hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Basileion
Basileion () oli antiikin aikainen fylobasileusten käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.
Basileion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Sitä käytettiin fylobasileusten eli Attikan neljän varhaisen joonialaisen fylen johtajien alkuperäisenä kokoontumispaikkana. Myöhemmin, kun rakennukselle ei enää ollut käyttöä, sen paikalle saatettiin rakentaa esimerkiksi Ptolemaioksen gymnasion.
Jossakin Basileionin lähellä sijaitsivat muun muassa Prytaneion, Bukoleion, Epilykeion ja Thesmotheteion. Erään ehdotuksen mukaan Bukoleion oli Basileionin myöhempi nimitys, jolloin kyseessä olisikin sama rakennus.
Bukoleion
Bukoleion (; myös "Boukoleion") oli antiikin aikainen kuningasarkontin eli "arkhon basileuksen" käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.
Bukoleion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Se oli kuningasarkontin käytössä 400-luvun eaa. alkupuolelle, jolloin tämän toimipaikka siirtyi niin kutsuttuun Kuninkaalliseen stoaan Ateenan uudelle Agoralle. Kuningasarkontin alaisuuteen kuuluivat vakavat oikeustapaukset ja uskonnolliset asiat. Koska arkontin vaimo naitettiin vuosittain rituaalisesti Dionysokselle, rakennusta on mahdollisesti käytetty tähän seremoniaan ja se on ollut myös muutoin Dionysoksen kultin käytössä. Myöhemmin, kun rakennukselle ei enää ollut käyttöä, sen paikalle saatettiin rakentaa esimerkiksi Ptolemaioksen gymnasion.
Jossakin Bukoleionin lähellä sijaitsivat muun muassa Prytaneion, Basileion, Epilykeion ja Thesmotheteion. Erään ehdotuksen mukaan Bukoleion olisi todellisuudessa ollut Basileionin myöhempi nimitys, jolloin kyseessä olisikin sama rakennus.
Diogeneion
Diogeneion () oli antiikin aikainen gymnasion tai palaistra Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin Roomalaisen agoran itäpuolella nykyisen Plákan kaupunginosan alueella, lähellä Ateenan niin kutsuttua Arkaaista agoraa.
Diogeneion rakennettiin hellenistisellä kaudella vuoden 229 eaa. jälkeen. Se sai nimensä Diogenes Euergeteestä, joka toimi Makedonian armeijan komentajana kaupungissa ja jätti sotajoukkoineen kaupungin näin ”vapauttaen” sen. Tämän johdosta ateenalaiset nimesivät Diogeneen hyväntekijäkseen, antoivat gymnasionille hänen nimensä ja perustivat siihen liittyneen "Diogeneia"-juhlan hänen kunniakseen.
Gymnasion oli lajissaan Ateenan merkittävimpiä ellei merkittävin, ja sillä oli keskeinen osa efebien koulutuksessa. Sitä voidaan pitää aikansa eliittikouluna eli varakkaimpien perheiden poikien ja kaupungin tulevien johtajien kouluna. Rakennus tunnetaan ennen kaikkea kirjallisista lähteistä ja oletetun paikan läheltä löydetyistä piirtokirjoituksista. Gymnasion toimi oppineiden keskustelujen sekä kirjallisuutta, geometriaa, retoriikkaa ja musiikkia koskevien luentojen paikkana. Rakennus oli käytössä vielä roomalaisella kaudella. 300-luvulla jaa. sen rakenneosia käytettiin ilmeisesti Parthenonin kunnostuksessa.
Diogeneioniin viittaavia piirtokirjoituksia on löydetty erityisesti sittemmin puretun bysanttilaisaikaisen Ágios Dimítrios Katifóriksen kirkon paikalta nykyiseltä Erechthéos-kadulta. Tällä perusteella Diogeneionin on ehdotettu sijainneen jossakin lähellä. Diogeneion oli todennäköisesti osa Ptolemaioksen gymnasionin eli Ptolemaionin kokonaisuutta, nykytutkijoiden arvioiden mukaan todennäköisesti ennemminkin siihen kuulunut palaistra kuin itse gymnasion. Palaistrana siinä on todennäköisesti ollut keskellä pylväspiha. Lisäksi rakennuksessa oli huoneita, joissa efebit kuuntelivat luentoja, sekä kirjasto. Rakennuksessa oli myös alttari tai alttareita, joille uhrattiin Diogeneia-juhlassa, sekä hermejä. Yksi hyvin säilynyt hermi on Kansallisessa arkeologisessa museossa.
Epilykeion
Epilykeion () eli Polemarkheion () oli antiikin aikainen polemarkin eli sota-asioiden arkontin käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.
Epilykeion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Polemarkin tiedetään toimineen rakennuksessa Solonin ajalle saakka. Rakennuksen alkuperäiseksi nimeksi mainitaan "Polemarkheion". Nimen "Epilykeion" sen kerrotaan saaneen sen jälkeen, kun polemarkkina toiminut Epilykos kunnosti sen. Toisaalta nimen on arveltu mahdollisesti viittaavan rakennuksen sijaintiin suhteessa Lykeioniin.
Jossakin Epilykeionin lähellä sijaitsivat muun muassa Prytaneion, Basileion, Bukoleion ja Thesmotheteion.
Ptolemaioksen gymnasion
Ptolemaioksen gymnasion eli Ptolemaion (, joskus myös "Ptolemeion") oli antiikin aikainen gymnasion Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin Roomalaisen agoran itäpuolella nykyisen Plákan kaupunginosan alueella, lähellä Ateenan niin kutsuttua Arkaaista agoraa.
Ptolamaioksen gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 224/223 eaa. Sen lahjoitti ja rakennutti Ptolemaios III Euergetes, jonka mukaan se sai nimensä. Kiitokseksi ateenalaiset perustivat Ptolemaioksen kunniaksi "Ptolemaia"-juhlan ja siihen liittyneen pappeuden sekä uuden 13. fylen nimeltä Ptolemais, joka sai Ptolemaioksen vaimon Bereniken mukaan nimetyn demoksen nimeltä Berenikidai.
Gymnasion oli yksi Ateenan efebien koulutuksen pääpaikoista. Monet filosofit ja reettorit opettivat paikalla. Tunnetuimpiin kuuluu niin kutsutun Uuden Akatemian perustaja, skeptikko Karneades, joka opetti gymnasionissa 100-luvulla eaa. Rakennus oletettavasti vaurioitui tai tuhoutui Sullan hyökkäyksessä vuonna 86 eaa. Se kunnostettiin noin 30–20 eaa. Juba II:n kustannuksella. Gymnasion säilyi käytössä aina 200-luvulle jaa., kunnes se todennäköisesti tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267. Tämän jälkeen rakennuksen raunioista tuli osa uutta kaupunginmuuria. 300-luvulla rakennuksen osia käytettiin mahdollisesti Parthenonin ja Asklepieionin kunnostuksessa.
Ptolemaionin tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta. Erään teorian mukaan se olisi sijainnut jossakin nykyisten Lysíou- ja Prytaneíou-katujen välisellä alueella myöhemmin rakennetun Roomalaisen agoran itä- tai kaakkoispuolella. Gymnasion oli mahdollisesti rakennettu Basileionin, Bukoleionin ja muiden arkaaisen kauden rakennusten paikalle, kun niille ei enää ollut käyttöä.
