lentoasema Kanadan Manitoban provinssissa, noin 5,6 km Churchillin kaupungista kaakkoon. Kentän omistaa ja sitä ylläpitää Transport Canada. Lentoonlähtöjä ja -laskuja oli vuonna 2008 yhteensä 10 886.
Lentoasemalla on sattunut yksi ihmisuhreja vaatinut onnettomuus. Kanadan ilmavoimien Canadian Vickers PBV-1A Canso -lentovene törmäsi 21. elokuuta 1949 huonossa säässä puunlatvoihin, ja turmassa kuoli kaikki 14 matkustajaa ja 7 miehistön jäsentä.
HMS Spartan
HMS Spartan on ollut seitsemän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Ankara vastuu
Ankara vastuu eli objektiivinen vastuu tarkoittaa, että henkilö tai oikeushenkilö on vastuussa vahingosta, jota kukaan ei ole aiheuttanut tahallaan tai huolimattomuudellaan. Usein kyseessä on luvanvarainen toiminta, jossa on läsnä tavallista suurempi vahinkoriski. Ankaran vastuun osa on vaarantamisvastuu, joka liittyy sopimuksenulkoiseen vastuuseen. Ankaran vastuun yhteydessä vaaditaan vahingonkorvausvelvollisuuden syntymiseen, että vastuun perustana oleva toiminta on syy-yhteydessä vahinkoon.
Ilma-, maantie-, meri- ja rautatiekuljetuksissa rahdinkuljettajan vastuu on pääsääntöisesti ankaraa vastuuta, mutta vastuuta on rajoitettu kansainvälisin sopimuksin tiettyyn rahamäärään tavaran painokiloa kohden. Yhdysvaltain useimmissa osavaltioissa on 1960-luvulta lähtien omaksuttu ankara tuotevastuu ja suuret korvaukset. Siellä syntyneiden suurten tuotevastuukustannusten ja ongelmien välttämiseksi EY:n ministerineuvosto hyväksyi 1985 tuotevastuuta koskevan direktiivin (85/374/ETY).
Ankaraa vastuuta noudatetaan lannoitteiden, rehujen ja siementen kaupassa. Vahingonkorvausvelvollisuudesta säädetään lannoitevalmistelain (539/2006) 40. pykälässä, rehulain (86/2008) 48 §:ssä ja siemenkauppalain (728/2000) 14 §:ssä. Siemenkauppalaki koskee vain kylvösiemenen kunnostajia ja pakkaajia, mutta ei muiden siementen myyjiä. Taimiaineistolaki (1205/1994) ei sen sijaan sisällä lainkaan määräyksiä ankarasta kaupanvastuusta. Ydinlaitoksen haltija vastaa vahingoista ankaran vastuun mukaisesti ja vastuu on rajoittamaton, paitsi muualla kuin Suomessa syntyneistä vahingoista enintään 700 miljoonaa euroa (ydinvastuulaki, 484/1972, 12 ja 18 §). Ankaraa vastuuta noudatetaan myös ympäristövahinkojen korvaamisessa (ympäristövahinkolaki, 737/1994, 7 §). Niihin liittyy sellainen erityispiirre, että vahingon aiheuttajan lisäksi korvausvelvolliseksi voi joutua toiminnanharjoittajaan rinnastettava taho (7 §).
HMS Royal George
HMS Royal George on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Aaltolevy
Aaltolevy on rakennuslevy, joka on tehty aaltomaiseksi, jotta saavutetaan suurempi jäykkyys. Aaltolevyt valmistetaan yleensä metallista tai muovista. Aaltolevyjä käytetään katto- ja seinärakenteissa sekä nopeasti pystytettävissä tilapäisrakennuksissa.
HMS Royalist
HMS Royalist on ollut kymmenen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Epäilty
Epäilty on perustelluista syistä rangaistavaan tekoon syylliseksi oletettu henkilö. Samaan esitutkintaan voi liittyä useita epäiltyjä ja heidän lukumääränsä voi muuttua esitutkinnan kuluessa. Epäilty saattaa tutkinnassa osoittautua syyttömäksi, jolloin hän lakkaa olemasta epäilty. Toisaalta todistajana kuullusta henkilöstä saattaa tulla epäilty. Esitutkinnalle on tyypillistä, että asianosaisten asema voi muuttua esitutkinnan edistyessä ja asema selkeytyy vasta siirryttäessä syyteharkintaan ja oikeudenkäyntiin. Rikoksesta ilmiannetusta ei automaattisesti tule epäiltyä, vaan asiassa pitää olla ilmiannon uskottavaksi tekeviä seikkoja. Nimetön ilmianto ei tee kenestäkään epäiltyä. Epäiltyä koskee syyttömyysolettama eli häntä pidetään syyttömänä mahdolliseen tuomioon saakka.
Esitutkinnan aikana epäillyllä on asianosaisen asema. Kuulusteltavalle on ennen kuulustelua ilmoitettava hänen asemansa prosessissa (epäilty vai todistaja), mistä häntä epäillään ja myös aseman muuttumisesta. Epäillyllä ei ole velvollisuutta antaa lausumaa esitutkinnassa, hänellä ei ole tunnustuspakkoa ja häntä ei rangaista, vaikka hän poikkeaisi totuudesta. Epäilty on velvollinen ilmoittamaan vain oikeat henkilötietonsa. Epäillyllä on oikeus jo esitutkinnan aikana käyttää avustajaa ja valmistella puolustustaan.
HMS Diadem
HMS Diadem on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Virhe (oikeustiede)
Virhe tarkoittaa sopimusoikeudessa tilannetta, jossa sopimukseen perustuva suoritus ei vastaa sitä, mihin suorittaja on sitoutunut. Useimmiten virhe liittyy luovutettavan esineen laatuun tai muihin ominaisuuksiin. Virhe havaitaan vertaamalla suoritusta sopimuksen luomiin velvollisuuksiin. Tavallisimmin sopimuksessa on kuvaus luovutuksen kohteesta, jolloin verrataan esinettä tai palvelua kuvaukseen. On kuitenkin olemassa laatuvaatimuksia, jotka tulee täyttää, vaikka laadusta ei ole sovittu mitään. Tällainen määräys on esimerkiksi kauppalaissa (355/1987, 17–19 §) ja kuluttajansuojalaissa (38/1978, 5 luku). Määräys koskee myös "tel quel" -ehtoa eli myymistä 'sellaisena kuin se on'.
Oikeustieteessä erotetaan laatuvirheet, oikeudelliset virheet ja vallintavirheet toisistaan. Oikeudellinen virhe tarkoittaa, että luovutettuun esineeseen tai palveluun kohdistuu sivullisen tahon omistusoikeus tai jokin rajoitettu esineoikeus. Vallintavirhe on kyseessä silloin, kun ostaja ei voi käyttää esinettä haluamallaan tavalla viranomaisen päätöksen tai lain säännöksen vuoksi. Tuotevastuun yhteydessä käytetään käsitteitä rakennevirhe ja suunnitteluvirhe, jos virhe koskee koko tuotesarjaa, ja valmistusvirhe, jos virhe liittyy tuotesarjan johonkin tai joihinkin yksittäisiin kappaleisiin.
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1944
Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1944 käytiin 28. toukokuuta Vakkosalmen kisapuistossa. Järjestävänä seurana oli Sortavalan Viritys. Mukana oli ajan kovia kilpailijoita, muun muassa Viljo Heino, Taisto Mäki, Volmari Iso-Hollo ja Evert Heinström (vuoden 1943 mestari). Sotatilasta huolimatta kilpailijoita oli lähes sata.
Kilpailut olivat viimeiset Sortavalassa suomalaisten järjestämät. Viritys järjesti vielä joitakin kilpailuja omissa nimissään Porissa, kunnes se sulautui Porin Tarmoon.
