hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Torkel Nordman
Johan Torkel Matias Nordman (15. toukokuuta 1878 Hämeenlinna – 23. joulukuuta 1949 Pori) oli suomalainen arkkitehti, joka tunnetaan suunnitelemistaan teollisuusrakennuksista ja huviloista.
Nordmanin vanhemmat olivat maanmittari Mathias Nordman ja Anna Johanna Forssén. Hän kävi alkeiskoulun Tampereella ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Lyceum för gossar och flickor -koulusta. Nordman opiskeli 1896–1902 Polyteknillisessä opistossa ja 1899–1904 Helsingin yliopistossa, muttei suorittanut tutkintoa kummassakaan. Arkkitehdiksi hän valmistui Saksan Neustrelitzissa toimineesta Strelitzin polyteknillisestä opistosta. Vuonna 1902 Nordman aloitti työskentelyn Onni von Zansenin arkkitehtitoimistossa Porissa, mistä hän siirtyi jo parin vuoden kuluttua piirtäjäksi Birger Federleyn toimistoon Tampereelle. Federleyn toimistossa Nordman suunnitteli muun muassa suuren huvilan Kaukajärven kartanon omistajalle Bertel Grahnille. Vuonna 1906 Nordman palasi Poriin ja perusti arkkitehtitoimiston yhdessä rakennusmestari Arthur Fagerholmin kanssa. Se tuli tunnetuksi erityisesti teollisuusrakennuksista, mutta toimisto suunnitteli myös useita huviloita. Vuonna 1917 Nordman siirtyi Rosenlewin rakennusosaston päälliköksi, jota tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka.
Vuosina 1902–1903 Nordman toimi Akseli Gallen-Kallelan apulaisena Porissa sijaitsevan Juseliuksen mausoleumin freskojen maalaustyössä, ja valvoi myöhemmin 1930-luvulla rakennuksen entisöintiä. Hän oli myös aktiivinen vaikuttaja Porin kulttuurielämässä. Vuonna 1925 Nordman oli mukana perustamassa Porin Näyttämöä, ja kuului myöhemmin muun muassa Porin teatterin johtokuntaan.
Lisäksi hänen harrastuksiinsa kuului kuorolaulu. Tarinan mukaan Nordman tapasi maaliskuussa 1917 helsinkiläisessä ravintolassa seurueen, johon kuului muun muassa säveltäjä Jean Sibelius. Yhteisen illanvieton aikana Sibelius oli valittanut pääkaupungissa vallinnutta elintarvikepulaa, minkä johdosta Nordman Poriin palattuaan lähetti hänelle viulukoteloon pakatun savustetun lampaanlavan eli ”lampaanviulun”. Kiitokseksi Sibelius sävelsi Nordmanille kuoroteoksen "Fridolins dårskap". Erik Axel Karlfeldtn runoon sävelletystä kappaleesta muodostui myöhemmin yksi ruotsinkielisten mieskuorojen suosikkilauluista.
Mikael Muurimäki
Mikael Muurimäki (s. 11. maaliskuuta 1980 Seinäjoki) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä.
Muurimäki aloitti uransa aikuisten sarjoissa jo 16-vuotiaana kasvattajaseuransa TP-Seinäjoen riveissä. Vuotta myöhemmin hän pelasi joukkueessa ensimmäisen Veikkausliiga-kautensa. Lisäksi Muurimäki on pelannut Veikkausliigaa neljän kauden ajan Jarossa sekä FC Jazzissa. Yhteensä hän on pelannut 83 liigaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia. Kaudella 2004 hän oli kuudella maalillaan FC Jazzin paras maalintekijä yhdessä Matti Santahuhdan kanssa.
Muurimäki lopetti uransa huipputasolla vuoteen 2011 SJK:n noustua Ykköseen. Kaudella 2012 hän pelasi Kolmosessa SJK:n reservijoukkue Kerho 07:ssä.
HMS Trafalgar (D77)
HMS Trafalgar (viirinumerot R77 ja D77) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin 15. helmikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 12. tammikuuta 1944. Alus valmistui 23. heinäkuuta 1945.
Alus saapui romutettavaksi heinäkuussa 1970.
Tauno Himmi
Tauno Emil Himmi (sukunimi aik. "Himberg"; 12. maaliskuuta 1903 Tampere – 22. joulukuuta 1976) oli suomalainen varatuomari, lääninasessori ja kirjailija.
Himmi toimi Hämeen lääninhallituksen ylimääräisenä esittelijänä 1933–1938, nuorempana lääninsihteerinä 1938–1949, vanhempana lääninsihteerinä 1949–1955 ja lääninasessorina 1955–1966.
Himmin kirjalliseen tuotantoon kuului romaaneita ja näytelmiä. Hän harrasti myös maalaamista.
Laila Kantola
Laila Siiri Mielikki Kantola (s. 10. lokakuuta 1902 Turku) on suomalainen kirjailija.
Elof Roschier
Elof Roschier (26. huhtikuuta 1903 Kotka – 6. elokuuta 1976) oli suomalainen sotilas tykistön aselajissa, arvoltaan kenraaliluutnantti vuodesta 1956.
Roschier osallistui sisällissotaan 1918 valkoisten puolella. Hän valmistui kadettikoulusta 1923 ja Sotakorkeakoulusta 1937 (ye-upseeri 1942). Hän aloitti sotilasuransa Jääkäritykistörykmentissä nuorempana upseerina ja aliupseerikoulun johtajana 1923–1933. KTR 1:ssä hän toimi patterin päällikkönä sekä ye-upseerina 1934–1937. Kadettikoulussa hän opetti taktiikkaa vuonna 1938.
Talvisodassa Roschier työskenteli toimistoesiupseerina puolustusministeriön taisteluvälineosastolla 1939–1940. Vuonna 1941 hän komensi Raskas Patteristo 3:a. Edelleen jatkosodassa ja Lapin sodassa hän komensi KTR 5:a toimien samalla divisioonan tykistökomentajana 1941–1944. Sodan jälkeen hän opetti tykistötaktiikkaa Sotakorkeakoulussa. Hän oli Tykistökoulun johtaja 1947–1953, operatiivisen osaston päällikkö pääesikunnassa 1954, päämajamestari 1954–1956 ja tykistön tarkastaja 1956–1963.
Ylennykset: vänrikki 1923, luutnantti 1925, kapteeni 1930, majuri 1939, everstiluutnantti 1941, eversti 1944.
Helmer Roschier
Rolf Helmer Roschier (10. tammikuuta 1891 – 17. elokuuta 1962) oli suomalainen kemisti ja Teknillisen korkeakoulun puun kemian teknologian professori 1939–1959. Hän tutki terpeenejä, selluloosan ja paperin valmistusta sekä puun sokeroitumista. Yhdessä Heikki Pellisen kanssa hän julkaisi oppikirjan "Hiokkeen ja selluloosan valmistus" (1953).
Roschier valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1914 ja tekniikan tohtoriksi 1918. Hänen väitöskirjansa Suomen Teknillisessä Korkeakoulussa vuodelta 1917 oli "Über die Ozonisation des Apobornylens und der verschiedenen Fenchene: Beiträge zur Feststellung der konstitution dieser Kohlenwasserstoffe".
Professorin virkansa ohella Roschier toimi Kauppa- ja teollisuusministeriön teollisuusosaston päällikkönä 1942–1944 ja Typpi Osakeyhtiön ensimmäisenä toimitusjohtajana 1944–1948.
Saimi Lindroth
Saimi Elina Lindroth (s. 23. huhtikuuta 1903 Hollola – 30. kesäkuuta 1977 Mäntsälä) oli suomalainen terveyssisar ja kirjailija.
