hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pablo Álvarez Núñez
Pablo Álvarez Núñez (s. 14. toukokuuta 1980 Oviedo, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Club Deportivo Lugo ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Álvarez aloitti ammattilaisuransa Sporting Gijónissa. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 19. toukokuuta 2001 kotiottelussa Real Betisiä vastaan. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 161 ottelua, kaikki Segunda Divisiónissa.
Elokuussa 2006 Álvarez siirtyi vapaalla siirrolla Deportivoon. 3. helmikuuta 2007 hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa ottelussa Mallorcaa vastaan. Vuoden 2008 tammikuussa hänet lainattiin loppukauden kestävällä lainasopimuksella Racing Santanderiin. Hän teki ensimmäisen maalinsa maan pääsarjassa 13. tammikuuta 2008 ottelussa Osasunaa vastaan.
Kaudeksi 2008–2009 hän palasi takaisin Deportivoon. Kauden päätyttyä hän pelasi 21 pääsarjaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Salainen sydän
Salainen sydän ("The Secret Heart") on Robert Z. Leonardin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1946.
"Salainen sydän" on psykologinen draama, jossa June Allysonin näyttelemä Penny Addams alkaa käyttäytyä erikoisesti isänsä itsemurhan jälkeen. Lääkärin (Lionel Barrymore) suosituksesta Addams palaa perheen maaseutukotiin, jossa itsemurha tapahtui, sillä se saattaisi auttaa häntä kohtaamaan tapahtuneen. Addams kuitenkin vaipuu syvempään masennukseen ja yrittää itsemurhaa samalla tavalla kuin isänsäkin. Yritys kuitenkin epäonnistuu, ja toipumisprosessi alkaa.
Sölden
Sölden on kunta Itävallassa Ötztalin alppilaaksossa, Imstin piirissä Tirolin osavaltiossa. Se sijaitsee 1 368 metrin korkeudessa. Sölden on talviurheilukeskus ja Itävallan suosituimpia matkailukohteita, ja siellä järjestetään alppihiihdon maailmancupin osakilpailu, Söldenin suurpujottelu.
Suomen Puuvenekeskus
Suomen Puuvenekeskus on Kotkan keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puuveneiden rakentamiseen, korjaamiseen ja entisöintiin erikoistunut telakka. Tontilla sijaitsevan uuden veneveistämörakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki.
Uusi veistämörakennus muistuttaa muodoltaan kumolleen käännettyä venettä, mutta rakennuksen muotokieli on hakenut vaikutteita myös purjeveneiden virtaviivaisista linjoista. Rakennuksen runkona toimivat teräskaaret. Julkisivumateriaalina on käytetty kuparia ja rakennuksessa on suuria lasipintoja. Veistämörakennuksen toisessa kerroksessa on näyttelytila ja yleisöparvi, jonne on vapaa pääsy ja josta voi seurata veistäjien työskentelyä. Keskuksen puuvenesatamassa on ensisijaisesti puuveneille tarkoitettuja laituripaikkoja.
Telakan alueella on toiminut Kalarannan Konepaja, joka siirtyi uusiin tiloihin vuonna 1999, jolloin tiloihin asettui osuuskunta Kotkan puuvenekeskus. Kotkan kaupunki vuokrasi puuvenekeskuksen kiinteistöt vuonna 2007 Evli-pankin perustajiin kuuluneelle Henrik Andersinille, jonka jälkeen vanhoja tiloja peruskorjattiin ja tontille rakennettiin uusi veneveistämö. Andersin aloitti uusissa tiloissa 12mR-luokan purjeveneen "Blue Marlin" entisöintityön. Uuden Suomen Puuvenekeskuksen avajaiset olivat vuonna 2008.
R38
R38 oli New Yorkin metron käytössä ollut metrovaunutyyppi. Sitä valmistettiin vuosina 1966–1967. Nämä metrovaunut pysyivät New Yorkin metron käytössä maaliskuuhun 2009 asti, kunnes ne korvattiin uusilla R160-junilla. Viimeisen kerran R38-vaunuilla ajettiin C-linjalla 18. maaliskuuta 2009. New Yorkin metro olisi tehnyt huoltoa R38-junille, mutta nämäkin sarjat romutettiin marraskuussa 2009.
Keltavatsalepinkäinen
Keltavatsalepinkäinen ("Laniarius atroflavus") on länsiafrikkalainen varpuslintu, joka elää Nigerian kaakkoisosissa ja Kamerunissa. George Ernest Shelley kuvaili sen holotyypin Kamerunvuorelta 1887.
Franciscus Assisilaisen kirkko
Franciscus Assisilaisen kirkko voi viitata seuraaviin kirkkorakennuksiin:
Liuskelepinkäinen
Liuskelepinkäinen ("Laniarius funebris") on itäafrikkalainen varpuslintu, joka on levinnyt Somalian luoteisosista keskisen Etiopian kautta Kaakkois-Sudaniin, Lounais-Ugandaan, Keniaan ja Tansaniaan. Gustav Hartlaub kuvaili sen holotyypin Meningasta Keski-Tansaniasta 1863. Lajista tunnetaan kaksi alalajia.
Mustalepinkäinen
Mustalepinkäinen ("Laniarius poensis") on afrikkalainen varpuslintu, joka on levinnyt lännessä Biokon saarelta ja Kaakkois-Nigeriasta läntisen Kamerunin kautta Kongon itäosiin, Länsi-Ugandaan, Länsi-Ruandaan ja Luoteis-Burundiin. Boyd Alexander kuvaili sen holotyypin Mount St Ysabelilta Biokosta 1903. Lajista tunnetaan kolme alalajia.
Nokilepinkäinen
Nokilepinkäinen ("Laniarius leucorhynchus") on afrikkalainen varpuslintu, jonka elinympäristö ulottuu lännessä Sierra Leonesta ja Guineasta idässä Lounais-Sudaniin ja Ugandaan, sekä etelässä Luoteis-Angolaan ja Kongoon, ja jonka holotyypin Gustav Hartlaub kuvaili Elminasta Ghanasta 1848.
Oranssirintalepinkäinen
Oranssirintalepinkäinen ("Laniarius luehderi") on keskiafrikkalainen varpuslintu, joka elää lännessä Kaakkois-Nigeriasta ja Kamerunista itään Etelä-Sudaniin, Keniaan ja Tanganjikajärvelle, sekä etelässä Kongoon ulottuvalla alueella. Anton Reichenow kuvaili sen holotyypin Kamerunista 1874. Lajista tunnetaan kaksi alalajia.
MusicDNA
MusicDNA on häviöllinen äänenpakkausmenetelmä. Sitä on ollut kehittämässä Dagfinn Bach, joka oli kehittämässä myös MP3-formaattia Frauenhoferin instituutissa.
Musiikin laatu on verrattavissa MP3-pakkaukseen. MusicDNA on myös taaksepäin yhteensopiva, joten nykyiset MP3-soittimet voivat toistaa niitä. Tiedosto voi sisältää esimerkitsi lyriikoita, grafiikkaa, kiertuepäivämääriä, blogikirjoituksia ja videoita.
MusicDNAn on tarkoitus olla kilpailija Applen iTunes LP:lle.
Torsten Wilhelm Forstén
Torsten Wilhelm Forstén (9. elokuuta 1817 Kuopio – 2. syyskuuta 1861 Hamina) oli suomalainen opettaja ja runoilija.
Forsténin vanhemmat olivat kamarineuvos Carl Gabriel Forstén ja piispa Johan Molanderin tytär Maria Charlotta Molander. Taidemaalari, piirtäjä ja runoilija Lennart Forstén oli hänen kaksoisveljensä.
