hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Šabbetai Tsevi
Šabbetai Tsevi (1. elokuuta 1626 Smyrna – n. 17. syyskuuta 1676 Albania) oli Messiaaksi julistautunut sefardijuutalainen kabbalisti. Hänen seuraajansa muodostivat šabbetailaisen liikkeen.
Euroopan juutalaisten keskuudessa nousi 1500-luvulta alkaen 1800-luvulle asti useita messiaanisia liikkeitä, jotka tarjosivat sorretuille juutalaisille lupauksen paremmasta. Smyrnassa ja Balkanin niemimaalla kierrellyt Šabbetai Tsevi herätti huomiota askeettisuutta ja erikoisia tempauksia sekoittelevalla käyttäytymisellään. Hän julistautui Messiaaksi Salonikissa, mutta paikalliset rabbit karkottivat hänet pian kaupungista. Muutettuaan ensin Kairoon ja sitten Jerusalemiin hän aktivoitui uudelleen, tekeytyi Messiaaksi ratsastellen aasilla ja nimitti ihmisiä opetuslapsikseen. Šabbetai keräsi nopeasti ympärilleen kansanliikkeen Lähi-idässä ja suuressa osassa Eurooppaa, myös Itä-Euroopan aškenasien parissa.
Šabbetai vangittiin Konstantinopolissa vuonna 1666 ja juutalaisten liikehdinnästä huolestunut Ottomaanien sulttaani tarjosi hänelle kaksi vaihtoehtoa: islamiin kääntyminen tai kuolema. Šabbetai valitsi islamiin kääntymisen. Joidenkin šabbetailaisten usko messiaaseensa jatkui silti vielä tämänkin jälkeen, sillä hänen profeettansa Natan selitti Messiaansa kääntymisen parhain päin pyrkimykseksi valloittaa vihollinen sisältä käsin.
Šabbetailainen liike koki 1700-luvulla renessanssin uuden Messiaan, Šabbetai Tsevin opetuslapsen Jacob Frankin myötä, mutta hiipui Euroopassa 1800-lukuun mennessä ja Kreikassa vuonna 1924. Turkissa toimii yhä esikuvansa tavoin muodollisesti islamiin kääntyneiden juutalaisten dönmeläinen lahko, joka pitää Šabbetaita messiaana.
Carlos Milcíades Villalba Aquino
Carlos Milcíades Villalba Aquino (22. elokuuta 1924 San Pedro de Ycuámandyjú – 8. tammikuuta 2016 Asunción) oli paraguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. marraskuuta 1948 ja nimitettiin San Juan Bautista de las Misionesin hiippakunnan johtoon 25. heinäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mees, jota avustivat Aníbal Maricevich Fleitas ja Jorge Adolfo Carlos Livieres Banks.
Villalba Aquino jäi eläkkeelle 22. heinäkuuta 1999.
Soittajan ikkuna
Soittajan ikkuna on talonpoikaisen kansanmestari taiteilija Veikko Vionojan (1909-2001) vuonna 1962 maalaama öljytyö kankaalle, 90,5×131,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen vuonna 1984 kokoelmiinsa.
Soittajan ikkuna on yksi Veikko Vionojan Pohjanmaata kuvaava teos. Hän maalasi muistojensa lapsuutensa sielunmaisemia jolloin raja läsnäolevan ja menneen välillä ei ole selvä. Tummasävyisen "Soittajan ikkunan" voi täten katsoa olevan sukua surrealistiselle taiteelle.
Timo Huusko: Veikko Vionoja: Soittajan ikkuna. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.113.
Joaquín Hermes Robledo Romero
Joaquín Hermes Robledo Romero (s. 26. syyskuuta 1950 Asunción) on paraguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Asunciónin arkkihiippakuntaan 25. joulukuuta 1975 ja inkardinoitiin San Lorenzon hiippakuntaan 18. toukokuuta 2000.
Robledo Romero sai 1. heinäkuuta 2009 nimityksen Carapeguán hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 30. elokuuta Eustaquio Pastor Cuquejo Verga, jota avustivat Celso Yegros Estigarribia ja Adalberto Martínez Flores. 10. heinäkuuta 2010 Robledo Romerosta tuli Carapeguán piispa.
Esteetikon muotokuva
Esteetikon muotokuva on taidegraafikko Pentti Kaskipuron omakuva vuodelta 1961, 19,5 × 18,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1966.
Kaskipuro käytti "Esteetikon muotokuvassa" kuivaneulatekniikkaa kuten monissa muissakin grafiikantöissään. Kuivaneulaa käytettäessä kuva uurretaan kuparilevylle teräs- tai timanttineulalla. Tällöin syntyy vivahteikas viiva, koska ura jää molemmilta sivulta kierteiseksi. Väriltään sen voidaan sanoa olevan sävykkään mustan.
Omakuva teltassa
Omakuva teltassa on taiteilija Alpo Jaakolan (1929-1997) vuonna 1957 maalaama öljytyö kankaalle, 76,5×135 cm. Tämän hänen omakuvansa osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1989.
"Kosminen rauha hakee ihmisen sisintä, taiteilija ymmärrystä," ajatteli Alpo Jaakola. "Omakuva teltassa" -maalauksessa telttaan itsensä sijoittanut taiteilija on nukahtanut työstä väsyneenä ja etsintöjensä haavoittamana. Yön syleilylläkin on tehtävänsä hänen hoitamisessaan.
Alpo Jaakola oli kollektiiviseen alitajuntaan uskova taiteilija, joka ei uskonut minuuteen vaikka hän maalasi useampiakin omiakuvia. Luonto edusti Jaakolalle hyvyyttä järjestäytyneen yhteiskunnan mielettömyyden vastapainona. Hänelle oli elämäntapaa asettautua rationaalisen ajattelun ulkopuolelle. "Omakuva teltassa" -maalauksessa hän on sijoittanut taiteilijan nukkumaan lyhdyn alle. Jaakola sanoikin: "Taiteilija on kulkija, joka salalyhty kädessään kulkee pimeään metsään...pakosta nähdä suuren salaperäisyyden rauha, joka levottomasti etsii ankaraa muotoaan minussa". Maalauksestaan löytyy monia surrealistisia piirteitä.
Timo Huusko: Alpo Jaakola: Omakuva teltassa. Teoksessa Ateneum -opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.111.
Invokaatio
Invokaatio on latinan kieleen perustuva uskonnollinen käsite, joka tarkoittaa esille tai paikalle kutsumista.
Kristinuskossa invokaatio on messun alkuun lausuttava siunaus, esimerkiksi ”Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen”.
Uuspakanallisissa liikkeissä ja luonnonuskonnoissa invokaatiolla tarkoitetaan yhteyden luomista yliluonnolliseen. Invokaatio eli jumaluuksien kutsuminen läsnä oleviksi rituaaliin on yksi wiccan rituaalien yhdeksästä perusosatekijästä.
Paolo Giglio
Paolo Giglio (20. tammikuuta 1927 Valletta, Malta – 6. maaliskuuta 2016) oli roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä.
Giglio sai pappisvihkimyksensä 12. huhtikuuta 1952, ja hänet nimitettiin Tyndariin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Nicaraguaan 4. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pier Luigi Celata, jota avustivat Joseph Mercieca ja Nikol Joseph Cauchi.
Giglio sai 25. maaliskuuta 1995 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Egyptiin, ja hän toimi tässä tehtävässä, kunnes jäi eläkkeelle 5. helmikuuta 2002.
Asetelma (Juhani Linnovaara)
Asetelma on taiteilija Juhani Linnovaaran (s. 1934) vuonna 1955 maalaama öljytyö kankaalle. Kooltaan työ on 81 × 70 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1956.
