hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo televisiosarjan Holmes NYC jaksoista
"Holmes NYC" () on yhdysvaltalaisen CBS:n televisiosarja, jossa kirjailija Arthur Conan Doylen luoma Sherlock Holmes seikkailee nykyajan New Yorkissa. Robert Dohertyn luomassa rikosdraamasarjassa pääosia esittävät Jonny Lee Miller (Sherlock Holmes) ja Lucy Liu (Joan Watson).
Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 27. syyskuuta 2012 ja Suomessa esittäminen alkoi Nelosella 22. tammikuuta 2013.
Hopjärvi
Hopjärvi () matala ja rehevä järvi Koskenkylänjoen päävesistöalueella itäisellä Uudellamaalla. Se sijaitsee Hopomin kylässä Loviisan kunnassa kymmenisen kilometriä Loviisan keskustasta luoteeseen. Järven länsipuolitse kulkee valtatie 6.
Hopjärven kasvillisuus koostuu suurimmalta osin järviruo'osta. Erityisen tiheää kasvillisuus on järven etelä-, länsi- ja pohjoisrannalla. Itäranta on jyrkkää kalliota, jonka edustalla kasvillisuutta on niukalti. Hopjärvi on kalastoltaan särkikalavaltainen.
Hopjärvessä on kaksi saarta, Storholmen ja Norrholmen. Niiden välissä on muutaman aarin laajuinen Gästgivarn. Saaret sijaitsevat Hopjärven länsiosassa.
Ordine Nuovo
Ordine Nuovo, alkuaan Centro Studi Ordine Nuovo, oli Italiassa vuodesta 1953 ja aina 1980-luvulle asti toiminut uusfasistinen järjestö. Se perustettiin alkuaan Movimento Sociale Italianon (MSI) epävirallisena jaostona. Ordine Nuovon perustajat Pino Rauti ja Clemente Graziani johtivat MSI:n sisäistä oppositiota, jolla oli radikaali, pikemminkin uusnatsismia päin hakeutuva linja. Toimittuaan kolme vuotta MSI:n osana Ordine Nuovo erkautui itsenäiseksi järjestöksi 1956, jolloin Pino Rauti valittiin sen puheenjohtajaksi.
Ordine Nuovon irroittautuminen MSI-puolueesta johtui sisäisen opposition ja puoluejohtaja Arturo Michelinin välien kärjistymisestä. Michelinin kuoltua 1969 ja MSI:n valittua Giorgio Almiranten uudeksi johtajaksi, Ordine Nuovo jakautui kahtia, ja sen maltillisemmat jäsenet palasivat Rautin johdolla puolueeseen. Ordine Nuovon johtoon siirtyi tällöin Graziani, jonka kannattajat olivat suureksi osaksi aseellisen toiminnan puolesta. Grazianin johtamana Ordine Nuovo muuttui asteettain terroristijärjestöksi. Vuonna 1973 oikeudenkäynti järjestöä vastaan johti siihen että 30 sen jäsenistä tuomittiin eri rikoksista. Sisäministeri Paolo Emilio Taviani päätti tällöin lakkauttaa järjestön, vedoten edeltäjänsä Mario Scelban virkakaudella vuonna 1952 säädettyyn lakiin (ns. "legge Scelba"), jonka oli määrä estää Italian vanhan fasistisen puolueen henkiin herättäminen. Ordine Nuovo jatkoi päätöksestä huolimatta toimintaansa, yhteistyössä Avanguardia Nazionale-järjestön kanssa. Näiden kahden järjestön laittomana yhteistyönä aloittivat toimintansa useat puolisotilaallisten joukkojen koulutusleirit, joissa oli tarkoitus tehdä nuorista uusfasisteista taistelukelpoisia. Leirien ohjelmassa oli muun muassa aseiden ja pommien käsittelyä, lähitaistelua, ja gerillasodan taktiikkaa. Fyysisten harjoitusten lisäksi leireillä myös luennoitiin, ja erityisesti Julius Evolan opit olivat Ordine Nuovon nuorten jäsenten suosiossa.
Heinäkuun 10. päivänä 1976 Ordine Nuovo murhasi Roomassa syyttäjä Vittorio Occorsion. Kaksi miestä pysäytti Occorsion auton hänen lähtiessa kotoaan aamulla ja ampui syyttäjän konepistoolilla. Ruumis peitettiin Ordine Nuovon lentolehtisillä. Näissä ilmoitettiin että Occorsion oli tuominnut kuolemaan «erikoistuomioistuin», koska hän oli «demokratiadiktatuurin» palvelijana vainonnut Ordine Nuovon jäseniä.
Ordine Nuovon terroritoimia johti siihen aikaan Pier Luigi Concutelli, joka vielä vuoden 1975 vaaleissa oli ollut MSI:n ehdokkaana Roomassa mutta ei tullut valituksi parlamenttiin. Kotietsinässä helmikussa 1977 löydettiin Concutellin asunnosta se konepistooli jolla Occorsio oli ammuttu, ja tammikuussa 1978 Concutelli tuomittiin elinkautiseen vankeuteen.
Ordine Nuovoa on pidetty syyllisenä, tai ainakin taustavaikuttajana, useimpiin lyijyvuosien lukuisista pommi-iskuista, ja useat järjestön jäsenet on tuomittu osallisuudesta niihin.
TrSS St George
TrSS St George oli matkustaja-alus, joka rakennettiin Great Western Railwaylle vuonna 1906.
TrSS St George rakennettiin Cammell Laird-telakalla Great Western Railway -rautatieyhtiölle yhtenä sen kolmesta uudesta laivasta; muut kaksi olivat TrSS St Patrick ja TrSS St David. St George laskettiin vesille 13. tammikuuta 1906, ja se aloitti myöhemmin toimintansa reitillä Walesin Fishguardista Irlannin Waterfordiin.
Toukokuussa 1913 laiva myytiin Canadian Pacific Railwaylle. Vuonna 1917 Kanadan hallitus muutti sen sairaalalaivaksi.
TrSS St George romutettiin lokakuussa 1929 Hughes-Bolckow-laivapurkamossa Northumberlandin Blythissa.
Albert Pahimi Padacké
Albert Pahimi Padacké (s. 15. marraskuuta 1966) on tšadilainen poliitikko, joka toimi maansa pääminsterinä 2016–2018.
Hänet nimitettiin pääministeriksi vuonna 2016. Pahimi Padacké on toiminut aikaisemmin oikeusministerinä. Häntä pidetään presidentti Idriss Debyn läheisenä liittolaisena, vaikka hän olisik tämän vastaehdokkaana vuoden 2011 presidentinvaaleissa.
Toukokuun alussa 2018 maassa tehtiin perustuslain muutos, joka vahvisti presidentti Idriss Debyn asemaa. Sne jälkeen hän hallitsee yksin, ilman pääministeriä tai varapresidenttiä. Albert Pahimi Padacké ja hänen hallituksensa erosivat lain vahvistamisen jälkeen.
Markku Heikkinen (dokumenttiohjaaja)
Markku Heikkinen (s. 1966 Kajaani) on suomalainen dokumenttielokuvien ohjaaja. Heikkinen on suorittanut taiteen maisterin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa.
Markku Heikkinen on toiminut freelancer-radiotoimittajana Yleisradiossa vuodesta 1986 alkaen. Heikkinen on ohjannut noin 20 dokumenttielokuvaa. Hänelle myönnettiin elokuvataiteen valtionpalkinto vuonna 2015.
Heikkinen valittiin Kajaanin kaupunginvaltuustoon (Sdp) kuntavaaleissa 2012. Hän erosi kaupunginvaltuustosta joulukuussa 2014. Hän on ollut seurakuntaneuvoston jäsen Alppilan ja Paavalin seurakunnissa Helsingissä.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2018
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2018.
