hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Katulehdet
Katulehdet ovat asunnottomien tai köyhien ihmisten kaduilla myymiä sanomalehtiä. Ne syntyivät 1980- ja 1990-luvulla reaktiona siihen, että asunnottomien ihmisten määrä länsimaissa oli kasvanut samalla, kun valtavirtamedia vahvisti negatiivista käsitystä asunnottomista.
Vuonna 1994 perustettu katulehtien kattojärjestö INSP (International Network of Street Papers) toimii noin 40 maassa. Sen jäsenlehdillä arvioidaan olevan yhteensä noin kuusi miljoonaa lukijaa. INSP:n merkittävin alueellinen tukijärjestö on NASNA (North American Street Newspaper Association), joka toimii vain Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Kahden kattojärjestön noin 150 jäsenlehden rinnalla julkaistaan myös yksittäisiä katulehtiä. Niiden kaikkien yhteinen nimittäjä on osallistua kriittiseen yhteiskunnalliseen keskusteluun. INSP:n jäsenlehdet ovat riippumattomia ulkoisesta ohjauksesta ja sijoittavat mahdolliset tuottonsa sosiaaliseen toimintaan tai kehitysprojekteihin. Myyjät saavat vähintään puolet lehden myyntihinnasta.
Suomessa on toukokuusta 2011 lähtien julkaistu Iso Numero -lehteä, jonka kymmenen euron hintaisesta irtonumerosta myyjät saavat viisi euroa. Lehden takana on Isot Tekijät ry. Vuonna 2017 Ison Numeron myyjät ansaitsivat noin 110 000 euroa.
Pohjoismaissa katulehtiliike sai alkunsa tukholmalaisesta Situation Sthlmista vuonna 1995. Seuraavana vuonna perustettu tanskalainen Hus Förbi on nykyään Pohjoismaiden suurin katulehti noin 85 000 kappaleen painoksellaan. Norjassa ensimmäiseksi ehti = Norge / = Oslo vasta vuonna 2005, mutta nyt vastaavia julkaisuja on noin kymmenen. Katulehtien välille on jo syntynyt kilpailua ja ristiriitoja myyntipaikoista sekä Skandinaviassa että muualla Euroopassa, missä niitä julkaistaan yli kahdessakymmenessä maassa.
Liettuan NUTS-aluejako
Liettuan NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 ja 2 tasoilla Liettua ei jakaudu pienempiin yksikköihin ja NUTS 3-tasolla Liettua jakautuu kymmeneen yksikköön.
NUTS-tasojen rinnalla Liettuassa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
Tomorrow Never Knows (The Beatlesin albumi)
Tomorrow Never Knows on brittiläisen rock-yhtye The Beatlesin vuonna 2012 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin 24. heinäkuuta 2012 iTunes-palvelussa.
"Tomorrow Never Knowsin" idea oli koota yhteen The Beatlesin eniten rock-musiikkiin vaikuttaneet kappaleet ja koota albumille useita eri tyylisiä Beatles-kappaleita. Albumin nimi otettiin The Beatlesin "Revolver"-albumilla olleen, John Lennonin säveltämän ”Tomorrow Never Knows” -kappaleen mukaan.
Kappaleen nimen perässä sen tekijät, sekä sen kesto.
Luxemburgin NUTS-aluejako
Luxemburgin NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. Kaikilla kolmella NUTS-tasolla Luxemburg jakautuu vain yhteen yksikköön.
NUTS-tasojen rinnalla Luxemburgissa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
Tim Matavž
Tim Matavž (s. 13. tammikuuta 1989) on slovenialainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista FC Augsburgia. Matavž on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. PSV Eindhovenin lisäksi hän on edustanut FC Groningenia, FC Emmenia, ND Goricaa sekä kasvattajaseuraansa ND Biljeä. Slovenian jalkapallomaajoukkueessa oikeajalkainen Matavž on pelannut 27 ottelua ja tehnyt niissä 10 maalia. Hän kuului myös Slovenian miehistöön vuoden 2010 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän on 188 senttimetriä pitkä. Matavž siirtyi kesällä 2014 Augsburgiin seuran siirtoennätyksellä.
Maltan NUTS-aluejako
Maltan NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 ja 2 tasoilla Malta ei jakaudu pienempiin yksikköihin ja NUTS 3-tasolla Malta jakautuu kahteen yksikköön.
NUTS-tasojen rinnalla Maltalla on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
Slovakian NUTS-aluejako
Slovakian NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 tasolla Slovakia on yksi yksikkö. NUTS 2 tasolla Slovakia jakautuu neljään yksikköön ja NUTS 3 tasolla 8 yksikköön.
NUTS-tasojen rinnalla Slovakiassa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
Mike Pedicin
Mike Pedicin (oik. Michael L. Pedicine; 24. lokakuuta 1917 – 26. kesäkuuta 2016 Ardmore, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen saksofonisti. Hän soitti vuosikymmenen ajan swingmusiikkia, mutta siirtyi R&B-vaikutteiseen tyyliin. Pedicin oli parturin poika ja yksi neljästä lapsesta. Hän oli jo 10-vuotiaana aloittanut alttosaksofonin soiton ja teini-ikäisenä hän jo johti omaa yhtyettään. Vuonna 1940 hänellä oli yhtye nimeltään Four Sharps, johon kuuluivat myös Maurice Belmont, Louis de Francesco ja Dave Appell. Vuonna 1955 Pedicin sai levytyssopimuksen RCA Victorin kanssa. Hänen kappaleitaan olivat muiden muassa ”D-E-V-I-L”, ”Rock-A-Bye” ja ”Shake a Hand” (1958). Pedicin jatkoi musiikin tekemistä vielä 1980-luvulla ja sen jälkeenkin.
Sonny Simmons
Sonny Simmons (s. 4. elokuuta 1933 Sicily Island, Louisiana) on yhdysvaltalainen jazz-alttosaksofonisti. Hän oli 1960-luvulla yksi lupaavimmista avantgarde-soittajista. Hän varttui Oaklandissa, aloitti englannintorven soiton ja siirtyi sitten 16-vuotiaana alttosaksofoniin. Hän teki yhteistyötä Lowell Fulsomin sekä Amos Milburnin kanssa, soitti jonkin aikaa bebopia ja löysi sitten oman äänensä free jazzissa. Vuonna 1961 hän soitti Charles Mingusin kanssa, ja vuonna 1962 hän perusti oman yhtyeensä huilisti Prince Lashan kanssa. Heidän levytettyään "The Cryn" Simmons muutti New Yorkiin, jossa asui vuoteen 1965; hän levytti Elvin Jonesin sekä Eric Dolphyn kanssa.
Simmons meni naimisiin trumpetisti Barbara Donaldin kanssa. Avioliitto hajosi sittemmin, ja 1970-luvun puoleenvälin mennessä Simmons oli pitkälti lopettanut uransa musiikissa. Vuonna 1994 hän teki paluun ja levytti "Ancient Ritual" -trioalbumin. Hän on jatkanut levytysuraansa tämän jälkeen.
Joseph Gallieni
Joseph Simon Gallieni (24. huhtikuuta 1849 Saint-Béat – 27. toukokuuta 1916 Versailles) oli ranskalainen kenraali, joka palveli Ranskan siirtomaiden hallinnossa ja komentajana ensimmäisessä maailmansodan alkuvaiheessa.