Gymnasionissa on todennäköisesti ollut kaksi juoksurataa, avoimessa tilassa ollut "paradromis" sekä stoan eli pylväshallin kaltaisessa rakennuksessa ollut katettu "ksystos". Erään teorian mukaan paradromiksena on toiminut Agoralta Attaloksen stoan eteläpuolelta itään ja gymnasionille johtanut tie, tai vaihtoehtoisesti stoien reunustama katu niin kutsutun Agoranomeionin keskellä. Urheilupaikkojen lisäksi rakennukseen on kuulunut luentosaleja sekä kirjasto, ja se on ollut koristettu lukuisin veistoksin. Gymnasioniin on saattanut kuulua myös puistomainen lehto. Gymnasioniin kuului osa, mahdollisesti palaistra, joka tunnetaan nimellä Diogeneion. Ptolemaiosten kulttipaikka on saattanut olla osa rakennusta, mutta joidenkin tulkintojen mukaan se on ollut toisaalla.
Thesmotheteion
Thesmotheteion () oli antiikin aikainen thesmothetain käyttämä rakennus Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi jossakin kaupungin niin kutsutun Arkaaisen agoran ympäristössä nykyisen Plákan kaupunginosan alueella.
Thesmotheteion oli rakennettu arkaaisella kaudella viimeistään 500-luvulla eaa. Sitä käyttivät ne kuusi vähäisempää arkonttia, joille ei ollut muutoin omaa rakennusta, siinä missä eponyymi arkontti käytti Prytaneionia, kuningasarkontti Bukoleionia ja polemarkki Epilykeionia, joiden kaikkien oletetaan sijainneen Thesmotheteionin lähettyvillä. Lisäksi rakennusta ovat mahdollisesti käyttäneet myös muut virkamiehet. Solonin aikana kaikki arkontit ilmeisesti kokoontuivat Thesmotheteionissa. Rakennusta käytettiin todennäköisesti ainakin yhteisruokailuun ("syssitia").
Erään ehdotuksen mukaan klassisella kaudella, jolloin Arkaaisen agoran toiminnot oli monin osin siirretty uudelle Agoralle, Thesmotheteionina toimi osa Etelästoa I:stä.
Korisliiga-kausi 2016–2017
Korisliiga-kausi 2016–2017 oli 77. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Uusikaupunkilainen Korihait nousi sarjaan täksi kaudeksi M1DA-mestaruutensa myötä.
Edelliskauden tapaan kaikki Korisliigaottelut televisioitiin Elisan verkkopohjaisen Fanseat-palvelun kautta ja suuri osa Elisa Viihde -palvelussa.
Korisliiga-kauden 2016–2017 runkosarja pelattiin kymmenen joukkueen nelinkertaisena sarjana. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin, ja viimeiseksi jäänyt joukkue karsi sarjapaikastaan M1DA:n finaalit hävinnyttä joukkuetta vastaan paras kolmesta -järjestelmällä. Puolivälieristä eteni jatkoon viime kauden tapaan kolmella voitolla ja välieristä neljällä voitolla. Myös loppuotteluissa Suomen mestaruuteen vaadittiin edelliskauden tapaan neljä voittoa. Pronssimitalit ratkaistiin yhdessä ottelussa.
Edelliskaudella suurista talousvaikeuksista kärsinyt Bisons Loimaa ilmoitti toukokuussa 2016 hakevansa liigalisenssiä kaudelle 2016–2017. Joukkueen lisenssin saanti ja rahoitusjärjestelyt olivat ristiin ehdollisia. Kesäkuussa Koripalloliiton liittohallitus ei sarjalisenssiyksikön esityksen mukaisesti hyväksynyt Bisonsin sarjalisenssihakemusta, koska sopimusyhteisö Bisons BC Oy ei täyttänyt vaadittuja velvoitteitaan määräaikaan eli toukokuun loppuun mennessä eikä vielä kolme viikkoa ajankohdan jälkeen kestäneiden neuvottelujen jälkeenkään. Loimaalaisten tilalle Korisliigaan nostettiin edelliskaudella sarjasta pelillisesti pudonnut lapualainen Kobrat. Liitto tarjosi Bisonsille paikkaa II-divisioonasta, mihin se ei ensi kädeltä suostunut.
Tammikuussa 2017 Seagullsin Timo Heinonen pelasi historian toisena pelaajana 600. runkosarjaottelunsa Suomen miesten pääsarjassa.
Runkosarjan korikuninkuuden voitti Kobrien yhdysvaltalaispelaaja Jamal Jones. Sarjan suomalaispelaajista korkein pistekeskiarvo runkosarjassa oli Tampereen Pyrinnön Topias Palmin 13,1 pistettä/ottelu. Korihaiden Marcus Van voitti levypallotilaston ja Seagullsin Antto Nikkarinen syöttötilaston.
Lähde:
Naomi Kawase
Naomi Kawase (30. toukokuuta 1969 Nara, Japani) on japanilainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -näyttelijä.
Kawasen vanhemmat erosivat hänen ollessaan lapsi, eikä hän nähnyt isäänsä kuin vasta aikuisena. Kawase valmistui Osakan kuvataidekorkeakoulusta vuonna 1989. Ensimmäinen dokumenttielokuva "Ni tsutsumarete" (1992) käsitteli häntä jäljittämässä isäänsä. Vuonna 1994 ilmestyneessä dokumentissa "Katatsumori" Kawase kuvaa isoäitiään. Kumpikin elokuva palkittiin vuoden 1995 Yamagatan dokumenttifestivaalilla.
Vuonna 1997 Kawasesta tuli nuorin Camera d'orin voittaja elokuvallaan "Moe no suzaku". "Hotaru"-elokuva voitti Locarnon elokuvajuhlilla Fipresci-järjestön palkinnon ja Cicae-palkinnon vuonna 2000. Cannesin elokuvajuhlilla ovat olleet esillä "Sharasôju" vuonna 2003, "Mogari no mori" ("Tuomariston valinta -palkinto" 2007), "Hanezu no tsuki" 2011 ja "Futatsume no mado" 2014.
Kawasen elokuvaura on ollut esillä näyttelyissä Euroopassa, esimerkiksi Pariisin Jeu de Paume -museossa vuonna 2002. Vuonna 2010 hän perusti Kansainvälisen Naran elokuvafestivaalin halutessaan tuoda nuorten ohjaajien elokuvia esiin. Vuonna 2013 Kawase toimi yhtenä Cannesin tuomareista. Vuonna 2015 Ranskan kulttuuriministeri myönsi hänelle "Taiteen ja kirjallisuuden kunniamerkin".
Kirsikkapuiden alla -elokuva esitettiin Helsingin Rakkautta ja Anarkiaa -festivaalilla nimellä "An" vuonna 2015. Suomessa sen ensi-ilta elokuvateattereissa oli 8.4. 2016.
Kawase oli naimisissa elokuvatuottaja Takenori Sentôn kanssa vuodesta 1997 vuoteen 2000, jolloin hän käytti sukunimeä Sentô.
"*Tähdellä merkitty elokuvat, joissa Kawase on myös näytellyt."
Från Nära och Fjerran
Från Nära och Fjerran (”Lähteltä ja kaukaa”) oli Helsingissä vuosina 1860–1861 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Kirjakauppias Klas Theodor Sederholmin julkaisema ja toimittama "Från Nära och Fjerran", alaotsikoltaan "Litteraturblad för Finlands qvinnor" oli naisille tarkoitettu makasiinilehti. Kerran kuukaudessa ilmestynyt 16-sivuinen ja oktaavikokoinen lehti painettiin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainossa. Se sisälsi etupäässä artikkeleita ja kaunokirjallisuutta. Lehden näkökulma oli miehen, jonka mielestä naisen tärkein tehtävä oli toimia vaimona ja äitinä. Siinä pohdittiin myös naisten kasvatus- ja koulutuskysymyksiä. Ensimmäisenä vuonnaan "Från Nära och Fjerran" sai toimittajaa tyydyttäneen 700 kappaleen levikin. Toisena vuonna tilaajamäärä laski, ja Sederholm lopetti lehden kannattamattomana.