Lindroth toimi 1940-luvulla terveyssisarena Utsjoella Lapissa. Hän lähetti Gummeruksen tammikuussa 1946 julistamaan romaanikilpailuun "Se paikka ei ihmistä kestä" nimisen käsikirjoituksen nimimerkillä "Taamottu". Käsikirjoitus ei saanut palkintoa mutta se lunastettiin syksyllä 1947 ja julkaistiin seuraavana vuonna nimellä "Taamottu".
Lindroth julkaisi 1970-luvulla kaksi muistelmateosta joista toinen kertoi hänen Lapissa viettämistään vuosista ja toinen taas kertoi jatkosodan aikaisesta Vienan Karjalasta.
Gustaf Fredrik von Rosen
Gustaf Fredrik von Rosen (1688–1769) oli ruotsalainen sotilas ja Suomen kenraalikuvernööri. Hän oli hattu-puolueen jäsen, vuodesta 1739 valtaneuvos. Suomen kenraalikuvernööriksi hänet nimitettiin 1747, ja hän vahvisti puolustusta ja talouselämää ja valvoi Suomen luotettavuutta Pacchaleniuksen ja Wijkmanin valtiopetusjuttujen vuoksi. Virka lakkautettiin ja hän palasi 1754 Ruotsiin. Sen jälkeen hän oli Pommerin sodassa ylipäällikkö 1757–1758.
Hänen poikansa oli Turun ja Porin läänin maaherrana toiminut valtaneuvos Fredrik Ulrik von Rosen.
Oskari Kiiras
Oskari Emil Kiiras (sukunimi vuoteen 1933 "Lindström"; s. 14. tammikuuta 1903 Helsinki – 10. joulukuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen kansalaisaktivisti, säveltäjä ja runoilija.
Kiiras työskenteli aluksi Helsingin poliisilaitoksen toimistovirkailijana ja sotien jälkeen hän toimi yksityisyrittäjänä. Hänet tuomittiin 1950-luvulla kolmeksi kuukaudeksi vankeuteen jumalanpilkasta kirjastaan "Uusi uskonto ja uskonpuhdistus", ja hän suoritti rangaistuksen Naarajärven varavankilassa. Kiiras perusti sittemmin 1957 "Totuuden Ystävät" nimisen uskonnollisen yhdistyksen joka toimii edelleen. Kiiras toimitti myös Totuuden Torvi-lehden seuraajaksi tarkoitettua "Totuuden Sanomat"-lehteä jota ehti ilmestyä kolme numeroa vuoden 1955 aikana.
Myöhemmin Kiiras oli mukana politiikassa ja hän perusti useita eläkeläisten asiaa ajaneita puolueita. 1980-luvulla hän sävelsi Fransiskus Assisilaisen "Aurinkolaulun" ja lähetti sävellyksen paavi Johannes Paavali II:lle. Paavin kiitoskirjeen Kiiras tulkitsi anteeksiannoksi jumalanpilkkatuomiostaan.
Kiiras esiintyi myös pienessä sivuosassa Matti Kassilan 1969 ohjaamassa elokuvassa Vodkaa, komisario Palmu.
Aaro Murros
Aaro Antero Murros (s. 13. joulukuuta 1903 Pukkila) on suomalainen kirjailija.
Sakari Aarniala
Maunu Aukusti Sakari Aarniala (vuoteen 1935 Andelin, s. 7. tammikuuta 1914 Helsinki) on suomalainen entinen pika- ja keskimatkojen juoksija.
Sakari Aarniala voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1942 ja 1944. Hän voitti matkalla myös hopeaa vuonna 1943 ja 1945. 400 metrillä Aarniala ei voittanut mestaruuksia, mutta oli SM-hopealla vuosina 1938, 1940 ja 1942 sekä pronssilla 1937.
400 metrin ennätyksensä 49,7 Aarniala juoksi Viipurissa vuonna 1937 ja 800 metrillä 1.54,2 Helsingissä vuonna 1942. Seuratasolla hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja. Aarnialalla oli myös maaotteluedustuksia. Myöhemmin hän toimi muun muassa Helsingin olympiakisojen yleisurheilun olympiatoimikunnan sihteerinä.
Aarnialalle myönnettiin vuonna 1974 kultainen Pro Helsinki -ansiomerkki numero 28.
Ulla Hybinette
Ulla Evers Nyman (o. s. Hybinette, s. 17. elokuuta 1903 Plainfield, New Jersey) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ulla Hybinetten vanhemmat olivat insinööri Victor Noak Hybinette ja Ester Evers. Hän kävi tyttökoulun ja voimisteluinstituutin Wiesbadenissa ja Frankfurtissa sekä suoritti ylioppilastutkinnon Uppsalassa. Myöhemmin Hybinette suoritti yliopisto-opintoja Ruotsissa ja Yhdydvalloissa. Hän meni naimisiin kirkkoherra Valdemar Nymanin kanssa ja he asuivat sittemmin Finströmissä Ahvenanmaalla.
HMS Pallas (1890)
HMS Pallas oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1890 vesillelaskettu Pearl-luokan 3. luokan risteilijä.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 1. heinäkuuta 1889. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1890 ja valmistui 30. kesäkuuta 1891.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1906.
Sven-Erik Rosenlew
Sven-Erik Theodor Wilhelm Rosenlew (28. joulukuuta 1902 Helsinki – 30. heinäkuuta 1963 Helsinki) oli Oy Rosenlew Ab:n toimitusjohtaja. Koulutukseltaan hän oli filosofian maisteri.
Rosenlew kirjoitti ylioppilaaksi Porin ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1920, jonka jälkeen hän aloitti opinnot Helsingin yliopiston maanviljelys-taloudellisessa tiedekunnassa. Vuosina 1924–1926 Rosenlew teki opintomatkoja Ruotsiin ja Englantiin.
Valmistuttuaan hän työskenteli aluksi Tyrvännössä sijainneen Suontaan kartanon tilanhoitajana vuoteen 1939 saakka. Vuosina 1936–1939 Rosenlew toimi myös Oy Rosenlew Ab:n maanviljelysosaston päällikkönä. Yhtiön johtajaksi isänsä Erik Rosenlewin rinnalle hänet nimitettiin 1940 vastuualueenaan paperi- ja selluloosateollisuus.
Vuonna 1950 Rosenlew nimitettiin koko konsernin toimitusjohtajaksi, jossa tehtävässä työskenteli aina kuolemaansa vuoteen 1963 saakka. Sen jälkeen toimitusjohtajana aloitti hänen poikansa Gustav Rosenlew.
Vuorineuvoksen arvonimi Roselewille myönnettiin vuonna 1953. Samana vuonna hän peri omistukseensa Suontaan kartanon.
Sven-Erik Rosenlew oli myös innokas urheilumies. Hän harrasti haulikkoammuntaa ja edusti Suomea Helsingin olympialaisissa. Rosenlew toimi myös yhtiön Porin tehtaiden urheiluseuran RU-38:n puheenjohtajana.
HMS Pearl (1890)
HMS Pearl oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Pearl-luokan kolmannen luokan (panssarikansi)risteilijä.
Alus tilattiin Pembroken telakalta. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1889 ja alus laskettiin vesille 28. heinäkuuta 1890. Alus valmistui lokakuussa 1892.
Alus myytiin romutettavaksi 1906.
Aulis Akola
Aulis (Auno) Anselmi Akola (30. maaliskuuta 1904 Salla – 3. joulukuuta 1987 Salla) oli suomalainen kirjailija.
Akolan vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Akola ja Briitta Susanna Huhtala. Hän kävi kansakoulun ja suoritti rakennusalan opintoja 1942–1945. Akola oli naimisissa vuodesta 1955 Tyyne Monton kanssa.