Joukkuekilpailun voitti Karhulan Katajaiset, joka voitti myös vuoden 1944 Kalevanmaljan.
Suomen vahvin mies
Suomen vahvin mies on vuodesta 1987 alkaen järjestetty voimamieskilpailu. Ilkka Nummisto oli edellisenä vuonna osallistunut kansainvälisiin kilpailuun ja sai siitä idean kilpailun järjestämisestä Suomessa.
Suomen vahvin mies on yksi maailman vanhimmista yhtäjaksoisesti järjestetyistä voimamieskilpailuista ja tapahtumassa on vuosien saatossa vieraillut myös legendaarisia voimailijoita kuten Bill Kazmaier ja Jón Páll Sigmarsson.
Vuodesta 2000 alkaen on yhtäjaksoisesti järjestetty myös Suomen vahvin nainen -kilpailu ja vuonna 2012 tapahtuma uudistui jälleen, kun mukaan tuli alle 105 kg sarja miehille.
Christine Schürrer
Christine Schürrer (s. 30. kesäkuuta 1976 Hannover, Länsi-Saksa) on saksalainen, joka murhasi kaksi lasta ja vahingoitti vakavasti näiden äitiä vasaralla Ruotsin Arbogassa 17. maaliskuuta 2008. Hyökkäyksen syy oli mustasukkaisuus. Schürrer oli kesällä 2006 aloittanut Kreetalla lyhyen suhteen sittemmin murhaamiensa lasten isäpuoleen, joka oli ollut saarella lomailemassa Schürrerin työskennellessä paikallisessa hostellissa.
Schürrerin murhaamat lapset olivat nimiltään Max ja Saga Jangestig. Murhayrityksestä selvinnyt nainen on Emma Jangestig.
Schürrer syntyi Hannoverissa. Hän asui synnyinkaupunkinsa lisäksi muuallakin Saksassa sekä Yhdysvalloissa, Ateenassa, Kreetalla ja kuukauden Turkissa. Hän opiskeli muun muassa historiaa. Ruotsiin hän matkusti ensi kertaa marraskuussa 2006. Hän olisi halunnut tavata uudelleen Kreetalla tapaamansa ruotsalaisen, mutta tämä ei onnistunut, koska ruotsalainen oli tutustunut toiseen naiseen. Schürrer pettyi syvästi ja ajautui itsemurhayrityksiin.
Vuonna 2008 Schürrer murhasi 1- ja 3-vuotiaat lapset Arbogassa. 23-vuotias äiti loukkaantui pahoin. Lapset todettiin kuolleiksi, mutta äiti pääsi sairaalaan ja toipui lopulta. Schürrer palasi murhien jälkeen Saksaan, jossa hänet pidätettiin vielä maaliskuun aikana. Saman vuoden syksyllä hänet tuomittiin ruotsalaisessa käräjäoikeudessa elinkautiseen vankeuteen. Tuomio pysyi hovioikeudessa helmikuussa 2009. Tammikuun 2012 alussa Schürrer jätti asianajajansa kanssa korkeimpaan oikeuteen 17-sivuisen valituslupa-anomuksen. Saman vuoden helmikuussa korkein oikeus hylkäsi anomuksen.
Aftonbladet uutisoi helmikuussa 2012, että Schürrer karkotetaan keväällä 2012 Saksaan kärsimään vankeusrangaistuksensa.
Anders Eklund (rikollinen)
Per Anders Eklund (s. 6. elokuuta 1965) on ruotsalainen elinkautista vankeusrangaistusta suorittava rikollinen. Hän työskenteli oman kalustonsa kuorma-autoilijana jakeluliikenteessä ja ajoi myös Ruotsin rajojen ulkopuolella. Hän omisti myös asuntoauton.
10-vuotias Engla Juncosa Höglund katosi 5. huhtikuuta 2008 Stjärnsundissa Taalainmaalla hänen pyöräillessään koulusta kotiin. Paikallinen asukas oli sattunut valokuvaamaan tyttöä sekä paikalla ollutta miestä, ja Eklund pidätettiin tytön kidnappauksesta epäiltynä. Hän tunnusti raiskanneensa ja kuristaneensa tytön. Tapaus sai osakseen poikkeuksellisen laajaa julkisuutta; Höglundin hautajaiset 10. toukokuuta jopa näytettiin SVT1:llä. Eklund jäi samalla kiinni myös aiemmasta, hämäräksi jääneestä rikoksesta: hän oli raiskannut ja murhannut 31-vuotiaan Pernilla Hellgrenin Falunissa vuonna 2000. Alkujaan Eklund tosin väitti Hellgrenin olleen suostuvainen seksiin. Hän myös sanoi, että Hellgrenin ei ollut tarkoitus kuolla. Hän pyysi anteeksiantoa ja ilmoitti, että oli olemassa ”kiltti Anders ja paha Anders”.
Eklund oli eräässä valokuvassa lähes suorassa kontaktissa surmaamaansa Engla Höglundiin. Eklundilla on pitkä rikostausta. Hänen hallustaan löydettiin lapsipornoa.
Eklundia on epäilty myös 16-vuotiaan Malin Olssonin murhasta. Olsson löydettiin riisuttuna ja kuristettuna Göteborgissa vuonna 1994.
Poliisiin kohdistettiin tapauksen yhteydessä kritiikkiä, koska se oli jo ennen vuoden 2008 pidätystä saanut vihjeitä Eklundin suuntaan vuonna 2000 tapahtuneesta selvittämättömästä henkirikoksesta.
Eklund tuomittiin 6. lokakuuta 2008 elinkautiseen vankeuteen. Oikeudenkäynti tapahtui turvasalissa. Eklundiin oli kohdistettu uhkailua ennen oikeudenkäyntiä.
Vuonna 2014 poliisi alkoi selvittää, oliko Eklundilla osuutta Sävsjössä heinäkuussa 1997 tapahtuneeseen kuusivuotiaan tytön katoamistapaukseen.
Viranomaiset Suomessa kiinnostuivat Eklundin mahdollisista liikkeistä Suomessa ja alkoivat selvittää, oliko hänellä jotain tekemistä Tampereelta vuonna 1999 kadonneen Raisa Räisäsen tapauksen kanssa. Myös mahdollista osuutta Piia Ristikankareen katoamiseen selvitettiin. Ristikankare katosi Piikkiössä lokakuussa 1988.
Eklund on erään perheystävän mukaan normaalisti mukava, mutta muuttuu kummalliseksi juodessaan.
Eklundin yläasteajan suomalaisen rinnakkaisluokkalaisen mukaan Eklund oli hiljainen ja erakkomainen. Hän oli kiinnostunut kuorma-autoista ja muista autoista, mutta tyttöjen kanssa kommunikointi ei sujunut.
Hispasat
Hispasat on espanjalainen satelliittitietoliikenneyhtiö, joka operoi samannimisiä satelliitteja. Ensimmäinen Hispasat-satelliitti (1-A) laukaistiin Kourousta Ariane 4 -kantoraketilla 11. syyskuuta 1992.
Ensimmäiset Hispasat-satelliitit toteutti espanjalainen puolutustumisministerön alainen Instituto Nacional de Técnica Aeroespacial, jota avusti Euroopan avaruusjärjestö. Ensimmäisen satelliittiin omistaa nykyisin Eutelsat (27,69%) ja espanjalaiset osakkaat.
Nabil Maâloul
Nabil Maaloul (; s. 25. joulukuuta 1962) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Heinäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut Al Duhailin päävalmentajana.
