hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Atsokytkentä
Atsokytkentä on elektrofiilisiin aromaattisiin substituutioihin kuuluva kemiallinen reaktio, jossa yleensä aromaattinen diatsoniumsuola reagoi aromaattisen yhdisteen kanssa muodostaen atsoyhdisteen. Atsokytkentä on teollisesti merkittävä menetelmä atsovärien valmistukseen ja noin 60 % nykyään käytetyistä atsoväreistä valmistetaan atsokytkennän avulla.
Atsokytkennässä diatsoniumsuola valmistetaan tyypillisesti "in situ" aromaattisesta amiinista typpihapokkeen avulla. Reaktioissa käytetään aromaattisia diatsoniumsuoloja, koska alifaattiset diatsoniumsuolat ovat hyvin epästabiileja. Diatsoniumsuola reagoi aromaattisen yhdisteen kanssa ja helpoimmin reagoivat elektroneja luovuttavia ryhmiä kuten fenoli- ja aminoryhmiä sisältävät yhdisteet ja naftaleenirakenteiset aromaattiset yhdisteet. Elektroneja luovuttavat ryhmät lisäävät aromaattisen renkaan nukleofiilisuutta luovuttamalla elektroniparinsa renkaalle, jolloin se reagoi paremmin elektrofiilisen diatsoniusuolan kanssa. Fenoli- ja aminoryhmät osallistuvat myös reaktiossa välivaiheena muodostuvan kationin stabiloimiseen konjugaation kautta. Elektroneja puoleensavetävät ryhmät kuten nitro- ja halogeeniryhmät hidastavat atsokytkentää. Atsokytkennän reaktiomekanismi on tyypillinen elektrofiilisille aromaattisille substituutioille. Ensimmäisessä vaiheessa aromaattinen rengas reagoi elektrofiilisen diatsoniumsuolan kanssa, jolloin välivaiheena muodostuu kationi. Tästä kationista eliminoituu vetyioni, jolloin yhdisteen aromaattisuus palautuu ja muodostuu aromaattinen atsoyhdiste.
Fenolien toimiessa atsokytkennässä nukleofiileina reaktio suoritetaan hieman emäksisissä olosuhteissa, koska tällöin fenoleista muodostuu vielä nukleofiilisempi fenolaatti-ioni. Aniliinijohdannaisten toimessa nukleofiilina reaktio suoritetaan hieman happamissa olosuhteissa. Fenoli- ja aminoryhmät ovat orto-para-ohjaavia ryhmiä ja tyypillisesti reaktio tapahtuu näihin nähde p-asemaan johtuen steerisistä syistä. Mikäli p-asemassa on jo jokin muu subtituentti tapahtuu reaktio o-asemaan. Jos molekyylissä on sekä fenoli- että aminoryhmät riippuu atsokytkennän regioselektiivisyys reaktio-olosuhteista. Emäksisissä olosuhteissa ditsoniumsuola reagoi asemaan, joka on lähempänä fenoliryhmää, ja happamissa olosuhteissa reaktio tapahtuu lähemmäksi aminoryhmää sijaitsevaan asemaan.
Pelto (sukunimi)
Pelto on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Bosanin asema
Bosanin asema (, hanja 保山驛, ) on metroasema Dongducheonissa, Etelä-Koreassa. Lähellä sijaitsee Yhdysvaltain armeijan Camp Casey-sotilastukikohta.
Seppo Muraja
Seppo Muraja (noin 1943 – maaliskuu 1974) oli suomalainen Turussa asunut rakennusmestari joka tuli tunnetuksi ylitettyään vuonna 1970 Atlantin tavallisella puolikannellisella tuulilasimoottoriveneellä.
Muraja oli moottoriveneilyn ja vesihiihdon harrastaja. Murajalla oli Suomen mestaruuksia vesihiihdossa ja hän saavutti vesihiihdon nopeusennätyksen Turun saaristossa.
Seppo Muraja ja Arto Kulmala matkasivat kesällä 1970 sipoolaisen veneenvalmistajan Marinon Marino Mustang avomoottoriveneellä Atlantin yli Senegalin Dakarista Etelä-Amerikkaan Brittiläiseen Guyanaan. Heidän oli tarkoitus hinata veneen tarvitsema polttoaine kahdessa ponttoonissa veneen perässä mutta tämä suunnitelma ei toiminut käytännössä ja polttoaine täytyi säilyttää 200 litran tynnyrissä veneen keskellä olleessa vedenpitävässä ruumassa. Marino Mustang-vene oli 4,3 metriä pitkä ja 1,70 m leveä ja sen omapaino oli noin 210 kiloa. Veneessä oli 36 hevosvoiman Archimedes Penta 360 perämoottori.
Veneen keulakannelle oli asennettu tilapäinen masto ja apupurje ja suuri osa matkasta tehtiin purjehtimalla, koska mukana ollut polttoaine ei olisi riittänyt koko matkan ajaksi. Polttoaineen loputtua he sattuivat pääsemään paikalle tulleeseen norjalaiseen rahtilaivaan, joka kuitenkin oli matkalla eri suuntaan kohti New Yorkia. Sen vuoksi he jatkoivat matkaa omalla veneellään kohti Etelä-Amerikkaa. Loppumatkan aikana Vene kaatui ja miehet menettivät lähes kaikki varusteensa. Matkan päätepisteeksi vaihtui alkuperäisen Ranskan Guayanan sijasta Brittiläinen Guyana. Veneen luovuttanut Marino oli luvannut Murajalle ja Kulmalalle uuden veneen jos matka onnistuisi ja tämä lupaus pidettiin. Murajan ja Kulmalan Atlantin ylityksessä käyttämä vene on nykyisin Marinon varastossa Sipoon Söderkullassa.
Joulukuussa 1972 Muraja lähti Pertti Oinaalan kanssa Turusta maailmanympärimatkalle "Hello Dolly"-nimisellä 5,7 metriä pitkällä Finmar Daycruiser moottoriveneellä. Vene oli osallistunut aiemmin avomerikilpailuihin. Matka katkesi jo kuitenkin alkuvaiheissa, kun veneen moottori hajosi ja Muraja joutui jäämään rahavaikeuksien takia erääseen ranskalaiseen kalastajakylään. Hän pääsi jatkamaan yksin matkaansa vasta kun Urpo Lahtisen Lehtimiehet-yhtymä lahjoitti hänelle uuden moottorin ja toimitti sen Ranskaan. Muraja hukkui kuitenkin myrskyssä Biskajanlahdella maaliskuussa 1974. Hänen veneensä löydettiin tyhjänä. 31-vuotiaan Murajan ruumis löytyi pari viikkoa myöhemmin Castetsin kaupungin edustalta lähellä Ranskan ja Espanjan rajaa. Muraja haudattiin Turkuun huhtikuun lopulla 1974.
Kirjailija Pete Suhosen dokumentaarinen romaani Myrskyn ratsastaja (Sammakko, 2018) kuvaa Murajan viimeiseksi jäänyttä seikkailua. Teos sisältää Murajan autenttisia kirjeitä kotiin matkan varrelta.
Muraja kuvasi Atlantin ylitystään Viikko-Sanomien numeroissa 33-37/1970 ilmestyneissä matkakuvauksissa sekä 1971 ilmestyneessä omakustannekirjassaan "Psycopaatilla yli Atlantin". Murajan matkakuvaus on ilmestynyt myös lyhennettynä Joni Skiftesvikin toimittamassa kirjassa "Jo viheltää takilassa" (WSOY 1993).
Bethany Mota
Bethany Noel Mota, taiteilijanimeltään Macbarbie07 (s. 7. marraskuuta 1995 Los Banos, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen videobloggaaja.
Mota aloitti YouTubessa vuonna 2009 nimellä "Macbarbie07" ja keräsi seuraajia nopeasti tekemällä Haul-videoita (esittäen uusia muotivaatteita ja muita esineitä). Hän on perustanut suunnitellut omia mallistoja Aeropostale-tuotemerkille. Moton fanit käyttävät itsestään nimitystä "Mota-vators".
