hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Diatsoyhdisteet
Diatsoyhdisteet ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenne sisältää diatsoryhmän. Diatsoyhdisteiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla R=N=N. Hiileen sitoutumaton typpiatomi voi olla sitoutuneena esimerkiksi nitro-, amino-, hydroksyyli-, sulfonyyli- tai halogeeniryhmään. Diatsoyhdisteet ovat usein melko pysymättömiä ja hyvin reaktiivisia. Niitä käytetään muun muassa väriaineteollisuuden välituotteina.
Alifaattiset diatsoyhdisteet ovat suhteellisen pysymättömiä ja saattavat reagoida hyvin voimakkaasti jopa räjähdysmäisesti. Tunnetuin ja käytetyin ryhmän yhdisteistä on diatsometaani. Diatsokarbonyyliyhdisteet ovat hieman pysyvämpiä. Alifaattisten diatsoyhdisteiden rakenteesta oli epäselvyyttä 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa. Epäselvyys koski sitä sisältävätkö diatsoyhdisteet syklisen diatsiriinirakenteen vai ovatko ne avoketjuisia. Vuonna 1911 Johannes Thiele esitti, että alifaattiset diatsoyhdisteet ovat avoketjuisia. Alifaattisilla diatsoyhdisteillä on useita resonanssimuotoja. Tyypillisin tapa valmistaa alifaattisia diatsoyhdisteitä on niin kutsuttu diatsoryhmän siirtoreaktio, jossa areenisulfonyyliatsidit reagoivat happamia vetyjä sisältävien orgaanisten yhdisteiden kanssa.
Aromaattisista diatsoyhdisteistä tärkeimmät ovat diatsoniumsuolat, jotka reagoivat muun muassa atsokykennällä, joka on tärkeä reaktio valmistettaessa atsoväriaineita. Diatsoniumryhmä irtoaa helposti muodostaen typpikaasua ja muodostuva fenyylikationi reagoi helposti nukleofiilien kanssa nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Tällainen on esimerkiksi Sandmeyer-reaktio. Aromaattisia diatsoyhdisteitä valmistetaan aniliinijohdannaisten ja typpihapokkeen välisellä reaktiolla.
Suomen sisällissodan aikajana
Vuonna 1918 käytyyn Suomen sisällissotaan liittyviä tapahtumia luettelomuodossa. Tässä luettelossa myös Venäjän historian tapahtumiin viitataan gregoriaanisen kalenterin mukaisilla päivämäärillä.
Vapauden henki
Vapauden henki ("Le Génie de la Liberté") on ranskalaisen Auguste Dumontin tekemä veistos, joka sijaitsee Pariisissa Place de la Bastille -aukiolla olevan Colonne de Juillet -pylvään huipulla.
Ludvig Filip I päätti rakentaa 13. joulukuuta 1830 muistomerkin Heinäkuun vallankumouksen uhreille. Kuningas valitsi 1831 Place de la Bastillelle rakennattavasta Colonne de Juillet -pylväästä. Sen rakentamisen aloitti Jean-Antoine Alavoine, ja sen viimeisteli tämän yhteistyökumppani Joseph-Louis Duc. Pylvään huipulle kuningas valitsi Auguste Dumontin "Vapauden henki" -nimisen veistoksen. Pronssista tehty patsas valmistui 1836.
Veistos esittää maskuliinista vapauden hahmoa. Hahmo on hoikkarakenteinen, ja sen käsivarret ja siivet ovat levitetyt. Hahmo seisoo vasemman jalan varpaidensa varassa ja on ikään kuin nousemassa ilmaan.
Trefonen
Trefonen [trɪˈvɒnɪn] on kylä Shropshiren () kreivikunnassa Englannissa lähellä Walesin rajaa. Kylä sijaitsee alueella, jolla on vahvat kulttuuriset ja historialliset yhteydet Walesiin, sillä seudulla on puhuttu vanhastaan kymrin kieltä. 1800-luvulla paikallisessa kirkossa pidettiin jumalanpalveluksia kymriksi, ja kymrin puhuminen on jatkunut seudulla ainakin 1900-luvun puolelle ja joissain yksittäisissä perheissä mahdollisesti näihinkin päiviin asti. Kylän nimi on sekin kymrinkielistä alkuperää ja muodostuu kymrin kielen sanoista "tref" 'kylä, pikkukaupunki' ja "onnen" 'saarni'. Nimi tarkoittaa siis suomeksi "saarnikylää".
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2008
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2008 9. joulukuuta- 18. joulukuuta 2007.
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2009
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2008 14. joulukuuta- 21. joulukuuta 2008. Joukkueet pelasivat kahdessa lohkossa, joista A-lohko pelattiin Herisaussa, Sveitsissä ja B-lohko Aalborgissa, Tanskassa. Molempien lohkojen voittaja nousi vuoden 2010 kisoihin ylempään divisioonaan ja lohkojen viimeiset tippuivat alemmalle tasolle.
A-lohko pelattiin 14. -20. joulukuuta Herisaussa, Sveitsissä.
B-lohko pelattiin 15. -21. joulukuuta Aalborgissa, Tanskassa.
Sveitsi ja Itävalta nousivat ylimmälle sarjatasolle vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuihin. Viro ja Unkari tippuivat seuraavaksi vuodeksi 2. divisioonaan.
Charles Pomeroy Stone
Charles Pomeroy Stone (30. syyskuuta 1824 Greenfield, Massachusetts, Yhdysvallat – 24. tammikuuta 1887 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen upseeri ja insinööri. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja sisällissodassa. Hän toimi myös 12 vuoden ajan Egyptin kediivin joukkojen nykyaikaistajana. Viimeiset vuotensa Stone työskenteli Vapaudenpatsaan pystytystöiden pääinsinöörinä.
Stone syntyi 1824 ja valmistui West Pointin sotilasakatemiasta 1845. Hän palveli Meksikon–Yhdysvaltain sodassa sotamateriaaliupseerina. Hän sai brevetin urheudestaan Molino del Reyn ja Chapultepecin taisteluista.
Meksikon-sodan jälkeen Stone tutustui 18 kuukauden ajan Euroopassa Ranskan, Preussin ja Ruotsin armeijaan. Hänet nimettiin 1851 uuden armeijan Tyynenmeren asehaaran sotamateriaalivastaavaksi. Stone päätti kuitenkin jättää armeijan 1850-luvun aikana elättääkseen perheensä paremmin.
Stone työskenteli hetken pankkiirina ja kullan välittäjänä, kunnes hän sai paikan laajan Meksikon Sonoran osavaltiossa järjestetyn mineraalikartoituksen ohjaajaksi. Hän oli joulukuussa 1860 viimeistelemässä kartoitusraporttia, kun kenraali Winfield Scott pyysi häntä järjestämään pääkaupungin Washingtonin puolustusta.
Stone nimettiin elokuussa 1861 vapaaehtoisten prikaatikenraaliksi ja hänet valittiin Potomacin armeijan oikean reunustan divisioonan johtoon. Stone johti joukkojansa 21. lokakuuta katastrofiin päättyneessä Ball’s Bluffin taistelussa. Tämän takia hänet pidätettiin helmikuussa 1862. Hän oli vangittuna kuuden kuukauden ajan, mutta häntä ei lopulta syytetty mistään. Stone vapautettiin elokuussa ja hänet määrättiin New Orleansiin Nathaniel Prentice Banksin joukkoihin. Hän toimi hetken aikaan Banksin esikuntapäällikkönä, kunnes hän jäi pois tehtävästä 15. huhtikuuta 1864. Kenraali Ulysses S. Grant antoi elokuussa Stonelle prikaatin V armeijakunnasta. Hän joutui kuitenkin eroamaan armeijasta 13. syyskuuta lavantaudin ja hermoromahduksen takia.
