hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Polaroid SX-70
SX-70 on Polaroid companyn valmistama, kokoontaitettava pikakamera. Sitä on pidetty muotoilun klassikkona. Mallin kehitti Edwin Land, ja se tuotiin markkinoille vuonna 1972.
SX-70 oli valmistuessaan kevyempi ja nopeakäyttöisempi kuin aikaisemmat kamerat. Sen suunnittelija Edwin H. Land oli Polaroid-yhtiön johtaja, joka oli jo kehittänyt useita muitakin kameramalleja. Landin tavoitteena oli saada kamera mahtumaan povitaskuun. Kameran pienuus, kokoontaittuvuus ja keveys olivat pitkän kehittelyprosessin tulos. Ne vaativat myös uudenlaisia materiaaliratkaisuja ja uusien tuotantolinjojen perustamista. SX-70:n pintamateriaalit ovat nahka ja ohuella kromikerroksella päällystetty muovi. Myös objektiivista piti saada aiempaa pienempi, jotta kameran koko ei kasvaisi. Se onnistui majakkalampuissa käytetyn fresnel-tyyppisen, monitahoisen linssin avulla.
SX-70-kamerassa käytetään helppokäyttöistä integraalifilmiä. Uudenlainen filmi tuli saataville samaan aikaan SX-70-kameroiden kanssa, mutta sitä on käytetty useimmissa sen jälkeen tuotetuissa Polaroid-kameramalleissa. Integraalifilmi erosi aikaisemmista pikafilmityypeistä siten, että kuvan kehittäminen ei enää vaatinut kuvaajalta toimenpiteitä. Kuva työntyi automaattisesti ulos kamerasta, kehittyi ja tuli näkyviin muutamassa minuutissa. Sitä edeltävissä pikafilmeissä filmin negatiivi- ja positiivifilmikerrokset oli valotuksen jälkeen otettava erilleen ja kehitettävä kemiallisesti. Integraalifilmin tunnistaa valkokehyksisestä, neliömäisestä formaatista, jossa on leveä alamarginaali.
Graham Zusi
Graham Jonathan Zusi (s. 18. elokuuta 1986 Longwood, Florida) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Sporting Kansas Cityä. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Zusi on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän pelaa myös Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa.
Zusi varattiin vuoden 2009 MLS:n varaustilaisuudessa numerolla 23 Kansas City Wizardsiin. Hän debytoi liigassa maaliskuussa 2009 Toronto FC:tä vastaan. Hän teki läpimurtonsa kaudella 2011, kun seura oli vaihtanut nimensä Sporting Kansas Cityksi. Vuonna 2013 Zusi voitti Sportingin kanssa MLS Cupin kaadettuaan finaalissa rangaistuspotkuilla Real Salt Laken. Kauden 2012-13 aikana Zusi harjoitteli Valioliiga-seura West Ham Unitedin kanssa.
Zusi debytoi Yhdysvaltain jalkapallomaajoukkueessa tammikuussa 2012 Venezuelaa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki neljä päivää myöhemmin Panamaa vastaan harjoitusottelussa. Zusi kuului päävalmentaja Jürgen Klinsmannin ryhmään vuoden 2014 MM-kisoissa. Zusi pelasi turnauksessa kaikissa Yhdysvaltain neljässä ottelussa ja saalisti kaksi syöttöpistettä. Hän on pelannut 55 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Lushnja
Lushnja eli Lushnjë on kaupunki Albaniassa. Se on Lushnjën alueen keskus Fierin maakunnassa, ja siellä on 54 813 asukasta. Sen perusti keskiajan lopulla Salushe-niminen leski. Hän rakensi Hani i Salushes -nimisen levähdyspaikan tielle, joka on Durrësin, Beratin ja Fierin välillä. Ainakin vielä vuonna 2000 vanhat miehet kutsuivat sitä Salusheksi. Lushjnë on Albanian ainoa naisen perustama kaupunki.
Tammikuussa 1920 Lushnjë oli Albanian väliaikainen pääkaupunki ja Lushnjën kongressin sijaintikaupunki.
Lubitel
Lubitel (, "Ljubitel") on venäläinen 6*6 cm -kuvakoon 2-silmäinen peilikamera, joka käyttää 120-koon filmiä. Lubitelista oli useita eri versioita ja sitä valmistettiin vuodesta 1946 alkaen: Lubitel TLR vuosina 1949–1956, Lubitel 2 vuosina 1955–1980 ja Lubitel 166 vuosina 1976–1993. Kameran esikuva oli saksalainen 1930-luvun Voigtländer Brillant -kamera. Lubitelin venäläinen edeltäjä oli Komsomolets, jota valmistettiin 1946–1950.
Yashicaflex
Yashicaflex oli japanilaisen kameravalmistajan, Yashican, ensimmäisiä kameramalleja. Yashicaflexeistä julkaistiin mm. sarjat B (vanha), S, A-I, A-II, AS-I, AS-II, B (uusi) ja Rookie vuosina 1953-1957. Yashicaflexiä edelsi Yashimaflex ja vuoden 1957 jälkeen Yashimaflex/Yashicaflex.
Valepeltoetana
Valepeltoetana ("Deroceras reticulatum") on peltoetanoiden heimoon kuuluva etana. Se on maailmassa taloudellisesti merkittävin tuholaisena esiintyvä kotilolaji.
Valepeltoetana muistuttaa etenkin peltoetanaa ("Deroceras agreste"), mutta myös muita "Deroceras"-suvun lajeja ja varma määritys saattaa vaatia genitaalipreparaatin tekoa. Täysikasvuinen valepeltoetana keskikokoinen, on venyneenä 4–5 cm pitkä ja sen väritys vaihtelee kellertävänvalkoisesta ruskean kautta harmaaseen. Paksua ja voimakkaasti nystyistä ihoa peittää tumma, verkkomainen kuviointi. Selän loppupään harjanne on lyhyt ja selkäkilven takaosassa, oikealla kyljellä sijaitsevan hengitysaukon ympärys on hieman ympäristöään vaaleampi. Jalka on väriltään vaaleasta vaalean harmaaseen. Etanan erittämä lima on normaalisti kirkasta mutta eläintä häirittäessä erite muuttuu valkoiseksi.
Lajinmäärityksen vaikeuden vuoksi valepeltoetanan todellinen levinneisyys tunnetaan huonosti. Euroopassa havaintoja on kuitenkin kaikkialta Kaukasukselle saakka. Suomessa se on yleinen Ahvenanmaalla sekä Etelä- ja Keski-Suomessa, mikä lisäksi vanhoja havaintoja tunnetaan Oulun seudulta sekä Inarista.
Se on levinnyt vieraslajina Pohjois-Amerikkaaan, Sri Lankaan sekä Uuteen-Seelantiin.
Valepeltoetana on sidoksissa kulttuuriympäristöihin. Se viihtyy avoimissa ympäristöissä ja välttelee metsiä. Myös kasvihuoneet kelpaavat elinpaikoiksi. Laji on vakava tuholainen, joka syö jopa puolet ruumiinpainostaan eli gramman vuorokaudessa. Massaesiintymän rajana pidetään 25 yksilöä neliömetrillä, jolloin hehtaarin alalla etanat voivat syödä satoja kiloja kasveja vuorokaudessa. Lajilla on myös taipumus vaihtaa ruokailupaikkaa, minkä vuoksi todellinen satovahinko voi olla 10–30 kertainen. Laji vahingoittaa etenkin kevätviljaa, vihanneksia, jyviä ja juureksia.
