hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kari Kaaja
Kari Juhani Kaaja (s. 6. huhtikuuta 1941 Helsinki) on entinen suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija.
Kari "Pande" Kaaja edusti Suomea Tokion 1964 kesäolympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa. Hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 20:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kisassa hän sijoittui 43:nneksi vuonna 1963 ja 58:nneksi vuonna 1967 sekä joukkuekilpailussa 11:nneksi vuonna 1963 ja 19:nneksi vuonna 1967.
Helsingin nykyaikaisia 5-ottelijoita edustanut Kaaja saavutti viisiottelussa SM-hopeaa vuonna 1964 ja SM-pronssia vuonna 1963 sekä neliottelussa SM-hopeaa vuonna 1966 ja SM-pronssia vuonna 1962. Kalpamiekkailussa hän voitti Suomen mestaruuden joukkuekilpailussa vuosina 1962 ja 1963.
Kaaja on toiminut myös valmentajana. Hänen valmennettaviinsa on kuulunut muun muassa Pekka Santanen.
Jorma Hotanen
Jorma Olavi Hotanen (15. syyskuuta 1936 Merikarvia – 20. helmikuuta 2018 Espoo) oli suomalainen nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija.
Jorma Hotanen edusti Suomea kaksien olympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa. Tokion 1964 kesäolympialaisissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa 22:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Méxicon 1968 kesäolympialaisissa hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 34:s ja joukkuekilpailussa viides. MM-kilpailujen henkilökohtaisessa kilpailussa hän sijoittui 16:nneksi vuonna 1963, 30:nneksi vuonna 1965, 16:nneksi vuonna 1966 ja 14:nneksi vuonna 1969 sekä joukkuekilpailussa 11:nneksi vuonna 1963 ja kuudenneksi vuonna 1969.
Helsingin nykyaikaisia 5-ottelijoita edustanut Hotanen voitti Suomen mestaruuden viisiottelussa vuonna 1963 ja neliottelussa vuonna 1966. Kalpamiekkailussa hän voitti Suomen mestaruuden joukkuekilpailussa vuosina 1968 ja 1970.
ACOG
ACOG () tarkoittaa michiganilaisen Trijiconin valmistamaa "kehitynyttä taistelutähtäintä". Se on suunniteltu M4- ja M16 -sarjan kivääreihin, mutta sitä voidaan käyttää myös monissa muissa aseissa. Tähtäimen ristikko on valaistu valokuidun avulla ja pimeissä oloissa radioaktiivista tritiumia apuna käyttäen. Tritium täytyy vaihtaa 8–12 vuoden välein. Tähtäintä valmistetaan suurennoskertoimilla 1,5x - 6x. Suomen armeija käyttää tähtäintä RK95 -rynnäkkökiväärissä 3.5 kertaisella suurennoksella.
Linja 5 (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 5 (linja 5) on linja Pariisin metrossa, Parisissa. Se halkaisee Pariisin pohjois-etelä suunnassa Bobignystä Place d'Italieen. Se on noin 93 miljoonalla matkustajalla vuodessa Pariisin metron kahdeksanneksi käytetyin linja.
Linja 5 on 14,6 km pitkä ja siinä on asemia 22. Keskimääräinen asemanväli on 695m.
Linjan kalustona on nykyään ikääntyviä MF 67-vaunuja, jotka tullaan korvaamaan MF 2000-vaunuilla vuonna 2010.
Linja 5 kulkee seuraavien turistinähtävyyksien läheltä:
Pekka Tsupari
Pekka Tsupari (s. 24. tammikuuta 1960) on Elinkeinoelämän keskusliiton pk-johtaja. Hän on toiminut tehtävässä 2006 lähtien ja sitä ennen hän on ollut EK:n palveluksessa vuodesta 1990 alkaen. Tsupari on nimitetty Suomalaisen työn liiton toimitusjohtajaksi vuoden 2010 alusta alkaen. Ennen nimitystä hän toimi liiton johtokunnan varapuheenjohtajana 1999–2009.
ESBWR-ydinvoimareaktori
ESBWR-ydinvoimalaitos () on General Electricin kehittämä passiivisesti turvallinen kolmannen sukupolven ydinreaktorityyppi (3+), joka on kehitetty SBWR ja ABWR kiehutusvesireaktoreista.
ESBWR:ssä ei ole primääripiirin kiertopumppuja eikä reaktorin sisäisiä sekoituspumppuja, vaan lämmönsiirto hoidetaan vapaalla konvektiolla. Tämä vähentää rakentamisen hintaa ja käyttökustannuksia.
Reaktori pysyy turvallisena 72 tuntia ilman valvomohenkilökuntaa. Laitos voisi olla miehittämätön esimerkiksi sunnuntait.
Hollannin Dodewaardissa oli 60 MW luonnonkiertoreaktori toiminnassa 25 vuotta 1965–1997.
Polttoainesauvat ovat 3,0 metriä korkeita, kun ne yleensä ovat kiehutusreaktoreissa 3,7 metriä. Reaktorin paineastia on 28 metriä korkea, kun normaali on 21 metriä. Nämä muutokset edistävät jäähdytysveden vapaata kiertoa ilman pumppuja.
Koska pumppuja ei tarvita, niin niille ei tarvita myöskään varalla dieselgeneraattoreita.
Kiehutusreaktoreissa tehdään tärkeää reaktorin hienosäätöä pumppujen nopeudella, koska boorihappoakaan ei voi siihen tarkoitukseen käyttää painevesireaktorin (PWR) tavoin. ESBWR:ssä virtaussäätö on korvattu esilämmityksen tehon säädöllä.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1960
Voimistelu kesäolympialaisissa 1960 käytiin telinevoimistelussa 14 eri lajissa, joista kahdeksan oli miehille ja kuusi naisille.
Adam Ferguson
Adam Ferguson () oli varhainen skotlantilainen liberaali filosofi.
Ferguson syntyi Athollissa, Skotlannissa. Hän opiskeli Perthissä ennen siirtymistään St Andrewsin yliopistoon. Vuonna 1745 Ferguson sai kappalaisen viran skottilaisessa armeijayksikössä, vaikkei hän ollut vielä valmistunut teologiksi. Hän jätti tehtävänsä vuonna 1754 ja muutti vähäksi aikaa Leipzigiin, mutta palasi kolme vuotta myöhemmin Edinburghiin sillä hänet valittiin oikeustieteellisen kirjaston hoitajaksi David Humen jälkeen. Vuonna 1759 Ferguson sai luonnonfilosofian professorin viran Edinburghin yliopistossa, josta hän erosi 1785 kyllästyttyään opettamaan. Hän kuitenkin jatkoi ajoittaista luennointia. Vuonna 1795 kiersi eripuolilla Eurooppaa ennen kuin asettui kartanoon St Andrewsin läheisyyteen, jossa hän kuoli 1816.
Ferguson on kehittänyt kansalaisyhteiskunnan käsitettä. Hänen mukaansa kansalaisyhteiskunnan avaimet ovat ihmisten luonnollisissa moraalisissa tuntemuksissa, ja kansalaisyhteiskunta on inhimillisen olemisen luonnollinen muoto. Hän sai ajatuksilleen pohjaa Hugo Grotiukselta ja Samuel Pufendorfilta. Hän otti vaikutteita myös Montesquieulta. Ystävällisyys, keskinäinen avunanto ja hyväntahtoisuus ovat inhimillisiä ominaisuuksia kuten ahneus, julmuus ja tunnekylmyyskin. Ihmisluonnolle on ominaista kyky sympatiaan ja empatiaan sekä kyky asettua toisen asemaan. Kyvyssä sympatian tuntemuksiin on Fergusonin mukaan moraalisen ajattelun perusta.
