hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jääkiekon SM-sarjakausi 1957–1958
Kaudella 1957-1958 jääkiekon SM-sarja pelattiin kahdessa viiden joukkueen lohkossa. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen voittajat kohtasivat loppuottelussa ja toiseksi sijoittuneet pronssiottelussa. Lohkojen viimeisiksi sijoittuneet putosivat suomensarjaan. Kausi aloitettiin aiemmin kuin koskaan aikaisemmin, sillä ensimäiset ottelut pelattiin jo joulukuun puolella. Kärkinelikko oli sama kuin edellisellä kaudella, järjestys tosin vaihtui. Mestaruuden voitti Tampereen Ilves, loppuottelussa se voitti toisen tamperelaisseuran Tapparan. Hämeenlinnan Tarmo sai pronssia.
Sarjasta putosivat Kokkolan Jymy-Kiekko ja Töölön Vesa. Tilalle nousivat Tampereen Kilpa-Veljet ja Rauman Lukko.
O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
1,6-heksaanidioli
1,6-heksaanidioli on orgaaninen yhdiste (alkoholi, dioli), joka muodostuu heksaanista, jonka molempiin päihin on liittynyt alkoholiryhmä (OH). 1,6-heksaanidioli on palavaa, normaaliolosuhteissa olomuodoltaan värittömiä kiteitä. Sen kemiallinen kaava on CHO ja rakennekaava on HO(CH)OH. 1,6-heksaanidiolista käytetään myös nimiä "1,6-dihydroksiheksaani" ja "heksametyleeniglykoli".
1,6-heksaanidiolin moolimassa on 118,17 g/mol, sulamispiste 42,8 °C, kiehumispiste 208 °C, suhteellinen tiheys 0,96 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), leimahduspiste 101 °C, itsesyttymislämpötila 320 °C sekä CAS-numero 629-11-8. Yhdisteen liukoisuus veteen on hyvä ja se reagoi kiivaasti hapettimien kanssa. Lyhytaikainenkin altistuminen 1,6-heksaanidiolille voi ärsyttää silmiä.
1,6-heksaanidiolia käytetään mm. polyesterin ja polyuretaanin valmistuksessa. Yhdistettä valmistetaan teollisesti hydraamalla adipiinihappoa tai sen estereitä katalyytin avulla.
Eino Pikkarainen
Eino Iisakki Pikkarainen (15. maaliskuuta 1912 Helsinki – ? ) oli suomalaisen pikaluistelija ja pelasi menestyksellä myös pesäpalloa.
Pikkarainen voitti 10 000 metrin luistelussa SM-kultaa vuonna 1932 ollen yleiskilpailussa kolmas ja osallistui Helsingin Euroopan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1935. Pikkarainen toimi myös kansainvälisenä pikaluistelutuomarina.
Pesäpallossa Pikkarainen edusti Pallo-Tovereita ja voitti nuorten SM:n 1930, pelasi Itä-Länsi -ottelussa 1932 ja voitti Armeijan mestaruuden 1934.
Pikkarainen oli Helsingin Luistinkiitäjien perustajajäsen vuonna 1932 ja oli seuran puheenjohtaja vuosina 1951–1952. Hän kuului Suomen Luisteluliiton johtokuntaan vuodesta 1953 ja oli sen varapuheenjohtaja vuodesta 1960. Hän oli myös Suomen Olympiakomitean hallituksen jäsen vuosina 1956–1960. Pikkarainen työskenteli vuodesta 1947 Alkon myymälän esimiehenä Helsingissä. Urheilun parissa tehdystä ansiokkaasta työstä Pikkaraiselle on myönnetty Suomen urheilun kultainen ansioristi ja useita muita ansiomerkkejä.
Lari Joutsenlahti
Lari Joutsenlahti (s. 4. huhtikuuta 1984) on suomalainen alamäkiluistelija. Hänet valittiin maajoukkueeseen vuonna 2008. Hänen parhaat saavutuksensa ovat vuodelta 2009, jolloin hän sijoittui Quebecissä järjestetyssä Red Bull Crashed Ice -kilpailussa toiseksi ja kolmanneksi saman sarjan tapahtumassa Lausannessa. Hän oli maailmanrankingissä sijalla viisi vuonna 2010 ja sijalla kahdeksan vuonna 2011.
Joutsenlahti on ammatiltaan jääkiekkovalmentaja ja hän on erikoistunut luisteluvalmennukseen. Hän on toiminut Teemu Pulkkisen valmentajana kesällä 2012. Joutsenlahti on kouluttautunut liikuntaneuvojaksi, ja hän on lisäksi suorittanut Bachelor Degree in Sports and Management -tutkinnon Suomen urheiluopistossa Vierumäellä.
Joutsenlahti toimii HIFK:n luisteluvalmentajana kaudella 2014–2015
Paavo Junttila
Paavo Johannes Junttila (24. kesäkuuta 1918 Vuoksela – 20. toukokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen korkeissa esikuntatehtävissä toiminut kenraaliluutnantti.
Junttila valmistui upseeriksi Kadettikoulusta 1941. Sodan jälkeen hän oli komppanianpäällikkönä Jalkavakirykmentti 9:ssä ja opetusupseerina Maasotakoulussa. Junttila suoritti Sotakorkeakoulun yleisesikuntaupseerikurssin vuosina 1951–1952. Vuosina 1953–1955 hän toimi toimistoupseerina Pääesikunnassa ja yleisen taktiikan ja sitten vuosina 1955–1960 sotahistorian opettajana Sotakorkeakoulussa. Pääesikunnan koulutusosaston päällikkönä hän työskenteli 1960–1963. Seuraavaksi Junttila komensi Pohjanmaan jääkäripataljoonaa 1963–65. Vuodet 1965–1966 hän palveli Pääesikunnan Operatiivisen toimiston päällikkönä. Sotakorkeakoulussa hän oli uudelleen 1967–1969, nyt sen yleisesikuntaupseerikoulutuksen johtajana. Uransa viimeisinä ja korkeimpina tehtävinään hän toimi Pääesikunnassa päämajamestarina 1969–1971, yleisesikunnan päällikkönä 1971–1974 sekä Pääesikunnan päällikkönä 1974–1978. Junttila oli myös Puolustusneuvoston pääsihteeri 1971–1974.
Paavo Junttila osallistui talvisotaan varusmiesryhmänjohtajana Sissipataljoona 2:ssa Tolvajärven ja Aittojoen suunnalla. Jatkosodassa Junttila toimi komppanianpäällikkönä ja toimistoupseerina 10. Divisioonan esikunnassa Karjalankannaksella. 
Ylennyksiä: majuri 1955, everstiluutnantti 1960, eversti 1966, kenraalimajuri 1969, kenraaliluutnantti 1972.
Lolo Krusius-Ahrenberg
Helene Charlotte Johanna (Lolo) Krusius-Ahrenberg (21. kesäkuuta 1909 Marburg, Saksa – 13. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli saksalaissyntyinen suomalainen historioitsija, Helsingin yliopiston dosentti 1945–1954, Helsingin ruotsinkielisen kauppakorkeakoulun valtio-opin ja historian professori 1948–1972 Hänestä tuli Helsingin yliopiston valtiotieteen kunniatohtori 1981.
Krusius-Ahrenberg väitteli filosofian tohtoriksi 1934 tutkimuksellaan "Der Durcbruch des Nationalismus und Liberalismus im politischen Leben Finnlands 1856–1863". Hän kuului Suomen eduskunnan historiatoimikuntaan ja kirjoitti suurimman osan teosta "Suomen kansanedustuslaitoksen historia" 2. osa (1981).
Hän kuului Etelä-Saksasta kotoisin olevaan sukuun, ja hänen veljensä oli professori Franz-Eduard Krusius.
