hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Zdravko Mamić
Zdravko Mamić (s. 16. heinäkuuta 1959 Bjelovar, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapallovaikuttaja ja manageri. Vuosina 2003–2016 Mamić toimi Dinamo Zagrebin puheenjohtajana. Erottuaan tehtävästä vuonna 2016 hänestä tuli seuran neuvonantaja.
Mamić syntyi hertsegovinankroatialaiseen perheeseen vuonna 1959. Mamićin molemmat vanhemmat olivat syntyneet ja kasvaneet Tomislavgradin kunnassa: isä Zidinen ja äiti Bukova Goran kylässä, ja he muuttivat Hertsegovinasta Kroatiaan vuonna 1956 etsimään töitä. Zdravko Mamićilla on kaksi veljeä, häntä vanhempi Stojko (s. 1957) ja nuorempi Zoran (s. 1971).
Mamić muutti 1970-luvulla veljiensä kanssa Bjelovarista Zagrebin esikaupunkialueelle Sesveteen. Heidän isänsä työskenteli tähän aikaan Länsi-Saksassa vierastyöläisenä. Mamićin ensimmäinen suora yhteys Dinamoon syntyi seuran ultrakannattajaryhmän Bad Blue Boysin kautta. Ehkä tärkein vuosi Mamićin elämässä on vuosi 1980, jolloin Miroslav Blažević siirtyi Dinamon valmentajaksi, minkä jälkeen Mamić ystävystyi tämän kanssa ja nousi Dinamon johtoportaaseen.
Mamić on tullut tunnetuksi vihamielisestä käyttäytymisestään toimittajia kohtaan. Hän on useaan otteeseen uhkaillut toimittajia väkivallalla ja laukonut mauttomia kommentteja toimittajista ja heidän ammatistaan. Joulukuussa 2011 pieni ryhmä Bad Blue Boysin jäseniä tuli lehdistötilaisuuteen ja syytti Mamićia "välinpitämättömästä suhtautumisesta Dinamon asioihin".  Hänen vuonna 2003 alkaneella kaudellaan Dinamo Zagrebissa on ollut yli 15 päävalmentajaa. Mamić pidätettiin maaliskuussa 2013, jolloin hän oli edelleen Dinamon puheenjohtaja, radio-ohjelman jälkeen, jossa hän hyökkäsi sanallisesti Kroatian urheilu-, tiede- ja opetusministeriä Željko Jovanovićia vastaan.
Kroatian sodan aikana Zdravko Mamić osallistui Česma-nimisen puuteollisuusyrityksen yksityistämiseen Bjelovarissa. Sodan päätyttyä paljastui vuonna 2000, että yhtiön epäilyttävä toiminta oli aiheuttanut 14 miljoonan kunan (n. 1,9 milj. euron) edestä vahinkoa Kroatian valtiolle, kun työntekijöiden määrä oli puolittunut.
Zdravko Mamić sekä viisi muuta pidätettiin 18. marraskuuta 2015 pelaajasiirtojen väärinkäytöksestä. Häntä epäillään veronkierrosta ja lahjonnasta.
Itävallan Grand Prix 2017
Itävallan Grand Prix 2017 (virallisesti Formula 1 Großer Preis von Österreich 2017) oli Formula 1 -kauden yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 9. heinäkuuta 2017 Red Bull Ringillä Itävallassa.
Kilpailun voitti Valtteri Bottas paalupaikalta, jolle voitto oli kauden ja uran toinen.
Formula 1 -sarjassa kaudella 2017 on käytössä seitsemän erilaista rengassarjaa: viidet renkaat on tarkoitettu kuivalle kelille ja väli- ja sadekelin renkaat märälle radalle. Pirelli valitsi kilpailuviikonloppuun kuivan kelin rengasseoksista violettiraitaiset ultrapehmeät renkaat, punaraitaiset superpehmeät renkaat sekä keltaraitaiset pehmeät renkaat. Sääntöjen mukaan Pirelli toimittaa kilpailuviikonloppuun talleille kolme sadekelin rengassarjaa, neljä välikelin rengassarjaa ja yhden rengassarjan jokaisesta kolmesta kuivan kelin rengasseoksesta. Lisäksi tallit saavat vapaasti valita 10 rengassarjaa kolmesta Pirellin valitsemasta kuivan kelin rengasseoksesta.
Koko kansan viettelijä
Koko kansan viettelijä (norjaksi Erobreren) on menestynyt norjalainen televisiodraamasarja vuodelta 2012. Sarja perustuu Jan Kjærstadin kirjoittamiin kolmeen kirjaan Viettelijä, Valloittaja ja Löytäjä. Tarina kertoo kahden jakson verran Jonas Wergelandin elämästä, kun hän on 12-vuotias. Hän joutuu kokemaan paljon kaltoinkohtelua. Hän rakastuu silloin ensimmäisen ja viimeisen kerran. Seuraavat kaksi jaksoa kertovat miehen ikään kasvaneesta Jonaksesta, jolloin hän muuttuu kostonhimoiseksi. Nuorukainen päätyy hakeutumaan televisioon ja hurmaamaan koko kansan. Viimeiset kaksi jaksoa keskittyvät Jonaksen elämään isänä. Tarina saa dramaattisen lopun. Yleisradio esitti sarjan Suomessa vuonna 2015.
Jonas Wergelandin roolia näyttelevät (nuorimmasta vanhimpaan) Johan Felix Tschudi, Jakob Oftebro ja Kåre Conradi.
Henriette Kress
Henriette Kress on suomalainen tietokirjailija ja yrttien harrastaja. Hänen yrttejä ja rohdoskasveja esittelevä verkkosivustonsa "Henriette's Herbal" on toiminut vuodesta 1995. Oman kuvauksensa mukaan se on internetin vanhimpia sivustoja tästä aihepiiristä.
Kress on viettänyt varhaislapsuutensa Saksassa mutta asettunut sittemmin Suomeen.
Kress on kirjoittanut yrteistä neljä kirjaa, joista kaksi on ilmestynyt myös englanniksi ja yksi ruotsiksi.
Jari Laukkanen (curlingpelaaja)
Jari Petteri Laukkanen (s. 12. kesäkuuta 1965 Kesälahti) on suomalainen kilpauransa päättänyt curlingpelaaja ja Euroopan mestari.
Laukkanen kuului Markku Uusipaavalniemen joukkueeseen 1980-luvun lopulta vuosituhannen vaihteeseen asti edustaen Suomea useissa arvokilpailuissa. Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Vuosina 1998 ja 2000 Laukkanen voitti Suomen joukkueessa MM-pronssia, vuonna 2000 Oberstdorfissa Euroopan mestaruuden ja vuosina 1999 sekä 2001 EM-pronssia. Laukkanen on työskennellyt luokanopettajana.
Jari Laukkanen
Jari Laukkanen -nimisiä henkilöitä ovat:
Veronica Leo
Veronica Leo (s. 31. heinäkuuta 1935 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja kuvittaja. Hän on kirjoittanut 11 lastenkirjaa, kääntänyt kaksi ja kuvittanut lukuisia muita. Hän on piirtänyt Hufvudstadsbladetiin ja suunnitellut teatteripuvustuksia.
Veronica Leo on nukketeatteritaiteilija Mona Leon tytär. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa 1953-1956. Myöhemmin hän muutti Ruotsiin.
Kirjassa "Oravan silmät" hän kertoo omia lapsuuden muistikuviaan Helsingin pommituksista.
