hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Downton Abbey
Downton Abbey on brittiläinen televisiosarja, jonka on luonut ja käsikirjoittanut Oscar-palkittu Julian Fellowes.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Isossa-Britanniassa ITV:llä 26. syyskuuta 2010. Sarjan kuudes ja viimeinen tuotantokausi päättyi Isossa-Britanniassa 25. joulukuuta 2015.
Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Downton Abbeyn kartanoon Pohjois-Yorkshiressa edvardiaaniseen aikaan, ja siinä seurataan Crawleyn aatelissuvun sekä heidän palvelijoidensa elämää. Sarjassa sivutaan monia merkittäviä historiallisia tapahtumia, kuten RMS Titanicin uppoamista, ensimmäistä maailmansotaa, espanjantauti-pandemiaa, sotien välistä aikaa ja Irlannin vapaussotaa.
"Downton Abbey" on saanut kansainvälisesti ylistäviä arvosteluja televisiokriitikoilta. Sarja on palkittu muun muassa parhaan minisarjan Golden Globella ja Primetime Emmyllä. Sarja on kaikkien aikojen eniten ehdokkuuksia saanut ulkomaalainen televisiosarja Primetime Emmy Awardsien historiassa 31 ehdokkuudellaan kolmen kauden jälkeen.
Sarjasta tuli sekä ITV:n että PBS:n katsotuin sarja ja menestynein brittiläinen pukudraama sitten vuoden 1981 "Menneen maailman". Kolmannen kauden jälkeen sarjasta tuli yksi maailman kaikkien aikojen laajimmin katsotuista televisiodraamasarjoista. Suomessa "Downton Abbeyä" esittää Yle TV1.
Tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Downton Abbeyn maalaiskartanoon Pohjois-Yorkshiressa Granthamin jaarlin ja kreivittären perheen kotiin, jossa asuvat myös heidän lukuisat palvelijansa. Ensimmäinen kausi alkaa kun suvun perijän Patrickin kerrotaan menehtyneen RMS Titanicin merionnettomuudessa. Granthamin jaarlin kaikki kolme lasta ovat tyttäriä, ja brittiläisen perimyssäännön mukaan aatelisarvon ja siihen liitetyn omaisuuden voi periä vain miespuolinen perillinen. Patrick oli kihlattu jaarlin vanhimman tyttären Lady Maryn kanssa, jolloin heidän lapsensa taas olisi aikanaan perinyt jaarlinarvon isältään ja omaisuus olisi pysynyt lähisuvussa. Uusi kaukainen perillinen löytyy Manchesteristä, mutta keskiluokkaisella lakimiehellä on vaikeuksia sopeutua jäykistelevään aristokraattielämäntapaan. Ensimmäinen kausi päättyy ensimmäisen maailmansodan syttymiseen. Sarjan toisella kaudella seurataan maailmansodan aikaisia tapahtumia ja kolmannella ja neljännellä kaudella Crawleyt palvelijoineen ovat riehakkaalla 1920-luvulla.
Tolmatšovo
Tolmatšovo () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Leningradin alueen Lugan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen varrella 15 kilometriä Lugasta pohjoiseen. Taajaman kautta kulkee Hatsinan ja Lugan välinen rautatie. Asukkaita on 3 200 henkeä (vuonna 2010)
Taajamassa toimii metallitehdas, teräsbetonirakennetehdas ja rehutehdas. Palveluihin kuuluu musiikkikoulu, kulttuuritalo ja kirjasto. Lähistöllä Zatišjen kartanossa on asunut kirjailija Mihail Saltykov-Štšedrin.
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1858 Pietarin ja Varsovan välistä rautatietä rakennettaessa. Aluksi sen nimenä oli Preobraženskajan asema seudulla majailleen Preobraženskin rykmentin mukaan. Vuonna 1920 se nimettiin Tolmatšovoksi Venäjän kansalaissodan sankarin Nikolai Tolmatšovin mukaan. Vuonna 1938 Tolmatšovosta tuli kaupunkimainen taajama.
Tolmatšovon kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi seuraavat asutuskeskukset: kylät Baltijets, Bankovo, Bežany, Boloto, Bolšije Krupeli, Bolšoje Zamošje, Dolgovka, Gobžitsy, Imenitsy, Jaštšera, Karaulka, Kemka, Krasnyje Gory, Muraveino, Nataljino, Novyje Krupeli, Ostrovenka, Pelkovo, Peretšitsy, Polja, Pustyn, Razliv, Sabo, Sitenka, Srednije Krupeli, Tabor, Turovka, Vettšiny, Vjaz, Vysokaja Griva, Zamostje, Zaozerje, Zapolje, Želtsy, Zolotaja Gorka, Ploskojen taajama, Živoi rutšein lomakylä, Turbaza ja Železo.
Lemusajoki
Lemusajoki () on Laukaanjoen sivujoki Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 48 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 839 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Isvaran kuntaan kuuluvan Lemusan (ven. Limoža) kylän luota ja virtaa laajan metsäalueen läpi etelään yhtyen Laukaanjokeen Hotnežan kylän tienoilla. Joen suussa on toinen Lemusan kylä (ven. Lemovža). Tärkeimmät sivujoet ovat Tšornaja, Izvarka, Repolka, Hmelenka, Belka ja Verjažka.
Eino Tepponen
Eino Tepponen (1932 Rautu – 1990-luvulla) oli suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä.
Eino Tepposen perhe lähti sodan jaloista Karjalankannakselta evakkoon ja päätyi Helsinkiin. Tepponen kävi kansa- ja oppikoulun Kalliossa. Hän sai paikan lennättimen sähkösanomalähettinä ja toimi sitten Suomen Voimistelu- ja Urheiluliiton juoksupoikana. Seuraava työpaikka, Suomi-Filmin tekstaamo, antoi tulevalle uralle suunnan, vaikka Tepponen saikin sieltä potkut. Uusi työ löytyi Pauligin somistamosta.
Armeijasta kotiuduttuaan Tepponen pääsi harjoittelijaksi isoon mainostoimistoon ja työn ohella kävi Ateneumin iltakurssia yleisellä linjalla. Kun Mainosgraafikot ry perusti oman koulunsa, työnantaja lähetti Tepposen opiskelemaan lisää. Hän valmistui kurssinsa parhaana ja lähti seuraavaksi Kanadan Torontoon työskentelemään kahdessakin eri mainostoimistossa. Hän pyrki työhön mainosmaailman keskukseen New Yorkiin, mutta J. Walter Thompson -toimisto ei ollut Tepposesta kiinnostunut. Hän palasi Suomeen samaan mainostoimistoon, jossa sitten viihtyikin kaikkiaan 26 vuotta.
1970-luvun puolenvälin paikkeilla Tepponen jäi mainostyöstä palkattomalle varhaiseläkkeelle ja keskittyi tekemään kirjankansia. Hänen toiminnantäyteinen, realistinen kuvitustyylinsä tuli tunnetuksi etenkin jännitysromaanien kansista muun muassa Alistair MacLeanin teoksiin. Realismin ohella Eino Tepponen hallitsi myös karikatyyrin ja sai vuonna 1979 pilapiirtäjän paikan Apu-lehdestä.
Ruutainjoki
Ruutainjoki () on Laukaan sivujoki Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 60 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 526 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Suuren-Ruudan kylän luota ja virtaa laajan metsäalueen läpi etelään yhtyen Laukaanjokeen Sabskin alapuolella. Tärkeimmät sivujoet ovat Uhora, Uhta ja Sumka.
Vakka-Suomen Voima
Vakka-Suomen Voima Oy on suomalainen energiayhtiö, joka omistaa myös suomalaisen Vertek Oy:n. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2010 noin 28 miljoonaa euroa ja konsernissa työskenteli 145 henkeä. Yrityksen nimi oli aikaisemmin Laitilan Sähkö Oy.