Maaloul aloitti jalkapalloilun 6-vuotiaana ja siirryttyään ammattilaiseksi hän edusti pitkään Espérancea 1980-luvulta aina 1990-luvun puoleen väliin saakka. Tämän aikana Maaloul saavutti seitsemän Tunisian mestaruutta, sekä kolme cupin voittoa. Hän voitti myös kerran Tunisian pääsarjan maalikuninkuuden kaudella 1987–1988 14 maalilla. Sittemmin Maaloul siirtyi kaudeksi 1994–1995 CA Bizertiniin, josta matka jatkui seuraavalla kaudella Club Africainiin. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, kunnes joutui erimielisyyksiin joukkueen puheenjohtajan Slim Chiboubin kanssa. Maaloul matkasi vielä vuodeksi Saudi-Arabiaan, jossa hän päätti uransa.
Maaloul edusti Tunisian maajoukkuetta 1980-luvulla, pelaten muun muassa vuoden 1988 kesäolympialaisissa. Joukkue sijoittui tuolloin sijalle yhdeksän. Hän pelasi jokaisessa kolmessa ottelussa.Valmentajaksi Maaloul päätyi vuoden 2004 tietämillä oltuaan Tunisian maajoukkueen apuvalmentaja, kun Tunisia voitti historiansa ensimmäisen Afrikan-mestaruuden. Hän toimi roolissaan aina syyskuuhun 2006 asti, kunnes valmennusryhmä erotettiin. Maaloul valmensi myös lyhyen aikaa CA Bizertinia kaudella 2005–2006.
Joulukuussa 2010 Maaloul palasi takaisin valmennustehtäviin Espérancen peräsimeen. Hän johdatti myös joukkueensa tripla mestaruuteen vietyään joukkueensa Tunisian mestariksi heinäkuussa 2011, Tunisian cupin mestariksi ja marraskuussa 2011 Afrikan Mestarien liigan mestariksi. Tammikuussa 2012 Maaloul sai potkut Espérancesta. Hän palasi toukokuussa 2012 takaisin Espérancen valmentajaksi Michel Decastelin tilalle, joka korvasi hänet alun perin. Hän johdatti kauden päätteeksi Espérancen toistamiseen Tunisian mestaruuteen. Sen sijaan Mestarien liigan loppuottelussa Maaloulin Espérance hävisi Al-Ahlille yhteismaalein 3–2. Kaudella 2012–2013 Maaloul piti Esperancen uudistuneessa sarjassa kärkipaikalla, kunnes tammikuussa 2013 ilmoitti purkaneensa sopimuksensa riitaannuttuaan Esperancen puheenjohtajan kanssa.
Helmikuussa 2013 Maaloul nimitettiin odotetusti Tunisian maajoukkueen päävalmentajaksi kahden vuoden sopimuksella. Hän oli johdattaa Tunisian jatkoon vuoden 2014 MM-kisojen karsinnoissa, mutta maa hävisi Cap Verdelle päätösottelussa maalein 2–0. Ottelun jälkeen Maaloul ilmoitti eroavansa tehtävästä. Myöhemmin Tunisia ilmoitettiin voittajaksi hylkäyksellä, kun Cap Verde oli käyttänyt pelikiellossa olevaa pelaajaa kokoonpanossaan.
Elokuussa 2018 Maâloulista tuli Al-Duhailin päävalmentaja.
Aleksander Wolszczan
Aleksander Wolszczan (s. 29. huhtikuuta 1946 Szczecinek, Puola) on puolalainen tähtitieteilijä. Hän oli mukana ryhmässä, joka löysi ensimmäisten joukossa eksoplaneettoja ja pulsariplaneettoja.
Alfonson taulut
Alfonson taulut () olivat Kastilian ja Leónin kuninkaan Alfonso X Viisaan teettämät, vuonna 1272 valmistuneet tähtitieteelliset taulukot, jotka säilyivät käytössä 1600-luvulle saakka. Niiden tarkoituksena oli korjata aiemmin käytössä olleiden Toledon taulujen epätarkkuudet. Taulukot kirjoitettiin alun perin espanjaksi ja käännettiin sen jälkeen latinaksi.
Jean Bruun
Jean (Johannes, Johan) Bruun (21. syyskuuta 1817 Hamina – 7. syyskuuta 1872 Sairilan kartano, Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen Haminassa asunut kauppias sekä saha- ja rautateollisuuden harjoittaja.
Bruunin vanhemmat olivat kauppaneuvos Christian Bruun ja Anna Sophia von Daehn. Bruunin suku oli toiminut kauppiaina ja laivanvarustajina Haminassa 1700-luvun alkupuolelta saakka. Suku omisti myös useita vesisahoja Kymijoen vesistön alueella. Jean Bruun sai kauppiaanoikeudet Haminassa 1850 ja samana vuonna hän hankki omistukseensa Pieksämäellä toimineen Porsaskosken harkkohytin. Bruun sai myös ennakkoperintönä isältään myös sahaosuuksia muun muassa Anjalassa toimineesta Ummeljoen vesisahasta. Bruun toimi Haminassa myös rakennusurakoitsijana ja hän vastasi Haminan kadettikoulun rakentamisesta. Lisäksi Bruun raivautti Vehkalahdella soita viljelykselle ja hän sai siitä hyvästä "Suo-Janne" lempinimen. Bruun omisti myös laajan kirjaston joka sisälsi klassikoiden ja 1800-luvun alun tunnettujen kirjailijoiden teoksia.
Bruun investoi huomattavia summia Porsaskosken harkkohytin uudistamiseen. Järvimalmia jalostaneen hytin yhteyteen rakennettiin valssilaitos, konepaja ja valimo. Bruun aloitti myös romuraudan tuonnin Pieksämäelle raaka-aineen saannin turvaamiseksi. Uudistustyöt velkaannuttivat Bruunin pahoin ja Porsaskosken laitosten toimintaa ei myöskään saatu kannattavaksi uudistuksista huolimatta. Vuonna 1856 Bruun osti Erik Johan Längmanilta tämän osuudet Ummeljoen vesisahasta sekä Keski-Suomessa sijainnesta Muuramen vesisahasta.
1860-luvun alussa Suomen taloutta kohtasi taantuma usean katovuoden, rahayksikön revalvoimisen ja kiristyneen luotonannon takia. Bruunin isä Kauppaneuvos Christian Bruun kuoli tammikuussa 1864 ja pari kuukautta myöhemmin hänen kuolinpesänsä julistettiin konkurssiin. Pian myös Jean Bruunin Pietarissa asunut serkku Ludvig Bruun teki vararikon. Ludvig Bruun oli ollut osakkaana Porsaskosken hytissä sekä Bruunin suvun Sippolassa omistamassa Saveron lasitehtaassa. Lasitehtaan tuotanto oli viety Pietarin markkinoille. Saman vuoden syksyllä myös Jean Bruun joutui jättämäån konkurssihakemuksen.
Bruun pakeni ennen konkurssioikeudenkäyntiä Englantiin josta sukulaiset suostuttelivat hänet kuitenkin palaamaan Suomeen. Oikeus tuomitsi Bruunin vuonna 1867 elinikäiseen konkurssiin ja hän menetti myös kansalaisluottamuksensa. Bruun vietti lopun elämänsä Mikkelin lähellä Sairilan kartanossa jonka hänen vaimonsa sukulaiset olivat ostaneet.
Jean Bruun oli naimisissa vuodesta 1841 Anna Luise Thoden kanssa. Heidän tyttärensä Anna Luise (Lovisa) Bruun meni naimisiin vuonna 1860 haminalaisen kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvistin kanssa.