Myöhemmin YouTube-kanavan nimeksi muuttui "Bethany Mota". Lokakuussa 2015 hänen YouTube-kanavalla oli 9,5 miljoonaa seuraajaa, Twitter-tilillä 2,69 miljoonaa ja Instagramissa 5,2 miljoonaa.
Mota on julkaissut lokakuussa 2014 singlen "Need You Right Now", jossa on mukana Mike Tompkins. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin tammikuussa 2015 Tompkinin YouTube-kanavalle.
Joulukuussa 2013 Mota aloitti yhteistyön tavarataloketju J. C. Penneyn ja vaatekauppa Forever 21:n kanssa. He myivät asusteita ja hajusteita "Aéropostale" nimikkeen alaisuudessa, kunnes he joutuivat hakeutumaan konkurssiin vuonna 2016.
Yhdysvaltalainen Time-lehti on nimennyt Motan vuosina 2014 ja 2015 yhdeksi vuoden vaikutusvaltaisimmista teini-ikäisistä.
Samudera Pasain sulttaanikunta
Samudera Pasai oli Sumatran saaren pohjoisosassa, nykyisen Acehin alueella sijainnut sulttaanikunta 1300-1500 -luvulla.
Samudera Pasai oli yksi varhaisimpia islamilaisia sulttaanikuntia nykyisen Indonesian alueella. Sulttaani Malek Saleh kääntyi islamiin 1200-luvun lopulla ja hänen epäillään olleen ensimmäinen muslimihallitsija nykyisen Indonesian alueella. Pasain satamakaupunki oli yksi ensimmäisistä muslimikauppiaiden tukikohdista Malakansalmen alueella
Samudera Pasain historian alkuajat ovat epäselviä. Uskotaan kuitenkin että valtakunta on ollut olemassa ennen kuin Osmanien valtakunta syntyi nykyisen Turkin valtion alueella. Kun osmanihallitsijoiden vaikutusvalta kasvoi 1300-luvun loppupuolella, oli Samudera Pasain sulttaanikunta jo kasvattanut vaikutusvaltaansa. Arabialainen löytöretkeilijä Ibn Battuta kävi Samudera Pasain alueella Sumatran pohjoisosissa vuoden 1345 tienoilla.
1300-luvun puolivälissä Majapahitin kuningaskunta hyökkäsi Samudera Pasaihin ja ryösti kaupungin. Majapahitin vallan levitessä Sumatralla, myös eteläsumatralaisen Palembangin prinssi Paramesvara pakenemaan Majapahitin valloituksia Malakan niemimaalle. Paramesvara nai Samudera Pasain prinsessan ja kääntyi Islamiin ja hän perusti Malakan sulttaanikunnan.
Samudera Pasai oli 1300-luvun lopulla varakas kaupallinen keskus, mutta Malakan sulttaanikunnan perustamisen jälkeen Samudera Pasain merkitys alueen kaupankäynnissä väheni, kun Malakan valta kasvoi Malakansalmen alueella. 1500-luvun alussa Portugalin imperiumi laajeni Malaijien saaristossa. Vuonna 1511 portugalilaiset valtasivat Malakan ja kymmenen vuotta myöhemmin he hyökkäsivät Samudera Pasain alueelle. Vuonna 1524 Acehin sulttaanikunta otti Samudera Pasain jäännökset hallintaansa.
Naisten Superpesis
Naisten Superpesis on Suomen pesäpallon naisten pääsarjataso. Sarja on perustettu vuonna 1989. Tätä ennen pesäpallon korkein sarjataso toimi SM-sarja-nimen alla. Superpesiksen menestyin seura on Lapuan Virkiä yhdeksällä mestaruudellaan.
Superpesiksen lisäksi joukkueet osallistuvat talven harjoituskaudella Pesäpallon halli-SM-kilpailuihin. Kaudella 2019 sarjassa pelaa 11 joukkuetta.
Superpesistä alempia sarjatasoja ovat Ykköspesis, Suomensarja sekä alueittain pelattavat Maakuntasarjat.
Naiset alkoivat ratkaista mestaruutta vuonna 1931. Mestaruus ratkaistiin siten, että ensiksi pelattiin aluemestaruuksista ja aluemestarit ratkaisivat Suomen mestaruuden keskinäisissä otteluissaan, joko pudotuspelein tai useampaan lohkoon jaettuna. Vuosina 1949–1954 mestaruus ratkesi lopullisesti PPL:n ja TUL:n mestareiden kohtaamisessa. Sarjamuotoisesti naisten mestaruudesta on pelattu vuodesta 1955 lähtien.
Naisten Superpesiksen yleisöennätys on vuodelta 1996, jolloin Oulun Lipon ja Jyväskylän Kirin välistä ottelua oli seuraamassa 3 587 katsojaa.
Naisten runkosarjassa pelataan 110 ottelua. Joukkueita naisissa on kymmenen jotka pelaavat kaksinkertaisen runkosarjan, jonka lisäksi pelataa viiden joukkueen lisälohkot yksinkertaisena sarjana. Jokaiselle joukkueelle kertyy runkosarjassa 22 ottelua. Lisälohkot jaetaan A- ja B-lohkoon. A-lohkossa pelaavat Pori, Lapua, Seinäjoki, Turku ja Rauma. B-lohkossa pelaavat Jyväskylä, Lappeenranta, Siilinjärvi, Viinijärvi sekä Ylihärmä.
Pudotuspeleihin pääsevät runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta jotka kohtaavat toisensa ensin puolivälierissä. Puolivälierien voittajat välierissä, joidenka voittajat pääsevät finaaliin, jossa ratkaistaan Suomen mestaruus. Puolivälierät, välierät ja finaalit pelataan paras viidestä-menetelmällä, eli jatkoon pääsee kolmella voitolla. Pronssiottelut pelataan paras kolmesta-menetelmällä eli voittaja saadaan selville kahdella voitolla.
Työväen lauluja II
Työväen lauluja II on levy-yhtiö Scandian vuonna 1970 julkaisema kokoelma-albumi, joka sisältää neljätoista vanhaa työväenlaulua. Se on jatkoa vuotta aikaisemmin ilmestyneelle albumille "Työväen lauluja". Molempien kappaleita julkaistiin vuonna 1997 Warner Music Finlandin "20 suosikkia" -sarjaan kuuluvalla CD:llä "Veljiksi kaikki – Työväen lauluja".
Albumi sisältää tunnetuimpien työväenlaulujen lisäksi muun muassa osuustoiminta-aatteesta valistavan kappaleen "Sateenkaarilipun alla", Laukon kartanon torpparihäädöistä kertovan kansanlaulun sekä Työväen Urheiluliiton marssin. Reijo Frankin, Jussi Raittisen, Heli Keinosen ja Sulo Vakkarin ohella levyllä kuullaan Olli Heikkilän johtamaa kahta kuoroa ja soittokuntaa, joiden nimiä ei kuitenkaan ole mainittu. Albumin kansitekstit on kirjoittanut Pekka Gronow.
Silorausku
Silorausku ("Dipturus batis") on rauskuihin kuuluva rustokalalaji.
"Silorausku on taloudellisesti tärkeä laji ja sitä pyydystetään runsaasti ruoaksi. Se elää 30-600 metrin syvydeessä; nuoret elinalueen matalammissa osissa. Silorauskun ruumis on litistynyt, vinoneliön muotoinen ja pyrstö on ohut. Pyrstössä ja ruumiin vatsapuolella on pieniä piikkejä; aikuisilla naarailla on piikkejä myös ruumiin etuosassa, koirailla koko selässä. Silorausku on pohjan asukas, joka etsii ruoakseen kaloja, rapuja, hummereita ja kalmareita. Naaras munii pohjalle sarveiskuoriset, pitkärihmaiset munat. Kuoriutuessaan poikaset ovat noin 20 cm:n pituisia."