Store Rieppefjell
Store Rieppefjell on Skandeihin kuuluva vuori Tromssan kunnassa Pohjois-Norjassa. Se sijaitsee Fjerdedalenin eteläpuolella. Vuoren korkein kohta on 1 295 metriä merenpinnan tasoa ylempänä.
Alice DeeJay
Alice DeeJay oli alankomaalainen eurodance-kokoonpano joka oli aktiivisena vuosina 1999–2002. Kokoonpanon muodostivat tuottajat Pronti (oik. Sebastiaan Molijn), Kalmani (Eelke Kalberg) ja DJ Jurgen sekä naisvokalisti Judith Anna Pronk. Yhtyeen saavutettua menestyksensä sen jäsenet ilmoittivat projektin päättämisestä. Nykyään Pronk toimii freelancer-meikkitaiteilijana ja kampaajana.
Alice DeeJay julkaisi singlen "Better Off Alone" heinäkuussa 1999. Britanniassa se myi platinaa ja kohosi Britannian singlelistan kakkoseksi. Muita singlelista TOP 20:een yltäneitä kappaleita olivat "Will I Ever", "The Lonely One" ja "Celebrate Our Love", mutta nämä eivät enää kohonneet rakettimaisesti listan kärkeen Better Off Alonen tavoin.
Trolltindan
Trolltindan on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuori Hadselin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Huiput sijaitsevat Trollfjordvatnet-järven eteläpuolella. Korkein huippu on 1 036 metriä merenpinnan tasoa ylempänä oleva Korsnestinden, joka sijaitsee huippujen muodostaman ryhmän itäpäässä.
Manukit
Manukit ("Manucodia") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Manukkien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia. BirdLifesta poiketen monissa lähteissä hapsumanukki ("Manucodia keraudrenii") mainitaan kuuluvaksi myös manukkien sukuun.
Higravtindan
Higravtindan on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuorimassiivi Hadselin ja Våganin kuntien rajalla, Norjan Lofooteilla. Se sijaitsee Higravfjordenin ja Austnesfjordenin vuonojen itäpuolella. Korkein huippu on 1 146 metriä merenpinnan tasoa ylemmäksi kohoava Higravstinden, ja se sijaitsee Blåskavlen-jäätikön lounaispuolella.
Geitgallien
Geitgallien on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Våganin kunnassa, Norjan Lofooteilla. Se kuuluu Higravtindaniin ja sijaitsee Trollfjordvatnetin lounaispuolella. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 085 metriä.
Valkokurkkurosella
Valkokurkkurosella ("Platycercus eximius") on kaakkoisaustralialainen, korean värinen kaijalaji.
Valkokurkkurosellan pituus on noin 36 cm ja paino 95–120 grammaa. Sen höyhenpuku on varsin värikäs ja kirjava: pää, rinta ja alaperä ovat punaiset, kurkku ja posket valkoiset, vatsan yläosa keltainen ja alaosa vihreä, siivet, keskimmäiset peitinhöyhenet ja selkä mustat kellanvihrein höyhenten reunoin, siiven alapeitinhöyhenet ja käsisulkien ulkoreunat siniset, keskimmäiset pyrstösulat vihreät ja sinihohtoiset, reunimmaiset pyrstösulat vaaleansiniset ja valkokärkiset. Nokka on vaaleanharmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmaat. Naaras on haileamman värinen. Nuoren linnun niska ja takaraivo ovat vihreät, muuten se muistuttaa naarasta.
Valkokurkkurosella elää Australian kaakkoisosassa, Tasmaniassa ja Uudessa-Seelannissa. Sen elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja populaation koko vähintään 500 000 yksilöä. Lajista tunnetaan kolme alalajia, joista "eximius" on siirretty Uuteen-Seelantiin Aucklandin ympäristöön ja Dunedinin seudulle. Talvella linnut kerääntyvät pieniksi, tai joskus jopa sadan yksilön, parviksi. George Shaw kuvaili lajin holotyypin Uudesta Etelä-Walesista. Laji on hyvin suosittu häkkilintu.
Valkokurkkurosellat elävät valoisissa metsissä, maatiloilla, savannilla, puutarhoissa ja puistoissa aina 1 250 metrin korkeudelle merenpinnasta.
Pari muodostaa elinikäisen liiton. Valkokurkkurosellan lisääntymiskausi on syyskuusta tammikuulle, tosin joskus pesintä on todettu vielä huhti–toukokuussa. Pesä on puun kolossa tai onkalossa, pöntössä, kannossa, maapuun kolossa, aidantolpassa tai jopa kaniininkolossa. Naaras munii neljästä yhdeksään, tavallisesti viisi munaa, joita se hautoo kolmisen viikkoa. Poikaset jättävät pesän viisiviikkoisina ja pysyttelevät vanhempiensa seurassa vielä kuukausia, elleivät nämä pesi toistamiseen. Aikuisen puvun nuori lintu saa vuoden ikäisenä.
Lajin ruokavalio koostuu siemenistä, viljasta, marjoista, hedelmistä sekä hyönteisistä ja niiden toukista. Talvisin parvet ruokailevat orapihlaja-aidoissa marjoja syöden. Paikoin ne ovat harmillisia puutarhatuholaisia syöden muun muassa sitrushedelmiä.
Eit, Eip, Ep ja Ein
Eit, Eip ja Ein ovat VR:n antamat sarjatunnukset vuosina 1961–1985 valmistetuille teräskorisille pikajunavaunuille. Näistä niin sanotuista sinisistä vaunuista 11 ensimmäistä (23000–23010) valmisti saksalainen Esslingen, ja loput valmisti VR Pasilan konepaja. Esslingenin valmistamat 11 vaunua yhdessä alkupään CEit-vaunujen kanssa olivat ensimmäiset teräskoriset pikajunavaunut Suomessa. Kaikkia vaunuja on käytetty aikojen kuluessa niin pikajunissa, erikoispikajunissa kuin taajamajunissakin. Lähiliikenteeseen ne eivät sovellu eteistilojen ahtauden ja pienten ovien takia.
Kaikkien vaunujen sarjamerkinnäksi tuli aluksi Eit. Sarjamerkinnässä "E" tarkoitti 2-luokkaa, "i" avo-osastollista vaunua ja "t" teräsvaunua. Kaikissa vaunuissa oli tupakointiosasto. 1990-luvun puolivälissä muutettiin suurin osa Eit-vaunuista sarjoihin Eip ja Ein. Tällöin Ein-vaunusta tuli normaali 2-luokan päivävaunu; litteran viimeinen kirjain "n" merkitsee "vain tupakoimattomille". Eip-vaunuihin tehtiin lemmikkieläinosasto; litteran viimeinen kirjain tarkoittaa pieneläinosastoa. Ne vaunut, joihin ei tehty muutoksia, säilyttivät vanhan Eit-sarjamerkintänsä. Tosin viimeinen kirjain "t" sai nyt uuden merkityksen; se tarkoitti tupakointiosastoa. Ein- ja Eip-vaunuihin ei nimittäin tehty tupakointimahdollisuutta, ja niinpä ainoastaan Eit-vaunussa saattoi tupakoida. Vaunujen litteramuutosten yhteydessä numerointi säilyi ennallaan. Vuonna 2012 yhdeksän Ein-vaunua muutettiin sarjaan Ep. Ep-vaunut eivät poikkea Eip-vaunuista lainkaan.
Vaunut voidaan rakennusvuoden perusteella jakaa uuteen ja vanhaan sarjaan. Vanha sarja käsitti vaunut 23000–23126, ja niitä rakennettiin vuosina 1961–1975. Vanhan sarjan vaunut tunnistaa helpoiten niiden sileästä katosta: siinä ei ole kattojäykisteitä. Uusi sarja käsittää vuosina 1977–1985 rakennetut vaunut 23127–23273. Uusissa vaunuissa on kattojäykisteet. Viimeiset vanhan sarjan vaunut poistettiin käytöstä syksyllä 2006. Uuden sarjan vaunut poistettiin käytösta lokakuussa 2015. Osa vaunuista on muutettu 160 km/h nopeudelle soveltuviksi. Jotkut vaunut on muutettu Eity- ja Einy-vaunuiksi. Niitä käytettiin Sibelius-junassa ja niihin on tehty Venäjän liikenteen vaatimia muutoksia.
