hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sing Sang Song
Sing Sang Song on Les Humphries Singers -yhtyeen esittämä kappale, joka edusti Länsi-Saksaa vuoden 1976 Eurovision laulukilpailussa. Se ylsi sijalle 15 saaden 12 pistettä. Kappaleen sävelsi Ralph Siegel ja sanoitti Kurt Hertha. ”Sing Sang Song” nousi Länsi-Saksan singlelistalla sijalle 45.
Les Humphries Singersiin kuului suuri määrä laulajia, mutta se ei saanut osallistua kilpailuun koko kuoron voimin. Niinpä kappaletta esitti Euroviisuissa vain kuusi jäsentä. Yksi heistä oli John Lawton, joka tuli vaikuttamaan vuosina 1976–1979 Uriah Heep -yhtyeen solistina.
Tetrafluorimetaani
Tetrafluorimetaani eli hiilitetrafluoridi (CF) on metaanin fluorattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa puolijohteitten valmistuksessa, kylmäaineena ja eristekaasuna.
Huoneenlämpötilassa tetrafluorimetaani on väritöntä ja hajutonta ilmaa raskaampaa kaasua. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin. Tetrafluorimetaani on hyvin inertti kaasu eikä juurikaan reagoi muiden aineiden kanssa. Tetrafluorimetaani ei ole myrkyllistä, mutta ilmaa raskaampana voi aiheuttaa tukehtumisvaaran syrjäyttämällä hapen.
Ensimmäisen kerran tetrafluorimetaania valmisti Henri Moissan vuonna 1886 grafiitin ja fluorin välisellä reaktiolla, mutta tässä muodostui lisäksi muita hiilen ja fluorin yhdisteitä. Puhtaana ainetta valmistivat ensimmäisen kerran Paul Lebeau ja Augustin Damiens vuonna 1926. Nykyään sitä valmistetaan teollisesti joko vetyfluoridin ja difluoridikloorimetaanin tai fluoritrikloorimetaanin välisellä reaktiolla tai elektrolysoimalla fluoridisuoloja käyttäen grafiittielektrodeja. Hyvin puhdasta tetrafluorimetaania voidaan valmistaa erittäin puhtaan hiilen ja fluorin välisellä reaktiolla. Laboratoriomittakaavassa tetrafluorimetaania voidaan valmistaa piikarbidin ja fluorin reaktiolla tai fluoraamalla hiilimonoksidia, hiilidioksidia tai fosgeenia rikkitetrafluoridilla.
Tetrafluorimetaania voidaan käyttää kylmäaineena kylmälaitteissa. Tärkein erittäin puhtaan yhdisteen käyttökohde on puolijohteiden valmistuksessa etsanttina käyttäminen. Yhdiste syrjäyttää hapen, minkä vuoksi sitä voidaan käyttää palojen sammuttamiseen.
Teinien Tuki
Teinien Tuki ry oli 1970-luvulla toiminut, vasemmistolaisen Suomen Teiniliiton vastavoimaksi perustettu, virallisesti puoluepoliittisesti sitoutumaton järjestö.
Teinien Tuki perustettiin vuonna 1971 ja merkittiin yhdistysrekisteriin 1972. Sekä koululaisia että vanhempia jäsenikseen ottanut yhdistys pyrki antamaan koulutusta kokoustekniikassa, puhetaidossa ja järjestötyössä niille teineille, jotka halusivat vastustaa Teiniliiton äärivasemmistolaista linjaa. Vuonna 1975 Teiniliiton 16 piirisihteeristä 14 oli taistolaisia.
Teinien Tuki ei ilmoituksensa mukaan halunnut syrjäyttää Teiniliittoa tai kilpailla sen kanssa, vaan kehotti jäseniään toimimaan Teiniliitossa sen toiminnan tasapainottamiseksi. Muiden muassa Kouluhallituksen tuolloinen pääjohtaja Erkki Aho piti kuitenkin kummallisena tilannetta, jossa perustetaan järjestö tukemaan jossain toisessa järjestössä toimivia.
Teinien Tuki ry oli osa järjestökenttää, joka vastusti Suomen tuolloista vasemmistolaista koulutuspolitiikkaa. Muita tällaisia järjestöjä olivat Vapaan koulutuksen tukisäätiö (VKTS), Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiö (SYT), Korkeakoulu- ja tiedepoliittinen tutkimussäätiö (KTTS) ja Taloudellinen Tiedotustoimisto (TT).
Teinien Tuki oli mukana vastustamassa muun muassa Teiniliiton ja vuosina 1972–1975 opetusministerinä toimineen Ulf Sundqvistin ajamaa kouluneuvostojen ristiinäänestystä, jossa sekä oppilas- että opettajaedustajien vaalissa saisivat äänestää molemmat. Tällöin oppilaat pääsisivät enemmistöllään käytännössä valitsemaan neuvostoihin myös opettajien edustajat.
Lahdesta käsin toiminut Teinien Tuki julkaisi "Puntti"-nimistä tabloidkokoista järjestölehteä, jota sen koululaisedustajat jakoivat oppikouluissa ympäri Suomen. Kun "Puntti" lopetettiin 1976, Teinien Tuki alkoi julkaista vuonna 1975 perustettua "Oppikoululainen"-lehteä.
Teinien Tuen toiminta loppui tarpeettomana sitä mukaa kuin Teiniliiton toiminta hiipui 1970-luvun jälkipuoliskolla talousepäselvyyksien seurauksena ja poliittisen ilmapiirin muuttuessa.
Jari Olavi Hiltunen
Jari Olavi Hiltunen (s. 13. lokakuuta 1968 Laukaa) on Ulvilan Vanhassakylässä asuva suomen kielen opettaja ja kirjallisuuskriitikko.
Hiltunen on avustanut kirja-arvosteluilla suomalaisia lehtiä vuodesta 1995. Hän on kirjoittanut arvosteluja muun muassa "Satakunnan Kansaan", "Suomen Kuvalehteen", "Opettaja"-lehteen, "Parnassoon", "Hiidenkiveen", Äidinkielen opettajain liiton "Virke"-jäsenlehteen ja kirjallisuuskritiikin verkkolehteen "Kiiltomato.net". Hiltunen on ollut myös tuottelias kirja-artikkelien tuottaja. Hän on koonnut kirja-arvostelujaan ja -artikkeleitaan blogisivustoon nimeltä ”Vetus Et Nova – artikkeleita ja arvosteluja uusista ja vanhoista kirjoista”. Hiltunen on ollut mukana Vuoden kristillinen kirja -kilpailun esiraadissa useana vuonna.
Koulutukseltaan Hiltunen on suomen kielen ja kirjallisuuden maisteri. Hän toimii äidinkielen lehtorina Länsirannikon Koulutus Oy WinNovassa Porissa. Hiltunen on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Hiltunen on kotoisin Piikkiöstä Varsinais-Suomesta ja asunut pitkään myös Porissa.
Uutuuskirjojen arvioinnin ohella Hiltunen on kirjoittanut erityisesti Kiiltomatoon suomalaisista ja ulkomaalaisista klassikkoromaaneista ja -kirjailijoista. Kiiltomadon pääkirjoituksissaan hän on sivunnut klassikkoaiheita ja muun muassa arvioinut suomalaisia nykykirjailijoita menneitä klassikoita vasten. Hän on eritellyt myös kirjallisuuskritiikin kyvyttömyyttä tunnistaa tulevia klassikoita. Huhtikuussa 2016 Hiltunen käsitteli yhdysvaltalaisrunoilija Walt Whitmanin kautta kysymystä elämän mittaisten teosten merkityksestä eli siitä, kannattaisiko kirjailijoiden aiempaa yleisemmin kirjoittaa elämänsä aikana ainoastaan 1-5 kirjaa eikä esimerkiksi julkaista kirjaa vuoden tai kahden välein.
