Psykoottinen masennus
Psykoottinen masennus on vaikea-asteinen masennus, johon liittyy harhaluuloja, aistiharhoja, psykomotorista hidastumista, kiihtymistä tai sulkutila. ICD-10-luokituksessa sairaus on "F32.3 vaikea-asteinen, psykoottinen masennustila".
Psykoottisen masennuksen oireet vastaavat muuten vaikeaa masennusta, mutta masennuksen lisäksi esiintyy joko harhaluuloja, aistiharhoja, psykomotorista hidastumista tai kiihtymistä sekä jopa täydellinen pysähtyminen eli sulkutila. Psykomotorinen eli mielen ja liikkeiden yhteistoiminnan hidastuminen näkyy liikkumisen, puheen, ilmeiden, eleiden tai hienomotoriikan vähentymisenä. Tavallisimpia psykoottisen masennuksen oireita ovat harhaluulot ja kuuloharhat.
Usein kyyniset ajatukset ovat hallitsevin oire. Masentunut henkilö kärsii yleensä hellittämättömän masentuneesta mielialasta, väsymyksestä, mielihyväkokemusten puutteesta, unihäiriöistä, ruokahaluttomuudesta, joskus lisääntyneestä ruokahalusta, keskittymisvaikeuksista, päättämättömyydestä, syyllisyyden ja arvottomuuden tunteista, toivottomuudesta tai itsetuhoajatuksista.
"Depressiivinen stupor" tarkoittaa psykoottiseen masennukseen liittyvää sulkutilaa, jossa potilas on täysin pysähtynyt, reagoimaton, puhumaton ja kykenemätön syömään tai juomaan. Pitkittyessään tila on hengenvaarallinen.
Kuuloharhojen sisältö voi olla halventava, masentunut, vihjaileva, kyyninen tai syyttävä. Tavallisesti kuuloharhat eivät puhu kolmannessa persoonassa tai kommentoi ihmistä. Hajuharhat saattavat olla esimerkiksi mädäntyneen lihan tai jätteiden hajun haistamista.
Harhaluulojen sisältö on tavallisesti vainoava tai luulotautinen. Harhaluuloinen henkilö voi olla esimerkiksi vakuuttunut, että hän on tehnyt rikoksen tai syntiä tai että hän on puilla paljailla. Hän saattaa myös uskoa sellaisen katastrofin tai tuhon olevan tulossa, josta hän on vastuussa. Vanhoilla ihmisillä somaattiset harhaluulot liittyvät usein suoliston toimintaan.
Harhaluulot ovat harvoin yhtä mahdottomia tai kummallisia kuin skitsofrenian kirjon sairauksissa eli kokemuksia telepatiasta, satunnaisten asioiden liittymisestä itseensä tai tunnetta siitä, että joku toinen hallitsee henkilön mieltä.
Usein psykoottisesta masennuksesta kärsivä on selvästi työkyvytön ja tarvitsee aluksi psykiatrista sairaalahoitoa, koska todellisuudentaju vääristyy ja toimintakyky heikkenee huomattavasti, mikä puolestaan vaikuttaa olennaisesti kotona selviytymiseen. Itsemurhavaara on myös suuri, samoin toipumisen jälkeen uudelleen sairastumisen riski. Sähköhoito on psykoottisen masennuksen tehokkain hoito. Tutkimuksen mukaan 95 % potilaista hyötyi sähköhoidosta ja se vähensi sairauden uusiutumisen vaaraa. Lääkehoidoksi suositellaan masennus- ja psykoosilääkkeiden samanaikaista käyttöä. Lisäksi annetaan psykoterapiaa. Hoidon keskeinen tarkoitus on myös tarjota potilaalle yleistä mielenterveydellistä ja sosiaalista tukea.
0,35 % ihmisistä sairastuu Suomessa elämänsä aikana psykoottiseen masennukseen. Vuoden aikana Suomessa sairastetuista masennustiloista 3,4 % oli psykoottisia.
Vanhuksilla psykoottinen masennus on yleisempi kuin nuoremmilla. Vanhusten kaikista masennustiloista on psykoottisia arviolta 15–20 %. Vanhusväestöstä 1–4 % kärsii masennuksesta, sairaalahoidossa olevista jopa 10–12 % on vaikeasti masentuneita ja kotihoidossa olevista 6–9 %. Vanhenemisen myötä tulevat sairaudet saattavat aiheuttaa masentumista.
Kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön liittyvillä masennusjaksoilla esiintyy psykoottisuutta useammin kuin muissa masennuksissa.