hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anniina Äijänen
Maria Anniina Äijänen (s. 1. lokakuuta 1995 Tampere) on suomalainen koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä tai sentterinä pelaava Äijänen on Tampereen Pyrinnön kasvatti. Hän on pelannut myös Suomen naisten maajoukkueessa.
Äijänen pelasi kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä I-divisioonaa vuosina 2010–2012, kunnes siirtyi kesken kauden 2012–2013 SM-sarjassa pelanneeseen BC Nokiaan kovemman harjoitusvastuksen perässä. SM-sarjatasolla Äijäsen yhden ottelun piste-ennätys on 19. tammikuuta 2013 ToPo:a vastaan tehdyt 20 pistettä. Syksyllä 2013 Äijänen siirtyi Korisliiga-joukkue Forssan Alkuun.
Huhtikuussa 2014 Äijänen siirtyi Yhdysvaltoihin Xavierin yliopistoon, jossa aikaisemmin pelasivat muun muassa Taru Tuukkanen ja Reetta Piipari. Äijäsen ensimmäinen yliopistokausi päättyi WBI-kutsuturnauksen toiselle kierrokselle.
Äijänen valittiin ensimmäisen kerran Suomen maajoukkueeseen huhtikuun lopulla 2013. Hänet valittiin maajoukkuerinkiin myös vuosina 2015 ja 2016.
Äijänen pelasi myös Suomen B-nuorten maajoukkueessa 50 ja A-nuorten maajoukkueessa 22 ottelussa.
Suomen naisten maajoukkueen päävalmentaja Pekka Salminen kuvaili 189-senttistä Äijästä kesällä 2016 "aidoksi nelospaikan pelaajaksi".
Elisa Runsas
Elisa Johanna Runsas (s. 24. joulukuuta 1994 Ylöjärvi) on suomalainen koripalloilija. Laiturina pelaava Runsas on Tampereen Pyrinnön kasvatti.
Runsas pelasi kasvattajaseurassaan Tampereen Pyrinnössä I-divisioonaa vuosina 2010–2012, kunnes siirtyi kaudeksi 2012–2013 SM-sarjassa pelanneeseen BC Nokiaan ja seuraavaksi kaudeksi Forssan Alkuun. Hän on pelannut myös Suomen B-nuorten maajoukkueessa 23 ja A-nuorten maajoukkueessa 37 ottelussa.
Ranulph Fiennes
Sir Ranulph Fiennes (7. maaliskuuta 1944) on brittiläinen tutkimusmatkailija ja seikkailija. Hän on syntynyt Britanniassa, mutta viettänyt lapsuutensa Etelä-Afrikassa. Vuonna 1965 hän liittyi Britannian armeijan erikoisjoukkoihin, joissa hän taisteli Omanissa olleita terroristeja vastaan.
Fiennes on useita ennätyksiä tutkimusmatkailijana. Hän on muun muassa ollut ensimmäinen ihminen joka on käynyt molemmilla navoilla, kulkenut ensimmäisenä maapallon ympäri molempien napojen kautta ja ylittänyt Etelämantereen ilman ulkopuolista apua.
Vuonna 2003 hän juoksi seitsemän maratonia seitsemällä mantereella seitsemänä peräkkäisenä päivänä. Tämä tapahtui vain kolme ja puoli kuukautta ohitusleikkauksen vaatineen sydänkohtauksen jälkeen.
Vuonna 2013 hän aikoo ensimmäisenä ihmisenä ylittää Etelämantereen talvella. Matkan pituus on 4 000 kilometriä ja lämpötila saattaa olla alimmillaan jopa −90 °C. Matka lähtee Novolazareskajan tutkimusasemalta 21. maaliskuuta 2013. Sieltä hänen viisihenkinen motorisoitu ja viimeisintä teknologiaa käyttävä retkikuntansa kulkevat etelänavan kautta Scottin asemalle Rossininmeren rannalle. Scottin asemalle he saapuvat syyskuussa 2013 mutta he joutuvat odottamaan siellä vielä tammikuuhun 2014 saakka, ennen kuin heidät voidaan noutaa sieltä pois.
Arvo Saloranta
Arvo Ensio Saloranta (26. joulukuuta 1895 Renko – 3. huhtikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen asesuunnittelija ja kenraalimajuri. Hän on tunnettu Lahti-Saloranta M/26 -pikakiväärin kehittämisestä yhdessä aseteknikko Aimo Lahden kanssa. Hän toimi puolustusvoimien asesuunnittelun ja taisteluvälineiden kehittämisen tehtävissä ja kehitti myös useita miinoja ja sytyttimiä.
Saloranta suoritti Sotakorkeakoulun Tanskassa 1923 ja teki 1920-luvun alussa muutoinkin opintomatkoja. 1925–1927 hän toimi puolustusministeriön taisteluosaston päällikkönä ja 1927–1929 valtion kivääritehtaan johtajana. Aseseppäkoulussa hän työskenteli 1929–1938. Sodan aikana hän toimi puolustusministeriön asesuunnittelun toimistopäällikkönä. Pääesikunnan taisteluvälineosaston päällikkönä Saloranta toimi 1947–1953 ja vuodesta 1953 eteenpäin taisteluvälinepäällikkönä.
Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1928, everstiluutnantti 1939, eversti 1941, kenraalimajuri 1953.
Mari Koski
Mari Koski (s. 1982) on suomalainen runoilija ja suomentaja. Kosken esikoiskokoelma "Sch" ilmestyi vuonna 2011.
Kauko Pöyhönen
Kauko Ilmari Pöyhönen (3. maaliskuuta 1918 Pietari, Neuvosto-Venäjä – 22. huhtikuuta 1970 Bardu, Norja) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hän toimi puolustusministeriön kansliapäällikkönä 23.4.1968–22.4.1970.
Pöyhönen osallistui huhtikuun loppupuolella 1970 Pohjois-Norjassa pidettyyn Pohjoismaiden puolustusministereiden kokoukseen ministeri Sulo Suorttasen seurassa. Huhtikuun 22. päivänä kokousvieraille järjestettiin Bardussa Sørskogenin ampumakenttäalueella taistelunäytös. Näytöksen päätyttyä vieraita saapui noutamaan kolme Norjan ilmavoimien Bell UH-1B -helikopteria, jotka odottivat matkustajiaan moottorit käyden. Keskimmäiseen helikopteriin suuntaavien vieraiden oli tarkoitus mennä sisään helikopterin vasemmasta ovesta, mutta Pöyhönen päätti kiertää helikopterin pyrstöpuomin ja yrittää sisään oikeanpuoleisesta ovesta. Ovi oli kuitenkin lukittu. Tällöin Pöyhönen kääntyi kannoillaan ja ehti ottaa muutaman askeleen kiertääkseen helikopterin uudestaan, mutta samassa hän törmäsi helikopterin pyörivään pyrstöroottoriin. Pyörivä roottori silpoi pahoin Pöyhösen pään ja olkapään, eikä paikalle nopeasti saatu sotilaslääkäri voinut tehdä muuta kuin todeta hänet kuolleeksi. Hänen ruumiinsa lennätettiin ensin Tromssan sotilassairaalaan Setermoeniin ja seuraavana päivänä 23.4.1970 Suomeen. Pöyhönen haudattiin 29.4.1970. Hänen hautansa on Helsingin Hietaniemen hautausmaalla lähellä sankariaukiota.
Ensimmäinen Suomessa valmistettu S J35 Draken -hävittäjä nimettiin vuonna 1974 ”Kakeksi” Pöyhösen lempinimen mukaan.
Ylennykset
Mindanaon autonominen muslimialue
Mindanaon autonominen muslimialue ("Autonomous Region in Muslim Mindanao", ARMM) on Mindanaon saariryhmässä sijaitseva Filippiinien hallintoalue. Alue jakautuu viiteen provinssiin: Basilan (paitsi Isabela City), Lanao del Sur, Maguindanao, Sulu ja Tawi-Tawi. Alueen väkiluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli 3 256 140.