Gallieni kävi Saint-Cyrin sotilasakatemian ja osallistui Saksan–Ranskan sotaan 1870–1871. Hänet lähetettiin 1870-luvun puolivälissä Afrikkaan. Vuonna 1878 kapteenina Senegaliin kommennettu Gallieni oli merkittävällä tavalla mukana sotilasretkikunnissa, jotka laajensivat 1880-luvun alussa Ranskan siirtomaavaltaa Nigerjoen yläjuoksulle. Sen jälkeen hän palveli Martiniquella, kunnes sai nimityksen Ranskan Sudanin kuvernööriksi. Hän kukisti sudanilaisten kapinoinnin. Vuosina 1892–1896 Gallieni toimi Ranskan Indokiinassa Kiinan rajalla sijainneen Lang Sonin alueen komentajana, ja rauhoitti alueella esiintyneet levottomuudet. Vuosina 1896–1905 hän oli Ranskan hiljattain valtaaman Madagaskarin kenraalikuvernööri. Siellä hän syrjäytti kuningatar Ranavalona III:n ja kukisti seuranneen monarkistisen kapinan. Gallieni ylennettiin 1900 divisioonankenraaliksi.
Vuosina 1905–1906 Gallieni oli Ranskan Länsi-Afrikan, Itä-Afrikan, Antillien ja Oseaanian joukkojen tarkastajana, 1906–1908 armeijakunnan komentajana kotimaassa sekä Lyonin sotilaskuvernöörinä ja vuodesta 1908 kaikkien siirtomaajoukkojen tarkastajana sekä ylimmän sotaneuvoston jäsenenä. Vuonna 1911 häntä kaavailtiin Ranskan asevoimien uudeksi komentajaksi, mutta korkean ikänsä ja huonon terveytensä vuoksi hän luopui mahdollisuudesta kenraali Joseph Joffren hyväksi.
Gallieni jätti aktiivipalveluksen huhtikuussa 1914, mutta hänet kutsuttiin takaisin saman vuoden elokuussa maailmansodan sytyttyä. Hänestä tehtiin aluksi ylipäällikkön sijainen ja sotaministerin tekninen avustaja. 26. elokuuta hänet nimitettiin Pariisin sotilaskuvernööriksi, tehtävänään puolustaa pääkaupunkia lähestyviltä saksalaisilta. 1. syyskuuta myös Pariisia kohti perääntynyt kenraali Maunouryn kuudes armeija alistettiin Gallienille, joka komensi sen iskemään kaakkoon päin kääntyneen Saksan ensimmäisen armeijan sivustaan. Taistelun aikana hän lähetti Maunourylle vahvistuksia pariisilaisilla takseilla. Maunouryn hyökkäys auttoi ranskalaiset voittoon 6. syyskuuta käynnistyneessä Marnen taistelussa, mikä luultavasti pelasti Pariisin. Jälkeenpäin on kiistelty siitä, oliko menestyksekäs idea saksalaisten sivustaan iskemisestä alkuaan Gallienin vai ylipäällikkö Joffren, joka sai siitä enimmän kunnian.
Gallieni toimi lokakuusta 1915 maaliskuuhun 1916 Ranskan sotaministerinä, mutta joutui jättämään tehtävän huonon terveytensä vuoksi ja kuoli pari kuukautta sen jälkeen. Ministerikautenaan hänellä oli yhteistyövaikeuksia Joffren kanssa. Gallieni ylennettiin postuumisti Ranskan marsalkaksi vuonna 1921.
Unkarin NUTS-aluejako
Unkarin NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 -tasolla on kolme yksikköä, NUTS 2 -tasolla seitsemän ja NUTS 3 -tasolla kaksikymmentä.
NUTS-tasojen rinnalla Unkarissa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
The Bad Plus
The Bad Plus on Minnesotassa perustettu yhdysvaltalainen jazztrio. Sen jäsenet ovat basisti Reid Anderson, rumpali David King ja pianisti Orrin Evans. Trio aloitti kokoonpanolla yhteistyöllä vuonna 1990 ja sai vaikutteita monilta eri tahoilta. Pianistina vaikutti Ethan Iverson jonka tilalle Orrin Evans tuli vuonna 2018. Yhtyeen jäsenillä oli myös muita projekteja, jotka he siirsivät sivuun syksyllä 2001. Fresh Sound -levymerkillä ilmestyi tuolloin yhtyeen mukaan nimetty albumi, joka oli arvostelumenestys.
Duane Jones
Duane L. Jones (s. 2. helmikuuta 1937 – k. 22. heinäkuuta 1988) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Benin roolista kauhuelokuvassa "Night of the Living Dead" vuonna 1968.
Jones näytteli "Night of the Living Deadin" lisäksi seitsemässä muussakin elokuvassa sekä teatterissa. Jonesin elokuvaroolit olivat pääasiassa kauhuelokuvissa.
Jones menehtyi sydänhalvaukseen 22. heinäkuuta 1988 ollessaan 51-vuotias.
Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut
Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut on Jope Ruonansuun 23. studioalbumi. Se julkaistiin 29. marraskuuta 2013. Albumi sisältää tuttuja joululauluja ja imitaatioita, ja kokonaisuuteen kuulijan johdattelee joulupukki, veli Seppo Ruonansuu. Albumin on tuottanut Kuja Salmi.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 31.
Thomas Bloch
Thomas Bloch (s. 1962 Colmar) on ranskalainen muusikko. Hän asuu Pariisissa. Hän on erikoistunut taidemusiikin esittämiseen harvinaisilla soittimilla, joihin kuuluvat ondes Martenot, lasiharmonikka ja cristal Baschet. Bloch on esittänyt myös muun muassa rockia, elokuvamusiikkia ja maailmanmusiikkia. Hän on säveltänyt ja tuottanut musiikkia myös itse. Bloch opiskeli Pariisin konservatoriossa Jeanne Loriod'n johdolla ja sai ondes Martenot'n soittajana ensipalkinnon. Hänellä on Strasbourgin yliopistosta maisterin arvo musikologiassa. Hän on esiintynyt kymmenissä maissa, ja häntä kuullaan yli 150 levytyksellä. Hän on lisäksi ollut mukana yli kahdessasadassa televisio- ja radio-ohjelmassa.
Blochin yhteistyökumppaneita ovat olleet Radiohead, John Cage, Gorillaz, Damon Albarn, Tom Waits, Marianne Faithfull, Bob Wilson, Emilie Simon, Luc Jacquet, Milos Forman ja Daft Punk. Bloch on opettanut ondes Martenot'n soittoa Strasbourgissa vuodesta 1992. Hän on Evian-musiikkifestivaalin musiikillinen johtaja. Bloch esittää sekä perinteistä että nykyaikaista taidemusiikkia ja soittaa vuosittain lukuisia kantaesityksiä avantgarde-musiikista populaarimusiikkiin.
Vielä täällä
Vielä täällä on suomalaisartisti Jesse Kaikurannan kappale hänen toiselta, "Vaikka minä muutuin", studioalbumilta. Sen julkaisi Universal Music albumin ensimmäisenä singlenä 27. syyskuuta 2013. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 22. lokakuuta 2013. Kappale on ollut parhaimmillaan latauslistan 25. sijalla sekä radioiden neljänneksi soitetuin kappale.
Augustin Dubail
Augustin Yvon Edmund Dubail (15. huhtikuuta 1851 Belfort – 7. tammikuuta 1934 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Dubail aloitti upseerinuransa vuonna 1870 ja osallistui Saksan–Ranskan sotaan samana vuonna. Hän toimi opettajana Saint-Cyrin sotilasakatemiassa ja sen jälkeen esikuntaupseerina. Vuonna 1901 hänet ylennettiin everstiksi ja nimitettiin ensimmäisen zouave-rykmentin komentajaksi, vuonna 1904 prikaatinkenraaliksi ja Saint-Cyrin sotilaskatemian johtajaksi sekä vuonna 1908 prikaatinkenraaliksi ja Ranskan yleisesikunnan päälliköksi. Vuodesta 1910 Dubail oli 9:nnen armeijakunnan komentaja ja vuodesta 1913 ylimmän sotaneuvoston jäsen.
