hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sköllerstan kirkko
Sköllerstan kirkko () on Ruotsissa Hallsbergin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu 1200-luvun jälkipuolella ja 1300-luvun alussa goottilaiseen tyyliin. Sitä kutsutaan joskus Närken tuomiokirkoksi suuren kokonsa takia. Se on rakennettu jo alun perin nykyiseen kokoonsa. Paikalla oli todennäköisesti aiemmin pienempi kivikirkko ja mahdollisesti myös puukirkko.
Kirkon seinät on muurattu kalkkikivestä ja holvit on tehty tiilistä. Kirkko koostuu kolmesta laivasta, joista keskilaiva on sivulaivoja korkeampi. Koillisosassa on sakaristo, joka on kirkon vanhimpia osia. Ikkunoita suurennettiin 1700- ja 1800-luvuilla, mutta eteläseinässä on jäljellä yksi keskiaikainen ikkuna. Kuorin ikkuna on rekonstruoitu 1860-luvulla ja siinä on neljä 1300-luvulta peräisin olevaa lasimaalausta, kun kirkon muut lasimaalaukset ovat 1950-luvulta.
Saarnastuoli on yksi Närken vanhimmista ja sen lahjoitti silloinen kirkkoherra vuonna 1592. Sitä on modernisoitu useita kertoja ja palautettu alkuperäiseen asuunsa vuonna 1956. Nykyiset penkit ovat vuoden 1956 remontissa tehtyjä ja ne ovat replika 1700-luvun penkeistä.
Kirkon lähellä on vuodelta 1845 peräisin oleva pitäjäntupa, joka toimii nykyisin seurakuntatalona ja paanupeitteinen kellotapuli vuodelta 1667.
Glanshammarin kirkko
Glanshammarin kirkko () on Ruotsissa Örebron kunnan taajamassa Glanshammarissa sijaitseva kirkkorakennus. Se on yksi läänin kulttuurihistoriallisesti arvokkaimpia kirkkoja ja on epätavallisen suuri.
Paikalla oli 1000-luvulla luultavasti pienempi puukirkko. 1100-luvulla tai 1200-luvun alussa tähän rakennettiin pieni kivikirkko, jota on laajennettu vaiheittain ja keskiajan lopussa yksinkertainen kirkkorakennus oli muutettu kaksilaivaiseksi kirkoksi, jossa oli koristeelliset tähtiholvit.
Kirkkosalissa on hyvin säilyneet seinä- ja kattomaalaukset vuodelta 1589, jolta ajalta löytyy todella vähän säilyneitä maalauksia Ruotsissa. Eteläseinällä on joitakin säilyneitä jäännöksia alkuperäisen kirkon keskiaikaisia maalauksia, jotka esittävät Aatamia peltotyöläisenä.
Emilian kieli
Emilian kieli on Emilian historiallisella alueella Italiassa puhuttava kieli. Nykyisin kielen puhuja-alue käsittää Emilia-Romagnan hallintoalueen länsiosan. Emilian kieltä pidetään usein virheellisesti italian murteena, mutta todellisuudessa se kuuluu galloitaalisten kielten ryhmään. Italia puolestaan kuuluu italodalmatialaisiin kieliin. Emilian kielellä ei ole yhtä standartisoitua muotoa.
Jääkiekon maailmancupin 2004 kokoonpanot
Jääkiekon maailmancupin 2004 kokoonpanot joukkueittain.
Romagnolin kieli
Romagnolin kieli on Emiliano-Romagnolon kielen murre, jota puhutaan Pohjois-Italiassa Romagnan alueella, joka kuuluu Emilia-Romagnaan, sekä San Marinossa ja Marchen alueen pohjoisosissa.
Vasil Levski
Vasil Levski (oik. Vasil Ivanov Kuntšev; 18. heinäkuuta 1837 Karlovo, Rumelia – 18. helmikuuta 1873 lähellä Sofiaa, Bulgaria) oli bulgarialainen vallankumousjohtaja ja itsenäisyystaistelija. Häntä pidetään nykyään Bulgariassa kansallissankarina.
Kuntšev toimi alkuaan vuosina 1858–1864 munkkina, mutta omistautui vuodesta 1866 kamppailulle Bulgarian vapauttamiseksi Ottomaanien vallasta. Rohkeutensa vuoksi hän sai kutsumanimen "Levski", ’leijonamainen’. Munkkitaustansa vuoksi hänet tunnettiin myös lempinimellä "Djakon" (”diakoni”). Levski oli vuosina 1862 ja 1868 peustamassa kahta Belgradissa toiminutta bulgarialaisten vapaaehtoisten muodostamaa legioonaa, jotka hän myöhemmin yhdisti. Koska Serbian hallitus ei kuitenkaan antanut niille hänen toivomaansa tukea, hän päätti palata Bulgariaan nostattaakseen siellä kansannousun turkkilaisia vastaan. Tämä merkitsi Bulgarian kansallisen liikkeen siirtymistä uuteen vaiheeseen, jossa vallankumouksellinen toiminta tuotiin ulkomailta Bulgarian sisälle.
Levski osallistui myös bulgarialaisten emigranttien vuonna 1869 Bukarestissa järjestämään kongressiin, jossa hän yhdessä Ljuben Karavelovin kanssa perusti Bulgarian vallankumouksellisen keskuskomitean. Keskuskomitea loi Bulgariaan ulottuneen asiamiesverkoston. Kansannousua valmistellessaan Levski kiersi salaa Bulgariassa levittämässä agitaatiokirjoituksia. Ollessaan vuonna 1872 salaisella komennuksella Bulgariassa hän joutui turkkilaisten vangitsemaksi sen jälkeen, kun eräs hänen postivaunuryöstön suorittanut toverinsa oli ilmiantanut hänet. Levski tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin. Yritettyään itsemurhaa sofialaisessa vankilassa hänet teloitettiin valmiiksi puolikuolleena. Hirttopaikalle pystytettiin vuonna 1895 Levskin muistomerkki.
Nykyään Bulgariassa on paljon Levskin muistomerkkejä ja hänen mukaansa nimettyjä asioita. Vuonna 2007 järjestetyssä ”Suuret bulgarialaiset” -yleisöäänestyksessä hänet valittiin kaikkien aikojen suurimmaksi bulgarialaiseksi.
Transaminaasit
Transaminaasit eli aminotransferaasit ovat transferaaseihin kuuluvia entsyymejä, jotka katalysoivat transaminaatioreaktioita eli aminoryhmän siirtämistä aminohapoilta α-ketohapoille. Tuotteina tässä reaktiossa muodostuu uusi aminohappo ketohaposta ja uusi ketohappo aminohaposta. Transaminaasientsyymit ovat tärkeässä roolissa aminohappojen synteesissä ja aminohappojen hajotusreaktioissa. Usein aminoryhmän vastaanottajana on alfaketoglutaarihappo, josta muodostuu glutamiinihappoa. Transaminaasien EC-numerot ovat EC 2.6.1.1–EC 2.6.1.102.
Kaikkien transaminaasien katalysoimien reaktioiden mekanismi on hyvin samankaltainen ja kaikki entsyymit vaativat prosteettiseksi ryhmäkseen pyridoksaalifosfaatin. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa aminohappo reagoi aminoryhmällään pyridoksaalifosfaatin kanssa muodostaen aldimiinin. Aldimiini luovuttaa protonin muodostaen kinonoidivälituotteen ja tämä välituote vastaanottaa protonin muodostaen ketimiinin. Ketimiini hydrolysoituu, jolloin vapautuu ketohappo ja aminoryhmä jää pyridoksaalifosfaatille, josta muodostuu pyridoksamiinifosfaattia. Tämän jälkeen toinen ketohappo reagoi pyridoksamiinifosfaatin kanssa muodostaen aminohapon. Tämän reaktion mekanismi on käänteinen edellä mainitulle reaktiolle, jossa aminohaposta muodostuu ketohappo.
