hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Petrus Tillaeus
Petrus Tillaeus (1679 Falun, Ruotsi –1756 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kartografi, kaupungininsinööri ja raatimies. Petruksen vanhemmat olivat Rättvikin seurakunnan lääninrovasti Anders Tillaeus ja Elisabeth Dahlborg. Tillaeus oli naimisissa Maria Emmerichin kanssa.
Tillaeus opiskeli Uppsalan yliopistossa vuosina 1699–1711. Vuonna 1717 hänestä tuli Tukholman kaupungininsinööri, ja hän teki kaupungin palveluksessa pitkän uran. Tillaeus julkaisi vuonna 1733 ensimmäisen painetun kartan Tukholmasta, jossa oli katujen nimiä, ja sen jälkeen alkoi ilmestyä myös osoitekalentereita. Hänen kuolemansa jälkeen annettiin kuulutus, jossa määrättiin, että katujen ja kujien nimet oli ilmoitettava kartoissa ja asiakirjoissa.
Tillaeuksen töitä on käytetty Tukholman historian tutkimuksessa.
Jaakola
Jaakola voi tarkoittaa seuraavia:
Euro Hockey Tour 2002–2003
Euro Hockey Tourin kausi 2002–2003 oli sarjan 7. kausi. Siinä pelasivat Tšekin, Suomen, Venäjän ja Ruotsin miesten jääkiekkomaajoukkueet. Lisäksi sarjaan osallistuivat Slovakia, joka oli mukana vain Venäjän turnauksessa Baltic Brewery Cupissa, ja Kanada, joka osallistui vain Ruotsin turnaukseen Sweden Hockey Gamesiin. Euro Hockey Tour -sarjaan kuului jo mainittujen turnausten lisäksi Tšekin turnaus Česká Pojišťovna Cup ja Suomessa pelattu Karjala-turnaus.
Venäjä voitti sarjan neljästä turnauksesta kaksi, mutta hävisi niukasti yhdellä pisteellä vain yhden turnauksen voittaneelle Suomelle.
Tšekin turnauksen voitti Venäjä.
Karjala-turnauksen voitti Suomi.
Venäjän turnauksen voitti Tšekki tasapisteissä Suomen kanssa.
Ruotsin turnauksen voitti Venäjä.
The Last Time
The Last Time on brittiläisen The Rolling Stones -yhtyeen vuonna 1965 ilmestynyt kappale ja single. Siitä muodostui yhtyeen kolmas perättäinen Britannian listaykköseksi noussut hitti, ja ensimmäinen, joka oli yhtyeen jäsenten, Mick Jaggerin ja Keith Richardsin omaa käsialaa. Kappale sisältyy "Out of Our Heads" -albumin Amerikan-painokselle.
Kappaleeseen antoi inspiraation The Staples Singers -yhtyeen vuonna 1955 levyttämä gospel-sävellys ”This May Be the Last Time”, joka oli ollut sävyltään positiviinen ja hengellinen laulu. ”The Last Timen” tekijät, Mick Jagger ja Keith Richards, muuttivat laulun sanoman tylyksi viestiksi tyttöystävälle. Vaikka gospel-fanien mielestä Rolling Stones varasti kappaleen, The Staples Singers ei saanut korvauksia kappaleesta, koska laulu oli alkujaan traditionaalinen.
Suomessa Markku Veijalainen totesi Iskelmä-lehden arvostelussa kappaleesta seuraavaa:
The Who levytti kappaleen vuonna 1967 tukeakseen The Rolling Stonesin jäseniä, jotka taistelivat huumeoikeudenkäyntinsä kanssa.
Suomeksi kappaleen esitti ensimmäisen kerran Carola vuonna 1965 nimellä ”Jo riittää”. Saman Jussi Raittisen käännöksen ovat myöhemmin levyttäneet Tapani Kansa ja Topi Sorsakoski. Vuonna 1985 Popeda-yhtye levytti ”Laitimmainen kerta” -nimisen käännöksen, jonka oli sanoittanut yhtyeen basisti Ilpo Ainiala.
A-puoli
B-puoli
Kerry Dixon
Kerry Michael Dixon (s. 24. heinäkuuta 1961) on entinen englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi muun muassa Chelseassa ja Englannin maajoukkueessa.
Pitkä ja atleettinen hyökkääjä, jolla oli vauhtia, hyvä pelipää ja kummankin jalan hallinta, Dixon aloitti uransa Tottenham Hotspurissa, mutta vapautettiin jo ennen kuin hän pääsi itse joukkueeseen mukaan.
Chesham United ja Dunstable sopimuksien jälkeen Dixon sai ensimmäisen kokemuksensa liigajalkapallosta Readingissä, joka osti hänet 20 000 punnalla vuonna 1980. Hän teki 51 maalia 116:ssa ottelussa sen ajan kolmannen divisioonan joukkueelle.
Readingin jälkeen Dixon siirtyi Chelseaan elokuussa 1983. Aluksi Chelsean puheenjohtaja Ken Bates epäröi 175 000 punnan ostoa, mutta siirto vietiin loppuun asti. 
Dixonin vaikutus Chelseaan alkoi heti: hän teki kaksi maalia hänen ensimmäisessä ottelussaan Derby Countya vastaan ja koko kaudella hän teki 32 maalia yhteensä, joka auttoi Chelsean nousua toiseen divisioonaan. Chelsean voitti Leeds Unitedin 5–0, jossa Dixon teki hattutempun ja nousi liigaan. Hänen vaikutuksensa ensimmäisen divisioonan nousuun oli yhtä huikea. Dixon viimein saavutti parhaan maalintekijän palkinnon (yhdessä Gary Linekerin kanssa) 24 maalilla. Dixonin Chelsean aikana hän teki yhteensä 193 maalia ja oli kaikkien aikojen parhaiden maalintekijöiden listalla toisena.
Dixon jätti Chelsean vuonna 1992 ja siirtyi Southamptoniin 575 000 punnalla. Tällä kertaa hänet nähtiin kentällä vain 9 kertaa ja teki vain kaksi maalia.
Hän siirtyi Southamptonista Luton Towniin helmikuussa 1993 ilmaiseksi. Luton Townin uran kohokohta oli FA Cupin semifinaalit vuonna 1994, jossa hän kohtasi vanhan seuransa Chelsean ja hävisi 2–0. Hän teki 20 maalia ja hänet nähtiin 88 kertaa kentällä Lutonissa.
Maaliskuussa 1995 Dixon siirtyi Millwalliin 5000 punnalla. 31 esiintymisen ja 9 maalin jälkeen, hänet myytiin Watfordiin 25 000 punnalla tammikuussa 1996. Dixon pelasi 11 peliä Watfordille.
Viimeinen liigajoukkue, jolle Dixon pelasi, oli Doncaster Rovers vuosina 1996–97. Hänet nähtiin 16 pelissä ja hän teki kolme maalia.
Vuonna 1997–98 Dixon pelasi Basildon Unitedissa lyhyen ajan mutta loukkaantui.
Hänen maalintekotaitonsa toivat hänelle Englannin maajoukkuepaikan; hänen ensiesiintymisensä oli Meksikoa vastaan vuonna 1985.
Dixonin loukkaantumisen jälkeen vuonna 1985 hänet valittiin Englannin joukkueeseen vuoden 1986 MM-kisoihin, mutta Linekerin ja Peter Beardsleyn mukanaolo rajoitti Dixonin peliajan vaihtopelaajaksi. Hän pelasi Englannille vain kaksi kertaa ja lopetti kansainvälisen uransa siihen.
Kun Dixonin pelaajaura oli ohi, hänestä tuli Doncasterin pelaajamanageri, mutta sai potkut elokuussa 1997. Tämän jälkeen Dixon pelasi Basildonille, mutta loukkaantui.
