hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Paul Biedermann
Paul Biedermann (s. 7. elokuuta 1986 Halle, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uimari, kaksinkertainen vapaauinnin maailmanmestari.
Biedermann saavutti junioreiden EM-kilpailuissa kultaa 200, 400 ja 1 500 metrin vapaauinnissa Lissabonissa 2004. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa hän sai Triesten lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2005 oltuaan 400 metrin vapaauinnissa kolmas. Melbournen MM-kilpailuissa 2007 hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Debrecenin lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2007 hän sai hopeaa 200 ja 400 metrin vapaauinneissa.
Biedermann voitti 200 metrin vapaauinnin Euroopan-mestaruuden Eindhovenissa 2008 ajalla 1.46,59. Pekingin olympialaisissa hän sijoittui samassa lajissa viidenneksi. Rijekan lyhyiden ratojen EM-kilpailuissa 2008 hän voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.37,73. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kaksi maailmanmestaruutta, molemmat maailmanennätysajoilla: 200 metrin vapaauinnin ajalla 1.42,00 ja 400 metrin vapaauinnin ajalla 3.40,07. Lisäksi hän ui ankkuriosuuden hopeaa saavuttaneessa Saksan 4×100 metrin sekauintiviestijoukkueessa.
Biedermann voitti Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 kultaa 200 ja 400 metrin vapaauinnissa. Budapestin pitkän radan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 200 metrin vapaauinnissa sekä sai hopeaa 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 400 metrin vapaauinnissa ja sai hopeaa 200 metrillä. Kolme viikkoa myöhemmin hän voitti Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.37.06. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli kolmas 200 ja 400 metrin vapaauinnissa sekä 4×100 metrin sekauintiviestissä. Saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 200 ja 400 metrin vapaauinnin.
Biedermann voitti Debrecenin pitkän radan EM-kilpailuissa 2012 kultaa 200 metrin vapaauinnissa ajalla 1.46,27, 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.47,84 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa viidenneksi. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai kultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.39.15, hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Berliinin pitkän radan EM-kilpailuissa 2014 hän saavutti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 200 metrin vapaauinnissa. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän oli kolmas 200 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti 200 metrin vapaauinnin ja sai hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Roberto Locatelli
Roberto Locatelli (s. 5. heinäkuuta 1974 Bergamo) on italialainen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 2000. Locatelli ajaa kaudella 2009 250cc-luokassa Gileralla.
Locatelli aloitti kilpauransa enduron puolella ja siirtyi sitten ratapyöräilyyn sopeutuen yllättävänkin hyvin asfalttikilpailuihin. Ajettuaan Italian ja Euroopan 125cc-sarjoissa, Locatelli pääsi vuonna 1994 villillä kortilla ajamaan MM-sarjan Italian GP:ssä 125cc-luokassa. Seuraavana kautena Locatelli kiersi MM-sarjaa jo vakituisena kuskina Aprilialla, mutta 250cc-luokassa. Tavanomaisesti kuljettajat aloittavat "piikkiluokassa" ja nousevat kilpaluokissa ylöspäin.
Kahden vaisun kauden jälkeen Roberto Locatelli siirtyi luokkaa alaspäin Hondalle. Locatellin suoritukset paranivat ja kaudella 1998 hän saavutti uransa ensimmäisen palkintopallisijan. Läpimurto tapahtui seuraavalla kaudella, kun hän siirtyi takaisin Aprilialle pysyen 125cc-luokassa. Kaudella 1999 Locatelli saavutti ensimmäisen MM-voiton ja seuraavana kautena tuli maailmanmestaruus. Mestaruuskauden jälkeen Locatelli siirtyi 250 kuutioisiin, mutta jälleen ilman suurta menestystä. Hän oli parhaimmillaan MM-sarjan kahdeksas ja saavutti kolme palkintopallisijaa.
Locatelli kilpaili jälleen 125 kuutioisissa kausina 2003 ja 2004, joista jälkimmäinen on ollut Locatellin uran toiseksi paras, kun hän oli MM-sarjan kolmas. Kaudesta 2005 lähtien Locatelli on kilpaillut 250cc-luokassa. Kausi 2006 on ollut Locatellin paras kyseisessä luokassa, kun hän oli MM-sarjan viides ja sarjan paras yksityistallin kuski. Suorituksen ansiosta Locatelli pääsi Gileran tehdaskuljettajaksi.
Roberto Locatelli ajoi rajusti ulos kaudella 2007 Jerezin osakilpailun harjoitusjaksolla saaden hengenvaarallisia vammoja. Locatelli toipui kuitenkin hämmästyttävän nopeasti ja häneltä jäi vain kolme osakilpailua väliin. Ulosajon jälkeen Locatelli on pystynyt vain kerran ajamaan palkintopallille ollen kolmas kaudella 2009 Ranskan osakilpailussa.
Locatelli oli kaudella 2008 maailmanmestaruuden voittaneen Marco Simoncellin tallikaveri.
Romanianpaimenpystykorva
Romanianpaimenpystykorva ("rumänische hütespitz") on romanialainen koirarotu. Siitä on kaksi eri muunnosta, kiharakarvainen ja sileäkarvainen.
Romanianpaimenpystykorvan rungon tulee olla korkeuttaan pidempi. Pää on pieni. Säkäkorkeus on noin 35 cm ja paino 7-10 kg.
Korvat ovat kärjistään eteenpäin taittuneet, ja häntä voi olla selän päälle kiertynyt tai riippuva. Kaikki värit sallitaan kunhan valkoinen osuus eli ylitä 30 %.
Korvat ovat pystyt ja koira kantaa häntänsä vaakasuorassa aina selän yli. Karvapeite tarjoaa suojaa sekä lämmintä että kylmää säätä vastaan. Väritys on puhtaanvalkoinen.
Rotu on ystävällinen ja miellyttämishaluinen, mutta vaatii määrätietoista koulutusta. Se tulee hyvin toimeen lasten ja muiden koirien kanssa. Pienen koon ansiosta se soveltuu myös kaupunkiin. Sileäkarvaisella muunnoksella on kiharakarvaista suurempi metsästys- ja vahtivietti eikä se päästä vieraita yhtä helposti pihalle. Sileäkarvaisella muunnoksella onkin hyvä hajuaisti.
Ringo (albumi)
Ringo on Ringo Starrin vuonna 1973 julkaistu studioalbumi. Albumi on Starrin parhaiten menestynyt. Sillä ovat mukana kaikki The Beatles-yhtyeen jäsenet sekä monia muita vierailevia muusikoita, kuten Marc Bolan, The Band-yhtyeen jäseniä, Billy Preston, Klaus Voormann, Nicky Hopkins, Harry Nilsson, Jim Keltner ja Linda McCartney.
Albumi on ainoa The Beatlesin hajoamisen jälkeen, jonka tekoon osallistuivat kaikki yhtyeen jäsenet, tosin eri kappaleilla. John Lennonin "I'm the Greatest" on harvoja kappaleita, joissa The Beatlesin hajoamisen jälkeen kolme yhtyeen jäsentä on mukana samalla kappaleella.
Roy Bittan
Roy J. Bittan (s. 2. heinäkuuta 1949 Rockaway Beach, Queens, New York City) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten Bruce Springsteenin E Street Bandin kosketinsoittajana, jossa hän on soittanut vuodesta 1974 lähtien. Myös lempinimellä "The Professor" tunnettu Bittan soittaa pianoa, urkuja, harmonikkaa sekä syntetisaattoria.