HMS Lion
HMS Lion on ollut kahdeksantoista Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Masto
Masto on tukirakenne, jonka avulla esimerkiksi antenni voidaan saada korkeammalle (radiomasto, antennimasto). Mastoissa voi olla mm. radio- ja TV-lähetinantenneja, radiopuhelintukiasemien antenneja, lasersädelinkkejä ja muita langattomia optisia datansiirtolinkkejä ja parabolisia mikroaaltoantenni-tietoliikennelinkkejä. Radio- ja antennimastoja kutsutaan usein myös linkkimastoiksi, jos niitä käytetään tietoliikennelinkkien antennien asennuspaikkoina. Usein mastot ovat tuettu haruksilla. Linkkimastoissa on usein lentovaroitusvalot, jotta ne ovat huomioitavissa paremmin sumuisella ilmalla ja yöllä.
Mastoja käytetään myös valaisimien asentamiseen esimerkiksi urheilukentillä ja ulkovarastoalueilla (valomasto).
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1977
Vuoden 1977 koripallon EM-kisat järjestettiin Belgiassa 15. syyskuuta – 24. syyskuuta. Kisoissa oli mukana 12 joukkuetta. Turnauksen mestaruuden voitti kolmannen kerran peräkkäin Jugoslavia.
Italian voitto Neuvostoliitosta 19. syyskuuta pistein 95–87 oli yllätys.
Gloppefjorden
Gloppefjorden (myös Gloppenfjorden) on Nordfjord-vuonon osa Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Se sijoittuu kokonaan Gloppenin kunnan alueelle.
Vuonon päädyssä sijaitsee Gloppenin kuntakeskus Sandane.
Picasson seikkailut
Picasson seikkailut () on Tage Danielssonin ohjaama ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1978. Se on absurdi ja surrealistinen komediaelokuva espanjalaisen taidemaalari Pablo Picasson kuvitellusta elämästä, jonka huumori perustuu paljolti kulttuurisiin viittauksiin ja kansallisiin stereotyyppeihin.
Elokuvassa puhutaan 10 eri kieltä, mutta silti se on lähes mykkä, sillä lauseet ovat todella yksinkertaisia.
Elokuvassa on slapstickin, farssin ja kabareen piirteitä. Se satiirisoi ja parodioi monia aikansa tunnettuja henkilöitä. Elokuvassa seikkaillaan muun muassa Madridissa, Pariisissa, New Yorkissa, Lontoossa ja ruotsalaisessa Tomelillan kunnassa, jossa elokuva valtaosin kuvattiin ja joka tahallisen kömpelöiden kulissien avulla esittää myös maailman suurkaupunkeja.
Vuonna 2009 "Picasson seikkailut" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja televisiosarjojen klassikkoa.
Eidsfjorden (Nordfjord)
Eidsfjorden on Nordfjordin sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Se sijoittuu kokonaan Eidin kunnan alueelle.
Eidsfjorden (täsmennyssivu)
Eidsfjorden tarkoittaa seuraavia:
TsSK VVS Samara
TsSK VVS Samara () on venäläinen koripalloseura Samaran kaupungista. Se ei ole voittanut historiansa aikana yhtään Venäjän mestaruutta, mutta vuonna 2007 se voitti EuroCup Challengen.
Kauden 2008–2009 jälkeen seura ajautui konkurssiin ja siirtyi pelaamaan alasarjoihin.
Kristina Orbakaite
Kristina Orbakaite () (s. 25. toukokuuta 1971) on venäläinen poplaulaja ja näyttelijä. Hänen äitinsä on venäläinen viihdetaiteilija Alla Pugatšova.
Lapsena Orbakajte paitsi opiskeli laulua ja musiikkia, myös innostui baletista käytyään Bolšoi-teatterissa. Hän esiintyi televisiossa jo 7-vuotiaana, ja 1982 Orbakaite esitti televisiossa ensimmäisen menestyskappaleensa, Igor Nikolajevin säveltämän kappaleen "Pust govorjat", joka myös levytettiin. Mutta kuuluisuutta hän sai varsinaisesti vasta 1983 roolistaan Rolan Bykovin ohjaamassa elokuvassa "Tšutšelo" ('Variksenpelätin'), ja sai siitä monia kansainvälisiä palkintoja. Orbakaite on esiintynyt tämän jälkeen monissa elokuvissa laulajauransa ohessa.
Musiikkiura lähti nousuun 1992 Orbakaiten esiintyessä äitinsä Alla Pugatšovan suositussa joulushow'ssa ja esittäessä - jälleen I. Nikolajevin kappaleen - "Pogovorim" ('Puhutaan!'), ja nauhoittamalla vähän tämän jälkeen kaksi musiikkivideota. Kaikista tuli välittömästi hittejä Venäjällä. 1995 Orbakaite perusti laulu- ja tanssiryhmä Tšutšelоn. jonka nimeksi myöhemmin vaihtui Limita Ekstrim. Kuten äitinsä aiemmin, myös Kristina Orbakaite on ollut suosittu laulaja Venäjällä ja myös maailmalla. Hänen loppuumyyty My life -kiertueensa 2000 oli yksi menestyksekkäimmistä venäläisen artistin tekemistä kiertueista Yhdysvalloissa.Orbakaite, jolla on kaksi poikaa, Nikita ja Deni, avioitui 2005 yhdysvaltalaisen Mihail Zemtsovin kanssa. Syyskuussa 2009 Orbakaiten perhe sai ikävää julkisuutta hänen entisen avomiehensä Ruslan Barsovin kaapatessa Denin mukanaan Tšetšeniaan.
Jääpallon SM-kilpailu 1928
Jääpallon SM-kilpailu 1928 pelattiin cup-kilpailuna 18 joukkueen kesken. Loppuotteluun selviytyivät tuon ajan Suomen jääpallon mahtiseurat Viipurin Sudet ja Helsingin Jalkapalloklubi. Tasaisen loppuottelun jälkeen mestariksi selviytyi HJK, katkaisten näin Susien kolmen vuoden mestaruusputken.
Helsingissä 19.helmikuuta 1928
HJK:n mestarijoukkue: Armas Saarinen, Reino Knuutinen, Leo Laaksonen, Yrjö Tuhkunen, Asko Allén, Niilo Tammisalo, Kaarlo Ahlgren, Ilmari Hällström, Esko Pekonen, Väinö Laine, Visa Lappalainen.
Vesan mestarijoukkue: Arvo Ståhlberg, Arvo Karhunen, Aarne Vepsäläinen, Ernst Grönlund, Arthur Nyström, Valde Virtanen, Heikki Vilenius, Väinö Forsten, Frans Karjagin, Reini Hurme, Tauno Speeti.
Jääpallon SM-sarja 1933
Jääpallon Suomenmestaruus 1933 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Sarja oli tasainen ja mestaruus ja putoaja ratkesivat vasta viimeisellä kierroksella. Mestaruuden voitti lopulta Viipurin Sudet. Mestaruus oli Susien neljästoista ja maineikkaan seuran viimeiseksi jäänyt mestaruus.
Jukolan Pojat putosi sarjasta. Tilalle nousi Porvoon Akilles.
Lauri Blomberg (mv), Arvo Närvänen, Yrjö Leppänen, Tapio Hahl, Tuovi Koskinen, Kalle Hahl, Aarne Hahl, Heikki Loikkanen, Väinö Nyyssönen, Mauno Siren, Niilo Jantunen, Pentti Lappalainen
B-kilpailu pelattiin cup-muotoisena, mukana oli 16 joukkuetta. Porvoon Akilles osallistui kilpailuun ensimmäistä kertaa, ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan B-mestaruuden. Porvoossa pelatussa loppuottelussa se voitti Warkauden Urheilijat. Akilles nousi näin Mestaruussarjaan, josta putosi Jukolan Pojat.