Ruskokeihäsrausku
Ruskokeihäsrausku ("Dasyatis americana") on keihäsrauskujen heimoon kuuluva rustokalalaji.
Ruskokeihäsrauskun ruumis on lähes suorakulmainen ja ohut pyrstö on hyvin pitkä, selkä- ja peräevä puuttuvat.
Keihäsrauskujen tunnusomainen puolustusase, josta nämä kalat ovat saaneet nimensäkin, on tukeva sahareunainen piikki pyrstön tyven lähellä. Piikin alapinnalla on myrkkyrauhanen ja myrkkypiikkiin pisto voi tappaa ihmisenkin. Vaikka keihäsrauskut eivät pysty liikuttamaan keihästään itsenäisesti, ne voivat sivaltaa sen pitkällä pyrstöllään hyvin nopeasti ja voimakkaasti tunkeilijaan. Eräät indopasifisen alueen asukkaat käyttävät keihäsrauskujen piikkejä aseina.
Ruskokeihäsrauskua tavataan Atlantin länsiosan subtroopisilla ja trooppisilla vesillä Yhdysvaltojen New Jerseystä Brasilian eteläosiin.
Ruskokeihäsrausku makaa tavallisesti hiekkapohjaan hautautuneena. Se syö kaloja, äyriäisiä ja nilviäisiä, jotka se murskaa vahvoilla, litteillä hampaillaan. 3-5 sikiötä varttuvat emon sisällä, kunnes syntyvät uimakykyisinä ja noin 18 cm:n pituisina. Muidenkin keihäsrauskujen elintavat ovat hyvin samankaltaiset.
Itse taloudellisesti arvottomina ruskokeihäsrauskut voivat aiheuttaa suurta tuhoa simpukka-alueilla.
Leo Pennanen
Leo Kalervo Henrik Pennanen (11. elokuuta 1904 Koski Hl. – 27. tammikuuta 1991 Tampere) oli suomalainen rovasti ja käsialantutkija (grafologi).
Pennasen vanhemmat olivat isännöitsijä Hugo Henrik Pennanen ja Hilma Maria Enegrén. Pennanen pääsi ylioppilaaksi 1923 ja hänet vihittiin papiksi 1927. Hän toimi Porin virallisena apulaisena 1931–1936, Tampereen 5. kappalaisena 1937–1943, Hämeen läänin Kosken (nykyinen Hämeenkoski) kirkkoherrana vuodesta 1946 alkaen ja Kotkan seurakunnan kirkkoherrana 1959–1972, josta jäi eläkkeelle. Pennanen oli myös Kirkkotie-lehden toimittajana 1938–1939.
Pennanen oli käsialantutkimuksen uranuurtajia Suomessa ja hänen ensimmäinen kirjansa aiheesta ilmestyi jo 1944.
Leo Pennanen oli naimisissa vuodesta 1928 kansakoulunopettaja Irja Kyllikki Airion kanssa. Heidän lapsiaan olivat kirjailija Lea Pennanen, sosiaalineuvos Jyrki Pennanen (1933–2012) ja toimittaja, taidemaalari Outi Pennanen. Leo Pennasen sisko oli kirjailija, kriitikko Eila Pennanen.
Vilma Alina
Vilma Alina (oikealta nimeltään Vilma Alina Lähteenmäki, s. 8. elokuuta 1993 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän sai levytyssopimuksen Universal Musicin kanssa vuonna 2013 YouTube-videopalveluun lataamansa videon seurauksena. Videolla hän esitti loopperilla tekemänsä potpurin Anssi Kelan ja Robinin kappaleista. Ensimmäisen singlensä ”Hullut asuu Kallios” hän julkaisi marraskuussa 2014. Esikoisalbuminsa "Ufoja" hän julkaisi helmikuussa 2016.
Vilma Alina soitti vuosina 2013–2016 koskettimia poplaulaja Robinin keikkabändissä. Hän on valmistui ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta keväällä 2012. Nykyisin hän opiskelee muusikoksi Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa.
Butwal
Butwal () on kaupunki Nepalin Läntisen kehitysalueen Lumbinin vyöhykkeellä. Kaupunki sijaitsee Kathmandusta linnuntietä noin 185 kilometriä länteen. Vuoristosta johtuen ajomatka pääkaupunkiin on suuruusluokkaa kolmanneksen linnuntietä pidempi. Kaupunki sijaitsee runsas 160 kilometriä Pokharasta etelään Siddharthanagariin (22 km) ja edelleen Intian Uttar Pradeshin osavaltioon johtavan maantieyhteyden sekä poikittaisen, Bharatpurin kautta Kathmanduun vievän maantien risteyksessä.
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 118 462. Butwal on runsaan 880 000 asukkaan Rupandehin piirikunnan ja koko 2,8 miljoonan asukkaan (2011) Lumbinin vyöhykkeen hallintokeskus. Kaupungin pinta-ala on 69,3 neliökilometriä.
Vuoden 2014 joulukuussa Butwal nostettiin yhdeksi Nepalin yhdestätoista suurkaupungista. Tässä yhteydessä siihen liitettiin kaksi läheistä maaseutualuetta (kyläkehityskomiteoita, VDC) väestöineen (Motipur ja Semlar), jolloin sekä kaupungin asukasluku että pinta-ala kasvoivat.
Kaupunki on Lumbinin vyöhykkeen koulutuksen, teollisuuden ja vapaa-ajan keskus. Nepalin opiskelijamäärältään valtavalla (yli 600 000) Tribhuvanin yliopistolla on kolme kampusta kaupungissa. Lähin kansallisen liikenteen lentokenttä on runsas 20 kilometriä etelässä oleva Siddharthanagarin lentoasema.
Kyösti Laihi
Kyösti Laihi (s. 1959) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan 1970–1980-luvuilta varsinaissuomalaisten yhtyeiden kosketinsoittajana sekä Suomen vuoden 1988 euroviisuedustajan, Boulevard-yhtyeen esittämän ”Nauravat silmät muistetaan” laulusolistina. Boulevardin lisäksi Laihi on ollut jäsenenä yhtyeissä Kaamos ja Pasi & Mysiini.
Laitilassa varttuneen Laihin ensimmäinen yhtye oli 1970-luvun alun Hermannin Nuorisoseura eli HNS, jossa hän soitti alle 15-vuotiaana aluksi sähköurkuja ja sitten bassoa. Vuonna 1974 HNS hajosi, ja Laihi alkoi tehdä omia progetyylisiä kappaleita kitaristi Jyrki Lemmetin kanssa. Tästä muodostui yhtye nimeltä Naavan lämmin nipistys, jonka muut jäsenet olivat Jari Nordman ja Juha Jokiranta. Se voitti Nuorison taidetapahtuman Turun-aluekilpailun 1975.
Pian Laihi liittyi kosketinsoittajaksi turkulaiseen progeyhtye Kaamokseen. Vuonna 1982 Laihi perusti Erkki Korhosen kanssa Boulevardin, jonka kanssa keikkaili vuosituhannen vaihteeseen asti. Tuolloin Laihi joutui jäämään työkyvyttömyyseläkkeelle vuonna 1989 todetun MS-tautinsa takia. 2000-luvulla Laihi on työskennellyt Anna Hanskin kanssa. Hän asuu Helsingissä.
Laihi on toiminut lauluntekijänä Boulevard-yhtyeelle sekä muutamille artisteille. Vuonna 2002 hän lisäksi levytti Seitsemän seinähullua veljestä-yhtyeen kanssa kappaleen Eteenpäin.
Lasse Berghagen
Lars ”Lasse” Nils Berghagen (13. toukokuuta 1945 Enskede, Tukholma) on ruotsalainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä.
