hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Puhkuri
Puhkuri on hevosten krooninen keuhkosairaus, joka muistuttaa ihmisen astmaa.
Puhkurin selkeimpiä oireita ovat hevosen jatkuva yskä sekä työläs uloshengitys. Hevosen keuhkoihin kerääntyy limaa, mikä aiheuttaa hengitysvaikeudet. Limaa saattaa tulla ulos sierainten kautta, eli hevonen on räkäinen. Pitkälle edenneessä puhkurissa hevosen kupeisiin kehittyy silmin nähtävä viisto ura, "puhkurinviiva", joka johtuu hevosen työlääseen hengitykseensä käyttämien vatsalihasten ylikehittymisestä.
Yleensä oireet ovat pahimmillaan keväällä siitepölyaikaan, koska hevonen reagoi allergisesti kaikenlaiseen pölyyn. Oireita voidaan lievittää erilaisilla limaa irrottavilla tai hengitysteitä laajentavilla valmisteilla. Varsinaisena lääkkeenä oireisiin voidaan käyttää kortisonia. Jatkuva kortisonin käyttö ei kuitenkaan ole suositeltavaa.
Parantavaa hoitoa puhkuriin ei ole. Tehokkain keino oireiden pitämiseen kurissa on hevosen pitäminen mahdollisimman paljon ulkona, esimerkiksi pihattotallissa.
Puhkuri saattaa liittyä talli-ilmaan tai esimerkiksi pölyiseen tai homeiseen rehuun. Periaatteessa puhkuri on jatkuva hengitystieinfektio, ihmisen astman tapaan. Huonolaatuisessa talli-ilmassa sekä rehussa on mikrobeja ja hiukkasia, jotka ärsyttävät hengitysteitä ja pahentavat tulehdusreaktiota. Puhkuria sairastavan hevosen ruokinnassa onkin kiinnitettävä huomiota rehun laatuun. Pölyävää heinää ei tule syöttää, tai se on ensin kasteltava märäksi, jolloin hevonen ei syödessään hengitä pölyä. Homeista heinää ei saa koskaan syöttää hevoselle, kärsi se puhkurista tai ei.
Vai Sikahema
Vai S. Sikahema (s. 29. elokuuta 1962 Nukuʻalofa) on tongalaissyntyinen uransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänestä tuli vuonna 1986 ensimmäinen tongalainen NFL-pelaaja.
Sikahema aloitti amerikkalaisen jalkapallon high schoolissa, ja jatkoi Brigham Youngin yliopiston joukkueessa. NFL:ään hänet varattiin kymmenennellä kierroksella vuoden 1986 , tilaisuuden 254. pelaajana.
Potkunpalauttajana sekä keskushyökkäjänä pelanneen Sikaheman seuroja NFL:ssä olivat Arizona Cardinals (1986–1990), Green Bay Packers (1991) ja Philadelphia Eagles (1992–1993). Hänet valittiin sarjan tähdistöotteluun Pro Bowliin vuosina 1986 ja 1987.
Sikahema kasvoi Yhdysvalloissa, mutta lukee ja puhuu sujuvasti tongaa. Peliuransa jälkeen hän on toiminut selostajana sekä toimittajana.
Hän on uskonnoltaan mormoni.
Alexandre Fabre
Alexandre Fabre on ranskalainen näyttelijä.
Tampereen teknillinen museo
Tampereen teknillinen museo oli tekniikan museo Tampereella. Museo perustettiin vuonna 1949. Nykyään toimintaa jatkaa Museokeskus Vapriikki, jonka hallussa museon tulipalolta säilynyt esineistö on.
Tampereen teknillisen museon taustalla oli keräilijän, kelloseppämestarisähköteknikko Juho Holmstén-Heiniön yksityinen tekninen kokoelma. Hän laittoi kokoelmansa esille liikkeensä yhteyteen vuonna 1883. Vuodesta 1915 lähtien Holmstén-Heiniön Tampereen Käsityö- ja tehdasyhdistykselle lahjoittama kokoelma oli esillä yhdistyksen toimitiloissa. Vuonna 1949 perustetun museon alkuvuosina kokoelmien keruussa painottuivat tekniset keksinnöt sekä teollisuuden voima- ja työstökoneet. Teknillinen museo toimi Frenckellin pannuhuoneessa vuodesta 1958 lähtien.
Tampereen kunnallinen museotoimi perustettiin vuonna 1969, Teknillinen museo tuli sen alaisuuteen. Toiminnan pääpaino siirtyi koneistuksesta ja tuotantoprosessin kuvaamisesta tuotteeseen. Museo oli vuodesta 1971 lähtien Itsenäisyydenkadulla. Museo paloi vuonna 1989, ja palossa tuhoutui paljon esineistöä.
Saturday Night Theatre
Saturday Night Theatre oli BBC:n esittämä brittiläinen radiokuunnelmasarja, jota esitettiin 1943–1996. Sarjassa esitettyt kuunnelmat edustivat kaikkia lajityyppejä, ja joukossa oli sekä alkuperäiskäsikirjoituksia että aikaisempien teosten dramatisointeja. Sarjan ensimmäisen kuunnelman lähetti BBC Home Service 3. huhtikuuta 1943, ja tuolloin esitettiin Dorothy L. Sayersin teokseen pohjautuva "The Man With No Face". Viimeinen kuunnelma lähetettiin 29. kesäkuuta 1996.
Yksittäisistä kirjailijoista eniten kuunnelmia kuultiin J. B. Priestlyltä, jonka töitä esitettiin kaikkiaan 33 kertaa. Useita kuunnelmia tehtiin myös muun muassa Edgar Wallacen, Agatha Christien, J. M. Barrien, W. Somerset Maughamin, P. G. Wodehousen ja Nevil Shuten teosten pohjalta.
Suurin osa kuunnelmista oli kestoltaan 90 minuuttia, ja kaikkiaan lähetyksiä oli 2 620. Näistä tehtyjä taltiointeja BBC:n arkistosta löytyy virallisesti 235 kappaletta.
Kuningas Williamin saari
Kuningas Williamin saari, aiemmin Kuningas Williamin maa, Kuningas Vilhelmin maa () on saari pohjoisessa Kanadassa, Nunavutissa, Kitikmeotin alueella. Saaren pinta-ala on noin 13 111 km², se on 61. suurin saari maailmassa ja 15. suurin Kanadassa. Saarella on 1 064 asukasta, jotka kaikki asuvat saaren ainoassa kylässä, Gjoa Havenissa.
Saaren itäpuolella sijaitsevat James Rossin salmi, Raensalmi ja Boothian niemimaa, lännessä Victoriansalmi ja Victoriansaari, etelässä Simpsoninsalmi, Toddinsaari ja Adelaiden niemimaa ja lounaispuolella Queen Maud Gulf.
Saaren pinnanmuodot ovat pohjoisessa Victory Point, lännessä Gore Point, Point Le Vesconte, Erebus Bay ja Terror Bay, etelässä Douglas Bay, Booth Point, ja Gjoa Havenin kylä.
Inuiitit ovat asuneet saarella sukupolvien ajan. Tutkimusmatkailija John Ross saapui saarelle vuonna 1830. Hän luuli aluetta niemimaaksi ja nimesi sen Britannian kuninkaan Vilhelm IV mukaan. Lukuisat tutkimusmatkailijat etsiessään luoteisväylää ovat leiriytyneet saarelle talven ajaksi. John Franklinin retkikunnan laivat juuttuivat jäihin saaren luoteispuolella. Tämän seurauksena miehistö hylkäsi laivat ja he yrittivät kävellen päästä mantereelle, mutta suurin osa miehistä menehtyi matkalla. Kaksi retkikunnan miehistä on haudattu Hall Pointiin saaren etelärannikolle. Saari tunnetaan myös suuresta tundrakaribukannastaan, joka viettää saarella kesäkauden, ja joka muuttaa takaisin mantereelle syksyllä. Ilmaston lämpenemisestä johtuen saarelle on muuttanut uusia eläinlajeja. Saarella on tavattu vuoden 2005 jälkeen ensimmäistä kertaa harmaakarhuja ja ahmoja.