Bittan on soittanut Springsteenin lisäksi myös monien muiden artistien, kuten David Bowien, Jackson Brownen, Tracy Chapmanin, Chicagon, Dire Straitsin, Peter Gabrielin, Meat Loafin, Stevie Nicksin, Bob Segerin, Celine Dionin, Patty Smythin, Jim Steinmanin sekä Bonnie Tylerin kanssa.
Roy Bittan on Bruce Springsteenin E Street Bandin pitkäaikainen jäsen. Hän on soittanut suurimmalla osalla Springsteenin albumeista, vuoden 1975 Born to Runista alkaen. Bittan lauloi myös taustalauluja osaan kappaleista Steve Van Zandtin kanssa Born in the U.S.A. -kiertueeseen saakka. Springsteenin päätettyä (väliaikaisesti) lopettaa yhteistyönsä E Street Bandin kanssa, Bittan oli ainoa yhtyeen jäsen joka soitti vielä Springsteenin kanssa, niin studiossa kuin "Other Band" -kiertueellakin.
The E Street Bandin kanssa soittaessaan Bittan käyttää Yamahan flyygeliä, jonka kirkas ääni tulee paremmin esiin yhtyeen takaa verrattuna muihin flyygelimalleihin. Hänen myös tiedetään käyttävän Yamahan, Korgin sekä Kurzweilin kosketinsoittimia osana livesettiään. Bittanin riffit ja melodiat ovat tunnusomaisia koko E Street Bandin soundille. Bittan on myös innokas harmonikan soittaja. Hän kuitenkin käytti taitojaan harvoin E Street Bandin kanssa ennen kuin yhtye otti Magic-kiertueella "American Land" -kappaleen päätösnumeroksi. Myöhemmin Bittan otti menehtyneen yhtyetoverin Danny Federicin harmonikkaosuuden kappaleessa "4th of the July, Asbury Park (Sandy)".
Tommy Vance
Tommy Vance oik. Richard Anthony Crispian Francis Prew Hope-Weston (11. heinäkuuta 1943 Eynsham, Oxfordshire – 6. maaliskuuta 2005 Dartford, Kent) oli brittiläinen DJ, joka muistetaan parhaiten BBC Radio 1:n "Friday Rock Show'sta".
Taiteilijanimensä Vance sai työskennellessään Yhdysvalloissa 1960-luvun alussa. Asema, jolla hän työskenteli, oli jo etukäteen mainostanut uutta DJ:tään Tommy Vancea, joka kuitenkin perui tulonsa. Hänen tilalleen tullut, tuolloin vielä taiteilijanimeä Rick West käyttänyt Hope-Weston, otti Vancen nimen itselleen. Takaisin Britanniaan Vance palasi 1966, jouduttuaan Yhdysvaltain asevoimien kutsuntoihin. Palattuaan hän työskenteli muun muassa Radio Carolinella ja Radio Londonilla.. BBC Radio 1:lle Vance siirtyi 1967, piraattiradioiden muuttuessa laittomiksi. Hän kuitenkin jätti BBC:n pettyneenä urakehitykseensä, ja työskenteli muun muassa Capital Radiossa. Takaisin BBC:lle Vance palasi 1979, ja hän sai juonnettavakseen "Friday Rock Show" -ohjelman. Vuonna 1993 Vance siirtyi Virgin Radiolle, ja viimeisinä vuosinaan hän työskenteli digitaalisella VH1-televisiokanavalla ja Virgin Classic Rockilla. Vance kuoli sairauskohtaukseen vuonna 2005.
Pål Arne Fagernes
Pål Arne Fagernes (8. kesäkuuta 1974 – 4. elokuuta 2003) oli norjalainen keihäänheittäjä.
Atlantan olympialaisissa 1996 hän sijoittui karsinnassa kolmanneksitoista tuloksella 79,78 m ja hävisi 10 senttimetriä viimeisenä loppukilpailuun selviytyneelle Zhang Lianbiaolle. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 ja Budapestin EM-kilpailuissa 1998 hän karsiutui myös loppukilpailusta. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 Fagernes heitti neljänneksi Norjan ennätystuloksella 86,24 m. Hän hävisi pronssimitalisti Jan Železnýlle 43 senttimetriä. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän heitti karsintakilpailussa kolmanneksi parhaan tuloksen 86,74 m, joka oli uusi Norjan ennätys ja jäi hänen ennätykseksi. Loppukilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 83,04 m.
Norjan-mestaruuskilpailuissa Fagernes voitti kultaa vuosina 1996, 1998, 1999 ja 2002 ja hopeaa vuosina 1994 ja 1995. Fagernesin Norjan ennätyksen rikkoi Andreas Thorkildsen vuonna 2005 heittäessään 86,82 m.
Fagernes otteli myös yhden ammattilaisnyrkkeilyottelun. Huhtikuussa 2003 hän kohtasi slovakialaisen Peter Simkon ja voitti hänet teknisellä tyrmäyksellä 25 sekunnissa.
Fagernas herätti Norjassa huomiota alkoholin ja huumeiden käytöllään. Vuonna 1997 hän sai 50 päivän vankeustuomion ruumiinvamman tuottamisesta ja varomattomuudesta liikenteessä. Vuonna 2000 hän sai 18 päivän vankeustuomion yleisen rauhan häiritsemisestä. Edmontonin MM-kilpailuiden 2001 kisajoukkueesta hänet pudotettiin pois hänen esiinnyttyä haastattelussa humalassa. Vuonna 2001 hän jäi kiinni huumeiden käytöstä käytettyään kokaiinia ja amfetamiinia.
Fagernes kuoli auto-onnettomuudessa 4. elokuuta 2003. Hänen ajamansa henkilöauto ajautui vastaantulevien
kaistalle ja törmäsi rekkaan.
Enstenin kummeli
Enstenin kummeli tai merirasti on vuonna 1856 rakennettu merenkulun turvalaite samannimisellä luodolla Hangon edustalla Suomenlahdella. Se rakennettiin Skomakaren kummelin pariksi opastamaan aluksia Hankoniemen ja Jungfrusundin väliselle väylälle. Merkit kuuluvat Krimin sodan jälkeen rakennetun noin kolmenkymmenen samanlaisen puukummelin ryhmään, joista kaikki muut ovat tuhoutuneet. Enstenin kummeli on kahdesta jäljellä olevasta parempikuntoinen.
Enstenin kummeli muodostui pohjapiirrokseltaan neliönmuotoisesta avoimesta hirsisalvoksesta, jonka laelle oli nostettu huippumerkiksi risti. Kummeli maalattiin alun perin punavalkoiseksi. Rakennelman korkeudeksi ilmoitettiin 24,4 Englannin jalkaa eli 7,43 metriä, ja sen huippumerkki kohosi 9,45 metriin merenpinnan yläpuolelle.
Svettgrund
Svettgrund (myös Svetgrund) on puuton moreeniharjanneluoto Korsnäsin kunnassa Pohjanlahden rannikolla. Saari on asumaton, ja merimerkkejä lukuun ottamatta saarella ei ole muita rakennelmia.
Vuonna 1860 saarelle rakennettiin suurikokoinen puurakenteinen sauvamerkki opastamaan aluksia Pohjanlahden rannikkoväylältä Bergön kautta Vaasan satamaan poikkeavan väylän lähtöpisteeseen. Sauvamerkki muodostuu keskuspylvään ympärille asetetuista vinotuista, ja rakennelman huipulla on lautaverhoiltu rombinmuotoinen huippumerkki. Svettgrundin sauvamerkki on rakennustyyppinsä viimeinen edustaja Suomessa.