Carl Johan Marelius
Carl Johan Marelius (15. syyskuuta 1829 Oulu – 25. marraskuuta 1866 Kajaani) oli suomalainen filosofian maisteri, rehtori ja lehdenkustantaja.
Mareliuksen vanhemmat olivat oululainen värjärimestari Karl Johan Marelius ja Sara Margareta Nordqvist. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1848. Marelius opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1853.
Marelius toimi Oulun yläalkeiskoulun vt. kollegana vuodesta 1854, Kuopion ala-alkeiskoulun opettajana vuodesta 1856 ja Kajaanin ala-alkeiskoulun rehtorina vuodesta 1863.
Marelius perusti yhdessä ala-alkeiskoulun opettaja Adolf Edvard Rongainin kanssa vuonna 1856 Kuopioon Kuopion Sanomat-lehden joka lopetti kuitenkin jo ilmestymisensä vuoden 1857 lopulla. Lehteä painettiin C. J. Marelius’en ja A. E. Rongainin kirjapainossa joka toimi 1856–1857.
Marelius oli naimisissa vuodesta 1856 Adolfina Eugenia Jaeckellin (k. 1907) kanssa jonka isä oli ylimääräinen komissiomaanmittari Krister Fredrik Jaeckell (1810–1853).
Place de la République
Place de la République () on suorakulmainen aukio Pariisissa, 3., 10. ja 11. arrondissementin rajalla. Sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria, ja se on yksi Pariisin suurimmista aukioista. Aukiolla risteävät seuraavat bulevardit ja muut kadut: Boulevard du Temple, Boulevard Saint-Martin, Boulevard Magenta, Boulevard Voltaire, Avenue de la République, Rue du Temple, Rue René-Boulanger, Rue Léon-Jouhaux ja Rue du Faubourg-du-Temple.
Place de la Républiquen paikalla sijaitsi aiemmin 1300-luvulla rakennettuun niin sanottuun Kaarle V:n kaupunginmuuriin kuulunut Templen portti. Aukio syntyi vuonna 1854, kun Pariisin asemakaavaa uudistettiin paroni Haussmannin suunnitelmien mukaan. Aukion nimi oli alkujaan place du Château-d’eau. Sen pohjoissivua reunustavat arkkitehti Gabriel Davioudin suunnittelemat entiset kasarmi- ja liikerakennukset. Valokuvauksen pioneerin Louis Daguerren kuuluisa dioraamateatteri sekä Alexandre Dumas’n vuonna 1847 perustama Théâtre-Lyrique sijaitsivat aikanaan Place de la Républiquen luona. Vuonna 2013 valmistuneissa muutoksissa aukion jalankulkualuetta laajennettiin.
Aukiolla järjestettiin suuria mielenilmauksia tammikuussa 2015 Charlie Hebdon terrori-iskun jälkeen ja uudelleen marraskuussa 2015 Pariisin terrori-iskujen jälkeen. Tammikuussa 2016 aukiolle sijoitettiin iskujen uhreille omistettu muistolaatta.
Aukion keskellä on vuonna 1883 pystytetty "Tasavallan muistomerkki" ("Monument à la République"), jonka ovat suunnitelleet kuvanveistäjäveljekset Léopold ja Charles Morice. Ranskan tasavaltaa symboloiva Marianne-patsas on 9,5 metriä korkea ja seisoo 15,5 metriä korkealla jalustalla. Sen kolme suurta jalustahahmoa edustavat vapautta, veljeyttä ja tasa-arvoa. Jalustan alaosassa on kaksitoista pronssireliefiä, jotka kuvaavat Ranskan tasavaltaisen historian merkittäviä tapahtumia vuoden 1789 vallankumouksesta alkaen.
Ennen nykyistä patsasta paikalla on ollut kaksikin suihkulähdettä. Ensimmäinen, vuonna 1811 valmistunut suihkulähde, tunnettiin nimellä "Château d’Eau" (”vesilinna”), ja koko aukio sai alkuperäisen nimensä sen mukaan. Jälkimmäinen, Davioudin vuonna 1875 suunnittelema suihkulähde, siirrettiin sittemmin place Félix-Ébouélle.
Esteban de Jesús
Esteban de Jesús (s. 2. elokuuta 1951 Carolina – 11. toukokuuta 1989 San Juan) oli puertoricolainen raskaansarjan ammattilaisnyrkkeilijä ja WBC-liiton kevyen sarjan maailmanmestari.
Ammattilaiskehiin jo 17-vuotiaana vuonna 1969 siirtynyt de Jesús voitti MM-tittelin Guts Ishimatsuilta toukokuussa 1976, ja puolusti vyötään kolmesti ennen tappiota Roberto Duránille. Puolitoista vuotta aiemmin de Jesús oli aiheuttanut Duranille tämän ammattilaisuran ensimmäisen tappion Madison Square Gardenissa käydyssä ottelussa.
Viimeisen kerran de Jesús otteli heinäkuussa 1980.
Marraskuussa 1981 de Jesús ampui kokaiinin vaikutuksen alaisena liikennekahakassa 17-vuotiaan Roberto Cintron Gonzalezin. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen.
Vuonna 1985 de Jesúsin havaittiin saaneen HIV-tartunnan likaisista huumeneuloista. Heikentyneen terveydentilan takia de Jesús armahdettiin huhtikuussa 1989, ja hän menehtyi AIDS:iin kuukausi vapautumisensa jälkeen.
Leena Takala
Marja-Leena Takala (10. maaliskuuta 1938 Lahti) on suomalainen näyttelijä. Hän aloitti pitkän työrupeamansa Turun kaupunginteatterissa vuonna 1965.
Leena Takalan vanhemmat olivat Paavo Takala ja Hertta Tuomisto. Hän aloitti näyttelijän uransa kiinnityksellä Jyväskylän Työväen Teatteriin 1956–1957; muutaman vuoden tauon jälkeen hän oli kiinnitettynä Kotkan kaupunginteatteriin 1961–1965. Takalan pitkä kiinnitys Turun kaupunginteatteriin alkoi 1965.
Takalan näyttämötehtäviä olivat muun muassa Rosalinda näytelmässä "Lepakko", Anastasia näytelmässä "Anastasia ja valtakirja" sekä "Mustalaisruhtinaan" Sylva. Anton Tšehovin "Kirsikkapuistossa" Takala näytteli Varjan roolin. Uransa myöhemmässä vaiheessa Takala on näytellyt muun muassa teoksessa "Kvartetti".
Takalan näyttämötehtävistä mainittakoon myös Hämeen tyttö Kalle Holmbergin ohjaamassa "Seitsemässä veljeksessä", joka oli Turun kaupunginteatterin suurmenestys 1970-luvulla.
Teatteriuransa ohella Takala on tehnyt muutaman elokuvaroolin, kuten Gunvorin osan Maunu Kurkvaaran teoksessa "Rakas...".
Kirkkokatu 10 (Oulu)
Kirkkokatu 10, Oulun kaupungin säästöpankin (Uleåborgs Stads Sparbank) rakennuttama liike- ja asuinkerrostalo, sijaitsee Rotuaarin varrella Pokkisen kaupunginosassa Oulussa. Rakennuksen katutason pankkitoissa on toiminut Säästöpankki Optia vuodesta 2000.