Vuonna 1903 tutkimusmatkailija Roald Amundsen oli etsimässä luoteisväylää, mutta talven tullen hän leiriytyi saaren eteläpuolella sijaitsevassa luonnon muovaamassa satamassa, joka nykyisin tunnetaan Gjoa Havenina. Hän vietti alueella kaikkiaan kaksi talvea ja oppi paikaillisilta inuiiteilta arktisen selviytymisen keinoja, jotka osoittautuivat elintärkeiksi hänen myöhemmin suorittamallaan etelämantereen valloituksella. Amundsen vietti alueella kaikkiaan 22 kuukautta.
Mies hevosena
Mies hevosena on ("A Man Called Horse") on 1970 valmistunut yhdysvaltalainen myöhäiswestern, jonka pääosassa nähdään Richard Harris Elliot Silversteinin ohjauksessa.
Elokuva herätti ilmestyessään kohua elokuvan sisältämien kidutuspitoisten initiaatioriittien takia.
Englantilainen lordi (Harris) joutuu sioux-intiaanien vangiksi, ja nämä kohtelevat häntä kuin hevosta. Hän opettelee näiden kielen ja kulttuurin ja muuttuu muutenkin yhteisön jäseneksi.
Amarcord
Amarcord on Federico Fellinin ohjaama osin omaelämäkerrallinen elokuva vuodelta 1973. Kirpeän komediallinen filmi kertoo värikkään henkilögallerian vaiheista Fellinin kotikaupunkia Riminiä muistuttavassa kuvitteellisessa Borgossa 1930-luvun fasistisessa Italiassa. "Amarcord" ("a m'arcòrd") on romagnolinkielinen ilmaus lauseelle "Minä muistan".
"Amarcord" voitti parhaan ulkomaisen Oscarin 1974. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Amarcordin" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Nitrosyylirikkihappo
Nitrosyylirikkihappo (NOHSO) on rikkihapon johdannainen. Ainetta muodostuu sivutuotteena valmistettaessa rikkihappoa lyijykammioprosessin avulla.
Nitrosyylirikkihappoa käytetään usein rikkihappoliuoksena. Yhdiste on vahvasti hapettava ja saattaa reagoida hyvin voimakkaasti emästen ja hapettuvien orgaanisten yhdisteiden kanssa. Nitrosyylirikkihappo syövyttää metalleja vapauttaen vetykaasua. Joutuessaan kosketuksiin veden kanssa yhdiste hydrolysoituu rikkihapoksi ja typpihapokkeeksi.
Nitrosyylirikkihappoa voidaan pitää happoanhydridinä. Sitä voidaan valmistaa rikkihaposta ja typpihapokkeesta tai rikkihapokkeesta ja typpihaposta. Kummassakin tapauksessa reaktio tulee suorittaa vedettömissä olosuhteissa, koska yhdiste hajoaa hyvin nopeasti joutuessaan kosketuksiin veden kanssa.
Valmistettaessa rikkihappoa lyijykammioprosessilla katalyyttinä käytettävä typpidioksidi voi reagoida veden ja rikkidioksidin kanssa muodostaen nitrosyylirikkihappoa ja typpihapoketta. Syntynyt yhdiste kiteytyy kellanvalkoisina rombisina kiteinä.
Nitrosyylirikkihappoa käytetään valmistettaessa atsoväriaineita. Erityisesti yhdistettä käytetään, kun väriainesynteesissä käytettävä amiini on vain heikosti emäksinen. Atsoyhdisteiden synteesissä voidaan käyttää valmista nitrosyylirikkihappoa tai liuottaa natriumnitriittiä rikkihappoon, jolloin muodostaa nitrosyylirikkihappoa.
Bobby Vinton (vuoden 1978 albumi)
Bobby Vinton on Bobby Vintonin vuonna 1978 julkaistu kokoelmalevy.
Bobby Vinton Sings the Golden Decade of Love
Bobby Vinton Sings the Golden Decade of Love on kahden LP-levyn kokoelma Bobby Vintonlta, joka julkaistiin 1975. Albumilista - Billboard (North America)
The Many Moods of Bobby Vinton: Bobby Vinton...in Love
The Many Moods of Bobby Vinton: Bobby Vinton...in Love on kokoelma-albumi Bobby Vintonilta.
The Many Moods of Bobby Vinton
The Many Moods of Bobby Vinton on kahden LP-levyn kokoelma Bobby Vintonilta joka julkaistiin 1974.
AGI
Alliance Graphique Internationale (AGI) on maailman johtavien graafisten taiteilijoiden ja suunnittelijoiden järjestö. Siihen kuuluu noin 350 jäsentä 27 maasta.
AGI:n perustivat 1951 kaksi sveitsiläistä ja kolme ranskalaista graafikkoa, jotka halusivat yhteistoiminnan vakiinnutetuksi viralliseen muotoon. Alliance Graphique Internationale rekisteröitiin vuonna 1952 Pariisissa ja siihen liittyi 65 jäsentä. AGI piti ensimmäisen näyttelynsä Pariisissa 1955. Vuonna 1969 AGI toimipaikaksi tuli Zürich. Järjestön tärkeimpiä tapahtumia ovat joka vuosi eri maassa järjestettävät vuosikokoukset.
Järjestössä on neljä suomalaista jäsentä, Tapani Aartomaa, Kari Piippo, Kyösti Varis ja Jukka Veistola.
Willi Heeks
Willi Heeks (13. helmikuuta 1922 – 13. elokuuta 1996) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausina 1952–1953. Hän keskeytti molemmissa, eikä saavuttanut pisteitä. Hän ajoi talleissa AFM ja Veritas.
Theo Helfrich
Theo Helfrich (13. toukokuuta 1913 – 29. huhtikuuta 1978) oli saksalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kausilla 1952–1954, aina samalla radalla, Saksan GP:ssä. Hän oli parhaimmillaan 12. Saksan GP:ssä 1953. Hän ajoi talleissa Klenk ja Veritas.
Brian Gionta
Brian Joseph Gionta (s. 18. tammikuuta 1979 Rochester, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Gionta edustaa NHL-joukkue Boston Bruinsia.
Gionta pelasi kaudet 1997–2001 Bostonin yliopiston joukkueessa NCAA:n Hockey East -sarjassa. Heti ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin Hockey Eastin vuoden tulokkaaksi, ja hän oli sarjan kakkostähdistössä sekä NCAA:n yhdysvaltalaispelaajien kakkostähdistössä. New Jersey Devils varasi Giontan vuoden 1998 vuorolla 82.
Gionta jatkoi hyviä otteitaan yliopistosarjassa ensimmäisen kautensakin jälkeen. Hänet valittiin keväällä 1999, 2000 ja 2001 Hockey Eastin tähdistöön ja NCAA:n yhdysvaltalaispelaajien tähdistökentälliseen. Viimeisenä kautenaan hänet valittiin Hockey Eastin vuoden pelaajaksi.
Gionta pelasi ensimmäisen kerran ammattilaiskaukaloissa kaudella 2001–2002, jolloin hän edusti sekä New Jerseytä sekä AHL:ssa pelaavaa farmijoukkuetta Albany River Ratsia. Gionta oli voittamassa Stanley Cupia Devilsin kanssa kaudella 2002–2003. NHL:n työsulkukaudella Gionta pelasi loppukauden Albanyssä. Hän oli aiemmin tehnyt myös sopimuksen Saksan DEL-liigassa pelaavan Iserlohn Roostersin kanssa, mutta päätti palata vaimonsa raskauden takia palata kotimaahansa pelaamatta peliäkään Saksassa.