Berghagen julkaisi ensimmäisen levynsä 1965. Vuonna 1969 hän julkaisi singlen "Teddybjörnen Fredriksson", josta tuli klassikko. Berghagenin muita menestyskappaleita ovat "Sträck ut din hand", "En kväll i juni" ja "Stockholm i mitt hjärta".
Berghagen voitti ruotsalaisen Melodifestivalen-kilpailun vuonna 1975 laululla "Jennie, Jennie". Eurovision laulukilpailussa 1975 kappale sijoittui kahdeksanneksi. Edellisvuoden Melodifestivalenissa hän sijoittui Abban jälkeen toiseksi laululla "Min kärlekssång till dig". Vuonna 1973 Berghagenin kynästä syntynyt pop-sävellys "Ding-dong" sijoittui Melodifestivalenin seitsemänneksi. "Ding-dong" oli Svensktoppen-hittilistalla seitsemäntoista viikkoa vuonna 1973.
Berghagen isännöi jokakesäistä suosittua televisio-ohjelmaa "Allsång på Skansen" vuosina 1994–2003. Hänen aikanaan ohjelman katsojaluvut yli kolminkertaistuivat 600 000:sta kahteen miljoonaan.
Berghagen oli aviossa laulaja Barbro "Lill-Babs" Svenssonin kanssa 1965–1968. Hänen tyttärensä on näyttelijä Malin Berghagen.
Robert Charles Sproul
Robert Charles Sproul (13. helmikuuta 1939 Pittsburgh, Pennsylvania – 14. joulukuuta 2017 Altamonte Springs, Florida) oli yhdysvaltalainen, reformoitua kristillisyyttä edustanut teologi ja pastori. Hän oli perustaja ja puheenjohtaja Ligonier Ministries -järjestössä. Sproul puhui päivittäin radio-ohjelmassa Renewing Your Mind, jota lähetetään Yhdysvalloissa ja 60 muussa maassa. Ligonier Ministries -järjestöllä on monta teologista konferenssia vuodessa.
R. C. Sproul oli kalvinisti. Hän työskenteli pastorina Saint Andrews Chapel Sanfordissa Floridassa.
Sproulilla oli akateemisia tutkintoja: Westminster College, Pennsylvania (BA, 1961), Pittsburgh Theological Seminary (M.Div, 1964), Vrije Universiteit (”vapaa yliopisto”) Amsterdam (Drs., 1969) ja Whitefield Theological Seminary (PhD, 2001). Hän opetti monissa korkeakouluissa ja pappisseminaareissa, mm. seuraavissa: Reformed Theological Seminary, Orlando Jackson Mississippi ja Knox Theological Seminary, Fort Lauderdale Florida.
Sproul kirjoitti yli 60 kirjaa ja lukuisia artikkeleita evankelikaalisiin lehtiin, kuten Table Talk Magazineen.
Voiman filosofia
Voiman filosofia () on pseudonyymin ”Ragnar Redbeardin” kirjoittama vuonna 1890 julkaistu kirja. Redbeard puoltaa vahvasti luonnonvalintaa, moraalittomuutta ja hedonismia. Redbeard hylkää perinteiset ajatukset ihmis- ja luonnonoikeuksista ja esittää, että vain fyysinen voima voi määrittää moraalin. Kirjaa voidaan pitää sosiaalidarvinistisena.
Redbeard käsittelee kirjassaan 1800-lukulaisia rotuoppeja muun muassa valkoisen ja arjalaisen rodun ylemmyydestä mustiin nähden. Kirjoittaja viittaa aikalaisiin käsityksiin esimerkiksi kallonmuodon ja ulkonäön olennaisuuteen ”älykkyyden” kertojana. Hän myös väittää, että sorretut ja huono-osaiset ovat ansainneet sortamisensa, koska eivät ole olleet tarpeeksi älykkäitä, vahvoja tai halukkaita puolustamaan oikeuksiaan ja ovat näin myös oikeutetut kuolemaan vahvemman ja paremman tieltä. Hän kritisoi voimakkaasti kristinuskoa, jota hän pitää lähinnä luonnonlakeja vääristävänä, turhana ja ihmisten hallitsemiseen kehitettynä koneistona ja rahastamisena. Hän myös hylkää kaikki olemassa olevat talousteoriat, mukaan lukien sekä sosialismin että kapitalismin, molemmat eri tavoilla luonnonvalintaa vääristävinä orjuutusmenetelminä.
Monet, kuten S. E. Parker on esittäneet epäilyn, että Ragnar oli uusiseelantilaisen anarkistin, Arthur Desmondin salanimi. Myös amerikkalaista sosialistina tunnettua kirjailijaa, Jack Londonia on epäilty Redbeardin nimimerkin taakse. Tämä on kuitenkin epätodennäköistä, koska hänen tunnetut mielipiteensä erosivat merkittävästi kirjan mielipiteistä. Kirjan on myös väitetty olevan satiirinen kannanotto sosiaalidarwinismiin.
S. E. Parker on kirjoittanut: ”"Might Is Rightia" vaivaavat monet suuret ristiriitaisuudet.” Erityistä huomiota hän kiinnittää kirjan pääteeman, induvidualismin avoimeen seksistisyyteen ja rasistisuuteen. Kuitenkin hän huomauttaa, että ”sen raaka elinvoimaisuus voi kuitenkin hälventää joitain esi-isiltämme perimiämme taikauskoja moraalin, uskonnon ja politiikan osalta.”
Anton LaVey otti paljon tekstiä suoraan "Might Is Rightista" Saatanallisen kirkon perustusteokseen, Saatanalliseen raamatun osaan "Saatanan kirja". Lavey myös väitti kirjan kirjoittajaksi Jack Londonia ja kirjoitti vuonna 1996 julkaistun englanninkielisen uudelleenjulkaisun esipuheen.
Kaamos (täsmennyssivu)
Kaamos voi tarkoittaa seuraavia:
Margaret Elphinstone
Margaret Elphinstone (s. 1948 Kentissä) on skotlantilainen kirjailija.
Margaret Elphinstone syntyi Kentissä, Englannissa. Hän opiskeli Queen's Collegessa Lontoossa ja Durhamin yliopistossa. Hän oli kirjoittamisen professori Strathclyden yliopiston englannin laitoksella Glasgow'ssa, kunnes jäi hiljattain eläkkeelle. Hänen akateemisen uransa merkittävimmät tutkimuskohteet ovat skotlantilaiset kirjailijat sekä kirjallisuus Skotlannin saaristossa.
Elphinstone on tehnyt laajoja opintomatkoja Islantiin, Grönlantiin, Labradoriin ja Yhdysvaltoihin. Hän asui kahdeksan vuotta Shetlanninsaarilla. Hänellä on kaksi lasta.
Ennen ryhtymistään professoriksi Glasgow'ssa 2003, hän työskenteli vaihtelevissa tehtävissä eri paikoissa. Joitakin kokemuksiaan hän hyödynsi myöhemmin kirjoissaan.Margaret Elphinstonen teoksia ei ole ilmestynyt suomeksi.
Teoksesta "The Sea Road"
Teoksesta "Hy Brasil"
Teoksesta "Voyageurs"
Juha-Pekka Rusanen
Juha-Pekka Rusanen on lapinlahtelainen poliitikko. Koulutukseltaan Rusanen on yhteiskuntatieteiden maisteri.
Rusanen valittiin kunnanvaltuustoon vuosina 2008 , 2012 ja 2017 toimitetuissa vaaleissa. Ensimmäisellä kaudellaan hän oli tarkastuslautakunnan puheenjohtaja. Rusanen valittiin kunnanvaltuuston puheenjohtajaksi 22-vuotiaana, siinä tehtävässä hän toimi valtuustokauden 2013–2017. Rusanen toimii tällä hetkellä Lapinlahden kunnan tarkastuslautakunnan puheenjohtajana sekä valtuustoryhmän puheenjohtajana. Lisäksi hän on tällä hetkellä Ylä-Savon koulutuskuntayhtymän yhtymänvaltuuston puheenjohtaja sekä Pohjois-Savon liiton maakuntahallituksen jäsen.