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Dubail nimitettiin Ranskan ensimmäisen armeijan komentajaksi, ja hänen tehtävänään oli suunnitelma XVII:n mukaisesti hyökätä itään ja vallata Saksalta Elsassin alue. Elokuussa 1914 käynnistynyt ranskalaisten hyökkäys torjuttiin heti alkuunsa, mutta Dubail onnistui puolustautumaan saksalaisten vastahyökkäystä vastaan Meusen luona. Vuoden 1915 alussa hänet ylennettiin itäisen armeijaryhmän komentajaksi, vastuualueenaan länsirintama Belfortin ja Verdunin välillä. Dubail oli aluksi tyytyväinen ranskalaisten puolustusasemiin, mutta alkoi sitten epäillä saksalaisten suunnittelevan suurta hyökkäystä Verdunia vastaan ja pyysi lisää raskasta tykistöä alueen puolustukseen. Ylipäällikkö Joseph Joffre epäsi pyynnön koska ei uskonut saksalaisten hyökkäävän juuri Verduniin. Kun saksalaisten hyökkäys kaikesta huolimatta käynnistyi, Joffre vieritti syyn Dubailin harteille ja siirsi tämän pois tehtävistään maaliskuussa 1916. Sen jälkeen Dubail toimi Pariisin sotilaskuvernöörinä toukokuuhun 1918.
Awamiliitto
Awamiliitto ( ) on suurempi Bangladeshin kahdesta suuresta puolueesta. Vuoden 2008 parlamenttivaaleissa se sai 49 prosenttia äänistä ja 230 paikkaa kolmestasadasta. Puolueen puheenjohtaja Sheikh Hasina on olut maan pääministeri vuodesta 2009.
Vuoden 2018 vaaleissa Awamiliitto varmisti itselleen kolmannen hallituskauden.
Awamiliitto perustettiin vuonna 1949, ja sen tavoitteena oli ajaa Itä-Pakistanin itsenäisyyttä. Vuonna 1970 Sheikh Mujibur Rahmanin johtama puolue sai vaaleissa murskavoiton. Länsi-Pakistan ei tunnustanut lopputulosta, syntyi mellakoita, ja Awamiliitto julisti Itä-Pakistanin, nykyisen Bangladeshin, itseänäiseksi. Rahmanista tuli vuonna 1972 pääministeri ja vuonna 1975 presidentti.
Punakääpä
Punakääpä ("Pycnoporus cinnabarinus") on kääpälaji, joka kuuluu samaan sukuun rusokäävän kanssa. Laji toimii lehtipuutavaran lahottajana. Punakääpä ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Punakääpä on väriltään oranssinpunainen. Itiöemä on laakea, litteä, puolipyöreä ja sen reunat ovat ohuenterävät.
Punakääpää esiintyy koivumetsissä ja lepikoissa. Sitä tavataan myös uhuissa lahopuissa.
Vain elämää – 44 reteetä rallia
Vain elämää – 44 reteetä rallia on viimeinen ilmestynyt kokoelmalevy Irwin Goodmanin kappaleista. Levy ilmestyi 27. lokakuuta 2010.
Ammattijärjestäjä
Ammattijärjestäjä (engl. professional organizer) on tavaran, informaation ja ajanhallinnan ammattilainen, joka auttaa sekä yksityisiä että yritysasiakkaita. Ammattiala on Suomessa vielä uusi.
Ammattijärjestäjä työskentelee aina yhdessä asiakkaan kanssa. Aluksi kartoitetaan asiakkaan tilanne ja tarpeet, joiden pohjalta lähdetään poistamaan turhaa ja säilyttämään tarpeellista. Ammattijärjestäjän työ on luonteeltaan konsultoivaa, mutta järjestämisen ammattilainen osallistuu muutoksen tekemiseen myös konkreettisesti ja neuvoo tarvittaessa kädestä pitäen. Samalla ammattijärjestäjä auttaa kehittämään toimintamalleja, joiden avulla yhdessä aikaansaatu muutos on myös mahdollista ylläpitää.
Yksityisen asiakkaan luona ammattijärjestäjän tyypillisiä työtehtäviä ovat esimerkiksi kodin tai jonkin sen yksittäisen tilan (kuten kellarin, varaston tai vaatehuoneen) järjestäminen, muutoissa avustaminen, kuolinpesän tavaroiden läpikäymisessä avustaminen, kuittien ja muiden tärkeiden papereiden arkistointi sekä tietokoneen tiedostojen järjestäminen niiden löytämistä helpottavaan kansiorakenteeseen.
Osa ammattijärjestäjistä on erikoistunut tarjoamaan palveluita pelkästään yrityksille.
Vuonna 2011 perustettu Suomen ammattijärjestäjät ry on yhdistys, jonka tehtävänä on kehittää ja tutkia alaa Suomessa, lisätä sen tunnettuutta sekä valvoa ja edistää jäsentensä ammatillista osaamista. Yhdistys pyrkii myös jakamaan tietoa liiallisten tavaramäärien haitoista.
Kubb (peli)
Kubb on perinteinen gotlantilainen pääsääntöisesti ulkokentillä pelattava keilapeli. Sitä voidaan pelata niin yksilö- kuin joukkuepelinä. Pelaajien määrä on tyypillisesti 2-20. Peliä voidaan pelata monenlaisilla alustoilla kuten ruoholla, soralla, lumella ja jäällä. Tärkeintä on, että pelialue on sileä ja tasainen. Sääntöjenmukainen pelialueen koko on 5 x 8 metriä.
Kubbia pelataan seuraavilla pelivälineillä:
Tora! Tora! Tora!
Tora! Tora! Tora! on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-japanilainen sotaelokuva. Se kertoo Japanin hyökkäyksestä Pearl Harboriin vuonna 1941. Juonessa seurataan rinnakkain japanilaisten valmistautumista ja yhdysvaltalaisten varautumista hyökkäykseen. Elokuvan nimi tulee japanilaisten käyttämästä koodiviestistä, jolla ilmaistiin yllätysiskun onnistuneen.
Filmin japanilaiseksi ohjaajaksi oli aluksi kiinnitetty kiiteltyjen mustavalkofilmien tekijä Akira Kurosawa. Hänen yhteistyönsä amerikkalaisten kanssa kuitenkin epäonnistui, ja Kinji Fukasaku korvasi hänet elokuvan tuotantovaiheessa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen sanoo elokuvan kelpaavan lähinnä historian oppitunniksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Niilin legioonat
Niilin legioonat (, , , ”Kleopatran legioonat”) on vuonna 1959 valmistunut italialais-espanjalais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan historia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Vittorio Cottafavi. Sen pääosia esittävät Linda Cristal, Georges Marchal ja Ettore Manni.
Roomalainen kenturio Curridio saapuu Aleksandriaan varoittamaan Kleopatran kanssa liittoutunutta Marcus Antoniusta sodasta Augustuksen kanssa. Majatalossa hän rakastuu salaperäiseen tanssijaan Bereniceen. Antonious torjuu Curridion varoitukset ja Curridio havaitsee, että Berenice on itse asiassa kuninkaallisen elämänsä rajoituksia uhmaava Kleopatra. Pettynyt mies siirtyy Augustuksen leiriin, ja roomalaiset murskaavat taistelussa Egyptin armeijan. Lopussa Curridio palaa Aleksandriaan pelastamaan häneen rakastuneen Teyrè-tytön ja löytää palatsista Kleopatran ja Antoniuksen ruumiit.