Stone työskenteli sisällissodan jäkeen kaivosinsinöörinä Virginiassa. Hän hyväksyi vuoden 1870 alussa Egyptin kediivin kutsun tämän joukkojen esikuntapäälliköksi. Stone nykyaikaisti 12 vuoden ajan Egyptin armeijaa ja johti tusinaa tutkimus- ja kartoitusmatkaa Niilille ja sen ympäristöön.
Britannian vallattua Egyptin vuoden 1882 lopulla Stone palasi Yhdysvaltoihin, missä hän sai paikan Vapaudenpatsaan rakennustöiden pääinsinöörinä. Stone sai paikan, sillä hänet tunnettiin loistavana organisaattorina. Hän valvoi rakentamisen aikana tavarankuljetuksia, varsinaisia rakennustöitä ja patsaan asentamista jalustaansa. Stone toimi myös 28. lokakuuta 1886 järjestetyssä patsaan vihkimistilaisuudessa suurmestarina.
Stone sai keuhkokuumeen tammikuussa 1887 ja kuoli 24. tammikuuta. Hänet haudattiin täysin sotilaskunnianosoituksin West Pointiin.
Kaisa Arjava
Katri (Kaisa) Ester Arjava (o.s. Ikonen; 13. toukokuuta 1906 Mikkeli – 8. syyskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen pianisti ja pedagogi. Hänen opettajinaan olivat Helsingin konservatoriossa (myöh. Sibelius-Akatemia) 1923–1927 Alice Furuhjelm ja Ingeborg Hymander sekä yksityisesti Elli Rängman-Björlin ja Kerttu Bernhard. Pariisissa hän opiskeli 1935 Marcel Ciampin ja 1938 Alexander Borowskyn johdolla. Arjava oli solistina ja piti omia konsertteja Helsingissä ja maaseudulla. Hän soitti pianoa muun muassa Helsingin kaupunginorkesterin ja Radion sinfoniaorkesterin konserteissa ja esiintyi 25 vuoden ajan säännöllisesti radiossa. Puolisonsa, viulisti Väinö Arjavan kanssa hän esitti radiossa merkittävän osan sonaattikirjallisuudesta. Hän toimi Helsingin Konservatorion alkeiskoulussa opettajana 1930–1934 ja sen jälkeen yksityisopettajana yli 50 vuoden ajan. Hän oli myös Suomen Kamarimusiikiseuran perustajajäseniä.
Queen-luokka (linjalaiva)
Queen-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan 110-tykkisen ensimmäisen luokan linjalaivan muodostama alusluokka.
Jääkiekon nuorten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2010
A-lohko pelattiin Megèvessä ja Saint-Gervais-les-Bainsissa, Ranskassa 14. joulukuuta -20. joulukuuta 2009.
B-lohko pelattiin Gdańskssa, Puolassa 14. joulukuuta -20. joulukuuta 2009.
Kelvänsaari
Kelvänsaari on Pielisen saari Lieksan kaupungin Kelvän kylässä. 449 hehtarin kokoisella saarella asuu vakituisesti neljä ihmistä. Saarella on ennen ollut pientiloja. Nykyään saaren asukkaat elävät matkailusta.
Tengiz Sulakvelidze
Tengiz Sulakvelidze (, ISO 9984: "T'engiz Sulak'velije", , ISO 9: "Tengiz Grigorʹevič Sulakvelidze", s. 23. heinäkuuta 1956 Kutaisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto) on Georgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja/keskikenttäpelaaja.
Håkan Dahlby
Dan Anders Håkan Dahlby (s. 15. syyskuuta 1965 Västerstad) on ruotsalainen haulikkoammunnan olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Dahlby on 185 senttimetriä pitkä ja painaa 100 kilogrammaa. Hänen valmentajanaan toimii Tom Alderin. Dahlby kilpailee kaksoistrapissa.
Dahlby saavutti olympiahopeaa kaksoistrapista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa hän sijoittui viidenneksi ja vuoden 2008 kesäolympialaisissa sijalle 11. EM-kilpailuista Dahlby on saavuttanut kolme kultaa, neljä hopeaa ja yhden pronssin. Ammunnan maailmancupin finaalin Dahlby on voittanut kahdesti, vuosina 2005 ja 2008 ja sijoittunut kolmanneksi vuonna 2007. Osakilpailuvoittoja hänellä on niin ikään kaksi.
Dahlby on siviiliammatiltaan myyntipäällikkö.
Nantmawr
Nantmawr on kylä Shropshiren () kreivikunnassa Englannissa lähellä Walesin rajaa. Kylä sijaitsee alueella, jolla on vahvat kulttuuriset ja historialliset yhteydet Walesiin, sillä seudulla on puhuttu kymrin kieltä paikoitellen ainakin vielä 1900-luvulla ja on mahdollista, että seudulta löytyy vieläkin sieltä kotoisin olevia yksittäisiä perheitä, joissa kymrin puhuminen on jatkunut katkeamatta näihin päiviin saakka. Kylän nimi on sekin kymrinkielistä alkuperää ja muodostuu kymrin kielen sanoista "nant" 'puro' ja "mawr" 'iso'. Nimi tarkoittaa siis suomeksi "isoa puroa".
Treflach
Treflach on kylä Shropshiren () kreivikunnassa Engannissa lähellä Walesin rajaa. Kylä sijaitsee alueella, jolla on vahvat kulttuuriset ja historialliset yhteydet Walesiin, sillä seudulla on puhuttu kymrin kieltä paikoitellen ainakin vielä 1900-luvulla ja on mahdollista, että seudulta löytyy vieläkin sieltä kotoisin olevia yksittäisiä perheitä, joissa kymrin puhuminen on jatkunut katkeamatta näihin päiviin saakka. Kylän nimi on sekin kymrinkielistä alkuperää, ja nimen alkuosa "tref" tarkoittaakin kymriksi kylää tai pikkukaupunkia.
Armored Warfare
Armored Warfare on Obsidian Entertainmentin kehittämä taktinen ammuntapeli ja moninpeli, jonka avoin avoin beetaversio julkaistiin 8. lokakuuta 2015. Pelissä taistellaan toisia pelaajia vastaan joukkueittain (PvP) tai tekoälyä vastaan (PvE). Pelin kalusto ajoittuu 1950-luvulta nykypäivään sisältäen panssarivaunuja ja muita panssaroituja taisteluajoneuvoja.
Erkki Haapanen
Erkki ”Neka” Haapanen (25. helmikuuta 1944 Forssa – 14. lokakuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen jääkiekkohuoltaja. Hän toimi monena vuosikymmenenä eri maajoukkueiden huoltajana ja muun muassa Teemu Selänteen henkilökohtaisena huoltajana hänen pelatessaan Anaheimissa. Haapanen valittiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 233. Hän toimi myös Helsingissä ravintola Kosmoksen ovimiehenä ja valittiin Helsingin vuoden portsariksi vuonna 2006. Lisäksi hän näytteli taustarooleissa Aki Kaurismäen elokuvissa Varjoja paratiisissa, Laitakaupungin valot ja Rocky VI.
Chiril Gaburici
Chiril Gaburici ( (kyrillinen); s. 23. marraskuuta 1976) on moldovalainen liikemies ja poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä helmikuuta kesäkuuhun 2015 ennen eroaan. Hän edusti liberaalidemokraattista puoluetta, joka muodosti hallituksen demokraattipuolueen kanssa.
Kevään 2015 selvisi, että maan pankeista oli kadonnut noin 890 miljoonan euron arvosta varoja. Summa vastaa kahdeksasosaa maan bruttokansantuotteesta.
Gaburici vaati ennen eroaan maan syyttäjänviraston ja keskuspankin johtajia eroamaan, koska rikoksia ei ollut saatu selvitettyä. Syyttäjät olivat myös alkaneet tutkia, oliko Gaburici väärentänyt lukio- ja yliopistotodistuksensa.
