hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Albrecht Kossel
Ludwig Karl Martin Leonhard Albrecht Kossel (1853–1927) oli saksalainen lääkäri, joka sai Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon vuonna 1910 solubiologian, etenkin proteiinien ja nukleiinihappojen tutkimuksesta.
Kossel syntyi Rostockissa ja meni vastaperustettuun Strasbourgin yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä. Osan opinnoistaan hän suoritti kotikaupunkinsa Rostockin yliopistossa missä sai valmiiksi lääketieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1878. Hän työskenteli useissa Saksan yliopistoissa: Berliinissä, Freiburgissa, Marburgissa ja Heidelbergissä.
Suomen Fed Cup -joukkue
Suomen Fed Cup -joukkue edustaa Suomea Fed Cupissa. Se toimii Suomen Tennisliiton alaisuudessa. Suomi osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1968 ja on osallistunut 34 vuonna. Sinä aikana Suomi on pelannut 110 maaottelua, voittanut niistä 50 ja hävinnyt 60. Joukkueen paras saavutus on sijoittuminen kahdeksan parhaan joukkoon vuonna 1993.
Bret Iwan
Bret Iwan (s. 10. syyskuuta 1982 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kuvittaja ja ääninäyttelijä, joka valittiin vuonna 2009 Wayne Allwinen seuraajaksi Mikki Hiiren viralliseksi ääneksi.
Iwan valmistui Floridan Ringling College of Art and Designista vuonna 2004 ja työskenteli sittemmin kuvittajana muun muassa Hallmarkissa. Hän sai kutsun Mikki Hiiren koe-esiintymiseen pian Allwinen kuoltua toukokuussa 2009. Sittemmin Iwan on tehnyt piirroksia Mikki Hiirestä, sekä äänittänyt muutamia Disneyn projekteja.
Villieläin
Villieläin on suomalainen yhtye. Yhtyeen musiikkia on kuvattu sinfoniseksi metalliksi ja power metaliksi. __notoc__
Raimo Vahtera
Raimo Vahtera (s. 1942) on Turun Sanomien pitkäaikainen päätoimittaja. Vahtera toimi Turun Sanomien päätoimittajana vuodesta 1982 lähtien ja vuodesta 2006 lähtien vastaavana päätoimittajana, eläkkeelle jäädessään vuoteen 2007 saakka. Turun Sanomien päätoimittajan paikalta eläkkeelle jäätyään Vahtera on kirjoittanut useita kirjoja sekä kolumneja muun muassa Rannikkoseutuun.
Koulutukseltaan Vahtera on valtiotieteen maisteri.
Vahtera on kirjoittanut Turun murteella juttuja Turun Sanomiin sekä kirjoihin.
XpanD 3D
XpanD 3D on yksi digitaalisten 3D-elokuvien esitysstandardi. Suomessa sitä käyttää muun muassa Finnkino, ja Bio Rex. 
Järjestelmän lasit perustuvat LCD-sulkijoihin, jotka tahdistetaan infrapunasignaalilla.
Hietalahden telakka
Hietalahden telakka on Helsingin Hietalahdessa ja Hernesaaressa sijaitseva Arctech Helsinki Shipyard Oy:n omistama risteilyalusten, autolauttojen ja jäänmurtajien rakentamiseen erikoistunut telakka. Telakalla on Suomen telakoista ainoana kokonaan katettu telakka-allas. Sen pituus on 280,5 metriä ja leveys 34 metriä. 
Arctechin omistaa venäläinen telakkayhtiö (United Shipbuilding Corporation, USC).
Syksyllä 2011 telakalla alettiin parin vuoden tauon jälkeen koota kahta jäänmurtajaa. Hietalahden telakan annetaan säilyä, kun viereisiin Jätkäsaareen ja Hernesaareen rakennetaan suuret asuinalueet.
Telakan perusti Adolf Törngren vuonna 1865 nimellä "Helsingfors Skeppsdocka". Yritys ajautui konkurssiin vuonna 1894, minkä jälkeen toimintaa jatkamaan perustettiin "Hietalahden Sulkutelakka- ja Konepaja". Vuonna 1904 yritys sai huomattavan tilauksen Venäjän keisarikunnan meriministeriöltä höyrykäyttöisistä torpedohävittäjistä.
Vuonna 1926 Kone- ja Siltarakennus osti yrityksen koko osakekannan 8,6 miljoonalla markalla. Kaksi vuotta myöhemmin turkulainen Crichton-Vulcan siirtyi samaan omistukseen. Vuonna 1938 telakka sai jälleen uuden omistajan, kun Wilhelm Wahlforssin johtama Wärtsilä otti haltuunsa Kone- ja Siltarakennuksen. Näin Hietalahden telakasta tuli osa Suomen oloissa ennenkuulumattoman suurta telakka- ja konepajateollisuuskonsernia.
1920- ja 1930-luvuilla telakan tuotevalikoimaan kuuluivat laivojen lisäksi muun muassa höyrykoneet ja puukaasuttimet.
Toisen maailmansodan jälkeen telakalla valmistettiin laivoja sotakorvauksena Neuvostoliitolle. Vuonna 1965 telakan nimeksi tuli "Wärtsilä Helsingin Telakka".
Telakka suunnitteli ja valmisti vuosina 1973-1977 maailman ensimmäisen kaasuturbiinikäyttöisen matkustaja-aluksen GTS "Finnjetin". Maailmalla laajalti huomiota saanutta "Finnjetiä" pidetään telakan ja suomalaisen laivanrakennustaidon mestarinäytteenä.
Vuoden 1987 alussa telakka siirtyi osana Wärtsilän ja Valmetin omistusjärjestelyjä Wärtsilä Meriteollisuuden haltuun. Vuonna 1989 tapahtuneen konkurssin jälkeen toimintaa jatkoi Masa Yards, joka puolestaan siirtyi norjalaisen Kværnerin haltuun. Myöhemmin toinen norjalainen laivanrakennuskonserni, Aker, otti haltuunsa Kværnerin. Korealainen STX Corporation osti Akerin vuonna 2008. Joulukuussa 2010 STX Finland ja Venäjän valtion omistama USC tekivät sopimuksen yhteisyrityksestä, Arctech Helsinki Shipyardista, joka aloitti toimintansa huhtikuussa 2011.
Telakan aluetta laajennettiin 1970- ja 1980-luvuilla Hernesaareen, jonne rakennettiin lisärakennuksia. Näistä lisäalueista telakka on osin luopunut. Tiloissa toimii nykyisin mm. venealan yrityksiä jotka käyttävät telakkahalleja eri kokoisten veneiden talvisäilytykseen ja huoltoon. Suurlohkohallissa toimii kesäisin tilapäinen risteilylaivaterminaali. Vuonna 2011 avattiin Hernesaarentori, jolla risteilijöitä palvelevat yrittäjät toimivat konteissa.
Arkhelokhos
Arkhelokhos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Antenorin poika, joka yhdessä veljensä Akamaan, Aineiaan ja Theanoksen kanssa johti dardanialaisten sotajoukot Troijan sotaan taistelemaan Troijan rinnalla. Kun Troijan sotajoukot jaettiin viiteen osastoon, Arkhelokhos oli yksi kolmesta osastonsa komentajasta yhdessä kahden muun dardanialaisen päällikön kanssa.
Arkhelokhos sai surmansa Aiaan, Telamonin pojan keihäästä.
Frank Heinemann
Frank Heinemann (s. 8. tammikuuta 1965) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja-keskikenttäpelaaja. Hän toimii VfL Bochumin apuvalmentajana
Heinemann aloitti peliuransa VfL Bochumin kakkosjoukkueessa 1983 ja onnistui murtautumaan seuran edustusmiehistöön 1986. Hän pelasi koko uransa seurassa edustaen sitä 195 Bundesliigaottelussa ja 21 2. Bundesliigaottelussa. Heinemannin uran suurin saavutus Bochumissa oli Saksan cupin finaaliesiintyminen kaudella 1987/88. Eintracht Frankfurt oli tuolloin vahvempi Lajos Détárin maalilla 1–0. Heinemann lopetti pelaajauransa 31-vuotiaana 1996.