Jukka Pajula
Jukka Jalmari Pajula (28. tammikuuta 1921 Taivassalo – 29. huhtikuuta 1991 Hämeenlinna) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Pajula kävi Kadettikoulun sodan aikana 1943 sekä Sotakorkeakoulun 1952 ja valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 1963 (ye-upseeri 1963). Jatkosodassa Pajula toimi JR 1:ssä joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. 1944–1945 hän työskenteli opetusupseerina RUK:ssa. Pääesikunnan komento-osaston toimistoupseerina hän oli 1945–1948. Komppanianpäällikönä hän oli JR 5:ssä 1949. Sotakorkeakoulussa Pajula toimi adjutantti 1949–1950. Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa hän oli toimistoupseerina 1953 ja toimistopäällikkönä 1958–1959. Pääesikunnan järjestelyosaston toimistoesiupseerina hän toimi 1954–1958 sekä 1959–1962. Sotakorkeakoulussa Pajula opetti strategiaa 1962–1964. Savon prikaatissa hän toimi esikuntapäällikkönä ja pataljoonan komentajana 1964–1967. Uudenmaan jääkäripataljoonaa hän komensi 1967–1968. Pääesikunnan jalkaväkitoimiston toimistopäällikkönä hän oli 1968–1970. Jalkaväen tarkastajana hän toimi 1974–1976. Etelä-Suomen sotilaslääniä hän komensi vuosina 1976–1981, kunnes jäi eläkkeelle.
Pajula herätti huomiota 1980-luvun alussa kutsuessaan siviilipalvelusmiehiä ”rintamakarkureiksi” ja ”yhteiskunnan siivelläeläjiksi”.
Ylennykset: vänrikki 1941, luutnantti 1942, kapteeni 1947, majuri 1958, everstiluutnantti 1964, eversti 1971, kenraalimajuri 1973, kenraaliluutnantti 1977.
Pentti Myyryläinen
Pentti Kalervo Myyryläinen (11. huhtikuuta 1920 Helsinki – 27. marraskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen viestiaselajin insinöörikenraalimajuri.
Myyrylänen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1939 ja kävi kadettikoulun osissa 1941 ja 1945. Hän osallistui jatkosotaan lähetti- ja viestiupseerina. Sodan jälkeen hän kävi Sotakorkeakoulun vuonna 1953 ja valmistui myös diplomi-insinööriksi 1960. Hän työskenteli kouluttajana Merisotakoulussa 1944–1950. Pääesikunnassa hän toimi toimistoupseerina, toimistopäällikkönä ja osastonpäällikkönä 1953–1967. Hän oli Viestirykmentin komentajana 1967–1968 ja Pääesikunnan viestitarkastajana 1968–1974. Myyryläinen oli puolustusvoimien pääinsinööri vuosina 1974–1980.
Ylennykset: luutnantti 1942, kapteeni 1946, majuri 1957, everstiluutnantti 1963, eversti 1966, insinöörikenraalimajuri 1974.
Felicia Schroeder
Felicia Schroeder (s. 2. joulukuuta 1986 Cincinnati ) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän on viimeksi edustanut ruotsalaista Kvarnsvedens IK:a maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1 divisioonassa.
Vuonna 2011 Schroeder pelasi Suomessa Åland Unitedin joukkueessa ja oli Naisten Liigan paras maalintekijä 23 maalilla. Aikaisemmin hän on esiintynyt Yhdysvaltojen yliopistosarjoissa. Kauden 2012 päätteeksi Schroeder lopetti uransa huipputasolla ja palasi kotimaahansa valmennustehtäviin Teksasin A&M yliopistoon.
Felicia Schroeder on ollut syntymästään asti kuuro. Hän oli mukana Yhdysvaltojen kuurojen naisten jalkapallomaajoukkueessa, joka voitti kultaa Deaflympics-kisoissa 2007 sekä kuurojen maailmanmestaruuden Ankarassa vuonna 2011.
Erkki Laatikainen (sotilas)
Erkki Antero Laatikainen (28. huhtikuuta 1928 Helsinki – 20. toukokuuta 2016 Kerava) oli suomalainen kenraaliluutnantti. Hän oli jalkaväenkenraali Taavetti Laatikaisen poika.
Laatikainen suoritti aktiiviupseerin tutkinnon 1950, ylemmän päällystön kurssin 1973 ja valtakunnallisen maanpuolustuskurssin 1976. Hän työskenteli Porin prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1950–1958. Hän opetti Kadettikoulussa 1960–1964. Pohjois-Suomen prikaatissa hän oli koulutus- ja järjestelytoiminnan päällikkö sekä aliupseerikoulun johtaja 1964–1966. Pääesikunnassa Laatikainen toimi toimisto- ja osastopäällikkönä 1966–1977 järjestelyosastolla. Hän toimi Pohjois-Suomen sotilasläänissä esikuntapäällikkönä vuodesta 1977 alkaen ja myöhemmin sotilasläänin päällikkönä eläkkeelle jäämiseen vuoteen 1986 saakka.
Ylennykset: vänrikki 1949, luutnantti 1951, majuri 1964, everstiluutnantti 1970, eversti 1975, kenraalimajuri 1980, kenraaliluutnantti 1986.
Tauno Kopra
Tauno Toivo Kopra (11. toukokuuta 1906 Hiitola – 13. toukokuuta  1995 Hämeenlinna) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Kopra kävi Kadettikoulun 1928-1930 sekä Sotakorkeakoulun 1946-1947 (ye-upseeri 1948). Hän työskenteli nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Polkupyöräpataljoona 1:ssä (PPP 1) 1930-1939. Jatkosodassa Kopra toimi 12. Divisioonan esikuntapäällikkönä 1941. Vuosina 1942-1944 hän toimi 3. Prikaatin esikuntapäällikkönä ja pataljoonankomentajana. Sodan jälkeen 1945-1946 Kopra toimi 3. Divisioonan esikuntapäällikkönä ja Armeijakunnan esikunnassa toimistopäällikkönä. Yleisesikunnassa toimistoesiupseerina hän oli 1947-1948. Taistelukoulussa hän opetti 1948-1949. Pataljoonan komentajana Reserviupseerikoulussa hän toimi 1949-1953. Panssariprikaatin esikuntapäällikkönä Kopra työskenteli 1953-1956. Vuodet 1956-1957 hän komensi Panssarirykmenttiä. Komentajana hän toimi 1957-1959 Karjalan Prikaatissa ja 1959-1960 Panssariprikaatissa. Sotakorkeakoulun johtajana hän toimi 1960-1961. 1. Divisioonaa Kopra komensi 1961-1966.
Ylennykset: vänrikki 1930, luutnantti 1932, kapteeni 1939, majuri 1941, everstiluutnantti 1948, eversti 1956, kenraalimajuri 1959, kenraaliluutnantti 1961.
Kopran poika on kenraaliluutnantti Matti Kopra.
Manya Makoski
Manya Makoski (s. 18. huhtikuuta 1984 Bridgeport) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa National Women's Soccer League -sarjassa pelaavaa Sky Blue FC -seuraa.
Makoski on pelannut urallaan useissa eri amerikkalaisjoukkueissa sekä yhden kauden Islannin ja Suomen pääsarjoissa. Vuonna 2012 hän edusti Naisten Liigassa pelaavaa Åland Unitedia ja oli sarjan paras maalintekijä 31:llä osumalla. Hänet valittiin myös Naisten Liigan vuoden pelaajaksi. Makoski on pelannut useissa ikäkausimaajoukkueissa ja voittanut muun muassa alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2002.