Merimerkki on maisemallisesti ja historiallisesti huomattava rakennelma. Kaukaa katsottuna se näyttää vinoneliöltä, joka leijuu horisontin yläpuolella.
Vision City
Vision City () on vuonna 2007 valmistunut pilvenpiirtäjä ja asuinrakennuskompleksi Tsuen Wan -piirissä, Uusien territorioiden alueella Hongkongissa.
Vision City koostuu viidestä tornista, joista jokainen kuuluu Hongkongin sadan korkeimman rakennuksen joukkoon. Vaikka torneja on viisi, niiden numerot ovat 1, 2, 3, 5 ja 6. Tämä johtuu aasialaiskulttuurissa yleisestä tetrafobiasta, pelosta lukua 4 kohtaan. Nämä viisi tornia kohoavat yhtenäisen, liiketiloista koostuvan korokkeen päälle. Vision Cityssä on kaikkiaan 1 446 huoneistoa ja ne kattavat 138 000 neliömetrin lattia-alan.
SC KuFu-98
Soccer Club KuopioFutis -98 (SC KuFu-98) on kuopiolainen jalkapalloseura. Sen kotikenttä on Kuopion keskuskenttä.
SC KuFu-98 perustettiin vuonna 1998. Se aloitti pelit Nelosesta, josta se nousi yhden kauden jälkeen Kolmoseen, joka on sittemmin vakiintunut sen sarjatasoksi. Kaudella 2003 joukkue vieraili Kakkosessa ja kaudeksi 2014 joukkue nousi jälleen tälle sarjatasolle.
Tunnettuja seuran entisiä pelaajia ovat Yrjö Happonen, Atik Ismail, Pele Koljonen, Janne Savolainen ja Freddy Adu.
Sinkkibromidi
Sinkkibromidi (ZnBr) on sinkki- ja bromidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Sinkkibromidi liukenee erittäin hyvin veteen ja muodostaa liuetessaan happaman liuoksen. Yhdiste liukenee myös moniin orgaanisiin liuottimiin.
Sinkkibromidia voidaan valmistaa sekoittamalla bariumbromidi- ja sinkkisulfaattivesiliuokset keskenään. Tällöin saostuu niukkaliukoista bariumsulfaattia, joka voidaan erottaa suodattamalla. Suodos haihdutetaan ja sinkkibromidikiteet voidaan kerätä.
Sinkkibromidia voidaan valmistaa myös sinkkimetallin ja vetybromidin välisellä reaktiolla.
Sinkkibromidia käytetään valokuvauksessa ja viskoosin valmistuksessa. Väkeviä sinkkibromidiliuoksia käytetään valmistettaessa säteilyltä suojaavia ikkunalaseja.
Sinkki-bromi-paristoissa syntyy sinkkibromidia. Positiivisena elektrodina on bromi ja negatiivisena sinkki. Paristossa tapahtuvat puolireaktiot ja kokonaisreaktio ovat:
Orgaanisessa kemiassa sinkkiromidia käytetään Lewis-happona
Piparminttu
Piparminttu ("Mentha" × "piperita") on isohko, monivuotinen yrttikasvi. Se on vesimintun ("Mentha aquatica") ja vihermintun ("Mentha spicata") risteymä, joka kukkii normaalisti mutta ei tuota itäviä siemeniä. Se kasvattaa kuitenkin pitkiä, maanmyötäisiä rönsyjä, joista sitä voi lisätä.
Piparminttu kasvaa keskimäärin 60 cm korkeaksi ja kukkii heinä–syyskuussa. Sen neliskulmainen varsi on pistäväkarvainen ja yleensä punertava. Sillä on vaaleanpunaiset kukat, pitkät latvatähkät ja voimakkaantuoksuiset lehdet.
Piparminttua käytetään lammas- ja riistaruokien maustamiseen ja erilaisten juomien, kuten teen, valmistuksessa. Sen maku on muita minttuja voimakkaampi. Piparmintusta eristettävä mentoli on makeis-, kosmetiikka- ja tupakkateollisuuden tärkeä raaka-aine.
Be Yourself Tonight
Be Yourself Tonight on brittiläisen pop-duo Eurythmicsin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Kappaleet "There Must Be an Angel (Playing with My Heart)", "Would I Lie to You?", "Sisters Are Doin' It for Themselves" ja "It's Alright (Baby's Coming Back)" julkaistiin singleinä.
Albumi nousi kotimaassaan Britannian albumilistan kolmannelle sijalle. Suomessa se ylsi niin ikään virallisen albumilistan kolmannelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 22 viikkoa. Yhdysvalloissa albumi debytoi Billboard 200 -listan yhdeksännellä sijalla.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Annie Lennox ja Dave Stewart, ellei toisin mainittu.
Työpiste
Työpiste on Työterveyslaitoksen julkaisema verkkolehti, jossa on muun muassa tutkimustietoon pohjautuvia uutisia ja artikkeleita, työelämää luotaavia blogikirjoituksia, lukijagallupeja sekä kysymys-vastaus-palsta. Työpiste kansantajuistaa alan tutkimusta jokaisen ymmärrettäväksi ja toimii lukijoiden ja asiantuntijoiden kohtaamispaikkana.
Pistokalastus
Pistokalastus on kalastustapa, jossa saaliskalaa pistetään. Pistokalastustapoja ovat atrainkalastus, koukkukalastus ja ammuntakalastus ("ammuntapyynti").
Atrainkalastuksessa eli tuulastuksessa kalaa isketään monipiikkisellä talikkoa muistuttavalla atraimella, jonka piikit läpäisevät kalan. Tämä edellyttää suhteellisen matalaa ja kirkasta vettä, jollainen voi olla kalojen nousupaikoissa. Järvellä tuulastaminen tapahtuu siten, että veneessä oleva kalastaja vaanii kaloja pitkävartisella atraimella ja yrittää veneen nokasta käsin iskeä järvessä uivia kaloja selkään.
Atraimet jaetaan pistoatraimiin ja lyöntiatraimiin. Lyöntiatraimeksi katsotaan myös kalakirves.
Koukkukalastuksessa käytetään koukkua. Koukkukalastamista kutsutaan onkimiseksi. Pitkäsiima on onkimismenetelmä, jossa pitkään siimaan, kannatuslankaan, kiinnitetään useita onkia siimojen päähän. Uistelemiseksi kutsutaan koukkujen pitämistä liikkeessä veneen avulla.
Ammunnassa kalaa ammutaan aseella.
Tom Seeberg
Tom Seeberg (17. helmikuuta 1860 – 27. maaliskuuta 1938) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 kaikkiin 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuihin ja voitti hopeaa joukkuekilpailussa.
Auguste Cavadini
Auguste Cavadini oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 viiteen eri 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuun. Cavadini voitti niissä yhden mitalin, pronssia joukkuekilpailusta.
Saartokalastus
Saartokalastus on kalastustapa, jolla kalan liikkumista rajoitetaan siten, että saaliskala voidaan ottaa kiinni. Saartokalastusmuotoja ovat haavikalastaminen ja nuottakalastaminen.
Haavikalastamisessa kala nostetaan haavin avulla veneeseen tai rannalle. Haavia käytetään myös muiden kalastuslajien pyydysten kokemisessa eli kalan poistamisessa pyydyksestä. Varretonta narulla nostettavaa haavia kutsutiaan liipiksi. Liipiä käytetään Suomessa järvillä turoilla eli onkirisuilla kalastettaessa.