Taide on Juhani Linnovaaralle väline merkitä muistiin kokemuksia ja arvoituksellisia asioita. Hänen mukaansa "Kangas, jota maalaan on kuuntelija, joka jaksaa kuunnella alitajuntani puhetta". Linnovaara tekee maalauksensa vanhojen mestareiden tapaan, käyttämällä huolellista alusmaalausta ja lukuisia läpikuultavia värikerroksia. Kuvamaailmassa näkyy jälkiä isä ja poika Brueghelinistä, Hieronymus Boschista ja Ingresistä. Hän teki 1954 opintomatkan Hollantiin, Belgiaan, Ranskaan ja Saksaan. Varsinkin Linnovaaran varhaistuotantoon matka vaikutti paljon.
Huusko, Timo: Juhani Linnovaara: Asetelma. Teoksessa "Ateneum-opas". Toim. Timo Huusko, 2007, s. 110.
Toys for Bob
Toys for Bob on yhdysvaltalainen videopeliyhtiö. Toys for Bob on perustettu vuonna 1989 ja sitä työllistää yhteensä 75 työntekijää. Yhtiö tunnetaan parhaiten pelien "Star Control" ja "Star Control II: The Ur-Quan Masters" kehittämisestä, yhtiö ei tosin ole ollut mukana sarjan kolmannen osan, "Star Control 3":n kehittämisessä. Tämän jälkeen yhtiö alkoi kehittämään lukuisia pelejä Crystal Dynamicsille, sisältäen hektistä toiminnan ja strategian yhdistelmää.
Yhteistyö Crystal Dynamicsin kanssa loppui vuonna 2002. Myöhemmin, 3. toukokuuta 2005 Activision osti Toys for Bobin ja se on muutettu nykypäivänä täysin Activisionin tytäryhtiöksi. Tämä hallintoryhmä ja sen kaikki työntekijät ovat sopineet pitkän ajan sopimukset Activisionin kanssa, jonka omistaa puolestaan Vivendi. Toys for Bob jäi sen jälkeen Novatoon, Kaliforniaan.
11. helmikuuta 2011 vahvistettiin, että Toys for Bob oli kehittämässä Activisionin kanssa "a". Peli julkaistiin lokakuussa 2011.
Yhtiön nimen, Toys for Bobin keksi Laurie Lessen-Reiche. Se oltiin valittu yhtiön nimeksi lisätäkseen Paulin ja Fredin uteliaisuutta ja arvostusta oikeita leluja kohtaan.
Gévrise Émane
Gévrise Émane (s. 27. heinäkuuta 1982 Yaoundé, Kamerun) on ranskalainen judoka.
Émane voitti maailmanmestaruuden 70 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2007 kukistettuaan loppuottelussa Yhdysvaltojen Ronda Rouseyn pistevoitolla. Toisen maailmanmestaruutensa hän saavutti 63 kg:n sarjassa Istanbulissa 2011 voitettuaan loppuottelussa Japanin Yoshie Uenon. Hän voitti maailmanmestaruuden 70-kiloisissa jälleen Astanassa 2015 kukistettuaan loppuottelussa espanjalaisen María Bernabéun. Hän on saanut lisäksi MM-hopeaa 70-kiloisissa Kairossa 2005 ja MM-pronssia 63 kg:n painoluokassa Rio de Janeirossa 2013. Lontoon olympialaisissa 2012 Émane voitti pronssia.
Émane on voittanut Euroopan-mestaruuden 70 kg:n painoluokassa Tampereella 2006, Belgradissa 2007 ja Kazanissa 2016 sekä 63-kiloisissa Istanbulissa 2011 ja Tšeljabinskissa 2012. Hän on saanut lisäksi EM-pronssia 70 kg:n sarjassa Lissabonissa 2008.
Émane on voittanut joukkuekilpailun maailmanmestaruuden 2006 ja saanut MM-pronssia 2013. EM-joukkuekilpailussa hän on saavuttanut kultaa 2003, 2004, 2005, 2011 ja 2014 sekä pronssia 2010. Hän voitti joukkuekilpailun kultaa myös Euroopan kisoissa 2015. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 70-kiloisissa 2004. Hän voitti kultaa 70 kg:n painoluokassa Jejun universiadeissa 2003. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa hän sai samassa sarjassa hopeaa 2004.
Émane on saavuttanut Masters-, Grand Prix- ja Grand Slam -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja neljä kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kuusi voittoa ja viisi kolmossijaa. Hän on voittanut aikuisten sarjassa neljä Ranskan-mestaruutta.
Juha (maalaus)
Juha on taiteilija Tapani Raittilan (1921–2008) maalaama muotokuva vuodelta 1953, 35×27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1996.
"Juha" on varatuomari Jorma Tissarin pojan muotokuva. Jorma Tissari kuului 1950-luvulla suomalaisiin taidepiireihin.
Tapani Raittila on sanonut, että hän ajatteli maalaamiaan pojanpäitä Cézannen tapaan palloina, kartioina ja sylintereinä. "Juha"-maalauksen pojan välttelevä katse ja askeettinen väritys luovat unenomaista tunnetta tähän italialaista varhaisrenessanssia ihailleen taiteilijan työhön.
Timo Huusko: Tapani Raittila: Juha. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.109.
Gluteeniataksia
Gluteeniataksia tarkoittaa ataksiaa, joka olisi gluteenin aiheuttama.
Suomalaistutkimuksen mukaan 16,7 % niistä ataksioista, joiden syy on tuntematon, voi johtua "keliakiasta". Ravitsemusterapeutti Reijo Luostarisen mukaan tutkimuksessa "keliakia" tarkoitti gluteenia yleensä ja tulkittiin Saponen ym. tutkimuskatsauksessa (2012) niin, että gluteeni voisi aiheuttaa 16,7 % niistä ataksioista, joita alkoholi ei selitä. Ataksioiden yleisyydeksi maailmassa on arvioitu 7,9 / 100 000 henkilöä. Laatikaisen mukaan walesiläinen tutkimus sai idiopaattisten ataksioiden yleisyydeksi 8,4 / 100 000 ja tällöin Suomessa voisi noin 100 henkilön ataksia johtua gluteenista.
Noin 10%:lle ihmisistä joilla on gluteeniyliherkkyys kehittyy neurologisia ataksian kaltaisia oireita. Potilaalla voi olla diagnosoitu keliakia, mutta gluteeniataksialle ei ole vielä varmistettua testausmetodia joten gluteeniyliherkkyys voi olla myös piilevä. Tyypillinen verestä otettava keliakiatesti sisältää viisi eri osuutta. Näistä AGA-lgA ja AGA-lgG testit ovat epätarkempia tyypillisessä keliakiatestauksessa, mutta näiden testien avulla voidaan mahdollisesti todeta gluteeniataksia. On myös mahdollista diagnosoida gluteeniataksia gluteenitonta ruokavaliota noudattamalla; dieetin myötä pikku hiljaa vähenevä oireilu tai oireiden katoaminen puoltaa gluteeniataksiadiagnoosia.
Gluteeniyliherkillä henkilöillä gluteenia sisältävien ruokien syöminen aiheuttaa autoimmuunireaktion jossa keho hyökkää gluteenia vastaan immunoglobuliineilla samalla tavalla kuten tapahtuu kehon hyökätessä viruksia vastaan. Tämä aiheuttaa vaurioita sisäelimiin, joka usein taas aiheuttaa ravinnevajaavaisuuksia.