Marraskuussa 2014 Rusanen valittiin Keskustan Pohjois-Savon piirin puheenjohtajaksi. Hän luopui puheenjohtajan tehtävästä 2017. Hän on toiminut Keskustan puoluehallituksen jäsenenä. Aiemmin hän on toiminut Keskustanuorten Ylä-Savon ja Pohjois-Savon piirien puheenjohtajana.
Rusanen työskentelee tällä hetkellä Euroopan parlamentin jäsenen kotimaan avustajana. Aiemmin hän on työskennellyt kansanedustajan avustajana sekä radiotoimittajana.
Venäläinen silta
Venäläinen silta () on vuonna 2012 valmistunut maailman pitkäjännevälisin vinoköysisilta Venäjän kaukoidässä Vladivostokin kaupungin ja sen edustalla olevan Venäläisen saaren välillä. Silta ylittää Itä-Bosporinsalmen. Sillan pääjänne on 1 104 metriä pitkä.
Venäläisen sillan rakennustyöt aloitettiin kesällä 2008. Pääministeri Dmitri Medvedev avasi sillan 2. heinäkuuta 2012, tosin sillan testaukset olivat vielä kesken. Liikenteelle silta avattiin elokuun alussa. APEC:in eli Aasian ja Tyynenmeren maiden talousjärjestön kokous pidettiin saarella syyskuussa 2012.
Sillan 1 104 metristä pääjännettä reunustaa kaksi teräsbetonista A-kirjaimen muotoista pylonia, joiden korkeus 321 metriä on ennätys sekin, kuten myös pisimmän vinoköyden mitta 575 metriä. Pääjännevälissä sillan kansi on teräksinen kotelopalkki, jonka kokonaisleveys on 29,5 metriä ja rakennekorkeus 3,2 metriä. Sillalla on neljä 3,75 metriä leveää ajokaistaa. Vinoköysisillan kokonaispituus on 1 885,5 metriä ja koko sillan pituus liittymäsiltoineen 3 100 metriä. Sillan suurin alikulkukorkeus on 70 metriä.
Työväen laulukirja
Työväen laulukirja on suomalainen työväenlaulujen kokoelma, joka ensimmäistä kertaa ilmestyi vuonna 1900. Sen jälkeen teoksesta on julkaistu lukuisia uusia ja laajennettuja versioita, joista viimeisin on vuodelta 2013. Kirja oli suosittu erityisesti 1900-luvun alkuvuosikymmeninä, vuoteen 1920 mennessä sitä oli painettu jo yli 200 000 kappaletta.
"Työväen laulukirjan" ensimmäinen painos oli 15-sivuinen vihkonen, jonka oli koonnut ja kustantanut ilmeisesti helsinkiläinen nimimerkki Eero S. Sama vihkonen ilmestyi uudelleen kotkalaisen Reino Drockilan kustantamana 1903 ja samana vuonna siitä julkaistiin myös ensimmäinen amerikansuomalainen painos Massachusettsin Worchesterissa. Myöhempiä painoksia ovat kustantaneet muun muassa Työväen Kirjapaino Oy, amerikansuomalainen Työmies-kirjapaino sekä Suomen Sosialidemokraattinen Puolue. Toimittajina ovat olleen muun muassa Kaarle Lehtinen ja Eemeli Kunnas.
Kirjan viimeisin uusintapainos on ilmestynyt vuonna 2013 Suomen Työväen Musiikkiliton kustantamana. Se pohjautuu F-Musiikin vuonna 2007 julkaisemaan painokseen, jonka on toimittanut Virpi Kari. Teoksessa on mukana 1900-luvun alkupuolen työväenlaulujen lisäksi muun muassa 1960–1970-lukujen poliittisen laululiikkeen tunnetuksi tekemiä kappaleita. Sanoitusten lisäksi kirja sisältää nuotit ja sointumerkit, laulujen historiikkia sekä valokuvia.
Kauko Heikkilä (kommunisti)
Kauko Heikkilä (16. joulukuuta 1897 Sippola – 1985) oli Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) pitkäaikainen vaikuttaja.
Heikkilä osallistui Suomen sisällissotaan Tiutisen punakaartin riveissä ja hänet tuomittiin sodan jälkeen kuudeksi vuodeksi kuritushuoneeseen, mutta armahdettiin jo joulukuussa 1918. Hän toimi sen jälkeen sahatyöläisenä, kunnes meni 1925 Neuvostoliittoon ja opiskeli Leningradissa Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa vuoteen 1929. Hänen puoluenimensä Neuvostoliitossa oli "Kauko Saari". Toimittuaan jonkin aikaa opettajana Kontupohjassa Heikkilä palasi Suomeen 1930 tai 1931. Hän toimi SKP:n maanalaisena organisaattorina, kunnes jäi kiinni marraskuussa 1934 Toivo Antikaisen jutun yhteydessä. Hän oli lähes yhtäjaksoisesti vankilassa seuraavat kymmenen vuotta; alkuperäinen vankeustuomio päättyi lokakuussa 1940, mutta oltuaan vapaalla jalalla vain alle kolme kuukautta hänen vangittiin uudelleen turvasäilöön. Vankilassa Heikkilä kuului Aimo Aaltosen ja Ville Pessin ohella vankilakommunistien keskuudessa muodostuneeseen johtoryhmään, joka otti SKP:n johdon käsiinsä, kun puolue aloitti julkisen toimintansa syksyllä 1944. Hänet valittiin myös ensimmäiseen sodanjälkeiseen puoluetoimikuntaan.
SKP:ssä Heikkilä erikoistui kaaderiasioihin ja hänen erikoisalaansa oli puolueen omien jäsenten valvonta. Hänen on sanottu olleen viimeiseen asti uskollinen puolueelle ja hän oli puolueen sisällä suorastaan pelätty mies tiukan linjansa ja jäykän asenteensa vuoksi. Heikkilä toimi vuosina 1946–1947 SKP:n Helsingin piirisihteerinä, mistä hänet siirrettiin puolueen ay-jaostoon. Hän toimi sen jälkeen puolueen palveluksessa eri tehtävissä eläkeikään saakka. Vuodesta 1956 alkaen hän johti salaista operaatiota, jolla pyrittiin paljastamaan ”ohranan agentteja” puolueen sisältä. Viimeksi Heikkilä toimi Kansan Arkiston hoitajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1966. SKP:n hajaannuksen aikana Heikkilä tuki innokkaasti vähemmistöä.
Rieti (nimi)
Rieti on suomalainen miehen etunimi. Se on Fredrik-nimen suomalainen muoto ja oli almanakassa vuosina 1929–1949.
Tunnettuja Rieti-nimisiä henkilöitä ovat olleet:Fiktiossa Rieti on esiintynyt Heimo Vesan kissan nimenä Pertti Jarlan Fingerpori-sarjakuvissa.
Styrbjörn
Suomessa nimi Styrbjörn on Väestö­rekisteri­keskuksen
tietojen mukaan annettu vuoden 2015 loppuun mennessä hieman alle 100 henkilölle.
Styrbjörnin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 11. lokakuuta.
Nimi Styrbjörn on ollut myös ainakin kolmella Ruotsin merivoimien aluksella.
Nimi tarkoittaa räyhäävää karhua.
Siddharthanagar
Siddharthanagar () eli "Bhairahawa" tai "Bhairawa" on kaupunki Nepalin Läntisen kehitysalueen Lumbinin vyöhykkeellä, lähellä Intian Uttar Pradeshin osavaltion rajaa. Kaupunki kuuluu Rupandehin piirikuntaan ja sijaitsee vyöhykkeen keskuskaupungista Butwalista 22 kilometriä etelään. Nepalin pääkaupunki Kathmandu jää linnuntietä noin 185 kilometriä länteen. Vuoristosta johtuen matka pääkaupunkiin on maanteitse luokkaa kolmanneksen pidempi.