Erkki Setälä
Erkki Vilhelm Setälä (4. huhtikuuta 1917 Helsinki – 27. toukokuuta 2013) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Setälä valmistui kadettikoulusta 1939 sekä Sotakorkeakoulusta 1956. Talvisodassa hän toimi komppanianpäällikkönä Erill. Pataljoona 12:ssa. Välirauhan aikana hän toimi rajavartiostossa nuorempana upseerina. Jatkosodan alettua hän oli komppanianpäällikkönä JR 52:ssa. 1941–1944 hän komensi Rajajääkäripataljoona 6:tta ja jatkoi Rajavartiostossa sodan jälkeenkin. Rajajääkärikoulun johtajana Setälä toimi 1949–1953 ja työskenteli toimistoupseerina rajavartiostojen esikunnassa 1953–1955. Vuonna 1957 hän työskenteli Lapin rajavartioston komentajan apulaisena siirtyen vuosiksi 1958–1960 pääesikuntaan toimistopäälliköksi. Karjalan jääkäripataljoonaa Setälä komensi 1960–1962. Pääesikunnassa osastopäällikkönä hän toimi 1962–1965. Vuosina 1965–1968 hän johti Reserviupseerikoulua. Porin prikaatia hän komensi 1968–1970. Jalkaväen tarkastajana Setälä työskenteli 1970–1971. Uransa lopuksi hän toimi Kaakkois-Suomen sotilasläänin komentajana 1971–1977.
Ylennykset: Vänrikki 1937, luutnantti 1940, kapteeni 1941, majuri 1947, everstiluutnantti 1957, eversti 1962, kenraalimajuri 1970, kenraaliluutnantti 1974.
Aktia-jäähalli
Aktia Ishall – Jäähalli sijaitsee Raaseporissa, Karjaan urheilupuistossa. Halli on moderni harjoitushalli, joka valmistui syksyllä 2012. Hallissa on kansainväliset mitat täyttävä turvakaukalo, runsaan 500 katsojan katsomo, neljä joukkuepukuhuonetta ja kahvilatilat. Halli toimii kotiareenana Ice Team Raaseporin eri ikäluokkien joukkueille.
Halli vihittiin virallisesti käyttöön marraskuussa 2012, jolloin siellä pelattiin juniorimaaottelu U-19 Suomi-Tšekki.
Hallin toteutuminen varmistui keväällä 2011, jolloin valtio myönsi hankkeelle merkittävän avustuksen. Lisäksi ratkaisevina tahoina hankkeen toteutumisen takana olivat Raaseporin kaupunki sekä Karjaan-Pohjan Säästöpankkisäätiö. Myös useat muut toimijat ja yksityiset mahdollistivat toiminnallaan ja tuellaan hankkeen toteutumisen. Hallin rakentaminen aloitettiin myönteisen ja erittäin nopean rakennuslupakäsittelyn jälkeen syys-lokakuussa 2011 ja harjannostajaisia vietettiin jo 19.6.2012. Rakentamisessa mukana olivat:
Hallin toiminnasta vastaa Raseborgs Ishall Ab Oy.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1932
Suomen vuoden 1932 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Tampereella 23.-24.tammikuuta. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Ensimmäisen kerran yleismestaruuden ohessa ratkaistiin myös viralliset matkamestaruudet.
Valkoinen zombi
Valkoinen zombi ("White Zombie") on Victor Halperinin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1932. Se oli ensimmäinen, tai ainakin yksi ensimmäisistä elokuvista, jossa esiintyy zombeja.
Madeleine Short (Madge Bellamy) ja Neil Parker (John Harron) ovat tulleet Haitille varakkaan maanomistajan Charles Beaumontin (Robert Frazer) kutsusta mennäkseen naimisiin tämän kartanossa. Todellisuudessa Beaumont on ihastunut Madeleineen ja haluaa tämän itselleen. Hän pyytää apua voodoopappi Murder Legendreltä (Bela Lugosi), joka käyttää zombeja orjina sokeritehtaallaan.
Hääiltana Beaumont antaa Madeleinelle zombijauheella käsitellyn kukan, joka vaivuttaa tämän kuolemankaltaiseen uneen vihkiseremonian aikana. Madeleine haudataan, mutta hautajaisten jälkeisenä yönä Legendre herättää hänet kuolleista – nyt tahdottomaksi zombiksi muuttuneena. Kun totuus paljastuu Neilille, hän rientää pelastamaan morsiantaan Legendren linnasta apunaan tohtori Bruner, pariskunnan vihkinyt lähetyssaarnaaja.
Elokuva ei menestynyt julkaisuvuotenaan, mutta se on kohonnut kulttimaineeseen myöhemmin.
Väinö Salmela
Väinö Salmela (25. syyskuuta 1915 Sortavala – 14. tammikuuta 2004 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri.
Salmela pääsi ylioppilaaksi 1936 Sortavalan lyseosta. Hän valmistui Kadettikoulusta 1939 ja kävi Sotakorkeakoulun sodan jälkeen 1950 (ye-upseeri 1951). Talvisodassa hän toimi JR 34:ssa komppanianpäällikkönä 1939-1940 Kollaan rintamalla. Välirauhan aikana hän oli komppanianpäällikkönä 9. prikaatissa, josta jatkosodan alettua tuli JR 9 Salmelan jatkaessa komppanian päällikkönä 1942 asti. Vuosina 1942-1944 hän toimi esikuntatehtävissä, mm. 1943-1944 15. prikaatin esikunnan toimistopäällikkönä. Vuoden 1944 aikana hän toimi myös pataljoonankomentajana. Rauhan tultua hän palasi komppanianpäälliköksi JR 3:een vuosiksi 1945-1949. Toimistotehtäviä hän hoiti 1950-1951 Kajaanin sotilaspiirissä ja 1951-1952 pääesikunnassa sekä 1952-1955 Helsingin sotilaspiirissä. 1955-1958 Salmela opetti taktiikkaa Taistelukoulussa. Pataljoonankomentajana Pohjan prikaatissa hän oli 1958-1959, minkä jälkeen hän toimi toimistopäällikkönä pääesikunnassa 1959-1963. Porin prikaatia Salmela komensi 1963-1966. Etelä-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä hän toimi 1967-1970 ja uransa päätteeksi pääesikunnan komentopäällikkönä 1970-1975. Eläkkeelle jäätyään hän toimi vielä 10 vuoden ajan sydäntutkimussäätiön asiamiehenä.
Ylennykset: Vänrikki 1937, luutnantti 1940, kapteeni 1941, majuri 1951, everstiluutnantti 1957, eversti 1963, kenraalimajuri 1970.
Fallbacka
Fallbackan tila sijaitsi Tuusulassa, nykyisten Vantaan, Keravan ja Tuusulan alueilla, pääradan varressa, Korson ja Savion asemien välissä. Tilaa ja sen taloa asutti maanviljelijäsuku nimeltään Fallström ainakin jo 1700-luvulta asti. Fallbackan talossa toimi alueen ensimmäinen koulu mistä toiminta myöhemmin siirtyi uuten nykyisinkin Leppäkorven koulun vieressä sijaitsevaan puurakennukseen. Tilan päärakennus, joka sijaitsi alueen korkeimmalla kohdalla, purettiin 1960-luvulla. Nykyisin tilan alueella sijaitsee muun muassa Vantaan Seudun Rudolf Steiner -koulu. Alueen halki, itä-länsisuunnassa, kulkee Vantaan puolella Anttilantie, joka jatkuu Tuusulan puolella Fallbackan tienä. Pohjois–etelä-suunnassa alueen halkaisee Vallinoja (Fallbäcken), joka vuosien saatossa on kutistunut tulvivasta purosta ojaksi. Alueelle on rakennettu 1990-luvulta asti runsaasti uudisrakennuksia, jolloin koko alueen luoteista osaa on alettu kutsua Vallinojaksi. Koko Vantaan puolella sijaitseva osa tilasta kuuluu nykyään Korson suuralueeseen, josta suuri osa on luonnonsuojelualuetta. Alueen pohjoinen osa kuuluu Alikeravaan ja luoteinen osa Tuusulaan.