Kiiltomadon klassikkoarvosteluissaan Hiltunen on käsitellyt seuraavia klassikkokirjailijoita:
Kolmperänen
Kolmperänen on pieni järvi Kiikalan Lasikylässä Salossa lähellä Johannislundia. Järvi kuuluu Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön ja siellä Varesjoen valuma-alueeseen. Sen korkeus merenpinnasta on 118,1 metriä, pinta-ala 2,41 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,69 kilometriä.
Järvi kerää vesiä Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen kuuluvan, 163,9 metrin korkeudelle merenpinnasta kohoavan Särämäen pohjoisrinteillä olevista suopainanteista mutta jää itse Natura-alueen ulkopuolelle. Se laskee Särämäen itäpuolitse suo- ja metsäojia pitkin etelään Särämäen eteläpäässä Salon ja Lohjan rajalla sijaitsevaan Säräjärveen, joka edelleen laskee Salon puolella olevan viereisen Ruukinjärven kautta Tampinjokea eli Huhdanojaa myöten Varesjokeen.
Kolmperänen on yksi Kiikalan Lasikylän pohjoisosan pienistä järvistä ja lammista lähellä Kiskonjoen–Perniönjoen vesistön ja Karjaanjoen vesistön vedenjakajaa. Suurin näistä on heti Kolmperäsen pohjoispuolella sijaitseva Tervakas, jolla on suo-ojista muodostuva lasku-uoma sekä etelään Säräjärveen Kiskonjoen–Perniönjoen vesistössä että itään Hossojanlähteiden suuntaan Karjaanjoen vesistössä. Sen ja Kolmperäsen laskuojat etelään yhtyvät vähän ennen Säräjärveä. Tervakkaseen laskee lännestä suo-ojia pitkin Suolammi. Tervakkaan pohjoispuolinen Härjänsilmä on suolampi, jota ympäröivä suo on ojitettu itäpuoliseen suppasuohon. Tervakkaan koillispuolinen Koivulammi on ilman lasku-uomaa oleva suppalampi. Näistä Härjänsilmä ja Koivulampi kuuluvat Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen. Suolammi ja Tervakas, kuten myös Kolmperänen jäävät sen ulkopuolelle.
Nokipääpeukaloinen
Nokipääpeukaloinen ("Pheugopedius spadix") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Nokipääpeukaloista tavataan Kolumbiassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 32 300 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Sen kuitenkin arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
Aleksi Hämäläinen
Aleksi Hämäläinen (s. 30. marraskuuta 1995 Suonenjoki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuja. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Hämäläinen osaa pelata myös keskellä. Häntä Kalevan Pallon A-nuorissa valmentaneen Sami Kapasen mukaan Hämäläinen on tekninen ja hyväasenteinen sentteri sekä monipuolinen pelaaja, jolla on halu voittaa.
Hämäläinen on Suonenjoen Kiekko-Karhujen kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Warkiksen ja Pieksämäen Pallo-Seppojen yhdistelmäjoukkueeseen kaudeksi 2010–2011. Hän oli C-nuorten I-divisioonan karsintasarjassa joukkueen paras pistemies tehoilla 7+7=14. Hämäläinen voitti kauden päätteeksi C-nuorten II-divisioonan pronssia.
Kaudeksi 2011–2012 Hämäläinen siirtyi Kalevan Pallon B2-junioreihin. Hän nousi joukkueen kapteenistoon. Hämäläinen voitti koko B2-nuorten SM-karsintojen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 13+19=32. Runkosarjan pistepörssissä hän sijoittui tehoilla 19+25=44 toiseksi edellään vain TPS:n Matias Lehtonen. Hämäläinen voitti myös B2-nuorten SM-sarjan jäähypörssin 88 minuutillaan. Myös kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli KalPan paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+3=4. Kaudella 2012–2013 Hämäläinen oli 22 osumallaan KalPan B-nuorten paras maalintekijä Niko Hirvosen kanssa. Kaudella 2013–2014 hän oli seuran A-nuorten paras syöttäjä 21 syöttöpisteellään.
Kaudella 2015–2016 Hämäläinen nousi KalPan SM-liigamiehistöön. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 3. syyskuuta 2015 vieraissa norjalaista Stavanger Oilersia vastaan. SM-liigadebyyttinsä Hämäläinen teki 29. syyskuuta 2015 vieraissa Turun Palloseuraa vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.52 minuuttia. Hämäläinen pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 28 runkosarjaottelua tehden kolme syöttöpistettä sekä kaksi CHL-ottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin KalPan A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Hämäläinen oli tehoilla 17+24=41. Pudotuspeleissä hän oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Topi Piipposen kanssa. Hämäläinen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-pronssia.
Hämäläinen siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Mestiksen nousijajoukkue Iisalmen Peli-Karhujen riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös kaksi runkosarja- ja yhden CHL-ottelun lainalla KalPassa. Kaudella 2017–2018 Hämäläinen nousi IPK:n varakapteeniksi. Hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 1+7=8.
Hämäläisen isoveli Aatu pelaa hänen joukkuetoverinaan IPK:ssa. Aatu on pelannut pudotuspelit mukaan lukien urallaan 200 SM-liigaottelua.
Syyrian turkmeenit
Syyrian turkmeenit tai turkomaanit ovat etninen ryhmä Syyriassa. Turkmeeneja on eri lähteiden mukaan 100 000-500 000, tai jopa lähes 3 miljoonaa. Heitä asuu pääasiassa Latakiassa, Aleppossa, Homsissa, Idlibissä ja al-Raqqan alueilla, sekä yksittäisissä kylissä ympäri Syyriaa. Syyrian turkmeenit ovat sunnimuslimeja.
Syyrian turkmeenit polveutuvat turkkilaisista paimentolaisheimoista, joita muutti nykyisen Syyrian alueelle useaan otteeseen 1000-luvun ja 1600-luvun välillä. Muuttoliikettä tukivat usein aluetta hallinneet eri dynastiat, jotka käyttivät turkmeeneja sotilaspalveluksessa. Syyrian Baath-puolueen noustua valtaan turkin kielen puhuminen ja joidenkin tapojen noudattaminen kiellettiin. Sadat tuhannet Syyrian turkmeenit eivät enää puhu turkin kieltä, mutta turkmeeni-identiteetti on silti säilynyt.
Syyrian sisällissodan puhjettua turkmeenit ovat taistelleet Bašar al-Assadin hallintoa vastaan ja monet ovat nousseet merkittäviin asemiin vapaan Syyrian armeijassa. Turkmeenit ovat myös perustaneet lukuisia omia aseellisia ryhmittymiään, jotka toimivat yhteistyössä muidan kapinallisten kanssa. Syyrian turkmeenien poliittinen järjestö Syyrian turkmeenien neuvosto on pyrkinyt yhdistämään turkmeenien eri järjestöt yhden lipun alle. Järjestö perustettiin Gaziantepissa Turkissa ja Turkkia on syytetty turkmeenien käyttämistä pelinappuloina maan omien tavoitteiden saavuttamiseksi Syyriassa.