Kaupunki on saanut nimensä Gautama Buddhan nimen eli Siddhartha Gautaman mukaan. Hänen syntymäpaikkansa Lumbini sijaitsee kaupungin länsipuolella (noin 20 km:n päässä).
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 63 483. Kaupungin pinta-ala on 36,0 neliökilometriä (2011).
Noin viisi kilometriä kaupungin eteläpuolella on maantien rajanylityspiste Intiaan. Nepalin puoleisen raja-aseman/paikkakunnan nimi on Belahiya ja Intian puoleisen Sunauli tai Sonauli.
Rami Louke
Rami Louke (s. 20. lokakuuta 1978 Vaasa) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta kykeni pelaamaan myös keskellä.
Louke on Vaasan Palloseuran kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa seuran edustusjoukkueessa 2. toukokuuta 1998 vierasottelussa Helsingin Jalkapalloklubia vastaan. Pääsarjatasolla hänelle kertyi 19 ottelua ilman maaleja 1998–2000. Kahden myöhemmän kauden loppupuolet Louke vietti lainalla Ykkösessä pelanneen Närpes Kraftin riveissä.
Kaudeksi 2001 Louke siirtyi pysyvästi sarjatasoa alemmaksi FF Jaroon. Alkukaudesta tullut vaikea jalkapöydän murtuma uusiutui kauden kynnyksellä ja leikkauksesta toipuminen kesti pitkälle alkusyksyyn. Hän palasi joukkueen mukaan loppukaudesta ja auttoi Jaroa nousemaan Veikkausliigaan tekemällä liigakarsinnoissa hattutempun Turun Palloseuraa vastaan ja maalin molemmissa osaotteluissa FC Jokereita vastaan.
Louke palasi pääsarjatasolle Vaasan Palloseuran riveihin, mutta kausi oli pettymys VPS:n sijoittuessa yhdennelletoista sijalle ja pudoten Ykköseen. Seuraavan kahden vuoden aikana hän pelasi hajanaisesti nilkkavamman ja katkenneen polven eturistisiteen johdosta. Kausi 2005 oli Loukelle menestyksekäs VPS:n noustua Veikkausliigaan ja hänen itsensä ollessa Ykkösen paras maalintekijä 16 maalillaan yhdessä Dawda Bah’n kanssa. Louke jakoi myös Veikkauspörssin voiton Roni Porokaran kanssa.
Kausi 2006 jäi Loukelta väliin kokonaan munuaissairauden diagnoosin johdosta. Seuraavalla kaudella hän palasi lyhyeksi aikaa VPS:n mukaan, lopettaen kuitenkin pian uransa huipputasolla lääkityksen tehdessä pelaamisen mahdottomaksi. Vuonna 2009 Louke esiintyi vielä Kakkosessa pelanneen Vasa IFK:n riveissä, mutta loukkaantumisten johdosta hänen kautensa rajoittui esiintymisiin vaihtopenkiltä ja kausi jäi Louken viimeiseksi valtakunnallisissa sarjoissa.
Elvis Presleyn filmografia
Elvis Presley näytteli 33 elokuvassa vuosina 1956–1969. Lisäksi hän teki kaksi dokumenttielokuvaa ja kolme televisio-ohjelmaa.
Elämälle kiitos
Elämälle kiitos voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Fabiano
Fabiano Ribeiro de Freitas, yleensä vain Fabiano (s. 29. helmikuuta 1988 Mundo Novo, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa portugalilaista Portoa.
Toukokuussa 2012 Fabiano teki nelivuotisen sopimuksen Porton kanssa.
Sundan kuningaskunta
Sundan kuningaskunta oli hindukuningaskunta Jaavan saaren länsiosassa. Kuningaskuntaa kutsutaan joissain yhteyksissä myös nimellä Pajajaran, kuningaskunnan pääkaupungin mukaan. Kuningaskunnan tärkeä satama oli Sunda Kelapa, Ciliwungjoen suulla nykyisen Jakartan alueella.
Sundan kuningaskunta syntyi vuonna 669 jaa. kun Tarumanagaran kuningaskunta jakautui kahtia Sundan ja Galuhin kuningaskunniksi. Kuningaskuntien rajaksi muodostui Citarumjoki. Vuonna 732 kuningas Sanjaya yhdisti kuningaskuntien alueet uudelleen. Hän oli myös Kalinggan kuningaskunnan kruununperijä ja Mataramin kuningaskunnan perustaja.
1500-luvulla islam levisi Malaijien saaristossa ja hindulaisen Sundan kuningaskunnan olo kävi tukalaksi islamilaisten sulttaanikuntien painostuksen alla. Samaan aikaan Portugalin imperiumi laajeni alueella ja Sunda liittoutui portugalilaisten kanssa, sillä Keski-Jaavalla sijainnut Demakin sulttaanikunta aiheutti uhan Sundalle. Portugalilaiset eivät kuitenkaan kyenneet suojelemaan Sundaa tarpeeksi, sillä vuonna 1527 Demakin ja Cirebonin sulttaanikunnan liitto valloitti Sunda Kelapan. Demakin muslimijohtaja Sunan Gunungjati perusti Jaavan länsiosaan Bantenin sulttaanikunnan ja islamin levitessä monet Jaavan hindut pakenivat Balille. Hän nimesi Sunda Kelapan uudelleen Jajakartaksi, mitä pidetään Jakartan perustamisvuotena. Vuonna 1579 Bantenin sulttaanikunta otti haltuunsa Sundan kuningaskunnan rippeet.
Gullkrona
Gullkrona on saari ja venesatama Paraisten kunnan Nauvossa. Saaren pinta-ala on 45 hehtaaria ja sillä asuu ympärivuotisesti kolme ihmistä. Gullkrona sijaitsee Gullkronanselän länsireunalla ja sen asukkaat ovat perinteisesti saaneet elinkeinonsa kalastuksesta ja luotsaamisesta.
Gullkronan merenkulkuhistoria ulottuu 1700-luvulle. Se oli aikoinaan merenkulkuväylän varrella. Gullkrona oli pitkään suosittu vierasvenesatama, mutta se suljettiin vuonna 2008 ja nykyisin saaren satamaan saa rantautua vain päiväsaikaan. Vierailijoita palvelee kesäisin kahvila ja pieni museo.
The First Immortal
The First Immortal on vuonna 1998 ilmestynyt, James L. Halperinin kirjoittama tieteisromaani. Kirjan päähenkilö on mies nimeltä Benjamin Smith, joka haluaa elää ikuisesti. Sitä varten tämä suostuu kryosäilöttäväksi.
"The First Immortal" julkaistiin alun perin tammikuussa 1998. Kirjan esipuheessa kirjailija pyytää lukijoita ilmoittamaan kirjassa olevista tieteellisistä virheistä. Kirjasta julkaistiin myöhemmin vuonna 1998 uusi painos, johon kirjailija oli korjannut virheitä ja lisännyt hieman juonenkäänteitä.
Kryoniikkapalveluita tarjoavat järjestöt Alcor Life Extension Foundation ja Cryonics Institute suosittelevat kirjaa.
Dharan
Dharan (), lempinimeltään "Dharan Bazar", on kaupunki Nepalin Itäisen kehitysalueen Kosin vyöhykkeellä. Dharan sijaitsee Kathmandusta linnuntietä 220 kilometriä itäkaakkoon. Kaupungin pohjoispuolella kohoaa Mahabharatan (eli Ala-Himalajan) vuorijono, joka sijaitsee Himalajan päävuorijonon eteläpuolella.
Vuonna 2011 kaupungin väkiluku oli 116 181. Kaupunki kuuluu runsaan 763 000 asukkaan Sunsarin piirikuntaan. 
Dharan on nepalin kieltä ja tarkoittaa eräänlaista saharakennusta, jossa tyypillisesti kaksi henkeä sahasi puutavaraa pitkällä käsisahalla.