Forstén toimi Haminan kadettikoulun maantiedon opettajana ja rehtorin apulaisena. Hän kirjoitti 13 runoa veljensä Lennart Forsténin 1846 toimittamaan runokokoelmaan "Finska kadetten" sekä osallistui teoksen "Finland framställdt i teckningar" (1845–1852) kuvittamiseen yhdellä piirroksella. Lisäksi hän kirjoitti neljä runoa Emil von Qvantenin runokirjaan "Lärkan" (1844). Ollessaan komennuksella Baltassa ja Sorokissa hän lähetti kolme matkakertomusta, jotka julkaistiin Helsingfors Tidningarissa 1843.
Forstén oli naimisissa puolalaisen Konstanzia Antonia Malinovskajan kanssa. Historioitsija, Pietarin yliopiston dosentti ja historian professori Georg August Forstén oli heidän poikansa. Alma ja Olga Forstén olivat naimisissa kahden muun pojan kanssa.
Papyruslepinkäinen
Papyruslepinkäinen ("Laniarius mufumbiri") on itäafrikkalainen varpuslintu, joka elää pohjoisessa Ugandasta, etelässä Luoteis-Tansaniaan ja lännessä Kongon itäosiin ulottuvalla alueella. Lajin holotyypin kuvaili William Robert Ogilvie-Grant Vichumbista Edwardjärveltä 1911.
Alfred Edman
Alfred Edman (12. maaliskuuta 1833 Turku – 9. syyskuuta 1859 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen filosofian tohtori ja kirjallisuudentutkija.
Edmanin vanhemmat olivat Turun tuomiorovasti Johan Adam Edman ja Klara Gustava Höckert. Hän kävi Turun yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1850. Edman valmistui filosofian kandidaatiksi 1853 ja väitteli tohtoriksi 1857.
Edman analysoi nykyaikaisen romaanin asemaa ja tehtäviä Litteraturbladissa 1854 ilmestyneessä kirjoituksessaan "Romanen i våra dagar". Hänen mukaansa romaani oli uuden teollisen ja demokraattisia pyrkimyksiä korostavan yhteiskunnan omin kirjallisuudenlaji joka vastasi parhaiten lukijoiden odotuksiin.
Edman hukkui tapaturmaisesti 26-vuotiaana syyskuussa 1859 Tukholmassa.
AMD Bobcat
AMD Bobcat on AMD:n vähävirtainen ja edullinen suoritinarkkitehtuuri, joka perustuu AMD 10h (Phenom, Phenom II ja Athlon II) -arkkitehtuuriin ja tukee AMD64 -käskykantaa. Bobcat on pelkästään uusi prosessoriydin; AMD Fusion -prosessoreissa samalle sirulle ladotaan 1–4 bobcat-ydintä Radeon HD 6000 näytönohjainlogiikan kanssa. AMD käyttää prosessoriin integroidusta näytönohjaimesta nimitystä APU (Accelerated Processing Unit). Julkaisu tapahtui vuonna 2011.
Bobcat suunniteltiin kilpailemaan Intel Atom- ja VIA Nano-suorittimien kanssa, ja siihen pohjautuvien piirien virrankulutus on 1-10 watin luokkaa.
AMD:n tavoittena oli, että Bobcat pääsee suorituskyvyssä 90 prosenttiin nykyisten keskitason prosessorien suorituskyvystä alle puolella sirun koolla.
Bobcatin kanssa rinnakkainen, tehokkaampiin pöytäkoneisiin ja palvelimiin tarkoitettu uusi x86-ydin on AMD Bulldozer.
Toisin kuin Intel Atom, Bobcat tukee käskyjen uudelleenjärjestämistä, minkä vuoksi Bobcatin voi olettaa olevan selvästi Atomia nopeampi yhden säikeen suorituskyvyssä.
Yhdellä ytimellä on kokonaisluvuille kaksi kokonaisluku-ALUa sekä latausyksikkö ja tallennusyksikkö. Liukulukujen lataus- ja tallennusyksikkö on ilmeisesti yhdistetty suoraan 512 Kb L2-välimuistiin, ohittaen L1-datavälimuistin kokonaan. Bobcat tukee MMX, SSE, SSE2, SSE3, SSSE3, SSE4A ja AMD-V käskykannan laajennoksia.
Michael Denton
Michael John Denton, (s. 25. elokuuta 1943), on brittiläis-australialainen biokemisti. Hän on kirjoittanut evoluutioteoriaa arvostelevan kirjan "Evolution: a theory on Crisis", joka oli eräs älykkään suunnittelun liikkeen aloittajista. Monet kirjassa esitetyt väitteet ovat evoluution kannattajien mielestä hyvin epäilyttäviä.
Michael Dentonin vuonna 1985 ilmestynyt kirja "Evolution: a theory on Crisis" oli lähtölaukaus älykkään suunnittelun liikkeen synnylle. Phillip Johnson ja Michael Behe ovat sanoneet kiinnostuneensa älykkäästä suunnittelijasta Dentonin kirjan luettuaan.
Monien tutkijoiden mielestä Dentonin evoluutiokriittinen esitys on puolueellinen ja siinä on vakavia puutteita. Biologi Wesley Elberryn mielestä kaikki sytokromi-c:n eroista tehdyt havainnot tukevat evoluutiota, eivät kumoa sitä. Denton väittää kirjassaan muun muassa karpin ja ihmisen sytokromi-c:n olevan samankaltaisia. Tämä vaikutelma syntyy, kun vertaa bakteerista käsin karpin ja ihmisen sytokromi-c:n aminohapposarjojen samankaltaisuutta. Tämä on väärä päätelmä, koska sytokromi-c:n määrittelevä proteiinin osa ei muutu evoluutiossa. Jos muuntuisi, niin sytokromi-c lakkaisi toimimasta tai toimisi toisella tavoin. Denton ei myöskään näytä huomaavan sitä, että aminohapposarjan samankaltaisuusprosentti ei ole sama asia kuin siinä tapahtuneiden mutaatioiden määrä. Mutaatio voi tapahtua vaikka miljoona kertaa samassa paikassa, ja tällöin samankaltaisuusprosentti ei muutu toisen ja miljoonannen mutaation välillä. Näin Dentonin käyttämät prosenttiluvut eivät ole täsmällisiä evoluution mittalukuja.
Punalakkilepinkäinen
Punalakkilepinkäinen ("Laniarius ruficeps") on itäafrikkalainen varpuslintu, joka elää Somaliassa, Etiopiassa ja Kenian rannikkoseudulla. Lajin holotyypin kuvaili George Ernest Shelley Burcosta Somaliasta 1885. Siitä tunnetaan kolme alalajia.
Barokin kirjallisuus
Barokin kirjallisuus on osa barokiksi nimitettyä taiteen tyylisuuntaa. Se sijoittuu 1500-luvun loppuun ja 1700-luvun puoliväliin. Se syntyi vastapainoksi renessanssille. Aikaa leimasivat hallitsijoiden uskonsodat ja taistelut ja itsevaltaisten johtajien ilkivaltainen hallitseminen. Barokin aikana oli jyrkkä jakautuminen arvojen ja elämän hallintojen välillä ja sisäiset ristiriidat kuvaavat hyvin barokkia. Barokkia on kuvattu renessanssin rappiokaudeksi ja kirjallisuuden tutkijat usein sivuuttavat sen.
Barokkiin kuuluvat metaforat, polarisaatiot., kielikuvat ja kaksoismerkitykset. Barokissa korostetaan vastakohtia ja tilanteita liioitellaan ja dramatisoidaan. Siinä leikitään kielellä ja sana-akrobatia, kielelliset kokeilut ja sointukokeilut ovat yleisiä. Barokin kirjallisuus on myös teennäistä eikä se edes yritä olla luonnollista. Tunnettuja kirjailijoita ovat Giambattista Marini, Honoré d'Urfé ja Luis de Góngora.