Madridin CEA-studiolla ja Rooman Cinecittàssa Supercinescope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä kuvattu "Niilin legioonat" on Cottafaville ominaiseen tapaan enemmän kuin pelkkä värikäs peplum-seikkailu. Komeista lavasteistaan ja toimintajaksoistaan huolimatta se on pohjimmiltaan inhimillinen ja sodanvastainen draama, jossa huomio keskittyy päähenkilöiden moraalisiin valintoihin. Elokuva menestyi Italiassa kohtalaisesti tuottaen yhteensä 472 miljoonan liiran pääsylipputulot. Yhdysvalloissa 20th Century Fox osti "Niilin legioonien" oikeudet miljoonalla dollarilla ja hyllytti elokuvan, jotta se ei häiritsisi yhtiön oman "Kleopatran" markkinointia. Eräät kriitikot ovat pitäneet Cottafavin elokuvaa jopa Joseph L. Mankiewiczin ja Elizabeth Taylorin filmiä parempana.
Antti Särkelä
Antti Särkelä (17. maaliskuuta 1804 Himanka – 28. lokakuuta 1873 Turku) oli kelloseppä, joka tiettävästi rakensi Suomen ensimmäisen kronometrin.
Särkelän vanhemmat olivat Kustaa Särkelä ja Liisa Heikintytär. Särkelä ryhtyi jo nuorena korjaamaan kyläläisten taskukelloja. Kellosepän taitojaan hän kehitti edelleen Kokkolassa, jonne hän muutti 1829. Siellä hän onnistui rakentamaan Suomen tiettävästi ensimmäisen kronometrin. Kun Särkelän maine levisi, hän pääsi Pietariin, jossa sai 500 ruplan palkinnon eräästä kronometristaan. Toimittuaan muutaman vuoden Vaasassa kronometritehtailijana hän muutti Himangalle ja sieltä 1860 Turkuun poikansa Tuomaksen kanssa, joka oli ollut kolme vuotta kellosepän taitoja Pietarissa oppimassa. Särkelä tunnettiin erityisesti seinäkellojen tekijänä, yksi niistä hankittiin senaatin istuntosaliin. Hän valmisti myös sähkömagneettisia kojeita.
Särkelän puoliso vuodesta 1829 oli Elisabet Kerola (k. 1883). Suomen ensimmäisiin naiskuvanveistäjiin kuulunut Eveliina Särkelä (1847–1939) oli heidän tyttärensä.
Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus
Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus (Centre Européen pour le Développement de la Formation Professionnelle, Cedefop) on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka päämaja sijaitsee Thessalonikissa, Kreikassa. Sen tavoitteena on edistämällä ammatillista koulutusta, ja sitä johtaa kerran vuodessa kokoontuva, 89-jäseninen johtokunta.
Kehittämiskeskuksen tavoitteena on edistää elinikäistä oppimista tuottamalla tietoa ammattikoulutuksesta. Se tukee ammatillisen koulutuksen kehittämistä ja tutkimusta. Lisäksi se välittää tietoa ammatillisesta koulutuksesta ja koulutuspolitiikasta Euroopan unionin jäsenmaiden, ETA-maiden ja Euroopan komission kesken. Keskus kokoaa ammatillisen koulutuksen jatkokoulutukseen liittyvää tietoa, tarjoaa tutkimustyötä varten erilaisia tutkimus- ja tilastotietoja ja tukee päätöksentekoa erilaisilla poliittisilla analyyseilla. Se levittää asiakirjoja ja tietoja verkkosivustojen, julkaisujen, verkostoiden, opintokäyntien, konferenssien ja seminaarien avulla. Keskus kannustaa eurooppalaista politiikkaa tekemään yhteisiä lähestymistapoja ja tarjoaa kohtauspaikkoja ammatillisen koulutuksen eturyhmille.
Keskus laatii tehtäviensä tueksi ensisijaisia tavoitteita ja vuotuisia työohjelmia. Keskuksen strategista päämäärää tukemaan se on luonut neljä ensisijaista tavoitetta. Niihin kuuluvat tiedotus EU:n ammattikoulutusta koskevasta politiikasta, eurooppalaisten suuntausten ja haasteiden tulkinta, ammatillisen koulutuksen hyötyjen arviointi ja ammatillisen koulutuksen profiilin nosto.
Keskusta johtaa kerran vuodessa kokoontuva johtokunta, joka hyväksyy kaikki strategiset päätökset. Johtokunnassa on 89 jäsentä. Kolme jäsenistä edustaa komissiota ja loput kolmesta eri ryhmästä, eli jäsenvaltioiden hallituksista, työnantajajärjestöistä ja työntekijöiden ammattijärjestöistä. Johtokunnan asettamista ehdokkaista valittu johtaja panee täytäntöön johtokunnan päätökset, johtaa keskusta, toimii sen laillisena edustajana ja valmistelee johtokunnan sekä puheenjohtajiston kokoukset. Hänen tehtävänään ön myös laatia lopullinen tilinpäätös. Puheenjohtajisto puolestaan valvoo päätösten täytäntöönpanoa ja keskuksen johtamista tehtävänjaon ja perustamiskirjan mukaisesti. Puheenjohtajistoon kuuluu johtokunnan puheenjohtaja, kolme varapuheenjohtajaa, komission edustajasta ja jokaisen johtokunnan ryhmän nimeämästä koordinaattorista. Maltalainen James Calleja aloitti lokakuussa 2013 keskuksen johtajana.
Levuliinihappo
Levuliinihappo on orgaaninen yhdiste, joka on huoneenlämmössä valkoista kiinteää ainetta. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on CHCOCHCHCOOH. Yhdisteestä käytetään myös nimiä hydroksipropaanihappo, 4-oksopentaanihappo ja asetyylipropionihappo.
Levuliinihapon moolimassa on 116,12 g/mol, sulamispiste 33–35 °C, kiehumispiste 245–246 °C, suhteellinen tiheys 1,13 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 137 °C ja CAS-numero 123-76-2. Yhdiste liukenee hyvin veteen.
Levuliinihappoa voidaan valmistaa biomassan selluloosassa olevasta glukoosista happokatalysoidun hydrolyysin avulla. Biomassapohjaisessa valmistuksessa levuliinihappoa voidaan valmistaa esimerkiksi kahdella sarjaankytketyllä reaktorilla, jossa ensimmäisessä syntyy välituotetta hydroksimetyylifurfuraalia (HMF) ja toisessa reaktorissa HMF reagoi levuliinihapoksi. Jälkimmäisessä reaktorissa muodostuu sivutuotteena muurahaishappoa.
Sixth Floor Museum
Sixth Floor Museum (Kuudennen kerroksen museo) on museo, joka on pyhitetty Yhdysvaltain presidentin John F. Kennedyn muistolle. Museo sijaitsee entisen koulukirjavaraston kuudennessa kerroksessa, mistä Lee Harvey Oswald ampui kuolettavat laukaukset John F. Kennedyn salamurhassa 22. marraskuuta 1963.
Museo esittelee John F. Kennedyn poliittista uraa sekä hänen viimeisen päivän tapahtumiaan. Museoon on myös lavastettu Lee Harvey Oswaldin pahvilaatikoista kyhäämä piilopaikka, missä hän oli väijynyt kiväärinsä kanssa.
Johan Balthasar von Campenhausen
Johan Balthasar von Campenhausen (30. heinäkuuta 1689 Tukholma – 28. tammikuuta 1758 Pietari) oli kenraali ja venäläisten nimittämä Suomen kenraalikuvernööri pikkuvihan aikana 1742–1743.