Antti Pelkola
Antti Jussi Olavi Pelkola (22. toukokuuta 1923 Hattula – 26. maaliskuuta 1982 Kirkkonummi) oli suomalainen juristi ja varatuomari, joka toimi rakennusalan palveluksessa. Hän oli Rakennuskunta Hakan toimitusjohtaja 1959–1969 ja pääjohtaja 1969–1982.
Pelkolan isä oli sahayrittäjäksi ryhtynyt entinen pienviljelijä. Pelkola kirjoitti ylioppilaaksi 1945, valmistui insinööriksi 1948 ja suoritti 1951 ylemmän oikeustutkinnon. Varatuomarin arvon hän sai 1955. Hän työskenteli 1953–1958 Maaseudun keskusrakennustoimisto Oy:n lakimiehenä ja 1957–1958 myös sen hallinnollisena johtajana, jolloin hän pääsi perehtymään rakennusalaan juristin näkökulmasta. Pelkola kutsuttiin tästä tehtävästä vuonna 1959 rakennusliike Hakan toimitusjohtajaksi. Nimike vaihtui vuonna 1969 pääjohtajaksi, minkä lisäksi hän oli vuodesta 1968 johtokunnan puheenjohtaja.
Pelkolan johtajakaudella niin sanottuun punapääomaan kuulunut, vuonna 1938 perustettu Helsingin Asuntokeskuskunta Haka kohosi yhdeksi Suomen suurimmista rakennusyhtiöstä. Yhtiön päätoimiala oli asuntorakentaminen pääkaupunkiseudulla. Haka rakensi 1960- ja 1970-luvuilla monet alueen lähiöistä, kuten Helsingin Roihuvuoren ja osin Pihlajamäen ja Kontulan, Espoon Karakallion ja Matinkylän, Vantaan Koivukylän sekä Kirkkonummen Gesterbyn. Useimmat hankkeet toteuttiin aluerakentamissopimuksilla, ja Pelkola oli kehittämässä niin sanottua kolmikantamallia, jossa rakennusliike osti maan ja rakensi, kunta kaavoitti alueen rakennusliikkeen toiveiden mukaisesti ja valtion omistama Arava antoi rahoitusta. Aravan hintasäännöstelyn piirissä olleen sosiaalisen asuntotuotannon ohella Haka laajensi 1960-luvun alussa toimintansa myös niin sanottuihin kovan rahan asuntoihin, jotka rahoitettiin kalliilla hintatasolla ilman yhteiskunnan tukea. Kun asuntorakentaminen väheni 1970-luvun öljykriisin seurauksena, yhtiö laajensi toimintansa urakoitsijana koko Suomeen ostamalla itselleen useita maakunnallisia rakennusyhtiöitä ja otti nimekseen Rakennuskunta Haka. Se lähti mukaan myös rakennusvientiä Neuvostoliittoon harjoittaneeseen yhtymään Finn-Stroihin, jossa Pelkola oli johtokunnan varapuheenjohtajana 1972–1977.
Pelkola oli mukana ideoimassa Valtakunnallisen vuokratalo-osuuskunta VVO:n perustamista vuonna 1969 ja toimi sen ensimmäisenä hallituksen puheenjohtajan kuolemaansa saakka. Hän kuului myös Asuntoreformiyhdistyksen hallitukseen vuodesta 1963 ja hänellä oli muitakin asuntopolitiikkaan liittyneitä luottamustoimia. Hän oli 1964–1965 Asuntohallituksen perustamista valmistelleen Aravan uudistamiskomitean puheenjohtaja ja 1966–1970 sisäministeriön aluerakentamisjaoston puheenjohtaja.
Pelkolan puoliso Kirsti Sauramo oli geologian professori Matti Sauramon tytär.
Jean-Kévin Augustin
Jean-Kévin Augustin (s. 16. kesäkuuta 1997 Pariisi) on haitilaisia sukujuuria omaava ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigiä. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Augustin on hyökkääjä.
Augustin on Paris Saint-Germainin kasvatti. Hän debytoi seuran kakkosjoukkueessa vuonna 2014. Seuran edustusjoukkueessa Ligue 1:ssä Augustin debytoi kauden 2015–2016 avausottelussa elokuussa 2015 Lille OSC:ia vastaan tullen vaihdosta kentälle. Samassa kuussa hän oli myös mukana voittamassa Trophée des Championsia.
Heinäkuussa 2017 Augustin siirtyi Paris Saint-Germainista RB Leipzigiin viisivuotisella pelaajasopimuksella.
Augustin on edustanut Ranskaa jokaisessa ikäkausimaajoukkueessa. Vuodesta 2016 alkaen hän on pelannut alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Seurajoukkuetasolla
Maajoukkuetasolla
Henkilökohtaiset
Valeriu Streleț
Valeriu Streleț (s. 8. maaliskuuta 1970) on moldovalainen poliitikko. Hän toimi maan pääministerinä heinäkuusta lokakuuhun 2015 ennen eroaan.
Hän edusti liberaalidemokraattista puoluetta, joka muodosti hallituksen demokraattipuolueen ja liberaalipuolueen kanssa EU-myönteisen hallituskoalition (Alianța pentru Integrare Europeană III).
Hallituksen kaatuminen liittyi samaan korruptioskandaaliin, jossa maan pankeista oli kadonnut yli 900 miljoonaa euroa, ja joka johti pääministeri Vlad Filatin eroon 2013 ja pidätykseen 2015, sekä toisenkin liberaalidemokraattinen puolueen pääministeri Chiril Gaburicin eroon.
Pelkoinen
Pelkoinen eli Pelkonen tai Pelkoi (ven."Pelgusij") oli Sofian ensimmäisen kronikan mukaan inkerinmaan vanhin. Hänen kristitty nimensä oli Filip. Pelkoinen auttoi kronikan kertomuksen mukaan Aleksanteri Nevskiä voittoon Nevan taistelussa 15. heinäkuuta 1240.
Sofian ensimmäinen kronikka kertoo Pelkoisesta seuraavasti:""Oli eräs mies, Inkerinmaan vanhin, nimeltään Pelkoinen (Pelgusij). Hänelle oli uskottu merenrannan varitiointi. Hän oli ottanut vastaan pyhän kasteen ja eli pakanallisten sukunsa keskuudessa. Pyhässä kasteessa hänelle oli annettu nimi Filip. Hän eli Jumalalle otollisesti, paastosi keskiviikkoisin ja perjantaisin. Näin ollen Jumala katsoi hänet arvolliseksi näkemään kauhean näyn. Kerromme lyykäisyydessään: Nähtyään sotajoukon voiman Pelkoinen meni suuriruhtinas Aleksanteri Jaroslavinpoikaa vastaan kerotakseen hänelle varjagien voiman ja heidän asemansa, sillä hän oli saanut ne selville. Seistessään meren rannalla ja vartioidessaan molempia teitä ja valvottuaan koko yön hän auringon alkaessa nousta kuuli voimakasta ääntä mereltä ja näki aluksen purjehtivan merellä. Aluksen keskellä seisoivat pyhät marttyyrit Boris ja Glĕb! punaisissa vaatteissa pitäen käsiä toistensa olkapäillä. Soutajat taas istuivat aluksessa kuin sumun verhoamina. Ja Boris sanoi: "Veljeni Galĕb! Käske soutaa, jotta autamme sukulaistamme Aleksanteri Jaroslavin poikaa". Ja nähtyään tällaisen näyn ja kuultuaan tällaisen äänen pyhiltä marttuureilta Borisilta ja Glĕbiltä Pelkoinen seisoi väristen kauhusta, kunne alus katosi hänen silmistään. Sitten hän nousi nopeasti ratsaille, ja suuriruhtinas Aleksanteri Jaroslavinpoika tapasi hänet. Pelkoinen näki hänet iloisin silmin ja kertoi vain hänelle kaiken, mitä oli nähnyt ja kuullut. Ja suuriruhtinas vastasi hänelle: "Ystävä, tätä älä sano kenellekkään". Sieltä Aleksanteri kiiruhti hyökkäämään vihollisten kimppuun klo 6 päivällä, ja siitä tuli suuri teurastus roomalaisten keskuudessa.""