Nuotta on kalaverkko, joka nostetaan vedestä kääntämällä, jolloin kalat jäävät nuottaan. Nuottakalastusta harjoitetaan myös järvenjäillä talvella. Kulteet ovat tasaliinaisia virtanuottia, joilla kalastetaa lohia ja siikoja. Vedat ovat pieniä nuottia, joilla kaksi tai kolme henkilöä voivat kalastaa kahlaten. Vedojen avulla saadaan lähinnä vain pikkukaloja. Kuuritsa on kolmen henkilön jäällä jalaksin vedettävä nuotta. Havaspussi tai toiselta nimeltään havaspovi on suuri nuotta, jota myötävirtaan kalojen takaa vetäesn voidaan saada lohia ja siikoja. Keskipovisia nuottia käytetään sekä avovesissä että talvella jään alla. Kohonuotalla voidaan pyytää kesällä muikkuja. Kohonuotta pysyy pinnalla kannattimien avulla.
Kleofon
Kleofon voi viitata seuraaviin:
Maurice Lecoq
Maurice Lecoq (26. maaliskuuta 1854 – 16. joulukuuta 1925) oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, Ateenan välikisoihin 1906 ja Lontoon olympialaisiin 1908. Lecoq voitti kolme olympiamitalia ja kolme mitalia välikisoista.
Liisa Vuoristo
Liisa Mirjami Vuoristo (17. lokakuuta 1927 Tampere – 28. kesäkuuta 2009 Espoo) oli suomalainen kirjailija. Hän käsikirjoitti useita televisiosarjoja ja kuunnelmasarjaa "Kantolan perhe".
Vuoristo oli postin palveluksessa, kunnes 1960-luvun alussa ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi. Hänen esikoisteoksensa on nuortenkirja "Tytti ja rakkaus". Hän kirjoitti televisiolle useita lastennäytelmiä. Sittemmin hän kirjoitti erityisesti televisiosarjojen käsikirjoituksia. Hän asui New Yorkissa 1975–1986, mutta työskenteli sieltä käsin yhtenä "Kantolan perheen" käsikirjoittajista.
Vuoristolle myönnettiin 1988 taiteilijaeläke.
René Thomas (ampuja)
René Thomas oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 viiteen eri 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuun. Thomas voitti yhden mitalin, pronssia joukkuekilpailusta.
René Thomas
René Thomas voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Bill Cheesbourg
Bill Cheesbourg (12. kesäkuuta 1927 Tucson, Arizona, Yhdysvallat – 6. marraskuuta 1995 Tucson, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kuuteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1957–1959, 1961 ja 1964–1965. Hän pääsi maaliin asti ainoastaan vuoden 1958 kilpailussa, jossa hän oli kymmenes. Häntä auttoi kilpailun alussa sattunut lähtökolari, jossa Pat O'Connor menehtyi. Cheesbourg kilpaili USAC-sarjoissa vuosina 1956–1962 ja 1964–1966 ollen kahdesti seitsemäs Daytonassa 1959 ja Fujissa 1966. Cheesbourg siirtyi Stock Car -sarjaan Indy uransa jälkeen voittaen useita mestaruuksia.
George Connor
George Connor (16. elokuuta 1906 Rialto, Kalifornia, Yhdysvallat – 28. maaliskuuta 2001 Hesperia, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui peräti 14 Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1935–1941 ja 1946–1952. Hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1949 kilpailussa saavuttaen neljä pistettä, joita ei ole laskettu F1-tuloksiin. Hän ajoi kilpailuissaan yhteensä 1 703 kierrosta ja 6 851 kilometriä johtamatta kertaakaan kilpailua. Hän on kaikkien aikojen kuljettajien listalla viidentenä tällä tuloksella. Connor oli 95-vuotiaana yksi vanhimmista Indy 500 -kuljettajista aikanaan.
Rice River Road
River River Road on Winnipegjärven itärantaa seuraileva talvi- ja metsäautotie. Tie alkaa Manigotaganin kylän pohjoispuolelta Wanipigowjoen rannalta tieltä 304, ja johtaa pohjoiseen, päättyen lähelle Bloodveinjoen rantaa noin 14 kilometriä ennen Bloodvein First Nation -intiaanireservaattia. Tien pituus on noin 74 kilometriä.
Tien rakensivat puutavaran kuljetusreitiksi 1970-luvulla Pine Falls Paper Company (myöh. Tembec) ja Abitibi Price. Se muodostaa osan Manitoban pohjoisten alueiden talvitieverkostoa, joka palvelee Winnipegjärven itäpuolisia osia aina Ontarion rajalle saakka. Tietä käytetään vähäisissä määrin myös kesäaikaan, jolloin sitä ei ylläpidetä.
Vuonna 2007 Manitoban provinssi budjetoi 15 miljoonaa Kanadan dollaria tavoitteena parantaa Rice River Road ympärivuotiseksi soratieksi, sekä tulevaisuudessa jatkaa tietä pohjoispäästä aina Berens Riveriin saakka. Tavoitesuunnitelman mukaan tietä tulee kaksikaistainen 9,4 metrin levyinen sorapintainen tie.
Boulevard Saint-Germain
Boulevard Saint-Germain on hieman yli kolmen kilometrin pituinen puistokatu Pariisissa. Se kulkee 5., 6. ja 7. arrondissementin alueella pääosin Seinen suuntaisena noin puoli kilometriä joesta etelään, mutta kaartuu molemmissa päissään siten, että sen molemmat päät ovat joen varressa.
Kadun itäpäästä johtaa silta Seinessä olevan saaren, Île Saint-Louis'n itäpäähän, josta sen jatkeena johtaa Boulevard Henri IV Bastiljin aukiolle. Kadun länsipää sijaitsee Ranskan kansalliskokouksen käytössä olevan Palais Bourbon'in luona vastapäätä Seinen pohjoispuolella sijaitsevaa Place de la Concordea.
Boulevard Saint-Germainin itäosa kulkee Quartier latinin kautta. Siellä se leikkaa Boulevard Saint-Michelin jokseenkin kohtisuorasti. Näiden katujen risteyksessä sijaitsee Musée de Cluny, jonka alueella on myös roomalaisaikaisen kylpylän rauniot.
Kadun länsiosa kulkee Saint-Germain-des-Prés'n, länsiosa Faubourg Saint-Germainin halki. Katu ja nämä molemmat kaupunginosat ovat saaneet nimensä Saint-Germain-des-Prés'n kirkosta, joka on nimetty piispa Germanus Pariisilaisen mukaan.
Boulevard Saint-Germain rakennettiin 1860-luvulla Napoleon III:n hallituskaudella Georges Eugène Haussmannin suunnitelmien mukaisesti, jolloin se puhkaistiin vanhojen rakennuskorttelien läpi purkamalla rakennuksia. Toisin kuin Pariisin vanhoja keskiosia Seinen pohjoispuolella kiertävät, jo 1670-luvulla rakennetut ns. suuret bulevardit, se ei siis "Boulevard"-nimityksestä huolimatta sijaitse vanhojen kaupunginmuurien paikalla. Seinen eteläpuolella keskiaikaisten muurien paikalla on nykyisin vain kapeita katuja. Boulevard Saint-Germain rakennettiin kuitenkin siten, että sen voidaan katsoa täydentävän tämän Place Bastillelta Place de la Concordelle johtavan bulevardiketjun täydeksi ympyräksi.
Kadun varrella sijaitseva "Café de Flore" tuli 1940-luvun lopulla tunnetuksi aikakauden älymystön kokoontumispaikkana, jonka kanta-asiakkaita olivat muun muassa Jean-Paul Sartre ja Simone de Beauvoir.