Työpaikkaomavaraisuus
Työpaikkaomavaraisuus on jollakin alueella (esimerkiksi kunnassa) työssäkäyvien ja siellä asuvan työllisen työvoiman suhde. Jos alueella on enemmän työpaikkoja kuin työntekijöitä, niin alueen työpaikkaomavaraisuus on yli 100 prosenttia. Jos taas työntekijöitä on enemmän kuin työpaikkoja, niin työpaikkaomavaraisuus on alle 100 prosenttia.
Vuonna 2009 Suomessa oli 68 kuntaa, joiden työpaikkaomavaraisuus oli yli 100 prosenttia. Suurin työpaikkaomavaraisuus oli Maarianhaminassa (181 prosenttia) ja pienin Lemlandissa (32 prosenttia).
Matts Larsson Kruus
Matts Larsson Kruus af Harfvila (k. 1606) oli ruotsalaissukuinen valtaneuvos. Hän tuli Suomeen 1575 osallistuakseen Venäjän sotaan. Hän avioitui Lepaan ja Harvialan perijän Anna Björnintytär Lejonin kanssa, jolloin hän kuului Suomen aateliin. Hän oli Viipurin linnanpäällikkö 1583–1599 ja puolusti linnaa venäläisiä vastaan. Hän oli rajankäyntikomissiossa Täyssinän rauhan jälkeen. Kun Sigismundin ja Kaarle-herttuan välille syntyi erimielisyys, hän suuntautui Kaarlen kannattajaksi, jolloin Sigismund erotti hänet Viipurin linnan päällikkyydestä. Hän sai Kaarlelta luottamustehtäviä ja oli muun muassa Pohjois-Suomen ja Pohjanmaan laamanni ja jäsen lakikomissiossa. Hämeen linnanpäällikkö hän oli 1604–1605.
EFnet
EFnet on vanhin IRC-verkoista. EFnet on alkuperäisen IRC-verkon suora perillinen.
EFnet syntyi elokuussa 1990, kun muiden IRC-palvelinten ylläpito oli kyllästynyt palvelimesta "eris.berkeley.edu" aiheutuneisiin ongelmiin tuolloin ainoassa IRC-verkossa. Kun eris saatiin poistettua verkosta, verkko nimettiin "Eris Free Networkiksi" (EFnet). Eris-tapauksen jälkeen EFnet oli muutaman vuoden ajan ainoa IRC-verkko.
EFnet toimi tärkeimpänä IRC-verkkona vuoteen 1996, jolloin operaattorien valtuuksien ja nickname-törmäysten käsittelystä alkanut riita johti siihen, että yhdysvaltalaiset ja eurooppalaiset palvelimet irtosivat kahteen verkkoon. Tätä tapahtumaa kutsutaan nimellä "The Great Split". Yhdysvaltoihin jääneet muodostivat yhä EFnetin ja eurooppalaisista palvelimista muodostui IRCnet.
EFnet oli The Great Splitin jälkeen suurin IRC-verkko useiden vuosien ajan, mutta myöhemmin muut verkot ovat ohittaneet EFnetin käyttäjien määrässä. Verkossa oli enimmillään noin 130 000 yhtäaikaista käyttäjää vuoden 2003 seutuvilla. Tuosta asti käyttäjämäärä on laskenut jatkuvasti.
EFnetissä on vuonna 2013 keskimäärin 35 000 samanaikaista käyttäjää ja hieman alle 40 palvelinta. Verkko on yhtäaikaisten käyttäjien määrässä viidennellä sijalla.
EFnet vanhana verkkona on perinteinen ja siitä puuttuvat monet uudempien verkkojen tarjoamista palveluista. Verkko on myös vähäisen valvonnan verkko, jossa IRC-operaattorit eivät juurikaan puutu kanavien toimintaan.
Nykyään palvelimista melkein puolet on Euroopassa, joka on merkittävä muutos vuoden 1996 jakautumisen jälkeiseen tilanteeseen. EFnet on kärsinyt palvelinten ja käyttäjien vähenemisestä enemmän kuin muut suuret IRC-verkot.
Talotyyppi
Talotyyppi on rakennustekniikassa ja etenkin tilastoinnissa käytetty taloihin liittyvä käsite. Luokittelu vaihtelee eri käyttöyhteyksissä.
Talotyyppejä ovat:
Taloja luokitellaan myös käyttötarkoituksen mukaan esim. seuraavasti:
Sidi Mogdoul
Sidi Mogdoul (myös "Sidi Megdoul") oli keskiajalla elänyt muslimipyhimys ("marabout"). Sidi Mogdoulin kerrotaan kuuluneen regragaveljeskuntaan ja tehneen 20 pyhiinvaellusta islamin pyhiin paikkoihin. Sidi Mogdoul taisteli tarinoiden mukaan 40 vuoden ajan vääräuskoisia vastaan ja kuoli vasta 140-vuotiaana. Hänet on haudattu läntisessä Marokossa sijaitsevaan Essaouiran kaupunkiin.
Sidi Mogdoulin nimestä on yleisen hyväksynnän mukaan muotoutunut Essaouiran kaupungin entinen nimi "Mogador". Erään väitteen mukaan Sidi Mogdoul olisikin ollut skotlantilainen merenkulkija nimeltään MacDougal, joka haaksirikkoutui Essaouiran rannikolle vuosisatoja sitten. Väitteen mukaan MacDougal olisi hankkinut muslimipyhimyksen arvon sekä nimensä erilaisen ääntämysasun.
Sidi Mogdoulin mukaan on nimetty hautapaikasta lounaaseen sijaitseva 17 metriä korkea majakka.
Toivo Haaki
Toivo William Haaki (1. toukokuuta 1896 Hollola – 25. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen eri esikuntatehtävissä toiminut kenraalimajuri.
Toivo Haakin vanhemmat olivat maanviljelijä Willehard Haaki ja Aura Salila ja puoliso vuodesta 1935 Signe Aune Stenfeldt. Haaki kävi kahdeksan luokkaa lyseota ja kauppaopiston vuonna 1917.
Hän osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukossa vääpelinä. Haaki kävi ilmatorjunnan opintoja mm. Englannissa ja Ranskassa 1920-luvulla ja kävi Sotakorkeakoulun 1931. Hän toimi 1918–1919 Tampereen rykmentissä joukkueenjohtajana ja Rannikkotykistörykmentti 3:ssa patterin päällikkönä 1920. Jääkäritykistörykmentissä hän toimi patterin päällikkönä ja patteriston komentajana 1921–1931 välisenä aikana. Vuosina 1932–1936 hän toimi aluejärjestössä esikuntapäällikkönä sekä yleisesikunnassa toimistopäällikkönä 1937–1938. Sotakorkeakoulussa hän työskenteli opettajana 1939–1940. Jatkosodan aikana hän toimi Päämajassa osasto- ja toimistopäällikkönä. Sodan jälkeen hänellä oli sotilaspiirin ja sotilasläänin komentajuuksia 1945–1946. Puolustusvoimien pääintendenttinä Haaki toimi 1947–1950, minkä jälkeen hän siirtyi liikealalle.
"Sotateknillisen aikakauslehden" vastaava toimittaja Haaki oli 1924–1925. Everstiksi Haaki ylennettiin 22.12.1941 ja kenraalimajuriksi 1947.
Călin Peter Netzer
Călin Peter Netzer (s. 1. toukokuuta 1975 Petroșani, Romania) on palkittu romanialainen elokuvaohjaaja.