Kuolajärvellä asunut Akola joutui sodan aikana evakoksi Veteliin ja palasi sieltä Sallaan 1950-luvulla. Akola toimi sääaseman hoitajana Sallassa 1961–1972 aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Akola julkaisi useita omakustannekirjoja ja kirjoitti myös runoja sekä sävelsi joitain niistä. Akola kirjoitti myös lehtiin käyttäen nimimerkkiä "Haavi".
Rosenqvist
Rosenqvist, Rosenquist on muun muassa seuraavien sukunimi:
Ole Rosenqvist
Georg Olof (Ole) Rosenqvist (24. marraskuuta 1893 Helsinki – 8. kesäkuuta 1961 Helsinki) oli Porvoon hiippakunnan järjestyksessä toinen piispa.
Rosenqvist oli Åbo akademin lehtori 1926–1930, käytännöllisen teologian professori 1930–1954 ja rehtori 1942–1950. Kirkkoneuvos 1944–1954. Porvoon hiippakunnan piispa hän oli 1954–1961.
Hänen vanhempansa olivat dogmatiikan professori G. G. Rosenqvist ja Fanny Rosina Forstén.. Ole Rosenqvist avioitui vuonna 1918 Ebba Linnea Pomoellin kanssa.
Jurassic Park Rapids Adventure
Jurassic Park Rapids Adventure on koskenlaskua muistuttava huvipuistolaite, joka sijaitsee The Lost World -alueella Universal Studios Singaporessa Resorts World Sentosassa, Sentosan saarella, Singaporessa.
Kalle Krappe
Kaarlo Fredrik (Kalle) Krappe (10. toukokuuta 1904 Lappi Tl – 19. helmikuuta 1983) oli suomalainen pakinoitsija ja kirjailija.
Krappe toimi jatkosodan alkuvaiheissa JR 56:n I pataljoonan kranaatinheitinjoukkueen ykkösheittimen johtajana. Hän joutui jättämään rintamapalvelun terveydellisistä syistä marraskuussa 1941.
Krappe kirjoitti pakinoita ja runoja.
Hecht
Hecht on saksalainen sukunimi ja tarkoittaa haukea. Se on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gustaf Fredrik Rotkirch
Gustaf Fredrik Rotkirch (25. maaliskuuta 1815 Vihti – 24. maaliskuuta 1884 Turku) oli Turun hovioikeuden presidentti. Hän suoritti tuomarintutkinnon 1836 ja varatuomarin arvon hän sai 1839. Rotkirch toimi oikeusosaston senaattorina 1862–1868 ja Turun hovioikeuden presidenttinä 1868–1884. Valtiopäivämies hän oli 1863–1864 ja 1867.
Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Aurora Teresia Rotkirch (k. 1859), toinen vuodesta 1861 Sigrid Augusta Armfelt (k. 1911).
Heikki Eskelinen (yhteiskuntatieteilijä)
Heikki Eskelinen on joensuulainen yhteiskuntatieteen tohtori, joka jäi eläkkeelle Itä-Suomen yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksen yhteiskuntatieteellisen aluetutkimuksen professorin virasta syyskuussa 2016. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet erityisesti aluepolitiikka ja raja-alueet. Hän hoiti Jean Monnet -professuuria 2000-luvun alussa vuoteen 2007.
Rotkirch
Rotkirch (kirjoitetaan myös von Rothkirch) on vanha saksalainen aatelissuku, joka on edustettuna myös Ruotsin ja Suomen aatelissa. Nimi lausutaan suomenruotsalaisittain yleensä [ruːtširk], mutta myös saksalaisittain [roːtkirh].
Suku on keskiaikaista aatelia ja lähtöisin Liegnitzistä Sleesiasta, jossa vuonna 1302 mainitaan eläneen Woycecho von Rothkirche -niminen ritari, jolla oli patronaattioikeus Rothkirchin kirkkoon. Pohjoismaisen sukuhaaran varhaisin tunnettu esi-isä on 1500-luvun puolivälissä Liegnitzissä elänyt Hans von Rothkirch. Hänen pojanpoikansa poika, eversti Hans Rotkirch (1595–1654) tuli 1617 Ruotsin palvelukseen ja hänet naturalisoitiin vuonna 1634 Ruotsin aateliin, jossa suku sai numeron 175. Suku korotettiin Ruotsissa vuonna 1778 ritaristoon, aatelin toiseen luokkaan. Suomeen suku asettui isonvihan jälkeen ja Suomen ritarihuoneen järjestäytymisen yhteydessä vuonna 1818 se merkittiin aateliseksi suvuksi numero 12. Vaasan hovioikeuden presidentti Carl Fredrik Rotkirch korotettiin vuonna 1832 edelleen vapaaherraksi ja hänen sukuhaaransa esiteltiin kaksi vuotta myöhemmin vapaaherrallisena sukuna numero 32. Tämä haara kuitenkin sammui mieslinjalta vuonna 1866 ja lopullisesti 1927. Koko suku sammui Ruotsissa mieslinjalta vuonna 1857, mutta erään Suomesta muuttaneen suvun jäsenen sukuhaara sai uudelleen edustusoikeuden Ruotsin ritarihuoneella vuonna 1975.
Eräs sukuhaara muutti Ruotsista 1720-luvulla Liivinmaalle ja liitettiin myös sikäläiseen ritarihuoneeseen vuonna 1747. Se levittäytyi myöhemmin myös Viroon ja Inkeriin, mutta on sittemmin luultavasti samunut.
Runar Björklöf
Runar Rafael Björklöf (21. syyskuuta 1911 Pohja – 16. kesäkuuta 1998) oli suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija.
Björklöf voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1945 ja 1946. Mestaruuksien lisäksi Björklöf voitti 400 metrillä pronssia vuonna 1945, 800 metrillä pronssia vuonna 1940 ja 1 500 metrillä pronssia vuonna 1946.
Runar Björklöf oli mukana 800 metrin juoksussa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Oslossa vuonna 1946, jossa jäi ajallaan 1.55,8 alkueriin. Björklöfin ennätys 400 metrillä oli 50,2 (1941), 800 metrillä (1.53,2) ja 1500 metrillä (3.55,2). Hän edusti seuratasolla HIFK:ta.
Johannes Rudbeckius
Johannes Rudbeckius (1581–1646) oli ruotsalainen pappi. Hän opiskeli ensin Ruotsissa, sen jälkeen Wittenbergin yliopistossa, jossa hän valmistui filosofian maisteriksi 1603. Hän oli Uppsalan yliopiston professori usealla oppialalla: matematiikan vuodesta 1604, heprean 1609 ja teologian 1611. Hän oli hovisaarnaaja vuodesta 1613. Hän väitteli teologian tohtoriksi 1617. Vuodesta 1619 hän oli Västeråsin piispa. Hän oli Kustaa II Aadolfin mukana tämän Venäjän-retkellä 1614–1615.
Rudbeckius oli Ruotsin kirkon merkittävimpiä piispoja. Hän perusti Västeråsiin Ruotsin ensimmäisen lukion. Hänet sivuutettiin arkkipiispan valinnassa, koska hän valtiopäivillä 1624–1625 ja 1636 vastusti kirkon johdon keskittämistä valtiovallalle.
Olof Rudbeck vanhempi oli hänen poikansa ja Olof Rudbeck nuorempi pojanpoikansa.
Raatokukat
Raatokukat ("Stapelia") on oleanterikasveihin kuuluva suku.
Raatokukat ovat monivuotisia mehikasveja. Sen kukka jäljittelee pilaantuvaa lihaa tuoksullaan, väreillään ja pintarakenteellaan. Tällä tavalla se houkuttelee kärpäsiä ja muita hyönteisiä käyttääkseen niitä pölyttäjinä. Kasvissa vierailevaan hyönteiseen tarttuu siitepölyä, jonka se kuljettaa mukanaan seuraavaan kasviin. Myös muita raatoa jäljitteleviä kasveja kutsutaan raatokukiksi (esim. täpläraatokukka eli "Orbea variegata"). Suvun tieteellinen nimi tulee kasvitieteilijä Johannes van Stapelin nimestä.