Kaksi Eit-vaunua, numerot 23002 ja 23114, on museoituna Haapamäellä. Näistä 23114 on ajokunnossa, mutta 23002 on erittäin huonossa kunnossa. Lisäksi 23104 on Kihniön ratapihalla Haapamäki-Pori -radan varrella. Osa vanhoista Eit-vaunuista on myös siirretty puolustusvoimien käyttöön ja muutettu sarjaan Ems.
Hanna Muzytšuk
Hanna Muzytšuk (, s. 28. helmikuuta 1990) on ukrainalaissyntyinen, vuodesta 2004 Sloveniaa edustanut shakin suurmestari ja naisten suurmestari. Hän ylitti 2 400 Elopisteen rajan vuonna 2004, samana vuonna kun täytti 14, ja seuraavana vuonna hän voitti alle 16-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuden. Jo aiemmin hän voitti useita Ukrainan ja Euroopan nuorten mestaruuksia eri ikäluokissa, kuten myös mitalisijoja nuorten MM-turnauksissa (alle 10-vuotiaat 2000, alle 12-vuotiaat 2002). Muzytšuk on myös naisten Ukrainan mestari shakissa vuodelta 2003.
Hänen nuorempi siskonsa on vuoden 2015 naisten maailmanmestari Marija Muzytšuk. Kummatkin sisarukset boikotoivat Saudi-Arabiassa käytyjä vuoden 2017 maailmanmestaruuskisoja, koska niissä piti käyttää abayaa, koko kehon peittävää huivia.
Matsun
Matsun () tai matsoni () on armenialainen ja georgialainen jogurttityyppinen maitotuote. Se lienee alun perin armenialaista alkuperää. Sitä voidaan valmistaa esimerkiksi lehmänmaidosta tai vesipuhvelinmaidosta, jolloin se on täyteläisempää. Matsoni ei koskaan ole hyytelömäistä. Georgialaisessa keittiössä sitä voidaan lisätä keittoihin, kasvisruokiin tai patoihin tai syödä sellaisenaan aamiaisena. Matsoni toimii usein juuston tai kypsymättömän viinin (matšari) tavoin vastapainona öljyisille saksanpähkinöille, jotka ovat yleinen raaka-aine.
Meet Me on the Equinox
Meet Me On The Equinox on yhdysvaltalaisen yhtyeen Death Cab for Cutien vuonna 2009 julkaistu kappale elokuvasta "Twilight – Uusikuu". Yhtye kirjoitti kappaleen varta vasten elokuvaa varten, ja ensimmäistä kertaa se kuultiin 13. syyskuuta 2009 MTV Video Music Awards -gaalassa. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin lokakuussa 2009.
"Twilight"-elokuvasarjan soundtrackeistä vastaava musiikkisuunnittelija ja tuottaja Alexandra Patsavas antoi joillekin "New Moon" -soundtrackille osallistuville artisteille ja yhtyeille oppaaksi kuvamateriaalia elokuvasta. Death Cab for Cutien kitaristi Chris Walla kertoi, että oli lukenut kaksi "Houkutus"-kirjasarjan osaa ennen kuin yhtye alkoi nauhoittaa kappalettaan heinäkuussa 2009. Hän lisäsi kuitenkin kappaleiden lyriikoiden olevan "enemmänkin vihjaavia kuin kirjaimellisia".
Laulaja Ben Gibbard kertoi, ettei ollut lukenut kaikkia "Houkutuksen" osia ja että laulu kertoo enemmän hänen omasta elämästään kuin Stephenie Meyerin luomasta kuvitteellisesta maailmasta. Gibbard kertoi: "Halusin vain jotakin, joka tavallaan tunnelmaltaan sopii tarinaan ja elokuvan kohtauksiin, jotta ne voitaisiin tavallaan laittaa yhteen, mutta joka ei kertoisi tarinaa jota katsotaan valkokankaalla".
Basisti Nick Harmer kertoi: "Me kirjoitimme "Meet Me On the Equinoxin" kuvastamaan keskeisiä teemoja ja motiiveja jotka kulkevat läpi "Houkutus"-sarjan ja me halusimme saada välitettyä sen epätoivoisen tunteen lopuista ja aluista jotka niin voimakkaasti vaikuttavat päähenkilöihin".
Kappaleen ensikuunteluvideo julkaistiin 9. syyskuuta 2009. Koko kappale kuultiin ensi kertaa 13. syyskuuta 2009 järjestetyssä MTV Video Music Awards -gaalassa.
Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin 7. lokakuuta 2009.
Musiikkivideolla yhtye soittaa hylätyssä, pimeässä huoneessa kappalettaan samalla kun videolla nähdään kohtauksia "Twilight – Uusikuu" -elokuvasta.
Mtšadi
Mtšadi () on georgialainen maissileipä. Se on tyypillinen leipä maan länsiosassa, jossa käytetään vehnän sijaan maissijauhoja (Itä-Georgiassa vastaava leipä on puri). Perinteisesti mtšadi valmistetaan avotulella ("ketsi"). Mtšadi on kuiva leipä, joten sitä käytetään kastikkeen tai pataruoan kaapimiseen. Se on myös mauton, joten se muodostaa hyvän vastapainon muutoin mausteiselle länsigeorgialaiselle ruoalle. Vaikka leipä ei ole kosteaa, toisin kuin yhdysvaltalainen cornbread, sitä ei saa myöskään päästää täysin kuivumaan.
CEit ja CEift
CEit ja CEift ovat Valtionrautateiden antamat sarjatunnukset vuosina 1961–1968 valmistetuille yhdistetyille 1. ja 2. luokan vaunuille. Vaunuja valmistettiin 21. Ensimmäiset vaunut valmisti saksalainen Esslingen ja loput VR Pasilan konepaja. Esslingenin valmistamat vaunut olivat yhdessä alkupään Eit-vaunujen kanssa ensimmäiset teräskoriset vaunut Suomessa.
Vaunut oli jaettu 1. ja 2. luokan osastoihin. Niissä oli sikäli erikoinen ratkaisu, sillä 1. ja 2. luokissa oli erilliset vesikeskuslämmityksen kierrot (sama lämpökattila koko vaunulla, mutta kummankin osaston kierroilla oma kiertovesipumppu ja kolmitieventtiili). Tällöin molempien osastojen lämpötilat voitiin erikseen säätää halutuiksi. Vuonna 1974 neljä vaunua (2660–2663) varustettiin konduktöörihytillä, ja ne muutettiin sarjaan CEift (2690–2693). Istumajärjestys 1. luokassa oli 2+1 ja 2. luokassa 2+2. Vaunuja käytettiin pikajunissa ja erikoispikajunissa. Lisäksi 1990-luvun alussa ajettiin taajamajunia, joissa kalustona oli ainoastaan Dv12 ja sen perässä yksi CEit-vaunu.
Viimeiset vaunut on poistettu käytöstä 2000-luvun alussa. Yksi vaunu (2652) on museoituna Haapamäellä, mutta se on tällä hetkellä hyvin huonossa kunnossa.
Antoaneta Stefanova
Antoaneta Stefanova (s. 19. huhtikuuta 1979 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosina 2004–2006. Hän edusti ensimmäisen kerran Bulgariaa naisten shakkiolympialaisissa 1992 ja maan miesten joukkueessa 2000. Vuonna 2002 Stefanova voitti naisten Euroopan mestaruuden ja sai seuraavana vuonna shakin suurmestarin arvon.