Netzer muutti vanhempiensa kanssa kahdeksanvuotiaana Saksaan Stuttgartiin, jossa kävi oppivelvollisuuskoulun. Vuonna 1994 hän palasi Bukarestiin, jossa aloitti opinnot Ion Luca Caragialen teatteri- ja elokuva-akatemiassa. Hän ohjasi puolenkymmentä lyhytelokuvaa. Ensimmäinen pitkä elokuva "Maria" valmistui 2003, ja se osallistui Locarnon filmifestivaaleille. Elokuva on ranskalais-saksalais-romanialaista yhteistyötä. Toisen täysimittaisen elokuvansa "Medalia de onoare" ('Kunniamitali') Netzer ohjasi 2009. Kolmas elokuva "Poziția copilului" ('Lapsen poseeraus'), jonka Netzer ohjasi vuonna 2013 ja joka on myös hänen käsikirjoittamansa, sai Berliinin Kultainen karhu -palkinnon.
Yrjö Hanste
Yrjö Johannes Hanste (vuoteen 1935 Hanstén) (15. marraskuuta 1897 Jyväskylä – 16. huhtikuuta 1962) oli suomalainen kenraalimajuri.
Hanste kirjoitti ylioppilaaksi Porvoon yhteiskoulusta 1917 ja opiskeli sitten Haminan Kadettikoulun 1. kadettikurssilla vuosina 1919–1920 sekä Sotakorkeakoulussa 1938–1939 (ye-upseeri 1942). Hän toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä Käkisalmen läänin rykmentissä 1920–1921. Vuosina 1921–1930 hän palveli Savon jääkärirykmentissä eri tehtävissä ja komppanianpäällikkönä. Savon prikaatin aliupseerikoulua hän johti 1930–1933. Savon jääkäripataljoonaa Hanste komensi 1933–1934 sekä Savon jääkärirykmentin II pataljoonaa 1934–1936. Hän toimi 2. divisioonan esikunnassa 1. ye-upseerina 1936–1938. Karjalan Kaartin rykmentin II pataljoonaa Hanste komensi 1938–1939. Talvisodan sytyttyä hän komensi JR 4:n III pataljoonaa 1939–1940. I armeijakunnan esikuntapäällikkönä hän toimi 1940–1941. II armeijakunnan operatiivisen osaston päällikkönä hän palveli 1941–1942. Jalkaväkirykmentti 101:tä Hanste komensi 1942–1944 ja Jalkaväkirykmentti 12:ta 1944. Sodan jälkeen Hanste toimi muun muassa Kokkolan sotilaspiirin komentajana sekä Kokkolan kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Vuosina 1946–1947 Hanste oli pidätettynä 22 kuukautta niin sanotun asekätkentäjutun yhteydessä.
Olavi Ehrnrooth
Erkki Olavi Ehrnrooth (4. heinäkuuta 1907 Oulu – 27. maaliskuuta 1943 Utti) oli suomalainen sotilaslentäjä ja toisen maailmansodan aikainen hävittäjä-ässä. Ehrnrooth saavutti noin 80 taistelulennolla viisi ilmavoittoa.
Vuonna 1928 Kadettikouluun hyväksytty Ehrnrooth palveli koulun jälkeen luutnanttina Lentoasema 6:ssa sekä Ilmailukoulussa. Kapteeniksi 6. joulukuuta 1936 ylennetty Ehrnrooth nimitettiin marraskuussa 1937 Tampereelle tukeutuvan Koelentueen päälliköksi. Talvisodan sytyttyä lentueen koneet osallistuivat koelentotoiminnan ohessa Tampereen ilmapuolustukseen. Näillä lennoilla Ehrnrooth ampui alas yhden SB ja kaksi DB-3 -pommikonetta.
Ehrnrooth nimitettiin välirauhan aikana, 25. heinäkuuta 1940, Lentolaivue 34:n komentajaksi. Majuriksi 11. helmikuuta 1941 ylennetty Ehrnrooth määrättiin jatkosodan alettua Lentolaivue 32:n komentajaksi. Ehrnrooth osallistui jatkosodan aikana Curtiss Hawk -koneita lentäen taistelutoimintaan ampuen alas yhteensä kaksi I-153 -hävittäjää. Ehrnrooth nimitettiin edelleen Messerschmitt Bf 109 -kalustolla varustettavan Lentolaivue 34:n komentajaksi 19. tammikuuta 1943.
Ehrnrooth sai surmansa lento-onnettomuudessa Utissa 27. maaliskuuta 1943, kun hänen ohjaamansa Pyry-harjoitushävittäjä syöksyi maahan matalalla tehdyn vaakakierteen jälkeen.
Reetta Hurske
Reetta Sofi Kaarina Hurske (s. 15. toukokuuta 1995 Ikaalinen) on suomalainen pika-aitajuoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Häntä valmentaa Marjukka Suihko.
Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 Hurske oli 100 metrin aidoissa viides, 4 × 100 metrin viestissä seitsemäs ja karsiutui pituushypyssä loppukilpailusta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 hän sijoittui 100 metrin aidoissa seitsemänneksi. Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui välierissä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän selviytyi välieriin. Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017 hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui viidenneksi. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui välierissä.
Hurske on voittanut hopeaa Oulun Kalevan kisoissa 2016 ajalla 13,39 ja Seinäjoen Kalevan kisoissa 2017 ajalla 13,23 sekä pronssia Porissa 2015 ajalla 13,48 ja Jyväskylässä 2018 ajalla 13,16. Vuoden 2013 sisäratojen SM-kilpailuissa Hurske voitti 4 × 200 metrin viestijuoksussa kultaa SE-ajalla ja pronssia 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2018 hän voitti kultaa 4 × 200 metrin viestissä ja hopeaa 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2012 hän voitti Suomen mestaruuden 4 × 300 metrin viestijuoksussa ja 2015 oli pronssilla 60 metrin aitajuoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2017 hän sai pronssia 4 × 200 metrin viestissä. Viestijuoksun SM-kilpailuissa Hurske voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä 2018.
Hurskeen ennätys 100 metrin aitajuoksussa on heinäkuussa 2018 Yleisurheilun GP-kisat 2018#Joensuu Joensuun GP-kisassa juostu 13,11 sekuntia. Sisäradoilla hänen ennätyksensä 60 metrin aitajuoksussa on 8,04 sekuntia vuodelta 2019. Pituushypyssä Hurske on hypännyt ulkona 590 cm ja hallissa tasan kuusi metriä.
Hurske on seurustellut koripalloilija Topias Palmin kanssa.
Rannikkolaivasto
Rannikkolaivasto (RLAIV, aik. RLaiv) on Suomen merivoimien alusyksiköistä vastaava laivastovalmiusyhtymä. Rannikkolaivasto perustettiin vuoden 2015 alussa, kun tällöin lakkautettujen meripuolustusalueiden laivastojoukot yhdistettiin Rannikkolaivastoksi. Muutos oli osa vuoden 2015 puolustusvoimien suurta puolustusvoimauudistusta.
Rannikkolaivaston esikunta toimii Turun Pansiossa ja sen yksiköitä on sijoitettuna Pansion lisäksi Upinniemessä, Kirkkonummella.
Rannikkolaivasto keskittyy liikkuvaan alueelliseen koskemattomuuden turvaamiseen ja tulenkäyttöön merellä, mitä tuetaan miinantorjunnalla ja merellisellä huollolla.
Rannikkolaivaston tehtäviä ovat:
Rannikkolaivasto toimii koko Suomen merialueilla itäiseltä Suomenlahdelta aina Pohjanlahden perukalle.
Rannikkolaivastoon kuuluvat:
Aikaisemmin Rannikkolaivasto oli Suomen merivoimien vuoteen 1992 asti toiminut joukko-osasto, joka toimi Turun Pansion varuskunnassa ja Saaristomerellä.
Rannikkolaivaston virallinen lyhenne oli "RLaiv "ja siihen kuului muun muassa seuraavat yksiköt:Se lakkautettiin perustettaessa Turun Laivastoasema 1. tammikuuta 1993.
Joukko-osaston edeltäjä tunnettiin nimellä Turun Laivastoasema (TurLA), joka myöhemmin muuttui lyhenteeltään TurLAs:ksi. Uusi nimi oli käytössä 31. joulukuuta 1997 asti.
