Aldabranjättiläiskilpikonna
Aldabranjättiläiskilpikonna ("Geochelone gigantea") on erityisesti Aldabran atollilla Seychelleillä tavattava yksi maailman suurimmista kilpikonnista. Lajin latinankielinen nimi on useimmiten "Geochelone gigantea", mutta se sijoitetaan nykyisin yhä useammin sukuun "Dipsochelys" lajina "Dipsochelys dussumieri".
Aldabranjättiläiskilpikonnat saattavat kasvaa kilven pituudeltaan 120 cm pitkiksi. Koiraan paino on yleensä keskimäärin 250 kg, mutta yksi koiras Fort Worth Zoossa sai painoa yli 360 kg. Naaraat ovat yleisesti pienempiä kuin koiraat, kilven pituutta n. 90 cm ja painoa keskimäärin 150 kg.
Selkäkilpi on väriltään tummansininen tai musta. Kuorella on korkea holvattu muoto. Jalat ovat tanakat jotta ne jaksavat kantaa kilpikonnan. Aldabranjättiläiskilpikonnan kaula on pitkä. Kilpikonnan suuri koko mahdollistaa lehtien näykkimisen jopa metrin korkeudella. Kilpikonnien kuoren muoto on kehittynyt elinympäristön mukaan; ruohikkoisilla mailla ne voivat kurkottaa matalammalle kuin mailla, joissa ruokaa pitää näykkiä korkeammalta. ihon väri vaihtelee ruskeasta vihreään.
Tärkeimmät aldabranjättiläiskilpikonnan populaatiot ovat Aldabran atollilla Seychelleillä. Atolli on suojattu ihmisen vaikutuksilta. Siellä asuu noin 152 000 kilpikonnaa, joka on lajin suurin populaatio. Toinen yksittäinen populaatio elää Sansibarin saarella Tansaniassa. Lisäksi kilpikonnia on tuotu Mauritiukselle ja Réunioniin. Kilpikonnat hyödyntävät useita eri elinympäristöjä, kuten niittyjä, mangrovesoita, pensasmaita ja rannikkodyynejä.
Aldabranjättiläiskilpikonnat voivat elää yli 100-vuotiaiksi, mutta keskimäärin ne elävät noin 80-vuotiaiksi. Adwaita-nimisen aldabranjättiläiskilpikonnan, joka kuoli vuonna 2006 Kolkatan eläintarhassa, väitetään eläneen 255 vuotta vanhaksi, mutta sen iästä on kiistelty. Nykyään vanhin kilpikonna on aldabranjättiläiskilpikonna Esmeralda, jonka on katsottu saavuttaneen 170 vuoden iän ja elää yhä.
Aldabranjättiläiskilpikonnat ovat kasvinsyöjiä. Niiden pääasiallinen ravinto koostuu lehdistä, ruohoista ja puuvartisten kasvien versoista. Vankeudessa niiden tiedetään syövän hedelmiä kuten omenoita ja banaaneja sekä puristettuja kasvispellettejä. Lajin elinalueilla on saatavilla vain vähän makeaa vettä, joten ne saavat pääosan vedestä ravinnostaan.
Aldabranjättiläiskilpikonnia tavataan sekä yksilöinä että ryhminä. Ne ovat kaikkein aktiivisimpia aamuisin, jolloin ne etsivät ruokaa. Vaikka ne ovat tyypillisesti hitaita ja varovaisia, ne pystyvät tuntuvaan nopeuteen. Ne ovat myös hyviä uimaan, mikä on mahdollistanut niiden leviämisen Intian valtamerellä. Ne eivät ole kesyjä, mutta ne eivät näytä pelkäävän ihmisiä. Jotkut yksilöt hakevat jopa ihmisiltä huomiota, esim. haluavat, että niiden päätä taputetaan tai kaulaa rapsutetaan kilven juuresta.
Helmi- ja toukokuussa naaraat munivat 9-25 kumimaiskuorista munaa matalaan, kuivaan pesään. Yleensä alle puolet munista hedelmöittyy. Naaraat voivat munia monta kertaa vuodessa. Naaraan tiineys kestää noin kahdeksan kuukautta.
Vankeudessa muninta-ajat vaihtelevat. Esimerkiksi Tulsa Zoossa Oklahomassa on pieni määrä aldabranjättiläiskilpikonnia, jotka ovat lisääntyneet monta kertaa vuodesta 1999 lähtien. Yksi naaras laskee munat tyypillisesti marraskuussa ja uudelleen toiset munat tammikuussa, jos sää on riittävän lämmin munintaa varten. Eläintarha hautoo sitten munat kahdessa eri paikassa, joissa toisen lämpötila on korkeampi ja toisen matalampi. Munia pitää hautoa keskimäärin 107 päivää.
Aldabranjättiläiskilpikonnalla on harvinaisen pitkä suojeluhistoria. Albert Gunther, joka työskenteli British Museumissa mutta siirtyi Natural History Museum of Londoniin, työskenteli Englannin hallituksen kanssa 1800-luvulla siirtääkseen lajin yksilöitä Mauritiukselle, jossa ne eivät ole alkuperäisiä vaan ihmisen tuomia. Nykyään Seychellien luonnonsuojeluvirasto pitää aldabranjättiläiskilpikonnia ja kahta muuta kilpikonnalajia (seychellienjättiläiskilpikonnia "Dipsochelys hololissa" ja arnoldinjättiläiskilpikonnia "D.arnoldii") vankeudessa kasvatusohjelmissa, joissa yritetään kasvattaa lajien kantoja.