Italia in Miniatura
Italia in Miniatura on Italiassa Riminin kunnan alueella sijaitseva teemapuisto, jossa esitellään Italian nähtävyyksiä pienoiskoossa.
Puisto on perustettu vuonna 1970, ja siellä käy vuosittain yli 500 000 vierailijaa. Alue on 85 000 neliömetrin kokoinen. Pienoismalleja alueella on nähtävillä 273 kappaletta. Suurin osa pienoismalleista on tehty mittakaavojen 1:25 ja 1:50 välillä. Tämän lisäksi aluetta kiertää 730 metriä pitkä monorail-rata.
Guldsmedshyttanin kirkko
Guldsmedshyttanin kirkko () on Ruotsissa Lindesbergin kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Se on rakennettu uusgoottilaiseen tyyliin vuosina 1893–1895 arkkitehti Ludvig Petersonin piirustusten mukaan. Kirkko rakennettiin, koska väkimäärä oli lisääntynyt ja Lindesbergin kirkkoon oli pitkä matka. Se on muurattu punaisista tiilistä ja on malliltaan kolmilaivainen, jossa keskilaiva on korkeampi kuin sivulaivat. Vuosien 1993–1994 remontissa palautettiin muun muassa aikaisemmin päällemaalattuina olleita koristemaalauksia ja rautaiset kattokruunut, jolloin kirkko sai takaisin suurimmaksi osaksi alkuperäisen ulkonäkönsä.
Saarijärven kirkko
Saarijärven kirkko on rakennettu intendentinkonttorissa C. L. Engelin kaudella laadittujen piirustusten mukaan ja sen varsinaisena suunnittelijana pidetään A. F. Granstedtia. Rakennustyötä johti Jaakko Heikinpoika Kuorikoski vuonna 1849.
Puinen kirkkorakennus on tasavartinen sisäviisteinen ristikirkko. Ristivarret ovat satulakattoiset. Kirkon kahdeksankulmaisessa keskiössä on kattolyhtyyn päättyvä suuri halkaisijaltaan 18-metrinen kupoli. Lyhdyn laessa oleva Kristuksen ylösnousemuksen symboli, kullattu aurinko, on lattiapinnasta mitattuna 29,10 metrin korkeudessa. Empiren klassinen muotokieli hallitsee julkisivuja. Kuoripäätyä lukuun ottamatta kirkkosalia kiertää yhtenäinen lehteri. Auringonvalo siivilöityy kattolyhdyn ikkunoista kirkon sisätilaan. Ensimmäiset, 27-äänikertaiset urut hankittiin vuonna 1901 Kangasalan urkutehtaalta. Vuosisadan alussa kirkkoon asennettiin myös lämmityslaitteet. Kirkon alttaritaulu vihittiin käyttöön vuonna 1911. Aleksandra Såltinin teos esittää kirkastusvuoritapahtumaa. Saarnatuolin koristeena olleet saarijärveläisen taiteilija Hannes Autereen puuveistokset "Enkeli" ja "Madonna" ovat edelleen kirkossa. Kirkossa olevat Johan N. Backmannin Ristiinnaulittua ja Ehtoollista esittävät alttaritaulut ovat edellisestä kirkosta, jonne ne hankittiin 1756.
Kirkon ensimmäinen peruskorjaus tehtiin arkkitehti Kauno S. Kallion suunnitelmien mukaan. Tuolloin kirkkoon asennettiin sähkövalot ja kupolin valoaukko peitettiin. Toisen peruskorjauksen 1961 suunnitteli arkkitehti Veikko Leisten. Kolmas laaja kunnostus valmistui vuonna 1998 seinäjokelaisen arkkitehti Aulis Jääskeläisen toteuttamana. Tällöin avattiin umpeenlaudoitettu kupoli, ja uusi saarnastuoli tehtiin kirkon ensimmäisen saarnastuolin pohjalta.
Saarijärven ensimmäinen kirkkorakennus oli noin vuodelta 1593. Toinen kirkko vuodelta 1628 oli pitkäkirkko. Kolmas kirkko rakennettiin vuonna 1694. 
Saarijärven seurakunta perustettiin vuonna 1628, kun se "Palavasalmi"-nimisenä kappeliseurakuntana erotettiin Rautalammin emäseurakunnasta. Seurakunta itsenäistyi vuonna 1639 ja sai 1690 nimen Saarijärvi. Vuonna 2007 Saarijärveen liitettiin vapaaehtoisella seurakuntaliitoksella Kannonkosken, Kivijärven ja Pylkönmäen seurakunnat. Niistä tuli Saarijärven seurakuntaan kuuluvia kappeliseurakuntia. Nykyisin Saarijärven seurakunta on noin 11 500 jäsenen yhteisö.
Kirkon sankarihautausmaan sankaripatsas on kuvanveistäjä Hannes Autereen pronssiveistos "Kotiseudun henki" v. 1953
Konstantin Stoilov
Konstantin Stoilov (5. lokakuuta 1853 Filippopol – 5. huhtikuuta 1901 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1887 ja 1894–1899.
Stoilov kävi koulunsa Konstantinopolin amerikkalaisessa koulussa Robert Collegessa ja väitteli myöhemmin oikeustieteen tohtoriksi Heidelbergin yliopistossa Saksassa. Bulgarian itsenäistyttyä hän oli vuonna 1879 jäsenenä Tărnovossa kokoontuneessa komissiossa, joka laati luonnoksen maan uudeksi perustuslaiksi, sekä valtuuskunnassa, joka tarjosi Bulgarian kruunua Battenbergin prinssi Aleksanterille. Stoilovista tuli sen jälkeen ruhtinas Aleksanterin kansliapäällikkö, ja hän oli yksi tämän tärkeimpiä neuvonantajia aina vuoteen 1881, jolloin ruhtinas peuutti perustuslain. Konservatiivinen Stoilov vaikutti siihen, että Aleksanterin ja liberaalien hallitseman kansalliskokouksen välille syntyi kitkaa. Vuosien 1881–1883 poikkeushallinnon aikana Stoilov oli ajoittain ministerinä ja perustuslain palauttamisen jälkeen 1883–1884 oikeusministerinä.
Ruhtinas Aleksanterin luovuttua kruunusta Stoilov oli ensin syyskuusta 1886 heinäkuuhun 1887 oikeusministerinä Vasil Radoslavovin hallituksessa ja sen jälkeen parin kuukauden ajan itse pääministerinä. Hän erosi, kun uusi ruhtinas Ferdinand I oli valittu, ja teki näin tietä Stefan Stamboloville. Stoilov jatkoi vielä joulukuuhun 1888 Stambolovin hallituksen oikeusministerinä, mutta jättäytyi sitten oppositioon Stambolovia vastaan. Stoilov palasi pääministeriksi Stambolovin kukistuttua toukokuussa 1894 ja jatkoi tehtävässä tammikuuhun 1899. Hänen pääministerikaudellaan Bulgariaa modernisoitiin, suhteita Länsi-Eurooppaan tiivistettiin ja välit Venäjään normalisoitiin helmikuussa 1896. Stoilov myös perusti konservatiivisen Kansanpuolueen ja toimi sen johtajana.
Karstulan kirkko
Karstulan kirkko on puurakenteinen keskeiskirkko Karstulassa Keski-Suomessa. Hirrestä rakennettu kirkko koostuu kuutiomaisesta keskitilasta, johon liittyy joka sivulla eteishuonemaiset ristivarret. Kirkon keskellä on nelikulmainen, ikkunallinen kupoli. Kirkko edustaa tyyliltään myöhäisempireä. Kirkko valmistui vuonna 1853, ja sen rakensi Jaakko Heikinpoika Kuorikoski arkkitehti A. F. Granstedtin laatimien piirustusten pohjalta.