Oulun kaupungin säästöpankki perustettiin vuonna 1845. Pankin perusti kaupunginlääkäri Gustaf Toppelius, jonka rakennuttamassa talossa pankki aloitti toimintansa. Ennen oman toimitalon rakentamista pankki ehti toimia myös monissa muissa rakennuksissa Oulun keskustassa kuten Seurahuoneella ja J. F. Kerttulan talossa.
Omaa toimitaloa varten pankki osti tontin Kauppurienkadun ja Kirkkokadun kulmauksesta. Tontin omistaja kauppias Gust Hägg hyväksyi vankilanjohtaja V. O. Juveliuksen pankin puolesta tekemän tarjouksen ja kauppa syntyi maaliskuussa 1910. Tontilla sijaitsi useita pääasiassa puisia rakennuksia, mutta osa tontista oli rakentamatta ja tuolle paikalle toimitaloa suunniteltiin. Vanhoja taloja pankki vuokrasi edelleen aina vuoteen 1932 asti, jolloin ne purettiin uudisrakennuksen tieltä.
Jugendtyylisen rakennuksen piirustukset laati arkkitehti Wivi Lönn vuonna 1911. Rakennuslupa myönnettiin huhtikuussa 1911, mutta rakennustyöt oli aloitettu jo pari kuukautta ennen helmikuussa. Vastaavana rakennusmestarina työmaalla toimi rakennusmestari Viktor Vikkula. Uuden rakennuksen pankkikonttori avattiin 12. kesäkuuta 1912. Toimitalo rakennettiin kiinni kahteen tontilla sijainneeseen kivirakennukseen, joista toisesta on nykyäänkin jäljellä kaksikerroksinen harjakattoinen osa sisäpihan puolella. Talossa on viisi maanpäällistä kerrosta, joista ylin on kylmäullakkokerros. Ensimmäinen kerros on kansallisromantiikkaan viittaavaa rosoista graniittia, joka erottaa sen selvästi muusta julkisivusta, joka on rapattua tiiltä.
Rakennus kärsi pommituksissa talvisodassa ja jatkosodassa. Sodan jälkeen arkkitehti Gustaf Strandberg suunnitteli ullakkokerroksen laajentamista asuinkäyttöön, jolloin julkisivun frontoni olisi hävinnyt. Vaikka suunnitelma saikin rakennusluvan, niin sitä ei koskaan toteutettu. Varsinkin sisätiloihin on kuitenkin tehty myöhemmin muutoksia. Arkkitehti Uki Heikkisen suunnitelmien mukaan talon pihan puolelle on rakennettu yksikerroksinen laajennusosa. 1980-luvun lopulla ensimmäinen kerros muutettiin pankkitiloista Osuuskauppa Arinan kahvila-ravintolaksi, mutta jo seuraavan vuosikymmenen lopulla tilat muunnettiin Säästöpankki Optialle.
Anu Koivunen
Anu Koivunen eli "Anu-Riitta Koivunen" (s. 29. tammikuuta 1967 Kemi) on suomalainen mediatutkija. Hän on elokuvatutkimuksen professori Tukholman yliopistossa. Hän on kuitenkin ollut virkavapaalla päätyöstään ja toiminut muun muassa tutkijana Helsingin yliopistolla ja sukupuolitutkimuksen professorina Tampereen yliopistolla. Hän on Suomen ja Ruotsin kaksoiskansalainen.
Koivunen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1992 ja lisensiaatiksi vuonna 1994 Turun yliopistosta pääaineenaan elokuva- ja televisiotiede. Hän väitteli tohtoriksi mediatutkimuksesta Turun yliopistossa 2003; väitöskirjan aiheena oli " Performative Histories, Foundational Fictions. Gender and Sexuality in Niskavuori Films". Koivunen on ollut vuodesta 2004 mediakulttuurin dosentti Tampereen yliopistossa ja elokuva- ja televisiotutkimuksen sekä naistutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa.
Koivunen on osallistunut julkiseen keskusteluun asiantuntijakommentaattorina, kolumnistina ja sosiaalisessa mediassa. Hän on kirjoittanut muun muassa "Hufvudstadsbladetiin", "Apuun" ja Tieteentekijöiden liiton blogiin. Hän on myös yksi "Pressiklubi"-ajankohtaisohjelman sekä Yle Radio Suomen "Pyöreä pöytä" -radio-ohjelman vaihtuvista vakiokommentaattoreista.
Randy Lanier
Randy Thomas Lanier (s. 22. syyskuuta 1954 Lynchburg, Virginia) on yhdysvaltalainen entinen autourheilija. Hän kilpaili CART-sarjassa vuosina 1985 ja 1986.
23-vuotiaana kilpa-autoilun aloittanut Lanier kilpaili ennen CART-sarjaa kestävyyskilpailuissa, ja osallistui muun muassa Le Mansin 24 tunnin ajoon vuonna 1982. Indy 500 -kilpailussa Lanier sijoittui vuonna 1986 kymmenenneksi, ja oli myös kilpailun paras tulokas.
Lanier tuomittiin huumekaupasta vuonna 1988 elinkautiseen vankeusrangaistukseen ilman ehdonalaiseen pääsyn mahdollisuutta. Hän oli aloittanut huumeiden myymisen jo 15-vuotiaana.
Mia Rönkä
Mia Tiina Hannele Rönkä (s. 1972 Vaasa) on naantalilainen filosofian tohtori, ympäristöekologian dosentti ja kirjailija-toimittaja. Röngän kirjat ovat olleet luontoon liittyviä tietokirjoja, mutta vuonna 2016 julkaistaan ensimmäinen runoteos, "Maanalaiset linnut". Vuonna 2016 julkaistiin myös ensimmäinen osa, "Nähdään majalla, pörriäisagentit", neliosaisesta luontoaiheisesta lasten tarinallisesta tietokirjasarjasta.
Rönkä valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 1999. Rönkä väitteli Turun yliopiston biologian laitoksella vuonna 2008 ekologian alalla väitöksellä "Assessment of Coastal Bird Populations and Habitats on the Finnish Coast of the Baltic Sea: Implications for Monitoring and Management". Väitöskirja käsitteli ympäristötekijöiden vaikutusta saaristolintukantoihin ja saaristolinnuston levinneisyyteen Suomen etelärannikolla. Väitöksessä selvitettiin saaristolintujen kannankehityksen ja poikastuoton yhteyttä sekä kehitettiin uusi menetelmä poikastuoton seurantaan. Väitöstyössä käsiteltiin myös tiedon välittämistä luonnon monimuotoisuudesta.
Brian Hämäläinen
Brian Tømming Hämäläinen (s. 29. toukokuuta 1989 Allerød) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Belgian Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa KRC Genkiä.
Darren Sharper
Darren Mallory Sharper (s. 3. marraskuuta 1975 Richmond, Virginia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Sharper pelasi takapuolustajana NFL:ssä vuosina 1997–2010. Hän oli yksi pelipaikkansa parhaista pelaajista, ja valittiin viidesti NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Sharper voitti New Orleans Saintsin riveissä Super Bowl XLIV:n kaudella 2009.
Sharper hyväksyi maaliskuussa 2015 yhdeksän vuoden vankeustuomion jopa 16 eri naiseen kohdistuneista seksuaalirikoksista. Tapaus kuitenkin avattiin uudelleen vuotta myöhemmin, koska tuomio oli liittovaltion tuomarin mielestä liian lievä. Sharper tuomittiin elokuussa 2016 18 vuodeksi vankeuteen ja 20 000 dollarin sakkoihin 16 naisen raiskauksesta.