Punalepinkäinen
Punalepinkäinen ("Laniarius erythrogaster") on keskiafrikkalainen varpuslintu, joka elää lännessä Koillis-Nigeriasta itään Länsi-Eritreaan, ja sieltä etelään Tansaniaan ja Kongoon. Philipp Jakob Cretzschmar kuvaili sen holotyypin Kordofanista Sudanista 1829.
Frans Mörtengren
Frans Lorenz Oskar Mörtengren (26. tammikuuta 1833 Oulu – 4. maaliskuuta 1862 Helsinki) oli suomalainen luutnantti ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.
Mörtengren oli naimisissa Hakunilan kartanon omistajan, kapteeni Anders Munsterhjelmin tyttären Matilda Vilhelmina Munsterhjelmin kanssa.
Rusoduettolepinkäinen
Rusoduettolepinkäinen ("Laniarius ferrugineus") on kaakkoisafrikkalainen varpuslintu, joka elää Zimbabwesta ja Mosambikista Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Johann Friedrich Gmelin kuvaili sen Hyväntoivonniemeltä Etelä-Afrikasta 1788. Lajista tunnetaan kuusi alalajia.
Valistuksen ajan kirjallisuus
Valistuksen ajan kirjallisuus sisälsi uusia piirteitä, mutta ei varsinaisesti luonut uutta kaunokirjallista tyyliä. Valistusajan kirjallisuus sisälsi paljon tietoa, ja asiaproosalle ominainen, tieteellistä termistöä sisältävä kirjoitustyyli nousi esiin. Kun valistusta edeltänyt klassismi painotti hyvin muotoiltua ja tasapainoista tekstiä, valistuksen kirjallisuudelle tärkeää oli saada välitetyksi tieto. Toisaalta selkeys ja konkreettinen kieli olivat keskeisiä myös valistuksen kirjallisuudelle.
Faktatieto valtasi suuren osan teksteistä ja mielikuvituksen osuus kirjallisuudessa jäi taka- alalle. Teksteistä karsittiin pois kaikki mikä ei ollut oleellista, jolloin tunteiden ja mielialojen kuvailu väheni. Valistuskirjallisuus syntyi ensisijaisesti kouluttautuneen porvariston tarpeisiin, mutta tavoitti laajemman lukijakunnan sanomalehtien julkaisemisen yleistyessä.
Valistuskirjailijat tunsivat tehtäväkseen sivistää kansaa, antaa heille uutta tietoa maailmasta ja saada heidät ajattelemaan itse. Kirjallisuus tarjosi tietoa politiikasta, taloudesta, luonnosta sekä ihmisestä. Tyypillisiä arvostelun aiheita olivat yhteiskunta, yksinvaltius ja uskonto. Matkakirjallisuutta kirjoitettiin myös paljon, sillä se antoi paljon tietoa muusta maailmasta ja mahdollisti siinä sivussa oman maan epäkohtien tarkastelun. Sensuurin takia arvostelu usein piilotettiin teksteihin, esimerkiksi satuihin, mutta sanoma tuli kuitenkin selväksi rivien välistä.
Merenkulkijat, löytöretkeilijät ja lähetyssaarnaajat toivat tietoa eri kulttuureista ja ihmisten erilaisuudesta. Esimerkiksi luonnonkansojen kulttuureista löydettiin hyviä puolia, joiden kautta eurooppalaisen yhteiskunnan epäkohtia alettiin huomata. Euroopan ulkopuolelta tuotujen tietojen pohjalta alettiin julkaista kirjoja. Aluksi ne pohjautuivat todellisiin matkoihin ja havaintoihin. Ne toivat uusia ajatuksia ja olivat suosittuja kirjamarkkinoilla. Lukijat huomasivat muista kansoista lukiessaan, että eurooppalaiset olosuhteet ovat puutteellisia. Myöhemmin alettiin tehdä myös kuviteltuja matkakertomuksia, jotka kertoivat ihanneyhteiskunnista. Näillä lisättiin arvostelua eurooppalaista yhteiskuntaa kohtaan.
Vuoden 1688 mainio vallankumous aloitti Englannissa uuden vapaamielisen ajan. Uusi vapaus oli ennen kaikkea myös sananvapautta, ja ennakkosensuuri lakkautettiin Englannissa vuonna 1695. Vallankumoukselliset ja uskontoa rienaavat teokset voitiin kuitenkin vielä takavarikoida ja tekijöitä rangaista. Poliittisia mielipiteitä alettiin vaihtaa kahviloissa, joissa kehittyi uusi lukeva yhteisö sanomalehtien ilmestymisen ansiosta, sekä klubeissa. Uusi kirjallisuus suunnattiin suurelta osin näiden asiakkaille, eli varakkaalle porvaristolle ja vapaamieliselle aatelille. Keskeisiä kirjailijoita Englannissa valistusaikana olivat Jonathan Swift ja Daniel Defoe.
Ranskasta tuli valistuksen kieli maan kirjailijoiden ansiosta. Kirjallisuutta käytettiin myös politiikan vaikutuskeinona, sillä ennakkosensuuri ei ollut sitä rajoittamassa. Tuomittavia kirjoja poltettiin kirjarovioilla, tosin vasta sen jälkeen kun kielletyt kohdat oli luettu ääneen ja sanoma näin levitetty kuulijoille.
Kerkidas
Kerkidas (; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, kyynikkofilosofi sekä kotikaupunkinsa Megalopoliksen lainsäätäjä.
Kerkidas vaikuttaa olevan sen Kerkidas Arkadialaisen jälkeläinen, jonka Demosthenes mainitsee eräänä niistä, joiden vuoksi kreikkalaiset kaupunkivaltiot joutuivat alistumaan Filippos II Makedonialaisen vallan alle. Kerkidas itse komensi kotikaupunkinsa jalkaväkeä Sellasian taistelussa vuonna 222 eaa.
Kerkidas ihaili Diogenes Sinopelaista, ja kertoi tämän kuolemasta meliambeissaan. Athenaios ja Stobaios lainaavat Kerkidasta. Athenaios esittää tämän Afrodite Kallipygoksen kultin lähteenä. Kerkidaan kerrotaan kuollessaan määränneen, että hänet tulee haudata yhdessä "Iliaan" ensimmäisen ja toisen kirjan kanssa. Claudius Aelianus kertoo, että Kerkidas ilmaisi kuollessaan toiveensa olla filosofeista Pythagoraan, historioitsijoista Hekataioksen, muusikoista Olympoksen ja runoilijoista Homeroksen seurassa, mikä kertoo hänen arvostaneen näitä aloja.
Oksyrhynkhoksesta löydettiin vuonna 1906 papyrus, jossa oli otsikko ”Kerkidas Kyynikon meliambit” (). Meliambit, Kerkidaalle ominainen tyyli, olivat yhdistelmä jambi- ja heksametrirunomittoja. Hänen runonsa käsittelivät moraalisia aiheita, kuten vaurauden epätasaista jakautumista ja ylellisen elämäntavan epäonnisia seurauksia.
Kerkidaan nimiin on kyetty laittamaan seitsemän runokatkelmaa. Pisin katkelma käsittelee jumalten luonnetta ja jumalallista kaitselmusta. Kerkidas sanoo, etteivät yleiset uskomukset vastanneet elämän tosiseikkoja. Hän selittää, että jättäisi kuvitteelliset jumalat astrologeille, ja keskittyisi mieluummin koeteltuihin jumaliin, kuten Paian (Asklepioksen epiteetti) ja Nemesis, joista ensin mainittu tekee hyvää kärsiville ja viimeksi mainittu kostaa väärintekijöille. Eräs toinen Kerkidaan runoista on eroottinen ja opettaa halpaa ja helppoa rakkautta. Kolmas katkelma vaikuttaa elämäkerralliselta; siinä Kerkidas ilmaisee tyytyväisyyttään siitä, että on omistanut koko elämänsä muusien palvelukseen.