Kirkon vieressä oleva kellotapuli vuodelta 1815 on Simon Juvelinin rakentama. Nykyiseen asuunsa se on korjattu vuonna 1861 Lars Henrik Kuorikosken johdolla. Ulkomaalaus tehtiin vuonna 2003. Kellotapulin kirkonkellot ovat vuosilta 1812 ja 1818.
Kirkkoa kunnostettiin vuonna 1904 arkkitehti Josef Stenbäckin tekemien piirustusten mukaan ja 1950-luvulla arkkitehti Kauno S. Kallion johtamana. Kirkko saneerattiin vuonna 2003 jolloin sinne hankittiin myös Allenin urkutehtaan digitaaliset urut.
Kirkon alttaritaulu on Pekka Halosen maalaama "Kristus puhuu kansalle Genesaretin järvellä". Kirkossa on myös Urho Lehtisen maalauksia. Kirkon pääeteisessä on vanhasta kirkosta peräisin oleva Hyvä Paimen -puuveistos sekä perinnettä noudattaen seurakunnan diakoniatyölle rahaa keräävä vaivaisukko-puuveistos.
Kirkon pihalla on vuonna 1975 pystytetty nykyisen kirkon paikalla sijainneen Karstulan ensimmäisen kirkon muistokivi.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on paljastettu 11.8.1957 ja se on kuvanveistäjä Matti Aaltosen teos.
Petko Karavelov
Petko Karavelov (5. huhtikuuta 1843 Koprivštitsa – 7. helmikuuta 1903 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä neljästi vuosina 1880–1881, 1884–1886, 1886 ja 1901–1902.
Petko Karavelov oli Bulgarian kansalliseen heräämiseen vaikuttaneen kirjailija Ljuben Karavelovin nuorempi veli. Hän opiskeli Venäjällä ja oli Turkin sodan aikana Bulgarian venäläisen miehityshallinnon palveluksessa. Karavelov toimi Tărnovossa 1879 kokoontuneen perustuslakia säätävän kokouksen varapuheenjohtajana ja tuli pian tunnetuksi Bulgarian liberaalin puolueen johtavana poliitikkona. Hän oli 1880 valtiovarainministerinä Dragan Tsankovin hallituksessa ja kohosi saman vuoden lopussa itse pääministeriksi. Ruhtinas Aleksanteri I syrjäytti seuraavana vuonna perustuslain, jolloin Karavelov pakeni Itä-Rumeliaan ja toimi siellä opettajana sekä Filippopolin pormestarina. Perustuslaillisen hallinnon palauttamisen jälkeen hän saattoi 1883 palata Bulgariaan.
Vuonna 1884 Karavelov valittiin kansalliskokouksen puhemieheksi ja Tsankovin hallituksen kaaduttua saman vuoden heinäkuussa hän tuli toisen kerran pääministeriksi. Hänen toiselle pääministerikaudelleen osuivat Itä-Rumelian vallankumouksellinen yhdistäminen Bulgariaan vuonna 1885 ja siitä seurannut Serbian–Bulgarian sota. Toinen kausi päättyi ruhtinas Aleksanteria vastaan elokuussa 1886 suoritettuun vallankaappaukseen. Aleksanterin palatessa lyhyeksi ajaksi takaisin valtaan myös Karavelov palasi tosin hetkellisesti kolmannen kerran pääministeriksi.
Kun Aleksanteri I luopui syyskuussa 1886 lopullisesti kruunusta, Karavelovista tuli Stefan Stambolovin ja Sava Mutkurovin ohella kolmas jäsen hallitusvaltaa käyttäneeseen valtionhoitajakuntaan. Karavelov joutui kuitenkin eroamaan siitä jo marraskuussa, koska hänen suhtautumisensa Venäjään oli epäselvä, ja valtaan tullut Stambolov kohteli häntä tämän jälkeen ankarasti. Vuoden 1887 keväällä tapahtuneen epäonnistuneen kansannousun jälkeen Karavelov vangittiin joksikin aikaa ja vuonna 1891 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen syytettynä osallisuudesta ministeri Beltševin murhaan. Stambolovin eron jälkeen hänet kuitenkin vapautettiin joulukuussa 1894. Hän toimi vielä kerran pääministerinä maaliskuusta 1901 tammikuuhun 1902.
Helmituliperä
Helmituliperä ("Emblema pictum") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Helmituliperää tavataan Australiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Birds of Tokyo
Birds of Tokyo on australialainen rockyhtye, joka perustettiin Perthissä, Länsi-Australiassa vuonna 2004. Yhtye on julkaissut neljä studioalbumia, jotka kaikki ovat sijoittuneet Australian albumilistalle. Viimeiset kolme albumia ovat olleet listan kolmen kärjessä. Viimeisin albumi "March Fires" sijoittui listaykköseksi Australiassa.
Bangorin tuomiokirkko
Bangorin tuomiokirkko () on Bangorissa Walesissa sijaitseva katedraali, jonka paikalla on ollut kirkko jo 500-luvulta.
Noin vuonna 530 aatelissyntyinen Deiniol alkoi rakentaa kirkkoa paikalle. Viikingit ryöstivät ja polttivat katedraalin vuonna 1073, kuningas Juhana Maattoman armeija tuhosi sen 1211, keskustorni paloi vuonna 1309 ja osia katedraalista tuhoutui walesilaiskapinan aikana 1402.
Säynätsalon kirkko
Säynätsalon kirkko on Jyväskylässä Säynätsalon kaupunginosassa oleva päätytornillinen pitkäkirkko, jonka suunnittelijoina olivat arkkitehdit Armas Lindgren ja Bertel Liljeqvist. Säynätsalon tehtaiden johtaja, kauppaneuvos Hanna Parviainen rahoitti kirkon rakentamisen. Kirkko on valmistunut vuonna 1927. Vaaleaksi rapatun tiilikirkon päätytorni on barokkityylinen. Kulmikas kuoriosa on kirkkosalia kapeampi ja matalampi. Kirkkosaliin liittyvä seurakuntasali erottuu matalana siipirakennuksena. Kirkko vihittiin 6. tammikuuta 1927 ja siinä on 400 istumapaikkaa.
Kuoriosan kirkkosalista erottavassa triumfikaaressa on kuvanveistäjä Gunnar Finnen tekemä krusifiksi. Hän on myös tehnyt kastemaljan ja vastannut urkulehteriä kannattavien pylväiden veistokoristelusta. Kaksiosaisen alttaritaulun on maalannut taidemaalari Hanna Rönnberg. Tunnelmallisen kirkkosalin arkkitehtuuriin olennaisesti liittyvästä muusta taiteellisesta koristelusta ovat vastanneet taidemaalari Paavo Leinonen ja koristetaiteilija Antti Salmenlinna. Barokkikruunut ja muut valaisimet on valmistanut Taito Oy.
Kirkossa on sopusuhtaisesti yhdistelty useita kertaustyylejä. Kirkkosalin kasettikatto on tehty Säynätsalon tehtaalla valmistetusta vanerista. Kokonaisuuteen sulautuva arkkitehti Aulis Blomstedtin suunnittelema sankarihauta-alue vihittiin 1948. Alueelle on pystytetty Wäinö Aaltosen veistämä pronssinen sankaripatsas "Mies mieheltä". Sankarihautojen hautamerkit ovat Päijänteen rantakiviä.
Dragan Tsankov
Dragan Tsankov (9. marraskuuta 1828 Svištov – 11. maaliskuuta 1911 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi vasta itsenäistyneen Bulgarian pääministerinä vuosina 1880 ja 1883–1884.