Chris Biotti
Christopher J. Biotti (s. , Massachusetts) on yhdysvaltalainen pankkiiri, lakimies ja entinen jääkiekkoilija. Calgary Flames varasi Biottin NHL:än varausnumerolla 17, mutta hän ei pelannut liigassa yhtäkään ottelua.
Biotti pelasi juniorijääkiekkoa kotikaupunkinsa Belmontin Belmont Hill Schoolin jääkiekkojoukkueessa high school -sarjaa. Hän pelasi myös koulun baseball-joukkueessa. Biotti pelasi vuoden 1985 jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. NHL:n Central Scouting Bureau piti häntä 20. lupaavimpana pelaajana. Calgary Flames varasi hänet kesällä 1985 vuorolla 17. High schoolin jälkeen Biotti siirtyi Harvardin yliopistoon, jossa hän pelasi jääkiekkoa yliopiston joukkueessa vuosina 1985–1987. Vuonna 1985 hän loukkasi olkapäänsä, ja oli sivussa kauden 1985–1986 ensimmäisen puoliskon. Olkapään korjaamiseksi tehtiin iso leikkaus. Biotti pelasi jälleen vuosina 1986 ja 1987 Yhdysvaltojen joukkueessa nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 1986 joukkue sai pronssia. Biotti oli vuonna 1987 eniten nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pelejä (21 peliä) pelannut yhdysvaltalainen. Myöhemmin ennätys on rikottu.
Biotti jätti Harvardin vuonna 1987 ja ryhtyi jääkiekkoammattilaiseksi. Tosin hän suoritti yliopistotutkinnon loppuun pelikausien välissä. Biotti pelasi vuodet 1987–1990 Calgary Flamesin farmijoukkue Salt Lake Golden Eaglesissä IHL:ssä. Vuonna 1990 hän siirtyi Italian pääsarjaan pelaamaan HC Brunico -seuraan. Hän pelasi seurassa vuoteen 1993, jolloin lopetti uransa.
Biotti lopetti jääkiekkouransa vuonna 1993 ja ryhtyi opiskelemaan lakia. Hän valmistui vuonna 1997 Suffolkin yliopistosta. Biotti työskenteli lakimiehenä Bostonissa vuosina 1997–2001. Hän muutti vuonna 2001 San Franciscoon ja aloitti työskentelyn piirisyyttäjän toimistossa. Myöhemmin hän siirtyi Bank of American palvelukseen ja vuonna 2006 Deutsche Bank Private Wealth Managementin San Franciscon toimiston varajohtajaksi ja pankkiiriksi.
Ojanukkasammal
Ojanukkasammal ("Dicranella cerviculata") on nukkasammalten sukuun kuuluva sammal, jota tavataan koko Suomessa.
Ojanukkasammal on pieni (0,5 - 2 cm) ja sen lehdet ovat hyvin kapeat, ehytlaitaiset ja niissä on keskisuoni. Pesäkeperä on sammalen kokoon nähden pitkä ja väriltään kellertävä. Pesäke on melko lyhyt, pysty ja liereä. Lisäksi sen kaulassa on pieni kyhmy.
Ojanukkasammalta kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla ja viileällä vyöhykkeellä. Suomessa se on yleinen koko maassa.
Ojanukkasammal kasvaa paljastuneella turpeella esim. ojien ja teiden penkoissa.
William Lane Craig
William Lane Craig (s. 23. elokuuta 1949) on yhdysvaltalainen uskonnonfilosofi ja teologi, joka kuuluu nykyajan huomattavimpiin kristinuskon apologeettoihin. Hän on pyrkinyt todistamaan Jumalan olemassaoloa filosofisesti ja puolustanut julkisesti uskoa Jeesuksen ruumiilliseen ylösnousemukseen. Hän on osallistunut lukuisiin julkisiin väittelyihin, joista osa on julkaistu kirjamuodossa. Hänen kanssaan ovat väitelleet muiden muassa Antony Flew, John Dominic Crossan, Christopher Hitchens ja Kari Enqvist.
Illinoisin Peoriassa syntynyt ja Keokukissa, Iowassa kasvanut Craig kääntyi teini-iässään kristityksi. Hän valmistui Illinoisin Wheaton Collegesta ja Trinity Evangelical Divinity Schoolista. Hän sai tohtorinarvon filosofiasta Birminghamin yliopistolta (1977) ja teologiasta Münchenin yliopistolta (1984). Hän on työskennellyt Trinity Evangelical Divinity Schoolissa, Westmont Collegessa, Leuvenin katolisessa yliopistossa ja Biolan yliopiston Talbot School of Theologyssa.
Craig on esittänyt ns. kosmologisen Kalam-argumentin Jumalan olemassaolon puolesta. Hän on älykästä suunnittelua kannattavan Discovery Instituten jäsen. Craig on kritisoinut sitä, että yli puolet evankelikalistien papistosta uskoo universumin olevan alle 10 000 vuotta vanha ja on kutsunut tätä "suunnattoman kisualliseksi" ja "tieteellisesti hölynpölyksi". Evoluutiosta Craig on todennut, että pitää Raamatun luomiskertomusta kuvaannollisena ja siten yhteensopivana biologisten evoluutioteorioiden kanssa. Näin ollen Craig sanoo, että elämän alkuperä ei ole hänelle raamatullinen kysymys, vaan tieteellinen kysymys ja on avoin seuraamaan todisteita sinne minne ne johtavat. Tällä hetkellä Craig ei näe yhtäkään teoriaa riittävänä selittämään elämän alkuperää.
Hänellä on vaimo Jan ja kaksi aikuista lasta. Hän on julkaissut lukuisia kirjoja.
Vait
Vait ovat luoteisessa Liberiassa, Sierra Leonen pohjoisosassa ja lähialueilla Guineassa asuva kansa. Vuonna 1980 heitä arvioitiin olevan 350 000 henkeä.
Vait puhuvat mandelaista kieltä. 1800-luvulla sen kirjoittamista varten laadittiin omaperäinen vai-kirjoitus. Kansan pääelinkeino on maanviljely. Peruselintarvikkeena on riisi, ja sen lisäksi vait viljelevät muun muassa puuvillaa, maissia, kurpitsaa, inkivääriä, kahvia ja kaakaota. Palmupuukin on tärkeä hyödyke, josta vait saavat mm. pähkinöitä, voita, viiniä, polttoainetta, saippuaa ja koreja. Koulutus jakautuu kolmeen eri tyyppiin lapsien iästä riippuen: "maaseutukoulu" (jossa lapset opettelevat vain kansan tapoja, sosiaalisia taitoja jne), englanninkielinen koulu ja arabinkielinen koraanikoulu. Käsityöammatit ovat kehittyneitä. Suurin osa on sunnalaisia muslimeja.
Vailainen kirjaimisto
Vailainen kirjaimisto on Liberiassa ja Sierra Leonessa puhuttua mandelaista vain kieltä varten laadittu omaperäinen tavukirjoitusjärjestelmä.
Vailaisen kirjaimiston loi vuoden 1833 tienoilla Momolu Duwalu Bukele, joka tunsi ennestään latinalaisen ja arabialaisen kirjaimiston. Ne eivät kuitenkaan ole suoraan vaikuttaneet sen kehitykseen. Arabialaisesta kirjoituksesta lainattu piirre on ehkä diakriittien käyttö. Eräät merkit lienevät alkuperältään piktografisia tai ideografisia. Ne saattavat perustua aikaisempaan kuvakirjoitukseen, joka ei ole säilynyt.