Sen jälkeen Dixon on valmentanut liigan ulkopuolisia joukkueita Boreham Wood, Letchworth ja Hitchin Town.
Nykyään hän työskentelee Chelsea TV:lle. Hän on selostanut Chelsean pelejä Gary Taphousen kanssa vuodesta 2002. Hän myös tekee stadionopastuksia Stamford Bridgella ja vetää jalkapallokoulua Dunstablessa sekä valmentaa alle 14-vuotiaiden joukkuetta nimeltä Icknield.
Kirjopikarililja
Kirjopikarililja ("Fritillaria meleagris") on monivuotinen, Euroopassa esiintyvä näyttäväkukkainen liljakasvi. Suomessa laji on rauhoitettu vakituisella esiintymisalueellaan Ahvenanmaalla.
Kirjopikarililja kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Sipuli on maansisäinen. Kasvilla on neljä tai viisi lehteä, jotka ovat kierteisesti varren ympärillä. Litteän lehden lapa on 3–6 cm leveä ja muodoltaan tasasoukka. Nuokkuva, 3–4 cm pitkä kukka on yksittäin varren latvassa. Helposti tunnistetavan kukan kehä on leveän kellomainen ja väriltään vaaleanpunaisen ja punaruskean kirjava ja ruututäpläinen. Joskus harvoin kukka saattaa olla väriltään kellanvalkoinen. Kirjopikarililja kukkii Suomessa touko-kesäkuussa. Laji on myrkyllinen.
Kirjopikarililja on Ruotsin Uplannin maakuntakukka. Uplannin luontoon lajin kerrotaan levinneen Uppsalan kasvitieteellisestä puutarhasta, jonne kirjopikarililjoja tuotiin Hollannista 1600-luvulla.
Kirjopikarililja on eurooppalainen laji. Sitä tavataan Espanjasta ja Keski-Ranskasta Hollantiin, Englantiin, Saksaan, Puolaan, Pohjois-Balkanille, Unkariin ja Romaniaan saakka. Levinneisyysalue jatkuu edelleen itäänpäin läpi Ukrainan ja Etelä-Venäjän Uralille saakka. Pohjoisessa lajia tavataan Etelä-Tanskassa, -Norjassa ja -Suomessa, sekä Etelä- ja Keski-Ruotsissa. Pohjoismaissa laji on harvinainen lukuun ottamatta Uplannin maakuntaa, jossa sitä kasvaa paikoin runsaana. Suomessa kirjopikarililjaa kasvaa lähinnä Ahvenanmaalla, jonne laji lienee levinnyt itsestään Ruotsista. Paikoitellen se on myös levinnyt luontoon puutarhoista. Ahvenanmaalla sitä kasvaa eniten Getan, Lemlandin ja Finströmin kunnissa. Ahvenanmaalta laji löydettiin ensimmäisen kerran Getasta vuonna 1887. Manner-Suomesta kirjopikarililjasta tunnetaan yksi vanha havainto Etelä-Satakunnan rannikolta sekä 1990-luvulta yksi havainto Kaakkois-Suomen sisämaasta.
Kirjopikarililja kasvaa kosteilla lehto- ja rantaniityillä.
Kirjopikarililjaa viljellään koristekasvina puutarhoissa ja puistoissa. Toisinaan sitä myydään myös ruukkukasvina.
Paraguayn guaraní
Guaraní (symboli: ₲) on Paraguayn rahayksikkö, joka otettiin käyttöön vuonna 1944. Sen ISO 4217 -standardin mukainen koodi on PYG.
Kaikki tai ei mitään (albumi)
Kaikki tai ei mitään on rap-artisti Petri Nygårdin viides studioalbumi, joka julkaistiin 16. helmikuuta 2011 Open Recordsin kautta. Albumi sijoittui Suomen virallisen listan kärkipaikalle julkaisuviikollaan (8/2011).
Albumin ensimmäinen single "Sarvet esiin" julkaistiin 10. marraskuuta 2010. Singlellä vierailee metalliyhtye Mokoma ja siitä on julkaistu musiikkivideo.
20. joulukuuta 2010 julkaistiin albumin toinen single "Selvä päivä". Kappaleella vierailee Lord Est ja myös siitä on julkaistu musiikkivideo. "Selvä päivä" menestyi edeltäjäänsä paremmin: se lisättiin julkaisupäivänään YouTubeen ja sitä oli muutamassa vuorokaudessa katsottu jo 140 000 kertaa. Huhtikuun lopussa 2011 videota oli katsottu jo yli 4,0 miljoonaa kertaa. Heinäkuussa musiikkivideota oli katsottu jo yli 5 miljoonaa kertaa.
Amsterdamsche Football Club
Amsterdamsche Football Club (lyhyesti AFC) on jalkapalloseura Alankomaiden pääkaupungista Amsterdamista.
Seura on perustettu vuonna 1895 ja tällä hetkellä se pelaa Topklassessa, joka on Alankomaisen amatöörijalkapalloilun korkein sarjataso.
Se pelaa kotiottelunsa Spork Park Goed Genoegilla (suom. Urheilupuisto Riittävän Hyvä), joka sijaitsee eteläisessä Amsterdamissa, Zuidas-nimeä kantavan liike-elämän keskuksen kupeessa.
Stade Tata Raphaël
Stade Tata Raphaël (suom. "Isä Rafaelin stadion", tunnetaan myös nimillä "Stade du Baudoin" ja "Stade du 20 mai") on Kongon demokraattisessa tasavallassa sijaitseva urheilustadion, jota käytetään yleisimmin jalkapallo-otteluihin. Stadion valmistui vuonna 1952 ja siellä on 60 000 istumapaikkaa. Tunnetuin yksittäinen stadionilla järjestetty urheilutapahtuma on George Foremanin ja Muhammad Alin välinen nyrkkeilyn maailmanmestaruusottelu vuodelta 1974, joka tunnetaan nimellä "The Rumble in the Jungle".
Washington Is Next!
Washington Is Next! on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Megadethin ensimmäinen singlelohkaisu
yhtyeen yhdenneltätoista studioalbumilta United Abominations, joka julkaistiin 16. toukokuuta 2007.
Kappaleen sanat keskittyvät kemialliseen sodankäyntiin sekä vallan sokaisemiin valtionpäämiehiin.
Messerschmitt Me 410
Messerschmitt Me 410 "Hornisse" ("herhiläinen") oli toisen maailmansodan aikainen, Saksan ja Unkarin käyttämä raskas hävittäjälentokone. Se oli Me 210:n jatkokehittelymalli, johon oli korjattu Me 210:ä vaivannut vakausongelma.
Me 210:n suunnittelu oli aloitettu jo vuonna 1939, mutta se osoittautui erittäin epävakaaksi eikä koskaan päässyt täysimittaiseen tuotantoon. Useita muutoksia tehtiin versioissa Me 210C ja D. Tutkimusten edetessä Me 210D:hen päätettiin sen sijaan ottaa käyttöön kokonaan uusi konetyyppi, Me 410.
Suurin ero Me 210:n ja 410:n välillä oli Daimler-Benz DB 603 -moottorien käyttöönotto. DB 603 -malli oli tehokkaampi kuin Me 210 C:ssä käytetty Daimler-Benz DB 605. Moottorin suorituskyvyn kasvaessa Me 410:n maksiminopeus oli 625 km/h. Huomattavasti parantuivat myös kohoamisnopeus, toimintakorkeus ja ennen kaikkea matkanopeus, joka nousi 579 kilometriin tunnissa.
Koneessa oli aikaisemmasta versiosta pidennetty nokka ja huippuluokan etureunasolakot, joita molempia oli testattu Me 210:ssä ja todettu huomattavasti käsittelyä parantavaksi. Solakot oli alun perin tarkoitus lisätä itse Me 210:een.
