hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Fredrik (Itävallan arkkiherttua)
Friedrich (Fredrik) Maria Albrecht (4. kesäkuuta 1856 Gross-Seelowitz, Määri – 30. joulukuuta 1936 Magyaróvár, Unkari) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja sotamarsalkka, joka toimi Itävalta-Unkarin armeijan ylipäällikkönä ensimmäisen maailmansodan alkupuoliskolla vuosina 1914–1916.
Fredrikin vanhemmat olivat arkkiherttua Kaarle Ferdinand ja arkkiherttuatar Elisabet. Hänen isoisänsä oli Napoleonin sotien kuulu sotapäällikkö, arkkiherttua Kaarle. Hänen kasvatti-isänsä oli lähes yhtä kuuluisa sotamarsalkka ja arkkiherttua Albert, joka jätti hänelle kuollessaan vuonna 1895 perinnöksi valtavan kiinteistö- ja maaomaisuuden – josta merkittävimmän osan muodosti Teschenin herttuakunta – sekä arvokkaan taidekokoelman, minkä myötä Fredrikistä tuli Habsburgin hallitsijasuvun rikkain jäsen. Fredrik oli keisari Frans Joosef I:n pikkuserkku.
Fredrikin veljiä olivat amiraali, arkkiherttua Kaarle Stefan ja sotamarsalkka, arkkiherttua Eugen. Fredrikin puolisona oli vuodesta 1878 prinsessa Isabella de Croy.
Fredrikistä tuli vuonna 1880 eversti ja 1894 "feldzeugmeister". Hänet nimitettiin syyskuussa 1889 viidennen armeijakunnan komentajaksi ja huhtikuussa 1905 joukkojen yleistarkastajaksi. Vuonna 1907 hänestä tehtiin Itävallan asevoimien komentaja. Hyvin vanhoillisia näkemyksiä edustaneena Fredrik joutui useasti erimielisyyksiin uudistushenkisemmän kruununprinssi Frans Ferdinandin kanssa. Frans Ferdinandin murhan jälkeen, muutamaa viikkoa ennen maailmansodan syttymistä Fredrik nimettiin 11. heinäkuuta 1914 koko Itävalta-Unkarin armeijan ylipäälliköksi. Samohin aikoihin hänet myös nimitettiin armeijan ylitarkastajaksi ja joulukuussa hän sai sotamarsalkan arvon. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun kukaan sai Itävallassa marsalkan arvon sitten arkkiherttua Albertin.
Fredrik jätti kaikki tärkeimmät päätökset yleisesikunnan päällikkönä toimineen Franz Conrad von Hötzendorfin tehtäviksi. Maan armeijan huono menestys herätti kritiikkiä, ja lopulta uusi keisari Kaarle I syrjäytti Fredrikin. Tultuaan keisariksi Kaarle otti itse ylipäällikkyyden joulukuussa 1916, mutta Fredrik jatkoi vielä apulaisylipäällikkönä, kunnes keisari erotti hänet 17. helmikuuta 1917 julkaistulla päiväkäskyllä. Fredrik ei sen jälkeen enää osallistunut sodanjohtoon millään tavoin, mutta erosi muodollisesti armeijasta vasta sodan päätyttyä marraskuussa 1918. Keisarikunnan romahtaessa Fredrik menetti suuren osan maaomaisuudestaan. Hän sai kuitenkin takaisin joitain maitaan Unkarissa vuonna 1921 ja asettui sinne viettämään eläkepäiviään. Hänen vaimonsa toivoi heidän poikansa Albertin kruunaamista Unkarin kuninkaaksi, mutta näillä suunnitelmilla ei ollut toteutumisen mahdollisuuksia.
Raghbir Singh Bhola
Raghbir Singh Bhola (18. elokuuta 1927 Multan Brittiläinen Intia – 21. tammikuuta 2019) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili Intian joukkueessa kesäolympialaisissa 1956 ja 1960 ollen mukana voittamassa olympiakultaa ja -hopeaa.
Hari Pal Kaushik
Hari Pal Kaushik (s. 2. helmikuuta 1934 Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili Intian joukkueessa kesäolympialaisissa 1956 ja 1964. Molemmissa kisoissa joukkue voitti olympiakultaa.
Shankar Laxman
Shankar Pillay Laxman (7. heinäkuuta 1933 Mhow, Madhya Pradesh, Intia – 29. huhtikuuta 2006 Mhow, Madhya Pradesh, Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1956, 1960 ja 1964. Hän oli mukana voittamassa kahta olympiakultaa ja yhtä olympiahopeaa.
Bakshish Singh
Bakshish Sandhu Singh (s. 14. kesäkuuta 1929 Faisalabad Pakistan, k. 21. syyskuuta 1970 Amritsar Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1956 ja oli tuolloin mukana olympiakultaa voittaneessa maahockeyjoukkueessa.
Mahavir Harina Vanasthalin kansallispuisto
Mahavir Harina Vanasthalin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intiassa, Telanganan osavaltiossa. Se sijaitsee Hyderabadin kaupungin alueella. Siellä suojellaan etenkin osavaltion kansalliseläintä besoaariantilooppia.
Balkrishan Singh
Balkrishan Singh Grewal (10. maaliskuuta 1933 Patiala Intia – 31. joulukuuta 2004 Patiala Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1956 ja oli tuolloin mukana olympiakultaa voittaneessa maahockeyjoukkueessa.
Gurdev Singh
Gurdev Singh Kular (s. 12. elokuuta 1933 Sansarpur, Intia) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän oli mukana kesäolympialaisissa 1956 olympiakultaa voittaneessa Intian joukkueessa.
Oliivipääbulbuli
Oliivipääbulbuli ("Pycnonotus tympanistrigus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Oliivipääbulbulia tavataan kotoperäisenä Sumatralla Indonesiassa. Se on melko yleinen, mutta vähenemässä metsien tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Oliivipääbulbuli elää mäkien ja vuorten metsissä 600–1 400 metrin korkeudella merenpinnasta.
Pilkkasiipibulbuli
Pilkkasiipibulbuli ("Microtarsus melanoleucos") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Pilkkasiipibulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Laji on harvinainen ja huonosti tunnettu sekä vähenemässä metsien tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Namerin kansallispuisto
Namerin kansallispuisto (, ) on luonnonsuojelualue Intiassa Assamin osavaltiossa. Sen eläinlajeihin kuuluvat tiikeri, leopardi, puuleopardi, aasiannorsu, gauri, villisiat ja sambarhirvi.
Eugen (Itävallan arkkiherttua)
Eugen Ferdinand Pius Bernhard Felix Maria (23. toukokuuta 1863 Seelowitzin linna, Määri – 30. joulukuuta 1954, Meran, Italia) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua ja sotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.
Eugenin vanhemmat olivat arkkiherttua Kaarle Ferdinand ja arkkiherttuatar Elisabet. Hänen isoisänsä oli Napoleonin sotien kuulu sotapäällikkö, arkkiherttua Kaarle. Eugen oli keisari Frans Joosef I:n pikkuserkku.
Eugen aloitti sotilasuransa luutnanttina Tirolin vuoristojääkärirykmentissä, josta siirtyi pian husaarirykmenttiin. Opiskeltuaan sotilasakatemiassa hänet määrättiin yleisesikunnan palvelukseen, mistä hän siirtyi everstiluutnantiksi jalkaväkirykmentti 13:en. Vuonna 1891 Eugen ylennettiin everstiksi ja nimitettiin mainitun rykmentin komentajaksi. Vuonna 1900 hän sai ylennyksen ratsuväenkenraaliksi ja hänet nimitettiin Innsbruckissa toimineen 14:n armeijakunnan komentajaksi sekä Tirolin ja Vorarlbergin alueiden ylipäälliköksi. Vuonna 1908 seurasi ylennys joukkojen yleistarkastajaksi. Sotilasuransa ohella Eugen toimi Saksalaisen ritarikunnan suurmestarina 1894–1923.