Frank Gymer
Frank Julius Gymer (s. 7. kesäkuuta 1996 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Kalevan Pallossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Gymer aloitti jääkiekkoilun Itä-Helsingin Kiekossa, josta hän siirtyi 12-vuotiaana Jokereihin. Gymer voitti seurassa B-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2013 ja 2014. Kesäkuussa 2014 hän teki 2+1-vuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Gymer pelasi kauden 2014–2015 vielä kokonaan seuran A-nuorissa. Hän voitti Jokereiden sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 17+33=50, kuten myös kevään 2015 pudotuspeleissä tehoilla 1+4=5.
Elokuussa 2015 Jokerit lainasi Gymerin koko kauden 2015–2016 kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Hän pelasi siellä 18 ottelua tehopistein 2+6=8, kunnes marraskuussa Gymer jätti joukkueen ja siirtyi Jokereiden A-nuorten vahvuuteen. Gymer ja Jukurit katsoivat tämän parhaaksi vaihtoehdoksi hänen kehityksensä kannalta. Pari päivää myöhemmin 29. marraskuuta 2015 Gymer teki Jokereissa KHL-debyyttinsä Ak Bars Kazania vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.43 minuuttia. Gymer pelasi Jokereissa kauden aikana kaikkiaan kaksi runkosarjaottelua. Hän pelasi joukkueessa myös kahden Spengler Cup -ottelun verran.
Kaudella 2016–2017 Gymer sai osaksi loukkaantumisten myötä vastuuta Jokereiden KHL-vahvuudessa ja hän lopulta murtautui loppukaudella joukkueen kokoonpanoon tehden 16 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Gymer teki KHL-uransa avausmaalin 6. joulukuuta 2016 Medveščak Zagrebia vastaan. Neljännesvälierissä hän jakoi Jokereiden sisäisen tehotilaston voiton Antti Pihlströmin kanssa lukemalla +1. Gymer pelasi valtaosan alkukaudestaan lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Koska Jokerit oli nimennyt hänet ns. nuorten pelaajien listalle, Gymer liittyi jo joukkueen KHL-kauden päätyttyä takaisin Kiekko-Vantaan vahvuuteen. Hän jakoi Mestiksen pudotuspeleissä joukkueen sisäisen tehotilaston voiton toisen Jokerit-lainan, Atte Mäkisen kanssa lukemalla +5. Gymer voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Gymer siirtyi kaudeksi 2017–2018 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Kalevan Palloon. Hän teki liigadebyyttinsä kauden avauskierroksella 8. syyskuuta 2017 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Gymer teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin, joka jäi KalPan 0–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Perttu Pullinen valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. Kaikkiaan Gymerin tulokaskausi toi 40 runkosarja- ja kolmessa playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Mestarien liigassa hän teki viidessä ottelussa tehot 2+2=4.
Gymer edusti Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Gymer on pelannut 13 nuorten ja seitsemän poikien maaottelua.
Gymer valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta keväällä 2016. Hänen isänsä John on brittiläinen entinen jalkapalloilija, joka pelasi 1980-luvulla mm. SM-sarjaa Porin Pallo-Tovereissa.
Urun kieli
Uru on urujen intiaaniheimon puhuma kieli, joka kuuluu uru–chipaya-kielten kielikuntaan. Kielitieteilijä William Adelaarin mukaan sitä puhui vuonna 2004 sujuvasti enää yksi henkilö. Lisäksi oli useita henkilöita, jotka osasivat kieltä jonkun verran.
Urua puhuttiin esikolumbiaanisena aikana Bolivian Altiplanon jokien varsilla ja Titicaca-, Poopó- ja Coipasajärvien rannalla. Urut hajaantuivat todennäköisesti jo Inkavaltakunnassa, eikä heidän asemansa parantunut espanjalaisten tulon jälkeen. Urut joutuivat jättämään 1940-luvulla Titicacajärven vedenpinnan laskemisen takia omat kylänsä ja muuttamaan aimarakyliin. Urun kieli oli jo tuolloin lähes kuollut, ja monet urut menivät naimisiin aimaroiden kanssa. Urut ovat pystyneet palaamaan kyliinsä, ja he toivovat pystyvänsä herättämään kielensä henkiin.
Stelviosola
Stelviosola (; ) on vuoristosola Pohjois-Italiassa. Sen korkein kohta on 2 758 metrin korkeudessa merenpinnasta.
Solan läpi kulkevaa tietä alettiin suunnitella Itävallan keisarikunnan aikaan. Habsburgien saatua Lombardian haltuunsa vuonna 1815, ryhdyttiin suunnittelemaan alueen yhdistämistä Tiroliin. Lombardiassa sijaitsevasta Valtellinasta Tirolin Val Venostaan johtavan tien suunnittelijaksi valittiin arkkitehti Carlo Donegani. 49 kilometriä pitkän tien rakentaminen kesti 2 500 työntekijältä viisi vuotta. Tie avattiin vuonna 1825. Ferdinand I myönsi Doneganille Itävallan keisarikunnan ritarin ja Stelvion herran arvon.
Stelviolle nousu oli ensi kertaa mukana vuoden 1953 Italian ympäriajossa.
Formula 3.5 -kausi 2016
Formula 3.5 V8 -kausi 2016 oli nykyisen Formula 3.5 V8 -sarjan ensimmäinen kausi. Kausi oli samalla ensimmäinen RPM Racingin järjestämä sarja sen jälkeen, kun Renault Sport ilmoitti lopettavansa World Series by Renault -luokan tukijana viime kauden päätteeksi. Kausi alkoi 16. huhtikuuta, Espanjan Alcañizissa ja päättyi 6. marraskuuta, Espanjan Jerezissä.
Sarjan mestaruuden voitti ranskalainen Tom Dillmann. Toiseksi tuli sveitsiläinen Louis Delétraz ja kolmanneksi venäläinen Jegor Orudžev.
R = Sarjan tulokas kaudella 2016Uudet kuljettajatTallia vaihtaneet kuljettajatPoistuneet kuljettajat
Tero Nieminen
Tero Nieminen (s. 20. toukokuuta 1973) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Hän aloitti uransa Veikkausliigassa vuonna 2003 ja päätti sen lokakuussa 2015. Yhteensä Nieminen tuomitsi Veikkausliigassa 170 ottelua. Vuoden erotuomariksi hänet valittiin kahdeksan kertaa peräkkäin vuosina 2007–2014. Kansainvälisenä FIFA-erotuomarina Nieminen toimi vuodet 2008–2011. Koulutukseltaan hän on luokanopettaja.
Stewie Griffin
Stewart Gilligan ”Stewie” Griffin on fiktiivinen hahmo yhdysvaltalaisessa animaatiosarjassa "Family Guy". Hän on Peter ja Lois Griffinin nuorin lapsi, Chrisin ja Megin pikkuveli. Stewien ääninäyttelijänä toimii näyttelijä Seth MacFarlane.
Stewie on huippuälykäs vauva, jolla on amerikkalaisen jalkapallon muotoinen pää, muutama hiushaituva sekä "epäilevä" katse. Stewie puhuu brittiaksenttia jäljittelevällä tyylillä, vaikka todellisuudessa hän on hyvin epävarma äänestään eikä puhu niin. Stewie suunnitteli ensimmäisillä kausilla maailmanvalloitusta ja äitinsä murhaa, ja eräässä luomassaan simulaatiossa Stewie miltei onnistuikin molemmissa tavoitteissaan. Tuoreemmilla kausilla hän on sittemmin jättänyt aikeet sikseen vaikka ei pidäkään vanhemmistaan.