Joukko-osaston komentajina ovat toimineet:
Isak
Isak on heprealaisperäinen miehen etunimi. Nimen heprealainen alkumuoto on "Jitzhak" (חָק), joka merkitsee "hän nauraa". Raamatussa Iisak on yksi Israelin patriarkoista, Abrahamin poika, Eesaun ja Jaakobin isä. Nimen eri muotoja eri kielissä ovat myös englantilainen "Isaac", saksalainen "Isaak" ja ruotsalainen "Isak". Suomessa nimi esiintyy muodossa Iisak tai Iisakki. Samaa alkuperää ovat myös suomalaiset nimet Iikka ja Iiro.
Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Iisak on Suomessa annettu Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan 1961 ja Isak noin 2150 henkilölle. Isakin nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 19. joulukuuta, joka suomenkielisen kalenterin mukaan on muun muassa Iisakin nimipäivä.
Niall Roberts
Niall Roberts (s. 22. huhtikuuta 1991 Georgetown) on guyanalainen uimari. Hän jäi kesäolympialaisissa 2008 Pekingissä 69. sijalle miesten 50 metrin vapaauinnissa ja kesäolympialaisissa 2012 Lontoossa 48. sijalle 100 metrin vapaauinnissa. Pekingin kisoissa Roberts myös toimi maansa lipunkantajana.
Etienne Goyémidé
Etienne Goyémidé (1942 Ippy – 17. maaliskuuta 1997) oli keskiafrikkalainen kirjailija ja poliitikko. Hän opiskeli kasvatustieteitä ja englantia. Hän toimi muun muassa Troupe Nationale de Centrafriquen johdossa ja vuosina 1991–1992 maansa opetus- ja tutkimusministerinä.
Goyémidé julkaisi sekä proosa- että näytelmäteoksia. Didier Ouenangarén ja Bassek Ba Kobhion elokuva "Le silence de la forêt" (2003) perustuu hänen samannimiseen romaaniinsa vuodelta 1984.
Lahden vanha ravirata
Lahden vanha ravirata sijaitsee kaupungin keskustan länsipuolella Salpausselän harjuun kuuluvalla Kärpäsenmäellä Lahden urheilukeskuksen tuntumassa. Vuonna 1908 valmistuneella radalla oli ravitoimintaa aina vuoteen 1981 saakka, jolloin otettiin käyttöön uusi Jokimaan ravikeskus.
Myös Lahden Montuksi kutsutun raviradan kavioura on vielä nykyäänkin maastossa, mutta kaikki siihen liittyvät rakenteet, mukaan lukien vuoden 1974 Kuninkuusraveihin valmistunut katsomorakennus, on purettu. Nykyään alueella on muun muassa BMX-pyöräilyyn tarkoitettu rata.
Lahden vanha ravirata toimi Kuninkuusravien näyttämönä kaikkiaan kymmenen kertaa. Seitsemät ensimmäiset kilpailut järjestettiin Lahdessa vuosina 1924–1930, ennen kuin tapahtuma lähti kiertämään eri raviradoille. Kuninkuusravit pidettiin Lahden vanhalla Montulla lisäksi vuosina 1946, 1958 ja 1974. Vuonna 1975 järjestettiin ensimmäisen kerran lämminverisille tarkoitettu suurkilpailu Suur-Hollola-ajo, joka on nykyään yksi Suomen merkittävimmistä ravitapahtumista.
Supermatrix
Supermatrix on kehitteillä oleva kuluttajille ja yhteisöille suunnattu pilvipalvelu. Supermatrix sisältää virtuaalisen tietokoneen palveluna sekä siihen liittyvän henkilökohtaisen tietovaraston.
Virtuaalista tietokonetta palveluna käytetään tyypillisesti thin client-laitteella, jolloin sen käyttö muistuttaa tavallisen pöytätietokoneen käyttöä. Sitä voidaan myös käyttää esimerkiksi tavallisella tietokoneella tai mobiililaitteella. Henkilökohtainen tietovarasto on tietoverkon palvelimella sijaitseva verkkolevy, jonne käyttäjän tiedot tallennetaan. Tietoihin pääsee käsiksi virtuaalisen tietokoneen palvelun kautta kuten myös tavallisen tietokoneen tai mobiililaitteen kautta.
Supermatrix vaatii toimiakseen nopean Internet-yhteyden. Supermatrix on toteutettu virtualisointiteknologian avulla: Käyttäjä käyttää kotoa käsin datakeskuksen palvelimilla olevia ohjelmistoja ja tietoja.
Supermatrix-tuotteet ovat saaneet alkunsa Supermatrix-tutkimushankkeessa. Palvelua on koekäytetty syksystä 2011.
Keski-Norjan kalliomaalaukset
Keski-Norjan kalliomaalaukset sijaitsevat vuono- ja tunturialueilla Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Seutua on ilmeisesti asuttu jääkauden päättymisestä asti ja sieltä on löydetty kalliopiirroksia mesoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta ja sekä pronssi- ja rautakaudelta. Näiden lisäksi tavataan myös kalliomaalauksia.
Maankohoamisesta tehdyt tutkimukset Trondheiminvuonon ympäristössä osoittaa, että kivikauteen sijoitettavat kalliokuvat sijoittuvat 20−50 metriä merenpinnan yläpuolella. Kivikaudella piirroskentät olivat varsin lähellä merenrantaa eikä korkeuseroa ollut silloin näin paljon.
Hindhammarin kalliomaalukset sisältävät pyyntiväestön aiheita. Suurin kuvio on noin 1,5 metriä pitkä peura ja muutkin suuret maalaukset esittävät peuraeläimiä. Joukkoon mahtuu myös kaloja, karhu, kilpikonna ja geometrisiä verkkomaisia kuvioita..
Myös Havendalenissa on Havdalenin kalliomaalaus.
Almfjelletin kalliomaalaus edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa ja sijaitsee Gjøljavatnet-järven itärannalla aivan vastapäätä Gjølgan kalliomaalausta (seuraava). Maalaukset on tehty pystykallion järveen viettävälle jyrkälle sivulle ja se käsittää 8 selvästi erottuvaa punamaalikuviota ja jäänteitä monista muista. Useimmat kuvioista esittävät hirveä ja niihin on joko lisätty verkkomaisia kuvioita vartaloon tai ne on maalattu umpeen punavärillä. Suurin maalauksista on noin 1 metrin ja pienin 30 senttimetriä pitkä.
Gjølgan kalliomaalaus (myös Rauhammerfjellet), joka edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa, sisältää 5 sekä punamaalattua että kiveen hakattuja kuvioita järveen työntyvän matalan niemen pystykallion sivulla. Maatalo, jonka pihapiirissä kuviot löydettiin, sijaitsee Fosenin niemimaan ylängöllä Gjøljavatn-järven rannalla. Kuviot ovat pieniä ja haalistuneita. Ne esittävät todennäköisesti hirveä ja karhua. Suurin kuvio on 55 senttimetriä ja pienin vain 10 senttimetriä pitkä. 
Myös Heggvikissä , Mølnargårdenissa , Teksdalissa ja Varghietissa on kalliomaalaukset.
Flatmoenissa ja Nerhollissa on kalliomaalaukset.
Sandhalsanin kalliomaalaukset ovat pyyntikulttuurin maalauksia. Niitä on 7 kahdessa ryhmässä. Yksi kuvioista esittää hirveä, mutta siitä on säilynyt vain etuosa. Kuvattuna on myös yksinkertain vedoin tehtyjä venekuvia..
Fingalshulenissa ja Solsemissa on kalliomaalauksia.
Viknassa on Vågsengetin kalliomaalaus.
Bodøssä on Store Hjertøyan kalliomaalaus.
Luolan lähellä on Brusteinholan kalliomaalaus.
Bukkhammarhulassa ja Kollhellarenissa on kalliomaalauksia.
Røstin ainoa kohde on Helveten kalliomaalaukset.
Vevelstadissa on kalliomaalauksia Bønnåssa , Skåren-Monsenissa ja Hamnissa .
