Edgar Allan Poe
Edgar Allan Poe (19. tammikuuta 1809 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 7. lokakuuta 1849 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja runoilija. Poe on amerikkalaisen romantiikan suuria nimiä. Kiintymys outoon ja yliluonnolliseen kukoistaa hänen kuuluisissa jännitys- ja kauhunovelleissaan. Ne ovat olleet esikuvana myös monille rikos- ja tieteiskirjailijoille.
Poe syntyi Bostonissa. Hänen molemmat vanhempansa olivat kiertäviä näyttelijöitä. Poen isä hylkäsi perheensä kun Edgar oli kolmen viikon ikäinen, ja Poen äiti kuoli tuberkuloosiin tämän ollessa kaksivuotias. Poe lähetettiin tupakkakauppias John Allanin luokse Richmondiin ja kastettiin Edgar Allan Poeksi. Vuodet 1815–20 hän vietti koulussa Englannissa, jonne perhe oli muuttanut Allanin liiketoimien vuoksi. Novelli "William Wilson" on saanut vaikutteita tästä ajanjaksosta. Vuonna 1826 Poe aloitti opinnot Virginian yliopistossa, mutta vietti siellä vain vuoden. Hän menestyi opinnoissa, mutta jatko kävi mahdottomaksi, kun hänen holhoojansa John Allan kieltäytyi maksamasta Poen suuria pelivelkoja.
Menetettyään taloudellisen tukensa Poe värväytyi armeijaan vuonna 1827. Tähän mennessä hän oli jo kirjoittanut ensimmäiset runoteoksensa. Armeijassa Poe menestyi ja pääsi vuonna 1830 West Pointin sotilasakatemiaan. Sieltä hänet erotettiin jo seuraavana vuonna sääntörikkomusten takia. Vuonna 1833 hänen tiedetään asuneen isänsä siskon luona Baltimoressa.
Voitettuaan 1833 erään kirjoituskilpailun tarinalla "MS Found in a Bottle" Poe muutti takaisin Richmondiin ja pääsi useisiin kirjallisuuslehtiin toimittajaksi, joissa töissä hän toimi 1840-luvulle asti. Vuonna 1835 27-vuotias Poe meni mahdollisesti salaa naimisiin 13-vuotiaan serkkunsa Virginia Clemmin kanssa. Työskennellessään T. L. Whiten "Southern Literary Messenger" -lehdessä hän avioitui vaimonsa kanssa uudelleen julkisesti toukokuussa 1836. Virginia sai vuonna 1842 verensyöksyn ja eli lähes liikuntakyvyttömänä, kunnes kuoli vuonna 1847 tuberkuloosiin. Pari vuotta myöhemmin Poe itse kuoli Baltimoressa vuonna 1849, mahdollisesti enkefaliittiin eli aivotulehdukseen.
Poen mahdollisesta alkoholin- ja oopiuminkäytöstä on ristiriitaisia tietoja. Hänen niin kutsuttu ystävänsä Rufus Wilmot Griswold kirjoitti Poen kuoleman jälkeen suurimmaksi osaksi itse keksimänsä elämäkerran "Memoirs" Poen elämästä. Siinä hän kuvaili Poeta synkäksi, ystävättömäksi ihmiseksi, joka oli pahasti alkoholiongelmainen. Pahaksi onneksi nämä kuvaukset jäivät elämään pitkäksi aikaa. Samoin 1800-luvun alkupuolen yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa juopottelu-termiä käytettiin herkemmin kuin nykyään. Ainoat viitteet oopiuminkäyttöön ovat Poen joissain teksteissä esiintyvät kirjan henkilöiden oopiumikokeilut.
Poe kirjoitti lähinnä novelleja ja runoja. Jälkikäteen hänet on tunnettu ennen muuta kauhukirjailijana, mutta hän oli myös rikoskirjallisuuden edelläkävijä ja eräs varhaisimpia tieteistarinoiden kirjoittajia. Poe käytti usein runoissaan ja novelleissaan symbolismia taivuttaakseen lukijansa ymmärtämään näkemyksensä elämästä, uskonnosta, rakkaudesta ja kuolemasta.
Poe saavutti suosiota ensiksi Ranskassa ja Englannissa, ja vasta hänen kuuluisa runonsa Korppi ("The Raven", 1845) toi hänelle laajempaa huomiota kotimaassaan. Korppi kuvastaa rakkaan menettämisen tuskaa viiltävästi, ja sillä on tausta Poen omassa elämässä; Poen vaimon terveys oli Korpin kirjoittamisen aikaan nopeasti heikkenemässä.
Poen salapoliisikirjallisuuden ytimen muodostavat kolme C. Auguste Dupin -tarinaa "Varastettu kirje" ("The Purloided Letter" 1844), "Marie Rogêt'n salaperäinen murha" ("Mystery of Marie Roget" 1842) ja ehkä tunnetuin "Rue Morguen murhat" ("The Murders in the Rue Morgue", 1841). C. Auguste Dupin -tarinat yhdessä "Kultakuoriaisen" ("The Gold Bug", 1843) ja Poen rikoksen psykologiaa tutkineiden tarinoiden kanssa muodostavat salapoliisikirjallisuuden alun. Arthur Conan Doyle lainasi C. Auguste Dupin -tarinoista lähes suoraan rakenteen ja hahmot: nerokas, omalaatuinen harrastelijaetsivä, ja tämän keskinkertainen, tarinoiden kertojana toimiva apuri.
Muita Poen tunnettuja kertomuksia ovat muun muassa "Usherin talon häviö" ("The Fall of the House of Usher", 1839) ja "Punaisen kuoleman naamio" ("The Masque of the Red Death", 1842) .