Kenraali Oskar Potiorekin johtaman Serbian sotaretken epäonnistuttua ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa Eugen nimettiin 27. joulukuuta 1914 eteläisen rintaman komentajaksi Balkanille. Yleisesikunnan päällikkö Franz Conrad von Hötzendorfin sekä saksalaisten jatkuva sekaantuminen kuitenkin rajoitti hänen toimintaansa. Toukokuussa 1915 Eugenin alaisuuteen liitettiin myös lounainen rintama, minkä jälkeen hän vastasi kaikista sotatoimista Italiaa vastaan. Samassa yhteydessä hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja 23. marraskuuta 1916 sotamarsalkaksi. Caporetton taistelun jälkeen 11. tammikuuta 1918 Italian-rintaman johto järjestettiin uudelleen, jolloin Eugen käytännössä syrjäytettiin.
Sodan jälkeen Eugen joutui pakenemaan tasavallaksi muuttuneesta Itävallasta, mutta sai luvan paluuseen vuonna 1934. Hän kuoli myöhemmin Italiassa 91-vuotiaana.
Eugenin veljiä olivat ylipäällikkönä toiminut sotamarsalkka, arkkiherttua Fredrik sekä amiraali, arkkiherttua Kaarle Stefan.
Harmaakaulusbulbuli
Harmaakaulusbulbuli ("Pycnonotus priocephalus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Harmaakaulusbulbulia tavataan laikuttaisesti Intian lounaisosissa. Se on vähenemässä metsien tuhoutumisen takia. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Harmaakaulusbulbuli elää pesimäaikaan metsissä 700–1 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Pesimäajan jälkeen se siirtyy alempiin korkeuksiin.
Harmaakaulusbulbuli pesii maalis-heinäkuussa ja naaras munii yksi tai kaksi munaa. Harmaakaulusbulbuli käyttää ravinnokseen marjoja, hedelmiä ja hyönteisiä. Se etsii ravintoa usein yksin tai pareittain, mutta joskus 4–8 yksilön parvissa.
Mustahuppubulbuli
Mustahuppubulbuli ("Pycnonotus atriceps") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustahuppubulbulia tavataan laajalla alueella Kaakkois-Aasiassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Töyhtöhuppubulbuli
Töyhtöhuppubulbuli ("Pycnonotus melanicterus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Töyhtöhuppubulbulia tavataan Intiassa, Sri Lankassa, Himalajan alueella sekä Kaakkois-Aasiassa. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
USS Forrestalin tulipalo
USS Forrestalin tulipalo tapahtui 29. kesäkuuta 1967. Siinä kuoli 134 merisotilasta, 161 loukkaantui ja useita lentokoneita tuhoutui sekä lentotukialus "USS Forrestal" vaurioitui pahoin. Alus oli ollut operaatio Rolling Thunderissa () Tonkininlahdella Vietnamin sodassa.
Alus lähti 6. kesäkuuta 1967 Norfolkin laivastotukikohdasta Virginiasta ensimmäiselle taistelumatkalleen. Alus saapui Yankee-alueelle 25. heinäkuuta aloittaen välittömästi taistelulennot. Aluksen lentokoneet lensivät neljän päivän aikana 150 taistelulentoa ilman tappioita.
Hieman ennen yhtätoista 29. heinäkuuta aluksen koneiden valmistautuessa päivän toiseen tehtävään F-4 Phantomin viiden tuuman Zuni Mk.32 -raketti laukesi itsekseen. Raketti osui lentokannen toisella puolella olleen kapteeniluutnantti Fred Whiten A-4 Skyhawk -hävittäjäpommittajan 400 gallonan lisätankkiin, joka räjähti aloittaen tulipalon. Tuulen voimistama tulipalo levisi nopeasti. Neljän ja puolen eekkerin alue lentokannesta peittyi lentokoneista irronneista kappaleista miehistön yrittäessä poistaa paloalueelta pommeja ja muita ampumatarvikkeita heittämällä ne yli laidan.
Kapteeniluutnantti John McCainin A-4-koneesta putosi 1000 naulan pommi kannelle. Liekit räjäyttivät pommin. McCain kiipesi ohjaamosta ja siirtyi lentokoneen kiinteää tankkauspuomia pitkin turvaan. Lentäjät pakenivat liekkien saartamista koneistaan. Palon aikana lentokannella räjähti kaikkiaan seitsemän pommia. Lentokannen alapuolella ollut hangaari muuttui kuolemanloukuksi viidellekymmenelle miehistönjäsenelle palavan polttoaineen valuttua lentokannelta.
Lähellä olleet alukset tarjosivat apuaan sammutustöissä. Muun muassa vuotta aiemmin vastaavassa onnettomuudessa ollut "USS Oriskany" avusti sammutustöissä ja tarjosi mahdollisuutta loukkaantuneiden hoitamisessa. Saattaneet hävittäjät ruiskuttivat vettä palavalle kannelle. Palo saatiin kannella hallintaan noin tunnissa, mutta hangaarikannen palopesäkkeiden sammuttamiseen meni vielä kaksitoista tuntia.
Liekkien sammuttua 134 miestä oli saanut surmansa ja lisäksi 60 miehistönjäsentä oli pahoin loukkaantunut. Lentotukialuksella tuhoutui 21 lentokonetta ja 41 vaurioitui. "Forrestal" matkasi Filippiinien kautta Norfolkiin, jonne se saapui 14. syyskuuta. Alus oli seitsemän kuukautta telakalla korjattavana, mikä maksoi 72 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Alus ei telakalta vapauduttuaan enää osallistunut Vietnamin sotaan.
Kuivalannanlevitinvaunu
Kuivalannanlevitinvaunu on maataloustyökone, jolla levitetään eläinten lantaa, josta virtsa on eritelty omaan virtsasäiliöön. Kuivalanta kuormataan vaunuun traktorin etukuormainta tai takakuormainta käyttämällä. Jos mahdollista, kuormaaminen käy myös kaivurilla. Kuormauksen jälkeen vaunu hinataan traktorilla pellolle, missä vaunun perässä oleva levitinlaite purkaa kuorman tasaisesti peltoon. Levitettävään määrään voi vaikuttaa pohjakuljettimen nopeutta säätämällä, sekä ajonopeudella.
Eduardo Zielski
Eduardo Zielski (s. 12. helmikuuta 1947 Brodnica) on Brasiliassa toimiva puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bernard Czaplinski 21. toukokuuta 1972. Hänet nimitettiin Campo Maiorin hiippakunnan johtoon 2. helmikuuta 2000, ja piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Czeslaw Stanula, jota avustivat Jan Bernard Szlaga ja Abel Alonso Núñez.
Orlando Antonio Corrales García
Orlando Antonio Corrales García (s. 26. tammikuuta 1947 Abejorral) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 5. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Medellínin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Thuccaboran titulaaripiispaksi 28. tammikuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alberto Giraldo Jaramillo, jota avustivat Héctor Rueda Hernández ja Paolo Romeo.
Corrales García sai 9. huhtikuuta 2001 nimityksen Palmiran piispaksi ja 12. tammikuuta 2007 Santa Fe de Antioquian arkkipiispaksi.