Vitamiinien puutostilat voisivat olla mahdollinen gluteeniataksian aiheuttaja. Toinen selitys voisi olla se että gluteeni muistuttaa jotain aivoissa, ja vasta-aineiden hyökätessä gluteiinia vastaan se hyökkää samalla myös keskushermostoa vastaan sille alttiilla henkilöillä.
Vuonna 2003 julkaistussa tutkimuksessa gluteenittomalla dieetillä olleet potilaat saivat merkittävää helpotusta ataksian oireisiinsa verrattuna kontrolliryhmään. Dieetillä olleilla oli myös merkittävästi vähemmän gliadiinin vasta-aineita yhden vuoden kuluttua.
Gluteeniataksia aiheuttaa mm. seuraavia neurologisia oireita:
Keskittymisvaikeudet, Tasapainohäiriöt, Kaatumiset, Näköhäiriöt, Kävelemisen vaikeus, Vapina, Etäisyyksien hahmottamisvaikeudet
Robert Pierre Sarrabère
Robert Pierre Sarrabère (30. elokuuta 1926 – 11. tammikuuta 2017) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1950 ja nimitettiin Aire et Daxin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Vassinassan titulaaripiispaksi 7. marraskuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. tammikuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Paul-Marie Vincent, jota avustivat Fernand-Pierre-Robert Bézac des Martinies ja Roger Etchegaray.
Sarrabèresta tuli Aire et Daxin piispa 25. huhtikuuta 1978, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 18. kesäkuuta 2002. Hän sai 7. tammikuuta 2007 nimityksen Montauban apostoliseksi hallitsijaksi. Hän erosi tästä tehtävästä 11. toukokuuta 2007.
Brittiläinen Kamerun
Brittiläinen Kamerun () oli enemmän tai vähemmän virallisesti Britannian länsiafrikkalainen siirtomaa ensimmäisestä maailmansodasta 1960-luvun alkuun. Belgian, Ranskan ja Britannian joukot valtasivat Saksan keisarikunnalta sen siirtomaan Saksan Kamerunin ja sen laajennusosan Neukamerunin sodan alkuvaiheessa. Versailles’n rauhassa Kamerunista tuli Kansainliiton mandaattialue, jonka suurempi itäosa annettiin Ranskalle ja pienempi kapea länsiosa Britannialle. Britannian osa koostui kandesta osasta, eteläisestä ja pohjoisesta. Pohjoinen osakin oli kaksiosainen siten, että sen keskellä oli pätkä Nigerian ja Ranskan Kamerunin yhteistä rajaa. Nigeria oli myös brittiläinen siirtomaa, jonka kautta Brittiläistä Kamerunia hallittiin. Näin tästä tuli eräänlainen siirtomaan siirtomaa.
Toisen maailmansodan jälkeen Kamerunista tuli Kansainliiton kaaduttua Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue brittiläisen ja ranskalaisen osan jäädessä entiseen jakoonsa. Vuonna 1954 Brittiläinen Kamerun muuttui Nigerian autonomiseksi alueeksi. Kamerunin ja Nigerian itsenäistyessä poliittisesti Ranskan ja Britannian vallasta vuonna 1960 oli myös ratkaistavana Brittiläisen Kamerunin kohtalo. Kaksijakoinen muslimienemmistöinen pohjoisosa jäi Nigerian yhteyteen, eteläosasta tuli Kamerunin liittotasavallan kaksi maakuntaa, lounainen ja luoteinen.
Brittiläisen Kamerunin pinta-ala oli 88 297 neliökilometriä, kun Ranskan Kamerunin ala oli 418 215 neliökilometriä. Asukkaita brittiläisessä osassa oli vajaa kolmannes verrattuna ranskalaiseen osaan.
Oscar Páez Garcete
Oscar Páez Garcete (1. syyskuuta 1937 Loreto – 29. maaliskuuta 2016) oli paraguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. joulukuuta 1961 ja nimitettiin San Pedron hiippakunnan johtoon 5. kesäkuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Mees, jota avustivat Aníbal Maricevich Fleitas ja Demetrio Ignacio Aquino Aquino.
Páez Garcete sai 10. heinäkuuta 1993 nimityksen Alto Paranán piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 5. helmikuuta 2000.
Peltikannuasetelma
Peltikannuasetelma on Tuomas von Boehmin tekemä kivipiirros eli litografia, 21,4×41 cm, vuodelta 1955.
Ateneumin taidemuseon hallussa olevan "Peltikannuasetelma"-kivipiirroksen Tuomas von Boehm toteutti aiemmin, vuonna 1953 öljymaalauksena.
Von Boehmin graafinen tuotanto on oleellinen osa suomalaista taidehistoriaa. Hän oli järjestämässä myös Viiva ja väri -näyttelyitä Helsingin Taidehalliin grafiikan ja piirustuksen tunnetuksi tekemiseksi. Von Boehmin taiteellisena esikuvana oli muun muassa ranskalainen Roland Oudot, jonka tuotantoa leimaava ulkoisen todellisuuden jalostaminen surrealismin suuntaan näkyy myös von Boehmin monissa teoksissa.
Valério Breda
Valério Breda (s. 24. tammikuuta 1945 San Fior) on italialaissyntyinen, Brasiliassa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 29. kesäkuuta 1973 ja nimitettiin Penedon hiippakunnan johtoon 30. heinäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lucas Moreira Neves, jota avustivat Edvaldo Gonçalves Amaral ja José Cardoso Sobrinho.
Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti
Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti () oli keisarillisen Venäjän armeijan kaartiin kuulunut kasakkarykmentti. Rykmentti muodostettiin yhdistämällä kasakoita neljästä eri kasakkayhdyskunnasta. Samasta kasakkayhdyskunnasta eli voiskosta kotoisin olevat miehet oli järjestetty rykmentissä omiin, kasakka-yhdyskuntansa nimeä kantaviin sotnia- eli kasakkaeskadrooniin, joita olivat 1. Uralin hänen majesteettinsa sotnia, 2. Orenburgin sotnia, 3. Yhdistetty (Siperian ja Transbaikalin kasakoiden) sotnia ja 4. Amurin sotnia.
Sommitelma (Birger Carlstedt)
Sommitelma on Birger Carlstedtin (1907-1975) vuonna 1953 maalaama öljyväriteos kankaalle, 100,5×81 cm. Maalaus ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 1995.
"Sommitelma" kuuluu Carlstedtin loppukauden abstraktiin ja konkretistiseen vaiheeseen, joka alkoi teoksesta "Marokkolaisnainen" (1949), jossa konkretismin kaksiulotteinen maailma kohtaa kubismin ja joka on pitkälti samanlainen kuin "Sommitelma". "Sommitelma" ei kuitenkaan sisällä esineellisyyttä.
Carlstedtiltä tunnetaan kaksi abstraktia sommitelmaa jo vuodelta 1932. Hän asui Pariisissa vuosina 1930–31, ja siellä vaikutti tuolloin esimerkiksi Art Concret -ryhmä. Jo aiemmin Helsingin taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1926–28 Carlstedt päätyi varsinkin värien ja muotojen jännitteiden pariin. Funktionalismiin ja saksalaisen Bauhausin ideoihin hän tutustui täällä koulussa.
Timo Huusko: Birger Carlstedt: Sommitelma. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.107.
Edvaldo Gonçalves Amaral
Edvaldo Gonçalves Amaral (s. 25. toukokuuta 1927 Recife) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Aracajún arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Zallatan titulaaripiispaksi 15. helmikuuta 1975. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. huhtikuuta Luciano José Cabral Duarte, jota avustivat Nivaldo Monte ja Antônio Campelo de Aragão.