Louise Mushikiwabo
Louise Mushikiwabo (s. 23. lokakuuta 1957) on ruandalainen poliitikko. Hän on toiminut maansa ulko- ja yhteistyöministerinä 4. joulukuuta 2009 lähtien. Häntä edelsi tehtävässä Rosemary Museminali. Mushikiwabo edustaa Ruandan isänmaallista rintamaa. Hän on opiskellut Ruandan kansallisessa yliopistossa ja Delawaren yliopistossa.
Mushikiwabon veli Lando Ndasingwa oli ainoa tutsiministeri viimeisessä Juvénal Habyarimanan hallituksessa; hänet surmattiin Ruandan kansanmurhan alussa vuonna 1994.
Rosonajoki
Rosonajoki () on Narvanjoen suun ja Laukaanjoen yhdistävä joki Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Sen pituus on 26 kilometriä.
Joki on syntynyt jääkauden loppuvaiheessa Narvajoen uomaksi. Sen suunta vaihtelee. Narvajoen ollessa korkealla Rosonajoki virtaa Laukaanjokeen ja vastaavasti Laukaanjoen tulviessa virtaus kääntyy Narvajokeen.
Rosonajoen varsilla on asunut ortodoksisia inkerikkoja ja luterilaisia inkerinsuomalaisia. Tarton rauhan jälkeen osa alueesta kuului Viron Inkeriiin.
Klooriasetaldehydi
Klooriasetaldehydi ( CHClO) on aldehydi ja asetaldehydin johdannainen. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä ja puun kuoren poistoon.
Klooriasetaldehydi on huoneenlämpötilassa nestemäistä pistävänhajuista nestettä. Se liukenee hyvin orgaanisiin liuottimiin ja veteen ja vesiliuoksissa se muodostaa hemihydraatin. Yhdiste on hyvin reaktiivinen ja sen reaktiot ovat tyypillisiä sekä aldehydeille että klooratuille orgaanisille yhdisteille. Vedettömänä yhdiste kondensoituu syklisiksi trimeereiksi ja tetrameereiksi. Siitä muodostuu melko helposti myös asetaaleja. Yhdiste hapettuu voimakkaiden hapettimien vaikutuksesta kloorietikkahapoksi. Hapettumista katalysoivat kobolttisuolat. Klooriasetaldehydin klooriatomi reagoi nukleofiilien, kuten ammoniakin tai amiinien kanssa, nukleofiilisella substituutiolla. Reaktiota nopeuttaa aldehydiryhmän elektroneja puoleensa vetävä eli induktiivinen vaikutus.
Ensimmäisen kerran yhdistettä valmisti K. Natterer vuonna 1882 kuumentamalla oksaalihapon kanssa klooriasetaldehydin dietyyliasetaalia. Nykyään pääasiallinen valmistusmenetelmä on vinyylikloridin vesiliuoksen klooraus tai asetaldehydin tai paraldehydin klooraus. Vinyylikloridiprosessin etuna on kvantitatiivisuus sillä asetaldehydiä kloorattaessa muodostuu myös diklooriasetaldehydiä ja triklooriasetaldehydiä. Näin saadut tuotteet puhdistetaan tislaamalla ja ovat hydraatteja. Vedetöntä klooriasetaldehydiä tuotetaan hydraateista kuumentamalla oksaalihapon läsnä ollessa.
Klooriasetaldehydiä käytetään tyypillisesti vesiliuoksena, koska puhtaan yhdisteen eristäminen on kallista. Yhdistettä käytetään lääkeaineiden ja väriaineiden synteesissä. Esimerkiksi reaktio tiourean kanssa johtaa 2-aminotiatsoliin, joka on hyödyllinen lääkkeiden ja värien valmistuksessa. Klooriasetaldehydistä tuotetaan myös muita farmaseuttisia tuotteita, kuten statiineja ja desinfiointiaineena käytettävää fenfuraamia. Siitä valmistetaan myös aromiaineita ja maatalouskemikaaleja, esimerkiksi kasvien kasvun säätelyyn käytettävää tidiatsuronia. Yhdistettä voidaan käyttää myös tukkipuiden kaarnan poistamiseen.
Klooriasetaldehydi on myrkyllistä ja ärsyttää ihoa, silmiä ja hengityselimiä. Yhdiste muodostaa additiotuotteita DNA:n kanssa ja on siten mutageeninen ja mahdollisesti myös karsinogeeninen. Klooriasetaldehydiä muodostuu ihmisen elimistössä vinyylikloridin ja 1,2-dikloorietaanin aineenvaihduntatuotteena.
Alexander Tawitz
Alexander Tawitz (1879 Viro – 1. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, pilapiirtäjä, sarjakuvantekijä ja mainospiirtäjä.
Virolaissyntyinen Alexander Tawitz pakeni Venäjän vallankumousta Pietarista Helsinkiin ja nousi 1920- ja 1930-luvuilla Suomen pilapiirtäjien parhaimmistoon. Hänen piirtämänsä ja Veli Giovannin käsikirjoittama sarjakuva "Junnu Kivanen" ilmestyi Suomen Kuvalehdessä. Tawitzista tuli vakiopiirtäjä myös Veli Giovannin Pilajuttuja ja piirroksia -taskukirjasarjaan, jonka kannet olivat miltei aina hänen käsialaansa. Useimmat Veli Giovannin tuottamat sarjat vuoteen 1929 saakka olivat Tawitzin piirtämiä. Hän teki kuvia myös ensimmäiseen suomalaiseen sarjakuvalehteen Kalle Viksariin sekä Joulukärpäseen ja Tuulispäähän.
Orchidoideae
"Orchidoideae" on yksi kämmekkäkasvien ("Orchidaceae") alaheimoista. Sen lajeilla on tyypillisesti juurimukuloita.
"Orchidoideae"-alaheimoon kuuluu 208 sukua ja 3755 lajia, mikä on noin kuudesosa kaikista tunnetuista kämmekkäkasveista. Siihen kuuluvia lajeja kasvaa suuressa osassa maailmaa, ei kuitenkaan arktisilla alueilla ja Afrikan, Aasian ja Australian aavikkoalueilla. Suurimmat suvut lajimäärineen:Pienempiä sukuja:
Maire Pohjanheimo
Maire Pohjanheimo o.s. Tammenlaakso on suomalainen säveltäjä, sanoittaja ja harmonikansoittaja. Pohjanheimo on soittanut haitaria Turuttaret-nimisessä naistriossa 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on säveltänyt ja sanoittanut Vera Teleniukselle kappaleen "Yön laulajatar".
Landon Liboiron
Landon Liboiron on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjoissa "" (Declan) ja "Terra Nova" (Josh Shannon).
Liboiron kasvoi maatilalla Jennerissä, Albertan provinssissa. Hän halusi jo lapsena näyttelijäksi ja kävi taiteilijaäitinsä kuljettamana Vancouverissa harjoituksissa ja koekuvauksissa. Hän sai Rosie Awardin, albertalaisen elokuva- ja televisioalan palkinnon, roolistaan vuoden 2008 televisioelokuvassa "Mayerthorpe".
Liboiron esitti Declan Coynea "Degrassi: The Next Generation" -nuortensarjan yhdeksännellä ja kymmenennellä tuotantokaudella. Hänen roolisuorituksensa huomioitiin Gemini-palkintoehdokkuudella.
Vuonna 2010 Liboiron valittiin näyttelemään Josh Shannonia, pääosaperheen teini-ikäistä poikaa, Steven Spielbergin tuottamassa suuren budjetin tieteissarjassa "Terra Nova". Sarja esitettiin Yhdysvalloissa syyskaudella 2011, mutta sitä ei uusittu toiselle tuotantokaudelle.
Vuodesta 2013 lähtien Liboiron on esittänyt Peter Rumancekia Netflixin alkuperäissarjassa "Hemlock Grove".