Vitsit Stewien ympärillä perustuvat suurelta osin tämän ikään, ja ei ymmärrä kaikkea huvittuen lapsille ominaisista asioista. Esimerkiksi Peterin leikkiessä pojan kanssa piilosta, Stewie hämmentyy Peterin "kadotessa näköpiiristä" vaikka hän peitti käsillään vain kasvonsa. Myös Loisin tavatessa sanoja joita Stewie ei saisi kuulla Stewie tokaisee, että "hänen on murrettava tämä koodi". Tämän paras ystäväkin Brian usein pilailee Stewien kustannuksella näistä syistä. Tuntemattomasta syystä vain Chris (toisinaan myös Meg) ja Brian ymmärtävät Stewien puhetta täydellisesti, mutta vanhemmat Peter ja Lois eivät. Myös Brianin ex-tyttöystävä Jillian ymmärtää tätä.
Stewie ja Griffinien koira Brian ovat parhaita ystäviä. He ovat seikkailleet monessa jaksossa esimerkiksi menneisyydessä Stewien huoneeseensa rakentaman aikakoneen avulla. Stewiellä on myös pehmolelu Rupert. Stewien ja Rupertin suhde on hyvin epäselvä, mutta useissa jaksoissa Stewie puhuu nallelleen kuin puolisolleen. Stewie on seurustellut mm. Olivian ja Penelopen kanssa, jotka molemmat olivat tälle huonoa seuraa.
Maastamuuttajat (elokuva)
Maastamuuttajat () on vuonna 1971 ensi-iltansa saanut ruotsalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Jan Troell. Elokuva pohjautuu Vilhelm Mobergin kirjoihin "Maastamuuttajat" ja "Uuteen maahan", jotka ovat kaksi ensimmäistä teosta neliosaisesta "Maastamuuttajat"-kirjasarjasta. Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta ja voitti kaksi Golden Globe -palkintoa.
Elokuvan tarinassa kuvataan ruotsalaisperheen muuttoa siirtolaisina Ruotsista Yhdysvaltoihin. Maastamuuttajien jatko-osa "Raivaajat" (1972) keskittyy seuraamaan saman perheen elämää uudessa kotimaassaan.
Elokuvassa seurataan 1800-luvun puolessa välissä Smålannissa elänyttä Nilssonin perhettä, joka muuttaa paremman elämän toivossa siirtolaisina Ruotsista Minnesotaan, Yhdysvaltoihin. Tarinan alussa kuvataan perheen kokemia vaikeuksia Ruotsissa, jossa perheen jäsenet elävät torppareina, renkeinä ja piikoina. Köyhyyden, nälän ja traagisten vastoinkäymisten myötä perhe päättää lähteä vaaralliselle matkalle kohti uutta maailmaa. Myöhemmin elokuvassa kuvataan perheen ja heidän tuttaviensa pitkää matkaa, jota taitetaan purjelaivalla yli Atlantin valtameren ja läpi Amerikan mantereen muun muassa rautateillä.
Maastamuuttajat sai yhteensä viisi Oscar-ehdokkuutta. Se oli ehdolla parhaan elokuvan, parhaan vieraskielisen elokuvan, parhaan naispääosan (Liv Ullmann), parhaan ohjauksen (Jan Troell) ja parhaan sovitetun käsikirjoituksen (Bengt Forslund, Jan Troell) palkintosarjoissa. Oscar-ehdokkuuksista vieraskielisen elokuvan palkinnon ehdokkuus tuli vuonna 1972, mutta muut ehdokkuudet vasta laajamittaisen elokuvateatterilevityksen jälkeen vuonna 1973. Elokuva ei ehdokkuuksista huolimatta voittanut yhtään Oscar-palkintoa.
Maastamuuttajat voitti vuonna 1973 parhaan vieraskielisen elokuvan ja parhaan draamaelokuvan naispääosan (Liv Ullman) Golden Globe-palkinnot. Kotimaassaan Maastamuuttajat voitti ilmestymisvuotenaan parhaan elokuvan Guldbagge-palkinnon. Vuotta myöhemmin Eddie Axberg voitti parhaan miespääosan Guldbaggen roolisuorituksistaan Maastamuuttajissa ja Raivaajissa. Suomessa Jan Troell voitti vuonna 1972 elokuvillaan Maastamuuttajat ja Raivaajat ulkomaisen elokuvantekijän Jussi-palkinnon.
Nina Taipale
Nina Taipale (s. 19. elokuuta 1988 Ylöjärvi) on suomalainen superpesispelaaja. Taipaleen kasvattaja seura on Ylöjärven Pallo ja nykyinen seura Manse PP. Hän on pelannut myös monta vuotta superpesistä Hämeenkyrön Räpsän ja Manse PP:n yhdistelmäjoukkueessa Mansen Räpsä. Taipaleen ulkopelipaikka on kakkosvahti ja sisäpelissä hänen roolinsa on kotiuttaja. Yleensä Taipale pelaa numerolla 4. Kaudella 2015 Taipale valittiin naisten superpesiksen Itä-Länsi-otteluun.
SEAT Inca
SEAT Inca (Typ 9K) on SEATin vuosina 1995–2003 valmistama Ibizaan perustuva pieni pakettiautomalli, joka korvasi SEAT Terran. Volkswagen myi samaa mallia Caddy-nimisenä. Tavarankuljetusmallin lisäksi saatavana oli myös tila-auto Kombi, jossa oli takana kolmen istuttava takaistuin.
Bensiinimoottoriksi oli saatavana joko 1,4- (60 hv) tai 1,6-litrainen (75 hv). Dieselvaihtoehdot olivat aluksi 1,9-litraiset D (64 hv) ja TDI (90 hv). Jälkimmäinen oli suorasuihkutteinen ja turboahdettu. Vuodesta 1999 lähtien joissain maissa oli tarjolla 1,9-litrainen SDI (64 hv), jossa oli elektroninen moottorinohjaus.
Incan valmistus päättyi kesäkuussa 2003. Se ei saanut itselleen seuraajaa, mutta sisarmalli Caddy korvattiin uudella Golf V:een perustuvalla mallilla. Syynä tähän oli se, että Volkswagen halusi luoda SEAT-merkilleen urheilullisen auton imagon, eikä pakettiauto siten sopisi sen mallistoon.
Jack Aitken
Jack Aitken (s. 23. syyskuuta 1995 Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläis-korealainen rata-autoilija.
Aitken kuuluu Renault’n nuorten kuljettajien ohjelmaan.
Aitken aloitti uransa karting-luokista. Vuonna 2012 Aitken siirtyi Dunlop InterSteps Championship -sarjaan jossa hän saavutti kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa ja 13 palkintosijaa sijoittuen sarjassa kolmanneksi.
Vuonna 2013 Aitken siirtyi Formula Renault NEC -sarjaan saavuttaen yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Hän ajoi myös kuusi kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2014 Aitken ajoi täyden kauden Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen kauden aikana yhden voiton ja yhden paalupaikan sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi kahdeksan kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa. Vuonna 2015 Aitken jatkoi Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen viisi voittoa ja neljä paalupaikkaa onnistuen voittamaan sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän voitti myös Formula Renault Alps -sarjan mestaruuden.
Vuonna 2016 Aitken kilpaili GP3-sarjassa Arden International -tallissa Renault’n tukemana. Aitken ajoi voittoon Belgian sprinttikilpailussa ja oli lisäksi kuudesti palkintopallilla kauden aikana ja sijoittui sarjan viidenneksi 148 pisteellä. Aitken jatkoi GP3:ssa myös kaudella 2017 ajaen ART Grand Prix -tallissa.
Lentopallon miesten maailmanmestaruuskilpailut 1952
Lentopallon maailmanmestaruuskilpailut 1952 pelattiin Moskovassa Neuvostoliitossa 17.-29. elokuuta. Kyseessä olivat järjestyksessään toiset miesten lentopallon maailmanmestaruuskilpailut.