Ansar Dine
Ansar Dine () () oli Pohjois-Malissa vaikuttanut islamistinen militanttijärjestö, joka on keskeinen osapuoli Malin sisällissodassa. Toimintansa se aloitti maaliskuussa 2012. Järjestön tärkeimpänä tavoitteena on ylttää koko Maliin šariaan pohjautuva islamilainen hallinto. Siitä huolimatta, että järjestön tavoitteet ovat alueellisia ja paikallisia, järjestö liittoutui keväällä 2012 Malin sotilasvallankaappauksen myötä Islamilaisen Maghrebin Al-Qaidan (AQIM) kanssa.. AQIM-kontaktit toivat Pohjois-Maliin kansainvälisiä jihadisteja, jotka ovat yleensä arabeja, AQIM:in tapauksessa erityisesti algerialaisia, kun taas Ansar Dine on ollut lähinnä tuaregien ja muutamien Malin arabien järjestö. Ryhmän jäsenten on raportoitu tulevan, Malista, Algeriasta ja Nigeriasta. Ansar Dinen puhemiehenä huhtikuusta 2012 lähtien toimineesta Omar Ould Hamahasta tuli AQIM-yhteyksistä tunnetuin Länsi-Afrikan ykseyden ja jihadin liikkeen (MOJWA) sotilaallinen johtaja elokuussa 2012.
Itseään Azawadin islamilaiseksi liikkeeksi kutsuva fraktio irrottautui Ansar Dinestä 24. tammikuuta 2013. Tammikuussa 2013 järjestön johtajana toimi tuaregi Alghabass Ag Intalla.
Järjestö vahvistui, kun Gaddafin puolella palkkasotilaina taistelleet tuaregit palasivat asesaaleineen kotimaahansa Azawadiin eli Pohjois-Maliin. Ensiksi se liittoutui keväällä 2012 tuaregien vapautusliikkeen MLNA:n kanssa hyökätessään sotilasvallankaappauksen heikentämän Malin eteläosiin. Tämän jälkeen islamistit kukistivat MLNA:n ja sen perustaman Azawadin valtion kesän 2012 aikana. Tämän jälkeen Pohjois-Malia alistettiin islamilaisen hallinnon alaisuuteen ja myös AQIM-joukot toimivat alueella. Tammikuussa 2013 Ranska teki Maliin sotilaallisen intervention ja hyökkäsi yhdessä Malin asevoimien kanssa islamisteja vastaan vallaten maan pohjoisosan uudelleen. Ansar Dinen ja AQIM:in yksittäiset osastot jatkoivat edelleen vastarintaa Pohjois-Malin kaupungeissa.
Maaliskuussa 2017 neljä al-Qaidaan liitoksissa ollutta ryhmää, al-Murabitoun, Ansar Dine, Macinan vapautusrintama ja Islamilaisen Maghrebin al-Qaida liittyivät yhdeksi järjestöksi nimellä Jamaat Nusrat al-Islam wal-Muslimin eli JNIM.
Ansar Dinen perusti ja ennen tammikuuta 2013 myös johti Saudi-Arabiassa malilaisena diplomaattina toiminut ja 1990-luvun alussa tuaregikapinajohtajana toiminut Ijad ag Ghali, jonka serkku Hamada Ag Hama johtaa pientä AQIM-osastoa.
Gabriel Cronstedt
Gabriel Cronstedt (1897 Helsinki – 28. toukokuuta 1921 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen paroni ja upseeri, joka osallistui vapaaehtoisena Suomen sisällissotaan valkoisissa joukoissa.
Gabriel Cronstedt oli pankinjohtajan Gabriel Cronstedtin poika, joka aikoinaan muutti Tukholmaan Venäjän vallan otteen Suomesta tiukentuessa. Cronstedt valmistui vänrikiksi Svea livgardetissa. Suomen sisällissodan puhjettua hän ilmoittautui Mannerheimin armeijan vapaaehtoiseksi. Hän toimi tämän jälkeen Savon ryhmässä Ernst Löfströmin alaisena, ja otti osaa Varkauden valtaamiseen helmikuussa 1918.
Maaliskuun alussa 1918 luutnantti Cronstedt komensi pataljoonaa, joka eteni Mäntyharjun rintamalla Hillosensalmelle katkaistakseen Mouhun taistelusta perääntyvien punaisten pakotien. Punaisten tykillä varustettu panssarijuna kuitenkin ajoi Cronstedtin miehet sekasortoiseen pakoon, jonka yhteydessä Hillosensalmen sillan räjäyttämiseen tarkoitettu räjähdysainelasti räjähti Paljakanlahden jäällä surmaten osan miehistä ja kuljetushevosista. Valkoiset menettivät epäonnisen retken yhteydessä yhteensä 48 miestä ja 19 jäi vangiksi. Viipurin valtauksen aikana Cronstedt johti Allan Wingen pataljoonaa.
Palattuaan Ruotsiin Cronstedt menehtyi vahingonlaukauksen seurauksena Järvafältenillä Tukholmassa.
Lähes kaikissa vuoden 1918 sotaan liittyneissä suomalaisten valkoisten kuvauksissa Cronstedtia on luonnehdittu käytökseltään sietämättömän kopeaksi ja mahtailevaksi, ja hänen arveltiin ylenkatsoneen suomalaisia sotilaita.
Man-Pupu-njor
Man-Pupu-njor (mansiksi Мань-Пупу-нёр, "Man-Pupu-njor" ja , sekä ) on Uralvuoriston tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluva vuorеnselänne. Se sijaitsee Venäjän Komin tasavallassa Troitsko-Petšorskin piirin itäosissa Petšorajoen alkulähteen luoteispuolella. Vuori merkittiin venäläiselle kartalle ensi kerran vuonna 1846 nimellä Bolvanoiz (г. Болваноиз). Tämä Petšora–Ilytšin luonnonpuistossa sijaitseva vuorenselänne on kuuluisa ennen kaikkea sen seitsemästä vahvasta miehestään eli seitsemästä noin 30–42 metriä korkeasta, pystyssä seisovasta, tuulta ja tuiskua uhmaavasta kalliopaadestaan. Vuorenselänteeseen liittyy paljon erilaisia kertomuksia. Paikka oli ainakin aiemmin manseille pyhä.
Man-Pupu-njorin selänteen korkein huippu on 840 metriä merenpintatason yläpuolella. Kalliopaadet sijaitsevat runsas kolme kilometriä tästä pohjoisluoteeseen noin 770 metrin korkeudella. Vuoren nimi tarkoittaa sekä mansin että komin kielellä pientä idolien vuorta (mansin Мань= pieni, Пупу= idoli tai hahmo, нёр= vuori). Nimitykseltään läheinen suurta idolien vuorta tarkoittava vuori sijaitsee muutama kilometri Man-Pupu-njorin vuorenselänteen lounaispuolella ja sen huippu kohoaa noin 100 metriä korkeammalla (mansiksi Яны-пупу-нёр, ).
Man-Pupu-njor ja sen suuret kalliopaadet kohosivat 5. sijalle valittaessa vuonna 2008 Venäjän seitsemää ihmettä. Paikka tuli samalla paljon aiempaa tunnetummaksi. Nähtävyys sijaitsee erämaassa usean päivän vaellusmatkan päässä lähimmästä asutuksesta ja vaativa vaelluskohde jalkaisin tai hiihtäen saapuvalle. Vuoden 2008 valinnan jälkeen virinneen suosion seurauksena vuorenselänteen tavoitettavuutta vaeltaen on kuitenkin jo kehitetty jonkun verran aiemmasta. Tutkijoille ja turistiryhmille järjestetään kuljetuksia myös helikopterilla.
Waiting for a Miracle
Waiting for a Miracle on englantilaisen The Comsat Angels -yhtyeen vuonna 1980 ilmestynyt studioalbumi. Tuottajat ovat esittävä yhtye ja Pete Wilson. Levy-yhtiö on Polydor Records.
Kaikki kappaleet ovat The Comsat Angels -yhtyeen tekemiä. Kappaleista vastaa Copyright Control.