Guineanripsimonni
Guineanripsimonni ("Synodontis obesus") on ripsimonnien heimon kala, jota pidetään joskus akvaariossa. George Albert Boulenger kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1898.
Guineanripsimonni kasvaa parhaimmillaan noin 30 senttimetrin pituuteen. Laji pyritään erottamaan toisista samannäköisistä hampaiden määrän perusteella; guineanripsimonnilla on alaleuassaan 18-28 hammasta. Lajin kaloilla on huomattavat viikset, pystymäinen selkäevä ja epämääräisiä laikkuja kyljissä. Silmät ovat melko suuret.
Laji elää makeassa vedessä. Guineanripsimonnille sopiva veden lämpötila on noin 23-27 celsiusastetta ja oikea pH-arvo 6 - 8. Laji on levinnyt lähinnä Afrikan sisävesiin. Guineanripsimonnin uhanalaisuusluokitus on IUCN:n mukaan elinvoimainen.
Flutto-luokka
Flutto-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston 48 suunnitellun aluksen muodostama sukellusveneluokka, jonka kolmesta tilatusta alaluokasta valmistui lopulta kolmetoista alusta.
Luokan alukset olivat kehittyneitä versioita 600 tonnin aluksista ja niissä oli osittainen Bernardis-tyyppinen kaksoisrunko. Ne olivat merikelpoisia sodanajan kokemukset huomioon ottavia aluksia, joissa oli edeltäjiinsä verrattuna paranneltu sisätilojen jako, vahvempi runko, ilmatorjunta ja sukellusaika.
Kahdentoista aluksen muodostamasta ensimmäisestä sarjasta kuusi tilattiin CRDA:lta ja kolme sekä OTO:lta että Tosilta, ja niiden valmistus käynnistyi vuonna 1941. Kymmenen aluksista valmistui siten, että ne ehtivät osallistumaan sotatoimiin, loppujen kahden ollessa edelleen viimeistelemättä Italian antautuessa liittoutuneille syyskuussa 1943, jolloin työt keskeytyivät. Palveluksessa olleista aluksista liittoutuneet upottivat kolme ja neljän miehistö upotti aluksensa aselevon astuttua voimaan. Saksalaiset nostivat upotetut alukset, mutta ne tuhoutuivat liittoutuneiden ilmahyökkäyksissä 1944. Kolme alusta antautui liittoutuneille selviten sodasta.
Aluksista kaksi, "Grongo" ja "Murena", oli varustettu miehitettyjen torpedojen kuljetussäiliöillä ja niissä ei siten ollut kansitykkejä.
Toisessa sarjassa tilattiin 24 alusta, jotka perustuivat samoihin piirustuksiin. Ne olivat kuitenkin hieman suurempia vakausongelman korjaamiseksi. Alusten valmistus alkoi 1942 ja niistä viisitoista tilattiin CRDA:lta, kuusi OTO:lta ja kolme Tosilta. Italian antautuessa tilauksista luovuttiin ja yksikään ei valmistunut. Yhdeksän aluksen rakennustyöt eivät edes alkaneet. Pääosa keskeneräisistä aluksista jäi saksalaisille, jotka jatkoivat osan rakennustöitä. Yksikään ei kuitenkaan valmistunut ennen Saksan antautumista vuonna 1945.
Kolmas sarja oli toisen kopio ja sen valmistuksen piti alkaa 1943. Yhdenkään aluksen rakennustyöt eivät alkaneet ennen Italian antautumista ja tilaukset peruuntuivat.
Vanttisolmu
Vanttisolmu on siansorkasta muunnettu solmu.
Vanttisolmun avulla saa hyvän pidon solmuköyttä paksummasta putkesta tai köydestä. Tee ensin kaksi kierrosta putken ympäri. Päättele solmu siansorkan tapaan.
Ørjan Nyland
Ørjan Håskjold Nyland (s. 10. syyskuuta 1990 Volda, Norja) on norjalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Aston Villaa. Tämän lisäksi hän kuuluu myös Norjan jalkapallomaajoukkueeseen.
Grönlanninsolmu
Grönlanninsolmu tai merimiehen haarniska on solmu, jota käytetään usein kaapelien, vaijereiden ja paksujen köysien liittämiseen. Sitä käytetään alkusolmuna kiinalaisessa nappisolmussa ja timanttisolmussa.
Kobolttifluoridi
Kobolttifluoridi eli koboltti(II)fluoridi tai kobolttidifluoridi (CoF) on koboltti- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden kobolttiyhdisteiden valmistamiseen ja katalyyttinä.
Huoneenlämpötilassa kobolttifluoridi on vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on monokliininen. Kobolttifluoridi liukenee veteen ja hyvin happoliuoksiin. Magneettisilta ominaisuuksiltaan se muistuttaa rauta(II)fluoridia. Kidevedettömän kobolttifluoridin lisäksi tunetaan myös kolme kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (CoF·2HO), trihydraatti (CoF·3HO) ja tetrahydraatti (CoF·4HO). Nämä ovat väriltään punaisia kiteisiä aineita.
Kidevedetöntä kobolttifluoridia valmistetaan vedettömän vetyfluoridin ja kobolttikarbonaatin välisellä reaktiolla. Kidevedellisiä muotoja voidaan valmistaa liuottamalla kobolttikarbonaattia, -hydroksidia tai -oksidia vetyfluoridin vesiliuokseen ja haihduttamalla vesi pois.
Kobolttifluoridista valmistetaan muita kobolttiyhdisteitä, esimerkiksi koboltti(III)fluoridia. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää katalyyttinä orgaanisten yhdisteiden fluorausreaktioissa.
Kaksi kuningatarta
Kaksi kuningatarta ("Mary Queen of Scots") on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Josie Rourke. Sen on käsikirjoittanut Beau Willimon perustuen John Guyn kirjaan "Queen of Scots: The True Life of Mary Stuart". Elokuvan pääosissa ovat Saoirse Ronan ja Margot Robbie, jotka esittävät Skotlannin ja Englannin kuningattaria Maria Stuartia (Ronan) ja Elisabet I:tä (Robbie). Muissa päärooleissa esiintyvät Jack Lowden, Joe Alwyn, David Tennant ja Guy Pearce.
"Kaksi kuningatarta" sai ensi-iltansa AFI Fest -elokuvajuhlilla 15. marraskuuta 2018 festivaalien päätöselokuvana. Teatteriensi-illan se saa Yhdysvalloissa 7. joulukuuta 2018 ja Britanniassa 18. tammikuuta 2019. Suomessa sen ensi-ilta on 1. helmikuuta 2019.
Fingo
Fingo ry on suomalaisten kehitysjärjestöjen kattojärjestö, joka syntyi kesäkuussa 2018, kun kattojärjestöt Kepa ja Kehys yhdistyivät. Järjestöjen yhdistymisellä pyrittiin takaamaan, että Fingo on aikaisempaa vahvempi vaikuttaja, järjestöjen palvelujen tarjoaja ja yhteistyökumppani yli sektorirajojen.
Fingo on noin 300 kansalaisjärjestön kattojärjestö ja globaalin kehityksen asiantuntijajärjestö. Fingon jäsenjärjestöt toimivat kehitysyhteistyön, kestävän kehityksen tai globaalikasvatuksen parissa. Fingon jäseniä ovat esimerkiksi Suomen Lähetysseura, Suomen World Vision, Partiolaiset, Suomen Luonnonsuojeluliitto, Ammattiliitto Pro ja Suomi-Namibia-seura.