Varret ovat väritykseltään yleensä punavihreitä, varsien paksuudet vaihtelevat 5–50 mm välillä. Vartta pitkin kulkee pitkittäin nystyrärivejä, mikä tekee varresta neliömäisen. Nystyrässä kasvaa kasvin surkastunut lehti.
Kukat ovat tähdenmuotoisia. Väriltään ne ovat yleensä punaisia, purppuroita tai keltaisia, usein erikoisesti kuvioituja. Eri lajien kukkien koot vaihtelevat 5–400 mm välillä, mutta muodoltaan ne ovat hyvin samankaltaisia. Terälehdet ovat pitkiä ja teriö suhteessa pieni. Suurikukkaisilla lajeilla kukat ovat yleensä lähellä maata, pienikukkaisilla ne ovat kerroksittain eri korkeuksilla. Kukinta-aikaan kukat aukeavat sarjassa. Ne ovat yleensä lyhytikäisiä, mutta joillakin kasveilla kukat avautuvat sarjamaisesti pidentäen siten kukinta-aikaa.
Hedelmät ovat hienon karvan peittämiä tuppiloita. Hedelmä saatta sisältää joskus useita siemeniä. Siemen on kevyt, siinä on karvoja ja reunoissa siipimäiset ulokkeet, joiden ansiosta se lentää hyvin tuulessa.
Raatokukat kasvavat Afrikan kuivilla seuduilla tropiikista eteläiseen Afrikkaan. Tietyllä alueella kasvavat kasvit ovat hajallaan ja kasvien määrä alueella vaihtelee suuresti ajallisesti. Raatokukat kasvavat miltei missä tahansa ympäristössä, mutta parhaiten ne viihtyvät kuivassa maaperässä. Useimmat lajit ovat lyhytikäisiä.
Andrej Rudnev
Andrej Dmitrijevitš Rudnev (; 1. maaliskuuta 1878 Pietari, Venäjän keisarikunta – 31. heinäkuuta 1958 Helsinki, Suomi) oli venäläissyntyinen suomalainen kielitieteilijä, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän oli Pietarin yliopiston professori 1918, myöhemmin 1940–1947 hän oli Helsingin yliopiston venäjän kielen lehtori ja opetti Sibelius-Akatemiassa. Hän julkaisi tutkimuksia mongolien kielestä ja kulttuurista ja teki pianosovituksia orkesteriteoksista.
Täpläapinankukka
Täpläapinankukka ("Mimulus guttatus") on suurikukkainen, monivuotinen laji apinankukkien suvussa.
Täpläapinankukka kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Varret ovat yläosistaan nystykarvaiset. Lehdet ovat vastakkain ja silposuoniset. Lehtilapa on puikea, tylppäkärkinen ja nirhalaitainen. Kukinto on nystykarvainen, harsu latvaterttu. Kukkia voi olla myös yksittäin lehtihangoissa. Kukkaperät ovat 12–25 mm pitkiä. Kukan teriö on vastakohtainen ja kooltaan 30–40 mm pitkiä. Teriön alahuuli on kolmiliuskainen ja ylähuuli kaksiliuskainen, nielu on avoin. Väriltään teriö on keltainen ja punatäpläinen. Suomessa täpläapinankukka kukkii heinä-elokuussa. Kasvin kota on 10 mm pitkä ja munamainen.
Laji muistuttaa toista apinankukkalajia, kelta-apinankukkaa ("Mimulus luteus"), jonka kanssa se saattaa myös risteytyä. Risteymä tunnetaan nimellä tarha-apinankukka ("Mimulus" × "hybridus").
Alun perin täpläapinankukka on kotoisin läntisestä Pohjois-Amerikasta, jossa sitä kasvaa yleisenä Kaliforniasta Kanadan eteläosiin ja harvinaisempana aina Alaskaan saakka. Paikoitellen lajia kasvaa myös Yhdysvaltain itäosissa, mutta siellä se on tulokaslaji. Tulokkaana täpläapinankukka on levinnyt myös Eurooppaan, jonne se tuotiin alun perin koristekasviksi. Ensimmäiset havainnot sen leviämisestä luontoon ovat Puolasta vuodelta 1824. Ruotsista ensimmäinen havainto luonnosta on vuodelta 1846. Lajia tavataan nykyisin Britteinsaarilla ja mantereella Pohjois-Ranskasta Saksan läpi Puolaan ja pohjoisessa Fennoskandiaan. Lajia on tavattu myös Alppien alueella, Länsi-Venäjällä ja paikoin Balkanin alueella. Tulokkaana täpläapinankukkaa tavataan myös Argentiinassa ja Uudessa-Seelannissa.
Suomessa laji on uustulokas, josta ensimmäinen havaintotieto on kirjattu ylös vuonna 1851 Inkoosta. Nykyään lajia voi tavata siellä täällä eri puolilla maata aina Keski-Lappia myöten. Ainakin Lounais-Suomessa se on vakiintunut lajistoon.
Täpläapinankukka on kosteiden kasvupaikkojen laji. Se kasvaa niin rannoilla kuivalla maalla kuin matalassa vedessäkin. Kasvin siemenet leviävät veden mukana uusille kasvupaikoille, mutta siementen leviäminen lintujen mukana on myös mahdollista. Suomessa sitä on tavattu ojissa ja puroissa asumusten läheisyydessä.
Täpläapinankukkaa kasvatetaan myös puutarhojen koristekasvina.
Rohtotulikukka
Rohtotulikukka ("Verbascum phlomoides") on tulikukkien suvun laji, jota esiintyy Euroopassa. Se on kaksivuotinen tiheäkarvainen ruoho, joka kasvaa kolmestakymmenestä sataan senttimetriä korkeaksi. Kukinto on haaraton kerrannaiskukinto. Teriöt ovat keltaisia ja karvaisia.
Käentulikukka
Käentulikukka ("Verbascum lychnitis") on tulikukkien suvun laji, jota esiintyy Euroopassa. Se on kaksivuotinen tiheäkarvainen ruoho, joka kasvaa 50–120 senttimetriä korkeaksi. Ruusukkeena kasvavien aluslehtien lapa on muodoltaan puikeasta pitkulaiseen. Kukinto on tavallisesti haarainen kerrannaiskukinto. Teriöt ovat keltaisia tai valkoisia.
Kevätsyyläjuuri
Kevätsyyläjuuri ("Scrophularia vernalis") on syyläjuurien suvun laji, jota esiintyy Euroopassa. Lajia kasvatetaan myös koristekasvina.
Kaksi- tai monivuotinen kevätsyyläjuuri kasvaa 20–100 cm korkeaksi. Kasvi on nystykarvainen ja sen lehdet ovat vastakkain. Lehtilapa on on leveänpuikea, laidaltaan kerrannaissahainen ja tyvi herttamainen tai tylppä. Kukinto on lehtihankainen, terttumainen viuhkosto. Kaksineuvoiset kukat ovat kooltaan pieniä. Kukan verhiö on viisiliuskainen ja säteittäinen. Keltainen teriö on 6–8 mm pitkä, vastakohtainen, lyhyttorvinen ja väljä. Teriön laide on usein kaksihuulinen. Suomessa kevätsyyläjuuri kukkii toukokuussa. Kota on laitaluomainen.
Kevätsyyläjuuri on alkujaan kotoisin Etelä- ja Keski-Euroopasta.