Kaudella 2005–2006 Gionta rikkoi Pat Verbeekin kaudella 1987–1988 tekemän seuraennätyksen. Gionta teki kauden viimeisessä pelissä kaksi maalia ja ohitti Verbeekin hallussa olleen vanhan maaliennätyksen. Gionta teki kauden aikana 48 maalia ja yhteensä 89 pistettä. Gionta oli myös New Jerseyn paras pistemies. Hän teki jatkosopimuksen vasta juuri ennen kauden 2006–2007 alkua lokakuussa 2006. Giontan uusi sopimus New Jerseyn kanssa oli kolmivuotinen, ja arvoltaan neljä miljoonaa dollaria vuodessa.
Gionta ei yltänyt aivan samoihin tehoihin ennätyskautensa jälkeen. Kaudella 2008–2009 hän teki 60 pistettä ja ylsi viidennen kerran perättäin 20 vähintään 20 maaliin. Kauden jälkeen Gionta siirtyi Montreal Canadiensiin, jonka kanssa teki viiden vuoden sopimuksen, jonka yhteisarvo on 20 miljoonaa dollaria.
Gionta voitti nuorten MM-kilpailujen 1999 pistepörssin. Hän teki kuudessa ottelussa pisteet 6+5. Yhdysvallat jäi turnauksessa kuitenkin vasta kahdeksanneksi, mutta Gionta valittiin myös turnauksen tähdistökentälliseen.
Gionta on edustanut Yhdysvaltoja kolmesti MM-kisoissa. Hän on ollut Yhdysvaltojen joukkueessa vuosina 2000, 2001 ja 2005. Torinossa Gionta oli myös Yhdysvaltain olympiajoukkueessa.
Brian on Sam ja Penny Giontan keskimmäinen lapsi. Hänen nuorempi veljensä Stephen Gionta edustaa New Jersey Devilsiä. Brianilla on vaimonsa Harvestin kanssa kaksi lasta, poika Adam ja tytär Leah.
Aleksandra Wozniak
Aleksandra Wozniak (s. 7. syyskuuta 1987 Montreal) on kanadalainen tennispelaaja. Hän on parhaimmillaan sijoittunut WTA-maailmanlistalla sijalle 21. Hän on voittanut yhden WTA-kaksinpeliturnauksen. Parhaana saavutuksenaan Grand Slam -turnauksissa hän eteni Ranskan avoimissa 2009 neljännelle kierrokselle.
Wozniak eteni ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2008. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Sybille Bammerin ja toisella kierroksella Akgul Amanmuradovan mutta hävisi kolmannella kierroksella Vera Zvonarjovalle.
Wozniak voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Stanfordissa 2008. Hän pääsi turnaukseen mukaan karsintojen kautta. Välierissä hän voitti Serena Williamsin, joka tosin joutui luovuttamaan ottelun ollessa tilanteessa 6–2, 3–1. Loppuottelussa hän voitti Marion Bartolin lukemin 7–5, 6–3.
Ranskan avoimissa 2009 Wozniak eteni neljännelle kierrokselle. Kolmella ensimmäisellä kierroksella hän voitti Monica Niculescun, Petra Martićin ja Lourdes Domínguez Linon. Neljännellä kierroksella hän hävisi turnauksen toiseksi sijoitetulle Serena Williamsille lukemin 1–6, 2–6. Yhdysvaltain avoimissa 2009 hän voitti Laura Granvillen luvuin 6–1, 7–6(7) ja 17:nneksi sijoitetun Amélie Mauresmon luvuin 6–4, 6–0 mutta hävisi kolmannella kierroksella kymmenenneksi sijoitetulle Flavia Pennettalle lukemin 1–6, 1–6.
The Bobby Vinton Treasury
The Bobby Vinton Treasury on vuonna 1973 julkaistu kuuden LP-levyn kokoelma Bobby Vintonilta.
Anna Sam
Anna Sam (s. 1980) on ranskalainen, joka työskenteli ennen marketinkassana. Hän sai julkisuutta 2008 ilmestyneellä työstään kertovalla kirjalla "Les tribulations d'une caissière" ('kassaneidin kärsimykset').
Sam on koulutukseltaan kirjallisuustieteen maisteri, mutta ei saanut koulutusta vastaavaa työtä ja työskenteli siksi kahdeksan vuotta Rennesissä supermarketin kassassa. Hän alkoi pitää blogia, joka sai valtavan suosion ja siksi hän kokosi tekstejään kirjaksi. Ensimmäisen kirjansa jälkeen hän julkaisi sille jatkon "Consels d'amie à la clientéle" (2009, 'ystävän neuvoja asiakkaille'). Kirjasta on tehty sarjakuva, elokuva on tekeillä, ja myös oopperaa on esitetty. Kirjaa on myyty Ranskassa yli 100 000 kappaletta ja naapurimaissakin kymmeniätuhansia. Se on käännetty 17 kielelle.
Anna Sam on sittemmin lopettanut kassatyöskentelyn. Häntä on houkuteltu politiikkaan ja ammattiyhdistystoimintaan, mutta hän työskentelee konsulttina elintarvikeliikkeille ja kassakoneita valmistavalle yritykselle Wincor Nixdorf.
Iașin pogromi
Iașin pogromi oli Romanian hallituksen Iașin kaupungissa käynnistämä pogromi, jonka tarkoitus oli poistaa kaupungin juutalaisväestö. Toimenpide oli osa Romanian johdon laatimaa ohjelmaa juutalaisten eliminoimiseksi Bessarabiassa, Bukovinassa ja Moldaviassa.
Pogromi käynnistyi 27. kesäkuuta 1941, kun Romanian diktaattori Ion Antonescu antoi virallisen käskyn puhelimitse Iașin varuskunnan komentajalle Konstantin Lupulle. Komentajaa käskettiin ryhtymään toimiin ”Iașin puhdistamiseksi juutalaisasutuksesta”. Kesäkuun 28.–29. päivän välisenä yönä armeija, poliisi ja santarmiyksiköt suorittivat pidätyksiä ja teloituksia. Samana yönä Antonescu vahvisti evakuointikäskynsä.
Arviot puhdistuksissa murhattujen Iașin juutalaisten määrästä vaihtelevat. Juutalaisia ammuttiin kaupungissa tuhatmäärin. Lisäksi heitä lähetettiin kuolemanjunissa tuhoamis- ja keskitysleireille. Usein suurin osa kuljetusvaunuihin pakatuista oli kuollut jo ennen junan saapumista perille. Kaupungissa olleiden saksalaisdiplomaattien mukaan uhreja oli ainakin 4 000. Virallisen Romanian salainen poliisi "Serviciul Secret de Informatii" (SSI) arvioi määräksi 13 266 juutalaista raportissaan 23. heinäkuuta 1943. Elokuussa vuotta aiemmin armeijan työpalvelu ilmoitti, ettei se kyennyt löytämään 13 868 Iașin juutalaista. Oman sodanjälkeisen väestölaskentansa mukaan juutalaisväestö ilmoitti uhreja olleen peräti 14 850.
Elisenvaaran koulu ja lukio
Elisenvaaran lukio ja Elisenvaaran koulu (syksystä 2018 Elisenvaaran yhtenäiskoulun Elisenvaaran yksikkö) ovat Pöytyän kunnassa, entisen Karinaisten kunnan Kyrön asemanseudulla yhteisessä koulutalossa toimivat koulut. Yläkoulun rehtori on Mika Virtanen (2016), Elisenvaaran lukion rehtori on Outi Jalonen (2016).
Syksyllä 2018 "Elisenvaaran koulusta" tuli 1.8.2018 toimintansa aloittaneen "Elisenvaaran yhtenäiskoulun" Elisenvaaran yksikkö, kun Pöytyän kunnan koululaitoksen uudistuksessa siihenastiset Elisenvaaran koulu, Kyrön koulu, Heikinsuon koulu ja Kaulanperän koulu yhdistettiin Elisenvaaran yhtenäiskouluksi, joka syksystä 2018 toimi väiaikaisesti Elisenvaaran, Kyrön, Kaulanperän ja Heikinsuon yksiköissä. Syksyllä 2018 uusien pysyvien tilojen suunnittelu yhtenäiskoululle oli käynnissä ja niihin odotettiin päästävän syksyllä 2021.