Periyarin kansallispuisto
Periyarin kansallispuisto on luonnonsuojelualue Intiassa Keralan osavaltiossa. Sen keskeinen osa on Periyarin tekojärvi, joka muodostui kun jokeen rakennettiin pato vuonna 1895. Kansallispuisto on oerustettu alkujaan tiikerien suojelualueeksi, mutta sen suurin houkutus matkalijalle ovat norsut, jotka ovat leikkisiä ja pelottomia veden äärellä. Norsujen lisäksi puiston eläimistöön kuuluvat gauri, villisiat, sambarhirvi ja kääpiökauriit. Toisinaan siellä voi nähdä myös tiikerin – puiston alueella arvioidaan elävän noin 40 yksilöä.
Oscar-gaala 1964
Oscar-gaala 1964 oli 36. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1963 parhaille elokuville. Palkintogaala järjestettiin 13. huhtikuuta 1964 Santa Monica Civic Auditorium -rakennuksessa Santa Monicassa, Kaliforniassa. Palkinnon parhaasta elokuvasta voitti Tony Richardsonin ohjaama "Tom Jones – hulivilihurmuri" (1963).
Oscar-gaala 1963
Oscar-gaala 1963 oli 35. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi Oscar-palkinnot vuoden 1962 parhaille elokuville. Palkintogaala järjestettiin 8. huhtikuuta 1963 Santa Monica Civic Auditorium -rakennuksessa Santa Monicassa, Kaliforniassa. Palkinnon parhaasta elokuvasta voitti David Leanin ohjaama "Arabian Lawrence" (1962). Palkinnon vastaanotti tuottaja Sam Spiegel.
Risto Ennekari
Risto Ennekari (s. 21. heinäkuuta 1943 Pori) on suomalainen tietokirjailija, joka on erikoistunut yritys- ja yhdistyshistoriikkeihin. Hän on kirjoittanut muun muassa kaksi Pori Jazz -festivaalin historiikkia sekä Oy Hacklin Ltd:n ja Suomen vanhimman urheiluseuran BSF:n historiikit.
Porin Reposaaressa syntynyt, mutta pääosin Helsingissä jo 1960-luvulta asti asunut Ennekari on myös yksi Pori Jazzin perustajista yhdessä muun muassa Jyrki Kankaan, Risto Hannulan ja Seppo Hakalan kanssa. Hän on urheiluselostaja Antti Ennekarin isä.
British Academy Film Awards 1963
Vuoden 1963 British Academy Film Awards -palkinnot, lyhyemmin BAFTA-palkinnot, jaettiin vuoden 1962 parhaille elokuville. Parhaan elokuvan BAFTA-palkinnon voitti David Leanin ohjaama "Arabian Lawrence" (1962).
Road Trip: Beer Pong
Road Trip: Beer Pong (myös Tien päällä: Kaljapingis) on yhdysvaltalainen vuonna 2009 suoraan videolla julkaistu elokuva ja se on vuonna 2000 julkaistun Road Tripin jatko-osa. DJ Qualls ja Rhoda Griffis olivat mukana myös aiemmassa osassa.
Golden Globe 1963
Golden Globe 1963 oli 20. kertaa järjestetty Golden Globe -palkintogaala, jossa palkittiin vuoden 1962 parhaat elokuvat. Palkintogaala järjestettiin 5. maaliskuuta 1963.
Parhaan draamaelokuvan Golden Globen voitti David Leanin ohjaama "Arabian Lawrence" (1962).
Antti Ennekari
Antti Ennekari (s. 18. elokuuta 1981) on suomalainen urheilutoimittaja ja -selostaja, joka työskentelee Yleisradion urheilutoimituksessa.
Ennekari on erikoistunut selostamaan jalkapalloa ja kuuluu Urheiluruudun vakituisiin toimittajiin. Hän on selostanut muun muassa jalkapallon Mestarien liigaa, MM-kilpailut 2010, EM-kilpailut 2012 sekä naisten EM-kilpailut 2013. Antti Ennekari pelaa myös itse jalkapalloa. Kaudella 2013 hän edusti kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Kakkosessa pelaavaa FC POHUa. Hänen isänsä on tietokirjailija Risto Ennekari.
Viherbasiliski
Viherbasiliski eli harjabasiliski eli vihreä basiliski ("Basiliscus plumifrons") on keskiamerikkalainen liskolaji.
Viherbasiliski on yksi näyttävimpiä liskoja. Aikuisilla urospuolisilla vihreillä basiliskeillä on evämäiset "heltat" selässä ja hännässä sekä päässä kaksi. Pohjaväri liskoilla on vihreä, joka vaihtelee tummasta vaaleaan. Aika usein kyljissä on sinisiä täpliä ja mustia juovia, jotka kulkevat pystysuunnassa. Iiriksen väri on keltaoranssi. Aikuiset urokset kasvavat reilun 70 cm:n pituisiksi häntä mukaan lukien. Aikuiset naaraat ovat useita senttejä lyhyempiä.
Lajia tavataan Hondurasissa, Panamassa, Costa Ricassa ja Nicaraguassa.
Viherbasiliski on itse asiassa sekasyöjä, mutta se syö pääasiassa hyönteisiä (sirkkoja, vahakoisia, jauhomatoja), mutta myös makeita hedelmiä ja pieniä selkärankaisia.
Costa Ricassa vihreää basiliskia pidetään pelottavana, koska paikalliset intiaanit uskovat sen olevan yliluonnollinen olio, joka on useamman eri eläimen sekasikiö. Jos otus nähdään jonkun ihmisen lähellä, se tietää kyseisen henkilön kuolemaa. Oikeasti tämä eläin on täysin harmiton.
Löppösenluolan kalliomaalaus
Löppösenluolan kalliomaalaus sijaitsee sijaitsee Valkealassa Kouvolassa. Se on Repoveden kaakkoisrannalla olevan luolamaisen muodostelman vieressä Repoveden kansallispuistossa. Kalliomaalaus on suttaantunut ja sään kuluttama ja siitä erottuu ainakin kämmenen painauma. Maalauksen löysivät Pekka Sarvas ja Jussi-Pekka Taavitsainen vuonna 1974.
Maalauskohde sijaitsee Repoveden itärannalla Ruskiasalmen äärellä kohdassa, missä veteen putoaa Ruskiakallion jyrkänne. Kallion kyljessä on pieni puoliluolla, jonka mukaan paikkaa kutsutaan myös Löppösen luolaksi. Maalaus on tehty luolan suuaukon lähelle vasemmalle noin 2,3 metriä järven vedenpinnan yläpuolelle. Maalattu kallio aukeaa tällä kohtaa lounaaseen.
Maalauksen yleisilme on hyvin vaalea ja suttaantunut. Sutun joukosta voidaan erottaa joitakin viivoja ja kaaria, mutta joukosta erottuu vain pari kolme tunnistettavaa kuviota. Selkein kuvio on nelisormisen kämmenen painauma, jonka löytää aivan kalliohalkeaman vierestä. Kämmen yläpuolelle on väritetty vinoon tasalevyinen värialue, joka on voinut olla suttaantunut tai moneen kertaan maalattu kohta. Alueen oikealla puolella on hahmotettavissa eläin, mutta sen selkeys on jo menetetty.