Suomessa lajia tavataan villiintyneenä etelärannikolla Uudellamaalla ja Varsinais-Suomessa. Uudellamaalla lajia tavataan harvinaisena mutta vakiintuneena uustulokkaana, muualla laji on satunnainen.
Suomessa kevätsyyläjuurta tavataan toisinaan luonnossa viljelyjäänteenä.
Kevätsyyläjuurta käytetään puutarhoissa koristekasvina.
Petokärpäset
Petokärpäset ("Asilidae") on kärpästen heimo. Petokärpäsiä on maailmanlaajuisesti 5500 lajia. Suomessa lajeja on noin 40. Heimon nimi johtuu kärpästen elintavasta, mutta petona eläviä kärpäslajeja on myös muissa heimoissa (mm. sukaskärpäsiin kuuluvan "Coenosia"-suvun lajit).
Petokärpäset ovat hyvin vaihtelevia ulkonäöltään, toiset ovat tanakoita ja hyvin karvaisia, toiset hentoja ja karvattomia. Naama on kuitenkin yleensä karvainen. Niillä on leveä eturuumis ja suippeneva takaruumis. Kärpästen joukossa ne ovat keskisuuria tai suuria. Päässä on suora ja kova imukärsä, jolla ne puhkaisevat saaliinsa ihon. Tuntosarvissa on kolme osaa, joista viimeinen on pidentynyt. Kahden verkkosilmän välisessä syvennyksessä on kolme pistesilmää.
Aikuiset syövät saalistamiaan hyönteisiä. Petokärpäsen imukärsä on kehittynyt suoraksi ja kovaksi saaliin panssarin puhkaisemiseksi. Ne syövät lähes kaikkia pikkuötököitä, myös toisia kärpäsiä. Toukat syövät mätänevää kasviainesta, toisia hyönteisiä tai niiden toukkia ja munia.
Petokärpäset elävät monenlaisissa ympäristöissä; kosteissa niitty-ympäristöissä, kuivilla ja hiekkaisilla alueilla tai metsän reunalla. Naarat munivat hiekkaan, maahan tai kasvillisuuteen. Toukat elävät maassa tai mätänevässä puussa.
Kärpäset saalistavat väijymällä tähystyspaikalla sopivaa saalista. Ne voivat napata saaliin kiinni jopa suoraan ilmasta. Koiraat voivat pyydystää naaraita samalla tavalla.
Härmäkannusruoho
Härmäkannusruoho ("Linaria genistifolia") on kannusruohojen suvun laji, jota esiintyy Euroopassa. Se on monivuotinen kaljuvartinen ruoho, joka kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Sinivihreät lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti. Kukinto on latvaterttu jossa teriöt ovat keltaisia ja niissä pitkä kannus. Siemenet ovat särmikkäitä, hyvin vähän siipipalteisia.
Zoom corporation
Zoom on japanilainen musiikkilaitevalmistaja. Zoom tunnetaan alun perin kitaraefektipedaaleistaan, mutta sittemmin yritys on alkanut valmistaa myös ääni- ja videotallentimia.
Zoomin suomalainen maahantuoja on Studiotec Oy.
Volkswagen Golf VII
Volkswagen Golf VII on Volkswagenin Golf-mallin seitsemäs sukupolvi, jota on valmistettu vuodesta 2012 lähtien. Vuonna 2014 sen rinnalle tuli tila-automainen Golf Sportsvan, joka korvasi Golf Plussan.
Seitsemännen sukupolven Golf esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2012. Auto perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MQB-pohjalevylle, jonka ansiosta se on edeltäjäänsä kevyempi. Golf kasvoi 59 millimetriä akseliväliltään, 56 millimetriä kokonaispituudeltaan ja 13 millimetriä leveydeltään, mutta on 28 millimetriä aiempaa matalampi.
Vuoden 2012 Euro NCAP -kolaritestistä Golf sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottoreina olivat aluksi 1,2 TSI (85/105 hv) ja 1,4 TSI (122/140 hv). Dieselmoottoreina olivat 1,6 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (150 hv), keväällä 2013 valikoimaa täydensi 1,6-litraisen 90-hevosvoimainen versio, samana kesänä myös 110-hevosvoimainen. Kevään uutuusmoottorina oli lisäksi maakaasua polttoaineenaan käyttävä 1,4 TGI (110 hv).
Keväällä 2013 tulivat urheilulliset Golf GTI- ja GTD-mallit. GTI:n moottorina oli 2,0 TSI (220 hv), GTD:ssä 2,0 TDI 184-hevosvoimaisena.
Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2013 esiteltiin sähköauto e-Golf. Sen moottori tuottaa 115 hevosvoimaa tehoa ja maksimaalinen toimintamatka on noin 190 kilometriä. Seuraavana vuonna tuli markkinoille plug-in-hybridimalli Golf GTE, jossa 1,4 TSI (150 hv) -moottorin apuna on 102 hevosvoiman tehoinen sähkömoottori. Niiden käytettävissä oleva yhteisteho on 204 hevosvoimaa. Hybriditekniikka on sama kuin Audi A3 e-tronissa.
Malliston huipulle esiteltiin vuoden 2013 lopulla Golf R, jossa 2,0-litraisen TSI-moottorin teho on nostettu 300 hevosvoimaan.
Keväällä 2014 suurempitehoisen 1,2 TSI:n teho nousi 110 hevosvoimaan ja 1,4 TSI:n tehovaihtoehdoiksi tulivat 125 ja 150 hevosvoimaa. 1,6 TDI:n 105-hevosvoimainen versio poistui. Samana kesänä vain Pohjois-Amerikassa tuli tarjolle 1,8 TSI (172 hv), jonka yhteydessä automaattivaihteisto on DSG-kaksoiskytkinvaihteiston sijaan perinteinen kuusiportainen "Tiptronic". Kyseinen moottori tuli seuraavana keväänä myös Euroopan markkinoille 180-hevosvoimaisena ja kaksoiskytkinvaihteistolla, mutta vain maastohenkiseen Golf Alltrackiin.
Toinen kevään 2015 uutuusmoottori oli kolmisylinterinen 1,0 TSI (115 hv).
Vuoden 2016 alussa GTI:stä tuli tarjolle 265-hevosvoimainen Clubsport-erikoismalli. Samana syksynä tuli myös 310-hevosvoimainen GTI Clubsport S, jota valmistettiin rajoitettu 400 kappaleen erikoiserä. Molemmat mallit olivat markkinoilla kevättalveen 2017 saakka.
Loppuvuonna 2016 Golf koki kasvojenkohotuksen, jossa tehtiin uudistuksia muun muassa puskureihin ja ajovaloihin. Uusia varusteita ovat LED-ajovalot ja -takavalot, suurempi 9,2-tuumainen kosketusnäyttö sekä 12,3-tuumainen digitaalimittaristo. Uutena moottorina esiteltiin 1,5 TSI Evo (130/150 hv), lisäksi 1,2 TSI korvattiin 85-hevosvoimaisella versiolla 1,0-litraisesta. Golf GTI:n teho nousi 230 hevosvoimaan ja R-mallin 310 hevosvoimaan. Kesällä 2017 150-hevosvoimainen 1,4 TSI poistui.
Moottorit
Efraim Otto Runeberg
Efraim Otto Runeberg (1722–1770) oli ruotsalais-suomalainen maanmittari ja kirjoitti taloustieteestä. Hän muutti Suomeen 1750 maanmittauskomission johtajaksi, organisoi maanmittauksen ja johti erityisesti Pohjanmaalla tehtyä isojakoa. Hän esitti maankohoamista syyksi maatumiseen.
Birger Runeberg
Birger Runeberg (26. kesäkuuta 1875 Helsinki – 28. joulukuuta 1938 Helsinki) oli Helsingin yliopiston kirurgian ylimääräinen professori 1921–1930, vuodesta 1930 vuoteen 1938 varsinainen professori.
