hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pedro Lisímaco de Jesús Vílchez Vílchez
Pedro Lisímaco de Jesús Vílchez Vílchez (19. toukokuuta 1929 Jinotega – 19. helmikuuta 2013) oli nicaragualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. helmikuuta 1955 ja piispaksi 8. syyskuuta 1984. Piispaksi vihkimisessä pääkonsekraattorina toimi Andrea Cordero Lanza di Montezemolo, jota avustivat Miguel Obando Bravo ja Julián Luis Barni Spotti.
Vílchez Vílchez toimi Jinotegan hiippakunnan johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 10. toukokuuta 2005.
Rudersdalin kunta
Rudersdal on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 54 630 asukasta, ja sen pinta-ala oli 73,4 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Holte (osa Rudersdalia).
Kunta syntyi 1. tammikuuta 2007 Tanskan kuntauudistuksen seurauksena, jolloin entiset Søllerødin ja Birkerødin kunnat yhdistyivät.
Hillerødin kunta
Hillerød on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 48 203 asukasta, ja sen pinta-ala oli 214,9 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Hillerød.
Helsingørin kunta
Helsingør on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 61 493 asukasta, ja sen pinta-ala oli 118,9 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on myös nimeltään Helsingør.
Bornholmin kunta
Bornholm on Pääkaupunkialueella Tanskassa sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 41 303 asukasta, ja sen pinta-ala oli 588,1 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Rønne.
Bornholmin kunta sijaitsee samannimisellä Bornholmin saarella Itämeressä kaukana erillään muista Pääkaupunkialueen kunnista.
Seuraavassa on esitetty luettelo kunnan alueella sijaitsevista seurakunnista (). Luettelon numerot viittaavat oheisen kartan numeroihin.
Kööpenhaminan kunta
Kööpenhamina () on Tanskan Pääkaupunkialueella sijaitseva kunta. Vuoden 2012 alussa kunnassa oli 549 050 asukasta, ja sen pinta-ala oli 74,7 neliökilometriä. Kunnan keskustaajama on Kööpenhaminan kaupunki.
Vuoteen 2007 saakka Kööpenhaminan kuntaa ympäröi Kööpenhaminan amt (), johon Kööpenhamina itse ei kuitenkaan kuulunut. Kööpenhaminalla itsellään oli amtin oikeudet, mutta sekaannuksen välttämiseksi sitä ei kutsuttu amtiksi, vaan kaupungiksi tai kunnaksi. 1. tammikuuta 2007 Tanskan kuntauudistuksen yhteydessä Kööpenhaminan erityisoikeudet amtina lakkautettiin.
New World Shadows
New World Shadows on suomalaisen melodisen death metalin yhtyeen Omnium Gatherumin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Lifeforce Records.
Albumi nousi ilmestyessään Suomen virallisen albumilistan sijalle 5.
Kaikki kappaleet säveltänyt Markus Vanhala sekä sanoittanut Jukka Pelkonen.
Beyond (Omnium Gatherumin albumi)
Beyond on suomalaisen melodista death metalia esittävän Omnium Gatherumin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2013 levymerkillä Lifeforce Records.
Jyväskylän Hippos
Jyväskylän Hippos oli vuosina 1913–1974 Jyväskylän Mäki-Matin kaupunginosassa toiminut ravirata. Se on antanut myös nimensä ympärilleen kasvaneelle Hippoksen urheilualueelle, jossa nykyään sijaitsee useita Jyväskylän merkittäviä urheilu- ja liikuntapaikkoja. Kuninkuusravit Jyväskylän Hippoksella järjestettiin vuonna 1962.
Hippoksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1912 tuolloisen kaupunkialueen ulkopuolella sijainneelle alueelle Köyhälampi-nimisen pienen lammen ympäristöön. Ravirata toimi alkuvuosinaan hevosurheilun lisäksi hiihto- ja yleisurheilukilpailujen näyttämönä. Yleisurheilua Hippoksella harrastettiin vuoteen 1926 saakka, jolloin valmistui Harjun stadion. Myöhempinä vuosikymmeninä raviradalla järjestettiin lisäksi moottoripyöräkilpailuja. 1940-luvun lopulta lähtien Hippoksen ympäristöön alettiin rakentaa useita muita liikuntapaikkoja. Alueelle valmistuivat muun muassa uimahalli sekä pesäpallokenttä, raviradan keskelle puolestaan rakennettiin jalkapallokenttä ja jääkiekkokaukalo.
1960-luvun lopulle tultaessa Hippos oli käynyt jo liian ahtaaksi ravitoiminnalle ja Jyväskylässä alettiin suunnitella uuden raviradan rakentamista. Killerin ravirata valmistui vuonna 1974, jolloin myös kilpailutoiminta Hippoksella loppui. Nykyään raviradan paikalla sijaitsevat Jyväskylän jäähalli, Jyväskylän yliopiston liikuntabiologian laitos, monitoimitalo sekä Hipposhalli-niminen urheiluhalli.
Lerbäckin kirkko
Lerbäckin kirkko () on Ruotsissa Askersundin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko on rakennettu vuosina 1783-1786 tulipalon jälkeen. Sisälle mahtuu 320 ihmistä.
Mikasa
Mikasa () oli keisarillisen Japanin laivaston pre-dreadnought-tyypin taistelulaiva. Yhdessä viiden muun taistelulaivan ("Shikishima", "Yashima", "Hatsuse", "Fuji" ja "Asahi") kanssa se muodosti Japanin päätaistelulinjan Venäjän–Japanin sodassa vuosina 1904–1905.
Alus tilattiin 26. syyskuuta 1898 Vickersiltä Barrow-in-Furnessista. Sen köli laskettiin 24. tammikuuta 1899, ja se laskettiin vesille 8. marraskuuta 1900. Alus valmistui 1. maaliskuuta 1902.
Venäjän–Japanin sodan alettua alus oli amiraali Tōgō Heihachirōn lippulaivana Japanin 1. laivaston 1. divisioonassa, jonka mukana se otti osaa Port Arthurin taisteluun 9. helmikuuta 1904. Taistelun aikana alukseen osui kaksi kymmenen tuuman kranaattia, jotka haavoittivat seitsemää miehistön jäsentä. Alus osallistui 13. huhtikuuta Tōgōn alaisuudessa Port Arthurin ankkuripaikan tulittamiseen.
Keltaisenmeren taistelussa 10. elokuuta "Mikasa" johti jälleen Japanin taistelulinjaa, ja alukseen osui taistelun aikana kaksikymmentä kranaattia, joista kaksi poistivat käytöstä takakannen 12-tuumaisen tykkitornin. Taistelussa 125 miehistön jäsentä sai surmansa. Aluksen Venäjän keisarikunnan laivaston taistelulaivoihin "Poltava" ja "Tsesarevitš" ampumat kranaatit eivät läpäisseet panssarointia, ja siten venäläisten kärsimät vauriot olivat vain vähäisiä.
Tsushiman taistelussa "Mikasa" johti jälleen taistelulinjaa. Taistelun aikana alukseen osui kymmenen 12 tuuman ja 22 kuuden tuuman kranaattia, jotka aiheuttivat ainoastaan vähäisiä vaurioita.
Kuusi päivää sodan päättäneen Portsmouthin sopimuksen allekirjoituksen jälkeen "Mikasa" upposi ankkuripaikalleen Sasebossa aluksella riehuneen tulipalon ja sen aiheuttamien räjähdysten vuoksi. Onnettomuudessa sai surmansa 251 merimiestä. Alus nostettiin 7. elokuuta 1906, ja se siirrettiin Sasebon laivastontelakalle kunnostettavaksi, mistä se palasi palvelukseen 24. elokuuta 1908.
