Manbij
Manbij () on kaupunki Syyrian pohjoisosassa Aleppon maakunnassa. Kaupunki on Manbijin piirikunnan keskus. Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 99 497 ja koko piirikuntaan 408 143 asukasta.
Nykyisen Manbijin alueella Pohjois-Syyriassa on ollut ihmisasutusta jo kivikaudelta lähtien ja keinokastelujärjestelmiä on rakennettu jo Assyrian valtakunnan aikana, jolloin ilmeisesti paikalla ollut kaupunkimainen asutuskeskus tunnettiin nimellä "Nappigi" tai "Nampigi". Salmanassar III nimesi kaupungin uudestaan antaen sille nimen "Lita Ašur". Myöhemmin kaupungista käytettiin myös nimiä "Bambyce", "Hierapolis" ja "Hieropolis". Hieman ennen Aleksanteri Suuren valtakautta Manbijia hallitsi 'Abd Hadad -niminen kuningas, joka löi omia kolikoitaan. 'Abd Hadad merkitsee Hadadin palvojaa ja antiikin aikoina kaupunki olikin ukkosenjumala Hadadin ja tähän liitetyn Atargatiksen kulttipaikka. Hellenistisellä kaudella kaupungin sotilaallinen merkitys korostui sen suojatessa aleuita lännessä hyökkäyksiltä idästä. Marcus Licinius Crassus ryösti kaupungin ennen epäonnistunutta sotaretkeään Parthiaa vastaan. Sittemmin kaupunki oli tärkeä roomalaisten tukikohta näiden sodissa Persian sasanideja vastaan. Mabij oli keisari Julianuksen tukikoihta tämän sotaretkellä Ktesifonia vastaan, jolla hän haavoittui ja sai surmansa. 200-luvulla Manbij lukeutui Syyrian suurimpiin kaupunkeihin ja 300-luvulla Constantius II teki Manbijista Eufratensisin provinssin pääkaupunki.
Islaminuskoiset arabit valtasivat Manbijin vuonna 637 ja alueelle asettui arabiheimoja Jemenistä. Vuonna 748 kaupunkia hävitti maanjäristys, jossa tuhoutui muun muassa sen kirkko. Arabit käyttivät kaupunkia tukikohtana sotaretkillä Bysantin valtakuntaa vastaan ja myöhemmin kaupunki vaihtoi omistajaa muslimien ja kreikkalaisten välillä useampaan otteeseen. Ibn Hawkal kuvaili kaupungin käsittävän useita muinaisia toreja ja kreikkalaisia raunioita. Ristiretkeläiset valtasivat kaupungin 1100-luvulla, mutta Saladin valtasi sen takaisin vuonna 1175. Kaupunki raunioitui mongolien sotaretkien aikana ja se menetti aikaisemman loistonsa. Vuonna 1349 kaupunkiin iski tuhoisa kulkutauti ja 1400-luvulla se kärsi Timur Lenkin sotaretkistä. Manbij ja muu Syyria päätyi osaksi Osmanien valtakuntaa vuonna 1516. Osmanien valtakunnassa Manbij oli Aleppon wilayetiin kuuluvan "kadan" hallinnollinen keskus. Kaupungin asukkaat olivat kurdeja ja arabilaistuneita turkkilaisia. San Stefanon rauhan jälkeen kaupunkiin asettui myös tšerkessejä.
Vuonna 1921 Manbijista tuli osa Ranskan hallitsemaa Syyria. Vuonna 1932 sen asukasluku oli 2 000 ja heistä 800 oli tšerkessejä. Kaupunki kasvoi merkittävästi Tabqan padon rakentamisen jälkeen, joka johti tieverkon parantumiseen, sähkönjakelun lisääntymiseen ja keinokastelun tehostumiseen. Itsenäisessä Syyriassa vuonna 1981 kaupungin asukasluku oli 30 844. Syyrian sisällissodan alettua ääriliike Isis valtasi Manbijin vuonna 2014. Yhdysvaltojen tukema Syyrian demokraattiset voimat eli SDF uutisoi vallanneensa kaupungin Isisiltä elokuussa 2016. Manbijin taistelu oli kestänyt kaksi kuukautta. Vallanvaihdossa tärkeä rooli oli kurditaistelijoilla, mikä on puolestaan huolestuttanut Turkin hallitusta. Turkki pitää Syyrian kurdien YPG-järjestöä terroristijärjestö PKK:n osana ja Turkki on vaatinut järjestön taistelijoiden vetäytymistä Manbijista uhaten sitä sotatoimilla.
Vuoden 2004 väestönlaskennassa kaupunkiin kirjattiin 99 497 ja koko piirikuntaan 408 143 asukasta. Vuonna 1945 kaupungin asukasluku oli 4 653, vuonna 1960 8 577, 1970 14 635 ja 1980 30 844. Kaupungin asukkaat ovat etniseltä taustaltaan kurdeja, arabeja ja tšerkessejä. Monet paikalliset kuuluvat suufilaiseen Naqshbandi-veljeskuntaan. Merkittävä yhteiskunnallinen merkitys on myös heimojaolla.