Kaupungin pinta-ala on 103,4 neliökilometriä. Joulukuussa 2014 Dharan kohotettiin suurkaupungiksi (Sub-metropolitan city). Muutoksen yhteydessä ainakin osaan uusista suurkaupungeista liitettiin läheisten kylä(kehitys)komiteoiden (VDC) alueita ja väestöä.
Stenskär
Stenskär on saari ja kylä Paraisten kunnan Nauvossa. Se sijaitsee Gullkronanselän länsiosassa Gullkronan läheisyydessä. Saaren pinta-ala on 39 hehtaaria ja sen vakituinen asukasluku on kahdeksan. Stenskär on vierasvenesatama.
Stenskär on asutettu viimeistään 1600-luvulla. Saarella on vierailijoita varten luontopolku, sauna, yleinen wc ja suihku. Stenskärin asutus ja satama sijoitsevat sen pohjoisrannalla. Saari on kasvanut yhteen eteläpuolella sijaitevan Högskärin kanssa, jonka korkein kohta on 28,5 metriä merenpinnasta.
Sosialistinen Aikakauslehti
Sosialistinen Aikakauslehti oli vuosina 1905–1908, 1919–1923 ja 1946–1991 Suomessa ilmestynyt teoreettis-poliittinen aikakauslehti. Sitä julkaisi aluksi Työväen Kirjapaino Oy, toisella ilmestymiskerralla Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto ja sotavuosien jälkeen Suomen Sosialidemokraattinen Puolue.
Sosialistisen Aikakauslehden näytenumero ilmestyi aikaisemmin syksyllä järjestetyn suurlakon innoittamana joulukuussa 1905. Lehden päätoimittaja oli Edvard Gylling ja muun toimituskunnan muodostivat toimitussihteeri Otto Wille Kuusinen sekä Yrjö Sirola ja Sulo Wuolijoki, jotka kaikki kuuluivat niin sanottuihin ""marraskuun sosialisteihin"". Ensimmäisen näytenumeron pääkirjoituksessaan Gylling kertoi Sosialistisen Aikakauslehden noudattavan "uusaikaisen sosialidemokratian marxilaista linjaa".
Vakinaisen toimituksen lisäksi sillä oli myös lukuisia muita kirjoittajia. Suomen varhaisista sosialisteista lehteen kirjoittivat muun muassa Erland Aarnio, Julius Ailio, Severi Alanne, Linda Anttila, Matti Helenius-Seppälä, Martti Kovero, Paavo Leppänen, Matti Paasivuori, Hilja Pärssinen, Hannes Ryömä, Väinö Tanner, Mikko Uotinen, N. R. af Ursin ja Väinö Voionmaa. Lisäksi lehdessä julkaistiin kirjailijoiden ja akateemisten vaikuttajien, kuten Jaakko Forsmanin, Hilma Jahnssonin, J. J. Mikkolan ja Maila Talvion kirjoituksia. Ulkomaisten sosialistien suomennoksia edustivat muun muassa August Bebelin, Hjalmar Brantingin, Christopher Hornsrudin, Karl Kautskyn, Charles Rappoportin, Henriette Roland Holstin, Ilja Rubanovitšin, Eduard Vilden ja Georg von Vollmarin tekstit. Sosialistista Aikakausehteä julkaistiin ensimmäisellä kerralla vain kolme vuosikertaa, jonka jälkeen se lopetettiin ja toimituskunta yhdistettiin "Työmies"-lehden toimitukseen.
Sosialistinen Aikakauslehti alkoi ilmestymään toisen kerran sisällissodan jälkeen elokuussa 1919, jolloin sitä julkaisi Suomen sosialidemokraattinen nuorisoliitto. Yksi lehden perustamisen avainhahmoista oli maanalaisesti toiminut Otto Wille Kuusinen, joka määritteli sen sivuilla Suomen radikaalin vasemmiston poliittisen linjan salanimellä Usko Sotamies. Sosialistinen Aikakauslehti lakkautettiin huhtikuussa 1923, kun kommunistien haltuun siirtynyt SSN kiellettiin Helsingin raastuvanoikeuden päätöksellä.
Kolmannen kerran Sosialistinen Aikakauslehti ilmestyi vuosina 1946–1991 SDP:n kustantamana. Lehti yhdistyi vuonna 1991 Sosialistisen politiikan kanssa. Uuden lehden nimeksi tuli Suunta 2000.
Erland Aarnio
Erland Aarnio (17. lokakuuta 1881 Hausjärvi – 18. heinäkuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraatti. Hän kuului "Työmies"-lehden toimitukseen vuonna 1905, vuosina 1906–1907 hän toimi "Eteenpäin-lehdessä" ja sen jälkeen jälleen Työmies-lehdessä vuoteen 1916 saakka, jolloin siirtyi Elannon sihteeriksi ja "Elanto"-lehden toimittajaksi. Hän kirjoitti lisäksi "Sosialistiseen Aikakauslehteen". Aarnio tunnettiin myös suomentajana. Hän käänsi muun muassa kolme sosiaalidemokratian johtavan teoreetikon Karl Kautskyn teosta, joihin lukeutuu hänen pääteoksensa "Tie valtaan" (1909).
Aarnio ei osallistunut sisällisotaan, jonka vuoksi hän oli heti toukokuussa 1918 perustamassa SDP:n uutta äänenkannattajaa "Suomen Sosialidemokraattia" lakkautetun Työmiehen tilalle. 1920-luvulla Aarnio toimi myös muun muassa Helsingin kaupunginkirjaston johtokunnassa. Vuodesta 1928 Aarnio toimi Elannon säästökassan kamreerina.
Pilvenveikot
Pilvenveikot on vuonna 1976 perustettu suomalainen sotilaslentäjien veteraaniyhdistys. Yhdistyksen perustajia oli kaksitoista, muun muassa Valistuksen toimitusjohtaja Kullervo Virtanen ja mainosalan yrittäjä Aapo K. Tulkki. Pilvenveikoista kertoo dokumenttielokuva "Pilvenveikot – Sotakertomuksia ilmasta". Vuodesta 2005 jäseneksi on otettu muitakin kuin sodan käyneitä ilmavoimien lentäjiä.
Pauli Kurikka
Pauli Kurikka (8. helmikuuta 1927 Uusikirkko Luovutettu Karjala – 24. maaliskuuta 2015 Tampere) oli tamperelainen opetusalan vaikuttaja, oopperalaulaja ja television lastenohjelmien juontaja. Kurikka oli perustamassa Tampereen Iltalukiota vuonna 1963. Hän oli Tampereen Oopperan solisti 1956–1977 ja toimi Amurin koulun rehtorina vuoteen 1987, jolloin hän jäi eläkkeelle. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen 1985.
Kurikka valmistui lentoupseeriksi 1950 ja oli Pilvenveikkojen jäsen.
Kotkarausku
Kotkarausku ("Myliobatis aquila") on rustokalalaji. Sitä tavataan Atlantin itäosassa ja Välimeressä.
Lajin yksilön suurin havaittu pituus on ollut 183 cm ja paino 14,5 kg. Ne elävät 1-300 metrin syvyydessä, tosin yleensä matalissa lahdissa ja suistoissa. Ne liikkuvat usein parvina. "M. aquila" syö pohjaeläimistöä, nilviäisiä ja kaloja.
"M. aquila" on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Naaraat ovat raskaana 6–8 kuukautta ja synnyttävät 3–7 jälkeläistä kerralla.
Sysisähkörausku
Sysisähkörausku ("Torpedo nobiliana", myös "Tetronarce nobiliana") on sähkörauskuihin kuuluva kalalaji.
Aavekärsäkuningas
Aavekärsäkuningas eli australiankärsäkuningas ("Callorhinchus milii") on eräs koppapäisten rustokalojen laji.