Halkeaman alapuolella on laajempi punavärin värjäymä, jossa on joitakin tummempia alueita. Värjäymän vasemmassa alaosassa erottuu katkelma ihmishahmosta, mutta sen pituudesta ei voi olla varma. Pekka Kivikäs on löytänyt siitä myös hirveä esittävä katkelman. Hän on löytänyt myös kallion kärjestä jälkiä kalliomaalauksesta.
Koska luolamainen aukko on toiminut veneilijöille pysähdys- ja suojapaikkana, on luonnollista, että sen liepeillä on monenlaista toimintaa. Puna-alueen päälle on tehty hankaamalla tai kaivertamalla tekstiä ja kuvioita. Osa niistä sijaitsevat tunnistettavien kuvioiden lähellä. Eräässä kohtaa on päivämääräkin, joka viittaa aikaan ennen maalauksen löytymisen. Nuotion nokisavut ovat vaikuttaneet maalauskallioon omalla tavallaan.
Monissa valokuvissa on kalliolla nähtävissä ihmisen kasvot eli sillä on antropomorfinen muoto. Monillä maalatuilla kallioilla tai siirtolohkareilla on havaittu tämäntapainen ominaisuus. Se ilmenee silloin, kun katselukulma on sopiva ja auringonvalon aiheuttamat varjot sattuvat sopivasti. Löppösenluolan maalauskalliossa kasvot näkyvät järveltä lännen suunnasta ja tunnistettavat piirteet liittyvät kallion halkeamiin. Voidaan ajatella, että sekä kasvonpiirteet että suojaisa puoliluola ovat olleet kimmokkeet maalat kalliota muinaisina aikoina.
Perimätiedon mukaan olisi 1800-luvun lopussa tai 1900-luvun alussa puoliluolassa elännyt erakko, jonka sukunimen mukaan sitä edelleen kutsuttaisiin Löppösenluolaksi. Toisen tiedon mukaan luolan löysi kouvolalainen veturinkuljettaja Ludwig Löppönen. Hän käytti sitä useiden vuosien ajan kesäpaikkanaan kalastusreissuilla, joskus perheensäkin kanssa. Hänen mukaansa paikkaa kutsutaan edelleenkin Löppösenluolaksi.
László Csatáry
László Csatáry (4. maaliskuuta 1915 Mány, Itävalta-Unkari – 10. elokuuta 2013 Unkari) oli unkarilainen poliisi, jota syytettiin osallisuudesta holokaustiin toisen maailmansodan aikana. Hänen väitetään avustaneen 15 700 juutalaisen karkotusta Auschwitzin keskitysleiriin vuonna 1944.
Csatáry työskenteli vanhempana konstaapelina Unkarin Tšekkoslovakialta miehittämässä Košicessa (nykyisin Slovakiaa). Vuonna 1948 hänet tuomittiin poissaolevana Tšekkoslovakiassa kuolemaan. Hän oli paennut Kanadaan, jossa hän työskenteli taidekauppiaana vuoteen 1995. Paljastuttuaan hän menetti Kanadan kansalaisuuden, ja hän pakeni Unkariin.
Csatáry löytyi heinäkuussa 2012 Unkarin pääkaupungista Budapestista. Sotarikoksista epäiltyjä etsivän Simon Wiesenthal -keskuksen mukaan hän oli asunut viimeiset 17 vuotta Budapestissa täysin avoimesti. Esimerkiksi posti tuli hänelle kotiin oikealla nimellä.
98-vuotias Csatáry asetettiin syytteeseen kesäkuussa 2013 osallisuudesta yli 10 000 juutalaisen karkottamiseen keskitysleirille toisen maailmansodan aikana. Csatáry itse kiisti syytteet. Hän kuoli elokuussa 2013 keuhkokuumeeseen ennen oikeudenkäyntiä.
Paras miestulokas (Golden Globe)
Paras miestulokas oli yksi Golden Globe -palkinnon sarjoista. Palkinto myönnettiin 1948–1983. Vuosina 1954–1965 palkinto myönnettiin useille henkilöille.
Parhaan miessivuosan Golden Globe -palkinto
Parhaan miessivuosan Golden Globe on yksi palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1943. Viisi henkilöä on voittanut palkinnon kahdesti: Richard Attenborough, Edmund Gwenn, Martin Landau, Edmond O’Brien ja Christoph Waltz.
Parhaan brittiläisen käsikirjoituksen Bafta-palkinto
Paras brittiläinen käsikirjoitus oli yksi British Academy Film Awards -palkinnon sarjoista. Palkinto myönnettiin vuosina 1954–1967.
Ray Henderson
Ray Henderson (alk. Raymond Brost, 1. joulukuuta 1896 Buffalo – 31. joulukuuta 1970 Greenwich) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten yhteistyöstään Buddy DeSylvan ja Lew Brownin kanssa 1920-luvulla.
Henderson opiskeli konservatoriossa Chicagossa ja muutti opintojensa jälkeen New Yorkiin työskentelemään sovittajana ja vaudeville-pianistina. Ensimenestyksensä säveltäjänä hän sai vuonna 1923 kappaleella ”That Old Gang of Mine” (san. Billy Rose ja Mort Dixon). Vuonna 1925 hän teki Sam Lewisin ja Joe Youngin kanssa kappaleet ”Five Foot Two, Eyes of Blue” ja ”I’m Sitting on Top of the World”, joista molemmista tuli merkittäviä hittejä.
Vuonna 1925 Henderson aloitti yhteistyön Lew Brownin ja Buddy DeSylvan kanssa. DeSylva sanoitti Hendersonin kappaleen ”Alabamy Bound”, ja Brownin ensimmäinen yhteinen kappale Hendersonin kanssa oli ”Don’t Bring Lulu”, jonka sanoittamiseen osallistui myös Billy Rose. Ensimmäinen Broadway-näytelmä, johon Henderson, Brown ja DeSylva tekivät musiikin, oli "George White’s Scandals of 1925", joka ei kuitenkaan menestynyt mainittavasti. Vuoden 1927 "Good News" -näytelmään miehet tekivät myös käsikirjoituksen, ja se menestyi huomattavasti paremmin. Produktio sai yhteensä 557 esityskertaa Broadwaylla. Näytelmään kuuluivat menestyskappaleet ”The Birth of the Blues” ja ”Black Bottom”. Myös kolmikon kolme seuraavaa musiikkikomediaa, "Hold Everything!" (1928), "Following Thru" (1929) ja "Flying High" (1930) olivat menestyksiä.
Henderson, Brown ja DeSylva muuttivat vuonna 1929 Hollywoodiin ja perustivat elokuvatuotantoyhtiön. Heidän ensimmäinen elokuvamusikaalinsa oli "Sunnyside Up" (1929). He tekivät elokuvaan musiikin ja käsikirjoituksen ja osallistuivat elokuvan tuottamiseen. Seuraavan vuoden "Yllätyksiä v. 1980" (engl. "Just Imagine") oli kuitenkin pettymys, ja DeSylva päätti irtautua yhteistyöstä Hendersonin ja Brownin kanssa jatkaakseen uraansa Hollywoodissa elokuvatuottajana.
Henderson ja Brown palasivat New Yorkiin, jossa he tekivät musiikkia Broadway-näytelmiin "George White’s Scandals of 1931", "Hot-Cha!" ja "Strike Me Pink". Brownin palattua Hollywoodiin vuonna 1934 Henderson työskenteli muiden sanoittajien kanssa ja teki edelleen musiikkia sekä Broadwaylle että elokuvamusikaaleihin. Hän teki kappaleita muun muassa Ted Koehlerin, Jack Yellenin, Mort Dixonin, Sam M. Lewisin ja Irving Caesarin kanssa.