Unisono
Unisono on musiikkitermi, joka voi tarkoittaa useamman esittäjän laulua tai soittoa yksiäänisesti tai oktaaveissa. Termiä käytetään myös tilanteesta, jossa kaksi tai useampi yhdessä soivaa samankorkuista säveltä muodostavat puhdasta priimiä vastaavan intervallin. Kun tilapäisesti jaetut soitinäänet palaavat yhdeksi stemmaksi, ne tulevat unisonoon.
Termiä voidaan käyttää myös samanaikaisesta rytmityksestä, jolloin puhutaan rytmisestä unisonosta.
Orkesteripartituureissa unisono merkitään jousisoitinnuotteihin ilmaisemaan divisiesityksen vastakohtaa.
Jeffrey Ntuka
Jeffrey Ntuka-Pule (10. toukokuuta 1985 Polokwane, Etelä-Afrikka – 21. tammikuuta 2012 Kroonstad, Etelä-Afrikka) oli eteläafrikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ntuka edusti urallaan seuratasolla belgialaista KVC Westerlota (2003–2008) sekä eteläafrikkalaisia Kaizer Chiefsiä (2008–2010) ja Supersport Unitedia (2010–2011). Etelä-Afrikan maajoukkueessa hän pelasi viisi ottelua.
Ntuka kärsi elämänsä aikana alkoholiongelmista. Hän kuoli puukotuksen uhrina yökerhossa Kroonstadissa.
Falkland Islands Defence Force
Falkland Islands Defence Force (FIDF) on Falklandinsaarten vapaaehtoinen puolustusorganisaatio, jota saarelaiset pitävät yllä. FIDF vastaa Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimien kanssa saarten turvallisuudesta.
Falklandinsaarten hallinto vastaa täysin saarilla asuvista henkilöistä koostuvien joukkojen 400 000 punnan rahoituksesta. Ne on järjestetty vastaamaan kevyesti aseistettua jalkaväkikomppaniaa, jonka koulutus ja käytön suunnittelu vastaa Britteinsaarten muiden joukkojen koulutusta ja hallinnon tarpeita. Merijalkaväen sotilasmestari toimii joukkojen koulutuksen ohjaajana. Joukkojen johtajana toimii majurin arvoinen saarelainen apunaan sotilasmestarin arvoinen saarelainen.
Joukot saavat koulutusta tiedustelussa, tarkka-ammunnassa, konekiväärin käsittelyssä, lähitaistelussa, maihinnousussa ja tukitoimissa. Se kykenee torjumaan laittoman kalastuksen aiheuttaman uhan sekä etsintä- ja pelastuspalveluun saarten alueella.
Falklandinsaarten ensimmäinen vapaaehtoisyksikkö perustettiin Krimin sodan aikana 1854 Venäjän mahdollisen hyökkäyksen varalta. Yksiköllä ei kuitenkaan ollut vielä virallista nimeä, ja se toisinaan tunnettiinkin Stanley Volunteers -nimisenä. Nykyinen yksiköllä on kuitenkin katkeamattomat perinteet aina vuoteen 1892, kun vuotta aiemmin chileläisen kapinallisryhmittymän alus oli Stanleyssä telakalla. Aluksella olleet 200 aseistettua sotilasta koettiin uhaksi, jolloin kuvernööri Roger Goldsworthy määräsi vapaaehtoisyksikön muodostettavaksi. Ensimmäiset vapaaehtoiset värväytyivät siten kesäkuussa 1892 kuvernöörinpalatsissa.
Ensimmäisessä maailmansodassa vapaaehtoiset miehittivät vartiopaikat kaikkialla saarilla ja 36 saarelaista värväytyi Britannian armeijaan. Sodan päätyttyä Falkland Islands Volunteers sai nykyisin käytössä olevan nimensä Falkland Islands Defence Force. Yksikkö asetettiin toisessa maailmansodassa liikekannalle, jolloin se taas miehitti vartiopaikat. Samalla asetettiin liikekannalle uusi kevyt aseinen yksikkö. Vuonna 1939 saarelle saapui englantilaissyntyisten Argentiinassa asuvien muodostama yksikkö Tabaris Highlanders, joka viipyi ainoastaan pari kuukautta. Sodan päätyttyä saarella palvelleiden merijalkaväen yksiköiden ansiosta FIDF otti käyttöön merijalkaväen asepuvun sekä koulutuksen.
Falkland Islands Defence Force asetettiin liikekannalle 1. huhtikuuta 1982 täydentämään saarella ollutta merijalkaväen osastoa Argentiinan maihinnousun uhatessa. Seuraavana päivänä kuvernööri Rex Hunt määräsi joukot antautumaan. Argentiina takavarikoi kaikki FIDF:n hallussa olleet aseet ja teki yksiköstä laittoman. Falklandin sodan kestäessä osaa joukkoihin liittyneistä pidettiin kotiarestissa Fox Bayssä. Yksikkö perustettiin uudelleen 1983.
One for the Money
One for the Money voi viitata:
Coriolanus (täsmennyssivu)
Coriolanus voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Poimuvita
Poimuvita ("Potamogeton crispus") on vitojen sukuun kuuluva uposkasvi.
Poimuvidan varsi on 25–100 senttimetriä pitkä ja litteä. Sen pitkulaiset lehdet ovat 3–9 cm pitkät, 0,5–1,2 cm leveät. Lehdet ovat poimuiset ja sahalaitaiset, väriltään ruskeat tai vihreät. Tähkäkukinto on harsu ja sen perä käyrä.
Suomessa poimuvita kasvaa rehevissä järvissä matalassa tai melko syvässä vedessä. Se on maassa harvinainen laji, jota tavataan Ahvenanmaalla, Lohjan seudulla ja Hämeessä.
Devil Inside
Devil Inside voi tarkoittaa seuraavia:
Roger Gracie
Roger Gracie Gomes (s. 26. syyskuuta 1981 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen brasilialaisen jujutsun harjoittaja ja uransa lopettanut vapaaottelija. Hän on entinen ONE Championshipin alemman raskaansarjan mestari.
Roger kuuluu tunnettuun Gracien sukuun. Hänen isoisänsä on brasilialaisen jujutsun kehittäjä Carlos Gracie. Roger on voittanut brasilialaisen jujutsun maailmanmestaruuden neljätoista kertaa. Hän päätti jujutsun kilpauransa heinäkuussa 2017.
Gracie otteli ensi kerran -tapahtumassa 2. joulukuuta 2006 Ron Watermania vastaan. Ottelu päättyi Gracien voittoon käsilukolla ensimmäisessä erässä. Seuraavan kerran Gracie otteli vuonna 2008 Japanissa, -tapahtumassa. Hän voitti uransa toisen ottelun Yuki Kondoa vastaan myöskin ensimmäisessä erässä.
Toukokuussa 2009 Strikeforce vahvisti tekevänsä moniotteluisen sopimuksen Gracien kanssa. Lopulta vuotta myöhemmin Gracie otteli uransa kolmannen ottelun Strikeforce-organisaation järjestämässä -tapahtumassa entistä UFC:n raskaansarjan mestaria Kevin Randlemania vastaan. Gracie onnistui lopulta voittamaan ottelun toisessa erässä kuristuksella. Gracie voitti myös neljännen ottelunsa kuristuksella Trevor Prangleyta vastaan -tapahtumassa vuonna 2011. Kesäkuussa 2011 Gracie joutui vetäytymään heinäkuun -tapahtumaan suunnitellusta ottelusta Strikeforcen alemman raskaansarjan entistä mestaria Muhammed Lawalia vastaan loukkaantumisen vuoksi. Muutamaa päivää myöhemmin kaksikon ottelu siirrettiin 10. päivälle syyskuuta 2011. Gracie hävisi ottelun ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä.