Yksi etana kykenee tuottamaan noin 700 munaa vuodessa ja laskee ne 60–75 kappaleen ryhminä. Lisääntyminen edellyttää parittelua.
Laji haistaa sitä saalistavat kovakuoriaiset. Uhattuna valepeltoetana heiluttaa ruumistaan ja erittää valtavan määrän limaa ja pakenee. Se kykenee myös pudottamaan takaruumiinsa kärjen.
Valepeltoetanan saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat: Abax parallelepipedus, puistokiitäjäinen ("Carabus nemoralis"), sinikiitäjäinen ("Carabus violaceus"), Ctenognathus bidens, etanakiitäjäinen ("Cychrus caraboides"), Holcaspis mucronata, Megadromus antarcticus, Plocamostethus planiusculus, tarhasysikiitäjäinen ("Pterostichus madidus"), aitosysikiitäjäinen ("Pterostichus melanarius"), isosysikiitäjäinen ("Pterostichus niger"), Scaphinotus marginatus ja kosteikkokotilo ("Zonitoides nitidus").
Valepeltoetana kykenee talvehtimaan missä tahansa elämänvaiheessa ja se kestää hyvin kylmää. Yksilö elää yhdestä kahteen vuotta. "Tetanocera elata" -kärpäslaji loisii valepeltoetanalla.
Damaskoksen valtaus (1918)
Damaskoksen valtaus tapahtui 1. lokakuuta 1918 osana ensimmäistä maailmansotaa, kun kenraali Edmund Allenbyn komentamat Egyptian Expeditionary Forcen joukot sekä arabijoukot saapuivat Damaskokseen perääntyvien turkkilais- ja saksalaisjoukkojen hylättyä kaupungin. Ennen vetäytymistään Damaskoksesta saksalaiset räjäyttivät kaupungin ammus- ja polttoainevarastot. Lokakuun aikana britti- ja arabijoukot jahtasivat vetääntyviä turkkilaisarmeijoita pohjoiseen, kunnes nämä onnistuivat muodostamaan pitävän puolustuslinjan.
Pariisi 1900-luvulla
Pariisi 1900-luvulla ("Paris au XXe siècle") on Jules Vernen nuoruudenaikainen tieteisromaani. Teos on kirjoitettu vuonna 1863, mutta julkaistu vasta vuonna 1994 noin sata vuotta kirjailijan kuoleman jälkeen. Kirjoittaja on sijoittanut tarinan vuoteen 1960. Teosta ei pessimistisen loppuratkaisunsa takia julkaistu Vernen eläessä, vaikka synkkyyden ei olisi pitänyt järkyttää lukijoita, koska teos oli tarkoitettu aikuisyleisölle.
Verne on pyrkinyt tarkasti hahmottelemaan tulevaisuuden Pariisia. Hän on sijoittanut tekstiin tuntemansa keksinnöt, kuten elohopealampun, polttomoottorin ja paineilmalla toimivan rautatien. Niiden pohjalta hän on muodostanut kuvitelman tulevaisuuden Pariisin liikenteestä: Paineilmalla liikkuvan kaupunkijunan rata olisi hiukan katutason yläpuolella, ja se tarjoaisi sateensuojaa jalankulkijoille. Illalla kadut valaistaisiin elohopealampuilla. Vaunut eli autot taas kulkisivat ilman hevosia, koska niissä olisi Étienne Lenoirin keksintöön pohjautuva kaasumoottori. Matkailu olisi laajentunut niin paljon, että Pariisissa olisi 20 000 vuodepaikan hotelli. Kanavan avulla Pariisista olisi tullut satamakaupunki, jonne liikennöisi neljännespeninkulman pituinen laiva. Siinä olisi 30 mastoa ja 15 savupiippua. Satamien tavarankäsittely olisi automatisoitu.
Yhteiskunta olisi sadassa vuodessa muuttunut suuresti, vaikka Ranska edelleen olisikin keisarikunta. Koulutus olisi yhteiskunnan keskeinen ala, ja sitä johtaisi yritys nimeltään "Koulutuspankkiyhtiö". Koulutuksen keskeinen ala olisi tieteellis-tekninen osaaminen, kun taas humanistinen sivistys olisi suorastaan kielletty. Rakentaminen ja opettaminen olisivat sulautuneet samaksi toimialaksi.
Verne hahmottelee kirjassa myös tietokonetta muistuttavan laskukoneen. Pankissa työskentelevät operaattorit joutuvat raatamaan syöttäessään siihen pankin rahaliikenteen tietoja.
Teoksen pessimistiseen loppuratkaisuun yhdistyy humanistisen sivistyksen alennustila ja ilmastonmuutos, sillä Eurooppa joutuu kylmyyden kouriin. Teoksen päähenkilö nääntyy lopulta nälkään ja kylmään, mutta viimeiset rahansa hän silti käyttää ostamalla rakastetulleen kukkakimpun.
Readingin rautatieasema
Readingin rautatieasema (ennen Reading General) on rautatieasema Readingin kaupungissa Berkshiren kreivikunnassa. Aseman läpi kulki 2011–2012 yhteensä 15,3 miljoonaa matkustajaa, mikä teki siitä Yhdistyneen kuningaskunnan kahdeksanneksi vilkkaimman rautatieaseman Lontoon ulkopuolella.
Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence kadotti sotamuistelmiensa "Seven Pillars of Wisdom" (1922) muistiinpanot vaihtaessaan junia asemalla 1919.
Veikko Kaukonen
Veikko Mauno Kaukonen (s. 7. helmikuuta 1936 Tampere) on suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Phabricator
Phabricator on ohjelmistokehitykseen tarkoitettu web-sovellus. Se sisältää tuen Git, Mercurial ja Subversion-versionhallintajärjestelmille. Ohjemistoon kuuluu muiden muassa koodin arviointi työkalu, lähdekoodiselain, muutosten tarkkailutyökalu ja wiki. Ohjemistoa kehittää Phacility-yritys. Ohjemisto on julkaistu avoimen lähdekoodin Apache v2 -lisenssillä.
Ohjemisto kehitettiin alkujaan Facebookin sisäiseksi työkaluksi. Phabricatorin pääkehittäjä Evan Priestley siirtyi Facebookista uuteen Phacility-yritykseen jatkamaan ohjemiston kehitystä.
Phabricatorin käyttäjiä ovat muiden muassa:
Ansu Kivekäs
Anna Maria ”Ansu” Kivekäs (s. 1964 Tikkurila, Helsingin maalaiskunta) on suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan varhaiskasvatuksen erityisopettaja. Hän on opiskellut myös luovaa kirjoittamista.
Vuonna 2013 Kivekkään teos "Ykkösjätkät" oli Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. Hän sai vuonna 2014 Kirjapöllö-palkinnon teoksesta "Päin Porkkalaa".
Tom Sandell
Tom Johan Ludvig Sandell (s. 5. helmikuuta 1936 Helsinki) on suomalainen kriitikko ja kirjailija. Hän kirjoittaa ruotsiksi.
Sandell toimi 1959–1980 Hufvudstadsbladet-lehden kirjallisuusarvostelijana. Hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa "Ägg och nejlika" vuonna 1957.
Esko Jaatinen
Esko Sakari Jaatinen (s. 22. maaliskuuta 1936 Sortavalan maalaiskunta) on suomalainen pappi ja kirjailija. Hän on käyttänyt myös nimimerkkiä "Esko-pappi".
Jaatinen pääsi ylioppilaaksi Ylivieskan yhteiskoulusta 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidaatiksi 1961 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Jaatinen suoritti pastoraalitutkinnon 1964.