Yhtyeen managerina on toiminut Frank Silver yhtiöstä Swingbest Ltd.LP-levyjä on valmistanut ja jaellut Englannissa Polydor Ltd. (U.K.), 17–19 Stratford Place, London W1N 0BL.
Piz Sardona
Piz Sardona () on vuori Glarusin Alpeilla Sveitsissä. Vuoren korkeus on 3 056 metriä. Piz Sardona sijaitsee Glarusin ja Sankt Gallenin kantoneiden rajalla.
Piz Sardona on antanut nimensä läheiselle laaksolle, jäätikölle ja solalle. Myös vuoren lähiseuduilla sijaitsevan Unescon maailmanperintökohteen nimi ( tai "Sardona", tai "Glarus thrust") juontaa juurensa alueen keskeisen vuoren nimestä.
Geórgios Fasoulás
Geórgios Fasoulás (, 27. kesäkuuta 1946 – 28. lokakuuta 2002) oli kreikkalais-suomalainen arkkitehti, joka on suunnitellut muun muassa Joensuun keskustassa sijaitsevan kauppakeskus Iso Myyn, Mehtimäen jäähallin, päiväkoti Tarpojan sekä Kauppakeskus Metropolin. Arkkitehtikilpailussa, joka koski Joensuun Marjalan asunto- ja vapaa-ajan alueen aatekilpailua, hänen yhdessä arkkitehtien Heikki Hoppanian ja Antti Pihkalan kanssa tekemänsä suunnitelma lunastettiin.
Fasoulás kuoli kesken Iso Myyn suunnittelun, mutta hänen suunnitelmansa perusajatus säilyi loppuun saakka.
House of Cards (televisiosarja)
House of Cards on Beau Willimonin tuottama yhdysvaltalainen poliittinen draamasarja, jonka koko ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin tilausvideopalvelu Netflixissä 1. helmikuuta 2013. Sarja on uusintaversio Michael Dobbsin romaaniin perustuvasta BBC:n samannimisestä minisarjasta vuodelta 1990. Sarjan viides tuotantokausi ilmestyi 30. toukokuuta 2017. Lokakuussa 2017 Netflix ilmoitti sarjan päättyvän vuonna 2018 esitettävään kuudenteen tuotantokauteen.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat Washingtoniin. Se kertoo demokraattipoliitikko Frank Underwoodista (Kevin Spacey), joka päättää ryhtyä kostamaan puoluetovereilleen, koska häntä ei valittu Yhdysvaltain ulkoministeriksi.
Sarjassa nähdään cameorooleissa monia yhdysvaltalaisia tv-toimittajia ja mediapersoonia, kuten Bill Maher ja George Stephanopoulos. Spaceyn esittämä päähenkilö rikkoo usein neljännen seinän ja puhuu suoraan katsojille.
David Fincherin agentti näytti Fincherille BBC:n alkuperäisen "House of Cards" -televisiosarjan, ja hän innostui tekemään sarjasta uuden version Eric Rothin kanssa. Fincher halusi tehdä televisiosarjan, sillä se on pitkäkestoisempi kuin elokuva. Lisäksi hän sanoi, ettei elokuvassa ole yhtä helppoa toteuttaa mutkikasta luonnehdintaa kuin televisiossa.
Tuotantoyhtiö Media Rights Capital lähestyi yhdysvaltalaisia kaapelikanavia, kuten HBO:ta, Showtimea ja AMC:tä, mutta tilausvideopalvelu Netflix teki korkeimman tarjouksen. Netflix arvioi, että Fincherille ja Kevin Spaceylle olisi tarjontaa.
Vuoden 2011 alussa Beau Willimon palkattiin käsikirjoittamaan sarjan pilottijakso. Maaliskuussa 2011 Spacey valittiin vastaavaksi tuottajaksi ja pääosan esittäjäksi. Samoihin aikoihin Fincherin kerrottiin ohjaavan kaksi ensimmäistä jaksoa Willimonin käsikirjoittamana. Netflix tilasi sarjasta 26 jaksoa kahden tuotantokauden ajaksi.
Fincher ilmoitti, että jokainen pääroolin esittäjä oli heidän ensimmäinen valintansa rooliin. Spacey oli edellisen kerran televisiosarjan pääroolissa 1980-luvulla sarjassa "Wiseguy". Hän reagoi käsikirjoitukseen myönteisesti, ja häntä miellytti myös se, että Netflix julkaisisi kaikki jaksot kerralla. Spacey valittiin rooliinsa virallisesti 18. maaliskuuta 2011. Robin Wright, joka oli työskennellyt Fincherin kanssa aiemmin elokuvassa "The Girl with the Dragon Tattoo", sai Clairen roolin kesäkuussa 2011. Kate Mara valittiin helmikuussa 2012.
Sarjan kehittäjä Beau Willimon käsikirjoitti ensimmäisellä kaudella neljä jaksoa yksin ja kuusi Keith Huffin, Rick Clevelandin, Kate Barnowin ja Gina Gionfriddon kanssa. Edellä mainittujen lisäksi käsikirjoittajina ovat toimineet Sarah Treem ja Sam Forman.
Elokuvaohjaaja ja sarjan vastaava tuottaja David Fincher ohjasi sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa. Loput 11 jaksoa ovat ohjanneet James Foley (3 jaksoa) sekä Joel Schumacher, Charles McDougall, Carl Frankin ja Allen Coulter, jotka ovat ohjanneet kaksi jaksoa kukin.
Piz Gloria
Piz Gloria on Sveitsissä, 2 970 metriä korkean Schilthornvuoren huipulla sijaitseva ravintola. Vuori sijaitsee Lauterbrunnenissa, Mürrenin kylän länsipuolella. Vuorelle on köysirata-junayhteys Lauterbrunnenista, Mürrenin kautta, yhteensä neljässä osassa. Ravintola on otettu käyttöön vuonna 1969, ja se tuli tunnetuksi James Bond -elokuvasta "Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa". Valmistuvan ravintolan sai kuvausryhmä sillä ehdolla käyttöönsä, että he huolehtisivat 400-paikkaisen ravintolan avajaiskuntoon kuvausten päätteeksi. Ravintola käyttää elokuvan mukanaan tuomaa julkisuutta hyväkseen markkinoinnissaan.
Kehitysyhtiö
Kehitysyhtiöt (myös kehittämisyhtiöt tai elinkeinoyhtiöt) ovat yhden tai useamman henkilön tai oikeushenkilön perustamia yhteenliittymiä alueellisen yritystoiminnan edistämiseksi. Ne toimivat teollisuuden ja palveluelinkeinojen taloudellisen edun saavuttamiseksi sijoittamalla riskipääomaa yritykseen tai niiden osakkeisiin. Kehitysyhtiöt tarjoavat konsulttipalveluja sekä usein osallistuvat yrityksen hallintoon tietyn määräajan.
Kehitysyhtiöt tavoittelevat saamaan sijoituksensa takaisin mahdollisten tuottojen kera ja käyttää ne uusiin kohteisiin. Ne voivat harjoittaa myös muuta paikallista elinkeinoelämää vahvistavaa toimintaa. Kiinteistösijoitusyhtiöt ja pienet luonnollisten henkilöiden perustamat arvopaperisijoitusyhtiöt eivät ole kehitysyhtiöitä.
Kehitysyhtiöiksi kutsutaan myös kahta Suomen Pankin ja pankkien yhteisesti omistamaa kehitysyhtiötä, jotka osallistuivat 1980-luvun kasinotalouteen.
Kehitysyhtiöiden tarjoamia palveluita voivat olla esim:
Kehitysyhtiöt mielletään usein toiminnaltaan nopeammiksi ja joustavammiksi kuin kuntahallinnon organisaatiot.
Antton Laine
Antton Laine on suomalainen tanssija ja koreografi. Hän syntyi Mogidaz Gruzesissa Brasiliassa ja asuu Töölössä Helsingissä.