Hänen isänsä oli Johan Wilhelm Runeberg ja isoisänsä Johan Ludvig Runeberg. Birger Runeberg oli naimisissa Emmy Sarah Runebergin (1884–1963) kanssa.
Theodoricus Petri Rutha
Theodoricus Petri Rutha eli Didrik Ruuth t. Ruuta (s. n. 1560, k. ennen 1617) oli porvoolainen yloppilas, maisteri 1584. Hän opiskeli Rostockin yliopistossa, jossa ollessaan hän julkaisi 1582 Ruotsissa ja Suomessa käytettyjä osaksi keskiaikaisia latinankielisiä lauluja ja niiden nuotteja nimellä "Piae cantiones ecclesticae et scholasticae veterum episcoporum". Myöhemmin 1597–1598 hän oli Länsipohjassa käskynhaltijana, mutta joutui Sigismundin kannattajana pakenemaan Puolaan ja kuoli siellä.
Martti Ruuth
Martti Johannes Ruuth (s. 30. lokakuuta 1870 Enonkoski – 8. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen opettaja, dosentti, kirkkohistorioitsija ja professori.
Ruuth toimi Helsingin suomalaisen normaalilyseon lehtorina vuosina 1902–1918. Vuonna 1918 punaiset vangitsivat Ruuthin perheineen ja kuljettivat Hämeenlinnaan. Vangitsemisesta, lyhyeksi jääneestä vankeusajasta Hämeenlinnassa ja vankeudesta vapautumisesta on säilynyt Ruuthin oma muistelmakuvaus. Vuosina 1918–1922 hän toimi Helsingin yliopiston ylimääräisenä professorina, josta nousi koulussa varsinaisen professorin virkaan vuonna 1922 ja toimien siinä virassa aina vuoteen 1937 saakka. Hän toimi myös Kotimaa-lehden päätoimittaja vuosina 1919–1943 sekä Suomen kirkkohistoriallisen seuran sihteerinä 1920–1933 ja sen puheenjohtajana vuosina 1934–1958.
Ruuthin vanhemmat olivat ruukinpappina Enonkoskella ja sittemmin kappalaisena Mäntyharjulla toiminut, Askolasta kotoisin oleva Ismael Ruuth (1828–1875) ja hänen sysmäläinen vaimonsa Charlotta Wilhelmina Blondine Boisman (1828–1907). Ruuth oli perheen seitsemästä lapsesta nuorin. Lapsikatraaseen kuuluivat hänen lisäkseen tyttäret Martta (Saloheimo), Alima (Cantell) ja Naemi sekä pojat Otto, Karl ja Hanniel (Hanno). Isä Ismael Ruuth kuoli Mäntyharjussa malariaan, kun Martti Ruuth oli vain viisivuotias. Blondine Ruuthin leskenvuosien täytyttyä Mäntyharjussa perhe muutti Helsinkiin, jossa äiti piti koulukotia, ja Martti Ruuth pääsi Normaalilyseoon oppilaaksi.
Martti Ruuth solmi avioliiton 1903 Helsingistä kotoisin olevan opettaja Anna Maria Boxströmin kanssa, jonka vanhemmat olivat valtioneuvos Adolf Boxström ja Julia Alfthan. Ruuthit saivat neljä lasta: Anna-Maija (1908–1911), kaksospojat Hanno Ismael (1910–1933) ja Martti Adolf (vuodesta 1935 Ruutu) (1910–2005), joista jälkimmäinen tuli tunnetuksi historiantutkijana, koulutuspolitiikkona ja musiikkimiehenä. Jaakko Torsten (vuodesta 1935 Ruutu) (1913–2005) tuli puolestaan tunnetuksi diplomi-insinöörinä sekä Porin puuvillan johtajana.
Wilhelm Ruuth
Johan Wilhelm Ruuth (12. toukokuuta 1854 Rauma – 18. maaliskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen historioitsija.
Ruuthin vanhemmat olivat kauppalaivuri Johan Ruuth ja Edla Charlotta Hahnsson. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan kymnaasista 1872 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1876 ja lisensiaatiksi 1882. Hän oli Valtionarkiston arkkivaari vuodesta 1905 ja valtionarkistonhoitaja vuosina 1917–1926. Hän julkaisi paikallishistorioita, muun muassa Turun, Porin, ja Viipurin kaupunkien historiat. Hän toimi Maailmanhistoria-julkaisun päätoimittajana 1912–1922. Hän sai professorin arvonimen 1921. Ruuthin ja hänen vaimonsa Hiljan, o.s. Tolpo, poika oli aktivisti, tutkija ja suomalaisuuden teoreetikko Yrjö Ruuth, myöhemmin Ruutu.
Jere Forsberg
Jere Aleksi Juhani Forsberg (s. 3. maaliskuuta 1994 Kotka) on suomalainen jousiampuja ja paraolympiavoittaja. Hän on alaraajahalvautunut ja ampuu nuolia pyörätuolista. Suomessa hän on kilpaillut myös terveiden kilpailuissa. Seuratasolla hän edustaa Kotkan Piiliä.
Forsberg voitti kultaa Lontoon paralympialaisissa 2012 taljajousen avoimessa luokassa, jonka finaalissa hän voitti yhdysvaltalaisen Matt Stutzmanin 6–4. Marraskuussa 2013 hän voitti samassa luokassa parajousiammunnan MM-hopeaa. Vuonna 2013 Forsberg palkittiin Urheilugaalassa Vuoden läpimurto -palkinnolla.
Forsberg kirjoitti ylioppilaaksi Karhulan lukiosta keväällä 2013.
Albert Hammond
Albert Hammond (s. 18. toukokuuta 1944) on gibraltarilainen muusikko, lauluntekijä ja levytuottaja.
Albert Hammond syntyi Lontoossa, minne hänen vanhempansa oli evakuoitu toisen maailmansodan takia. Hän kasvoi kuitenkin Gibraltarilla ja hänestä tuli kaksikielinen (englanti ja espanja), mistä hänelle oli hyötyä uran varrella. Hän lauloi kirkkokuorossa, kiinnostui popmusiikista ja opetteli soittamaan kitaraa.
Hammond tuli murrosikään juuri kun popmusiikki villitsi brittiläistä nuorisoa. Vuonna 1958 hän esiintyi ystävänsä kanssa espanjalaisilla klubeilla, ja pian hänestä tuli Diamond Boys -nimisen yhtyeen keskeinen hahmo. Yhtye esitti englantilaista ja espanjalaista rokkia ja julkaisi pian ensimmäisen levynsä. Yhtyeen hajottua Hammond muutti Englantiin ja alkoi kirjoittaa omia lauluja yhdessä Mike Hazelwoodin kanssa. He perustivat myös yhtyeen nimeltä Family Dogg. Hammondin ja Hazelwoodin yhteinen levy "It Never Rains in Southern California" menestyi Yhdysvalloissa.
1970-luvun lopulla Hammond teki kahta uraa: hän oli suosittu sekä englannin- että espanjankielisessä musiikkimaailmassa.
Hammondin poika, Albert Hammond nuorempi, on The Strokes -yhtyeen kitaristi ja tekee myös soolouraa. Tämän äiti on argentiinalainen Claudia Fernandez.
Hammond on julkaissut neljänkymmenen vuoden aikana kahdeksan albumia, joista monista on tehty useita versioita.
Major League Baseball -kausi 1894
Major League Baseball -kausi 1894 käsitti ainoastaan National Leaguen, virallisesti "National League and American Association". Joukkueita liigassa oli 12. Kauden päätteeksi liigan kaksi parasta joukkuetta ratkaisivat Temple Cupin voiton. Cupista pelattiin ensimmäisen kerran.