Näiden runojen lisäksi on löydetty papyruskatkelmia moraalisesta antologiasta, jonka johdanto on kholiambi-muodossa. Se voidaan ajoittaa 200-luvulle eaa. On mahdollista, että antologia oli Kerkidaan kokoama, mutta johdannon runouden laatu on Kerkidaan meliambeja heikompaa.
Senegalinlepinkäinen
Senegalinlepinkäinen ("Laniarius turatii") on länsiafrikkalainen tropiikkilepinkäisten sukuun kuuluva varpuslintu, joka elää pienehköllä alueella Guinea-Bissaussa, Guineassa ja Sierra Leonessa. Jules Verreaux kuvaili sen holotyypin Guinea-Bissausta 1858.
Tulilepinkäinen
Tulilepinkäinen ("Laniarius atrococcineus") on eteläafrikkalainen varpuslintu, joka elää Kalaharin autiomaalla ja sitä reunustavilla alueilla Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Botswanassa, Sambiassa ja Angolassa. William John Burchell kuvaili sen holotyypin Spuigslang Fonteinista Etelä-Afrikasta 1822. Lintu on Namibian kansallislintu.
Otto Tandefelt
Otto Tandefelt (22. kesäkuuta 1811 Saarijärvi – 8. heinäkuuta 1862 Rantasalmi) oli suomalainen postimestari ja kirjailija sekä suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä "O.T." ja "Otto Tarvanen".
Saarijärven Tarvaalassa syntyneen Tandefeltin vanhemmat olivat kapteeni Otto Vilhelm Tandefelt ja Eva Fredrika Stenroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1830 ja oli sitten maanmittausoppilaana. Tandefeltistä tuli postijohtokunnan ylimääräinen kopisti 1836 ja vakinainen kopisti 1842. Hän toimi Hämeenlinnan postikonttorin konttorikirjurina 1842–1854 ja Kokkolan postimestarina 1854–1860.
Otto Tandefelt oli naimisissa vuodesta 1841 Maria Fredrika Brunoun kanssa. Heillä oli kolme lasta. Nuorin tytär Aina Hilma Fredrika Tandefelt-Harlin oli naimisissa Suomen ensimmäisen kunnanlääkärin Gustaf Ferdinand Harlinin (1849–1893) kanssa.
Botby grundskola
Botby grundskola on ruotsinkielinen vuosiluokkien 1–9 peruskoulu, joka sijaitsee Helsingissä Vartiokylän () kaupunginosassa. Koulun rehtorina toimii Janika Wagner ja siellä on noin 500 oppilasta.
Vuonna 1973 muodostettiin "Östra svenska läröverket" yhdistämällä kaksi vanhaa ruotsinkielistä yksityistä oppikoulua: Brändö svenska samskolan (per. 1920) ja Botby svenska samskolan (per. 1879 nimellä Privata svenska fruntimmersskolan i Helsingfors, Vartiokylässä vuodesta 1963). Lukioluokat jäivät ensin mainitun tiloihin Kulosaareen (nyk. Brändö gymnasium) ja keskikoululuokat viimeksi mainitun 1966 valmistuneeseen rakennukseen Vartiokylään (Botby högstadieskola). Koulu kunnallistettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä syksyllä 1977 ja jaettiin erillisiksi lukioksi ja yläasteeksi. 1.8.2011 Botby högstadieskola yhdistettiin sen vieressä toimineen ala-asteen Blomängens lågstadieskolan kanssa Botby grundskolaksi.
William John Burchell
William John Burchell (23. heinäkuuta 1781 Fulham, Lontoo - 23. maaliskuuta 1863 Fulham) oli englantilainen tutkimusmatkailija, luonnontieteilijä ja taiteilija.
Burchellin isä oli kasvitieteilijä Matthew Burchell, joka omisti laajan Fulham Nursery nimisen puutarhan. William Burchell työskenteli Kewin Kuninkaallisessa kasvitieteellisessä puutarhassa. Vuonna 1805 hän purjehti "Northumberland"illa Saint Helenalle, ja ryhtyi siellä kauppiaaksi yhdessä William Balcomben (1779-1829) kanssa. Vuoden kuluttua Burchell kyllästyi kumppanuuteen ja sai nimityksen saaren koulumestariksi, ja myöhemmin viralliseksi kasvitieteilijäksi. 1810 hän purjehti tutkimusmatkalle Kapin niemimaalle.
Burchell tutki Etelä-Afrikkaa vuosina 1810–1815 ja vaelsi noin 7 000 kilometriä, paljolti ennen tutkimattomia seutuja. Hän keräsi yli 50 000 näytteen kokoelman ja kirjoitti matkastaan kaksiosaisen teoksen "Travels in the Interior of Southern Africa" (1822 ja 1824). Elokuussa 1815 Burchell purjehti "Kate"-nimisellä aluksella Sain Helenalle, josta hän saman tien jatkoi purjehdusta Fulhamiin. Hän tutki Brasiliaa 1825–1830 ja keräsi sieltäkin suuren kokoelman näytteitä, muun muassa yli 20 000 hyönteistä. Hänen päiväkirjansa ja matkasta kirjoitetut artikkelit ovat hävinneet, mutta Kewissä säilytetään hänen kenttämuistiinpanojaan.
Burchellin afrikkalaisten näytteiden kokoelman sanotaan olevan kaikkien aikojen suurenmoisin. Burchellin tehtyä itsemurhan 1863 pääosa hänen kasvikokoelmastaan sijoitettiin Kewiin ja hyönteiskokoelma Oxfordin yliopiston museoon. Burchell tunnetaan erinomaisen tarkoista muistiinpanoistaan, kuten myös monista piirroksista ja maalauksista. Vuonna 1819 parlamentin alahuone kuulusteli Burchellia Etelä-Afrikan asuttamismahdollisuuksista, eikä varmaankaan ollut sattuma, että 1820 ensimmäiset maahanmuuttajat saapuivat Kapmaahan.
Burchell nimesi joitakin uusia eläinlajeja, muun muassa leveähuulisarvikuonon ("Ceratotherium simum"), kuningastrapin ("Ardeotis kori") ja tulilepinkäisen ("Laniarius atrococcineus").
Vuorilepinkäinen
Vuorilepinkäinen ("Laniarius fuelleborni") on kaakkoisiafrikkalainen varpuslintu, joka elää Tansanian, Malawin ja Itä-Sambian vuorilla. Anton Reichenow kuvaili sen holotyypin Usafuasta Nyasajärven pohjoispuolelta Tansaniasta 1900. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Se on nimetty saksalaisen lääkärin Friedrich Füllebornin kunniaksi.
Fredrik Alfred Saxbäck
Fredrik Alfred Saxbäck (1. heinäkuuta 1836 Hattula – 7. helmikuuta 1863 Hyrynsalmi) oli suomalainen runoilija.
Saxbäckin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Gustaf Adolf Saxbäck ja Eva Sofia Leván. Hän pääsi ylioppilaaksi 1855 Kuopion lukiosta.
Saxbäck saapui opiskelemaan Helsingin yliopistoon 1856. Hän teki Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran apurahan turvin runojen ja kansanperinteen keruumatkan Inkerinmaalle. Kesällä 1861 Saxbäck kävi yhdessä J. W. Calamniuksen kanssa tutkimassa Saloisten seudun muinaisjäännöksiä muun muassa Kastellin jätinkirkkoa. Paheneva silmäsairaus ja rintatauti pakotti Saxbäckin lopettamaan opintonsa 1861 ja hän oli sitten jonkin aikaa opettajana Kajaanissa.
Saxbäck kirjoitti nimimerkillä "-k-k" Oulun Wiikko-Sanomiin, Suomettareen ja Joukahainen-lehteen.