Matti Vuorinen
Matti Keijo Kustaa Vuorinen (s. ) on suomalainen Turun yliopiston matematiikan professori (vuodesta 2003).
Vuorinen suoritti ylioppilastutkinnon Turun klassillisessa lyseossa vuonna 1968. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja lisensiaatiksi vuonna 1973 ja filosofian tohtoriksi 1977. Dosentin aseman hän sai Helsingin yliopistosta vuonna 1980.
Hän toimi assistenttina Helsingin yliopistossa useita jaksoja vuosina 1976–1996, oli väiteltyään Suomen Akatemian nuorempi tutkija vuosina 1979–1985. Hän oli Helsingin yliopistossa määräaikaisena virkaatekevänä professorina useita jaksoja vuosina 1986–2003, oli Suomen Akatemian vanhempi tutkija vuosina 1994–1999 ja lehtori (HY) vuosina 1996–2003. Varttuneen tieteenharjoittajan apurahan hän sai vuosille 1990–1991, 2001–2002 ja 2006–2007. Ulkomaisia vierailuja: vierailevana tutkijana Ruotsissa (Institut Mittag-Leffler, 1977–1978, 1982 ja 1990), Yhdysvalloissa (Michiganin yliopisto, Ann Arbor 1979–1980, 1983, 1991–1992), ja Saksassa (Berliini: Alexander von Humboldt -stipendiaattina 1988–1989).
Uuden oikeiston kongressi
Uuden oikeiston kongressi (Kongres Nowej Prawicy, KNP) on puolalainen poliittinen puolue, joka on ideologialtaan talousliberaali, sosiaalikonservatiivinen ja euroskeptinen. Puolue syntyi kun Janusz Korwin-Mikken perustamaan Vapaus ja Laillisuus (Wolność i Praworządność) -puolueeseen liittyi 25.4.2011 Reaalipoliittinen Unioni (Unia Polityki Realnej) -puolueen joitakin jäseniä. Korwin-Mikke erotettiin puolueesta vuonna 2015.
Puolue on kuulunut Euroopan parlamentissa Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmään sen perustamisesta lähtien vuodesta 2015.
Birger Kivelä
Jarl Birger ”Pelle” Kivelä (20. joulukuuta 1920 Helsinki – 27. syyskuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen uimahyppääjä ja lajivaikuttaja.
Kivelän kilpaura ajoittui 1930-luvun lopun ja 1960-luvun väliselle ajalle. Hän voitti useita PM- ja SM-mitaleja ja sijoittui Helsingin kesäolympialaisissa 1952 10 metrin kerroshypyissä 13:nneksi, mikä oli Suomen uintilajiurheilijoiden paras sijoitus kyseisissä kisoissa. Hän kuului Uimahyppääjien kerho Härvelin perustajiin ja oli seuran ensimmäinen puheenjohtaja. Kivelä toimi Suomen Uimaliiton puheenjohtajana vuosina 1970–1973 ja nimitettiin myöhemmin liiton kunniapuheenjohtajaksi. Hän toimi myös Euroopan uimaliiton ja FINA:n uimahyppykomiteoissa. Uimahyppytuomarin tehtävässä hän toimi seitsemissä olympiakisoissa. Mastersikäisenä Kivelä voitti maailman- ja euroopanmestaruuksia. Kivelä kuoli 92-vuotiaana Helsingissä 27. syyskuuta 2013.
Leo Suni (uimahyppääjä)
Leo Olavi Suni (18. toukokuuta 1891 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 31. toukokuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen uimahyppääjä.
Suni kilpaili Tukholman kesäolympialaisissa 1912 vaihtelevissa kerroshypyissä ja suorissa kerroshypyissä.
Viljam Johansson
Frans William "Viljam" Johansson (18. huhtikuuta 1887 Turku – 8. elokuuta 1931 Schenectady, New Yorkin osavaltio, Yhdysvallat) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Turun Urheiluliittoa ja oli pituudeltaan 179 cm.
Johansson juoksi 10 000 metrin Suomen ennätyksen 33.53,6 Turussa 20. syyskuuta 1908. Hän voitti Suomen-mestaruuden 1 500 metrillä Helsingissä 1909 ajalla 4.24,8. Hän juoksi 5 000 metrin Suomen ennätyksen 16.02,0 Tampereella 7. elokuuta 1909.
Johansson sijoittui Tukholman olympialaisissa 1912 maastojuoksussa 11:nneksi. Suomi sai joukkuekilpailussa hopeaa, mutta tuloksiin laskettiin vain joukkueen kolmen parhaan juoksijan tulokset. Johansson oli viidenneksi paras suomalainen, eikä saanut mitalia. 5 000 metrillä hän selviytyi loppukilpailuun, muttei osallistunut siihen. Hän oli mukana myös 3 000 metrin joukkuejuoksussa, jossa Suomi karsiutui loppukilpailusta.
Olavi Laurila
Olavi Jaakko Laurila (s. 29. joulukuuta 1940 Vaasa) on suomalainen jousiampuja.
Laurila edusti Suomea lukuisissa arvokisoissa ja saavutti useita SM-mitaleja sekä Suomen ennätyksiä. Laurilan huippuvuosi oli 1972, jolloin hän voitti EM-kilpailuissa yksilökilpailun pronssia ja joukkuekilpailussa hopeaa sekä sijoittui Münchenin kesäolympialaisissa 20:nneksi.
Jarkko Kari
Jarkko Juhani Kari (s. ) on suomalainen Turun yliopiston matematiikan professori (vuodesta 2000).
Jarkko Kari kirjoitti ylioppilaaksi Taavetin lukiosta 1983. Hän valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1986, lisensiaatiksi 1989 ja tohtoriksi vuonna 1990. Hänen englanninkielinen väitöskirjatyönsä liittyi matemaattiseen kybernetiikkaan ja automaattien teoriaan; työ oli otsikoitu "Decision problems concerning cellular automata". Kari sai työstään Tietojenkäsittelytieteen seuran väitöskirjapalkinnon vuonna 1991. Turun yliopiston dosentti hän oli vuosina 1995–2000.
Professori Karille myönnettiin Suomalaisen Tiedeakatemian Väisälän palkinto vuonna 2006. Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2014 lähtien.
Väinö Heikkilä
Väinö Selim Heikkilä (myöh. Rauvola, 25. huhtikuuta 1888 Lieto – 5. toukokuuta 1943 Lieto) oli suomalainen juoksija. Hän edusti Liedon Parmaa ja oli pituudeltaan 173 cm.
Heikkilä sijoittui Tukholman olympialaisissa 1912 maastojuoksussa 25:nneksi. Suomi sai joukkuekilpailussa hopeaa, mutta tuloksiin laskettiin vain joukkueen kolmen parhaan juoksijan tulokset. Johansson oli kuudenneksi paras suomalainen, eikä saanut mitalia.
Vuoden 1912 Kalevan-ottelussa Heikkilä sijoittui 1 500 metrin juoksussa neljänneksi ajalla 4.20,0.
Pekka Saarelainen (urheilija)
Pekka Juhani Saarelainen (s. 17. maaliskuuta 1967 Helsinki) on suomalainen kilpauransa päättänyt curlingpelaaja ja Euroopan mestari.
Saarelainen kuului Markku Uusipaavalniemen joukkueeseen 1990-luvulla ja 2000-vuosikymmenen alussa edustaen Suomea useissa arvokilpailuissa. Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Vuonna 2000 Saarelainen voitti Suomen joukkueessa Oberstdorfissa Euroopan mestaruuden ja vuonna 2001 EM-pronssia. Saarelainen on työskennellyt erikoissairaanhoitajana.