Josh Onomah
Joshua "Josh" Onomah (s. 27. huhtikuuta 1997 Enfield) on ghanalaisia sukujuuria omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Wednesdayta lainalla Valioliigassa pelaavasta Tottenhamista. Kauden 2017–2018 hän pelasi lainasopimuksella Aston Villassa. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Onomah on hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Onomah on Tottenham Hotspurin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa tammikuussa 2015 FA Cupin ottelussa Burnley FC:tä vastaan. Eurooppa-liigassa hän teki debyyttinsä lokakuussa 2015. Valioliigadebyytti tapahtui seuraavassa kuussa Aston Villaa vastaan.
Onomah on pelannut Englannin nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 Onomah oli mukana voittamassa alle 17-vuotiaiden EM-kultaa Maltalla.
Maajoukkuetasolla
Kvanttietokoneiden aikajana
Tämä on kvanttitietokoneiden aikajana. Sivulla esitellään kvanttitietokoneiden kehitystä ja virstanpylväitä.
Jorma Pelkonen
Jorma Lauri Alfred Pelkonen (25. toukokuuta 1928 Iisalmi – 31. tammikuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli työtuomioistuimen presidentti 1983–1991.
Clock Tower II: The Struggle Within
Clock Tower II: The Struggle Within (julkaistu nimellä Clock Tower: The Ghost Head Japanissa) on "Clock Tower"-sarjan kolmas osa. Peli julkaistiin ja kehitettiin maaliskuussa vuonna 1998 Japanissa ja julkaistiin maan ulkopuolella vuonna 1999, Agetecin toimesta. Vielä myöhemmin, peli julkaistiin PlayStation Classicina PlayStation Networkiin vuonna 2012.
Itse peli on "spin-off" ja se ei liity Clock Tower-sarjaan eikä sen hahmoihin millään tavalla. Myöskään pelin ohjaaja, Hifumi Kono ei liittynyt pelin tekemiseen millään tavalla.
Se ei ota paikkaa Eurooppaan vaan Osakaan, Japaniin. Pohjois-Amerikkalaisessa versiossa peli ottaa paikan Salinasiin, Kaliforniaan. Myös nimet muutettiin länsimaalaisemmiksi.
Aseistettu ja hirveen vaarallinen
Aseistettu ja hirveen vaarallinen ("Armed and Dangerous") on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut toiminta-komediaelokuva, jonka on ohjannut Mark L. Lester. Elokuvassa viralta hyllytetty poliisi ja rikollisten puolustamiseen kyllästynyt lakimies päätyvät työpariksi turvallisuusfirmaan. Pian he huomaavat olevansa korruptiotapauksen jäljillä ja alkavat tehdä poliisihommia.
Leinola
Leinola voi tarkoittaa seuraavia:Sukunimenä:
Barley wine
Barley wine (ohraviini) on alen eli pintahiivaoluen tyyppi. Sille tyypillistä on korkea alkoholipitoisuus. Barley wine -nimeä käytetään panimojen vahvimmista oluista. Nimestään huolimatta barley wineilla ei ole tekemistä viinien kanssa. Se tarjoillaan tavallisesti viinilaseista. Nimitys barley wine juontaa oluen kansanomaisesta vertauksesta viiniin.
Barley wine -oluiden korkea alkoholipitoisuus saadaan aikaan pitkällä, usean kuukauden kypsytysajalla. Kypsytysaikana tynnyreitä pyöritellään, jotta kaikki sokeri saadaan käytettyä alkoholiksi. Sen kantavierrepitoisuus on 1060–1100. Barley wineä saa sekä vaaleana että tummana. Maut ovat hyvin vaihtelevia, mutta hedelmäisyys on tyypillistä barley wine -oluille. Alkoholipitoisuus vaihtelee useimmiten 8–15 tilavuusprosentin välillä.
The Man with the Golden Gun (albumi)
The Man with the Golden Gun on James Bond -elokuvan "007 ja kultainen ase" musiikista julkaistu albumi.
Elokuvan musiikin sävelsi John Barry. Hänet kiinnitettiin elokuvan tuotantoon niin myöhäisessä vaiheessa, että hänelle jäi vain kolme viikkoa aikaa musiikin tekemiseen.
Elokuvan tunnuskappaleen, ”The Man with the Golden Gun”, esittää Lulu. Laulun sanoitti Don Black. Kappaleen sovitus yhdistää ensimmäisten Bond-elokuvien big band -tyyliä ”Live and Let Dien” rock-tyyliin. Elokuvan musiikki perustuu vahvasti tunnuskappaleeseen: Barry ei tällä kertaa säveltänyt erillistä rakkaus- ja toimintamusiikkia, vaan käytti samaa säveltä kummassakin yhteydessä. Lulu totesi myöhemmin, että hänen esittämänsä tunnuskappale oli huono yritys mukailla Shirley Basseytä. Sinclair McKay pitää kappaletta kitschinä. Sitä onkin nyttemmin soitettu yökerhoilla vitsimielessä.
Alice Cooper, joka piti John Barryn musiikista, teki kappaleen nimeltä ”Man with the Golden Gun” ja toivoi, että elokuvien tuotantoyhtiö kiinnostuisi kappaleesta. Tuottajat eivät kuitenkaan tienneet kappaleesta ennen kuin se ilmestyi vuonna 1973 albumilla "Muscle of Love". Kappaletta ei otettu elokuvan tunnuskappaleeksi, mahdollisesti koska se olisi ollut elokuvan ilmestyessä jo vuoden vanha eikä se saisi ihmisiä ostamaan elokuvan soundtrack-albumia.
Musiikki äänitettiin vuonna 1974. Capitol Records julkaisi musiikista albumin vuonna 1975. Albumin tuotti Gregg Ogorzelec. Albumi tai Lulun kappale eivät kumpikaan päässeet myydyimpien listoille. Albumiin oli tehty hyvin vähän jälkituotantoa, joten se ei tuonut elokuvan musiikkiin paljon lisäarvoa.
Albumi julkaistiin kasettina ja CD-levynä vuonna 1988. CD:stä on otettu uusintapainokset vuosina 1999, 2003 ja 2013. Albumi julkaistiin digitaalisena vuonna 2009.
Albumin kappaleet ovat:
Shaoguan
Shaoguan (, pinyin: Sháoguān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan pohjoisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 190 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista pohjoiskoilliseen. Kaupungin väkiluku on 2,83 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 18 413 neliökilometriä.
Prefektuuri rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Chenzhoun, pohjoisessa ja koillisessa Ganzhoun, idässä Heyuanin, etelässä Huizhoun ja Kantonin, sekä lounaassa Qingyuanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 10 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Peltokosken voimalaitos
Peltokosken voimalaitos on Oy Stockfors Ab:n rakennuttama vesivoimala, joka sijaitsee Raaseporissa, Mustiolla Mustionjoessa. Se on valmistunut vuonna 1952. Sen putouskorkeus on 10,5 metriä, ja teho on 2,6 MW. Se tuottaa energiaa 11 GWh/a.
Eero Peltola
Eero Ilmari Peltola (s. 27. kesäkuuta 1938) on suomalainen fyysikko ja matemaatikko sekä emeritusprofessori. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston tietojenkäsittelyopin professori 1979–1985. Hänen tutkimusalaansa ovat nukleoni-nukleoni -vuorovaikutusta, tietorakenteet ja algoritmit sekä tietokantajärjestelmät. Vuoden 1985 alusta hänet nimitettiin VTT:n tietojenkäsittelytekniikan laboratorion johtajaksi. Hän oli mukana kehittämässä " Atk-sanakirjaa", jonka viimeinen eli 14. painos ilmestyi 2008.