Nokirastas
Nokirastas ("Turdus flavipes") on Etelä-Amerikassa tavattava rastaisiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan nokirastas on noin 22 cm. Koiraan pää, siivet ja rinta ovat väritykseltään mustat. Selän, perän ja vatsan väritys vaihtelee alalajeittain. Eräillä alalajeilla ne ovat mustat, toisilla tumman harmaat. Jalat ovat koiraalla keltaiset ja nokka harmaa. Silmien ympärillä on sekä koiraalla että naaralla kapea keltainen rengas. Nokirastasnaaras on väritykseltään pääosin ruskea. Vatsa on selkää ja päätä vaaleampi. Silmän tumma iiris erottaa lajin kiiltonokirastaasta ("Turdus leucops").
Nokirastaan levinneisyys Etelä-Amerikassa on laikuttainen. Lajia tavataan Kolumbian koillisosista, läntisestä ja eteläisestä Venezuelasta, Guyanasta, Brasiliasta Roraiman osavaltiosta sekä Bahian osavaltiosta etelään Rio Grande do Sulin ja Paraiban osavaltioihin sekä Argentiinan koillisosiin. Nokirastas elää lisäksi Trinidad ja Tobagossa. Lajin elinympäristöä ovat metsät sekä niiden reunamaat sekä kahviplantaasit. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 500–1 500 metrin korkeudella meren pinnasta.
Nokirastaat liikkuvat yleensä yksin tai pareittain. Ne oleskelevat pensaissa ja puiden lehvästön ala- ja keskikerroksissa. Lintu on melko arka ja suhteellisen vaikea nähdä luonnossa.
Nokirastaan pesimäkausi kestää toukokuusta heinäkuulle. Pesä sijaitsee kivikossa tai törmässä. Se rakennetaan sammalista ja mudasta. Naaras munii kaksi vaalean sinistä tai vihertävää punaruskeapilkullista munaa.
Nokirastaan ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä.
Heli Pirhonen
Heli Pirhonen (s. 1974 Kitee) on vuoden 1995 Miss Suomi. Missivuoden jälkeen Pirhonen opiskeli Tampereen ammattikorkeakoulussa tradenomiksi.
Pirhosen tiedot kilpailun aikaan: 21-vuotias, pituus 175 senttimetriä, paino 57 kilogrammaa, mitat91-63-92. Lukiossa hän oli Miss Suomi 1994 Henna Meriläisen koulukaveri. Hänen perintöprinsessoikseen vuonna 1995 valittiin Miia Puoskari, Carmen Mäkinen (luopui kruunustaan) sekä Susanne Tasa (edellisen tilalle).
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1982
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1982. Jyväskylän Kiri voitti Suomen mestaruuden ylivoimaisella tavalla. Runkosarjassa se menetti 22 ottelussa vain pisteen tasapelillä Vaasassa ja loppusarjassakin vain kaksi kotonaan Hyvinkäälle hävityssä ottelussa.
Dramaattisen päätöksen sai Kirin ja Seinäjoen välinen mitalisarjan ottelu, kun Seinäjoki protestoi tuomaritulkintoja vastaan ja kieltäytyi jatkamasta peliä. Näinpä peli keskeytettiin kuudennessa vuoroparissa ja Kiri tuomittiin voittajaksi sen hetkisen tilanteen mukaan (10-7). Jälkipuinneissa Seinäjoen Maila-Jusseille langetettiin 10 000 markan sakot epäurheilijamaisesta käyttäytymisestä.
Suomen Cupin finaalissa ei mestaruussarjalaisia nähty. Ylivieskan Kuula voitti kotonaan Hongikon 10-4.
Pesäpallon 60 -vuotisjuhlavuoden kunniaksi pelattiin Helsingissä juhlaotteluita 3. elokuuta lähtien 5000 osanottajan voimin. Pelit huipentuivat 48. Itä–Länsi-otteluun 8. elokuuta Helsingin Olympiastadionilla, jossa pesäpalloa oli viimeksi pelattu vuoden 1952 olympiakisoissa näytösottelussa. Yli 13 000 katsojaa näki juoksurikkaan ottelun, joka päättyi sopuisasti 10-10 -tasapeliin.
Runkosarja
Mitalisarja
Putoamissarja
Sarjasta putosivat Jyväskylän Lohi, Kouvolan Pallonlyöjät ja Oulun Lippo. Tilalle nousivat Ykkössarjan kolme parasta: Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat, Vimpelin Veto ja Ikaalisten Tarmo. Kouvolan Pallonlyöjät pelasi SM-sarjassa peräkkäin 31 kautta vuosina 1952-1982.
Jyväskylän Kiri: Risto Tuominen, Jari Ahola, Jari Koski, Jyrki Falin, Jouni Mutikainen, Kalevi Luoma, Raimo Hirvi, Mikko Vitikainen, Juha-Pekka Nieminen, Unto Poikolainen, Jarmo Korhonen, Pekka Huhtala. Pelinjohtaja Reijo Salo, valmentaja Tapio Rauhamäki.
Konsertiino sellolle ja orkesterille (Prokofjev)
Konsertiino sellolle ja orkesterille g-mollissa (op. 132) on Sergei Prokofjevin kesken jäänyt sellokonsertto vuodelta 1952. Sävellyksen viimeistelivät Mstislav Rostropovitš ja Dmitri Kabalevski.
Zakamenskin piiri
Zakamenskin piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 15 320 neliökilometriä. Asukkaita on 30 200 henkeä (vuonna 2009).
Zakamenskin piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tunkan piiriin ja Irkutskin alueeseen, koillisessa Kabanskin ja idässä Džidan piireihin sekä etelässä ja lännessä Mongoliaan.
Pinta-alasta 60 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat kulta, volframi, kivihiili sekä erilaiset koru- ja päällystyskivet.
Piiriin kuuluu Zakamenskin kaupunki ja 23 maalaiskuntaa: Bajangol, Bortoi, Burgui, Dalahai, Duturul, Hamnei, Haratsai, Holtoson, Hurtaga, Hužir, Jehe-Tsakir, Jengorboi, Mihailovka, Myla, Nurta, Sanaga, Šara-Azarga, Tsagan-Morin, Tsakir, Ulektšin, Ulentui, Ust-Burgaltai ja Utata. Hallinnollinen keskus on Zakamensk, josta on 450 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.
Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 63 % asukkaista on burjaatteja, 34 % venäläisiä ja 1 % saksalaisia. Piirin väestöstä 43,5 % asuu Zakamenskin kaupungissa.
Seudulla on metalli-, polttoaine-, metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Tärkeimmät yritykset ovat kullan ja volframin tuotantoa sekä puunhankintaa- ja jalostusta harjoittava OOO Zakamensk sekä terästä, valurautaa ja pronssia valmistava OOO Liteištšik. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, viljaa, perunaa ja vihanneksia. Mongolian vastaiselle rajalla rakennetaan Ainek-Golin raja-asemaa, jonka odotetaan avaavan uusia mahdollisuuksia matkailuelinkeinon kehittämiseen.
Piirissä toimii ammattikoulu ja kaksi musiikkikoulua.
Paikallislehtenä ilmestyy "Znamja truda" (”Työn lippu”) ja sen burjaatinkielinen liite "Ažalai tug".
Tulienkeli
Tulienkeli () on Sergei Prokofjevin viisinäytöksinen ooppera (op. 37). Se on sävelletty vuosina 1919–1927 ja esitetty ensimmäistä kertaa 25. marraskuuta 1954 Pariisin Théâtre des Champs-Elysées'ssa Charles Bruckin johdolla. Libreton oopperaansa teki säveltäjä itse Valeri Brjusovin romaanin pohjalta.