Asterixin &amp; Obelixin syntymäpäivä
Asterixin ja Obelixin syntymäpäivä – Kultainen kirja () on 34. "Asterix seikkailee" -albumi, joka julkaistiin vuonna 2009. Albumi juhlistaa Asterix-sarjakuvien 50-vuotista taivalta. Albumin käsikirjoitti ja piirsi Albert Uderzo, mutta se sisältää myös joitakin René Goscinnyn käsikirjoituksia vuosikymmenten takaa. Albumin kanteen käsikirjoittajiksi onkin merkitty Goscinny ja Uderzo yhdessä.
Asterix ja Obelixin syntymäpäivä on toistaiseksi Uderzon viimeisin albumi. Vuonna 2012 hän julkisti sarjan uudet tekijät, käsikirjoittaja Jean-Yves Ferrin ja piirtäjä Didier Conradin.
Chanhassen
Chanhassen on kaupunki Yhdysvalloissa, Minnesotan osavaltiossa. Vuonna 2010 siellä oli vajaat 23 000 asukasta, mutta vuonna 2014 väkiluku lähestyi jo 25 000. Yli 91 % asukkaista on valkoihoisia.
Chanhassenissa on ollut asutusta 1850-luvun alkupuolelta asti. Se sai nimensä sioux-intiaanien sokerivaahteraa tarkoittavasta sanasta. Se oli unelias maalaiskaupunki 1960-luvulle asti. Sen jälkeen siitä kehittyi nopeasti Minneapolisin vauras lähiö.
Vuonna 2013 kaupungin suurimmat työllistäjät olivat mittalaitteita valmistava Rosemount, Instant Web Companies ja Life Time Fitness.
Antopleuriini
Antopleuriini-A kuuluu merivuokkojen (Anthopleura xanthogrammica) tuottamiin polypeptiditoksiineihin, jotka vuorovaikuttavat jänniteriippuvaisten ionikanavien kanssa. Nisäkkäiden sydämessä tämä saa aikaan viivästyneen ionikanavien sulkeutumisen, mikä johtaa sydämen lyöntivoiman lisääntymiseen ilman, että verenpaine tai lyöntitiheys muuttuvat. Näiden polypeptidien terapeuttista potentiaalia rajoittaa niiden immunogeenisyys ja toimimattomuus suun kautta otettuna. Silti niiden kolmiulotteinen muoto voi johtaa uusien sydänlääkkeiden kehittymiseen. Antopleuriinilla on neljä muotoa (Antopleuriini-A, -B, -C ja -Q). Niiden toimintamekanismi on sitoutua natriumkanaviin, mikä johtaa sydänlihassolujen virittymiseen. Antopleuriini toimii sekä toksiinina että feromonina. Kun petoeläin lähestyy merivuokkoa, se pyrkii hyökkäämään lonkeroiden keskelle, missä antopleuriinin pitoisuus on pienimmillään. Petoeläintä lähimmissä osissa pitoisuus taas on suurin. Pedot oikeastaan levittävät antopleuriinia ympäristöönsä uiskennellessaan merivuokon ympärillä. Tämä on signaali muille merivuokoille käpertyä kokoon vaaran uhatessa.
Eero Lehtonen (koripalloilija)
Eero Lehtonen (s. 14. tammikuuta 1998) on suomalainen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä pelaava Lehtonen voitti M1DA:n mestaruuden vuonna 2016.
UU-Korihaiden kasvatti Lehtonen pelasi vuosien 2012–2016 välillä seuran A- ja B-poikajoukkueissa ikäluokkien I-divisioonissa. Kaudella 2015–2016 hän ylsi A-poikien I-divisioonassa tupla-tuplakeskiarvoon, 17,8 pisteeseen ja 10,3 levypalloon per ottelu. Korihaiden miesten edustusjoukkueessa Lehtonen pelasi jo kaudella 2013–2014, jolloin hän pelasi maaliskuussa 16-vuotiaana Korisliigassa kahdessa ottelussa joitakin minuutteja ottaen toisessa ottelussa yhden levypallon. Korihait voitti kyseisellä kaudella vain kuusi 44 runkosarjaottelustaan ja putosi selkeällä erolla I-divisioonaan. Miesten I-divisioona A:ssa Lehtonen pelasi kaudella 2014–2015 runkosarjassa noin 11 ja puoli minuuttia per ottelu 2,5 pisteen ja 1,4 levypallon keskiarvoilla. Korihait voitti runkosarjan mutta hävisi loppuotteluissa eikä noussut Korisliigaan. Kaudella 2015–2016 Korihait kärsi talousvaikeuksista, joista se selvisi. Lehtosen peliaika ja tehot kasvoivat edelliskaudesta, ja pääsääntöisesti avausviisikossa pelattuaan hän kirjautti runkosarjassa noin 24 ja puolessa minuutissa 7,3 pistettä ja 2,2 levypalloa ottelua kohden. Korihait voitti jokaisen pudotuspeliottelunsa ja nousi takaisin Korisliigaan. Kauden päätyttyä Lehtonen teki Korihaiden kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Toukokuussa 2018 Lehtonen siirtyi I-divisoona A:ssa pelaavaan Kristika Turkuun.
Lehtonen tulee koripalloperheestä. Hänen isänsä on maajoukkuepelaaja, Suomen mestari ja cup-mestari Harri Lehtonen.
Arnhild Lauveng
Arnhild Lauveng (s. 1972) on norjalainen kirjailija ja psykologi.
Lauveng joutui 17-vuotiaana itsetuhoisuuden ja psykoottisuuden vuoksi suljetulle osastolle, jolla hänellä diagnosoitiin skitsofrenia. Hän vietti seuraavat kymmenen vuotta hoidossa, välillä sairaalassa, välillä opiskeli Oslon yliopistossa ja valmistui sitten psykologiksi. Nykyisin Lauveng työskentelee paitsi psykologina, myös puhujana sairauteensa liittyen. Hän on kirjoittanut kaksi elämästään kertovaa kirjaa, psykologisia kirjoja ja lastenkirjoja.
Lauveng on itse parantunut skitsofreniasta ja hän on kyseenalaistanut terveydenhoitojärjestelmän yksipuolisen suhtautumisen skitsofreniaan parantumattomana sairautena. Ajattelutapansa takia psykiatrisen sairaalan lääkärit esimerkiksi antoivat Lauvengin ymmärtää, että hänen unelmansa psykologiksi valmistumisesta olisi järjetön.
Jenny og Jakob -sarja:
Johan Franzén (täsmennyssivu)
Johan Franzén -nimisiä tunnettuja henkilöitä ovat:
LGA 1155
LGA 1155 on Intelin valmistama suoritinkanta. Suoritinkantaan sopivat Intelin Sandy Bridge sekä Ivy Bridge-suorittimet, jotka käyttävät DDR3-keskusmuistia. Suoritinkanta julkistettiin seuraajaksi LGA 1156-kannalle, ja sen seuraaja oli LGA 1150-kanta. Suoritinkannan fyysiset mitat ovat 37,5 mm x 37,5 mm.
Aleksandre Amisulašvili
Aleksandre Amisulašvili (, ; s. 20. elokuuta 1982 Telavi, Georgian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Georgia) on georgialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Umaghlesi Ligassa pelaavaa Dinamo Tbilisiä ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Tuuliajolla (kirja)
Tuuliajolla – Suuri rock and roll -risteily on vuonna 1981 ilmestynyt musiikkitoimittaja Juho Juntusen reportaasikirja, joka kertoo samana kesänä tehdystä ensimmäisestä Tuuliajolla-kiertueesta.