10. helmikuuta 2012 GracieMag ilmoitti Twitterissä Gracien tehneen sopimuksen UFC:n kanssa ja harjoittelevan ennen avausotteluaan Anderson Silvan kanssa. Kaksi päivää myöhemmin UFC:n puheenjohtaja Dana White tyrmäsi huhut sopimuksesta. Gracie päätti sitä vastoin siirtyä ottelemaan painoluokkaa alemmaksi ja otteli ensimmäisen kerran keskisarjassa Keith Jardinea vastaan. Ottelu käytiin -tapahtumassa 14. heinäkuuta 2012. Gracie voitti ottelun tuomariäänin.
Strikeforcen lakkautumisen myötä UFC ilmoitti valitsevansa organisaatiosta kaksikymmentä ottelijaa UFC:hen. Gracie oli yksi heistä, jonka myötä hänestä tuli neljäs UFC:ssä otellut Gracie-suvun jäsen. Maaliskuussa Gracien julkistettiin ottelevan ensimmäisen UFC-ottelunsa Tim Kennedyä vastaan 6. heinäkuuta 2013 UFC 162 -tapahtumassa. Gracie hävisi ottelun yksimielisellä päätöksellä. Tapahtuman jälkeen hänet vapautettiin sopimuksesta.
Gracie sai uuden sopimuksen ONE Championshipin kanssa ja palasi tämän myötä takaisin keskisarjasta alempaan raskaaseensarjaan. Hän otteli ensi kerran joulukuussa 2014 "ONE FC 23: Warrior's Way" -tapahtumassa, sitten vapauduttuaan UFC:stä. Gracie kohtasi James McSweeneyn, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Gracie otteli seuraavan kerran toukokuussa 2016 Michal Pasternakia vastaan ONE Championshipin alemman raskaansarjan mestaruudesta. Gracie voitti mestaruuden kuristuksella ensimmäisessä erässä. Kamppailun jälkeen Gracie ilmoitti tavoitteekseen voittaa myös keskisarjan mestaruuden.
Fosforit
Fosforit () on EuroChem (ven. JevroHim) -konserniin kuuluva yritys Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä. Se valmistaa fosforilannotteita ja rehufosfaattia.
Jaaman piirin fosforiittiesiintymät löydettiin vuosina 1950–1952 suoritetuissa maaperätutkimuksissa. Neuvostoliiton ministerineuvosto teki lopullisen päätöksen kaivoksen avaamisesta maaliskuussa 1961. Kaivos- ja rikastamokombinaatti Fosforit aloitti fosforiittijauhon tuotannon joulukuussa 1963. Vuonna 1969 sen yhteyteen alettiin rakentaa kivennäislannoitetehdasta, jonka ensimmäinen vaihe valmistui vuonna 1972 ja toinen vuonna 1979. Vuosina 1973–1980 rakennettiin kolmivaiheinen fosforihapon ja monoammoniumfosfaatin tuotantolaitos. Vuonna 1977 alettiin tuottaa myös rikkihappoa.
Vuonna 2001 Fosforitista tuli osa kaivos- ja kemian teollisuuteen erikoistunutta EuroChem-konsernia. Nykyään se on yksi Venäjän suurimmista fosforilannoitteiden tuottajista. Yhtiön oman kaivoksen kapasiteetti on 6,2 miljoonaa tonnia fosforiittimalmia ja tehtaan kapasiteetti 150 000 tonnia fosforiittijauhoa vuodessa. Esiintymän kooksi arvoidaan yli 300 miljoonaa tonnia. Noin 80 % tuotannosta viedään Länsi-Eurooppaan, Baltian maihin ja Latinalaiseen Amerikkaan.
Suuren-Lutskan maalaiskunnan alueella sijaitseva Fosforit on Jaaman kaupungin tärkein tuotantolaitos. Sen osuus Jaaman piirin tavaratuotannosta on noin 50 %. Alkuvuodesta 2011 tehtaalla työskenteli keskimäärin 1234 henkilöä, joiden keskipalkka oli 25 866 ruplaa (noin 650 euroa). Yhtiön ilmoittamiin kestävän kehityksen tavoitteisiin kuuluu käytöstä poistettujen kaivosten maisemointi, päästöjen vähentäminen ilmakehään ja vesistöihin, työntekijöiden terveydenhuollon ja vapaa-ajan järjestäminen sekä laitteiden hankkiminen paikallisiin sairaaloihin ja poliklinikoille.
Vuonna 2012 paljastui, että tehtaan jätealueen kipsikasalta Laukaanjokeen valuva fosfori on yksi Suomenlahden pahimpia saastuttajia. Sittemmin jätekipsikasan päästöt on saatu kuriin.
Lasinpuhallus
Lasinpuhallus on lasinmuokkaustekniikka, jossa sulalasimassapisaraan puhalletaan ilmaa puhallusputken avulla, jolloin muodostuu kupla. Tätä sulaa kuplaa sitten muotoillaan käyttämällä hyväksi sulan lasin eri alueiden lämpötilaeroja tai muotin avulla. Lasinpuhaltajan käsityö on yhä käytössä taidelasin valmistuksessa. Pakkauksina käytettävät lasipullot puhalletaan muotteihin automaattisilla koneilla.
Lasinpuhallus tuli käyttöön lasiesineiden valmistuksessa 100-luvulla eaa. Puhaltamalla ilmaa sulaan lasimassaan se saadaan paisumaan ja sisälle muodostumaan ontelo. Sula lasimassa venyy, kun lasimassan atomien lujat sidokset muodostavat verkoston, minkä vuoksi sulalla lasilla on riittävän suuri viskositeetti puhallettavaksi. Lasimassan koostumusta säätelemällä voidaan vaikuttaa sulan lasin jähmeyteen ja puhallettavuuteen. Tutkittuaan vanhoja lasimosaiikkeja Galileassa (Israel) sijaitsevassa vanhassa roomalaisessa Tzipporin kaupungissa, tutkijat Fischer ja McCray raportoivat, että kidesooda pitoisuudella voidaan vaikuttaa juoksevuuteen. Pienentämällä kidesoodan määrää saadaan juoksevampaa lasimassaa, joka sopii paremmin puhallettavaksi.
Puhalluksen aikana ohutseinämäisemmät kohdat jäähtyvät nopeammin ja tulevat jähmeämmiksi kuin paksut, jotka silloin venyvät helpommin. Näin puhallettavan kappaleen seinämän paksuus pysyy tasaisena eikä ohuet kohdat repeä. Jäähtyessään lasi kovettuu, mutta ei kiteydy ja säilyttää siten läpinäkyvyytensä. Lasinpuhalluksessa on aikojen saatossa kehittynyt useita tekniikoita, jotka voidaan jakaa kahteen pääryhmään.
Vapaan puhalluksen menetelmä on säilyttänyt valta-asemansa sen jälkeen keksimisestään saakka 1800-luvun puoliväliin ja se on yhä laajalti käytetty lasimuotoilumenetelmä. Vapaassa puhalluksessa ensin tehdään riittävän suuri kupla sulaan lasiin ("posti") ja sitten lasin lämpötilaeroja hyödyntämällä, pyörittämällä ilmassa tai apupintoja vasten ja puhallusta ohjaamalla pyritään saamaan haluttu muoto. Puhalluksen välillä lasiaihioita voidaan käyttää uunissa lämpötilan nostamiseksi.
Muottiin puhallusta alettiin käyttää vapaan puhalluksen keksimisen jälkeen noin vuosina 50-75 Muottiin puhallettaessa sula lasimassa otetaan puhallusputken päähän ja sijoitetaan puiseen tai metalliseen muottiin. Tämän jälkeen lasimassa puhalletaan niin, että se täyttää muotin, jolloin muotin muodot painuvat lasimassaan.
Tikkupuhallusmenetelmässä vesi höyrystyy ja muodostaa lasimassan sisään ilmakuplan, kun lasimassaa pistetään märällä puutikulla.