Invertointi
Invertointi eli vaiheenkääntö. Jotkin vahvistimet ovat invertoivia eli kääntävät lähtösignaalin vastakkaisvaiheiseksi tulosignaaliin nahden. Vaiheenkääntöä voidaan myös käyttää hyväksi esimerkiksi aktiivikuulosuojaimissa
Tyias Browning
Tyias Browning (s. 27. toukokuuta 1995 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa kasvattajaseuraansa Evertonia. Hän liittyi Evertonin junioreihin vuonna 2004. Browning debytoi Valioliigassa syyskuussa 2014 ottelussa paikallisvastustaja Liverpoolia vastaan. Ennen valioliigauraansa Browning toimi Evertonin alle 21-vuotiaiden joukkueen kapteenina. Browning pelasi myös vuonna 2014 lainalla Wiganissa sekä myöhemmin Prestonissa ja Sunderlandissa. Browning on edustanut myös Englannin nuorisomaajoukkueita.
Gorohovaja-katu
Gorohovaja katu (Гороховая улица), suomennettuna Hernekatu, on yksi Pietarin keskustan pääkaduista. Katu toimii rajana Keskustan ja Amiraliteetin piireille ja ylettyy Amiraliteetti prospektilta Pionerskaja aukiolle. Gorohovaja katu on yksi kolmesta Amiraliteetilta lähtevästä kadusta – muut kaksi ovat Voznesensky ja Nevsky prospektit. Kadut suunnitteli kokonaisuudeksi arkkitehti Pyotr Jeropkin rakennettaessaan vasempaa puolta Nevan rannasta, joka oli osittain tuhoutunut vuosien 1736-1737 tulipalojen johdosta.
Kadun alkuperäinen nimi oli Sredneja perspektiva (Средняя перспектива), suomennettuna keskimmäinen perspektiivi. 1700-luvun keskivaiheilta katu kantoi heti kolme nimeä: Toinen Amiraliteetin prospekti, Toinen Perspektiivikatu ja Amiraliteetinkatu. Nykyisen nimen katu sai vuoden 1756 jälkeen, jolloin kauppias Garrah (mikä kansan keskuudessa herne/herneitä) rakensi kadulle kivitalon ja avasi putiikin.
Kaikille tuttu Rasputin asui Gorohovaja katu 64:ssä vuodesta 1914-1916. Kyseinen osoite on hänen parhaiten tuntema osoitteensa. Vuodesta 1918 Gorohovaja katu 2:ssa sijaitsee "Yleisvenäläinen erityiskomissio vastavallankumousta ja sabotaasia vastaa"n (lyh. Tšeka), jonka johtoasemassa toimi Feliks Dzeržinski. Samana vuonna kadun nimeksi vaihdettiin Komissaariseksi, ja vuonna 1927 Dzeržinskin kaduksi. Alkuperäisen nimen katu sai takaisin vasta vuonna 1991.
Neuvostoliiton aikaan tuumittiin Gorohovaja kadun laajentamista Pionerskaja aukion taakse, jonka seurauksena rakennettiin tarkalleen linjassa oleva Sofijskaja katu, sekä rakettiinn taloja Volkoskin prospektille (talot 2 ja 4) ja Salovan kadulle (talot 20, 22, 24). Kuitenkaan laajimpiin uudistuksiin ei päästy, vaan tuumimiset jäivät tähän. 
The first Petersburg apartments of Rasputin
St.Petersburg Encyclopaedia: Gorokhovaya street
The History Of Political Police In Russia
St.Petersburg: Gorokhovaya street
Suolammi (Salo)
Suolammi on pieni, suorantainen järvi Kiikalan Lasikylässä Salossa lähellä Johannislundia. Sen korkeus merenpinnasta on 118,1 metriä, pinta-ala 1,37 hehtaaria ja rantaviivan pituus 0,46 kilometriä.
Suolampi laskee sitä ympäröivällä suolla olevaa suo-ojaa myöten viereiseen Tervakkaaseen lännessä. Tervakas laskee lännessä olevan ojitetun suon suo-ojien kautta edelleen kahtaalle: etelään Kiskonjoen–Perniönjoen vesistön ja länteen Karjaanjoen vesistöön. Nykyisessä vesistöaluejaossa Suolampi ja Tervakas on luettu Kiskonjoen–Perniönjoen vesistöön Tervakkaan alapuolisen suon suo-ojien eteläisemmän laskusuunnan mukaisesti. Valmisteilla olevassa esityksessä uudeksi valuma-aluejaoksi ne on esitetty luettaviksi Karjaanjoen vesistöön Tervakkaan alapuolisen suon suo-ojien läntisen laskusuunnan mukaisesti.
Muita saman alueen järviä ja lampia ovat Kolmperänen, Koivulammi ja Härjänsilmä. Kolmperänen laskee suo-ojia myöten etelään ja sen laskuoja yhtyy Tervakkaan eteläiseen laskuojaan vähän ennen Säräjärveä etelässä. Härjänsilmä on suolampi, jota ympäröivä suo on ojitettu itään, Tervakkaan koillispuolella olevaan suppasuohon. Tervakkaan koillispuolinen Koivulammi on ilman lasku-uomaa oleva suppalampi. Näistä Härjänsilmä ja Koivulampi kuuluvat Hyyppärän harjualueen Natura 2000 -suojelualueeseen, mutta Suolammi, Tervakas ja Kolmperänen jäävät sen ulkopuolelle.
Demokraattisten voimien liitto
Demokraattisten voimien liitto (Съюз на демократичните сили; SDS) on bulgarialainen keskustaoikeistolainen puolue. Se syntyi maan demokratisoitumisen aikana loppuvuonna 1989. Puolueen vaalimenestys on 2010-luvulla ollut heikko. Vuodesta 2013 alkaen puolueen johtajana on toiminut Bozhidar Lukarski.
Puolue nousi maan johtavaksi poliittiseksi voimaksi vuonna 1996, kun se sai parlamenttivaaleissa 55 %:n ääniosuuden. Puoluejohtaja Ivan Kostov muodosti hallituksen, joka toteutti useita talouden uudistuksia. Hän sai käynnistetyksi keskustelut maan liittymisestä Euroopan unioniin. Puolue johtui kuitenkin hajaannukseen, kun aikaisempi väliaikainen pääministeri Stefan Sofijanski erosi siitä vuonna 2001. Tämä käynnisti poliittisten liikkeiden monet liittoutumiset. SDS:n puheenjohtaja Kostov erosi puolueestaan ja perusti toukokuussa 2004 uuden puolueen, Demokraatit vahvan Bulgarian puolesta (Демократи за силна България; Demokrati za silna Bălgarija, DSB).
Vuonna 2009 SDS liittyi neljän muun keskustaoikeistolaisen puolueen kanssa siniseksi allianssiksi. Siinä olivat mukana DSB, talonpoikaispuolue BZNS, sosiaalidemokraatit ja radikaalidemokraattinen puolue. Allianssi sai vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa yhden paikan. Saman vuoden parlamenttivaaleissa se sai äänistä 6,8 % ja 15 paikkaa. Allianssin hajottua ei DSB enää saanut vuoden 2013 vaaleissa yhtään paikkaa parlamenttiin. Tällöin SDS liittoutui Boiko Borisovin johtaman GERB-puolueen kanssa, ja marraskuussa 2014 muodostetussa vähemmistöhallituksessa puoluejohtaja Lukarski toimii talousministerinä.