Pelaajauransa jälkeen Heinemann on jatkanut jalkapallon parissa toimien VfL Bochumin organisaatiossa apulaisvalmentajana. Hän on tehnyt yhteistyötä lukuisten eri päävalmentajien kanssa vuodesta 1996 lähtien. Parhaimmillaan Heinemann on ollut mukana luotsaamassa seuraa UEFA Cupiin kahteen otteeseen, 1997 Klaus Toppmöllerin ja 2004 Peter Neururerin kanssa.
33 VfL Bochumissa vietetyn vuoden jälkeen Heinemann nousi syyskuussa 2009, ainakin väliaikaisesti, seuran päävalmentajaksi, kun huonosti alkanut bundesliigakausi toi potkut sveitsiläiselle Marcel Kollerille. Debyyttiottelussaan Heinemann johdatti Bochumin 0–1 vierasvoittoon 1. FC Nürnbergistä. Heinemannin pesti jäi kuitenkin lyhyeksi, kun Heiko Herrlichistä tuli lokakuun lopussa Bochumin uusi päävalmentaja.
Maaliskuusta 2010 lähtien Heinemann on toiminut VfL Bochumin organisaatiossa nuorisovalmennuksen koordinaattorina. Toukokuussa 2011 hän allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Hamburger SV:n apulaisvalmentajan tehtävästä. Heinemann toimi HSV:ssä apuvalmentajana Michael Oenningin ja Thorsten Finkin alaisuudessa. Kauden 2012/13 jälkeen hän palasi VfL Bochumiin Peter Neururerin apuvalmentajaksi. Neururerin saatua potkut joulukuun alussa 2014 nousi Heinemann Bochumin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa toisella päävalmentajapostillaan kuukauden ajan neljässä 2. Bundesliigan ottelussa. Vuoden lopussa hänet korvasi Gertjan Verbeek.
Dzjaržynsk
Dzjaržynsk () eli Dzeržinsk (; , ) on noin 25 164 asukkaan pienehkö kaupunki Valko-Venäjällä Minskin alueella, 38 kilometriä Minskistä lounaaseen. Kaupunki on samannimisen hallinnollisen piirin (rajon) keskus. Koko piirin väkiluku on 61 252, mikä luku sisältää myös Fanipalin pikkukaupungin (12 718 as.) ja pikkuruisen Neharelajen kaupunkimaisen taajaman (982 as.) asukkaat.
Liikenneyhteyksistä tärkeimpiin kuuluvat Minskistä saapuva ja eteläpuolitse Dzjaržynskin keskustan ohittava Varsova-Brest-Baranavitšy-Dzjaržynsk-Minsk-Orša-Moskova moottoritie M1 (eurooppatie E30) sekä samansuuntainen rautatie. Kaupungin rautatieaseman nimenä on Koidanovo.
Piiri sijaitsee Itämeren ja Mustanmeren vesistöjen vedenjakaja-alueella. Valko-Venäjän korkein kohta Dzjaržynskin mäki (, ) nousee 345 metrin korkeudelle merenpinnasta Dzjaržynskin piirin alueella, linnuntietä vajaa 20 kilometriä kaupungista pohjoisluoteeseen.
Alueella sijaitsi jo 1100- luvulla Polatskin ruhtinaskuntaan ja myöhemmin Minskin ruhtinaskuntaan kuulunutta asutusta. Kylän nimenä oli aluksi Krutogorja ().
1300-luvulla alue siirtyi Liettuan suuriruhtinaskunnan alaisuuteen, josta ajasta lähtien alue tunnetaan nimellä Koidanovo (, , , tai Koidanau). Erään nimitarinan mukaan osa mongoliarmeijaa lyötiin juuri Krutogorjan alueella. Armeijaa johtanut Batu-kaanin lapsenlapsi Koidanom olisi saanut surmansa taistelussa ja tullut haudatuksi Krutogorjaan, ja alue saanut tästä nimen Koidanovo. Toisenkin version mukaan nimi viittaa mongolisoturiin, mutta tämä olisi toiminut sotapäällikkönä Liettuan suuriruhtinaskunnan palveluksessa.
Neuvostoliiton aikana vuonna 1932 kaupungin nimeksi vaihdettiin Dzeržinsk puolalaissyntyisen bolševikkivallankumouksellisen ja Neuvosto-Venäjän salaisen poliisin johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan. Tuolloin Neuvostoliiton länsirajan pinnassa sijainnut kaupunki oli lyhytikäisen Puolalaisten autonomisen piirin (1932–1935) keskus. Stalinin vainojen alkuvaiheessa suuri osa piirin johdosta teloitettiin ja enemmistö puolalaistaustaisesta väestöstä karkoitettiin Kazahstaniin.
Toisen maailmansodan aikana saksalaiset miehittivät alueen. Kuten monin paikoin Valko-Venäjällä, myös Dzjaržynskin alueella toimeenpantiin juutalaisvainoja. Neuvostojoukot vapauttivat kaupungin heinäkuussa 1944.
I Still...
"I Still..." oli yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin neljäs ja viimeinen single bändin viidenneltä studioalbumilta "Never Gone", eikä sitä julkaistu Yhdysvalloissa. Yhdysvalloissa julkaistiin sen sijaan "Crawling Back To You". Single debytoi Japanin kansainvälisen singlelistan sijalla yksi.
Musiikkivideossa Backstreet Boys on pimeällä urbaanilla asuinalueella, jossa jokaista vainoaa muisto samasta naisesta. Jokaista Backstreet Boysin jäsentä kuvataan erilaisessa ympäristössä; Kevin on baarissa, Howie taksissa, Nick linja-autoasemalla, Brian tiellä ja A.J. kujalla. Musiikkivideon ohjasi Matt McDermitt, jonka "Boston Globe" raportoi olleen vain 19-vuotias musiikkivideon kuvaamisen aikaan. Videon on kuvattu olevan erinomainen näyte 'slow-motion' -tekniikan käytöstä; video olikin TRL:än ehdokkaana parhaasta videosta.
Vakiopainos
Eurooppa osa 2
Japani
Karhulan vaakuna
Karhulan vaakuna oli Karhulan kauppalan tunnus, joka oli saanut aiheensa kauppalan nimestä viitaten samalla sen teollisuuteen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä selätysten kaksi mustaa, punavaruksista karhua, kummallakin etukäpälässä musta vasara”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 10. marraskuuta 1955. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1977 Karhulan liityttyä yhdessä Kymin kanssa Kotkan kaupunkiin.
Mustan kotkan ritarikunta
Mustan kotkan ritarikunta () oli Preussin kuningaskunnan korkea-arvoisin ritarikunta. Sen perusti Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik III (sittemmin Fredrik I) 17. tammikuuta 1701. Seuraavana päivänä hän kruunasi itsensä Preussin ensimmäiseksi kuninkaaksi. Ritarikunnan motto oli "Suum Cuique" ("Jokaiselle ansionsa mukaan").
Ritarikunnan arvomerkki oli rintatähti, jossa oli kuvattuna Preussin vaakunan musta kotka ja ritarikunnan motto. Kaiken kaikkiaan ritarikunnan jäseneksi otettiin 407 henkilöä vuosina 1701–1918. Tähteä myönnettiin sekä siviileille että sotilaille. Mustan kotkan ritareja olivat myös monet ulkomaalaiset kuninkaalliset, muun muassa Aleksanteri III, Leopold II ja keisari Yoshihito.