Ainoat kohteet täällä ovat Sandenin kalliomaalaukset.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1915
Suomen vuoden 1915 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingissä 6.-7. maaliskuuta. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Mestaruus ratkesi sijalukupistein. Loppupisteisiin on laskettu vain kaikki matkat luistelleiden sijoitukset.
SVUL:n mestaruuskilpailun järjesti Tampereen Pyrintö. Osanottajia oli 15.
Kevätyö (maalaus)
Kevätyö on suomalaisen taiteilijan Ellen Thesleffin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1894. Maalaus on kooltaan 38×46,5 cm. Se kuvaa Muroleen rannan kevätyötä ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
"Kevätyö"-maalauksessa Thesleff kuvaa pohjoisen yön valon hopeiseksi. Hänellä oli kyky luoda maalauksiinsa elämyksellinen visio. Rannassa olevissa puissa on öisen usvan kosteutta, kun vesi heijastaa maalauksessa keskellä sijaitsevan niemen kuvaa kaukaisen vastarannan häämöttäessä tummempana taustalla. Ilma väreilee hopeisuutta.
"Kevätyö"-maalauksen Thesleff maalasi palattuaan Suomeen Euroopan matkaltaan. Hän oli saanut lopputodistuksen Académie Colarossista Pariisissa alkuvuodesta ja matkustanut sen jälkeen Italiaan, Firenzeen. Muroleen ranta tuli toistumaan hänen mielenmaisemanaan koko hänen uransa ajan. "Kevätyö"-maalauksen väriharmonian niukkuus antavaa aavistaa Thesleffin myöhempien maisemamaalausten tärkeät elementit: valon ja värin.
"Kevätyö" voitti Pariisin maailmannäyttelyssä pronssimitalin. Suomessa se oli esillä vuoden 1894 Suomen taiteilijan vuosinäyttelyssä, joka oli läpimurtonäyttely suomalaisille symbolisteille.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1916
Suomen vuoden 1916 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Turussa 29.-30. maaliskuuta. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu. Mestaruus ratkesi sijalukupistein, joskin kolme matkavoittoa takasi mestaruuden pisteistä riippumatta. Turun rata oli vain 330 metriä pitkä.
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1969
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1969 järjestettiin Lauritsalassa 1.-2. maaliskuuta. Ainoastaan miehet kilpailivat. Naisten matkamestaruudet jaettiin yleisluistelijoiden SM-kilpailujen yhteydessä.
Kaislikkoranta
Kaislikkoranta on suomalaisen taiteilijan Eero Järnefeltin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1905. Kooltaan tämä maalaus on 95,5×75,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
"Kaislikkoranta" on maalattu taiteilijan kotiseudulla Tuusulajärven rannalla. Maalauksessa syksyinen pilvipoutainen hetki näkyy meditatiivisena kuvana, jossa niukat maisemaelementit luovat rikkaan kudelman. Maa, vesi, ilma - kiinteitä, muodottomia, kylmiä, lämpimiä, osin sulautuvat toisiinsa, osin rinnastuvat selvärajaisesti. 1890- luvun symbolistisen taiteen tyyli, eli pelkistys ja symtetismi, on jättänyt Järnefeltin maalaukseen voimakkaan jäljen.
Järnefeltillä oli ilmeinen taipumus kuvata maisematunnelmia nimenomaan väritunnelmina. Joskus tämä peittyi, koska hän maalasi paljon kesän ja syksyn luontoaiheita niiden ollessa Suomessa väreiltään värikkäitä.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1969
Suomen yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingissä 11.-12. tammikuuta (miehet) ja Pieksämäellä 25.-26. tammikuuta (naiset) 1969. Naiset ratkaisivat yleiskilpailun ohessa myös matkamestaruudet.
Kevätilta jäänlähdön aikaan
Kevätilta jäänlähdön aikaan on suomalaisen taiteilijan Hugo Simbergin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1897. Kooltaan maalaus on 27×37 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
Hugo Simberg maalasi teoksen Ruovedellä keväällä 1897. Teoksessa keväinen järven jää on muuttunut tummaksi ja vetiseksi ollen maalauksen keskeisiä elementtejä. Maalauksen etualalle luo puutiheikköinen saari linnamaisen silhuetin, samoin yksittäinen puu korostaa rannan autiutta. Simberg maalasi koko maalauksen kirkkaan keltaisella sekä mustalla; ne luovat näkymään lämpöä ja pimeyttä rinnakkain. Auringon lasku peilautuu jään pinnan lammikoista ja taempana olevan metsävaaran takaa vieden katsojan ajatukset kaukaisuuteen.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1968
Suomen miesten yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Kajaanissa 9.-10. maaliskuuta 1968. Naiset, jotka kilpailivat Helsingissä 14.-15. tammikuuta, ratkaisivat yleiskilpailun ohessa myös matkamestaruudet. Miehille järjestettiin erilliset matkamestaruuskilpailut.
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1968
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1968 olivat järjestyksessään toiset erilliset matkakohtaiset SM-kilpailut pikaluistelussa. Vain miehet kilpailivat. Naisten matkamestaruudet ratkaistiin yleisluistelijoiden Suomen-mestaruuskilpailujen yhteydessä.
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1967
Pikaluistelun matkakohtaiset Suomen-mestaruuskilpailut 1967 olivat ensimmäiset erilliset matkakohtaiset SM-kilpailut pikaluistelussa. Kilpailut käytiin Oulussa 4.-5. maaliskuuta. Vain miehet kilpailivat; naisten matkamestaruudet ratkaistiin yleisluistelijoiden Suomen-mestaruuskilpailujen yhteydessä.
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1967
Suomen yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Pieksämäellä 4.-5. helmikuuta (miehet) ja Karstulassa 14.-15. tammikuuta (naiset) 1967. Naiset ratkaisivat yleiskilpailun ohessa myös matkamestaruudet. Kaikkiaan kilpailuun osallistui 14 mies- ja 12 naisluistelijaa. Miehille järjestettiin erilliset matkakohtaiset SM-kilpailut.
Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunta
Työeläkeasioiden muutoksenhakulautakunta on tuomioistuinta muistuttava lainkäyttöelin Suomessa. Se toimii ensimmäisenä muutoksenhakuasteena työeläketurvaan liittyvissä asioissa. Lautakunta käsittelee seuraaviin työeläkelakeihin liittyviä muutoksenhakuasioita:
Muutoksenhakulautakunnan toiminnan rahoittavat mainittujen työeläkelakien mukaisesta eläketurvasta vastaavat työeläkelaitokset maksamalla lautakunnalle vuosittain oikeushallintomaksun. Muutoksenhakulautakunnassa on päätoiminen puheenjohtaja, vähintään neljä sivutoimista varapuheenjohtajaa ja vähintään 22 sivutoimista jäsentä. Oikeustieteen ylemmän korkeakoulututkinnon suorittanut puheenjohtaja johtaa lautakuntaa, vastaa sen toiminnasta ja hallinnosta sekä valvoo lautakunnan ratkaisuihin sisältyvien laintulkintojen yhdenmukaisuutta. Jäseninä on oltava vähintään:
Muutoksenhakulautakunta ratkaisee asiat joko yhden tuomarin kokoonpanossa tai 4–6 jäsenisenä jaostona, jossa puhetta johtaa lautakunnan puheenjohtaja tai varapuheenjohtaja. Jaoston jäsenet osallistuvat päätöksentekoon vuorojärjestyksessä, jonka määrää muutoksenhakulautakunnan hallintojaosto. Jaosto on päätösvaltainen, kun läsnä on puheenjohtaja, työeläkeasioihin perehtynyt oikeustieteilijä, lääkärijäsen sekä kaksi työelämän ja työmarkkinoiden oloja tuntevaa jäsentä. Lisäksi tarvitaan yrittäjyyteen tai maatalouteen perehtynyt jäsen, jos käsitellään heidän alaansa liittyvää muutoksenhakua.