I Fought the Law
I Fought the Law on Sonny Curtisin kirjoittama kappale, jonka alun perin levytti The Crickets -yhtye vuonna 1959. Suuri hitti siitä tuli vuonna 1965 The Bobby Fuller Four -yhtyeen cover-version myötä. Se nousi muun muassa Yhdysvalloissa top 10:een ja Britanniassa sijalle 33. Se oli samalla yhtyeen ainoa suuri hitti. Tämä versio yhdistelee rock and rollia ja cowboy-musiikkia.
Kappale käsittelee konfliktia laillisuuden ja laittomuuden välillä. Siitä on tehty Bobby Fuller Fourin levytyksen jälkeen lukuisia cover-versioita, joihin lukeutuvat Dead Kennedysin, Stray Catsin ja Hank Williams, Jr.in esitykset. Tunnetuin niistä on kuitenkin The Clashin versio.
26. heinäkuuta 1979 kappaleen julkaisi singlenä The Clash -yhtye. Tämä versio julkaistiin alun perin "The Cost of Living" -nimisellä EP-levyllä. Single ylsi Britannian singlelistalla parhaimmillaan sijalle 29. Se julkaistiin uudelleen vuonna 1988.
Puppet (albumi)
Puppet on The Dreamingin toinen albumi vuodelta 2011. Yhtye oli siirtynyt osittain raskaampaan ilmaisuun, kuin edeltäjällään. Yhtyeen keulahahmo Christopher Hall on maininnut albumin vastaavan enemmän hänen alkuperäistä visiotaan. Albumin tekoon liittyy paljon jäsenvaihdoksia ja ristiriitoja yhtyeen soolokitaristi Jinxxin lähdettyä Black Veil Bridesiin ja basisti Brent Ashleyn jätettyä yhtye liittyäkseen kaupallisesti huomattavasti menestyneempään Static-X:n.
Puppettilla oltiin luovuttu lähes kokonaan emotyyppisestä sunntauksesta. Yhtye oli siirtynyt paljon elektronisempaan ja raskassointisempaan ilmaisuun. Kappaleiden sanoitus oli edelleen hyvin yksiselitteistä ja kertoi lähes yksinomaan naisista- ja naisongelmista. Itsetuhoisuus sanoista oli laantunut huomattavasti ja suorasukaisuus on siirretty vertauskuvallisuuteen. Yhtye on albumilla lyyrisesti rauhoittunut, mutta musiikillisesti raskaus on noussut huomattavasti. Musiikillisesti albumi olisi verrattavissa esimerkiksi HIMin, Deadstar Assemblyn tai Billy Idolin kanssa.
John Green (kirjailija)
John Michael Green (s. 24. elokuuta 1977 Indianapolis, Indiana. Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija ja YouTube-videobloggaaja. Hän kirjoittaa nuorten aikuisten kirjallisuutta.
Green valmistui Kenyon Collegesta vuonna 2000 suoritettuaan tutkinnon kahdessa pääaineessa, englannissa ja uskontotieteessä. Hänen ensimmäinen kirjansa "Looking for Alaska" (suom. "Kaikki viimeiset sanat"), sai suurelta osin inspiraationsa hänen ajastaan ​​Indian Springs -koulussa. Green asui monia vuosia Chicagossa, missä hän toimi kirja-arvostelijana lehdessä.John Greenin ja hänen veljensä Hankin yhteistä videoblogia julkaistaan "Vlogbrothers" YouTube-kanavalla. Vuoden 2017 alussa Green ja hänen paras ystävänsä Chris Waters aloittivat 100 päiväisen videoblogin kuntonsa kohentamisesta YouTube-kanavalla "100days". Green on myös toiminut juontajana opetuksellisen YouTube-kanavan "Crash Course" historiaa käsittelevillä videoilla.
Bonaya Godana
Bonaya Adhi Godana (2. syyskuuta 1952 – 10. huhtikuuta 2006) oli kenialainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1998–2001. Hän sai oikeustieteen maisterin arvon Nairobin yliopistolta vuonna 1976 ja filosofian tohtorin arvon kansainvälisessä oikeudessa Geneven yliopistolta vuonna 1984.
Godanan puolue oli Kenya African National Union (KANU).
Godana valittiin Kenian kansalliskokouksen jäseneksi ensi kertaa vuonna 1988. Hän edusti North Horrin vaalipiiriä. Hän kuoli Kenian ilmavoimien lento-onnettomuudessa Marsabitissa ollessaan poliittisten ja uskonnollisten johtajien kanssa matkalla, joka liittyi rauhan turvaamiseen Etiopian rajalla. Turmassa kuoli Godanan lisäksi 13 muuta ihmistä, ja siitä selvisi kolme. Heinäkuussa 1996 Godana oli välttynyt onnettomuudelta luovuttuaan aikeestaan nousta poliisihelikopteriin, joka joutui kuolemiin johtaneeseen onnettomuuteen.
Vissarion Šebalin
Vissarion Jakovlevitš Šebalin (; 11. kesäkuuta 1902 Omsk, Venäjä – 29. toukokuuta 1963 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen säveltäjä ja sävellyksenopettaja.
Šebalinin vanhemmat olivat opettajia. Hän opiskeli musiikkia aluksi Omskissa. Moskovaan hän matkusti 20-vuotiaana, koska Šebalinin professori Omskissa oli suositellut tätä näyttämään ensimmäisiä sävellyksiään Nikolai Mjaskovskille ja Reinhold Glièrelle. Molemmat pitivät hänen töistään. Šebalin valmistui Moskovan konservatoriosta 1928. Hänen diplomityönsä oli ensimmäinen sinfonia, jonka hän omisti opettajalleen Mjaskovskille. Hän omisti myös viimeisen viidennen sinfoniansa Mjaskovskin muistolle.
1920-luvulla Šebalin oli paikallisen Modernin musiikkiyhdistyksen jäsen ja hän osallistui myös moskovalaisten muusikkojen informaaliin piiriin elli "Lamm:in ryhmään". Ryhmä nimettiin konservatorion professori Pavel Lammin mukaan, jonka asunnossa se kokoontui. Šebalin oli myös Dmitri Šostakovitšin läheinen ystävä.
Valmistumisensa jälkeen Šebalin työskenteli konservatoriossa professorina ja hänestä tuli myös Gnesinin musiikki-instituutin sävellysluokan johtaja 1935. Hän oli eräs Moskovan säveltäjäliiton perustajista ja sen puheenjohtaja 1941-42, Moskovan konservatorion rehtori 1942-48 sekä myös Moskovan keskusmusiikkikoulun taiteellinen johtaja vaikeina sotavuosina. Šebalin joutui poliittiseen epäsuosioon Andrei Ždanovin taiteilijoihin suuntaamassa puhdistuksessa 1948, missä häntä syytettiin mm. Šostakovitšin ja Sergei Prokofjevvin kanssa "formalisteiksi".
Šebalinin sävellysoppilaita olivat muun muassa Lydia Auster, Edison Denisov, Grigori Frid, Tihon Hrennikov, Karen Hatšaturjan ja Alexandra Pahmutova.
Vissarion Šebalin sävelsi monentyylistä musiikkia, kuten oopperaa, sinfonioita, jousikvartettoja, trioja ja sonaatteja, kuoromusiikkia, romansseja, lauluja, sekä musiikkia teatteriin, radioon ja elokuviin. Hänet on haudattu Novodevitšin hautausmaalle Moskovassa.
The Divide
The Divide voi viitata:
Kosti Meriläinen
Kosti Meriläinen (15. lokakuuta 1886 Kurkijoki – 11. tammikuuta 1938) oli suomalainen taidegraafikko, taidemaalari ja pilapiirtäjä.
Meriläinen opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Taideteollisuuskeskuskoulun iltakursseilla. Hän teki opintomatkoja Tanskaan, Italiaan ja Itävaltaan.