Efraim Harju
Matti Efer "Efraim" Harju (4. kesäkuuta 1889 Kälviä – 17. heinäkuuta 1977 Kaarlela) oli suomalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hän edusti Kälviän VK:ta ja Kälviän Tarmoa, ja oli pituudeltaan lähteestä riippuen 175 tai 178 cm.
Harju keskeytti Tukholman olympialaisten 1912 maastojuoksukilpailun, eikä näin ollen kuulunut Suomen hopeajoukkueeseen joukkuekilpailussa, johon laskettiin joukkueen kolmen parhaan juoksijan tulos. Hän karsiutui samoissa kilpailuissa alkuerissä sekä 1 500 metrillä että 3 000 metrin joukkuekilpailussa.
Harjun ennätys 1 500 metrillä oli 4.13,0 ja 3 000 metrillä 9.03,0, molemmat vuodelta 1912.
Bosnian ja Hertsegovinan kroaatit
Bosnian ja Hertsegovinan kroaatit  (kutsutaan usein myös nimellä Bosnian kroaatit) ovat bosniakkien ja serbien jälkeen kolmanneksi suurin etninen ryhmä Bosniassa ja Hertsegovinassa, sekä yksi maan kolmesta perustajakansakunnasta.Bosnian ja Hertsegovinan kroaatit ovat myös vaikuttaneet merkittävästi maan kulttuuriin. Heidän äidinkielensä on kroatia ja useimmat tunnustautuvat roomalaiskatolisiksi, vaikka pieni vähemmistö on ateisteja.
1400-luvulta 1800-luvulle, Ottomaanien valtakunnan valtakaudella, nykyajan Bosnian ja Hertsegovinan alueen kroaatteja vainottiin usein, jolloin iso osa heistä joutui pakenemaan alueelta. 1900-luvulla poliittinen kuohunta ja huono taloudellinen tilanne sai aikaan yhä useampien kroaattien maastamuuton. Sotien yhteydessä tehdyt etniset puhdistukset Bosniassa ja Hertsegovinassa 1990-luvulla pakottivat kroaatit muuttamaan eri puolille maata, vaikka he olivat asuneet monilla alueilla jo kauan ennen Bosnian sotaa. Bosnian ja Hertsegovinan tilastokeskuksen mukaan, vuonna 2013 maassa asui 544 780 kroaattia.
Eija Salonen
Eija Salonen (s. 10. joulukuuta 1975 Kärkölä) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Salonen sijoittui ampumahiihdon MM-kilpailuissa Ruhpoldingissa 1996 normaalimatkalla (15 km) 29:nneksi ja viestissä kahdeksanneksi. Kontiolahdella 1999 hän kuului kuudenneksi sijoittumeeseen Suomen viestijoukkueeseen. Pokljukan MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui normaalimatkalla 52:nneksi, pikakilpailussa (7,5 km) 55:nneksi, tuli kierroksella ohitetuksi takaa-ajossa ja oli viestissä kahdestoista.
Salonen sijoittui Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 normaalimatkalla seitsemänneksi, yhteislähtökilpailussa 18:nneksi, takaa-ajossa 27:nneksi, pikakilpailussa 28:nneksi ja viestissä kuudenneksi. Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 hän oli normaalimatkalla 37:s ja viestissä kolmastoista, Hochfilzenissä 2005 normaalimatkalla 74:s ja viestissä 18:s.
Salonen kilpaili maailmancupissa 1993–2006. Hanty-Mansijskin MM-normaalimatkan seitsemäs sija kaudella 2002–2003 oli hänen uransa paras maailmancupsijoitus. Lisäksi hän oli kolmastoista Östersundin pikakilpailussa kaudella 1996–1997 sekä kahdeksastoista Breznon pikakilpailussa kaudella 1995–1996 ja Hanty Mansijskin MM-yhteislähdössä 2003. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli parhaimmillaan 42:s kaudella 2002–2003.
Ilpo Piirainen
Ilpo Tapani Piirainen () oli suomalainen kielitieteilijä ja saksan kielen professori. Hän asui vuodesta 1970 lähtien Saksassa ja toimi erityisesti Münsterin yliopiston (Westfälische Wilhelms-Universität, Institut für Deutsche Sprache und Linguistik) tutkijana ja professorina (1980–2003). Hän tutki germaanista filologiaa, muun muassa vanhoja saksankielisiä dokumentteja ja saksan kielen käyttöä nykyisen Slovakian alueella. Hän löysi vanhoja saksankielisiä dokumentteja ollessaan stipendiaattina Kaarlen yliopistossa Prahassa ja ne osaltaan loivat suunnan hänen elämänuralleen. Hän toimi saksan kielen professorina Trnavan yliopistossa Slovakian Trnavassa vielä vuosina 2006-2009, vaikka oli päässyt aiemmin eläkkeelle Saksassa.
Piirainen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun lyseon lukiosta vuonna 1960. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1965, lisensiaatiksi vuonna 1967 ja tohtoriksi vuonna 1969. Piiraisen saksankielisen väitöskirjan (1968) otsikkona oli "Graphematische Untersuchungen zum Frühneuhochdeutschen". Piirainen oli Jyväskylän yliopiston saksan kielen ja lingvistiikan dosentti vuodesta 1971 ja Vaasan korkeakoulun/yliopiston saksan kielen dosentti vuodesta 1972. Hän toimi Suomessa ainakin Turun yliopiston germaanisen filologian apululaisprofessorina vuosina 1973–1974.
Ilpo Tapani Piiraisen tuotanto käsitti muun muassa yli 30 kirjaa.
Piirainen oli vuodesta 1967 lähtien naimisissa saksalaisen kielitieteilijä Elisabeth Dörrien (Elisabeth Piirainen) kanssa.
Mirja Saari
Mirja Helena Saari (o.s. Pinomaa; s. ) on suomalainen Helsingin yliopiston pohjoismaisten kielten emeritaprofessori (virassa 1988–2007).
Saari on teologi, professori Lennart Pinomaan tytär. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1961. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1966. Hän suoritti jatko-opintoja Ruotsissa Lundin yliopistossa 1969–1971. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi 1971 ja tohtoriksi 1976. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa "Talsvenska: en sociolingvistisk studie över syntaktiska drag i intervjusvar" (1975) kuuluu sosiolingvistiikan alaan ja tarkastelee haastattelutilanteissa puhuttua ruotsin kieltä. Helsingin yliopiston pohjoismaisten kielten dosentti Saari on ollut vuodesta 2007.
Saari toimi pohjoismaisen filologian assistenttina Helsingin yliopistossa vuosina 1967–1969 sekä apulaisprofessorina Oulun yliopistossa ja Helsingin yliopistossa vuosina 1972–1973. Hän oli Helsingin yliopiston apulaisprofessori 1976–1988.
Saari on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 1992.
Jumpin China
Jumpin China oli seitsenhenkinen energinen groove rock -yhtye. Yhtyeen alkumuoto syntyi helsingissä jo vuonna 1994, mutta muodostui tunnettuun muotoonsa 1998. Jumpin China nousi numetal-aallon mukana eroittuen kuitenkin naislaulajalla, torvisektiolla ja kristillisillä sanoituksilla.
JC keikkaili muun muassa Jacks of All Tradesin ja Dust Eater Dogsin kanssa ympäri Suomea Desibel-tourin puitteissa keväällä 2001. Lisäksi yhtye vieraili uransa aikana Ruotsissa ja Puolassa.