Ensimmäisessä maailmansodassa "Mikasa" oli kaksi ensimmäistä sotavuotta rannikkopuolustuksen osana sijoitettuna Maizuruun. Se osallistui sodan jälkeen vuonna 1921 japanilaisjoukkojen maihinnousuun sisällissotaa käyvään Siperiaan. Alus luokiteltiin 1. syyskuuta 1921 ensimmäisen luokan rannikkopuolustusalukseksi ("kaibokan"). Alus ajoi 17. syyskuuta karille lähellä Vladivostokia, mutta se ei kuitenkaan vaurioitunut pahoin.
Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti alus poistettiin palveluksesta 23. syyskuuta 1923, ja se siirrettiin romutettavaksi. Japanin hallituksen pyynnöstä kaikki sopimuksen allekirjoittajamaat hyväksyivät aluksen museoimisen, ja prinssi Hirohito ja amiraali Tōjō avasivat museoaluksen yleisölle 12. marraskuuta 1926 Yokosukassa. Toisen maailmansodan jälkeen alus oli hoitamatta, kunnes se avattiin uudelleen yleisölle vuonna 1961.
Kalevi Sarva
Mauno Kalevi Sarva (2. joulukuuta 1919 Helsinki – 14. kesäkuuta 2007) oli suomalainen kenraalimajuri.
Sarva valmistui Kadettikoulusta 1939 ja kävi Sotakorkeakoulun 1951–1953. Talvisodan aikana Sarva toimi komppanianpäällikkönä Jalkaväkikoulutuskeskus 6:ssa sekä jatkosodassa JR 12:ssa 1941–1944. Sodan jälkeen hän oli sijoitettuna JR 2:een 1945–1946. Armeijakunnan esikunnan järjestelyosaston päällikkönä hän toimi 1946–1947. Pääesikunnassa hän työskenteli toimistoesiupseerina 1947–1951 ja sittemmin 3. divisioonassa toimisto- ja osastopäällikkönä 1953–1961. Hän komensi Kymen jääkäripataljoonaa 1961–1965 ja Savon prikaatia 1965–1967. Kaakkois-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä Sarva toimi 1967–1969. Panssariprikaatia hän komensi pitkän kauden vuodesta 1969 vuoteen 1976. Uransa päätteeksi hän toimi jalkaväen tarkastajana 1976–1979.
Shikishima-luokka
Shikishima-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka.
Katori-luokka (taistelulaiva)
Katori-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka. Luokan alukset valmistuivat Britteinsaarilla vuonna 1906 ja ne romutettiin Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti vuonna 1924.
Japanin hallitus kahden uuden taistelulaivan hankinnan vuoden 1903 laivasto-ohjelmassa. Armstrong toimitti suunnitelmat sekä tarjoukset syyskuussa ja yhtiö vastaanotti tilauksen tammikuussa 1904. Vickers valmisti hyvin saman kaltaisen, mutta hieman pienemmän, aluksen "Katorin". Luokan kumpikin alus muistutti Britannian kuninkaallisen laivaston King Edward VIII -luokan taistelulaivoja, mutta niissä oli lisätty kuuden tuuman tykkien lukumäärää kahdella, 12 tuuman tykit olivat viisi pituuskaliiperia pidemmät ja niiden kymmenen tuuman tykit käyttivät raskaampia kranaatteja kuin brittien 9,2 tuuman tykit. Uppouman kompensoimiseksi Katori-luokan alusten alemman panssarikannen sivut olivat kaksi tuumaa ohuemmat.
Alusten panssarivyö oli yhdeksän tuuman Krupp-terästä, ja se oli viisi jalkaa vedenpinnan alapuolella ja 2,5 jalkaa sen yläpuolella. Vyön yläpuolella oli kuusituumainen citadel ja patterit sen yläpuolella aina yläkanteen saakka, eli kaikkiaan 15 jalkaa vesirajasta. Tämän päät sulkivat tykkitornien jalustat kummastakin päästä.
Kauko Räsänen (sotilas)
Kauko Juho Räsänen (23. marraskuuta 1919 Kerimäki – 6. huhtikuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Räsänen valmistui sodan aikana Kadettikoulusta 1943, Sotakorkeakoulusta 1955 ja valtakunnalliselta maanpuolustuskurssilta 1965. Talvisodan aikana hän toimi JR 36:ssa sekä välirauhan aikana 9. prikaatissa joukkueenjohtajana ja adjutanttina. Jatkosodan alettua hän toimi joukkueenjohtajana JR 51:ssa 1941–1942 sekä Jalkaväen koulutuskeskus 25:ssä 1943. Vuonna 1944 hän toimi joukkueenjohtajana, komppanianpäällikkönä ja tiedustelu-upseerina JR 8:ssa.
Vuosina 1945-1947 Räsänen toimi kouluttajana ja 1948–1951 JR 7:n huoltopäällikön apulaisena. Huoltokoulussa hän opetti 1951–1952 ja 1955–1958. Pääesikunnassa hän oli toimistoesiupseerina 1958–1963. Hän johti Huoltokoulua 1963–1964. Jälleen pääesikunnassa hän toimi toimistopäällikkönä 1965–1968, osastopäällikkönä 1969–1972 ja huoltopäällikkönä vuodesta 1972 eteenpäin.
Ylennykset: vänrikki 1939, luutnantti 1941, kapteeni 1946, majuri 1957, everstiluutnantti 1963, eversti 1969, kenraalimajuri 1972, kenraaliluutnantti 1977.
Zach Redmond
Zach Redmond (s. 26. heinäkuuta 1988 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän edustaa NHL-liigassa pelaavaa Colorado Avalanchea. Hänet varasi NHL:ään Atlanta Thrashers vuoden numerolla 184. Pelattuaan yliopistosarjassa Ferris State Universityn joukkueessa Redmond allekirjoitti Thrashersin kanssa kolmivuotisen sopimuksen 6. huhtikuuta 2011. Kun Thrashers myytiin, Redmondin NHL-oikeudet siirtyivät uudelle Winnipeg Jetsille.
Redmond teki ensimmäisen NHL-maalinsa 7. helmikuuta 2013 James Reimerin vartioimaan maaliin Jetsin pelatessa vajaalukuisena Toronto Maple Leafsia vastaan.
Redmond siirtyi kahden vuoden sopimuksella Colorado Avalancheen kaudeksi 2014–2015 ja pelasi ensimmäisen täyden kautensa NHL:ssä. Hän kuului pronssia voittaneeseen USA:n maajoukkueeseen MM-kisoissa 2015.
Antonelli
Antonelli on sukunimi joka viittaa muun muassa seuraaviin henkilöihin:
Orel (1902)
Orel () oli vuonna 1904 valmistunut Venäjän keisarikunnan laivaston Borodino-luokan taistelulaiva.
Alus tilattiin Kaleeritelakalta Pietarista. Sen köli laskettiin maaliskuussa 1900 ja alus laskettiin vesille 19. heinäkuuta 1902. Alus valmistui lokakuussa 1904.
"Orel" lähti 15. lokakuuta 1904 Itämeren laivastosta muodostetun Venäjän Tyynenmeren laivaston 2. laivueen mukana Libausta Port Arthuriin. Laivueen komentajana oli vara-amiraali Zinovy Rozhestvensky, jonka alaisuudessa laivue kiersi Kap Hornin saapuen Nosy Ben saarelle 9. tammikuuta 1905. Laivue oli saarella kaksi kuukautta levossa ja täydennettävänä. Laivue siirtyi Camranhinlahteen Ranskan Indokiinaan odottamaan Tyynenmeren laivaston 3. laivuetta, joka saapui kontra-amiraali Nikolai Nebogatovin johdolla 9. toukokuuta. Laivueet aloittivat 14. toukokuuta matkan Vladivostokiin. Aluksiin oli kuormattu runsaasti materiaalia matkaa varten, mikä kasvatti niiden uppoumaa merkittävästi. Tämä laski alusten panssarivyöt vedenpinnan alle.
