Södra Rådan vanha kirkko
Södra Rådan vanha kirkko () oli ruotsalainen keskiaikainen puukirkko, joka sijaitsi Värmlannin Södra Rådan pitäjässä Gullspångin kunnassa Vänern- ja Skagernjärvien välisellä niemellä. Se rakennettiin vuosina 1310–1323. Kirkko tuhoutui kokonaan tuhopoltossa marraskuussa 2001.
Kirkko oli yksi Ruotsin vanhimmista säilyneistä puukirkoista. Se oli rakennettu männystä, ja sen ulkopinnat oli vuorattu tervatuilla paanuilla. Lattiaa lukuun ottamatta kirkon sisäpinnat olivat täynnä keskiaikaisia maalauksia, jotka enimmäkseen käsittelivät Raamatun teemoja. Tarkoitus oli ollut suojata kirkkoa ehdottamalla sitä Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kirkkoa pidetään yleisesti esimerkkinä Ruotsin merkittävimmistä keskiaikaisista rakennuksista.
Rakentamisen alku on ajoitettu varmuudella 1310-luvulle hirsien vuosirenkaiden avulla. Sen lisäksi tiedetään, että rakentaminen oli ohi viimeistään vuonna 1323, kun kirkon vanhimmat taideteokset maalattiin. Maalaukset tehtiin vuosina 1323–1494.
1800-luvun puolessävälissä kansatieteilijä Nils Månsson Mandelgren kävi Södra Rådan seurakunnassa ja allekirjoitti sen kanssa sopimuksen kirkon ostamisesta, jos seurakunta haluaisi jostakin syystä purkaa sen.
Mandelgren oli jo siinä vaiheessa hyvinkin tietoinen siitä, että suurin osa keskiaikaisista puukirkoista oli uhattuna seurakuntien kirkkojen laajamittaisen uudisrakentamisen takia.
Vuonna 1853 seurakunta päätti rakentaa uuden kirkon ja kirkko myytiin Mandelgrenille, joka myöhemmin lahjoitti sen Ruotsin kuninkaalliselle kaunokirjallisuusakatemialle.
Kirkon kellotapuli oli kirkkomaan eteläosassa, mutta se purettiin kellojen tultua siirretyiksi uuden kirkon torniin vuonna 1856.
Kirkko on rakennettu päällekkäisistä jykevistä pelkkahirsistä. Sen nurkat ovat tasaisia ja kynnykset ovat matalan kiviperustan varassa. Emälaiva on suhteellisen lyhyt ja leveä: 11×8,75 m. Rakennusmestari on turvautunut tukkien tavalliseen maksimipituuteen liittymäkohtien välttämiseksi. Niin kuin oli tapana emälaivan itäiseen päätyyn on rakennettu kapeampi ja matalampi kuori. Kuorin pohjoispuolella on matala sakaristo, joka on samalta ajalta kuin rakennus. Kirkon läntisen sisäänkäynnin yhteydessä ollut asehuone oli lisätty 1600-luvulla. Kirkkorakennuksen katto ja seinät on vuorattu paanuilla.
Kirkon ikkunat ovat erikokoisia ja -ikäisiä. Sakariston itäseinässä oli ollut vielä tallella kirkon alkuperäisiä ikkunoita. Kuorin itäseinässä oli ollut myös keskiaikainen ikkuna, joka oli muurattu umpeen ulkopuolelta. Keskipuun jäämät osoittavat ikkunan olleen kaksiosainen. Alun perin kuorta piti valaistaa toinenkin ikkuna sen etelässä päädyssä. Emälaivalla on todennäköisesti ollut etelässä kaksi ikkunaa, mutta ei yhtään pohjoisessa. Alkuperäisten ikkunoiden on tarvinnut olla samassa paikassa kuin ennen tuhopolttoa ollut huomattavasti isompi ikkuna, koska eteläpäädyn seinistä ei näkynyt yhtään umpeenmuurattua ikkunaa.
Maalaukset peittävät kirkon sisäpinnat lattianrajasta kattoa myöten. Usea maalaus on Mestari Amundin käsialaa, muun muassa emälaivan pohjoisseinällä oleva Kristuksen kärsimystä esittävä sarja. Uloskäynnin maalaukset esittävät kuolemansyntejä ja kiirastulta.
Vanhimmat maalaukset ovat vuodelta 1323, ja ne ovat kuorissa. Tällainen elävä ja maalilla koristeltu arkkitehtuuri edusti aikoinaan uutta ja modernia mannertyyliä. Näiden vanhimpien maalausten tekijää ei tiedetä.
Kirkon kirkkomaahan ei ole haudattu ketään pitkään aikaan, eikä hautoja enää erotu. Ainoat hautakivet, jotka ovat vielä jäljellä, ovat 1700-luvulta olevia upeasti tyyliteltyjä rautaristejä.
Yöllä 12. maaliskuuta 2001 kirkon huomattiin syttyneen tuleen. Palomiehet tulivat perille nopeasti, mutta useiden tuntien sammutustöiden jälkeen kirkko oli kaikesta huolimatta palanut maan tasalle. Kirkon taideteokset ja käsityöt jäivät liekkeihin. Poliisitutkimukset osoittivat tulipalon olleen tuhopoltto, mutta syyllinen löytyi vasta parin vuoden päästä, kun poliisi pidätti 23-vuotiaan mielisairaan miehen viisivuotiaan tytön surmaamisesta Arvikassa syyskuussa 2003. Epäilty tunnusti kuulusteluissa myös polttaneensa kirkon. Kohta tuhon jälkeen kirkkoa päätettiin yrittää rekonstruoida Södra Råda -hankkeen kautta.
Vuoden 2002 alkupuolella Ruotsin Riksantikvarieämbetet käynnisti Södra Råda -hankkeen, jonka tavoitteina oli saada enemmän tietoa siitä, miten keskiaikaisessa Södra Rådassa elettiin, ja rakentaa kirkko uudelleen.
Vuonna 2004 arkeologiset tutkimukset vahvistivat, että samalla paikalla oli sijainnut ennen 1300-luvun kirkon rakentamista vanha sauvakirkko.