Tsankov perusti Konstantinopolissa vuonna 1860 "Bălgarija"-nimisen lehden, jossa hän käsitteli kirkollisia asioita. Hän työskenteli Ottomaanien valtakunnan palveluksessa, muun muassa bulgarialaisia kirjapainoja valvoneena sensorina. Venäjän–Turkin sodan (1876–1877) aikana hänestä tehtiin ensin Svištovin ja sitten Tirnovon siviilikuvernööri. Vuonna 1879 Tsankov muodosti Bulgarian liberaalin puolueen yhdessä Petko Karavelovin kanssa. Tsankov nimitettiin ensin itsenäisen Bulgarian ensimmäiseksi lähettilääksi Konstantinopoliin, mutta hänet kutsuttiin vuonna 1880 Bulgarian pää- ja ulkoministeriksi. Hän kuitenkin ajautui kiistoihin ruhtinas Aleksanteri I:n kanssa, ja joutui eroamaan sekä olemaan jonkin aikaa arestissa Vratsassa. Vuonna 1883 Tsankovin johtamat liberaalit pääsivät ruhtinasta lähellä olleiden konservatiivien kanssa yhteisymmärrykseen kaksi vuotta aiemmin kumotun perustuslain palauttamisesta voimaan, jolloin Tsankov saattoi palata pääministeriksi. Hän joutui kuitenkin jo seuraavana vuonna jättämään paikkansa Karaveloville.
Ruhtinas Aleksanterin syrjäyttämisen jälkeen Tsankov asettui Pietariin ja auttoi perustamaan Bulgariaan uuden venäläismielisen puolueen, jota kuitenkin johtivat toiset miehet. Tsankov palasi Bulgariaan pääministeri Stefan Stambolovin syrjäyttämisen jälkeen vuonna 1894. Hän toimi myöhemmin vielä kansalliskokouksen jäsenenä.
Ingolfiellidea
Ingolfiellidea on kuoriäyriäsiin kuuluva äyräisryhmä, joka yleensä on luettu yhdeksi katkojen lahkon alalahkoista, mutta joka hiljattain siirrettiin omaan lahkoonsa Ingolfiellida. Siihen kuuluvia lajeja tunnetaan vain nelisenkymmentä. Niiden kokonaislevinneisyys on kuitenkin jakautunut laajalle alueelle ja ne esiintyvät kovin monipuolisissa elinympäristöissä.
Ingolfiellida-katkat elävät usein maanalaisissa habitaateissa ja niiden ruumis on matomainen. Ne ovat useimmiten vain muutaman millimetrin mittaisia.
Alalahkoon kuuluvia lajeja elää paitsi makeissa vesissä myös merissä ja murtovesialueilla. Niitä on löydetty vuoristojoista, maanalaisista vesistä, vuorovesialueilta ja syvänmeren pohjamudista. Afrikassa elää kaksi sisävesisukua maanalaisissa ympäristöissä, "Proleleupia" ja "Rapaleleupia". Makean veden lajeja on löydetty myös Etelä-Amerikasta ja Euroopasta. Murtovesien lajeja on löydetty Karibialta, Alaskasta ja Japanista. Vaikka kokonailevinneisyys on laaja, yksittäisten lajien tunnetut esiintymisalueet ovat useimmiten hyvin suppeita.
Ingolfiellidea on jaettu kahteen heimoon, Ingolfiellidae ja Metaingolfiellidae. Jälkimmäiseen luetaan vain yksi laji, Italiasta yhdestä kaivosta kuvattu "Metaingolfiella mirabilis".
Jämsän kirkko
Jämsän kirkko on kivikirkko vuodelta 1929 ja edustaa aikakautensa klassismia. Jämsän ristikirkolla ja sen pohjoispuolella olevalla uusklassillisella kellotapulilla on näyttävä sijainti korkean Kalliomäen kupeessa. Kirkon on suunnitellut arkkitehti Kauno S. Kallio.
Kirkon sisätilaa hallitsee suuri kupoli ja sen ikkunallinen lanteriini. Ristivarret ovat lyhyet, jotta näkyvyys alttarille olisi hyvä. Saarnastuoli, alttari- ja kuorikaide sekä taiteilija Urho Lehtisen ikkunanpielimaalaukset ovat tyypillisiä 1920-luvun klassismin elementtejä. Istumapaikkoja on 800 hengelle.
Kuoriseinällä on edellisen kirkon palosta pelastettu taidemaalari Berndt Godenhjelmin tekemä kaksiosainen alttaritaulu vuodelta 1848 ja sen molemmin puolin kuvanveistäjä Eljas Ilkan tekemät evankelistojen tunnuskuvien reliefit. Kirkon ikkunoissa oleva koristeornamentti, tähkän ja ohdakkeen vaihtelu, kuvaa taistelevaa seurakuntaa ja ikkunan yläosa iankaikkista elämää. Kastekappelin kalkkikivimaalaukset kuvaavat Jeesuksen elämään liittyviä tapahtumia, saarnatuolin maalaukset ilmestyskirjan tapahtumia ja urkulehterin maalaukset raamatunhistoriallisia aiheita. Kastekappelin viereisellä seinällä on 13-haarainen kynttilänjalka vuodelta 1790. Kynttilänjalassa on kirjoitus ”Annettu Jämsän miehildä heidän tultua sodasta v. 1790”.
Kirkon vieressä sijaitseva kellotapuli saatiin pelastettua kirkon palosta. Sen on rakentanut Jaakko Heikinpoika Kuorikoski 1857 intendentinkonttorissa 1838 laadittujen piirustusten mukaan.
Helsinge
Helsinge on on pohjoismaisissa kielissä esiintyvä erisnimi. Se voi esiintyä muun muassa seuraavissa yhteyksissä:
Erich Dorf Band
Erich Dorf Band on suomalainen huumorirock-yhtye, joka perustettiin Kuopiossa vuonna 1980.
Yhtyeen ensikeikka oli Kaavin Iloharjulla järjestetyssä Koillis-Savo Rock -nimisessä tapahtumassa vuonna 1980.1980-luvulle tultaessa Erich Dorf Band oli ollut nimetön ”kellaribändi”. Yhtyeen ensimmäinen julkinen esiintyminen oli Kaavin Iloharjulla loppiaisena 12. tammikuuta 1980.
Kaavin elävän musiikin yhdistys Kelmi ry:n puuhamies Kari Mathalt oli tiedustellut puhelimitse basisti Antti ”Otto” Taskiselta yhtyeen mahdollisuudesta esiintyä paikallisessa rock-tapahtumassa. Esiintymisestä sovittiin, ja nimettömälle yhtyeelle täytyi keksiä nimi. Samaisessa puhelinkeskustelussa basisti Taskinen päätti – hetken mietittyään – että yhtye esiintyisi nimellä Erich Dorf Band. Yhtyeen toista laulajaa kutsuttiin Dorfiksi, koska hänessä oli yhdennäköisyyttä "Polttouhrit"-televisiosarjan hahmon Erik Dorfin kanssa.
Yhtyeen nimi on kirjoitettu usein väärin niin keikkailmoituksissa kuin lehtijutuissa: Erich Dorf Band on ollut milloin "Erik Dorf", "Erich Dorf Bänd", "Eric Dorf Band" tai "Erik Dorf Bänd".
Erich Dorf Bandin ensiesiintyminen Iloharjulla loppiaisena 1980 oli onnistunut. Paikallislehti Koillis-Savo (16.1.1980) kertoi etusivullaan yhtyeen keikasta erittäin myönteiseen sävyyn.
Keväällä 1980 Kelmi-Records julkaisi kokoelma-albumin "Sekameteliä", jolla Erich Dorf Band esitti useita kappaleita. Levy äänitettiin Jussi Tegelmanin johdolla Rolling Studiolla Kuopion Haapaniemellä. Levy poiki useita lehtijuttuja ja toi Erich Dorf Bandille lisää keikkoja.