Osasto kulki lyhyintä reittiä Tsusimansalmen kautta, missä se joutui keisarillisen Japanin laivaston yllättämäksi. "Orel" oli Tsushiman meritaistelun alkaessa venäläisten neljän Borodino-luokan aluksen muodostaman 1. divisioonan viimeisenä aluksena. Alus ei juurikaan osallistunut alkuvaiheen taisteluihin, vaikka se syttyikin tuleen japanilaisten kranaattien osuttua. Pimeän laskeuduttua japanilaiset irtautuivat taistelusta ja venäläiset jatkoivat matkaansa kohti Vladivostokia.
Seuraavana aamuna japanilaiset piirittivät venäläiset alukset, jotka antautuivat puolen tunnin kahakoinnin jälkeen. "Oreliin" oli osunut taistelun aikana viisi 12 tuuman, kaksi 10 tuuman, yhdeksän kahdeksan tuuman, 39 kuuden tuuman ja 21 pienempää kranaattia tai niiden sirpaletta. Vaikka aluksen panssaroimittomissa osissa oli useita reikiä, se oli ainoastaan lievästi vaurioitunut, koska panssarointiin osuneet neljä 12 tuuman kranaattia eivät olleet läpäisseet sitä. Miehistöstä oli saanut surmansa 43 ja haavoittunut 80.
Japanilaiset korjasivat aluksen vauriot Uragassa ja se liitettiin keisarilliseen Japanin laivastoon kesäkuussa 1907 nimellä "Iwami". Korkealla olleen painopisteen laskemiseksi telakalla lyhennettiin savuhormeja, poistettiin tulenjohtotasanne sekä laskettiin kansirakennetta. Alus myös aseistettiin japanilaisvalmisteisilla 12 tuuman tykeillä. Samoin aluksen kuuden tuuman tornit poistettiin ja ne korvattiin 12 kahdeksan tuuman tykillä, jotka asennettiin samalla alemmaksi.
Northern Discipline
Northern Discipline on suomalainen Järvenpäässä vuonna 1996 perustettu thrash/groove metal -yhtye.
EP:t
Hiidenselkä
Hiidenselkä () on kylä Karjalan tasavallan Pitkärannan piirin Läskelän kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen Laatokan lahden rannalla Jänisjoen suussa kuusi kilometriä Läskelästä etelään. Kylässä on 1 500 asukasta (vuonna 2012).
Ennen talvi- ja jatkosotaa kylä tunnettiin nimillä Joensuu, Läskelän Joensuu tai Läskelänsuu. Se kuului Suomen Neuvostoliitolle luovuttamaan Harlun kuntaan.
Hiidenselässä toimii Läskelän kunnan tärkein teollisuusyritys Laatokan saha sekä puunjalostusyritys Ladvest. Palveluihin kuuluu lastentarha, peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Kylästä on linja-autoyhteys Pitkärantaan ja Harluun.
Kylän nähtävyyksiin kuuluu 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu sahan konttorirakennus sekä lähellä sijaitseva 117 metriä korkea Hiidenvuori, josta avautuu näkymä Laatokan Hiidenselälle ja aina Valamoon saakka. Laatokan rannalla on sahan käyttämä laivalaituri sekä asukkaiden venelaitureita.
Kuus kuppia kahvia ja yks kokis
Kuus kuppia kahvia ja yks kokis on punk-yhtye Pertti Kurikan Nimipäivien kokoelmalevy ja ensimmäinen pitkäsoitto. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Airiston punk-levyt.
Levyn materiaali on julkaistu levyillä "Ei yhteiskunta yhtä miestä kaipaa", "Päättäjä on pettäjä", "Osaa eläimetkin pieree" ja "Asuntolaelämää". Lisäksi mukana on kaksi ennenjulkaisematonta kappaletta. Kappaleiden aiheet koostuvat poliitikkojen mädännäisyyden kritisoimisesta, omakohtaisista asioista ja erilaisten paskamaisuuksien purkamisesta.
Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 17.
Parhaat bongaukset 1 1985–1988
Parhaat bongaukset 1 1985–1988 on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään kahdestoista kokoelmalevy. Se julkaistiin 15. helmikuuta 2013 yhdessä kakkososan kanssa.
Kokoelmien ensimmäinen osa sisältää tunnetuimpia kappaleita albumeilta "Lapinlahden Linnut" (1985), "Jep" (1986), "Vihreä gorilla" (1987) sekä "Lauluja Nuppilasta" (1988).
Parhaat bongaukset 2 1989–2007
Parhaat bongaukset 2 1989–2007 on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään kolmastoista kokoelmalevy. Se julkaistiin 15. helmikuuta 2013 yhdessä ykkösosan kanssa.
Kokoelmien toinen osa sisältää tunnetuimpia kappaleita albumeilta "Elämä janottaa" (1989), "Tähdet kertovat" (1990), "Grrr!" (1992) sekä "Etiäppäin" (2007). Mukana ovat myös vuoden 2006 "Lintuinfluenssa Vol.1" -kokoelmalevyn kappaleet "Perunatorin tyttö" ja "Keski-ikä on syvältä", sekä eri esittäjiä sisältävän kokoelman "Onnellisten kotimaa" (1992) cover-kappale "Intian kuu".
Patentoitu
Patentoitu on Pate Mustajärven yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. huhtikuuta 2013.
Kyseessä on ensimmäinen Mustajärven sooloalbumi, jolle varta vasten kerättiin ja tilattiin eri lauluntekijöiltä kappaleita. Mustajärvi valitsi yhdessä tuottajan kanssa kappaleista noin parikymmentä, joista 13 parasta valikoitui albumille.
Ensimmäiseksi singleksi irroitettiin kappale nimeltä "Patarouva ja ässähai", jonka kirjoittivat Jukka Takalo, Antti Lainas ja Vesa Holmala. Toinen single on Markku Petanderin kirjoittama "Kauneuden valssi".
Hanging Garden
Hanging Garden on suomalainen Mikkelissä perustettu melodisen doom metalin yhtye.
Yhtyeen perustivat laulaja Ari Nieminen sekä basisti Matti Reinola vuonna 2004. Pian tämän jälkeen rumpali Janne Jukarainen sekä kitaristit Mikko Kolari ja Saku Manninen liittyivät yhtyeeseen. Hanging Gardenin ensimmäinen studioalbumi, "Inherit the Eden", julkaistiin helmikuussa 2007.
Toisen albumin kappaleiden kirjoittamisen aikoihin Sakun korvasi Jussi Hämäläinen. Toisen studioalbumin nauhoitukset aloitettiin heinäkuussa 2009. Albumi "TEOTWAWKI" julkaistiin saman vuoden marraskuussa. Keväällä 2010 Ari jätti yhtyeen, ja tilalle saapui Toni Toivonen. Tämän jälkeen myös Janne lähti yhtyeestä, jonka korvasi Antti Ruokola. Antti Ruokola jätti yhtyeen juuri ennen "Blackout Whiteout" levyn valmistumista ja hänet korvasi Sami Forsstén.
Vuoden 2011 lopulla Hanging Garden yhtyen mennessä nauhoittamaan rumpuja tulevaa albumiaan varten, yhtyeen viimeinen alkuperäisjäsen Matti Reinola lähti motivaation puutteessa. Hänet korvasi Jussi Kirves. Yhtye solmi levytyssopimuksen saksalaisen Lifeforce Recordsin kanssa syyskuussa 2012. Yhtyeen tuorein albumi, "I Am Become", julkaistiin 27.10.2017.
Erika Lindström
Erika Gustava Lindstöm (3. tammikuuta 1879 Sund – 14. maaliskuuta 1965 Nikkilä, Sipoo) oli ahvenanmaalainen opettaja, lähetyssaarnaaja ja kirjailija.