Vuonna 2004 Stefanova voitti FIDEn uloslyöntikilpailuna pelatun MM-turnauksen Elistassa, Kalmukiassa, nujertamalla finaalissa venäläisen Jekaterina Kovalevskajan +2 =1 -0. Vuoden 2006 MM-kilpailussa Jekaterinburgissa Stefanova putosi jo alkukierroksilla, kuten myös 2008 Venäjän Naltšikissa pelatussa MM-turnauksessa. Kuitenkin Stefanova voitti vuonna 2008 siihen asti vahvimman naisten shakkiturnauksen "North Ural Cupin" Krasnoturinskissa, Venäjällä.
Milow
Jonathan ”Milow” Vandenbroeck (s. 14. heinäkuuta 1981, Borgerhout, Belgia) on belgialainen laulaja-lauluntekijä.
Milow vietti nuorempana vuoden vaihto-oppilaana Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.
Milow osallistui vuonna 2004 Humo's Rock Rally -kilpailuun, jääden niukasti kolmen parhaan ulkopuolelle.
Vuonna 2006 Milow tuotti esikoisalbuminsa The Bigger Picture yhdessä Nigel Powellin kanssa. Albumin ensimmäistä singleä One Of It -kappaletta soitettiin usein Studio Brussel -radiokanavalla. Toinen single You Don't Know saavutti sijan 3 Ultratop 50 -listalla ja se oli 49# eniten myyty single Saksassa vuonna 2009.
Syyskuussa 2008 Milow julkaisi cover-version laulusta "Ayo Technology", jonka alkuperäisversion ovat laulaneet 50 Cent, Justin Timberlake ja Timbaland. Single oli 1# Belgiassa, Alankomaissa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Tanskassa, ja sitä myytiin maailmanlaajuisesti yli 550.000 kappaletta.
Milow teki maailmanennätyksen esiintyessään 50 kaivostyöntekijälle 1430 metriä meren pinnan alapuolella Pyhäsalmen kaivoksessa.
Viuhkasiivet
Viuhkasiivet ("Lophorina") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Viuhkasiipien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 5 lajia.
American Locomotive Company
American Locomotive Company (lyhennetty ALCO, Alco tai ALCo), oli Yhdysvaltalainen rautatiekaluston valmistaja. Se syntyi 1901 usean pienen rautatiekaluston valmistajan sulautuessa yhteen.
Alco oli Yhdysvaltain toiseksi merkittävin höyryveturivalmistaja heti Baldwinin jälkeen. Se rakensi yhteensä yli 75 000 höyryveturia. Alco rakensi lähes kaikki suurimmat koskaan valmistetut höyryveturit, kuten Big Boyn. Se rakensi myös Pohjois-Amerikan ensimmäisen rulla­laakerein varustetun höyryveturin. Electro-Motive Dieselin (EMD) tuodessa 1939 markkinoille dieselsähköisen FT-veturin alkoi samalla lähtölaskenta höyryveturituotannon loppumiselle.
Alco loi sittemmin amerikkalaisten dieselveturien pääasialliseksi rakenteeksi muodostuneen "road switcher" -konseptin. 1930-luvulla Alco hallitsi yhdessä EMD:n kanssa dieselsähköisten vetureiden markkinoita Yhdysvalloissa. Se oli juuri aloittanut RS-1 -dieselvaihtovetureiden valmistuksen, kun Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan. Tasaväkistä kilpailua EMD:n kanssa hankaloitti 1942 voimaan tullut säännöstelytalous. Sen aikana diesellinjavetureita eivät saaneet valmistaa muut kuin EMD, niinpä myös Alcon piti keskeyttää dieselvetureiden rakentaminen. Se rakensi kuitenkin sadoittain dieselvaihtovetureita ja sai lisäksi armeijalta tilauksia dieselvetureista. Se rakensikin armeijalle sodan aikana noin 150 kappaletta RS-1-veturin kaltaista RSC-1-veturia. Suuri osa vetureista sijoitettiin Trans-Iranin rautateille toimittamaan Yhdysvaltojen materiaaliapua Neuvostoliittoon. RSC-1-vetureista rakennettiin Neuvostoliitossa arviolta 6 000 kopiota. Höyryveturituotantokin jatkui vielä sodan aikana, kun Alco toimitti satoja höyryvetureita Neuvostoliittoon.
Säännöstelyn loppuessa 1945 EMD:llä oli kuitenkin jo tavoittamaton etumatka, ja Alcon oli mahdotonta saada sitä kiinni. Lisäksi rautatieyhtiöt olivat ymmärtäneet dieselsähköisten vetureiden edut, eivätkä höyryveturit enää käyneet kaupaksi. Luomallaan "road-switcher" -rakenteella se kuitenkin pärjäsi hetken aikaa, sillä EMD:n F-sarjan menestys sai EMD:n aliarvioimaan "road switchereiden" suosion. Vakuuttava oli kuitenkin EMD:n vastaisku, kun se toi 1949 markkinoille "road-switcher" -tyyppisen GP7-veturin. Lisäksi Alcon moottoreiden laatuongelmat huononsivat sen mainetta. Silti Alco pärjäsi kohtuullisesti, sillä EMD ei yksin pystynyt vastaamaan massadieselöinnin aiheuttamaan räjähdysmäiseen kysyntään. Alco toimitti Pohjois-Amerikan rautateille hieman yli 10 000 dieselveturia. Alcon toiminta loppui kannattamattomana 1969. Eräiden sen dieselveturimallien valmistusta jatkoi kuitenkin noin kymmenen vuotta sen kanadalainen tytäryritys Montreal Locomotive Works (MLW).
Road switcher
Road switcheriksi kutsutaan useimmissa dieselvaihtovetureissa sekä useissa diesellinjavetureissa käytettyä rakennetta. "Road switcher" -konseptin loi American Locomotive Company (Alco) vuonna 1941. "Road switcher" -vetureissa on pituussuunnassa keskellä ohjaamo, ja sen molemmin puolin konesuojat. Yleensä etummainen konesuoja on lyhyempi ja takimmainen konesuoja, joka sisältää moottorin, on pidempi. Konesuojien molemmin puolin on käyntisillat, ja ohjaamosta on näkyvyys kumpaankin suuntaan. Suomalaisista vetureista muun muassa Dv12 edustaa "road switcher" -rakennetta.
Amerikkalaisissa vetureissa molemmat konesuojat ovat yleensä olleet ohjaamohytin korkuisia, joten näkyvyys etenkin pitkän konesuojan puolelle on ollut todella heikko. Aluksi vetureita ajettiin kuitenkin pitkä pää edellä törmäysturvallisuuden vuoksi. Seuraava askel oli madaltaa lyhyen pään konesuoja niin, että sen yli oli esteetön näkyvyys ohjaamosta. Lopulta vakiintui tapa ajaa amerikkalaisia vetureita lyhyt pää edellä. Dv12 on esimerkki veturista, jossa molemmat konesuojat ovat matalia.
Amerikkalainen "road switcher" -rakenteen uranuurtaja oli EMD GP7 -veturi. Muita tunnettuja esimerkkejä ovat muun muassa EMD SD40-2 ja EMD DDA40X.
Jussi Kotilahti
Jussi Kotilahti (s. 10. marraskuuta 1980 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Kolmosessa pelaavaa Tampereen Peli-Tovereita. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Kotilahti on Ilveksen kasvatti, joka on pelannut urallaan myös Tampere Unitedissa, TP-Seinäjoessa, Nokian Pyryssä ja Tampereen Peli-Pojissa. Hän debytoi Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa TamUn riveissä 3. toukokuussa 2001 pelatussa ottelussa FC Jazzia vastaan, ja hänen toistaiseksi ainoa liigamaalinsa syntyi 28. kesäkuuta 2001 Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hän voitti kaudella 2001 Suomen mestaruuden.