Meriläinen maalasi maisema- ja henkilökuvia, mutta hänen vahva lajinsa oli taidegrafiikka, erityisesti etsaus. Hänen graafinen tuotantonsa käsittää noin 200 teosta. Hän osallistui Marraskuun ryhmän taiteilijapiirin näyttelyihin. Lisäksi hän ansaitsi sivutuloja kuvittajana ja pilapiirtäjänä.
Hänen pilapiirroksiaan julkaistiin Kurikka-lehdessä ja Tuulispäässä sekä ruotsinkielisissä pilalehdissä.
Meriläisen boheemiin ystäväpiiriin kuuluivat muun muassa Jalmari Ruokokoski ja Ilmari Aalto.
Zydeco
Zydeco on cajun-musiikista erityisesti toisen maailmansodan jälkeen pääosin Louisianassa Yhdysvalloissa kehittynyt ja levinnyt kansanmusiikkityylilaji. Zydeco on yleensä nopeatempoista ja tanssimusiikiksi tarkoitettua. Laulutekstit ovat enimmäkseen ranskankielisiä.
Zydeco on saanut vaikutteita etenkin jazzista, bluesista sekä rhythm and blues -musiikista. Tanssiyhtyeeseen kuuluu yleensä vähärivinen harmonikka, kitaroita, basso, rummut sekä metallinen pyykkilauta. Zydecon tunnettuja edustajia ovat muun muassa Clifton Chenier ja Rockin Dopsie.
Terra Nova
Terra Nova () voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Gustaf Vilhelm Wilén
Gustaf Vilhelm Wilén (1835–1919) oli turkulainen kirjanpainaja ja lahjoittaja.
Wilén aloitti J. W. Lilljan kirjapainossa juoksupoikana. Hän nousi yrityksen johtoon, ja vuonna 1865 liike siirtyi hänen omistukseensa. Kirjapaino toimi kirjankustantajana ja sanomalehdenkustantajana.
Wilén julkaisi muun muassa lehteä Sanomia Turusta.
Tomskin valtionyliopisto
Tomskin valtionyliopisto () on Siperian Tomskissa sijaitseva suuri yliopisto. Se on Siperian vanhin yliopisto, joka aloitti toimintansa 1888, aluksi lääketieteen alalla.
Yliopistossa on 22 tiedekuntaa tai instituuttia sekä haaraosastoja neljällä muulla paikkakunnalla. Siellä opiskelee noin 23 000 opiskelijaa. Yliopistolle on Venäjällä myönnetty sekä "kansallisen tutkimusyliopiston" että "johtavan yliopiston" status.
Sapotillapuu
Sapotillapuu ("Manilkara zapota") on ikivihreä Keski-Amerikassa kasvava puu. Siitä saadaan chicle-massaa, jota käytetään purukumin raaka-aineena.
Sapotilla kasvaa avomaalla 18 metriä, metsässä jopa 30 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat ikivihreät, vahapintaiset, noin 10 cm pitkät ja 3 cm leveät. Kukat ovat pienet, kellomaiset. Hedelmät ovat 5–10 cm pitkiä, pyöreitä tai soikeita. Hedelmät ovat raakoina kumimaisia ja härmän peitossa, kypsän hedelmän hedelmäliha muistuttaa päärynää.
Sapotillapuusta on jalostettu viljelylajikkeita.
Sapotillapuu kasvaa luonnonvaraisena Jukatanilla ja muualla Etelä-Meksikossa sekä Belizessä ja Guatemalassa.
Sapotillapuun tärkein tuote on sen maitiaisneste, joka sisältää 15 % luonnonkumia ja 30 % hartsia.
Puun eri osista on myös tehty yrttiteetä, joita on käytetty yskän ja vatsavaivojen lievitykseen.
Sapotillan kypsiä hedelmiä syödään jälkiruokana. Niistä tehdään hilloa tai sorbettia, ja mehua josta voidaan käyttää etikkaa.
Siemenessä on saponiinia ja sapotiniinia. Yli 6 siemenen syöminen aiheuttaa oksennusta ja vatsakipua.
J. W. Lillja
Johan Wilhelm Lillja (1817–1878) oli turkulainen kustantaja ja toimittaja.
Lilljan isä oli ruukin pehtorina Euran Kauttuassa. Poika lähetettiin vuonna 1828 opintielle Rauman katedraalikouluun, mutta opinnot keskeytyivät isän kuoleman takia. Hän oli merimiehenä ja sai sitten paikan Johan Christopher Frenckellin Turun kirjakaupasta. Myöhemmin hän meni Frenckellin kirjakauppaan osakkaaksi ja hankki sen omistukseensa 1856.
Jo ennen tätä Lillja perusti 1841 kustannusliikkeen ja kirjapainon, joka oli Suomen suurin. Kirjakauppaansa hän perusti myös kirjaston. Hän osti 1850 Åbo Underrättelser -lehden ja sen kirjapainon ja oli lehdessä toimittajana 1860–1865. Erään kirjoituksensa vuoksi hän joutui lyhyeksi aikaa vankilaan 1865, sillä hän vastusti rohkeasti aikakauden valtiosensuuria ja kirjoitti yhteiskunnan vapautumisesta, kouluolojen parantamisesta ja paikallisesta itsehallinnosta. Hän myi kirjapainonsa 1865 Gustaf Vilhelm Wilénille.
Lillja perusti lehden Sanomia Turusta 1851 ja julkaisi myös Kristillisiä Sanomia. Hän julkaisi Suomen ensimmäisen matkailuoppaan "Handbok för resande i Finland" 1858.
Olli Tasanen
Olli Tasanen (s. 1937) on suomalainen pilapiirtäjä, kuvittaja ja mainospiirtäjä.
Tamperelainen Tasanen työskenteli Postissa ja kirjapainossa kunnes päätyi Mainos Lehmus -mainostoimistoon. Sen sisaryrityksenä toimi huumorijulkaisujen tuottaja Kustannusosakeyhtiö Lehmus. Olli Tasanen kuvitti neljä Lehmuksen kustantamaa kirjaa.
Vuonna 1968 Tasanen siirtyi Lehtimiehet Oy:öön taittamaan Hymyä ja Vip-miestenlehteä. 1970-luvulla Tasanen yleni Lehtimiesten taiteelliseksí johtajaksi. Pilapiirroksia hän piirsi etenkin Vip-lehteen, joka ilmestyi vuodesta 1968 vuoteen 1973. Tasanen on suunnitellut myös mm. postikortteja ja rakennusten muistolaattoja.
Virtuoosi
Virtuoosi on musiikissa teknisesti poikkeuksellisen taiturimainen esiintyjä: soittaja, laulaja tai kapellimestari. Sanan alkuperä juontaa italian termistä "virtuoso", mikä tarkoitti perin pohjin koulutettua muusikkoa, erityisesti säveltäjää tai musiikin teoreetikkoa 1500- ja 1600-luvuilla. Virtuooseiksi alettiin kutsua erityisen taidokkaita soitin- ja laulusolisteja 1700-luvulla, jolloin ooppera ja soitinkonsertto olivat suosittuja musiikkimuotoja.
Musiikkiharrastuksen levittyä myös porvariston keskuuteen 1800-luvulla erityisesti resitaalien yleistyessä virtuoosimaisia muusikkoja tarvittiin enemmän ja nimitys yleistyi. Termille alkoi samalla tulla myös negatiivista sävyä, koska sillä saatettiin viitata myös teknisesti taitavaan, mutta samalla musiikillisesti köyhään ja yleisöä kosiskelevaan esitystapaan. Nykyisin sanaa käytetään usein silti myös esiintyjistä, joiden tekninen osaaminen loistaa yhdessä vahvan musiikillisen tulkintakyvyn kanssa.
