Barbara Pym
Barbara Mary Crampton Pym (2. kesäkuuta 1913 – 11. tammikuuta 1980) oli englantilainen kirjailija.
Barbara Pym syntyi Shorpshiressä. 2. kesäkuuta 1913. Hänen isänsä oli asianajaja, ja Barbaralla oli nuorempi sisar Hilary. Barbara Pym opiskeli ensin Huyton Collegen sisäoppilaitoksessa Liverpoolin lähellä. Oxfordissa hän opiskeli englantia St. Hilda’s Collegessa ja suoritti tutkinnon 1934. Jo koulutyttönä Barbara Pym päätti ryhtyä kirjailijaksi. Hän avusti koululehteä ja kirjoitti ensimmäisen romaaninsa 16-vuotiaana. Kahta ensimmäistä romaania ei kuitenkaan julkaistu. Ennen sotaa hän oli lyhyen aikaa opettajana Puolassa. Toisen maailmansodan aikana hän toimi ensin Bristolissa postin sensorina ja sitten Women’s Royal Naval Servicen palveluksessa Napolissa.
Palattuaan Lontooseen Barbara Pym työskenteli kansainvälisen Afrikka-instituutin palveluksessa ensin tutkimusapulaisena ja sitten "Africa"-nimisen tieteellisen julkaisun toimittajana. Hän ei mennyt naimisiin, vaikka hänellä oli muutamia tärkeitä miessuhteita. Ystävyys opiskelutoveri Henry Harveyn kanssa jatkui myös tämän mentyä naimisiin. Harvey työskenteli jonkin aikaa englannin kielen lehtorina Helsingin yliopistossa, ja teoksessa "Civil to Strangers" Barbara Pym on sijoittanut yhden episodin Helsinkiin.
Jäätyään virastaan eläkkeelle Barbara Pym asettui sisarensa Hilary Pymin kanssa asumaan kylään Oxfordin lähistölle. He viettivät rauhallista, keskiluokkaista maalaiselämää, johon kuuluivat ”kirkko, puutarhanhoito, paikallishistoria ja luontokävelyt”, kuten kirjailija itse on kuvannut. Barbara Pym kuoli vuonna 1980 rintasyöpään.
Barbara Pymin ensimmäinen romaani "Some Tame Gazelle" ilmestyi 1950. Esikoista seurasivat "Excellent Women" (1952), "Jane and Prudence" (1953), "Less than Angels" (1955)," A Glass of Blessings" (1958) sekä "No Fond Return of Love" (1961).
Pymin teoksissa tärkeää eivät ole niiden juonet, vaan se hienovarainen, hieman ironinen, mutta silti myötäelävä tapa, jolla keski-luokkaisia ja keski-ikäisiä henkilöitä – useimmiten naisia – on kuvattu. Heidän elämänpiiriinsä sivuaa akateemista maailmaa ja kirkkoa. Arjessa tärkeätä ovat sosiaaliset suhteet, pukeutuminen, ruoka, rakkaus tai pikemminkin rakkauden poissaolo. Barbara Pymin teokset saavuttivat uskollisen lukijakunnan, mutta 1960-luvun ja 1970-luvun muuttuneessa ilmapiirissä kustantajat eivät enää olleet kiinnostuneet hänen vähäeleisistä teoksistaan.
Barbara Pym ei lakannut kirjoittamasta, mutta hänet unohdettiin eikä hän saanut teoksiaan julkaistua. Käänne tapahtui vasta vuonna 1977, kun Times Literary Supplement julkaisi kyselyn vuosisadan yli- ja aliarvostetuimmista kirjailijoista. Sekä kriitikko Lord David Cecil että runoilija Philip Larkin nostivat Barbara Pymin nimen esiin. Tästä seurasi, että Pymin teoksista otettiin uusia painoksia, ja hänen arvostuksensa nousi. Häneltä julkaistiin uusi teos "Quartet in Autumn" 1977, ja se oli Booker-palkintoehdokkaana. Seuraavaksi ilmestyi kirjoittamisajankohdaltaan vanhempi "The Sweet Dove Died" (1978). Teokset "A Few Green Leaves" (1980) ja "Crampton Hodnet" (1985) samoin kuin kahdesta keskeneräisestä käsikirjoituksesta koostettu "An Academic Affair" (1986) ilmestyivät postuumisti.
Hazel Holtin ja Hilary Pymin toimittama teos "A Very Private Eye: The Diaries, Letters and Notebooks of Barbara Pym" ilmestyi 1985.
Vuonna 1994 Oxfordissa perustettiin Barbara Pymin muistoa vaaliva yhdistys "The Barbara Pym Society. "