hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gyrðir Elíasson
Gyrðir Elíasson (s. 4. huhtikuuta 1961 Reykjavik) on islantilainen kirjailija ja kääntäjä.
Gyrðir kouluttautui aluksi opettajaksi, mutta kun hänen runokokoelmansa "Svarthvit axlabönd" julkaistiin vuonna 1983, hän jättäytyi täysipäiväiseksi kirjailijaksi. Kääntäjänä hänet tunnetaan muun muassa Richard Brautiganin ja William Saroyanin teosten islanninnoksista.
Gyrðirille myönnettiin vuoden 2011 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto novellikokoelmasta "Milli trjánna" ('Puiden joukossa'). Palkintoraadin puheenjohtajan Eva Strömin mukaan teos on korkeatasoista sanataidetta. Vaikka Eliasson on kirjailijana sofistikoitunut, hän on kuitenkin lukijalle helposti lähestyttävä. Näennäisen yksinkertaiset tekstit sisältävät yllätyksiä, niissä voi olla lukijaa pelottavia ja yliluonnollisia aineksia.
Islantilainen sanomalehti VD on valinnut teoksen "Vatnsfólkið" vuoden 1997 kirjaksi. Sen novelleille on ominaista melankolia ja toivo.
Gyrðir on vaikuttanut nuoriin islantilaisiin kirjailijoihin mutta myös muiden alojen taiteilijoihin. Islantilainen yhtye Sigur Rós on maininnut hänet musiikkinsa merkittäväksi vaikuttajaksi.
Gyrðirin teoksista on suomennettu muutamia novelleja. Kokonaisia teoksia on käännetty ruotsiksi, tanskaksi ja englanniksi.
Ismail Ahmed Kadar Hassan
Ismail Ahmed Kadar Hassan (s. 23. toukokuuta 1987 Lille, Ranska) on djiboutilais-ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Slovakian pääsarja Corgoň Ligassa pelaavaa FK Dunajská Stredaa, jossa hän on ollut vuodesta 2008 lähtien. Hassan on pelannut maajoukkueessa kymmenen ottelua ja tehnyt niissä yhteensä neljä maalia.
Kiilaliitos
Kiilaliitos on liitosmuoto, jolla kone-elin, kuten hammaspyörä, saadaan pyörimään akselin mukana. Kyseessä on siis akselin ja navan välisestä liitoksesta. Liitos voi olla joko muotosulkeinen tai kitkasulkeinen, riippuen siitä, kuinka momentinsiirto tapahtuu.
Muotosulkeisessa liitoksessa ei ole akselin ja navan välillä säteen suuntaista puristusta, tai sitä on hyvin vähän. Momentinsiirto tapahtuu yksinomaan kiilan välityksellä. Muotosulkeisia liitoksia on erilaisia, riippuen kiilan ja sen uran muodosta. Näitä ovat esimerkiksi:
Kitkasulkeisessa liitoksessa aiheutetaan akselin ja navan välille niin suuri pintapaine, että momentinsiirto voi tapahtua kitkavoimien avulla.Näitä ovat esimerkiksi:
Maarten Tjallingii
Maarten Tjallingii (s. 5. marraskuuta 1977 Leeuwarden) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Skil-Shimano-joukkueessa 2006–2007, edusti Silence-Lottoa kaudella 2008 ja on vuodesta 2009 kilpaillut alankomaalaistallissa, joka on tunnettu nimillä Rabobank, Belkin Pro Cycling Team ja nykyään Team LottoNL-Jumbo. Tjallingii on kilpaillut myös maastopyöräilyssä ja cyclocrossissa.
Lähde: Cycling Archives
Ryan Edgar
Ryan Edgar (s. 10. elokuuta 1986 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on dominicalais-englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa seuratasolla Isthmian Leaguessa pelaavaa Aveley FC:tä.
Edgar aloitti uransa Canvey Island FC:ssä, josta hän siirtyi vuonna 2008 Histon FC:hen käytyään myös Luton Townin testattavana. Hän pelasi Histonin jälkeen kahdessa muussa seurassa ennen kuin meni takaisin Canvey Islandille, josta hän lähti vielä samana vuonna nykyiseen seuraansa Aveley FC:hen.
Edgar pelasi ensimmäiset ottelunsa Dominican maajoukkueessa vuonna 2008, kun hän pelasi kahdesti Barbadosta vastaan yhteydessä. Kyseessä ovat edelleen pelaajan ainoat maaottelut.
Edgar on jalkapalloilija Jermain Defoen serkku.
Darent
Darent (myös Darenth tai Dartford Creek) on noin 34 kilometriä pitkä Thamesin sivujoki Kentin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se saa alkunsa Westerhamin eteläpuolella sijaitsevilta kukkuloilta ja laskee Thamesiin Crayford Nessin lähistöllä.
Darent virtaa useiden pienten kylien ja Dartfordin kaupungin halki. Dartfordin pohjoispuolella Darentiin yhtyy sen merkittävin sivujoki Cray.
Tatjana Nabijeva
Tatjana Olegovna Nabijeva (, s. 21. marraskuuta 1994 Pietari) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan mestari.
Nabijeva kuului Rotterdamin MM-kilpailuissa 2010 kultaa voittaneeseen Venäjän joukkueeseen. Tokion MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa eritasonojapuilla ja joukkuekilpailussa. Nanningin MM-kilpailuissa 2014 hän sai joukkuepronssia. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Nabijeva on voittanut joukkuekilpailussa kultamitalin Birminghamista 2010 ja kaksi muuta mitalia.
Jekaterina Kurbatova
Jekaterina Vladimirovna Kurbatova (, s. 7. lokakuuta 1992 Moskova) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan mestari.
Kurbatova kuului sekä Rotterdamin MM-kilpailuissa 2010 että Birminghamin EM-kilpailuissa 2010 kultaa voittaneeseen Venäjän joukkueeseen. Lisäksi Kurbatova voitti Birminghamissa hypyn Euroopan mestaruuden.
Infected
Infected on ruotsalainen power metal -yhtye HammerFallin kahdeksas studioalbumi joka julkaistiin 20. toukokuuta 2011. Tämä on HammerFallin ensimmäinen albumi, jonka tuottajana toimii James Michael. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 44.
Kannessa piti olla biovaara merkki harmaalla pohjalla, mutta lakiongelmien ja negatiivisen palautteen takia kansi on suunniteltu uudestaan. Uudessa kannessa tulee olemaan verinen käsi, jonka suunnitteli Samwise Didier. Tämä on yhtyeen ensimmäinen albumin kansi, jolla heidän Hector-maskottinsa ei esiinny.
Ksenija Afanasjeva
Ksenija Dmitrijevna Afanasjeva (, s. 13. syyskuuta 1991 Tula, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen telinevoimistelija ja maailmanmestari.
Afanasjeva voitti permannon maailmanmestaruuden Tokion MM-kilpailuissa 2011 sekä Euroopan-mestaruuden Moskovassa 2013 ja Montpellier’ssa 2015. Permannon MM-hopeaa hän saavutti Glasgow'ssa 2015. Neliottelun EM-hopeaa hän sai Lausannessa 2009 ja hypyn EM-pronssia 2015. Afanasjeva kuului sekä Rotterdamin MM-kilpailuissa 2010 kultaa voittaneeseen että Tokion MM-kilpailuissa 2011 ja Clermont-Ferrandin EM-kilpailuissa 2008 hopeaa saavuttaneisiin Venäjän joukkueisiin.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Afanasjeva sijoittui puomilla seitsemänneksi, permannolla yhdeksänneksi, eritasonojapuilla 21:nneksi ja Venäjän joukkueessa joukkuekilpailun neljänneksi. Lisäksi hän oli neliottelun karsinnan kuudes: maakohtainen rajoitus finaaliin oli kaksi voimistelijaa maata kohden, ja Afanasjevaa paremmin voimisteli karsinnassa kaksi venäläisnaista. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli voittamassa joukkuekilpailun hopeaa ja sijoittui puomilla viidenneksi sekä permannolla kuudenneksi.
Seppo Paju
Seppo Paju (s. 9. marraskuuta 1994) on suomalainen frisbeegolfin pelaaja. Hän aloitti frisbeegolfin pelaamisen isänsä ja veljiensä innoittamana 12-vuotiaana. Paju edustaa turkulaista 7k-frisbeegolfseuraa ja pelaa amerikkalaisen Prodigy Discin joukkueessa.
Lajissa kilpailemisen Paju aloitti vuonna 2008 ja hänen ensimmäinen kisansa oli Scandinavian Open Skellefteåssa Ruotsissa. Pajun kolmas kausi kilpatasolla vuonna 2010 oli erittäin menestyksekäs. Hän voitti alle 16-vuotiaiden maailmanmestaruuden, alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja sijoittui avoimen sarjan suomenmestaruuskilpailuissa neljänneksi. Palkintona menestyksestä MM-kilpailussa suomalainen frisbeegolfyritys Discmania julkisti Pajun nimeä kantavan kiekon.
Vuonna 2011 Paju voitti avoimen sarjan Suomen mestaruuden Oulun Meri-Toppilassa. Samana vuonna hän edusti Eurooppaa President's cup -kilpailussa sekä osallistui Kaliforniassa käydyissä MM-kisojen avoimeen sarjaan. MM-kilpailujen yhteydessä käydyssä heittonäytöksessä Paju heitti lajipiireissä kuuluisan "Epic ace" nimen saaneen hole-in-onen, josta hän kuittasi palkintorahaa $500.
Vuoden 2012 MM-kisoissa Paju sijoittui avoimessa sarjassa kuudenneksi. Se oli hänen paras sijoituksensa Major-tason kilpailussa, kunnes heinäkuussa 2018 hän sijoittui neljänneksi Tsekin tasavallassa käydyssä Konopiste Openissa.
2013 uusi yhdysvaltalainen välinevalmistaja Prodigy Disc värväsi Pajun tiimipelaajakseen . Urheilullisesti vuosi jäi rikkonaiseksi, koska Paju valmistui merkonomiksi sekä suoritti varusmiespalveluksen.
Elokuussa 2014 Paju voitti EM-kisojen avoimen luokan mestaruuden Sveitsin Genevessä. Voiton kunniaksi välinevalmistaja Prodigy Disc julkaisi erikoispainoksen Pajun suosimista kiekoista.
Seppo Pajun urasta julkaistiin 2017 lyhytdokumentti "Onnekkaalla matkalla", joka kertoo hänen urastaan, mutta myös dramaattisesta tapahtumasta lapsuudessa.
Sunday Songs
Sunday Songs on Paradise Oskarin esikoisalbumi, joka julkaistiin 4. toukokuuta 2011. Albumi sisältää Suomen vuoden 2011 Euroviisujen edustuskappaleen ”Da Da Dam”, joka julkaistiin myös albumin ensimmäisenä singlenä.
Albumin tuottajana toimi Leri Leskinen.
Albumi sijoittui Suomen albumilistalla julkaisuviikollaan sijalle 28. Parhaimmillaan se on sijoittunut neljänneksi.
Miina Supinen
Miina Supinen (s. 6. tammikuuta 1976 Helsinki) on suomalainen kirjailija, toimittaja ja luovan kirjoittamisen ohjaaja.
Supinen valmistui ylioppilaaksi Etelä-Kaarelan lukiosta ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan tiedotusoppi. Hänen esikoisromaaninsa "Liha tottelee kuria" ilmestyi vuonna 2007. Supisen lyhytproosateos "Apatosauruksen maa" (2010) oli Runeberg-palkintoehdokkaana. Vuonna 2011 ilmestyi Supisen ja Anne Leinosen yhdessä kirjoittama romanttinen jännitysromaani "Rautasydän".
Supinen on kirjoittanut novelleja muun muassa lehtiin Kosmoskynä, Demi, Matkalla ja Usva. Hän sai kunniamaininnan Martti Joenpolven novellikilpailussa 2006.
Kannusjalka
Kannusjalka () on Walter Wangerin, Jr.:n vuonna 1978 ilmestynyt romaani. Teoksen on suomentanut Kersti Juva ja julkaissut suomeksi WSOY vuonna 1980.
Leonardo Cordeiro
Leonardo Santos Cordeiro (s. 8. marraskuuta 1989 São José dos Campos) on brasilialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa 13-vuotiaana karting-sarjoissa. Vuosina 2004 ja 2005 Cordeiro voitti Petrobrás Smile Cup -sarjan mestaruuden. Vuosina 2006–2007 hän sijoittui toiseksi Brasilian-mestaruussarjassa. Vuonna 2007 Cordeiro siirtyi Formula 3 Sudamericana -sarjaan. Hän jatkoi sarjassa vuoteen 2009, jolloin hän voitti sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Cordeiro kilpaili GP3-sarjassa Arden-tallissa. Hän saavutti kauden aikana vain yhden pisteen, joka tuli nopeimmasta kierroksesta kauden päätöskilpailussa. Vuonna 2011 Cordeiro jatkoi GP3:ssa Carlin-tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä. Vuonna 2012 Cordeiro kilpaili GT Brasil -sarjassa jossa hän sijoittui GT4 -luokan pisteissä kolmanneksi.
Mercantourin kansallispuisto
Mercantourin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ranskan Alpeilla. Sen keskiosassa on seitsemän asumatonta laaksoa ja reunoilla 28 pientä maalaiskylää. Mont Pegon lähellä on kalliopiirroksia. Puistossa on monipuolinen kasvilajisto ja suurehko gemssipopulaatio.
Écrinsin kansallispuisto
Écrinsin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ranskan kaakkoisosassa Grenoblen eteläpuolella. Puiston pinta-ala on 918 neliökilometriä, ja sen korkeimmat huiput kohoavat yli neljään kilometriin.
Puistoa hallitsevat lehtikuusimetsät. Harvinaisiin kasvilajeihin kuuluu tikankonttikasveja, ruskolilja ja varjolilja. Puistoon on istutettu 1970-luvulla vuorikauriita.
HMAS Quiberon
HMAS Quiberon (viirinumerot G81) oli Australian laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus siirtyi vasta vuonna 1950 Britannian kuninkaallisen laivaston omistuksesta Australian laivastolle. Se muutettiin vuonna 1952 sukellusveneentorjuntafregatiksi.
"HMAS Quiberon" tilattiin 2. huhtikuuta 1940 J. Samuel White and Companylta Cowesista Wightsaarelta osana 3. hätälaivueen () tilausta. Aluksen köli laskettiin 14. lokakuuta 1940, ja alus laskettiin vesille 31. tammikuuta 1942 kumminaan Southamptonin alueen komentajan, kontra-amiraali S. D. Tillardin puoliso. Se nimettiin vuoden 1759 Quiberoninlahden taistelun mukaan. Ilmahyökkäyksen aiheuttamat vauriot telakalle viivästyttivät aluksen valmistumista. "Quiberon" otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta 1942 Australian laivastoon, ja alus valmistui 22. heinäkuuta.
"HMAS Quiberon" palveli aluksi Pohjois-Atlantin saattueiden suojana, kunnes se liitettiin Pohjois-Afrikan maihinnousuun lokakuussa 1942. Alus upotti 28. marraskuuta Algerian rannikolla Italian laivaston sukellusvene "Dessièn". Se palveli maihinnousun päätyttyä Välimerellä ja Intian valtamerellä saattuetehtävissä. Alus osallistui vuonna 1944 lentotukialusosaston mukana huhtikuussa Sabangin ja toukokuussa Surabayan iskuihin. Lokakuussa alus osallistui tulitoimintaan japanilaisten asemia vastaan Nikobaareilla. Se osallistui myös amerikkalaisten mukana Okinawan taisteluihin sekä Japanin kotisaarille suunnattuihin iskuihin. Japanin antauduttua alus osallistui miehitysjoukkoihin.
Vuoden 1950 alussa tehtiin päätös viiden Australian laivaston Q-luokan aluksen muuttamisesta sukellusveneentorjuntafregateiksi. Muutostyön piti vastata Britannian kuninkaallisen laivaston Tyypin 15 fregateiksi muuttamista. Aluksi Australian hallitus esitti edelleen lainassa olleiden alusten muuttamista 400 000 Australian punnan hintaan, mutta Britannian amiraliteetti tarjosi 1. kesäkuuta alukset lahjaksi Australialle.
"HMAS Quiberon" siirrettiin muutettavaksi vuonna 1950 Cockatoon ja Garden Islandin telakalle Sydneyyn. Alus palasi palvelukseen 18. joulukuuta 1957 ja palveli sen jälkeen Kansainliiton strategisessa reservissä Kaukoidän alueella ja Australian laivaston tehtävissä.
Alus poistettiin palveluksesta 26. kesäkuuta 1964, jolloin se siirrettiin reserviin. Alus myytiin 15. helmikuuta 1972 romutettavaksi Fujita Salvage Companylle Osakaan Japaniin. Se lähti 10. huhtikuuta Sydneystä hinauksessa.
Kim (vuoden 1901 kirja)
Kim on Rudyard Kiplingin vakoiluromaani vuodelta 1901.
Teoksen tapahtumat sijoittuvat 1881 päättyneen toisen Afganistanin sodan jälkeiseen aikaan, ja sen taustana on Suuri peli, Venäjän ja Britannian välinen kiista Keski-Aasian hallinnasta.
Kim (täsmennyssivu)
Kim viittaa muun muassa seuraaviin:
Kerttu Kupiainen
Kerttu Tellervo Kupiainen os. "Sihvonen" (12. toukokuuta 1908 Savonlinna – 6. lokakuuta 1998) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija.
Kerttu Kupiainen opiskeli tekstiilialaa Wetterhoffin opistossa Hämeenlinnassa ja toimi sittemmin käsityönopettajana Savon kansanopistoissa ja Tampereella. Hän kirjoitti runoja ja muistelmia sekä pakinoi Itä-Savo-lehteen nimimerkillä "Eeva".
Kupiaisen isä oli valokuvaaja V. A. Sihvonen. Hän oli naimisissa 1947–1961 runoilija, professori ja kirjallisuudentutkija Unto Kupiaisen kanssa.
Kiinan Grand Prix 2011
Kiinan Grand Prix 2011 oli Formula 1 -kauden 2011 kolmas osakilpailu, joka käytiin 17. huhtikuuta 2011 Shanghai International Circuit -moottoriradalla.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Saksan Sebastian Vettel. Kilpailun voitti Lewis Hamilton, toiseksi ajoi Sebastian Vettel ja kolmanneksi ruudusta 18 lähtenyt Mark Webber.
Alpo Kupiainen
Alpo Kupiainen (10. heinäkuuta 1888 Kesälahti – 9. lokakuuta 1937 Lahti) oli suomalainen toimittaja ja kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä "Alpo Kaarlahti" ja "A.V. Niilesmaa".
Kupiaisen vanhemmat olivat leipuri Juhana Kupiainen ja Wilhelmina Noponen. Hän asui sittemmin Viipurissa jossa hän kävi myös koulunsa. Kupiainen pääsi ylioppilaaksi 1907 Viipurin klassillisesta lyseosta ja opiskeli sitten jonkin aikaa Helsingin yliopistossa.
Kupiainen toimi matematiikan vt. opettajana Viipurissa ja sittemmin hän oli konttoristina Suomi-yhtiössä ja Kustannus Oy Minervassa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän osallistui jääkäriliikkeen toimintaan ja joutui venäläisten viranomaisten vangitsemaksi. Vapauduttuaan Kupiainen oli Suomen sisällissodan aikana 1918 Kansanvaltuuskunnan palveluksessa ja joutui sodan jälkeen Hennalan vankileirille. Vapaaksi päästyään Kupiainen toimi Suomen Sosialidemokraatin toimittajana, kirjailijana ja suomentajana.
Kupiainen oli tuottelias kirjallisuuden suomentaja. Hän suomensi muun muassa Alexandre Dumasin, Daniel Defoen, Charles Dickensin, Mayne Reidin, Edgar Wallacen ja Edgar Rice Burroughsin teoksia.
Alpo Kupiainen oli naimisissa vuodesta 1909 Aune Maria Kaihovaaran (ent. Corander) kanssa. Professori, runoilija ja kirjallisuudentutkija Unto Kupiainen oli heidän poikansa.
Salanimellä "Alpo Kaarlahti":
Salanimellä "A. V. Niilesmaa":
HMAS Quickmatch
HMAS Quickmatch (viirinumero G92) oli Australian laivaston Q-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus siirtyi vasta vuonna 1950 Britannian kuninkaallisen laivaston omistuksesta Australian laivastolle. Se muutettiin vuosina 1950–1955 sukellusveneentorjuntafregatiksi.
"HMAS Quickmatch" tilattiin joulukuussa 1940 J. Samuel White and Companylta Cowesista Isle of Wightilta osana 3. hätälaivueen () tilausta. Aluksen köli laskettiin 6. helmikuuta 1941, ja alus laskettiin vesille 11. huhtikuuta 1942 kumminaan rouva Shearman. Ilmahyökkäyksen telakalle aiheuttamat vauriot viivästyttivät aluksen valmistumista. Alus otettiin Australian laivaston palvelukseen 14. syyskuuta 1942 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni Rodney Rhoades, ja se valmistui 30. syyskuuta.
Vastaanottotestien päätyttyä alus määrättiin 5. lokakuuta 1942 saattuepalvelukseen. Marraskuussa alus määrättiin Etelä-Atlantin laivastoasemalle, jonne siirtyessään se kohtasi 1. joulukuuta Italian laivaston saarronmurtaja "Cortelazzon". Alus määrättiin maaliskuussa Intian valtamerelle, mutta sen palvelus Etelä-Atlantilla jatkui aina elokuuhun 1943 saakka.
Alus jatkoi palvelustaan sodan päätyttyä Australian laivastossa tukien Japanin miehitysjoukkoja. Kesäkuussa 1950 alus siirrettiin Australian hallintaan ja sijoitettiin reserviin.
Alus päätettiin vuonna 1951 muuttaa Tyypin 15 sukellusveneentorjuntafregatiksi, ja muutostyöt saatiin päätökseen vuonna 1955, jolloin se samalla palautettiin palvelukseen. Vuonna 1963 alus poistettiin palveluksesta ja sijoitettiin reserviin. Alus siirrettiin poistolistalle, ja se myytiin vuonna 1972 romutettavaksi. Se hinattiin vielä saman vuoden heinäkuussa ostajalle Osakaan Japaniin.
RBBP6
RBBP6 on proteiini, jota ihmisellä koodaa RBBP6-geeni.
RBBP6-proteiini sitoutuu moniin muihin proteiineihin. RBBP6-proteiini vaikuttaa syövän leviämiseen pyrkimällä estämään hallitsematonta solun kasvamista. RBP tukahduttaa solujen leviämisen ja lopettaa toimintansa, mikäli ei havaitse uutta hallitsematonta solunleviämistä. Solusyklistä riippuvaista fosforylaatiota säätelee nimenomaan PRB-geeni. Tämä geeni koodaa proteiinia, joka pyrkii sitoutumaan polykarbonaattikerroksen, mutta ei pyri hidastamaan polykarbonaattikerroksen toimintaa. RBBP6 proteiinilla on yhteysvaikutuksia YBX1-proteiinin kanssa.
Pirjo Heikkilä
Pirjo Maarit Heikkilä (s. 3. huhtikuuta 1980 Lahti) on suomalainen entinen stand up -koomikko ja nykyisin näyttelijä. Hän kilpaili vuonna 2005 SubTV:n "Get Up, Stand Up" -ohjelmassa, jossa hän sijoittui toiseksi Sami Hedbergin voittaessa kilpailun.
Heikkilä työskenteli Nelosen kanavaäänenä vuosina 2006–2010 ja sitä ennen myymälä-, radio- ja televisiomainoksissa. Hän on äänittänyt muun muassa äänikirjoja, televisio-ohjelmia ja dubannut pieniä rooleja animaatiosarjoissa ja -elokuvissa, kuten vuonna 2008 ilmestyneessä elokuvassa "Bolt".
Keväällä 2011 Heikkilä nähtiin Krisse Salmisen "Krissen vaaligrilli" -ohjelman jokaisessa jaksossa. Hän toimi "YleLeaks"-viihdeohjelman emäntänä syksystä 2011 kevääseen 2013 saakka. Keväällä 2012 ja uudelleen syksystä 2013 ja vielä kerran uudelleen keväällä 2017 Heikkilä on ollut yksi vakiopanelisteista Henkka Hyppösen isännöimässä "Hyvät ja huonot uutiset" -viihdeohjelmassa. Keväällä 2015 hän oli yksi "Koomikot"-sarjassa mukana olleista koomikoista.
Hän on lopettanut stand upin tekemisen ja kihlautui helmikuussa 2018 käsikirjoittajana työskentelevän miesystävänsä kanssa.
Kidusnokkarausku
Kidusnokkarausku ("Hexatrygon bickelli") on syvissä vesissä trooppisissa valtamerissä elävä rustokala. Kidusnokkarausku on ainoa laji nokkarauskujen heimossa ("Hexatrygonidae")
Nykyään kidusnokkarausku on ainoa nokkarauskujen heimon luettava laji. Aikaisemmin siihen luettiin myös neljä muuta lajia, jotka olivat nokkarausku ("Hexatrygon longirostra"), "Hexatrygon brevirostra", "Hexatrygon taiwanensis" ja "Hexatrygon yengi". Nämä erotettiin omiksi lajeikseen morfologisin perustein kuten kuonon muodon ja pituuden mukaisesti. Eräät luonnontieteilijät ovat sijoittaneet heimoon kuuluviksi myös "Plesiobatis"- ja "Urolophus"-suvun lajit.
Kidusnokkarausku on suhteellisen suurikokoinen kala ja aikuiset yksilöt voivat olla pisimmillään 143–168 cm pitkiä. Sukukypsiä ne ovat noin 110  cm:n pituisina. Kalan kuono on pitkä ja kapea ja on jopa kolmasosan kalan pituudesta. Kuonossa voi olla sähköherkkiä elimiä. Pään ala puolella on rauskuille epätyypillisesti kuusi kidusaukkoa. Rintaevät ovat leveyttään pidemmät ja pyrstö on ohut ja siinä on yhdestä kahteen sahareunaista myrkyllistä piikkiä. Silmät sijaitsevat kaukana toisistaan ja suuret ruiskureiät ovat suhteellisen kaukana silmistä. Suu on suuri ja suussa on useita pieniä ja tylppiä hampaita. Kidusnokkarauskut ovat ovovivivpaarisia ja poikaset ovat syntyessään noin 40–cm pitkiä. Väriltään kidusnokkarausku on päältä sinertävän violetti ja alta valkoinen.
Kidusnokkarauskua tavataan laikuttaisesti Intian valtameren ja Tyynenemeren alueilta. Se elää Etelä-Afrikan, Australian, Taiwanin ja Kiinan rannikkoseuduilla ja lisäksi sitä on tavattu Havaijilta. Ne ovat syvän veden kaloja ja elävät mutaisilla, hiekkaisilla ja kivikkoisilla pohjilla yleensä 350–1 120 metrin syvyydessä merenpinnalta. Toisinaan kidusnokkarauskuja saadaan saaliiksi pohjatrooleilla.
Aiguilles de Chamonix
Aiguilles de Chamonix on Mont Blancin massiivilla, Ranskassa sijaitseva rosoinen ja terävähuippuinen vuoriryhmä.
Gornergletscher
Gornergletscher on vuoristojäätikkö Sveitsissä, Wallisin kantonissa, Monte Rosan massiivin kupeessa, viitisen kilometriä Zermattin kylästä kaakkoon.
Jäätikkö oli vuonna 1973 pinta-alaltaan 59,7 neliökilometriä ja pituudeltaan 13,5 kilometriä. Muiden Alppien jäätiköiden tapaan jäätikkö pienenee jatkuvasti; vuosisadan kuluessa se on lyhentynyt noin 2,5 kilometriä.
And. Kurth &amp; Co
And. Kurth & Co Aktiebolag oli suomalainen Lapissa vuosina 1899–1933 toiminut ja sahaustoimintaa harjoittanut metsäteollisuusyritys.
Yrityksen perustaja Antti Kurtti, käytti nimeä "Anders Kurth" tai "Anders Kurt" (24. tammikuuta 1824 Kuusamo – 9. heinäkuuta 1895) aloitti uransa 20-vuotiaana kulkukauppiaana kiertäen ympäri Peräpohjolaa. Kurtti perusti vuonna 1844 kauppaliikkeen Rovaniemelle ja vuonna 1849 hän osti maatilan Alatornion Kuussaaresta. Hän asui sitten pysyvästi Torniossa vuodesta 1853 alkaen. Antti Kurtti harjoitti laajaa kauppaa Lapin alueella ostaen muun muassa turkiksia ja myyden kahvia, tupakkaa, sokeria ja ruisjauhoa.
Antti Kurtti osti kaupankäynnillä hankkimillaan varoilla 1860 Ylitornion Portimokosken eli Kristineströmin vesisahan joka oli perustettu jo 1760. Kurtti omisti tämän sahan vuoteen 1901 saakka ja lisäksi hän hankki omistukseensa 1875 Ruotsin puolella Haaparannassa sijainneen Salmin höyrysahan. Salmin sahan oston yhteydessä Kurtti muutti myös nimensä ruotsinkieliseen muotoon "Anders Kurth". Vuonna 1870 Kurtti oli ostanut lisäksi Rovaniemellä sijainneen Sinetän vesisahan. Sinetän saha siirtyi jo 1889 Leontej Tichanoffille ja saha lopetettiin melko pian sen jälkeen 1896. Kurtti omisti Rovaniemellä myös Pöyliön myllyn ja hän jatkoi sahaustoiminnan ohella myös elintarvikkeiden kauppaa. Hän kuoli vuonna 1895.
Anders Kurthin perilliset perustivat 1899 toimintaa jatkamaan "And. Kurth & Co" -nimisen osakeyhtiön. Uuden yhtiön johtoon tulivat Anders Kurthin veljen Matti Kurtin pojat kun Kurthin omista perillisistä ei löytynyt sopivaa jatkajaa. Yhtiö rakensi Tornion edustalle Kuusiluodon saareen höyrysahan, joka valmistui 1901 ja myi sen jälkeen Salmin sahan.
And. Kurth & Co:n joutui jo pian päärahoittajana toimineen Yhdyspankin hallintaan ja Kuusiluodon sahan rakentamisessa pahoin velkaantuneen yhtiön osake-enemmistö myytiin vuonna 1910 W. Rosenlew & Co:lle ja koko yhtiön osakekanta siirtyi Rosenlewille vuoteen 1931 mennessä. Yhtiö sulautettiin Rosenlewiin 1933.
Sahaustoiminta Kuusiluodossa jatkui vuoteen 1945 saakka jolloin sahan koneet luovutettiin Neuvostoliitolle sotakorvauksina ja sahan tukkivarasto myytiin Kemi Oy:lle. Edellisen vuoden syksyllä sahan työntekijöiden asuinrakennukset oli poltettu Lapin sodan aikana. Rosenlew päätti lopettaa sahan, koska sen kannattavuus oli jo pitkään ollut huono ja toiminnan jatkaminen olisi vaatinut uusia investointeja.
Petri Mikkola
Petri Mikkola (synt. Kotkassa) on suomalainen koripallovalmentaja. Hän aloitti valmentamisen juniori-ikäisenä vuonna 1984 Kotkan Työväen Palloilijoiden (KTP) juniorijoukkueissa. KTP:ssa hän valmensi juniorijoukkueiden lisäksi miesten II-joukkuetta TeePeetä sekä naisten SM-sarjajoukkuetta.
Kaudella 1988–1989 hänen valmentamansa KTP:n B-poikajoukkue voitti Suomen mestaruuden. Kaudella 1991–1992 hän toimi SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana, Erkki Hiltusen toimiessa päävalmentajana. Kaudelle 1992–1993 hänet valittiin KTP:n naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennustehtävissä apunaan hänellä oli Sakari Hartonen, Jukka-Pekka Laakkonen. Joukkueenjohtajana toimi Esa Lanki.
KTP:n lopetettua menestyksekään naiskoripalloilun, Mikkola siirtyi Kouvolaan.
Kausina 1993–1995 hän toimi Kouvot ry:n junioripäällikkönä ja valmentajana eri juniorijoukkueissa. Kauden 1994–1995 hän oli Kouvojen mestaruuden voittaneet miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana, Risto Piiparin toimiessa päävalmentajana ja Jukka Seppälän vastatessa joukkueen fyysisestä valmennuksesta.
Vuonna 1995 toukokuussa hänet nimettiin (kaudella 1994–1995) SM-sarjaan nousseen Peli-Karhujen naisten koripallojoukkueen päävalmentajaksi. Joukkue saavutti SM-pronssia. Apuvalmentajana toimi Mauri Laiho (siirtyi joukkueen päävalmentajaksi seuraavana kautena 1996–1997). Kausina 1996–1998 Mikkola valmensi mm. KTP:n A-poikia ja Peli-Karhujen A-tyttöjä.
Kaudella 1998–1999 hän palasi Peli-Karhujen naisten SM-sarjajoukkueen päävalmentajaksi. Valmennuksessa apuna toimi mm. Harri Forss, Antti Horto ja Minna Asplund.
Kaudella 1999–2000 hän siirtyi Kouvolan Kouvojen miesten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajaksi, Timo Niemisen toimiessa päävalmentajana. Mikkola toimi myös seuran junioripäällikkönä kaudella 1999–2000 ja 2004–2007.
Seuravalmennuksen lisäksi hän on toiminut valmentajana ja ohjaajana Työväen Urheiluliiton (TUL) ja Suomen Koripalloliiton aluejoukkueissa ja kesäleireillä.
Ennen koripalloilun pariin siirtymistä Mikkola kokeili eri harrastusmahdollisuuksia Kotkan Reippaan liikuntakerhoissa (yleisurheilu/lentopallo), KTP:n jalkapallo- sekä Kotkan Voimamiesten (KVV) painikoulussa.
Vuonna 2007 Kymenlaakson Liikunta (Kymli ry) palkitsi hänet Kouvolan kaupungin vuoden liikuttaja-palkinnolla. Kauden 1998–1999 päätteeksi Suomen Koripalloliitto valitsi Mikkolan koripallokauden vuoden valmentajaksi, naisten SM-sarjassa.
Heinolan kirkonkylän siunauskappeli
Heinolan kirkonkylän siunauskappeli on vuonna 1956 valmistunut kirkkorakennus Heinolassa noin kuusi kilometriä pohjoiseen Heinolan keskustasta. Kappelin vieressä on Uudeksi hautausmaaksi kutsuttu hautausmaa ja kappelin eteläpuolella sijaitsevat Heinolan kirkonkylän liikuntahalli ja ala-aste.
Kappeli on suoraviivainen harjakattoinen rakennus. Pohjoispäädyssä sijaitsee kappelin pääsisäänkäynti. Itä- ja länsisivuilla on molemmilla kolme ikkunaa. Eteläpuolella sijaitsee sisäänkäynti kappelin alakertaan, jossa sijaitsevat vainajien säilytystilat. Kappeli on kivirakenteinen, sinne mahtuu noin 50 saattajaa ja se on pinta-alaltaan 132 neliömetriä.
Siunauskappelin rakentamista alettiin suunnitella vuonna 1954. Kuitenkin lopullinen päätös sen rakentamisesta tehtiin 15. marraskuuta 1955. Tähän pitkään suunnitteluvaiheeseen vaikutti mm. Heinolan maaseurakunnan varojen vähäisyys, eri rakennemateriaalien valinta ja Mikkelin tuomiokapitulin puuttuminen asiaan. Kappelin on suunnitellut arkkitehti Martti Riihelä.
Tarkka rakennustöiden aloitusajankohta ei ole tiedossa, mutta ne aloitettiin urakkasopimuksen mukaan viimeistään 2. toukokuuta 1956. Harjannostajaisia päästiin viettämään hieman ennen juhannusta 1956 ja kappeli valmistui 19. lokakuuta 1956. Siunauskappelin vihki käyttöön Mikkelin hiippakunnan piispa Martti Simojoki 2. marraskuuta 1956.
Ensimmäiset korjaustyöt kappelissa suoritettiin 1970-luvun alkupuolella. Sinne asenettiin uusi lämmityslaite ja se maalattiin sisäpuolelta, koska vanha öljylämmityslaite oli noennut kappelin sisätiloja. Uuden maalauksen oli suunnitellut taiteilija Viena Mertsalmi. Samalla vuosikymmenellä kappelin alakertaan asennettiin myös kylmälaitteet.
Pienempiä korjaustöitä siunauskappelilla suoritettiin seuraavilla vuosikymmenillä mm. arkkunosturin uusiminen. Suuremmat korjaustyöt aloitettiin syksyllä 2009. Kappeliin ei oltu sen rakennusvaiheessa rakennettu vesijohtoja joten se liitettiin vesijohtoverkkoon. Myös kappelin viemäröinti uusittiin. Sen lisäksi kappeliin rakennettiin nykyaikainen inva-WC ja seurakunnan työntekijöille taukotila kappelin alakertaan. Vanhat arkkujen jalustat purettiin pois ja niiden tilalle asennettiin uudet kylmälaitteet. Myös kappelin valaistus on uusittu vastaamaan nykyajan vaatimuksia.
Jonne Järvelä
Jonne Järvelä (s. 3. kesäkuuta 1974) on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin laulaja-kitaristi. Hän on ollut myös saamelaisyhtye Shamaani Duon jäsen.
Jonne julkaisi sooloalbumin nimeltä "Jonne" 5. syyskuuta 2014 Playground Music Finland -levy-yhtiön kautta. Levyllä ei kuulla Korpiklaanista tuttua folk metallia, vaan puhtaampaa folk-ilmaisua ilman hevimetallivaikutteita. Toinen soololevy Kallohonka julkaistiin vuonna 2017.
Jonne on toiminut enimmäkseen säveltäjänä ja omien sanoitusten lisäksi Jonne on tehnyt yhteistyötä Tuomas Keskimäen kanssa.
Marina Bay Sands
Marina Bay Sands on hotellikasino ja viihdekeskus Marina Bayn alueella Singaporessa. Rakennustyöt maksoivat kahdeksan miljardia Singaporen dollaria. Keskus avattiin osittain 27. huhtikuuta 2010, viralliset avajaiset pidettiin vasta 17. helmikuuta 2011.
Rakennuksen yläosassa sijaitsee SkyPark, jossa on muun muassa 150 metriä pitkä ääretön allas. Marina Bay Sands -hotellissa on kolme 55-kerroksista tornia, joissa on yhteensä 2 561 huonetta. Rakennuksen korkeus on 207 metriä, jos mukaan lasketaan tornien päällä oleva 2-kerroksinen SkyPark. Suomalainen hissi- ja liukuporrasvalmistaja KONE toimitti hotellirakennukseen kaikki hissit ja liukuportaat.
Yhdysvaltalaisomisteisen Las Vegas Sands -yhtiön rakennuttaman keskuksen suunnitteli arkkitehti Moshe Safdie. Rakennuksessa sijaitseva tieteen ja taiteen museo ArtScience Museum on myös Safdien suunnittelema. Museon näyttelyissä esitellään tieteen, taiteen, teknologian ja median ilmiöitä.
Muunnossävellaji
Muunnossävellaji on musiikin teoriassa termi, joka kuvaa samaa toonikasäveltä käyttäviä erityyppisiä sävellajeja.
Duurin muunnossävellaji on molli, joka saadaan alentamalla asteikon kolmas, kuudes ja seitsemäs sävelaste, toisin sanoen lisäämällä etumerkintään kolme alennusta tai poistamalla kolme ylennystä. Esimerkiksi C-duuriasteikon muunnossävellaji on c-molli. Vastaavasti luonnollisen molliasteikon muunnossävellaji saadaan ylentämällä asteikon kolmas, kuudes ja seitsemäs sävelaste eli lisäämällä kolme ylennystä tai poistamalla kolme alennusta sävellajimerkintään. Näin esimerkiksi a-mollin muunnossaävellaji on A-duuri.
Pilvikirsikka
Pilvikirsikka ("Prunus pensylvanica") on Pohjois-Amerikan pohjoisosista ja vuoristoalueilta kotoisin oleva kesävihanta, yksikotinen pensas tai pieni puu, joka kuuluu "Prunus"-sukuun ja ruusukasvien heimoon.
Pilvikirsikka on juurivesallinen, oraton pensas tai pieni puu, joka kasvaa 5–15 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 10–50 senttimetriä paksuksi. Pohjois-Amerikan länsiosissa se jää yleensä matalaksi ja pensasmaiseksi, kun taas Appalakkien länsirinteiltä on löydetty jopa 30 metrin korkuisia yksilöitä.
Pilvikirsikalla on matalat juuret, suora runko, kapean pyöreä latvus ja yläviistot haarat, jotka alkavat iän myötä siirottaa. Runkoa ja oksia peittää punaruskea ja poikkijuovainen kuori ja nuori haararanka on kalju. Lehdet ovat varrella kierteisesti ja lehtiruodit ovat 1–3 senttimetrin pituiset ja nystyiset. Lehtilapa on 8–12 senttimetriä pitkä, puikea, tyvestä leveäsuippuinen, kärjestä pitkäsuippuinen ja sahalaitainen. Se on yleensä molemmin puolin kalju mutta joskus alta suonihangoista karvainen.
Pilvikirsikka kukkii maalis–heinäkuussa heti lehtien puhjettua ja kantaa hedelmää heinä–syyskuussa. Kukinto on 4–5-kukkainen sarja. Yksittäiset kukat ovat säteittäisiä ja maljakehäisiä ja niissä on 1–1,5 senttimetrin pituinen kukkaperä. Verhiö on jakautunut 5 tylppään liuskaan ja teriössä on 5 valkoista, 6 millimetrin pituista terälehteä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja niissä on paljon heteitä mutta vain yksi emi. Hedelmä on punainen, kitkerä, 1-siemeninen luumarja, jonka läpimitta on 4–8 millimetriä. Siemen on paksukuorinen ja halkaisijaltaan 4–6 millimetriä.
Pilvikirsikkaa tavataan laajalla alueella Pohjois-Amerikan hemiboreaalisella vyöhykkeellä. Kanadassa sen levinneisyysalue ulottuu Newfoundlandista ja Etelä-Labradorista Brittiläiseen Kolumbiaan ja Luoteisterritorioiden eteläreunalle. Yhdysvalloissa se on yleinen Uudessa Englannissa ja Suurten järvien ympäristössä. Etelämpänä se menestyy vain vuoristoalueilla: Black Hillsissä Etelä-Dakotassa, Kalliovuorilla Coloradoon asti ja Appalakeilla Georgiaan ja Tennesseehen asti.
Pilvikirsikka on sekä kuivaan että kosteaan maaperään sopeutunut, lyhytikäinen pioneeripuu, joka valtaa nopeasti metsäpalojen tuhoamia alueita. Sitä tavataan keskiravinteisissa metsissä, metsänreunuksissa, hakkuu- ja kuloaloilla sekä tienvarsilla.
Pilvikirsikan metsätaloudellinen arvo on vähäinen, sillä sen puuaines on kevyttä, huokoista ja lujuusominaisuuksiltaan heikkoa. Se on kuitenkin tärkeä ravinnonlähde villieläimille: hirvieläimet, lumikenkäjänikset, pumpulihäntäkaniinit ja puupiikkisiat käyttävät talviravintonaan sen kuorta ja lehtiä ja monet lintu- ja nisäkäslajit syövät sen marjoja.
Kaimaani (elokuva)
Kaimaani ("Il caimano") on Nanni Morettin vuonna 2005 ohjaama italialainen komedia-draamaelokuva, jonka pääosissa olivat Silvio Orlando ja Margherita Buy. Kaimaani satiirisoi Silvio Berlusconia.
Kaimaani oli Italian suosituimpia elokuvia ilmestymisvuonnaan 2006. Monet tahot epäilevät sen jopa vaikuttaneen Italian Vuoden 2006 parlamenttivaaleihin, edesauttaena mediamoguli Silvio Berlusconin oikeistoliittoutuman häviötä Romano Prodin keskusta-vasemmistolaiselle liittoumalle.
Husön ratsastuskeskus
Husön ratsastuskeskus on ratsastustalli Itä-Helsingin Talosaaressa (). Talosaari kuului siihen osaan Sipoota, joka liitettiin Helsinkiin vuoden 2009 alussa.
Tallilla on n. 50 opetushevosta ja -ponia, yksityisomistajien hevosia sekä muita kotieläimiä. Siellä on valaistut ulkokentät, maneesi lämpiöineen ja maastoja.
Husön ratsastuskeskus on SRL:n hyväksymä talli. Se valittiin myös vuoden 2001 ratsastuskouluksi.
HuRa (Husön Ratsastajat) järjestää säännöllisesti seurakilpailuja Husössä.
1800-luvun alkuun Husö oli tavallinen joskin varakas verotila. Omistajat olivat saman suvun eri sukupolven edustajia. Carl Gustaf Falck myi tilan poliisimestari Johan Jacob Frosteriukselle vuonna 1827. Asessori Gustaf Wilhelm Sallingre omisti Husön vuosina 1842-1856. Hän rakennutti kartanoon yksikerroksisen päärakennuksen aikakaudelle tyypilliseen empiretyyliin. Kartanoon johtava tie on rakennettu vasta 1860-luvulla, siihen asti tapahtui mantereelle suuntautuva liikenne lautalla, jolla kuljettiin Kappelinsalmen yli Östersundomiin.
Päärakennusta laajennettiin vuonna 1911 toisella kerroksella arkkitehti Waldemar Aspelinin piirustusten mukaan.
Vuodesta 1917 kartanon omistivat Bertel Frithiof Huber ja hänen vaimonsa Dolores (o.s. Thornberg). Tilan kokonaispinta-ala oli tuolloin 400 ha, peltoa oli 65 ha. Tilalloli kahdeksan hevosta ja lehmää. Erikoisalana oli perunan ja heinän viljely. Aikaisemmin tilalla oli ollut tiilitehdas. Huberin perhe myi Husön kartanon Helsingin kaupungille vuonna 1962.
Kaupunki vuokrasi rakennukset ja osan pelloista Olssonin perheelle, ja tilasta tuli hevostila. Olssonit harjoittivat ravi- ja ratsuhevoskasvatusta ja vähitellen myös ratsastuskoulutoiminta sai alkunsa.
1984 ratsastuskoulu siirtyi Airi Iso-Lotilalle, ja tallit täyttyivät opetushevosista. Kartanon maille rakennettiin maneesi vuonna 1989. Uusi talli valmistui 1994.
Iso-Lotlan tytär Ani Paananen ja tämän puoliso Ilpo Paananen jatkoivat ratsastuskeskuksen pitämistä kesäkuuhun 2009 asti, jonka jälkeen Husön Ratsastuskeskuksen osti heiltä Thermanin perhe. Lähinnä perheen äiti Leila Therman on mukana päivittäisessä työssä ratsastuskeskuksessa.
Circuit of the Americas
Circuit of the Americas (lyh. COTA) on moottorirata Travisin piirikunnassa Texasissa Yhdysvalloissa.
Radalla ajettiin ensimmäinen Formula 1 -sarjan Yhdysvaltain Grand Prix vuonna 2012 ja vuonna 2013 radalla ajettiin myös MotoGP-sarjaa. F1-kilpailun järjestämisestä radalla on sopimus vuodesta 2012 ainakin vuoteen 2021 saakka.
Radan pohjapiirros julkistettiin 1. syyskuuta 2010 ja sen suunnitteli saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Rakennustyöt alkoivat 31. joulukuuta 2010 ja radan avajaisia vietettiin 21. lokakuuta 2012. Rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät marraskuussa 2011 ja Bernie Ecclestone ilmoitti radan tippuvan pois kauden 2012 F1-kalenterista. Kilpailun järjestäjät ilmoittivat haluavansa lykätä radan ensimmäisen F1-kilpailun kauteen 2013. Rata valmistui kuitenkin hyvissä ajoin ja siellä pystyttiin ajamaan kauden 2012 osakilpailu 18. marraskuuta. Radan pituus on 5,513 kilometriä.
Vodka (kappale)
Vodka on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin single, joka on julkaistu yhtyeen albumilta Karkelo.Kokonaiskesto: 6:15
Nokia 7230
Nokia 7230 on matkapuhelinyhtiö Nokian matkapuhelin vuodelta 2009.
Jyväskylän Katulähetys
Jyväskylän Katulähetys on sekä Sininauhaliittoon että Suomen katulähetysliittoon kuuluva, Jyväskylän seudulla toimiva, muita Suomen katulähetysyhdistyksiä laajempi katulähetysyhdistys. Se on voittoa tavoittelematon päihdetyöyhdistys, jonka toiminnassa yhdistyvät kristillisen sanoman levittäminen ja sosiaalinen auttamistyö. Päihdeongelmaisten lisäksi se auttaa ihmisiä, joita koettelee esimerkiksi asunnottomuus, työttömyys, perheiden hajoaminen tai vankilassa olo ja vaikeus sopeutua normaaliin elämään vankilan jälkeen.
Jyväskylän Katulähetyksessä vallitsee ekumeeninen ajattelutapa, käsitys, jonka mukaan elävässä uskossa olevia ja siten pelastuvia on useissa kristillisissä suuntauksissa, vaikka toissijaisissa opinkohdissa onkin eroavaisuuksia. Yhdistyksessä siis uskotaan, etteivät toissijaiset opinkohdat kuten esimerkiksi se, onko kastettava vauvat vai vain uskonsa tunnustaneet ja onko kastettava upottamalla vai valelemalla, ratkaise pelastusta. Näin ollen siihen kuuluu ihmisiä sekä evankelis-luterilaisesta kirkosta, ortodoksikirkosta että vapaista suunnista.
Vuodesta 2001 lähtien yhdistys on julkaissut neljä kertaa vuodessa tiedotuslehteä, jonka nimi on "Vapautetut". Lehti on luettavissa yhdistyksen nettisivuilla.
Yhdistyksen ensimmäisenä toiminnanjohtajana aloitti Jorma Soini vuonna 1982. Hänen jälkeensä Erkki Arvaja toimi toiminnanjohtajana vuodesta 2000 vuoteen 2013, jolloin hän jäi eläkkeelle. Lokakuusta 2013 lähtien toiminnanjohtajana on ollut Usko Hintikka. Yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2000 on toiminut Pekka Arposuo.
Yhdistys on toiminnaltaan laajempi kuin muut katulähetysyhdistykset. Se hoitaa nykyään joitakin tehtäviä, jotka muissa Suomen kaupungeissa hoidetaan ja Jyväskylässäkin aikaisemmin hoidettiin kunnallisesti. Se järjestää päihdeongelmaisille tukiasuntoja ja päiväkeskustoimintaa, auttaa perheitä ja nuoria, harjoittaa kierrätystoimintaa kirpputoreineen ja työllistää pitkäaikaistyöttömiä eri yksiköissä. Yksikköjä ovat "Ensiaskel" (Kankitie) Seppälänkankaalla, "Etappi" Taka-Keljossa, "Kalliomäki" Puuppolassa, "Köhnis" Köhniöllä, "Myllis" Myllyjärvellä, "Nurmela" Vesangassa, "Rasila" Keljonkankaalla sekä "Salmiranta" ja "Takalaiton" Kuokkalassa. Yksiköt järjestävät muun muassa tuettua asumista päihdeongelmaisille ja muille asumistukea tarvitseville. Jyväskylän Katulähetyksellä on myös "Eko Center" -kirpputorit Jyväskylän keskustassa, Seppälänkankaalla ja Muuramessa ja nuorisotalo "Cafe Center" Gummeruksenkadulla samassa rakennuksessa kuin keskustan "Eko Center" -kirpputori. Jyväskylän katulähetys tekee päihdetyössään yhteistyötä eri tahojen, mm. Jyväskylän kaupungin, kanssa.
Yhdistys perustettiin virallisesti vuonna 1953, mutta katulähetystyö Jyväskylässä oli alkanut jo 1945. Yhdistyksen alkuaikoina se teki työtä mm. kaatopaikoilla asuneiden keskuudessa (tuolloin kaatopaikoilla asuminen oli alkoholisteille ominaista). 1990-luvulla yhdistys nousi erittäin merkittäväksi kolmannen sektorin järjestöksi.
Ohio Express
Ohio Express on yhdysvaltalainen yhtye, jonka tunnetuin kappale on purkkapophitti "Yummy, Yummy, Yummy" vuodelta 1968. Nykyään Ohio Express-nimellä esiintyy useampi eri kokoonpano.
Marjalude
Marjalude ("Dolycoris baccarum") on typpyluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Se haisee pahalta. Ravintokasveinaan marjalude käyttää mansikkaa, vadelmaa, mesimarjaa, päärynää ja peltosauniota. Aikuisten ja toukkien imentä aiheuttaa marjojen epämuotoisuutta ja makuhaittoja.
Aikuisena se on 10-12 mm pitkä, karvainen, punertavan- tai vihertävänruskea litteä hyönteinen. Tuntosarvet ovat mustavalkoraitaiset.
Toukat ovat pyöreämpiä ja keltapunakirjavia.
Marjalude talvehtii aikuisena. Se syö marjojen mehua ja ilmeisesti myös muita hyönteisiä. Marjaludetta pidetään tuholaisena, sillä se levittää pahaa makua syömämarjoihin.
Nazmi Avluca
Nazmi Avluca (s. 14. marraskuuta 1976 Kargı) on turkkilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari.
Avluca voitti sarjan 84 kg olympiapronssia Pekingissä 2008. Hän paini myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996 74 kg:n sarjassa ja Sydneyssä 2000 76 kg:n sarjassa sijoittuen molemmilla kerroilla 13:nneksi. Lontoossa 2012 hän oli 84-kiloisissa viidestoista. MM-kilpailuista Avluca on voittanut kuusi mitalia, joista kaksi kultaista. EM-kilpailuista hänellä on neljä mestaruutta ja yhteensä kahdeksan mitalia.
Keep On Galloping
Keep On Galloping on suomalaisen folk metal -yhtye Korpiklaanin single, joka on julkaistu yhtyeen albumilta Korven kuningas.Kokonaiskesto: 7:51
Vinicio Espinal
Edwards Vinicio Espinal Marte (s. 14. marraskuuta 1982 Santo Domingo) on dominikaanilainen jalkapalloilija, jolla on myös Italian kansalaisuus. Hän pelaa keskikenttäpelaajana Portosummagassa.
Espinal edusti Serie A:ssa pelannutta Atalanta BC:tä vuosina 1999–2003. Hän oli Atalantasta lainalla kahdessa muussa seurassa, kunnes siirtyi AC Monzaan vuonna 2004. Espinal pelasi Monzassa kolme vuotta ja edusti sitä 81 ottelussa ennen kuin lähti FC Crotoneen, joka on hänen viimeisin seuransa ennen Portosummagaa.
Espinal on pelannut Dominikaanisen tasavallan maajoukkueessa kaksi ottelua. Kyseisiset ottelut pelattiin Trinidad ja Tobagoa vastaan ja ne olivat osa karsintaa vuoden 2006 MM-kisoihin.
Mirage (Transformers)
Mirage on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hasbron luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1984 "The Transformers" -animaatiosarjassa.
Alkuperäisessä sarjassa Mirage oli yksi Optimus Primen joukkoihin kuuluneista Autoboteista, jotka tekivät Maahan pakkolaskun 4 miljoonaa vuotta sitten. Mirage on erikoistunut hologrammeihin ja näkymättömäksi muuttumiseen. Vuoden 1985 alussa näytetyissä jaksoissa Cliffjumper epäili häntä Decepticonien vakoojaksi, mutta myöhemmin epäily osoittautui täysin turhaksi.
Sarjassa "Beast Machines" Mirage on yksi Predaconien Vehiconeista.
Sarjassa "" Mirage on yksi Spy Changereista.
"ssa" Mirage oli yksi Taivaankilven () muodostavista Mini-Coneista. Mirage muuntautuu Formula-autoksi.
"issa", kun Decepticon Tidal Wave jäi jaksossa "Jokainen taistelee..." energontornin alle, hän haavoittui pahasti. Mutta seuraavassa jaksossa hän tuli takaisin uudessa haarniskassa nimellä "Mirage". Mirage muuntautuu cybertronilaiseksi tykkiveneeksi.
Elokuvassa "" Mirage esiintyy punaiseksi Ferrari 458 Italia -urheiluautoksi muuntautuvana ja italialaisella aksentilla puhuvana Autobottitiedustelijana. Tosin itse elokuvassa hahmoa kutsutaan nimellä Dino. Nimi viittaa Ferrari-autotehtaan perustajan, Enzo Ferrarin, poikaan Alfredo "Dino" Ferrariin
Elokuvan alussa Dino osallistui Bumblebeen, Sideswipen ja Quen ohella Iranissa sijaitsevan laittoman ydinvoimalan pysäyttämiseen. Myöhemmin hän saapui Sideswipen kanssa Samin, Simmonsin, Dutchin ja Bumblebeen avuksi. Hän auttoi myös suojelemaan Sentinel Primea Dreadeilta, joista hän ja Bumblebee tappoivat yhden, Hatchetin. Chicagon taistelussa hän joutuu myös hetkeksi Soundwaven vangiksi neljän muun Autobotin ohella ja vapautui, kun Soundwaven huomio herpaantui Wheelien ja Brainsin sabotoimasta aluksesta. Dino oli elokuvan lopussa yksi eloonjääneistä Autoboteista.
Elokuvaan pohjautuvassa sarjakuvassa Mirage joutui Soundwaven tappamaksi.
"" -pelin Xbox 360- ja PlayStation 3-versioissa Mirage on pelattava hahmo kampanjatilan kolmannessa tasossa. Pelissä hän muistuttaa enemmän G1-versiotaan, sillä hänellä on tuttu kykynsä muuttua näkymättömäksi.
Mindaugas Mizgaitis
Mindaugas Mizgaitis (s. 14. lokakuuta 1979 Kaunas, Liettuan SNT) on liettualainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
Mizgaitis voitti sarjan 120 kg olympiapronssia Pekingissä 2008. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 hän oli saman painoluokan 11:s. Mizgaitis on voittanut myös EM-pronssia Bakusta 2010.
Eric Adjetey Anang
Eric Adjetey Anang (, s. 24. syyskuuta 1985) on ghanalainen kuvanveistäjä. Hän asuu ja työskentelee synnyinkaupungissaan Teshiessä.
Vuonna 2001 Anang teki ensi kerran kuvioituja ruumisarkkuja Gidan Makaman museoon Nigerian Kanossa kasvatuksellisessa projektissa, jossa oli mukana myös paikallinen Alliance française.
Toisen asteen opintojen jälkeen Anang otti vuonna 2005 haltuunsa isoisänsä Seth Kane Kwein (1922–1992) perustaman Atelier Kane Kwein. Muutamassa vuodessa Anangista kehittyi yksi Ghanan tunnetuimmista fantasiaruumisarkkuja tekevistä taiteilijoista. 
Vuonna 2009 Anang ja hänen taideteoksensa esiintyivät energiajuoma Aquariuksen mainosvideossa Espanjassa . Samana vuonna hän osallistui Boulevard Amandla -projektiin Antwerpenissä, Belgiassa ja järjesti taiteilijaresidenssin taiteilija-opettaja Michael Desforestille kesällä 2009 yhteistyössä Yhdysvaltain Portlandissa toimivan Oregon College of Art & Craft -oppilaitoksen kanssa.
Tammikuussa 2010 Anang osallistui Teshiessa ranskalaisen valokuvaaja Guy Hersantin johtamaan taiteilijaprojektiin ”Please do not move!”. Saman vuoden lopulla hän edusti ghanalaisia suunnittelijoita Festival mondial des Arts nègres -festivaaleilla Dakarissa, jonne hän valmisti iPhonen muotoisen huonekalun.
Anang on myös mukana antropologisessa tutkimuksessa ga-kansasta italialaisen Bolognan yliopiston kanssa.
Jean-Christophe Servant on maininnut Anangin ”esimerkillisenä nuorille urbaaneille afrikkalaisille” Le Monde diplomatique -lehteen kirjoittamassaan artikkelissa.
Anangin taidetta on esillä julkisissa ja yksityisissä kokoelmissa Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Hänet yhdistetään art éphémère -taidesuuntaan.
Eric Adjetey Anang on Foundation for Contemporary Art (Ghana) -järjestön jäsen vuodesta 2007 ja ranskalaisen taiteilijajärjestön ADAGPin jäsen vuodesta 2010.
João Bosco Cabral
João Bosco Cabral (s. 7. heinäkuuta 1975 Dili) on itätimorilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Cabral edusti urallaan indonesialaisia Persikota Tangerangia, PSPS Pekanbarua ja Persija Jakartaa.
Maider Unda
Maider Unda González de Audicana (s. 2. heinäkuuta 1977 Vitoria-Gasteiz) on Espanjaa edustava naispainija.
Sarjassa 72 kg painiva Unda saavutti olympiapronssia Lontoossa 2012, MM-pronssia Herningissä 2009, EM-hopeaa Tbilisissä 2013 sekä EM-pronssia Bakussa 2010 ja Belgradissa 2012. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sijoittui kolmanneksi. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän oli sarjansa viides.