Jyväskylän teknologiakeskusta alettiin kehittämään Peltolan ehdotuksen pohjalta.
Pentti Peltola
Pentti Johannes Peltola (30. lokakuuta 1918 Ilmajoki – 1. elokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Peltolan vanhemmat olivat opettaja Viljo Tuomas Peltola ja Kaisa Matilda Latikka ja puoliso vuodesta 1951 Ziricli Freja Ahti. Peltola tuli ylioppilaaksi Lapuan yhteiskoulusta 1935 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1950 ja erikoistui sisätauteihin 1948 ja farmakologiaan 1952. Peltola työskenteli uransa alkuvuosina sekä Helsingin yliopiston että useiden eri sairaaloiden palveluksessa. Hän oli Helsingin yliopiston farmakologian professori 1971–1984 ja sitä ennen vuosina 1962–1971 yliopiston sisätautiopin dosentti. Hän oli myös Meilahden sairaalan ylilääkäri 1979–1980. Sodissa Peltola toimi pataljoonan, sairaalajunan, kenttäsairaalan ja sotasairaalan lääkärinä, sotilasarvoltaan hän oli lääkintäkapteeni. Hän oli Kaunialan sotavammasairaalan, Proteesisäätiön ja Kaskisaaren kuntoutuslaitoksen isännistöjen puheenjohtaja.
Eteläinen napapiiri
Eteläinen napapiiri on maapallon napapiiri, jonka kulmaetäisyys maapallon etelänavasta on sama kuin maan akselin kaltevuus. Se on kauimpana etelänavasta sijaitseva leveyspiiri, jolta katsottuna auringon keskipiste on kerran vuodessa, kesäpäivänseisauksena, horisontin yläpuolella ympäri vuorokauden, mutta talvipäivänseisauksena ei lainkaan.
Marraskuussa 2015 se sijaitsee 66°33′46.0″ etelään päiväntasaajasta.
Eteläinen napapiiri sijaitsee suurimmaksi osaksi Eteläisellä jäämerellä, mutta paikoitellen kuten Grahaminmaalla ja joissakin osissa Australian Antarktiksen aluetta Etelämanner ulottuu jonkin verran napapiirin ulkopuolelle.
Khaled Al-Faraj
Khaled Al-Faraj tai Khaled El-Farej (, s. 19. tammikuuta 1970) on syyrialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti Army Adlip -seuraa ja häntä valmensi Mahmod Alpalah.
Al-Faraj saavutti Gävlen MM-kilpailuissa 1998 pronssia 54 kg:n sarjassa. Pronssiottelussa hän kukisti venäläisen Boris Ambartsumovin.. Hän sijoittui MM-kilpailujen 52 kg:n painoluokassa neljänneksi Prahassa 1995 ja viidenneksi Tampereella 1994. Hän sijoittui olympialaisissa 48 kg:n sarjassa viidenneksi Soulissa 1988 sekä 52-kiloisissa 11:nneksi Barcelonassa 1992 ja 15:nneksi Atlantassa 1996.
Al-Faraj voitti Aasian-mestaruuden 52 kg:n painoluokassa Teheranissa 1992, Manilassa 1995 ja Xiaoshanissa 1996. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Hiroshiman Aasian kisoissa 1994.
Al-Faraj voitti Välimeren kilpailuissa kultaa 48 kg:n painoluokassa Latakiassa 1987, 52-kiloisissa Ateenassa 1991 ja Languedoc-Roussillonissa 1993 sekä 54-kiloisissa Barissa 1997.
Genmaicha
Genmaicha () on japanilainen vihreään teehen pohjautuva teeluokka. Se on useimmiten arkiteetä, joka on paahdetulla ruskealla riisillä ("genmai"; siemen ja kuoriosaa) ja mahdollisesti maissilla jatkettua banchaa tai senchaa, joskus matchaa. On olemassa myös korkean laatutason genmaichaa, jonka laatu riippuu pohjana käytettyn teen laadusta. Arvostetun matchagenmaichan riisinjyvät on pyöritelty matchajauheessa.
Genmaichaa haudutetaan tyypillisesti noin 90 °C:n lämpöisessä vedessä noin minuutti, matchagenmaichaa alle minuutti. Teelehtiä voidaan hauduttaa 2–3 kertaa. Eräs lähde suosittelee senchaan pohjautuvan genmaichan haudutusveden lämpötilaksi noin 85 °C, jotta paahdetun riisin aromi irtoaisi teejuomaan. Kolmas lähde mainitsee haudutusveden lämpötilaksi 100 astetta ja haudutuksen kestoksi 15–90 sekuntia.
Teejuoman hieman pähkinäisen maun ja tuoksun luonnehditaan vivahtavan popcorniin, ja siitä voi löytää aavistuksen makeutta. Juoma voi olla väriltään vaalean ruskeaa. Sitä kuvataan helposti lähestyttäväksi teetyypiksi vasta-alkajallekin. Eräs lähde suosittelee teetä juotavaksi japanilaisten, kiinalaisten ja öljypitoisten ruokien tai yleisemmin illallisen tai aterian päätteeksi. Genmaichan kofeiinitaso on matala. Sen kuvataan puhdistavan makuaistia. Juoma on hyvää myös huoneenlämpöisenä. Genmaichaa käytetään myös ruuanlaitossa.
Kiovan Venäjän seuraajavaltiot
Kiovan Venäjän seuraajavaltiot olivat ruhtinaskuntia, jotka muodostuivat 1100-luvun puolessavälissä Kiovan Venäjän luhistuessa keskinäisiin riitoihin ja sotiin. Ruhtinaskuntia olivat Novgorodin tasavalta, Vladimir-Suzdal, Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta, Polatskin ruhtinaskunta, Smolenskin ruhtinaskunta, Tšernihivin ruhtinaskunta, Turaun ja Pinskin ruhtinaskunta, Muromin-Rjazanin ruhtinaskunta, Perejaslavlin ruhtinaskunta, Moskovan ruhtinaskunta. Ruhtinaskunnat vaihtelivat suuresti, mutta Moskovan ruhtinaskunnan vallatessa lisää alueita siitä tuli, viimeistään Novgorodin tasavallan luhistuttua, alueen suurin hallitsija.
Kaameat pomot 2
Kaameat pomot 2 on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut musta komediaelokuva ja jatko-osa elokuvalle "Kaameat pomot" (2011).
Elokuva julkaistiin DVD:lle ja Blu-ray:lle 24. helmikuuta 2015.
Nick, Dale ja Kurt ovat kyllästyneet painamaan töitä toisten hyväksi ja päättävät perustaa oman yrityksen. Lipevä sijoittaja kuitenkin vetää maton alta ennen kuin bisnes on edes saatu kunnolla käyntiin. Epätoivoisina ja huijattuina kolmikko keksii vedenpitävän suunnitelman kidnapata sijoittajan aikuinen poika ja saada yritys näin takaisin omaan hallintaansa.
Rotten Tomatoes-sivuston arvioista 35% oli positiivisia, perustuen 135 arvosteluun, keskiarvolla 4.7/10. Metacritic antoi 36 arvostelusta elokuvalle painotetun keskiarvon 40/100. Lehtien kriitikot näkivät elokuvan tarpeettomana jatko-osana edelliselle.
Elokuva menestyi kaupallisesti ja oli avausviikonloppunaan Yhdysvaltojen viidenneksi katsotuin.
Marina Nikulina
Marina Anatoljevna Nikulina (myöh. Pankova, , 3. maaliskuuta 1963 Bratsk, Venäjän SFNT – 4. marraskuuta 2015 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa, Itsenäisten valtioiden yhteisöä ja Venäjää edustanut lentopalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Nikulina kuului Neuvostoliiton olympiakultaa Soulissa 1988 ja IVY:n olympiahopeaa Barcelonassa 1992 voittaneisiin joukkueisiin sekä Venäjän neljänneksi Atlantan kesäolympialaisissa 1996 sijoittuneeseen joukkueeseen.