Pienviljelijäperheeseen syntynyt Lindström valmistui 1902 kansakoulunopettajaksi Tammisaaren opettajaseminaarista. Hän toimi sitten opettajana Kumlingessa 1902–1907 ja Lumparlandissa 1907–1922. Vuonna 1922 Lindström otti virkavapaata ja lähti Englantiin kieliopintoja varten. Tässä vaiheessa hän päätti ryhtyä lähetyssaarnaajaksi, ja hän työskenteli sitten vuoteen 1926 saakka ruotsalaisen Maria Erikssonin yksityisellä lähetysasemalla Port Saidissa Egyptissä. Palattuaan Suomeen hän oli opettajana Lumparlandissa vuoteen 1929 saakka ja hoiti myös viransijaisuuksia. Hän toimi myös Suomen Lähetysseuran matkasaarnaajana Ahvenanmaalla ja ruotsinkielisellä Pohjanmaalla.
Vuonna 1937 Lindstöm lähti uudelleen lähetystyöhön Egyptiin, mutta hän joutui palaamaan vuonna 1940 takaisin Suomeen toisen maailmansodan puhjettua. Suomeen palattuaan Lindström hoiti opettajien viransijaisuuksia, toimi saarnaajana ja piti myös esitelmiä lähetystyöstä. Hän julkaisi myös kaksi romaania "Frigjord" ja "Grevekronan"". Viimeiset kymmenen vuotta elämästään hän asui Helsingissä.
Sketsejä radiossa
Sketsejä radiossa on Lapinlahden Lintujen järjestyksessään neljästoista kokoelmalevy. Se julkaistaan 8. maaliskuuta 2013. Kokoelma sisältää yhtyeen radiosketsejä 1980-luvun Radio Top One -sarjasta.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1952
Suomen vuoden 1952 miesten yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Kuusankoskella 26.-27.tammikuuta.Naiset kilpailivat Rovaniemellä 9.-10. helmikuuta. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 16 mies- ja viisi naisluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet.
Hjalmar Lagerborg
Carl Hjalmar Lagerborg (11. lokakuuta 1842 Oulu – 29. tammikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen insinööri, joka toimi Suomen pääpostijohtajana vuosina 1887–1903. Hän edisti Suomen postilaitoksen kehitystä.
Hjalmar Lagerborg kuului Lagerborgin aateliseen sotilassukuun ja hänen isänsä oli Oulun läänin kuvernöörinä toiminut eversti Robert Vilhelm Lagerborg. Myös Hjalmar Lagerborg kävi vuosina 1854–1861 Haminan kadettikoulun, mutta ei ryhtynyt sotilasuralle. Jätettyään palveluksen vänrikkinä hän sai 1861 viran Tie- ja vesirakennushallituksen insinöörikunnan ylimääräisenä insinöörinä. Muodollisen insinöörin koulutuksen hän hankki käymällä vuosina 1864–1866 Zürichin polyteknillisen opiston Sveitsissä ja työskenteli sen jälkeen kaksi vuotta insinöörinä Keski-Euroopassa ja Skandinaviassa. Vuodesta 1868 Lagerborg toimi ratainsinöörinä Valtionrautateillä ja osallistui 1870-luvulla muun muassa Tampereen ja Turun ratayhteyksien rakentamiseen. Hänestä tuli 1877 liikennetirehtöörin apulainen. Vuosina 1881–1887 Lagerborg oli Suomen Valtionrautateiden virkamiehenä Pietarissa. Hän perusti vuonna 1874 myös oman sahan Kotkan Hovinsaaren eteläkärkeen, mutta joutui pian luopumaan sen omistuksesta.
Lagerborg nimitettiin vuonna 1887 Suomen postilaitoksen pääjohtajaksi hänen tehtyään aiemmin samana vuonna postialaa koskeneen opintomatkan Pohjoismaihin ja Keski-Eurooppaan. Virkanimityksen järjestäjäksi on arveltu liberaaleihin kuulunutta senaattori Leo Mecheliniä, sillä Lagerborgin perhe tunnettiin liberaaleja lähellä olevana. Lagerborg laittoi Suomen postilaitoksen ojennukseen kiertokirjein ja muun muassa kielsi tupakoinnin postitoimipaikoissa niiden aukioloaikoina. Hän pyrki jarruttamaan vuonna 1890 annetun postimanifestin toimeenpanoa, jolla Suomen postilaitos siirrettiin Venäjän sisäministeriön alaisuuteen. Hänen mielestään esimerkiksi vaatimus kaupunkien ja Viipurin läänin postivirkailijoiden täydellisestä venäjän kielen taidosta oli kohtuuton. Lagerborg oli muutenkin venäläistämiskysymyksen suhteen perustuslaillisen passiivisen vastarinnan kannattaja, joten hänen asemansa hankaloitui ensimmäisen sortokauden aikana. Elokuussa 1902 hän jättäytyi kahden kuukauden sairauslomalle. Samoihin aikoihin hän kieltäytyi julkaisemasta laittomana pitämäänsä Venäjän sisäministerin määräystä epäilyttävinä pidettyjen henkilöiden postin salaisesta avaamisesta ja tutkimisesta. Kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov alkoi painostaa häntä määräyksen julkaisemiseen. Tässä tilanteessa Lagerborg jätti joulukuun 1902 alussa eroanomuksensa, jonka senaatti hyväksyi Bobrikovin vastustuksesta huolimatta.
Lagerborg edusti sukuaan aatelissäädyssä valtiopäivillä vuosina 1877–1878, 1885, 1897, 1899 ja 1900. Hän kieltäytyi hänelle vuonna 1896 tarjotusta senaatin kulkulaitostoimituskunnan päällikkyydestä.
Hjalmar Lagerborgin puoliso oli vuodesta 1870 vapaaherratar Gertrud Maria von Kothen, kenraali Gustaf von Kothenin tytär. Filosofian professori Rolf Lagerborg oli heidän poikansa. Helsingfors dagbladin päätoimittaja Robert Olof Lagerborg oli Hjalmar Lagerborgin veli.
Luojalle rengiksi
Luojalle rengiksi on Marko Haaviston ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 15. helmikuuta 2013.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 46.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Marko Haavisto sekä sovittanut Hannu Pikkarainen, ellei toisin mainittu. Jousisovitukset Niilo "Nipa" Niilola.
Markus Pirttijoki
Markus Pirttijoki (s. 21. maaliskuuta 1975 Södertälje, Ruotsi) on suomalainen päätoimittaja.
Pirttijoki on työskennellyt Kuhmolaisessa, Aamulehdessä, Kauppalehdessä ja MTV3:ssa ennen kuin aloitti Kainuun Sanomien päätoimittajana 1. toukokuuta 2013.
Kainuun Sanomista Pirttijoki siirtyy 1. helmikuuta 2019 Etelä-Suomen Sanomien vastaavaksi päätoimittajaksi.
Pirttijoella on puoliso Tuija ja poika.
Juho Salokannel
Juho Salokannel (9. helmikuuta 1877 Sortavala – 21. joulukuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen runoilija.
Toivo Hagman
Toivo Mikael Hagman (sukunimi aik. "Annala": 27. tammikuuta 1904 Lapua – 6. heinäkuuta 1965 ) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Hagman toimi elämänsä aikana muun muassa erään pohjanmaalaisen tanssiyhtyeen laulusolistina, Arbetarbladet-lehden toimittajana Pietarsaaressa, alkoholitarkastajana Vaasassa sekä "Kansan kirjakerhon" toiminnanjohtajana Helsingissä.
Hagman kirjoitti seitsemän romaania. Esikoisteos "Ett österbottniskt kvinnoöde" kuvasi Hagmanin isoäidin elämää Vöyrissä ja romaanissa "De knotiga tallarnas sång" oli aiheena Hagmanin äiti joka oli työskennellyt tehtaassa Vaasassa. Romaani "Lyckosmeden" perustui taas Hagmanin omiin elämänvaiheisiin.