Toimitukset alkoivat tammikuussa 1943, kaksi vuotta myöhemmin kuin alkuperäinen suunnitelma oli vaatinut, ja jatkuivat syyskuuhun 1944 asti, jolloin yhteensä 1160 konetta oli rakennettu Messerschmittin Augsburgin ja Dornierin Münchenin tehtailla.
Me 410 Royal Air Force museumissa.
Jättiläislepakko
Jättiläislepakko ("Nyctalus lasiopterus") on siippojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Laji on Euroopan suurin lepakkolaji, ja sen siipien kärkiväli on noin 46 cm. Nisäkäsnimistötoimikunta ehdotti, että lajin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin "rusoisolepakko".
Jättiläislepakkoa esiintyy mm. Euroopassa ja läntisessä Aasiassa. Laji viihtyy metsässä ja yöpyy puiden koloissa. Ravinnokseen jättiläislepakot käyttävät hyönteisiä ja lintuja. Niiden raportoidaan pystyvän nappaamaan linnut kiinni ilmasta kaikuluotauksen avulla.
West Lochin onnettomuus
West Lochin onnettomuus oli toisen maailmansodan aikainen salassa pidetty räjähdysonnettomuus, joka johti 163 ihmisen kuolemaan Pearl Harborin laivastotukikohdassa Havaijilla 21. toukokuuta 1944. Tuolloin valmisteltiin operaatio Forageria, jonka tavoite oli Mariaanien saarten maihinnousu. Maihinnousualukset olivat lastatut täyteen aseita, ammuksia ja polttoainetta.
Tapauksen asiakirjat tulivat julkisiksi vasta vuonna 1960.
Markku von Hertzen
Markku Juhani Frithiof von Hertzen (s. 23. elokuuta 1948 Helsinki) on Suomen Ekonomiliiton entinen toimitusjohtaja ja Kansallista Kokoomusta edustanut poliitikko.
Von Hertzen on koulutukseltaan ekonomi, ja hän valmistui vuonna 1972 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Vuosina 1970–1971 hän toimi Helsingin kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuodesta 1973 alkaen Suomen Ekonomiliiton palveluksessa, aluksi työmarkkinasihteerinä. Vuodesta 1987 hän toimi seitsemän vuoden ajan Espoon kauppakamarin toimitusjohtajana. Suomen Ekonomiliiton puheenjohtajana hän oli vuosina 1990–1992. Vuosina 1994-2007 hän työskenteli liiton toimitusjohtajana ja oli myös liiton lehden Ekonomin päätoimittajana. Toimitusjohtajuutensa jälkeen hän siirtyi liiton hallituksen neuvonantajaksi.
Von Hertzen oli Espoon kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1981–1994. Hän toimi kunnallispoliittisella urallaan myös muun muassa kaupunginhallituksen puheenjohtajana sekä kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hänen muihin luottamustehtäviinsä ovat lukeutuneet muun muassa työmarkkinakeskusjärjestö Akavan varapuheenjohtajuus ja Veronmaksajain Keskusliiton valtuuskunnan jäsenyys.
Markku von Hertzen on Heikki von Hertzenin poika. Poliitikko Heikki S. von Hertzen on hänen veljensä.
Annika Salminen
Annika Salminen (s.15. maaliskuuta 1957) on suomalainen laulaja, joka teki yhden soolosinglen ja yhden sooloalbumin Digit-levymerkille vuonna 1978. Salmisen yksi hitti oli kappale ”Itseteossa”, käännös Buddy Hollyn kappaleesta ”It's So Easy”. "Itseteossa"-levyn tuottajina olivat Leo Friman ja Jukka Hakoköngäs. 
Ennen soolouraa Salminen vaikutti Dead End 5 -yhtyeessä.
Myöhemmin hän muutti Ruotsiin, ja hänen nykyinen sukunimensä on Andersson.
Janne Oinas
Janne Oinas (s. 27. marraskuuta 1973 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Oinas edusti urallaan Turun Palloseuraa 1993–1996 ja FC Interiä 1999–2004. Lisäksi hän pelasi Ruotsin pääsarjaa Örebro SK:ssa 1995, Viron pääsarjaa Flora Tallinnassa ja Lelle SK:ssa vuosina 1996–1998 sekä Norjan 1. divisioonaa Kjelsåsissa. Hän voitti TPS:ssa Suomen Cupin 1994. Kaikkiaan Oinas pelasi 10 kauden aikana 204 Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia.
Oinas pelasi maajoukkueessa kaksi maaottelua 1998.
Jalostus (taloustiede)
Taloustieteessä jalostus koostuu teollisuudesta ja rakentamisesta. Tämä sektori yleensä ottaa alkutuotantosektorin tuotosta ja valmistaa valmiita hyödykkeitä tai missä ne ovat sopivia muiden liiketoimintojen käyttöön, vientiin tai myytäväksi kotimaisille kuluttajille.
Tämä sektori usein jaetaan kevyeen teollisuuteen ja raskaaseen teollisuuteen. Monet näistä toimialoista
kuluttavat suuria määriä energiaa ja vaativat tehtaita ja koneita muuntaakseen raaka-aineet hyödykkeiksi ja 
tuotteiksi. Ne myös tuottavat jätemateriaalia ja hukkalämpöä, jotka saattavat aiheuttaa 
ympäristöongelmia tai saastetta. Jotkut ekonomistit asettavat vastakkain varallisuutta tuottavat sektorit
palveluita tuottavien sektoreiden kanssa, joilla on taipumus kuluttaa varallisuutta. Esimerkkeihin 
palveluista saattaa sisältyä vähittäismyynti, vakuutus ja hallinto.
Ilmari Oksanen
Ilmari Oksanen (s. 24. joulukuuta 1906 Turku – 31. joulukuuta 1977 Turku) oli suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Oksanen edusti koko uransa ajan Turun Palloseuraa vuosina 1926–1947. Hän voitti seurassa Suomen mestaruuden 1928, 1939, 1941 ja 1945. Kaikkiaan Oksanen pelasi 15 kauden aikana 162 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia.
Oksanen pelasi Suomen maajoukkueessa viisi maaottelua vuosina 1937–1941.
Sievin vaakuna
Sievin vaakuna on Sievin kunnan tunnus. Vaakunan aaltokoroinen hirsi viitta Vääräjokeen, ja apilat sen varrella oleviin niittyihin, jotka on raivattu viljelysmaiksi.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä apilakoroinen lakio (yliskenttä) ja aaltokoroinen hirsi; molemmat kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Sievin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. maaliskuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 30. toukokuuta samana vuonna.
Doi Suthep
Doi Suthep () on vuori Thaimaassa, Chiang Main provinssissa. Vuoren korkeus on 1676 metriä. Siellä sijaitsee Wat Phrathat Doi Suthep, joka on suosittu nähtävyys ja pyhiinvaelluskohde.
Aldo Clementi
Aldo Clementi (25. toukokuuta 1925 Catania, Italia – 3. maaliskuuta 2011) oli italialainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa ja valmistui 1946. Sävellyksenopintonsa hän aloitti 1941. Hänen opettajiinsa kuuluivat Alfredo Sangiorgi ja Goffredo Petrassi. Hän sai diplomin vuonna 1954 ja osallistui Darmstadtin kesäkursseille vuosina 1955–1962. Clementiin vaikutti merkittävästi Bruno Madernan tapaaminen vuonna 1956, kuten myös RAI:n elektronisen musiikin studiolla työskentely Milanossa.
