Chartreuse (likööri)
Chartreuse on ranskalainen likööri, jota valmistavat kartusiaanimunkit Voironissa, Ranskan Alpeilla Chartreusen massiivin kupeessa.
Perimätiedon mukaan Chartreusen tarina alkaa vuodesta 1605, kun kartusiaanimunkit ottivat vastaan Pariisin Vauvertissa (nykyisen Jardin de Luxembourgin sijoilla) Ranskan marsalkka François-Annibal d’Estrées’ltä käsikirjoituksen, johon oli merkitty "Élixir de Longue Vie"’n (”pitkän elämän eliksiiri”) resepti.
Koko reseptiä ei otettu heti käyttöön, sillä se oli liian monimutkainen. Grenoblen lähellä sijaitsevan Grande-Chartreuse-luostarin apteekkari, veli Jérôme Maubec teki kuitenkin kokeita reseptillä, ja vuonna 1737 hän onnistui valmistamaan eliksiiriä. Sitä myi muulin selässä matkaa tehnyt munkki, joten myynti rajoittui lähistöllä sijaitseviin Grenoblen ja Chambéryn kaupunkeihin, joissa juomasta tuli suosittu. Alkuperäisellä reseptillä valmistettua eliksiiriä myydään yhä tänä päivänä nimellä "Élixir Végétal de la Grande Chartreuse".
Kartusiaanimunkit kehittivät eliksiiristä nopeasti omintakeisen makuisen digestiivin, mutta alkuperäisen reseptin pohjalta kehitettyä vihreää Chartreusea alettiin myydä vasta vuonna 1764 terveysliköörin nimellä.
Ranskan suuren vallankumouksen aikana kartusiaanimunkit hajaantuivat vainoja paetakseen, ja tällöin myös Chartreusen tuotanto keskeytyi. Munkit onnistuivat kuitenkin säilyttämään salaisen reseptin: yksi pappismunkeista kuljetti käsikirjoitusta mukanaan, ja sen kopio jätettiin ainoan luostariin jääneen munkin säilytettäväksi. Ensiksi mainittu vangittiin kuitenkin Bordeaux’ssa, ja hän antoi käsikirjoituksen toiselle munkkikunnan jäsenelle, joka vuorostaan luovutti sen grenoblelaiselle Liotard-nimiselle apteekkarille. Liotard lähetti käsikirjoituksen Napoleon I:n sisäministeriölle, joka vaati nähtäväkseen kaikki salaiset lääkereseptit, mutta käsikirjoitus palautettiin hylätty-merkinnällä varustettuna. Liotardin kuollessa käsikirjoitukset palasivat luostariin, jonne munkit olivat asettuneet takaisin vuonna 1816, ja Chartreusen tuotanto saattoi alkaa uudelleen.
Liköörin miedompi versio, "keltainen Chartreuse", tuotiin myyntiin ensimmäistä kertaa vuonna 1838. Vuonna 1860 Fourvoirieen, Saint-Laurent-du-Pontin kylään rakennettiin tislaamo, jossa alettiin valmistaa keltaista ja vihreää Chartreusea. Myös valkoinen Chartreuse kuului valikoimaan vuosina 1860–1880 (43 prosenttisena) sekä 1886–1900 (37 prosenttisena).
Kartusiaanimunkit karkotettiin Ranskasta uudelleen vuonna 1903. He veivät liköörin reseptin mennessään ja perustivat uuden tislaamonsa Espanjan Tarragonaan. Tislaamo rakennettiin Plaça dels Infants -aukiolle, sataman ja rautatieaseman läheisyyteen. Chartreusea valmistettiin edelleen samalla nimellä ja samanlaisella etiketillä varustettuna, mutta lisäyksenä oli maininta ”"liqueur fabriquée à Tarragone par les pères chartreux"” (kartusiaaniveljien Tarragonassa valmistama likööri). Ranskassa tämä Espanjassa valmistettu likööri tunnettiin nimellä "Tarragone".
Ranskan hallitus takavarikoi kartusiaanimunkkien ranskalaisen omaisuuden ja yritti käynnistää uudelleen Fourvoirien tislaamon toiminnan. Chartreuse-nimen käyttöoikeus annettiin "Compagnie Fermière de la Grande-Chartreuse" -yhtiölle, mutta lukuisista yrityksistä huolimatta oikeanlaista likööriä ei onnistuttu valmistamaan. Yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin, ja vuonna 1927 se ajautui vararikkoon. Voironilaiset liikemiehet ostivat yhtiön osakkeet pilkkahintaan ja lähettivät ne lahjana kartusiaaneille. Tämän myötä munkit saivat kauppanimen takaisin käyttöönsä Ranskassa vuonna 1929. He olivat jo vuonna 1921 asettuneet takaisin Ranskaan hallituksen hiljaisella hyväksynnällä, ja valmistivat Marseilleen sijoitetussa tislaamossa likööriään "Tarragone"-nimellä.