Jaatinen toimi Iin vt. kirkkoherrana 1961-1963, Lumijoen kirkkoherrana 1963–1968, Ylivieskan kappalaisena 1968–1980 ja Herättäjä-Yhdistyksen lähetyssihteerinä 1980–1994. Jaatinen on toiminut myös YK-pappina Kyproksella 1976–1977 sekä matkailijoiden tunturipappina Ylläksellä.
Kuvanveistäjä Toivo Jaatinen (1926–2017) oli Esko Jaatisen veli.
Perunsardelli
Perunsardelli ("Engraulis ringens") on Tyynessämeressä elävä sillikaloihin kuuluva pienikokoinen, taloudellisesti tärkeä ulappaveden kala. Sen saalismäärät ovat suuremmat kuin minkään muun luonnonvesistä pyydetyn kalalajin. Vuosisaaliit ovat vaihdelleet 4,2 ja 8,3 miljoonan tonnin välillä vuosina 2008-2012. Lähes koko saalis käytetään kalajauhon ja kalaöljyn tuottamiseen.
Perunsardelli on kaakkoisen Tyynenmeren rannikon edustalla elävä pelaginen kalalaji, jonka pyynti on keskttynyt Perun ja Chilen vesille.
Perunsardellit voivat elää kolmivuotiaaksi ja saavuttaa 20 sentin pituuden. Sukukypsäksi ne tulevat vuoden vanhoina noin 10-senttisinä. Kalastuskokoisia ne ovat jo puolivuotiaina noin kahdeksan sentin mitassa. Ne syövät kasvi- ja eläinplanktonia, jopa makrozooplanktonia. Lisääntymisaika on kahdesti vuodessa.
Perunsardellia on luonnehdittu maailmanhistorian voimallisimmin hyödynnetyksi kalalajiksi. Vuosisaaliit kuitenkin vaihtelevat suuresti, ilmeisesti paljolti El Niño -ilmiön ja siihen liittyvän kumpuamisen sääteleminä. Huippusaalis 13,1, miljoonaa tonnia saatiin 1971, jonka jälkeen kanta romahti. Vuonna 1994 saavutettiin jälleen huippu 12,5 miljoonaa tonnia, ja vuosina 2008-2012 saaliit ovat olleet 4,2 ja 8,3 miljoonan tonnin välillä, säännöllisesti enemmän kuin millään muulla maailman kalalla.
FS Sagittaire (M650)
Sagittaire (runkonumero M650) on Ranskan laivaston 1996 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus (), joka korvasi edeltäneen saman nimisen Pakistanille 24. syyskuuta 1992 luovutetun aluksen.
Alus tilattiin DCN:n Lorientin telakalta. Sen köli laskettiin 1. helmikuuta 1993 ja alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1995. Alus otettiin palvelukseen 2. huhtikuuta 1996.
Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Kairon konferenssi (1921)
Kairon konferenssi järjestettiin vuonna 1921 Kairossa. Siirtomaista ja merentakaisista alueista vastannut ministeri (Colonial Secretary) Winston Churchill kutsui Iso-Britannian siviili- ja sotilasjohdon Lähi-idässä Kairossa järjestettyyn konferenssiin, jonka tarkoitus oli yhdenmukaistaa Iso-Britannian politiikkaa Lähi-idässä.
Konferenssissa sovittiin muun muassa Irakin muuttamisesta kuningaskunnaksi, jonka kuninkaaksi tulisi Faisal I. Lisäksi Iso-Britannia vahvisti tukensa Hijazin kuningaskunnan kuninkaalle Husain ibn Alille ja samaan aikaan antoi tukensa Ibn Sa’udin vaikutusvallalle sisämaassa. Palestiinan brittiläiseen mandaattiin kuuluvasta Transjordanian alueesta tehtiin kuningaskunta, jonka kuninkaaksi tuli Abdullah I.
FS Céphée (M652)
Céphée (runkonumero M652) on Ranskan laivaston Éridan-luokan miinantorjunta-alus (). Alus on alun perin Belgian merivoimien "Fuchsia" (runkonumero M919).
Alus tilattiin Ostendesta Béliardin telakalta. Sen köli laskettiin 31. lokakuuta 1985 ja alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1986 nimellä "Fuchsia". Belgian laivasto otti aluksen palvelukseen 20. helmikuuta 1988.
Vuonna 1991 alus osallistui Persianlahden miinanraivaukseen. Belgian laivasto poisti aluksen palveluksesta 1993 ja se liitettiin Ranskan laivastoon 1997. Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna Brestiin.
Kairon konferenssi (täsmennyssivu)
Kairon konferenssi voi viitata muun muassa seuraaviin Kairossa järjestettyihin tilaisuuksiin:
Pimeyden ydin
Pimeyden ydin () on suomenruotsalaisen kirjailijan Marianne Alopaeuksen romaani vuodelta 1965. Romaanin suomensi Elvi Sinervo, ja suomennos ilmestyi 1966. Teos sai Kiitos kirjasta -mitalin 1967.
Teos herätti huomiota myös Ruotsissa, ja se käännettiin norjaksi.
Alopaeus on kertonut haastattelussa Tuva Korsströmille teoksen syntymisen taustoista, ettei koskaan päässyt yli järkytyksestä, jonka natsien tuhoamisleirit hänessä aiheuttivat: "Pimeyden ytimen" taustalla on natsismi. Kun 
hänen poikansa oli 12-vuotias, hän arveli että tämä on riittävän vanha tietämään niistä ajoista. Pojan kauhistunut reaktio oli, että äiti on erehtynyt: "Eihän niin voi tehdä toisille ihmisille." Niinpä Alopaus kirjoitti kirjan pojalleen.
Teos on Alopeuksen taiteellisen tuotannon huippu, ja aikalaiskritiikissä todettiin, että se on suomenruotsalaisen kirjallisuuden klassikko. Alopaeuksen tuotanto ei kuitenkaan anonyymin kirjoittajan mielestä ole kestänyt aikaa, mutta kirjailija on merkittävä aikakautensa tuntojen ja ajatusten tarkkailijana ja kirjaajana.
Toisaalta vielä vuonna 2005 kriitikko Kimmo Lilja katsoi romaanin kuuluvan nykyklassikkoihin. Hilkka Hyrkkö sanoo kirjasta: "Vaikka kirjan päähenkilö elää kirjan alussa viime vuosisadan alkua, on kaikki kirjassa ajankohtaista."
Timo Vihavainen muistelee, että kun hän luki kirjan 1966, "se tuntui jotenkin falskilta vasemmistosnobbailulta, joka peilasi itseään poroporvarilliseen taustaan ja kehitteli suuria jonninjoutavista aineksista. Toki kirjoittaja oli kuvissa hyvän näköinen – –".
Schneider-nopeuskisat
Schneider-nopeuskisat (Coupe d'Aviation Maritime Jacques Schneider, myös Schneider Trophy tai Schneider Prize) oli vuosittain järjestetty vesilentokoneiden ja lentoveneiden nopeuskisa. Palkintoa säilytetään nykyään Lontoossa sijaitsevassa Science Museumissa.
Kilpailut nimettiin varakkaan ranskalaisen teollisuusmiehen Jacques Schneiderin mukaan ja järjestettiin ensimmäisen kerran 16. huhtikuuta 1912 Monacossa. Ensimmäisen kilpailun osallistujamaita olivat Belgia, Ranska, Iso-Britannia, Italia, Espanja ja Yhdysvallat. 1920-luvulle tultaessa siitä oli tullut tärkeä ilmailualan tapahtuma, jossa merkittävät teollisuusmaat kuten Iso-Britannia, Yhdysvallat ja Italia kokeilivat maidensa ilmailuteknologiaa. Kilpailu järjestettiin vuosien 1912-1931 välisenä aikana yhteensä 12 kertaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana ei kilpailtu.