Gonçalves Amaral sai 2. syyskuuta 1980 nimityksen Parnaíban piispaksi ja 24. lokakuuta 1985 Maceión arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2002.
Metituraali
Metituraali on barbituraattijohdannainen lääkeaine, sitä myytiin 1950-luvulla anestesia-aineena nimillä "Neraval" ja "Thiogenal".
Metituraali on hygroskooppista, kiteistä keltaista ainetta. Sillä on mieto tioleita muistuttava tuoksu.
Suonensisäisesti annosteltava metituraali liuotetaan tavallisesti natriumkarbonaattiliuokseen, joka stabiloi sen vaikutusta. 
Metituraalin natriumsuola on metioturiaatti, jonka kemiallinen kaava on CHNNaOS ja CAS-numero 730-68-7.
Metioturiaattia myytiin 1950-luvulla erittäin lyhytvaikutteisena suonensisäisesti annosteltavana nukutuslääkkeenä. Metituraalin valmistus nykyisin on lopetettu.
Luciano José Cabral Duarte
Luciano José Cabral Duarte (21. tammikuuta 1925 Aracaju – 29. toukokuuta 2018) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Aracajúun 18. tammikuuta 1948 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Gadiaufalan titulaaripiispaksi 14. heinäkuuta 1966. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. lokakuuta José Vicente Távora, jota avustivat José Bezerra Coutinho ja José Brandão de Castro.
Cabral Duarte sai 12. helmikuuta 1971 nimityksen Aracajún arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 26. elokuuta 1998.
Jean Cuminal
Jean Cuminal (2. huhtikuuta 1923 Amiens – 18. huhtikuuta 1996) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin Besançonin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Curubiksen titulaaripiispaksi 2. tammikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Géry-Jacques-Charles Leuliet, jota avustivat Marc-Armand Lallier ja Francis-Albert Bougon.
Cuminal sai 6. toukokuuta 1982 nimityksen Saint-Flourin ja 25. heinäkuuta 1990 Bloisin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 73-vuotiaana virassa.
Mobile (Alexander Calder)
Mobile on Ateneumin taidemuseon hallussa oleva, Alexander Calderìn (1898–1976) rakentama mobile 1930-luvulta. Se ostettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 1992. Maalatusta pellistä, alumiinista, puupalloista ja rautalangasta tehty veistos on mitoiltaan noin 60 × 130 cm.
Ateneumin "Mobile" on yksi Calderin varhaisia mobileja. Se nähtiin Suomessa jo vuonna 1937 Artekin näyttelyssä. Artek lahjoitti samassa näyttelyssä olleen Legerin "Soittimia"-työn Ateneumille seuraavana vuonna 1938. "Mobilen" Ateneum osti Artek Oy:ltä vuonna 1992.
Syvännenilkat
Syvännenilkat ("Bathymasteridae") on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kylmistä vesistä Tyynenmeren pohjoisosista.
Syvännenilkkojen heimoon kuuluu 3 sukua ja 7 lajia, muun muassa syvännenilkka ("Bathymaster dejurgini"). Syvännenilkat ovat ruumiinrakenteeltaan pitkulaisia kaloja ja suurimmat niistä voivat saavuttaa 38 cm:n pituuden, mutta yleensä ne jäävät alle 30 cm pitkiksi. Kalojen selkä- ja peräevät ovat pitkät ja rintaevät ovat pyöreät ja suurikokoiset. Kylkiviiva kulkee lajien ruumiin yläosassa. Syvännenilkkalajit ovat väriltään tyypillisesti ruskehtavia ja ruumiissa on kirkkaampia sinisiä, keltaisia, oransseja, punaisia tai valkoisia juovia, täpliä tai muita kuvioita. Heimon kaloilla ei ole uimarakkoa.
Syvännenilkkalajeja tavataan kylmistä vesistä Tyynenmeren pohjoisosista. Ne elävät tyypillisesti kivikkopohjilla lähellä rannikkoa yleensä alle 150 metrin syvyydessä. Poikkeuksena on "Bathymaster signatus", joka elää jopa yli 300 metrin syvyydessä.
Kukkaismyyjä
Kukkaismyyjä on taiteilija Elga Sesemannin öljyvärein pahville maalaama työ vuodelta 1946. Se on kooltaan 53×42,5 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1994.
Sesemann kuvasi usein katunäkymiä ja interiöörejä, joiden autiutta yksinäinen ihmishahmo korostaa. Hän kuului sodanjälkeisen Suomen naistaiteilijoihin aikana, jolloin oli etsittävä uusia todellisuuden hahmottamisen tapoja. Tuolloin alkoivat Suomessa taas naistaiteilijat päästä esiin useamman vuosikymmenen kestäneen vaikeamman vaiheen jälkeen.
Sesemannin värimaailma on vaaleasävyinen, aistillinenkin. "Kukkaismyyjän" hän maalasi käyttäen leveää sivellintä ja palettiveitsitekniikalla levitettävää pastamaista värimassaa. Maalaukseen kukkakoju tuo inhimillisen, arkisesta toimeliaisuudesta kertovan ulottuvuuden.
MaliVai Washington
MaliVai ”Mal” Washington (s. 20. kesäkuuta 1969 Glen Cove, New York) on yhdysvaltalainen entinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä ATP-listan sijalla 11 lokakuussa 1992. Hän voitti urallaan neljä ATP-turnausta kaksinpelissä.
Washington kilpaili ammattilaistasolla kymmenen vuoden ajan (1989–1999), kunnes vasen polvivamma päätti hänen uransa. Vuonna 1996 hän eteni Wimbledonissa loppuotteluun, jossa hävisi Richard Krajicekille.
Tuhlaajapoika (maalaus)
Tuhlaajapoika on taiteilija Åke Mattasin (1920-1962) öljyvärein pahville vuonna 1946 maalaama maalaus, 87,5×50 cm. Ateneumin taidemuseo osti maalauksen kokoelmiinsa vuonna 1967.
Åke Mattasille oli ominaista piirustuksellinen siveltimenkäyttö ja niukka, mutta intensiivien väriasteikko. Hän jätti taidekoulun keväällä 1946 ja samoihin aikoihin syntyi "Tuhlaajapoika". Maalauksessa nähdään väsähtänyt keikari, joka kokee hieman syyllisyyttä siitä ettei ole pystynyt vastaamaan kotinsa odotuksiin.
Timo Huusko: Åke Mattas: Tuhlaajapoika. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.104.
Aiga Grabuste
Aiga Grabuste (s. 24. maaliskuuta 1988 Rēzekne) on latvialainen seitsenottelija.
Vuonna 2006 Grabuste sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pistein 5443. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Hengelossa. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Grabuste sijoittui 17:nneksi 6019 pisteellä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 19:nneksi. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän oli 13:s ja Daegun MM-kilpailuissa 2011 12:s. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmanneksi Ljudmyla Josypenkon hylkäyksen jälkeen. Lontoon olympialaisissa hän keskeytti seitsenottelun.
"Lähde: IAAF"
Irlannintyöhevonen
Irlannintyöhevonen () on irlantilainen hevosrotu. Se luokitellaan joskus kevyeksi lämminveriseksi, joskus kevyttyyppiseksi kylmäveriseksi. Se onyksivärinen, usein kimo, ja säkäkorkeudeltaan 152-173 cm.