Sulo Alava, Yrjö Immonen, Onni Kinnunen, Pentti Lönngren, Leo Svanbäck, Aarnen Manninen, Sulo Hakkarainen, Mauri Ryömä, Toivo Itkonen, Selim Haavisto, Yrjö Juutilainen
Ari Kankaanperä
Ari Kankaanperä (s. 27. huhtikuuta 1955 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi jääkiekon SM-liigassa kahdeksan kauden ajan edustaen Ilvestä (1973–1979), jossa voitti voitti kaksi SM-pronssia ja JYPiä (1982–1987, kolme kautta 1. divisioonassa), jonka kapteenina hän oli kaudella 1985–1986. Kankaanperä pelasi myös kolme kautta Elitserien -joukkue Skellefteå AIK:ssa. Kankaanperä lopetti uransa vuonna 1987 JYPissä.
Kankaanperä pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa 1974, alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1975 ja miesten MM-kisoissa 1976.
Kankaanperän kolme poikaa ovat pelanneet jääkiekkoa: Markus (s. 1980), Mikko (s. 1982) ja Samuli (s. 1992). Yli 500 SM-liigaottelua pelannut Markus pelaa tällä hetkellä Vaasan Sportissa puolustajana. Hyökkääjänä pelannut Mikko on pelannut neljänä kautena SM-liigassa ja hän lopetti Jukureissa keväällä 2006. Puolustajana pelaava Samuli puolestaan pelaa vielä JYPin junioreissa.
Viime vuosina Ari Kankaanperä on toiminut myyntitehtävissä.
Chris Massoglia
Chris Massoglia (s. 29. maaliskuuta 1992 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli pääosaa elokuvassa "" ja Elliot Plummia elokuvassa "A Plumm Summer". Hänet tunnetaan myös nimillä Chris J. Kelly ja Chris Kelly.
Chris Massoglia syntyi Minneapolisissa, Minnesotassa. Hänen vanhempansa ovat Christopher ja Karen Massoglia. Hänen isänsä on kiropraktikko ja äiti kotiäiti. Hänen vanhempansa ovat kristittyjä republikaaneja. Massoglia oli kotiopetuksessa äitinsä johdolla. Hän harrasti samalla myös jujutsua, pianon soittoa, hip hop -tanssia, ratsastusta ja baseballia.
Vuonna 2009 Massoglian perhe kieltäytyi muuttamasta Hollywoodiin, sillä heidän mielestään oli parempi asua Minneapoliksessa, vaikka hänen ammattinsa vaatikin paljon matkustelua.
Massoglia aloitti osallistumalla akatemian tanssikouluun kotikaupungissaan Minneapoliksessa ja pääsi televisiomainokseen lähettämällä koe-esiintymiseen kotitekoisen nauhan. Hänen ensimmäisiä työpaikkojaan olivat Target, Marshall Field's, Pepsi Co. ja Best Buy.
Massoglia aloitti näyttelemisen vuonna 2003 nimellä Chris Kelly (joskus esiintyy nimellä Chris J. Kelly) televisiosarjassa "". Samana vuonna häntä pyydettiin näyttelemään kymmenvuotiasta poikaa Sean ja Nicole Kidmanin kanssa elokuvassa "Birth", mutta perhe kielsi häntä esiintymästä alastoman naisen kanssa. Hän koe-esiintyi myös elokuviin "Spider-Man 2" ja "Bad News Bears". Massoglia esiintyi kahden jakson verran ohjelmassa "Medical Investigation" vuonna 2004 ja neljän jakson verran TNT:n poliisidraamasarjassa "Wanted" vuonna 2005. Hän alkoi käyttää perheensä nimeä Massoglia vuonna 2008.
Massoglia teki debyyttinsä valkokankaalla vuonna 2007 elokuvassa "A Plumm Summer", mutta hänen toistaiseksi merkittävin roolinsa lienee silti Darren Shan vuonna 2009 tehdyssä elokuvassa "".
Naantalin Energia
Naantalin Energia Oy (ennen Naantalin kaupungin sähkölaitos) on vuonna 1912 perustettu ja 1994 yhtiöitetty Naantalin kaupungin omistama sähkölaitos. Yhtiön asiakkaina on noin 5 400 kotitaloutta ja yritystä. Vuonna 2004 Naantalin Energialla oli 95 % markkina-osuus naantalilaisista asiakkaista. Noin puolet yhtiön myymästä sähköstä meni Naantalin ulkopuolelle.
Vuonna 2008 Naantalin Energian myymän sähkön alkuperä oli ydinvoima 44 %, uusiutuvat energialähteet 41% ja fossiiliset energialähteet 15 %.
Naantalin kaupunki aikoi myydä Naantalin Energian 14,2 miljoonalla eurolla Turku Energialle vuonna 2008. Asiasta oli tehty jo aiesopimus, mutta asia aiheutta paljon keskustelua ja vastustusta, joten kaupunki luopui myymisestä.
Naantalin Energia päätti hankkia noin 3 megawatin osuuden Fennovoimasta marraskuussa 2010. Tulevaisuudessa Naantalin Energian omalla sähköntuotannolla kyetään kattamaan noin 25 % naantalilaisten asiakkaiden vuoden sähköntarpeesta, kun ennen yhtiö joutui ostamaan kaikki sähkönsä ostosähkönä. Naantalin Energia Oy omistaa Fennovoiman suomalaista omistajaa, Voimaosakeyhtiö SF:ää, Katternö Kärnkraft Oy Ab:n kautta.
Muita Katternö Kärnkraft Oy Ab:n omistajia ovat: Oy Herrfors Ab, Koillis-Satakunnan Sähkö Oy, Kruunupyyn Sähkölaitos Oy, Lammaisten Energia Oy, Pietarsaaren Energia Oy, Uudenkaarlepyyn Voimalaitos Oy, Valkeakosken Energia Oy, Vetelin Energia Oy ja Nor-Maali Oy.
Jari Paavola
Jari Paavola (s. 18. maaliskuuta 1960 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkomaalivahti.
Paavola nostettiin 16-vuotiaana Turun Palloseuran SM-liigajoukkueen varamaalivahdiksi muutamiin otteluihin kaudella 1976–1977. Kevään 1977 loppuotteluissa hän pääsi pelaamaan ykkösmaalivahti Urpo Ylösen loukattua sormensa. Vakiokokoonpanoon hän nousi kaudella 1979–1980, jolloin hän kuitenkin vielä pelasi vähemmän kuin ykkösmaalivahti Jorma Valtonen.
NHL-seura Buffalo Sabres varasi Paavolan kesällä 1980. Hän ei kuitenkaan pelannut NHL:ssä, vaan Pohjois-Amerikan vuodet 1980–1983 kuluivat AHL-joukkue Rochester Americansissa ja IHL-joukkue Flint Generalsissa. Hän palasi Suomeen vuonna 1983 ja siirtyi I-divisioonassa pelaavan KalPan maalivahdiksi. KalPa nousi SM-liigaan vuonna 1986, ja Paavola jatkoi ykkösmaalivahtina kolme seuraavaa kautta, joista viimeisellä joukkue pääsi pudotuspeleihinkin. SM-liigassa Paavolan tilastoihin kertyi yhteensä 181 runkosarjaottelua ja 16 pudotuspeliä, joista hän pelasi 116 runkosarjaottelussa ja neljässä pudotuspelissä.
Paavola siirtyi SM-liigasta I-divisioonaan pudonneisiin Oulun Kärppiin kausiksi 1989–1990 ja 1990–1991. Kaudeksi 1991–1992 hän palasi synnyinkaupunkinsa joukkueeseen, TuTo:on, jossa lopetti uransa.
Paavola pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1978, jolloin Suomi saavutti historiansa ensimmäisen arvokisavoiton kaikki ikäluokat huomioiden. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 1979 ja 1980, joista jälkimmäisellä kerralla Suomi saavutti hopeaa. Paavola valittiin sekä 18-vuotiaiden EM-kisojen 1978 että 20-vuotiaiden MM-kisojen 1980 parhaaksi maalivahdiksi.
Uransa jälkeen Paavola muutti takaisin Kuopioon.