Fingon strategiassa järjestön visioksi on asetettu globaalisti oikeudenmukainen ja kestävä maailma, jossa ihmisoikeudet toteutuvat.
Fingo tukee jäsenjärjestöjensä toimintaa ja lobbaa poliittisia päätöksentekijöitä. Sen vaikuttamistyön teemoja ovat esimerkiksi YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden ottaminen Suomessa hallitusohjelman pohjaksi, ja kehitysyhteistyön rahoituksen nostaminen kohti 0,7 prosentin osuutta bruttokansantulosta. Fingo pyrkii myös vaikuttamaan siihen, että bruttokansantuotteelle rinnalle otetaan käyttöön muita hyvinvoinnin mittaustapoja. Järjestö ajaa myös yritysvastuulakia, joka velvoittaisi yritykset selvittämään toimintansa ihmisoikeusvaikutukset ja vähentämään kielteisiä vaikutuksia. Vaikuttamistyön lisäksi Fingo kouluttaa opettajia globaalikasvatuksen teemoissa, tekee työtä järjestöjen ja yritysten yhteistyön helpottamiseksi sekä järjestää koulutusta ja neuvontaa järjestöille.
Fingo julkaisee palkittua Maailman Kuvalehti -aikakauslehteä ja järjestää vuosittain Maailma kylässä -festivaalin sekä Mahdollisuuksien tori -tapahtumia eri paikkakunnilla.
Suurin osa Fingon toiminnasta on ulkoministeriön rahoittamaa. Tämän lisäksi Fingolla on hankkeita, joita tuetaan muista lähteistä.
Fingon koordinoima Transformer 2030 -hanke tukee vuosina 2018–2019 lastentarhanopettajia sekä peruskoulujen, lukioiden ja vapaan sivistystyön opettajia tuomaan kestävän kehityksen ja globaalikasvatuksen teemoja työhönsä. Hankeen osallistujat saavat käyttöönsä uusia keinoja ja työkaluja, joilla voidaan käsitellä monimutkaisia asioita ymmärrettävästi, rakentaa myötätuntoa ja tukea oppijoiden aktiivista kansalaisuutta. Hanketta rahoittaa opetusministeriö.
Fingo osallistuu kansainväliseen Bridge 47 –hankkeeseen, joka vahvistaa YK:n Agenda 2030 –ohjelman mukaista, kestävää kehitystä tukevaa globaalia kansalaiskasvatusta. Hankkeen ympärillä toimiva verkosto kokoaa yhteen koulutus- ja kasvatusalojen toimijoita ja päätöksentekijöitä ja tarjoaa niille mahdollisuuden vertaistukeen, keskusteluun ja yhteistyöhön.
Fingo on mukana EU:n rahoittamassa Frame, Voice, Report! -hankkeessa, joka lisää eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen osaamista ja tarjoaa rahoitusta niiden globaalikasvatus- ja kehitysviestintähankkeisiin. Hanke kannustaa järjestöjä pohtimaan uudelleen, minkälaisia tarinoita niiden viestinnässä kerrotaan, minkälaisia kuvia käytetään ja kenen ääni pääsee kuuluviin.
Finnkino Itis
Itis on Finnkinon elokuvateatteri, joka sijaitsee Itis kauppakeskuksessa. Itis Finnkinossa on yhdeksän salia, joissa on yhteensä 1 063 asiakaspaikkaa. Elokuvateatterissa on Suomen ensimmäinen huipputekniikalla varustettu Imax-teatterisali. Elokuvateatteri avattiin 30. marraskuuta 2018.
Anttilan entisiin tiloihin saneerattu teatteri on Finnkinon suurin investointi Helsingin keskustassa sijaitsevan Tennispalatsin teatterin avaamisen jälkeen, joka avattiin 1997.
Jacob Olofsson
Jacob Olofsson (s. 8. helmikuuta 2000 Piitime, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Timrå IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Elite Prospects -sivuston mukaan Olofsson on kahden suunnan all around -hyökkääjä, jolla on pehmeät kädet ja hyvä luistelu. Hän on myös työteliäs ja omaa hyvät raamit. Olofsson on myös hyvä sekä laukomaan että syöttämään ja hän on hyvä joukkuepelaaja.
Olofsson on Bodens HF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Luleå HF:ään, josta Olofsson siirtyi jo 14-vuotiaana Timrå IK:n junioreihin kesken kauden 2014–2015. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia. Kaudella 2015–2016 Olofsson oli J18 Elitissä joukkueensa paras syöttäjä 15 syöttöpisteellään. Hän pelasi osan kaudestaan myös Timrån U16-junioreissa, joissa Olofsson voitti kauden päätteeksi U16 SM:n pronssia.
Kaudella 2016–2017 Olofsson debytoi Timrån miesten joukkueessa vain 16-vuotiaana Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi 14 runkosarja- ja neljä SHL:n nousukarsintojen ottelua ilman tehopisteitä. Varsinaisella Allsvenskanin tulokaskaudellaan 2017–2018 Olofsson teki 43 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 ja kymmenessä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa tehot 3+1=4. Hän oli runkosarjassa Timrån kolmanneksi paras maalintekijä. SHL:n nousukarsintasarjassa Olofssonin kaikki kolme maalia jäivät voittomaaleiksi ottelusarjassa Karlskrona HK:ta vastaan. Timrå voitti ottelusarjan lopulta voitoin 4–3 ja joukkueen kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään. Joulukuussa 2017 Olofsson teki Timrån kanssa kevääseen 2019 asti ulottuvan ammattilaissopimuksen.
Montréal Canadiens varasi Olofssonin toisella kierroksella 56. pelaajana . Hän teki Timråssa SHL-debyyttinsä kauden 2018–2019 avauskierroksella 15. syyskuuta 2018 vieraissa Linköping HC:tä vastaan. Olofsson sai ottelussa jääaikaa 16.36 minuuttia ja hän keräsi teholukeman -2. SHL-uransa avausmaalin Olofsson yhdeksännessä ottelussaan 25. lokakuuta 2018 ylivoimalla vieraissa Örebro HK:ta vastaan.
Olofsson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista jälkimmäisessä turnauksessa Olofsson toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti pronssia. Hänet valittiin Suomea vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Olofsson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017, jolloin hän toimi Ruotsin varakapteenina ja voitti pronssia. Olofsson pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2016, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Olofsson on pelannut 18 nuorten ja 45 poikien maaottelua.
École normale William-Ponty
École normale William-Ponty oli normaalikoulu Senegalissa. Se perustettiin vuonna 1903 Saint-Louisissa, siirrettiin vuonna 1913 Goréen saarella lähelle Dakaria ja nimettiin Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööri William Pontyn mukaan vuonna 1915. Vuonna 1938 koulu siirrettiin Rufisquen lähelle Sébikhotaneen, myöhemmin Thièsiin ja vuonna 1979 Koldaan. Nykyään sen perillisenä toimii alueellinen ammattikoulutuskeskus.
Koulun alkuperäisenä tehtävänä oli valmistaa opettajia levittämään ranskan kieltä ja kulttuuria. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen perustettiin myös Dakarin lääketieteelliseen kouluun valmistava osasto sekä hallinto- ja talousvirkailijoita kouluttanut osasto. Kolmivuotisen yläkoulun suorittaneet opiskelijat valittiin pääsykokeen perusteella kaikista Ranskan Länsi-Afrikan siirtomaista: Senegalista, Ranskan Sudanista, Ranskan Guineasta, Norsunluurannikolta, Ylä-Voltasta, Mauritaniasta, Dahomeysta ja Nigeristä.