Hanneke Vromen holkki
Hanneke Vromen holkki (myös Hanneke Vrome tai Hanneke Wrome) oli saksalainen holkki, joka upposi myrskyssä marraskuussa 1468 Jussarön edustalle. Alus lähti Lyypekin satamasta 11. marraskuuta kolmen muun kanssa. Sen päämäärä oli Tallinna, mutta myrskyn vuoksi sen oli suunnattava kohti Suomen rannikkoa. Laivan matkustaja oli muun muassa Raaseporin linnanherran Lauri Akselinpoika Tottin puoliso Katariina Jönsintytär Viffert ja heidän poikansa. Kaikki laivalla olleet 180–200 hukkuivat laivan mukana. Laivan uppoamisesta on säilynyt aikalaiskuvaus.
Laivaa kutsutaan usein virheellisesti "Hanneke Vromeksi" omistajansa ja kapteeninsa mukaan. Laiva oli harvinaisen suuri holkiksi, ja sen lasti oli poikkeuksellisen arvokas, muun muassa 10 000 kultarahaa. Niiden nykyarvo voi olla jopa miljoonia euroja.
Raaseporin linnan lähiseudulle Karjaalle oli laivan uppoamisaikaan rakenteilla kirkko, joka on nimetty Pyhän Katariinan mukaan, ja nimi viittaa myös Katarina Viffertiin.
Yleisradiolla on tekeillä Heroes of the Baltic Sea, viisiosainen draama aluksen kohtalosta. Työtä aloitettaessa mahdollisesta löydöstä ei ollut tietoa. Kuvaukset alkoivat syksyllä 2015, ja sarja esitetään vuodenvaihteessa 2016–2017.
Aluksen luultiin löytyneen vuonna 2015, mutta helmikuussa 2016 Museovirasto ilmoitti, ettei hylky ollut "Hanneke Vrome" vaan jokin 1700-luvun alus.
Tott
Tott oli ruotsalais-suomalainen, tanskalaisesta Thott-suvusta haarautunut ylimyssuku. Suvun Suomessa 1500- ja 1600-luvuilla asunut haara käytti siuntiolaisen sukukartanonsa, Sjundbyn kartanon mukaan nimeä "Tott af Sjundby". Suvun kantaisä oli tanskalaissyntyinen valtaneuvos Axel Pedersen Tott, jonka pojat olivat erittäin vaikutusvaltaisia Kalmarin unionin aikana. Suomalainen sukuhaara, joka polveutui Axel Pedersen Tottin Ruotsiin asettuneista jälkeläisistä, sai kreivin arvoon korotettuna Kaarleporin kreivikunnan vuonna 1652. Kuningatar Kristiina lahjoitti suosikilleen Klaus Åkenpoika Tottille Maksamaalla sijainneen Tottesundin kartanon vuonna 1652. Suomessa asunut Tottin sukuhaara sammui nuoremman Klaus Åkenpoika Tottin kuollessa vuonna 1674.
Seuraa johtajaa
Seuraa johtajaa on peli tai leikki, jossa valitaan yksi johtaja, joka johtaa muuta joukkoa. Muut matkivat johtajan liikkeitä ja eleitä, sekä seuraavat häntä. Kukin leikkijä valitaan kerrallaan johtajaksi.
Dongducheonjungangin asema
Dongducheonjungangin asema (, hanja 東豆川中央驛, ) on metroasema Dongducheonissa, Etelä-Koreassa. Aseman kautta kulkee Soulin metron linja 1 ja Gyeongwon-linja. Aseman nimi tarkoittaa Dongducheonin keskusasemaa. Se tunnettiin aikaisemmin Eosun asemana.
Gregory Mertens
Gregory Mertens (2. helmikuuta 1991 Anderlecht – 30. huhtikuuta 2015 Gent) oli belgialainen jalkapalloilija, jonka viimeiseksi seuraksi jäi Jupiler Pro Leaguen KSC Lokeren. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Mertens oli keskuspuolustaja.
Mertens aloitti ammattilaisuransa Jupiler Pro Leaguen Cercle Bruggessa. Hän edusti seuraa vuodet 2011-2014 onnistuen maalinteossa viidesti pelaamassaan 73 ottelussa. Tammikuussa 2014 Mertens siirtyi KSC Lokereniin. Hän pelasi seuran paidassa 28 ottelua Jupiler Pro Leaguessa tekemättä yhtään maalia. Kaudella 2014-2015 hän debytoi seuran paidassa myös Eurooppa-liigassa, jossa otteluita kertyi kaksi kappaletta.
Mertens edusti Belgiaa sekä alle 19-vuotiaissa että alle 21-vuotiaissa. Alle 19-vuotiaissa hän teki viidessä ottelussa yhden maalin ja alle 21-vuotiaissa hän onnistui seitsemässä ottelussa niin ikään kerran.
Mertens sai sydänkohtauksen 27. huhtikuuta 2015 pelatussa reservijoukkueiden ottelussa 15 minuutin pelin jälkeen. Häntä hoidettiin jonkin aikaa kentällä ja lopulta hänet vietiin sairaalaan, jossa hänet vaivutettiin koomaan. Mertens kuoli lopulta kolme päivää sydänkohtauksen jälkeen. Hänellä ei ollut todettu sydänongelmia ja Mertensiä pidettiinkin yhtenä seuran kovakuntoisimmista pelaajista.
Suomen Malmi
Suomen Malmi Oy eli Smoy on suomalainen kaivostoimintayhtiö. Suomen valtio perusti sen vuonna 1935. Yhtiö tarkoitus oli etsiä malmeja ja käynnistää kaivoksia. Yhtiö yksityistettiin 1990-luvun alussa. Vuonna 2007 Drillcon Abp osti sen koko osakekannan ja se oliitettiin Drillcon-ryhmään.
Suomen Malmi Oy hakeutui konkurssiin 22.12.2015.
Andy King
Andrew Philip "Andy" King (s. 29. lokakuuta 1988 Barnstaple, Englanti) on walesilais-englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä. Hän edusti seuraa koko ammattilaisuransa aina tammikuuhun 2018, jolloin hän siirtyi lainasopimuksella loppukaudeksi Swansea Cityyn. Pelipaikaltaan oikeajalkainen King on keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Walesin jalkapallomaajoukkueeseen.
King edusti vuosina 1998-2004 Chelsea FC:n nuorten joukkueita, mutta vuonna 2004 hän siirtyi Leicester Cityn nuorten joukkueeseen. Hän debytoi seuran ykkösjoukkueen paidassa kaudella 2007-2008, jolloin seura pelasi Englannin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Mestaruussarjassa. King ja Leicester putosivat kaudeksi 2008-2009 Ykkösliigaan, mutta seura palasi heti seuraavalla kaudella Mestaruussarjaan voitettuaan Ykkösliigan. Kaudella 2010-2011 King valittiin Mestaruussarjan kauden tähdistöön. Kaudella 2013-2014 Leicester onnistui voittamaan Mestaruussarjan mestaruuden ja nousi näin ollen kaudeksi 2014-2015 korkeimmalle sarjatasolle, Valioliigaan.
King debytoi Valioliigassa elokuussa 2014 Evertonia vastaan sarjan avauskierroksella. Avausmaalinsa hän iski huhtikuussa 2015 West Ham Unitedin verkkoon. Hän pelasi 25 valioliigaottelua, joissa teki kaksi maalia, Leicesterin voittaessa Valioliigan mestaruuden kaudella 2015–2016.
Englannissa syntynyt King päätti edustaa maajoukkuetasolla Walesia, mikä oli mahdollista, sillä Kingin isoisä on kotoisin sieltä. King edusti Walesia alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Debyytti Walesin jalkapallomaajoukkueessa tapahtui toukokuussa 2009 ystävyysottelussa Viroa vastaan. Avausmaali syntyi elokuussa 2011 ystävyysottelussa Luxemburgin verkkoon. Nykyisin King on Walesin maajoukkueen vakiokasvoja ja on pelannut 47 maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.