Dr. Rockfinger &amp; Outlaw Boys
Dr. Rockfinger & Outlaw Boys on Kari Peitsamon ja Aku Ankkulin ensimmäinen yhteisalbumi. Vaikka Peitsamo on sanoittanut "Kiirastulen Kerubit" -kappaletta lukuun ottamatta kaikki kappaleet, hän on säveltänyt ja esiintyy vain noin puolella levyn kappaleista. Aku Ankkuli -yhtye esittää kaikki itse säveltämänsä kappaleet sekä toimii Peitsamon taustayhtyeenä suurimmalla osalla Peitsamon sävellyksistä.
Läpäisevä huippu
Läpäisevä huippu (engl. "overshooting top") on ukkospilven yläosassa oleva alasimen tasaisen yläpinnan puhkaiseva pullistuma. Tämä kertoo suuresta ilmakehän epävakaisuudesta ja siitä, että ukkonen on voimakas, melko varmasti supersolu. Supersoluun liittyy voimakkaan salamoinnin, suurten rakeiden, hyvin rankan sateen, voimakkaiden jopa hirmumyrskymäisten syöksyvirtausten tai tornadojen riski.
World Painted Blood
World Painted Blood on thrash metal -yhtye Slayerin 11. studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 3. marraskuuta 2009 ja muualla maailmassa 2. marraskuuta 2009.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 12. Suomessa se nousi niin ikään Suomen virallisen listan sijalle 12.
Virga
Virga on pilvestä roikkuva sadejuova, joka ei ulotu maahan asti. Tällöin kuivaan ilmakerrokseen putoava sade haihtuu jo ilmassa. 
Sadejuovia esiintyy eniten silloin kun satavan pilven alaraja on korkealla ja pilven alapuolinen ilma on kuivaa.
Joël Muller
Joël Muller (s. 2. tammikuuta 1952) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. 
Vuodesta 2001 lähtien hän on toiminut Ranskan valmentajayhdistyksen, UNECATEFin puheenjohtajana.
Muller ei pelaajana koskaan noussut suurten ranskalaislegendojen joukkoon. Hän aloitti puolustajana FC Metzin takalinjoilla 1971. Hän edusti seuraa seitsemän kautta kunnes siirtyi OGC Niceen 1978. Muller pelasi myös kaksi kautta Olympique Lyonnais'ssa ja uransa viimeiset kolme kautta USL Dunkerquessä. Hän lopetti pelaajana 32-vuotiaana 1984.
Pelaajauransa jälkeen Muller jatkoi FC Metzin organisaatiossa juniorivalmentajana. Joulukuussa 1989 Muller sai mahdollisuuden näyttää taitonsa päävalmentajana, kun hänestä tuli Division 1:ssä vaikeuksiin ajautuneen Metzin päävalmentaja. Muller pelasti seuran putoamiselta ja tästä alkoi pitkä päävalmentajapesti, joka päättyi vasta 11 vuotta myöhemmin, joulukuussa 2000. Mullerin johdolla Metz säilyi pääsarjassa läpi 1990-luvun ja oli parhaimmillaan hopealla kaudella 1997/98. Coupe de la Liguessä Muller johdatti Metzin voittajaksi 1996 ja finaaliin 1999. Mullerin johdolla Metz esiintyi myös eurokentillä. Suomalaiset muistanevat Metzin parhaiten 1998/99 Mestarien liigan karsinnoista, joissa HJK pudotti Mullerin suojatit yhteismaalein 2–1.
Metz-potkujensa jälkeen Muller oli puolisenvuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi kesällä 2001 RC Lensin peräsimeen. Debyyttikaudellaan Muller luotsasi seuran heti upeasti liigassa hopealle ja moni uskoi ruusuiseen tulevaisuuteen. Seuraavina kausina kirkkaimmat kruunut jäivät kuitenkin saavuttamatta, vaikka Lens olikin säännöllisesti Liguen ylemmässä keskikastissa. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Muller sai potkut tammikuussa 2005.
Kesällä 2005 Muller palasi Metzin päävalmentajaksi. Uusi yritys seurassa sujui kuitenkin kaikkea muuta kuin hyvin Metzin jäädessä liigajumboksi ja pudoten kauden jälkeen Ligue 2:een. Muller jätti kauden jälkeen tehtävänsä siirtyen seuran tekniseksi johtajaksi. Valmentajaksi Muller palasi jälleen huhtikuussa 2010, kun hän korvasi Yvon Pouliquen'n Ligue 2:ssa neljäntenä majailevan FC Metzin peräsimessä. Hän jätti tehtävnsä kauden jälkeen, kun Metz ei onnistunut nousemaan pääsarjaan.
Toukokuussa 2012 Muller jätti tehtävänsä Metzin puheenjohtajan Bernard Serinin neuvonantajana keskittyäkseen UNECATEF:n johtamiseen.
I’ll Never Break Your Heart
"I’ll Never Break Your Heart" on yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin toinen single heidän albumiltaan "Backstreet Boys". Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran joulukuussa 1995 Saksassa ja vuonna 1996 kansainvälisesti. Single nousi Billboard Hot 100 -listan sijalle 35, mutta pärjäsi paremmin "Hot Adult Contemporary" -listalla, jossa kappale nousi ensimmäiseksi. Yhdysvaltojen ulkopuolella kappale nousi Britannian singlelistalla sijalle kahdeksan ja nousi Top 10:een myös Australiassa, Saksassa, Hollannissa, Ruotsissa ja Sveitsissä.
"I’ll Never Break Your Heart" singleä nauhoitettiin yli kahden viikon ajan sillä Brian Littrell ja A.J. McLean, kaksi kappaleen päävokalistia, kärsivät flunssasta. Espanjankieliset sanat kappaleeseen "Nunca Te Haré Llorar" nauhoitettiin myöhemmin Zürichissa yhdessä "Anywhere for You" kappaleen espanjankielisen version kanssa.
1996 single
USA:n osa 1
USA:n osa 2
1998 USA:n Single
Euroopan osa 1
Euroopan osa 2
Remix-versio (tuplavinyyli)
"I'll Never Break Your Heart" singlelle julkaistiin kaksi musiikkivideota. Ensimmäinen video seyraa ryhmää tyttöjä, joista yksi on juuri eronnut poikaystävästää, kuten videon alkutekstissä kerrotaan. Bändin jäsenet ovat hiihtolomalla ja jokainen saa parin kustakin tytöstä. Brian Littrell yrittää parittautua tytön kanssa, joka on juuri eronnut. Tämä kyseinen alkuperäisvideo kuvattiin marraskuussa 1995 Kalliovuorilla.
14. syyskuuta 1998 toinen video julkaistiin (kuvattiin huhtikuussa 1998). Videossa jokainen yhtyeen jäsen laulaa oman tyylisessään asunnossa, jotka on pinottu päällekkäin korkeaksi rakennukseksi. Myöhemmin videossa nähdään jokaisen jäsenen huoneessa yksi tyttö. Ryhmä nähdään laulamassa yhdessä sylinterin muotoisessa tunnelissa.
E. J. Warén
Eliel Jonathan Warén (28. marraskuuta 1854 Pielisjärvi, Lieksa – 24. maaliskuuta 1928 Salo) oli suomalainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Warénin isänisä oli talollinen Iisakki Varis Rautalammilta ja vanhemmat pastori Johannes Warén ja Adolfina Maria Aschan. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1874 ja opiskeli lääketiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1878, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1881 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1886. Hän toimitti Savo-Karjalaisen osakunnan lehteä. Poliittiselta kannaltaan Warén oli fennomaani. Valmistuttuaan hän toimi lääkärinä Viitasaarella ja Keuruulla. Vuonna 1892 hän siirtyi Jyväskylän piirilääkäriksi ja hoiti virkaansa Saarijärveltä käsin. 1906 hän sai piirilääkärin viran Salosta, ja hän pysyi tässä virassa eläkkeelle siirtymiseensä saakka.