Clementin ensimmäinen esitetty teos oli "Poesia di Rilke" (1946; Wien, 1947). Huomattavampi tapahtuma oli "Cantatan" (1954) kantaesitys, joka kuultiin Pohjois-Saksan radiossa (Hampuri) 1956. Vuonna 1959 Clementi sai ISCM:n kilpailussa toisen palkinnon teoksellaan "Episodi" (1958) ja 1963 ensimmäisen palkinnon teoksellaan "Sette scene da "Collage"" (1961).
Clementi opetti musiikin teoriaa Bolognan yliopistossa vuosina 1971–1992.
Donatonin tavoin Clementi omaksui sarjallisuuden mutta hylkäsi sen myöhemmin ja kehitti lopulta oman hyvin yksilöllisen tyylinsä.
Hannu Ollila
Hannu Ollila (s. 19. kesäkuuta 1962 Rovaniemi) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Ollila edusti urallaan Rovaniemen Reipasta 1982–1984 ja 1986, Rovaniemen Lappia 1985 ja Rovaniemen Palloseuraa 1987–1991. Hän voitti RoPS:ssa kaksi SM-pronssia 1988 ja 1989. Kaikkiaan Ollila pelasi viiden kauden aikana 82 pääsarjatason ottelua.
Ollila pelasi Suomen maajoukkueessa kolme A-maaottelua 1990.
Juhani Ollila
Juhani Ollila (s. 8. heinäkuuta 1936) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Maalivahtina pelannut Ollila edusti urallaan Vaasan Palloseuraa vuosina 1953–1958. Kaikkiaan hän pelasi viiden kauden aikana 83 pääsarjatason ottelua. Lisäksi Ollila pelasi Suomen maajoukkueessa yhden A-maaottelun 1957.
Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulu
Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulu (Aalto CHEM; , ) on yksi vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneista Aalto-yliopiston korkeakouluista, jotka muodostuivat Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun jakautuessa neljään osaan. Korkeakouluun kuuluvat kemian tekniikan, materiaalitekniikan ja biotuotetekniikan koulutusohjelmat. 
Lisäksi korkeakoulussa on kaksi englanninkielistä maisteriohjelmaa: "Bioproduct Technology" ja "Process Systems Engineering".
Kemian tekniikan korkeakoulussa tutkimustoiminta keskittyy luonnonvaroja hyödyntävien prosessien tutkimiseen ja kehittämiseen. Tutkimuksen ja opetuksen painopistealueita ovat luonnonvarojen kestävä jalostus ja käyttö, energiateknologiat ja uudet materiaalit. Näissä keskitytään luonnonvarojen, kuten puun, muiden biomassojen sekä malmien ja mineraalien jalostamisessa käytettävien prosessien ympäristöystävällisyyden ja energiatehokkuuden parantamiseen. Korkeakoulussa myös kehitetään näihin raaka-aineisiin perustuvia uusia materiaaleja ja niiden sovelluksia.
Tutkintouudistus vuonna 2013 muutti kandidaattivaiheen opintoja. Tähän asti Kemian tekniikan korkeakouluun oli haettu opiskelemaan johonkin kolmesta koulutusohjelmasta: kemian tekniikka, materiaalitekniikka ja biotuotetekniikka. Vuonna 2013 erilliset kandidaattiohjelmat yhdistyivät yhdeksi, ja nykyisin korkeakouluun haetaan opiskelemaan tähän yhteen, korkeakoulun yhteiseen ohjelmaan. Tällöin erikoistuminen eri kemian tekniikan aloille tapahtuu varsinaisesti vasta opintojen maisterivaiheessa.
Laitokset
Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulu
Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulu (Aalto ELEC, , ) on yksi vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneista Aalto-yliopiston korkeakouluista, jotka muodostuivat Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun jakautuessa neljään osaan.
Tutkimus Sähkötekniikan korkeakoulussa jakautuu kolmeen pääalueeseen: sähkötekniikkaan, tieto- ja viestintäteknologiaan sekä fysiikan sovelluksiin. Tutkimustoiminta keskittyy yhteiskunnan suurten kysymysten, kuten energian ja ympäristön sekä terveyden ja hyvinvoinnin asettamiin tutkimushaasteisiin. Teknologioiden painopistealueita ovat ICT eli tieto- ja viestintäteknologia sekä mikro- ja nanoteknologia .
Sähkötekniikan korkeakoulu edistää korkealuokkaista tiedettä, teknologiaa ja innovaatioita suomalaisen yhteiskunnan ja koko ihmiskunnan hyödyksi.
Sähkötekniikan kandidaattiohjelmassa on kolme hakukohdetta: automaatio- ja informaatioteknologia, elektroniikka ja sähkötekniikka sekä bioinformaatioteknologia. Pääaineita kandidaattitasolla on neljä: automaatio- ja systeemitekniikka, informaatioteknologia, elektroniikka ja sähkötekniikka sekä bioinformaatioteknologia. Pääaineet ovat laaja-alaisia ja tarjoavat opiskelijalle mahdollisuuden löytää oman alansa ennen diplomi-insinööritutkinnon pääaineen valintaa.
Laitokset
Muut yksiköt
NACA-rengas
NACA-rengas oli etenkin yksimoottorisen lentokoneen tähtimoottorin suojus, joka vähensi jopa 60 % moottorin ilmanvastusta ja paransi ilmajäähdytyksen ominaisuuksia. Sen kehitti yhdysvaltalainen NACA vuonna 1927. Testaus tehtiin Curtiss Hawk AT-5A-konella, jossa oli Wright R-790 Whirlwind J-5 moottori. Vuodesta 1932 alkaen likimain jokaiseen tähtimoottoriin asennettiin NACA-rengas.
Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulu
Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulu (Aalto SCI; , ) on yksi vuoden 2011 alussa toimintansa aloittaneista Aalto-yliopiston korkeakouluista, jotka muodostuivat Aalto-yliopiston teknillisen korkeakoulun jakautuessa neljään osaan. Perustieteiden korkeakoulu on suurin Aalto-yliopiston kuudesta korkeakoulusta ja sen toiminta painottuu vahvasti korkeatasoiseen ja vaikuttavaan tutkimukseen. Tutkimuksen korkeasta laadusta kertoo korkeakoulun useat Suomen Akatemian valitsemat huippuyksiköt ja akatemiaprofessorit. Suomalaisen kilpaillun tutkimusrahoituksen lisäksi korkeakoulun tutkijat ovat saaneet huomattavan paljon rahoitusta Euroopan tutkimusneuvostolta (ERC). Perustieteiden korkeakoulussa voi opiskella tietotekniikan, tuotantotalouden, teknillisen fysiikan ja matematiikan ja informaatioverkostojen koulutusohjelmissa.
Perustieteiden korkeakoulussa opiskeluun on monipuoliset valinnanmahdollisuudet informaatioverkostoista teknilliseen fysiikkaan. Tarjolla on neljä suomenkielistä kandidaattiohjelman hakukohdetta ja kymmenen englanninkielistä DI-ohjelmaa, joista kolme sisältää mahdollisuuden suorittaa kaksoistutkinto ulkomaisen partneriyliopiston kanssa. Yli 40 prosenttia Aalto-yliopiston tohtoreista valmistuu Perustieteiden korkeakoulusta, jonka tohtorikoulutusohjelma sisältää kaikkiaan 9 koulutusaluetta.. Vuonna 2013 korkeakoulusta valmistui 241 diplomi-insinööriä ja 91 tohtoria. Perustieteiden korkeakoulu vastaa Aalto-yliopiston yhteisestä perusopetuksesta matematiikassa, fysiikassa, tietotekniikassa ja tuotantotaloudessa.