Antton Laine aloitti koreografioiden tekemisen Kotkassa n. 12-vuotiaana. Tanssijan ura alkoi breakdance-tanssitunneista, joilla hän kävi Kotkan kisailijoissa. Kilpatanssiuran Laine aloitti Kotkan Hyrrissä, ja rahoittaakseen tanssiharrastuksensa hän kouluttautui leipuriksi. Helsingissä Antton Laine pääsi vapaaoppilaaksi tanssikoulu Tanssivinttiin. Hän päätyi tanssijaksi sekä Stepupin tanssiryhmään että moniin musikaaleihin.
Antton Laine on voittanut showtanssissa maailmanmestaruuskultaa ja kolme maailmanmestaruushopeaa parinsa Katja Törmälän kanssa. Laine teki koreografian, ja tanssi yhdessä Annina Rubinsteinin kanssa Jari Sillanpään Takes 2 to Tango- esityksessä Euroviisujen laulukilpailussa Istanbulissa vuonna 2004.
Antton Laine esiintyy edelleen tanssijana, mutta on siirtynyt vähitellen tekemään yhä enemmän koreografioita myös urheilun puolelle. Hän on toiminut yhteistyössä eri joukkueiden kanssa joukkuevoimistelussa, telinevoimistelussa (permanto), rytmisessä voimistelussa, team gym-voimistelussa, kilpa-aerobicissä, muodostelmaluistelussa ja taitouinnissa.
Antton Laine on yksi perustajajäsenistä Riko Eklundhin ja Paula Thesleffin ohella, kun liikuntayhdistys Frii ry. aloitti toimintansa vuonna 2011.
Lukuisia esiintymisiä Suomessa eri artistien, muun muassa seuraavien kanssa: muun muassa Ami Aspelund, Monica Aspelund, Danny, Katri Helena, Arja Koriseva, Johanna Kurkela, Sonja Lumme, Sami Saari, Anneli Sari, Jari Sillanpää ja Laura Voutilainen, Chisu.Esiintymisiä kotimaisilla YLE-, MTV3-, ja FST-kanavilla eri musiikkiohjelmissa:
Joukkuevoimistelun Maailmanmestaruuskilpailut
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2013
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2013 järjestettiin 7.–17. helmikuuta Nové Město na Moravěssa, Tšekissä. Kilpailuissa oli 11 eri kilpailukategoriaa. Kaikki nämä vaikuttivat maailmancupin kauden 2012–2013 tilastoihin. Kilpailut muistetaan ennen kaikkea norjalaisurheilijoiden menestyksestä. He keräsivät kahdeksan yhdestätoista mahdollisesta kultamitalista.
Kilpailujen järjestäjä valittiin Kansainvälisen ampumahiihtoliiton vuoden 2008 kongressissa Prahassa. Äänestyksessä Nové Město na Moravě voitti Kontiolahden ja Oslon. Tšekkiläiset olivat hakeneet myös vuoden 2012 MM-kilpailuja, joiden isäntä valittiin samassa kongressissa, mutta he vetäytyivät viime hetkillä uskoen Ruhpoldingin olevan liian kova vastustaja. Urheilijoista mm. Michal Šlesingr ja Tomasz Sikora kannattivat Nové Město na Moravěa kisaisännäksi.
Isäntämaa
Lauri Koho
Lauri (Lassi) Anselm Koho (23. maaliskuuta 1926 Kurkijoki – 5. huhtikuuta 2014 Lappeenranta) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli ison osa urastaan sotilasneuvonantajana Yhdistyneissä kansakunnissa.
Lassi Kohon vanhemmat olivat työnjohtaja Antti Koho ja Anna o.s. Lajunen. Lassi Koho kirjoitti ylioppilaaksi Valtion Sisäoppilaitoksesta 1946 ja jatkoi saman tien Maasotakouluun 28. kadettikurssille, jossa saavutti kadettikersantin palvelusarvon ja valmistui vuonna 1947.
Talvisodassa Koho palveli vapaaehtoisena 4.Kevyessä IT-patterissa Elisenvaarassa. Jatkosodassa hän toimi niin ikään vapaaehtoisena Raskas Patteristo 15:ssä Kannaksella ja Itä-Karjalassa 1941 sekä 1942-43 Käkisalmen Ilmasuojelupiirissä. 1944 hän suoritti varusmiespalveluksensa 1.Ilmatorjuntarykmentissä tehtävissä Helsingissä.
Valmistuttuaan Maasotakoulusta Koho toimi nuorempana upseerina ja patterin päällikkönä 1.IT-rykmentissä vuosina 1947–1956. 1956 hän suoritti jalkaväen kapteenikurssin ja opiskeli tämän jälkeen vuodet 1957-1959 Sotakorkeakoulun Maasotalinjan yleisellä osastolla. 1959–1960 hän toimi Pääesikunnan tarkastusosastolla toimistoupseerina.Kansainväliset tehtävät hän aloitti apulaissotilasasiamiehenä Lontoossa 1961–1962. Taas Pääesikunnassa hän palveli toimistoesiupseerina 1962–1963. Apulaissotilasasiamiehenä Washingtonissa ja Ottawassa Koho toimi 1963–1964. Vuodesta 1964 vuoteen 1977 hän toimi YK:ssa sotilasyhteysupseerina ja sotilasneuvonantajana New Yorkissa ja Lähi-idässä. Myöhemmin hän palveli Etelä- ja Sisä-Suomen sotilaslääneissä johtotehtävissä ja vuoteen 1983 hän toimi myös Lounais-Suomen sotilasläänin komentajana. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1973 ja kenraaliluutnantiksi 1981.
Upseerin uransa ohessa Koho oli aktiivisesti mukana erilaisissa järjestötehtävissä, mm. partiopoikien toiminnassa. Reserviin siirryttyään Koho valittiin 1993 perustetun Vapaussodan Perinneliiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Snavlundan kirkko
Snavlundan kirkko () on Ruotsin Askersundin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu vuosina 1767-1769, mutta sen alkuperä on keskiajalla. Kirkkoon mahtuu 250 ihmistä.
Ilmari Kirjavainen
Erkki Ilmari Kirjavainen (1. tammikuuta 1926 Rautu – 17. toukokuuta 2011 Helsinki) oli Suomen rajavartiolaitoksessa palvellut kenraaliluutnantti.
Kirjavaisen vanhemmat olivat yliluutnantti Emil Kirjavainen ja Ida Helena Hipeli. Hän avioitui Sinikka Mattilan kanssa ja heidän pojastaan Mikko Kirjavaisesta tuli isänsä tavoin Rajavartiolaitoksen palveluksessa työskennellyt upseeri, joka eläköityi prikaatikenraalina. Ylioppilaaksi Kirjavainen tuli Imatran yhteiskoulusta vuonna 1946.
Varusmieskoulutuksensa Kirjavainen suoritti kahdessa erässä, 1944 Panssarintorjuntakoulutuskeskuksessa ja 1946 Jalkaväkirykmentti 7:ssa. Hän suoritti Maasotakoulun kadettikurssin numero 29 ja astui palvelukseen vänrikkinä Jalkaväkirykmentti 3:n Jääkäripataljoonaan. Vuonna 1949 hänet ylennettiin luutnantiksi ja hän siirtyi palvelemaan nuorempana upseerian Kainuun rajavartiostooon vuoteen 1955 asti. Vuosina 1954-1955 hän suoritti Taistelukoulussa kapteenikurssin ja toimi tämän jälkeen taktiikan opettajana ja koulun johtajan adjutanttina Kadettikoulussa. Kirjavainen jatkoi opiskelujaan Sotakorkeakoulun Maasota-linjalla vuosina 1959–1961. Vuosina 1961–1962 hän toimi rajatoimistoupseerina Kaakkois-Suomen rajavartiostossa ja tämän jälkeen Rajavartiolaitoksen esikunnassa toimistoupseerina (1962–1969) ja toimistopäällikkönä (1969–1970).