Prokofjev sävelsi kolmannen sinfoniansa (1928) "Tulienkelin" musiikin pohjalta.
Hedvig von Numers
Hedvig Constantia Fredrika von Numers os. "Ehrenstam" (18. lokakuuta 1830 Karlskrona – 25. syyskuuta 1863 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija joka asui myös jonkin aikaa Suomessa.
Hedvig von Numersin isä oli valtioneuvos J. F. Ehrenstam. Hän meni naimisiin 1858 Suomen senaatin protokollasihteeri Carl Johan Oskar von Numersin kanssa ja muutti sitten asumaan Helsinkiin.
Von Numersin kirjallinen tuotanto koostui näytelmistä, novelleista ja romaaneista.
Chike Ohanwe
Chike Ohanwe (s. 21. huhtikuuta 1989) on suomalainen näyttelijä ja Chike-nimellä esiintyvä artisti. Hän on näytellyt muun muassa musikaalielokuvassa "Jos rakastat".
Hänen isänsä on nigerialainen ja äitinsä suomalainen. Hän valmistui syksyllä 2009 Vaskivuoren lukiosta ja on opiskellut vuodesta 2010 lähtien Teatterikorkeakoulussa.
Pesäpallon Ykkössarja 1982
Pesäpallon ykkössarja 1982 oli nykyisen Ykköspesiksen toinen kausi. Mestaruussarjan tavoin (Kiri) tämäkin sarja päättyi jyväskyläläisvoittoon Hongikon osoittautuessa parhaaksi. Vimpeli ja Ikaalinen nousivat myös mestaruussarjaan.
Hongikko, Vimpelin Veto ja Ikaalisten Tarmo nousivat mestaruussarjaan.
Sarjasta putosivat Ulvilan Pesä-Veikot, Imatran Pallo-Veikot ja Kokkolan Kiri. Sarjaan nousivat suomensarjan lohkovoittajat Tohmajärven Urheilijat, Kuortaneen Kunto ja Halsuan Toivo.
Cyprus Mail
Cyprus Mail on kyproslainen englanninkielinen sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1945. Cyprus Mail on saaren vanhin lehti ja sen levikkialuueseen kuuluu koko saari. Lehti ilmestyy päivittäin.
Somaliankaija
Somaliankaija ("Poicephalus rufiventris") on itäafrikkalainen papukaija, joka elää Somaliassa, Etiopiassa ja Pohjois-Tansaniassa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Eduard Rüppell Shewasta Etiopiasta 1845.
Somaliankaija on hillityn värikäs papukaija. Ihmeellistä siinä on se, että toisin kuin useimmat afrikankaijat, sen sukupuolet eroavat huomattavasti väritykseltään toisistaan. Koiraan vatsa on punainen, naaraan vatsa on harmaa. Suurimmaksi osaksi lintu on harmaa, mutta sillä on vihreä alaperä ja reidet. Nokka on musta ja silmät täysikasvuisilla yksilöillä punaisen ruskeat. Poikasilla ja nuorilla yksilöillä silmät ovat tummat.
Kaikki Puumalan puolesta
Kaikki Puumalan puolesta oli 10-osainen tv-sarja, joka esitettiin Yle TV1:ssä vuoden 2008 aikana. Aiheena oli seitsemän miehen yritys pelastaa kriisikuntalistalle joutunut Puumalan kunta. Miehet harjoittelivat pieniä esityksiä, joita he esittivät eri puolilla Puumalaa. Esitykset koottiin yhteen, ja tästä syntyi suurempi teatteriesitys. Näytelmä esitettiin syksyllä 2008 Kom-teatterissa täysille saleille monena peräkkäisenä iltana, ja miesten saapuessa takaisin eteläsavolaiseen kuntaansa monet naapurikunnat halusivat esityksen omiin saleihinsa. Näin myös tapahtui, ja esityksiä näytettiin muun muassa Savonlinnassa, Mikkelissä ja Lappeenrannassa.
Puumalasta tuli suositumpi kuin pitkiin aikoihin. Monet matkustivat paikkakunnalle vain päästäkseen käymään kuvauspaikoilla, ja osa ihastui television välityksellä Saimaan puhtauteen ja kirkkauteen.
Ohjelmasarja perustui Strix AB:n formaattiin All for One.Mukana olivat myös Kom-teatterin johtaja Pekka Milonoff sekä teatteriohjaaja Minna Nurmelin
Mosambikinkaija
Mosambikinkaija ("Poicephalus cryptoxanthus") on itäafrikkalainen papukaija, joka elää Kaakkois-Keniasta Malawiin, Zimbabween, Mosambikiin ja Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Sen holotyypin kuvaili Wilhelm Peters Inhambanesta Mosambikista 1854.
Ulkonäöltään mosambikinkaija on tyypillinen afrikankaija: sillä on iso pää ja lyhyt pyrstö. Mosambikinkaija on noin 22 cm pitkä ja väriltään suurilta osin vihreä. Sen pää ja osa kaulasta on harmaan ruskeaa ja siipien alusilla on keltaista. Toisin kuin esimerkiksi senegalinkaijalla, mosambikinkaijan silmät ovat myös aikuisiällä tummat.
Scott Matzka
Scott Matzka (11. toukokuuta 1978 Port Huron, Michigan, Yhdysvallat – 16. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskus- ja laitahyökkääjä.
Matzka aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002, jolloin hän edusti AHL:n Grand Rapids Griffinsiä ja ECHL:n Atlantic City Boardwalk Bulliesia. Kaudeksi 2003–2004 Matzka siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kaksi kautta Saksassa; ensin kausi toisen sarjatason ETC Crimmitschaussa ja sitten kausi kolmannen sarjatason Berliner SC:ssä.
Kaudeksi 2005–2006 Matzka siirtyi Tanskan pääsarjan Odense Bulldogsiin, jossa pelasi kolme kautta. Ensimmäisellä kaudellaan Matzka voitti Tanskan cupin ja oli Tanskan liigan paras maalintekijä 28 osumallaan. Toisella kaudellaan Matzka teki toistamiseen 28 maalia ja voitti maalintekijätilaston. Samalla hän teki myös 61 pistettä ja oli koko pistepörssin ensimmäinen. Kaudeksi 2008–2009 hän vaihtoi joukkuetta Tanskassa. Tuon kauden hän pelasi Esbjergissä.
Tanskasta Matzka muutti Ruotsiin, kun hän aloitti kauden 2009–2010 Allsvenskanin Örebrossa. Hän pelasi joukkueessa tammikuulle 2010, jolloin hän siirtyi koeajalla SM-liigan Tapparaan. Matzka ei saanut Tapparasta jatkoa koeajan jälkeen vaan siirtyi loppukaudeksi Mestiksen Jokipoikiin. Joukkue voitti keväällä 2010 ensimmäisen Mestiksen mestaruutensa, ja Matzka esiintyi pudotuspeleissä tehokkaasti. Hän teki yhdeksässä ottelussa pisteet 5+7.
Jokipojista Matzka siirtyi Britannian pääsarjan Cardiff Devilsiin. Matzka teki Cardiffissa 97 pistettä 62 ottelussa ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Ranskan pääsarjan HC Morzine-Avoriaz’n kanssa. Osapuolet purkivat sopimuksen kuitenkin ennen kauden alkua, sillä Matzka ei saanut raskaana olevalleen vaimolleen vakuutusta. Hän jatkoi näin ollen Cardiff Devilsissä myös kaudella 2011–2012. Kauden jälkeen Matzka ilmoitti lopettavansa uransa. Matzka teki kuitenkin ottelukohtaisen sopimuksen ECHL:n Kalamazoo Wingsin kanssa tammikuussa 2013, kun Kalamazoo kärsi pelaajapulasta.
Matzka lopetti uransa tammikuussa 2014.