Yksityinen terveydenhoito
Yksityinen terveydenhoito on talouden yksityisen sektorin tuottamaa terveydenhoitoa, erotuksena julkisesta terveydenhoidosta.
Liikevaihdolla mitattuna vuonna 2013:
FS Capricorne (M653)
Capricorne (runkonumero M653) on Ranskan laivaston Éridan-luokan miinantorjunta-alus (). Alus on alun perin Belgian merivoimien "Dianthus" (runkonumero M918).
Alus tilattiin Ostendesta Béliardin telakalta. Sen köli laskettiin 4. huhtikuuta 1985 ja alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1986 nimellä "Dianthus". Belgian laivasto otti aluksen palvelukseen 18. elokuuta 1987.
Vuonna 1991 alus osallistui Persianlahden miinanraivaukseen. Belgian laivasto poisti aluksen palveluksesta 1993 ja se liitettiin Ranskan laivastoon 1997. Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna Toulonissa.
FS Verseau (M651)
Verseau (runkonumero M651) on Ranskan laivaston Éridan-luokan miinantorjunta-alus (). Alus on alun perin Belgian merivoimien "Iris" (runkonumero M920).
Alus tilattiin Ostendesta Béliardin telakalta. Sen köli laskettiin 23. toukokuuta 1986 ja alus laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1987 nimellä "Iris". Belgian laivasto otti aluksen palvelukseen 6. lokakuuta 1988.
Vuonna 1991 alus osallistui Persianlahden miinanraivaukseen. Belgian laivasto poisti aluksen palveluksesta 1993 ja se liitettiin Ranskan laivastoon 1997. Alus oli sijoitettuna Touloniin ennen palveluksesta poistoaan vuonna 2010.
FS Persée (M649)
Persée (runkonumero M649) oli Ranskan laivaston 1987 palvelukseen otettu Éridan-luokan miinantorjunta-alus (), joka oli palveluksessa vuodesta 1988 aina vuoteen 2009 saakka.
Alus tilattiin DCN:n Lorientin telakalta. Sen köli laskettiin 4. syyskuuta 1984 ja alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1988. Alus otettiin palvelukseen puoli vuotta myöhemmin 4. marraskuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 8. heinäkuuta 2009.
Borko
Borko on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Bandiagaran kalliorinteellä 93 kilometriä Bandiagarasta pohjoiseen. Kunnassa on 7 000 ja keskuskylässä 3 900 asukasta (vuonna 2009).
Borkon kunta rajoittuu kaakossa Bandiagaran piirin Diamnatin, etelässä Dogani Bérén ja lounaassa Kendién sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dangol-Borén kuntiin.
Maisemaa leimaavat eroosion kuluttamat kalliorinteet ja laaksot. Lähinnä piikkipensaista koostuva kasvillisuus on kärsinyt kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää: Borko, Dempari, Méllo, Somé ja Tintam. Keskuskylän jälkeen toiseksi suurin on 1 600 asukkaan Tintam. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja.
Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Tärkeimmät liikennevälineet ovat hevoskärryt ja moottoripyörä.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, maissi, teehibiskus, seesami, maapapu, maapähkinä, okra ja vihannekset. Lisäksi kasvatetaan hedelmäpuita. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Borkossa pidetään dogonikalenterin mukaan joka viides päivä huomattavat markkinat.
Kunnassa toimivat Borkon ja Tintamin alakoulut, Somén koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä Borkon terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja. Borkossa on muutama pieni kauppa ja kolme viljavarastoa.
Borko ja Tintam ovat Dogonimaan pohjoisimmat matkailukohteet. Borko sijaitsee lähteiden kastelemassa vehreässä laaksossa, jossa viljellään valkosipulia, sipulia, mangoa, papaijaa ja banaania. Kylän nähtävyyksiä ovat pyhien krokotiilien asuttama lampi ja songhaivaltakunnan hallitsijalle Askia Mohamedille omistettu moskeija. Kylissä on majoitus- ja muita matkailupalveluja.
Lowol Guéou
Lowol Guéou on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kargué sijaitsee Dogonin ylängön vuoristoisella luoteisreunalla 55 kilometriä Bandiagarasta luoteeseen. Kunnassa on 9 000 ja keskuskylässä 600 asukasta (vuonna 2009).
Lowol Guéoun kunnan pinta-ala on 180 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Bandiagaran piirin Kendién, etelässä Pignari Banan, lännessä Moptin piirin Kounarin ja Konnan sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dangol-Borén kuntiin.
Maisemaa leimaavat kalliorinteet ja laaksot. Kasvillisuus on kuivuudesta kärsivää pensas- ja metsäsavannia. Biman kylän lähellä sijaitsee Waldè-Kelkan metsäalue. Kunnan läpi virtaa vadin kaltainen joki Yamé, mutta pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 20 kylää, joista suurin on lähes tuhannen asukkaan Boui. Asukkaat ovat nononkeja, dogoneja ja fulbeja.
Tärkein liikenneväylä johtaa Barasta Karguén kautta Moptin ja Gaon väliselle RN16-maantielle Sambéréen. Yleisin liikenneväline ovat hevoskärryt. Sadeaikaan yhteydet ovat heikot.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, ja maapapu. Niiden ohella viljellään fonioa, seesamia, hibiskusta, maapähkinää, riisiä ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja, keräilyä, pienimuotoista metsästystä sekä tuotetaan puutavaraa ja hiiltä. Karguéssa on karjatori ja viikoittaiset markkinat, Bimassa ja Kayel Toupéssa puutavaratorit.
Kunnassa toimii viisi alakoulua, lukutaitokeskus ja viisi koraanikoulua. Karguéssa on heikkotasoinen terveyskeskus ja Ouro Guéoussa karjan rokotuspaikka. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.
Kalliorinteiden välissä sijaitsevan Karguén nähtävyyksiä ovat komea moskeija ja maanantain toripäivä. Kunta on Sévarén läheisyydestä huolimatta matkailijoille lähes tuntematon eikä mitään matkailupalveluita ole. Karguén kautta pääsee Kendién ja Borkon dogonikyliin sekä edelleen Bandiagaraan.
Max Manus (elokuva)
Max Manus on norjalainen elokuva vuodelta 2008. Se kertoo norjalaisesta vastarintaliikkeen taistelija Max Manuksesta. Elokuva palkittiin seitsemällä Amanda-palkinnolla vuonna 2009.
Nononket
Nononket ovat etninen ryhmä Nigerjoen sisämaan suistoalueella Malissa. He ovat alkuperältään mandelaisia kieliä puhuneita mandinkoja ja soninkeja, jotka ovat siirtyneet käyttämään äidinkielenään bozokieli jenaamaa. Nononkeja kutsutaan usein markoiksi, mutta Malissa on myös muita ryhmiä, joista käytetään samaa nimitystä. Eräät tutkijat kutsuvat heitä "nonoiksi".
Ryhmän pääelinkeino on riisin viljely Nigerjoen tulva-alueella. Riisin, hirssin ja durran lisäksi he kasvattavat maapähkinää, maissia, maniokkia, perunaa ja vihanneksia. Nononkejen naapureina asuu kalastajina toimivia bozoja ja karjanhoitoa harjoittavia fulbeja. Uskonnoltaan he ovat muslimeja.