Konesaumakatto
Konesaumakatoksi tai rivisaumatuksi peltikatoksi kutsutaan peltikattoa, jonka peltirivit on saumattu toisiinsa erityisellä saumauskoneella. Kattotyypin kolmas nimitys on saumakatto, joka saumauskoneiden myötä muuntui nykyisin yleisesti käytettävään muotoon konesaumakatto.
Konesaumattu peltikatto koostuu noin 53,5 senttimetriä leveistä peltiriveistä, jotka on saumattu toisiinsa vesitiiviisti. Sauma on aina kaksinkertainen eli tuplasauma.
Saumatun peltikaton paras ominaisuus lienee se, ettei siihen tarvitse tehdä yhtään reikää pellin läpi. Peltirivit kiinnittyvät kattoruoteisiin kiinnikkeillä (kiinnitysliuskoilla) eli klammereilla, jotka jäävät rivien välisen sauman sisään. Myös kaikki läpiviennit kuten savupiipun juuri ja ilmastointikartiot saadaan saumattua yhtenäiseksi muun kattopellin kanssa. Kattosillat ja tikkaat sekä lumiesteet kiinnitetään katon pystysaumoihin, katetta rikkomatta.
Konesaumakaton pellin paksuus on 0,5 tai 0,6 mm. Pellin pitää olla peltiseppälaatua eli pehmeää. Pellin ja sen pinnotteen pitää kestää pakkasmuokkausta ja sinkkipitoisuuden on oltava vähintään 275 g/m2. Jos kattoa yritetään tehdä paksunmasta tai jäykenmästä materiaalista siitä ei tule vedenpitävää. Rivipeltien saumoihin, vaakasaumoihin ja jiireihin on laitettava ”maalia” eli tiivistysmassaa. Massa valmistettiin ennen sinkkivalkoisesta ja pellavaöljystä / vernessasta.
Konesaumakaton jäljitelmänä esiintyvä lukkosaumakatto havittelee samanlaista ulkonäköä pystysaumaisten rivipeltien osalta, mutta näiden kattojen käytännöllinen toimivuus ovat kuitenkin aivan eri luokkaa. Saumattu peltikatto tarkoittaa nimenomaan sitä, että vierekkäiset rivipellit sekä mahdollisesti harjalla toisensa kohtaavat peltikatteet saumataan tuplana toisiinsa kiinni.
Konesaumakatot tehdään pitkälti käsityöpohjalta, vaikkakin nykypäivän teknologia on tuonut tullessaan myös toimivia työkaluja. Toisin kuin muut peltikatteet, konesaumakatto vaatii aivan omat erikoistyökalut eri työvaiheisiin. Erikoistyökalujen lisäksi konesaumakaton asentamiseen tarvitaan kattopeltisepän ammattipätevyys ja kokemusta käytännön tasolla kattotöiden suhteen.
Luettelo Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitsevista maailmanperintökohteista
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja sen merentakaisilla alueilla on yhteensä 28 Unescon maailmanperintökohdetta. Englannissa näistä sijaitsee 17 (antiikin roomalainen rajapuolustusjärjestelmä limes on jaettu Saksan ja Englannin välillä). Skotlannissa sijaitsee neljä kohdetta, Walesissa kolme ja Pohjois-Irlannissa, Bermudalla, Pitcairnissa ja Saint Helenalla kussakin sijaitsee yksi maailmanperintökohde. Ensimmäiset maailmanperintöluetteloon lisättiin vuonna 1986 Giant’s Causeway, Durhamin linna ja katedraali, Ironbridge Gorge, Studleyn kuninkaallinen puisto, Stonehenge sekä Edvard I:n linnat ja kaupunginmuurit Gwyneddissä. Viimeisin luetteloon lisätty kohde on vuonna 2009 lisätty Pontcysyllten akvedukti.
Francisco Tanzer
Francisco Tanzer (oik. Franz Herbert Leopold Tänzer, 12. syyskuuta 1921 Wien, Itävalta – 25. lokakuuta 2003 Düsseldorf, Saksa) oli itävaltalaissyntyinen, myöhemmin saksalainen kirjailija ja runoilija.
Tanzerin perhe muutti Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun alta ensin Portugaliin ja myöhemmin Yhdysvaltoihin. Hän palveli Yhdysvaltain armeijassa vuosina 1945–1947, sijoitettuna Saksaan. Tanzer opiskeli Columbian yliopistossa. Hän asui Saksassa, Düsseldorfissa vuodesta 1955 lähtien.
Slavomír Bartoň
Slavomír Bartoň (22. tammikuuta 1926 Lipůvka – 16. tammikuuta 2004 Brno) oli tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat kova laukaus ja johtajan ominaisuudet.
Bartoň aloitti uransa vuonna 1943 Tšekkoslovakian alasarjoista ja pelasi pääsarjassa ensimmäistä kertaa vuonna 1948, kun SK Zbrojovka Židenice otti hänet riveihinsä. Bartoň pelasi joukkueessa kahdella kaudella yhteensä yhdeksäntoista peliä tehden 18 pistettä, kunnes lähti Dukla Prahaan. Parin kauden jälkeen hän kuitenkin meni takaisin vanhaan seuraansa, jonka kautta HC Kometa Brnoon. Bartoň edusti Kometa Brnoa vuosina 1953–1962 ja oli mainetta kerännyt keskushyökkääjä. Hän ehti jo siirtyä valmentajaksi italialaiseen SG Cortinaan vuonna 1962, mutta tuli vielä pelaamaan kolme ottelua kotimaansa sarjassa HC Zlinin joukkueessa. Bartoň pelasi Tšekkoslovakian liigassa yhteensä 213 ottelua, joissa hän teki 247 pistettä eli pelasi koko uransa yli pisteen per ottelu -tahtia.
Bartoň pelasi maajoukkueessa ensimmäisissä arvokisoissaan Oslon olympialaisissa 1952. Hän teki tuolloin kahdeksan maalia turnauksessa, jossa Tšekkoslovakia sijoittui neljänneksi. Bartoň oli MM-kisoissa vuosina 1953, 1955, 1957 ja 1958 voittaen kaksi pronssimitalia vuosilta 1955 ja 1957. Bartoň teki neljä maalia ja syötti yhden Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956, joissa Tšekkoslovakia oli viides.
Bartoň ryhtyi pian peliuransa jälkeen valmentajaksi ja oli muun muassa Italian ja Puolan maajoukkueiden peräsimessä. Hän myös valmensi useiden vuosien ajan HC České Budějovicea 1960- ja 1970-luvuilla.
Vallan kääntöpuoli
Vallan kääntöpuoli ("The Ides of March") on George Clooneyn ohjaama poliittinen draamaelokuva vuodelta 2011.
Elokuvan kuvitteellisen demokraattipoliitikko Morrisin puheisiin päätyi paljon George Clooneyn toimittajaisän ajatuksia: tämä on pyrkinyt kongressiin vuonna 2004. Poika-Clooney hyödynsi esimerkiksi isänsä jo 1970-luvulla kirjoittamia lehtiartikkeleita. Jotkut totesivat Morrisin hahmon muistuttavan sittemmin skandaaliin sekaantunutta John Edwardsia, joskin ohjaajan mukaan hahmoon on poimittu paloja useista eri ihmisistä.
Akutan Zero
Akutan Zero, myös Koga's Zero ja Aleutian Zero oli japanilainen Mitsubishi A6M Reisen-hävittäjä, joka teki pakkolaskun Akutan Islandille, Alaskaan toisen maailmansodan aikana. Amerikkalaiset joukot saivat sen vahingoittumattomana haltuunsa heinäkuussa 1942 ja siitä tuli ensimmäinen Yhdysvaltojen toisen maailmansodan aikana haltuunsa saama Zero-hävittäjä. Kone korjattiin ja yhdysvaltalaiset lentäjät tekivät sillä koelentoja, joiden ansiosta kyettiin kehittämään keinoja Keisarillisen Japanin laivaston käyttämien Zero-hävittäjien tuhoamiseksi.