William Ponty -koulusta valmistuneet muodostivat suuren osan itsenäistyneiden Länsi-Afrikan maiden poliittisesta ja hallinnollisesta eliitistä. Se koulutti ensimmäiset afrikkalaiset kirjailijat ja toimi myös nykyaikaisen afrikkalaisen teatterin kehtona.
Matti Lehto
Matti Urho Kalevi Lehto (s. 25. elokuuta 1953 Lahti) on sotilaslääketieteen professori Tampereen yliopistossa vuoden 2018 alusta, ja kirurgian, ortopedian ja traumatologian emeritusprofessori. Hän toimi vuosien 2011–2016 ajan Tampereen yliopiston lääketieteen yksikön, nykyisin tiedekunnan, johtajana (dekaanina). Tätä ennen hän oli Pirkanmaan sairaanhoitopiirin ja Tampereen yliopistollisen sairaalan johtajaylilääkäri vuosien 2007–2010 ajan. Lehto vastasi vuoden 2000 alusta projektijohtajana Tekonivelsairaala Coxan esisuunnittelusta ja hän toimi yhtiön perustamisen jälkeen Coxa Oy:n ensimmäisenä toimitusjohtajana ja johtavana ylilääkärinä vuoden 2006 loppuun. Tampereen yliopistollisen sairaalan koulutussäätiön asiamiehenä Lehto oli vuosien 2007–2017 ajan .
Lehto väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 1982 urheilutraumatologiaan liittyvästä lihasvamma-aiheesta. Hän erikoistui kirurgiksi Turun yliopistollisessa keskussairaalassa, ja ortopedian ja traumatologian erikoislääkäriksi Tampereen yliopistollisessa sairaalassa. Lehto toimi kirurgian apulaisopettajana Tampereen yliopistossa 1988–1992, jonka jälkeen hän toimi Tampereen yliopistollisessa sairaalassa erikoislääkärinä ja eri asteisissa ylilääkärin tehtävissä vuoden 1998 loppuun. Vuoden 1999 ajan Lehto toimi vastuualuejohtajana ja ylilääkärinä Reumasäätiön sairaalassa Heinolassa, jossa hän toimi myös osa-aikaisena tutkimusjohtajana vuosien 1996–2001 ajan.
Lehdon tutkimusintressejä ovat olleet urheilutraumatologia, reumaortopedia ja tekonivelkirurgia. Sotilaslääketieteen alalla tutkimusmielenkiinto on kohdistunut normaaliolojen valmiuteen ja poikkeusoloihin varautumiseen .
Lehto on toiminut vuodesta 2000 alkaen vakuutusyhtiö- ja vakuutuskeskus-tasoilla asiantuntijalääkärinä. Potilasvahinkolautakunnan vakituinen asiantuntija Lehto oli vuosien 1993–2013 ajan.5 UKK-kuntoinstituuttisäätiön hallituksen puheenjohtajana hän on ollut 2017 alkaen.
Tasavallan presidentti on myöntänyt Lehdolle vuonna 2006 professorin arvonimen ja vuonna 2013 Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkin. Puolustusvoimain komentaja myönsi Lehdolle 2012 sotilasansiomitalin.
Martin Herem
Martin Herem on virolainen kenraalimajuri, joka toimii Viron puolustusvoimien (Kaitsevägi) komentajana 5. joulukuuta 2018. Hän seuraa tehtävässä Riho Terrasta. Ennen puolustusvoimain komentajuutta Herem toimi Viron puolustusvoimien pääesikunnan päällikkönä vuosina 2016–2018.
Herem on Viron tasavallan historian (1918–) ensimmäinen puolustusvoimain komentaja, joka on koko sotilasuransa palvellut vain Viron asevoimissa.
Ash (albumi)
Ash on kuubalaistaustaisen ranskalaisen duon Ibeyin toinen studioalbumi, jonka XL Recordings julkaisi 29. syyskuuta 2017. Albumi nauhoitettiin marraskuussa 2016 ja sen tuotti Richard Russell. "Ash" poikkeaa duon eponyymistä esikoisalbumista ja sisältää enemmän yhteiskunnallisia teemoja, kuuluisia artisteja kuten Kamasi Washington, Meshell Ndegeocello ja Chilly Gonzales sekä nopeatempoisemman sävelen. "Ashilla" on samanlaisia teemoja kuten Beyoncén albumilla "Lemonade" (2016) ja Solangen albumilla "A Seat at the Table" (2016), käsitellen rasismia, voimaantumista sekä naisten ongelmia. Albumi esittää kyseisiä asioita muun muassa otteilla Claudia Rankinen kirjasta "" (2014), Frida Kahlon päiväkirjasta sekä Michelle Obaman Donald Trumpin seksuaalista ahdistelua koskevasta puheesta.
Hôpital Foch
Foch () on suresneslainen sairaala. Osa "Établissement de santé privé d'intérêt collectif" ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta on yksi Euroopan suurimmista sairaaloista.
Se on rakennettu vuonna 1929.
Þorsteinn Häränjalan tarina
Þorsteinn Häränjalan tarina (isl. "Þorsteins þáttr uxafóts") on keskiaikaista islantilaista saagakirjallisuutta edustava tarina, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Tarina on todennäköisesti saatettu kirjalliseen muotoon vasta 1300-luvulla. Se kertoo ensin norjalaismiehestä nimeltä Ívarr "ljómi" (suom. ”säde”), joka saattaa raskaaksi islantilaisen naisen, mutta ei tunnusta isyyttään. Pojasta, jota kutsutaan Þorsteinniksi, tulee suuri sankari. Hän matkustaa Norjaan ja saapuu kuningas Olavi Tryggvenpojan hoviin. Norjassa hän tekee suuria urotekoja ja taistelee peikkoja ja eläviä kuolleita vastaan ja kääntyy lopulta myös kristityksi. Lopulta hän saa myös isänsä hyväksynnän. "Þorsteinn Häränjalan tarinaa" ei ole suomennettu.
"Þorsteinn Häränjalan tarinan" alku seuraa Islannin asuttamisesta kertovaa "Landnámabókia" kertoessaan Þorsteinnin äidinpuoleisen suvun sekä islantilaisten varhaisimman, vielä pakanallisen lain ("Úlfljótslög") saapumisesta saarelle. Þorsteinnin äidin, mykän Oddnyn, veli Þorkell Geitisson mainitaan myös "Landnámabókissa". Þorsteinnin isä Ívarr "ljómi" taas mainitaan lisäksi muinaissaagassa "Sörlin tarina", missä Ívarr surmaa Olavi Tryggvenpojan siunauksen alaisena päättymätöntä taistelua käyvän elävien kuolleiden armeijan.
"Þorsteinn Häränjalan tarina" on säilynyt 1300-luvun lopulta peräisin olevassa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa osana kuningas Olavi Tryggvenpojasta kertovaa pitempää saagaa. On esitetty, että tarinan olisi alkujaan Flateyjarbókiin lisännyt Jón Þórðarson, joka oli toinen käsikirjoituksen laatijoista. Tarinan tarkoituksena olisi tällöin ollut toimia eräänlaisena temaattisena johdatuksena islantilaisten kristinuskoon kääntymiseen. Sen mukaan islantilaiset eivät ennen virallista kääntymistä vuonna 999/1000 olleetkaan olleet pakanoita vaan esi-kristillisiä: saagassa kerrotaan, miten Þorsteinn taistelleessaan peikkoja vastaan lupaa kääntyä kristityksi, jos selviää koitoksesta. Kääntymisen jälkeen Þorsteinn taistelee kristityn kuninkaan Olavi Tryggvenpojan joukoissa, mutta saa tarinan mukaan surmansa Svolderin (isl. "Svölðr") meritaistelussa yhdessä kuninkaan kanssa. Tarinassa kuvataan Þorsteinnin päätöstä kääntyä kristityksi hänen taistellessaan elävää kuollutta vastaan:
Thai Smile Airways
Thai Smile Air on thaimaalainen lentoyhtiö. Se aloitti toimintansa 2012 ja sen omistaa kokonaan Thai Airways.