Vuonna 1970 Kirjavainen nimitettiin Kainuun rajavartioston komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1976 asti. Kirjavainen vastasi muun muassa Kostamuksen rakennushankkeeseen liittyvistä rajanylitysjärjestelyistä. Hän oli Rajavartiolaitoksen esikunnan rajaosaston päällikkö 1976–1978, Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkö 1978–1983 ja päällikkö 1983–1989.
Anders Johan Lagus
Anders Johan Lagus (10. heinäkuuta 1775 Iisalmi – 23. tammikuuta 1831 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja teologi. Hän oli Turun akatemiassa käytännöllisen filosofian professori vuodesta 1812, teologian professori vuodesta 1824. Hän julkaisi latinankielisiä väitöskirjoja sekä selityksillä ja latinankielisellä käännöksellä varustettuja Simonideen runoja. Filosofina hän oli lähinnä kantilainen, ja siltä pohjalta hän arvosteli teologinakin kristinuskoa sen moraalisen arvon perusteella. Hän käsitteli pythagoralaisuutta tutkielmassaan "De ratione vivendi scholae Italicae" (1823). Hän oli Akatemian rehtori 1818–1819. Hänen dosentuurin opinnäytteensä käsitteli Simonidesta.
Yrjö Kärkkäinen
Yrjö Leo Kärkkäinen (28. kesäkuuta 1918 Kotka – 13. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen Rajavartiolaitoksessa palvellut kenraaliluutnantti. Hän toimi Lapin Rajavartioston komentajana 1969–1975, Pohjois-Karjalan rajavartioston komentajana sekä Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä 1975–1976 ja päällikkönä 1976–1978.
Johannes Lagus
Johannes Lagus (1846–1922) oli valtiopäivämies ja maanviljelysneuvos. Hän oli Salmetar-lehden ja Olvi-olutpanimon perustajia. Lagus perusti omistamalleen Peltosalmen tilalle Iisalmen maalaiskuntaan 1875 meijerikoulun ja 1894 maanviljelyskoulun. Hän oli edustajana talonpoikaissäädyssä 1891, 1897 ja 1900.
Johannes Dürr
Johannes Dürr (s. 12. maaliskuuta 1987 Melk) on itävaltalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Göstling-Hochkar -seuraa. Hän jäi Sotšin olympialaisissa 2014 kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Dürr sijoittui 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 64:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli yhdistelmäkilpailussa 15:s.
Sotšin olympialaisissa 2014 Dürr sijoittui yhdistelmäkilpailussa alun perin kahdeksanneksi. Hänen oli määrä kilpailla myös 50 kilometrillä, mutta hän antoi kilpailujen välillä epoa sisältäneen dopingnäytteen. Itävallan hiihtoliitto erotti Dürrin hiihtoliitosta tapauksen vuoksi. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ja kaikki hänen henkilökohtaiset tuloksensa syyskuusta 2013 lähtien hylättiin takautuvasti.
Maailmancupissa Dürr kilpaili ensimmäisen kerran Rybinskissä helmikuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Tour de Skillä 2012–2013, jossa hänen paras sijoituksensa oli kahdeksas Val di Fiemmen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Kiertueen lopputuloksissa hän sijoittui 24:nneksi. Helmikuussa 2013 hän sijoittui kahdeksanneksi Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Joulukuussa 2013 Dürr oli neljänneksi nopein Rukan avaustapahtumaan kuuluneessa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa hän oli seitsemäs. Dürr sijoittui kolmanneksi Tour de Skillä 2013–2014. Hän oli kiertueella nopein 35 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sekä viimeisellä etapilla, 9 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Nämä kaikki kauden 2013–2014 tulokset kuitenkin hylättiin dopingkäryn vuoksi.
Kilpailukielto päättyi helmikuussa 2016 ja Dürr palasi kilpaladuille maaliskuussa 2016. Hän toimi kilpailukieltonsa aikana tullimiehenä.
Kagut
Kagut (Rhynochetidae) on aurinkokurkilintujen lahkon kuuluva lintuheimo, johon kuuluu vain yksi suku, "Rhynochetos". Heimosta tunnetaan kaksi lajia, joista nykyisin vain kagu ("Rhynochetos jubatus") on elossa. Toinen laji, "Rhynochetos orarius", on kuollut sukupuuttoon. Kagut luettiin aiemmin kurkilintuihin.
Simeon Hamilton
Simeon ”Simi” Hamilton (s. 14. toukokuuta 1987 Aspen) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.
Hamilton sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kymmenes Roglan vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011. Tour de Skillä 2013–2014 Hamilton voitti Lenzerheiden vapaan hiihtotavan sprinttikilpailun. Yksittäisessä maailmancupin osakilpailussa hän selviytyi kärkikolmikkoon ensimmäisen kerran oltuaan toinen Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2015. Hän oli samassa kilpailussa toinen myös seuraavalla kaudella.
Hamilton sijoittui Vancouverin olympialaisissa 2010 perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:nneksi. Sotšissa 2014 hän oli vapaan sprintissä 27:s ja perinteisen parisprintissä kuudes. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen sprintissä 20:nneksi ja vapaan parisprintissä kuudenneksi. MM-kilpailuissa hän on sijoittunut Oslossa 2011 vapaan hiihtotavan sprintissä 25:nneksi, Val di Fiemmessä 2013 vapaan sprintissä 34:nneksi ja Falunissa 2015 perinteisen sprintissä 12:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui perinteisen hiihtotavan parisprintissä viidenneksi.
FIM-43 Redeye
FIM-43 Redeye on lähi-ilmatorjuntaohjus, joka on suunniteltu yhden sotilaan kuljetettavaksi niin kutsutuksi olkapääohjukseksi. Ase suunniteltiin Yhdysvalloissa, ja se valmistui operatiivisen asteen käyttövalmiuteen Vietnamin sodan aikoihin. Ohjuksen käyttöönottovuosi oli 1968. Valmistaja oli General Dynamics.
FIM-43 Redeyen () nimi tulee maalinhaun infrapunasäteisiin perustuvasta toimintajärjestelmästä. Ase oli lajissaan kaikkein ensimmäisin, joskin se sai pian oman itäisen vastineensa Strela-2:n.
Asejärjestelmän käytöstä poisto alkoi vuonna 1982, sillä vuonna 1981 otettiin käyttöön sen seuraaja FIM-92 Stinger. Redeye poistui käytöstä lopullisesti vuoteen 1995 mennessä.
Ankalliskirjallisuuden klassikot
Ankalliskirjallisuuden klassikot sisältävät maailmankirjallisuuden klassikoista muokattuja Aku Ankka -versioita. Kirjoja on tähän mennessä ilmestynyt "Ankalliskirjallisuuden klassikot 1 - Tuulen tuomaa ja muita tarinoita", "Ankalliskirjallisuuden klassikot 2 - Neljä muskettisoturia ja muita tarinoita" sekä "Ankalliskirjallisuuden klassikot 3 - Maailman ympäri kahdeksassa päivässä ja muita tarinoita".
Jokaista tarinaa edeltää sivu, jossa esitellään alkuperäinen teos. Esitelmä on noin sivun mittainen.
Tarinat (suluissa alkuperäinen nimi):
Tarinat (suluissa alkuperäinen nimi):
Tarinat (suluissa alkuperäinen nimi):
Kruunuhietakyyhky
Kruunuhietakyyhky ("Pterocles coronatus") on hietakyyhkyihin kuuluva lintulaji.
Kruunuhietakyyhky on 25-29 senttimetriä pitkä. Koiraan alapuoli on väriltään kuviottoman punertavanharmaa. Pää ja kaulansivut ovat kellanoranssit. Nokan tyvellä kulkee musta pystyjuova kurkusta otsalle. Juovan ja silmän välissä on valkoinen reunus. Päälaen sivut ovat siniharmaat ja keskiosa punaruskea. Siipien yläpinnoilla on himmeänkeltaista pisaranmuotoista täplitystä. Naaraan höyenpuku on tiheiden mustien raitojen värittämä ja se muistuttaa paljon pitsihietakyyhkynaarasta, mutta sillä on kellanruskea kurkku sekä silmän takaa niskaan kulkeva vaaleansininen juova.