Suolammi
Suolammi esiintyy useiden pienten järvien tai lampien nimenä Suomessa. Näitä ovat muiden muassa:
Sappi (täsmennyssivu)
Sappi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Mies Joka Pelkää Hevosiaan
Mies Joka Pelkää Hevosiaan (1836 – 13. heinäkuuta 1893) oli oglala-lakotojen päällikkö. Lakotankielinen nimi Tȟašúŋke Kȟokípȟapi tarkoittaa täsmällisemmin käännettynä Mies Jonka Hevosia Pelätään, mutta virheellinen käännös on englanninkielisessä kirjallisuudessa yleisempi, ja se on vakiintunut muihinkin kieliin. Hänen isänsä oli samanniminen, joten heistä voidaan käyttää erotukseksi nimiä Vanha Mies ja Nuori Mies.
Mies Joka Pelkää Hevosiaan on tunnettu osallistumisestaan Punaisen Pilven sotaan ja Wounded Kneen verilöylyn jälkeisiin neuvotteluihin. Hän oli Hullun Hevosen ohella yksi oglaloiden neljästä viimeisestä sotapaidan kantajasta eli johtajasta, joilla oli oikeus pitää yllään erityistä arvostettujen sotureiden käyttöön tehtyä paitaa.
OmaSp Stadion
OmaSp Stadion on Seinäjoella Jouppilassa sijaitseva jalkapallostadion, joka avattiin kesäkuussa 2016. Stadion toimii Veikkausliigassa pelaavan SJK:n kotikenttänä ja sen kapasiteetti on 5 817 katsojaa.
Seinäjoen jalkapallostadionin rakentaminen alkoi kesällä 2015, ja stadion avattiin kesäkuussa 2016. SJK siirtyi pelaamaan Veikkausliigan ottelunsa stadionille sen valmistuttua. Aiemmin SJK pelasi kotiottelunsa Seinäjoen keskuskentällä.
Helmikuussa 2016 stadionin pääyhteistyökumppaniksi julkistettiin kymmenen vuoden sopimuksella Oma Säästöpankki ja stadion nimettiin sen mukaan OmaSp Stadioniksi.
Stadionin kapasiteetti on 5 817 katsojaa ja kentän pinnoitteena on lämmitetty tekonurmi. Rakennuskustannuksiksi arvioitiin ennen hanketta noin 11 miljoonaa euroa, mutta lopulta kustannukset nousivat hieman yli 13 miljoonaan euroon. Julkisen rahoituksen osuus hankkeessa oli 2,2 miljoonaa euroa.
Joel Sund
Joel Sund (s. 24. maaliskuuta 1993 Jämsä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Sundia on myös verrattu pelityyliltään Teemu Pulkkiseen. Hän laukoo oikealta.
Sund on Jämsän Kiekko-Susien kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Sund oli kaudella 2008–2009 seuran C-nuorten paras pistemies ja maalintekijä sekä SM-sarjan runkosarjassa tehoilla 16+5=21 että SM-karsinnoissa tehoilla 8+8=16. Seuraavan kauden 2009–2010 päätteeksi hän voitti B-nuorten I-divisioonan hopeaa. Kaudeksi 2010–2011 Sund siirtyi Diskoksen B-nuoriin, jonka sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin hän voitti runkosarjassa tehoilla 18+20=38.
Kaudella 2011–2012 Sund debytoi miesten peleissä pelattuaan seitsemän Mestis-ottelua JYP-Akatemiassa, mutta suurin osa hänen kaudestaan eteni kuitenkin JYPin A-nuorissa. Kaudella 2012–2013 Sund pelasi yhden Mestis-ottelun ja kaudella 2013–2014 hän pelasi siellä 18 runkosarjaottelua tehopistein 2+3=5. Sund pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kahden ottelun verran Diskoksen II-divisioonajoukkueessa. Ensimmäisellä kokonaisella Mestis-kaudellaan 2014–2015 hän teki 42 runkosarjaottelussa tehot 8+7=15 ja neljässä playoff-ottelussa yhden maalin.
Sund debytoi kaudella 2015–2016 JYPin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 17. lokakuuta 2015 vieraissa Rauman Lukkoa vastaan. Sund sai ottelussa jääaikaa 11.23 minuuttia. Hän pelasi JYPissä kauden aikana 25 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehden neljä syöttöpistettä. Marraskuussa 2015 Sund teki 2+1-vuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudesta 2016–2017 hän pelasi yli puolet Akatemian vahvuudessa, mutta jäi siirtotakarajan jälkeen kuitenkin JYPiin, jossa Sund pelasi kauden aikana 14 runkosarja-, kolme playoff ja yhden Mestarien liigan tehden yhden syöttöpisteen. Hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kaudella 2017–2018 Sund pelasi JYPissä 21 runkosarja- ja kymmenen playoff-ottelua. Hän voitti CHL:n mestaruuden. Sund pelasi kauden aikana myös lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä, jonne hänen ilmoitettiin siirtyvän loppukauden ajaksi Mestiksen siirtotakarajalla helmikuussa 2018. Sund voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Sund siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen. Hänet valittiin sarjan marraskuun 2018 kuukauden kentälliseen.
Sund on pelannut kaksi poikien maaottelua.
Bumling
Bumling on ruotsalaisen Anders Pehrsonin vuonna 1968 suunnittelema riippuvalaisin ja siitä kehitetty valaisinsarja. Sitä valmistaa ruotsalainen Ateljé Lyktan. Bumling-valaisinperhe laajeni 1970-luvulla, ja valaisimia tehtiin kuudessa eri koossa, halkaisijaltaan 190, 250, 300, 400, 485 ja 600 mm. Bumling-valaisimia on valmistettu harjatun alumiinipinnan lisäksi myös maalattuna eri väreihin. Nykyiset vakiovärit ovat alumiini, valkoinen ja punainen ja läpimitat ovat 400 ja 600 mm. Valaisinta tehdään myös vuosittain vaihtuvassa erikoisvärissä 200 kappaleen sarjoina. Valaisimessa on kaksi E27-lampun kantaa ja sen yläpinnassa on kolmivaihekytkin, josta voi kytkeä päälle joko yhden tai molemmat lamput. Valaisimen sisäpinta on maalattu valkoiseksi ja sen alapinnassa on irroitettava, sisäkkäisistä renkaista muodostuva muoviritilä.
Riippuvalaisinten lisäksi tuotannossa oli aiemmin myös lattia- ja seinävalaisimia. Bumlingit ovat vielä tänäkin päivänä haluttuja ja niitä on saatavilla etenkin ruotsalaisissa antiikkiliikkeissä, kirpputoreilla ja internetin antiikkihuutokaupoissa. Valaisimia löytyy jonkin verran myös muista pohjoismaista.
Muotoilultaan Bumling-valaisimet edustavat skandinaavista muotoilua.
Arts Management Helsinki
Arts Management Helsinki on vuonna 2012 perustettu kulttuuri- ja taidekentän asiantuntijapalveluyritys. Toiminnan kohderyhmänä ovat taiteilijat ja ryhmät, taidealan organisaatiot, festivaalit sekä muut yhteisöt. Taiteilija-asiakkaiden kanssa organisaatio on järjestänyt muun muassa hautomoja ja konsultointia. Organisaatioille ja taideryhmille yritys on toteuttanut projektikoordinointia, tehnyt selvityksiä sekä organisoinut hankkeita.