Myöhemmin Pankova-sukunimellä tunnettu Nikulina voitti maajoukkueurallaan myös maailmanmestaruuden ja muita arvokisamitaleja. Hän kuoli 52-vuotiaana marraskuussa 2015.
Hämeen sotilasalue
Hämeen sotilasalue on Kanta-Hämeen sotilasalueesta ja Päijät-Hämeen sotilasaluesta muodostettu Panssariprikaatin aikaisempaa sotilaslääniä korvaavan sotilashallintoalueen yksi kolmesta sotilasalueesta. Panssariprikaatin kaksi muuta sotilasaluetta ovat Pirkanmaan sotilasalue ja Keski-Suomen sotilasalue.
Hämeen sotilasalueella toimivat mm. Kanta-Hämeen maakuntakomppania ja Päijät-Hämeen maakuntakomppania. Hämeen aluetoimisto vastaa myös Hämeen paikallispataljoonasta, johon maakuntakomppaniat kuuluvat.
Asevelvollisuuskutsuntoja Hämeen sotilasalueen aluetoimisto järjestää Asikkalassa, Forssassa, Hartolassa, Hattulassa, Hausjärvellä, Hämeenkoskella, Heinolassa, Hollolassa, Humppilassa, Hämeenlinnassa, Janakkalassa, Jokioisissa, Kärkölässä, Lahdessa, Lopella, Nastolassa, Orimattilassa, Padasjoella, Riihimäellä, Sysmässä, Tammelassa ja Ypäjällä.
Vapaaehtoisen maanpuolustustyön ja siihen liittymän muun toiminnan osalta osalta Hämeen sotilasalueella toimii Päijät-Hämeen maakuntakomppania, Kanta-Hämeen maakuntakomppania ja Hämeen poliisilaitoksen täydennyspoliisi. Kanta-Hämeen maakuntakomppania ja Päijät-Hämeen maakuntakomppania kuuluvat Hämeen sotilasalueen esikunnan, Hämeen aluetoimiston, Hämeen paikallispataljoonaan.
Suomen puolustusvoimien joukko-osastoille lakkautetuilta sotilaslääneiltä siirtyneiden sotilasalueiden aluetoimistot tukevat alueellaan tapahtuvaa vapaaehtoista maanpuolustustyötä sekä hoitavat siiviihallinnon kanssa varautusmistoimien valmistelua.
Maanpuolustuskoulutusyhdistys toimii Hämeen sotilasalueen alueella. Sillä on kaksi alueellista yksikköä: Päijät-Hämeen koulutus- ja tukiyksikkö Lahdessa sekä Kanta-Hämeen koulutus- ja tukiyksikkö Hämeenlinnassa.
Reserviläis- ja reserviupseeripiirejä edustaa Päijät-Hämeen Reservipiiri ry. Päijät-Hämeen Reservipiiri ry on perustettu 1.1.1995 yhdentämään Päijät-Hämeen Reserviläispiirin ja Päijät-Hämeen Reserviupseeripiirin toimintaa. Piirin puheenjohtaja valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan siten, että joka toisena kautena on puheenjohtajana Päijät-Hämeen Reserviläispiirin ja joka toisena kautena Päijät-Hämeen Reserviupseeripiirin valitsema ehdokas.
Maanpuolustuskilloista Hämeen sotilasalueella toimii Karjalan Prikaatin Kilta ry:n lahden osasto jaoksena. Itsenäisenä yhdistyksenä toimii Lahden Seudun Tykistökilta ry, jolla on jaoksenaan Lahdessa nuorilla tarkoitettu Rihla-niminen jaos.
Muita yhteisöjä ovat Päijät-Hämeen kiltapiiri ja Päijät-Hämeen maanpuolustuskilta ry. Ratsuväkiperinteitä edustaa sotilasalueella Ratsimieskilta ry:n Lahden Eskadroona.
Päijät-Hämeen sotilasalue on ollut osa Etelä-Hämeen suojeluskuntapiiriä. Lahden varuskunta perustettiin Venäjän keisarikunnan aikana Hennalaan. Talvisodan alettua 1. joulukuuta 1939 Etelä-Hämeen suojeluskuntapiirin alueesta erotettiin omaksi alueekseen Lahden suojeluskuntapiiri.
Päijät-Hämeessä toimi 1932-1992 Lahden sotilaspiiri.
Hämeen maanpuolustuspiiri
Hämeen maanpuolustuspiiri on yksi Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen puolustusvoimien maavoimien toimintaan liittyvä piiri. Siihen kuuluvat entisen Hämeen läänin käsittävät alueet Kanta-Hämeessä, Pirkanmaalla ja Päijät-Hämessä.
Kun Maanpuolustuskoulutusyhdistysken koulutus- ja tukiyksiköt lakkautettiin, niiden toimintaa jatkoivat maanpuolustuspiirien koulutuspaikat. Hämeen maanpuolustuspiirissä ovat Kanta-Hämeessä Hattulan koulutuspaikka, Keski-Suomessa Jyväskylässä Tikkakosken koulutuspaikka, Päijät-Hämeessä Lahden koulutuspaikka ja Pirkanmaalla Tampereen koulutuspaikka.
Päijät-Hämeen Reservipiiri
Päijät-Hämeen Reservipiiri ry. on perustettu 1.1.1995 yhdentämään Päijät-Hämeen Reserviläispiirin ja Päijät-Hämeen Reserviupseeripiirin toimintaa. Piirin puheenjohtaja valitaan kahdeksi vuodeksi kerrallaan siten, että joka toisena kautena on puheenjohtajana Päijät-Hämeen Reserviläispiirin ja joka toisena kautena Päijät-Hämeen Reserviupseeripiirin valitsema ehdokas.
Päijät-Hämeen Reserviläispiiri ry koostuu reserviläisyhdistyksistä ja Artjärven Reservinaliupseerit ry:stä. Se on Reserviläisliitto ry:n jäsenyhdistys. Päijät-Hämeen Reserviläispiiri ry:n suurin jäsenyhdistys on Lahden Reserviläiset ry, johon 2014 yhdistettiin Tiirismaan Reserviläiset ry, joka oli yhdistys, johon oli koottu muiden useissa kunnissa tapahtunutta toimintaa.
Lahden Reserviläiset ry on Päijät-Hämeen suurin reserviläisyhdistys. Siihen liitettiin Tiirismaan Reserviläiset ry:n toiminta 2014. Tiirismaan Reserviläiset toimivat Hollolan ja Hämeenkosken kunnissa sekä Kärkölän kuntakeskuksessa Järvelässä sekä Kärkölän kirkonkylällä, missä Lahden Reserviläiset järjestää mm. seppeleen laskuja sankarihaudoille kansallisena veteraanipäivänä. Tiirismaan Reserviläiset ry toiminta-aikanaan kokosi aikaisempien kunnallisten reservin aliupseeriyhdistysten toiminnan piiriinsä. Yhdistys järjestää mm. ampumakilpailuja.
Lahden Reserviupseerikerho ry on Päijät-Hämeen suurin reserviupseeriyhdistys. Sillä on ampumatoimintaa sekä ikäryhmittäin myös nuorisotoimintaa sekä senioritoimintaa 60 vuotta täyttäneille. Yhdistys järjestää myös esitelmätilaisuuksia.
Reserviläisliittoon kuuluvat reserviläisyhdistykset ovat usein entisiä reservin aliupseereiden yhdistyksiä.
Sotaveteraani- ja sotainvalidiyhdistysten tapaan on myös reserviupseeri- ja reserviläisyhdistyksillä majoja kokoontumispaikkoinaan. Nykyään entiset reserviupseeri- ja reservin aliupserimajat voivat olla kunnittain myös yhteiskäytössä.