Ray Hendersonin ura säveltäjänä jatkui 1950-luvulle. Hänen viimeiseksi Broadway-tuotannokseen jäi vuoden 1943 uusintaversio "Ziegfeld Follies" -revyysarjasta. Michael Curtiz ohjasi vuonna 1956 Hendersonin, Brownin ja DeSylvan urasta kertovan elokuvan "Kaikki riippuu sinusta".
Henderson kuoli Greenwichissa, Connecticutissa vuonna 1970. Samana vuonna hänet valittiin DeSylvan ja Brownin ohella Songwriters Hall of Fameen.
Luettelo alkuperäisistä musikaalinäytelmistä, joiden pääasiallinen säveltäjä Ray Henderson oli.
Graham-Paige
Graham-Paige oli yhdysvaltalainen automerkki, jonka perustivat veljekset Joseph B. Graham (1882–1970), Robert C. Graham (1885–1967) ja Ray A. Graham (1887–1932) vuonna 1927. Graham-Paige -autoja tuotiin Suomeenkin.
Graham-Paigella oli hyvä maine ja auto oli teknisesti parhaimmillaan 1930-luvun alussa. Tehdas valmisti kompressoriautoja ja nelivaihteisia autoja. Graham-Paige oli kuitenkin kallis auto ja myynti oli heikkoa 1930-luvun alun lamavuosina. "Mobilisti"-lehden mukaan Graham-Paigen tuotantokoneet myytiin Japaniin.
Autontuotanto keskeytyi vuonna 1940 ja tehtaat hankki Kaiser-Frazer vuonna 1947.
Mobilisti-lehti 7/2002
Luettelo televisiosarjan Magnum jaksoista
Tämä on luettelo Magnum -televisiosarjan jaksoista. Ohjelma alkoi Yhdysvalloissa 11. joulukuuta 1980 ja päättyi 8. toukokuuta 1988.
Samoan tala
Samoan tala (virallinen koodi WST) (WS$) on Samoan virallinen rahayksikkö. Samoan tala jakautuu 100 "seneen".
Samoan taloja myöntää Samoan keskuspanki "Central Bank of Samoa".
Samoalla on käytössä viisi eri arvoista kolikkoa. Ne ovat 5 senen-, 10 senen-, 20 senen-, 50 senen- ja yhden talankolikot. Kaikki nykyiset kolikot on julkaistu vuonna 1991 paitsi 50 senenkolikko, joka on julkaistu vuonna 1990.
Kaikki setelit on valmistettu polymeerisestä muovista ja julkaistu vuonna 2008 paitsi 2 talan seteli, joka on julkaistu vuonna 1991 ja on valmistettu polymeerisestä paperista.
Bajamaja
Bajamaja on ruotsalainen yritys, joka valmistaa siirrettäviä ulkokäymälöitä. Yrityksen kotipaikka on Tomelilla, ja sen omistavat Sanifix AB ja TLM AB.
Silopuikkokalat
Silopuikkokalat (Chaudhuriidae) on yhdyskiduskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Aasiasta.
Silopuikkokalojen heimoon kuuluu 6 sukua ja noin 9 lajia. Ne ovat pienikokoisia ankarias- tai matomaisia kaloja, jotka kasvavat kooltaan vain noin 3–8 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suomuton ruumis ja pitkät selkä- ja peräevät, jotka eräillä lajeilla ovat yhtyneet pyrstöevän kanssa. Selkäevässä ei ole piikkejä. Silopuikkokaloja jatavataan alueelta, joka ulottuu Intiasta Thaimaan kautta Koreaan ulottuvalta alueelta. Ne elävät järvissä ja hitaasti virtaavissa vesissä usein runsaan vesikasvillisuuden joukossa. Ne voivat myös kaivautua pohjamutaan.
Uutelanvuoren kalliomaalaukset
Uutelanvuoren kalliomaalaukset sijaitsevat Karijärven koillisosassa Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Kymenlaaksossa. Maalauskenttiä on kaksi noin 100 metrin etäisyydellä toisistaan. Maalauskentän I löysi Seppo Laatunen ja maalauskentän II Timo Miettinen vuonna 1975.
Maalausalue sijaitsee Ansalahden suulla Peltosaaren vastaisella puolella. Maalauskenttä I on tehty kapeikon kohdalle matalaan kallioon säälle alttiiseen seinämään. Kallion vieressä on 2,5 metriä korkea kivipilari, jonka muodoissa on havaittu antropomorfisia piirteitä. Tätä voisi kutsua "seitakiveksi". Noin 25 metriä oikealle maalauksista sijaitsee puoliluola.
Noin 80 metriä etelään sijaitsee toinen maalauskenttä matalan kallion jyrkäneen alla kapean metsäkaistaleen takana. Molemmat maalauskentät aukeavat länsilounaaseen ja niiden lähellä on useita mökkejä. Karijärvi laskee Verlan ohi Pyhäjärveen.
Pari metriä rannasta ja noin 3 metrin korkeudella löytyy yksi 28 senttimetriä pitkä ihmishahmo, jolla on kädet sivuille ylös kohotettuina ja polvet taivutettuina. Jalkaterät erottuvat selvästi. Pää on maalattu täyteisenä ympyränä. Jakojen välissä oleva lyhyt veto saattaa viitata mieheen. Sen vieressä näkyy pari pystyviivaa ja punaväriä.
Edellä mainitussa "seitakivessä" löytyy punamaalilla tehtyjä merkintöjä kohdassa, jotka muodostaisivat silmän ja voisivat korostaa seitaihmisen muotoja.
Täälläkin on 42 senttimetriä pitkä ihmishahmo sekä hännällinen eläin. Ihmishahmon pää on maalattu ympyräksi ja kädet ovat ylhäällä ja jalat suoria. Näiden ympärillä on epäselviä maalausjälkiä. Eläinhahmo muistuttaa poikkeuksellisesti hännällistä eläintä, ehkä kettua tai majavaa, ja se katsoo vasemmalle. Sillä on pitkä häntä, pistemäiset korvat ja lyhyet jalat. Eläimen oikealla puolella saattaa olla katkelmia toisesta ihmishahmosta. Kuviot muodostanevat ryhmän.
Spatz
Spatz, myöhemmin Victoria Spatz, oli saksalainen pieni avoauto. Sitä valmistettiin vuosina 1955–1958. Autoon mahtui kolme ihmistä. Moottori oli sijoitettu istuimen taakse taka-akselin etupuolelle. Spatz-autoa valmisti ensin Harald Friedrichin Bayerischen Autowerke GmbH ja hänen jälkeensä saksalainen moottoripyörätehdas Victoria.
Spatz esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä 1955. Friedrichin työkalutehdas valmisti Spatz-autoa Saksan Ylä-Baijerin Traunreutissa. Autossa oli pieni muovinen avoauton kori, moottorina oli 200-kuutioinen yksisylinterinen Sachs. Spatz oli urheilullisen avoauton näköinen, mutta moottori oli alitehoinen. Spatzin perusrakenteen suunnitteli kilpa-ajaja Egon Brütsch . Kehitystyöhön osallistui autonsuunnittelija Hans Ledwinka, joka lisäsi autoon neljännen pyörän .
Harald Friedrichin työkalutehdas valmisti kaikkiaan 859 Spatz-autoa, ja Victoria teki vuosina 1957-1958 niitä 729 nimellä Victoria Spatz, mutta auton kori oli sama kuin Friedrichin valmistamien. Victoria Spatz -autossa oli 250-kuutioinen moottori, jonka teho oli 14 hevosvoimaa eli 10 kilowattia.