Elisenvaaran koulun ja Elisenvaaran lukion edeltäjä Elisenvaaran yhteiskoulu aloitti toimintansa Kurkijoella Laatokan Karjalassa, josta se joutui muuttamaan sodan takia. Valtaosa evakkoon joutuneista kurkijokelaisista asutettiin Loimaan ympäristöön.
Ennen peruskoulu-uudistusta koulu oli yksityinen oppikoulu, jota piti yllä Karinaisten kunta, koululla oli myös kannatusyhdistys.
Elisenvaaran yhteiskoulu aloitti toimintansa 1. syyskuuta 1927 Karjalassa Kurkijoen kunnan Elisenvaaran asemanseudulla. Oma koulutalo valmistui 1930 ja ensimmäiset ylioppilaat valmistuivat 1935. Koulu lakkautettiin 1940 talvisodan sytyttyä, mutta perustettiin uudelleen Elisenvaaraan 1942. Vuonna 1944 se siirrettiin Suolahden kauppalaan. 1948 koulu aloitti toimintansa neljännen kerran, nyt Karinaisten kunnan Kyrön asemanseudulla. Elisenvaaran yhteiskoulussa koulunsa käyneen toimittaja Hannu Taanilan mukaan koulun omistajien toivomus oli, että ""junan vihellys täytyy kuulua tulevaan Elisenvaaran yhteiskouluun"". Kyrössä koulu 1950 laajeni uudelleen 8-luokkaiseksi yliopistoon johtavaksi oppikouluksi. Vuonna 1955 koulu muuttui keskikoulun osalta kaksoiskouluksi ja kunnallistettiin 1969, jolloin keskikoulun nimeksi tuli Karinaisten-Auran kunnallinen keskikoulu ja lukiosta tuli Elisenvaaran yhteislukio. Vuonna 1971 koulun nimi muuttui Karinaisten-Auran-Pöytyän kunnalliseksi keskikouluksi, kun osa Pöytyää liitettiin koulupiiriin. Vuosina 1971–1976 koulu toimi Auranlaakson kunnallisena keskikouluna, lukion nimi oli Elisenvaaran lukio. 1976 keskikoulusta tuli Kyrönseudun peruskoulun yläaste ja 1998 nimi muutettiin Elisenvaaran kouluksi. Karinaisten ja Pöytyän kuntaliitoksen seurauksena koulun sijaintikunta on ollut Pöytyä vuodesta 2005.
Koulun tunnettuihin oppilaisiin kuuluvat muiden muassa toimittaja Hannu Taanila ja taiteilija Heljä Liukko-Sundström. Koulussa opettajina toimineisiin kuuluu muiden muassa kirjallisuudentutkija Esko Ervasti
Tšekin naisten koripallomaajoukkue
Tšekin naisten koripallomaajoukkue edustaa Tšekkiä koripallon naisten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Tšekin koripalloliitto.
Tšekin maajoukkue esiintyi arvokilpailujen lopputurnauksessa ensimmäisen kerran emännöidessään EM-kilpailuja 1995. Se kärsi tuolloin puolivälierässä tappion Slovakialle. Kreikan EM-kilpailuissa 2003 joukkue voitti alkulohkonsa ja puolivälieräottelussa Belgian. Välierässä se kukisti Puolan 74–66, mutta hävisi loppuottelussa Venäjälle 56–59 saaden hopeaa. Turkin EM-kilpailuissa 2005 Tšekki voitti mestaruuden. Voitettuaan alkulohkonsa se kukisti puolivälierässä Turkin ja välierässä Espanjan. Ankarassa pelatussa loppuottelussa Tšekki voitti Venäjän 72–70. Puolan kisoissa 2011 Tšekki sijoittui neljänneksi: se hävisi välierässä Venäjälle ja pronssiottelussa Ranskalle.
Olympialaisten koripalloturnauksessa Tšekki esiintyi ensimmäisen kerran Ateenassa 2004, jossa se hävisi puolivälieräottelussa Venäjälle. MM-kilpailuissa joukkue esiintyi ensimmäisen kerran Brasiliassa 2006 kärsien puolivälieräottelussa tappion Brasilialle. Kotimaassaan pelatuissa MM-kilpailuissa 2010 Tšekki sai hopeaa. Sijoituttuaan jatkolohkossaan kolmanneksi se kukisti puolivälieräottelussa Australian. Välierässä Tšekki voitti Valko-Venäjän 81–77, mutta hävisi loppuottelussa Yhdysvalloille 69–89.
Crazy Nights Tour
Crazy Nights Tour on Kiss-yhtyeen kuudestoista kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen vuonna 1987 julkaistua "Crazy Nights" -albumia. Kiertueella yhtye konsertoi myös Japanissa ensimmäistä kertaa sitten vuoden 1977 Alive II Tour -kiertueen. Kiertueelta on olemassa myös kuvamateriaalia. Yhtye vieraili kiertueen aikana myös Suomessa 19. syyskuuta 1988 Helsingin jäähallissa. Kerta oli myös viimeinen, kun yhtye esiintyi maskeitta Suomessa.
Crazy Nights Tourilta on kuvamateriaalia Kissology Dvd sarjassa Philadelphia Spectrumin keikalta ja Tokion Budokanista.
Sateenkaaren taa
Sateenkaaren taa on Alwari Tuohitorven ensimmäinen studioalbumi. Albumin julkaisi EMI vuonna 1974.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Seppo Alajoki, ellei toisin mainittu.
Russell Means
Russell Charles Means tai Oyate Wacinyapin (10. marraskuuta 1939 Wanblee, Pine Ridgen reservaatti, Etelä-Dakota – 22. lokakuuta 2012 Porcupine, Etelä-Dakota) oli yhdysvaltalainen poliitikko, kirjailija ja intiaaniaktivisti. Hän toimi American Indian Movement -järjestön (AIM) johtajana 1970-luvulla. Russell Means otti osaa useisiin AIM:n järjestämiin valtauksiin: Alcatrazissa vuonna 1969, Mount Rushmoressa vuonna 1970 ja Wounded Kneessä vuonna 1973. Hän oli etniseltä taustaltaan lakota.
Poliittisen aktivismin ohella Means näytteli useissa elokuvissa, kuten "Viimeinen mohikaani" (1992) ja "Syntyneet tappajiksi" (1994). Hän toimi ääninäyttelijänä Disneyn "Pocahontasissa" (1995).
Russell Means kirjoitti omaelämäkerrallisen "Where White Men Fear to Tread" -teoksen (1997). Andy Warhol maalasi Meansista useita muotokuvia osana intiaaneja kuvaavaa "American Indian Series" -sarjaansa vuonna 1976.
Means kuoli 72-vuotiaana lokakuussa 2012.
Marcus Berg
Marcus Berg (s. 17. elokuuta 1986 Torsbyn kunta, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Berg edustaa arabiemiirikuntalaista Al Ain FC:a.
Berg on tunnettu hänen ensimmäisestä kosketuksesta palloon sekä ampumisesta vasemmalla ja niin ikään oikealla jalalla.
Berg aloitti junioriuransa seurassa Torsby IF. Junioriuransa jälkeen Berg suuntasi IFK Göteborg -joukkueeseen. Hän pelasi seurassa kaudella 2004–2005 tehden 14 pelissä kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän teki 16 ottelussa neljä maalia.
Kaudella 2006–2007 Berg johdatti Göteborgin Ruotsin mestaruuteen voittaen maalipörssin yhdessä Razak Omotoyossin kanssa 17 maalillaan vain 14 pelissä. Hän jatkoi IFK Göteborgissa vuoden 2007 kesään asti. Samassa seurassa pelasi myös Marcuksen veli, Jonatan.
10. elokuuta 2007 hollantilainen FC Groningen sopi Bergin kanssa 2,5 miljoonan punnan sopimuksen korvaamaan AFC Ajaxiin lähtenyttä Luis Suárezia. Berg pelasi hyvän debyytin Hollannissa. Vaikka hän ei ollut kaudella 2007–2008 Eredivisien paras maalintekijä 18 osumallaan, Berg johdatti FC Groningenin seitsemännelle sijalle.