Erich Dorf Band toimi 24. toukokuuta 1980 lämmittelybändinä Kojon keikalla Mikonniemen lavalla Tuusniemellä. 18. syyskuuta 1980 yhtye oli lämmittelijänä Juice Leskiselle Työnkulman lavalla Kuopiossa. Uudenvuodenaattona 1980 yhtyeellä oli kakkosbändikeikka Kaavin Iloharjulla ELF:n kanssa.
Vuonna 1981 Erich Dorf Band jäi Rock SM -aluekarsinnassa Kuopiossa Feedbackin ja Brandy Rockersin jälkeen kolmanneksi. Vuonna 1982 yhtye selvitti tiensä viiden finalistin joukkoon Seinäjoella.
Viimeisin Erich Dorf Bandin esiintyminen on yhtyeen toisen laulajan Vesa Toivasen (”Rock-Vesan”) 50-vuotisjuhlilla Ilveskasinolla Kuopiossa 9. elokuuta 2013.
Andrei Ljaptšev
Andrei Ljaptšev (12. joulukuuta 1866 Resen, Makedonia – 6. marraskuuta 1933 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1926–1931.
Ljaptšev kävi koulua Monastirissa, Salonikissa ja Filippopolissa, ja suoritti sen jälkeen yliopisto-opintoja Zürichissä, Berliinissä ja Pariisissa. Opiskeluaikanaan hän oli mukana liikkeessä, joka ajoi vuonna 1885 toteutunutta Itä-Rumelian yhdistämistä Bulgariaan. Hän tuki myös makedonialaisten kumousliikehdintää. Myöhemmin hän työskenteli toimittajana demokraattisen puolueen "Priaporets"-lehdessä ja toimi pitkään osuustoimintaliikkeen kansallisen keskusneuvoston puheenjohtajana. Vuonna 1908 Ljaptšev valittiin Bulgarian parlamenttiin ja seuraavan kolmen vuoden aikana hän toimi maatalous- ja kauppaministerinä sekä valtiovarainministerinä peräkkäisissä hallituksissa. Ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa hän oli jälleen valtiovarainministerinä ja sodan jälkeen jonkin aikaa sotaministerinä. Ministerin ominaisuudessa hän allekirjoitti sekä vuoden 1908 sopimuksen Bulgarian täydellisestä itsenäisyydestä että myös syyskuun 1918 raskaan aselevon.
Ljaptšev vangittiin pääministeri Aleksandăr Stambolijskin diktatorisen hallinnon aikana vuonna 1922, ja hänet vapautettiin Stambolijskin syrjäyttämisen myötä kesäkuussa 1923. Ljaptševista tuli pääministeri Aleksandăr Tsankovin ympärille muodostuneen Demokraattinen yhteistyö -nimisen poliittisen koalition johtaja, ja Tsankovin erottua tammikuussa 1926 Ljaptšev seurasi häntä pääministerinä. Ljaptševin hallitus, jolla oli jatkuvasti tukenaan parlamentin konservatiivinen enemmistö, ei ollut oppositiota kohtaan yhtä ankara kuin edeltäjänsä. Tämä mahdollisti toisaalta kommunisteille laillisen toiminnan jatkamisen uuden peiteorganisaation suojassa, toisaalta myös kiihkokansallismielinen VMRO-järjestö sai lisää toimintavapauksia ja saattoi jatkaa terrori- ja salamurhatoimintaansa. Järjestö käytännössä hallitsi joitain osia maasta ja jatkoi myös hyökkäyksiään rajan yli Jugoslavian puolelle. Tämän seurauksena Bulgarian suhteet Jugoslaviaan ja Kreikkaan kiristyivät. Yleisesti Ljaptševin pääministerikausi oli kuitenkin Bulgariassa sisäisesti vakaampaa aikaa kuin 1920-luvun alkupuoli ja poliittinen elämä kutakuinkin normalisoitui. Vuosikymmenen lopulla myös maan talous kasvoi ja tuotantoluvut ylittivät viimein maailmansotaa edeltäneen tason. Ljaptšev ei kuitenkaan saanut Britanniaa tai Ranskaa suostumaan Bulgarialle määrättyjen sotakorvausten ehtojen helpottamiseen.
Ljaptševin aikana Bulgaria alkoi osallistua innokkaasti Kansainliiton toimintaan murtaakseen sodanjälkeisen eristyneisyytensä kansainvälisessä politiikassa. Vuonna 1926 Kansainliitto pakotti kreikkalaiset joukot perääntymään Bulgarian maaperältä. Vuosina 1927–1928 Bulgaria sai myös Kansainliitolta merkittävän lainan, mutta Ljaptševin pääministerikauden loppuvuosia leimasi suuri taloudellinen lama. Hallituskoalitio hävisi lopulta vuoden 1931 vaalit ja Ljaptšev joutui väistymään pääministerin paikalta.
Finders Keepers (Miriam Bryantin kappale)
Finders Keepers on kappale Miriam Bryantin debyyttialbumilta "Raised in Rain". Se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä maaliskuussa 2012.
Haukivuoren kirkko
Haukivuoren kirkko on Mikkelin Haukivuorella sijaitseva tiilikirkko. Se on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema ja valmistui vuonna 1951. Rakennus on saanut vaikutteita funktionalismista ja keskiajan kirkoista. Kirkon alttaritaulu on Veikko Vionojan maalaama ja se esittää ylösnoussutta Kristusta Pátmoksen saarella apostoli Johannesta lohduttamassa.
Haukivuorelle rakennettiin ensimmäinen rukoushuone vuonna 1740. Jaakko Jaakonpoika Leppänen rakensi puisen ristikirkon nykyisen kirkon paikalle vuosina 1794–98. Erillinen kellotapuli rakennettiin vuosina 1838–39 kirkon viereen. Puukirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1949 ja nykyinen tiilikirkko rakennettiin sen tilalle.
Kirkon sankarihautausmaan muistomerkin on tehnyt kuvanveistäjä Oskari Jauhiainen vuonna 1959.
Montolan kaivos
Montolan kaivos oli kalkkikivilouhos Virtasalmella. Se oli toiminnassa vuosina 1909–1976.
Kaivos on täyttynyt vedellä ja sukelluksen harrastajat käyttivät sitä kielloista huolimatta harjoittelupaikkana. Vuonna 2013 siellä hukkui eteläsuomalainen harrastaja, ja myös vuonna 2008 on sattunut hukkuminen.
Sukelluskiellon purkua alettiin harkitsemaan vuonna 2010 ja kielto purettiin vuonna 2016, koska talousveden ottaminen Montolasta rajoittui poikkeustilanteisiin.
Montolan kaivosta on käytetty Pieksämäen alueen vedenottamona. Se otetaan edelleen käyttöön tarvittaessa kulutushuippujen aikana. Tarkoituksena on tulevaisuudessa korvata Montola vesisäiliöllä.
Koskenpään kirkko
Koskenpään kirkko on Jämsän Koskenpään kylässä sijaitseva, rakennusmestari Erkki Alleniuksen suunnittelema puinen pitkäkirkko. Kirkon rakennustyöt Hietamäellä valmistuivat pääosin vuonna 1902, erillinen puinen kellotapuli valmistui 1904 ja koko sisustus vasta 1911.