Arvo Tuomainen
Arvo Aadolf Tuomainen (7. kesäkuuta 1889 Tampere – 15. heinäkuuta 1955 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija.
Tuomainen saavutti ensimmäisen matkavoittonsa SM-kilpailuissa 1911 ollen Aksel Lihrin kanssa nopein 500 metrillä ajalla 47,6. Virallisia matkamestaruuksia ei tuolloin vielä jaettu. Vuosina 1912 ja 1913 hän sijoittui yleisluistelijoiden SM-kilpailuissa kolmanneksi ja vuoden 1913 MM-kisoissa Helsingissä kymmenenneksi. Vuosina 1914–1916 Tuomainen voitti SVUL:n mestaruuden ja oli myös 1915 yleisluistelun Suomen-mestari. Hän otti kisoissa vain yhden matkavoiton (5 000 metriä ajalla 9.00,1), mutta yhteispisteet riittivät SM-kultaan.
Vuonna 1919 Tuomainen voitti toisen Suomen-mestaruutensa yleisluistelussa ollen nopein kaikilla matkoilla. Matkavoitot tulivat 500 metrillä ajalla 46,3, 1 500 metrillä ajalla 2.30,6, 5 000 metrillä ajalla 9.04,8 ja 10 000 metrillä ajalla 18.43,1. Samana vuonna hän osallistui Pohjoismaiden mestaruuskilpailuihin, joissa voitti mestaruuden oltuaan ykkönen 5 000 metrillä ajalla 8.24,9 ja kakkonen muilla matkoilla. Vuonna 1921 Tuomainen jälleen voitti kaikki matkat SM-kilpailuissa ja saavutti toisen Pohjoismaiden mestaruutensa. Hän jakoi kisoissa 500 metrin matkavoiton Roald Larsenin kanssa ajalla 46,4 ja oli 1 500 metrillä nopein voittoajalla 2.26,1. Vuosina 1914–1921 ei MM- ja EM-kilpailuja järjestetty, mutta PM-kilpailut vastasivat tasoltaan niitä jotakuinkin täydellisesti. Vuonna 1922 Tuomainen ylsi SM-kisoissa yhteen matkavoittoon, kun hän oli 5 000 metrillä nopein ajalla 9.00,4. Viimeisen kerran SM-kilpailuihin Tuomainen osallistui 1923, jolloin voitti neljännen mestaruutensa. Hän oli nopein 1 500 metrillä (aika 2.30,3) sekä 10 000 metrillä (18.20,6). Lisäksi hän jakoi 500 metrin matkavoiton Asser Valleniuksen ja Lauri Hellanterän kanssa. Kolmikko luisteli matkalla ajan 46,8. Tuomainen edusti Tampereen Pyrintöä ja toimi useita vuosia seuran nuorten valmentajana.
Tuomainen teki vuonna 1915 kolme Suomen-ennätystä ja sivusi yhtä SE-tulosta. Hän luisteli 500 metrillä kotimaan ratojen Suomen-ennätyksen 45,8, joka paransi Walter Tverinin edellistä ennätystä 0,2 sekunnilla. Ennätys pysyi voimassa vuoteen 1922, jolloin Clas Thunberg rikkoi sen. 10 000 metrillä hän paransi Julius Skutnabbin kotimaan ratojen Suomen-ennätystä kolmella sekunnilla lukemiin 18.22,2, jonka kuitenkin Waldemar Bergström rikkoi jo samana vuonna. Tuomainen rikkoi myös Skutnabbin ja Bergströmin nimissä olleen 5 000 metrin kansainvälisten ratojen ennätyksen ajalla 8.42,9, joka paransi edellistä ennätystä 3,1 sekunnilla. Tämänkin ennätyksen rikkoi lopulta Thunberg vuonna 1922. Lisäksi Tuomainen sivusi Wäinö Wickströmin 1 500 metrin kotimaan ratojen ennätystä 2.27,3. Thunberg rikkoi ennätyksen seuraavana vuonna.
Tuomainen työskenteli työnjohtajana Salmisen nahkatehtaalla Tampereella, välillä Hämeenlinnassa ja vuodesta 1933 Epilän nahkatehtaalla Tampereella.
Vilhonvuori
Vilhonvuori () on Helsingin Sörnäisten kaupungin­osaan kuuluva-alue. Se käsittää suurimman osan Hämeentien ja Sörnäisten rantatien välisistä kortteleista sekä Sörnäisten ranta­tien itä­puolella, meren rannalla sijaitsevan Meri­haan. Erilliseksi osa-alueeksi Vilhon­vuori muodostettiin vuoden 2013 alusta. Alue on suurelta osin ollut vanhastaan teollisuus­aluetta, mutta viime vuosikymmeninä se on vähitellen muuttunut asunto- ja toimistoalueeksi. Asukkaita Vilhonvuoressa on 7 342 (1.1.2014) ja työpaikkoja noin 7 400 (31.12.2012).
Vilhonvuoren nimi johtuu siellä sijainneesta "Wilhelms­berg" -nimisestä huvilasta, jonka Wilhelm Andstén 1800-luvulla rakennutti alueella sijainneen fajanssi- ja kaakelitehtaansa (Wilh. Andsténin Tehdas Oy:n) vierelle. Sen mukaan sai jo vuonna 1901 nimensä alueella kulkeva Vilhelms­perin­katu (), jonka suomen­kielinen nimi vuonna 1928 muutettiin muotoon Vilhon­vuoren­katu. Vilhon­vuoreksi tai myös Marjatan­mäeksi on vanhastaan kutsuttu nykyisen osa-alueen pohjois­osassa sijaitsevaa kukkulaa, jolla sijaitseva puisto sai vuonna 1953 nimen Katri Valan puisto.
Bamboo Engineering
Bamboo Engineering on brittiläinen autourheilutalli, joka kilpailee World Touring Car Championship-sarjassa. Talli perustettiin vuonna 2009 jolloin se osallistui Britannian Touring Car Championsip (BTCC)-sarjaan. Vuonna 2010 talli osallistui WTCC-sarjaan, jossa se sijoittui Yokohama Trophy -luokassa toiseksi. Vuonna 2011 talli jäi pisteissä viidenneksi ja vuonna 2012 neljänneksi.
Vuonna 2013 talli osallistui GP3-sarjaan korvaten Atech CRS GP-tallin. Talli saavutti kauden aikan yhden voiton ja 75 pistettä sijoittuen tallipisteissä kuudenneksi. Kauden jälkeen tallin korvasi saksalainen Hilmer Motorsport-talli.
Ingrid
Ingrid on alkuperältään skandinaavinen naisen etunimi. Nimen alkuosa viittaa skandinaaviseen Yngve-jumalaan ja loppuosa tulee sanasta "frid" ’rauha’ (Ingifridh). Ingridin nimipäivä on nykyään suomenruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa 5. lokakuuta, samana päivänä, jolla se oli suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1883–1889. Ruotsalaisessa nimipäiväkalenterissa sekä Luulajan suomenkielisessä nimipäiväkalenterissa vuosina 1901–1918 Ingridin päivä on 9. lokakuuta. Ingrid-nimisiä naisia tiedetään eläneen Suomessa jo keskiajalla.
Väestörekisterikeskuksen nimipalvelun mukaan Ingrid-nimen on saanut Suomessa vuoden 2013 helmikuuhun mennessä alle 6 402 henkilöä, joista 6 387 on ollut naispuolisia.
Suomenkielisen väestön keskuudessa suosittuja muunnoksia Ingridistä ovat Inkeri ja Inka.
Esteröinti
Esteröinti on kemiallinen reaktio, jossa tuotteena muodostuu esteri. Tyypillisiä esteröintireaktioita ovat muun muassa Fischer-esteröinti, vaihtoesteröinti ja karboksyylihappojen alkylointi.