20.5.2011 Thai airways iloitti suunnittelevansa uutta halpalentoyhtiötä Thai Wingsiä. Suunnittelusta ilmoitti Ampon Kittiampon ja Thaimaan hallituksen puheenjohtaja elokuussa 2011. Thai Smile valittiin 2,229 ehdotuksesta.
Thai airwaysin mukaan, Thai Smilen pitäisi tuottaa viisi miljoonaa Bahtia kahden vuoden toiminnan jälkeen.3.8.2017, Thai Smilen laivastoon kuuluivat seuraavat lentokoneet:
Thai Smile Airways on tällä hetkellä Thai Honda Ladkrabangin ja Ratchaburi Mitr Pholin virallinen sponsori.
Anton Wedin
Anton Wedin (s. 1. maaliskuuta 1993 Sundsvall, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Timrå IK:ssa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitayökkääjä.
Wedin on IF Sundsvall Hockeyn kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Timrå IK:hon. Wedin oli kaudella 2009–2010 J18 Allsvenskanissa kuudella osumallaan joukkueensa paras maalintekijä kolmen muun pelaajan kanssa. Pudotuspeleissä hän oli tehoilla 3+2=5 Timrån paras pistemies Jeremy Boycen ja Simon Olssonin kanssa sekä paras maalintekijä Linus Wernemanin kanssa. Kaudella 2011–2012 Wedin debytoi seuran miesten Elitserien-joukkueessa, jossa hän pelasi kymmenen runkosarja- ja yhden Kvalserien-ottelun ilman tehopisteitä. Wedin teki Elitserien-debyyttinsä Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2011 vieraissa Frölunda HC:tä vastaan. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden ottelun verran lainalla kasvattajaseurassaan IF Sundsvallissa sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanissa.
Heinäkuussa 2012 Wedin teki Timrån kanssa vuoden mittaisen Elitserien-sopimuksen. Hänen varsinainen tulokaskautensa toi 2012–2013 41 runkosarjaottelussa tehot 4+1=5 ja seitsemässä Kvalserien-ottelussa yhden syöttöpisteen. Wedin avasi maalitilinsä Elitserienissä heti kahdella osumalla debyyttinsä tavoin Tapaninpäivänä 26. joulukuuta 2012 Skellefteå AIK:ta vastaan. Timrån kausi päättyi kuitenkin putoamiseen Allsvenskaniin. Toukokuussa 2013 Wedin teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Wedinin sopimusta Timrån kanssa jatkettiin vuosittain joukkueen jatkettua Allsvenskanissa. Kaudella 2015–2016 hän oli tehoilla 7+18=25 Timrån paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jonathan Dahlénin jälkeen. Kaudella 2017–2018 Wedin jakoi Vilmós Gallon kanssa tehoilla 2+7=9 SHL:n (ent. Elitserien) nousukarsintasarjan syöttöpörssin voiton ja pistepörssin toisen sijan edellään vain joukkuetoveri Jonathan Dahlén. Timrån kausi päättyi sarjanousuun SHL:ään. Huhtikuussa 2018 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Wedin pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Wedin on pelannut kolme nuorten ja kymmenen poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Wedin on pelannut kolme ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen 8. marraskuuta 2018 Pardubicessä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Wedin merkittiin Ruotsin kakkosketjun oikeaan laitaan Dennis Rasmussenin ja Nick Sörensenin viereen.
Wedinin isoveljet Jonas ja Niclas ovat pelanneet myös jääkiekkoa. Heistä Niclas pelaa nykyään Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåan-joukkue Ånge IK:ssa ja hän on aiemmin esiintynyt myös Norjan pääsarjatasolla.
Sacramenton piirikunta
Sacramenton piirikunta () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1 418 788 ihmistä vuonna 2010, ja se on pinta-alaltaan 2 570 neliökilometriä. Piirikunnan suurin kaupunki on Kalifornian pääkaupunki Sacramento, joka on myös piirikunnan hallintokeskus.
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 2 570 km².
Seebach (Zürich)
Seebach on sveitsiläisen Zürichin kaupunginosa () ja entinen kunta. Seebach on osa Zürichin kaupungin pohjoista piiriä nro 11 (), jonka muut osat ovat Oerlikon ja Affoltern. Kaupunginosassa on runsaat 25 000 asukasta ja työpaikkoja on lähes 22 000.
Seebach oli itsenäinen kunta vuoteen 1934, josta lähtien se on ollut osa Zürichin kaupunkia. Kaupunginosan väkiluku kasvoi 1900-luvun puolessa välissä voimakkaasti:
Seebachiin on ollut raitiovaunuyhteys (linja 14) Zürichin keskustasta vuodesta 1897 alkaen. Sveitsin yleisradioyhtiön televisiostudiot ovat sijainneet Seebachissa 1960-luvulta alkaen. Kuvataiteilija H. R. Giger eli pitkään Seebachissa.
O. E. Närhi
Otto Emil Närhi (19. syyskuuta 1886 Viitasaari – 24. maaliskuuta 1949) oli pappi, lähetyssaarnaaja ja kristillinen kirjailija.
Närhen vanhemmat olivat tilallinen Kaarlo Heikki Närhi ja Heleena Sofia Miettinen ja puoliso vuodesta 1922 Lyyli Maria Alanen. Närhi toimi lähetyssaarnaajana vuodesta 1919 ja pastorina vuodesta 1929. Hän teki opintomatkoja paitsi Afrikkaan, myös Palestiinaan ja Etelä-Eurooppaan. Lounais- Afrikassa Närhi oli lähetyssaarnaajana 1920–1928 ja pappina Hattulassa 1930 ja samana vuonna vt. kirkkoherrana Tyrvännöllä, Ruovedellä vt. kappalaisena 1930–1933 ja Hyvinkäällä vt. kappalaisena vuodesta 1933.
Claudia Kim
Kim Soo-hyun (s. 25. tammikuuta 1985), taiteilijanimeltään Claudia Kim, on eteläkorealainen näyttelijä ja malli. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa "", "Musta torni" ja "" sekä televisiosarjassa "Marco Polo".
Saluzzo
Saluzzo on Luoteis-Italiassa, Piemonten hallinnollisella alueella Cuneon maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnan asukasluku on lähes 17 000.
Kaupunki kuului Saluzzon markiisikunnalle vuosina 1142–1548 ennen kuin se tuli osaksi Ranskaa. Vuonna 1601 kaupungin omistus siirtyi Savoijille ja lopulta tuli osaksi Italiaa Italian yhdistyessä.
Saluzzossa on vaate- ja ruokateollisuutta sekä merkittävä kastanjatori.
Math fab Mathonwy
Math fab Mathonwy eli Math on walesilaisessa Mabinogion-tarukokoelmassa Gwyneddin kuningas. Hän on myös jumalatar Dônin veli. Mathilla oli erikoisena tapanaan lepuuttaa rauhan vallitessa jalkojaan neitsyen sylissä. Tätä virkaa hoiti eräs palvelustyttö, mutta Mathin sisarenpoika Gilfaethwy raiskasi tytön. Math rankaisi anakarasti tästä teosta Gilfaethwyä ja tämän veljeä Gwydionia. Myöhemmin veljesten sisar Arianrhod on ehdolla palvelustytön tehtävään. Hänen täytyy kuitenkin ensin alistua neitsyyden varmistavaan kokeeseen eli astua Mathin taikasauvan yli. Mutta tämän tehdessään hän synnyttääkin kaksi poikaa, joista toinen on Lleu Llaw Gyffes.