Arts Management Helsingin perustivat sen osakkaat, teatteri- ja tanssikentän monipuolisissa tuotantotehtävissä työskennelleet Isabel González ja Outi Järvinen. Yritys perustettiin vastaamaan taiteen tuotantorakenteiden muutokseen sekä täydentämään yhdistys- ja järjestöpohjaista taidekenttää.
Arts Management Helsinki on yhteiskunnallinen yritys, jonka yhtiömuotona on voittoa jakamaton osakeyhtiö.
Vuonna 2013 Arts Management Helsinki toteutti Tanssin talo ry:n toimeksiantamana palvelukäsikirjahankkeen, jossa kartoitettiin tanssialan palvelutarpeita kuulemalla ja osallistamalla eri tanssin lajien ammattilaisia. Tästä koottiin Tanssin Talon palvelukäsikirja.
Vuonna 2013 Arts Management Helsinki toteutti kyselyn teatterin vapaan kentän toimijoista Suomessa. Kysely toimi aineistona Teatterikeskuksen selvitykselle ”Teatteri- ja orkesterilain ulkopuolisen ammattiteatterikentän toimijat 2014”
Vuosina 2014–2015 Arts Management Helsinki toteutti taiteen freelancereille suunnatun hallinnollisen residenssin pilottiprojektin, jossa seitsemän taiteilijaa sai tukea ja apua oman taiteellisen työnsä toteuttamiseen. Projektiin osallistuivat Hanna Brotherus, Elina Kilkku, Karolina Kucia, Heli Meklin, Eeva Muilu, Sari Palmgren ja Favela Vera Ortiz. Elina Kilkku on kirjoittanut projektin aikana syntyneistä ajatuksista ja oivalluksistaan kirjoitussarjan Teatteri- ja Mediantyöntekijät ry:n julkaisemaan Meteli-lehteen.
Vuonna 2014 Arts Management Helsinki oli mukana tanssija-koreografi Panu Varstalan, koreografi Simo Kellokummun ja tuottaja Outi Järvisen alullepanemassa Kerjäläiset-taideteoksessa. Teoksessa noin 70 suomalaistaiteilijaa toteutti taiteilijan yhteiskunnallista asemaa kommentoivia, A4-muotoisia taideteoksia, jotka lopuksi luovutettiin Suomen valtiolle 19.12.2014. Teoksen vastaanotti eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtaja.
Vuonna 2015 Arts Management Helsinki koordinoi Next Helsinki -ideakilpailun Checkpoint Helsingin toimeksiannosta. Kansainvälinen Next Helsinki oli vaihtoehto Guggenheim Helsinki -arkkitehtuurikilpailulle.
Syyskuussa 2015 Arts Management Helsinki avasi co-work -yhteisötilan ja palvelukonseptin freelancetaiteilijoille Snellmaninkadulla, Helsingissä.
Arts Management Helsinki toimi Liikkeellä marraskuussa –nykytanssifestivaalin tuotantotahona vuosina 2012-2016.
Minna Canthin patsas (Kuopio)
Minna Canthin patsas Kuopion keskustan Maljalahden kaupunginosan Minna Canthin puistossa on paljastettu vuonna 1937. Patsaan on suunnitellut suomalainen kuvanveistäjä Eemil Halonen.
Patsas esittää istuvaa Minna Canthia, pronssivalos on korkeudeltaan 2,3 metriä ja patsaan graniittinen jalusta 2,4 metriä. Valos on valmistunut 1936.
Patsashankkeen taustalla olivat Suomalainen Naisliitto ja kuopiolaiset naisyhdistykset, jotka perustivat patsastoimikunnan ja keräsivät rahaa. Taiteilijat tekivät oma-aloitteisesti luonnoksia muistopatsaaksi. Lapinlahtelaissyntyinen Eemil Halonen teki useita luonnoksia, joissa hän kuvasi Canthia eri ikäisenä. Halonen sai muistomerkkitilauksen. Valitusta ehdotuksesta tehtiin luonnollisen kokoinen pahvimalli ja sen avulla kokeiltiin sopivaa sijoituspaikkaa. Se löytyi kaupungin keskustan koillisosasta. Minna Canthin puisto on rauhallisella paikalla ruutukaava-alueen laidalla ja puiston valaistusolosuhteetkin vastasivat Halosen toiveita. Puistosuunnitelman teki Bengt Schalin. Minna Canthin puisto on muodoltaan symmetrinen ja patsas sijoitettiin graniittialustalle nurmialueen keskelle. Patsas patsas paljastettiin 12. toukokuuta 1937, jolloin oli kulunut 40 vuotta Canthin kuolemasta.
Patsas seppelöidään vuosittain Minna Canthin päivänä 19. maaliskuuta.
D’Angelo Russell
D’Angelo Danté Russell (s. 23. helmikuuta 1996 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Pelintekijänä pelaava Russell edustaa NBA-joukkue Brooklyn Netsiä.
Russell pelasi yliopistossa vain yhden kauden: kaudella 2014–2015 hän kirjautti Ohion osavaltionyliopiston pelaajana NCAA:n I-divisioonassa tilastolukemat 19,3 pistettä, 5,7 levypalloa ja 5,0 koriinjohtanutta syöttöä per ottelu pelattuaan noin 34 minuuttia ottelua kohden. Russell asettui ehdolle , jossa hänet varattiin toisena. Russellin varasi Los Angeles Lakers, jota tämä edusti kaksi ensimmäistä NBA-kauttaan. Kesäkuussa 2017 Los Angeles Lakers vaihtoi Brooklyn Netsin kanssa Russellin ja Timofei Mozgovin Brook Lopeziin ja tuoreeltaan varattuun Kyle Kuzmaan.
Jahlil Okafor
Jahlil Okafor (s. 15. joulukuuta 1995 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Okafor edustaa NBA-joukkue New Orleans Pelicansia.
Okafor pelasi yliopistossa vain yhden kauden: kaudella 2014–2015 hän kirjautti Duke Universityn pelaajana NCAA:n I-divisioonassa tilastolukemat 17,3 pistettä, 8,5 levypalloa ja 1,4 koriinheiton torjuntaa per ottelu pelattuaan noin 30 minuuttia ottelua kohden. Okafor asettui ehdolle , jossa hänet varattiin kolmantena. Okaforin varasi Philadelphia 76ers, jota hän edusti kaksi kautta. Tämän jälkeen hän on pelannut Brooklyn Netsissä ja New Orleans Pelicansissa.
Aimo Okkolin
Aimo Olavi Okkolin (25. tammikuuta 1917 Riihimäki – 30. joulukuuta 1982 Riihimäki) oli suomalainen lasitaiteilija. Hän oli Riihimäen Lasin kaivertaja vuosina 1937–1952 ja muotoilija 1952–1970. Hän teki syvin leikkauskoristein muotoiltuja kristalliesineitä, jotka olivat usein värillisiä. Hän käytti paljon luonnonaiheita. Tunnetuin on "Lumpeenkukka". Tämä Okkolinin vuonna 1960 suunnittelema lasiesine oli Riihimäen Lasin myydyin yksittäinen esine. Okkolinin lasiesineitä lahjoitettiin useille ulkomaisille valtionpäämiehille. Hän jatkoi Riihimäen Lasin palveluksessa vuoteen 1976, jolloin lasinpuhallus käsityönä lopetettiin. Sen jälkeen hän toimi vapaana suunnittelijana. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke vuonna 1980.
Football Manager 2016
Football Manager 2016 on Sports Interactiven kehittämä ja Segan julkaisema jalkapalloaiheinen simulaatiopeli, joka ilmestyy marraskuussa 2015. Peli on Football Manager -pelisarjan 12 versio ja siinä on tarkoituksena toimia jalkapallojoukkueen valmentajana. Football Manager on saatavilla Microsoft Windowsille, OS X:lle ja Linuxille.