Warén julkaisi kaksi ruotsinkielistä lintutieteellistä tiedonantoa ("Ägg af Charadrius apricarius från Suonenjoki", 1874, ja "Tringa canutus från Suonenjoki", 1876) sekä julkaisun Suonenjoen lintu- ja nisäkäsfaunasta (1881). Hän julkaisi useita lääktetieteellisiä artikkeleita ja käännöksiä.
Warén oli perustamassa Duodecim-seuraa 1881. Hän oli Finska Läkaresällskapet -seuran, Societas pro Fauna et Flora Fennican ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen.
Warén avioitui 1888 Elina Amanda Ignatiuksen (1867–1926) kanssa, ja heille syntyi viisi poikaa. Perheeseen kuului myös kasvattitytär.
Obvodnyi-kanava
Obvodnyi-kanava () on Nevan ja Suomenlahteen laskevan Jekateringofka-joen yhdistävä kanava Pietarin keskustan eteläosassa Venäjällä. Sen pituus on 8,08 kilometriä, leveys 21,3 metriä (itäpäässä enimmillään 42,6 metriä) ja suurin syvyys kolme metriä. Kanavaan laskevat Monastyrka ja Sutelanjoki (ven. "Volkovka").
Kaupungin etelärajan muodostaneen kanavan rakentaminen alkoi vuosina 1769–1776. Lännestä päin kaivettu osuus yhdistettiin vuosina 1803–1804 Fontankaan Vvedenski-kanavalla, joka peitettiin vuosina 1967–1969. Obvodnyi-kanavan rakentamista jatkettiin vuosina 1804–1812, 1816–1821 ja 1829–1833. Vuonna 1821 nykyisen Ligovski-prospektin paikalle rakennettiin akvedukti, joka johti Liihan kanavan vedet Obvodnyi-kanavan yli kaupungin keskustaan. Valmis kanava avattiin laivaliikenteelle 25. lokakuuta 1833.
1900-luvun alkuun saakka Obvodnyi-kanava toimi laivaliikenteen väylänä, jonka rannoille rakennettiin suuri teollisuuslaitoksia. 1800-luvun loppupuolella kanavasta muodostui avoviemäri, johon tehtaat laskivat jätevetensä. Monet teollisuuslaitokset liittyvät Venäjän työväenliikkeen historiaan. Vuonna 1904 kanavan rannalla murhattiin sisäministeri Vjatšeslav Pleve. Obvodnyi-kanavan puhdistus ja syventäminen aloitettiin 1930-luvulla. Rantapenkereet saatiin valmiiksi 1960-luvulla.
Nykyään Obvodnyi-kanavan rantakatu on tärkeä liikenneväylä. Sen varrella sijaitsevat Pietarin linja-autoasema, Baltian ja Varsovan rautatieasemat sekä metroasema Baltijskaja. Kanavan ylittävät Moskovan ja Vitebskin asemien rautatielinjat sekä Obuhovskoi Oborony, Ligovski, Moskovski, Izmailovski, Lermontovski ja Staro-Petergofski -prospektit. Klassistisen arkkitehtuurin muistomerkkejä ovat Aleksanteri Nevskin luostarin akatemiarakennus (arkkitehti Luigi Rusca, 1817–1819) ja Izmailovon rykmentin elintarvikevarastot (Vasili Stasov, 1819–1821). Kanavan varrella on lukuisia 1800–1900-luvun alun teollisuusarkkitehtuurin muistomerkkejä: kehräämöitä, rautatievarikoita, viinatehtaita, Treugolnik-kumitehdas, kaasulaitos, sähkölaitos, viljavarasto ym. Konstruktivistisen arkkitehtuurin ja Stalinin ajan klassismin siirtymävaihetta edustaa Moskovan valtakadun kulmassa sijaitseva Frunzenski-tavaratalon rakennus (1934–1938).
Lilly Reich
Lilly Reich (16. kesäkuuta 1885 Berliini, Saksan keisarikunta – 14. joulukuuta 1947 Berliini, Saksa) oli saksalainen muotoilija. Hän teki yli kymmenen vuoden ajan läheistä yhteistyötä arkkitehti Ludwig Mies van der Rohen kanssa.
Reich muutti 23-vuotiaana Wieniin, jossa työskenteli Joseph Hoffmanin studiolla. Reich palasi Berliiniin vuonna 1911, ja seuraavana vuonna hän liittyi Deutscher Werkbundiin, joka oli saksalainen taiteilijayhteisö. Reich suunnitteli vielä samana vuonna työväenluokan esimerkkiasunnon, joka sai kehuja selkeydestä ja huonekalujen funktionalismista.
Reich avasi oman studionsa 1914. Hänen maineensa kasvoi 1910-luvulla, ja vuonna 1920 hänet valittiin ensimmäisenä naisena Deutscher Werkbundin johtokuntaan. Reich tapasi yhteisön tehtävissä myös Mies van der Rohen, jonka kanssa hän teki yhteistyötä 1925–1938. Reich oli mukana suunnittelemessa monia Miesin tunnetuimmista huonekaluista, kuten Barcelona-paviljonkiin valmistettua Barcelona-tuolia ja Brno-tuolia. Miesin noustua Bauhaus-koulun johtoon 1930 Reich liittyi koulun opettajiin. Hän opetti koulussa 1930-luvun loppupuolelle asti sisustusarkkitehtuuria ja huonekalusuunnittelua.
Vuonna 1939 Reich vieraili Yhdysvalloissa, mutta palasi pian Saksaan. Hänen studionsa pommitettiin 1943. Hän oli perustamassa epävirallisesti Deutscher Werkbundia uudestaan hieman ennen kuolemaansa 1947.
Siimahäntäiset
Siimahäntäiset ("Archaeognatha" tai "Microcoryphia") on pieni ja hyvin alkeellinen hyönteislahko. Siihen kuuluu noin 500 lajia koko maailmassa, joista kahta tavataan myös Suomessa. Lahko on verraten vähän tutkittu.
Siimahäntäisistä on vain vähän fossiiliaineistoa, joka sekin koostuu pääasiassa eläinten kappaleista. Ryhmä lienee peräisin devonikauden keskivaiheilta ja jäänteitä on säilynyt permi- ja triaskausilta saakka, mutta parhaiten materiaalia on liitukaudelta sekä sen jälkeisistä meripihkaesiintymistä.
Siimahäntäisten ruumis on lieriömäinen, taaksepäin kapeneva, 7–15 mm pitkä ja kokonaisuudessaan suomujen peittämä. Väritys vaihtelee rusehtavasta kellertävään ja eläintä peittää epäsäännöllinen kuviointi. Siipiä ei ole. Takaruumiin kärjessä on kolme selvästi erottuvaa perälisäkettä, joista keskimmäinen on pisin. Tuntosarvet ovat pitkät. Verkkosilmät ovat suuret ja koskettavat toisiaan pään etuosassa. Pistesilmiä on kolme. Suuosat ovat purevat, mutta niiden anatominen rakenne, jossa leuat kiinnittyvät vain yhdellä niveltymiskohdalla pääkapseliin, on alkeellisempi kuin millään muulla hyönteisryhmällä. Tästä piirteestä on peräisin "alkusuuta" tarkoittava tieteellinen nimi "Archaeognatha". Takaruumiin alapinnalla on liikkuvia ulokkeita, jotka saattavat olla jäänteitä aikaisemmista raajoista. Raajojen nilkoissa on 2––4 jaoketta.
