Muhammad Asad
Muhammad Asad (syntyään Leopold Weiss, 2. heinäkuuta 1900 – 23. helmikuuta 1992) oli itävaltalais-puolalainen islamiin kääntynyt juutalainen ja lehtimies, maailmanmatkaaja, kirjailija, kriitikko, kielitieteilijä, filosofi, uudistaja, diplomaatti, poliittinen teoreetikko, kääntäjä ja tiedemies. Asad oli 1900-luvun vaikutusvaltaisimpia eurooppalaisia muslimeita.
Vuonna 1947 Asad sai Pakistanin kansalaisuuden juuri perustetussa muslimivaltiossa ja nimitettiin Pakistanin islamilaisen valtion perustamista varten asetetun viraston johtajaksi. Tässä asemassa hän oli mukana luomassa Pakistanin ensimmäistä perustuslakia. Vuonna 1949 Asad nimitettiin Pakistanin ulkoministeriön Lähi-idän osaston johtajaksi. Vuonna 1952 hän edusti Pakistania YK:n yleiskokouksessa.
Muhammad Asadin tunnetuimpia teoksia ovat "The Road to Mecca" ("Tie Mekkaan"), omaelämäkerta, joka ulottuu 32 vuoden ikään, jolloin hän kääntyi islamiin juutalaisuudesta, sekä hänen pääteoksensa, "The Message of the Qur’an", Koraanin käännös ja selitykset.
Muhammad Asad syntyi ”Leopold Weissinä” 2. heinäkuuta 1900 juutalaiseen perheeseen Lembergissä, joka kuului Itävaltaan vuoteen 1918 saakka ja tämän jälkeen vuoteen 1939 kuului Puolan toiseen tasavaltaan. Nykyään paikka kuuluu Ukrainalle ja on nimeltään Lviv. Weissit kuuluivat juutalaisten rabbisukuun. Perheen isänsä Kiwa Weiss kuitenkin rikkoi perinteen ja kouluttautui lakimieheksi. Leopold sai lapsena uskonnollisen kasvatuksen. Hän puhui sujuvasti hepreaa ja osasi arameaa jo varhain. Hänelle olivat tuttuja Vanha Testamentti, Talmud, Mišna ja Gemara, samoin kun Raamatun eksegetiikka ja Targum.
Jätettyään yliopisto-opinnot Wienissä Weiss oleskeli 1920-luvun Saksassa vailla selkeää päämäärää työskennellen esimerkiksi ekspressionistiselle elokuvaohjaajalle Fritz Langille (F.W. Murnau, kirjassa "The Road to Mecca"). Työskennellessään amerikkalaisen uutistoimiston puhelinvaihteessa Weiss haastatteli venäläisen kirjailijan Maksim Gorkin vaimoa.
Weiss matkusti myöhemmin Palestiinaan, joka oli tuolloin brittiläinen mandaattialue. Hän asui setänsä talossa Jerusalemissa. Setä oli Dorian Feigenbaum, lvivläisen pankkiirin Menachem Mendel Feigenbaumin poika ja Sigmund Freudin oppilas, joka myöhemmin perusti Psychoanalytic Quarterly -lehden New Yorkissa. Weiss ryhtyi Frankfurter Zeitungin kirjeenvaihtajaksi myyden lehteen artikkeleita aluksi freelance-pohjalta. Hänen artikkelinsa kertoivat sionismin uhasta ja arabien pelosta. Hänestä tuli myöhemmin lehden vakituinen ulkomaankirjeenvaihtaja.
Weissin työ johti hänet yhä syvempään vuorovaikutukseen Lähi-idän kulttuurin ja uskonnon kanssa. Pitkällisen pohdinnan ja ajattelun tuloksena hän kääntyi vuonna 1926 Berliinissä islamiin ja otti musliminimen Muhammad Asad.