Yksi yleisimpiä esteröintireaktioita on niin kutsuttu Fischer-esteröinti, joka kuuluu kondensaatioreaktioihin. Siinä karboksyylihappo reagoi alkoholin tai fenolin kanssa muodostaen esterin. Katalyyttinä käytetään usein happoja, kuten rikkihappoa, p-tolueenisulfonihappoa, happamia ioninvaihtohartseja tai Lewis-happoja. Katalyytteinä voidaan käyttää myös dehydraavia yhdisteitä, kuten disykloheksyylikarbodi-imidiä. Reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa happokatalyytti protonoi karboksyyliryhmän karbonyylihapen, mikä tekee siitä elektrofiilisemman. Nukleofiilinen alkoholi reagoi karbonyyliryhmän kanssa nukleofiilisella additiolla ja muodostuu tetraedrimäinen välivaihe. Tämä välivaihe muuntuu molekyylinsisäisten protoninsiirtojen seurauksena toiseksi tetraedrimäiseksivälivaiheeksi, jonka hydroksyyliryhmä vastaanottaa protonin. Tällöin hydroksyyliryhmästä tulee parempi lähtevä ryhmä ja se irtoaa vetenä ja muodostuu esteri. Fischer-esteröinnin ongelmana on se, että se on tasapainoreaktio, minkä vuoksi hyvien saantojen saavuttamiseksi tulee käyttää toista lähtöainetta ylimäärin tai poistaa tuotteena muodostuvaa esteriä tislaamalla tai poistaa vettä atseotrooppisella tislauksella. Veden poistoon voidaan käyttää myös molekyyliseuloja. Fischer-esteröinti on usein hidas reaktio, jota voidaan nopeuttaa käyttämällä mikroaaltosäteilytystä lämmitysmenetelmänä.
Alkoholit reagoivat myös happoanhydridien ja happokloridien kanssa muodostaen estereitä. Anhydridit ja happokloridit ovat karboksyylihappoja reaktiivisempia ja tällöin reaktio on usein nopeampi verrattuna Fischer-esteröintiin. Happokloridit ja happoanhydridit ovat tärkeitä erityisesti, jos karboksyylihappo on muuten liian vaikeasti reagoiva, ja niitä käytetään erityisesti steroidien esteröinnissä. Näissä reaktioissa käytetään nukleofiilisena katalyyttinä usein joko pyridiiniä tai 4-dimetyyliaminopyridiiniä eli DMAP:ia.
Vaihtoesteröinnissä eli transesteröinnissä esterit reagoivat kuumennettaessa alkoholien kanssa muodostaen uuden esterin ja alkoholin. Tätä reaktiota katalysoivat niin hapot, emäkset kuin siirtymämetallitkin. Käytettyjä katalyyttejä ovat muun muassa rikkihappo, ioninvaihtohartsit ja DBU eli 1,8-diatsabisyklo[5.4.0]undek-7-eeni. Mekanismiltaan vaihtoesteröinti muistuttaa esterihydrolyysin mekanismia.
Kolmas tapa valmistaa esteröinti on karboksyylihappojen alkylointi käyttäen alkyylihalogenidia tai jotain muuta alkyloivaa yhdistettä, kuten dimetyylikarbonaattia. Reaktio vaatii emäskatalyytin ja usein katalyyttinä käytetään DBU:ta tai natriumvetykarbonaattia tetra-alkyyliammoniumsuolan läsnä ollessa. Tetra-ammoniumsuola toimii tässä tapauksessa faasinsiirtokatalyyttinä.
Ilmapumpun kääpiögalaksi
Ilmapumpun kääpiögalaksi on Ilmapumpun tähdistön suunnassa sijaitseva kääpiösferoidigalaksi, joka kuuluu Paikalliseen ryhmään. Galaksi sijaitsee noin 1,32 Megaparsekin päässä Maasta, ja etääntyy siitä nopeudella 362 km/s.
Ace Attorney
Ace Attorney () on Capcomin kehittämä videopelisarja. Sarjan peleissä ratkotaan rikoksia puolustusasianajajien tai syyttäjän näkökulmasta.
Sarjan ensimmäiset kolme peliä julkaistiin ensin Japanissa Game Boy Advancelle vuodesta 2001 alkaen. Näitä pelejä ei julkaistu Japanin ulkopuolella, mutta myöhemmin ne käännettiin Nintendo DS:lle ja julkaistiin myös muualla maailmassa. Sarjan neljäs osa kehitettiin alusta pitäen Nintendo DS:lle ja viides pääpeli on Nintendo 3DS:lle.
Sarjan kolmessa ensimmäisessä pelissä päähahmona on puolustusasianajaja Phoenix Wright. Neljäs pääpeli sijoittuu seitsemän vuotta myöhempään aikaan, ja pääosassa on uusi hahmo Apollo Justice. Viidennessä osassa Wright palaa päähahmon rooliin. Lisäksi sarjaan kuuluu Investigations-sarja, jossa päähahmona on syyttäjä Miles Edgeworth.
Sekstantin kääpiögalaksi
Sekstantin kääpiögalaksi on Sekstantin tähdistön suunnassa sijaitseva kääpiösferoidigalaksi, joka kuuluu Paikalliseen ryhmään. Galaksi sijaitsee noin 90 000 parsekin päässä Maasta, ja etääntyy siitä nopeudella 224 km/s. Galaksi on Linnunradan satelliittigalaksi.
Kansantalojen Liitto
Kansantalojen Liitto (KTL) on suomalainen vasemmistolainen järjestö, joka toimii työväentaloja ja muita kiinteistöjä omistavien yhteisöjen keskusjärjestönä. Vuonna 1950 perustettu KTL kokoaa nykyisin Vasemmistoliittoa lähellä olevia yhdistyksiä. Liitto pyrkii edistämään jäsentensä toimitilojen rakentamista, ylläpitoa ja hankintaa muun muassa koulutusta järjestämällä. KTL:ään kuuluu noin 200 yhteisöä, joiden hallussa on noin 250 kiinteistöä.
Kansan Talojen Liitto perustettiin 22. heinäkuuta 1950 yhdyssiteeksi paikallisille aatteellisille kiinteistöjä omistaville yhdistyksille. 1970-luvun alussa liittoon kuului noin 300 Suomen Kansan Demokraattisen Liiton jäsenjärjestöä tai lähiyhteisöä. Jäsenyyden edellytyksenä oli toimitilan omistaminen tai hallinnoiminen. KTL:n toimenkuvaan kuului muun muassa yhteisostojen ja lainojen välittäminen, kiinteistöjen rakennus- ja kunnostussuunnitelmien tarkistaminen, vakuutusneuvonta sekä muu liiketoiminnan hoidossa avustaminen.
KTL on Suomen Kotiseutuliiton jäsenjärjestö.
Kassiopeian kääpiögalaksi
Kassiopeian kääpiögalaksi on Kassiopeian tähdistön suunnassa sijaitseva kääpiösferoidigalaksi, joka kuuluu Paikalliseen ryhmään. Galaksi sijaitsee noin 790 000 parsekin päässä Maasta, ja lähestyy sitä nopeudella 307 km/s. Galaksi on Andromedan galaksin satelliittigalaksi.
Pienen karhun kääpiögalaksi
Pienen karhun kääpiögalaksi on Pienen karhun tähdistön suunnassa sijaitseva kääpiöellipsigalaksi, joka kuuluu Paikalliseen ryhmään. Galaksi sijaitsee noin 60 000 parsekin päässä Maasta, ja lähestyy sitä nopeudella 247 km/s. Galaksi on Linnunradan satelliittigalaksi.
Jousimiehen kääpiöellipsigalaksi
Jousimiehen kääpiöellipsigalaksi on Jousimiehen tähdistön suunnassa sijaitseva kääpiöellipsigalaksi, joka kuuluu Paikalliseen ryhmään. Galaksi sijaitsee noin 20 000 parsekin päässä Maasta ja lähestyy sitä nopeudella 307 km/s. Galaksi on Linnunradan satelliittigalaksi.