Kaudella 2009 Kotilahti viimeisteli seitsemän osumaa ja keräsi 12 Veikkauspörssipistettä PP-70:n riveissä. Lokakuussa 2009 hän teki sopimuksen kasvattajaseuransa Ilveksen kanssa.
.gr
.gr on Kreikan Internet-maakoodi verkkotunnuksia varten. Myös kreikankielistä kirjaimistoa käyttäviä tunnuksia voidaan rekisteröidä. Tunnus otettiin käyttöön 1989.
Thrill the World
Thrill the World on vuonna 2006 ensi kerran järjestetty tanssitapahtuma ympäri maailmaa. Sen tarkoituksena on rikkoa maailman suurimman joukkotanssin maailmanennätys tanssimalla Michael Jacksonin "Thriller". Thrill the World järjestetään kaikkialla maailmassa samaan aikaan ja tanssi tanssitaan samalla kellonlyömällä.
Vuoden 2006 TTW oli ensimmäinen TTW ikinä, ja siihen osallistui 62 ihmistä ja se teki rikkoi ennätyksen "Largest Thriller Dance" [suurin Thriller-tanssi].
Vuonna 2007 Thriller oli saanut enemmän julkisuutta ja siihen osallistui 1 722 henkilöä jotka tanssi 52 eri kaupungissa Thrillerin 27. ja 28. lokakuuta.
Vuonna 2007 perustettiin myös Thrill the Worldin virallinen kotisivu. Se sai silloin kaksi maailmanennätystä; Largest Simultaneous Thriller Dance ja the World Records Academy & the Record Holders Republic.
Vuoden 2008 TTW tanssittiin 26. lokakuuta Australiassa, Kanadassa, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Irlannissa, Saudi-Arabiassa, Uudessa-Seelannissa, Skotlannissa, Yhdysvalloissa ja Walesissa. Silloin sen järjesti kanadalainen Ines Markelle. Silloin Thrilleriä tanssi 4 179 ihmistä.
Vuoden 2009 TTW järjestettiin 24. ja 25. lokakuuta välisenä yönä kello 3.30 (suomen aikaa). Tämä oli Suomen ensimmäinen Thrill the World ja se oli Helsingin rautatientorilla, ja siihen osallistui 90 henkilöä, nykyisen tiedon mukaan noin 23 000 maailmanlaajuisesti.
Thrill The World järjestettiin 24. lokakuuta 2010 klo 02:00 Tampereella Keskustorilla sekä Helsingissä Rautatientorilla.
Thrill The World järjestettiin Helsingissä 29.10.2011 rautatietorilla klo: 17. Tanssijoita oli tällöin 55. Yhteensä maailmalla oli 12 297 tanssijaa 29:ssä maassa.
Thrill The World järjestettiin 27.10. klo 22.00 Tampereen keskustorilla. Tällöin rikottiin Suomen ennätys, sillä tapahtumassa oli mukana 124 tanssijaa.
Thrill The World -tapahtuma järjestettiin 26.10.-27.10. välisenä yönä klo. 00:00 Imatralla Koskenpartaan lavalla ja Tampereen keskustorilla.
Maia Tšiburdanidze
Maia Grigorievna Tšiburdanidze (, s. 1961) on georgialainen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosina 1978–1991. Tšiburdanidze aloitti shakinpeluun kahdeksanvuotiaana, voitti Neuvostoliiton naisten mestaruuden 1977 ja nousi maailman kärkipelaajaksi 1978. Vielä vuonna 1987 hän oli toinen kahdesta ainoasta naisesta, jotka kantoivat "miesten" (yleisen) suurmestarin arvoa. Haastattelussaan noilta ajoilta Tšiburdanidze ei ollut kovinkaan innostunut shakin jaosta miehiin ja naisiin, vaan ennusti aikaa, jolloin moinen jaottelu tulisi tarpeettomaksi. Mielenkiinnon kohteikseen hän kertoi kirjoittamisen, musiikin, uimisen ja baletin seuraamisen.
Vuoden 2009 lokakuussa Tšiburdanidze oli luvullaan 2506 yhä naisten listan 12. 2000-luvun korkein Elo hänellä on ollut 2550, vuodelta 2000.
Orisuo
Orisuo on kulmakunta ja postinumeroalue Loimaalla lähellä Metsämaata. 
Aiemmin Orisuo on kuulunut osittain Loimaan kuntaan ja osittain Alastaroon. Kulmakunta käsittää alueita entisen Loimaan kunnan Haaran ja Onkijoen kylistä sekä entisen Alastaron kunnan Kojon kylästä. Alastaroon kuulunut osa Orisuosta on aiemmin muodostanut Alastaron kunnan eksklaavin Loimaan ja Metsämaan alueiden sisällä.
Orisuolla, valtatien 2 varressa on aiemmin toiminut kahvila- ja majoituspalveluita tarjoava Motelli Orisuo. Näiden vieressä valtatien kahden puolen ovat Leppijärvet, joiden rannassa on myös uimapaikka. Asukaita Orisuolla on muutama sata. Orisuolta on Loimaalle noin 30 kilometriä ja Humppilaan noin 15 km.
Tunnettuihin Orisuolla vaikuttaneisiin henkilöihin kuuluu akateemikko Rauni Mollberg, joka hankki Orisuon entisen kansakoulun asunnokseen ja ehti asua paikkakunnalla parikymmentä vuotta.
The Jesus and Mary Chain
The Jesus and Mary Chain on skotlantilainen vuonna 1983 perustettu vaihtoehtorockyhtye. Yhtyeen jäsenistö on vaihdellut vuosien varrella, mutta sen kantavana kaksikkona ovat alusta lähtien olleet veljekset Jim ja William Reid. The Jesus and Mary Chainin ensialbumi "Psychocandy" ilmestyi 1985. Yhtye hajosi vuonna 1999, mutta teki kuitenkin paluun vuonna 2007.
Cab unit
Cab unit -rakenteella tarkoitetaan veturissa käytettävää rakennetta, jossa veturin kori on itsekantava. Ohjaamo ja konehuone ovat sulavalinjainen kokonaisuus, ja myös konehuone on veturin levyinen toisin kuin hood unit -rakenteessa. Niinpä veturissa ei ole käyntisiltoja, vaan konehuoneen huoltokäytävä kulkee veturin sisällä. Näkyvyys taaksepäin on hyvin heikko, ja niinpä tätä rakennetta käytettiin lähinnä linjavetureissa, sillä cab unit -rakenne on hyvin virtaviivaisen näköinen. Cab unit -rakennetta suosittiin etenkin amerikkalaisissa diesellinjavetureissa aina 1960-luvulle asti, esimerkkeinä muun muassa EMD:n tavaraliikenteeseen tarkoitettu F-sarja ja matkustajaliikenteeseen tarkoitettu E-sarja. Suomalaisista vetureista esimerkiksi Dr12:n rakenne vastaa cab unit -rakennetta.
Zhongguancun
Zhongguancun (kiinaksi 中关村) on Pekingissä sijaitseva kiinalainen teknologiakeskus, jota nimitetään Kiinan Piilaaksoksi.
Zhongguancun on ollut teknologiakeskus 1950-luvulta lähtien - se nimi tuli kiinalaisille tutuksi 1980-luvulla elektroniikan kehittämisen keskuksena. Sitä on kehitetty Kiinan tiedeakatemian ohjeistuksella. Vuonna 1988 se sai formaalin nimen, joka on englanniksi käännettynä "Beijing High-Technology Industry Development Experimental Zone" - nimi muuntui 1999 muotoon "Zhongguancun Science & Technology Zone."