1800–1900-lukujen aikana vain kirjoitusjärjestelmään tehtiin useita muutoksia. Yksinkertaistettu merkistö luotiin vuonna 1900. Siihen kuuluu 212 tavumerkkiä, joista osa on yksinkertaisia ja osa diakriiteillä varustettuja yhdysmerkkejä. Kirjoituksen suunta on vasemmalta oikealle.
Vailainen kirjaimisto luotiin alun perin rituaalitarkoituksia varten. Sitä käytettiin myös yksityisessä kirjeenvaihdossa, kansanperinteen muistiinpanoissa sekä Raamatun ja Koraanin tekstien käännöksissä. Kirjaimisto vaikutti mende-kirjoituksen sekä kpellen, loman ja basan kirjoitusjärjestelmien kehitykseen.
Etola
Etola on suomalainen perheyritys, joka muodostuu noin 30 erikoisliikkeestä ja useista yhtiöistä. Yhtiöiden kokonaisliikevaihto on n. 400 milj. euroa ja henkilöstömäärä noin 1 500. Yhtymän päätoimialat ovat teollisuuskumit, -muovit, -teipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka.
Etola-yhtiöt on suomalainen teollisuustuotteita ja -tarvikkeita maahantuova, valmistava ja markkinoiva yritysryhmä, joka muodostuu useasta keskenään tiiviissä yhteistyössä toimivasta yrityksestä. Teollisuustuotteiden myynti aloitettiin 1956.
Yhtymän perinteisten kumi- ja muovituotteiden lisäksi tuotevalikoimaan kuuluvat nykyisin myös työsuojelutuotteet, , kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka sekä laakerit ja voimansiirtotarvikkeet, työkalut ja sähkötyökalut, hionta- ja hitsauslaitteet ja -tarvikkeet, elektroniikan komponentit ja kiinteistönhoitolaitteet ja -tarvikkeet. Teollisuustuotteiden lisäksi Etola-yhtiöön kuuluu vähittäiskauppaketju Talous Etola, veneilyalan erikoisliike Maritim sekä rakennustarvikealalla toimiva Kumuko.
Standardituotteissa Etola toimii yhteistyössä suurten kansainvälisten markkinajohtajien kanssa, erikoistuotteita se valmistaa itse Suomessa.
Etolan on perustanut Johan August Etholén 1930-luvun alussa. Etholénin saatua potkut huonon taloustilanteen vuoksi hän osti itselleen kolme kumikauppaa. Toiminnan alettua laajentua Etholén aloitti erilaisten kumituotteiden valmistuksen. Kauppoja oli Turussa ja kaksi Helsingissä, joista yksi Helsingissä sijaitsevista on vielä toiminnassa. Etola-yhtiöillä on töissä yli 1 600 henkilöä.
Yhtymän perinteiset päätoimialat ovat teollisuuskumit, -muovit, -teipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka. Nykyään toimitusohjelmaan kuuluvat myös laakerit ja voimansiirtotarvikkeet, työkalut ja sähkötyökalut, hionta- ja hitsauslaitteet ja -tarvikkeet, elektroniikan komponentit ja kiinteistönhoitolaitteet ja -tarvikkeet. Yleisestä teollisuustuotteiden myynnistä vastaa Etra Oy.Venetarvikkeiden myynnistä vastaavan Maritimin tuotevalikoima käsittää yli 15 000 eri nimikettä venealan tarpeisiin. Yritys markkinoi pelastautumisvälineitä sekä harrastajille että ammattikäyttöön. Tuotteita jälleenmyyvät muun muassa erilaiset venetarvikeliikkeet. Tämän lisäksi Maritimin venetarviketukku markkinoi tuotteita veneteollisuudelle, venevarustamoille ja telakoille. Tukulla on Suomessa yli tuhat asiakasta.
Vähittäismyynti tapahtuu Talous Etolaan kuuluvien liikkeiden kautta. Perinteisten kumi- ja muovituotteiden rinnalla myydään sisustus- ja lahjatavaroita, kalusteita ja lastenvaatteita.
Koripallon Suomen cup 2009
Koripallon Suomen cup 2009 oli kaikkiaan 22. koripallon Suomen cupin järjestämisvuosi. Cup-mestaruuden voitti Espoon Honka.
Ottelut pelattiin 23. elokuuta mennessä.
Otteluparit arvottiin 24. elokuuta mennessä ja ottelut pelattiin 6. syyskuuta mennessä.
Parit arvottiin 7. syyskuuta ja ottelut pelattiin 16. syyskuuta mennessä.
Puolivälierät pelattiin pääasiassa 23. syyskuuta, mutta Fokopon ja Porvoon Tarmon välinen peli pelattiin päivää aikaisemmin.
Mendet
Mendet ovat Sierra Leonen keski- ja kaakkois-osissa sekä Liberiassa asuva kansa. Joitain mendejä asuu myös Guineassa. Vuonna 1983 heitä arvioitiin olevan 1,2 miljoonaa henkeä, joista 1,1 miljoonaa Sierra Leonessa.
Mendejen puhuma menden kieli kuuluu mandelaisiin kieliin. 1900-luvun alussa sitä varten luotiin omaperäinen mende-kirjoitus. Kansa jakaantuu kolmeen etniseen ryhmään: "spa", "seva" ja "ko". Mendejen pääelinkeinoja ovat maanviljely ja karjanhoito. Heidän käsityötaiteensa on kehittynyttä. Suurin osa mendeistä harjoittaa perinteistä uskontoa, osa on muslimeja tai kristittyjä.
Mende-kirjoitus
Mende-kirjoitus eli kikakui on Sierra Leonessa ja Liberiassa puhuttua mandelaista menden kieltä varten laadittu omaperäinen tavukirjoitusjärjestelmä.
Mende-kirjoituksen loi vuonna 1921 räätäli Kisimi Kamara. Hän tunsi vai-kirjoituksen, joka on ilmeisesti toiminut menden kirjoitusjärjestelmän mallina. Arabialaisesta kirjoituksesta on lainattu diakriittisten pistemerkkien käyttö. Mende-kirjoituksen muunnelmat sisältävät 186–192 tavumerkkiä, joista osa on muodostettu diakriittien avulla 42:sta kirjainmerkistä. Mukana on ilmeisesti myös alkuperältään piktografisia merkkejä. Mende-kirjoitusta käytettiin etupäässä yksityisessä kirjeenvaihdossa. Vuoden 1940 jälkeen sen syrjäytti latinalainen kirjaimisto.
Raparperitaivas (kirja)
Raparperitaivas on Santtu Luodon 2004 kirjoittama kirja Leevi and the Leavingsin tärkeimmistä vaiheista. Se perustuu pääosin pitkäaikaisempien muusikoiden haastatteluihin studiokokemuksista sekä Gösta Sundqvistin lehdissä antamiin lausuntoihin vuosien saatossa. Kirjan nimi tulee 1991 julkaisusta yhtyeen studioalbumista ja samannimisestä hittikappaleesta.
Mustafa IV
Mustafa IV (8. syyskuuta 1779 – 15. tai 16. marraskuuta 1808) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1807–1808. Hän oli sulttaani Abd-ul-Hamid I:n ja sulttaanitar Nuketsezan poika. Mustafa oli luonteeltaan ahne, ovela ja heikkohermoinen ja käytti aikansa mieluummin elämän nautintoihin kuin opiskeluun äitinsä johdolla. Hän nousi valtaistuimelle 28-vuotiaana 29. toukokuuta 1807 enonsa sulttaani Selim III:n tilalle, joka syöstiin valtaistuimelta Kabkci Mustafan johtamassa kapinassa. Hänen valtakautensa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä Alemdar Mustafa Pasan kokoama armeija syrjäytti hänet jo seuraavana vuonna ja nosti valtaan Mahmud II:n.