Asad kuvasi islamia seuraavasti:
"Islam näyttää minusta arkkitehdin täydelliseltä luomukselta. Sen osat sopivat harmonisesti yhteen täydentäen ja tukien toisiaan – mitään ei ole liikaa, eikä liian vähän – muodostaen täydellisessä tasapainossa olevan struktuurin ja tukevan perustan." Siirtomaavallat seurasivat epäluuloisina hänen matkojaan Egyptissä, Saudi-Arabiassa, Iranissa, Afganistanissa ja eteläisissä neuvostotasavalloissa. Englantilainen diplomaatti Saudi-Arabiassa kuvaili häntä ”bolševikiksi”, sillä hän oli kiinnostunut muun muassa vapautusliikkeistä, joiden päämääränä oli muslimimaiden vapauttaminen siirtomaaherruudesta.
Asad muutti vuonna 1932 brittiläiseen Intiaan, jossa hän tutustui runoilija, filosofi ja ajattelija Muhammad Iqbaliin. Tämä oli esittänyt alun perin ajatuksen Intian muslimivaltiosta, joka sitten toteutui Pakistanina. Iqbal sai Asadin jäämään Intiaan ja auttamaan muslimivaltion perustamisessa. Iqbal esitteli Asadin Chaudhry Niaz Ali Khanille, joka hyväntekeväisyystyönään perusti Dar-ul-Islam Trust Instituten Pathankotiin, Intiaan, ja Jauharabadiin, Pakistaniin.
Toisen maailmansodan puhjettua 1939 Asadin vanhemmat joutuivat pidätetyiksi ja natsien murhaamaksi. Britit pidättivät Asadin heti sodan alettua Lahoressa siitä huolimatta, että hän oli kieltäytynyt Saksan kansalaisuudesta vuonna 1938, kun Itävalta liitettiin Saksaan. Asad vietti kolme vuotta internoituna, kun vaimo Munira ja poika Talal elivät Chaudhry Niaz Ali Khanin talossa vapauduttuaan internoinnista aikaisemmin.
Pakistanin itsenäistyttyä 14. elokuuta 1947 Asad sai Pakistanin kansalaisuuden ja hänet nimitettiin Pakistanin islamilaisen valtion perustamista varten asetetun viraston johtajaksi.. Hän oli mukana valmistelemassa Pakistanin ensimmäistä perustuslakia.
Pakistanissa Assad jäi pois poliittisista tehtävistä ja muutti Marokkoon, josta lopuksi siirtyi Espanjaan. Sillä hän asui Pola Hamida Asadin, puolalais-amerikkalaisen islamiin kääntyneen kolmannen vaimonsa kanssa kuolemaansa asti. Hänet on haudattu muslimien hautausmaahan Granadaan Andalusiaan.
Asadilla on kaksi poikaa. Heinrich, ensimmäisestä avioliitosta Elsa Schiemannin kanssa ja Talal toisesta avioliitosta saudiarabialaisen Muniran kanssa. Talal Asad on tunnettu antropologi, joka on erikoistunut uskontotieteisiin ja jälkikolonialismiin.
Asad kirjoitti useita kirjoja. Omaelämäkerta "The Road to Mecca" kertoo Lähi-idän matkoista ja kääntymyksestä sekä sionismin kasvusta. "The Message of The Qur'ania"ia pidetään johtavana Koraanin käännöksenä, vaikka sitä on kritisoitu mu'taziliittilaisista näkemyksistä. Hän käänsi ja selosti myös "Sahih Bukharin", kokoelman haditheja. Lisäksi hän kirjoitti "This Law of Oursin", jossa hän esittää näkemyksensä islamin laista ja hylkää taqlidin. Hän osoittaa islamin lain rationalismin ja moniarvoisuuden, jossa hän näkee salafismin vaikutuksen. Kirjassaan "Islam at the Crossroads", hän esittää, että muslimien pitää valita omiensa ja lännen arvojen välillä. Journal:"A Road to Mecca: The Journey of Muhammad Asad", dokumenttielokuva ohjaajana Georg Misch, kertoo Muhammad Asadin elämästä. Se kuvattiin Itävallassa, Saudi-Arabiassa, Pakistanissa, Yhdysvalloissa, Morokossa ja Espanjassa. Dokumentti valmistui 2008 ja palkittiin seuraavilla fimijuhlilla:http://www.icarusfilms.com/new2009/mecc.html
KirjojaVerkossa