Alueella syntyneitä yrityksiä ovat mm. Stone Group, Founder Group ja Lenovo Group, jotka perustettiin vuosina 1984-85 Pekingin yliopiston ja Kiinan tiedeakatemian tutkimuksesta. Lenovo osti vuonna 2005 IBM:n mikrotietokonedivisioonan 1,75 miljardilla dollarilla, jolloin siitä tuli maailman kolmanneksi suurin mikrotietokoneiden valmistaja. Myös Baidu ja SINA Corporation ovat alueella syntyneitä yrityksiä. Alueelle on 12000 korkean teknologian yritystä. Alueella toimivat myös
Google, Intel, AMD, Oracle, Motorola, Sony ja Ericsson. Microsoft rakentaa alueelle kiinalaista tutkimuskeskustaan 280 miljoonalla dollarilla aikoen palkata sinne 5000 työntekijää.
Kirsikkasukarapu
Kirsikkasukarapu ("Neocaridina heteropoda " var. "red") on punertava harjarapujen heimoon kuuluva makean veden katkarapulaji. Harjarapujen eturaajoissa ei ole saksia, kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput.
Kirsikkasukarapu kasvaa noin 4 cm pitkäksi. Se on pohjaväriltään kellertävän läpikuultava, ja vartaloa peittävät pienet punaiset täplät. Luonnonmuoto on vaaleampi, akvaarioissa suositaan punaisempaa muotoa (var. Red). Värin syvyys riippuu ravun hyvinvoinnista, ruokavaliosta ja olosuhteista. Naaras muuttuu erityisen voimakkaan punaiseksi, kun sen ruumissa kehittyy munia. Koiras on pienempi kuin naaras, ja varsinkin sen pyrstöosa on kapeampi.
Kirsikkasukaravun kantamuoto elää Kaakkois-Aasiassa. Punainen muoto on jalostettu Saksassa tai Taiwanissa.
Kirsikkasukarapu syö luonnossa kasvispitoista sekaruokaa. Akvaariossa sille kelpaavat yleiset kuivaruoat.
Kirsikkasukarapu on rauhallinen eläin, joka viihtyy kasvien joukossa. Se lisääntyy melko helposti vankeudessa. Naaras kantaa munia 15-20 päivää. Keltaiset munat erottuvat sen pyrstön alla.
Säikähtäessään kirsikkasukarapu hyppää taaksepäin pyrstönsä alla olevalla raajalla.
Skorpiós
Skorpiós () on Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes- ja Prigkiponísia-saariin. Se sijaitsee Lefkaksen itärannikon edustalla. Saaren pinta-ala on 0,878 neliökilometriä. Saari on nykyisin yksityissaari ja sen asukasluku on 1 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Skorpiós kuuluu Meganísin kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Lefkaksen saarella sijaitsevasta Nydrín kylästä on matkaa Skorpiókselle 1,5 meripeninkulmaa eli noin 2,8 kilometriä. Meganísin saari sijaitsee meripeninkulman eli noin 1,8 kilometrin päässä saaresta.
Skorpiós lukeutuu Kreikan kuuluisimpiin saariin, sillä laivanvarustaja Aristoteles Onassis (1906–1975) osti aution saaren vuonna 1963 ja vietti siellä lomiaan. Saarelle tuotiin hiekkaa ja istutettiin tuhansittain puita. Onassis ja Jacqueline Kennedy (1929–1994) avioituivat saarella vuonna 1968.
Aristoteles Onassiksen kuoltua vuonna 1975 saari siirtyi tytär Christina Onassiksen omistukseen. Christina Onassiksen kuoltua Aristoteles Onassiksen tyttärentytär Athina Onassis Roussel peri saaren. Hän oli kertonut myyvänsä saaren yli 120 miljoonalla eurolla, sillä saaren ylläpitäminen on kallista. Vuotuiset kustannukset ovat 1,5 miljoonaa euroa. Saarella on vihkikappelin lisäksi luksushuviloita ja Onassiksen suvun hautoja. Esimerkiksi Aristoteles Onassis Christina-tyttärineen on haudattu saarelle.
Venäläisen miljardöörin Dmitri Rybolovlevin tyttären Jekaterinan ilmoitettiin huhtikuussa 2013 ostaneen Skorpióksen Athina Onassis Rousselilta. Saaren kauppahintaa ei kerrottu julkisuuteen, mutta sen on arveltu olleen yli 100 miljoonaa dollaria.
Kreikan valtio on ollut kiinnostunut saaren omistuksesta, samoin kuin esimerkiksi liikemies Bill Gates, poplaulaja Madonna ja liikemies Roman Abramovitš.
Skorpióksen kapealle rantakaistaleelle on mahdollista rantautua lyhyeksi aikaa, mutta muuten saari on suljettu ulkopuolisilta. Saarella on yksityispoliisi.
Paranormal Activity
Paranormal Activity on 2007 ensi-iltansa saanut näennäisdokumentaarinen kauhuelokuva. Sen on kirjoittanut ja ohjannut Oren Peli. Elokuva tuli ensi-iltaan Screamfest Film Festival -juhlilla Yhdysvalloissa 14. lokakuuta 2007 ja sen jälkeen Slamdance Film Festival -tapahtumassa 18. tammikuuta 2008. Elokuva päästettiin rajoitettuun teatterijakeluun yhdysvaltalaisissa kaupungeissa 9. lokakuuta 2009 ja julkaistiin maanlaajuisesti 16. lokakuuta 2009.
"Paranormal Activityn" pääosassa on nuoripari Katie ja Micah, jotka ovat joutuneet yliluonnollisen olennon riivaamiksi ja yrittävät selvittää lähdettä asunnossaan tapahtuvaan kummitteluun. Elokuva esitetään päähenkilöiden käyttämän kameran kautta, ja miljöönä on yksinomaan nuorenparin asunto ja takapiha. Elokuvan toteutuksella onkin yhtäläisyyksiä elokuvien "The Blair Witch Project" ja "The Last Broadcast" kanssa.
Elokuva tehtiin vain 15 000 dollarin budjetilla ja kuvattiin yhden viikon aikana. Yhdysvalloissa sitä esitettiin yöennakoissa, joiden liput myytiin loppuun. Joissakin arvioissa "Paranormal Activityä" on väitetty kaikkien aikojen pelottavimmaksi elokuvaksi. Elokuvan trailerissa onkin mukana myös katsojien pelästyneitä reaktioita elokuvan kohtauksiin.
Jean-Louis Fournier
Jean-Louis Fournier (19. joulukuuta 1938 Calais, Ranska) on ranskalainen kirjailija ja televisio-ohjaaja.
Fournierin vanhemmat ovat lääkäri Paul Léandre Emile Fournier (k. 1954) ja toimittaja Marie-Thérèse Françoise Camille Delcourt (k. 1998).
Fournier on kirjoittanut parikymmentä teosta, mutta kansainvälistä julkisuutta hän on saanut teoksellaan "Où on va, papa?" ("Isi, mihin mennään"), joka oli Ranskassa vuoden kirjatapaus ja myyntimenestys. Sille myönnettiin yksi Ranskan merkittävimmistä palkinnoista, Prix Femina. Teos käsittelee kirjemuodossa hänen kahta kehitysvammaista poikaansa.
Ohjaajana Fournier on tehnyt animaatioita ja dokumentteja.
Tulisukarapu
Tulisukarapu ("Caridina" cf. "cantonensis" "Crystal Red" tai "Caridina serrata" var. "Crystal Red") on oranssinsävyinen harjarapujen heimoon (Atyidae) kuuluva makean veden taskurapulaji. Harjarapujen eturaajoissa ei ole saksia kuten varsinaisilla katkaravuilla, vaan pienehköt sukaskimput.
Tulisukarapu kasvaa noin 2-3 cm pitkäksi. Se on oranssinsävyinen, ja siinä on valkoisia poikkiraitoja. Japanissa lajista on erilaisia värimuotoja, joilla on eri levyiset raidat. Saksassa on onnistuttu jalostamaan myös täyspunaisia sukarapuja.
Tulisukarapu on "Caridina serrata" -lajiryhmään kuuluvasta tummasta sukarapulajista Japanissa jalostettu muoto, jota on levitetty akvaariokaupassa vuodesta 1996.