Otto Beisheim
Otto Beisheim (3. tammikuuta 1924 – 18. helmikuuta 2013) oli saksalainen liikemies ja myymäläketju Metro AG:n perustaja. Vuonna 2010 hänen omaisuudekseen arvioitiin 3,6 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Toisessa maailmansodassa Beisheim taisteli 1. SS-divisioona Leibstandarte SS Adolf Hitlerissä. Sotilasarvoltaan hän oli SS-Sturmmann (vastaa maavoimien korpraalia) Leibstandarten tykistörykmentissä.
Ensimmäinen Metro Market avattiin marraskuussa 1963 Essenissä. Ketjun lippulaiva Beisheim Center avattiin 10. tammikuuta 2004 Potsdamer Platzin pohjoispuolella Berliinissä. Rakentaminen maksoi 463 miljoonaa euroa. Beisheim teki itsemurhan helmikuussa 2013.
Reinhold Forsdahl
Reinhold Forsdahl (sukunimi aik. "Andersson": 3. helmikuuta 1895 Lapinjärvi - 30. joulukuuta 1965 Lapinjärvi) oli suomalainen maanviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut näytelmäkirjailija.
Forsdahl toimi maanviljelijänä Lindkosken kylässä Lapinjärvellä. Hän oli myös paikallisen kotiseutuyhdistyksen ("Hembygdens Vänner") puheenjohtaja.
Olga Danielsson
Olga Exilia Danielsson (7. syyskuuta 1889 Korppoo - 10. joulukuuta 1965 Korppoo) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Celebesinsininärhi
Celebesinsininärhi ("Coracias temminckii") on sininärhien sukuun ja heimoon kuuluva lintulaji, joka esiintyy endeemisenä Indonesian pohjois- ja kaakkoisosissa. Lintu on saanut tieteellisen nimensä alankomaalaisen lintutieteilijän Coenraad Jacob Temminckin mukaan.
Celebesinsininärhi on 30-40 senttimetrin pituinen. Väritykseltään se on rinnasta, vatsasta ja päälaelta kirkkaan vaaleansininen.selkä ja suuri osa siipien peitinsulista ovat oliivinvihreät. Pää on silmien ympäriltä tumman sinivioletti ja muuttuu kohti siipien kiinnityskohtaa tumman oliivinvihreäksi. Pyrstö vaihtelee hehkuvan tumman sinivioletista lähes mustaan. Nokka on musta. Koiras ja naaras ovat samanväriset. Poikasilla väritys on vähemmän kirkas. Ne ovat rinnastaan siniselle häivähtävän ruskeita.
Celebesinsininärheä on esiintynyt Indonesiassa Sulawesissa ja joillakin sen lähisaarilla. Näitä ovat Pulau Manterawu, Pulau Bangka, Pulau Lembeh, Pulau Butung ja Pulau Muna. Celebesinsininärhi suosii vaihtelevaa, savannin kaltaista maastoa aina noin 1 000 metrin korkeudelle merenpinnasta. Sen sijaan laji ei viihdy tiheässä sademetsässä. Alavilla mailla se asuu sademetsien laitamilla, missä on korkeita (eläviä tai kuolleita) puita. Se viihtyy myös mangrovepuumetsissä, pensaikkoisilla seuduilla ja viljellyillä alueilla, joiden kylissä se usein voidaan nähdä istumassa sähköpylvään päässä tai yksittäisen puun oksalla.
Populaation kokoa ei ole laskettu, mutta mikään ei viittaa siihen, että laji olisi uhanalainen. Tämän takia celebesinsininärhi on määritelty IUCN uhanalaisuusluokituksessa "elinvoimaiseksi".
Hilja Aaltonen (kirjailija)
Hilja Elisabet Aaltonen-Hallapää (aik. "Helén"; 28. lokakuuta 1885 Ilmajoki – 26. joulukuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hän julkaisi kirjoja nimillä Hilja Aaltonen ja Hilja Aaltonen-Helén sekä nimimerkillä Hessa Alamäki.
Hilja Aaltosen äiti oli ryijymestari Sanna Aaltonen ja veli kuvanveistäjä Pauli Aaltonen.
Nimellä "Hilja Aaltonen":
Nimellä "Hilja Aaltonen-Helén":
Nimimerkillä "Hessa Alamäki":
Å (täsmennyssivu)
Å tarkoittaa: "Å" tarkoittaa skandinaavisilla kielillä jokea.
Norja
Ruotsi
Tanska
Hildur Forsman
Hildur Nadine Forsman (4. toukokuuta 1894 Helsinki – 6. huhtikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Hildur Forsmanin vanhemmat olivat tehtailija Johan Valfrid Nyman ja Hedvig Nyman. Hän oli naimisissa kamreeri Onni Forsmanin kanssa.
Hildur Forsman toimi Helsingin kaupungin huoltolautakunnan kassanhoitajana.
Kii-luokka
Kii-luokan piti olla keisarillisen Japanin laivaston neljän aluksen muodostama nopea taistelulaivaluokka.
Luokan alusten suunnittelussa voidaan havaita laivastoesikunnan päätös yhdistää taistelulaivojen ja taisteluristeilijöiden ominaisuudet. Luokka oli luokiteltu yksinkertaisesti nopeiksi taistelulaivoiksi. Luokan suunnitteli Y. Hiraga, ja sen alukset perustuivat Amagi-luokan taisteluristeilijöihin kuitenkin hieman paksummalla panssarivyöllä ja kannella varustettuna. Kansi oli 4,675 eikä 3,75 tuumaa paksu. Kaksi ensimmäistä alusta tilattiin 12. lokakuuta 1921. Kaikki luokan alukset peruutettiin Washingtonin laivastosopimuksen nojalla.
Kepler-37b
Kepler-37b on eksoplaneetta, joka löydettiin 20. helmikuuta 2013. Se kiertää keltaista G-tyypin pääsarjan tähteä Kepler-37 noin 215 valovuoden päässä Maasta, Lyyran tähdistön suunnalla. Planeetta on tällä hetkellä pienin tunnettu eksoplaneetta.
Kepler-37 kiertää emotähteään 0,1 AU:n etäisyydellä, ja sen kiertoaika on noin 13 päivää. Kooltaan se on pienempi kuin aurinkokunnan pienin planeetta Merkurius ja vain hieman suurempi kuin Kuu (säde noin 0,303 Maan sädettä). Planeetan pintalämpötilan arvioidaan olevan noin 370 astetta, ja se lienee vedetön ja kaasukehätön.
Partioaitta
Partioaitta on Suomessa toimiva kauppaketju, joka myy retkeilyyn ja ulkoiluun läheisesti liittyviä tuotteita ja välineitä. Vuodesta 2011 se on ollut osa ruotsalaista pörssiyhtiö Fenix Outdoor AB:ta, joka omistaa muun muassa Fjällräven-tuotemerkin ja noin 30 myymälästä koostuvan Naturkompaniet-kauppaketjun.
Partioaitta aloitti toimintansa Suomen Partioliiton omistamana vuonna 1928. Ensimmäinen kaupparekisterimerkintä on tehty 3. helmikuuta 1939 nimellä "Partio- Aitta", ja omistajana oli Suomen Partioliitto. Toiminta alkoi tarpeesta tuottaa partiolaisille partiovarusteita ja retkeilyvälineitä, joiden saatavuus oli tuohon aikaan heikko.
Partioaitta oli vuoteen 2011 partiolaisten omistuksessa, tosin järjestöjen ja eri liittojen nimet ja omistusosuudet ovat vuosien saatossa vaihtuneet moneen kertaan. Partioaitalla on ollut oma ompelimo (valmistettu partiopuseroita, anorakkeja, telttoja jne.), se on myynyt telttaperävaunuja ja pienoissähkörautateitä sekä toiminut retkeilyvälineiden maahantuojana.