Renault Billancourt -moottori
Billancourt-moottori oli Renaultin toisen maailmansodan aikana suunnittelema moottori. Moottorin suunnitteli insinööri Fernand Picard insinööri. Se oli suunniteltu asennettavaksi täysin uuteen pieneen henkilöautomalliin Renault 4CV:hen. Myöhemmin Billancourt-moottoriperheen eri kehitysversiot löysivät tiensä uudempien mallien voimanlähteeksi, perheautoista urheiluautoihin ja myös pakettiauto Estafetteen. Moottori oli eri kehitysversioina tuotannossa 1947–84, ollen Renaultin pitkäikäisimpiä moottoreita. Se saavutti maineen luotettavana ja taloudellisena voimanlähteenä. Renault korvasi tämän moottorin Renault Cléon-moottorilla, jota valmistettiin 1962–2004. Moottorin tehokkainta versiota kutsutaan Ventoux -moottoriksi.
Billancourt-moottori on nelisylinterinen, nestejäähdytteinen OHV-rivimoottori. Lohko on valurautaa, sylinterikansi alumiinia. Renault valmisti moottoria vuosina 1947–1984 iskutilavuuksilla 603 cc, 748 cc, 782 cc ja 845 cc. Iskutilavuuden muutos saatiin aikaan porausta suurentamalla, kaikkien versioiden iskunpituus on 80 mm.
Moottorit on numeroitu pääversion kominumeroisella tunnuksella ja sen lisäosalla, joka tarkentaa variantin.
poraus: 55 mm, 760 cc, kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde 6,75:1, teho 17 hv / 3500 rpm, vääntö 46 Nm / 1500 rpm
662-1L 
muuten sama kuin 662-1, mutta puristussuhde 7,25:1, teho 21 hv / 4200 rpm, vääntö 47 Nm / 2100 rpm
poraus 54,5 mm, 747 cc, kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde 6,75:1, teho 18 hv / 4000 rpm, vääntö 46 Nm / 1600 rpm
662-2L
muuten sama kuin 662-2, mutta puristussuhde 7,25:1, teho 21 hv / 4200 rpm, vääntö 47 Nm / 2100 rpm
680-01
muuten sama kuin 662-2, mutta puristussuhde 8,5:1, teho 24 hv / 4500 rpm, vääntö 48 Nm / 2500 rpm
662-2
kaasutin 2-kurkkuinen Solex
poraus 55,8 mm, 782 cc, kaasutin yksikurkkuinen Solex puristussuhde 8,5:1, teho 27 hv / 4700 rpm, vääntö 51 Nm / 2500 rpm
poraus 58 mm, 845 cc,
670-01 , kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde 7,25:1, teho 30 hv / 4250 rpm, vääntö 66 Nm / 2000 rpm
670-03, muuten sama kuin 670-01 mutta teho 32 hv / 5000 rpm
670-05, kaasutin yksikurkkuinen Solex, puristussuhde ja suoritusarvot vaihtelevat
Ventoux 1093: 1961–63, kaasutin kaksikurkkuinen Solex, puristussuhde 9,2:1, teho 49 hv / 5600 rpm, vääntö 66 Nm / 4700 rpm
800-01, kaasutin yksikurkkuinen Zenith, puristussuhde 8:1, teho 30 hv / 4700 rpm, vääntö 68 Nm / 2300 rpm
800-01 / B1b: kaasutin yksikurkkuinen Zenith, puristussuhde 8:1, teho 34 hv / 5000 rpm, vääntö 58 Nm / 2500 rpm
690-01, poraus 49 mm, 603 cc, yksikurkkuinen kaasutin, puristussuhde 8,5:1, teho 23 hv / 4800 rpm, vääntö 42 Nm
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1975
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1975 pelattiin Kanadassa ja maailmanmestaruuden voitti Neuvostoliitto.
Chase Tower (Oklahoma City)
Chase Tower (tunnetaan myös nimellä Cotter Ranch Tower) on pilvenpiirtäjä Oklahoma Cityn kaupungissa Oklahoman osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Rakennuksen aikasempia nimi on ollut "Liberty Tower" ja "Bank One Tower". Chase Tower on ollut vuodesta 1972 Oklahoma Cityn korkein rakennus, mutta vuonna 2012 valmistuva Devon Tower tulee ohittamaan Chase Towerin 10 metrillä, jolloin siitä tulee korkein rakennus kaupungissa. Rakennuksessa on myös ravintola. Rakennuksen omistaa Cotter Ranch Properties.
Muurahaispuu (romaani)
Muurahaispuu on J. Pekka Mäkelän vuonna 2012 ilmestynyt romaani.
Voltron: Defender of the Universe
Voltron: Defender of the Universe on yhdysvaltalais-japanilainen 124-osainen animesarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1984–1985. Sarja perustuu japanilaisiin animesarjoihin "Beast King GoLion" ja "Armored Fleet Dairugger XV". Sarja nousi erittäin suosituksi Yhdysvalloissa 1980-luvulla.
Sarja kertoo universumin mahtavimmasta robotista Voltronista, joka ajoi universumin pahat roistot pois. Rauhan laskeutuessa Maassa luotiin uusi liitto, joka turvaisi universumin rauhan Voltronin avulla pidemmän aikaa. Pian uusi uhka kuitenkin ilmaantui linnunradalle nimeltä Kuningas Zarkon, jonka johdolla he onnistuivat pääsemään eroon Voltronista, kun noita Haggar onnistui erottamaan Voltronin viiteen osaan. Maan perustaman liiton johtajat lähettivät uudet avaruusseikkailijat etsimään Voltronin viisi osaa. Viisikko löytää pian tiensä kuningas Zarkonin kautta kuningatar Alloran ja Coranin luokse, jossa Voltronia on pidetty piilossa. Viisikko saa lopulta käsiinsä leijonan näköiset robotit, jotka yhdistettynä erikoisavaimella saa aikaan Voltronin. Viisikko käy taistoon kuningas Zarkania ja hänen poikaansa Lotoria vastaan ja suojellakseen universumia ja Arus-planeettaa.
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Voltronin sijalle kolmekymmentä laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalle.
Charlton Comics julkaisi vuonna 1985 sarjaan pohjautuvan minisarjakuvan, jonka käsikirjoittivat Henry Vogel ja Mark Lerer.
Sarjan pohjalta julkaistiin videopeli vuonna 2011 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peliin oli otettu kuvamateriaalia televisiosarjasta välianimaatioita varten.
Kansas City Power and Light Building
Kansas City Power and Light Building (tunnetaan myös nimillä KCP&L Building ja Power and Light Building, ) on pilvenpiirtäjä Kansas Cityssä Missourin osavaltiossa Amerikan Yhdysvalloissa. Vuonna 2002 rakennus pääsi National Register of Historic Places -rekisteriin. Rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1930 ja se valmistui samana vuonna. Rakennus edustaa tyyliltään art decoa.
Abell 2029
Abell 2029 on suuri galaksijoukko 1,027 miljardin valovuoden (eli 315 megaparsekin) päässä Maasta. Se sijaitsee Neitsyen tähdistössä. Galaksijoukon keskustassa sijaitsee IC 1101, mahdollisesti suurin tunnettu galaksi (halkaisija jopa 6 miljoonaa valovuotta; vrt. Linnunrata 100 000 valovuotta). Abell 2029:n punasiirtymä on 0,0767.
Mäkihärkki
Mäkihärkki ("Cerastium semidecandrum") on valkokukkainen, kohokkikasveihin kuuluva kuivien kasvupaikkojen kasvi.