Arkkitehtuurin tutkijat ovat arvioineet suunnittelija Alleniuksen luoneen vanhoista aineksista aivan ainutkertaisen kokonaisuuden. Kirkko on uusgoottilaista tyyliä, torniton pitkäkirkko, jossa on sivuille symmetrisesti sijoitetut pienet sakarat. Kirkkoon sopii 300 henkeä. Kirkon aikaansaamista oli puuhattu vuodesta 1887 alkaen. Paikaksi oli ehdolla oli kaksi eri tonttia, ja asia ratkesi vasta, kun tontti saatiin lahjoituksena. Rakentaminen oli kaikkiaankin mahdollista huomattavien lahjoitusten, monien rahankeräysten ja lainojen avulla.
Alttaritaulun aiheena on "Jeesus siunaa lapsia" ja se on taiteilija Aukust Koiviston vuonna 1915 maalaama. Vuonna 1962 saatiin Kangasalan urkutehtaan valmistamat 12-äänikertaiset sähköpneumaattiset urut. Vuonna 1968 sisämaalaus toteutettiin taiteilija Yki Nummen suunnitelman mukaisesti.
Push Play
Push Play on Miriam Bryantin kappale, joka julkaistiin 14. tammikuuta 2013 toisena singlenä hänen debyyttialbumiltaan "Raised in Rain".
Zveno
Zveno (, ’lenkki’) oli pienen eliitin muodostama bulgarialainen äärioikeistolainen poliittinen järjestö, joka muodosti toukokuusta 1934 tammikuuhun 1935 vallassa olleen diktatorisen hallinnon johdon.
Zveno perustettiin vuonna 1930 ja sen johtaja oli eversti Kimon Georgiev. Pääosa ryhmän jäsenistä oli siviilejä, jotka olivat tyytymättömiä hallituksen heikkouteen ja halusivat radikaalia muutosta poliittiseen järjestelmään. Zvenon kanssa yhteistyössä ollut eversti Damjan Veltšev teki 19. toukokuuta 1934 vallankaappauksen, jonka seurauksena Georgiev kohosi Bulgarian pääministeriksi. Hänen hallituksensa hajotti parlamentin, lakkautti puolueet, kielsi ammattiliitot ja asetti tiukan lehdistösensuurin. Tavoitteena oli kansallinen uudistuminen autoritaarisen, ei-puolueisiin perustuvan hallinnon avulla. Sitä varten luotiin uusi kansalliskokous, johon valittiin puolueisiin kuulumattomia edustajia hallituksen hyväksymiltä ehdokaslistoilta. Zvenon tavoitteissa oli joitain yhtäläisyyksiä italialaisen fasismin kanssa. Georgievin hallitus myös lakkautti VMRO-järjestön ja pyrki luomaan ystävällisemmät suhteet Jugoslaviaan sekä solmi diplomaattisuhteet Neuvostoliittoon. Lisäksi hallitus toteutti joitain sosiaalisia uudistuksia.
Zvenon valta päättyi kun kuningas Boris III syrjäytti lojaalien upseerien tuella Georgievin hallituksen 22. tammikuuta 1935. Boris nujersi pian myös muut vallasta kilpailleet ryhmät ja loi vuoden 1935 loppuun mennessä eräänlaisen sotilasjohdon tukeen perustuneen kuninkaallisen diktatuurin. Zvenoa ei kuitenkaan lakkautettu. Toisen maailmansodan aikana järjestö liittyi yhteistyötä Saksan kanssa vastustaneeseen isänmaalliseen rintamaan, joka kohosi valtaan sodan jälkeen ja Georgiev toimi uudelleen pääministerinä 1944–1946. Kommunistien otettua vallan Zvenon toiminta itsenäisenä organisaationa lopetettiin 1949.
Westinghouse
Westinghouse Electric Corporation, jonka perusti George Westinghouse 1886, on kantayritys useille nykyään toimiville, eri omistajilla kuuluville, mutta Westinghouse nimeä kantaville yrityksille. Westinghouse Electric Company nimellä tammikuun 8. 1886 aloittanut yritys oli sähkötekniikan, erityisesti vaihtovirtatekniikan edelläkävijä. Ennen sähköyritystään Westinghouse oli perustanut Westinghouse Air Brake Companyn. Vuonna 1995 Westinghouse Electric Corporation osti CBS:n ja alkoi toimia nimellä CBS Corporation.
CBS myi jäljellä olevat teollisuustoimintonsa Siemensille ja ydinvoimaosaamisensa British Nuclear Fuelsille, jolta ne osti 2006 Toshiba. Toshiba omistaa nykyisen Westinghouse Electric Companyn.
Viacom osti 1999 CBS:n mikä merkitsi alkuperäisen Westinghouse Corporationionin loppua.
Pittsburghissa Pennsylvanian osavaltiossa aloittanut Westinghouse Electric alkuajan toiminta keskittyi Yhdysvaltojen sähköistämiseen. Yrityksen suurimmassa tehdasyksikössä East Pittsburghissa tehtiin turbiineja ja käämityksiä sähkökoneisiin. George Westinghousen lisäksi yrityksen tunnettuja insinöörejä olivat William Stanley, Nikola Tesla, Vladimir Zworykin, Oliver B. Shallenberger, Benjamin Garver Lamme ja hänen sisarensa Bertha Lamme. Westinghousen historian tunnetuimpia asioita on ollut sen kilpailu sähköjärjestelmistä Thomas Alva Edisonin yrityksen General Electricin kanssa. Westinghousen edustama vaihtovirtajärjestelmä voitti tässä sodassa General Electricin tasavirtajärjestelmän.
Nykypäivänä toimiva "Westinghouse Electric Company LLC" on Toshiban hallitsema Yhdysvalloissa toimiva ydinvoimaloiden toimittamiseen keskittynyt yritys.
Last Soul on Earth
Last Soul on Earth on Miriam Bryantin debyyttialbumin "Raised in Rain" kolmas single, joka julkaistiin 8. heinäkuuta 2013.
Guido Morselli
Guido Morselli (1912–1973) oli italialainen kirjailija, jonka koko kymmenteoksinen tuotanto julkaistiin postuumisti. Hänen ennenaikaista kuolemaansa uskotaan jouduttaneen sen, että kustantajat hylkäsivät toistuvasti hänen teoksensa.
Hän käsitteli romaaneissaan myötäeläen historiallisia tapahtumia ja ennakoi poliittisia ja yhteiskunnallisia kehityssuuntia. Teoksista on suomennettu "Kadotus".
Operaatio Nordlicht (1942)
Operaatio Nordlicht (suom. "revontulet") oli toisessa maailmansodassa Adolf Hitlerin ja Saksan sodanjohdon suunnitelma Leningradin valtaamiseksi yli vuoden piirityksen jälkeen.
Sevastopolin kukistuttua heinäkuussa 1942 Saksan 11. armeija vapautui muihin tehtäviin ja sai tehtäväkseen vallata kaupungin Saksan pohjoisen armeijaryhmän tukemana.
Samanaikaisesti saksalaiset valmistautuivat Stalingradin taisteluun Kaukasuksella. Hyökkäyksen tarkoituksena oli aiheuttaa sekavuutta puna-armeijalle kahdella hyökkäyksellä pohjoisessa ja etelässä. Suunnitelma oli tarkoitus käynnistää 23. elokuuta 1942 valtavalla tykistö- ja lentopommituksilla kaupunkiin, mutta puna-armeijan aloitettua Vahriselän offensiivi 19. elokuuta 1942, Saksan 11. armeija määrättiin puolustukseen. Saksalaiset onnistuivat torjumaan puna-armeijan hyökkäyksen 10. lokakuuta 1942 mennessä, mutta hyökkäyksen seurauksena suunnitelma Leningradin valtaamiseksi peruttiin. Saksalaiset eivät tämän jälkeen enää kyenneet aloittamaan hyökkäystä kaupunkiin.