Vuoden 1981 Tuuliajolla-kiertueella olivat mukana Juice Leskinen Slam, Eppu Normaali ja Hassisen Kone, jotka matkustivat viikon ajan eri puolilla Saimaata "S/S Heinävesi" -nimisellä sisävesialuksella ja esiintyivät kuudella paikkakunnalla. Kirjan lisäksi Tuuliajolla-kiertueelta tehtiin Aki ja Mika Kaurismäen ohjaama dokumentaarinen musiikkielokuva "Saimaa-ilmiö" sekä livealbumi "Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta)".
Kirjassa on useita Juho Juntusen piirroksia ja sen valokuvista vastasivat hänen lisäkseen Tapio Vanhatalo sekä Mika Jussila. Takakannessa puolestaan ovat varsinaisten kansitekstien lisäksi myös Juice Leskisen laatimat saatesanat. Kirja valmistui vain pari kuukautta kesäkuun alussa järjestetyn kiertueen jälkeen ja se julkaistiin samassa yhteydessä elokuvan ensi-illan kanssa syyskuun alkupuolella. Teoksesta tuli nopeasti myyntimenestys, jonka ensimmäinen painos myytiin loppuun. Vuonna 2008 harvinaiseksi käyneestä kirjasta ilmestyi kokonaan uudistettu laitos, joka sisältää runsaasti uutta materiaalia.
Kirja sisältää Juho Juntusen värikkäitä kuvauksia Tuuliajolla-risteilyn tapahtumista, mutta vuoden 2008 painoksen jälkisanoissa hän kuitenkin kertoi jopa sensuroineensa osan. Alkuperäisen painoksen takakannessa kirjaa luonnehditaan ”suomalaisen gonzojournalismin hämmentäväksi merkkiteokseksi” ja Juntunen siteeraakin alussa tyylilajin kehittäjänä pidettyä Hunter S. Thompsonia. Varsinaisen kiertuereportaasin lisäksi kirja sisältää hänen tekemiään muusikkohaastatteluja sekä kokonaan fiktiivisen luvun, jonka hahmoina ovat muun muassa Juntunen itse sekä toinen legendaarinen musiikkitoimittaja Waldemar Wallenius. Teoksen päättää niin ikään Thompsonilta lainattu osittain fiktiivinen kuvaus Juntusen ja toimittaja Jukka Mikkolan automatkasta, jonka aikana he käyvät keskustelua eri musiikkigenreistä.
Vuonna 2008 kirjasta ilmestyi Liken kustantama uudistettu painos. Alkuperäisen materiaalin lisäksi se sisältää Juho Juntusen jälkisanat, Tuuliajolla-risteilyjen historiikin sekä Jouni Hynysen kirjoittaman raportin vuoden 2006 kiertueesta.
Kirjaa on käytetty lähteenä Katariina Leinon käsikirjoittamassa musikaalissa "Ihan tuuliajolla", jonka ensi-ilta oli vuonna 2014.
Sami Kieksi
Sami Kieksi (s. 11. huhtikuuta 1990 Finspång, Ruotsi) on suomalainen sosiaalisen median persoona ja yhteiskunnallinen vaikuttaja. Kieksi on puhunut paljon yksinäisyydestä, syrjäytymisestä sekä kiusaamisesta sen eri muodoissa. Hän ohjasi ja tuotti "Some Deep Story" -nimellä kulkevan televisiosarjan, joka julkaistiin elokuussa 2016 Yle Areenassa ja esitettiin loka–marraskuussa Yle TV2 -kanavalla. Sarja sai jatkoa toisella tuotantokaudella helmikuussa 2017. Sarjan kolmannen tuotantokauden ensimmäinen jakso julkaistiin 3.5.2018.
Kieksi lähti mukaan nimettömyyteen perustuvan Ylilauta-keskustelufoorumin toimintaan vuonna 2015. Hän muun muassa hoiti sivuston markkinointia ja edusti sitä erilaisissa tilaisuuksissa. Hän halusi tarjota Ylilautaa käyttäville nuorille aktiviteetteja.
Hän ylläpiti Kolmelta aamuyöstä -nimistä Facebook-yhteisöä, jonka hän sulki kasvaneen kiusaamisen ja huonon ryhmähengen takia elokuussa 2017. Yhteisössä oli tuolloin reilut 74 000 jäsentä. Ryhmästä oli suunniteilla myös oma yhteisöpalvelu.
Vuosina 2009–2010 Kieksi näytteli Tampereen Teatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa.
Marraskuussa 2015 Kieksi mahdollisti suomalaisen AncarA-yhtyeen maailmanennätysyrityksen Himalajan vuoristossa keräämällä projektille 17 000 euroa. Kieksi kävi myös itse Mount Everestin perusleirissä. Projektista on tehty dokumenttielokuva "Projekti Rockin High", joka sai ensi-iltansa Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 16. syyskuuta 2016. Elokuva esitettiin myös televisiossa Yle TV1 -kanavalla lokakuussa 2016. Syyskuussa 2016 Kieksi oli mukana järjestämässä Bailupaatti-nimistä risteilyä.
The Night Watchman's Journal
The Night Watchman's Journal () on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa esiintyvät Jung Il-Woo, Ko Sung-hee ja U-Know Yunho.
Patrick Kenniff
Patrick Kenniff (28. syyskuuta 1865 New South Wales, Australia – 12. tammikuuta 1903 Queensland, Australia) oli australialainen bushranger, joka oleili Queenslandin alueella veljensä Jamesin (1869–1940) kanssa. He toimivat pääasiassa karja- ja hevosvarkaina, mutta myöhemmin veljekset todettiin syyllisiksi murhaan, jonka seurauksena Patrick hirtettiin Boggo Road Gaolin vankilassa. Veljeksiä pidetään Australian viimeisinä bushrangereina.
Veljekset saivat tuomion karjavarkauksista vuonna 1981 pohjoisen New South Walesin alueella, jonka jälkeen Patrick ja James muuttivat isänsä kanssa Queenslandin alueelle, kahden nuoremman veljen Thomasin ja Johnin muuttaessa myöhemmin perästä. Perhe hankki haltuunsa laidunmaan Warregon alueelta. Yhdessä muiden karjavarkaiden kanssa Patrick ja James varastivat karjaa ja hevosia lähialueen karjatiloilta. Molemmat veljekset saivat vankilatuomioita varkauksista. Toiminnan seurauksena Warregon alueelle pystytettiin poliisiasema.
Veljekset omaksuivat jatkossa aggressiivisemman tyylin varkauksilleen ja olivat aseistautuneita. Erityisesti "Carnarvon"-tilalta varastettiin hevosia ja karjaa ja tilan omistaja Albert Christian Dalke oli erityinen vihamielisyyksien kohde. Vuonna 1902 maastosta löytyi Dalken sekä konstaapeli George Doylen palaneet ruumiit. Vahva epäilys oli Patrick ja James Kenniffien osallisuudesta murhiin. Veljesten päästä luvattiin 1 000£ palkkio, ja heidät saatiin kiinni suuren etsintäoperaation päätteeksi 23. kesäkuuta 1902.