Siimahäntäisillä on hyvin huomaamaton, olematon muodonvaihdos. Toukat (oikeastaan nymfit) muistuttavat aikuisia yksilöitä, ja toukkavaiheita on useita, ehkä jopa kymmenen. Myös aikuiset yksilöt luovat nahkansa useita kertoja muutaman vuoden pituisen elämänsä aikana. Siimahäntäiset elävät metsien karikkeessa, kaarnan alla ja kivenkoloissa mutta myös usein rannoilla, missä ne viihtyvät maalle ajautuneiden leväkasautumien alla. Ravinnoksi kelpaa eloperäinen jäte, sammalet, jäkälät ja levät. Siimahäntäiset ovat yleensä yöaktiivisia. Ne liikkuvat vilkkaasti ja kykenevät hyppäämään noin 10 cm:n matkoja taivuttamalla takaruumistaan nopeasti alaspäin.
Lisääntyminen tapahtuu epäsuoran hedelmöityksen kautta. Koiras laskee maahan spermapaketin eli spermatoforin, jonka naaras poimii sukuaukkoonsa. Siimahäntäisillä naaralta puuttuu erillinen kammio sperman varastointiin, joten jokaista munintakertaa varten tarvitaan uusi paketti. Munat naaras laskee noin 30 kappaleen ryhmiksi. Osalla lajeista esiintyy monimutkaisia kosiorituaaleja, joilla koiras saa naaraan asettumaan spermapaketin päälle.
Suomessa siimahäntäisten lahkoon kuuluvista lajeista tavataan rantasiimahäntää ("Petrobius brevistylis") ja kivikkosiimahäntää ("Dilta hibernica"). Näistä rantasiimahäntä luokiteltiin vuoden 2010 uhanalaisarvioinnissa silmälläpidettäväksi.
Flugmotorenwerke Ostmark
Flugmotorenwerke Ostmark oli suuri itävaltalainen lentokonemoottoreiden valmistaja toisen maailmansodan aikana. Se kuului Steyr-Daimler-Puch-yritykseen. Se tuotti moottorit useisiin Heinkelin lentokoneisiin, ja sillä oli käytössään kolme suurta tehdasta Wiener Neudorfissa, Biedermannsdorfissa ja Guntramsdorfissa. Tehtaat käyttivät orjatyövoimaa läheiseltä Mauthausen-Gusenin keskitysleiriltä.
Ravennan kosmografia
Ravennan kosmografia on oletettavasti alun perin 600-luvulla tehty maailmankuvaus silloin tunnetuista paikoista, kuten kaupungeista, saarista ja joista Intiasta Irlantiin. Sen on tehnyt tuntematon ravennalainen pappi. Tekstin perusteella on päätelty, että tekijä käytti lähteinä karttoja.
Säilyneet tekstit ovat sangen ongelmallisia. Olemassa olevat kolme käsikirjoitusta on kopioitu alkuperäisestä käsikirjoituksesta kolmessa tai neljässä käsikirjoitussukupolvessa. Niinpä niissä on kirjoitusvirheitä, sanajakovirheitä, pois jääneitä kohtia ja kohtia jotka ilmeisesti ovat kuulovirheitä, minkä perustella oletetaan että teksti on jossain vaiheessa saneltu. Erot teksteissä eivät koske vain paikannimiä vaan myös niiden kommentointia eikä virheistä siksi voi syyttää pelkästään alkuperäistä tekijää.
Teksti on alkuaan ollut kreikankielinen ja käännetty 800-luvulla latinaksi. Versioista paras on "Codex Vaticanis (Urb. Lat. 961)". Uusin kolmen käsikirjoituksen kriittinen laitos on Joseph Schnetzin "Itineraria Romana, osa II: Ravennatis Anonymi Cosmographia et Guidonis Geographica", 1942 (uusintapainos 1990), B. G. Teubner, Stuttgart.
Dirceu
Dirceu José Guimarães, lyhyemmin Dirceu, (15. kesäkuuta 1952 Curitiba, Brasilia – 15. syyskuuta 1995 Rio de Janeiro, Brasilia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja pelasi urallaan Brasilian, Meksikon, Espanjan, Italian ja Turkin pääsarjoissa.
Dirceu aloitti ammattilaisuransa vuonna 1970 kotikaupungissaan Coritiban joukkueessa. Hän edusti kaikkiaan neljää brasilialaisseuraa ennen siirtymistään ulkomailla. Yhden Meksikossa vietetyn kauden jälkeen Dirceu liittyi vuonna 1979 espanjalaiseen Atlético Madridiin, jonka riveissä hän pelasi kolmen kauden ajan. Tänä aikana kymppipaitaa kantaneen pelintekijän tilille kertyi 18 maalia 84 pelatussa ottelussa. Espanjan pelivuosista ikimuistoisimmat osunevat kaudelle 1980–1981. Pahojen talousvaikeuksien kanssa kamppaileva seura oli tuolloin menettänyt aiempia tähtipelaajiaan, muiden muassa brassilibero Luís Pereiran ja ykkösmaalivahti Miguel Reinan, eikä nuorisopelaajia vilisevältä kokoonpanolta odotettu minkäänlaista menestystä. Dirceun johdolla kokematon joukkue nousi kuitenkin liigan kärkitaistoihin ja sijoittui lopulta kolmanneksi menetettyään pitkään säilyneen sarjajohtonsa vasta kolmanneksi viimeisellä pelikierroksella. Vuonna 1982 Dirceu kaupattiin Napoliin tuntuvalla siirtosummalla, jonka espanjalaisseura tarvitsi kipeästi suurten velkojensa lyhentämiseen. Dirceu edusti Italiassa peräti viittä eri seuraa vuosien 1982 ja 1987 välillä.
Dirceu pelasi Brasilian maajoukkueessa yhteensä 44 kertaa tehden seitsemän maalia. Hän edusti maataan MM-tasolla kolmasti. Paras saavutus oli Argentiinan kisoissa vuonna 1978 voitettu pronssimitali. Dirceu maalasi turnauksessa kolmasti ja hänet valittiin kisojen tähdistöjoukkueeseen. Hänet valittiin alun pitäen myös vuoden 1986 kisoihin Meksikossa, mutta loukkaantuminen esti osallistumisen lopputurnaukseen.
Dirceu kuoli 43-vuotiaana auto-onnettomuudessa. Kuolema katkaisi hänen jo 25 vuotta kestäneen aktiiviuransa.
Charles Frédéric Petit
Charles Frédéric Petit oli ranskalainen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti pronssia sekä 33 metrin Au Cordon Dorésta että saman matkan Au Chapelet -kilpailusta.
Preussin optinen lennätinlinja
Preussin optinen lennätinlinja oli optinen lennätinverkko, joka välitti tietoliikennettä Preussin pääkaupungin Berliinin ja Reinin provinssin välillä. Linjan pituus oli lähes 550 kilometriä ja se käsitti enimmillään 62 välitysasemaa, joukossa observatorio ja kolme kirkkoa. Lennätin oli viranomaiskäytössä vuosina 1832-1849, kunnes sähköinen lennätin teki siitä tarpeettoman.
Optinen lennätin oli verrattain nopea, mutta erittäin kallis ja haavoittuva viestijärjestelmä. Viestin välittäjät olivat kaukoputken varassa, eikä siipiopastimia voinut käyttää pimeällä. Koko linjan saattoi lamaannuttaa valtaamalla vain yhden lennätinaseman; näin tapahtui ainakin kerran, hullun vuoden 1848 toukokuussa.
Mandy
Mandy on englanninkielinen kutsumanimi, joka on voitu lyhentää naisen etunimestä Amanda mutta myös muista miehen tai naisen etunimistä. Suomessa Mandy oli lokakuuhun 2018 mennessä annettu nimeksi noin 70 naiselle
Tunnettuja nimellä Mandy kutsuttuja naisia tai miehiä ovat:
Kuvitteellisia Mandy-nimisiä ovat:
Helsingin telakka
Helsingin telakka voi tarkoittaa seuraavia nykyisiä ja entisiä telakka-alueita Helsingissä:
Geiranger
Geiranger on pieni Geirangerinvuonon perukassa, Strandan kunnassa Norjassa sijaitseva kylä. Lähinnä Geirangeria sijaitseva kaupunki on Ålesund. Geiranger on Norjan kolmanneksi vilkkain risteilyalusten satama. Nelikuukautisen turistikauden aikana siellä käy 140–180 laivaa. Kylässä asuu vakituisesti 250 asukasta, joiden pääasiallinen työllistäjä ovat jokakesäiset useat sadat tuhannet turistit. Laivaliikenteen aktiivisessa käytössä oleva Geirangerinvuono otettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2005.