Von Campenhausenin vanhemmat olivat Pohjanmaan rykmentin eversti Johan Herman von Campenhausen ja Agnes Margareta Gyldenhoff, joilla oli yksitoista lasta, joista kuusi poikaa ja sisko kuolivat jo lapsina. Kahdeksas sisarus, veli, kaatui suuressa Pohjan sodassa. Isä Johan Herman von Campenhausen oli toiminut Riian ruotsalaisena varakomendanttina.
Hän tuli 1708 kuningas Kaarle XII:n drabanttijoukkoihin, joutui Puolassa vangiksi 1710 ja siirtyi ensin puolalaisten ja 1711 venäläisten palvelukseen. Everstiksi hänet ylennettiin 1717 ja myöhemmin kenraalimajuriksi. Kun Suomi joutui hattujen sodassa venäläisten miehittämäksi, von Campenhausen nimitettiin syksyllä 1742 Suomen kenraalikuvernööriksi ja hän sai hoitoonsa taloudelliset, oikeudelliset ja kirkolliset asiat. Ylimpiin hallintovirkoihin nimitettiin hänen esityksestään virolaisia ja liivinmaalaisia henkilöitä ja suomalaisia taas alempiin. Turun rauhan jälkeen 1743 syksyllä von Campenhausen palasi Venäjälle, missä hän sai tehtäväkseen laatia esityksen Viipurin läänin hallintoa varten. Vapaaherraksi hänet korotettiin 1744 ja myöhemmin kenraaliluutnantiksi.
Von Campenhausenin ensimmäinen puolisio vuodesta 1712 oli Margareta Lilliegren (k. 1733), joka oli aikaisemmin naimisissa Peipsijärven laivaston komentajan C.G. Löschern von Hertzfeldin kanssa, ja toinen vuodesta 1736 Helena Juliana von Straelborn (k. 1775).
Eugene Wright
Eugene Wright (s. 29. toukokuuta 1923 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen jazzbasisti. Hän on enimmäkseen itseoppinut, mutta sai myöhään urallaan opetusta Paul Gregorylta. Hän opiskeli kornetinsoittoa high school -aikoinaan ja johti 16-henkistä The Dukes of Swing -yhtyettä 1940-luvulla. Parhaiten hän tuli tunnetuksi 1950–1960-luvuilla tekemästään yhteistyöstä Dave Brubeckin kanssa.
Wright teki yhteistyötä myös Gene Ammonsin, Count Basien, Arnett Cobbin, Buddy DeFrancon ja Red Norvon kanssa. Hän työskenteli lisäksi opetustehtävissä. Hän ei johtanut levytyksillä omia sessioitaan.
Unti Tuulensuu
Impi Varsila, kirjailijanimi Unti Tuulensuu (s. 25. joulukuuta 1907 Oulu) on suomalainen nuortenkirjailija.
E. I. Uotila
Erkki Ireneus Uotila (s. 11. joulukuuta 1907 Lieto) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Chennai Express
Chennai Express on vuonna 2013 ilmestynyt intialainen romanttinen toimintakomediaelokuva, jonka on ohjannut Rohit Shetty. Päärooleja näyttelevät Shahrukh Khan ja Deepika Padukone toisessa yhteisessä elokuvassaan. Elokuva kertoo miehen matkasta Mumbaista Rameswaramiin ja tapahtumista hänen rakastuttuaan paikallisen mafiapomon tyttäreen.
Elokuva sai ensi-iltansa ulkomailla 8. elokuuta 2013 ja Intiassa 9. elokuuta 2013. Se sai sekalaisia arvosteluja kriitikoilta, mutta rikkoi ennätyksiä ja nousi nopeimmin miljardi rupiaa tuottaneeksi elokuvaksi.
"Chennai Express" ohitti "Yeh Jawaani Hai Deewanin" eniten tuottaneena hindielokuvana vuonna 2013. Siitä tuli kaikkien aikojen eniten tuottanut hindielokuva, rikkoen "3 Idiotsin" (2009) ennätyksen. "Chennai Expressin" ennätykset rikkoi "Dhoom 3" vielä samana vuonna.
Kultakäpinkäinen
Kultakäpinkäinen ("Campochaera sloetii") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kultakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Angry Birds Star Wars II
Angry Birds Star Wars II on vuonna 2013 julkaistu Rovion tekemä "Angry Birds" -peli. Peli on jatkoa "Angry Birds Star Wars" -pelille.
Janoskians
The Janoskians (Just Another Name Of Silly Kids In Another Nation) on australialainen koomikkoryhmä. He alkoivat tehdä komediavideoita YouTubeen syyskuussa 2011 ja saivat huomiota muun muassa Justin Bieberiltä, Liam Payneltä ja Ellen DeGeneresiltä.
Ryhmän jäsenet ovat Beau Brooks, Jai Brooks, Luke Brooks ja Daniel Sahyounie. James Yammouni erosi ryhmästä keväällä 2016. He ovat tehneet kolme maailmankiertuetta vuosina 2013, 2014 ja 2016.
Ryhmän videoita on katsottu maailmanlaajuisesti yhteensä yli 191 miljoonaa kertaa ja sen YouTube-kanavalla oli maaliskuussa 2016 melkein 2,2 miljoona tilaajaa. Ryhmän faneja kutsutaan nimellä janoskianator. Vuonna 2015 he tekivät elokuvan Untold and Untrue, jota näytetään muun muassa Netflixissä. Heillä on myös oma vaatemerkki The Dirty Pig. Youtubessa yhtyeellä on viisi kanavaa: Daresundays, Janoskians, TwinTalkTime, JanoskiansBlog ja JanoskiansVevo.Yhtye laittoi ensimmäiset videot YouTubeen heinäkuussa 2011. Se esiintyi myös musiikkivideossa "Forget The World", joka on australialaisen laulajan Faydee laulu. Jai Brooks esiintyi Faydeen hitissä "Can't Let Go". .
Marraskuussa 2012 yhtye järjesti tapaamisen fanien kanssa Melbournen Luna Park puistoon. Tapaaminen peruttiin, koska paikalle saapui yllättävän paljon ihmisiä. He järjestivät uuden tapaamisen Westfield Whitford City ostoskeskukseen heinäkuussa 2012. Paikalle saapui yli 3000 teiniä.
Yhtye teki 2012 sopimuksen Sony Music Australia kanssa. Ensimmäinen kappale oli 2012 "Set This World on Fire" joka oli 19. Australiassa, Top 30 Uudessa-Seelannissa,Top UKssa. He olivat järjestäneet tapaamisen Beverly Centerissä Los Angelesissa lokakuussa 2013. Alue piti tyhjentää fanien suuren määrän takia.
The Janoskians järjesti fanitapaamisen vuonna 2014 New Yorkissa. Paikalle saapui 20 000 fania, ja tapaaminen peruttiin, ostoskeskus suljettiin ja muutama tie suljettiin.
"This Fucking Song" oli vuoden 2014 uusi julkaisu. Se julkaistiin 29 heinäkuuta 2014. 2015 julkaistiin "Would U Love Me - EP" "That's What She Said" 2014 ja "LA Girls", "MoodSwings", "Would U Love Me". "Friend Zone" 2015. JanoFest tapahtumaa varten julkaistiin "Rock Opera" marraskuussa 2015.
Kiertue Another Fail Tour järjestettiin vuonna 2016. Kiertue alkoi 26. elokuuta San Diegossa. Euroopassa kiertue alkoi Britanniassa 6. lokakuuta, ja loppui Puolassa 28. lokakuuta.