Kaudella 2008–2009 Berg teki yhteensä 17 maalia ollen Eredivisien kolmanneksi paras maalintekijä. Joulukuussa pelatussa ottelussa Roda JC:ta vastaan Berg teki neljä maalia.
17. heinäkuuta 2009 Hamburger SV varmisti Bergin kirjoittaneen viiden vuoden sopimuksen seuran kanssa. Berg kävi HSV-pestinsä aikana yhden kauden lainapestillä Eredivisiessä PSV:ssä.
HSV:stä Berg siirtyi Kreikan Superliigan Panathinaikosiin. Kreikan pääsarjassa Berg iski 65 maalia 98 ottelussa ja playoffs-vaiheessa 8 maalia 17 ottelussa.
Kesäkuussa 2017 ilmoitettiin, että Bergin seuraava suunta oli Arabiemiraatteihin ja Al Ain.
Berg teki debyyttinsä Ruotsin alle 21-vuotiaiden joukkueessa Irlantia vastaan 28. helmikuuta 2006. Hänet valittiin edustamaan Ruotsia alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2009. Hän teki Ruotsin avausottelussa Valko-Venäjää vastaan kolme maalia eli hattutempun. Lisäksi hän teki Serbiaa ja Englantia vastaan kaksi maalia. Ruotsi putosi puolivälierässä Englantia vastaan, mutta Berg valittiin turnauksen pelaajaksi ja hän oli myös paras maalintekijä seitsemällä maalillaan.
Berg on edustanut Ruotsin maajoukkuetta vuoden . Ensimmäisen maalinsa hän teki ottelussa Maltaa vastaan 10. kesäkuuta 2009.
IFK Göteborg
Henkilökohtaiset
Albulan rautatie
Albulan rautatie () on osa sveitsiläisen Rhätische Bahn -rautatieyhtiön (RhB) rataverkkoa. Rataosuuden pituus on 62 kilometriä. Radan toinen pää on Thusisissa, toinen St. Moritzissa. Rata seuraa suuren osan matkaa Albula-joen reunamia. Albula-solan rata alittaa Albula-tunnelin kautta. Albulan rautatie on otettu käyttöön vuonna 1903.
Albulan rautatie on osa Unescon maailmanperintökohdetta, joka koostuu Albulan ja Berninan rautateistä. .
Radalla on henkilö-, tavara- ja autojunaliikennettä.
Aleksandr Dedjuško
Aleksandr Victorovitš Dedjuško (, , s. 20. toukokuuta 1962 Vaukavysk – 3. marraskuuta 2007 Petuški) oli valkovenäläis-venäläinen näyttelijä. Hän näytteli useissa sotadraamoissa ja kilpaili Venäjän "Dancing with the Stars" -sarjassa. Dedjuško, hänen vaimonsa ja poikansa kuolivat auto-onnettomuudessa 2007.
Vanhempieni romaani
Vanhempieni romaani on Arvid Järnefeltin teos, jonka ensimmäinen osa ilmestyi 1928, toinen 1929 ja kolmas 1930. Se oli hänen viimeinen romaaninsa ja myös hänen teoksistaan laajin.
Järnefelt aloittaa kertomuksen 1840-luvun Venäjältä Pietarista vanhempiensa Elisabethin ja Alexanderin, venäläisen vapaaherrattaren Elisabeth Clodt von Jürgensburgin ja suomalaisen upseerin August Alexander Järnefeltin, nuoruudesta ja avioliiton solmimisesta, ja siitä, kuinka perhe muuttaa Suomeen. Tarina on puettu kaunokirjalliseen muotoon, vaikka pohjalla ovat Järnefeltin äidin Elisabethin muistelmat ja valokuvat. Kertomus on ajallisesti ja kehityksellisesti hyvin pitkä, muutokset niin maailmanhistoriallisesti kuin myös yksilöiden kohdalla ovat suuria. Venäläinen aatelisneito ottaa uuden kotimaan ja sen kielen omakseen.
Tarinaan nivoutuvat Suomen kultakauden kulttuuripersoonat Minna Canthista Juhani Ahoon, ja oman perheenkin lapsista tuli osa silloista kulttuurielämää: Kasperista kriitikko ja taidemaalari, Arvidista tuli kirjailija, Eerosta taidemaalari ja Armaasta säveltäjä. Aino Järnefelt avioitui Jean Sibeliuksen kanssa ja kuuluu sitä kautta samaan kulttuurin piiriin. Perheen isä olisi toivonut pojistaan virkamiehiä, äiti taas kannusti luovuutta. Leo Tolstoi vaikutti leskeksi jääneen äidin, Elisabethin, elämään voimakkaasti, ja sittemmin hänen kauttaan Arvid omaksui näkemykset ja toteutti niitä omassa elämässään.
Nimestään huolimatta teos itse asiassa kuvaa keskeisimmin kirjailijan äitiä, vapaaherratar Elisabet Clodt von Jürgensburgia, joka nousi merkittäväksi tolstoilaisena ajattelijana ja kirjallis-kulttuuripoliittisen salongin johtajana. Se kertoo myös äidin ja pojan lämpimästä suhteesta. Kirja on kirjoitettu äidin kertomuksena minä-muodossa.
Romaania on esitetty näytelmäksi muokattuna, ja se on käännetty usealle kielelle.
Katie White
Katie Rebecca White (s. 1983 Lowton, Iso-Britannia) on The Ting Tingsin laulaja-kitaristi. White kasvoi maatilalla Lowtonissa, isänsä David Whiten, äitinsä Lynnen ja siskonsa Helenan kanssa. Katie perusti TKO-total knock out -tyttötrion ystäviensä Joanna Leetonin ja Emma Lallyn kanssa. Myöhemmin TKO:lle lauluja tehnyt Jules De Martino ja Katie White perustivat The Ting Tingsin.
Lord Haw-Haw
Lord Haw-Haw on nimi, jota käytetään useasta henkilöstä, jotka kuuluttivat saksalaisen Reichsrundfunkin Britanniaan suunnattua "Germany Calling" -propagandalähetystä toisen maailmansodan aikana. Yleensä sillä kuitenkin tarkoitetaan William Joycea.
Nimeä käytti ensimmäisen kerran Jonah Barrington Daily Express -lehdessä 14. syyskuuta ja toistamiseen 18. syyskuuta 1939. On epäselvää, ketä henkilöä sillä alkujaan tarkoitettiin. Oletettavasti sillä viitattiin yhtenä kuuluttajana toimineeseen Norman Baillie-Stewartiin ja hänen aristokraattiseen Oxfordin aksenttiinsa. Baillie-Stewart kertoo kuitenkin omaelämäkerrassaan alkuperäisen Lord Haw-Haw'n olleen Wolff Mittler. Tunnetuin nimen kantajista on kuitenkin William Joyce, joka palkattiin toimittajaksi ja kuuluttajaksi 18. syyskuuta 1939, ja johon Joseph Goebbels 5. tammikuuta 1940 alkaen viittaa päiväkirjoissaan Lord Haw-Haw'na. William Joyce paljasti henkilöllisyytensä radiolähetyksessä 3. huhtikuuta 1941, tosin esimerkiksi BBC oli jo varmuudella tunnistanut Joycen 2. elokuuta 1940.
Lord Haw-Haw'n radiolähetysten kuulijamäärät olivat suurimmillaan niin sanotun valesodan aikana syyskuusta 1939 huhtikuuhun 1940. Alkuvuonna 1940 BBC arvioi, että kuusi miljoonaa kuulijaa kuunteli lähetyksiä vähintään joka toinen päivä, ja 18 miljoonaa kuunteli satunnaisesti. Samaan aikaan BBC:n omilla uutisilla oli 23 miljoonaa säännöllistä kuulijaa.