Riksvei 63 -tie kulkee Geirangerin läpi.
Geirangerista on autolauttayhteydet Hellesyltiin ja Valldalin Sylteen ja niistä vastaa norjalainen kuljetuksiin keskittynyt monialayhtiö Fjord1 Nordvestlandske AS.
M/F Kvernes -lautta kulkee 20.6.– 20.8. päivittäin. Lähdöt ovat Valldalista (Sylte) klo 9.30 ja 14.45 ja Geirangerista klo 12.00 ja 17.15.
M/F Bolsøy- ja M/F Veøy -lautat kulkevat 1.6.–2.9. päivittäin. Lähdöt tapahtuvat 1½ tunnin välein klo 8.00–18.30 kummastakin satamasta.
Geiranger lähiympäristöineen tarjoaa monenlaisia nähtävyyksiä.
THK Tver
THK Tver () on venäläinen jääkiekkojoukkue Tveristä, Tverin alueelta. Seura ei pelaa tällä hetkellä missään sarjassa.
Tverissä on ollu jääkiekkojoukkue vuodesta 1949 asti. Useilla eri nimillä kulkenut joukkue tunnettiin 1999–2004 THK Tverinä. Rahoitusvaikeuksissa ollut joukkue siirtyi Venäjän sisäministeriön hallintaan huhtikuussa 2004 ja se nimettiin HK MVD:ksi ja siirrettiin myöhemmin muualle Balašihaan.
Vuonna 2005 perustettiin Tveriin uusi THK Tver, joka liittyi kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Kaudeksi 2009-2010 seura nousi Vysšaja Ligaan mutta palasi sitten Pervajaan. Pervaja Ligan lakkauttamisen jälkeen THK Tver liittyi uudelle kolmannelle sarjatasolle Venäjän jääkiekkoliigaan 2011–2012, josta seuraavana vuonna seura nousi VHL:ään.
Hunajamelonit
Hunajamelonit on 1991 perustettu suomalainen yhtye. Yhtyeen ohjelmisto koostui aluksi 1960–70-lukujen käännöskappaleista. Yhtyeen esiintymisasut olivat myös noiden vuosikymmenten tyyliä. Hunajamelonit osallistuivat rockin SM-kilpailuihin vuonna 1994 sijoittuen neljänneksi.
Ennen rockin SM-kilpailuihin osallistumista rumpaliksi oli vaihtunut Satu Taalikainen ja kosketinsoittajaksi Satu Eronen. Hanna-Riikka Siitonen oli välillä tuuraamassa laulaja Satu Mattlaria. Nina Tapion ja Hanna-Riikka Siitosen perustettua Taikapeili-yhtyeen Hunajameloneihin tarvittiin taas uusia jäsenia. Satu palasi yhtyeeseen ja uutena jäsenenä mukaan tuli Katja Aakkula.
Satu Mattlar alkoi kirjoittaa Hunajameloneille omia kappaleita, ja ensimmäinen sigle, ”Sankaripoika/Kotimies”, ilmestyi Kaos-levymerkillä 1995. Tämän jälkeen yhtye sai radiosoittoa ja alkoi kiertää esiintymässä myös pääkaupunkiseudun ulkopuolella. Ensimmäisen albumin, "Hedelmälihaa", julkaisi Kaktus Records vuoden 1996 alussa. Levy sisälsi yhtyeen omaa materiaalia sekä cover-kappaleen ”Aina vaan sexii” (käännös kappaleesta ”I'm So Excited”). "Ei haittaa" -single (säv. Maija Vilkkumaa, san. Maija Vilkkumaa & Paula Herkman) on julkaistu omakustanteena vuonna 2000.
Satu Taalikaisen lähdettyä yhtyeestä opintojen takia, rumpaliksi tuli Johanna Haapiainen. Satu Eronen päätti jäädä lomalle, ja hän kutsui sijaisekseen Maija Vilkkumaan. Myöhemmin Vilkkumaa siirtyi laulajaksi, ja hänen tilalleen koskettimiin tuli Susanna Eronen. Satu Mattlarin jäätyä äitiyslomalle uudeksi laulajaksi tuli Anu Vesterinen. Vuonna 2000 kitaristi Voutilaisen tilalle tuli Reetta Karppinen.
Soolokitaristiksi kiinnitettiin Tuula Mäkiniemi muutamaa vuotta myöhemmin, ja sen jälkeen kokoonpano on pysynyt samana.
Dear Agony
Dear Agony on Breaking Benjaminin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2009. Se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan neljännellä sijalla ja myi kultaa.
Albumin esikoissingle ”I Will Not Bow” kuullaan elokuvassa "Surrogates"
Albumin kuva on yhtyeen laulaja-kitaristin Benjamin Burnleyn MRI-kuva päästä. Albumi on kitaristi Aaron Finkin ja basisti Mark Jamesin viimeinen, koska heidät erotettiin yhtyeestä vuonna 2011.
Pohjanharmoyökkönen
Pohjanharmoyökkönen ("Xestia borealis") on maayökkösiin kuuluva yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja rauhoitettu luonnonsuojelulailla 1. lokakuuta 2009 lähtien.
Pohjanharmoyökkönen on vaalea, harmaan ja valkean kirjava keskikokoinen yökköslaji. Etusiipien pohjaväri on vaaleanharmaa ja hieman kellertävä. Siipien pinta on tummakehnäinen ja tummina erottuvien sisemmän- ja ulomman poikkiviirun väliin jäävä alue on voimakkaasti tummanharmaalla ja ruskehtavalla värillä sävyttynyt. Poikkiviirut ovat voimakkaasti aaltoilevia. Sekä rengastäplä että munuaistäplä ovat vaaleat ja erottuvat hyvin. Takasiivet ovat tasaisen vaaleat, vain aivan siiven reunassa on tumma viiru. Siipiväli on noin 30–40 mm.
Laji muistuttaa ulkonäöltään muutamia muita pohjoisia yökköslajeja.
Pohjanharmoyökköstä tavataan pohjoisella havumetsäalueella Ruotsista ainakin keskiseen Siperiaan asti. Suomessa lajia tavataan ainoastaan vyöhykkeellä, joka ulottuu pohjois-eteläsuunnassa Sallasta Inariin ja lännessä Muonioon. Ruotsissa laji esiintyy muutamissa pohjoisissa maakunnissa. Laji havaittiin Suomessa ensikertaa 1950-luvulla, mutta useimmat havainnot on tehty vasta 1980-luvulta alkaen.
Pohjanharmoyökkönen vaikuttaa olevan paksusammaleisten kuusikkojen laji. Suomessa Keski-Lapin vanhojen kuusikkojen hakkuut uhkaavat lajin säilymistä.
Aikuiset yksilöt lentävät kesäkuun lopulta heinäkuun loppuun noin iltayhdeksän ja aamukahden välisenä aikana. Lämpimällä ilmalla lento tapahtuu lähellä metsänpohjaa, viileällä säällä puiden latvustoissa. Monien muiden samaan sukuun kuuluvien yökkösten tapaan myös pohjanharmoyökkönen esiintyy vuorovuosina siten, että Länsi-Lapissa lento ajoittuu parillisille, Itä-Lapissa parittomille vuosille. Laji talvehtii toukkana kaksi kertaa.