Tulisukarapu syö leväpitoista sekaruokaa. Nille kelpaa myös pohjassa syöville akvaariokaloille tarkoitettu kuivaruoka. Tulisukaravut syövät myös täysleviä(mm. viherlevä). Syödessään ne sukivat pienillä eturaajoillaan, jolloin ravinto päätyy suuhun. Luonnossa laji syö kalanraatoja ja levää.
Tulisukaravut lisääntyvät akvaariossa helposti. Naaras kantaa munia 3-4 viikkoa pyrstönsä alla, riippuen siitä kuinka paljon munia on. Jos kantoaika jää liian lyhyeksi, poikaset kuolevat pian synnyttyään. Jos rapunaaras stressaantuu, se voi pudottaa munansa jolloin ne eivät kuoriudu vaan alkavat homehtua. Sukaravut voivat lisääntyä 1-2 päivän säteellä edellisistä poikasista, yleensä suurin ja värikkäin naaras on koiraitten suosiossa.
Japanese Story
Japanese Story (esitetty televisiossa nimellä "Japanilainen tarina") on 2003 valmistunut australialainen elokuva, jonka on ohjannut Sue Brooks.
Geologi Sandy Edwards (Toni Collette) päätyy autokuskiksi japanilaiselle Tachibana Hiromitsulle (Gotaro Tsunashima). Kulttuurien törmäys tuottaa koomisiakin tilanteita, mutta ennen pitkää punaisena hehkuva erämaa tuo Sandyssa ja Hiromitsussa esiin voimakkaampia tunteita.
Prix Fémina
Prix Fémina on ranskalainen kirjallisuuspalkinto. Palkinnon perustivat vuonna 1904 lehden "La Vie heureuse" (nyk. "Femina") 22 toimittajaa. Palkinnon jakotilaisuus järjestetään vuosittain marraskuun ensimmäisenä keskiviikkona, ja tuomaristo koostuu yksinomaan naisista. Palkintoon kuuluu myös kukka-asetelma.
"Prix Feminan" ohella on myös olemassa "Prix Femina Essai" joka myönnetään esseistiikassa ansioituneelle, ja "Prix Femina Étranger" parhaalle ulkomaiselle romaanille.
Sofi Oksanen sai vuoden 2010 "Prix Femina étrangerin".
Delirium Tremens (olut)
Delirium Tremens on belgialaisen Huyghen panimon vaalea vahva ale (8,5 t-%). Sitä on myyty vuodesta 1989. Se valittiin maailman parhaaksi olueksi oluen maailmanmestaruuskilpailussa 1998.
Oluen nimi merkitsee juoppohulluutta. Vaikka yleisesti uskotaan siitä kärsivien näkevän pikku-ukkoja tai vaaleanpunaisia elefantteja, kissat, koirat ja käärmeet ovat yleisimmät näköharhat, joita myös olutpullon etiketissä kuvataan.
EFit ja EFiti
EFit ja EFiti ovat VR:n antamat kalustosarjatunnukset matkatavaraosastolla varustetuille 2. luokan pikajunavaunuille. VR Pasilan konepaja valmisti vaunuja 66 kappaletta vuosina 1966–1986. Puolet vaunusta muodostaa 2. luokan matkustajaosasto, jossa istumapaikkojen määrä vaihtelee välillä 31–46. Toinen puoli on varattu matkatavaraosastolle, jonka yhteydessä on myös konduktöörihytti. Molemmin puolin matkatavaraosastoa on leveät ovet. Joissain vaunuissa on myös ollut videomonitorit; nämä vaunut kulkivat "Videovaunu"-nimellä. EFit- ja EFiti-vaunuja käytetään nykyään pika- ja taajamajunissa.
Alun perin kaikki vaunut saivat sarjatunnuksen EFit. Vaunuja rakennettiin kahdessa erässä: vanha sarja (vaunut 23501–23514) rakennettiin vuosina 1966–1969, ja uusi sarja (vaunut 23515–13566) vuosina 1980–1986. Helpoin tapa erottaa uusi ja vanha sarja on katto: uudessa sarjassa on katolla kattojäykisteet, mutta vanhan sarjan katot ovat sileitä. Vuosina 1991–1995 14 uuden sarjan EFit-vaunua muutettiin sarjaan EFiti. Ne saivat uudet numerot 23651–23664. EFiti-vaunuihin lisättiin matkatavaraosastoon invanostin sekä matkustamon puolelle erityisesti pyörätuolimatkustajalle suunniteltu paikka. Lisäksi vaunuun 23664 asennettiin kokeiluna paineilmaovet. Vuosina 1988–1992 muutettiin neljä EFit-vaunua Eifet-sarjan aggregaattivaunuiksi.
Kaikki vanhan sarjan EFit-vaunut on hylätty 2000-luvun alkuun mennessä, ja uuden sarjan hylkäys etenee verkkaiseen tahtiin. Vaunut säilynevät kuitenkin käytössä niin kauan, kuin pikajunissa tarjotaan matkatavarapalveluita. Yksi vanhan sarjan vaunu, numero 23513, on museoituna ja ajokunnossa Haapamäellä.
Rakkauden sirpaleet
Rakkauden sirpaleet ("Te doy mis ojos") on Icíar Bollaínin espanjalainen draamaelokuva vuodelta 2003. Elokuva kertoo perheväkivallasta.
Julius Caesar (vuoden 1953 elokuva)
Julius Caesar on William Shakespearen samannimiseen näytelmään pohjautuva yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Joseph L. Mankiewicz vuonna 1953.
"Julius Caesar" sai Oscar-palkinnon parhaasta lavastuksesta. Elokuva oli ehdolla kaikkiaan viidessä kategoriassa, mukaan lukien paras miespääosa (Marlon Brando) ja paras elokuva.
Klorambusiili
Klorambusiili on syöpälääke, typpisinappikaasun johdos, jota käytetään useiden syöpälaatujen, etenkin kroonisen lymfaattisen leukemian (KLL), polysytemia veran sekä autoimmuunisairauksien hoidossa. Klorambusiili on kuitenkin myös mutageeninen, teratogeeninen ja karsinogeeninen.
"Leukeran" nimisen lääkkeen tehoaineena käytetään klorambusiilia. Lääke annetaan suun kautta eli peroraalisesti (po.).
Old-time Radio
Old-time Radio on yhdysvaltalainen käsite, joka viittaa radiotoimintaan yleisradiotoiminnan synnystä 1950-luvulle saakka, jolloin televisio korvasi radion ensisijaisena sähköisen viestinnän välineenä. Radion kuulijakunta oli suuri ja C. E. Hooperin tilastojen mukaan esimerkiksi vuonna 1947 radiota kuunteli 82 % kansalaisista. Radiolähetykset sisälsivät muun muassa musiikkia, kuunnelmia ja uutislähetyksiä. Samaan aikakauteen viittaa myös käsite "Golden Age of Radio".
Ensimmäinen radiolähetys julkiseen verkkoon tapahtui jouluaattona 1906, jolloin kanadalainen keksijä Reginald Fessenden lähetti "eetteriin" viulumusiikkia sekä raamatunsäkeitä. Titanicin haaksirikko lisäsi radion käyttöä viestintävälineenä.
Aikakauden voi katsoa päättyneen syyskuun lopussa 1962, jolloin music radio korvasi radiovastaanotossa OTR-fanit Yhdysvalloissa. Silloin päättyi kuuluisa kuunnelmasarja Yours Truly, Johnny Dollar.