Math auttaa Lleuta yhdessä Gwydionin kanssa monin tavoin, muun muassa luomalla häelle keinotekoisen vaimon, Blodeuweddin. Mathin kerrotaan myös tuoneen siat alamaailmasta Walesiin, mikä saattaa viitata siihen, että hän on hedelmällisyyden jumala.
Lauri Ollonqvist
Lauri Johannes Ollonqvist (17. maaliskuuta 1882 Ahlainen – 20. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli ylilääkäri ja lääkintäeversti, joka sai professorin arvonimen.
Lauri Ollonqvistin vanhemmat olivat Karl Gustaf Ollonqvist ja Hilda Nordgren ja puoliso vuodesta 1917 Anna Wilhelmina Soini. Ollonqvist tuli ylioppilaaksi 1900 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1910, minkä jälkeen hän toimi lääkärinä muun muassa Savonlinnassa ja Orimattilassa. Kirurgiaan 1913 erikoistunut Ollonqvist ylennettiin lääkintämajuriksi 1918, lääkintäeverstiluutnantiksi 1923 ja lääkintäeverstiksi 1928. Hän oli Helsingin sotilassairaalan yilääkäri 1918–1945 ja sitä ennen Tilkan ylilääkäri 1914–1915. Hän työskenteli myös Mehiläisen lääkärinä ja johtajana sekä pitkään Vakuutusosakeyhtiö Pohjolan ja Tapaturmavakuutusyhtiö Kullervon palveluksessa, vuodesta 1913 aina vuoteen 1959 asti. Suomen kirurgiyhdistyksen puheenjohtaja Ollonqvist oli 1935–1938. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1949.
Näyttelijä Matti Oravisto oli Lauri Ollonqvistin ja Anna Wilhelmina Soinin poika.
Tarbuckin solmu
Tarbuckin solmu on säädettävä solmu. Solmua voidaan käyttää esimerkiksi telttanarujen ja suojakatosten kiinnittämiseen tai muihin kiinnityksiin, joita joudutaan säätämään. Solmu on saanut nimensä kirjailija ja kiipeilijä Ken Tarbuckilta 1950-luvulla. Solmua ovat kuitenkin käyttäneen yhdysvaltalaiset metsurit jo 1940-luvulla. Joillain köysityypeillä solmu on epäluotettavampi kuin toisilla.
Segestan temppeli
Segestan temppeli on nimitys, jota käytetään antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Segestan kaupungissa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Sitä kutsutaan ”Segestan temppeliksi” tai joskus vain ”doorilaiseksi temppeliksi” siksi, että sen kohdejumaluutta ei tunneta. Temppelin rauniot sijaitsevat Segestan arkeologisen alueen länsilaidalla nykyisessä Calatafimi-Segestassa. Ne ovat yksi koko Sisilian parhaiten säilyneistä muinaisjäänteistä.
Segestan temppelin rakentaminen on tutkijoiden arvion mukaan aloitettu klassisella kaudella noin vuonna 417 eaa. Sen paikalla on kuitenkin ollut varhaisempi edeltäjä jo arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Temppeli otti mallinsa Sisilian rannikon kreikkalaiskaupunkien suurista doorilaisista temppeleistä, ja edustaa näin ei-kreikkalaisen Segestan hellenisoitumista. Rakentamisaikaan kaupunki oli liitossa Ateenan kanssa. Temppeli jäi viimeiseksi suureksi doorilaiseksi temppeliksi koko Sisiliassa.
Temppelin on yleensä tulkittu jääneen keskeneräiseksi, oletettavasti Segestassa tapahtuneiden poliittisten muutosten vuoksi. Syynä oli mahdollisesti se, että kaupunki jäi 400-luvun eaa. lopulla Karthagon valtaan. Toisaalta on myös ehdotettu, että temppeli olisi alun perin tarkoitettukin pelkäksi peristyyliksi eli katottomaksi pylväiköksi jonkinlaista kaupungin ei-kreikkalaisen väestön ulkoilmaan sijoittunutta itämaisperäistä kulttia varten.
Nykyisin temppeli on Segestan tunnetuin rakennus, ja sen suhteellisen hyvin säilyneet rauniot ovat yksi koko Sisilian parhaiten säilyneitä temppelinraunioita Akragaan Concordian temppelin ja Selinuksen Temppelin E ohella.
Temppeli sijaitsi kukkulalla kaupungin akropoliin eli linnavuoren länsipuolella kaupunginmuurien ulkopuolella. Se oli peristyylitemppeli ja edusti doorilaista tyyliä. Rakennus oli tehty nykyisen Alcamon seudulta tuotetusta travertiini-kalkkikivestä. Temppelin stylobaatin koko on noin 26 x 61 metriä, ja siinä on kolmiportainen krepidoma-perustus. Temppelissä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 pylvästä eli yhteensä 36 pylvästä. Pylväiden korkeus on noin 9,33 metriä. Temppelin friisissä oli triglyfit sekä koristelemattomat metoopit.
Temppelin oletettu keskeneräisyys näkyy selvästi keskelle kuuluneen naos- eli cellarakennuksen puuttumisesta sekä siitä, ettei temppelin pylväitä ole uritettu. Urituksen puuttumisen vuoksi pylväät näyttävät poikkeuksellisen raskailta. Temppelin peristyyli eli ympäröivä pylväikkö sekä arkkitraavit ja päätykolmiot ovat säilyneet kokonaisina; toisin sanoen suurin osa siitä, mitä temppelistä oli ilmeisesti koskaan rakennettu, vaikuttaa myös olevan edelleen jäljellä.
Segestan teatteri
Segestan teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Segestan kaupungissa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat Segestan akropoliin huipulla nykyisessä Calatafimi-Segestassa.
Teatteri sijaitsi akropoliin eli linnavuoren koilliskulmassa. Se on ajoitettu hellenistiselle kaudelle 200-luvun eaa. puoleen väliin, mutta sen paikalla on saattanut olla varhaisempi edeltäjä jo 300-luvun eaa. lopulla. Rakennuksessa oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen katsomo, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Katsomo suuntautui pohjoiseen päin, ja siitä avautui näköala merelle saakka. Katsomossa oli 29 penkkiriviä, ja siinä oli tilaa noin hengelle. Pystysuuntaiset porraskäytävät jakoivat katsomon seitsemään sektoriin, ja poikittaissuuntainen diazoma-käytävä jakoi sen puolestaan ala- ja yläosaan. Alimmat 21 penkkiriviä ovat säilyneet, mutta diazoman yläpuoliset rivit hävinneet.
Teatterin skene- eli näyttämörakennuksen sivuilla on ollut paraskenia-sivurakennukset. Ne oli koristeltu Pania esittäneillä telamon-patsailla. Teatterin katsomoa kiersi kaareva tukimuuri.
Teatteria käytetään nykyisin esityksiin kesäkaudella.
Nordic Futsal Cup 2018
Nordic Futsal Cup 2018 on UEFA:n alainen futsalin maajoukkueturnaus, jossa ratkaistaan Pohjoismaiden mestaruus. Turnaus järjestettiin Ringkøbing–Skjernissä, Tanskassa 4.–8.12. 2018. Turnauksen voitti hallitseva mestari Suomi, voittaen neljännen perättäisen mestaruuden.
Nordic Futsal Cup 2018 pelattiin viiden osallistujamaan kesken yksinkertaisena sarjana.