Toukan luontaista ravintokasvia ei tunneta, mutta kasvatusoloissa se syö ainakin haapaa, kuusen neulasia sekä naavaa. Ruotsissa ravintokasviksi on ilmoitettu mustikka.
Artikkeli perustuu pääosin Valtion ympäristöhallinnon raporttiin, sivut 116–118.
Special! Best Mini – 2.5-maime no kare
Special! Best Mini – 2.5-maime no kare () on Berryz kōbōn ensimmäinen minialbumi. Se julkaistiin 7. joulukuuta 2005.
Sata (täsmennyssivu)
Sata voi tarkoittaa:
A Camp
A Camp on ruotsalaisen The Cardigans -yhtyeen laulajan, Nina Perssonin sooloprojekti. Yhtye perustettiin vuonna 2001, The Cardigansin ollessa tauolla Gran Turismo -albumin jälkeen.
A Campin debyyttialbumi, A Camp, nauhoitettiin alun perin Niclas Friskin kanssa. Myöhemmin mukaan tuli myös Mark Linkous Sparklehorse-yhtyeestä, joka teki levylle vielä muutamia uusia kappaleita. Nina oli ollut jo pitkään Sparklehorsen fani ja sanonut heitä "parhaaksi, mitä on ikinä kuullut". Erään keikan jälkeen Lundissa, Ruotsissa, Persson antoi Markille kasetillisen A Campin lauluja. Kun he uudelleen tapasivat, Persson pyysi häntä tuottamaan tulevan albuminsa. Linkous suostui kuunneltuaan joitakin lauluja. Albumilta julkaistiin singleinä "I Can Buy You" ja "Song for the Leftovers". Nämä country-henkiset laulut näyttivät olleen inspiraationa The Cardigansin seuraavalle albumille, Long Gone Before Daylightille.
Persson ilmoitti seuraavasta A Camp -albumista Dagens Nyheter -lehdessä toukokuussa 2007. Vaikutteiksi Persson mainitsi "60-luvun tyttö-popin, 80-luvun punkin ja David Bowien". Toisen albumin, Colonian Persson tuotti yhdessä Nathan Larsonin kanssa, mukana oli myös ex-Smashing Pumpkins -kitaristi James Iha, Joan As Policewoman ja Guided by Voices -rumpali Kevin March. Ensimmäinen single Colonia-albumilta, "Stronger Than Jesus", julkaistiin Ruotsin iTunesissa 17. marraskuuta 2008. Koko albumi julkaistiin Euroopassa helmikuussa 2009.
Rusoharmoyökkönen
Rusoharmoyökkönen ("Xestia brunneopicta") on maayökkösiin kuuluva, erittäin huonosti tunnettu yöperhoslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja on rauhoitettu luonnonsuojelulailla 1. lokakuuta 2009 lähtien.
Rusoharmoyökkönen on keskikokoinen yökköslaji, jonka siipiväli on noin 40 mm. Siivet ovat väritykseltään rusehtavan harmaat ja etusiiven keskellä on punaruskeaa väriä. Rengastäplä on muuta siipeä vaaleamman ruskea. Etusiivissä on mustaa kuviointia, joka muodostaa yhdestä kahteen epäselvää, siivensuuntaista juovaa. Siiven kärkiosassa aaltoviiru on tumma ja siiven kärkiosassa on mustia, kiilamaisia täpliä. Takasiivet ovat vaaleat, harmaanruskeat ja niiden väri tummenee ulkoreunaa kohti
Rusoharmoyökkönen tunnettiin alun perin vain Keski-Siperiasta, Jenisei-joen alueelta, kunnes yksi yksilö löytyi Suomesta vuonna 1983. Sittemmin lajista on tehty lisää havaintoja, mutta kaikki havainnot ovat pieneltä alueelta Kuusamosta. ja ne on tehty aina parittomina vuosina. Yleisesti ottaen rusoharmoyökkösen levinneisyys tunnetaan huonosti. Laji saattaa olla yleinen Pohjois-Venäjällä, mutta muualta Euroopasta sitä ei, Suomessa tehtyjä havaintoja lukuun ottamatta, tunneta. Myös todellinen levinneisyysalue Suomessa on tuntematon.
Suomessa rusoharmoyökköstä on tavattu heinäkuussa.
Elinympäristöä ovat mahdollisesti vanhat, mäntyvaltaiset metsät. Yksilöitä on kuitenkin tavattu myös rämeiltä ja rinnekuusikoista. Lajin uhanalaisuus tunnetaan puutteellisesti.
Toukan ravintokasvia ei tunneta.
Artikkeli perustuu pääosin Valtion ympäristöhallinnon raporttiin, sivut 118–119.
Dave E.C.
Dave E.C. Henwood tai vain Dave E.C. oli Green Dayn rumpali ennen Tré Coolia. Yhtyeestä lähdön syyksi hän sanoi että ei olisi tarpeeksi hyvä rumpali. Hän ehti olla mukana reilut pari viikkoa. Tullessaan Green Dayhyn hän korvasi Al Sobranten (oik. John Kiffmeyer). Hän on soittanut myös yhtyeissä Filth, Wynona Riders, Pot Valiant ja Vagrants.
I Will Not Bow
I Will Not Bow on Breaking Benjaminin ensimmäinen single Dear Agony albumilta. Se julkaistiin myös muun muassa Bruce Willisin näyttelemässä Surrogates elokuvan soundtrackilla.
99 frangia
99 frangia on ranskalaisen Jan Kounenin 2007 ohjaama elokuva mainosmaailmasta. Se perustuu Frédéric Beigbederin samannimiseen avainromaaniin.
Elokuva on satiiri nykyaikaisesta mainosbisneksestä. Juoni keskittyy enimmäkseen kaupallisten mainosten suunnittelija Octave Parangoon (Dujardin), jolla on helppo, korkeapalkkainen työ ja toimintaköyhä elämä, joka on täynnä huumeita ja monia yhden yön suhteita.
Kuitenkin Octave alkaa kyllästyä työhönsä, ja kun hänen ensimmäinen pitkäaikainen suhteensa työkaveri Sophieen (Giocante) epäonnistuu onnettomasti, hän alkaa sotia mainosbisnestä vastaan.
Niilo Sipilä
Niilo Sipilä (s. 1995 tai 1996) on suomalainen lapsinäyttelijä. Hän esiintyi Mari Rantasilan ohjaamassa Risto Räppääjä -elokuvassa (2008) Riston roolissa vastanäyttelijänään Mimmi Lounela.
Ørnesvingen
Ørnesvingen on Geirangeria lähellä ylängölle nousevan Ørnevegen-serpentiinitien korkein mutka Strandan kunnassa Länsi-Norjassa. Ørnevegen taas on osa Riksvei 63 -tietä. Ørnesvingenin varrella sijaitsee suosittu näköalatasanne, josta avautuu laaja näkymä Geirangervuonoon.
Mongolien hyökkäykset Palestiinaan
Mongolien hyökkäykset Palsetiinaan tapahtuivat ristiretkien loppupuolella sen jälkeen kun mongolit olivat onnistuneet valtaamaan Syyrian. Hyökkäykset tapahtuivat pääasiassa vuosien 1260 ja 1300 välillä. Hyökkäyksistä kaksi oli suurempaa sotaretkeä syvälle Palestiinaan, joiden välissä oli useita pienempiä ryöstöretkiä. Mongolit toteuttivat hyökkäykset suhteellisen pieninä joukkoina, joiden päätarkoituksena oli ryöstää, tappaa ja tuhota. Mongolit eivät osoittaneet aikomusta liittää Palestiinaa osaksi Mongolivaltakuntaa.
Mongolien ensimmäinen sotaretki päättyi Ain Jalutin taisteluun vuonna 1260, jossa mamelukit voittivat mongolit. Viimeinen suuri sotaretki eteni Gazaan saakka, mutta mongoliarmeija perääntyi mamelukkien joukkojen edestä ja mamelukit palauttivat koko Levantin hallintaansa vuoteen 1300 menneessä.