Yksivuotinen tai toisinaan ylitalvinen mäkihärkki kasvaa 5–12 cm korkeaksi. Pysty ja ohut varsi on harmaanvihreä ja ainakin yläosastaan nystykarvainen. Kukattomat tyviversot puuttuvat. Lehdet ovat soikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko ja kukinnon tukilehdet ovat leveälti kalvolaitaisia. Kukkia on 10–40 kappaletta. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 3–5 mm pitkiä, suippoja ja kaljukärkisiä. Matalasti kaksihalkoiset valkoiset terälehdet ovat kaljuja ja verholehtiä lyhyempiä. Heteitä on 5–10 kappaletta. Suomessa mäkihärkki kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, kymmenliuskaisesti aukeava kota.
Mäkihärkki muistuttaa tahmahärkkiä ("Cerastium glutinosum") ja nurmihärkkiä ("Cerastium fontanum").
Mäkihärkkiä tavataan Euroopassa Pyreneiden niemimaan Etelä- ja keskiosista ja Britteinsaarilta Kreikkaan, Romaniaan, Länsi-Ukrainaan, Puolaan, Baltiaan sekä Fennoskandian eteläosiin. Lisäksi sitä kasvaa muutamin paikoin myös Venäjällä. Euroopan ulkopuolella lajia on tavattu Turkista, paikoin Keski-Aasiasta, Tunisiasta sekä Libyasta. Ihmisen mukana mäkihärkki on kulkeutunut Etelä-Australiaan ja Yhdysvaltoihin, lähinnä itärannikolle. Mäkihärkki on Suomessa eteläinen alkuperäislaji. Sitä kasvaa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Satakunnassa ja Uudellamaalla.
Mäkihärkki viihtyy kuivilla, avoimilla kallioilla, aukkoisilla kedoilla, hiekkaisilla mäenrinteillä, dyyneillä, rantavalleilla, sorakuopissa ja tienpietareilla.
Tahmahärkki
Mäkihärkki ("Cerastium glutinosum", syn. "C. pumilum", "C. pumilum" ssp. "glutinosum") on valkokukkainen, kohokkikasveihin kuuluva kuivien kasvupaikkojen kasvi.
Ylitalvinen yksivuotinen tahmahärkki kasvaa 5–12 cm korkeaksi. Kasvi on pysty, vaalean- tai kellanvihreä ja nystykarvainen. Kukattomat tyviversot puuttuvat. Lehdet ovat puikeita, joskus soikeita tai suikeita. Kukinto on kaksihaarainen viuhko ja kukinnon tukilehdet ovat kapealti kalvolaitaisia. Kukkia on 4–18 kappaletta. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verholehdet ovat 4–6 mm pitkiä, suippoja ja kaljukärkisiä. Matalasti kaksihalkoiset valkoiset terälehdet ovat kaljuja ja verholehtiä lyhyempiä. Heteitä on 5–10 kappaletta. Suomessa tahmahärkki kukkii touko-kesäkuussa. Hedelmä on pitkähkö, kymmenliuskaisesti aukeava kota.
Tahmahärkkiä tavataan Euroopassa Välimeren alueelta Britteinsaarten eteläosiin, Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja -Suomeen, Länsi-Viroon, Etelä-Puolaan, Länsi-Ukrainaan, Romaniaan ja Bulgariaan. Yksittäisiä esiintymiä lajilla on Etelä-Ukrainasta ja Kaukasuksen alueelta, sekä Euroopan ulkopuolelta Marokosta, Turkista ja Syyriasta. Tahmahärkkiä on tavattu tulokaslajina myös Yhdysvaltain eteläosista sekä Etelä-Amerikasta. Suomessa tahmahärkki on alkuperäislaji, joka kasvaa levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla. Suomessa sitä kasvaa vain Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa.
Tahmahärkki kasvaa kuivilla, aurinkoisilla mäenrinteillä ja kalliokedoilla, varsinkin kalkkialustalla ja lintujen istumapaikoilla. Se viihtyy myös pihakedoilla ja poluilla.
David and Jonathan
David and Jonathan oli 1960-luvun brittiläinen lauluduo, joka koostui paremmin lauluntekijöinä tunnetuista Roger Cookista ja Roger Greenawaystä.
Bristolilaiset Cook ja Greenaway tutustuivat The Kestrels -nimisessä lauluyhtyeessä ja alkoivat tehdä yhdessä musiikkia vuonna 1965. He työskentelivät 1960-luvun puolivälissä tuottaja George Martinin ohjauksessa ja nauhoittivat vuonna 1966 cover-version The Beatlesin kappaleesta ”Michelle”, joka nousi top 20:een sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa. Myöhemmin samana vuonna heidän oma kappaleensa ”Lovers of the World Unite” nousi hitiksi Britanniassa.
Pisuerga
Pisuerga on 283 kilometriä pitkä Dueron sivujoki Kastilian ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Joki saa alkunsa Valdecebollasin vuorelta Palencian alueella ja virtaa Valladolidin maakunnan halki. Valladolidin kaupungin lähistöllä joki laskee Dueroon.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1995
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Kanadassa ja isäntämaa Kanada voitti turnauksen. Turnauksessa kaikki pelasivat kaikkia vastaan yhden ottelun. MM-Taso
B-sarja
C1-sarja
C2-sarja
Chalamontin kantoni
Chalamontin kantoni on kantoni itäisessä Ranskassa Ainin departementissa ja Bourg-en-Bressen arrondissementissa. Kantoni jakautuu edelleen kahdeksaan kuntaan. Chalamontin edustaja yleisneuvostossa on Gérard Branchy.
Steve Sidwell
Steven James Sidwell (s. 14. joulukuuta 1982, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija. Hän pelaa tällä hetkellä Englannin Valioliigan Fulhamissa. Sidwellin pelipaikka on keskikentän keskusta.
Arsenalissa juniorivuotensa pelannut Sidwell ei onnistunut murtautumaan kasvattajaseuransa edustusmiehistöön, joten hän siirtyi sarjatasoa alempana pelanneeseen Readingiin, oltuaan sitä ennen lainassa muutamaan otteeseen. Vuonna 2004 jalkapallolehti FourFourTwo nimesi Sidwellin Britannian parhaaksi pelaajaksi Valioliigan ulkopuolella.
Readingin noustua Valioliigaan vuodeksi 2006-07, Sidwell ei suostunut tekemään jatkosopimusta Readingin kanssa, tavoitteenaan siirtyä johonkin suurempaan seuraan. Kauden jälkeen hän teki vapaana pelaajana sopimuksen kotikaupunkinsa Lontoon suurseuran Chelsean kanssa. Sidwell pelasi joukkueessa kuitenkin vain yhden kauden melko vähällä peliajalla, ja Aston Villa hankki hänet joukkueeseensa kesällä 2008.
Aston Villassa Sidwellillä oli ajoittain vaikeuksia mahtua ykkösmiehistöön, ja tammikuussa 2011 hän siirtyi takaisin Lontooseen, tällä kertaa Fulhamin joukkueeseen.
Sinta Ozoliņa-Kovala
Sinta Ozoliņa-Kovala (s. 26. helmikuuta 1988 Riika) on latvialainen keihäänheittäjä.
Vuonna 2006 Ozoliņa-Kovala sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Seuraavana vuonna hän saavutti hopeaa alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Hengelossa heitettyään 57,01 metriä. Pekingin olympialaisissa 2008 Ozoliņa-Kovala heitti karsinnassa Latvian ennätyksen 60,13. Loppukilpailussa hän sijoittui 11:nneksi. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui kuudenneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Ozoliņa-Kovala sijoittui seitsemänneksi heitettyään 62,20.
Ozoliņa-Kovalan ennätys on Riiassa 30. toukokuuta 2014 heitetty 64,38 m.
Ozoliņa-Kovala on naimisissa keihäänheittäjä Ainārs Kovalsin kanssa.
