hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Johan Silén
Johan Fredrik Silén (19. kesäkuuta 1869 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 3. lokakuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Nyländska Jaktklubbenia.
Silén kuului suomalaisen "Heatherbell"-veneen miehistöön sen voittaessa 12mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912.
Foxy Brown
Foxy Brown, oikealta nimeltään Inga DeCarlo Fung Marchand, (s. 6. syyskuuta 1978) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hän on yksi The Firm -ryhmän jäsenistä.
The Wanted
The Wanted on vuonna 2009 perustettu irlantilais-englantilainen poikabändi, johon kuuluu viisi jäsentä: Max George, Nathan Sykes, Siva Kaneswaran, Jay McGuiness ja Tom Parker. Yhtyeen manageri on Scooter Braun.
The Wantedin ensimmäinen single oli "All Time Low", mutta se tuli kuuluisaksi kappaleella "Glad You Came". Muita singlejä ovat olleet "Heart Vacancy", "Lose My Mind", "Gold Forever", "Lightning", "Warzone", "Chasing The Sun" ja "I Found You". Vuonna 2012 he alkoivat menestyä Yhdysvalloissa ja Kanadassa hitillään "Glad You Came". Vuonna 2013 he julkaisivat kappaleen "Walks Like Rihanna" sekä "We Own the Night".
Tesmayrttikasvit
Tesmayrttikasvit (Adoxaceae) on kukkakasviheimo Dipsacales-lahkossa. Angiosperm Phylogeny Groupin luokittelussa se on toinen lahkon kahdesta heimosta. Tesmayrttikasveihin kuuluu noin 200 lajia, joita kasvaa läpi holarktisen alueen ja tropiikin vuoristoalueilla Amerikassa, Aasiassa ja Australiassa. Suurin osa lajeista (175) kuuluu heisien ("Viburnum") sukuun.
Heisiä lukuun ottamatta suvut muodostavat "Adoxoideae"-alaheimon. Heidet ja seljat on aiemmin luokiteltu kuusamakasveihin ("Caprifoliaceae").
Suomessa kasvavista kasvilajeista tesmayrttikasveihin on vanhastaan luokiteltu yksi laji, tesmayrtti ("Adoxa moschatellina"), joka on hento ja vaatimattoman näköinen keväisin kukkiva lehtojen ruohokasvi. Sen lisäksi tavataan luonnonkasveina kaksi kookasta pensasta, terttuselja ("Sambucus racemosa") sekä koiranheisi ("Viburnum opulus"). Näillä kolmella lajilla on hedelmänä luumarja.
Nothing but the Beat
Nothing but the Beat on ranskalaisen DJ:n David Guettan viides studioalbumi, joka ilmestyi 26. elokuuta 2011.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.Kesto: 41:44Kesto: 46:46
Nothing but the Beat 2.0 on uusintapainos ranskalais-DJ David Guettan 26. elokuuta 2011 julkaistusta Nothing but the Beat -albumista. Nothing but the Beat 2.0 julkaistiin 10. syyskuuta 2012 ja se sisältää viisi ennenjulkaisematonta kappaletta.
Kihlaus (täsmennyssivu)
Kihlaus voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Julius Wagner-Jauregg
Julius Wagner-Jauregg (7. maaliskuuta 1857 – 27. syyskuuta 1940) oli itävaltalainen psykiatrian professori. Hän kehitti hoitokeinoja muun muassa neurosyfiliksen hoitoon. Wagner-Jauregg sai näistä ansioistaan lääketieteen Nobelin palkinnon vuonna 1927.
Wagner-Jaureggin kehittämä hoitomuoto, malarian istutus keksittiin vuonna 1917, ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheissa. Jo vuonna 1887 oli Julius Wagner-Jauregg tullut tiedeartikkelissaan päätelmään, jonka mukaan psykoosia voitaisiin hoitaa aiheuttamalla kuume.
Nuoren Julius Wagner-Jaureggin opintosuunnitelma oli alun alkujaan valmistua sisätautilääkäriksi. Hän vaihtoi kuitenkin opiskelemaan psykiatriaa. Tähän valintaan vaikuttivat sekä Wagner-Jaureggin antisemitismi että elinolojen helppous psykiatreilla eli korkea elintaso, mikä tuolloin Wienissä vallitsi. Lääkäriksi valmistuminen tapahtui vuonna 1880.
Wagner-Jaureggin asuessa mielisairaalan miljöössä, hän teki erään merkittävän havainnon. Vuonna 1883 eräältä psykoosia sairastavalta naiselta todettiin ruusu, joka oli streptokokin aiheuttama. Nainen toipui psykoosistaan. Tämä havainto loi puolestaan pohjaa, Wagner-Jaureggin tekemälle tieteelliselle päättelylle.