Yhtye julkaisi Come-EP:n vuonna 2000. We've Already Won -single äänitettiin 2001 ja julkaistiin 2002. Single sai positiivisia arvioita osakseen, mutta jäikin yhtyeen viimeiseksi julkaisuksi yhtyeen jäädessä vaille levytyssopimusta.
Jumpin China soitti viimeisen keikkansa Tampereen Tullikamarilla 23. elokuuta 2003.
Theodor Nordström
Karl Fredrik Theodor Nordström (31. elokuuta 1843 – 30. kesäkuuta 1920) oli suomalaissyntyinen geologi ja kemisti, josta tuli Ruotsissa kansanedustaja ja maaherra.
Nordströmin isä Johan Jakob Nordström vei perheensä "Suomen poliittisen suvaitsemattomuuden" takia Ruotsiin, missä Theodor Nordström kirjoitti ylioppilaaksi ja opiskeli luonnontieteitä. Hän osallistui Adolf Erik Nordenskiöldin tutkimusmatkalle Grönlantiin vuonna 1870. Aikalaisiinsa verrattuna hän oli erittäin laajasti matkustellut mies, joka kävi Euroopan-matkojensa lisäksi Pohjois-Amerikassa 1876, Färsaarilla 1877 ja kävi vuonna 1899 Venäjän halki Siperiassa aina Baikaljärvellä asti.
Uransa alussa hän työskenteli Ruotsin geologisella tutkimuslaitoksella ja opetti samaan aikaan Tukholman teknillisessä instituutissa. Hänet nimitettiin Salan vuorikuntaan kaivosinsinööriksi, ja siitä hän eteni kauppakollegion vuoriasioiden toimistopäälliköksi. Tieteellinen ura vaihtui sujuvasti hallinnolliseen. Vuonna 1897 hän siirtyi rautatiehallituksen johtoon. Hän johti uusien rataosuuksien rakentamista valtakunnanrajalle ja Bohusläniin ja aloitti selvitykset joidenkin rataosien sähköistämiseksi.
Vuosina 1904–1911 Nordström oli Örebron maaherra. Hän kuului valtiopäivien alahuoneeseen seitsemän vuoden ajan ja osallistui myös kunnallispolitiikkaan.
Bobby Scott
Robert William ”Bobby” Scott (29. tammikuuta 1937 Mount Pleasant, New York City, New York, Yhdysvallat – 5. marraskuuta 1990 New York City, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko, äänitetuottaja ja lauluntekijä. Hänen soittamiaan instrumentteja olivat piano ja vibrafoni.
Scottin kuuluisimpiin kappaleisiin lukeutuu muun muassa yhdessä Ric Marlow’n kanssa kirjoitettu ”A Taste of Honey”, josta hän saavutti Grammy-palkinnon. Toinen kuuluisa kappale, jota hän oli tekemässä, on ”He Ain’t Heavy, He’s My Brother”. 1960-luvulla hän myös aloitti musiikinopettajan työt.
Bobby Scott menehtyi keuhkosyöpään 53-vuotiaana.
Prime Sales
Prime Sales Oy on vuonna 2012 Oulussa perustettu myyntiorganisaatio, jonka toiminnan pääpaino on telemarkkinointipalveluissa. Yrityksen toimipisteet sijaitsevat Oulussa, Kuopiossa, Seinäjoella, Torniossa ja Hämeenlinnassa. Pääkonttori sijaitsee Oulussa.
Prime Sales työllistää valtakunnallisesti noin 100 henkilöä.
Yrityksen liikevaihto on ollut voimakkaassa kasvussa ja tilikauden 3/2017 liikevaihto oli 3,1 miljoonaa euroa.
Yritys kuuluu Suomen Asiakkuusmarkkinointiliittoon (ASML).
HMAS Macquarie
HMS Macquarie (viirinumero K532) oli Australian kuninkaallisen laivaston vuonna 1945 palvelukseenotettu River-luokan fregatti.
Alus tilattiin 2. kesäkuuta 1942 Morts Dock and Engineering Companyltä Sydneystä ja sen köli laskettiin 3. joulukuuta 1943. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1945 kumminaan Länsi-Australian senaattorin Fraserin puoliso ja se otettiin palvelukseen saman vuoden lopulla 7. joulukuuta Sydneyssä ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Leslie M. Hinchliffe.
Miehistön koulutuksen päätyttyä alus lähti 31. tammikuuta 1946 Sydneystä kolmeksi kuukaudeksi Uuden-Guinean vesille. Alus osallistui muun muassa uponneen japanilaisen tankkerin "Naruton" nostoon Karavianlahdella. Palattuaan Sydneyyn 29. huhtikuuta alus vietti seitsemän viikkoa laiturissa, kunnes se lähti 15. kesäkuuta Indonesiaan. Alus vieraili Bataviassa ja Padangissa. Indonesiassa alus avusti sotarikostuomioistuimen tutkijoita ja hautojen merkitsijöitä.
Alus palasi 22. lokakuuta Sydneyyn Darwinin ja Townsvillen kautta. Alus saapui 27. lokakuuta Melbourneen, missä se poistettiin 19. joulukuuta palveluksesta ja sijoitettiin E-luokan reserviin. Alus oli vuoden palveluksensa aikana matkannut 20 074 merimailia.
Oltuaan lähes kuusi vuotta reservissä alus palautettiin 15. elokuuta 1952 palvelukseen Melbournessa päällikkönään komentajakapteeni Arthur I. Chapman. Koulutuksen jälkeen alus vieraili Port Moresbyssä matkallaan Darwiniin ja edelleen Monte Bellolle, missä se oli valvontatehtävissä ja sääaluksena Britannian ensimmäisten ydinkokeiden aikana 3. lokakuuta.
Alus palasi lokakuun lopulla Australian itärannikolle, missä se oli huhtikuuhun 1953 asti. Alus siirtyi huhtikuussa Darwiniin, missä se oli 24. huhtikuuta - 8. syyskuuta. Alus palasi 19. syyskuuta Sydneyyn, missä se siirrettiin reserviin 17. maaliskuuta 1954. Toisen palvelusrupeaman aikana alus matkasi 31 146 merimailia. Alus myytiin romutettavaksi 5. heinäkuuta 1962 H. C. Sleigh and Companylle, joka toimi Mitsubishin edustajana Australiassa.
Antti Inberg
Antti Inberg (s. 10. lokakuuta 1972) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpaili aktiiviurallaan suksibaletissa eli acrossa.
Inberg sijoittui MM-kilpailuissa neljänneksi La Clusaz'ssa 1995 ja Iizuna kogenissa 1997, seitsemänneksi Meiringen-Haslibergissä 1999 ja 18:nneksi Altenmarktissa 1993.
Inberg sijoittui baletin maailmancupin yhteispisteissä neljänneksi kaudella 1995–1996, viidenneksi 1996–1997, kuudenneksi 1997–1998 ja yhdeksänneksi 1994–1995. Freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 1995–1996.
Inberg sijoittui maailmancupin osakilpailussa toiseksi Meiringen-Haslibergissä maaliskuussa 1996, Kirchbergissä helmikuussa 1997 ja Heavenlyssä tammikuussa 1999. Kolmas hän oli La Plagnessa ja Breckenridgessä kaudella 1995–1996, Meiringen-Haslibergissä maaliskuussa 1997 ja 1998 sekä Ovindolissa maaliskuussa 2000.