FS Vulcain (M611)
Vulcain (runkonumero M611) on Ranskan laivaston 1986 palvelukseen otettu Vulcain-luokan sukeltajien emäalus ().
Alus tilattiin Lorientista Chantiers de la Perrièreltä. Sen köli laskettiin 15. toukokuuta 1985 ja alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1986. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 11. lokakuuta.
Alus on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa sijoitettuna Cherbourgiin.
RIL-palkinto
RIL-palkinto on Suomen Rakennusinsinöörien Liiton vuosittain jakama tunnustus, joka on jaettu vuodesta 1972 alkaen. Palkinto annetaan kohteelle, jonka suunnittelussa ja toteutuksessa on osoitettu erinomaista rakennusalan osaamista.
Kilpailun tuomaristoon kuuluu sekä alan ammattilaisia että julkisen sanan edustajia. Se valitsee kolme ehdokasta loppukilpailuun. Voittajan valitsee ”yhteiskunnallisesti merkittävä henkilö”.
Vuodesta 1972 on palkittu seuraavat kohteet:
Kendié
Kendié on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Dogonin ylängöllä 41 kilometriä Bandiagarasta pohjoiseen. Kunnassa on 24 400 asukasta (vuonna 2009).
Kendién kunta rajoittuu idässä Bandiagaran piirin Borkon, Dogani Bérén, Kendén ja Wadouban, etelässä Sorolyn ja Doucoumbon, lännessä Pignari Banan ja Lowol Guéoun sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dangol-Borén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei juurikaan ole.
Kuntaan kuuluu 35 kylää ja 22 pikkukylää. Valtaosa kylistä on dogonien asuttamia, kuudessa kylässä asuu fulbeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta lisäksi on kristittyjä ja animisteja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, fonio, lehmänpapu, maapähkinä, maapapu, seesami, teehibiskus ja vihannekset, varsinkin sipulit ja tomaatit. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä. Käsityöammattien merkitys on vähäinen.
Kendiéstä on tieyhteys Bandiagaraan. Palveluihin kuuluvat 12 koulua ja terveysasema.
Anja Tulenheimo-Takki
Anja Irmeli Tulenheimo-Takki (o.s. Tulenheimo; s. 8. tammikuuta 1937 Turku) on entinen korkeimman oikeuden jäsen. Hän valmistui lainopin kandidaatiksi vuonna 1961 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1964. Tulenheimo-Takki toimi korkeimmassa oikeudessa ensin esittelijänä ja sen jälkeen kansliapäällikkönä. Vuonna 1986 hänet nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi ja oikeusneuvokseksi. Eläkkeelle hän jäi tästä tehtävästä vuonna 2005.
Ennen korkeinta oikeutta Tulenheimo-Takki työskenteli muun muassa asianajotoimistossa, Turun raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä sekä Helsingin raastuvanoikeuden siviilinotaarina ja ylimääräisenä oikeusneuvoksena. Hän toimi vankilaoikeuden puheenjohtajana vuosina 1984–1991.
Tulenheimo-Takki on toiminut lukuisissa luottamustehtävissä muun muassa eri lakimiesjärjestöissä. Suomen Lakimiesliiton hallitukseen hän kuului 1973–1974, samoin Korkeimpien oikeuksien tuomareiden yhdistyksen hallitukseen 1986–1991. Lisäksi hän on toiminut Helsingin evankelisluterilaisen seurakuntayhtymän eri lautakunnissa, kirkon perheasian keskuksen johtokunnassa, kirkkohallituksessa sekä Rikoksentorjuntaneuvoston puheenjohtajana.
Mustasiruetana
Mustasiruetana ("Arion ater") on kookas siruetanoihin kuuluva kotilo. Suomessa se on tulokaslaji.
Nimensä mukaisesti mustasiruetana on yleensä tasaisen pikimusta, mutta satunnaisesti tavataan myös vaaleita, harmaita tai oranssinpunaisia värimuotoja. Tämän vuoksi lajin erottaminen varmuudella punasiruetanasta ("Arion rufus") ja espanjansiruetanasta ("Arion vulgaris") voi edellyttää genitaalipreparaatin tekemistä. Täysikasvuinen mustasiruetana on varsin kookas, venyneenä 10–15 cm:n pituinen. Iho on yleensä musta ja siinä on selviä pituussuntaisia nystyjä. Nuoret yksilöt ovat päätä ja tuntosarvia lukuun ottamatta vaaleita ja niissä voi olla sivujuovat. Antura on tumma. Hengitysaukko on eläimen oikealla kyljellä kilven etuosassa eli lähellä päätä. Etanan erittämä lima on väritöntä.
Tärkeänä tuntomerkkinä häiritty mustasiruetana huojuttaa ruumistaan sivuttain.
Mustasiruetana on eurooppalainen laji, jota tavataan Espanjasta ja Britteinsaarilta Skandinaviaan ja itäiseen Keski-Eurooppaan. Vieraslajina se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan ja Australian lounaisosiin. Suomessa se esiintyy tulokaslajina Ahvenanmaalla ja mantereella varmoja esiintymiä tunnetaan ainakin Helsingistä, Jyväskylästä sekä Pirkkalasta.
Mustasiruetana elää kosteissa lehtometsissä sekä kulttuuriympäristöissä, kuten puistoissa ja puutarhoissa. Etana käyttää ravinnokseen kasveja, sieniä ja jopa eläinten raatoja. Se saattaa olla paikoittain hyötykasvien tuholainen. Häirittynä etana vetäytyy puolipallon puotoon ja huojuttaa ruumistaan voimakkaasti sivusuunnassa. Laji risteytyy lähisukulaistensa kanssa ja niiden tapaan se saattaa tuottaa jopa 400 munaa kesässä.
Punasiruetana
Punasiruetana ("Arion rufus") on kookas, siruetanoiden heimoon kuuluva kotilolaji.
Täysikasvuinen punasiruetana on varsin kookas, täyteen pituuteensa venyneenä 10–15 cm pitkä. Tyypillisimmin se on väriltään kirkkaan oranssinpunainen, mutta myös vaihtelevan harmaita ja jopa mustia värimuotoja esiintyy. Nuoret yksilöt ovat vaaleita pään ja tuntosarvien ollessa kuitenkin tummat ja kilven ollessa juovikas. Hengitysaukko sijaitsee kilven etuosassa eläimen oikealla kyljellä. Ihossa on suuria pitkittäissuuntaisia nystyjä. Antura on väriltään harmaa, kellertävä tai punertava, reunoistaan yleensä punainen, ja eläimen erittämä lima oranssia. Uhattuna eläin vetäytyy puolipallon muotoon.
Värinvaihtelun vuoksi punasiruetanan erottaminen mustasiruetanasta ("Arion ater") ja espanjansiruetanasta ("Arion vulgaris") on vaikeaa ja varmuuden saaminen saattaa vaatia genitaalipreparaatin tekemistä. Erityisesti espanjansiruetana on myös yleensä oranssi, mutta punasiruetanan sävy on räikeämpi ja puhtaampi.
Lajia tavataan Länsi- ja Keski-Euroopassa. Suomessa varmoja esiintymispaikkoja on Helsingissä ja Jyväskylässä. Esiintymiä lienee enemmänkin, mutta määritysvaikeuksien vuoksi riittävän varmuuden saaminen on työlästä. Laji on tulokas, jota on tavattu Suomesta 1960-luvulta alkaen. Tunnetuin esiintymä on Helsingin Pikku-Huopalahdessa.