Lännenkäpinkäinen
Lännenkäpinkäinen ("Lobotos lobatus") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Lännenkäpinkäistä tavataan Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Liberiassa ja Sierra Leonessa. Sen kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä. Laji on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Lännenkäpinkäinen elää alankojen sademetsissä korkeiden puiden latvuskerroksissa. Sen elinympäristöt sijaitsevat alle 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Se elää joskus jokien läheisyydessä ja myös avoimissa suometsissä. Se kestää jonkin verran elinympäristöjen muutoksia.
Lännenkäpinkäinen käyttää ravinnokseen perhosentoukkia, heinäsirkkoja sekä pieniä mustia siemeniä.
Alankokäpinkäinen
Alankokäpinkäinen ("Lobotos oriolinus") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Alankokäpinkäistä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi.
Sieppokäpinkäinen
Sieppokäpinkäinen ("Hemipus picatus") on vangojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Sieppokäpinkäistä tavataan laajalla alueella Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Karpio (täsmennyssivu)
Karpio tarkoittaa seuraavia:
Kaihon Karavaani
Kaihon Karavaani tai Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani, on suomalainen iskelmä/poprockbändi. Sen solistina toimii laulaja/lauluntekijä Tuure Kilpeläinen. Bändin muut jäsenet ovat kitaristi Rocka Merilahti, rumpali/tuottaja Sampo Haapaniemi, haitaristi/kosketinsoittaja Jiri Kuronen, perkussionisti Aarne Riikonen ja basisti Jarno "Jape" Karjalainen.
Filippiinienlivertäjä
Filippiinienlivertäjä ("Lalage melanoleuca") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Filippiinienlivertäjää tavataan Filippiineillä. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
AFC Bournemouth
AFC Bournemouth on englantilainen jalkapalloseura, joka pelaa Valioliigassa.
Seura perustettiin vuonna 1890 alkuperäisellä nimellään Boscombe St. John's Institute FC. Vuonna 1899 se otti käyttöönsä nimen Boscombe FC ja vuonna 1972 sen nimeksi vakiintui nykyinen AFC Bournemouth. Se pelaa kotiottelunsa Dean Court Stadiumilla, joka sijaitsee Bournemouthissa, Boscomben kaupunginosassa.
Bournemouth pelasi Englannin toiseksi korkeimmalla sarjaportaalla 2. divisioonassa kausina 1987–1990 ja mestaruussarjassa kausina 2013–2015. Kaudella 2015–2016 se pelasi historiansa ensimmäisen kauden Englannin pääsarjassa.
Simon Kovar
Simon Kovarski eli Kovar (22. toukokuuta 1890 Vilna – 17. tammikuuta 1970 Encino, Kalifornia) oli liettualaissyntyinen fagotisti ja pedagogi. Hän opiskeli Pietarin konservatoriossa viulunsoittoa Leopold Auerin johdolla, mutta vaihtoi Aleksandr Glazunovin ehdotuksesta soittimensa fagottiin. Kovar emigroitui Yhdysvaltoihin vuonna 1922 ja toimi siellä New Yorkin filharmonikkojen fagotistina vuoteen 1949. Tämän jälkeen hän omistautui opetustyölleen. Hän vetäytyi vuonna 1957 eläkkeelle ja muutti perheineen Kalifornian Encinoon, jossa hän asui loppuikänsä. Hänen kuolemansa johtui emfyseemasta.
Kovar julkaisi vuonna 1951 harjoituskirjan "24 Daily Studies".
Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö
Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö (, Eurofound) on Euroopan unionin erillisvirasto, jonka päämaja on Dublinissa. Vuonna 1975 perustetun viraston tehtävä on edistää elin- ja työolojen suunnittelua. Säätiön johdossa on espanjalainen Juan Menéndez-Valdés, ja sitä johtaa kolmeksi vuodeksi kerralla valittava johtokunta, jossa on jäseniä jokaisesta jäsenmaasta. Eurofoundin henkilökuntaan kuuluu noin 100 ihmistä.
Kehittämissäätiö pyrkii edistää parempien elin- ja työoloja Euroopassa tuottamalla ja jakamalla tutkimukseen perustuvaa tietoa työ- ja sosiaalipolitiikan laatimisen tueksi.
Säätiön keskeisimpiä kehityskohteita ovat työolot, kuten työn järjestäminen, työaika, joustavat työjärjestelyt, työolojen muutosten hallinta, elinolot, kuten työ- ja perhe-elämän välinen tasapaino, sosiaalipalvelujen saatavuus ja työmarkkinoille sopeutumisen tukeminen, ja työmarkkinasuhteet ja niihin liittyvät muutokset. Säätiö tukee esimerkiksi yliopistojen, viranomaisten sekä talous- ja sosiaalialan järjestöjen välisiä yhteyksiä, järjestää erilaisia tapahtumia ja osallistuu tutkimukseen.
Säätiön kotipaikkana on Dublin, ja siihen kuuluu johtokunta, puheenjohtajisto, johtaja ja apulaisjohtaja. Johtokunnassa on kolme jäsentä Euroopan komissiosta, ja yksi edustaja jokaisen unionin jäsenvaltion hallituksesta, työnantajajärjestöistä ja työntekijäjärjestöistä. Johtokunnan jäsenten toimikausi kestää kolme vuotta, ja jäsenet voivat istua useampia toimikausia. Johtokunta johtaa säätiötä ja muun muassa hyväksyy vuosittaiset ohjelmat. Komission viideksi vuodeksi nimeämä johtaja on säätiön johdossa. Puheenjohtajisto valvoo johtokunnan päätösten täytäntöönpanosta. Säätiön johtajaksi valittiin vuonna 2010 espanjalainen Juan Menéndez-Valdés.
Pauli Karttunen
Pauli Juhani Karttunen (s. 1929) on suomalainen tekniikan tutkija. Hän on ollut 1969–1995 Tampereen teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan (säätötekniikan) professori. Hän on tutkinut navigointi-, lämmitys-, sähkönjakelu- ja työstökonejärjestelmiä sekä betoniteknologiaa ja kaapelinvalmistuskoneistoja.
Luettelo kreikkalaisista koiraroduista
Kreikkalaiset koirarodut ovat kaikki erittäin harvinaisia kotimaansa ulkopuolella. FCI on tähän mennessä tunnustanut ainoastaan kreikanajokoiran, minkä lisäksi sen virallista hyväksyntää on haettu kreetankoiralle. Kreikan Kennelliitto Kynologikós Ómilos Elládos (Κυνολογικός Ομιλος Ελλάδος, KOE) on hyväksynyt yhteensä kuusi kreikkalaista rotua, vaikka erilaisia ikivanhoja omiksi roduikseen luokiteltavissa olevia maatiaistyyppisiä paikallispopulaatioita onkin huomattavasti enemmän. Aiemmin myös kyproslaiset koirarodut luettiin usein kreikkalaisiksi, mutta koska Kypros on itsenäinen valtio jolla on oma kansallinen kennelliitto, nykyisin ne luokitellaan ensisijaisesti kyproslaisiksi.
Severed Savior
Severed Savior on yhdysvaltalainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 1997 San Franciscossa, Kaliforniassa.
Yhtye julkaisi ensimmäisen demonsa, "Puddle of Goren" maaliskuussa 2000, ja EP "Forced to Bleed" julkaistiin vuotta myöhemmin levymerkillä Disfigured Records. EP:n julkaisun aikaan yhtye oli solminut tuoreen levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa, ja esikoisalbumi "Brutality Is Law" julkaistiin maaliskuussa 2003.