FC Metalurgi Rustavi
FC Metalurgi Rustavi on jalkapalloseura Rustavin kaupungista. Metalurgi pelasi kaudella 2015–2016 Georgian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Liga 3:ssa. Seura on voittanut maansa mestaruuden kahdesti: kaudella 2006–07 ja 2009–10. Euroopan sisäisissä turnauksissa Rustavi on pelannut useampana kaudella, mutta ei ole edennyt karsintakierroksia pidemmälle.
Manchester Square
Manchester Square on 1700-luvulta peräisin oleva aukio Marylebonessa, Lontoossa, hieman Oxford Streetistä pohjoiseen. Se on eräs pienemmistä, mutta paremmin säilyneistä Yrjöjen aikakauden arkkitehtuurin aukioista Lontoon keskustassa. Aukion pohjoispäässä sijaitsee Hertford House ja Wallace Collection -taidenäyttely. Aikoinaan aukiolla sijaitsi myös EMI:n sittemmin purettu pääkonttori.
FK Baku
Baku Futbol Klubu () on jalkapalloseura Bakun kaupungista. Kaudella 2015–16 seura pelasi maansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Azerbaidžanin 1. divisioonassa. Baku FK on voittanut Azerbaidžanin mestaruuden 2005–06 ja 2008–09.
Slovakian salibandymaajoukkue
Slovakian salibandymaajoukkue on Slovakian salibandyn edustusjoukkue. Slovakia on IIF:n maailmanrankingissa sijalla 10. Slovakian salibandyliitto perustettiin vuonna 1998. IIF:n jäseneksi se liittyi vuonna 1999.Slovakian kokoonpano maailmanmestaruuskilpailuissa 2016.
Jaakko Luoma
Jaakko Artturi ”Jaska” Luoma (9. heinäkuuta 1897 Yhdysvallat – 12. maaliskuuta 1940 Uomaa, Impilahti) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Alahärmän Kisaa ja oli pituudeltaan 180 cm.
Luoma sijoittui Pariisin olympialaisissa 1924 kahdenneksitoista 1 500 metrin juoksussa ajalla 4.03,9. Ennätyksensä 4.01,6 hän juoksi Helsingissä 19. kesäkuuta 1924.
Luoma kuoli talvisodassa Uomaalla Impilahdella.
Tetrabutyyliammoniumfluoridi
Tetrabutyyliammoniumfluoridi eli TBAF (CHNF) on tetrabutyyliammoniumkationien ja fluoridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa fluorausreagenssina.
Huoneenlämpötilassa tetrabutyyliammoniumfluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten tetrahydrofuraaniin, asetonitriiliin ja dimetyylisulfoksidiin. Tetrabutyyliammoniumfluoridi on erittäin voimakkaasti hygroskooppista ja se esiintyy muun muassa kidevedellisenä trihydraattina (CHNF·3HO). Kidevettä ei voi poistaa yhdisteestä tavalliseen tapaan kuumentamalla alhaisessa paineessa. Tämä johtuu siitä, että fluoridi-ioni on niin vahvasti emäksinen, että se vastaanottaa protonin tetrabutyyliammoniumkationilta. Tämä johtaa eliminaatioreaktioon, jossa muodostuu tributyyliamiinia ja 1-buteenia.
Tetrabutyyliammoniumfluoridia voidaan valmistaa tetrabutyyliammoniumbromidin ja vetyfluoridin välisellä halogeeninvaihtoreaktiolla tai tetrabutyyliammoniumhydroksidin ja vetyfluoridin vesiliuoksien välisellä reaktiolla. Kidevedetöntä yhdistettä valmistetaan heksafluoribentseeniin ja tetrabutyyliammoniumsyanidin välisellä reaktiolla tetrahydrofuraaniliuoksessa.
Tetrabutyyliammoniumfluoridilla on useita käyttökohteita orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään muun muassa poistamaan molekyyleistä suojaryhminä toimivia silyyliryhmiä, fluoraamaan alkyylihalogenideja ja alkoholeja, emäksenä ja fluoridi-ionin lähteenä.
Tempo (täsmennyssivu)
Tempo voi tarkoittaa seuraavia:
Ingberg
Ingberg voi tarkoittaa:
Herman Cederberg
Herman Edvard Cederberg (7. syyskuuta 1883 Mustasaari, Suomen suuriruhtinaskunta – 30. tammikuuta 1969 Vaasa) oli suomalainen uimari.
Palosaaren Urheiluseuraa ja Vaasan Uimaseuraa edustanut Cederberg kilpaili miesten 200 metrin rintauinnissa Lontoon kesäolympialaisissa 1908 ja Tukholman kesäolympialaisissa 1912 jääden kummallakin kertaa alkueriin. Cederberg voitti muun muassa miesten 100 metrin hengenpelastusuinnin Suomen mestaruuden vuosina 1908 (myös 4 x 50 m viestimestaruus) ja 1912, 1 500 metrin vapaauinnin Suomen mestaruuden vuonna 1906 ja 200 metrin rintauinnin SM-pronssia vuosina 1909 ja 1911 (myös 100 m selkäuinnin SM-hopea).
Cederberg teki vuonna 1906 kaksi uinnin Suomen-ennätystä. Hän ui lyhyen radan 100 metrin vapaauinnissa ajan 1.26,2, joka säilyi ennätyksenä kaksi vuotta, kunnes Artturi Helenius onnistui rikkomaan sen. Hän teki myös 200 metrin rintauinnissa lyhyen radan Suomen-ennätyksen 3.06,8. Arvo Aaltonen rikkoi ennätyksen vuonna 1912.
FC WIT Georgia
Football Club WIT Georgia on jalkapalloseura Tbilisistä. Seura pelaa Georgian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Erovnuli Liga 2:ssa. Georgian mestaruuden WIT Georgia on voittanut kausina 2003–04 ja 2008–09.
Vilhelm Lindgrén
Fredrik Vilhelm Lietkari (synt. Lindgrén, 3. heinäkuuta 1895 Tampere, Suomen suuriruhtinaskunta – 26. heinäkuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen uimari.
Lindgrén kilpaili Tukholman kesäolympialaisissa 1912 miesten 200 ja 400 metrin rintauinnissa jääden kummallakin matkalla alkueriin.
Lindgrén teki vuonna 1913 lyhyen radan 100 metrin rintauinnin Suomen-ennätyksen 1.22,5, joka paransi 0,6 sekunnilla Arvo Aaltosen edellistä ennätystä. Aika pysyi ennätyksenä 17 vuotta, kunnes Toivo Reingoldt onnistui rikkomaan sen vuonna 1930.
Nomad (albumi)
Nomad on nigeriläisen laulaja-lauluntekijä Bombinon albumi, joka julkaistiin vuonna 2013. Levyn tuotti The Black Keysin Dan Auerbach.
Kaikki kappaleet Omara "Bombino" Moctar.
Marthinus Theunis Steyn
Marthinus Theunis Steyn (2. lokakuuta 1857 Rietfontein, Oranjen vapaavaltio – 28. marraskuuta 1916 Bloemfontein, Etelä-Afrikan unioni) oli buuripoliitikko, joka toimi Oranjen vapaavaltion viimeisenä presidenttinä vuosina 1896–1902.
Martinus Theunis Steyn syntyi 2. lokakuuta 1857 Winburgin kylässä, Oranjen vapaavaltiossa. Hänen perheensä asui Josephinesdal-farmilla. Steyn opiskeli Deventerissä Hollannissa ja kouluttautui lakimieheksi. Hän työskenteli Oranjessa valtion palveluksessa ja hänet nimitettiin vuonna 1889 korkeimman oikeuden jäseneksi.