Perustieteiden korkeakoulun laaja-alainen tutkimus painottuu laskentaan ja mallinnukseen, materiaalifysiikkaan, energiatieteisiin, ohjelmisto- ja mediatekniikkaan, tekniikkaan perustuvaan liiketalouteen ja yrittäjyyteen, aivotutkimukseen ja kuvantamistekniikkaan. Korkeakoulun tutkimus tehdään laitoksilla ja niiden tutkimusryhmissä. Perustieteiden korkeakoulu kehittää ja ylläpitää neljää tärkeää, yhteisessä käytössä olevaa tutkimusympäristöä. Näistä Nanomikroskopiakeskus, (NMC) ja Kryo-halli ovat saaneet kansallisen infrastruktuurin aseman. Aivo- ja neurotieteiden tutkimusympäristöt ovat AMI-keskus sekä MEG-laboratorio. Korkeatasoinen Science-IT-verkosto vastaa tietojenkäsittely-ympäristön kehittämisestä laskennallisen tieteen tarpeisiin.
Korkeakoulu käynnisti vuoden 2012 alussa neljä strategista aloitetta: Aalto Science Institute (AScI), Aalto University Energy Science Initiative (ESCI), Aalto Ventures Program (AVP) ja Aalto Brain Centre (ABC), joiden tavoitteena on edistää monitieteisyyttä ja kansainvälistymistä Aalto-yliopistossa.
Vuonna 2015 perustettiin Centre for Quantum Engineering (CQE), jonka tarkoitus on edistää kvanttitiedettä.
Ill (Itävalta)
Ill on 72 kilometrin pituinen Reinin sivujoki Vorarlbergissa Itävallan länsiosassa.
Ill saa alkunsa Keski-Alpeilta ja kulkee Montafonin laakson halki. Se laskee Reiniin, Sveitsin ja Itävallan rajajokeen, Feldkirchin pohjoispuolella Illspitzissä.
Kalervo Paananen
Kalervo Paananen (s. 19. marraskuuta 1942) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Paananen edusti urallaan Kotkan Työväen Palloilijoita 1961–1967 ja 1973–1974 sekä Helsingin Jalkapalloklubia 1968–1972 . Hän voitti KTP:ssa Suomen Cupin 1961 ja 1967. Kaikkiaan Paananen pelasi 10 kauden aikana 221 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki 25 maalia.
Paananen pelasi Suomen maajoukkueessa yhden A-maaottelun vuonna 1965.
Pelaajauran päätyttyä Paananen toimi KTP:n päävalmentajana 1980–1982.
Henryk Arctowskin tutkimusasema
Arctowskin asema on puolalainen tutkimusasema Kuningas Yrjön saarella Eteläisissä Shetlandsaarissa lähellä Etelämantereen rannikkoa.
Asema on nimetty puolalaisen tiedemiehen Henryk Arctowskin mukaan. 26. helmikuuta 1977 perustettua tutkimusasemaa ylläpitää Puolan tiedeakatemia. Aseman päätutkimuskohteet ovat biologia, meritiede, geologia, geomorfologia, glasiologia, meteorologia, klimatologia, seismologia, magnetismi ja ekologia.
Arctowskin tutkimusasema on Antarktiksen vieraillumpia asemia helpon sijaintinsa ja henkilökunnan vieraanvaraisuuden vuoksi. Tutkimusasema voi majoittaa kesäisin 70 henkeä ja talvisin 20 henkeä.
Shaun Maloney
Shaun Richard Maloney (s. 24. tammikuuta 1983 Miri, Sarawak, Malesia) on skotlantilainen jalkapalloilija, joka pelasi skotlantilaisseura Celticissä, Englannin Valioliigan Aston Villassa, Wiganissa ja Hullissa sekä yhdysvaltalaisseura Chicago Firessa. Hän pelasi myös Skotlannin maajoukkueessa. Hän pelasi yleensä joko laidalla tai hyökkääjänä. Maloney tunnettiin potkutarkkuudestaan ja ensimmäisenä pelaajana, joka sai –palkinnon ja -palkinnon samana vuonna.
Maloneyn perhe muutti Aberdeeniin hänen ollessaan 5-vuotias. Nuorena Maloney löysi rakkauden jalkapalloon ja tennikseen. 10-vuotiaana hän liittyi ensimmäiseen joukkueeseensa nimeltään Kincorth Boys.
Maloney aloitti Celticissä harjoittelijana, ja pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa huhtikuussa 2001 Rangersia vastaan Ibrox Stadimilla, jossa Celtic voitti 3-0. Seuraavien parin vuoden ajan Maloney yritti murtautua Celticin edustusjoukkueeseen, mutta vietti suuren osan ajastaan vaihtopenkillä.
Helmikuussa 2004 Maloney sai pahan ristisidevamman. Hän palasi loppuvuodesta 2004 ja pelasi vain yhden ottelun koko kaudella. Vuonna 2005 manageri Gordon Strachan vaihtoi Maloneyn pelipaikan hyökkääjästä vasemmaksi keskikenttäpelaajaksi. Hänen peliesityksensä saivat kehuja joukkuetovereilta, faneilta sekä toimittajilta sinä vuonna ja hän sai - ja -palkinnot, joita kukaan ei ollut aiemmin voittanut samana vuonna. Maloney voitti myös Celticin Kannattajien vuoden pelaaja -palkinnon ja Pelaajien vuoden pelaaja -palkinnon.
Maloneyn sopimus päättyi vuoden 2006 lopussa ja Celtic tarjosi hänelle jatkosopimusta. Sopimusneuvottelut jatkuivat kuukausia, mutta osapuolet eivät päässeet yksimielisyyteen. Lopulta Maloney siirtyi Aston Villaan yhden miljoonan punnan siirtosummalla.
Kaikkiaan Maloney pelasi Celticissä 139 ottelua ja teki niissä 37 maalia.
Maloney allekirjoitti sopimuksen Aston Villaan tammikuussa 2007 juuri ennen siirtoikkunan sulkeutumista. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Villassa helmikuussa 2007 2-0 tappioon päättyneessä ottelussa Readingiä vastaan. Huhtikuussa 2007 Maloney teki ensimmäisen Villa-maalinsa ja auttoi joukkueensa voittoon Manchester Citystä.
Maloneyllä oli ongelmia sopeutua Aston Villaan. Hän paransi ajan mittaan otteitaan, mutta kärsi samalla koti-ikävästä. Hän auttoi kahdella maalillaan Villan 4-4 tasapeliin Chelsea vastaan Stamford Bridgella 26. joulukuuta 2007, mutta sen jälkeen Maloney ei pelannut montaakaan ottelua. Loppukauden otteluissa hän esiintyi ainoastaan vaihtopelaajana ja kevään aikana hän ilmaisi halunsa palata takaisin Skotlantiin.
Elokuussa 2008 Celtic ilmoitti hankkineensa Maloneyn kolmen miljoonan punnan siirtosummalla ja tehneensä hän kanssaan neljän vuoden sopimuksen. Maloney valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi Falkirkiä vastaan 3-0 voittoon päättyneessä paluuottelussaan.
Maloney pelasi Skotlannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 20 ottelua ja teki 6 maalia. Aikuisten maajoukkueessa hän esiintyi ensimmäisen kerran 8. lokakuuta 2005 Valko-Venäjää vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 47 A-maaottelua ja teki niissä seitsemän maalia.
Mutalan raitilla
Mutalan raitilla on Harri J. Rantalan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2005.
Sen pääosissa näyttelevät Juha Hurme ja Laura Rämä.
Mutalan raitilla on tarina maaseudun autioitumisesta.Tarinan päähenkilö on mies, joka on jäänyt vanhempien kuoltua elämään kotitilalleen, lähes koko muun kylän lähdettyä kaupunkiin paremman elämän toivossa. Miehen tavoitteena on saada yhteys vuosia sitten lähteneeseen morsiameensa.