Kalle Kämäräinen (harmonikkataiteilija)
Kalle Samuli Kämäräinen (s. 1991 Mikkeli) on suomalainen harmonikkataiteilija.
Kämäräinen on yltänyt useaan otteeseen palkintosijoille suomalaisissa harmonikkakilpailuissa.
Hän on vaikuttanut Helminauha -orkesterissa vuodesta 2007.
Kämäräinen aloitti soittamaan harmonikkaa seitsemän vuotiaana. Hänen opettajinaan ovat toimineet mm. Arto Kivekäs ja Alpo Pohja.
* "Arto Kivekkään Harmonikkakoulun 25v Juhlalevy" (2005)
* "Saimaan aalloilla" (2010)
* "Haitari ja Kesäyö" (2010)
* "Toisesta todellisuudesta CD-single" (2013)
* "Mitä tahdot CD-single" (2013)
Carl Gustaf Nilsson
Carl Gustaf Nilsson (8. elokuuta 1944 Helsinki – 8. lokakuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen gynekologi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston naistentautien ja synnytysopin ruotsinkielinen professori 2001–2012. Hän oli erityisesti kiinnostunut naisten virtsankarkailun kirurgisista hoidoista ja kehitti Uppsalan yliopistossa keksittyä uutta hoitomuotoa.
Purjehduksen parissa hän toimi Suomen purjehdusjoukkueen valmentajana Montrealin (1976) ja Moskovan olympialaisissa (1980 Tallinna).
Joseph Atiyeh
Joseph Atiyeh (, s. 19. toukokuuta 1957) on syyrialainen vapaapainin olympiamitalisti.
Atiyeh saavutti Los Angelesin olympialaisissa 1984 hopeaa 100 kg:n painoluokassa. Hän voitti romanialaisen Vasile Puşcaşun, Intian Kartar Dhillon Singhin ja kreikkalaisen Georgios Poikilidisin, kunnes hävisi loppuottelussa Yhdysvaltojen Lou Banachille selätyksellä ajassa 1.01. Tämä oli Syyrian kaikkien aikojen ensimmäinen olympiamitali.
Koko ikänsä Yhdysvalloissa asunut, kaksoiskansalaisuuden omannut Atiyeh edusti seuratasolla yhdysvaltalaista, Baton Rougen kaupungissa toimivaa LSU Tigers -seuraa.
Myös hänen veljensä Dennis Atiyeh on olympiapainija
Juri Jevseitšik
Juri Jevseitšik (, s. 23. tammikuuta 1971 Ukraina) on ukrainalaissyntyinen israelilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, joka edusti kansainvälisissä kilpailuissa Israelia vuodesta 1998. Hän edusti Maccabi Be'er Sheva -seuraa.
Jevseitšik saavutti Gävlen MM-kilpailuissa 1998 pronssia 130 kg:n painoluokassa kukistettuaan pronssiottelussa georgialaisen Miriani Giorgadzen. Hän sijoittui MM-kilpailuissa 130 kg:n sarjassa viidenneksi Prahassa 1995 ja kymmenenneksi Ateenassa 1999 sekä 120-kiloisissa kuudenneksi Moskovassa 2002.
Jevseitšik sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 neljänneksi 130 kg:n sarjassa hävittyään pronssiottelussa valkovenäläiselle Dmitri Debelkalle. Ateenan olympialaisissa 2004 hän hävisi molemmat ottelunsa.
Jevseitšik oli EM-kilpailuissa 130 kg:n painoluokassa neljäs 2000, viides 1999 sekä kuudes 1998 ja 2001. 120-kiloisissa hän sijoittui neljänneksi 2002 sekä kuudenneksi 2003 ja 2004.
Jevseitšik voitti Neuvostoliiton edustajana juniorisarjojen Euroopan-mestaruuden 115-kiloisissa 1989 ja maailmanmestaruuden 130-kiloisissa 1991.
Michael Beilin
Michael Beilin (, s. 25. huhtikuuta 1976) on israelilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edusti Hapoel Tel Aviv -seuraa.
Beilin saavutti MM-pronssia 63 kg:n painoluokassa Ateenassa 1999 kukistettuaan pronssiottelussa uzbekistanilaisen Bahodir Kurbanovin sekä Patraksessa 2001, jolloin voitti pronssiottelussa kuubalaisen Juan Marénin. Hän oli samassa sarjassa neljäs Wrocławin MM-kilpailuissa 1997. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli 63-kiloisissa viidestoista.
Beilin saavutti EM-kilpailuissa pronssia 66 kg:n painoluokassa Seinäjoella 2002 kukistettuaan pronssiottelussa valkovenäläisen Vitali Žukin. Hän oli EM-kilpailuissa lisäksi 63 kg:n sarjassa kuudes 1997, seitsemäs 2001 ja kahdeksas 1999.
Callan Mulvey
Callan Francis Mulvey (s. 24. helmikuuta 1975) on australialainen näyttelijä, joka on esiintynyt esimerkiksi televisiosarjoissa "Heartbreak High", "Underbelly" ja "Rush" sekä elokuvissa "Zero Dark Thirty", "", "" ja .
Mulvey syntyi Uudessa-Seelannissa, mutta muutti kahdeksanvuotiaana Sydneyyn, Australiaan. Hän aloitti näyttelemisen televisiossa ja debytoi valkokankaalla vuoden 2004 australialaisessa elokuvassa "Thunderstruck". 31. joulukuuta 2003 Mulvey oli pahassa auto-onnettomuudessa ja loukkaantui vakavasti.
HMS Royal Albert (1854)
"HMS Royal Albert" oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1854 vesillelaskettu 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Oliver Langin suunnittelema 3 393 70/94 bm:n 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva tilattiin 26. maaliskuuta 1842 Woolwichin telakalta. Se oli suurennettu versio viimeisestä symondiittikolmikantisesta "HMS Trafalgarista". Alus oli samalla suurin kuninkaalliselle laivastolle suunniteltu ainoastaan purjein varustettu sotalaiva sekä ainoa vuoden 1830 jälkeen suunniteltu alus, joka ei pohjautunut Queen-luokkaan. Sen köli laskettiin elokuussa 1844. Höyrykoneiden ja potkureiden yleistyessä alus määrättiin 31. tammikuuta 1852 muutettavaksi potkurikäyttöiseksi.
Aluksella piti olla alimmalla tykkikannella 28 kappaletta 32 naulan 56 cwt:n ja neljä kahdeksan tuuman (68 naulan) 60 cwt:n tykkiä. Keskimmäisellä tykkikannelle oli tarkoitus asentaa vastaava aseistus vähennettynä kahdella kahdeksan tuuman tykillä ja lisättynä neljällä 32 naulan tykillä. Ylimmälle tykkikannelle oli tarkoitus asentaa 34 kappaletta 32 naulan 49 cwt:n tykkiä. Näiden lisäksi aluksella piti olla puoli- ja etukannella kuusi 32 naulan 42 cwt:n ja neljätoista lyhyttä 32 naulan 25 cwt:n tykkiä.
Aluksen suunnitelma laajennettiin 3 463 tonniin 24. maaliskuuta 1851. Alukselle määrättiin asennettavaksi "HMS Euphratekselle" valmistettu 620 nhp:n höyrykone. Suunnittelijat ja laivanrakentajat kokoontuivat 23. syyskuuta 1852, jolloin päädyttiin aluksen perän uudelleen suunnitteluun, mikä hyväksyttiin 5. toukokuuta 1853. Samalla päätettiin korvata alkuperäinen höyrykone 400 nhp:n höyrykoneella. John Penn and Sonin tarjous 500 nhp:n höyrykoneesta hyväksyttiin 9. tammikuuta 1854. Muutostyöt aloitettiin 25. lokakuuta 1852 ja alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1854 ja se valmistui 19. marraskuuta Portsmouthin telakalta varustettuna joukkojenkuljetusalukseksi.