Matzka sairasti ALS-tautia, joka diagnosoitiin hänellä pian jääkiekkouran päättymisen jälkeen. Matzka perusti vaimonsa kanssa järjestön tarjoamaan vertaistukea muille sairaudesta kärsiville.
Isoafrikankaija
Isoafrikankaija ("Poicephalus robustus") on afrikkalainen papukaijalaji, jota tavataan Etelä-Afrikan itäosissa. Se elää pääosin KwaZulu-Natalin ja Itä-Kapin provinssissa. Pieni noin 60–80 yksilöä käsittävä populaatio on lisäksi Limpopossa. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Kapin niemimaalta vuonna 1788.
Isoafrikankaija lajimääritelmä tehtiin uudestaan vuonna 2017, kun siitä erotettiin omaksi lajikseen "Poicephalus robustus".
Suurimmaksi osaksi isoafrikankaija on vihreä. Naaralla on punaista tai oranssia väriä otsassa. Selkä ja siivet ovat tummanvihreät, ja oranssia tai punaista löytyy reisistä ja siipien itäosasta. Pyrstö on musta tai ruskea.
Henna Meriläinen
Henna Meriläinen (s. 1975 Tohmajärvi) on Miss Suomi 1994. Hän oli kilpailujen aikaan 19-vuotias, Meriläisen mitat olivat 175 cm, 56 kg, 92-65-92. Kilpailut käytiin 12. helmikuuta 1994 Tampereella, Hotelli Ilveksessä. Juontajana toimi laulaja Mikko Alatalo. Kilpailuja pidettiin lämminhenkisinä. Yhtenä tuomareista toimi Anna-Liisa Tilus (Miss Suomi 1984). Kaikki 12 kilpailijaa olivat tasaväkisiä. Meriläinen oli missivuonnaan ylioppilas ja Miss Suomi 1995 Heli Pirhosen koulukaveri. Hänen perintöprinsessoikseen valittiin vuonna 1994 Petra von Hellens ja Marja Vuoristo. Missivuotensa päätyttyä Meriläinen kertoi suunnittelevansa psykologian opintoja yliopistossa.
Meriläisen pitkäaikainen avoliitto päättyi 2008, kun hän aloitti seurustelun Veikka Gustafssonin kanssa.
Kaunis kotkan käsi
Kaunis kotkan käsi on Viikatteen ensimmäinen single albumilta Surut pois ja kukka rintaan. Nimikkokappaleen lisäksi single sisältää kappaleet "Rauta-airot" ja "Lyhdyn nään syttyvän", joista jälkimmäinen ei esiinny albumilla. Kappale "Rauta-airot" on suomennettu cover-versio Motörheadin kappaleesta "Iron Horse/Born to Lose". Lisäksi kappaleen "Lyhdyn nään syttyvän" on alun perin esittänyt Topi Sorsakoski & Agents. Single oli Suomen virallisella singlelistalla yhteensä viisi viikkoa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi.
Beata Sofia Gyldén
Beata Sofia Gyldén o.s. "Wrede af Elimä" (5. joulukuuta 1804 Anjala – 5. kesäkuuta 1864 Jena, Saksa) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen runoilija.
Gyldénin vanhemmat olivat vapaaherra, everstiluutnantti Gustaf Wrede af Elimä ja Fredrika Lovisa Georg-Fredrikintytär Tigerstedt. Hän meni 1837 naimisiin Nils Abraham Gyldénin kanssa josta tuli 1847 Helsingin yliopiston kreikan kirjallisuuden professori. Heidän poikansa Johan August Hugo Gyldén (1841–1896) oli Ruotsin tiedeakatemian astronomi ja Tukholman observatorion johtaja.
Gyldén julkaisi runojaan vuonna 1853 ilmestyneessä albumissa "Insjövågen" jossa kirjoittajat esiintyivät yhteisen "Fruntimmer" nimimerkin takana. Muita albumiin kirjoittajia olivat ainakin Sara Karolina Gadolin (o.s. Ekman, 1800–1875) ja oululainen Lucina Constantia Ingeborg Wallenius (1832–1913). Albumi sai nuivan vastaanoton Helsingin lehtien palstoilla ja tekijöitä syytettiin jopa itsekritiikin puutteesta.
Kongonkaija
Kongonkaija ("Poicephalus gulielmi") on afrikkalainen papukaija, joka elää päiväntasaajan seudulla Liberiasta Kamerunin ja Pohjois-Angolan kautta Keniaan ja Tansaniaan ulottuvalla alueella. Sen holotyypin kuvaili William Jardine Kongojoelta vuonna 1849. Lajista tunnetaan kolme alalajia.
Kongonkaija on mielenkiintoisen värinen: sen vihreä höyhenpuku näyttää kimmeltävän valossa, ja siivissä on selkeästi erottuvaa suomukuviota vihreän ja mustan värin vaihdellessa sulissa. Silmän ympärillä on vaalea höyhenetön alue, ja silmän väri vaihtelee tummasta ruskeaan. Alalajista ja iästä riippuen linnulla voi olla oransseja tai punaisia kuvioita otsassa ja siivissä. Sukupuolten välillä selkeitä ulkoisia eroja ei ole.
Gustaf Edvard Ingelius
Gustaf Edvard Ingelius (18. maaliskuuta 1818 Turku – 14. marraskuuta 1864 Pariisi, Ranska) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kulttuurihistorioitsija.
Ingeliuksen vanhemmat olivat Merikarvian kirkkoherra Gustaf Johan Ingelius ja hänen ensimmäinen vaimonsa Anna Maria Geitlin. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja lukiota päästen ylioppilaaksi vuonna 1836. Ingelius valmistui filosofian kandidaatiksi 1842, maisteriksi 1844, lisensiaatiksi 1849 ja tohtoriksi 1850.
Ingelius toimi Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina 1842–1846, vakinaisena amanuenssina 1846–1854, varakirjastonhoitajana 1854–1862 ja kirjastonhoitajana vuodesta 1862. Hän oli myös Helsingin yksityislyseon opettajana 1849–1852.
Karl Klindworth
Karl Ludwig Klindworth (25. syyskuuta 1830 Hannover – 27. heinäkuuta 1916 Stolpe, Saksa) oli saksalainen pianisti, pianopedagogi ja kapellimestari, joka opiskeli muun muassa Franz Lisztin johdolla. Musiikinopiskelunsa hän aloitti viulistina, mutta siirtyi sittemmin pianistiksi. Hänen intohimonsa oli oopperoiden sovittaminen ja soittaminen pianolla. Koska Klindworth ei päässyt Louis Spohrin viuluoppilaaksi, hän pestautui kiertävän teatteriseurueen kapellimestariksi 17-vuotiaana.
Vuonna 1852 Klindworth tapasi Lisztin, joka otti hänet oppilaakseen. Klindworth siirtyi Weimariin, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat Hans von Bülow, Peter Cornelius, William Mason ja Joachim Raff. Weimarissa hän tapasi myös Joseph Joachimin, Eduard Reményin sekä Johannes Brahmsin ja Hector Berliozin. Klindworth aloitti opetustyönsä Lontoossa, jossa hän toimi arvostettuna opettajana 1854–1868. Vastaperustetun Moskovan konservatorion johtaja Nikolai Rubinstein houkutteli Klindworthin opettajaksi Moskovaan 1868. Tässä virassa hän toimi seuraavat 14 vuotta.
Rubinsteinin kuoltua 1882 Klindworth palasi Saksaan Berliinin filharmonisen orkesterin kapellimestariksi vuorotellen Joachimin ja Franz Wüllnerin kanssa. Vuonna 1884 hän perusti Berliiniin pianokoulun, joka 1893 yhdistyi Xaver Scharwenkan pianokoulun kanssa. Näin muodostettiin Klindworth-Scharwenka-konservatorio. Klindworth oli myös merkittävä pianomusiikin julkaisija ja sovittaja. Tunnetuimpia ovat hänen Wagnerin oopperoista tekemänsä pianosovitukset. Kehotus niiden tekemiseen tuli säveltäjältä itseltään. Wagneriin Klindworth tutustui Lontoossa huhtikuussa 1855.