Mutalan raitilla kutsuttiin kaikkiaan 23 festivaalille 11 maassa.Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 19.08.2005 Tampereella Teatteri Telakassa.
Daughters of Snow
Daughters of Snow on Harri J. Rantalan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2007.
Sen pääosissa näyttelevät Rosanna Kemppi, Reetta Jouttimäki ja Olli Kontulainen.
Daughters of Snow on skandinaavinen tarina intohimon aiheuttamasta lumisokeudesta. Talvinen draama kertoo napakelkalla leikkivistä siskoksista Anniinasta ja Emiliasta. Siskosten lapsuudesta läheisiä välejä hiertää rakkaus samaan mieheen Olaviin. Iloinen yhdessä olo muuttuu, kun tulee petetyn Anniinan vuoro antaa vauhtia Emilialle. Kelkan vauhti kiihtyy äärimmilleen ja johtaa lopputulokseen, jota kukaan ei toivonut.
Daughters of Snow kutsuttiin kaikkiaan 39 festivaalille 18 maassa.Film Front Award
Honourable Mention
Honourable Mention
Honourable Mention
Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 07.11.2007 Kauniaisissa Nya Paviljongenissa.
Greg Cunningham
Gregory Richard ”Greg” Cunningham (s. 31. tammikuuta 1991) on irlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Preston North Endiä. Cunningham on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Cunningham aloitti uransa Cregmore FC:ssä 6-vuotiaana. Vuonna 2004 hän liittyi Mervue Unitediin ennen kuin pääsi Manchester Cityn nuoriso-akatemiaan. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Manchester Cityssä vaihtopelaajana 4-2 voittossa Scunthorpea vastaan FA Cupissa tammikuussa 2010.
Cunningham esiintyi ensimmäisen kerran Englannin valioliigassa huhtikuussa 2010 Birmingham Cityä vastaan, kun hän korvasi Adam Johnsonin pelin viime hetkillä.
Lokakuussa 2010 Cunningham siirtyi Leicester Cityyn tammikuuhun 2011 kestäneellä lainasopimuksella. Lokakuussa 2011 hän siirtyi loppukauden kestäneelle lainalle Nottingham Forestiin. Kesällä 2012 hän siirtyi Bristol Cityyn, josta edelleen Prestoniin kesällä 2015.
Cunningham valittiin Irlannin maajoukkueeseen ensimmäisen kerran helmikuussa 2010 ystävyysottelussa Brasiliaa vastaan. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Algeriaa vastaan toukokuussa 2010.
Eläimistö
Eläimistö eli fauna on yhteisnimitys minkä tahansa tietyn paikan tai ajan elämistä koostuvalle elämälle. Fauna on myös edellä mainitulla tavalla eläimiä luetteloivan teoksen nimi. Termiä käytti ensimmäistä kertaa Carl von Linné vuoden 1747 teoksessaan "Fauna Suecica" – Ruotsin eläimistö.
Eläintieteilijät ja paleontologit viittaavat eläimistöllä jonkun määrätyn ajan tai paikan tyyppilliseen eläinlajistoon, esimerkiksi "Islannin eläimistö" tai "Burgess Shalen eläimistö".
Sana fauna tulee samannimiseltä roomalaiselta hedelmällisyyden ja maan jumalattarelta. Kreikkalaisen mytologian Pan ja siitä johdettu "panis" on kreikan kielen vastine faunalle.
Faunaa vastaava nimitys kasveille on kasvisto eli floora.
Yael Arad
Yael Arad (, s. 1. toukokuuta 1967 Tel Aviv) on israelilainen judoka, kotimaansa ensimmäinen olympiamitalisti.
Arad aloitti judon harrastamisen kahdeksanvuotiaana. Laji oli tuohon aikaan Israelissa varsin tuntematon, ja harjoitusvastustajan puutteen vuoksi hän harjoitteli miesten joukkueen valmentajan ja muiden kokeneempien judokoiden kanssa. Puuttellisen rahoituksen vuoksi hän lähti sittemmin Japaniin, jossa sai asiantuntevaa valmennusta ja kehittyi judokana. Vuonna 1984 hän voitti ensimmäisen kansainvälisen turnauksensa. Hän harjoitteli uransa aikana myös Euroopassa.
Arad saavutti suurimmat menestyksensä 61 kg:n painoluokassa. Hän sai pronssia EM-kilpailuissa Helsingissä 1989 ja Prahassa 1991 sekä Barcelonan MM-kisoissa 1991. Seuraavana vuonna hän saavutti Israelin kaikkien aikojen ensimmäisen olympiamitalin oltuaan Barcelonan olympialaisissa toinen 61 kg:n sarjassa. Loppuottelu ratkesi vasta tuomariäänestyksessä ranskalaisen Cathérine Fleury-Vachonin hyväksi.
Arad voitti 61 kg:n sarjan Euroopan-mestaruuden Ateenassa 1993. Myöhemmin samana vuonna hän sai hopeaa Hamiltonin MM-kilpailuissa. Tämän jälkeen hän sijoittui vielä viidenneksi sekä Tokion MM-kilpailuissa 1995 että Atlantan olympialaisissa 1996.
Maailmancupissa Arad voitti Pariisin ja Leondingin kilpailut 1992. Lisäksi hän oli kahdesti toinen ja kolme kertaa kolmas.
Arad on työskennellyt naisurheilun kehittämiseksi. Hänet valittiin Iaraelin olympiakomitean jäseneksi 1997.
Petrykau
Petrykau (, ) on pieni noin 10 591 asukkaan kaupunki ja hallintopiiri Homelin alueella Valko-Venäjän eteläosissa. Petrikaun kaupunki sijaitsee maanteitse 80 kilometriä Mozyrin ja 190 kilometriä Homelin (Gomel) länsipuolella. Pääkaupunki Minskiin on linnuntietä noin 210 kilometriä. 33 960 asukkaan maaseutupiirin kuuluu Petrykaun kaupungin lisäksi Kapatkevitšyn kaupunkimainen taajama (3 415 as.) sekä ympäröivä maaseutu.
Ensimmäinen maininta Petrikovin asutuksesta on vuoden 1523 Liettuan suuriruhtinaskunnan asiakirjoissa. Petrikoville annettiin kaupunkistatus 1938 Valko-Venäjän sosialistisen neuvostotasavallan vuosina.
Valtatieyhteyksistä keskeisin on Petrikaun piirin läpi itä-länsisuuntaisesti ja 13 kilometriä Petrikaun kaupungin pohjoispuolitse kulkeva M10-valtatie (Brest- Kobryn - Kalinkavitšy- Homel). 1–5 kilometriä valtatien eteläpuolella kulkee likimain samansuuntainen rautatie, jolla on useita seisakkeita tai pikkuasemia Petrikaun piirissä. Dneprin navigoitava sivujoki Pripet rajoittaa kaupunkia etelästä ja mahdollistaa vesibussi- ja proomuliikenteen esimerkiksi Mozyriin.
1996 perustettu Pripetin kansallispuisto sijaitsee osaksi Petrikaun piirin alueella.
Bill Tapia
Bill Tapia (1. tammikuuta 1908 Honolulu – 2. joulukuuta 2011 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen ukulelensoittaja. Hän syntyi portugalilaisille vanhemmille. Hän aloitti uransa jo lapsena, jolloin hän muun muassa viihdytti sotilaita ensimmäisessä maailmansodassa ja pyrki tukemaan perhettään toimimalla vaudevillessä. Muusikkona hänen ”tavaramerkikseen” vakiintui hänen "Stars and Stripes Forever" -tulkintansa. Vuonna 1927 Tapia esiintyi Royal Hawaiian Hotelin avajaisissa Johnny Noblen orkesterin soittajana. Hän oli 1920–1930-luvuilla kysytty sekä kitaristina että ukulelen soittajana, ja hän myös johti omaa yhtyettään (Tappy's Island Swingers).