Kruunuhietakyyhky päästää lennossa viisiosaista, melko kovaa ja nasaalia "tjo-ko tjo-ko-korr" -ääntä.
Kruunuhietakyyhkyä tavataan Pohjois-Afrikassa ja Lähi-Idässä. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kruunuhietakyyhky pesii puoliaavikoilla ja kuivilla, kivikkoisilla ja vähäkasvustoisilla aroilla. Aamuisin kruunuhietakyyhky käy juomapaikoilla.
Huppukerttuli
Huppukerttuli ("Setophaga citrina") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Huppukerttuleita elää Pohjois-Amerikassa. Euroopassa laji on hyvin harvinainen harhailija. Se on havaittu Euroopassa vain kahdesti: Isossa-Britanniassa syyskuussa 1970 ja 1992.
Heavenly Music
Heavenly Music on Josef Bernen ohjaama yhdysvaltalainen lyhytelokuva vuodelta 1943. Sen tuottivat Jerry Bresler ja Sam Coslow ja käsikirjoittivat Reginald Le Borg, Edward James, Paul Girard Smith ja Michael L. Simmons. Elokuva palkittiin vuoden 1944 Oscar-gaalassa parhaan kaksikelaisen lyhytelokuvan palkinnolla.
Hexaplex trunculus
Hexaplex trunculus on Muricidae-heimoon kuuluva kotilolaji. Lajista saatavaa purppuraväriä on käytetty ylellisyysvaatteiden värjäyksessä. Nykyisin "Hexaplex trunculus" -lajia kerätään ravinnoksi.
"Hexaplex trunculus" -laji elää Välimeren alueella ainakin Espanjan, Ranskan, Italian, Maltan, Kroatian, Kreikan, Turkin, Kyproksen, Israelin ja Tunisian vesillä. Atlantin valtameren alueella lajia tavataan Biskajanlahdella Ranskan ja Espanjan rannikoilla sekä Portugalin etelärannikolla, Portugalille kuuluvilla Madeiran saarella ja Azorien saariryhmällä, Espanjalle kuuluvilla Kanariansaarilla ja Marokon länsirannikolla.
Historiallisissa lähteissä, kuten kreikkalaisen Aristoteleen ja roomalaisen Pliniuksen kirjoituksissa, kuvaillaan kuinka "Hexaplex trunculus" ja "Bolinus brandaris" -kotiloita on kerätty punottujen korien avulla. Keräämisen jälkeen kotiloista on uutettu ylellisyysvaatteiden värjäyksessä käytettyä purppuraväriä.
Nykyisin "Hexaplex trunculus" on arvostettu laji Välimeren alueen maissa, ja sitä on pyydetty perinteisin ja pienimuotoisin kalastuskeinoin, kuten koriansojen, trooliverkkojen ja ruoppauksen avulla. Säännöllisesti tai satunnaisesti lajia on pyydetty ihmisten kulutukseen Tunisiassa, Italiassa, Kroatiassa, Turkissa ja Kyproksella. Espanjassa etenkin Välimeren rannoilla ja Andalusian Atlantin puoleisilla rannoilla sekä Portugalille kuuluvan Algarven alueen, erityisesti Ria Formosan laguunin, vesillä lajia on pyydetty perinteisin ja pienimuotoisin kalastuskeinoin. Ria Formosan laguunissa sukeltajat keräävät käsin laskuveden aikaan laittomasti kotiloita. Samoin esimerkiksi ammattilaiskalastajat pyytävät kotiloita kiellettyjen verkkojen avulla.
Lempäälän vapaaherrakunta
Lempäälän vapaaherrakunta muodostui lahjoituksesta, jonka Jöns Kurki (Juho Knuutinpoika Kurki) sai vuonna 1650. Siihen kuului 81 taloa Lempäälästä ja Vesilahdelta. Kurki korotettiin 1651 vapaaherraksi, ja hän sai vielä loput Lempäälän taloista. Talot peruutettiin Kurjen suvulta 1672–1687.
White Australia
White Australia on Australiassa noudatettu rasistinen politiikka, jolla pyrittiin rajoittamaan muiden kuin valkoisten maahanmuuttoa. Lainsäädännössä siihen kuului ryhmä toisen maailmansodan jälkeen kumottuja Australiassa voimassa olleita lakeja. White Australia -politiikkaa harjoitettiin 1901–1973, joskin sitä alettiin karsia jo vuonna 1949.
White Australia -politiikan historia jakaantuu kolmeen vaiheeseen. Sen juuret juontuvat vuoteen 1851, kun Australian kultavarantojen löytymisen jälkeen maa sai runsaasti maahanmuuttajia Kiinasta. Samaan aikaan Queenslandin puuvilla- ja sokeriruokoteollisuus paikkasi huutavaa työvoimapulaansa rekrytoimalla arviolta 62 000 työläistä Melanesian saarilta. Maahanmuuttokehitys edisti rasistista politiikkaa, joka lainsäädännössä aluksi ilmeni vuonna 1901 säädettyinä Immigration Restriction Act ja Pacific Island Labourers Act -lakeina ja josta kehittyi liittovaltiollinen White Australia -politiikka.
Vuodesta 1901 toiseen maailmansotaan politiikkaa kehitettiin ja vahvistettiin monilta osin. Yksi sen pääpiirteistä oli brittiläisten maahanmuuttajien suosiminen muiden kustannuksella. Politiikasta luovuttiin asteittain toisen maailmansodan jälkeen, ensin edistämällä ei-brittiläistä ja myöhemmin ei-valkoista maahanmuuttoa. Vuosien 1949 ja 1966 välillä Robert Menziesin ja Harold Holtin hallitukset lopettivat politiikan toteuttamisen käytännössä. Vuonna 1973 Gough Whitlamin hallitus hyväksyi lait, jotka poistivat rodun merkityksen maahanmuutossa. Vuonna 1975 Whitlamin hallitus hyväksyi Racial Discrimination Act -lain, joka kriminalisoi rotupohjaisen valintakriteeristön.
Punanokkakiislanen
Punanokkakiislanen ("Aethia psittacula") on ruokkien heimoon kuuluva rantalintu.
Punanokkakiislasta tavataan Venäjällä, Japanissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Lajin kannan on arvioitu olevan yli 1,2 miljoonaa yksilöä, mutta kannankehitys on laskeva. Euroopassa laji on havaittu vain Ruotsissa vuonna 1860.
Punanokkakiislaset elävät kivisillä merenrannoilla.
Punanokkakiislanen syö pääasiassa äyriäisiä.
Hotelli Paradiso
Hotelli Paradiso () on vuonna 1999 julkaistu Adrian Edmondsonin ohjaama elokuva. Elokuvan lajityyppi on slapstick-komedia.
"Bottom"-sarjan hahmoja muutenkin kuin etunimiltään muistuttavat Richie ja Eddie ylläpitävät Britannian halvinta hotellia.
Sakura Oda
Sakura Oda (jap. 小田 さくら s. 12.3.1999, Kanagawa) on japanilainen poplaulaja ja Morning Musumen 11. sukupolven jäsen. Ennen Morning Musumeen liittymistä hän oli Hello! Pro Egg:in jäsen.
Watch Dogs
Watch Dogs (tyyliteltynä WATCH_DOGS) on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema avoimen pelimaailman toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin 27. toukokuuta 2014 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle, Xbox Onelle ja Wii U:lle. Peli keskittyy pelaajan mahdollisuuteen hakkeroida useita erilaisia elektronisia laitteita, joko hankkiakseen tietoja ja ohjaillakseen niitä, tai tuhotakseen laitteet pysyvästi tiettynä hetkenä. Peli julkistettiin Ubisoftin lehdistötilaisuudessa E3 2012 -messutapahtumassa.