Football Manager 2016:ssa pelaaja voi toimia valmentajana yli 50 maassa. Pelissä on myös useita uusia ominaisuuksia. "Create-A-Club"-pelitilassa pelaaja voi perustaa aivan uuden joukkueen, valita sille tunnuksen ja värit sekä lisätä siihen pelaajia. Myös managerin ulkonäköä voi muuttaa. Pelissä on myös muita uusia ominaisuuksia, kuten Fantasy Draft.
Kurttila (täsmennyssivu)
Kurttila tarkoittaa seuraavia:
Erkki Oksala
Erkki Jaakko Oksala (s. 1930) on suomalainen hammaslääkäri ja emeritusprofessori. Hän oli Turun yliopiston hammaskirurgian professori vuodesta 1976. Hän tutki hampaiden siirtoleikkauksia.
Harjavallan Työväen Urheilijat
Harjavallan Työväen Urheilijat (lyh. HTU) on vuonna 1945 perustettu urheilun yleisseura, jonka lajeihin kuuluvat nykyään pikaluistelu ja yleisurheilu. Tunnetuimpia seuraa edustaneita urheilijoita ovat pikaluistelun olympiaedustajat Vesa ja Risto Rosendahl sekä aitajuoksija Jarmo Ikävalko.
HTU:n lajeihin ovat aikaisemmin kuuluneet myös eri palloilulajit. Pesäpallossa seura on parhaimmillaan pelannut 1950-luvulla miesten kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa sekä 1970-luvulla jalkapallon III divisioonassa ja lentopallon Kakkossarjassa.
Kansallinen vedenalaisen tiedustelun toimisto
Kansallinen vedenalaisen tiedustelun toimisto eli National Underwater Reconnaissance Office (NURO) on Yhdysvalloissa toimivan Kansallisen tiedustelutoimiston eli National Reconnaissance Office (NRO) "salainen pikkuveli". NRO perustettiin vuonna 1960 Yhdysvaltain ilmavoimien (United States Air Force) ja Central Intelligence Agency (CIA) alaisuudessa toimivaksi toimistoksi hoitamaan satelliittitiedustelua. Ensimmäisen kerran NRO:n olemassaolosta tuli tietoa julki vuonna 1973 ... Jeffrey T. Richelson sanoo "Hyvin usein ilmavoimien alatoimisto toimi NRO:n johtajana".
NURO perustettiin 1969 olemaan Yhdysvaltain laivaston ja CIA:n yhteinen toimisto tai yhteystoimisto vetämään vedenalaista vakoilua. NURO käyttää "erikoissukellusveneitä" kuten USS Seawolf (SSN-575), USS Halibut (SSN-587) ja USS Parche (SSN-683) syvällä Neuvostoliiton vesillä asennettaessa kuuntelulaitteita, salakuunneltaessa telekaapeleita, seurattaessa Neuvostoliiton laivastotukikohtia ja nauhoitettaessa Neuvostoliiton sukellusveneiden ääntä. NURO:n olemassaolo oli pitkään vain harvojen tiedossa, jopa sen nimi oli salainen, sen olemassaolo tuli julki vuonna 1998. Yhdysvaltain laivastoministeri on toiminut sen johtajana.
Risto Räppääjä ja yöhaukka
Risto Räppääjä ja yöhaukka on Timo Koivusalon ohjaama Risto Räppääjästä kertova suomalainen koko perheen elokuva, jonka ensi-ilta oli 19. helmikuuta 2016. Se perustuu Sinikka ja Tiina Nopolan samannimiseen kirjaan (2015).
Risto Räppääjä löytää onkimatoja kaivaessaan aarteen ja löytöpaikalla aloitetaan arkeologiset kaivaukset. Kun alueelta löytynyt arvokas rautakautinen sormus katoaa, näyttää varmalta, että lähistöllä liikkuu kaivauksia ryöväävä yöhaukka. Tapaus saa ällistyttävän käänteen, kun selviää, että Rauha Räppääjä on sekaantunut asiaan. Vielä kummallisemmaksi kaikki menee, kun Lennart Lindberg joutuu epäiltynä telkien taakse. Risto päättää alkaa kansainväliseksi seikkailijaksi, ja lähtee yöhaukan jäljille.
Pääosissa nähdään jo kahdesta aiemmasta Risto Rääppäjä -elokuvasta tutut näyttelijät.
Elokuvaa kuvattiin kesällä 2015 muun muassa Villilän studioilla Nakkilassa, Herrankukkarossa Rymättylässä sekä Naantalin kesäisessä vanhassa kaupungissa. "Risto Räppääjä ja yöhaukka" on Risto Rääppäjä -sarjan kuudes elokuva. Kuten kaksi edellistä, tämänkin elokuvan tuotti Artista-Filmi.
Oksavan voimalaitos
Oksavan voimalaitos on Revon Sähkön vuonna 1975 rakennuttama vesivoimala Haapajärvellä Kalajoessa. Sen nykyinen omistaja on Vattenfall Sen putouskorkeus on 10,5 metriä ja teho 3 MW.
Felix Zwayer
Felix Zwayer (s. 19. toukokuuta 1981 Berliini, Saksa) on saksalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2012 lähtien.
Zwayer toimi Robert Hoyzerin avustavana linjatuomarina yhdessä vuonna 2005 sopupeliskandaalin kuuluneessa ottelussa. Skandaalin selvittyä muun muassa erotuomari Hoyzer sai elinikäisen toimitsijakiellon sekä kahden vuoden ja viiden kuukauden vankeustuomion.
Kaarlo Ruuskanen
Kaarlo Ruuskanen (28. elokuuta 1891 Lapinlahti – 26. elokuuta 1953) oli suomalainen diplomaatti, lähetystöneuvos ja liikemies.
Ruuskasen vanhemmat olivat maanviljeljä Aaro Aaronpoika Ruuskanen (s. 1868) ja Maria Heikkinen (s. 1873). Ruuskanen pääsi ylioppilaaksi 1911 ja hän opiskeli Helsingin yliopistossa lääketieteellisessä tiedekunnassa sekä myöhemmin vuosina 1923–1924 ja 1926–1927 Lontoossa London School of Economicsissa. Ruuskanen oli mukana aktivistien toiminnassa sekä jääkäriliikkeessä vuodesta 1914 alkaen. Hän joutui tämän vuoksi venäläisten viranomaisten vangitsemaksi vuonna 1916 ja kuului kalterijääkäreihin.
Suomen itsenäistymisen jälkeen Ruuskanen oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1918 alkaen. Hän oli Suomen pääkonsulinviraston ja lähetystön palveluksessa Kööpenhaminassa 1918–1920, Tallinnan lähetystössä 1920–1921, Moskovassa 1921, Lontoossa 1923–1924 ja 1926–1927 sekä Pariisissa 1925–1926. Ruuskanen oli sitten konsulina Prahassa vuodesta 1927, lähetystcsihteerinä ja v. a. asiainhoitajana Prahassa vuodesta 1929 sekä ulkoasiainministeriön jaostosihteerinä vuodesta 1932 alkaen.
Ruuskanen oli Ylioppilaskunnan Laulajien puheenjohtajana 1916–1918.
Kaarlo Ruuskanen oli naimisissa vuodesta 1921 saksalaisen Elisabeth Fischerin (s. 1892) kanssa.
Bono (täsmennyssivu)
Bono voi tarkoittaa ainakin seuraavia: