hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Koripallo kesäolympialaisissa 1996
Vuoden 1996 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 20. heinäkuuta – 4. elokuuta 1996 Forbes Arenalla ja Georgia Domessa Atlantassa. Tämä oli 14. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Mukana oli 284 osanottajaa 19 eri maasta.
Parketointi
Parketointi (vanerin tai vastaavan levyn taakse estämään vääntymistä. Parketoinnin tarkoituksena on tukea maalauspohjana käytettävää levyä.
Sanaa käytetään nykyisin myös parketin asentamisesta.
Walter Mikron
Walter Mikron on 4-sylinterinen, ilmajäähdytetty, rivimoottori pieniä lentokoneita varten. Se kehitettiin Tšekkoslovakiassa vuonna 1938. Moottoria valmisti Walter Engines vielä ainakin vuonna 2007. Sen 2,4-litrainen moottori tuottaa 65 hevosvoimaa 2 600 kierroksella minuutissa.
Henrik Blomqvist
Henrik Blomqvist (s. 24. maaliskuuta 1984 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa kaudella 2011–2012 Norjan pääsarjan Stjernen Hockey-joukkuetta.
Blomqvist debytoi miesten peleissä kaudella 2000–2001, kun hän piipahti Ruotsin II-divisioonan Växjö Lakersissa. Hän siirtyi sieltä seuraavaksi kaudeksi Malmö IF:n J20-joukkueeseen, jossa pelasi kaksi kautta. Blomqvist oli sekä kaudella 2001–2002 että 2002–2003 J20 SuperElitin jäähykuningas. Hän keräsi kahden kauden aikana joukkueessa yhteensä 301 jäähyminuuttia. Blomqvist voitti J20 SuperElitin hopeaa 2002. Hän pelasi kauden 2002–2003 aikana myös neljä ottelua HockeyAllsvenskanin IF Troja-Ljungbyssä.
Kaudella 2003–2004 Blomqvist jatkoi pelejään Allsvenskanissa ja palasi Växjö Lakersin riveihin. Hän palasi sieltä kesken toisen kautensa 2004–2005 takaisin Troja-Ljungbyyn. Joukkue putosi Ruotsin I-divisioonaan keväällä 2005, mutta Blomqvist siirtyi seuraavaksi kaudeksi norjalaisen Stjernen Hockeyn riveihin. Hän oli 146 minuutillaan Norjan pääsarjan jäähykuningas. Blomqvist jätti Stjernenin 12 ottelun jälkeen kaudella 2006–2007, mutta hän oli jo siihen mennessä kerännyt jopa 126 jäähyminuuttia, joilla Blomqvist oli kauden päätyttyä jäähypörssin viides. Hän pyörähti kahden ottelun ajan Ruotsin I-divisioonan Tingsryds AIF:n riveissä, mutta siirtyi loppukaudeksi Tanskan liigan Odense Bulldogsiin. Kauden 2007–2008 Blomqvist pelasi samaa liigaa AaB Ishockeyssä.
Blomqvist aloitti kauden 2008–2009 Allsvenskanin Bofors IK:ssa, mutta hän siirtyi kesken kauden sarjatasoa alemmas takaisin Tingsrydiin. Blomqvist palasi kaudeksi 2009–2010 takaisin Tanskaan ja siirtyi Rødovre Mighty Bullsin riveihin. Hän teki hyvät tehot 9+22=31, joilla Blomqvist oli puolustajien pistepörssin toinen. Toukokuussa 2010 hän saapui try-outille SM-liigajoukkue Pelicansiin. Blomqvist sai kesäkuussa sopimuksen kaudeksi 2010–2011. Hänen kautensa meni kuitenkin pilalle selkävamman takia ja Blomqvist pelasi vain 19 runkosarjaottelua saaden kaksi syöttöpistettä. Hän palasi siirtorajan kynnyksellä, tammikuussa 2011 Tingsryds AIF:ään, jossa Blomqvist ei kuitenkaan ehtinyt pelata otteluakaan. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi Norjan pääsarjan Stjernen Hockey-joukkueeseen.
Blomqvist pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.
Kėdainiai
Kėdainiai on Liettuan keskiosassa, Kaunasin läänissä sijaitseva kaupunki, joka on yksi maan vanhimmista kaupungeista. Kaupunki sijaitsee Nevėžisjoen rannalla. Kėdainiai on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1372 Hermann de Wartbergen liiviläisessä kronikassa. Vuonna 2012 kaupungin väkiluku oli 26 357 asukasta. Kėdainiain vanhakaupunki on peräisin 1600-luvulta.
Kaupunki on Kėdainiain kunnallispiirin hallinnollinen keskus. Liettuan maantieteellinen keskipiste sijaitsee kunnallispiirin alueella sijaitsevan Ruoščiain kylän lähellä.
Kėdainiailla on liettuankielisen nimensä lisäksi ollut historiansa aikana monia muita virallisia nimiä, kuten "Kiejdany" puolaksi, "Kedahnen" saksaksi ja .
Kėdainiai oli monien taistelujen näyttämö 1600-luvulla Ruotsin ja Puola-Liettuan välisen sodan aikana. Vuonna 1655 maiden välillä tehty lyhytikäinen sopimus, Kėdainiain unioni, allekirjoitettiin Kėdainiain linnassa. Skottilaisia protestantteja saapui alueelle 1500-1600-luvuilla, ja he kasvattivat vaikutusvaltaansa 1800-luvun puoliväliin saakka.
1940-luvun alussa kaupungissa asui 300 Mir Yeshiva -liikkeen oppilasta ja opiskelijaa. Heinäkuussa 1941 natsi-Saksan miehityksen aikana kaupungissa teloitettiin 95 juutalaista, 14 venäläistä kommunistia, 15 liettualaista kommunistia ja yksi venäläinen komissaari.
Kylmän sodan aikana Kėdainiain lentotukikohta oli merkittävässä asemassa neuvostoarmeijalle. Useiden vuosien ajan Kėdainiai oli tunnettu kemian- ja elintarviketeollisuudestaan. Kėdainiain kemiantehdas aloitti toimintansa tammikuussa 1963. Laitos sai kyseenalaista julkisuutta, kun 1980-luvulla selvisi, että suuria määriä rikkihappoa oli päässyt ympäristöön. Tapaus synnytti vastalauseita.
Vuonna 1922 perustettu Kėdainiain alueellinen museo ylläpitää monia museoita, joita ovat monikulttuurikeskus, Radziwillin herttuoiden mausoleumi, Juozas Paukštelisin koti ja V. Ulevičiusin puuveistosmuseo.
Kėdainiai tunnetaan Liettuan "kurkkupääkaupunkina", sillä vuosittain kaupungissa järjetään kurkkufestivaali.
Kaupungissa asuu noin 700 hengen puolalainen vähemmistö. Kėdainiaissa järjestetään vuosittain juhlia Puolan itsenäisyyspäivänä ja muita puolalaisia festivaaleja.
Arthur Okun
Arthur Melvin Okun (28. marraskuuta 1928 – 23. maaliskuuta 1980) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä.
Okun oli vuosina 1968–1969 Yhdysvaltain presidentin talousneuvontajien jäsen. Hän on esittänyt Okunin lain, joka selvittää työttömyyden ja talouskasvun välisen suhteen.
Blood Count
”Blood Count” on Billy Strayhornin säveltämä jazzkappale vuodelta 1967. Sävellys oli tarkoitettu Strayhornin Duke Ellingtonille kirjoittaman kolmiosaisen teoksen yhdeksi osaksi ja oli alun perin nimeltään ”Blue Cloud”. Säveltäjä kuitenkin joutui syövän takia sairaalahoitoon ja viimeisteli kappaleen maatessaan sairaalassa. Strayhorn kuoli 31. toukokuuta 1967 ja ”Blood Count” jäi hänen viimeiseksi sävellyksekseen. Ellington nauhoitti kappaleen saman vuoden elokuussa Strayhorn-tribuuttialbumilleen "...And His Mother Called Him Bill". Tunteellinen Ellington ei nauhoituksen jälkeen enää koskaan soittanut kappaletta, mutta myöhemmin sen ovat levyttäneet useat jazzartistit mukaan lukien Stan Getz, Jimmy Rowles, Joe Henderson ja Bobby Watson.
Sean Pertwee
Sean Pertwee (s. 4. kesäkuuta 1964 Lontoo, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. Hänet on nähty lukuisissa yhdysvaltalaisissa ja brittiläisissä elokuvissa ja televisiosarjoissa. Elokuvista mainittakoon ainakin "Wilderness", "Dog Soldiers" ja Aku Louhimiehen "Vuosaari". Televisiossa Pertwee on esiintynyt muun muassa sarjoissa "Rimakauhua ja rakkautta", "Skins – liekeissä", "Tudors", "Murhan jäljet", "Neiti Marple: Syyttävä sormi", "Holmes NYC" ja "Gotham".
Sean Pertwee on tunnettu matalasta äänestään, ja hän on hyvin käytetty ääninäyttelijä. Pertween sukuun kuuluu useita näyttelijöitä, joista tunnetuin Sean Pertween itsensä ohella on hänen edesmennyt isänsä, Jon Pertwee. Tämän tunnetuin rooli oli Tohtorin kolmas inkarnaatio BBC:n scifisarjassa "Doctor Who".
Pertwee on tunnettu jalkapallojoukkue Chelsean uskollisena kannattajana ja hän on esiintynyt Britannian Työväenpuolueen tukijoukoissa.
My Romance
”My Romance” on Richard Rodgersin säveltämä ja Lorenz Hartin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1935.
Kappale esitettiin ensimmäisen kerran vuoden 1935 Broadway-musikaalissa "Jumbo", jossa sen lauloivat Gloria Grafton ja Donald Novis Paul Whitemanin orkesterin säestäminä. Lontoon teatterissa se sai ensiesityksensä vuonna 1941, jolloin sen lauloi Jack Hulbert näytelmässä "Hulbert’s Follies". Doris Day esitti kappaleen "Jumbo"-musikaalin elokuvaversiossa vuonna 1962. ”My Romancesta” on tullut myös suosittu jazzstandardi; sen ovat esittäneet muun muassa Ben Webster, Bill Evans, Art Blakey, Ella Fitzgerald, Margaret Whiting, Dave Brubeck, Carly Simon, Carmen McRae, Rosemary Clooney ja Tony Bennett.
Kappaleen sanat kertovat kaiken ylimääräisen turhuudesta rakkaussuhteessa ja listaavat monia kliseisiä asioita, joita rakastavaiset eivät tarvitse.
After You’ve Gone
”After You’ve Gone” on Turner Laytonin säveltämä ja Henry Creamerin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1918. Sen esitti ensimmäisenä laulaja ja näyttelijä Al Jolson vaudeville-esityksessä New Yorkin Wintergarden Theaterissa. Sen nauhoittivat vuoden sisällä useat artistit. Marion Harrisin Rosario Bourdonin orkesterin kanssa. nauhoittama versio nousi vuonna 1919 listaykköseksi Yhdysvalloissa. Kappaleesta tuli swing-aikakaudella jazzstandardi, jonka nauhoittivat muun muassa Count Basie, Benny Goodman ja Lionel Hampton.
Huutomerkki (täsmennyssivu)
Huutomerkki voi viitata seuraaviin:
Paavo J. Heinonen
Paavo J. Heinonen (s. 1978) on oululainen kulttuurialan työntekijä. Hän on kulttuurilehti Kaltion päätoimittaja vuodesta 2010 alkaen ja Oulun Taiteiden yö ry:n taiteellinen johtaja. Hän on mukana myös muun muassa kirjoittajayhdistys Huutomerkin, Oulun Elokuvakeskuksen, Oulun sarjakuvaseuran ja Pohjoisen valokuvakeskuksen toiminnassa. Heinonen toimi Hallaus-aikakauskirjan päätoimittajana vuosina 2006–2009.
Heinonen on valmistunut kirjallisuuden maisteriksi Britanniassa Brightonissa Sussexin yliopistosta. Hän on Oulun kaupunginvaltuutettu vasemmistoliitosta.
Lännen tie (televisiosarja)
Lännen tie ("Rawhide") on yhdysvaltalainen lännensarja, jota CBS esitti 1959–1966. Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1860-luvulle ja se kertoo San Antoniosta, Texasista Sedaliaan, Kansasiin karjaa ajavista karjapaimenista. Karjapaimenten työnjohtajaa Gil Favoria näytteli Eric Fleming ja hänen apulaistaan Rowdy Yatesia Clint Eastwood. Flemingin jätettyä sarjan sen viimeisellä tuotantokaudella sai Yates Favorin paikan työnjohtajana. Yatesin rooli oli Eastwoodin läpimurtorooli suuren yleisön tietoisuuteen.
Sarjan samannimisen Dmitri Tjomkinin säveltämän ja Ned Washingtonin sanoittaman tunnuskappaleen esitti Frankie Laine. Suomessa kappale nousi listoille vuonna 1966 Matti Heinivahon esittämänä.
Dyanne Thorne
Dyanne Thorne (s. 14. lokakuuta 1932 Greenwich, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja pin-up-lehtien alastonmalli, joka on käyttänyt myös taiteilijanimiä Lahna Monroe, Rosalee Stein, Diane Thorne ja Penni Walters.
Thorne tunnetaan parhaiten neljän natsieksploitaation kantateoksiin kuuluvan "Ilsa"-elokuvan pääosan esittäjänä. Sarjan tunnetuin elokuva on vuonna 1974 ilmestynyt "Ilsa, She Wolf of the SS" (1974), joka synnytti natsieksploitaatio-elokuvagenren. Elokuvassa Thorne esittää julmaa dominatrixia, joka tekee kokeita keskitysleirin vangeilla ja käyttää heitä seksuaalisesti hyväkseen. Saksassa aikanaan kielletty elokuva tuli kuuluisaksi sadistisesta sisällöstään ja natsien julmuuden kuvaamisesta seksuaalisuuden kontekstissa. "Ilsa"-sarjan muut osat ovat "Ilsa, Harem Keeper of the Oil Sheiks" (1976), "Ilsa, the Tigress of Siberia" (1977) ja "Ilsa, the Wicked Warden" (1977).
Elokuvien lisäksi Thorne on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, muun muassa alkuperäisessä "Star Trekissä". Hän on naimisissa myös "Ilsa"-elokuvissa esiintyneen Howard Maurerin kanssa.
Viljavuus
Viljavuus tarkoittaa (viljelys)maan hedelmällisyyttä, johon ihmisen tekemät viljely-, maanparannus- ja lannoitustoimet vaikuttavat ratkaisevasti. Viljavuudeltaan hyvä maa tuottaa jatkuvasti hyviä satoja. Viljavuus riippuu maan fysikaalisista, kemiallisista ja mikrobiologisista ominaisuuksista. Maan jatkuva viljely alentaa viljavuutta, ellei luonto esimerkiksi tulvien muodossa tai ihminen muokkaamalla ja lannoittamalla korvaa maasta otettuja kasvien ravinteita.
Maan luontaista viljavuutta tarvitaan vain alkeellisessa maataloudessa. Siihen vaikuttavat kosteus- ja lämpöolot, maan kalkkipitoisuus ja kasvien typensidonta. Kehittyneessä viljelytekniikassa viljavuutta parannetaan muun muassa kalkituksella ja lannoituksella, mikä on vähentänyt luontaisen viljavuuden merkitystä. Ennen luonnostaan runsasravinteiset savimaat olivat satoisia, mutta myöhemmin lannoitetut keveämmät maat ylittivät niiden satotason. Eloperäinen humus kohottaa kivennäismaiden viljavuutta tekemällä ne kuohkeammiksi ja ilmavammiksi sekä pieneliöille sopivaksi. Maan hedelmällisyyttä voidaan tutkia tekemällä viljavuustutkimus.
ATP World Tour Masters 1000
ATP World Tour Masters 1000 (aiempi nimi "ATP Masters Series") on joukko tennisturnauksia ATP-kiertueella. Masters-sarja on toiseksi suurin luokka ATP-kiertueella heti Grand Slam-turnausten jälkeen.
Sarjaan kuuluu yhdeksän turnausta, joista jokaisesta voittaja saa 1 000 ranking-pistettä.
Eniten voittoja Masters-turnausten kaksinpelissä on saanut Rafael Nadal, jolla on 33 voittoa ja toisena Novak Đoković, jolla on 32 voittoa. Roger Federerillä voittoja on 27.. Novak Đoković on ainoa pelaaja, joka on voittanut kaikki yhdeksän Masters-turnausta.
Alfonso
Alfonso on miehen nimi, Alfons-nimen espanjankielinen mukaelma. Nimi on ollut seuraavilla kuninkailla:
Portugalin kuninkaat, katso Alfons
Alfonso on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Viljavuustutkimus
Viljavuustutkimus tarkoittaa maan kalkitus- ja lannoitustarpeen selvittämistä maanäytteille laboratoriossa tehtävillä standardoiduilla kemiallisilla analyyseillä. Suomessa tutkimuksia tekevät useat laboratoriot. Maa-analyysissä selvitetään eri menetelmillä kasveille tärkeiden ravinteiden määrä, maan happamuus, humuspitoisuus ja maalaji. Viljavuustutkimuksen perusteella laaditaan viljely- ja lannoitussuunnitelma sekä voidaan piirtää viljavuuskartta, jossa erilaisin merkein osoitetaan maan muokkauskerroksen ominaisuudet. Viljavuustutkimus-nimitys otettiin Suomessa käyttöön 1950-luvulla.
Sanforointi
Sanforointi eli Sanfor-käsittely on varsinkin puuvillakankaille käytetty viimeistysmenetelmä, jossa kangasta kutistetaan mekaanisesti sellaisiin mittoihin, ettei pesu aiheuta enää merkittäviä mittamuutoksia loimen eikä kuteen suunnassa. Käsittely suoritetaan Sanfor-koneella, jossa kutistettava kangas painetaan venytetylle huopaliinalle. Huovan palautuessa entisiin mittoihin kutistuu kangas kokoon sen mukana. Kutistuma saadaan pysyväksi käyttämällä apuna kuumaa höyryä. Tarvittavan kutistuksen määrä selvitetään tekemällä pesukokeita. Kankaassa saadaan käyttää merkintää Sanfor, jos sen pesukutistuma on alle yksi prosentti. Menetelmä otettiin käyttöön 1930-luvulla ja se on nimetty yhdysvaltalaisen keksijänsä Sanford L. Cluettin (1874–1968) mukaan.
Hyalinoecia tubicola
Hyalinoecia tubicola on "Eunicida"-lahkoon kuuluva, läpinäkyvässä putkessä elävä monisukasmato, jota esiintyy maailman kaikilla merialueilla.
"H. tubicolalla" on enintään 21,5 senttimetrin pituinen, ohut ruumis, joka on jakaantunut 180 jaokkeeseen. Eläin on väriltään kellertävä ja helmiäishohtoinen ja sitä ympäröi tiivis, läpinäkyvä putki, jonka pinnalla on himmeitä renkaita. Pään etuosassa on lyhyt ja kartiomainen huuliliuska eli "prostotium", jossa on kolme tuntosarvea sekä kaksi soikeaa palpia edessä ja kaksi suurta, pyöreää palpia alapuolella. Mato pystyy työntämään esiin ruoansulatuskanavastaan teräväleukaisen kärsän eli "probosciksen". Pään takaosa eli "peristomi" on samankokoinen tai pienempi kuin ensimmäinen jaoke.
Jokaisessa jaokkeessa on lihaksikas jalakepari, jossa on kimppu kullankeltaisia kitiinisukasia sekä terävä neulamainen "aciculum". Kolmessa ensimmäisessä jaokkeessa jalakkeet ovat erityisen suuret ja suuntautuneet eteen- ja alaspäin. Jaokkeiden selkä- ja vatsapuolella on hengitys- ja kosketuseliminä toimivia lisäkkeitä, joiden muoto vaihtelee neulamaisesta tylppään tai tyynymäiseen. Takimmaisissa jaokkeissa lisäkkeiden tyveen on kiinnittynyt myös pitkiä kiduslankoja.
"H. tubicolaa" tavataan maailman kaikilla merialueilla.
"H. tubicola" elää kaikenlaisilla pohjilla vuorovesivyöhykkeeltä yli 4 kilometrin syvyyteen asti.
"H. tubicola" on kaikkiruokainen haaskaeläin.
Auckland Open
ASB Classic (vuoteen 2015 Heineken Open) on tammikuussa Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1956, mutta vuodesta 1968 lähtien turnaus on pelattu joka vuosi. Turnaus pelataan ASB Tennis Centressä ja se kuuluu ATP World Tour 250 -sarjaan. Suomalaispelaaja Jarkko Nieminen saavutti ensimmäisen ATP-turnausvoittonsa voitettuaan turnauksen vuonna 2006.
Borodino (Krasnojarskin aluepiiri)
Borodino () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Itä-Sajanin pohjoispuolella 186 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupungin kautta kulkee Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. 18 kilometrin päässä sijaitsee Siperian radan Zaozjornajan asema. Asukkaita on 18 700 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1949 syntyneestä hiilikaivostyöläisten asutuksesta. Sen nimi perustuu lähistöllä sijaitsevaan Borodinon kylään, jonka karkotetut sotilaat perustivat 1800-luvun alussa. Kaupunginoikeudet Borodino sai vuonna 1981. Tärkein työnantaja on kivihiilikaivos.
Kouvolan Urheilijat
Kouvolan Urheilijat (KU) on vuonna 1900 perustettu kouvolalainen urheiluseura.. Alkuvuosikymmeninä seura toimi ensin Kouvolan Nuorisoseuran yhteydessä ja sitten Kouvolan VPK:n yhteydessä. Varsinaisesti seura aloitti toiminnan itsenäisenä järjestönä vuoden 1917 lopulla, jolloin otettiin käyttöön nimi Kouvolan Urheilijat.
Seura keskittyy nykyisin yleisurheiluun, jossa se on voittanut muun muassa Kalevan maljan. Kalevan maljan KU voitti vuosina 1942 ja 1981.
Vuoteen 1921 asti KU oli yleisseura, johon keskittyi kaikki Kouvolassa harjoitettu urheilutoiminta. Sen jälkeen eri lajien harrastajat alkoivat hiljalleen perustaa omia erikoisseurojaan. Seurasta ovat sittemmin eriytyneet erikoisseuroikseen muun muassa Kouvolan Painijat, Kouvolan Hiihtoseura, Kouvolan Rasti -72, Kouvolan Pyöräilijät ja Kouvolan Kiekko -65.
Palloilutoimintaa seura harjoitti nimellä Kouvolan Urheilijain Palloilijat (KUP). Se pelasi jalkapalloa neljä kautta Suomensarjassa (1937–1939, 1952) ja jääpalloa neljä kautta SM-sarjassa. Yhdistyksellä on edelleen perinnetoimintaa molemmissa lajeissa.
Heinolan Isku
Heinolan Isku on heinolalainen urheiluseura.
Seura perustettiin vuonna 1930. Iskussa lajeina olivat silloin jääpallo sekä jalkapallo. Seura liittyi Suomen Valtakunnan Urheiluliiton Lahden piiriin vuonna 1931, jolloin lajivalikoimaan tulivat myös yleisurheilu, hiihto, paini, nyrkkeily ja voimistelu. 1940-luvulla mukaan tulivat myös suunnistus ja koripallo.
Herttoniemen Urheilijat
Herttoniemen Urheilijat (HerU) on helsinkiläinen, vuonna 1957 perustettu urheiluseura.
Seura pelasi jalkapalloa Suomensarjassa viisi kautta vuosina 1964–1968. Vuonna 1967 se vaihtoi nimekseen Helsingin Herttua. Seuran paras sijoitus Suomensarjassa oli kaudella 1966 saavutettu kolmas sija. Kauden 1968 päätteeksi seura sijoittui lohkonsa viimeistä edeltäväksi ja putosi sarjasta.
Seura pelasi myös pesäpallon suomensarjassa 1963-1976. Vuonna 1966 se oli lähellä jopa mestaruussarjaan nousua. Lohkovoiton ja nousun ratkaisseessa uusintaottelussa se kuitenkin hävisi Puna-Mustille. Seura luovutti suomensarjapaikkansa 1977 Helsinki-Pesikselle. B-poikien Suomen mestaruuden HerU voitti vuonna 1966.
Bisajärvi
Bisajärvi () on pieni järvi Vantaan itäosassa Sotungissa.
Bisajärven lasku-uoma lähtee järven eteläpäästä ja yhtyy Krapuojaan, joka laskee mereen Kapellvikenissä, Helsingin Östersundomissa.
Paikkarin seisake
Paikkarin seisake oli Naantalin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Raision Paikkariin vuonna 1928. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1972, samaan aikaan kun henkilöliikenne loppui koko rataosuudella.
Tosi tarina (Lukianos)
Tosi tarina (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri. Se kertoo sepitetyn matkakertomuksen kirjoittajan matkasta outoihin paikkoihin outojen kansojen pariin.
Lukianoksen teos käsittää kaksi kirjaa. Lukianos aloittaa teoksensa mainitsemalla matkakertomuksia, jotka muka kertovat kirjoittajien vaelluksista, suurista hirviöistä, raaoista muukalaisista ja oudoista elintavoista. Lukianos sanoo heidän valehtelevan, vaikkakaan ei pidä sitä kovin moitittavana — hänen mukaansa tämä tapa on luonteenomaista myös filosofeille. Hän ilmoittaa haluavansa oman turhamaisuutensa vuoksi myös itse jättää tällaisen kertomuksen jälkipolville. Koska hän ei sanojensa mukaan kuitenkaan ollut kokenut mitään mainittavaa, hänen täytyi valehdella:
Näin Lukianoksen teos on kaikkea muuta kuin nimensä mukainen ”tosi tarina” — se on satiiri kaikista ihmeellisistä tosiksi väitetyistä tarinoista.
Ensimmäinen kirja kertoo Lukianoksen kumppaneineen aloittamasta suuresta purjehdusmatkasta, joka suuntautui läntiselle valtamerelle. Suuri pyörremyrsky nostaa laivan ilmaan ja vie sen Kuuhun. Lukianos kertoo muun muassa Kuun ja Auringon asukkaiden välisestä sodasta, joka johtui Aamutähden asuttamista koskevasta kiistasta. Lukuisiin ja erikoisiin sotajoukkoihin kuuluu mm. Korppikotkaratsastajia, Lehtisiipisiä, Kirppuampujia, Tuulenjuoksijoita ja Pilvikentaureja. Auringon joukot voittavat, ja lopuksi solmitaan rauha.
Myöhemmin purjehdusta jatketaan. Laiva joutuu valaan vatsaan. Siellä käydään toinen sota valaan sisälle päätyneiden ja siellä asuvien kansojen kesken.
Teoksen toinen kirja alkaa paolla valaan vatsasta. Seurue sytyttää valaan sisällä olevan metsän palamaan, minkä seurauksena valas kuolee kolmessatoista päivässä.
Tämän jälkeen Lukianoksen seurue päätyy erinäisten vaiheiden kautta Siunattujen saarelle, sankarien maille. Täällä he tapaavat tunnettuja vainajia, kuten Aias, Theseus, Menelaos, Helena ja Homeros. Lukianos kyselee Homerokselta epäselvistä asioista, kuten tämän kotipaikasta, epäperäisinä pidettyjen teosten alkuperästä, sekä siitä, miksi tämä aloitti "Iliaan" laulamalla Akhilleuksen vihasta.
Paikalla on myös filosofeja, kuten Sokrates, Diogenes sekä joukko Epikuroksen seuraajia. Samalla Lukianos pääsee jälleen pilkkaamaan filosofeja: Platon ei ollut paikalla, koska asui kuvitteellisessa kaupungissa, jossa noudatti itse kirjoittamiaan lakeja; stoalaisista paikalla ei ollut ketään, sillä he olivat vielä kiipeämässä hyveen jyrkkää rinnettä; ja akateemikot väittelivät siitä, oliko saarta edes olemassa.
Teoksen loppupuolella päädytään vielä muun muassa unien maailmaan, sekä tavataan Härkäpäitä ja Aasinjalkaisia.
Uni eli Lukianoksen elämänura
Uni eli Lukianoksen elämänura (; ) on Lukianoksen kirjoittama lyhyt esitys omasta elämänurastaan: siitä, kuinka hän valitsi ammattinsa puhujana ja kirjailijana.
Lukianos on kirjoittanut teoksen noin vuonna 163–164 ja pitänyt todennäköisesti sen puheena kotikaupungissaan Samosatassa. Hieman aiemmin hän oli menestynyt puhujana Galliassa, Ateenassa ja Antiokiassa.
Lukianos kertoo aluksi poikaiästään. Hän oli juuri lopettanut koulukäynnin, ja ammatinvalinta oli tullut ajankohtaiseksi. Hänen isänsä halusi laittaa hänet enolleen kuvanveistäjän oppiin. Lukianoksen ensimmäinen yritys ammatissa kuitenkin epäonnistui, ja hän sai enoltaan selkäsaunan.
Tämän jälkeen Lukianos kertoo unesta, jonka hän olisi nähnyt lapsena. Uni on kuitenkin antiikin puheille tyypillisesti sepitetty. Lukianoksen kuvaama uni jäljittelee myyttiä Herakleesta tienhaarassa: aivan kuten Heraklesta olivat houkutelleet tahoilleen naishahmoiset Hyve ja Pahe, Lukianosta houkuttelevat unessa naisiksi henkilöityneet Kuvantekotaito ja Sivistys.
Kuvantekotaito ilmenee miesmäisen työläisnaisen hahmossa. Hän puhuu omasta puolestaan sanomalla, että jos Lukianos valitsee hänet, kaikki tulevat ylistämään Lukianosta tämän kätten töiden vuoksi, eivätkä minkään tyhjien asioiden vuoksi. Sivistyksen puheisiin Kuvantekotaito viittaa lörpötyksinä ja joutavuuksina.
Sivistys puolestaan ilmenee kauniina, viehättävänä ja hienosti pukeutuneena naishahmona. Hän lupaa tutustuttaa Lukianoksen miltei kaikkeen tietämisen arvoiseen, ja koristaa tämän sielun kaikilla hyvillä ominaisuuksilla. Hän lupaa Lukianokselle kunniaa, mainetta, virkoja ja ulkomaanmatkoja puhujankykyjensä ansiosta.
Lukianos valitsee saman tien Sivistyksen, ja tämä vie hänet lentävillä vaunuilla katsomaan maailmaa. Lopussa Lukianos sanoo kertoneensa unensa, jotta nuoret valitsisivat elämälleen paremman suunnan ja tavoittelisivat sivistystä.
Hangon lintuasema
Hangon lintuasema, lyhyemmin Halias, on Helsingin seudun lintutieteellisen yhdistyksen Tringan ylläpitämä ja vapaaehtoisten lintuharrastajien pyörittämä lintuasema.
Asema perustettiin vuoden 1979 helmikuussa.
Hangon lintuasema sijaitsee Suomen mantereen lounaisimmassa kärjessä, ja se onkin maan eteläisin lintuasema. Hangon lintuasemalla harjoitetaan rengastustoimintaa ja aktiivista muutontarkkailua. Asemalla on käytössä 12 vakiopikkulintuverkkoa ja vaihtelevasti myös petoverkkoja, joilla lintuja pyydetään rengastettaviksi. Muuttoa seurataan venäläisten toisen maailmansodan aikana rakentamasta tulenjohtobunkkerista. Hangon lintuasemalla kerätystä aineistosta on julkaistu useita tieteellisiä artikkeleita ja aineistoa on käytetty monessa väitöskirjassa. Yksi tärkeimmistä tutkimuskohteista on ollut lintujen muuton ajoittuminen sekä ilmastonmuutoksen vaikutukset siihen.
Hangon lintuasema sijaitsee Metsähallituksen hallinnoimalla Uddskatanin luonnonsuojelualueella, joka on osa Tulliniemen linnustonsuojelualue -nimistä Natura 2000 -aluetta. Lintuaseman toimintaan pääsee tutustumaan ottamalla etukäteen yhteyttä asemanhoitajiin.
Timon (Lukianos)
Timon eli Ihmisvihaaja (, ) on Lukianoksen kirjoittama dialogimuotoinen satiiri, joka käsittelee köyhyyttä ja rikkautta.
Lukianos eli ja kirjoitti 100-luvulla. Hänet tunnetaan ennen kaikkea satiireistaan. Teoksessa "Timon", toiselta nimeltään "Ihmisvihaaja", satiirin aiheena on 400-luvulla eaa. elänyt Timon Ateenalainen, joka tunnettiin misantrooppina eli ihmisvihaajana. Lukianos on saattanut saada aiheensa komediakirjailija Antifaneelta, joka kirjoitti "Timon"-nimisen sittemmin kadonneen näytelmän. Myöhemmin sama henkilö tunnetaan muun muassa William Shakespearen näytelmästä "Timon Ateenalainen" ("Timon of Athens").
Satiirin päähenkilö Timon on ollut aiemmin rikas, ja tällöin hänen ympärillään on ollut paljon ystäviä, jotka ovat nauttineet hänen antamistaan lahjoista. Kun Timon oli köyhtynyt, ystävät olivat kaikonneet, eivätkä suostuneet enää edes tuntemaan häntä. Timon oli päätynyt palkkarengiksi kuokkimaan maata neljän obolin päivämaksulla.
Teoksen alussa Timon huutaa Zeukselle ja syyttää tätä laiskuudesta, kun tämä ei enää rankaise väärintekijöitä. Hän sanoo Zeuksen nukkuneen kauemmin kuin Epimenides, ja jättävän kostamatta jopa temppeliensä ryöstäjille. Timon valittaa, ettei Zeus myöskään kosta hänet unohtaneille entisille ystäville.
Zeus kuulee Timonin huudon, ja päättää auttaa tätä. Hän lähettää Hermeen ja Rikkauden Aarre mukanaan Timonin avuksi. Rikkaus valittaa, koska Timon on kohdellut häntä aiemmin niin huonosti eikä ole pitänyt hänestä kiinni. Hermes ja Rikkaus keskustelevat pitkään jälkimmäisen luonteesta, kuten siitä, miksi pahat ihmiset ovat useammin rikkaita kuin hyvät:
Timonin seurassa oleva Köyhyys lähtee pois, kun Rikkaus tulee. Timon ottaa Hermeen ja Rikkauden vastaan tylysti, ja Rikkaus on jo valmis peräytymään. Timon suostuu kuitenkin lopulta ottamaan Rikkauden vastaan tämän pidettyä itselleen puolustuspuheen.
Tuskin on Timonin kuokka iskenyt suureen kulta-aarteeseen, kun tämän entiset ystävät palaavat hännystelemään häntä jälleen. Mielistelijöihin kuuluvat muiden muassa Gnathonides, Filiades, puhuja Demeas sekä filosofi Thrasykles. Timon ajaa kaikki pois kuokallaan ja kiviä heitellen.
Demeas muun muassa yrittää kehua Timonin maasta taivaaseen, ja sanoo kansankokouksen päättäneen hänen ehdotuksestaan, että Timon on nyt Olympian kisojen kaikkien lajien voittaja (yhtenä päivänä) sekä sotasankari, joka hävitti kaksi spartalaisten divisioonaa. Hänen patsaansa tultaisiin pystyttämään Athenen patsaan viereen Akropoliille. Kun Timon lyö Demeasta, tämä syyttääkin häntä Akropoliin polttamisesta.
Thrasykles puolestaan väittää, ettei ole tullut samassa tarkoituksessa kuin muut, vaan johdattaakseen Timonia hyveeseen. Hän kehottaa tätä heittämään kultansa mereen — tosin vain matalaan rantaveteen ainoastaan Thrasykleen itsensä nähden.
Ateriankorvike
Ateriankorvike on elintarvike, jossa on vain vähän (200-400 kCal) energiaa, ja joka on tarkoitettu korvaamaan kokonainen ateria. Ateriankorvikkeita käytetään laihduttamiseen.
Ne voidaan jalaa LCD ja VLCD-valmisteisiin. () tarkoittaa niukkaenergiaista ruokavaliota. LCD-valmisteet ovat ateriankorvikkeita, jotka sisältävät enemmän kilokaloreita per ateria kuin VLCD/ENE-tuotteet. Tuotteita voi käyttää pidemmän aikaa painonhallinnassa korvaten niillä 1–3 päivän aterioista, joten ne soveltuvat saavutetun painon ylläpitoon, muutamien kilojen pudotukseen tai muuten vain terveelliseksi aterian tai välipalan korvikkeeksi.
Yksi patukka tai juoma on yksi ateria, joten niitä ei pidä syödä aterian lisäksi jälkiruoaksi.
LCD-tuotteita käytetään painonhallintaan ja ne ovat vähäenergiaisia (200–400 kcal / ateria), mutta sisältävät kuitenkin sopivasti hyvälaatuista proteiinia ja elimistölle välttämättömiä rasvahappoja sekä kolmasosan päivittäisestä vitamiini- ja kivennäisainetarpeesta per ateria.
Kärpäsen ylistys
Kärpäsen ylistys (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka nimensä mukaisesti ylistää kärpästä eri tavoin.
Lukianoksen teos on jaettu 12 lyhyeen osaan. Ensin Lukianos kuvailee ja kehuu kärpäsen ulkomuotoa. Sen siivet ovat hennot ja ne on koristeltu riikinkukon värein. Sen lento on joustavaa ja surina kaunista, päinvastoin kuin eräillä muilla hyönteisillä. Vaikka kärpänen on kuusijalkainen, se kävelee vain neljällä ja käyttää etujalkojaan käsien tavoin kuin ihmiset.
Lukianos käy myös läpi muutamia kohtia, joissa Homeros on runoelmissaan verrannut joitakin asioita kärpäsiin tai kärpäsparveen. Kun Homeros esimerkiksi kuvailee heerosta, hän vertaa tätä kärpäseen, viitaten tällä kärpäsen rohkeuteen, pelottomuuteen ja sinnikkyyteen hyökkäyksissään. ”Näin hän kärpäsen mainitessaan samalla myös koristaa sillä eepoksensa.” Suurinta kärpäsen olemuksessa on Lukianoksen mukaan se, että kun kuolleen kärpäsen päälle sirotellaan tuhkaa, se herää uudelleen henkiin. Tämä osoittaa, että myös kärpäsillä on kuolematon sielu.
Lopussa Lukianos mainitsee muutamia kauniita naisia, jotka on tunnettu nimellä Myia (Kärpänen). Tämä osoittaa, ettei nimeä ole pidetty arvottomana.
Ilanski
Ilanski () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kanin sivujoen Ilankan varrella 279 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Ilanskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Siperian rata (Ilanskajan asema). Eteläpuolelta kaupungin ohittaa Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 16 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa Siperian maantien rakentamisen yhteydessä vuonna 1733. Vuodesta 1822 lähtien Ilanskojen kylä oli Kanskin piirikuntaan kuulunut kuntakeskus. Vuonna 1891 alettiin rakentaa rautatietä. Vuonna 1939 Ilanskista tuli kaupunki.
Nykyään Ilanskissa on teräsbetonirakennetehdas, rautatieliikenteen yrityksiä ja puunjalostusteollisuutta. Kaupungissa toimii rautatiemuseo.
Zeus tutkittavana
Zeus tutkittavana (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka käsittelee kreikkalaisen mytologian sisäisiä ristiriitaisuuksia.
Lukianos on kirjoittanut teoksen noin vuonna 160. Se on saanut vaikutteita Menippoksen tyylistä eli niin kutsutuista menippolaisista satiireista.
Teos on suomennettu kahdesti: Kaarle Hirvonen suomensi sen vuonna 1983 nimellä "Zeus kovilla". Aapo Junkolan suomennos on vuodelta 1996.
Teos on muodoltaan dialogi, jossa keskustelevat Zeus sekä Kyniskos (”koiranpentu”, ”pikku kyynikko”), joka on Lukianoksen itsensä salanimi. Kyniskos pyytää Zeukselta vain yhtä helposti toteutettavaa asiaa, vastausta yhteen kysymykseensä. Keskustelun kuluessa hän päätyy kuitenkin ahdistelemaan Zeusta kysymyksillään yhä enemmän.
Kyniskos kysyy aluksi sitä, pitääkö Homeroksen ja Hesiodoksen runojen kuvaus Kohtalottarista paikkansa, toisin sanoen määräävätkö he todella kaikkien ihmisten kohtalot. Zeus myöntää tämän pitävän paikkansa.
Kyniskos johtaa tästä sen päätelmän, ettei Zeuksella ja muilla jumalilla ole tällöin mitään määräysvaltaa ihmisten tekemisiin, ja tällöin ihmisten uhrit ja rukouksetkin ovat aivan turhia. Zeus myöntää sen; hän sanookin uhrien olevan vain kunnianosoituksia jumalille, koska he ovat ihmisiä ylempiä.
Kyniskos kuitenkin huomauttaa, että tällöinhän jumalatkin ovat vain ihmisten kanssaorjia ja yhtä lailla Kohtalotarten alaisia, eivätkä ihmisiä ylempiä. Zeus vastaa jumalien olevan ylempiä autuutensa takia. Tähän Kyniskos kuitenkin vastaa, ettei kaikkien jumalien, kuten Hefaistos, Prometheus ja Kronos, elämä vaikuta kovinkaan autuaalta.
Zeus vastaa, että kohtalo toimittaa kaiken jumalten kautta. Kyniskoksen mukaan jumalat ovat tällöin kuitenkin pelkkiä työkaluja. Sitä paitsi hän epäilee, etteivät Kohtalottaretkaan voi muuttaa sitä, minkä ovat kerran päättäneet. Kun Zeus alkaa hermostua, Kyniskos sanoo, että häntä saa kyllä heittää salamalla, jos se kerran on hänen kohtalonsa — kuoleman syy ei tällöin olisi Zeus tai salamakaan, vaan Klotho.
Lopuksi keskustellaan vielä ihmisten kohtaloista kuoleman jälkeen. Kyniskos huomauttaa, että jos ihmisten teot ovat kohtalon määräämiä, tällöin heitä ei voi niistä kiittää eikä moittia. Tähän Zeus kieltäytyy enää vastaamasta, ja syyttää Kyniskosta lurjukseksi ja sofistiksi.
Kansk
Kansk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jenisein sivujoen Kanin varrella 247 kilometriä Krasnojarskista itään. Kaupunki on Kanskin piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kanskin kautta kulkee Siperian rata (Kansk-Jeniseiskin asema) sekä Novosibirskin ja Irkutskin välinen M53-valtatie. Asukkaita on 97 300 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa Jenisein Komarovkan koskien viereen vuonna 1628 rakennetusta pienestä linnoituksesta. Seudun alkuperäisiä asukkaita olivat kotit ja kamassit. Vuonna 1640 linnoitus siirrettiin 43 kilometriä ylemmäs kaupungin nykyiselle paikalle, missä burjaatit tuhosivat sen kahteen kertaan. Vakituinen venäläisasutus syntyi vasta vuonna 1717. 1700-luvun puolivälistä lähtien Kansk oli huomattava kaupan välittäjä. Vuonna 1782 siitä tuli Tobolskin läänin Tomskin alueeseen kuulunut kihlakuntakaupunki. Vuodesta 1823 lähtien se oli Jeniseiskin lääniin kuuluneen piirikunnan keskus.
Nykyään Kanskissa on mm. kemian tehdas, puunjalostus- ja koneenrakennusteollisuutta, tekstiilitehdas ja viinatehdas. Kaupungissa toimii teatteri ja vuonna 1912 avattu kotiseutumuseo.
Wrong Turn 2: Dead End
Wrong Turn 2: Dead End on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Joe Lynchin ohjaama kauhuelokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Erica Leerhsen, Crystal Lowe, Henry Rollins ja Texas Battle. Elokuva on jatko-osa vuoden 2003 elokuvalle "Ihmisjahti".
Liz White
Liz White (s. 1979 Rotherham, South Yorkshire) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa poliisi Annie Cartwrightia BBC:n draamasarjassa "Life on Mars", joka alkoi tammikuussa 2006.
Kansainvälinen luterilainen neuvosto
Kansainvälinen luterilainen neuvosto (ILC) () on maailmanlaajuinen tunnustuksellisten luterilaisten kirkkojen yhteistyöjärjestö. Tunnustuksellisuudessaan se eroaa suuremmasta Luterilaisesta maailmanliitosta, joka taas on kattojärjestö tunnustukseltaan vähemmän tiukoille tai liberaaleille luterilaisille kirkoille, jotka ovat jäsenyyden perusteella täydessä yhteydessä toisiinsa. ILC puolestaan ei vaadi jäseniltään täyttä keskinäistä kirkollista yhteyttä, vaikka monilla jäsenillä tällainen yhteys onkin. ILC perustettiin vuonna 1993 kokouksessa Antiguassa Guatemalassa.
Vuonna 2018 neuvostolla oli 54 jäsenkirkkoa. Suurimmat jäsenkirkot olivat tuolloin Malagassin luterilainen kirkko, Missouri-synodi, Brasilian evankelis-luterilainen kirkko sekä Luterilainen kirkko - Kanada. Yhteensä jäsenkirkkoihin kuului noin 7 150 000 jäsentä.
Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta liittyi neuvoston jäseneksi vuonna 2018.
Marshall Lancaster
Marshall Lancaster (s. 5. lokakuuta 1974 Macclesfield, Cheshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "Coronation Street", "Holby Cityn sairaala", "The Lakes" ja "Family Affairs". Lancaster on näytellyt myös DC Skeltonia BBC:n poliisisarjoissa "Life on Mars" ja "Ashes to Ashes".
Kodinsk
Kodinsk () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Angarajoen lähellä 735 kilometriä Krasnojarskista koilliseen. Kaupunki on Kežman piirin hallinnollinen keskus. Maantie yhdistää sen Bratskiin. Asukkaita on 14 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1977 perustetusta Bogutšanyn vesivoimalaitoksen rakennustyömaan asutuksesta. Vuonna 1989 siitä tuli kaupunki. Keskeneräisen voimalaitostyömaan lisäksi siellä toimii rakennus- ja metsäteollisuutta. Kaupungissa on kulttuuritalo ja museo.
Kuolleista nousseet
Kuolleista nousseet eli Kalastaja (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka pilkkaa filosofeiksi tekeytyneitä.
Lukianoksen teos on muodoltaan dialogi, jossa keskustelevat erilaisten abstraktien asioiden henkilöitymät, kuten Vilpittömyys, Filosofia, Totuus, Hyve, Tutkinta ja Syllogismi, sekä joukko manalasta nousseita jo muinoin kuolleita filosofeja, kuten Sokrates, Empedokles, Platon, Aristoteles ja Khrysippos. Dialogissa esiintyvät myös Athene Poliaan papitar sekä joukko Ateenassa tapahtumahetkellä eläviä mutta nimettömäksi jääviä eri koulukuntia edustavia filosofeja. Vilpittömyys (kreikaksi "Parrhesiades", ”Vapaasti puhuva”) on ilmiselvästi Lukianos itse; tämä ilmoittaa olevansa syyrialainen Eufrat-joen varrelta.
Jo kuolleet filosofit ovat palanneet rankaisemaan Vilpittömyyttä, koska se on heidän mielestään pilkannut ja loukannut heitä. Aluksi filosofit aikovat surmata Vilpittömyyden, mutta sitten tämä päätetään kuitenkin asettaa ensin oikeuden eteen. Oikeus kokoontuu Akropoliilla, ja siinä tuomarina toimii itse Filosofia, sekä filosofit, jotka toimivat myös syyttäjinä.
Syyttäjien puhemiehenä toimii Diogenes. Hän sanoo Vilpittömyyden syyttäneen filosofeja huijareiksi ja petkuttajiksi sekä heidän puheitaan jaarituksiksi ja tyhjänpäiväisyyksiksi, ja saaneen ihmiset vihaamaan heitä. Tässä kaikessa hän on käyttänyt Filosofian nimeä ja ottanut filosofien palvelijan Dialogin käyttöönsä puhemieheksi heitä vastaan. Vilpittömyys puolustautuu sanoen pilkanneensa vain henkilöitä, jotka esiintyvät filosofeina, mutta eivät elä filosofin arvon mukaisella tavalla. Sopimattomalla käytöksellään tällaiset henkilöt ovat samalla tahranneet aitojen filosofien maineen:
Puolustuspuhe saa filosofit muuttamaan mieltään Vilpittömyyden suhteen, ja tämä vapautetaan syytteistä. Sen sijaan Akropoliille kutsutaan kaikki kaupungin filosofit tutkittaviksi. Aluksi paikalle ei saavu juuri ketään, mutta kun saapuville luvataan kaksi minaa, seesamikakku ja korillinen viikunoita, pitkäpartaisia filosofeja alkaa tungeksia paikalle ja kiistellä siitä, kelle palkkio kuuluu.
Tajuttuaan päätyneensä tutkittaviksi filosofit kuitenkin pakenevat. Vilpittömyys pyytää papittarelta ongen ja alkaa kalastella heitä takaisin ylös Akropoliille. Koukussa on syöttinä viikuna ja kultaa. Saaliiksi saatuja filosofeja (kuten ”koirakala” eli kyynikko, kampela eli platonilainen jne.) ja heidän arvoaan arvioidaan; saaliit tuomitaan arvottomiksi. Lopuksi Vilpittömyys ja Tutkinta lähtevät kaupungille arvioimaan filosofeja, aikomuksenaan kruunata seppelein aidoiksi filosofeiksi osoittautuvat, mutta polttomerkitä ketun tai apinan kuvalla kaikki vääriksi filosofeiksi osoittautuvat henkilöt.
Suomennoksia:
Tekstilaitoksia:
Meteli.net
Meteli.net on suomalainen musiikkitietopalvelu, joka aloitti vuonna 2001 artisti- ja konserttitietokantana. Pop Media osti palvelun Nemesys:ltä vuoden 2012 syksyllä.
Vuoden 2014 alussa sivustoa päivitettiin, jolloin kaikki keikkoihin ja tapahtumiin liittymätön sisältö piilotettiin sekä sivuston käyttöliittymää suoraviivaistettiin. Myös sivuston graafinen ilme muuttui radikaalisti. Aiemmin sivustolta löytyi konserttitietojen lisäksi artistien sekä yhtyeiden diskografioita ja historiaa.
Meteli.net uusiutui (tammikuussa 2014) sekä sisällöllisesti että graafiselta ilmeeltään, jolloin mm. mobiiliversio korvattiin pääsivuston dynaamisella versiolla. Sen yhdeydessä aiemmin toimineet sivustot ovat lopettaneet toimintansa, muun muossa klassisen musiikin sivusto Klassinen.fi (avattu 2005), pääsivuston Meteli.mobi mobiiliversio (avattu 2007) sekä Meteli.net Downloads (avattu joulukuussa 2008) digitaalisen musiikin kauppa, lukuun ottamatta festivaaleihin keskittyvää Festarit.fi-sivustoa (2004).
Nazarovo
Nazarovo () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Obin sivujoen Tšulymin rannalla 239 kilometriä Krasnojarskista länteen. Kaupunki on Nazarovon piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Atšinskin ja Abakanin välinen rautatie sekä Atšinskin ja Užurin välinen maantie. Asukkaita on 53 200 henkeä (vuonna 2009).
Vuonna 1700 syntynyt Nazarovskajan kylä on saanut nimensä ensimmäisestä asukkaastaan. Vuonna 1864 siitä tuli kuntakeskus ja vuonna 1924 piirikeskus. Vuonna 1888 kylän läheltä löydettiin ruskohiiliesiintymä. Vuonna 1925 rakennettiin rautatie, minkä jälkeen paikkakunnalle perustettiin teollisuutta, hiilikaivos ja suuri voimalaitos. Vuonna 1946 Nazarovosta tuli kaupunkimainen taajama ja vuonna 1961 kaupunki.
Nykyään Nazarovossa toimii mm. hiilikaivos, voimalaitos sekä metalli- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on kulttuuritalo ja museo.
Lukios (Lukianos)
Lukios eli Aasi (; ) on Lukianoksen nimiin laitettu satiiri, joka kertoo aasiksi muuttuvasta miehestä ja tämän kokemuksista eläimenä.
Teos pannaan usein Lukianoksen nimiin, mutta sen aitous on myös kyseenalaistettu. Säilynyt versio saattaa olla jonkun muun kirjoittama lyhennetty versio Lukianoksen alkuperäisestä tekstistä. Sama kertomus esiintyy pidempänä ja yksityiskohtaisempana, osin juoneltaan poikkeavana, Apuleiuksen teoksessa "Kultainen aasi", joka perustuu kreikkalaiseen tekstiin.
Lukianoksen teos koostuu 56:sta suhteellisen lyhyestä luvusta. Teoksen päähenkilö on Lukios, joka on matkoilla Thessalian Hypatassa. Uteliaisuuttaan hän haluaa tutustua erään paikallisen noitanaisen noituuteen vain nähdäkseen jotakin merkillistä. Lukios saa selville, että kyseessä on hänet majoittaneen miehen, Hipparkhoksen, vaimo.
Lukios tutustuu ensin naisen palvelijattareen nimeltä Palaistra. Heidän lemmenöitään kuvataan painimisen ja taistelun termein. Muutaman päivän kuluttua Palaistra ilmoittaa Lukiokselle, että hänen emäntänsä aikoo muuttua linnuksi lentääkseen rakastajansa luokse. Emäntä saakin sulkapeitteen ja siivet, nousee siivilleen ja lentää ikkunasta ulos. Lukios pyytää Palaistralta samaa ihmeainetta, jota noita käytti. Hän voitelee kuitenkin itseensä vahingossa väärää ainetta, ja muuttuu aasiksi. Hänen mielensä pysyy kuitenkin ihmisen mielenä. Palaistra sanoo, että Lukios muuttuisi takaisin ihmiseksi, jos söisi ruusuja.
Pian taloon tunkeutuvat varkaat vievät talosta kaiken omaisuuden, ja Lukios joutuu sen kantojuhdaksi. Aasia lyödään ja kohdellaan muutenkin huonosti. Hän yrittää karata yhdessä erään vangiksi otetun naisen kanssa, mutta yritys epäonnistuu. Lopulta Lukios ja nainen kuitenkin vapautetaan. Lukios saa palkkioksi oleilla vapaana aasina tammojen seurassa. Pian hän joutuu kuitenkin työhön myllyyn, sekä edelleen kantamaan raskaita taakkoja ja kärsimään aasinajajan temppuja. Hän on myös vaarassa tulla kastroiduksi.
Seuraavaksi Lukios myydään katamiiteille, ja hän joutuu kantamaan selässään erään syyrialaisen jumalattaren patsasta. Kultin harjoittajat paljastuvat huijareiksi, ja jäävät kiinni varkaudesta. Seuraavaksi Lukios myydään eräälle leipurille. Hän joutuu jälleen myllyyn ja kantojuhdaksi.
Seuraava omistaja on erään rikkaan miehen palvelija. Lukios saa viimein syödä ihmisten ruokaa, sillä hän kykenee varastelemaan itselleen herkkupaloja. Hän jää tästä kiinni, mutta omistajat vain nauravat sille, että Lukios syö ruokia, joita aasit eivät yleensä syö, ja jopa juo viiniä. Niinpä hän päätyy näyttelyeläimeksi maksua vastaan. Samalla eräs rikas ja kaunis nainen ihastuu häneen ja haluaa rakastella hänen kanssaan. He viettävät yön yhdessä.
Amfiteatterilla Lukios saa viimein syötäväkseen ruusuja, ja hän muuttuu takaisin ihmiseksi kaikkien nähden. Hän haluaa kuitenkin edelleen tavata naista, jonka kanssa vietti yön — nainen ei kuitenkaan enää ole kiinnostunut Lukioksesta nähtyään tämän alasti, koska hän ei niinkään rakastanut Lukiosta vaan tämän aasinmiehuutta.
Apollofox
Apollofox on ultrakevyt lentokone (LSA), jota valmistaa Halley Inc. Unkarissa. Apollofox on Suomessa koulutus-, kerho- ja harrastuskäytössä.
Apollofox valmistetaan perinteisillä lentokoneen rakennusmenetelmillä. Se soveltuu koulukoneeksi, vesilentokoneeksi ja suksikoneeksi. Apollofoxin saa myös kannuspyöräversiona. Koneen siivet voi taittaa kuljetus- ja varastointiasentoon noin 15 minuutissa, minkä jälkeen kone mahtuu sisäleveydeltään 245 cm tilaan.
Koneita on valmistettu yli 150 kappaletta ja myyty Eurooppaan, Amerikkaan ja Afrikkaan.
Vainajien keskusteluja
Vainajien keskusteluja (; ) on Lukianoksen kirjoittama satiiri, joka on nimensä mukaisesti kokoelma kuolleiden henkilöiden käymiä dialogeja.
Keskusteluja on kolmekymmentä. Niissä on mukana sekä erilaisia historiallisia henkilöitä että kreikkalaisen mytologian hahmoja. Keskusteluissa Haadekseen tulijat keskustelevat yleensä joko Haadeen väen, kuten lautturi Kharonin, kanssa tai keskenään. Monissa keskusteluissa esiintyy kyynikkofilosofeja, kuten Menippos, Diogenes ja Krates. Mukana on myös tunnettuja hallitsijoita, kuten Aleksanteri Suuri, Filippos ja Minos.
Monissa keskusteluissa teemana on se, että kuoleman jälkeen kaikki ovat tasa-arvoisia ja samassa tilanteessa, vaikka olisivat eläessään olleet mahtavia, rikkaita tai kauniita. Eräässä keskustelussa Kharon käskee Haadekseen tulijoita heittämään pois kaiken mukanaan tuomansa ylimääräisen omaisuuden, jotta he mahtuisivat tämän pieneen lauttaan. Virtaan heitetään niin kyynikon kerjuupussi ja sauva, tyrannin rikkaudet ja turhamaisuus, kauniin pojan kauneus kuin painijan lihaksetkin. Filippoksen ja tämän pojan Aleksanterin keskustelussa Filippos puolestaan huomauttaa, ettei Aleksanteri voi tällä kertaa kieltää olevansa tämän poika; jos Aleksanteri olisi ollut jonkun jumalan poika Filippoksen sijaan, hän ei olisi nyt kuollut.
Keskusteluista on suomennettu kuusi teoksessa "Terve, Lukianos!" (Otava 1924; merkitty tähdellä) ja kuusi teoksessa "Jumalatarten kauneuskilpa ja muita satiireja" (Littera 1983; merkitty kahdella tähdellä).
Keskusteluihin kuuluvat seuraavat:
Šarypovo
Šarypovo () on kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kuznetskin Alataun alarinteillä Tšulymin sivujokien varrella 414 kilometriä Krasnojarskista länteen. Kaupunki on Šarypovon piirin hallinnollinen keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan, johon kuuluvat myös Dubininon ja Gorjatšegorskin kaupunkimaiset taajamat. Šarypovon kautta kulkee Atšinskin ja Abakanin väliseltä rautatieltä haarautuva sivurata. Kaupungissa on 38 200 ja kaupunkipiirikunnassa 50 800 asukasta (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa jo 1700-luvulla tunnetusta Šarypovon kylästä. Vuonna 1981 siitä tuli kaupunki. Vuosina 1985–1988 sen nimenä oli "Tšernenko" Krasnojarskin aluepiirissä syntyneen Konstantin Tšernenkon mukaan. Seudun talous perustuu Berjozovskin ruskohiiliesiintymään ja sitä hyödyntävän voimalaitoksen toimintaan. Kaupungissa on kulttuurikeskus, teatteri ja kotiseutumuseo.