Patrick sekä James tuomittiin kuolemanrangaistuksella, mutta täytäntöönpano viivästyi. Patrick teloitettiin 12. tammikuuta 1903 ja hänet haudattiin eteläisen Brisbanen hautausmaalle. Jamesin tuomio muutettiin elinkautiseksi, jota hän kärsi 12 vuotta ennen vapautumistaan. James kuoli syöpään 8. lokakuuta 1940.
Forssan tori
Forssan tori on perinteinen kauppatori Forssan keskustassa. Toripäivät ovat tiistai, torstai ja lauantai ja myyntiajat klo 7–14. Kesälauantaisin myynti saa jatkua tuntia pidempään.
Forssan toria ja sen viereistä Ankkalammin puistoa on uudistettu 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. Puiston korjaus valmistui vuonna 2004. Ankkalammin korjauksen jälkeen uudistettiin torialueen pinta ja torille rakennettiin esiintymislava ja kahvilarakennus. Kahvilan yhteydessä toimii kesäisin kaupungin matkailuneuvonta.
Luonnotar (lehti)
Luonnotar oli Helsingissä vuosina 1862–1863 ilmestynyt aikakauslehti.
Alaotsikolla "Kuukausilehti Kansan Hyödyksi ja Huviksi" ilmestynyttä "Luonnotarta" tomittivat J. A. Hagman ja K. J. Gummerus. Se oli tavalliselle kansalle tarkoitettu valistava ja viihdyttävä aikakauslehti, joka luonnontieteellisten ja historiallisten artikkelien lisäksi julkaisi kirjoituksia ajankohtaisista yhteiskunnallisista aiheista. Muutamissa numeroissa oli myös kuvia. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapainossa painettu lehti sai 590 tilaajaa. Vain vuoden ajan ilmestyneen "Luonnottaren" lakkamisen syynä oli sen kannattamattomuus ja uuden "Maiden ja Merien Takaa" -lehden perustaminen.
Luonnotar (täsmennyssivu)
Luonnotar tarkoittaa seuraavia asioita:
Litterär Tidskrift
Litterär Tidskrift utgifven i Helsingfors oli Helsingissä vuosina 1863–1865 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Lehti perustettiin vuonna 1863 lakanneen J. V. Snellmanin "Litteraturbladin" korvaajaksi. Sitä toimittivat "Helsingfors Dagbladissa" työskennelleet J. G. Frosterus, J. J. Chydenius, Karl Collan ja A. H. Chydenius. Kulttuuripoliittisesti liberaali kuukausilehti sisälsi monipuolisia artikkeleita ajankohtaisista tieteellisistä ja yhteiskunnallisista kysymyksistä. Enimmillään 600 tilaajaa saanut "Litterär Tidskrift" lakkasi vuoden 1865 alussa.
Vecko-Biblioteket
Vecko-Biblioteket oli Helsingissä vuosina 1865–1867 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Alaotsikolla "Läsning för hemmet" ilmestyneen "Vecko-Biblioteketin" julkaisija ja toimittaja oli oman kirjapainon perustanut Theodor Sederholm. Oktaaviokokoinen ja 16-sivuinen viikkolehti sisälsi etupäässä pohjoismaisen, ranskalaisen, englantilaisen ja saksalaisen kaunokirjallisuuden käännöksiä sekä Sederholmin omia novelleja. Avustajista tuotteliain oli Marie Linder. Kannattamaton lehti lakkasi vuoden 1867 alussa.
Elżbieta Bieńkowska
Elżbieta Bieńkowska (s. 4. helmikuuta 1964 Katowice) on puolalainen poliitikko ja Euroopan unionin sisämarkkinoista, teollisuudesta, yrittäjyydestä ja pk-yrityksistä vastaava komissaari. Bieńkowska on opiskellut muun muassa Jagellon yliopistossa Krakovassa ja Varsovan kauppakorkeakoulussa.
Ennen nimitystään komissaariksi Bieńkowska toimi Donald Tuskin hallituksen aluekehitysministerinä 2007–2013, minkä aikana hän sai arvostusta tehokkaasta johtamisesta Puolalle osoitettujen EU-tukirahojen käytössä. Tusk nimitti Bieńkowskan varapääministeriksi 20. marraskuuta 2013 osana laajempaa hallituksen salkkujen uudelleenjärjestelyä.
Humanitas
Humanitas oli Helsingissä vuosina 1896–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.
Jean Boldtin julkaisema "Humanitas" oli ensimmäinen suomalainen rauhanaatteelle omistettu aikakauslehti. Sen tehtävänä oli armeliaisuuden ja epäitsekkyyden korostaminen sekä rauhan ja ihmisten hyvän tahdon edistäminen. Vastustettavia ajatuksia olivat materialismi ja militarismi. Ajankohtaisia yhteiskunnallisia ongelmia koskevia artikkeleita kirjoittivat Boldtin ohella Arvid Järnefelt, Pekka Ervast, Mikael Johnsson, Constance Ullner, Adelaïde Ehrnrooth, Lucina Hagman ja Rosina Wetterhoff. Lisäksi julkaistiin Arvid Mörnen runoja. Lehden piirissä perustettiin Suomen ensimmäinen rauhanyhdistys, jonka toiminta tosin lakkasi pian. Vuonna 1898 julkaistiin myös samansisältöistä suomenkielistä lehteä. "Humanitasin" aatteellisena jatkajana toimi Aaku Mäen Tampereella julkaisema "Väinämöinen".
Sänkykamarin sankari
Sänkykamarin sankari on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka on ohjannut Gregory Poirier. Pääosissa ovat Jerry O'Connell ja Shannon Elizabeth.
Seitsemän vuotta sitten joukko ystäviä löi vetoa, että viimeinen jäljellä oleva poikamies saa tonnin rahaa. Hävittyään tonnin rahaa Las Vegasissa casinolla Michael Delaneyn pitää saada nopeasti ystävänsä Kyle menemään naimisiin, jotta hän voi kerätä palkintorahan ja maksaa takaisin velkansa.
Faces
Faces tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Uridiini
Uridiini (CHNO) on nukleosideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Uridiini on osa eliöiden RNA:ta ja koostuu urasiilista, joka on sitoutunut glykosidisellä sidoksella riboosiin.
Uridiini on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin. Yhdiste on emäksinen. Kuumennettaessa uridiinia happamissa olosuhteissa muodostuu furfuraalia. Uridiini on optisesti aktiivinen yhdiste ja sen ominaiskiertokyky vedessä 20 °C:n lämpötilassa on +4. Uridiinia eristetään hydrolysoimalla hiivojen RNA:ta.
Ajolähtö
Ajolähdöllä tai ajotilanteella tarkoitetaan pesäpallossa tilannetta, jossa sisävuorossa olevalla joukkueella on etenijä jokaisella pesällä pallon irrotessa ensimmäiseen lyöntivuorossa olevalle lyöjälle tarkoitettuun syöttöön syötön laadusta riippumatta. Ajotilanteessa jokainen alkuperäisellä pesällään oleva etenijä on vaihtopakon alainen lyöjän muuttuessa lopullisesti juoksijaksi eli viimeistään tämän saadessa kolmannen oikean syötön. Vaihtopakon alainen pelaaja on turvassa pesällään, kunnes toinen juoksija tai pallo saapuu kyseiselle pesälle. Jos viimeinen lyönti on laiton ajolähtö raukeaa.
Kunniajuoksu
Kunniajuoksulla eli kunnarilla tarkoitetaan pesäpallossa tilannetta, jossa pelaaja ehtii omalla osutulla lyönnillään kolmospesälle saakka haavoittumatta tai palamatta. Kunniajuoksu on yhden juoksun arvoinen ja sen tehtyään pelaaja saa jäädä kolmospesälle yrittämään toisen juoksun tekemistä.