Hän rakasti elämää
Hän rakasti elämää ("Lust for Life") on yhdysvaltalainen Vincente Minnellin ohjaama elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Irving Stonen samannimiseen Vincent van Goghin elämäkertaromaaniin. Vincent van Goghia näytteli Kirk Douglas ja hänen veljeään Theoa esitti James Donald. Anthony Quinn sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon roolistaan Paul Gauguinina, ja Douglas oli ehdolla parhaan miespääosan palkinnon saajaksi. Elokuvassa nähtiin aitoja van Goghin maalauksia, joita oli lainattu kuvauksia varten yksityisistä kokoelmista liki 200 kappaletta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Lust for Life
Lust for Life voi tarkoittaa seuraavia:
Gösta Tuuba Möller
Gösta Tuuba Möller on suomalaisen tuubansoittajan Gösta Möllerin studioalbumi vuodelta 1986.
Gösta Möller
Gösta Möller (3. tammikuuta 1920 Pohja – 4. syyskuuta 2009) oli suomalainen tuubansoittaja, joka vaikutti Radion sinfoniaorkesterissa vuodesta 1956 alkaen eläkkeelle siirtymiseensä asti.
Möller soitti myös Yleisradion Kankkulan kaivolla -ohjelmassa ja Humppa-Veikot -kokoonpanossa
Billie Jean
”Billie Jean” on Michael Jacksonin kappale. Se julkaistiin singlenä 2. tammikuuta 1983 "Thriller"-albumilta.
”Billie Jean” oli paitsi yksi vuoden 1983 parhaiden myyneistä singleistä, myös yksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä. ”Billie Jean” on 58. sijalla "Rolling Stonen" 500 mahtavimman laulun listalla.
Laulun sanat kertovat naisesta, joka väittää saaneensa lapsen laulajan kanssa. Jackson on kertonut Thaimaassa antamassaan haastattelussa, että laulu ei kerro kenestäkään yksittäisestä todellisesta henkilöstä, vaan on yhdistelmä hänen ja hänen veljiensä kokemuksista. Myöhemmin laulu on kuitenkin yhdistetty tapaukseen, jossa fani väitti Jacksonin olevan kaksostensa isä.
Jackson esitti "Motown 25: Yesterday, Today, Forever" -televisiosarjassa kappaleen aikana ensimmäistä kertaa muun muassa kuuluisan Moonwalk -tanssimistyylin.
Wilfried Jacobs
Wilfried Jacobs on belgialainen balettitanssija. Hän on Suomen Kansallisbaletin ensitanssija.
Jacobs on opiskellut Chopiniana-balettikoulussa 1986–1987 ja Stedelijk Instituut voor Balletissa (nyk. Kuninkaallinen balettikoulu) Antwerpenissa 1987–1995. Ennen Kansallisbalettia hän on ollut kiinnitettynä Badisches Staatstheaterissa Karlsruhessa 1995–1998.
Jacobs on tanssinut Suomen Kansallisbaletissa vuodesta 2007. Vuonna 2009 hänet nimettiin ensitanssijaksi. Jacobs aloitti elokuussa 2013 Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitoksen koulutussuunnittelijana.
Kjell Enhager
Kjell Enhager (s. 3.1.1958) on ruotsalainen henkisen valmennuksen asiantuntija. Häntä pidetään alalla guruna. Enhager on valmentanut urheilijoita ja urheiluvalmentajia, mutta lisäksi hän on valmentanut useiden vuosikymmenten ajan liike- ja kulttuurielämän väkeä sekä puolustusvoimien henkilöstöä.
Junibacken
Junibacken on Tukholmassa Djurgårdenin saarella Ruotsissa sijaitseva Astrid Lindgrenin kirjoihin perustuva "elävä satutalo". Nimi "Junibacken" tulee Lindgrenin Marikin perheen samannimisestä talosta (). Talo on avattu vuonna 1996. Lindgren itse oli tarkka asiasta, että talo on kaiken lastenkirjallisuuden talo eikä vain hänen omiin kirjoihinsa perustuva.
Femina (Ruotsi)
Femina on ruotsalainen naistenlehti, jota julkaisee Aller. Lehti on perustettu 1944, ja vuoteen 1981 se ilmestyi viikoittain. Nykyisin se ilmestyy kerran kuukaudessa.
Feminan ensimmäinen päätoimittaja oli 23 vuotta Anna Bråve.
Chemmy Alcott
Chimene Mary ”Chemmy” Alcott (s. 10. heinäkuuta 1982 Brighton & Hove, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen alppihiihtäjä.
Alcott sijoittui Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 alppiyhdistetyssä neljänneksitoista. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli syöksylaskussa yhdestoista ja Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 viidestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi ja alppiyhdistetyssä 11:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui supersuurpujottelussa 24:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 19:nneksi ja supersuurpujottelussa 23:nneksi. Nuorten MM-kilpailuissa hän oli parhaimmillaan neljäs Sella Nevean yhdistetyn kilpailussa 2002.
Alcott sijoittui maailmancupin osakilpailussa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan yhdeksäs Cortina d'Ampezzon syöksykilpailussa tammikuussa 2004. Parhaimmillaan hän on ollut seitsemäs Reiteralmin superyhdistetyssä joulukuussa 2006. Hän on voittanut kymmeniä Britannian mestaruuksia.
Alcott lopetti uransa kauden 2013–2014 jälkeen.
Tango Desktop Project
Tango Desktop Project pyrkii tarjoamaan yhdenmukaisen käyttäjäkokemuksen erilaisten avointen ja vapaiden työpöytäympäristöjen käyttäjille SVG-kuvakkeidensa kautta. Projektin tuloksena on syntynyt tyyliohje kuvakkeille.
Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika
Friikkisirkus: Vampyyrin oppipoika ("Cirque du Freak: The Vampire’s Assistant") on Darren Shanin kirjasarjaan perustuva elokuva vuodelta 2009. Sen on ohjannut Paul Weitz ja käsikirjoittanut Shanin kirjojen pohjalta Weitz yhdessä Brian Helgelandin kanssa. Pääosissa ovat Chris Massoglia, John C. Reilly ja Josh Hutcherson. Elokuva sai ensi-iltansa 23. lokakuuta 2009, vaikka alun perin sen olisi pitänyt tulla elokuviin vasta vuonna 2010, mutta koska toinen odotettu vampyyrielokuva Twilight – Uusikuu tuli elokuviin marraskuussa, elokuvan ensi-iltaa oli pakko siirtää aiemmaksi.
"The Vampire's Assistant" kertoo teinistä, joka tietämättään onnistuu rikkomaan 200 vuotta vanhan, kahden keskenään riitelevän vampyyriryhmän välisen rauhan. Hänet vedetään mukaan friikkien ja yöllä liikkuvien outojen otusten maailmaan, jossa hän jättää taakseen turvallisen tylsän elämän ja siirtyy painajaisten hallitsemaan synkkään maailmaan.
16-vuotias Darren (Chris Massoglia) on kuin kuka tahansa tavallisessä lähiössä asuva teini. Hän hengailee parhaiden ystäviensä kanssa, saa riittävän hyviä arvosanoja ja tavallisesti onnistuu pysymään poissa vaikeuksista. Mutta kun hän ja hänen kaverinsa sattuvat kohtaamaan kiertelevän Friikkisirkuksen, Darrenissa alkaa tapahtua muutoksia. Tällä samalla hetkellä vampyyri nimeltään Larten Crepsley (John C. Reilly) muuttaa hänet joksikin, no... verenhimoiseksi.
Kuolemattomaksi muuttunut Darren liittyy sirkusväkeen joka on täynnä hirviömäisiä olentoja käärmepojasta ja susimiehestä parrakkaaseen naiseen (Salma Hayek) ja jättiläismäiseen haukkujaan (Ken Watanabe). Darrenin opetellessa käyttämään uusia voimiaan hänestä tulee arvokas pelinappula vampyyrien ja heidän tappavampien vastineidensa välille. Yrittäessään selviytyä poika taistelee estääkseen syttymäisillään olevan sodan nielemästä hänen viimeisiä ihmisyyden rippeitään...