Peli oli tarkoitus julkaista Euroopassa 22. marraskuuta 2013, mutta myöhemmin Ubisoft ilmoitti julkaisun lykkääntyvän vuoden 2014 alkupuolelle.
Pelille on julkaistu jatko-osa "Watch Dogs 2".
"Watch Dogs" on avoimen pelimaailman toimintaseikkailu- ja hiiviskelypeli, jossa pelaaja ohjaa hahmoa nimeltään Aiden Pearce (ääninäyttelijä Noam Jenkins). Pearce pystyy hakkeroimaan kaupungin keskusohjausjärjestelmän laitteita (ctOS). Peli sallii pelaajan käyttää useita erilaisia keinoja selviytyäkseen tavoitteistaan. Pelaaja voi esimerkiksi hakkeroida ihmisten matkapuhelimia saadakseen heidän pankkitietonsa ja sitten varastaa heidän rahansa sekä aiheuttaa laitteisiin toimintahäiriöitä ja siten yleistä hämmennystä. Liikennevalojen hakkerointi voi esimerkiksi helpottaa pakenemista. Pelaaja saa tietoja siviileistä lisätyn todellisuuden syötteestä, jossa näkyy väestörekisteri, terveys ja potentiaalinen käytös. Tavoitteet näytetään esityksissä, joita ovat muun muassa tietyn kohteen löytäminen ja tappaminen, poliisin välttely ja mahdollisen uhrin seuraaminen tämän murhaamisen estämiseksi. Taistelu hyödyntää kolmannen persoonan ammuntapelille tyypillisiä suojautumis­mekanismeja sekä lisäksi erilaisia piiloutumis­mekanismeja ja parkouria. Peli sisältää moninpelin, jossa pelaaja voi hakkeroida toisen pelaajan pelimaailmaan yhdistäen täten yksinpelin ja moninpelin
José Colomer
José Colomer Rivas (10. kesäkuuta 1935 Terrassa – 24. tammikuuta 2013 Terrassa) oli espanjalainen hockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Katalonialaistaustainen Colomer kuului Espanjan olympiapronssia Roomassa 1960 voittaneeseen joukkueeseen. Hän pelasi kuudessa ottelussa tekemättä maalia. Tokion kesäolympialaisissa 1964 Colomerin edustama Espanja oli neljäs ja Méxicossa 1968 kuudes.
Colomer kuoli 77 vuoden ikäisenä 24. tammikuuta 2013.
Lauri Lahtinen
Lauri Ilmari Lahtinen (1. helmikuuta 1913 Viipuri, Suomi – 25. toukokuuta 1990 Turku) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hänellä oli solistikiinnitys Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1941–1963. Tänä aikana hän lauloi yli 80 eri roolia ja oli mukana liki 1 200 näytännössä. Hän vieraili myös Tukholman, Malmön, Oslon, Reykjavíkin, Kööpenhaminan ja Stuttgartin oopperassa sekä Bergenin musiikkijuhlilla ja Leningradin Kirov- ja Malyi-teatterissa.
Yhteistyö säveltäjä Tauno Marttisen kanssa tuotti kolme oopperaa, joiden miespääosat hän kantaesitti: Aapeli ("Kihlaus", 1966), Antti Ihalainen ("Tulitikkuja lainaamassa", 1966) ja Sakeus ("Lea", 1968). Aarre Merikannon "Juha" sai kantaesityksensä näyttämöllä vasta Lahdessa vuonna 1963, jolloin Lahtinen esitti nimiosan.
Savonlinnan Oopperajuhlilla hän esiintyi kesinä 1967–1968 vankilanjohtaja Don Pizarron roolissa Ludwig van Beethovenin oopperassa "Fidelio". Lahtinen esiintyi elokuvissa "Sadan miekan mies" (1951) ja "Kesäillan valssi" (1951). Pro Finlandia -mitalin Lauri Lahtinen sai 1955.
Lahtinen perheineen asui Helsingin Jakomäessä lokakuusta 1962 elokuuhun 1970 asti, jolloin he muuttivat Turkuun. Lauri Lahtisella ja hänen vaimollaan Aino Siskolla oli kaksi lasta (s. 1941 ja 1943).
Timorin taistelu
Timorin taistelu oli Tyynenmeren sodassa toisessa maailmansodassa Japanin ja liittoutuneiden välinen taistelu Alankomaille ja Portugalille kuuluneesta Timorin saaresta Indonesiassa. Japanilaiset nousivat maihin saarelle 19. helmikuuta 1942 ja miehittivät saaren melkein vuoden kestäneiden taisteluiden jälkeen 10. helmikuuta 1943. Taisteluissa menehtyi yli 40 000–70 000 timorilaista siviiliä.
Japanilaiset miehittivät Timorin saarta elokuuhun 1945 asti, jolloin saarta miehittäneet japanilaisjoukot antautuivat liittoutuneille Hiroshiman ja Nagasakin pommitusten jälkeen.
27 suosikkia
27 suosikkia on Olavi Uusivirran 27. helmikuuta 2013 julkaistu ensimmäinen kokoelmalevy.
Kokoelma sisältää Uusivirran hittejä, satunnaisia albumiraitoja sekä viisi ennenjulkaisematonta kappaletta. Ennen julkaisemattomia kappaleita ovat ”Päiväperho”, ”Minä tahdon ponin”, ”Tuhat vuotta sitten”, jossa on mukana Pauliina Kokkonen sekä singlenä julkaistu ”Tiet etäisyyksiin” ja Uusivirran versio Aleksis Kiven Metsämiehen laulusta (nimellä ”Metsänpoika”).
Mukana on myös vuonna 2006 julkaistulla "Synkkien laulujen maa" -kokoelmalla mukana ollut duetto Paula Vesalan kanssa ”Pimeä tie, mukavaa matkaa”.
CD1
CD2
Väinö Lahtinen
Väinö Vilho Lahtinen (23. lokakuuta 1897 Jyväskylä – 11. lokakuuta 1989) oli suomalainen voimistelunopettaja, kouluneuvos vuodesta 1957. Hän oli vuodesta 1937 Helsingin normaalilyseon voimistelunopettaja ja Helsingin opettajakorkeakoulun voimistelunopettaja 1947–1953. Suomen Voimisteluliiton puheenjohtaja hän oli 1946–1958, Suomen olympiajoukkueen ja muiden voimistelujoukkueiden johtaja.
Lahtinen julkaisi Kaarina Karin kanssa kouluille oppikirjan "Terveysoppi" (1949), ja lisäksi hän julkaisi voimisteluoppaita. Hän toimi Kouluvoimistelu ja -urheilu -lehden päätoimittajana.
Lahtinen oli Suomen Olympiakomitean jäsen. Hän sai ansioistaan kunnianosoituksena muun muassa Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun suuren ansioristi 1964 ja Suomen Urheilun kultaisen ansioristin 1949.Lisäksi hänelle on myönnetty useita suomalaisia ja ulkomaisia urheilun ansiomerkkejä ja huomionosoituksia.
Himo (romaani)
Himo () on "Langenneet enkelit" -kirjasarjan toinen osa. Langenneet enkelit on J. R. Wardin (oikealta nimeltään Jessica Bird) luoma kirjasarja, joka edustaa paranormaalia romanttista kirjallisuutta. Alkuteos ilmestyi vuonna 2010 ja suomennos vuonna 2013.
Langennut enkeli Jim Heron jatkaa kumppaneineen ihmissielujen pelastamista kadotukselta. Kirjan päähenkilö on Jimin entinen armeijakaveri, salaisten erikoisjoukkojen sotilas Isaac Rothe, joka on poistunut omin luvin palveluksesta. Isaacin entinen pomo haluaa hänet hengiltä, ja myös Jimin arkkivihollinen demoni Devina sekaantuu asiaan.