Toisen maailmansodan jälkeen Tapia siirtyi mantereelle toteuttaakseen intohimoaan jazziin. Kitara vakiintui hänen pääsoittimekseen vuosikymmenien ajaksi. Hän jatkoi uraansa 2000-luvulle; vuonna 2002 hän esiintyi Royal Hawaiian Hotelin 75-vuotisjuhlissa. Hänen ensimmäiset CD-levynsä – "Tropical Swing" (2004) ja "Duke of Uke" (2005) – ylsivät kymmenen kärkeen CMJ:n jazzlistoilla. Hänet otettiin Ukulele Hall of Fameen vuonna 2004. Tapia työskenteli vielä sata vuotta täytettyäänkin. Hän säesti uransa varrella muiden muassa Bing Crosbyä, Billie Holidayta, Fats Walleria ja Louis Armstrongia.
Donbas Arena
Donbas Arena (, ) on jalkapallostadion Ukrainan Donetskissa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Lenin Komsomolin puistossa. Stadionin yleisökapasiteetti on 51 504, ja se toimii paikallisen jalkapalloseuran Šah’tar Donetskin kotikenttänä. Se toimi myös yhtenä pelipaikkana vuoden 2012 EM-kilpailuissa.
Stadion avattiin 29. elokuuta 2009 ja se täyttää UEFA:n . Ensimmäisien arvioiden mukaan stadionin rakennuskustannukset olivat 250 miljoonaa dollaria. Lisäksi 30 miljoonaa dollaria varattiin stadionin ympärille asetettavaan puistoon. Kaikkiaan kustannukset nousivat noin 400 miljoonan dollariin.
Stadionin rakennustyöt aloitettiin vuonna 2006 ja sen pääurakoitsijana toimi turkkilaisyhtiö ENKA. Stadionin rakennustyöt saatiin valmiiksi kolme vuotta myöhemmin.
Donbas Arenan suunnitteli ArupSport, joka on suunnitellut myös muita stadioneita, kuten City of Manchester Stadium (Manchester, Englanti), Allianz Arena (München, Saksa) ja Pekingin kansallisen stadionin (Peking, Kiina).
Stadion saatiin täysin valmiiksi ennakoitua aikaisemmin, mutta avajaisseremonia jouduttiin kuitenkin pitkittämään 29. elokuuta 2009 asti pyhäinpäivien takia. Stadionin avajaisseremoniassa esiintyi yhdysvaltalainen R&B- ja soul-laulaja Beyoncé Knowles, joka oli ensimmäistä kertaa esiintymässä Ukrainassa.
Šah’tar Donetsk pelasi uudella kotistadionillaan ensimmäisen ottelunsa 27. syyskuuta 2009, kun se kohtasi maan pääsarjan kahdeksannella ottelukierroksella Obolon Kiovan.
Svein Oddvar Moen
Svein Oddvar Moen (s. 22. tammikuuta 1979) on norjalainen jalkapalloerotuomari. Hän aloitti tuomaroinnin vuonna 1996. Norjan korkeimmalla sarjatasolla Tippeligaenissa hän tuomitsi ensimmäisen kerran vuonna 2004. Vuotta myöhemmin Moenista tuli kansvälinen erotuomari. Hän on ammatiltaan ambulanssikuski.
Toukokuun aukion äidit
Toukokuun aukion äidit () on argentiinalainen lapsensa "Likaisessa sodassa" menettäneiden äitien perustama järjestö. Argentiinan "Likaisessa sodassa" "katosi" vuosien 1976 ja 1983 välillä arvioista riippuen 10 000–30 000 ihmistä.
Can’t Get You Out of My Head
"Can’t Get You Out of My Head" on dancepopkappale Kylie Minoguen albumilta "Fever" (2001). Se julkaistiin singlenä 8. syyskuuta 2001, ja sen kirjottivat ja tuottivat Cathy Dennis ja Rob Davis. Kappale saavutti ykkössijan 30 maassa ja on myynyt yli 5 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti.
Jousikvartetto nro 11 (Beethoven)
Jousikvartetto nro 11 f-molli opus 95 on Ludwig van Beethovenin jousikvartetto, joka valmistui vuonna 1810 tai 1811. Kvartetto on Beethovenin viimeisin jousikvartetto ennen niin sanottuja myöhäiskauden kvartettoja (numerot 12–16). Kvartetosta käytetään usein lisänimeä "Serioso", joka on lähtöisin käsikirjoituksen alussa olevasta nimestä "Quartett serioso" ja kolmannen osan tempomerkinnästä.
Kvarteton käsikirjoitukseen on kirjoitettu "lokakuu 1810", mutta käsikirjoituksen paperi ei täsmää sen paperilaadun kanssa, jota Beethovenin tiedetään käyttäneen tuohon aikaan. Todennäköisesti hän sai teoksen valmiiksi useita kuukausia myöhemmin. Kvartetto kantaesitettiin vuonna 1814 ja julkaistiin vasta kaksi vuotta myöhemmin.
Kirjeessään lontoolaiselle ystävälleen ja kapellimestari George Smartille vuonna 1816 Beethoven kirjoitti kvartetosta (englanniksi) "written for a small circle of connoisseurs and never to be performed in public". Kvartetto on omistettu Beethovenin ystävälle, amatöörisellisti Nikolaus Zmeskallille, joka oli mahdollisesti yksi muusikoista, kenen soitettavaksi kvartetto oli alun perin aiottu.
Kvartetto on Beethovenin lyhyimpiä. Luonteeltaan ja sävellajiltaan sekä lopun vastaavassa duurisävellajissa olevan jakson osalta teos muistuttaa "Egmont"-alkusoittoa, joka on sävelletty samoihin aikoihin. Teos on kokeilu sävellystekniikoista, joita Beethoven kehitteli eteenpäin myöhemmin.
Historiallisesti teos liittyy aikaan, jolloin Napoleon I valloitti Wienin. Kaikki Beethovenin aristokraattiset ystävät olivat paenneet kaupungista, mutta Beethoven jäi kaupunkiin ja valitti kovaäänisestä tykistön pommituksesta.
Lintuharrastuksen 101 kultaista sääntöä
Lintuharrastuksen 101 kultaista sääntöä ("101 golden rules of birdwatching") on alkujaan brittiläinen lintuharrastajan tietoteos, jonka on kirjoittanut Martin Schneck. Teoksen on suomentanut Reija Becks, ja sen on täydentänyt suomalaiselle lukijalle Pertti Koskimies. Se on ilmestynyt suomeksi 2010 Readme.fi:n kustantamana.
Kirjoittajista Martin Schneck on kirjoittanut yli 20 luontoaiheista kirjaa ja runsaasti lehtiartikkeleita. Hän järjestää luontoon liittyviä tilaisuuksia ja toimii luontoretkioppaana. Pertti Koskimies on lintuihin erikoistunut biologi ja tietokirjailija.
Teos sisältää käytännön vinkkejä lintuharrastajalle ja lintuaiheisia anekdootteja. Se sisältää neuvoja uusia lajien tavoittamiseksi ja lintujen houkuttelemiseksi pihapiiriin. Lopussa on lueteltu sata lintutornia pääasiassa Etelä-Suomesta.
Henryk Arctowski
Henryk Arctowski (15. heinäkuuta 1871 – 21. helmikuuta 1958) oli puolalaissyntyinen tiedemies ja napa-alueiden tutkija.