Syy suuriin kuuntelijamääriin – pahennusta herättävästä esitystavasta huolimatta – oli ohjelmasta saatu, usein ensimmäinen tieto kaatuneiden nimistä.
Talolan seisake
Talolan seisake (ratakm 154+300) oli rautatieliikennepaikka entisen Halikon kunnan Talolan kylässä. Talola kuului VR:n aikatauluun jo vuonna 1932. Henkilöliikenne lakkasi seisakkeelta 1953 ja seisake lakkautettiin virallisesti vuoden 1954 alussa. Vuonna 1989 tehty Pitkäkaaren oikaisu muutti rantaradan kulkua niin, ettei se enää kulje edes Talolan kautta.
Hieman laajennettu ratavartijan talo on edelleen pystyssä ja sen lähellä oli vielä 1980-luvun lopussa valo- ja äänivaroituslaitos.
Häntälän seisake
Häntälän seisake oli rautatieliikennepaikka entisen Halikon kunnan Häntälän kylässä. Seisake oli käytössä vuosien 1946 ja 1954 välisenä aikana. 1989 toteutetun rantaradan oikaisun myötä rautatie ei kulje enää seisakkeen kautta.
Berberiini
Berberiini on isokinoliiniryhmän alkaloideihin kuuluva ammoniumsuola. Monien kasvien juuret, varret ja kuoret sisältävät berberiiniä, yleisimpinä ruostehappomarja ("Berberis vulgaris"), "Berberis aristata", hurmejuuri ("Hydrastis canadensis") ja "Coptis chinensis". Berberiini on väriltään voimakkaan keltaista, ja sitä on käytetty ja käytetään edelleen Pohjois-Intiassa villakankaiden, nahan ja puun värjäämiseen. Ultraviolettivalossa berberiini antaa voimakkaan keltaisen fluoresenssin. Berberiiniä käytetään myös histologiassa solujen värjäämiseen. Luonnonvärinä berberiinillä on väri-indeksi Colour Index (CI) 75160.
Berberiinin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 336,36 g/mol ja CAS-numero 2086-83-1.
Berberiini estää RNAn ja DNAn synteesiä. Berberiini on DNA-molekyyliä interkalatoiva yhdiste, eli se yhdistyy DNA:n emäshappoparien väliin, jolloin kopioidessa DNA-polymeraasi lisää ylimääräisen emäshappoparin, synnyttäen siirtymämutaation.
Berberiiniä on käytetty kaukoidässä bakteerien, virusten, sienten ja loisten torjuntaan.
Erään tutkimuksen mukaan pienimmillään noin 9 mg kerta-annos berberiiniä painokilogrammaa kohden laskimoon (IV) tai 57,6 mg vatsaonteloon (IP) injisoituna aiheutti hiirillä 50 prosentin kuolleisuuden (LD50).
Käytännössä berberiini on kuitenkin normaaliannoksina (1000-1500mg) ihmisillä hyvin turvalliseksi havaittu aine diabeteksen hoitoon, joka lisää insuliini sensitiivisyyttä , mutta kuten kaikki muutkin lääkeaineet, voi huomattava yliannostus aiheuttaa sivuvaikutuksia.
Monien tutkimusten perusteella berberiini vaikuttaa lupaavalta aineelta mm. hiivasienen, vuotavan suolen, HIV:n ja sokeri- ja rasva-aineenvaihdunnan häiriöiden hoitoon. Berberiinitutkimus on vilkasta.
Berberiiniä myydään Suomessa luontaistuotteena.
Korihaiden kausi 2008–2009
Kausi 2008–2009 oli Korihaiden 28. kausi SM-sarjassa. Joukkue pelasi ottelunsa Pohitullin palloiluhallissa. Päävalmentajana toimi kolmatta kauttaan Jyri Lehtonen.
Korihaiden budjetti oli 330 000 euroa, joka oli sarjan viidenneksi pienin. Budjetti oli yhtä suuri kuin edelliselläkin kaudella. Koko liigan keskiarvo oli 388 000 euroa. Kauden aikana Korihait kertoi, että velkaa on muutamia tuhansia euroja, mutta ne ovat hyvin hallinnassa.
Ensimmäinen harjoitusottelu oli Kauhajoen Karhua vastaan. Korihait voitti ottelun niukasti 80–76 noin 500 katsojan edessä.
Kesän ensimmäinen turnaus oli Jyväskylässä pelattu kansainvälinen turnaus, johon osallistuivat Plannja Basket, KTP-Basket sekä isäntäjoukkue BC Jyväskylä. Korihait sijoittui turnauksessa toiseksi ainoastaan yhden pelin hävittyään. Bojan Sarcevic valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Myöhemmin kaudella Korihait osallistui Forssassa järjestettyyn "Forssa Basketiin", jonka joukkue myös voitti. Mukana olivat Tallinna Kalev, Forssan Koripojat ja Salon Vilpas. Turnausvoitto oli Korihaiden seurahistorian ensimmäinen kansainvälisen turnauksen voitto.
Korihait tuli mukaan vuoden 2008 Suomen Cupiin puolivälierissä, jolloin joukkueita oli jäljellä vielä 16. Vastustajaksi se sai Kouvot ja joutui matkustamaan Kouvolaan. Kotijoukkue oli Korihaille tyly isäntä ja voitti ottelun 80-71. Korihait oli parhaimmillaan jo 42-57 johdossa, mutta antoi Kouvojen tulla lopulta ohi. Vuoden 2008 Suomen Cupin voitti Lappeenrannan NMKY.
Puistokujan seisake
Puistokujan seisake (ratakm 147+056) oli rautatieliikennepaikka entisen Halikon kunnan kirkonkylällä. Seisake sijaitsi Joensuun kartanosta Halikon kirkkoon vievän koivukujan varrella ja oli käytössä vuosina 1944–1955. Seisake oli myös lähinnä Halikkolaisia.
FIFA 10
FIFA 10 on Electronic Artsin "FIFA"-pelisarjan 1. lokakuuta 2009 julkaistu seitsemästoista osa. Pelin on kehittänyt EA Canada. Electronic Artsin David Rutter on varmistanut, että jalkapalloseura Real Madridin stadionin Estadio Santiago Bernabeun voi ladata PS Storesta ja Xbox Marketplacesta pelin julkaisupäivänä.
Ilkka Juhani Takalo-Eskola
Ilkka Juhani Takalo-Eskola (s. 5. syyskuuta 1937 Keminmaa) on taidemaalari ja performanssitaiteilija.
Taiteellisen työnsä ohella Takalo-Eskola on toiminut Kuvataideakatemian yliopettajana ja rehtorina. Hän on ollut eläkkeellä syksystä 2000 alkaen. Elämäntyöstään Takalo-Eskola on saanut Ars Fennica -palkinnon. Hänen vaimonsa Kirsti Takalo-Eskola (5.4.1936 Viipuri - 11.5.2015 Forssa) dokumentoi Elonkorjaajien performansseja.
Takalo-Eskola tuli julkisuuteen 1960-luvun alussa runoilijana ja kirjoittajana. Hän avusti Pentti Saarikosken perustamaa "Uutta Kirjallisuuslehteä" ja julkaisi kaksi runokokoelmaa 1960-luvulla. Sana ja kirjoittaminen oli Takalo-Eskolalla mukana myöhemminkin, mutta 1970-luvulla hän alkoi suuntautua kuvataiteisiin. Hän tutustui Elonkorjaajat-ryhmään ja piti ensimmäisen näyttelynsä Elonkorjaajien "Halvat huvit" -galleriassa vuonna 1971.