Temple Cup-sarjassa Giants voitti helposti Oriolesin suoraan neljässä pelissä. Alkuperäisen sopimuksen mukaan piti pääsylipputulot jakaa suhteessa 65-35. Orioles oli kuitenkin sopinut Giantsin kanssa 50-50 jaosta, jolloin heille ei jäänyt suurempaa motivaatiota pelata tosissaan sarjan voitosta. Katsojamäärä neljässä ottelussa oli kuitenkin erittäin hyvä, yhteensä 56 000 katsojaa eli keskimäärin 14 000 per peli. Huomattavasti enemmän verrattuna runkosarjan keskiarvoon, 5 600.
HMS Charity (R29)
HMS Charity (viirinumero R29) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista. Sen köli laskettiin 9. heinäkuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1944. Alus valmistui 19. marraskuuta 1945.
Alus oli valmistuttuaan koulutettavana Maltalla tammikuussa 1946, jonka päätyttyä se liitettiin Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen.
Alus siirrettiin 15. joulukuuta 1958 Yhdysvalloille, joka siirsi aluksen edelleen Pakistanille. "Shah Jehaniksi" nimetty alus lähti 10. tammikuuta 1959 Pakistaniin. Intian ja Pakistanin välisen sodan puhjettua alus liitettiin 7. syyskuuta 1965 laivasto-osastoon, jonka muut alukset olivat "Babur", "Khaibar", "Badr", "Alamgir" ja "Jahangir". Osasto lähti Karachista tulittaakseen Dwarkaa 8. syyskuuta vastaisena yönä. Tulitoimintaa kesti vain neljä minuuttia, jona aikana kukin aluksista ampui noin 50 kranaattia.
Final Combat (videopeli)
Final Combat (suom. "Lopullinen Taistelu") on kiinalaisen XunLei Gamesin kehittämä ja julkaisema ilmainen, verkossa pelattava ensimmäisen persoonan ammuntapeli kaikenikäisille. Peli julkaistiin vuonna 2011, mutta sai erityisesti Internetissä vakavaa kritiikkiä, johtuen sen huomattavista samankaltaisuuksista ja -näköisyyksistä toisiin peleihin. Final Combatin tuottaja Troy Horton ei kuitenkaan vastaa tähän mitään.
Pelaajan valittua palvelimen, hän valitsee liittyykö punaiseen vaiko siniseen tiimiin. "Pelin aloitus" napin painettua ja latausruudun häivyttyä hän valitsee yhdeksästä hahmoluokasta (joita kaikkia ei ole vielä julkaistu) yhden. Tämän tehtyään hän ilmestyy oman tiiminsä pesäkkeeseen valitsemallaan hahmoluokalla. Pelaajalla on ilmestyttyään muutaman sekunnin tuhoutumattomuus, jottei vastapelaaja voisi tappaa (Tai kuten pelissä välillä käytetään termiä "pidättää") pelaajaa heti tämän ilmestyttyä. Jos pelaaja kuolee (ns. pidätetään) kuvakulma osoittaa hänen tappajaansa, ja hetken kuluttua pelaaja ilmestyy kentälle uudelleen.
Pelistä löytyy erilaisia pelimuotoja, kuten;
Final Combatia syytetään raskaasti toisten pelien matkimisesta, joka osoittautuu jo peliä Googlettaessa. Sen kenttäsuunnittelu, hahmosuunnittelu, pelimuodot, värimaailma, grafiikka ja monet yksityiskohdat muistuttavat monia peleistä kuten Team Fortress 2, Battlefield Heroes ja . Esimerkiksi pelin hahmoluokka "The Rocket", muistuttaa paljon Team Fortress 2:sen "Soldier" hahmoluokkaa (Kypärä myös silmillä, lähes samanlainen sinko ja asustus). Toiseksi esimerkiksi, lähes kaikki "Pelaaminen" osiossa pätee myös Team Fortress 2:seen.
Tämän wikipedia-artikkelin olemassaolosta saa varmaan myös käsityksen että peli on hyvin tunnettukin. Mutta ei ole.
http://fc.xunlei.com/
http://www.youtube.com/watch?v=pKS_QhtaWIA
Baseballin SM-sarja 2012
Baseballin SM-sarjassa 2012 pelasi vain neljä joukkuetta. Expos voitti mestaruuden.
Expos ja Bullets loppuotteluun.
Karelia Express
Karelia Express on Neljä Ruusua -yhtyeen 11. studioalbumi, joka julkaistiin 13. helmikuuta 2004. Levyn on tuottanut Rauli Eskolin ja valituissa kappaleissa Jyrki Tuovinen. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Yhteensä listaviikkoja albumille kertyi 12. Levy ylitti kultarajan julkaisuvuonnaan, ja sitä on myyty yhteensä yli 18 800 kappaletta. Emma-gaalassa "Karelia Express" oli ehdolla vuoden 2004 popalbumiksi.
”Popstars” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan neljännelle sijalle sekä Rumban 50 Hittiä -listan sijalle kahdeksan. Toinen single ”Elän vain kerran” nousi radiosoittolistan ja 50 hittiä -listan kärkeen. Kappaleeseen kuvattiin myös Kusti Mannisen ohjaama musiikkivideo. ”Öisellä rannalla” nousi parhaimmillaan radiolistan neljänneksi ja 50 Hittiä -listan sijalle 15. Neljäs single ”Veri” nousi radiolistan sijalle 12 ja 50 Hittiä -listan sijalle 27.
Kaikki san. Ilkka Alanko, säv. Kode Koistinen sekä sov. Neljä Ruusua ja Rauli Eskolin, ellei muuta mainittu.
Soundin Jari Jokirinne kehui Neljän Ruusun yhteissoittoa ja Rauli Eskolinin tuotantoa, joka tietää ”mitä Ruusujen puolia kannattaa korostaa ja mitä ei”. Hän myös kehui Ilkka Alangon sanoitusten kehittyneen. Jokirinne kuitenkin totesi "Karelia Expressin" olevan ”pelkkä jatko-osa väsähtäneeseen tarinaan, jonka juoni on tekijöiden hyppysistä jo kauan aikaa sitten kaikonnut” ja ettei albumilta löydy ”’Popstars’-renkutusta lukuun ottamatta pomminvarmaa hittibiisiä”.
Neljä Ruusua
Tuotanto
Bernd Leno
Bernd Leno (s. 4. maaliskuuta 1992 Bietigheim-Bissingen, Baden-Württemberg, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Pelipaikaltaan Leno on maalivahti. Häntä pidetään yhtenä Saksan lupaavimmista maalivahdeista.
Elokuussa 2011 Leno siirtyi tammikuuhun asti ulottuvalla lainasopimuksella VfB Stuttgartista väliaikaiseksi hätäkorvaajaksi Bayer Leverkuseniin, jonka maalivahdit René Adler ja Fabian Giefer loukkaantuivat kauden alla. Leno debytoi Bundesliigassa Werder Bremeniä vastaan 14. elokuuta 2011. Kauden mittaan Leno loisti peliesityksillään, ja lunasti paikkansa Leverkusenin ykkösmaalivahtina syrjäyttäen René Adlerin. Tammikuussa 2012 Lenon alun perin väliaikaisesta sopimuksesta Leverkusenin kanssa tehtiin vakituinen seuran ostettua hänet Stuttgartista. Sopimus on voimassa vuoteen 2017 asti. Syyskuussa 2011 Lenosta tuli nuorin Mestarien liigan lohkovaiheessa esiintynyt maalivahti. Leno pelasi kaikkiaan 300. ottelunsa Leverkusenin paidassa 14. huhtikuuta 2018 kun he voittivat Bundesliigassa Eintracht Frankfurtin 4-1. Kesällä 2018 Leno siirtyi edustamaan englantilaista Arsenalia.