Fourvoirien tislaamo tuhoutui maanvyörymässä vuonna 1935 joulukuun 5. päivän vastaisena yönä. Kypsytyskellarit eivät kärsineet suuria vahinkoja, ja tankeissa kypsynyt likööri saatiin pelastettua. Vaikka lain mukaan kartusiaanimunkit olivat edelleen maasta karkoitettuja, hallitus määräsi armeijan insinöörejä tislaamon uudelleenrakennustöihin. Uusi tislaamo sijoitettiin Voironiin, lähelle liköörin aiempaa valmistuspaikkaa vuodelta 1860, 25 kilometrin päähän luostarista.
Toisen maailmansodan jälkeen hallitus poisti karkoitusmääräyksen, jolloin kartusiaanit saivat takaisin kansalaisoikeutensa Ranskassa.
Vuonna 1989 Chartreusen tuotanto lakkautettiin Tarragonassa, ja siitä lähtien sitä on valmistettu yksinomaan Voironissa.
Nykyään liköörejä valmistetaan Voironissa. Valmistuksessa käytetään kahden La Grande Chartreuse -luostarin munkin tekemää kasvi- ja yrttiseosta. Chartreusen tarkka resepti on salaisuus, ja sen tietävät vain ne kaksi munkkia, jotka valmistavat kasvi- ja yrttiseoksen. Resepti ei ole patentoitu, joten sen patentti ei voi vanhentua, mikä varmistaa kartusiaanimunkkien monopolin säilymisen. Vuodesta 1970 lähtien "Chartreuse Diffusion" -yritys on vastannut Chartreuse-liköörien pakkauksesta, mainonnasta ja myynnistä.
Chartreusen valmistustapa ei ole kokonaan tunnettu. Se kuitenkin tiedetään, että sen valmistuksessa ei käytetä ollenkaan keinotekoisia lisäaineita. Reseptin 130 kasvia laitetaan ensin likoamaan viinirypäleistä valmistettuun alkoholiin, minkä jälkeen ne tislataan. Lopputuloksena saatavaan nesteeseen lisätään tislattua hunajaa ja sokerilientä. Liköörit jätetään sen jälkeen pitkäksi aikaa kypsymään tynnyreihin. Tynnyrit on valmistettu tammista, jotka ovat peräisin joko Venäjältä, Unkarista tai Keski-Ranskan eteläosassa sijaitsevasta Allier’n departementista. Vihreän Chartreusen väri tulee klorofyllistä, kun taas keltaisen väri on peräisin sahramista. Klorofylli ja sahrami ovat siis näiden kahden Chartreusen luonnollisia väriaineita.
Chartreuse on yhä Tarragonen perinteinen likööri ja osa Santa Tecla -juhlan juomaa, jota nimitetään "mamadetaksi". Mamadeta sisältää vihreää Chartreusea, keltaista Chartreusea ja sitruunalimonadia. Likööristä on tullut entistä suositumpi sen jälkeen kun sen valmistus lopetettiin – siitä on tullut jopa keräilykohde.
Voironin tislaamo on auki yleisölle, kuten kypsytyskellarikin, joka on maailman suurin liköörien kypsytyskellari (164m pitkä). Tislaamossa valmistetaan myös muita alkoholijuomia: Génépi-likööriä, saksanpähkinöistä valmistettua eau de noix -likööriä, hedelmäliköörejä ja Gentian-likööriä.
Tunnetuimmat Chartreuse-liköörit:
Chartreusen erikoiscuvéet eli sekoitukset: 
Chartreusea nautitaan usein digestiivinä, mutta sitä käytetään myös monissa drinkeissä, joista osasta on tullut jo perinteisiä. Esimerkkeinä drinkeistä voidaan mainita:Chartreusea voidaan yhtä hyvin käyttää ruoanlaitossa, esimerkiksi joissain kalaa tai siipikarjaa sisältävissä ruokalajeissa, tai antamaan makua suklaalle, krepeille, jäätelölle tai sorbeteille. Chartreusea sisältävät sorbetit sopivat etenkin ruokalajien välissä nautittavaksi, jolloin niiden pitäisi edistää ruoansulatusta ja lisätä ruokahalua.