Nadym (joki)
Nadym () on joki Jamalin Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Nadymin pituus on 545 kilometriä, valuma-alueen laajuus 64 000 neliökilometriä ja keskivirtaama 590 kuutiometriä sekunnissa.
Nadym virtaa Länsi-Siperian alangolla kohti pohjoista ja laskee Karanmeren Obinlahteen. Joki on liikennöintikelpoinen alajuoksultaan ja kalaisa. Sen alueella sijaitsee maakaasuesiintymiä.
Merkittävin pääuomien varrelle osuva taajama on maakaasun tuotantokaupunki Nadym (46 550 as. vuonna 2010), joka sijaitsee joen länsirannalla 123 kilometriä laskukohdasta yläjuoksulle päin. Kaupunkia palveleva jokisatama sijaitsee Starnyi Nadymissä (vanhassa Nadymissä) joen vastarannalla.
Joki jäätyy tyypillisesti lokakuun lopussa ja sulaa jälleen toukokuussa. Nadymin alajuoksun kevättulva osui vuosien 1955-1991 Nadymin kaupungin hydrologisen mittauspisteen tilastojen mukaan keskimäärin kesäkuulle, jolloin kuukauden keskivirtaama oli 1682,46 m/s.
Mitsubishi A7M Reppu
Mitsubishi A7M Reppū () oli japanilainen yksimoottorinen hävittäjälentokone. Liittoutuneet antoivat sille kutsutunnuksen "Sam". Se lensi ensilentonsa 6. toukokuuta 1944. Konetyyppi suunniteltiin Mitsubishi Zeron eli Reisenin seuraajaksi.
Japanin sotaonni kääntyi Midwayn taistelun jälkeen toisessa maailmansodassa Tyynellämerellä.
Yhdysvaltain laivasto että Armeijan ilmavoimat alkoivat saada parempia konetyyppejä ilmataistelutaktiikoiden samalla parantuessa.
Zeron kehitysmahdollisuuksien tekniset rajat tulivat ilmi sekä rakenteessa että moottorissa.
Japanilaisilla oli ollut suuria vaikeuksia saada kehitettyä riittävän voimakkaita lentokonemoottoreita. Japanilaisten valmistamissa uudemmissa lentokonemoottoreissa, kuten kaksirivisessä ja 18-sylinterisessä Nakajima NK9 Homaressa, oli ollut pahoja kehitysongelmia ja toimintavaikeuksia. Kun A7M Reppū -hävittäjän olisi pitänyt edetä tuotantoasteelle, vuoden 1944 joulukuun maanjäristys tuhosi pahoin sekä Mitsubishin että Nakajiman lentokonetehtaita, jotka sijaitsivat Nagoyassa.
Hävitystä täydensivät ensimmäiset Japaniin suuntautuneet raskaat pommitusoffensiivit. Näiden tuotannon vastoinkäymisten seurauksena Reppū-hävittäjiä valmistui korkeintaan yhdeksän kappaletta.
Reppū-tyyppi oli hävittäjälentokoneeksi huomattavan kookas. Sen siipipinta-ala oli yli 30 neliömetriä, pituus oli 10 metriä ja kärkiväli 14 metriä.
Vertailun vuoksi tunnetun Republic P-47 Thunderbolt -hävittäjän siipipinta-ala oli 29,92 m² ja pituus 11 m. Reppu oli Thunderboltia huomattavasti kevyempi.
Epäluotettava "Homare"-moottori oli vaihdettu Mitsubishi Ha-43:een. Aseistuksena oli neljä 20 millimetrin tykkiä tai kaksi 13,2 mm konekivääriä ja kaksi 20 mm tykkiä. Pommeja kone pystyi kuljettamaan 500 kilogrammaa. Potkuri oli nelilapainen säätyvä vakiokierrospotkuri.
Saburō Sakai määrättiin tekemään koelentoja, ja hänen mukaansa Reppu olisi ollut ominaisuukiltaan selvästi parempi kuin muut Japanin tai Yhdysvaltain hävittäjätyypit. Se olisi myös kyennyt taistelemaan Boeing B-29 Superfortress -pommittajien käyttämissä lentokorkeuksissa. Sakain mukaan yksi kone säilyi ja yhdysvaltalaiset tekivät sillä koelentoja sodan jälkeen.
Pako-Laine
Pako-Laine on rap-artisti Laineen Kasperin neljäs sooloalbumi, joka julkaistiin 20. kesäkuuta 2012. Elokuussa 2011 julkaistiin Laineen Kasperin musiikkivideo kappaleesta "Poutaa", mutta kappale ei päätynyt albumille. "Pako-Laine" nousi Suomen virallisen albumilistan 37. sijalle. Albumin kappaleesta "7 miljardia soluttautujaa" julkaistiin musiikkivideo elokuussa 2012.
Montgomery (suku)
Montgomery on ruotsalainen ja suomalainen aatelissuku, joka polveutuu skotlantilaisesta Montgomeryn klaanista. Suku on sammunut Suomessa, mutta elää edelleen Ruotsissa.
Skotlantilaisen suvun on arveltu olevan normandialaista alkuperää ja tulleen 1000-luvulla Vilhelm Valloittajan mukana Englantiin. Sen varhaisin tunnettu kantaisä on 1178 kuollut Robert de Montegomery, joka sai haltuunsa Eagleshamin maat Renfrewshiressä. Eräs hänen jälkeläisensä sai avioliiton kautta haltuunsa Eglintonin ja Ardrossanin paronikunnan. Hugh Montgomery (n. 1460–1545) korotettiin vuonna 1507 Eglintonin jaarliksi, joka on sittemmin ollut klaanin päämiehen arvo.
Ensimmäisenä Skotlannista Ruotsiin saapui myöhempi everstiluutnantti Jakob Montgomery vuonna 1630 Ruotsin armeijan palvelukseen. Hänen on sanottu kuuluneen sukunsa Montgomery of Lainshaw -haaraan ja Englintonin jaarlien päämieslinjaan, mutta tätä ei voida varmuudella todistaa. Ruotsin aateliin hyväksyttiin ensimmäisenä Glasgow'sta 1720-luvulla tullut ruukinpatruuna John Montgomery, jonka isoisä oli ollut kauppias Skotlannin Argyllshirestä ja joka kuului klaanin Montgomery of Braidstone -haaraan. Hänet naturalisoitiin vuonna 1736 ja 1756 hänen sukunsa introdusoitiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelissukuna numero 1960. Vuonna 1774 kuningas Kustaa III immatrikuloi Ruotsin aateliin myös viisi veljestä, joiden sanottiin olevan edellä mainitun Jakob Montgomeryn pojanpojan pojanpoikia, ja heidät adoptoitiin aiemmin aateloituun Montgomery-sukuun. John Montgomeryn jälkeläisten sukuhaara sai myöhemmin komentajanarvon ja numeron 1960 A ja on vuodesta 1833 käyttänyt nimeä Montgomery-Cederhielm. Myöhemmin adoptoitu sukuhaara puolestaan sai numeron 1960 B. Molemmat haarat elävät yhä Ruotsissa.
Vuonna 1774 aateloituun viiteen veljekseen kuulunut majuri Gustaf Adolf Montgomery palveli Pohjanmaan rykmentissä ja jäi palveluksesta erottuaan Suomeen. Hänen kolme poikaansa jäivät Suomeen myös Suomen sodan jälkeen ja immatrikuloitiin Suomen ritarihuoneelle sen perustamisen yhteydessä 1818 aatelissukuna numero 134. Suomessa suku kuitenkin sammui mieslinjalta prokuraattori Robert Montgomeryn kuollessa vuonna 1898 ja kokonaan vuonna 1910.