Rad Man
Christian Wirth (s. 1970-luku), tunnettu pseudonyymillä RaD Man, on yhdysvaltalainen tietokonetaiteilija. Hän oli yksi ACiD Productions -artskeneryhmän perustajista vuonna 1990 ja toimi sen johtohahmona 2000-luvulle asti. Nykyään hän on keskittynyt artskenen ja yleensä merkkipohjaisen taiteen (esimerkiksi ASCII-) historiaan ja myös esitelmöinyt aiheesta erilaisissa tapahtumissa, kuten DEF CON, Vintage Computer Festival ja Suomessa Assembly (ARTtech-seminaari 2004). Lisäksi hän toimii Blockparty-demoskenetapahtuman toisena pääjärjestäjänä. Wirth asuu Kalifornian San Joséssa.
Wirth aloitti uransa 1980-luvun lopulla ryhmässä Aces of ANSI Art (AAA), joka teki ANSI-taidetta BBS:iä varten. Ryhmän toiminta hiipui vuosikymmenen vaihteessa, ja Wirth perusti muutaman muun entisen AAA-jäsenen kanssa Acidin (alun perin ANSI Creators in Demand). Sekin teki aluksi lähinnä ANSI-taidetta BBS:iin (joista monet warez-tyylisiä), mutta suuntautui myöhemmin myös tracker-musiikin ja korkeamman resoluution bittikarttagrafiikan pariin. Wirth toimi ryhmässä organisaattorin roolissa ja oli vuosia pitkälti vastuussa Acidin säännöllisesti julkaisemien, sen eri jäsenten tekemiä töitä sisältäneiden "artpackien" kokoamisesta.
2000-luvulla Wirthin kiinnostus merkkipohjaisen taiteen historiaan sai hänet tutustumaan ANSI- ja ASCII-luomusten menneisyyden lisäksi muun muassa varhaiseen Baudot-merkkigrafiikkaan ja IBM:n suurtietokoneiden EBCDIC-merkistöllä tehtyyn taiteeseen. Vuonna 2004 hän alkoi ystävänsä "Spinsanen" kanssa tehdä internetiin kuukausittaista "The ARTS" -radiotalkshow'ta, joka keskittyi lähinnä art- ja demoskeneen. Samana vuonna hän oli mukana järjestämässä yhdysvaltalaista Pilgrimage-demoskenetapahtumaa. Ohion Clevelandissa järjestettävän Blockpartyn hän perusti kolme vuotta myöhemmin Jason Scott Sadofskyn kanssa, joka ylläpitää tekstipohjaista digitaalikulttuuria tallentavaa Textfiles.com-sivustoa.
TsSK VVS Samara (jääkiekko)
TsSK VVS Samara () on venäläinen jääkiekkoseura Samarasta, Samaran alueelta. Nykyisin seura pelaa VHL-liigassa.
TsSK VVS Samara perustettiin vuonna 1950 ja se liittyi suoraan Neuvostoliiton pääsarjaan. Seura pelasi sarjassa 40 vuotta, kunnes putosi vuonna 1990 toiselle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Neuvostoliiton kaaduttua Vysšaja Ligasta tuli toinen sarjataso, jonka mestaruuden TsSK VVS Samara voitti kahdesti peräkkäin 1993 ja 1994. Tämän jälkeen seura nousi Kansainväliseen liigaan ja jatkoi sieltä edelleen Venäjän pääsarjaan, josta seura putosi vuonna 2000.
2000-luvun TsSK VVS pelasi Vysšaja Ligassa kunnes liigan uudelleenjärjestelyissä 2010 seura pudotettiin silloiselle kolmannelle tasolle Pervaja Ligaan. Pervaja Ligan lopettamisen jälkeen TsSK VVS jatkoi uudella kolmannella sarjatasolla Venäjän jääkiekkoliigassa. TsSK VVS haki monta vuotta paikkaa VHL-liigasta, mikä toteutui kaudella 2017–2018.
Juha Hiltunen
Juha Petteri Hiltunen (s. 25. huhtikuuta 1976 Eno) on suomalainen kreikkalaisroomalaisen tyylin painija. Hän edusti aiemmin Joensuun Voimailu-Kerhoa ja nykyisin Ilmajoen Kisailijoita. Häntä valmentavat Seppo Yli-Hannuksela ja Juha Virtanen.
Hiltunen sijoittui MM-kilpailuissa 66 kg:n sarjassa 23:nneksi 2005, 42:nneksi 2007 ja 12:nneksi 2009. EM-kilpailuissa hän oli samassa sarjassa kolmastoista 2007. Kadettien MM-kilpailuissa hän oli 1992 viides sarjassa 55 kg ja opiskelijoiden MM-kilpailuissa 1998 kuudes sarjassa 63 kg.
Hiltunen on voittanut Suomen-mestaruuden 66 kg:n sarjassa 2007. SM-hopeaa hän on saanut 62 kg:n sarjassa 1995, 63-kiloisissa 1997 ja 1998, 66 kg:n painoluokassa 2003 ja 2004 sekä 69-kiloisissa 2000 ja 2001. SM-pronssia hän on saanut 66-kiloisissa 2005 ja 2009. Vapaapainin SM-kilpailuissa hän sai pronssia 76 kg:n sarjassa 2000.
Hiltunen oli voittamassa beachfutiksen Suomen-mestaruutta FC Nötkötin joukkueessa 2005.
Sarah Churchill (näyttelijä)
Sarah Millicent Hermione Churchill (oik. "Sarah Tuchet-Jesson", 7. lokakuuta 1914 – 24. syyskuuta 1982) oli brittiläinen näyttelijä ja tanssija. Hän esiintyi 1940- ja 1950-luvulla noin viidessä elokuvassa ja parissakymmenessä televisiosarjassa. Elokuvassa "Kuninkaalliset häät" ("Royal Wedding", 1951) hän oli yhdessä pääosista.
Sarah Churchill oli Winston Churchillin tytär, ja käytti elokuvissa tyttönimeään. Hän sai nimensä Sarah Churchillin, Marlboroughin herttuattaren mukaan. Hän meni naimisiin vuonna 1936 konserttipianisti Victor Oliverin kanssa, vaikka vanhemmat olivat liittoa vastaan. Vuonna 1962 hän meni naimisiin kolmannen kerran, nyt Lordi Audleyn (Percy Henry Touchet Tuchet-Jesson) kanssa.
Alkoholisoitunut Churchill oli myöhemmin julkisuudessa skandaaliensa vuoksi. Hänet pidätettiin useaan otteeseen julkisen juopumuksen ja häiriökäyttäytymisen vuoksi.
Churchillin omaelämäkerta "Keep on Dancing" ilmestyi 1981.
Eugène Sue
Eugène Marie-Joseph Sue (1803 Pariisi, Ranska – 1857 Annecy, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, taidemaalari ja lääkäri.
Sue toimi sotilaslääkärinä useissa sodissa ennen kuin asettui 1829 Pariisiin, jossa hän ryhtyi maalaamaan ja kirjoittamaan. Poliittinen aktiivisuus vei hänet vallankaappauksen jälkeen 1851 maanpakoon.
Suen kirjallinen tuotanto painottuu usein följetongeina ilmestyneisiin viihteellisiin romaaneihin, jotka olivat omana aikanaan hyvin suosittuja. Alkuun hän kirjoitti merirosvoromaaneja, sitten historiallisia jännityskertomuksia. Sue aloitti Ranskassa lehdissä julkaistujen jatkoromaanien perinteen. Hänen tunnetuin teoksensa on "Vaeltava juutalainen" ("Le Juif errant"), jossa hän hyödyntää Ahasveruksen tarinaa. Teoksesta on tehty kolme suomennosta, ensimmäinen nimellä "Kuljeksiva juutalainen". Kaksi muuta ovat lyhennelmiä.