Leno teki debyyttinsä Saksan maajoukkueessa 29. toukokuuta 2016 Slovakiaa vastaan. Hänet nimettiin Euroopan-mestaruuskilpailujen joukkueeseen vuonna 2016.
Ronda
Ronda on kaupunki Espanjan Andalusiassa Málagan maakunnassa. Kaupungissa on noin 35 000 asukasta, ja se on yksi seudun valkoisista kylistä, "pueblos blancos".
Ronda on rakennettu korkealle Serranía de Rondan vuoristoon. Kaupungin halkaisee 120 metriä syvä El Tajo -rotko, jonka yli on rakennettu 1700-luvulla Puente Nuevo -silta. Rotkon pohjalla virtaa Guadalevínjoki. Rotkon eteläpuolella sijaitsee maurien rakentama vanhakaupunki ("La Ciudad") kapeine kujineen ja pohjoispuolella sijaitsevat uudemmat rakennukset.
Rondassa sijaitsee yksi Espanjan vanhimmista härkätaisteluareenoista, vuonna 1785 valmistunut Plaza de Toros de Ronda. Rondan vuonna 1572 perustetussa kuninkaallisessa ratsastusakatemiassa Real Maestranza de Caballería de Rondassa on saanut alkunsa nykyaikainen härkätaisteluperinne.
Isosilmäkampelat
Isosilmäkampelat (Citharidae) on kampelakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Välimerestä, intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Isosilmäkampeloiden heimoon kuuluu lähteestä riippuen 4 tai 5 sukua ja 5 tai 6 lajia. Lajeja ovat muun muassa isosilmäkampela ("Citharoides macrolepis") ja välimerenkampela ("Citharus linguatula"). Heimon monofyleettisyys on eräissä tutkimuksissa asetettu kyseenalaiseksi.
Isosilmäkampelat ovat pienehköjä tai keskikokoisia kaloja ja suurimmat lajit saavuttaja 36 cmn pituuden. Ruumiinmuoto on soikea ja ruumis on litteähkö. Silmät ja suu ovat kookkaat ja silmät voivat sijaita joko vasemmalla tai oikealla kyljellä. "Citharus"- ja "Citharoides"-sukujen lajeilla silmät ovat vasemmalla kyljellä ja "Brachypleura"- ja "Lepidoblepharon"-sukujen lajeilla silmät sijaitsevat oikealla kyljellä. Pyrstöevä ei ole yhtynyt selkä- ja peräevien kanssa ja vatsaevät ovat peräevästä erilliset. Isosilmäkampelalajien rintaevässä on piikki ja viisi pehmeämpää ruotoa. Isosilmäkampeloiden suomut ovat kookkaat ja karkeat. Väriltään heimon lajit ovat silmien puoleiselta kyljeltään ruskeita ja kyljessä ja evissä voi olla tummempia täpliä. Silmätön kylki on väriltään valkeahko.
Isosilmäkampelalajeja tavataan Välimerestä, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä Japanista Australiaan. Ne el'v't lähellä pohjaa ja niiden ravinto koostuu pohjan eläimistä. Isosilmäkampelalajit ovat ruokakaloja ja niitä kalastetaan pohjatrooleilla.
Ramblers-orkesteri ja Matti Jurva
Ramblers-orkesteri ja Matti Jurva on suomalaisen Matti Jurvan kokoelma-albumi vuodelta 2012.
Luettelo Oulun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Oulun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Oulun puistoissa, kaduilla ja aukioilla olevat pysyvät taideteokset, jotka joko kuuluvat Oulun taidemuseon kokoelmiin, tai julkisilla paikoilla olevat yritysten, valtion tai yksityisten tonteilla sijaitsevat ja näiden omistamat teokset. Ouluun on liitetty seuraavat kunnat: Oulujoki (pääosa), Ylikiiminki, Haukipudas, Kiiminki, Oulunsalo ja Yli-Ii.
Erland Stenbergin vuonna 1881 paljastettu "Frans Mikael Franzénin patsas" on Oulun vanhin julkinen teos. Into Saxelinin "Vapaudenpatsas" (1920) Mannerheimin puistossa ja Tuomiokirkon edustalla oleva Wäinö Aaltosen reliefi (1922) ovat myös merkittäviä vanhoja teoksia Oulussa. Oskari Jauhiaisen nuoruudentyö "Vesaisen patsas" (1936) lon Kiimingin Vesalassa.
Oulun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1964, että julkisten rakennusten kustannusarviosta käytettäisiin korkeintaan kaksi prosenttia veistoksiin, seinämaalauksiin tai muihin taidehankintoihin. Kauko Räsäsen Nuottasaaren koulun pääsisäänkäynnin vieressä oleva kuparinen reliefi "Aapelus" (1967) on ensimmäinen prosenttiperiaatteella toteutettu taideteos Oulussa.
1970- ja 1980-luvuilla Oulun julkisista taidehankinnoista järjestettiin erilaisia kilpailuja, joiden kautta rakennuskohteisiin saatiin veistoksia, maalauksia, grafiikkaa ja tekstiiliteoksia. Prosenttiperiaate jäi muutamia rakennuskohteita lukuun ottamatta lähes täysin unohduksiin 90-luvun lamavuosien aikana. 2000-luvun alussa rahoitusperiaatteen noudattamisessa on toteutettu mallia, jossa prosenttitaidetyöryhmään kuuluvat tilapalveluiden, taidemuseon ja käyttäjien edustajat sekä kohteen arkkitehti ja rakennuttaja.
George Rooke
George Rooke (1650-1709) oli brittiläinen laivastoupseeri.
Rooke syntyi vuonna 1650 Canterburyn lähistöllä. Hänen isänsä oli kuninkaan luottomies, joka aateloitiin vuonna 1685. Isä oli suunnitellut Rookelle lakimiehen uraa. Hän kuitenkin värväytyi laivastoon, missä hänet ylennettiin kapteeniksi vuonna 1673. Hän kunnostautui Belfaurin taistelussa 1692, jossa hän poltti kuusi ranskalaisten alusta. Nymwegenin rauhan jälkeen hän palveli Välimerellä. Hän osallistui yhdeksänvuotiseen sotaan amiraalina. Hän johti hyökkäystä Cadiziin ja paluumatkalla tuhosi Platen laivaston Vigossa. Vuonna 1704 hän osallistui Gibraltarin valtaukseen. Samana vuonna hän hyökkäsi Ranskan laivaston kimppuun Malagassa. Hän oli tyytymätön taistelun tulokseen ja vetäytyi laivaston palveluksesta 1705. Rooke kuoli vuonna 1709.
Rooke asettui ehdokkaaksi parlamenttivaaleissa 1696, mutta tuli valituksi vasta 1698. Hän puolusti kiivaasti laivaston asemaa. Hän luopui paikastaan terveyssyihin vedoten vuonna 1708.
Rooken kunniaksi pystytettiin patsas Gibraltarille vuonna 2004, kun hänen valtauksestaan oli kulunut kolmesataa vuotta.
Tavalliset hautajaiset
Tavalliset hautajaiset on Samuli Putron kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin Kaiku Recordingsin kautta 24. elokuuta 2012.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan ensimmäisellä sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä 19 viikkoa.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Samuli Putro sekä sovittanut Eppu Kosonen.
Erno Laitinen
Erno Laitinen on suomalainen säveltäjä, sovittaja, kitaristi ja tuottaja, joka on vaikuttanut ainakin seuraavien yhtyeiden tai artistien albumeilla: Sir Elwoodin hiljaiset värit, Haloo Helsinki, The 69 Eyes, Lovex. Indica, Tiktak .