Etra
Etra Oy on suomalainen teknisen kaupan erikoisliike, joka tarjoaa erilaisia teollisuustuotteita ja palveluita.
Etola-yhtiöt työllistää yli 1 500 ihmistä, joista noin 1 100 työskentelee teollisuustuotteiden parissa. Teollisuus Etolan, TKA-Yhtymän, Pohjolan Tekniikan sekä useiden muiden paikallisten yritysten yhdistyttyä vuonna 2007 valittiin uuden yhtiön nimeksi ETRA Oy.
Etran päätoimialat ovat teollisuuskumit, teollisuusmuovit, teollisuusteipit, johdintarvikkeet, työsuojelutuotteet, tiivisteet, kiinnitystarvikkeet ja hydrauliikka. Toimitusohjelmaan kuuluvat myös laakerit, voimansiirtotarvikkeet, työkalut, sähkötyökalut, elektroniikan komponentit, hionta- ja hitsauslaitteet sekä kiinteistönhoitotarvikkeet. Nykyisin Etra myy kaikkia Etola-yhtiöiden teollisuustuotteita.
Etran jakelukanavaan kuuluu 37 Etra Megacenteriä Suomessa. Toimipisteet koostuvat noutomyymälästä, paikallisvarastosta ja asiantuntevasta asiakaspalvelusta. Paikallisyksiköt ja keskusvarastot toimivat yhteisessä tietojärjestelmässä, joka sisältää yli 180 000 varastonimikettä. Etra Megacentereiden koko vaihtelee 500-4 000 m²:n ja henkilöstömäärät 5-40 henkilön välillä. Megacentereiden paikallisvarastot koostuvat määritetyn standardivalikoiman lisäksi paikallisten asiakkaiden tarpeiden mukaisesta tuotevalikoimasta.
Yleisimmin käytettyjä logistiikkapalveluita ovat:
Alihankintapalveluihin kuuluvat mm:
Olavi Matalapuro
Niilo Ensio Nevalainen, kirjailijanimi Olavi Matalapuro (1921 Pielisjärvi – 1970) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Pentti Konttinen
Pentti Johannes Konttinen (22. lokakuuta 1932 Käkisalmi – 16. syyskuuta 1969 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä romaaneja että asiatekstejä. Konttinen oli myös pitkään mukana Keski-Suomen kirjailijat ry:n toiminnassa.
Lauri Immonen
Lauri Immonen (2. syyskuuta 1913 Impilahti – 26. elokuuta 1979 Outokumpu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Laatokan Mantsinsaarelta kotoisin ollut Immonen asui sodan jälkeen Forssassa ja Tammelassa vuosina 1945-1976. Immonen kuvasi teoksissaan talvisodan tapahtumia Laatokan rintamalla käyttäen aineistona arkistojen asiakirjoja, päiväkirjoja sekä taisteluissa mukana olleiden henkilöhaastatteluja. Kirja "Kaksi tykkiä : Mantsinsaari talvisodassa" kertoi Mantsinsaaren taisteluista ja "Unohdettujen rintama" Petäjäsaaren taistelusta.
Immonen kirjoitti myös radiodokumentteja ja lehtiartikkeleita muun muassa Forssan Lehteen.
Selim III
Selim III (24. joulukuuta 1761 – 28. heinäkuuta 1808) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1789–1807. Hän oli sulttaani Mustafa III:n ja georgialaissyntyisen sulttaanitar Mihrisahin poika. Ennustajat väittivät, että hänestä tulisi maailmanvalloittaja, joten hänen isänsä järjesti hänen syntymänsä kunniaksi seitsenpäiväisen juhlan. Selim varttui palatsin rakastavassa ja sivistyneessä ilmapiirissä. Hän piti kirjallisuudesta ja taiteesta ja etenkin kalligrafiasta. Hän oli myös lahjakas runoilija, muusikko ja säveltäjä ja osasi puhua sujuvasti arabiaa ja persiaa.
Mustafa III halusi pojasta seuraajansa, mutta hänen kuoltuaan sydänkohtaukseen 21. lokakuuta 1774 valtaistuimelle nousi Selimin eno Abd-ul-Hamid I. Abd-ul-Hamidin kuoltua viisitoista vuotta myöhemmin Selimistä tuli viimein sulttaani 28-vuotiaana 7. huhtikuuta 1789. Ranskan suuri vallankumous samana vuonna vaikutti myös Selimin hoviin.
Selim oli paitsi syvästi uskonnollinen ja isänmaallinen myös uudistusmielinen hallitsija, joka halusi modernisoida Osmanien valtakunnan. Hän uudelleenjärjesti virkakoneistoa yrittäessään poistaa korruptiota ja nepotismia. Hän halusi uudistaa asevoimansa ja haki aktiivisesti tietotaitoa maailmalta. Vuonna 1795 ruotsalaisia upseereja ja laivanrakentajia saapui Istanbuliin kehittämään laivastoa. Kansa piti hänestä ja toivoi, että nuori sulttaani nostaisi valtakunnan entiseen loistoonsa.
Napoleonin nousun myötä osmanien valtakuntaan alkoi kohdistua paineita siihen saakka ystävällismielisen Ranskan taholta. Vuoden 1797 Campo Formion rauhan myötä Ranskasta tuli rajanaapuri Selimin valtakunnan kanssa. Vuonna 1805 Selim oli pakotettu tunnustamaan Napoleon Ranskan keisariksi, sillä hän halusi Ranskasta vahvan liittolaisen Venäjää vastaan.
Selim syrjäytettiin vallasta 29. toukokuuta 1807 janitsaarien kapinassa ja hänen tilalleen tuli Mustafa IV. Mustafan miehet tappoivat hänet vuotta myöhemmin valtakuntaa koetelleissa levottomuuksissa. Hänet haudattiin isänsä viereen Lalelin moskeijaan Konstantinopolissa.
Senusit
Senusit (arabiaksi "as-sanusija") ovat Muhammad bin Ali as-Sanusin vuonna 1837 perustama pohjoisafrikkalainen sufiveljeskunta. As-Sanusin kuoltua veljeskuntaa johtivat hänen poikansa al-Mahdi (1844–1902) ja Muhammad aš-Šarif (1846–1896). Ensimmäinen toimi etupäässä veljeskunnan hallinnollisena ja sotilaallisena johtajana, jälkimmäinen hengellisenä auktoriteettina.
Veljeskunnan keskeisintä tukialuetta oli Kyrenaika. Sen kannattajia oli myös Hijazissa, Tripolitaniassa, Egyptissä, Sudanissa ja Tunisian eteläosassa. Lähetystyötä harjoitettiin etelä-Saharan, Tšadin ja Sudanin mustaihoisen väestön keskuudessa. Eteläsuuntausta vahvisti myös veljeskunnan päämajan siirtäminen Al-Džawfiin Kufran keitaalle. Eurooppalaiset siirtomaavallat, Turkki ja egyptiläiset yrittivät turhaan käyttää senuseja hyväkseen keskinäisessä kamppailussaan. Veljeskunta vastusti myös Sudanin mahdikapinaa. Tšadjärvellä vuonna 1899 alkaneet yhteenotot ranskalaisten kanssa päättyivät senusien tappioon vuonna 1902.