Suomessa punasiruetana on lähes täysin kasvihuoneissa elävä laji, mutta se tulee toimeen myös niiden ulkopuolella. Keski-Euroopassa ja Ruotsissa tyypillisiä elinympäristöjä ovat erilaiset lehtimetsät ja kulttuuriympäristöt. Suomessa laji ei aiheuta massaesiintymiä, eikä sitä voi pitää tuholaisena. Etanan ravintoa ovat kasvit, mutta myös sienet, ulosteet ja jopa eläinten raadot.
Sukulaistensa tapaan yksi yksilö voinee tuottaa kesässä jopa 400 munaa.
Emmanuel Mudiay
Emmanuel Mudiay (s. 5. maaliskuuta 1996 Kinshasa, Zaire) on kinshasankongolainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän pelasi kaudella 2014–2015 Kiinan CBA-liigan Guangdong Southern Tigersissa. Kauden 2015–2016 alussa hän siirtyi NBA-liigaan Denver Nuggetsiin. Pelattuaan kaksi ja puoli kautta Denverissä hän siirtyi helmikuussa 2018 New York Knicksiin.
Vuonna 2001 pakolaisena kotimaastaan Yhdysvaltoihin perheensä kanssa muuttanut Mudiay aikoi alun perin pelata yliopistokoripalloa SMU:n joukkueessa. Hän päätti kuitenkin siirtyä vuodeksi ulkomaille ammattilaiseksi, ja allekirjoitti yksivuotisen, 1,2 miljoonan dollarin sopimuksen kiinalaisseura Guangdong Southern Tigersin kanssa.
Guajakoli
Guajakoli eli o-metoksifenoli (CHO) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä tavataan luonnossa useiden kasvien eteerisissä öljyissä ja se on komponenttina useiden ruokien ja juomien aromeissa. Yhdistettä käytetään valmistettaessa muun muassa aromeja ja lääkeaineita. Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä. Guajakoli on p- ja m-metoksifenolien isomeeri.
Huoneenlämpötilassa guajakoli on vaaleankellertävää kiteistä ainetta. Mikäli kiteet sulatetaan, yhdiste ei kiteydy jäähdytettäessä alle sen sulamispisteen vaan pysyy nestemäisenä. Guajakoli on puhtaaseen veteen niukkaliukoista ja liukenee paremmin emäksisiin liuoksiin ja orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin.
Guajakolia voidaan valmistaa metyloimalla katekolia metyylihalidien tai dimetyylisulfaatin avulla, hapettamalla ligniiniä elohopeaoksidin avulla, pelkistämällä asetovanillonia sinkkikloridin avulla ja hydrolysoimalla o-anisidiinin diatsoniumsuolaa.
Guajakolia käytetään valmistettaessa hajusteina ja aromiaineina käytettäviä yhdisteitä, kuten isoeugenolia ja vanilliinia. Vanilliinia muodostuu, kun guojakolin ja glyoksyylihapon muodostama additiotuote hapetetaan ja dekarboksyloidaan. Guajakolia voidaan käyttää yskänlääkkeissä limaa irrottavana aineena, mutta sen huonoja puolia ovat huono vesiliukoisuus ja kitkerä maku. Tämän vuoksi guajakolista voidaan valmistaa muita tähän tarkoitukseen käytettäviä yhdisteitä kuten guaifenesiinia ja guasetisaalia. Guajakolia voidaan käyttää myös vahojen ja öljyjen hapettumista estävänä aineena.
Keita (täsmennyssivu)
Keita, Keïta tai Kéita voi tarkoittaa seuraavia:
Vain yksi jäi. Miten meistä tuli ainoa ihmislaji
Vain yksi jäi. Miten meistä tuli ainoa ihmislaji on brittiläisen antropologin Chris Stringerin vuonna 2014 suomeksi ilmestynyt tietokirja ihmisen evoluutiosta. Kirjan on kustantanut Gaudeamus ja sen on suomentanut Jorma Keskitalo englanninkielisestä alkuteoksesta "Lone Survivors: How we Came to Be the Only Humans on Earth" (2012). Alun perin teos julkaistiin vuonna 2011 nimellä "The Origin of Our Species".
José Chamot
José Antonio Chamot (s. 17. toukokuuta 1969 Concepción del Uruguay, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Chamot pelasi urallaan pääsarjatasolla argentiinalaisessa Rosario Centralissa, italialaisissa Pisassa, Foggiassa, Laziossa ja Milanissa sekä espanjalaisessa Atlético Madridissa. Hän voitti Italian cupin Laziossa kaudella 1997–1998 ja Milanissa kaudella 2002–2003.
Argentiinan maajoukkueessa Chamot pelasi 43 A-maaottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1993–2002. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998 ja 2002. Chamot on myös olympiahopeamitalisti Atlantasta 1996.
Henri Ghéon
Henri Ghéon (oik. "Henri Vangeon", 15. maaliskuuta 1875 Bray-sur-Seine – 13. kesäkuuta 1944 Pariisi) oli ranskalainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja kriitikko. Koulutukseltaan hän oli lääkäri.
Hartaan katolisen äidin poika Henri Ghéon hylkäsi oman uskonsa lukioiässä ja korvasi sen puolipakanallisella uskolla kauneuteen ja taiteisiin. Kirjallisuuden lisäksi Gheón harrasti musiikkia ja maalaamista.
Vuonna 1893 Ghéon muutti Pariisiin opiskelemaan lääketiedettä. Samoihin aikoihin hän alkoi kirjoittaa runoja ystäviensä Francis Jammes’in ja Stéphane Mallarmén innoittamana. Vuonna 1887 hän tapasi André Giden, josta tuli hänen mentorinsa ja seksuaalinen seikkailukumppani pariksikymmeneksi vuodeksi. Ghėonin luonnostelema homoseksuaalisuutta puolustava teksti "La Vie secrète de Guillaume Arnoult" oli innoituksena Giden romaaniin "Corydon" (1920). Vuonna 1909 Ghéon ja Gide olivat mukana perustamassa kirjallisuuslehteä Nouvelle Revue Française.
Ensimmäisessä maailmansodassa Ghéon palveli sotilaslääkärinä ja löysi uudelleen katolisen uskonsa. Sodan jälkeen hän perusti amatööriteatteriryhmän "Compagnons de Notre Dame", jolle hän kirjoitti noin 60 näytelmää, yleensä pohjautuen raamatunkertomuksiin ja keskiaikaisiin mysteerinäytelmiin. Ryhmä kiersi esiintymässä Euroopan ranskankielisissä maissa, ja Ghéon sai tästä hyvästä Ranskan akatemian palkinnon. Hän kirjoitti myös uskonnollisia runoja, pyhimyselämäkertoja ja romaaneja. Niistä merkittävin on kolmiosainen "Les Jeux de l’enfer et du ciel", joka kertoo Arsin kirkkoherrasta Jean Vianneystä.
Ghéon kuoli syöpään pariisilaisessa sairaalassa viikon päästä liittoutuneiden Normandien maihinnoususta ja viimeiseksi jääneen näytelmänsä "Saint Gilles" kantaesityksestä.
Vuonna 2008 kirjailija ja filosofi Fabrice Hadjadj arvioi Catherine Boschian-Campanerin kirjoittamaa Ghéonin elämäkertaa Le Figaro -sanomalehdessä. Hän rinnasti Ghéonin tyyliä romaanikirjailijana Charles Dickensiin ja piti hänen näytelmiään Jean Anouilhin ja Jean Giraudoux’n teosten veroisina.