Partiotytöt perustivat oman kaupan 1950-luvulla. "Partiotyttöjen kauppa Oy" fuusioitui Partioaittaan 20. syyskuuta 1971. Tämän jälkeen omistajat ovat vaihtuneet, mutta omistajina ovat aina olleet partiojärjestöt. Partioaitta fuusioitui 1. toukokuuta 2009 Hämeen Partiokaupan kanssa, ja omistajiksi tulivat Pääkaupunkiseudun Partiosäätiö ja Hämeen Partiosäätiö. 15. toukokuuta 2011 Partioaitta myytiin Fenix Outdoor AB:lle.
Partioaitan myymälöitä on 13, ja ne toimivat Lahdessa, Helsingissä, Espoossa, Vantaalla, Hämeenlinnassa, Lempäälässä, Tampereella, Turussa, Kuopiossa, Jyväskylässä, Oulussa, Saariselällä sekä Rovaniemellä.
Numero 13 -luokka
Numero 13 -luokan piti olla keisarillisen Japanin laivaston neljän aluksen muodostama taisteluristeilijäluokka.
Y. Hiragan vuoden 1921 suunnitelma perustui Amagi-luokan taisteluristeilijöihin ja Kii-luokan taistelulaivoihin, mutta luokan alusten kokoa ja suojaa oli kasvatettu vastaamaan uusia 18 tuuman pääaseita. Tykit eivät kuitenkaan olleet vielä valmiit, vaikkakin 19 tuuman tykkejä oli testattu jo vuosina 1916–1917 Kuressa. Alukset luokiteltiin ensin taisteluristeilijöiksi, mutta pian luokittelu muutettiin nopeiksi taistelulaivoiksi. Ensimmäisen aluksen köli piti laskea vuoden 1922 kesällä ja luokan piti valmistua vuoteen 1927 mennessä.
Alusten suunnittelutyö keskeytettiin 19. marraskuuta 1923 osana Washingtonin laivastosopimusta. Siitä huolimatta tilaukset oli jo jaettu telakoille:
Kotikulmilla
Kotikulmilla () on norjalainen television draamasarja. Sarja on Norjan yleisradioyhtiön NRK:n tuotantoa (NRK Drama). Sarjan ensiesitys oli NRK1-kanavalla 28. lokakuuta 2012. Sarjaa on tehty kaksi kahdeksan jakson tuotantokautta. Sarjan toinen tuotantokausi käynnistyy NRK1-kanavalla 24. helmikuuta 2013.
Suomessa Yle Fem on esittänyt ensimmäistä tuotantokautta tammikuusta 2013 lähtien. Yle Fem esitti ensimmäisen tuotantokauden viimeisen jakson 11. maaliskuuta 2013. Toinen tuotantokausi käynnistyy Yle Femillä syksyllä 2013.
Sarja seuraa kolmen sisarpuolen elämää pienessä norjalaisessa maalaiskunnassa. Annika-tyttären elämä muuttuu, kun hänen sairasvuoteella makaava countrytähti-isänsä paljastaa, että hänellä on kaksi muutakin tytärtä. Samassa kunnassa asuvat sisarpuolet eivät ole tienneet olevansa sukua. Annika on kotiäiti, Trine hiihdon maailmanmestari ja Oda on tehnyt maalaistalon töitä. Sisarpuolia esittävät Jannike Kruse, Kaia Varjord ja Heidi Ruud Ellingsen.
Sarja on kuvattu Øvre Eikerin kunnan Vestfossenin kylässä.
361 päivää helvetissä
361 päivää helvetissä on irakilaistoimittaja Hussein al-Maadidin (s. 1973) kirjoittama kirja. Yhdysvaltalaisjoukot pidättivät al-Maadidin marraskuussa 2003. Kirjassa hän kuvaa tietään läpi Bagdadin pidätyskeskuksien ja Abu Ghraibin vankilan. Al-Maadidi joutui pakenemaan Irakista vuonna 2007 sen jälkeen, kun Irakin poliisi ja amerikkalaisjoukkojen painostus tekivät elämästä mahdotonta. Nykyään hän asuu Suomessa vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa.
Kuuden miljoonan dollarin papukaija
Kuuden miljoonan dollarin papukaija on Sanoma Magazines Finlandin julkaiseman Ankalliskirjasto-sarjan vuonna 2009 ilmestynyt kymmenes ja viimeinen osa. Albumin kansialanimike on "Carl Barksin ennätyksellisimmät tarinat".
Castiel
Castiel on kuvitteellinen enkeli CW:n televisiosarjassa "Supernatural". Häntä kutsutaan usein lempinimellä "Cas". Hahmoa näyttelee Misha Collins. Castiel tuo sarjan neljännen tuotantokauden alussa Dean Winchesterin sielun takaisin helvetistä, minkä jälkeen hän auttaa Deania ja tämän veljeä Samia taistelemaan lukuisia demoneita ja pahoja enkeleitä vastaan. Aluksi Castiel on täysin Taivaalle omistautunut ja melko tunteeton luonteeltaan, mutta jatkuva kanssakäyminen Deanin ja Samin kanssa sekä paljastus hänen enkelisisarustensa valehtelusta muuttavat hänet vähitellen inhimmillisemmäksi. Inhimillisyytensä ansiosta Castielille on kehittynyt vapaa tahto.
Koska Castiel ei enkelinä voi ilmestyä kuolevaisille ilman että nämä sokeutuvat, hän käyttää ihmisten kanssa oleskellessaan Jimmy Novak -nimisen miehen ruumista tämän suostumuksella (sekä lyhyesti myös tämän tyttären, Clairen).
Velvollisuuksista
Velvollisuuksista () on Ciceron kirjoittama filosofinen teos, joka käsittelee sitä, mikä on paras tapa elää, käyttäytyä ja hoitaa moraaliset velvollisuudet.
Cicero kirjoitti teoksen loka-marraskuussa vuonna 44 eaa. noin neljän viikon aikana. Hän omisti sen pojalleen Marcukselle, joka oli tuolloin Ateenassa opiskelemassa filosofiaa peripateettiseen koulukuntaan kuuluneen Kratippoksen johdolla. Teos jäi Ciceron viimeiseksi.
Teoksen aihe, moraaliset velvollisuudet, olivat olleet filosofisen käsittelyn alla erityisesti stoalaisessa koulukunnassa (katso: "kathēkon" ja "katorthōma"). Myös Ciceron esitys perustuu ennen kaikkea stoalaisiin lähteisiin ja erityisesti Panaitioksen teoksiin. Teosta on luonnehdittu Ciceron pyrkimyksi määritellä julkisen käyttäytymisen ihanteet.
Ambrosius sovelsi Ciceron teosta omassa teoksessaan "De officiis ministrorum", jossa hän käytännössä muunsi teoksen kristinuskon kanssa yhteensopivaan muotoon. Jo ennen häntä Lactantius oli hyödyntänyt teosta kirkon tarpeisiin. Teos vaikutti myös muun muassa Hieronymukseen ja Augustinukseen. Se säilyi vaikutusvaltaisena läpi koko keskiajan.
Kirjapainotaidon kehittämisen jälkeen "Velvollisuuksista" oli ensimmäisiä painettuja klassisia teoksia muiden Ciceron teosten ohella. 1500-luvulla Erasmus Rotterdamilainen muokkasi teoksesta oman versionsa. Myös Philipp Melanchthon toimitti teoksen. 1600-luvulla teos oli laajasti käytössä brittiläisissä kouluissa ja yliopistoissa. Sitä käsittelivät laajalti muun muassa Hugo Grotius ja Samuel Pufendorf ja se vaikutti muun muassa John Miltonin ja John Locken ajatteluun. Voltaire ylisti teosta, ja Fredrik Suuri tilasi siitä saksankielisen käännöksen Christian Garvelta.