Suutin
Suutin on neste- tai kaasuvirtausta suuntaava ja kuristava osa. Moottorissa suutin on kaasuttimen osa, jonka lävitse polttoaine kulkee ja sekoittuu kaasuttimen läpi virtaavaan ilmaan ja lopulta seos kulkeutuu imukaulan kautta moottoriin. Suutin sijaitsee kohokammiossa yleensä keskellä kaasutinta. Suuttimia on eri kokoisia ja sen koolla voidaan säädellä seoksen rikkautta eli kuinka paljon polttoaine-ilma-seoksesta on polttoainetta. Sylinteriin pääsevän polttoaineseoksen suhde on oltava oikea ja tämän takia suuttimia onkin tarjolla eri suuruisia. Autoissa suuttimia ei nykyään tarvita kaasuttimien käytön vähennyttyä kun on siirrytty vähäpäästöisempään ruiskutusjärjestelmään toisin kuin moottoripyörissä ja mopoissa.
Lieksan vaakuna
Lieksan vaakuna on Lieksan kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa vuodelta 1669 peräisin olevasta vanhan Brahean kaupungin sinetistä. Lieksa sijaitsee lyhytikäiseksi jääneen kaupungin paikalla.
Vaakunan selitys kuuluu ”punaisessa kentässä tyvestä nouseva käsijousella ampuva mies, karvalakki päässä, kirves vyöllä; kaikki hopeaa”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. huhtikuuta 1953.
The Sweet (albumi)
The Sweet on Sweet-yhtyeen vuonna 1978 Isossa-Britanniassa julkaistu kokoelma-albumi. Materiaali koostuu vuosien 1971–1972 väliltä. Levyn kansikuva on kuitenkin samoilta ajoilta kuin albumin julkaisu.
A-puoli
B-puoli
Preussin herrainhuone
Preussin herrainhuone () oli Preussin kaksikamarisen parlamentin ylähuone vuosina 1855–1918. Vuosina 1850–1855 ylähuoneen nimi oli "ensimmäinen kamari". Ylähuone perustettiin, kun maan oma perustuslaki astui voimaan 31. tammikuuta 1850. Herrainhuoneeksi ylähuone muuttui kuninkaan määräyksestä vuonna 1855, eikä sen jäseniä enää valittu vaaleilla. Herrainhuoneen esikuvana oli Ison-Britannian "House of Lords". Alahuone oli nimeltään Preussin edustajainhuone. Ylähuone kokoontui osoitteessa Leipziger Straße 3; samassa rakennuksessa toimii nykyisin Saksan liittoneuvosto.
Herrainhuone lakkautettiin vuonna 1918, kun Saksa oli hävinnyt ensimmäisen maailmansodan.
Ylinen Alposjärvi
Ylinen Alposjärvi on järvi Pellon kunnassa, Alposjärven kylässä. Järvi sijaitsee vaaramaisemien keskellä. Järvessä on muikkua, siikaa, särkeä, ahventa, kiiskiä, norssia, haukea, madetta ja vähäisiä määriä istutettua taimenta. Järvestä laskee välijoki Aliseen Alposjärveen, joka puolestaan laskee Alposjokea pitkin Miekojärveen.
Järven syvin kohta on 18,7 metriä ja rantaviivaa on 15,5 kilometriä. Järven pinta-ala on 4,282 km². Järven ympärillä on useita huviloita sekä muutama omakotitalo, joissa on vakituisia asukkaita.
Järven eteläpuolella on luonnontilainen hiekkaranta, jota itään päin seuraamalla löytää välijoen.
Järven pohjasta kohoaa muutamia lähteitä, jotka talvisin voivat aiheuttaa vaaratilanteita jäällä liikkujille.
Lämpimin kuukausi Alposjärvellä on heinäkuu, jolloin keskilämpötila on 15 °C. Kylmin kuukausi puolestaan on tammikuu –17 °C keskilämpötilallaan.
Star Warz
Star Warz on hip hop -ryhmä Rockin da Northin albumi, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2003. Albumista julkaistiin myös Kingsize Edition -painos 28. marraskuuta 2003.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Alanen Alposjärvi
Alanen Alposjärvi (tunnetaan myös nimillä Alinen Alposjärvi ja Alainen Alposjärvi) on järvi Pellon ja Ylitornion rajalla Tornionjoen päävesistössä. Järveen laskee pohjoisesta välijoki, joka saa vetensä Ylisestä Alposjärvestä. Alaiseen Alposjärveen on istutettu kuhaa, taimenta ja pohjasiikaa. Järvi on syvä, jopa 22,9 metriä ja sillä on rantaviivaa 27,3 kilometriä. Järven pinta-ala on 8,501 km².
Nuottiöljyy
Nuottiöljyy on vuonna 2009 julkaistu Ruasteen albumi. Se on yhtyeen toinen albumi, mutta ensimmäinen levy-yhtiön julkaisema.
Levyllä vierailevat Jarkko Ahola (Teräsbetoni), Jussi Aaltonen (Mustat Enkelit), Elias Viljanen (Sonata Arctica) ja Vesku Jokinen (Klamydia).
Särkyneiden haaveiden kaupunki
Särkyneiden haaveiden kaupunki ("The Bad and the Beautiful") on Vincente Minnellin ohjaama elokuva vuodelta 1952. Tarina sijoittuu Hollywoodiin ja kertoo elokuvatuottajasta, jota kaikki vihaavat. Elokuvassa palataan takaumien kautta vihan syihin. Elokuva sai useita Oscar-palkintoja: parhaan naissivuosan Oscar-palkinto Gloria Grahamelle sekä parhaan käsikirjoituksen, parhaan mustavalkokuvauksen, puvustuksen ja parhaan lavastuksen Oscar-palkinto.
Antti Alanen sanoo talven 1986 Suomen Elokuva-arkiston käsiohjelmassa elokuvan päähenkilön olevan satiirinen kuva David O. Selznickistä - monta suurta elokuvaa tehneestä mutta lopulta tylystä ja epähuomaavaisesta tuottajasta. Virolaisen Ivan Triesaultin esittämän taiteestaan tinkimättömän ohjaajan esikuvana voidaan taas nähdä Erich von Stroheim.
"Särkyneiden haaveiden kaupunki" valittiin vuonna 2002 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Särkyneiden haaveiden kaupungin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Flammenwerfer 35
Flammenwerfer 35 (tunnetaan myös lyhyemmällä nimellä FmW 35) oli Wehrmachtin käyttämä liekinheitin toisessa maailmansodassa. Yksi sotilas riitti käyttämään liekinheitintä ja sitä käytettiin erityisesti rakennusten ja juoksuhautojen tyhjentämiseen vihollisista. Käytännössä ase paljastui erittäin tehokkaaksi lähitaisteluaseeksi.
Flammenwerfer 35 painoi noin 35,8 kiloa ja siinä oli 11,8 litran tankki polttoainetta, joka riitti noin 10 sekunnin yhtämittaiseen tulisuihkuun. Polttoaineena käytettiin bensiinin ja tervan sekoitusta, joka oli pelkkää bensiiniä painavampaa ja näin lensi kauemmaksi. Polttoaine sytytettiin aseessa olevalla vetysoihdulla.
Asetta käyttävällä sotilaalla oli yksiosainen tulenkestävä suojapuku ja suuret asbestikäsineet.
Asetta valmistettiin vuoteen 1941 asti, jolloin parannettu versio Flammenwerfer 41 korvasi sen valmistusohjelmassa. Suurista valmistusmääristä johtuen Flammenwerfer 35 oli kuitenkin uudemman mallin rinnalla saksalaisten joukkojen käytössä vuoteen 1945 ja toisen maailmansodan loppuun asti.