Helmikuussa 1896 Steyn valittiin Oranjen presidentiksi. Hän pyrki puolustamaan Oranjen taloudellista ja kulttuurista itsenäisyyttä Brittiläisen imperiumin kupeessa, ja solmi vuonna 1897 liiton naapurivaltio Transvaalin kanssa. Ehkäistäkseen lähestyvän sodan hän järjesti touko–kesäkuussa 1899 tuloksettoman Bloemfonteinin konferenssin Transvaalin presidentin Paul Krugerin ja brittiläisen Kapmaan kuvernöörin Alfred Milnerin välillä. Vasta viime hetkellä Steyn lupasi täyden tuen Transvaalille. Toisen buurisodan puhjettua hän lähetti marraskuussa 1899 Oranjen joukot hyökkäämään Oranjejoen yli Kapmaahan. Brittien miehitettyä Oranjen pääkaupungin Bloemfonteinin maaliskuussa 1900 Steyn siirtyi johtamaan sotaa sissisotana.
Steynin terveys romahti buurisodan aikana ja hän oli sodan lopulla liian heikossa kunnossa osallistuakseen edes Vereenigingin rauhan allekirjoittamiseen toukokuussa 1902. Rauha lakkautti Oranjen vapaavaltion itsenäisyyden ja samalla Steynin presidenttiyden.
Steyn ei buurisodan jälkeen toiminut enää missään julkisessa virassa, mutta nauttimansa arvostuksen vuoksi hän vaikutti yleiseen kansalaismielipiteeseen. Hän ryhtyi viimeisinä vuosinaan vastustamaan Etelä-Afrikan unionin pääministeriä Louis Bothaa, joka hänen mielestään oli liian sovitteleva brittiläisen väestön suuntaan.
Steyn kuoli 28. marraskuuta 1916 Bloemfonteinissa. Hänet haudattiin Bloemfonteiniin valmistuneen ”kansallisen naismuistomerkin” (Nasionale Vrouemonument) luo.
Rhyl FC
Rhyl Football Club () on jalkapalloseura Rhylin kaupungista. Seura pelaa Walesin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Cymru Alliancessa, jonne putosi kauden 2016–17 päätteeksi. Walesin mestaruuden Rhyl on voittanut 2003–04 ja 2008–09.
Rhyl FC oli mukana perustamassa Walesin jalkapallosarjaa 1890, mutta vetäytyi heti seuraavana vuonna. Vuonna 1893 se palasi nimellä Rhyl Athletic. 1800-luvun lopulla ja 1900-luvulla seura pelasi eri Walesin sarjoissa. Vuonna 1992 se haki Walesin Valioliigaan, mutta haki myöhässä ja joutui tyytymään paikkaan alemmalla sarjatasolla. Kauden 1993–94 lopuksi Rhyl nousi pääsarjaan. Ensimmäisen mestaruuden Rhyl voitti kaudella 2003–04. Tämä takasi paikan Mestarien liigan kaudelle 2004–05, mutta hävisi ensimmäisellä karsintakierroksella latvialaiselle Skontolle yhteismaalein 7–1. Tämän jälkeen seura pelasi useammalla kaudella UEFA Cupissa. Rhyl voitti jälleen Walesin mestaruuden kaudella 2008–09, mikä takasi paikan Mestarien liigan seuraavan kauden toiselle karsintakierrokselle. Tällöin Rhyl hävisi serbialaiselle FK Partizanille yhteismaalein 12–0.
Transvaalin provinssi
Transvaalin provinssi oli vuosina 1910–1994 yksi Etelä-Afrikan neljästä provinssista. Nykyään Transvaal käsittää joko osittain tai kokonaan Gautengin, North Westin, Limpopon ja Mpumalangan provinssit.
Kun Etelä-Afrikan unioni perustettiin vuonna 1910, Transvaalin provinssi muodostettiin entisestä Transvaalin valtion alueesta, joka oli menettänyt itsenäisyytensä toisessa buurisodassa. Vuonna 1961 liitto erosi Brittiläisestä kansainyhteisöstä ja muodosti Etelä-Afrikan tasavallan. Niin sanotusta PWV-alueesta (Pretoria-Witwatersrand-Vereeniging) Transvaalissa (nykyään Gautengin provinssi) muodostui Etelä-Afrikan talouden veturi – asema jota se yhä pitää hallussaan.
Vuonna 1994 ensimmäisten kaikille roduille avointen vaalien jälkeen vanhat provinssit ja asuinalueet järjestettiin uudelleen eikä erillistä Transvaalin provinssia enää ole. Osa Transvaalista kuuluu nykyisiin Gautengin, Luoteismaakunnan, Limpopon ja Mpumalangan provinsseihin.
Transvaalin provinssi sijaitsi etelän Vaal-joen ja pohjoisen Limpopo-joen välissä (suuripiirteisesti 22 1/2 S ja 27 1/2 S, 25 E ja 32 E). Etelässä se jakoi rajan Oranjen vapaavaltion provinssin kanssa ja Natalin provinssin kanssa, lännessä Kapmaan provinssin ja Betšuanamaan protektoraatin (myöhemmin Botswana), pohjoisessa Rhodesian (myöhemmin Zimbabwe) ja idässä Portugalin Itä-Afrikan (myöhemmin Mosambik) ja Swazimaan kanssa. Ainoastaan lounaassa rajoja ei määrittele selkeät maanpiirteet.
Transvaalin rajojen sisäpuolella sijaitsi useita Bantustaneita: Venda, KwaNdebele, Gazankulu, Kangwane ja Lebowa. Osa Bophuthatswanaa sijaitsi myös Transvaalissa, muiden alueiden sijaitessa Kapmaan ja Oranjen vapaavaltion provinsseissa.
Osa-alueet:Kaupungit Transvaalissa:
Tapani Rissanen
Aatos Tapani Rissanen (s. 1939) on Mielenterveyden keskusliiton perustaja ja entinen toiminnanjohtaja ja varapuheenjohtaja. Hän on saanut sosiaalineuvoksen arvonimen vuonna 2001. Alkujaan liikunta-alan ammattilaisen tehtävistä hän siirtyi järjestämään mielenterveyspotilaille toimintaa.
Tapani Rissanen on pelannut pesäpalloa Suomen mestaruussarjassa Outokummun Partiossa 1950-1960-luvulla.
Kari Eskola
Kari Aarne Ylermi Eskola (s. ) on suomalainen fyysikko ja Helsingin yliopiston kokeellisen ydinfysiikan emeritusprofessori (virassa 1998–2002). Hänet tunnetaan laajalti hänen osallisuudestaan alkuaineiden rutenium ja dubnium tutkimisessa.
Eskola kirjoitti ylioppilaaksi Käpylän yhteiskoulusta vuonna 1957. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1962, maisteriksi 1964, lisensiaatiksi 1967 ja tohtoriksi 1969. Hänen ydinfysiikan alaan kuuluvan englanninkielisen väitöskirjatyönsä tarkasteli siirtymämetalleihin kuuluvan raudan isotoopin 53 tuottamista ja ominaisuuksia. Väitöskirjan otsikkona oli "A study of the production and properties of Fe."
Hän toimi Helsingin yliopiston assistenttina vuosina 1964–1972. Hän oli vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa Kalifornian yliopiston Berkleyn laboratoriossa vuosina 1968–1972. Tuolloin hän osallistui kemisti Albert Ghiorson tutkimusryhmässä siirtymämetalleihin kuuluvan harvinaisen ruteniumin ja keinotekoisen dubniumin ominaisuuksien kuvaamiseen.