Auton keskimoottorin ilmajäähdytys ei toiminut kunnolla ja useimmat 1500 autosta paloivat tulipaloissa . Auto oli arka tulipaloille, mihin vaikuttivat moottoritilaan sijoitettu bensatankki ja muovikorin ympäröimä ilmajäähdytteinen moottori, joka saattoi kuumeta liikaa. Lisäksi bensiinitankin täyttöaukko oli konetilassa. Spatz-auto tuotti valmistajilleen tappiota. Suomen Mobilia-automuseossa on alkuperäisessä kunnossa oleva Victoria Spatz.
Lanchester Motor Company
Lanchester Motor Company oli brittiläinen autovalmistaja vuosina 1895–1955. Autotehtaan perustivat kolme veljestä Frederick Lanchester, George Lanchester ja Frank Lanchester. Ensimmäinen Lanchester-merkkinen auto valmistui helmikuussa tai maaliskuussa 1896.
Automerkki on Suomessa vähän tunnettu. Birmingham Small Arms Company osti tehtaan vuonna 1930, jonka jälkeen Lanchester-autoja valmisti Daimler.
Viimeiset Lanchester-merkkiset autot olivat Lanchester Fourteen ja Lanchester Leda, joita valmistettiin vuosina 1950–1954. Englannin kotimarkkinoilla myydyissä autoissa oli puukehikon päälle naputeltu kori, kun taas vientimalleissa oli kokoteräsrakenne . Lanchester-autoja toi Suomeen Motorex. Lanchester Ledan ongelmana oli ruosteherkkyys . Lanchester Ledaa valmistettiin vain 2100 kappaletta.
David Katoatau
David Katoatau (s. 17. heinäkuuta 1984 Nonouti) on kiribatilainen painonnostaja.
Katoatau voitti kultaa Glasgow'n 2014 Kansainyhteisön kisojen alle 105 kg:n painoluokassa nostettuaan tempauksessa 148 kg ja työnnössä 200 kg. Tämä oli Kiribatin kaikkien aikojen ensimmäinen mitali Kansainyhteisön kisoissa. New Delhin Kansainyhteisön kisoissa 2010 hän oli 94 kg:n painoluokassa neljäs. Hän on voittanut Kansainyhteisön-mestaruuden 85-kiloisissa 2009 ja 94-kiloisissa 2012.
Katoatau sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 85 kg:n painoluokassa 15:nneksi ja Lontoossa 2012 94-kiloisissa 17:nneksi. Hänestä tuli Lontoossa ensimmäinen karsintojen kautta olympialaisiin selviytynyt kiribatilaisurheilija.
Katoatau saavutti Tyynenmeren kisoissa hopeaa 94 kg:n sarjassa Nouméassa 2011. Pienille saarille tarkoitetuissa Pacific Mini Gameseissa hän voitti samassa painoluokassa kultaa 2009 ja 105-kiloisissa 2013. Hän on voittanut Oseanian-mestaruuden 94-kiloisissa 2009 ja 2012 sekä 105-kiloisissa 2013 ja 2014 sekä saavuttanut pronssia 94 kg:n painoluokassa 2010 ja 2011.
Kontrafinaalinen ristiriita
Kontrafinaalinen ristiriita tarkoittaa sitä, että jokin asia tai hyöty on periaatteessa kaikkien saatavilla, mutta ei kaikille mahdollinen yhtä aikaa. Esimerkiksi yksi ihminen voi nousta elokuvateatterissa seisomaan nähdäkseen elokuvan paremmin, mutta jos kaikki nousevat pystyyn, niin hän menettää seisomisella savutetun näköedun. Kaikki eivät voi olla myöskään miljonäärejä; teoriassa se on mahdollista kaikille, muttei mahdollista yhtä aikaa.
Raymond Browne
Raymond Anthony Browne (s. 23. tammikuuta 1957 Athlone) on irlantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Elphinin hiippakuntaan 4. heinäkuuta 1982 ja nimitettiin Kerryn hiippakunnan johtoon 2. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dermot Clifford, jota avustivat Charles John Brown ja William Murphy.
Marko Varajärvi
Marko Varajärvi (s. 18. syyskuuta 1971 Olofström, Ruotsi) oli Vasemmistoliiton puoluesihteeri 8. kesäkuuta 2013 – 11. kesäkuuta 2016. Hänet valittiin tehtävään puoluekokouksessa 8. kesäkuuta 2013. Varajärvi toimi aiemmin mm. Lapin liiton kehittämisjohtajana vuosina 2010–2013.
Varajärvi on työläisperheen kasvatti, Torniossa asuva isä oli ammatiltaan hitsaaja ja äiti siivooja. Varajärvi syntyi Ruotsissa ja vietti lapsuutensa Luulajassa vuoteen 1984 saakka. Varajärvi on opiskellut Jyväskylän yliopistossa ruotsin kieltä, valtio-oppia, filosofiaa ja yhteiskuntapolitiikkaa. Koulutukseltaan hän on filosofian ja yhteiskuntatieteiden maisteri.
Varajärvi valittiin Lapin liiton kehittämisjohtajan tehtävään joulukuussa 2009 ja hän aloitti helmikuussa 2010. Maaliskuussa 2013 Korkein hallinto-oikeus (KHO) totesi nimityksen tasa-arvolain vastaiseksi, sillä kaksi tehtävää hakenutta naista olivat KHO:n päätöksen mukaan Varajärveä pätevämpiä hoitamaan kehittämisjohtajan virkaa. Tasa-arvopäätöksen tehneistä viidestä tuomarista neljä oli naista ja esittelijänä nainen. KHO:n päätös oli tiettävästi valmiina jo tammikuussa 2013, mutta päätös annettiin vasta Minna Canthin ja tasa-arvon päivänä 19. maaliskuuta 2013. Varajärvi ilmoitti KHO:n päätöksen jälkeen, ettei enää aio hakea kehittämisjohtajan virkaa. Hän irtisanoutui kehittämisjohtajan tehtävästä sen jälkeen kun hänet valittiin Vasemmistoliiton puoluesihteeriksi Tampereella 8. kesäkuuta 2013.
Varajärven työ puoluesihteerinä päättyi puoluekokouksessa Oulussa 10.-12. kesäkuuta 2016. Puoluesihteerikauden jälkeen Varajärvi siirtyi syyskuussa 2016 Tornionlaakson Neuvoston toiminnanjohtajaksi.. Kyseessä on kuntayhtymä, johon kuuluuvat Tornio, Ylitornion, Pello, Kolari, Muonio ja Enontekiö. Ruotsin kunnista neuvostoon kuuluvat Haaparanta, Övertorneå, Pajala ja Kiiruna. Norjasta neuvostoon kuuluvat kunnat Storfjord, Kåfjord ja Nordreisa.
Aiemmin Varajärvi on työskennellyt Pohjois-Pohjanmaan Vasemmiston ja Kainuun Vasemmiston toiminnanjohtajana 2007–2010 sekä AKT:n keskustoimistossa toimitsijana ja palkkasihteerinä 2003–2007. Vuosina 2001–2003 hän oli Paavo Lipposen II hallituksen alue- ja kuntaministeri Martti Korhosen avustaja ja vuosina 1999–2000 kansanedustaja Unto Valppaan eduskunta-avustaja.