Takalo-Eskola yhdistää usein taiteen eri lajeja. Hänen teoksensa ovat Elonkorjaajien tapaan usein ennakoineet ajassa liikkuvia taiteen ilmiöitä. Hän teki käsitteellisiä teoksia jo ennen kuin ilmiötä Suomessa tunnettiin. Takalo-Eskola teki myös performanssin tyyppisiä esityksiä jo 1970-luvulla. Silloin niitä nimitettiin esimerkiksi 'metsäteatteriksi'. Hän dokumentoi luontoperformanssejaan valokuvaamalla. Yksi valokuvin tallennettu performanssi oli nimeltään "Yritys ylittää suo", kuvissa mies rämpii suossa kuin uppoamaisillaan. Takalo-Eskolan tunnettuja performansseja on hänen Kuvataideakatemian rehtoriksi tulonsa yhteydessä järjestetty epävirallinen akti, jossa avusti professori Radoslaw Gryta. Juhlalliseen aktiin kuului puhe, jonka Takalo-Eskola piti alastomana vain iholle maalatussa frakissa.
Oulaisiin Takalo-Eskola suunnitteli vuonna 1991 paljastetun lähes 30 metriä korkean teoksen "Maailman varanapa". Viimeaikaisessa tuotannossaan vuosina 2007 - 2015 hän on viljellyt muun muassa kollaaseja, joissa toisilleen kaukaisetkin elementit kohtaavat aikoja muunnellen. Kollaasit on usein tehty tietokoneavusteisesti.
Monet Takalo-Eskolan teokset ovat omakuvia tai muuten omaelämäkerrallisia. Hän myös signeeraa teokset näkyvästi ja päivää ne tarkasti. Teosten elementtejä ovat usein ihmiskeho, alastomuus ja luonto. Alaston keho kuvaa ihmisen avuttomuutta ja vieraantumista luonnosta. Maalauksissa on kuvan, filosofisen julistuksen ja geometristen muotojen yhteiseloa. Puhtaat värit ja värikontrastit ovat ominaisia Takalo-Eskolalle. Maalauksissa on performanssien tapaan myös myyttisyyttä ja rituaalinomaisuutta. Takalo-Eskola saattoi esittää töitään purkutalossa tai pitää näyttelyn metsän puille. Hänen mukaansa niin taide kuin rakkauskin elää harrastelijoiden varassa.
Wutaishan
Wutaivuori (), myös: Qingliang Shan, on Shanxin maakunnassa Pohjois-Kiinassa. yksi neljästä buddhalaisten pyhästä vuoresta. Vuorella sijaitsee useita merkittäviä kiinalaisia luostareita ja temppeleitä. Wutaivuoren kulttuuriperintöalueeseen kuuluu 53 pyhää luostaria, ja ne on liitetty vuonna 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon.
The Marvelous Misadventures of Flapjack
The Marvelous Misadventures of Flapjack on Thurop Van Ormanin luoma ja Cartoon Network Studiosin tuottama yhdysvaltalainen Emmy-palkittu piirrossarja, joka kertoo nuoresta Flapjack nimisestä pojasta ja tämän seikkailuista. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi käsittää 20 jaksoa, joissa jokaisessa on kaksi tarinaa.
Flapjack on nuori poika, joka kasvoi puhuvan valaan Bubbien huostaassa. Hän eli rauhallista elämää, kunnes kaksikko pelasti merirosvon nimeltä Kapteeni K'nuckles, joka kertoo Flapjackille karkki saaresta. Sen pitäisi olla tehny kokonaan karkista ja sen ympärillä oleva meri limsasta. Tarinan innoittamana Flapjack, kapteeni K'nuckles ja ajoittain myös Bubbie lähtevät outoon seikkailuun etsiessään karkista tehtyä saarta. Kaksikko viettää usein aikaansa Stormalong satamassa syöden karkkia ja joutuen pulaan pääosin kapteeni K'nucklesin vuoksi.
Teleutit
Teleutit ovat Venäjällä Kemerovon alueella, Altain aluepiirissä ja Altain tasavallassa asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen etelämurteisiin kuuluvaa teleutia. Neuvostoaikana teleuteja pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Teleutit asuvat etupäässä Kemerovon alueen Belovon, Gurjevskin ja Novokuznetskin piireissä. Pieniä ryhmiä on Altain aluepiirin Zarinskin ja Kytmanovon piireissä sekä Altain tasavallan Šebalinon piirissä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 2 650 teleutia ja 1 900 teleutin puhujaa, heistä lähes kaikki Kemerovon alueella. 99,8 % teleuteista puhuu venäjää. Kemerovon alueen teleuteista 67,8 % osaa teleutin kieltä.
Teleutien esi-isiä ovat muinaisturkkilaiset tele-heimot. 1600-luvulla he viettivät paimentolaiselämää Obin yläjuoksulla. Venäläiset alkoivat 1620-luvulla periä jasakkiveroa Kuznetskin länsipuolella asuvilta teleuteilta, joihin on ilmeisesti sulautunut myös samojedejä ja kettejä. 1600-luvun aikana pieniä teleutiryhmiä muutti perinteisiltä asuinalueiltaan Kuznetskin ja Tomskin kihlakuntiin. 1700-luvun alussa mongolit veivät suuren osan kansasta Džungariaan, josta he palasivat 1750-luvulla.
1800–1900-lukujen vaihteessa teleutit jakautuivat neljään ryhmään. Batšatin teleutit asuivat Kuznetskin laaksossa Ur- ja Batšatjokien varrella sekä Kuznetskin pohjoispuolella Tomjoella. Vuonna 1897 Batšatin teleuteja oli 4 400 henkeä. Islamin omaksuneet Tomskin teleutit (713 henkeä) eli "kalmakit" muodostivat turkkilaisten naapuriheimojensa kanssa Siperian tataareihin kuuluvan Tomskin tataarien ryhmän. Altain teleutit (4 100 henkeä) käsittivät Kuznetskin alueelta Vuoristo-Altaille muuttaneen ryhmän, joka pääosin venäläistyi tai sulautui altailaisiin. Tšumyšin teleutit asuivat Tomin ja Tšumyšjoen varsilla, Biin ja Tšumyšin välisellä metsäarolla sekä Kuznetskin ympäristössä. Nykyään näistä ryhmistä ovat parhaiten säilyneet Batšatin teleutit.
Perinteisiä elinkeinoja olivat paimentolaisuuteen perustunut karjanhoito, metsästys, kalastus ja keräilytalous. 1800-luvun loppuun mennessä valtaosa teleuteista harjoitti maanviljelyä. Ruhtinaan johtaman paimentolaisuluusin korvasivat patrilineaariset sukuyhteisöt ja myöhemmin naapuriyhteisöt. 1800–1900-lukujen vaihteessa teleutit asuivat kylissä, jotka koostuivat puunkuorella tai tuohella peitetyistä kodista, puoliksi maan alle rakennetuista hirsi- ja lautarakennuksista tai venäläismallisista pirteistä. Ruokakulttuuriin kuului hevosen- ja lampaanlihasta, riistasta, kalasta ja maidosta valmistettuja ruokalajeja, keittoja, pelmenejä ja venäläisiltä omaksuttuja leivonnaisia. Suullinen kansanperinne käsittää sankarirunoja, historiallisia kertomuksia, rituaalirunoutta, lauluja ja itkuvirsiä.
Teleutien perinteinen uskonto on šamanismi, mutta huomattava merkitys on myös ortodoksisuudella, johon teleutit käännytettiin 1800-luvulla. Lähetyssaarnaajat loivat altailaisia varten kirjakielen, joka perustui kyrilliseen kirjaimistoon ja teleutin murteeseen. Vuonna 1922 kirjakielen pohjaksi päätettiin ottaa varsinaisaltain murre, mutta alkuperäinen kirjaimisto on pienin muutoksin edelleen käytössä.
Telengitit
Telengitit ovat Venäjällä Altain tasavallassa asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen etelämurteisiin kuuluvaa telengitiä. Neuvostoaikana telengitejä pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Telengitit asuvat Altain tasavallan itäosassa Ulaganin ja osittain Koš-Agatšin piireissä Tšulyšman, Baškauz ja Tšuja -jokien varsilla sekä Teletskoje-järven etelärannalla. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 2 400 telengitiä, joista lähes kaikki asuvat Altain tasavallassa. Kotitasavallassaan asuvista telengiteistä 97,7 % puhuu altaita ja 84,4 % venäjää.