Riina Lumme
Riina Lumme (s. 7. heinäkuuta 1992) on turkulainen vihreitä edustava kaupunginvaltuutettu ja maakuntavaltuuston jäsen. Työkseen Lumme on Suomen Nuorisovaltuustojen Liitto Nuva ry:n osallisuusasiantuntija. Hän toimi Suomen ylioppilaskuntien liiton (SYL) puheenjohtajana vuonna 2017.
Lumme valmistui ylioppilaaksi Puolalanmäen lukiosta vuonna 2011. Hän aloitti samana vuonna valtio-opin opinnot Turun yliopistossa. Opintojen ohessa Lumme on tehnyt opettajan sijaisuuksia sekä toiminut Bengtskärissä kausityöntekijänä ja oppaana. Vuonna 2015 Lumme valittiin Turun yliopiston ylioppilaskunnan hallitukseen, jossa hän toimi kulttuurivastaava ja seuraavana vuonna puheenjohtajana. Lumme toimi vuoden 2017 Suomen ylioppilaskuntien liiton puheenjohtajana. Nykyisessä työssään Nuva ry:n osallisuusasiantuntijana hän aloitti vuonna 2018.
Lumme oli ensimmäistä kertaa ehdolla 24-vuotiaana kunnallisvaaleissa 2017, jolloin hänet valittiin Turussa kaupunginvaltuutetuksi. Lumme valittiin Turun kaupunginvaltuustoon 518 äänellä. Vuodesta 2017 Lumme on toiminut myös Varsinais-Suomen liiton maakuntavaltuutettuna sekä Turun seudun joukkoliikennelautakunnan varsinaisena jäsenenä.
Riina Lumme on profiloitunut etenkin opiskelijapolitiikassa, nuorten vaikutusmahdollisuuksien lisäämisessä ja koulutuskysymyksissä sekä pyöräilyn, joukkoliikenteen ja kaupungin kestävässä kehittämisessä. Lumme toimi Vihreiden vuonna 2018 hyväksytyn koulutuspoliittisen ohjelman puheenjohtajana yhdessä Inka Hopsun kanssa.
Rufisque
Rufisque on kaupunki ja departementti Dakarin alueella Senegalissa. Se sijaitsee Kap Verden niemellä 28 kilometriä Dakarista itään. Vuoden 2013 väestönlaskennan mukaan kaupungissa on 221 066 asukasta.
Portugalilaisten 1500-luvulla perustama Rufisque on saanut nimensä Rio Fresco -joesta. Ranskalaiset perustivat sinne kauppa-aseman vuonna 1840. Vuonna 1880 Rufisquesta tuli yksi Senegalin neljästä kunnasta, joiden asukkailla oli Ranskan kansalaisoikeudet. Kaupunki oli tärkeä kauppapaikka ja satama, jonka kautta kuljetettiin varsinkin maapähkinää.
Dakarin kaupungin ja sataman kehitys jätti Rufisquen varjoonsa ja nykyään se on sulautunut suur-Dakariin. Kaupungissa on sementtitehdas ja sähköä tuottava lämpövoimala. Rufisquen siirtomaa-arkkitehtuuri on suurelta osin raunioina.
Asil Nadir
Asil Nadir (s. 1941) on kyproksenturkkilainen liikemies ja talousrikollinen, joka tuli tunnetuksi 1980-luvulla brittiläisen kohuyhtiön Polly Peck plc:n johtajana. Vuonna 2012 hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen yli 28 miljoonan punnan kavaltamisesta Polly Peckistä ja sen sisaryhtiöistä.
Asil Nadir syntyi Kyproksen Famagustassa, josta hänen perheensä muutti pääkaupunkiin Nikosiaan. Nadirin isä perusti sinne muun muassa sanomalehtien jakeluyhtiön. 1950-luvun keskivaiheilla perhe pakeni Kyproksen levottomuuksia ja vainoja Lontooseen. Brittikoulujen jälkeen Asil Nadir opiskeli myös Istanbulin yliopistossa suorittamatta tutkintoa. 1960-luvun alussa poika palasi Lontooseen isänsä tekstiiliyrityksen palvelukseen. Turkin miehitettyä Kyproksen perhe kutsuttiin saarelle pelastamaan alueen hedelmä- ja hotelliliiketoimintaa. Perhe perusti Kyprokselle myös tekstiilitehtaan.
1980-luvun alussa perheyrityksen johtoon astunut Asil Nadir palasi Lontooseen ja osti sieltä pienen ja huonosti kannattaneen Polly Peck -nimisen tekstiiliyhtiön. Hän teki siitä miljardiluokan yrityksen ja listautti sen Lontoon pörssiin. Yritys oli Britanniassa yksi sikäläisen kasinotalouden symboleista: tuhannen punnan sijoitus yhtiön osakkeisiin vuonna 1981 nousi parhaimmillaan yli miljoonan punnan arvoiseksi. Polly Peck oli yksi FTSE 100 -indeksin yhtiöistä. Se oli myös pohjois-Kyproksen merkittävin työnantaja, jonka hotellien ja mediayhtiöiden palveluksessa oli 10 prosenttia alueen työvoimasta. Alueen kansantuotteesta Polly Peck tuotti parhaimmillaan viidenneksen. Vähitellen Asil Nadir omisti myös kartonkitehtaan Kyproksella, televisiotehtaan Turkissa, Pizza Hut -ketjun Britanniassa, Del Monten tuoretuoteyrityksen ja japanilaisen Sansui-äänentoistomerkin.
Polly Peck ajautui selvitystilaan vuonna 1990 yhteensä 550 miljoonan punnan veloista. Asil Nadirin oli määrä astua oikeuden eteen vuonna 1993, mutta hän pakeni kotiseudulleen Kyprokselle ja piileskeli siellä 17 vuotta. Hän palasi Britanniaan vuonna 2010 vakuuttuneena siitä, ettei häntä enää syytettäisi. Hänet kuitenkin pidätettiin ja tuomittiin kymmenen vuoden vankeuteen vajaan 30 miljoonan punnan kavaltamisesta Polly Peckin konkurssin yhteydessä.
Karkaistu lasi
Karkaisussa lasi kuumennetaan lähelle sulamispistettä ja jäähdytetään nopeasti. Tavallisen lasin vetolujuus on 40 Mpa ja termisesti karkaistun lasin 120–200 Mpa.
Karkaistu lasi hajoaa rikkoutuessaan pieniksi muruiksi, ei suuriksi sirpaleiksi. Muruissa ei ole terävää reunaa.
Käyttökohteita karkaistulle lasille ovat esimerkiksi parvekelasitukset, lasikatteet, näyteikkunat, tilanjaka lasit, bussipysäkkien lasitukset, kaiselasitukset, julkisivulasitukset, suihkuseinät, saunan lasiseinät ja viherhuoneiden lasitukset.
Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta
Pyhän Birgitan ja autuaan Hemmingin katolinen seurakunta on Katolisen kirkon Suomessa seurakunta, jonka toiminta-alueena on Varsinais-Suomi Someroa lukuun ottamatta, Satakunta ja Ahvenanmaa. Seurakunnan keskuspaikka on Turku, jossa seurakunnalla on Pyhän Birgitan ja Autuaan Hemmingin kirkko. Lisäksi seurakunnalla on säännöllistä toimintaa Porissa, Eurajoella ja Maarianhaminassa.
Seurakunta perustettiin vuonna 1926. Nykyiseltä Ursininkadulta, joka silloin oli Birgerinkatu ostettiin 19. maaliskuuta 1926 pieni huoneisto, johon sisustettiin kappeli. Kymmenen vuotta myöhemmin kadun toiselle puolelle rakennettiin uusi puinen kirkkorakennus. Kirkon ympärille rakentuessa korkeita kerrostaloja koettiin pienen puukirkon jäävän liiaksi varjoon niiden rinnalla eikä se siten edustanut riittävän arvokkaasti katolista kirkkoa. Uusi kirkkorakennus vihittiin käyttöön 5. marraskuuta 1966. Vuoden 2016 lopussa seurakunnalla oli 2 041 jäsentä.