Arrius Antoninus
Arrius Antoninus (ensimmäinen vuosisata) oli roomalainen poliitikko ja keisari Antoninus Piuksen äidin puoleinen isoisä.
Antoninus oli luultavasti kotoisin Nemausuksesta, Etelä-Galliasta mutta suku muutti myöhemmin Italiaan. Hän toimi "consul suffectuksena", eli nimitettiin kesken vuotta edellisen konsulin tilalle, vuosina 69 ja 97. Hän oli Plinius nuoremman ja tulevan keisarin Marcus Cocceius Nervan hyvä ystävä. Jälkimmäisen noustessa valtaan vuonna 96, Antoninus ei onnitellut häntä vaan sääli hänen epäonnista valintaansa keisariksi.
Antoninuksen vaimo oli eräs Boionia Procilla, jonka kanssa hän sai tyttären, Arria Fadillan, joka meni naimisiin Titus Aurelius Fulvuksen kanssa. Pari sai yhden pojan, Titus Aurelius Fulvus Boionius Arrius Antoninuksen eli tulevan keisarin Antoninus Piuksen. Hänen isänsä kuitenkin kuoli pojan ollessa nuori, joten hänestä huolehtivat Arrius Antoninus, kuolleen Aurelius Fulvuksen isä Titus Aurelius Fulvus vanhempi ja Arria Fadilla.
Hannu Mäkelä (rumpali)
Hannu Mäkelä (s. 6. syyskuuta) on Fröbelin Palikat -yhtyeen rumpali. Hän on ollut mukana yhtyeessä alusta asti. 
Vuonna 1981 Mäkelä aloitti opiskelunsa Helsingin lastentarhanopettajaopistossa, ja kuusi vuotta myöhemmin hän lähti mukaan Fröbelin Palikoihin. Opistosta hän valmistui Fröbelin Palikoiden jäsenten Mats Lillrankin ja Ari Bergströmin kanssa vuonna 1983. Timo Nuutinen tuli hänelle tutuksi vasta myöhemmin, vähän ennen kuin yhtye aloitti toimintansa.
Nykyään Mäkelä käyttää yhtyeen konserteissa normaalin rumpusetin sijasta sähkörumpuja, koska niiden äänitasoa on helpompi säätää lasten korville sopivaksi.
Idänniittyperhonen
Idänniittyperhonen ("Coenonympha glycerion") on täpläperhosten heimoon ja heinäperhosten alaheimoon kuuluva pieni päiväperhonen. Laji esiintyy palearktisella alueella.
Idänniittyperhosen levinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaan pohjoisosista Keski-Eurooppaan, Suomeen ja Venäjän kautta Siperiaan. Laji puuttuu muun muassa Euroopan eteläisimmistä osista, Britteinsaarilta ja Skandinaviasta.
Idänniittyperhosesta on kuvattu alalaji "Coenonympha glycerion iphioides" (Espanjan niittyperhonen), joka esiintyy Pohjois-Espanjassa. Alalajia on pidetty myös itsenäisenä lajina "Coenonympha iphioides".
Suomessa idänniittyperhonen esiintyy maan etelä- ja keskiosissa ja satunnaisesti pohjoisempana, pohjoisin havainto on Torniosta. Lajia ei ole havaittu Manner-Ahvenanmaalla. Kanta on painottunut Kaakkois-Suomeen. Idänniittyperhonen on suhteellisen uusi tulokas Suomessa. Laji on levinnyt maahan kaakosta, jossa ensimmäiset vakituiset kannat olivat 1800–1900-luvun vaihteessa.
Idänniittyperhosen etusiiven pituus on nimialalajilla yleensä 15–18 mm. Suomessa on mitattu siipien kärkiväliksi 25–33,5 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpinta on koirailla kastanjanruskea. Yläpinnalla ei ole koirailla yleensä silmätäpliä, mutta takasiivessä voi olla harvoin 1–2 pientä silmätäplää. Naaraalla etusiiven yläpuolen pohjaväri on kellanruskea ja sen ulkoreuna on tummempi. Takasiiven pohjaväri on tummanharmaa ja siinä saattaa olla 2–3 pientä silmätäplää.
Alalaji "Coenonympha glycerion iphioides" on nimialalajia kookkaampi, etusiiven pituus on 17–20 mm.
Idänniittyperhosen elinympäristöä ovat niityt, pientareet ja metsänreunat. Nimialalaji esiintyy alangoilta noin 1 700 metrin korkeuteen saakka. Espanjassa esiintyvä alalaji esiintyy ruohoisilla ja kivisillä ylänkömailla noin 1 800 metrin korkeuteen saakka.
Lentoaika on yleensä kesä–heinäkuussa yhtenä sukupolvena. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Toukan ravintokasveja ovat nurmilauha ("Deschampsia cespitosa"), koiranheinä ("Dactylis glomerata"), helmikät ("Melica"), lehtolusteet ("Brachypodium") ja sukapäät ("Cynosurus").
Henri Välimäki
Henri Esko Välimäki (s. 13. kesäkuuta 1984 Teuva) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka on kilpaillut myös vapaapainissa. Hän edustaa seuratasolla Teuvan Rivakkaa.
74 kilogramman painoluokassa painivan Välimäen paras kansainvälinen arvokisasijoitus on vuoden 2009 Herningin MM-kilpailujen seitsemäs sija. Vuoden 2011 EM-kilpailuissa hän oli kahdeksas. Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuista Välimäellä on neljä mitalia. SM-kilpailuissa hän on voittanut yhden kreikkalais-roomalaisen painin ja neljä vapaapainin Suomen mestaruutta. Kummankin painimuodon aikuisten SM-mitaleja Välimäellä on yhteensä kymmenen kappaletta.
Välimäki syntyi Teuvalla 13. kesäkuuta 1984. Hän aloitti painin vuonna 1990. Välimäki kilpaili vapaapainissa kadettien (alle 17-vuotiaiden) ikäluokassa kaksissa arvokisoissa, vuoden 1999 MM-kilpailuissa sarjassa 46 kg ja vuoden 2000 EM-kilpailuissa sarjassa 54 kg. MM-kilpailuissa hän sijoittui 20:nneksi ja EM-kilpailuissa 16:nneksi.
Seuraavan kerran Välimäki kilpaili kansainvälisessä arvoturnauksessa kahdeksan vuotta myöhemmin. Hän alkoi panostaa kreikkalais-roomalaiseen painiin ja 74 kilogramman painoluokkaan, jossa hän on kilpaillut siitä lähtien. Vuonna 2008 hän paini Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa, joissa sijoittui hopealle tanskalaisen Mark Overgaard Madsenin jälkeen. Seuraavana vuonna hän sijoittui Saksan Grand Prix'ssä viidenneksi ja PM-kilpailuissa hopealle. Herningin MM-kilpailuissa Välimäki ei antanut ensimmäisessä ottelussaan arvokisamenestyjä Armen Vardanjanille pistettäkään, ja toisessa ottelussa hän voitti kuubalaispainijan jaksoin 2–1. Kolmannessa ottelussaan Välimäki voitti uzbekistanilaisen vastustajansa jaksoin 2–0, mutta hävisi seuraavalla kierroksella jaksoin 0–2 Tanskan Overgaard Madsenille, joka saavutti lopulta MM-hopeaa. Keräilyottelussa Välimäki hävisi azerbaidžanilaiselle Rafiq Hüseynoville 0–2-jaksoin ja oli lopputuloksissa aikuisten arvokisadebyytissään seitsemäs.