Pohjolan Sanomien mukaan Marko Varajärvi siirtyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi elokuussa 2016. Eronsa syistä Vasemmistoliitosta hän kirjiotti Uuden Suomen blogissaan Pitkät kirstunnaulat. Varajärvi on SDP:n ehdokkaana Lapissa vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.
Primera Divisiónin kausi 2013–2014
Primera Divisiónin kausi 2013–2014 oli Espanjan jalkapallon pääsarjan Primera Divisiónin 83. kausi. Kausi alkoi 17. elokuuta 2013 ja päättyi 18. toukokuuta 2014. Barcelona lähti kauteen hallitseva mestarina. Kuten myös edellisinä vuosina Nike tarjoaa viralliset pelipallot otteluihin.
Kauden 2012–2013 sarjasta putosivat Mallorca, Deportivo La Coruña ja Real Zaragoza. Kaudeksi 2013–2014 sarjaan nousivat Elche, Villarreal ja Almería.
"Tilanne 12. toukokuuta 2014."
Uutislehti "Marca" myöntää Pichichi-palkinnon pelaajalle, joka viimeistelee eniten maaleja kauden aikana.
Urheilulehti Marca myöntää Zamora-palkinnon kauden parhaalle maalivahdille.
Charles John Brown
Charles John Brown (s. 13. lokakuuta 1959 New York) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Hänet vihki papiksi New Yorkin arkkihiippakuntaan John Joseph O'Connor 13. toukokuuta 1989, ja hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Irlantiin sekä Aquileian titulaariarkkipiispaksi 26. marraskuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 2012. Pääkonsekraattorina toimi paavi Benedictus XVI, jota avustivat Tarcisio Bertone ja William Joseph Levada.
Willys
Willys oli vuosina 1926–1955 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki.
John Willys osti Overland-autotehtaan vuonna 1908. Overland-autoja valmistettiin 1903–1926. Vuosina 1912–1918 Willys oli Yhdysvaltain toiseksi suurin autonvalmistaja Fordin jälkeen. Overland-autojen valmistus päättyi 1926, jolloin sen korvasivat saman valmistajan Willys ja Whippet-automerkit.
Whippet-autoja valmistettiin vuosina 1926–1931. Whippet-autot olivat saman valmistajan Willys-merkkiä pienempiä ja halvempia. Whippet-autoissa oli neli- tai kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori. Whippet-autojen tuotanto päättyi vuonna 1931, mutta Willysin tuotanto jatkui. Whippet on merkkinä vähän tunnettu johtuen sen valmistuksen lyhytaikaisuudesta. Whippet-autoa tuotiin Suomeenkin. Whippeteissä oli isot ajovalot, leveä nokka ja takasivuilla erilliset parkkivalot.
1930-luvulla Willys-autoja valmistettiin Toledossa Ohiossa.
Toisen maailmansodan aikaan kuuluisin Willys-auto oli Willys MB, paremmin tunnettu nimellä "Jeeppi". Willysin lisäksi Jeeppiä valmistivat Ford ja American Bantam.
Viimeinen Willys-henkilöauto valmistui vuonna 1955. Sen jälkeen yhtiö on vaihtanut monta kertaa omistajaa, mutta maastoautojen valmistus on jatkunut. Tuotemerkki Jeep oli niin vahva, että Kaiser Corporation muutti autotehtaan nimeksi 1955 Kaiser Jeep ja maastoautojen merkiksi Willysin sijasta Jeep. Vuonna 1970 yhtiön nimeksi tuli Jeep Corporation.
Huomattavin saman autotehtaan nykyisistä maastoautoista on Jeep Wrangler.
Mobilisti Senior 4/2006
Samson Burke
Samson Burke (6. marraskuuta 1930 Toronto) on kanadalainen kehonrakentaja, kilpauija, painija ja näyttelijä.
Burke opiskeli Montrealin McGill-yliopistossa ja edusti Kanadaa olympialaisten kilpauinnissa. 1950-luvulla hän toimi showpainijana taiteilijanimellä "Sammy Berg".
1960-luvun alussa Burke näytteli voimamiesrooleja italialaisissa peplum-elokuvissa. Hänen ensimmäinen roolinsa oli Ursus Luigi Capuanon filmissä "Ursuksen kosto" ("La vendetta di Ursus", 1961). Vuosikymmenen loppupuolella Burke esiintyi italialaisissa ja länsisaksalaisissa toimintaelokuvissa sekä myöhemmin yhdysvaltalaisissa TV-sarjoissa. Amerikassa hänet muistetaan parhaiten Herkuleen roolista elokuvassa "The Three Stooges Meet Hercules" (1962).
Mclusky
Mclusky (alun perin Best) oli brittiläinen post-hardcore-yhtye, joka perustettiin Cardiffissa, Walesissa vuonna 1996. Yhtyeen jäseniin kuuluivat englantilainen Andrew "Falco" Falkous (laulu, kitara) Newcastle upon Tynestä, Jonathan Chapple (basso, laulu) ja Jack Egglestone (rummut), joka korvasi edellisen rumpalin Matt Harding loppuvuodesta 2003. Yhtye on julkaissut neljä virallista albumia ja useita singlejä. Yhtye hajosi tuntemattomasta syystä vuonna 2005.
Saint Peter Port
Saint Peter Port on Guernseyn pääkaupunki ja tärkein satama. Vuonna 2015 kaupungissa oli 18 600 asukasta.
Saint Peter Port on jaettu neljään piirikuntaan ("canton"):
Cornetin linna sijaitsee Saint Peter Portin edustalla. Linna on rakennettu 1200-luvulla, ja sitä kehitettiin 1600-luvulla, kun tuliaseet olivat kehittyneet. Linna on nykyisin avoinna yleisölle.
Stefan Liv Memorial Trophy
Stefan Liv Memorial Trophy jaetaan vuosittain Swedish Hockey Leaguen ("Elitserien" vuoteen 2013) pudotuspelien arvokkaimmalle pelaajalle. Palkinnon myöntää sarjan pelaajayhdistys SICO (Sveriges ishockeyspelares centralorganisation). Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran keväällä 2010, mutta vuonna 2013 se nimettiin "Stefan Liv Memorial Trophyksi" kunnianosoituksena 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin lento-onnettomuudessa kuolleen huippumaalivahti Stefan Livin muistolle.
NHL:n varaustilaisuus 1993
NHL:n varaustilaisuus 1993 oli NHL:n 31. vuotuinen . Se järjestettiin Colisee de Quebecissa (nykyään Colisée Pepsi), Quebec Cityssä, 26. kesäkuuta 1993. Ottawa Senators varasi ensimmäisenä Alexandre Daiglen. Ainoa suomalainen ensimmäisellä kierroksella varattu pelaaja oli Saku Koivu, jonka Montreal Canadiens varasi 21. varausvuorolla. Myöhemmillä kierroksilla varattiin vielä seitsemän suomalaista.
Sormusukonkorento
Sormusukonkorento ("Anax parthenope") on sudenkorento. Se tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran heinäkuussa 2013 Inkoossa. Takaruumiin tyven ympärillä sillä on sinistä ja joskus voi koko takaruumis olla sininen. Se on todennäköisesti tullut Virosta, jossa sitä on tavattu ensimmäisen kerran vuonna vuonna 2008. Suomessa on nyt tavattu 60 eri sudenkorentolajia.
Bruma
Armindo Tué Na Bangna eli Bruma (s. 24. lokakuuta 1994 Bissau, Guinea-Bissau) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Bruma syntyi Guinea-Bissaussa, mutta muutti jo lapsena Portugaliin. Hän liittyi Sportingin nuorisoakatemiaan 12-vuotiaana.