Huebra
Huebra on noin 123 kilometriä pitkä Dueron sivujoki Kastilian ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Joki saa alkunsa Sierra de las Quilamasin vuoristoalueelta Salamancan alueella ja laskee Dueroon Saucellessa. Huebran merkittävimmät sivujoet ovat Yeltes ja Camaces.
RMS Arabic (1902)
RMS Arabic oli White Star Line -laivayhtiön omistama linjalaiva, joka liikennöi Atlantin yli Liverpoolin ja Pohjois-Amerikan välillä vuodesta 1903. Se upposi ensimmäisessä maailmansodassa Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-24" torpedoimana Irlannin rannikolla 1915. Laivalla olleista 44 sai surmansa, 390 pelastettiin.
Aluksen köli laskettiin Harland and Wolffin telakalla Belfastissa telakkanumerolla 340 Atlantic Transport Linen "SS Minnewaskana" ja alus laskettiin vesille 18. joulukuuta 1902 White Star Linen "Arabicina". Alus valmistui 21. kesäkuuta 1903.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 White Star Linen neljä suurinta alusta pakko-otettiin laivastopalvelukseen, joten "Arabic" siirrettiin 23. joulukuuta New Yorkin reitille korvaamaan matkustajakapasiteetin vähenemistä. Aluksen ollessa 19. elokuuta 1915 matkalla Liverpoolista New Yorkiin kyydissään 434 matkustajaa ja miehistönjäsentä siihen osui Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SMS U-24" laukaisema torpedo. Osuman seurauksena alus katkesi ja se upposi seitsemässä minuutissa vieden mukanaan 44 mukana ollutta.
Tarko-Sale
Tarko-Sale () on kaupunki ja Purin kunnallispiirin hallintokeskus Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan keskiosissa Luoteis-Siperiassa. Obinlahteen laskeva Pur-joki haarautuu kahteen suurempaan alkuhaaraan aivan kaupungin lähellä, kaupungin keskusta sijaitsee 3,5 kilometriä joenhaarasta lounaaseen Pjakupur-alkuhaaran kaakkoisrannalla.
Jamalin Nenetsian suurimpiin kaupunkeihin kuuluva Nojabrsk sijaitsee kaupungista linnuntietä runsas 220 kilometriä etelälounaaseen ja pääkaupunki Salehard runsas 540 kilometriä länsiluoteeseen.
Paikkakunta perustettiin alun perin Pur-jokea ympäröiville alueille muodostetun Purin kunnallispiirin hallintokeskukseksi 7 tammikuuta 1932. Maininta kylästä nimellä Tarko-Sale löytyy seuraavana vuonna 1933 päivätyistä dokumenteista. Kylä kasvoi ja kohotettiin kaupunkityyppiseksi taajamaksi 18. elokuuta 1976. Joulukuun 20. päivänä 2004 Tarko-Sale nimitettiin Purin piirin hallintokeskuksena toimivaksi kaupungiksi. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Purin piirin historiaa esittelevä kotiseutumuseo.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 20 372 ja koko Purin kunnallispiirin 51 249.
Kaupungissa sijaitsee Novatekin pääkonttori, joka yritys on valtiollisen Gaspromin jälkeen koko Venäjän toiseksi suurin maakaasun tuottaja. Kaupunkiin on maantieyhteys ja siellä on lentokenttä (Tarko-Salen lentoasema). Lähin rautatieasema sijaitsee 9 kilometriä kaupungin itäpuolella (Purovsk).
Tarko-Salen alueella harjoittavat nenetsit myös perinteistä poronhoitoa. Vuoden 2016 laajassa maaperästä lähteneessä pernaruttoepidemiassa on kuollut toista tuhatta poroa, yksi lapsi on kuollut, ja nenetsiperheitä on evakuoitu alueelta.
Fed Cup 2012
Fed Cup 2012 oli 50. naisten maajoukkueiden välinen tennisturnaus. Fed Cupin maailmanlohkossa pelasi kahdeksan joukkuetta. Loppuottelu pelattiin 3.–4. marraskuuta Serbian ja Tšekin kesken.
Voiton otti toisen kerran perätysten Tšekki, joka voitti loppuottelun 3–1.
Martin Johan Wallenius
Martin Johan Wallenius (7. maaliskuuta 1731 Paimio – 22. lokakuuta 1773 Turku) oli Turun akatemian matematiikan professori.
Walleniuksen vanhemmat olivat professori Johan Wallenius ja Maria Gråå. Hän valmistui Turussa maisteriksi 1751, tuli matematiikan dosentiksi 1755, apulaiseksi 1756 ja professoriksi 1758. Walleniusta pidettiin taitavana opettajana, joka teki lukuisia tutkimuksia matematiikan alalta. Hän otti Turussa ensimmäisenä käyttöön infinitesimaalilaskun, soveltaen sitä geometrian ja mekaniikan ongelmien ratkaisemiseen. Huomattavimmat Walleniuksen julkaisuista olivat "Exercitationes miscellaneae mathematico-physicae" (1757-1758) sekä Ruotsin tiedeakatemian kautta julkaistu "Geometriskt försök atta mäta hörn eller solida vinklar" (1763).
Wallenius oli naimisissa kaksi kertaa, ensimmäinen puoliso vuodesta 1762 oli Maria Helena Timm (k. 1763) ja toinen vuodesta 1764 Renata Frosterus (k. 1802). Johan Fredrik Wallenius oli Walleniuksen poika toisesta avioliitosta.
Globaali sosiaalityö
Globaali sosiaalityö ry on suomalainen rekisteröity yhdistys, joka perustettiin vuonna 2002 edistämään kansainvälisyyttä ja globaalia solidaarisuutta sosiaalialalla. Tarkoituksensa toteuttamiseksi yhdistys muun muassa koordinoi opiskelijavaihtoja, järjestää erilaisia kehitysyhteistyöhankkeita ulkomaalaisten kumppaneiden kanssa sekä harjoittaa globaali- ja rauhankasvatustyötä paikallisesti Suomessa. Yhdistys toimii tiivissä yhteistyössä Tampereen yliopiston sosiaalityön oppiaineen kanssa ja esimerkiksi yhdistyksen hallitus kokoustaa yliopistolla. Yhdistyksellä on paikallistoimintaa Tampereen lisäksi Helsingissä, Jyväskylässä ja Lahdessa.
Globaali sosiaalityö ry perustettiin alun perin Tampereella 2001. Yhdistys syntyi Tampereella järjestetyn terveys- ja mielenterveyssosiaalityön maailmankonferenssin jälkeen. Konferenssin annista innostuneet sosiaalialan ammattilaiset näkivät kansainvälisen yhteydenpidon sosiaalityössä merkityksellisenä ja päättivät perustaa sen toteuttamiseksi Globaali sosiaalityö -yhdistyksen. Yhdistys rekisteröitiin vuonna 2002.
Yhdistyksen arvot nojaavat samaan eettiseen pohjaan kuin sosiaalialan työ. Ympäri maailmaa tehtävän sosiaalityön tavoite on vahvistaa ihmisyyttä auttamalla ja tukemalla ihmisiä heidän arjessaan.
Globaali sosiaalityö ry:llä on projekteja muun muassa Libanonissa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Projektit voivat sisältää kehittämistyötä, koulutusta, tiedotusta, tutkimusta tai humanitääristä apua. Lisäksi yhdistyksen kautta erityisesti sosiaalialan opiskelijat voivat tehdä harjoittelujaksoja ulkomailla.