Vuonna 2007 yhtye liittyi Willowtip Recordsille. Toinen studioalbumi, "Servile Insurrection", julkaistiin marraskuussa 2008.
The Group for Contemporary Music
The Group for Contemporary Music on Harvey Sollbergerin ja Charles Wuorisen vuonna 1962 perustama uuteen taidemusiikkiin erikoistunut yhtye. Se sai vuonna 1985 kunniamaininnan Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemialta ja -instituutilta. Yhtyeen alaa ovat sekä jo vakiintuneet modernit teokset että uusien lahjakkuuksien töiden tulokset. Kokoonpanon julkaisuihin lukeutuvat Naxos-levymerkillä ilmestyneet Jacob Druckmanin, Morton Feldmanin, Roger Sessionsin ja Charles Wuorisen teosten levytykset.
Esko Karvinen
Esko Karvinen (30. joulukuuta 1922 Savonlinna – 28. joulukuuta 1978 Jyväskylä) oli suomalainen professori ja liikuntatieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston liikuntafysiologian professori 1964–1978, liikuntatieteellisen tiedekunnan dekaani 1968–1974 ja yliopiston vararehtori 1974–1977. Hän julkaisi liikunnan fysiologiaa käsitteleviä tutkimuksia.
Karvinen valmistui ylioppilaaksi 1941, lääketieteen kandidaatiksi 1947 ja lisensiaatiksi 1952. Hän suoritti Master of Sciences -tutkinnon 1954 ja filosofia tohtorin tutkinnon 1958 Chicagon yliopistosta.
Karvinen palveli jatkosodan aikana suomalaisessa SS-vapaaehtoispataljoonassa.
Hélène Flautre
Hélène Flautre (s. 29. heinäkuuta 1958 Bapaume, Pas-de-Calais, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 1999 Euroopan parlamentissa Europe Écologien edustajana. Parlamentissa hän on muun muassa kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen.
Hän on ollut Arrasin kaupunginvaltuutettu 1989–1992 ja 2001–2007.
Malesian Grand Prix 2014
Malesian Grand Prix 2014 on Formula 1 -sarjan toinen osakilpailu kaudella 2014. Kilpailu ajetaan Sepang International Circuitin radalla. Se on toinen kilpailu 1,6 litraisilla V6-turbomoottoreilla.
Kauden 2014 toiset aika-ajot ajettiin sateisissa oloissa. Ensimmäisen osion alku viivästyi 50 minuuttia ennen kuin rata oli ajokunnossa. Paalupaikalle ajoi Mercedeksen Lewis Hamilton. Toiseen ruutuun ajoi Red Bullin Sebastian Vettel ja Mercedeksen Nico Rosberg kolmanteen.
Ferrarin Kimi Räikkönen oli aika-ajojen kuudes. Williamsin Valtteri Bottas ajoi 15. sijalle, mutta sai kolmen lähtöruudun rangaistuksen Daniel Ricciardon estelemisestä ja sen vuoksi putosi lähtöruudukossa sijalle 18.
Sergio Pérez ei lähtenyt kilpailuun vaihdelaatikkovian takia. Startissa Hamilton piti kärkipaikkansa. Nico Rosberg ohitti Vettelin ja nousi toiseksi. Myös Daniel Ricciardo onnistui ohittamaan Vettelin, mutta saksalainen kuittasi paikkansa parin kierroksen jälkeen takaisin. Kilpailun toisella kierroksella Kevin Magnussen rikkoi Kimi Räikkösen takarenkaan radan ensimmäisessä mutkassa, ja Kimi joutui tulemaan varikolle. Ensimmäisellä kierroksella kolaroineet Lotuksen Pastor Maldonado ja Marussian Jules Bianchi joutuivat keskeyttämään kilpailun alkuvaiheessa.
Kierroksella 41 Ricciardo tuli varikolle sijalta neljä. Vasemman eturenkaan kiinnitys kuitenkin epäonnistui ja Ricciardo pysäytti autonsa varikkosuoralle, josta hänet työnnettiin takaisin varikkoruutuun. Ricciardo pääsi jatkamaan matkaansa, mutta sai varikkosählingistä 10 lähtöruudun rangaistuksen Bahrainin osakilpailuun. Pari kierrosta myöhemmin australialaisen etusiiven ripustukset pettivät, joka johti rengasrikkoon. Ricciardo keskeytti lopulta kilpailun kierroksella 49. Sijoilla seitsemän ja kahdeksan ajaneet Williams-kuljettajat kävivät viimeisillä kierroksilla kovaa kädenvääntöä. Massaa pyydettiin päästämään takana tuleva Bottas ohi, jotta hän voisi vielä ohittaa kuudentena ajavan Jenson Buttonin. Massa ei kuitenkaan päästänyt Bottasta ohi. Ferrarin Fernando Alonso onnistui lopussa ohittamaan vielä Nico Hülkenbergin ja nousi neljänneksi.
Kilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton, joka saavutti kauden ensimmäisen hattutemppunsa. Toiseksi ajoi Nico Rosberg ja kolmanneksi Sebastian Vettel. Valtteri Bottas ajoi sijalle 7:n. Kimi Räikkönen ylsi 12:nneksi.
Saint-Hyacinthe Laser
Saint-Hyacinthe Laser oli kanadalainen juniorijääkiekkojoukkue joka pelasi Quebec Major Junior Hockey Leaguessa vuosina 1989-1996. Sen kotiareena oli Stade L.P. Gaucher. Joukkue ei kuitenkaan koskaan voittanut Memorial Cupia, ja se muutti vuonna 1996 Rouyn-Norandaan ja pelaa nykyään nimellä Rouyn-Noranda Huskies.
Saint-Hyacinthe Laser syntyi vuonna 1989, kun Verdun Junior Canadiens ostettiin ja se muutti Saint-Hyacinthen kaupunkiin. Joukkue pelasi seitsemän vuotta ennen kuin se muutti Rouyn-Norandaan. Kolmantena toimintavuotena, pääjohtaja Claude Lemieux voitti John Horman Trophyn.
Catherine Grèze
Catherine Grèze (s. 15. huhtikuuta 1960 Pariisi, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentissa vuodesta 2009 Europe Écologien edustajana. Parlamentissa hän on muun muassa kehitysyhteistyövaliokunnan jäsen.
Afrikan tähti (albumi)
Erämaa on Tuure Kilpeläisen kuudes ja Kaihon Karavaanin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2012. Levyllä on kuultavissa vaikutteita iskelmästä, popista, jazzista, rockista ja reggaesta. Myös slaavilaiset vaikutteet kuuluvat vahvasti levyllä.
Albumi myi platinaa huhtikuussa 2013.
Levyllä vierailee Suora lähetys -lauluyhtye kappaleella "Veljet" ja Yona kappaleella "Tahtoisin, tahtoisin".
Jarno T. Karjalainen
Jarno "Jape" T. Karjalainen on suomalainen basisti. Hän soittaa muun muassa Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani -yhtyeessä. Hän soittaa yleensä kontrabassoa.
Karima Delli
Karima Delli (s. 4. maaliskuuta 1979 Roubaix, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentissa vuodesta 2009 Europe Écologien edustajana. Parlamentissa hän on muun muassa työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunnan jäsen.
Aarne Riikonen
Aarne Riikonen on suomalainen muusikko. Hän soittaa perkussioita, tamburiinia ja marakasseja muun muassa Kaihon Karavaanissa. Lisäksi hän on vieraillut monien artistien levyillä kuten Mikko Pellisen Personal-levylä.