Alus otettiin 19. kesäkuuta 1854 palvelukseen Sheernessissä päällikkönään Alexander Little kesäkuusta lokakuuhun 1854. Lokakuusta aluksen päällikkönä oli Thomas Sabine Pasley, kunnes se poistettiin palveluksesta 27. marraskuuta. Alus palautettiin palvelukseen 14. helmikuuta 1855 Välimeren laivaston komentajan kontra-amiraali Edmund Lyonsin lippulaivana päällikkönään William Robert Mends. Huhtikuussa 1857 aluksen päälliköksi tuli Francis Egerton, joka oli tehtävässä 20. elokuuta 1858 saakka. Alus oli 25. elokuuta 1858 alkaen Kanaalin laivueessa kontra-amiraali Charles Howe Fremantlen lippulaivana päällikkönään Edward Bridges Rice, joka luovutti aluksen päällikkydeen 1. lokakuuta 1859 Henry James Laconille. Samalla aluksen lippu-upseeriksi tuli kontra-amiraali Robert Fanshawe Stopford. Alus poistettiin palveluksesta 25. tammikuuta 1861 ja se myytiin syyskuussa 1884 romutettavaksi Castlelle Charltoniin.
Juha Karjalainen (biologi)
Juha Karjalainen on suomalainen biologi ja professori. Hän toimii kalabiologian ja kalavesien tutkimuksen professorina Jyväskylän yliopistossa.
Juha Karjalaisen opetusala ovat akvaattiset tieteet. Hän on toiminut tutkijana Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksella. Hän toimi laitoksen johtajana 2007-2008 ja varajohtajana 2008-2010.
Tutkijana Karjalainen on erikoistunut kalojen ja niiden elinympäristön tutkimiseen. Hän on tarkastellut kalojen bioenergetiikkaa ja ekofysiologiaa. Erityisesti hän on tutkinut siian biologiaa, ekologiaa ja elinympäristöä. Lisäksi hän on tutkinut ograanisten klooriyhdisteiden kertymistä kaloihin. Vesistöntutkimuksen alalla Karjalainen on tehnyt makean veden ekosysteemien tutkimusta ja selvittänyt, millaisia keskinäisiä vuorovaikutuksia eri ekosysteemeillä on.
Professori Karjalainen toimi tutkimustyön ohella vuosina 2010-2013 Jyväskylän yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan varadekaanina. Tutkimustyön vuoksi hän oli virkavapaalla varadekaanin toimesta elokuusta 2012 heinäkuuhun 2013.
Karjalainen sai 2008 Jyväskylän yliopistosäätiön jakaman Hyvä esimies-tunnustuspalkinnon.
Kärppälä
Kärppälä on kylä Rautaveden itärannalla Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä kuului aikoinaan Karkun pitäjään ja se on Karkun itäosan eli Salokunnan keskus. Kylässä on muun muassa Salokunnan kirkko. Kärppälä lähikylineen muodostavat Kärppälän kyläalueeksi kutsutun kokonaisuuden.
Sastamalan kylät -yhdistyksen mukaan Kärppälän alueeseen kuuluvat myös kylät Karkunkylä, Hieta, Maso,
Kojola, Lielahti, Piimäsjärvenmaa, Vataja ja Varppee. Alueella on yhteensä noin 300-400 asukasta. Kärppälän läpi virtaa Rautaveden Kärppälänlahteen laskeva Kärppälänjoki. Kylä on maastoltaan hyvin mäkistä, ja siellä sijaitsee muun muassa Pentin linnavuori. Kärppälän kylä ulottuu myös Rautaveden yli Salonsaarelle.
Kärppälässä on ollut kiinteää asutusta jo 4000 eaa. Vanhin säilynyt maininta Kärppälän kylästä on 1500-luvulta. Pentin linnavuori lienee ollut varustettuna 1220-luvulta 1200-luvun loppuun. Salokunnan alueen asukkaat olivat tahtoneet omaa kirkkoa jo 1900-luvun alusta saakka. Kirkon rakentamisesta päätettiin 1940, mutta se rakennettiin Kärppälään vasta vuonna 1960.
Salonsaari
Salonsaari on usean saaren nimi Suomessa. Alla muutamia niistä:
HMS Frederick William
HMS Frederick William oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 86-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen toisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 12. syyskuuta 1833 Portsmouthin telakalta Queen-luokan 110-tykkisenä ensimmäisen luokan linjalaivana nimellä "HMS Royal Sovereign". Amiraliteetti keskeytti työt aluksella 7. toukokuuta 1834. Alus nimettiin 12. huhtikuuta 1839 uudelleen "HMS Royal Frederickiksi" ja sen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1841, mutta työt etenivät hitaasti. Tilaus uudistettiin 29. kesäkuuta 1848 paranneltuna Queen-luokan aluksena ja uudelleen 28. helmikuuta 1857 höyrykoneen asentamiseksi.
Edelleen rakenteilla olleen Windsor Castle -luokan aluksen suunnitelmat muutettiin 86-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi 30. huhtikuuta 1859. Muutostyöt alkoivat 28. toukokuuta 1859, ja alus nimettiin "HMS Frederick Williamiksi" 28. maaliskuuta 1860. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1860 ja se valmistui kesäkuussa. Aluksen voimanlähteenä oli Maudslay, Sons and Fieldin valmistama 500 nhp:n höyrykone (2 276 hv), mikä mahdollisti 11,777 solmun nopeuden koeajoissa. Muutostöiden jälkeen aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kolmekymmentä 8 tuuman 65 cwt:n tykkiä ja ylemmällä tykkikannella kolmekymmentäkaksi 32 naulan 56 cwt:n tykkiä. Lisäksi puolikannella ja keulakannella oli kaksikymmentäkaksi 32 naulan 42 cwt:n ja kaksi 68 naulan 95 cwt:n tykkiä.
Alus otettiin 1. heinäkuuta 1864 palvelukseen päällikkönään Edward Codd Portlandin vartiolaivana, missä tehtävässä se korvasi "HMS Colossuksen". Alus siirrettiin 7. maaliskuuta 1865 Queenstownin vartiolaivaksi päällikkönään Edmund Heathcote. John James Kennedy vastaanotti 31. tammikuuta 1866 aluksen päällikkyyden. Alus poistettiin palveluksesta 31. elokuuta 1868.
Alus nimettiin 19. lokakuuta 1876 uudelleen "HMS Worcesteriksi," ja se lainattiin Thames Nautical Training Collegelle kauppalaivaston henkilöstön koululaivaksi Greenhitheen. Alus palautettiin vuonna 1945 amiraliteetin hallintaan ja se myytiin heinäkuussa 1948 Frary Industriesille romutettavaksi. Alus haaksirikkoutui hinattaessa Thamesilla 30. elokuuta 1948. Hylky nostettiin toukokuussa 1953, ja se romutettiin Tennant and Hornella Graysissä.
HMS Nelson (1876)
HMS Nelson oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu Nelson-luokan ensimmäisen luokan risteilijä.
Alus tilattiin Govanista John Elder and Companyltä ja sen köli laskettiin 2. marraskuuta 1874. Alus laskettiin vesille 4. marraskuuta 1876 ja se valmistui 1881.
Alus purjehti palvelukseenoton jälkeen Australian asemalle, jonka lippulaivaksi se siirtyi vuonna 1885. Alus palasi Britteinsaarille huollettavaksi tammikuussa 1889. Telakalta vapauduttuaan alus siirtyi Portsmouthiin vartiolaivaksi lokakuussa 1891 ja se siirrettiin reserviin marraskuussa 1894. Alus sijoitettiin huhtikususa 1901 telakan reservialukseksi ja siitä tehtiin seitsemän kuukautta myöhemmin lämmittäjien koululaivaksi. Alus myytiin 12. heinäkuuta 1910 romutettavaksi 14 500 punnalla.