Bay-luokka (miinantorjunta-alus)
Bay-luokka oli Australian laivastolle suunniteltujen kuuden katamriinirunkoisen aluksen muodostama miinantorjunta-alusluokka. Luokasta valmistui lopulta vain kaksi vuonna 1981 tilattua alusta loppujen tilausten tultua peruutetuiksi.
Kummankin prototyyppialuksen valmistus viivästyi ja laivasto hankki kuusi vastaavaa alusta säilyttääkseen miinanraivauskyvyn. Lisäksi laivasto piti vahvuudessaan Ton-luokan miinanraivaajan "HMAS Curlewin" aina vuoteen 1990.
Saurikit
Saurikit ("Galinsoga") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 15 lajia.
Saurikit ovat yksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat pystyjä ja lehdet puikeita sekä hammaslaitaisia. Saurikkien kukintona ovat harvassa olevat pienet mykerökukinnot, jotka sijaitsevat varsien päissä. Mykeröiden laitakukkia on neljästä kahdeksaan kappaletta ja ne ovat valkoisia sekä lyhyitä emikukkia. Mykeröiden kehräkukat ovat puolestaan keltaisia, torvimaisia ja kaksineuvoisia.
Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan kahta, ripsisaurikkia ("Galinsoga quadriradiata") ja tarhasaurikkia ("Galinsoga parviflora"), joskaan kumpikaan niistä ei ole kovin yleinen.
Saurikkien ("Galinsoga") suku on nimetty espanjalaisen Mariano Martinez Galinsogan mukaan, joka oli Madridin kasvitieteellisen puutarhan johtajana 1700-luvulla.
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2009
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2009 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 23.–24. toukokuuta Nürburgringin Nordschleifen moottoriradalla Saksassa.
Kilpailun voittivat Porschella ajaneet Marc Lieb, Timo Bernhard, Romain Dumas ja Marcel Tiemann.
Azis 2014
Azis 2014 on bulgarialaisen pop-folk-laulaja Azisin yhdestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2014 levymerkillä Diapason Records.
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2011
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2011 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 25.–26. kesäkuuta Nürburgringin Nordschleifen moottoriradalla Saksassa.
Kilpailun voittivat Porschella ajaneet Marc Lieb, Lucas Luhr, Timo Bernhard ja Romain Dumas.
Material design
Material design (koodinimeltään Quantum Paper) on Googlen kehittämä minimalistinen muotokieli, joka edustaa typografialtaan sveitsiläistä tyyliä. Google esitteli sen vuoden 2014 I/O-konferenssissa. Material designia on käytetty puhtaassa Androidissa sen versiosta 5.0 lähtien. Google on muokannut omat Android-sovelluksensa noudattamaan Material design -muotokieltä ja kannustanut muitakin kehittäjiä noudattamaan Android-sovelluksissaan Material design -muotokieltä. Material designin käyttöliittymäkomponentit ovat vapaasti saatavilla GitHubissa, joten kehittäjät voivat käyttää niitä Android-sovellusten lisäksi iOS-sovelluksissaan ja verkkosivuillaan.
Francis William Reitz
Francis William Reitz (5. lokakuuta 1844 Swellendam, Kapmaa – 27. maaliskuuta 1934 Tamboerskloof, Kapkaupunki, Etelä-Afrikan unioni) oli Kapmaan hollantilainen poliitikko, joka oli Oranjen vapaavaltion presidenttinä vuosina 1889–1896.
Reitz toimi aluksi lakimiehenä brittiläisessä Kapmaassa, mutta muutti Oranjen vapaavaltioon, jossa hän oli vuosina 1874–1889 muutoksenhakuoikeuden ylituomarina. Hän oli brittiläisvastainen ja osallistui vuonna 1881 afrikaanerinationalistisen järjestön Afrikaner Bondin perustamiseen. Presidenttikaudellaan vuosina 1889–1896 hän pyrki lähentämään Oranjea sen naapurimaahan Transvaaliin, ja valtiot solmivatkin puolustusliiton hieman myöhemmin. Presidenttikautensa jälkeen Reitz siirtyi Transvaaliin, jossa hän oli vuosina 1898–1902 valtiosihteerinä. Toisen buurisodan jälkeen hän vetäytyi joksikin aikaa politiikasta. Etelä-Afrikan unionin perustamisen jälkeen hänet valittiin sen senaattiin, jonka puhemiehenä hän toimi 1911–1918.
Reitz julkaisi satiirisia ja isänmaallisia runoja englanniksi, hollanniksi ja afrikaansiksi.
Moira von Wright
Moira Johanna von Wright (s. 23. joulukuuta 1957 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteilijä ja kasvatustieteen professori Örebron yliopistossa (vuodesta 2007). Hän toimi Södertörnin korkeakoulun rehtorina vuosina 2010–2016.
Von Wright on syntyisin Helsingistä ja kävi koulunsa Turussa. Hänen isänsä on psykologian professori Johan von Wright. Moira von Weight opiskeli opettajaksi Helsingin yliopistossa. Vuonna 1993 hän muutti Tukholmaan. Siellä hän opetti ja teki tutkimustyötä opettajakorkeakoulussa (Lärarhögskolan).
Von Wright valmistui Helsingin yliopistosta kasvatustieteen tohtoriksi vuonna 2000. Hänen ruotsinkielinen väitöskirjansa aiheena oli "Vad eller vem? En pedagogisk rekonstruktion av G. H. Meads teori om människors intersubjektivitet". Hän on sekä Tukholman että Helsingin yliopiston kasvatustieteen dosentti. Vuonna 2004 hän siirtyi Örebron yliopistoon, ja vuodesta 2007 hän on ollut Örebron yliopiston kasvatustieteen professori.
Von Wright on ollut vierailevana professorina useissa muissa korkeakouluissa ja yliopistoissa. Vuosina 2007–2009 von Wright toimi osin professorina Oslon yliopistossa ja osin tutkijana Cambridgen yliopiston St. Edmund´s Collegessa. Vuonna 2016–2017 hän oli vieraileva professori Ersta Skändal Bräcken korkeakoulussa Tukholmassa.
Jasper Morrison
Jasper Morrison (s. 1959 Lontoo) on brittiläinen muotoilija, joka tuli uransa alussa 1980-luvulla tunnetuksi minimalistisista huonekaluistaan.
Morrison kävi Bryanstonin yksityiskoulun, suoritti alemman akateemisen tutkinnon Kingston Polytechnic -korkeakoulussa ja Master-tutkinnon Royal College of Art -taideoppilaitoksessa 1985. Hän jatkoi opintoja Berliinin taideyliopistossa.
Jasper Morrison on suunnitellut huonekaluja ja muita esineitä muun muassa sveitsiläiselle Vitralle, italalaisille Magisille, Alessille, Cappellinille ja Flosille sekä suomalaiselle Nikarille.
Morrison työskentelee pienessä muotoilijaryhmässä, johon kuuluvat hänen entinen oppilaansa Konstantin Grcic sekä Hella Jongerius, Satyendra Pakhale ja Ronan & Erwan Bouroullec.
James Bondin musiikki
James Bondin musiikkiin kuuluvat jokaisessa James Bond -elokuvassa toistuva sarjan tunnuskappale ”James Bond Theme”, viiden Bond-elokuvan toimintakohtauksessa kuultava ”007” sekä jokaisen Bond-elokuvan yksilöllinen tunnuslaulu ja soundtrack.