Kausi 2012–13 oli Bruman ensimmäinen aikuisten tasolla. Hän aloitti Sportingin reservijoukkueessa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Ligassa. 6. joulukuuta 2012 CF Uniãoa vastaan Bruma teki kaksi maalia, mutta hänet ajettiin ulos ottelun loppuhetkillä, ja Sporting hävisi 2–3.
Helmikuussa 2013, 18 vuoden iässä, Bruma teki debyyttinsä Sportingin ykkösjoukkueessa, kun hän pelasi ensimmäisen puoliskon Marítimoa vastaan pelatusta ottelusta.
Kansainvälisellä tasolla Bruma on pelannut parhaimmillaan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kyseisen ikäluokan MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui maalipörssin toiseksi tekemällä viisi maalia neljässä ottelussaan.
Bruman isoveli Buomesca pelaa myös jalkapalloa laiturina, ja hänkin pelasi nuorena Sportingin riveissä.
Marit Grødum
Marit Helene Fiane Grødum (o.s. Christensen, s. 11. joulukuuta 1980) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 89 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2003 ja viimeisimmän lokakuussa 2013.
Grødum saavutti EM-hopeaa 2005 ja 2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2007 ja olympiakisoissa 2008.
Seuratasolla Grødum edustaa Amazon Grimstadia. Kauden 2014 hän oli äitiysvapaalla pelikentiltä.
Kirjorintabulbuli
Kirjorintabulbuli ("Pycnonotus squamatus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kirjorintabulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Laji on vähentymässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia, ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, vaikkakin sen levinneisyysalue on laaja.
Kirjorintabulbuli elää metsissä, ja sitä tavataan 1 000 metrin korkeuteen merenpinnasta.
Toril Akerhaugen
Toril Hetland Akerhaugen (s. 5. maaliskuuta 1982) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa 59 maaottelua. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi tammikuussa 2006 ja viimeisimmän lokakuussa 2013.
Akerhaugen on edustanut Norjaa EM-kilpailuissa 2009 ja 2013. Jälkimmäisissä hän saavutti EM-hopeaa.
Seuratasolla Akerhaugen edustaa Stabækia.
Sinirintabulbuli
Sinirintabulbuli ("Pycnonotus cyaniventris") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Sinirintabulbulia tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa ja Thaimaassa. Se on melko laajalla levinnyt ja yleinen, mutta vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Punaposkibulbuli
Punaposkibulbuli ("Pycnonotus jocosus") on bulbulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punaposkibulbulia tavataan luonnonvaraisena Bangladeshissa, Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Sen on kuvattu olevan yleinen monilla alueilla, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ingvild Stensland
Ingvild Stensland (s. 3. elokuuta 1981) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuoden 2014 loppuun mennessä 137 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi tammikuussa 2003.
Stensland on edustanut Norjaa MM-kilpailuissa 2007 ja 2011, olympialaisissa 2008 sekä EM-kilpailuissa 2005, 2009 ja 2013. Vuosien 2005 ja 2013 EM-kisoissa hän saavutti hopeamitalin.
Seuratasolla Stensland edustaa Stabækia.
Henry Morgenthau, Jr.
Henry Morgenthau Junior (1891–1967) oli Yhdysvaltojen valtiovarainministeri vuosina 1934–1945, koko toisen maailmansodan ajan.
Morgenthau tuli valtiovarainministeriksi Franklin D. Rooseveltin presidenttikauden alkupuolella. Alkuaikoina hänen oli huolehdittava talouspolitiikan suunnanmuutoksesta New Deal –ohjelman suuntaan. Vuodesta 1941 alkaen maa siirtyi sotatalouteen, johon kuului laaja sotateollinen tuotanto. Morgenthaun tehtävänä oli tällöin rahoittaa sotatalous ja sotatuotanto inflaatiota välttäen. Tavoitteeseen päästiin pitämällä korot ylhäällä ja myymällä kansalaisille sotaoblikaatioita. Morgenthau vastasi myös vihollismaa Japanin Yhdysvalloissa olleiden varojen jäädyttämisestä. Lisäksi Morgenthau oli yksi niistä poliitikoista, jotka huolehtivat lainaus- ja vuokrausohjelman (Lend-Lease) toteuttamisesta.
Syyskuussa 1944 pidettiin Quebecin konferenssi, jossa hahmoteltiin sodanjälkeistä maailmaa. Morgenthau esitti siellä niin sanotun Morgenthau-suunnitelman, jonka mukaan sodanjälkeinen Saksa olisi maatalousmaa, eikä sen annettaisi teollistua. Sekä Roosevelt että Winston Churchill olivat samaa mieltä, mutta heidän hallituksensa eivät olleet. Kun suunnitelma vuoti julkisuuteen, se sai tyrmäävän vastaanoton. Natsi-Saksan propagandaministeri Joseph Goebbels käytti kohua hyväkseen liitoutuneiden vastaisen mielialan lietsomiseen, ja siinä viitattiin myös Morgenthaun juutalaisuuteen.
Ada Hegerberg
Ada Stolsmo Hegerberg (s. 10. heinäkuuta 1995 Sunndalsøra) on norjalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa kesäkuun 2015 loppuun mennessä 66 maaottelua ja tehnyt niissä 38 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi marraskuussa 2011.
Hegerberg edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 ja teki turnauksessa kaksi maalia. Vuonna 2013 hän saavutti hopeaa naisten EM-kilpailuissa ja teki Norjan kolmannen maalin puolivälieräottelussa Espanjaa vastaan. MM-kilpailuissa 2015 Hederberg pelasi neljännesvälieriin yltäneen Norjan jokaisessa neljässä ottelussa ja teki niissä yhteensä kolme maalia.
Seuratasolla Hegerberg edustaa ranskalaista Olympique Lyonnaisia. Aiemmin hän pelasi saksalaisessa 1. FFC Turbine Potsdamissa, jonne hän siirtyi kotimaansa Stabækista. Myös hänen isosiskonsa Andrine Hegerberg pelasi Potsdamissa.
Caroline Hansen
Caroline Graham Hansen (s. 18. helmikuuta 1995) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Norjan maajoukkueessa vuoden 2014 loppuun mennessä 33 maaottelua ja tehnyt niissä 12 maalia. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2011.
Hansen edusti Norjaa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2012 ja teki turnauksessa kaksi maalia. Vuonna 2013 hän saavutti hopeaa naisten EM-kilpailuissa.
Seuratasolla Hansen edustaa saksalaista Wolfsburgia, jonne hän siirtyi kotimaansa Stabækista vuonna 2014.
EURion
EURion on viidestä ympyrästä muodostuva kuvio, joka on esiintynyt monien maiden seteleissä vuodesta 1996 lähtien. Kuvion tarkoitus on, että modernit kopiokoneet tunnistavat kopioitavan kuvan seteliksi ja sitten kieltäytyvät kopioimasta sitä. Kuvio on osa seteleissä esiintyviä väärentämisenesto-piirteitä.
Laure Boulleau
Laure Boulleau (s. 22. lokakuuta 1986 Clermont-Ferrand) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Boulleau on pelannut Ranskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2015 loppuun mennessä yhteensä 62 maaottelua, ensimmäisen huhtikuussa 2005. Hän on edustanut maajoukkuetta MM-kilpailuissa 2011, olympialaisissa 2012, EM-kilpailuissa 2013 sekä MM-kilpailuissa 2015.
Seuratasolla Boulleau on edustanut Paris Saint-Germainia vuodesta 2005.