Huancayo
Huancayo on Junínin alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 323 000 asukasta. Se sijaitsee Andien vuoristossa noin 3250 metrin korkeudessa.
Huancayo on Perun Andien keskiosan keskeinen kaupunki. Siellä toimii kolme yliopistoa: Universidad Peruana Los Andes (UPLA), Universidad Nacional del Centro del Peru (UNCP) ja Universidad Continental de Ciencias e Ingenieria (UCCI).
Huancayon seudun alkuperäisväestöä ovat huanca-intiaanit. Ensimmäisen Andien alueen espanjalaisen pääkaupungin Jaujan perusti Pizarro 45 km pohjoiseen Huancayosta Huancat vastaanottivat espanjalaiset vapauttajinaan ja tuhansia huancasotureita liittyi espanjalaisten valloitusretkeen Cuscoon.
Pesäpallon miesten Suomen Cup 1982
Vuonna 1982 Ylivieskan Kuula voitti Pesäpallon Suomen Cupin voitettuaan finaalissa Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat 10-4.
Ylivieskan Kuulan joukkueessa pelasivat:
Erkki Seppälä, takakenttä; Kari Haapakoski, polttolinja; Veijo Saukkonen, etukenttä; Sakari Haapakoski, lukkari; Samuli Haapakoski, polttolinja; Erkki Jämsä, takakenttä; Mauri Koskela, etukenttä; Juha Keskinen, polttolinja; Osmo Röntynen, polttolinja; Ossi Rapo, etukenttä, pelinjohtaja; Esa Ihalainen, polttolinja; Jukka Sydänmetsä, polttolinja; Pekka Pieskä, takakenttä.
Huacho
Huacho on Liman alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 54 000 asukasta. Se sijaitsee Panamericana-valtatien varrella noin 150 km pääkaupunki Limasta pohjoiseen.
Seitsemännessä taivaassa (vuoden 1927 elokuva)
Seitsemännessä taivaassa on vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Frank Borzagen ohjaama elokuva.
"Seitsemännessä taivaassa" oli yksi mykkäelokuvan viimeisten vuosien suosituimmista rakkaustarinoista. Elokuvalle myönnettiin kolme Oscar-palkintoa: ohjaus, naispääosa ja sovitettu käsikirjoitus.
Chico on köyhä viemärityöntekijä. Hän tapaa eräänä päivä Dianen, joka pakenee poliisia ja rikollisia. Chico piilottaa hänet ja he rakastuvat. He menevät naimisiin ja elävät onnellisina köyhyydestä huolimatta, kunnes Chico kutsutaan ensimmäiseen maailmansotaan. Diane saa kuulla, että Chico on kuollut rintamalla. Dianen maailma sortuu. Chico ei kuitenkaan ole kuollut, hän palaa Dianen luo sokeutuneena.
Samaan aikaan kun Borzage kuvasi elokuvaa, F. W. Murnau kuvasi "Auringonnousua" viereisellä näyttämöllä samalle elokuvayhtiölle – elokuvilla oli jopa sama naispääosan esittäjä Janet Gaynor, joka sukkuloi elokuvien kuvausten välillä. Murnaulla oli suuri vaikutus Borzagen ohjaustyylin, ja "Auringonnousu" ja "Seitsemännessä taivaassa" ovatkin visuaalisesti hyvin samankaltaisia.
Elokuva voitti kolme Oscar-palkintoa:
Se oli lisäksi ehdolla parhaasta elokuvasta ja lavastuksesta (Harry Oliver).
Hans Bischoff
Hans Bischoff (17. helmikuuta 1852, Berliini, Preussi – 12. kesäkuuta 1889, Niederschönenhausen, Saksan keisarikunta) oli saksalainen pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Theodor Kullakin ja Richard Wüerstin oppilaana Berliinissä sekä filosofiaa ja kieliä Berliinin yliopistossa 1868–1872. Bischoff väitteli filosofian tohtoriksi Göttingenissä 1873. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Bernhard von Ventadorn. Bischoff opetti pianonsoittoa Theodor Kullakin akatemiassa (Neue Akademie der Tonkunst) 1873–1878 ja sitten kuolemaansa saakka Berliinin Stern-konservatoriossa. Hän toimi myös konserttipianistina soittaen pääasiassa kamarimusiikkia. Yhdessä viulisti W. Helmichin kanssa hän järjesti maanantaikonsertteja Berliinin Sing-Akademiessa. Muun työnsä ohessa Bischoff toimitti tarkistettuja laitoksia Georg Friedrich Händelin, Johann Sebastian Bachin ja Robert Schumannin pianoteoksista.
Massahallinta
Massahallinta on termi, jolla tarkoitetaan mm. palvelimien tai tietokoneiden joko osaksi tai kokonaan automatisoitua hallintatoimintaa. Massahallinta tapahtuu laitteille, joihin on mahdollista saada IP-osoite. Sen tavoitteena on yhdistää kaikki koneille tapahtuvat toimenpiteet käyttämällä vain yhtä ohjelmistoa. Ohjelmistot ovat yleisesti SaaS-pohjaisia, mutta niitä on löydettävissä myös lisenssipohjaisina.
Asennus voidaan suorittaa kaikkiin IP-osoitteelliset koneisiin. Niihin asennetaan yhden kerran pieni client manuaalisesti käyttämällä esim. usb-liitäntää tai automaattisesti kaikille lähiverkon koneille. Ohjelmistojen käyttö tapahtuu kirjautumalla ohjelmaan sisään webbipohjaisesti (SaaS-versiot) tai omalta tietokoneelta (lisenssi-versiot).
Massahallintaohjelmistot sisältävät yleisesti seuraavia toimintoja:
Järjestelmät käyttävät automatisointeihin tekoälyä hyödykseen. Käyttäjä syöttää järjestelmään bottikomennon, joka valittuna ajankohtana tekee määrätyt työtehtävät. Samanaikaisesti voidaan sen avulla suorittaa automatisoituja toimintoja sadoista jopa kymmeniintuhansiin koneisiin.
Automatisoinnin kohteena voivat olla esimerkiksi
Tunnetuimpia massahallintaohjelmistoja edustavat mm. amerikkalainen Kasaya ja eurooppalainen NTRadmin
Teles
Teles (; n. 240 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Megarasta.
Teles kirjoitti useita keskusteluja ("diatribe"), joista Johannes Stobaios on säilyttänyt seitsemän katkelmaa. Nämä ovat seuraavista keskusteluista:Teleen keskustelut ovat varhaisimpia kyynisiä "diatribe"-muotoisia keskusteluja, vaikkakin Stobaioksen valikoima on peräisin varhaisemmasta muutoin tuntemattoman Theodoroksen kirjoittamasta Teleen teosten lyhennelmästä. Keskustelut koostuvat pitkälti lainauksista muilta filosofeilta, kuten Diogenes Sinopelainen, Krates Thebalainen, Ksenofon, Sokrates ja Stilpon. Teles on tärkeimpiä lähteitä koskien tämän vanhempaa aikalaista Bion Borysthenesläistä.
Teles on luokiteltu paitsi kyynikoihin myös sokraatikkoihin, ja J. A. Fabricius on luokitellut hänet virheellisesti pythagoralaisiin.
Moquegua
Moquegua on Moqueguan alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 52 400 asukasta. Se sijaitsee Panamericana-valtatien varrella lähellä maan eteläkärkeä, noin 1100 km etelään maan pääkaupungista Limasta.