Boúrtzi
Boúrtzi () on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Argoliinlahdessa Náfplion kaupungin edustalla aivan sen sataman suulla, sekä saaressa oleva linna. Saari on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Náfplion kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Boúrtzin nimi tulee osmaniturkin ”tornia” merkitsevästä sanasta "burç". Se on tunnettu kreikaksi myös ”linnaa” tarkoittavalla nimellä "Kastéli" (Καστέλι). Saaren täyttää sen nimen mukaisesti pieni venetsialais- ja osmanivallan aikainen linna. Venetsialaiset rakensivat linnan vuonna 1471. Turkkilaiset osmanit valtasivat sen vuonna 1715. Kreikan joukot valloittivat linnan turkkilaisilta vuonna 1822.
Saari toimi linnoituksena aina vuoteen 1865 saakka. Vuosina 1865–1935 linnaa käytettiin Palamídin linnan kuolemaantuomittujen vankien pyövelien asuntona, koska kukaan ei halunnut asua tässä ammatissa toimivien naapurina. Tämän jälkeen linna muutettiin hotelliksi, missä käytössä se toimi vuoteen 1970 saakka.
Nykyisin linna on suosittu turistikohde ja siellä järjestetään kesäisin musiikkijuhlat. Saarelle pääsee taksiveneellä kaupungin satamasta. Saaren pieni satama on sen itäpäässä. Linnassa on kolme kerrosta ja sisäänkäynti sekä pohjois- että eteläpuolelta.
Khryse (saari)
Khryse (, ”Kultainen”) oli saari, joka sijaitsi antiikin aikana Egeanmeressä lähellä Lemnosta (nykyinen Límnos). Saari tunnetaan kirjallisista lähteistä, mutta se on sittemmin vajonnut mereen.
Saaren mainitsevat muun muassa Homeros, Sofokles, Appianos ja Pausanias. Se esiintyy muun muassa Sofokleen kadonneessa näytelmässä "Lemnoksen naiset". 100-luvulla jaa. eläneen Pausaniaan mukaan saari oli uponnut mereen jonkin verran ennen hänen aikaansa. Khryse oli ilmeisesti suhteellisen pieni ja sen kuvataan sijainneen hyvin lähellä Lemnosta. Saari oli todennäköisesti sekä syntynyt että vajonnut vulkaanisen ja seismisen toiminnan seurauksena. Onomakritoksen kerrotaan ennustaneen saaren uppoamisen jo noin 600 vuotta aiemmin.
Eräiden tietojen mukaan saarella olisi ollut Apollonille omistettu temppeli. Kreikkalaisessa mytologiassa saari kytkeytyi kuitenkin ennen kaikkea Khryse-nimiseen nymfiin tai vaihtoehtoisesti jumalattareen, joka yhdistettiin Atheneen ("Athene Khrysē"). Khryse oli saaren suojelijatar. Saari kytkeytyi myös argonautteihin, Herakleehen ja Filokteteehen. Saarella kerrotaan olleen Iasonin perustama Khryseen alttari, jolla Herakleen uskottiin uhranneen ja jonka Filokteteen katsottiin löytäneen. Filoktetestä puri saarella alttaria suojellut käärme. Appianoksen mukaan tämä alttari olisi ollut olemassa vielä vuonna 73 jaa. Myöhemmissä versioissa Khryseen liittyneet tapahtumat kytkettiin usein itse Lemnokseen.
Nykyaikana Khrysen on usein ajateltu sijainneen niin kutsutun Chároksen särkän alueella Límnoksen itäpuolella (). Italialainen harrastaja-arkeologi Nicola Gargallo väitti vuonna 1960 löytäneensä meren pohjasta särkän alueelta marmorisia rakennuksen osia, jotka olisivat ehkä kuuluneet saaren Apollonin temppeliin. Väitettä ei kuitenkaan ole tämän jälkeen todistettu. Erään toisen teorian mukaan Khryse (tai siitä jäljelle jäänyt osa) olisi sama kuin nykyisin nimellä Varvára tunnettu pieni saari tai niemi Límnoksen luoteisrannikolla ().
Kranái
Kranái eli "Kranae" () eli Marathonísi (Μαραθονήσι) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Lakonianlahden luoteisrannalla, Mánin niemimaan rannikolla Gýtheion kaupungin edustalla. Saari on yhdistetty mantereeseen pengertiellä vuodesta 1898. Hallinnollisesti saari kuuluu Anatolikí Mánin kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Antiikin aikana Gýtheion paikka ja saaren lähistö oli Spartan satamana. Homeroksen "Iliaan" mukaan Paris ja tämän Spartasta viemä Helena viettivät ensimmäisen yhteisen yönsä saarella (tai laivassa saaren rannassa) ennen purjehtimistaan Troijaan. Erään version mukaan Paris unohti tuolloin kypäränsä ("kranos") saarelle, ja se sai tästä nimen "Kranae". Saaren nykyinen toinen nimi "Marathonísi" viittaa siellä luonnostaan kasvavaan fenkoliin.
Saarta hallitsee vuonna 1829 rakennettu Tzanetákis Grigorákiksen torni. Nykyisin siinä toimii Mánin historiallinen ja kansatieteellinen museo. Saaren itäkärjessä on vuonna 1873 rakennettu 23 metriä korkea valkoinen majakka. Saarella on myös osmaniaikaisen tornin rauniot sekä Pyhälle Pietarille ("Ágios Pétros") omistettu kirkko.
Marathonísi
Marathonísi () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Pontikonísi
Pontikonísi (; myös "Pondikonísi") voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Pontikonísi (Chaniá)
Pontikonísi (; myös "Pondikonísi") on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Välimeressä Kreetan saaren luoteisrannikolla lähellä Gramvoúsan niemeä. Se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Kíssamoksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Pontikonísin nimi tarkoittaa "Hiirisaarta". Saari sijaitsee noin 4,9 meripeninkulmaa (noin 9 kilometriä) Gramvoúsan niemestä ja Ágria Gramvoúsan saaresta länteen. Vesialue on suurin piirtein Kreetanmeren ja Joonianmeren rajalla. Saari on kallioinen ja jyrkkärantainen. Sen lähellä sijaitsee pieni luoto nimeltä Pontikáki (Ποντικάκι), ”Pikkuhiiri”.
Sumerin uskonto
Sumerin uskonto oli monijumalainen. Tärkeimmät jumalat olivat taivaanjumala An, ilmanjumala Enlil, vedenjumala Ea ja rakkauden jumalatar Inanna. Jumaltan palvontapaikoiksi rakennettiin suuria temppeleitä. Joittenkin temppelien keskuksena
Sumerilainen maailma ""an-ki"" koostui maasta ""ki"" ja taivaasta ""an"". Näiden välissä oli ilma ""lil"". Maailmaa ympäröi valtameri "Apsu", "Nammu".
Aurinko, kuu, tähdet jne. koostuivat sumerilaisten mielestä ilmasta "lil", mutta olivat valaisevia.
Maailma ""an-ki"" oli syntynyt vedestä, josta kaikki muukin sai alkunsa.
""Me"" oli maailmanjärjestys, jonka mukaan kaikki toimi.
Seitsemän, jotka määräsivät kohtalon. Näistä An, Enlil, Ninhursag, Enki kirjallisuudessa varhaisimmat.
Muita jumalia
Anunankit, 50 jumalaa, taivaanjumala Anin lapsia.Puolijumalia, sankareita jne