James Bond -elokuvasarjan tunnuskappale ”James Bond Theme” kuullaan sarjan jokaisessa elokuvassa. Kappaleen säveltäjäksi on nimetty Monty Norman, joka kirjoitti sarjan ensimmäisen elokuvan "Salainen agentti 007 ja tohtori No" (1962) muunkin musiikin. Norman sävelsi tunnuskappaleen kitarariffin oman ”Bad Sign, Good Sign” -kappaleensa pohjalta, jonka hän oli tehnyt vuonna 1961 West End -musikaaliin, jota ei lopulta toteutettu. Elokuvasäveltäjä John Barry palkattiin sovittamaan Normanin musiikki elokuvaan. Hän laajensi myös tunnuskappaletta lisäten siihen bassokuvion, rytmin ja jatsahtavan keskiosan.
Tunnuskappaleesta tuli heti suosittu ja arvostettu, ja se nousi Britannian singlelistalla marraskuussa 1962 sijalle 13.
Myöhempinä vuosina Barry alkoi pitää itseään kappaleen todellisena säveltäjänä. Sen seurauksena Norman haastoi Barryn väitteitä kritiikittömästi julkaisseita lehtiä voittoisasti oikeuteen kunnianloukkauksesta.
John Barry palkattiin toisen Bond-elokuvan "Salainen agentti 007 Istanbulissa" (1963) säveltäjäksi. Hän teki elokuvaan muun musiikin ohella instrumentaalin nimeltä ”007”, joka kuullaan ensi kertaa elokuvan mustalaisleiritappelussa. Kappaletta käytettiin sen jälkeen myös Bond-sarjan myöhemmissä elokuvissa "Pallosalama", "Elät vain kahdesti", "Timantit ovat ikuisia" ja "Kuuraketti". Barry kertoi halunneensa tehdä kappaleesta kevyemmän ja seikkailullisemman kuin sarjan varsinainen tunnuskappale oli.
John Barry sävelsi elokuvamusiikin yhteentoista James Bond -elokuvaan, useampaan kuin yksikään toinen säveltäjä. Muita soundtrackin säveltäjiä ovat olleet David Arnold (5 elokuvaa), Thomas Newman (2 elokuvaa) sekä Monty Norman, George Martin, Marvin Hamlisch, Bill Conti, Michael Kamen ja Éric Serra (yksi elokuva kukin).
Yksittäisissä Bond-elokuvissa on aina oma tunnuskappaleensa, jonka laulaa joku tunnettu artisti. Shirley Bassey on ainoa laulaja, joka on esittänyt useamman kuin yhden Bond-elokuvan tunnuskappaleen. Moni Bond-kappale on vuosien varrella noussut singlelistoille. Tunnuskappaleen nimi on usein ollut sama kuin elokuvankin nimi, mutta joskus elokuvan nimi ei ole soveltunut tunnuskappaleen nimeksi.
Kaksi Bond-tunnuskappaletta on voittanut parhaan laulun Oscar-palkinnon: "Skyfall" (2012) ja "Writing's on the Wall" (2015).
Bobby Portis
Bobby Portis (s. 10. helmikuuta 1995 Little Rock, Arkansas) on yhdysvaltainen koripalloilija.
Isona laitahyökkääjänä pelaava Portis pelasi vuodet 2013–2015 Arkansas’n yliopistossa. Chicago Bulls varasi hänet 22. vuorolla .
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2014
Nürburgringin 24 tunnin ajo 2014 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 23.–24. kesäkuuta Nürburgringin Nordschleifen moottoriradalla Saksassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Christopher Haase, Christian Mamerow, René Rast ja Markus Winkelhock.
Tvoja totalno
Tvoja totalno () on bulgarialaisen pop-folk-laulaja Alisijan viisin studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Ara Music
Konstantin Grcic
Konstantin Grcic [ɡrtʃɪtʃ] (s. 1965 München) on serbialaissukuinen saksalainen muotoilija.
Grcic opiskeli hieno­puusepäksi Englannin Dorsetissä The John Makepiece Schoolissa ja jatkoi sitten muotoilu­opintoja Lontoon Royal College of Art -korkeakoulussa. Vuonna 1991 hän perusti oman toimiston Müncheniin 1991 ja on sittemmin suunnitellut huonekaluja ja muita esineitä muun muassa Artekille, Iittalalle, Flosille, Magisille, Mujille, Krupsille ja Vitralle.
Konstantin Grcicin töitä on muun muassa New Yorkin Modernin taiteen museon ja Pariisin Pompidou-keskuksen kokoelmissa. Yksityis­näyttelyjä hän on pitänyt synnyin­kaupungissaan Münchenissä 2006, Rotterdamissa 2006 ja Chicagossa 2009. Vuonna 2010 hän sai Royal Designer for Industry -tunnustuksen. Hän on kuratoinut muotoilunäyttelyitä muun muassa Lontoossa 2009 ja Roomassa 2010. Grcic suunnitteli Saksan paviljongin vuoden 2012 Venetsian arkkitehtuuribiennaaliin.
Grcic palkittiin Compasso d’Oro -palkinnolla vuonna 2001 Flosille suunnittelemastaan "Mayday"-valaisimesta ja vuonna 2011 Plankille suunnittelemastaan "Myto"-tuolista.
Jaakko Seikkula
Jaakko Seikkula (s. 1953) on suomalainen kliininen psykologi ja Jyväskylän yliopiston psykoterapian professori (vuodesta 2006).
Hänen perhepsykoterapiaan liittyvän psykologian väitöskirjansa (1991) aiheena oli "Perheen ja sairaalan rajasysteemi potilaan sosiaalisessa verkostossa".
Seikkula toimi pitkään psykologina Tornion Keroputaan sairaalassa. Hän oli Jyväskylän yliopiston psykologian laitoksen yliassistentti vuodesta 1998. Seikkula on toiminut myös Tromssan yliopistossa sosiaalipsykiatrian professorina ja Lapin yliopiston psykologian dosenttina. Hän on kokenut perheterapiakouluttaja Suomessa ja kansainvälisesti.
Seikkula on ollut kehittämässä ja soveltanut menestyksellisesti kansainvälisestikin arvostettua avoimen dialogin lähestymistä skitsofrenian hoidossa. Hänen aihepiiristä laatimiaan kirjoituksia ja oppikirjoja on käännetty usealle eri kielelle.
Kaiken se kestää (suomalainen elokuva)
Kaiken se kestää on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Visa Koiso-Kanttila. Se kuvaa kolmen sukupolven kasvukipuja elämänmakuisesti. Elokuva on ohjaajan ensimmäinen fiktiivinen pitkä elokuva.
Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan Oulun seudulla helmi–kesäkuussa 2016. Se esitettiin ensimmäistä kertaa Göteborgin elokuvafestivaaleilla 1. helmikuuta 2017. Elokuva valittiin Moskovan kansainvälisen elokuvafestivaalin kilpasarjaan kesäkuussa 2017.
Span 24 tunnin ajo 2016
Span 24 tunnin ajo 2016 oli Blancpain GT Series Endurance Cup -kauden 2016 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 30.–31. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat BMWllä ajaneet Philipp Eng, Maxime Martin ja Alexander Sims.
Span 24 tunnin ajo 2014
Span 24 tunnin ajo 2014 oli Blancpain Endurance Series -kauden 2014 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 26.–27. heinäkuuta Circuit de Spa-Francorchamps'n radalla Belgiassa.
Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Laurens Vanthoor, René Rast ja Markus Winkelhock.