Arctowski osallistui vuonna 1897 Belgian antarktiselle tutkimusmatkalle, joka kesti vuoteen 1899 asti. Hän osallistui matkan päätyttyä retken aikana kerätyn tiedon analysointiin Belgiassa. Arctowski oli toisen maailmansodan syttyessä vuonna 1939 Yhdysvalloissa eikä voinut tämän takia enää palata Puolaan, vaan hän hyväksyi työn Smithsonian-instituutissa Washingtonissa.
Arctowskin mukaan on nimetty puolalainen Kuningas Yrjön saarella sijaitseva Henryk Arctowskin tutkimusasema sekä useita maantieteellisiä paikkoja Antarktiksella sekä Länsimaan saarella.
Jumalaa paossa
Jumalaa paossa on Mika Waltarin esikoisteos, jonka Waltari kirjoitti ollessaan 17-vuotias. Suomen merimieslähetysseura tilasi ja kustansi romaanin vuonna 1925. Ajatuksen tilata uskonnollinen nuorisokirja kirjallisia taipumuksia osoittaneelta abiturientilta sai Mika Waltarin setä Toivo Waltari, joka johti noihin aikoihin Merimieslähetysseuraa ja toimitti sen julkaisusarjaa. Mika Waltari ei myöhemmin urallaan tuonut kirjaa erityisemmin esille ja hänen esikoisteoksenaan mainittiin usein Suuri illusioni.
Last Chaos
Last Chaos on Aeria Gamesin julkaisema fantasia-MMORPG peli. Peli on ilmaiseksi ladattavissa, eikä se vaadi minkäänlaista kuukausimaksua.
Hahmoluokkia on Last Chaos -videopelissä seitsemän, ne ovat: Käyttöjärjestelmä: "Microsoft Windows 2000 tai uudempi"
CPU: "Intel Pentium III 1 GHz tai tehokkaampi"
Keskusmuisti: "512 Mt"
Kiintolevy: "1,5 Gt vapaata tilaa"
Näytönohjain: "GeForce2 MX/Radeon 7500 (32 Mt VRAM) tai tehokkaampi"
Äänikortti: "DirectX 9.0c yhteensopiva näytönohjain"
Verkkoyhteys: "56 kt/s tai nopeampi"
Arnold
Arnold on saksalaisperäinen miehen etunimi, joka merkitsee ”kotkan tavoin hallitsevaa”. Nimi on käytössä myös sukunimenä.
Suomessa nimi Arnold on vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 1 323 miehelle ja muutamalle naiselle. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Arnoldin nimipäivä on 16. marraskuuta. Nimestä on käytössä myös lyhentymät Arno ja Aarno.
Aeria Games and Entertainment
Aeria Games and Entertainment on videopelien kehittäjä- ja julkaisijayritys. Kaikki sen julkaisemat pelit ovat ilmaiseksi pelattavissa. Aeria Games perustettiin vuonna 2006.
F. H. B. Lagus
Frithiof Henrik Bernhard Lagus (19. tammikuuta 1855 Sumiainen – 29. maaliskuuta 1936 Rauma) oli suomalainen seminaarin lehtori, kirjailija ja suomentaja.
Laguksen vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Johan Henrik Lagus ja Maria Karolina Pistolekors. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 Jyväskylän alkeisopistosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1890.
Lagus toimi sanomalehti Auran toimittajana 1890–1894, Sääksmäen kansanopiston opettajana 1894–1899 sekä Rauman opettajaseminaarissa kollegana 1899–1906 ja lehtorina 1906–1922.
Lagus oli naimisissa vuodesta 1891 Fanny Wilhelmina (Mimmi) Wickströmin kanssa. Lagus teki vaimonsa kanssa testamenttilahjoituksen Suomalaiselle Tiedeakatemialle. Vuodesta 1942 alkaen on tämän lahjoituksen korkotuotoista jaettu joka kolmas vuosi "Bernhard ja Mimmi Laguksen palkinto" parhaasta kasvatustieteellisestä tutkimuksesta.
Matti L. Aho
Matti Lauri Aho (9. marraskuuta 1932 Helsinki – 14. tammikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen järjestöjohtaja ja virkamies. Hän teki elämäntyönsä vakuutusalalla.
Ahon vanhemmat olivat ylipormestari Lauri Aho ja varanotaari Sisko Heikkilä. Aho kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1951. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1955 ja lisensiaatiksi 1960 Helsingin yliopistosta ja sai varatuomarin arvonimen 1961. Vuonna 1968 Aho väitteli oikeustieteen tohtoriksi väitöskirjalla "Varallisuusoikeudellisen oikeustoimen tulkinnasta".
Vuosina 1955–1956 Aho työskenteli Helsingin rikospoliisissa. Sieltä hän siirtyi valtionhallintoon ja toimi ensin valtiovarainministeriössä tilapäisenä esittelijänä 1957–1959 ja sitten opetusministeriössä tilapäisenä esittelijänä 1959–1961, ylimääräisenä esittelijänä 1961 ja tiedetoimiston päällikkönä vuodesta 1962. Vuosina 1969–1970 Aho toimi oikeusministeriön lainvalmistelutehtävissä lainsäädäntöneuvoksena ja osallistui muun muassa vahingonkorvauslain valmisteluun. Hän teki pitkän uran Suomen Vakuutusyhtiöiden Keskusliitossa (SVK), jossa hän työskenteli ensin varatoimitusjohtajana 1971–1972 ja sitten toimitusjohtajana 1972–1993 eläkkeelle jäämiseen saakka.
Aholla oli useita luottamustehtäviä. Hän oli Suomen Lakimiesliiton hallituksen puheenjohtaja 1971–1972 ja liiton puheenjohtaja 1973–1979, Suomen Kulttuurirahaston hallituksen varapuheenjohtaja 1982–1985, Suomen Kansallisteatterin hallituksen puheenjohtaja 1988–1993 ja Veronmaksajain Keskusliiton puheenjohtaja 1984–1993. Hän toimi myös muun muassa Euroopan vakuutuskomitean (CEA) varapresidenttinä 1976–1978 ja 1982–1984.
Aholle myönnettiin vakuutusneuvoksen arvonimi.
Hans Keilson
Hans Keilson (12. joulukuuta 1909 – 31. toukokuuta 2011) oli saksalaissyntyinen alankomaalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Hän oli juutalainen ja pakeni natsihallintoa vuonna 1936. Hänen vuonna 1933 julkaistu romaaninsa kiellettiin myöhemmin, ja häneltä kiellettiin myös lääketieteen harjoittaminen. Natsit miehittivät Alankomaat, missä Keilson piilotteli ensimmäisen tyttärensä syntyessä vuonna 1941. Saksalainen katolilainen, josta sodan jälkeen tuli Keilsonin ensimmäinen vaimo (ja joka myös kääntyi juutalaisuuteen), väitti parin yhteisen lapsen isäksi saksalaista sotilasta. Keilsonin vanhemmat kuolivat Auschwitzissä.
Keilsonin potilaista monet olivat traumatisoituneita juutalaisia lapsia, joiden vanhemmista osan natsit olivat surmanneet. Hän kirjoitti traumoista uraauurtavan tutkimuksen, mutta häneltä on ilmestynyt myös romaaneja ja runoutta. Elokuussa 2010 The New York Timesin kirja-arvostelussa Francine Prose arvioi yli puoli vuosisataa vanhat Keilsonin romaanit "Vastustajan kuolema" ("Der Tod des Widersachers") ja "Komedia mollissa" ("Komödie in Moll") mestariteoksiksi. Keilsonin ensimmäisen vaimon kuoltua 1969 hän meni naimisiin Marita Keilson-Lauritzin kanssa, jonka kanssa oli kuolemaansa asti naimisissa. Parilla on yhteinen tytär.
Keilsonin romaanit ovat osin omaelämäkerrallisia. Niistä on suomennettu "Vastustajan kuolema" (Like 2012) ja "Komedia mollissa" (Like 2013).