Now That’s What I Call Music! 89
Now That’s What I Call Music! 89 tai Now! 89 on kahden levyn kokoelma-albumi, joka ilmestyi Isossa-Britanniassa 21. marraskuuta 2014. Se on Now!-sarjan 89:s osa, joka on saatavilla sekä levyllisenä että digitaalisesti ladattavana.
"Now! 89" sisältää yhdeksän kappaletta, jotka ovat saavuttaneet Britannian singlelistan ensimmäisen sijan ja ne ovat: "All About That Bass", "Bang Bang", "Am I Wrong", "Rude", "Crazy Stupid Love", "Blame", "Changing", "Prayer in C" and "Lovers on the Sun".
Kappaleen Bump n' Grind alkuperäinen singleversio R. Kellyltä esiintyi edellisen kerran levyllä Now 30.
Viipurin kaupungintalo
Viipurin kaupungintalo (myös Viipurin raatihuone) sijaitsi Viipurin keskustassa Raatihuoneentorin laidalla. Se valmistui kaupungin uudeksi raatihuoneeksi vuonna 1797, korvaten 1600-luvulla rakennetun Vanhan raatihuoneen.
Kaupungintalon julkisivua muutettiin 1860-luvulla olennaisesti arkkitehti Johann Johanssonin piirustusten mukaan. Vuosina 1898 ja 1923 järjestettiin arkkitehtikilpailut uudesta kaupungintalosta, jota ei kuitenkaan koskaan rakennettu. Sen sijaan 1934 toteutettiin sisätiloihin Uno Ullbergin suunnittelema peruskorjaus. Remontin yhteydessä viereisen Viipurin Seurahuoneen tiloja otettiin kaupungintalon käyttöön ja pääsisäänkäynti siirrettiin Kaarle Knuutinpojankadulta Linnankadun puolelle.
Kaupungintalo vaurioitui pahoin talvisodan pommituksissa 1940. Rakennusta entisöitiin 1960-luvun alussa ja vuonna 1962 sen tiloissa avattiin edelleen toiminnassa oleva elokuvateatteri "Palatsi" (ven. Палас).
Motion (Calvin Harrisin albumi)
Motion on skotlantilaisen DJ-tuottaja Calvin Harrisin neljäs studioalbumi. Sen julkaisivat Fly Eye Records sekä Columbia Records 31. lokakuuta 2014.
Sergio Berti
Sergio Ángel Berti Pizzani (s. 17. helmikuuta 1969 Villa Constitución, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Berti pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Boca Juniorsissa ja River Platessa, italialaisessa Parmassa, espanjalaisessa Real Zaragozassa, meksikolaisessa Américassa ja ecuadorilaisessa Barcelonassa.
Argentiinan A-maajoukkueessa Berti pelasi 23 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1991–1998.
Nemunėlio Radviliškis
Nemunėlio Radviliškis on kauppala Pohjois-Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Biržain kunnallispiirissä lähellä Latvian rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 729 asukasta.
Sorkka (Rauma)
Sorkka on Rauman pohjoisosassa sijaitseva kylä. Sorkasta on Rauman keskustaan noin seitsemän kilometrin matka.
Satakuntaliitto valitsi Sorkan vuoden 2014 maakuntakyläksi.
Nicolás Navarro
Nicolás Navarro -nimisiä henkilöitä:
Cherry Pop
Cherry Pop on romanialaislaulaja Alexandra Stanin kappale hänen Unlocked-studioalbumilta. Sen julkaisivat Fonogram Studios ja Roton Music albumin toisena singlenä 28. toukokuuta 2014. Sanoituksia media on laajalti kuvaillut mahdollisesti seksuaalisuuteen liittyviksi. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin singlen kanssa samana päivänä. Videolla artisti tanssii lukuisissa, pääosin pirteänsävyisissä ympäristöissä J-pop-henkisten vaatetuksien ja peruukkien kera. Kappale on päässyt tähän mennessä listoille Japanissa ja Romaniassa.
Digitaalinen lataus
Unlocked (Alexandra Stanin albumi)
Unlocked on romanialaisartisti Alexandra Stanin toinen studioalbumi. Sen julkaisivat Fonogram Records ja Victor Entertainment Japanissa 27. elokuuta 2014. Albumilta on julkaistu tähän mennessä neljä singleä: "Thanks For Leaving", "Cherry Pop", "Dance" ja "Give Me Your Everything". Albumi sisältää viisitoista kappaleraitaa (kolmetoista kappaletta sekä kaksi remix-versiota). Albumin kappaleraidat omaavat lukuisia eri lajityyppejä, pääosin dance, tekno, pop sekä R&B-genrejä.
Pole Hill
Pole Hill on Suur-Lontoon ja Essexin raja-alueella sijaitseva kukkula Englannissa. Sen huipulta on hyvä näköala Lontooseen. Pole Hill sijaitsee 91 metriä merenpinnan yläpuolella. Huipulle 1824 rakennettu graniittinen obeliski toimi maamerkkinä, jota Royal Observatoryn työntekijät käyttivät maamerkkinä kalibroidessaan observatorion mittauslaitteita. Nollameridiaani kulkee nykyään noin 6 metriä obeliskin itäpuolella.
Arabian Lawrencena tunnettu T. E. Lawrence omisti Pole Hillissä maa-alueen, jonka hän myi 1929.
Tab (näppäin)
Tab-näppäin tai tabulaattori eli sarkain on näppäimistöön kuuluva näppäin, jota käytetään esimerkiksi sarkaamiseen ja käyttöliittymäelementistä toiseen siirtymiseen. Yleensä takaisinpäin pääsee painamalla shift+tab.
Scott Anderson (kirjailija)
Scott Anderson on yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja entinen sotakirjeenvaihtaja. Hänen veljensä Jon Lee Anderson on myös kirjailija ja toimittaja, jonka kanssa hän on toimittanut yhdessä kaksi kirjaa. Andersonin ensimmäistä maailmansotaa käsittelevä elämäkerrallinen teos "Lawrence in Arabia: War, Deceit, Imperial Folly and the Making of the Modern Middle East" (2013), jonka pääkohteina ovat T. E. Lawrence, Curt Prüfer, Aaron Aronsohn ja William Yale, julkaistiin myyntimenestyksenä.
Heidi Jaatinen
Heidi Virve Pauliina Jaatinen (o.s. "Jauhiainen", s. 12. huhtikuuta 1968 Kiuruvesi) on suomalainen kirjailija. Hän on opettaja ja harrastajateatterin ohjaaja.
Jaatinen on kirjoittanut neljä kirjaa: "Ei saa katsoa aurinkoon" (2010), "Jono" (2011) ja "Kaksi viatonta päivää" (2014), joka valittiin vuoden 2014 Finlandia-palkintoehdokkaaksi. Teoksellaan "Koski" (2018) hän voitti vuoden 2019 Savonia-palkinnon.
Teoksesta "Kaksi viatonta päivää" Ylen kirjallisuustoimittaja Nadja Nowak totesi, että vaikka sukupolviaihe voi Finlandia-ehdokasromaanissa vaikuttaa kuluneelta, Jaatinen käyttää kieltä erittäin taitavasti. Kirjan aiheena on huostaanotto lapsen näkökulmasta. Se on kantaa ottava kuten Jaatisen aiemmatkin, pedofiliaa ja yhteiskunnan yliseksuaalistumista käsittelevät teokset.
Jaatinen asuu perheineen Kiuruvedellä Aittojärven kylässä.