Mikko Lankinen
Mikko Lankinen on suomalainen kitaristi. Hän soittaa J. Karjalaisen bändissä sähkökitaraa, ja on soittanut myös J. Karjalaisen aikaisemmissa bändeissä, kuten Mustissa Laseissa, ja J. Karjalainen Yhtyeineen -bändissä. Hän on soittanut myös yhtyeissä: Bablers, the Potatoes, Laika & The Cosmonauts ja Papu ja Pojat ja pari kappaletta myös Jorma Kääriäiselle.
Michèle Rivasi
Michèle Rivasi (s. 9. helmikuuta 1953 Montélimar, Drôme, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Hän on ollut Euroopan parlamentissa vuodesta 2009 Europe Écologien edustajana. Parlamentissa hän on muun muassa teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan jäsen. Hän on ollut Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmän varapuheenjohtaja vuodesta 2011.
Rivasi on ollut professori Valencen yliopistollisessa opettajankoulutuslaitoksessa (IUFM) 1981–2003 ja Grenoblen yliopistollisessa opettajankoulutuslaitoksessa (IUFM) vuodesta 2004.
Hän on ollut Drômen departementin yleisvaltuutettu 2008–2009 ja Valencen kaupunginvaltuutettu ja apulaiskaupunginjohtaja vuodesta 2008. Hän oli Greenpeacen Ranskan osaston johtaja 2003–2004.
Have a Holly Jolly Christmas
Have a Holly Jolly Christmas on Burl Ivesin joululaulualbumi. Sitä äänitettiin helmikuusta 1964 toukokuuhun 1965, ja se julkaistiin lokakuussa 1965 Deccan / MCA Recordsin kautta. Ives teki merkittävän version albumin nimikappaleesta ja vakiinnutti sillä asemansa joululaulugenressä. Useimmat muut kappaleet levyllä ovat standardeja. Albumin kesto on 28:56.
Jäämeri 30 päivässä
Jäämeri 30 päivässä on tammikuussa 2014 alkanut kymmenosainen kulttuuriohjelmasarja, jossa seurataan Ville Haapasalon matkaa pitkin Venäjän pohjoisrannikkoa, Pohjoisen jäämeren äärellä. Sarja kuvattiin syksyn 2013 aikana.
Ohjelmasarjassa matkataan Murmanskista aina Beringinsalmeen saakka, pohtien Pohjoiseen meritiehen merkitystä tulevina vuosina rannikkoalueille. Sarjassa ei nimestään huolimatta matkata Jäämeren muille alueille kuten esimerkiksi Alaskaan, Kanadan pohjoisosiin, Grönlantiin tai Norjan Huippuvuorille.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 1. tammikuuta 2014 Yle Teema -kanavalla. Ohjelmasarjan on tuottanut Aito Media, ja hankkeeseen ovat Yle Teeman lisäksi osallistuneet Arte, NRK ja SVT. Ohjelmasarjan jaksot uusitaan ensiesityksen jälkeen kahdesti samalla viikolla ja ne ovat myös katseltavissa Yle Areenassa kesäkuuhun saakka. Tammikuun alussa Yle avasi ohjelmasarjalle myös 30 päivän ennakkokatselumahdollisuuden. Ohjelma rikkoi esitysaikanaan Yle Teeman katsojaluvut. Ohjelma voitti Kultaisen Venlan 2014.
Ville Haapasalo liikkuu kuvausryhmineen jakson eri osissa erityisesti seuraavilla alueilla ja paikkakunnilla.
Geoffrey Palmer
Geoffrey Dyson Palmer (4. kesäkuuta 1927) on englantilainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan sitcomeissa kuten "Herra Perrinin uusi elämä".
Vuodesta 1958 Palmer on esiintynyt teatterissa ja lukuisissa televisiosarjoissa pääasiassa sivurooleissa.
Pietarsaaren raatihuone
Pietarsaaren raatihuone on puurakenteinen rakennus Pietarsaaren Kauppatorin itälaidalla kaupungin historiallisessa keskustassa. Se on rakennettu varta vasten kaupungintaloksi. Talon on suunnitellut arkkitehti Georg Wilenius ja se valmistui vuonna 1877. Pietarsaaren kaupunginvaltuusto kokoontuu siellä edelleen.
Pietarsaaren historiallinen keskusta raatihuoneineen kuuluu Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vuonna 1875 tuli voimaan kaupungin hallintoa koskeva uusi laki, joka lakkautti kaupunginraadit ja toi muassaan kaupunginvaltuustot. Laki lisäsi kaupunkien hallinnollisia tehtäviä ja sitä myötä virkamieskuntaa, jonka tarpeisiin rakennettiin uusia tilavampia kaupungintaloja. Pietarsaaren raatihuone on rakennettu kaupungintaloksi ja sitä pidetään hyvänä esimerkkinä ensimmäisistä 1800-luvun lopulla rakennetuista kaupungintaloista. Kaksikerroksinen puurakennus on silloisen Yleisten rakennusten ylihallituksen 1. arkkitehdin Georg Wileniuksen suunnittelema ja se valmistui 1877.
Raatihuoneen kellarikerros on muurattu tiilistä ja rakennettu perustuksineen maanpäällisiä osia aikaisemmin, vuosina 1854–1855. Kellarin tiilimuurit on rakennettu kivilatomusten varaan, joiden alla taasen on hirsiarinat. Kellarin muuraamisen jälkeen tuli rakentamiseen kuitenkin lähes 20 vuoden tauko. Tiilisen kellarin päälle oli alkuperäisten suunnitelmien mukaan tarkoitus rakentaa tiilestä myös maanpäälliset kerrokset, mutta ilmeisesti kustannusten takia päädyttiin kuitenkin rakentamaan uusi raatihuone hirrestä.
Pietarsaaren raatihuoneen käyttöä rajoittaa rakennuksen painuminen. Noin vuoden 2004 tienoilla havaittiin kellarikerroksessa hiushalkeamia, jotka seuraavien vuosien aikana kasvoivat muutamia millimetrejä leveämmiksi vuosittain. Vuonna 2007 tilatussa tutkimuksessa halkeamien syyksi paljastui perustusten hirsiarinoiden lahoaminen. Ympäristön rakentaminen ja maan kohoaminen olivat aiheuttaneet sen, että pohjavesi oli paikoitellen laskenut hirsiarinoiden alapuolelle, joka johti puun lahoamiseen ja perustusten pettämiseen. Mikäli rakennuksen painumista ei pysäytetä, seurauksena saattaa olla rakennuksen alla olevien putkijohtojen rikkoontuminen ja lisäpainumisesta johtuva vaurioiden lisääntyminen ja leviäminen myös ylempiin kerroksiin. Korjaussuunnitelmaksi on suunniteltu rakennuksen paaluttamista teräspaaluin ja lahonneiden hirsiarinoiden korvaamista betonipalkein. Korjaustyön kustannuksiksi arvioitiin vuonna 2008 "pari miljoonaa" euroa. Taloudellisten syiden takia korjausta ei ole kuitenkaan tehty eikä määrärahaa olla varaamassa vielä vuoden 2014 talousarvioonkaan.
Peruskorjaus on alkamassa vuonna 2015. Kaupunginhallitus ehdottaa korjaustöihin 1,6 miljoonaa euron varaamista.
Painuminen on aiheuttanut sen, että rakennuksen kellarikerroksen tiloja on ollut käyttökiellossa vuoden 2007 lopusta lähtien. Rakennuksessa aikaisemmin toimineet syyttäjänvirasto ja käräjäoikeus ovat muuttaneet pois. Pietarsaaren kaupunginvaltuusto kokoontuu rakennuksen 2. kerroksessa olevassa valtuustosalissa noin kerran kuukaudessa. Kaupungintalo on Stenberginkadulla.