Al-Mahdin kuoltua veljeskunnan johtoon asettui hänen veljenpoikansa Ahmad aš-Šarif (kuoli 1933), joka ryhtyi johtamaan Italian-vastaisia sotatoimia. Taistelut jatkuivat vaihtelevalla menestyksellä ensimmäisen maailmansodan alkuun sakka, jolloin Turkin ja Saksan puolelle asettuneet senusit kärsivät tappion Italian ja Britannian joukoille. Ahmad aš-Šarif pakeni Istanbuliin ja veljeskunnan johtajuus siirtyi al-Mahdin pojalle Idris as-Sanusille (1890–1983). Italialaiset tukahduttivat verisesti senusien johtaman Libyan vastarintaliikkeen 1930-luvun alkuun mennessä. Vuonna 1951 veljeskunnan päämiehestä Idris as-Sanusista tuli itsenäisen Libyan kuningas. Vuoden 1969 vallankumouksen jälkeen järjestön toimintaa on pyritty rajoittamaan.
As-Sanusin kehittämään veljeskunnan ideologiaan kuluu teokraattinen valtioihanne ja kielteinen suhtautuminen kontakteihin ei-muslimeiden kanssa. Pyhää sotaa pidettiin äärimmäisenä puolustuskeinona toisuskoisten hyökkäyksiä vastaan. Senusien rituaali koostuu muilta veljeskunnilta lainatuista aineksista. Ekstaattinen käyttäytyminen, laulu ja tanssi olivat kiellettyjä, mutta myöhemmin sääntöjä lievennettiin.
Ilissos
Ilissos (, ) oli joki antiikin Ateenassa. Nykyisin se on suurimmaksi osaksi muutettu kulkemaan maan alla. Joki sai alkunsa Hymettos-vuorelta ja virtasi Akropoliin eteläpuolitse. Ilissos yhtyi sivujokeensa Eridanokseen Akropoliin länsipuolella. Myöhemmin se yhtyi Kefissosjokeen, ja näiden vedet virtasivat edelleen Faleroninlahteen.
Antiikin aikana joki virtasi Ateenan kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin ulkopuolella. Platonin "Faidroksessa" joen vehreät rannat esitetään yhtenä Sokrateen lempipaikoista filosofoinnille. Jokea pidettiin pyhänä, ja sen varrella oli useita pyhäköitä. Joen varrella sijaitsivat myös muun muassa Panateenalainen stadion, Kynosargesin gymnasion, Artemis Agroteran temppeli sekä Kallirrhoen lähde. Nykyisin joesta on näkyvissä vain pieni alue Olympian Zeuksen temppelin raunioiden eteläpuolella. Joki oli merkittävä makean veden lähde kaupungille, ja sen vesi oli puhtaampaa kuin Eridanoksen, josta tuli myöhemmin ennemminkin viemäri. Ilissos katettiin 1950-luvulla Ateenan valtateiden rakentamisen yhteydessä.
Kreikkalaisessa mytologiassa Ilissos oli myös jokeen yhdistetty puolijumala, joka oli Poseidonin ja Demeterin poika. Häntä palvottiin Ardettos-kukkulalla Olympian Zeuksen temppelin lähellä sijainneessa pyhätössä. Ilissos oli kuvattuna muun muassa Parthenonin läntisessä päätykolmiossa, mikä osoittaa joen merkitystä kaupungille.
Jarkko Kokko
Jarkko Kokko (s. 4. helmikuuta 1971) on pelaajauransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Hän on eräs kaikkien aikojen menestyneimmistä pesäpalloilijoista. Pelaajauransa aikana hän on voittanut 8 Suomen mestaruutta ja yhden hopean Sotkamon Jymyn ja Pattijoen Urheilijoiden joukkueissa. Kokko valittiin Vuoden pelaajaksi kaksi kertaa (1995 ja 2002), ja hän esiintyi Itä-Länsi-ottelussa 12 kertaa. Kokko pelasi uransa pääasiassa polttolinjassa ja kotiuttajana, saavuttaen 629 lyötyä ja 375 tuotua juoksua 401 runkosarjaottelussa.
Lopetettuaan uransa kauden 2008 SM-kullan jälkeen Kokko siirtyi seuransa Pattijoen Urheilijoiden pelinjohtajaksi.
Kokko palasi pelikentille ja pelasi Kempeleen Kirin Ykköspesisjoukkueessa kaudella 2011.
Kaudella 2014 hän toimii Kempeleen Kirin naisten Superpesisjoukkueen pelinjohtajana.
Momoko Tsugunaga
Momoko Tsugunaga (, s. 6. maaliskuuta 1992, Chiban prefektuuri) on japanilainen entinen poplaulaja. Hän kuului Hello! Projectiin ja esiintyi sen alla toimivissa yhtyeissä Berryz kōbō ja Buono!, jonka johtajana hän toimi, ja myöhemmin Country Girls -yhtyeessä.
Musiikkiuransa lisäksi Tsugunaga esiintyi usein television keskusteluohjelmissa. Julkaistuaan kokoelma-albumin vuonna 2017 hän vetäytyi julkisuudesta.
Kolonáki
Kolonáki (, ”Pieni pylväs”) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan keskustan itäpuolella Lykavittós-kukkulan ja Sýntagma-aukion välisellä alueella ja kuuluu kaupungin 1. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä sen keskusaukiolla Kolonáki-aukiolla olevasta antiikin aikaisesta pylväästä.
Kolonáki on vaurasta ja hyvin hoidettua aluetta, ja siellä on kalliimpia asuintaloja, liikkeitä ja ravintoloita. Kaupunginosassa sijaitsevat muun muassa Bysanttilainen ja kristillinen museo, Benaki-museo ja Sotamuseo, jotka sijaitsevat alueen valtaväylän Vasilíssis Sofías -kadun varrella, sekä Kykladisen taiteen museo.
Alueen antiikin aikaisiin löydöksiin kuuluvat Aristoteleen perustaman peripateettisen koulukunnan käyttämän Lykeionin gymnasionin rauniot, jotka sijaitsevat Rigíllis-kadun varrella.
Kaupunginosan eteläpuolella sijaitsee Kansallispuutarha sekä Anáktoran kaupunginosa, pohjoispuolella Exárcheia ja Pefkákia sekä Lykavittós-kukkula.
Arc de Triomf
Arc de Triomf on riemukaari Barcelonan kaupungissa Kataloniassa. Sen suunnitteli arkkitehti Josep Vilaseca i Casanovas vuoden 1888 maailmannäyttelyn pääportiksi. Kaari on koristeltu useiden katalonialaistaiteilijoiden tekemillä veistoksilla.
Ilkka Pitkänen
Ilkka Pertti Pitkänen (s. 14. lokakuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen isänsä oli Matti A. Pitkänen.
Sami Haapakoski
Sami Haapakoski (s. 19. huhtikuuta 1982 Ylivieska) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa Vimpelin Vedossa. Hän on edustanut aiemmin Puijon Pesistä ja Pattijoen Urheilijoita. Nykypesäpallon kirkkaimpiin tähtiin kuuluva Haapakoski on tunnettu erittäin nopeana etenijänä ja tehokkaana polttajana. Hän nousi Superpesiksen kaikkien aikojen etenijäkuninkaaksi kaudella 2014, ohittaessaan tilaston kärjessä olleen Janne Vuorisen. Lisäksi hänen nimissään on yhden kauden ennätys tuoduissa juoksuissa, 78, joka syntyi kaudella 2011. Haapakoski on pelannut Itä–Länsi-otteluissa yhtäjaksoisesti kaudesta 2004 lähtien.
Varsinaiselta ammatiltaan Haapakoski on nuohooja.