RMS Aquitania
RMS Aquitania oli Cunard Linen omistama höyrylaiva, joka rakennettiin John Brown and Companyn telakalla, Clydebankissa. Alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1913 ja neitsytmatka New Yorkiin alkoi 30. toukokuuta 1914. Alus oli kolmas Cunard Linen "Grand Triosta", johon kuuluivat sen lisäksi "RMS Mauretania" ja "RMS Lusitania". Laivaa pidettiin yleisesti omana aikanaan viehättävimpänä aluksena, ja se sai lempinimen "Ship Beautiful".
"Aquitania" oli käytössä 36 vuoden ajan, mikä teki siitä 1900-luvulla pisimpään käytössä olleen aluksen, kunnes vuonna 2004 "Queen Elizabeth 2" rikkoi ennätyksen.
Alus tilattiin John Brown and Companyltä Clydebankistä ja sen köli laskettiin telakkanumerolla 409. Alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1913 kumminaan Derbyn kreivitär Alice Stanley ja se luovutettiin tilaajalle samana päivänä, vaikka se valmistui vasta 18. toukokuuta. Alus aloitti palveluksen Pohjois-Atlantilla 30. toukokuuta.
Aluksen suunnitteli Cunard Linen suunnittelija Leonard Peskett, joka suunnitteli laivasta hänen aikaisempia luomuksiaan, "Lusitaniaa" ja "Mauretaniaa", suuremman. Aluksen koko mahdollisti suurten ja tilavien julkisten oleskelutilojen rakentamisen. Oleskelutilojen suunnittelijana toimi brittiläinen arkkitehti Arthur Joseph Davis sisustusyritys Mewes ja Davisista, joka oli suunnitellut sisustuksen myös Lontoon Ritz-hotelliin. "Titanicin" uppoamisen jälkeen "Aquitania" oli yksi ensimmäisistä matkustajalaivoista, jossa pelastusveneitä oli riittävästi kaikille matkustajille ja miehistölle. Kaksi pelastusveneistä oli moottorikäyttöisiä. Britannian viranomaisten tahdon mukaisesti "Aquitania" suunniteltiin sotilaalliseen käyttöön helposti muunnettavaksi mahdollisissa sotatilanteissa.
Alus lähti neitsytmatkalleen New Yorkiin 30. toukokuuta 1914 kapteeni William Turnerin komennossa. Neitsytmatkaa varjosti edellisenä päivänä tapahtunut "RMS Empress of Irelandin" uppoaminen Quebecissa, jossa hukkui yli tuhat ihmistä. Kuukauden päästä neitsytmatkasta Itävalta-Unkarin arkkiherttua Franz Ferdinand salamurhattiin Sarajevossa, mikä johti ensimmäiseen maailmansotaan. Maailmansota keskeytti aluksen siviili-uran.
Alus saapui 27. heinäkuuta Liverpooliin. Seuraavana päivänä ensimmäinen merilordi Winston Churchill määräsi aluksen muutettavaksi apuristeilijäksi ja Britannian laivasto vuokrasi aluksen 2. elokuuta. Alus muutettiin apuristeilijäksi asentamalla sille kaksitoista kuuden tuuman tykkiä. Alus kolaroi 22. elokuuta Britteinsaarille matkaavan "SS Canadianin" kanssa, jolloin kumpikin alus vaurioitui. Alusten vauriot korjattiin Liverpoolissa. Alus makasi 5. syyskuuta alkaen ankkurissa, koska sen oli todettu olevan liian suuri laivastopalvelukseen.
Toukokuussa 1915 alus kuljetti joukkoja Dardanelleille. Elokuussa alus muutettiin sairaalalaivaksi, missä tehtävässä se oli Gallipolin taistelussa. Huhtikuusta syyskuuhun 1916 "Aquitania" oli muissa tehtävissä, kunnes se oli taas vuoden lopun sairaalalaivana. Vuoden 1917 alus makasi ankkurissa Liverpoolissa, kunnes maaliskuussa 1918 siirrettiin joukkojenkuljetusalukseksi. Se teki yhdeksän matkaa Yhdysvaltoihin kuljettaen 60 000 amerikkalaissotilasta Eurooppaan. Sotatoimien lakattua alus kuljetti amerikkalaissotilaita kotiutettavaksi Yhdysvaltoihin.
Kesäkuussa 1919 "Aquitania" palasi pikaisen huollon jälkeen reitille Southampton –Cherbourg–New York ja aloitti ensimmäisen matkan 14. kesäkuuta. Marraskuussa alus siirrettiin modernisoitavaksi Swan Hunterille Wallsendiin, mistä se palasi reitille 17. heinäkuuta 1920. Alus muun muassa muutettiin öljykäyttöiseksi.
1920-luvulla Aquitaniasta tuli yksi tunnetuimmista matkustajalaivoista Pohjois-Atlantin reitillä. Suuri pörssiromahdus vuonna 1929 vähensi asiakkaita, jolloin "Aquitania" siirrettiin risteilyalukseksi Välimerelle. Useimmat näistä risteilyistä olivat matkustajille "ryyppäysristeilyjä". 10. joulukuuta 1935 laiva ajoi kovalla vauhdilla karille Southamptonissa. Kymmenien hinaajien ja nousuveden avulla alus saatiin irrotettua.
Toisen maailmansodan alkaessa 1939 alus palasi kuljettamaan joukkoja. 1940-lukuun tultaessa "Aquitaniasta" oli tullut jo vanha laiva, ja "RMS Queen Elizabethin" oli tarkoitus korvata se vuonna 1940. Suunnitelma hylättiin toisen maailmansodan alettua. Alus oli sodan aikana joukkojenkuljetusaluksena Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Singaporessa, Oseanian saarilla, Kreikassa ja Intian valtamerellä. Tuona aikana laiva seilasi yli 500 000 kilometriä ja kuljetti yhteensä 400 000 sotilasta.
"Aquitania" palautettiin Cunard Linelle vuonna 1948. Vuoteen 1949 laiva toimi Kanadan valtion palveluksessa. 1949 laiva otettiin pois käytöstä, sillä se ei enää täyttänyt turvallisuusvaatimuksia vanhan ikänsä johdosta. Kommodori Harry Grattidge muisteli vuoden 1949 muistelmissaan, että "Aquitanian" viimeisinä vuosina laivan kannet vuotivat sateisina päivinä ja eräs laivan piano oli pudonnut ylemmältä kannelta lattian läpi ruokasaliin.
Laiva myytiin romutettavaksi joulukuussa 1949 British Iron and Steel Corporationille. Alus saapui 21. helmikuuta 1950 Faslaneen, jossa Metal Industries romutti aluksen. Näin päättyi aluksen maineikas ura. Yhteensä se ajoi kolme miljoonaa mailia (4 828 000 kilometriä), teki 450 matkaa ja kuljetti yhteensä 1,2 miljoonaa matkustajaa. Se oli ainoa 1900-luvun alun matkustajalaiva, joka osallistui molempiin maailmansotiin. "Aquitaniasta" on tehty yksityiskohtainen pienoismalli, joka on nähtävissä Maritime Museum of Atlantic -museossa, Kanadassa.