Lyijynokka
Lyijynokka ("Pyrenestes ostrinus") eli aiemmalta nimeltään loistomurskaajapeippo on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Lyijynokkaa tavataan Norsunluurannikolta Itä-Afrikan länsiosiin ja Eteläisen Afrikan pohjoisosiin ulottuvalla alueella. Sitä on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Raised in Rain (kappale)
Raised in Rain on Miriam Bryantin debyyttialbumin neljäs single.
Hoki Klupi Hyvinkää
Hoki Klupi Hyvinkää eli H.K.H. on hyvinkääläinen jääkiekkoseura. Se perustettiin vuonna 2010
H.K.H. pelasi ensimmäisen kautensa (2010-2011) III-divisioonassa, jonka jälkeen se on pelannut II-divisioonassa.
Punalyijynokka
Punalyijynokka ("Pyrenestes sanguineus") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina lyijynokan ja pikkulyijynokan kanssa.
Punalyijynokkaa tavataan Länsi-Afrikassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pikkulyijynokka
Pikkulyijynokka ("Pyrenestes minor") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina lyijynokan ja punalyijynokanin kanssa.
Pikkulyijynokkaa tavataan Malawissa, Mosambikissa, Tansaniassa ja Zimbabwessa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Lyijynokat
Lyijynokat ("Pyrenestes") on loistopeippojen heimoon kuuluva suku. Birdlife Suomen luokittelussa sukuun kuuluu 3 lajia.
George Westinghouse
George Westinghouse, Jr (6. lokakuuta 1846 – 12. maaliskuuta 1914) oli yhdysvaltalainen insinööri ja yrittäjä, joka keksi junissa käytetyn paineilmajarrun ja oli sähköteollisuuden edelläkävijä.Westinghouse oli Thomas Alva Edisonin pääkilpailija Yhdysvaltojen sähköistämisessä. Westinghouse Electric Corporationin vaihtovirtajärjestelmä voitti Edisonin ja General Electricin edustaman tasavirtajärjestelmän.
Vuonna 1911 George Westinghouselle myönnettiin IEEE:n Edison-mitali.
Manikit
Manikit ("Lonchura") on loistopeippojen heimoon kuuluva suku.
BirdLife Suomen mukaan sukuun kuuluu 28 lajia:
Myös seuraavia pidetään toisinaan eri lajeina, toisinaan kuitenkin muiden manikkilajien alalajeina:
Pyhän Marian kirkko (Kirkby Lonsdale)
Pyhän Marian kirkko () on kyläkirkko Kirkby Lonsdalessa Englannissa. Se kuuluu Englannin kirkon Carlislen hiippakunnan Kendalin rovastikuntaan.
Vanhimmat osat ovat 1200-luvulta. Lukupulpetti on vuodelta 1619. Uusromaaniseen tyyliin rakennettu eteläkuisti on 1800-luvulta.
Kirkon pohjoispuolella on suojeltu puistomaja, joka on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Maja oli aiemmin pappilan puistossa ja sillä oli alun perin pyramidin muotoinen katto.
Aleksandăr Malinov
Aleksandăr Malinov (3. toukokuuta 1867 Pandăkli, Bessarabia – 20. maaliskuuta 1938 Sofia) oli bulgarialainen poliitikko, joka toimi Bulgarian pääministerinä vuosina 1908–1911, 1918 ja 1931.
Bessarabialainen Malinov opiskeli oikeustiedettä Kiovassa ja toimittuaan lakimiehenä Bulgariassa hän sai vuonna 1889 maan kansalaisuuden. Hän kuului Karavelovin demokraattisen puolueeseen ja oli vuodesta 1901 kansalliskokouksen jäsen. Malinov toimi ensimmäisnen karran Bulgarian pääministerinä tammikuusta 1908 maaliskuuhun 1911; lokakuusta 1910 hän oli myös ulkoministerinä. Hänen ensimmäiselle pääministerikaudelleen osui Balkanin kriisi, jonka yhteydessä Bulgaria julistautui lopullisesti itsenäiseksi sekä kuningaskunnaksi. Malinov kannatti Bulgarian liittoutumista Venäjän ja ententevaltioiden kanssa ja varoitti maan ajautumisesta riippuvaiseksi keskusvalloista, mikä tuli ilmeiseksi varsinkin Balkanin sotien jälkeen. Vastoin hänen neuvojaan puhjettua pääministeri Vasil Radoslavov ja tsaari Ferdinand I päättivät syyskuussa 1915 viedä Bulgarian mukaan ensimmäiseen maailmansotaan keskusvaltojen puolelle.
Bulgarian ajauduttua lähelle romahdusta tsaari erotti Radoslavovin kesäkuussa 1918 ja nimitti Malinovin uudeksi pääministeriksi. Hän tunnusteli mahdollisuuksia rauhan solmimiseen ympärysvaltojen kanssa ja yritti siten samalla painostaa Saksan antamaan taloudellista ja sotilaallista apua Bulgarialle, mutta nämä yritykset osoittautuivat turhiksi. Kun Bulgarian rintama Makedoniassa romahti syyskuussa 1918, Malinov pyysi ympärysvalloilta aselepoa, vaikka tsaari Ferdinand olisi halunnut jatkaa taistelua. Ympärysvallat suostuivat aselepoon sillä ehdolla, että Bulgaria antautui ehdoitta. Malinov jatkoi pääministerinä vielä sen jälkeen, kun Ferdinand oli lokakuussa luopunut kruunusta. Hän erosi marraskuun lopussa protestina Romanian suorittamalle kiistanalaisen Dobrudzhan alueen miehitykselle, josta ei oltu sovittu aselevon yhteydessä. Malinov oli vielä kolmannen kerran pääministerinä kesäkuusta lokakuuhun 1931.
Adolf Broberg
Johan Adolf Ulrik Jakob Broberg (26. syyskuuta 1770 – 4. helmikuuta 1849 Lapinjärvi) oli suomalainen eversti ja maaherra.
Hän toimi Kymenkartanon läänin maaherrana vuosina 1827–1828 ja Turun ja Porin läänin maaherrana 1828–1831.
Paul van Buitenen
Paul van Buitenen (s. 28. toukokuuta 1957 Breda) on hollantilainen Euroopan unionin virkamies ja europarlamentaarikko vuosina 2004–2009.
Van Buitenen arvosteli EU:n toiminnassa havaitsemiaan väärinkäytöksiä. Hänen paljastamansa asiat johtivat EU:n Santerin komission eroon 1990-luvun lopulla. Buitenen valittiin europarlamenttiin perustamansa Europa Transparant -puolueen listoilta vuonna 2004. Vuonna 2006 hän moitti Clearstream-pankkitoimintaa ja EU:n toimintaa ja julkaisi vuonna 2008 verkkosivuillaan luottamuksellista, EU:n sisäisen raportin tietoa EU:n varojen väärinkäytöstä. Vuonna 2008 van Buitenen ilmoitti Europa Transparant -puolueensa lopettamisesta ja ilmoitti liittyvänsä Kristilliseen liittoon (ChristenUnie), joka on hollantilanen kristillis-demokraattinen puolue.
Reader's Digest -lehti ja Australian Broadcasting Commission ovat valinneet Buitenenin Vuoden eurooppalaiseksi.
Ohion urheilu
Ohiossa harjoitetaan Yhdysvaltojen muiden osavaltioiden tapaan monia eri urheilulajeja.
Yhdysvaltojen ensimmäinen baseballin ammattilaisjoukkue oli Red Stockings Ohion Cincinnatista. Myös amerikkalaisen jalkapallon pääsarjojen juuret ovat Ohiossa: Cantonissa perustettiin 1920 NFL-liigan edeltäjä The American Professional Football Association ja samana vuonna Daytonissa käytiin ottelu, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä NFL-pelinä. Koska Ohiolla on ollut merkittävä asema NFL-liigan kehityksessä, Cantoniin avattiin vuonna 1983 sarjan kunniagalleria Pro Football Hall of Fame.