Michael Grantin mukaan Cicero itse vaikuttaa pitäneen teosta henkisenä testamenttinaan ja mestariteoksenaan. Edward Claytonin mukaan teos on edelleen parhaita lähtökohtia tutustumiselle Ciceron koko filosofiseen tuotantoon.
Ciceron teos on muodoltaan Marcukselle osoitettu kirje. Aiheensa puolesta se on kuitenkin selvästi osoitettu laajemmalle yleisölle.
Teos koostuu kolmesta kirjasta. Ensimmäinen käsittelee moraalista hyvää, toinen edullisuutta ja kolmas näiden välistä ristiriitaa. Cicero käsittelee sitä, miten moraalisesti hyvä määritellään ja kumpi kahdesta hyvästä asiasta on parempi. Moraalisen hyvän ja edullisuuden välinen ristiriita on Ciceron mukaan vain näennäinen. Silloin kuin näemme niiden olevan ristiriidassa, emme vain ole ymmärtäneet tilannetta oikein. Todellisuudessa niissä on kyse samasta asiasta, niin että moraalisesti hyvä on aina edullista ja edullinen hyvää.
Cicero kehottaa poikaansa seuraamaan luontoa ja viisautta sekä toimimaan politiikassa, sen sijaan että etsisi nautintoja ja helppoa elämää. Ciceron mukaan on olemassa luonnollinen laki, joka hallitsee kaikkia ihmisiä. Poliittisten oikeuksien puute sen sijaan turmelee moraaliset hyveet. Teos arvostelee hieman aiemmin surmattua diktaattori Julius Caesaria ja tämän diktatuuria yleisesti; Ciceron mukaan Caesar ansaitsi kuolemansa.
Cicero hyödyntää teoksessa useita anekdoottimaisia esimerkkitapauksia käsitellyistä aiheista ja viittaa usein oman aikansa tapahtumiin.
Eskimohanhi
Eskimohanhi ("Anser rossii") on pohjoisamerikkalainen hanhilaji.
Eskimohanhi on 53-66 senttimetriä pitkä. Se on väriltään valkoinen ja muistuttaa lumihanhea, mutta on tätä pienempi, lyhytkaulaisempi ja pyöreäpäisempi. Nokka on pieni ja lyhyt ja sen tyvellä on usein sinertävää sävyä. Lajista esiintyy myös harmaata värimuotoa, joka on hyvin harvinainen.
Eskimohanhia pesii Kanadassa ja Alaskassa. Talvehtimisalueet sijaitsevat etelämpänä Yhdysvalloissa ja Pohjois-Meksikossa. Laji on tavattu useissa Euroopan maissa yksittäin tai pareittain, usein valkoposkihanhien parvissa, mutta havaintoja pidetään yleensä tarhakarkulaisina.
Sankhara
Saṅkhāra (Pali; Devanagari: सङ्खार) tai saṃskāra (Sanskrit; Devanagari: संस्कार) on buddhalainen käsite tai termi joka kuvaa näkyvämmin Buddhan opetusta. Sana tarkoittaa kokoonpantua ja kookoonpanijaa.
Ensimmäisessä (passiivisessa) mielessä saṅkhāra tarkoittaa ehdonvaraista ilmiötä yleisesti ja erityisesti henkisiä taipumuksia. Näitä kutsutaan tahdonalaisiksi muodostelmiksi, koska ne syntyvät tahdonalaisuuden seurauksina ja ne ovat syitä tuleville tahdonalaisille teoille.
Toisessa (aktiivisessa) merkityksessä, saṅkhāra viittaa mielen ja aivojen kykyyn (sankhara-khandha), liittää yhteen nämä nämä muodostelmat.
Paul Bunyan
Paul Bunyan on pohjoisamerikkalaisen, etenkin yhdysvaltalaisen kansanperinteen myyttinen hahmo, jättimäinen ja työteliäs metsuri. Paul Bunyanin legenda syntyi luultavasti 1800-luvulla Wisconsinin metsuriyhteisöissä, ja hänestä tuli kirjoissa julkaistujen tarinakokoelmien myötä Yhdysvalloissa tunnettu hahmo 1920-lukuun mennessä. Paul Bunyanin legendaa ylläpidetään Yhdysvalloissa edelleen kirjoissa sekä patsain ja festivaalein. Hän edustaa amerikkalaisille ihannoitua menneisyyttä, ahkeruutta, isänmaallista voimaa ja miehekkyyttä.
Paul Bunyan oli legendan mukaan yli 210 senttimetriä pitkä, väkivahva ja kuuluvaääninen. Metsurina hän oli vertaansa vailla, ja hänen ansiokseen luettiin Pohjois-Dakotan metsien kaataminen ja Yläjärven kaivaminen. Bunyanin leirin kerrottiin olleen Big Onion River -joella, ja hänen sanottiin omistaneen jättimäisen sinisen härän, jolle annettiin jälkikäteen nimeksi ”Babe”.
Vanhat metsurit kertoivat savotoilla tarinoita Bunyanista usein improvisoiden ja liioittelussa toistensa kanssa kilpaillen, tai tulokkaiden herkkäuskoisuutta testatakseen. Ensimmäiset ajoitetut viittaukset Paul Bunyaniin ovat tiettävästi talvelta 1885–1886 Tomahawkin kaupungin pohjoispuolen savotoilta. 1900-luvun alkuun mennessä Bunyanin legenda oli jo tunnettu metsuriyhteisöissä kautta maan. Ensimmäinen sanomalehtimaininta hänestä on vuodelta 1904 "Duluth Evening Newsissä", ja vuonna 1910 hänet mainittiin ensimmäisen kerran suurissa kansallisissa sanomalehdissä. Ensimmäiset Bunyania käsittelevät kirjat julkaistiin vuonna 1914, ja autenttisin tarinakokoelma hänestä julkaistiin "Transactions of the Wisconsin Academy of Arts, Sciences and Letters" -julkaisussa vuonna 1916. Vuosisadan puoliväliin mennessä Bunyanista oli tullut jo hyvin tunnettu hahmo, jota hyödynnettiin laajalti mainonnassa ja markkinoinnissa.
Jotkut tutkijat ovat epäilleet Bunyan-tarinoiden autenttisuutta; esimerkiksi Carleton C. Adams esitti vuonna 1940, että todisteita ei juurikaan ole tarinoiden laajasta esiintymisestä metsurien keskuudessa ennen kuin ne painettiin. Suuri osa tarinoista onkin julkaistu Red River Lumber Company -puuyhtiön markkinointitarkoituksissa 1910- ja 1940-lukujen välillä. Vanhojen metsurien kertomusten mukaan itse hahmo oli kuitenkin olemassa metsurien kansanperinteessä jo 1800-luvulla. Suuri osa legendasta on silti mahdollisesti vasta 1900-luvun kirjoittajien keksimää.
Rita Chikwelu
Rita Chikwelu (s. 6. maaliskuuta 1988 Asaba) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Damallsvenskanissa pelaavaa Umeå IK:ta.
Chikwelu on aikaisemmin pelannut neljän kauden ajan Pietarsaaren FC Unitedissa. Hän oli Naisten Liigan paras maalintekijä vuonna 2009. Nigerian naisten jalkapallomaajoukkueessa Chikwelu on esiintynyt yli 30 kertaa ja on edustanut maataan vuosien 2007 ja 2011 MM-kisoissa. Hän kuului Nigerian joukkueeseen myös vuoden 2008 Pekingin olympialaisissa.
Valentina Monetta
Valentina Monetta (s. 1. maaliskuuta 1975 San Marino, San Marino) on sanmarinolainen laulaja. Hän on edustanut kotimaataan Eurovision laulukilpailussa kolmesti, vuosina 2012, 2013, ja 2014. Hänet valittiin edustamaan San Marinoa yhdessä Jimmie Wilsonin kanssa myös vuonna 2017.