Vuonna 2010 Välimäki kilpaili Saksan Grand Prix'ssä, jossa sijoittui 11:nneksi, ja PM-kilpailuissa, joissa saavutti pronssia. Vuonna 2011 hän oli Cristo Lutte –turnauksessa kymmenes. Dortmundin EM-kilpailuissa Välimäki aloitti suoraan toiselta kierrokselta. Hän voitti israelislaispainijan jaksoin 2–1 ja seuraavalla kierroksella latvialaispainijan jaksoin 2–0. Seuraavalla kierroksella Välimäki hävisi lopulta hopealle sijoittuneelle Unkarin Péter Bácsille 0–2. Keräilyottelussa Välimäki koki 1–2-tappion armenialaiselle edellisvuoden MM-hopeamitalistille Arsen Tšulfalakjanille. Lopputuloksissa teuvalainen oli kahdeksas. Kuukausi EM-kilpailujen jälkeen Välimäki saavutti PM-hopeaa.
Välimäen isoveli Tero Välimäki on myös painin arvokisaedustaja.
"Sarja 74 kg, ellei toisin mainittu."Lähde:
Masumi Hayashi
Masumi Hayashi (; s. 22. heinäkuuta 1961) on japanilainen rikollinen. Hän myrkytti Wakayamassa järjestetyllä kesäfestivaalilla tarjoillun curryn arsenikilla 25. heinäkuuta 1998. Kaksi aikuista ja kaksi 10–16-vuotiasta kuoli teon seurauksena. Kymmenet muut saivat erilaisia myrkytysoireita.
Hayashi yhdistettiin pian tekoon. Hänet oltiin nähty currypadan luona, ja hänellä oli miehensä työn takia saatavilla arsenikkia. Pataan laitettu arsenikki oli identtistä Hayashin kotoa löydettyjen näytteiden kanssa. Mitään ilmeistä motiivia curryn myrkyttämiselle ei ole. Syyttäjien mukaan Hayashi oli tuntenut itsensä naapuriensa eristämäksi. Toisaalta he sanoivat, että Hayashi ei kohdistanut myrkytystä keneenkään tiettyyn henkilöön.
Hayashi tuomittiin kuolemaan vuonna 2002, ja tuomio pysyi ylemmässä oikeusasteessa vuonna 2005. 21. huhtikuuta 2009 Japanin korkein oikeus vahvisti kuolemantuomion. 18. toukokuuta se hylkäsi vetoomuksen tuomiota vastaan. Tämän jälkeen Hayashi haki uutta oikeudenkäyntiä. Hän kiistää syyllisyytensä.
Hayashilla on mies Kenji ja kolme lasta. Kenji sai vuonna 2000 kuusi vuotta vankeutta vakuutuspetoksista. Syyttäjät olivat alun perin vaatineet kahdeksan vuoden rangaistusta, mutta Kenji Hayashi tuomittiin vain kuuteen vuoteen, koska petosten takana oli ollut päätekijänä Masumi. Pari oli keksinyt itselleen onnettomuuksia ja vammoja. Masumia syytettiin myös siitä, että hän olisi jo aiemmin yrittänyt myrkyttää kolme ihmistä, muun muassa miehensä. Vakuutusrahat nimettiin syyksi murhayrityksiin, joista Hayashi sitten myös tuomittiin. Hänen sanottiin aikoinaan kertoneen ihmisille, että hän olisi toivonut miehensä kuolemaa ja jopa puhuneen tämän tappamisesta.
Arimo Haltsonen
Arimo Juhani Haltsonen (s. 31. joulukuuta 1956 Valkeakoski) on suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Haltsonen aloitti uransa teatterisihteerinä Valkeakosken kaupunginteatterissa, josta siirtyi näyttelijä-harjoittelijaksi Hämeenlinnan kaupunginteatteriin (1979) ja edelleen Porin Teatteriin (1983–1989). Hän on näytellyt myös Rovaniemen Teatterissa (1989–1993), Kotkan kaupunginteatterissa (2002–2003) sekä Kouvolan Teatterissa (2003–1017) näyttelijänä ja ohjaajana. Haltsonen jäi eläkkeelle 1.6.2017.
Vuosina 1993–2001 Haltsonen toimi Kymen läänin läänintaiteilijana ohjaten näytelmiä muun muassa Karhulan työväen näyttämölle, Korvenkylän kesäteatteriin, Iitin kesäteatteriin sekä Elimäen kesäteatteriin.
Televisiosta Arimo Haltsosen kasvot ovat tulleet tutuiksi muun muassa Saarioisten leikkelemainoksesta (Lintukuvaaja), Sampo-pankin mainoksesta, jossa Patrick Duffy kyseli tältä ”What’s your number?” -kampanjan iskulausetta sekä Kariniemen ”Kuumaa kuumaa” -kampanjamainoksien kulkurina.
Arimo Haltsosen vaimo on näyttelijä-ohjaaja Martti Kainulaisen tytär, näyttelijä Hannele Kainulainen. Pariskunta asuu Kotkassa ja heillä on kaksi poikaa. Arimo Haltsosen nuorempi veli on Porin Teatterin näyttelijä Vesa Haltsonen.
M/S Coral Princess
Coral Princess on Princess Cruisesin käytössä oleva risteilyalus.
Alus tilattiin 2000 Chantiers de l'Atlantiquelta Saint-Nazairesta Ranskasta. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna ja alus laskettiin vesille 2002. Alus valmistui joulukuussa 2002 ja sen kastoi "Coral Princessiksi" 18. tammikuuta 2003 Panaman presidentti Mireya Moscosco. Aluksen hinta oli noin 330 miljoonaa dollaria.
Alus aloitti neitsyt matkansa 3. tammikuuta 2003, jolloin se myös luovutettiin tilaajalle. Kesäisin alus tekee seitsemän vuorokauden risteilyitä Kanadan Vancouverista Whittieriin Alaskaan ja muina aikoina se tekee 10-15 päivän risteilyitä Panaman kanaalialueella pysähdellen Meksikon Cabo San Lucasissa, San Juan del Sur Puntarenasissa Costa Ricassa, Cartagenassa Kolumbiassa ja Oranjestadissa Aruballa.
Aluksella syttyi 2. toukokuuta 2013 konehuoneen varastotilassa tulipalo, joka kuitenkin saatiin nopeasti sammumaan eikä kukaan loukkaantunut. Yhdeksännen kannen sviitti kuitenkin kärsi vesivahinkoja sprinklereiden lauettua.
Carnot’n kierto
Carnot’n kierto on ranskalaisen insinöörin Sadi Carnot’n vuonna 1824 keksimä idealisaatio lämpövoimakoneesta, jonka hyötysuhde on mahdollisimman suuri.
Kun lämpövoimakoneen hyötysuhde halutaan maksimoida, on sen toiminnan vaiheiden oltava reversiibeleitä, eli sellaisia, jotka voivat kulkea myös päinvastaiseen suuntaan. Lisäksi kierto ei saa lisätä entropiaa. Todellisuudessa lämpövoimakoneet eivät noudata näitä ideaalisen kierron "sääntöjä".
Carnot’n kierto koostuu neljästä vaiheesta, joista kaksi on adiabaattisia (eli kaasu ei tällöin luovuta eikä vastaanota lämpöenergiaa) ja kaksi isotermisiä (kaasun lämpötila pysyy vakiona). Lämpövoimakone ottaa sisäänsä kaasua lämpöisemmästä säiliöstä (lämpötila formula_1) ja lopulta luovuttaa sisällään kylmenneen kaasun kylmän kaasun säiliöön (lämpötila formula_2). Carnot'n lämpövoimakoneen kierrot koostuvat identtisistä sykleistä: syklin alku- ja lopputila ovat aina samat.
Carnot’n kierron vaiheet ovat Carnot’n lämpövoimakoneen lämpöenergioiden itseisarvojen suhde on sama kuin absoluuttisten lämpötilojen suhde, eli
Carnot’n voimakoneen hyötysuhde määritellään yhtälöllä