Royal Society for Asian Affairs
Royal Society for Asian Affairs (RSAA, alkuperäiseltä nimeltään Central Asian Society) on Lontoossa toimiva brittiläinen järjestö. Järjestö perustettiin vuonna 1901 ja sen alkuperäisenä tarkoituksena oli edistää Keski-Aasiaan liittyvää tietämystä. Järjestö sai nykyisen nimensä vuonna 1975 ja sen painopiste on laajentunut käsittämään koko Aasian alueen. Royal Society for Asian Affairs järjestää luentoja ja tapahtumia sekä julkaisee kolmesti vuodessa "Asian Affairs" -lehden. Järjestö myöntää säännöllisesti Percy Sykesin mukaan nimetyn muistopalkinnon Sir Percy Sykes Memorial Medal sekä T. E. Lawrencen mukaan nimetyn muistopalkinnon Lawrence of Arabia Memorial Medal.
Hanna (albumi)
Hanna on brittiläisen The Chemical Brothersin soundtrack-albumi. Kappaleet esiintyvät Joe Wrightin ohjaamassa Hanna-toimintatrillerissä. Albumilla on 20 kappaletta, ja kaikki kappaleet esiintyvät elokuvassa. Albumia pääsee ainakin kuuntelemaan Spotifyssä.
Isänpäivä (albumi)
Isänpäivä on Teflon Brothersin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 7. marraskuuta 2014 Johanna Kustannuksen kautta. Albumi ylsi Suomen virallisen albumilistan 46. sijalle.
Albumilta on julkaistu yhteensä neljä singleä: "Kärpästen juhlat (osa 2)", "Kendo Anthem", "Maradona (kesä '86)" ja "Isänpäivälaulu". Marraskuussa 2014 kappaleen Maradona (kesä '86) musiikkivideota oli katseltu videopalvelu YouTubessa jo kaksi miljoonaa kertaa. Singleistä "Kendo Anthem" ja "Maradona (kesä '86)" ovat myyneet molemmat kultaa.
Anni Kytömäki
Anni Kytömäki (s. 1980 Ylöjärvi) on suomalainen kirjailija.
Kytömäen esikoisteos "Kultarinta" oli vuonna 2014 ehdolla Finlandia-palkinnon ja Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Kytömäki sai teoksesta Kaarlen palkinnon. Teos sai myös Tulenkantaja-palkinnon (2015) ja Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon (2014). "Kultarinta" on sovitettu myös näytelmäksi.
Kytömäki on koulutukseltaan luontokartoittaja. Hän on työskennellyt kansalaisjärjestöissä ja muusikkona. Anni Kytömäen veli on runoilija Pekka Kytömäki.
Frekvenssianalyysi
Frekvenssianalyysi on kirjainten ja kirjainyhdistelmien yleisyyteen perustuva kryptoanalyysin tekniikka, jolla puretaan salakirjoitusta. Frekvenssianalyysi soveltuu yksinkertaiseen korvaussalakirjoitukseen, jossa jokainen selkotekstin kirjain on korvattu salatekstissä aina yhdellä tietyllä kirjaimella.
Yksinkertaisimmassa frekvenssianalyysissä käytetään vain yksittäisten kirjainten yleisyystaulukoita. Sen lisäksi voidaan käyttää myös taulukoita, joissa on kahden ja kolmen kirjaimen yhdistelmien yleisyydet, sekä taulukoita, joissa on kirjainten yleisyydet sanojen alussa ja lopussa. Jälkimmäisen edellytys on se, että salatekstissä käytetään välilyöntejä, jotta sanavälit erottuisivat.
Eri kielissä on erilaiset kirjainten yleisyydet, joten ne tarvitsevat aina omat taulukkonsa. Usein eri teksteissä voi olla erilaiset kirjainten yleisyydet, kuten silloin kun tekstissä toistuu jokin sana, jossa esiintyy jokin harvinainen kirjain. Lyhyitä tekstejä on vaikea avata, sillä frekvenssit ovat silloin liian sattumanvaraisia.
Frekvenssianalyysi aloitetaan taulukoimalla salatekstin kirjainten yleisyydet. Sen jälkeen korvaaminen voidaan aloittaa esimerkiksi korvaamalla salakirjoitustekstin kaikkein yleisin kirjain siinä käytetyn kielen yleisimmällä kirjaimella. Jos tämä ei näytä toimivan, voidaan kokeilla toiseksi yleisintä, ja niin edelleen. Ensimmäisen kirjainparin löydyttyä voidaan jo usein havaita sellaisia lyhyitä sanoja, jotka on helppo täydentää oikeiksi pienen kokeilun pohjalta. Esimerkiksi englannin kielessä on vain kaksi yksikirjaimista sanaa, "I" ja "a", ja kaksikirjaimisiakin sanoja on vain pieni määrä.
Frekvenssianalyysin kehittäjä oli 800-luvulla elänyt arabitiedemies al-Kindi.
Clifton (Arizona)
Clifton on kaupunki Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Cliftonin kaupunki on perustettu vuonna 1909. Se on Greenleen piirikunnan pääkaupunki.
Clifton sai nimensä Henry Cliftonin mukaan. Clifton saapui 1860-luvun puolivälissä alueelle etsimään kultaa. Kullan asemesta hän löysi kuparia, jota alettiin hyödyntää.
Clifton sijaitsee San Francisco River -joen varrella. Saffordin kaupunkiin on matkaa maanteitse noin 70 kilometriä ja Tucsoniin noin 270 kilometriä.
Intiaanipäällikkö Geronimo syntyi nykyisen Cliftonin lähellä.
Premio Faenza
Premio Faenza on italialainen keramiikkataiteilijoille jaettava palkinto, joka jaetaan joka toinen vuosi kansainvälisen kilpailun pohjalta. Kilpailun ja palkinnon tarkoitus on edistää keramiikan tutkimusta, keraamisten työmenetelmien ja materiaalien kehitystä ja keramiikan ilmaisuvoimaa. Samalla se pyrkii näyttämään taidekriitikoille ja muille taidekeramiikasta kiinnostuneille alan kunkinhetkisen kehityksen ja tason.
Kilpailu järjestettiin ensi kerran alueellisena vuonna 1932. Koko Italiaa koskevaksi se muutettiin 1938, kansainväliseksi 1963 ja joka toinen vuosi tapahtuvaksi 1989. Kilpailun järjestää ja palkintoa jakaa Italian Faenzassa toimiva kansainvälinen keramiikkamuseo ("Museo Internazionale delle Ceramiche in Faenza"). Kilpailun alullepanija oli museon perustaja Gaetano Ballardini.
Vuonna 2013 Premio Faenzan pääpalkinnon voitti suomalainen Päivi Rintaniemi teoksellaan "Avis". Tapio Wirkkala palkittiin kilpailussa saksalaiselle Rosenthalille tekemistään posliiniesineistä Italian presidentin kultamitalilla vuosina 1963, 1966, 1967, 1969 ja 1973.
Pirjo Manninen (kirjailija)
Raili Pirjo-Liisa Manninen (s. 21. huhtikuuta 1936 Helsinki) on suomalainen filosofian maisteri, opettaja, tiedottaja ja kirjailija.
Mannisen vanhemmat olivat varatuomari Leo Johannes Pesonen ja kansakoulunopettaja Raili Amanda Emilia Mäntyvaara. Hän pääsi ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta 1955 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1955–1960.
Manninen toimi Arkadian yhteislyseon englannin kielen vanhempana lehtorina 1962–1977 ja Suomen Kansallisteatterin tiedottajana 1978–2001.