Valentina Monettan isä on kotoisin Calabriasta, Italiasta ja äiti San Marinosta. Valentina syntyi perheensä toiseksi lapseksi. Hän vietti lapsuutensa San Marinossa ja opiskeli taidepainotteisessa lukiossa Riminissä.
Monetta innostui musiikista jo lapsena. Hän harjoitteli pianonsoittoa ja laulua kotona ja kokeili epäröimättä uusia musiikkityylejä. Monetta soitti uransa alkutaipaleella useissa yhtyeissä. Hänen ensimmäisen yhtyeensä oli vuonna 1995 perustettu Tiberio. Tällä hetkellä hänellä on oma liveyhtyeensä nimeltä My Funky Valentine.
Monetta pitää musiikillisena vaikuttajanaan muiden muassa Whitney Houstonia.
Vuonna 2012 Valentina Monetta valittiin sisäisesti edustamaan San Marinoa dancetyylisellä kappaleella ”The Social Network Song”, jonka ovat sanoittaneet Timothy Touchton ja Jose Santana Rodriguez ja säveltänyt Ralph Siegel. Kappaleen alkuperäinen nimi oli ”Facebook Uh Oh Oh”, mutta 18. maaliskuuta EBU ilmoitti kappaleen sisältävän kaupallista sanomaa ja että se siten rikkoi kilpailun sääntöjä. San Marinolle annettiin mahdollisuus vaihtaa edustuskappaletta tai muuttaa kappaleen sanoitusta.
22. maaliskuuta julkaistiin kappaleen päivitetty versio, jossa on pääosin samat sanoitukset kuin alkuperäisessä, mutta ilman suoraa viittausta Facebookiin.
Monetta kilpaili päivitetyllä kappaleella Eurovision laulukilpailun 1. semifinaalissa 22. toukokuuta esiintymisnumerolla 11. Kappale ei päässyt finaaliin, vaan sijoittui semifinaalissa 14:nneksi 31 pisteellä.
Valentina Monetta edusti San Marinoa vuonna 2013 italiankielisellä kappaleella ”Crisalide (Vola)” (). Kappaleen sanoittivat Ralph Siegel ja Mauro Balestri ja sävelsi Ralph Siegel. Kappaleesta tehtiin myös englanninkielinen versio ”Chrysalis (You’ll Be Flying)”.
"Crisalide" kilpaili 2. semifinaalissa 16. toukokuuta esiintymisnumerolla 2 ja menestyi edeltäjäänsä paremmin. Kappale ei kuitenkaan päässyt jatkoon, vaan jäi 17 pisteen päähän finaalipaikasta sijoittuen sijalle 11.
Ralph Siegelin säveltämä ja Mauro Balestrin sanoittama kappale ”Maybe” esitettiin yleisölle 14. maaliskuuta San Marino RTV:n suorassa lähetyksessä. Kappaleesta julkaistiin myös italiankielinen versio ”Forse”.
Finaalissa kappale pääsi sijalle 24.
Ralph Siegelin säveltämä, sekä Steven Barnaclen ja Jutta Staudenmayerin sanoittama kappale ”Spirit of the Night” esitettiin yleisölle 12. maaliskuuta.
Valentinan kanssa kappaleella laulaa Jimmie Wilson.
Semifinaalissa kappale sijoittui viimeiseksi 1 pisteellä eikä päässyt finaaliin.
Berndt Lagerstam
Berndt Erik Lagerstam () oli suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja.
Lagerstam valmistui arkkitehdiksi 1895. Hän opiskeli Pariisissa, Kööpenhaminassa ja italiassa ja toimi piirustuksenopettajana Helsingissä, muun muassa Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1904–1914 ja Teknillisessä korkeakoulussa 1903–1930. Lägerstam maalasi muotokuvia sekä maisemia, erityisesti Helsingin satamista.
Lagerstamin puoliso oli Hilda Augusta Ulrika Ahnger, heidän pojastaan Berndt Erik Johannes Lagerstamista (s. 1919) tuli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri.
Pirkanpalkonen
Pirkanpalkonen ("Oxyethira tamperensis") on vesiperhosiin kuuluva hyönteinen, joka kuvattiin tieteelle uutena lajina Tampereen Hervannasta 25. heinäkuuta 1998 löydettyjen yksilöiden perusteella.
Pirkanpalkonen on pieni vesiperhonen, jonka siivet ovat tummanharmaat ja niissä on muutamia vaaleita täpliä. Tarkempi lajinmääritys perustuu anatomisten yksityiskohtien ja genitaalien tarkasteluun. Etusiiven pituus on 2,5 millimetriä.
Laji tunnetaan ainoastaan Suomesta. Alkuperäisen löytöpaikan lisäksi laji on tavattu ainakin Pohjois-Pohjanmaalta.
Lajin alkuperäinen löytöpaikka on Hupakankorven oja, jonka vesi on suolta laskeville ojille tyypillisesti sävyltään ruskeaa, mutta kirkasta. Ojassa on mutapohja ja turpeesta muodostuvat reunat sekä vesikasvillisuutta. Lajin elinpaikka on aurinkoinen, mutta tuulensuojainen ja sen ympäristössä kasvaa lehtipuita ja -pensaita. Ensimmäiset tunnetut yksilöt löydettiin iltapäivällä ojanreunan kasvillisuutta haavimalla.
Kati Närhi
Kati Närhi (s. 1973) on suomalainen graafinen suunnittelija ja sarjakuvapiirtäjä.
Närhi valmistui taiteen kandidaatiksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2001, mitä ennen hän opiskeli kirjallisuustiedettä ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa.
Närhin "Saniaslehdon salaisuudet" -teoksen (2010) kustannusoikeudet myytiin Ranskaan helmikuussa 2016. Saman trilogian kolmas osa "Seitsemäs vieras" voitti Sarjakuva-Finlandian 2016.
Carina Vogt
Carina Vogt (s. 5. helmikuuta 1992 Schwäbisch Gmünd) on saksalainen mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hänen seuransa on SC Degenfeld.
Vogt saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa Erzurumissa 2012. Hän sijoittui viidenneksi 2013 MM-kilpailuissa. Sekajoukkuemäestä hän voitti pronssia Saksan joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 hänestä tuli ensimmäinen naisten mäkihypyn olympiakultamitalisti voitettuaan normaalimäen ennen Daniela Iraschko-Stolzia. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa sekä normaalimäessä että sekajoukkuekisassa. Lahdessa 2017 hän uusi normaalimäen ja sekajoukkuekilpailun maailmanmestaruutensa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui viidenneksi.
Vogt hyppäsi maailmancupissa palkintopallille ensimmäisen kerran 9. helmikuuta 2013 sijoituttuaan kolmanneksi Japanin Zaōssa. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Tšaikovskin molemmissa kilpailuissa, Sapporossa ja Zaōn jälkimmäisessä kilpailussa sekä kolmas Hinterzartenissa, Zaōn ensimmäisessä kilpailussa ja Planican molemmissa kilpailuissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi. Tammikuussa 2015 hän oli toinen Sapporon jälkimmäisessä osakilpailussa. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti viikkoa myöhemmin Zaōssa. Oberstdorfin molemmissa kilpailuissa sekä Hinzenbachin ensimmäisessä osakilpailussa hän oli toinen ja voitti Hinzenbachin jälkimmäisen kilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Helmikuussa 2017 hän oli Hinzenbachin kilpailuissa kolmas ja toinen sekä Ljubnossa kerran toinen. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi. Joulukuussa 2017 hän oli Lillehammerissa kolmas. Maaliskuussa 2018 hän oli Râşnovissa kolmas. Kauden 2017–2018 kokonaispisteissä hän sijoittui kuudenneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Zaōssa ja toinen Râșnovissa.