Terho Lehtimäki
Terho Juhani Lehtimäki (s. 1964) on suomalainen Tampereen yliopiston kliinisen kemian professori ja ylilääkäri. Hän toimii myös Pirkanmaan sairaanhoitopiirin Fimlab Laboratorioiden ylilääkärinä.
Lehtimäki valmistui lääkäriksi ja lääketieteen tohtoriksi Tampereen yliopistolta vuonna 1992. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1992) tarkasteli ihmisen rasva-aineenvaihdunnassa tärkeää apolipoproteiini E:tä suomalaisilla lapsilla ja nuorilla aikuisilla. Tällä rasvaa sitovalla proteiinilla on vaikutuksensa sydän- ja verisuonitautien kehittymiseen. Väitöskirja oli otsikoitu "Apolipoprotein E phenotypes in Finnish children and young adults".
Vuonna 2013 professori Lehtimäki sai Tampereen yliopiston Vuoden tiedeteko -palkinnon. Vuonna 2018 Lehtimäki nousi arvostetulle viitatuimpien tutkijoiden "2018 Highly Cited Researchers" -listalle molekyylibiologian ja genetiikan aihepiiristä. Maailmanlaajuisesti tällä alansa viitatuimpien (siteeratuin 1 %) listalla on kaikki aihealueet mukaanluettuna runsas 4 000 tutkijaa 21 tieteenalalta ja noin 2 000 tieteenrajat ylittävää tutkijaa. Tutkijoista 33 työskentelee ensisijaisesti Suomessa. Tämä ohella professori Lehtimäki oli noussut Google Scholar -hakupalvelun aineistoon pohjautuvassa, lokakuun 2018 alun espanjalaisessa tutkijatilastossa koko uran kattavien viittausten perusteella sijalle 2 409 maailman 3 160 korkeimman h-indeksin tutkijoista. Tämän tilaston mukaan Lehtimäki on eräs kaikkein viitatuimmista suomalaisista. Hänen koko uran julkaisuja koskeva h-indeksinsä oli tämän luettelon aineistossa 107. Hänen julkaisuihinsa on viitattu erityisen runsaasti vuodesta 2013 lähtien.
Jätealus (vesiliikenne)
Jätealus on kulkuneuvo, jota käytetään jätteiden kuljetukseen (ja joskus myös vesiroskan keräämiseen) vesiliikenteessä. Alus muodostuu laivasta (esimerkiksi proomu) tai veneestä (esimerkiksi hinaaja). Jätealuksia on käytössä suurkaupungeissa, kuten Amsterdamissa ja New Yorkissa, koska niiden avulla pyritään siirtämään jätteitä jätteidenkäsittelylaitoksiin pienemmillä hiilidioksidipäästöillä sekä vähentämään tieliikennettä. Jätealusten käyttöä on kokeiltu myös Venetsiassa.
Aikaisemmin jätealusten tarkoituksena oli kerätä kaupungin asukkaiden ja eläinten jätteitä sekä kuljettaa jätteet merille, missä ne oli tarkoitus päästää merenpohjaan. Nykyään jätteiden upottaminen merenpohjaan ja vesistöihin on kielletty, minkä seurauksena jätealukset on varustettu kierrätyssäiliöillä ja ne kuljettavat lastin jätteidenkäsittelylaitoksille, missä jätteet poltetaan, kierrätetään tai käytetään maantäytössä.
New Yorkin ja Philadelphian jäteongelman kasvaessa 1980-luvulla jätealuksia käytettiin kaupunkien jätteiden kuljettamiseen muihin kaupunkeihin sekä ulkomaille. Vuonna 1986 "Khian Sea"-niminen jätealus lähti Philadelphiasta mukanaan 13 000 tonnia tuhkaa ja ongelmajätettä (muun muassa raskasmetalleja ja dioksiineja), josta se levitti neljänneksen Haitin saaren hiekkarannoille lannoitteen nimikkeellä ja upotti loput kahden vuoden aikana Atlantin ja Intian valtameriin. Laivan nimi muuttui kaksivuotisen matkan aikana ensin "Feliciaksi" ja lopulta "Pelicanoksi", jonka nimissä se ankkuroitui Singaporeen. Tapauksesta ja vastuunkantajan roolista syntyi vuoteen 1993 kestänyt oikeusjuttu, jolloin Khian Seata ohjeistaneen Coastal Carriersin kaksi johtohenkilöä tuomittiin sakkoihin ja vankilatuomioon. New Yorkin osalta vuonna 1987 Long Islandin ja Islipin jätteiden oli tarkoitus päätyä Pohjois-Carolinan täyttömaaksi, mitä varten "Mobro 4000"-niminen jätealus lähetettiin matkaan mukanaan 3 100 tonnia jätettä. Pohjois-Carolinan viranomaiset eivät kuitenkaan halunneet aluksen ankkuroituvan mahdollisten ympäristörikosten vuoksi (kuljetusprojektista vastasi myös mafiakytköksinen rikospomo Salvatore Avellino), minkä seurauksena laiva kääntyi takaisin ja yritti tarjota lastiaan muihin osavaltioihin sekä ulkomaille Meksikoon, Belizeen ja Bahamalle, mutta lasti päätyi lopulta takaisin Islipiin kaksi kuukautta kestäneen 6000 mailin merimatkansa jälkeen. 
Jätealuksia on käytetty ennen myös alkoholin ja päihteiden salakuljetukseen.
Elina Rantanen
Elina Rantanen (s. 30. maaliskuuta 1979) on suomalainen poliitikko ja filosofian tohtori. Hän on ollut Turun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 2005 alkaen ja puheenjohtaja vuodesta 2017. Rantanen on ollut ehdokkaana eduskuntavaaleissa vuodesta 2007 lähtien, mutta ei ole tullut valituksi. Vuodesta 2011 lähtien hän on ollut vihreän eduskuntaryhmän varaedustaja.
Elina Rantanen on syntynyt 1979 Turussa ja kirjoittanut ylioppilaaksi 1998 Turun klassikon lukiosta. Rantanen valmistui Turun yliopiston yhteiskuntatieteellisestä tiedekunnasta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2005 aineenaan sosiologia. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Turun yliopiston lääketieteellisen biokemian ja genetiikan oppiaineesta vuonna 2014. Työuransa Rantanen tehnyt erilaisissa tutkimus- ja kehitysprojekteissa Turun yliopistossa, Helsingin yliopistossa ja sosiaali- ja terveysministeriössä. Hänen nykyinen työpaikkansa on Rinnekoti-Säätiön harvinaisten ja perinnöllisten sairauksien Norio-keskuksen kehitysjohtajana.
Rantanen valittiin kunnallisvaaleissa 2004 Turun kaupunginvaltuustoon 402 äänellä. Kunnallisvaaleissa 2008 Rantanen sai 894 ääntä ja hänet nimettiin kulttuurilautakunnan puheenjohtajaksi. Valtuustokauden puolivälissä Vihreät vaihtoivat valtuustoryhmänsä puheenjohtajistoa ja Rantanen valittiin ryhmäpuheenjohtajaksi. Kunnallisvaaleissa 2012 Rantasen äänimäärä oli 1 129. kunnallisvaaleissa 2017 Rantanen sai 1087 ääntä ja hänet valittiin ensimmäisenä naisena Turun kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi.
Rantanen on ollut ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009 sekä eduskuntavaaleissa 2007, 2011 ja 2015.
Elina Rantasella on avopuoliso ja kaksi lasta.