Akutan Zeroa on kuvailta lähes mittaamattoman arvokkaaksi sotasaaliiksi ja yhdeksi tyynenmeren sodan merkittävimmäksi sotasaaliiksi. Japanilaisen historioitsijan Masatake Okumiyan mukaan Akutan Zeron menettäminen "ei ollut vähemmän merkityksellistä" kuin japanilaisten tappio Midwayn taistelussa ja, että sillä oli suuri merkitys Japanin lopullisen kukistumisen edistämisessä. Toisaalta John Lundstrom on yksi niistä, jotka kyseenalaistavat Akutan Zeron merkityksen sille, että Zeron heikkoudet kyettiin selvittämään.
Akutan Zero tuhoutui harjoitusonnettomuudessa 1945. Osia koneesta on säilytetty useissa eri museoissa Yhdysvalloissa.
Humppa-Veikot (vuoden 1969 albumi)
Humppa-Veikot (julkaistu numerolla Scandia SLP 511) on vuonna 1969 ilmestynyt Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen singlekokoelma. Levylle on koottu yhtyeen vuosina 1959−1964 levyttämiä kappaleita. Kaikissa kappaleissa on laulusolistina Teijo Joutsela. Finnlevy julkaisi levyn uudelleen 1980-luvulla numerolla Helmi HLP 833.
Alternative TV
Alternative TV oli brittiläinen punk rock-yhtye. Se perustettiin alun perin vuonna 1976 Lontoossa.
What It Feels Like for a Girl
”What It Feels Like for a Girl” on yhdysvaltalaisen popartisti Madonnan kappale, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2001 singlenä hänen kahdeksannelta studioabumiltaan "Music". Madonnan ja Guy Sigsworthin kirjoittama kappale kuvailee naisen paineita mukautua kohteliaisiin ja alistuviin sosiaalisiin normeihin. ”What It Feels Like for a Girl” sai useimmilta kriitikoilta positiivisia arvioita. Musiikillisesti kappaleen alkuperäinen albumiversio edustaa pop- ja trip hop -tyylilajeja. Madonnan entisen aviomiehen Guy Ritchien ohjaaman musiikkivideon yhteydessä käytetty remix sen sijaan on pikemminkin trance-sävytteinen.
”What It Feels Like for a Girl” menestyi kohtuullisesti virallisilla listoilla, sijoittuen kymmenen parhaan joukkoon muun muassa Itävallassa, Kanadassa, Tanskassa, Suomessa, Italiassa, Japanissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Espanjassa kappale sijoittui parhaimmillaan listan ensimmäiseksi. Yhdysvalloissa single sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan 23. sijalle. Sen sijaan Billboard Hot Dance Club Songs -listalla kappale saavutti kärkisijan.
Madonna esitti kappaleen Drowned World Tourilla vuonna 2001 espanjankielisenä versiona. Lisäksi kappale nähtiin samalla kiertueella videoesityksenä. Televisiosarjan "Glee" jaksossa ”The Power of Madonna” kuultiin näyttelijöiden versio kappaleesta.
Teijo Joutsela ja Humppa-Veikot
Teijo Joutsela ja Humppa-Veikot on Scandia-levy-yhtiön vuonna 1969 julkaisema Humppa-Veikot -yhtyeen singlekokoelma. Levy sisältää yhtyeen levytyksiä vuosilta 1959−1964. Kaikissa kappaleissa on laulusolistina Teijo Joutsela.
Koodi (albumi)
Koodi on suomalaisen popartistin Robinin esikoisalbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2012. Albumilla on kymmenen kappaletta, joista avaussinglenä julkaistiin 16. tammikuuta "Frontside Ollie". Albumi myi päivässä triplaplatinaa, eli 60 000 kappaletta. Huhtikuuhun 2012 mennessä albumi on myynyt yli 80 000 kappaletta., eli nelinkertaista platinaa. Sittemmin albumi on ylittänyt jo 100 000:n myydyn albumin rajan. Levy ei kuitenkaan ole päässyt Suomen viralliselle albumilistalle hintansa takia. Sitä on myyty huokeammalla hinnalla, jonka johdosta se meni suoraan ilmestyttyään Mid price -listalle.
Albumista julkaistiin 30. toukokuuta 2012 uusi Deluxe-versio, joka sisältää Koodi-albumin kappaleiden lisäksi yhteensä yhdeksän remixiä albumin kappaleista "Frontside Ollie", "Faija skitsoo", "Räjäytät mun pään" ja "Ei tarvii esittää".
Albumia on luonnehdittu pop/rock-henkiseksi. Äänitykset valmistuivat loppuvuodesta 2011.
Ajoneuvovarikko
Ajoneuvovarikko oli Tampereen Kalkussa sijainnut puolustusvoimien varikko, joka on vuodesta 2007 kuulunut Millog Oy:lle. Varikko vastaa ajoneuvojen ja kuljetusvälineiden käyttöönotosta, joukoille jakamisesta ja kokonaiselinkaarenhallinnasta järjestelmävastuuvarikkona. Ajoneuvoihin lukeutuvat puolustushallinnon pyöräajoneuvot, hinattavat laitteet ja säiliöt. Kuljetusvälineisiin kuuluvat nykytermistössä mm. polkupyörät, peräkärryt ja ahkiot. Joukko-osaston perinnepäivä on 14. lokakuuta. Tuona päivänä vuonna 1939 perustettiin Autovarikko 3.
Ajoneuvovarikon aikaisemmat nimet olivat:
Varikkoon kuului vuodesta 1955 Vilppulan yksikkö, ns. Kuljetusvarikko Osasto 2. (Os. 2/KuljV).
Kuljetusvälinevarikkoaikana varikon pitkäaikaisina päälliköinä toimivat majuri (everstiluutnantti) Heikki Pasanen vuoteen 1986 ja everstiluutnantti Pertti Laaksonen vuoteen 1991 asti. Itsenäisen varikon viimeiset päälliköt olivat everstiluutnantti Raimo Raivio ja kapteeni Rami Kilpi. Varikko kuului Puolustusvoimien materiaalilaitokseen 1.1.1993 – 31.12.2007.
Vuodesta 2008 varikko on kuulunut puolustusvoimien strategisen kumppanin Millog Oy:n organisaatioon ja oli Länsi-Suomen Huoltorykmentin alainen vuoden 2014 loppuun. Varikolla järjestetään vuosittain käytöstä poistettujen ja hylättyjen ajoneuvojen, mukaan lukien panssarivaunut, huutokauppoja. Huutokauppatoiminta täytti vuonna 2014 70 vuotta, koska Kalkussa järjestettiin 29.12.1944 ensimmäinen sodanjälkeinen huutokauppa puolustuslaitoksen ylijäämäkaluston myymiseksi.
Anja Koivistoinen
Anja Koivistoinen (s. 1945) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Suomen Senioripuolueen puheenjohtajana kesäkuusta 2011 lähtien.
Salon Kiekkohait
Salon Kiekkohait on vuonna 2009 perustettu salolainen jääkiekkoseura. Kaikkein nuorimmille lajiharrastajille seura järjestää kiekko- ja luistelukoulutoimintaa. Tämän jälkeen on mahdollisuus osallistua joukkuetoimintaan eri ikäluokissa. Tällä hetkellä seurassa on juniorijoukkueet F-ikäisistä B-junioreihin. Seuran junioritoiminta on aktiivista ja viikoittain lajin parissa on mukana noin 250 kiekkoilijaa.
Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2018–2019 III-divisioonassa.Edustuksen kotipelit pelataan Salon jäähallissa (osoite: Tahkonkatu 1) ja tiedot kotipelien ajoista löytyvät mm. seuran nettisivuilta.
Salon Kiekkohaitten puheenjohtaja on Tuomas Aalto. Toiminnanjohtajana aloitti elokuussa 2017 Marco Lindstén. Valmennuspäällikkö on Mikko Perämäki.