Monet ohiolaiset urheilujoukkueet ovat menestyneet Pohjois-Amerikan pääsarjoissa:
Ohiossa on kahdeksan yliopistojalkapallojoukkuetta NCAA:n I-A-divisioonassa. Ohion osavaltionyliopiston joukkue Ohio State Buckeyes football pelaa kotiottelunsa Ohio Stadiumilla, joka tunnetaan myös nimellä Horseshoe. Sinne mahtuu yli 102 000 katsojaa, joten se on Yhdysvaltojen neljänneksi suurin jalkapallokatsomo.
Monet tunnetut amerikkalaisen jalkapallon valmentajat, kuten Paul Brown, Woody Hayes ja Bo Schembechler, ovat aloittaneet uransa ohiolaisessa Miamin yliopistossa.
Yksilölajien urheilijoista tunnetuimpia ohiolaisia ovat Jack Nicklaus, joka on maailman menestyneimpiä golfaajia, ja nelinkertainen yleisurheilun olympiavoittaja Jesse Owens. Muita menestyneitä ohiolaisia yksilölajien edustajia ovat olleet Dave Albritton ja Butch Reynolds.
Hevosurheilu on merkittävä osa Ohion urheiluelämää ja taloutta, ja se työllistää noin 16 000 henkeä joko suoraan tai välillisesti. Englannintäysiveristen ja quarterhevosten laukkakilpailuita sekä peitsaus- ja ravikilpailuita järjestetään osavaltion kahdeksalla hevosradalla ympäri vuoden. Laukkaradoista vanhin on vuonna 1923 valmistunut Beulah Park Grove Cityssä. Muita kilparatoja ovat Lebanon Raceway Lebanonissa, Raceway Park Toledossa, River Downs Cincinnatissa, Scioto Downs Columbusissa ja Thistledown North Randallissa. Ohio State Racing Commission valvoo ja säätelee laukka- ja kilpa-ajourheilutoimintaa Ohion alueella ja on sitoutunut suojelemaan, säilyttämään ja edistämään hevosurheilua ja sen lähialoja.
Ohio on ollut Yhdysvaltain suurin amerikanravurien kasvattaja, mutta putosi seitsemänneksi vuonna 2011. Kun rahapeliautomaattikasinot sallittiin hevosratojen yhteydessä, hevoskasvatus elpyi ja laajeni kaksinkertaiseksi. Amerikanravureiden kasvatuksella on merkittävä vaikutus Ohion maanviljelyyn. Delawaren kaupungissa järjestetään vuosittain Yhdysvaltain tärkein kolmivuotiaiden orien ja ruunien peitsauskilpailu Little Brown Jug.
Marta Andreasen
Marta Andreasen (s. 26. marraskuuta 1954) on argentiinalaissyntyinen espanjalainen virkamies ja poliitikko, joka työskenteli EU:n Euroopan komissiossa ja tuli tunnetuksi mielipiteistään että komission tilitysjärjestelmä jätti mahdollisuuden petoksille.
Andreasen raportoi tilihämäryyksistä komissaari Michaele Schreyerille ja komission johtajalle Romano Prodille. Jäätyään näiltä ilman vastausta hän vei asian Euroopan parlamentin budjettikomitealle.
Andreasen kieltäytyi allekirjoittamasta Euroopan komission vuoden 2001 tilejä. Media alkoi kiinnostua asiasta, ja 2002 elokuussa Andreasen julkisti asian.
Andreasen erotettiin työstään komissiossa toukokuussa 2002. Syynä "henkilöstön sääntöartiklojen 12 ja 21 rikkominen eli ei osoittanut tarpeeksi lojaalisuutta ja kunnioitusta". Hänen on sanottu joutuneen pois työstä ja erotetuksi koska hän kieltäytyi allekirjoittamasta tilejä joiden uskoi olevan epäluotettavia.
Andreasen valittiin vuonna 2009 Isosta-Britanniasta Euroopan parlamenttiin EU-kriittisen UKIP-puolueen edustajana. Hän loikkasi vuonna 2013 konservatiiveihin ja jäi parlamentista pois vuoden 2014 vaaleissa.
Öjan kirkko (Gotlanti)
Öjan kirkko () on keskiaikainen luterilainen kirkko Öjassa, Ruotsin Gotlannin saarella. Kirkkorakennus on pääosin 1200-luvulta ja sen runsaat kalkkimaalaukset 1400-luvulta.
Kirkossa on taidokkaasti veistetty puinen krusifiksi 1300-luvulta. Sen tekijän arvellaan saaneen koulutuksensa Ranskassa. Siellä on myös suuri madonna-veistos, nykyisin kirkossa on kopio alkuperäisestä, joka on viety Visbyn maakuntamuseoon.
Kirkko sijaitsee vanhassa kulttuurimaisemassa jota on viljelty pronssi- ja rautakaudelta asti. Muiden Etelä-Gotlannin kirkkojen tapaan se on rakennettu hiekkakivestä. Kirkon eteläpuolen kivijalka näyttää siltä, että rakentamiseen on käytetty aikaisemman kirkon kiviä.
Vaksalan kirkko
Vaksalan kirkko () on keskiaikainen luterilainen kirkko Uppsalassa Ruotsissa. Kirkkorakennus on 1100-luvulta ja sen vanhimmat kalkkimaalaukset 1300-luvun alkupuoliskolta.
Kirkossa on maalauksia 1400-luvun lopulta jotka on yhdistetty Albertus Pictorin työhuoneeseen..
Kirkon näyttävin taideteos on Ruotsin suurimpiin kuuluva alttarikaappi. Se on valmistettu Antwerpenissä 1500-luvulla. Keskuskuvana on Jeesuksen kärsimys ja ristinkuolema. Kaapin siipiin on kuvattu pyhimyksiä ja marttyyreita, kuten Pyhä Andreas, jolle kirkko on pyhitetty ja Pyhä Birgitta. Alaosassa on kuvattu vertaus tyhmistä neitsyistä.
Isonkyrön kirkko
Isonkyrön kirkko on Isonkyrön seurakunnan pääkirkko. Se on valmistunut 1877. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1878. Ida Silverbergin kopio Rubensin maalauksesta Kristus ristillä.
Kirkko on peruskorjattu ja sisältä maalattu 1956 sekä uudelleen sisältä maalattu 1984. Kirkon kellot ovat olleet alun perin vanhassa kirkossa.
Pitäjäkokous päätti uuden kirkon rakentamisesta 1843, kun maaherran määräämässä katselmuksessa oli todettu, ettei vanhan kirkon korjaaminen ja laajentaminen onnistu. Vuonna 1864 kirkonkokous päätti rakentaa kirkon Georg Theodor Chiewitzin suunnitelmien mukaan. Tämän jälkeen rakentaminen viivästyi vielä yli kymmenellä vuodella muun muassa piirustusten uusimisen, Ylistaron omaksi seurakunnaksi eroamisen ja katovuosien vuoksi.
Kirkon vieressä sijaitseva punatiilinen siunauskappeli on vuodelta 1878. Sen on todennäköisesti suunnitellut pääkirkon rakennustöitä johtanut rakennusmestari August Lassallin.
Kirkon läheisyydessä sijaitseva hautausmaa on vihitty käyttöön 1896. Hautausmaan pinta-ala on noin 2 hehtaaria ja hautoja siellä on noin 2000. Erillisen sankarihauta-alueen suunnitteli arkkitehti Matti Visanti vuonna 1918. Visanti on suunnitellut myös hautamuistomerkin Kyrön karhu sekä hautojen laatat ja ristit. Sankarihauta-alueelle on haudattu yhteensä yli 200 vapaus-, talvi- ja jatkosodan sankarivainajaa.