Joie Chitwood
George Rice "Joie" Chitwood (14. huhtikuuta 1912 – 3. tammikuuta 1988) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja, sekä liikemies.
Chitwood aloitti kilpa-ajajan uransa ajamalla Dirt Track -kisoissa vuonna 1934, josta eteni Yhdysvaltojen rata-autoiluun. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun seitsemän kertaa kausina 1940–1941 ja 1946–1950. Hän ajoi kolme kertaa viidenneksi saavuttaen 5 pistettä, joista yksi () on laskettu mukaan F1-tuloksiin. Chitwood oli viides vuoden 1950 kilpailussa, jossa hän jakoi sijoituksensa Tony Bettenhausenin kanssa saavuttaen yhden pisteen. Hän oli ensimmäinen kuljettaja, joka käytti turvavyötä Indy 500 -kilpailussa.
Chitwood perusti oman televisio-ohjelman "Joie Chitwood Thrill" Shown, jossa hän esitti hurjapäätä, joka teki hurjannäköisiä autostunt-kohtauksia. Chitwood teki maailmanennätyksen vuonna 1978 ajamalla Chevrolet Chevettellä 9 kilometriä kahdella pyörällä. Hänen poikansa alkoivat juontaa isänsä uutta ohjelmaa "Joie Chitwood Chevy Thunder" Showta. Hänen pojanpoikansa Joie Chitwood Kolmas valittiin vuonna 2004 Indianapolis Motor Speedwayn toimitusjohtajaksi ja tämä on toiminut myös Daytona International Speedwayn johtotehtävissä vuosina 2010-16.
Chitwood oli myös stuntmiehenä Hollywoodissa. Hänen ensimmäinen stuntkohtauksensa oli elokuvassa "Surmanajaja". Vuonna 1973 hän sai esitettäväksi kohtauksen James Bond -elokuvasta "Elä ja anna toisten kuolla", jossa hän teki pienen stunt-miehen roolin.
Chitwood toimi myös autojen turvallisuuskonsulttina. Vuonna 1965 hän kertoi romuttaneensa yli 3 000 autoa tutkimustarkoituksissa.
Chitwood valittiin National Sprint Car Hall of Fameen vuonna 1993 ja Motorsports Hall of Fame of Americaan vuonna 2010.
* = Jaettu auto.
Cidade Velha
Cidade Velha ("vanha kaupunki") tai vain Sidadi Kap Verden kreolilla, on Kap Verden vanhin kaupunki ja sijaitsee Santiagon saarella 15 kilometrin päässä pääkaupungista Praiasta. Cidade Velha on aiemmin ollut Kap Verden pääkaupunki. Sen entinen nimi on Ribeira Grande, mutta nimeksi muutettiin Cidade Velha, jotta se ei sekaantuisi toisella saarella sijaitsevaan samannimiseen kaupunkiin. Se liitettiin 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Bob Christie
Bob Christie (4. huhtikuuta 1924 – 1. kesäkuuta 2009 Grants Pass, Oregon, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Formula 1 ja Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kahdeksaan Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1956–1963. Hän oli parhaimmillaan kymmenes vuoden 1960 Indy 500 kilpailussa. Christie kilpaili USAC Mestaruussarjassa 15 kertaa ollen parhaimmillaan kolmas Daytonassa 1959.
Eeretia
Karmona ("Carmona retusa", syn. "Carmona microphylla" tai "Ehretia buxifolia") on Oseaniasta kotoisin oleva lemmikkikasveihin kuuluva puuvartinen kasvi. Sitä tavataan viljeltynä ainakin Havaijilla. Karmona on myös bonsaiharrastuksessa suosittu laji. Sen lehdet muistuttavat puolukan lehtiä ja niissä on pieniä karvoja.
Rakkaus on murhaa
Rakkaus on murhaa on Anssi Kelan vuonna 2005 julkaisema kolmas sooloalbumi. Levyltä julkaistiin neljä singleä, joista varsinkin ensimmäisenä julkaistu ”Karhusaari” oli yksi kesän 2005 isoimmista hiteistä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Eräänä päivänä tyhjä taivas
Eräänä päivänä tyhjä taivas on Tiina Raevaaran esikoisromaani, jonka on julkaissut kustannusyhtiö Teos vuonna 2008. Romaani oli Tiiliskivi-palkintoehdokkaana.
Romaani on arvosteluissa nähty vallankäytön ja inhimillisen pahuuden arvosteluna. Yksilön ei tarvitse kuitenkaan alistua, vaan hän voi omissa teoissaan valita toisin. Pahuus ja hyvyys syntyvät teoista.
"Tähtivaeltajan" Toni Jerrman kiitti kirjaa, mutta katsoi, että lähitulevaisuuteen sijoittuvat jaksot ovat osoittelevia ja romaani voisi toimia vertauskuvallisena kertomuksena myös ilman niitä. Kiiltomato.netin Johanna Kähärin mukaan patriarkaalisuuteen liitetty pakkovalta ja naiseuteen liitetty lämpö ja myötätuntoisuus on kulunut ja liian yksinkertaistava asetelma.
Aukio (albumi)
Aukio on laulaja Anssi Kelan 9. syyskuuta 2009 julkaistu neljäs sooloalbumi. Tyyliltään "Aukio" on konseptialbumi, joka kertoo onnettomuuteen joutuvasta kaivosmiehestä. Kunnianhimoisesta ajatuksesta ja positiivisista arvioista huolimatta levy oli Kelan siihen astisen uran suurin kaupallinen pettymys.
Aikaisemmilla levyillä Kela on soittanut itse lähes kaikki soittimet, mutta tälle levylle otettiin mukaan keikoilla kiertävä bändi. Teeman laulajana kuullaan Erin Anttilaa.
Levyn ensimmäisenä singlenä kesäkuun 2009 alussa julkaistiin ”Aamu”-niminen kappale. Levyn toinen single ”Kaivos” julkaistiin saman vuoden marraskuussa.
"Aukiosta" tuli Kelan siihen astisen uran suurin floppi. Sitä myytiin ainoastaan 4 000 kappaletta. Pettymys sai Kelan harkitsemaan jopa uransa lopettamista. Kaikesta huolimatta albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 4.
Levy sai ilmestyessään pääosin positiivisia arvioita. "Dome.fin" Anssi Järvinen antoi levylle kolme tähteä ja piti konseptialbumia luonnollisena jatkeena Kelan kirjailijan uralle. Hän kuitenkin huomautti Kelan pyörivän musiikillisesti paikallaan. "Soundin" Pertti Ojala piti levyä vähintäänkin tyydyttävänä, mutta huomautti että ”Anssi Kelan suorasanaisen kertova sanoitustyyli kuluttaa laulut puhki jo parilla kuuntelulla jättämättä mielikuvitukselle pienintäkään elintilaa”. "Desibeli.netin" Heikki Väliniemi antoi levylle kolme ja puoli tähteä, kutsuen sitä riskiksi, ”jollaisia kansan syvät rivit tavoittavat menestyjät hyvin harvoin ottavat. Ehkä siksi se kuulostaakin niin raikkaalta.”
Albumin kannet on suunnitellut ja piirtänyt sarjakuvataiteilija Sami Makkonen ja valokuvat on ottanut Risto Vauras. 24-sivuisessa kansivihkossa jokainen levyn kappale on kuvitettu Makkosen tekemällä piirroksella.
Vattimeri
Vattimeri (, , , friisiksi "Waadsee" ; alasaksaksi "Wattensee") on vuorovesialue Pohjanmeren kaakkoisosassa. Se sijaitsee Luoteis-Euroopan mantereen ja Friiseinsaarten välissä muodostaen matalan vesialueen, jossa on vuorovesialankoja, kosteikkoja ja hietikoita. Sen biodiversiteetti on hyvin monipuolinen.
Vattimeren Saksaan ja Alankomaihin kuuluvat osat liitettiin vuonna 2009 Unescon maailmanperintöluetteloon. Suojelualuetta laajennettiin vuonna 2014 Tanskan alueelle.