Malariahoidolla yritettiin hoitaa moniaita systeemisia mielisairauksia, kuten skitsofreniaa, jossa tulokset olivat laihoja. Sen sijaan malarian istutus oli kaikkein ensimmäisin toimiva hoitomuoto, joka keksittiin mielialaan liittyviin sairauksiin.
Malaria lienee valikoituneen neurosyfiliksen sekä paralysian hoitoon lähinnä siitä syystä, että sitä voitiin hoitaa kiniinillä. Malariahoitoa on kuvailtu muun muassa sekä Kalle Päätalon romaaneissa että suomalaisessa draamaelokuvassa Prinsessa vuodelta 2010.
Hoito toteutettiin ottamalla malariapotilaan laskimoverta, sekä antamalla hoidettavalle injektiona sitä. Lyyli Kinnunen esittää teoksessaan vaiheittain sen, miten tuo toimenpide muine lääkityksineen toteutetaan. Neuroluesta eli kuppatautia hoidettiin salvarsaanilla. Se sisälsi arseenia. Toinen injektoitava hoitoaine oli vismutti (Bismutol). Nämä kuuluivat niin sanottuihin jälkihoitoihin, jotka annettiin malariahoidon jälkeisesti.
Barry Feinstein
Barry Feinstein (4. helmikuuta 1931 Philadelphia, Yhdysvallat – 20. lokakuuta 2011) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja. Hän teki yli viisisataa musiikkialbumin kantta.
Feinsteinin kuvista erityisesti 1960-luvun musiikkielämään liittyvät kuvat ovat jääneet elämään. Tunnettuja ovat varsinkin hänen Bob Dylanista tämän Britannian kiertueella ottamat valokuvat.
Syysprinssi
Syysprinssi on Anja Kaurasen (nyk. Snellman) romaani vuodelta 1996.
Kirja on 126-sivuinen, tuskin pienoisromaania laajempi. Teos on vahvasti omaelämäkerrallinen, eikä kirjailija itsekään peittele sen dokumenttiluonnetta. Romaani kuvaa minäkertojan nuoruudenrakkautta "syysprinssiin", jonka esikuvana on kirjailija Harri Sirola. Tarinan kehyskertomus sijoittuu nykyhetkeen. Siinä minäkertoja vierailee syysprinssin luona psykiatrisessa sairaalassa, jossa tämä on hoidettavana depression vuoksi. Sähköšokkihoidon vuoksi syysprinssi on tilapäisesti unohtanut menneisyytensä, joten minäkertoja kertaa hänelle heidän rakkaustarinansa.
Alli Haapasalo ohjasi romaanista samannimisen elokuvan, joka sai ensi-iltansa syksyllä 2016.
Ihon aika
Ihon aika on Anja Kaurasen (nyk. Snellman) romaani vuodelta 1993.
Romaanissa Ihon aika Snellman kertoo naisesta, joka hoitaa äitiään viimeisien kuukausien aikana. Äidin kuoleman jälkeen hän havaitsee, että äidillä oli kolmas lapsi, joka on ollut hänelle tuntematon siihen asti. Nainen lähtee hakemaan tietoa isosiskostaan. Nainen yrittää kuvitella minkälaista hänen äitinsä elämä oli ennen ensimmäisen lapsen syntymää ja ajattelee paljon lapsuuttaan.
Jogla
Jogla () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Mstajoen rannalla kymmenen kilometriä Borovitšista kaakkoon. Kylässä on 1 100 ja kunnassa 1 700 asukasta (vuonna 2010).
Joglan kunnan pinta-ala on 110,8 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Perjodkin, idässä ja kaakossa Opetšenski Posadin, lounaassa Železkovon ja luoteessa Borovitšin kuntiin. Pinta-alasta 34,4 % on metsää ja 4,6 % maatalousmaata.
Kunta sijaitsee Valdain ylängön jakavassa Mstajoen laaksossa. Muita jokia ovat Velgija, Golohovka, Požanka, Tjoplenki, Olovenka ja Širena. Hyötykaivannaisiin kuuluu tulenkestävä savi.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 12 kylää: Bazarova Gorka, Dubki, Mežuritšje, Mihalevo, Ovintšuha, Poddubje, Putlino, Rovnoje, Šibotovo, Solono, Staroselje ja Verhovskoje. Sadan–kahdensadan hengen asutuskeskuksia ovat Rovnoje, Šibotovo ja Putlino.
Joglan kylän laidalta on löydetty kivikautinen asuinpaikka. Sen nimi perustuu muinaisslaavin ’joen mutkaa’ tarkoittavaan sanaan "jeglina". Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1564. Sen asukkaat toimivat maanviljelijöinä ja vaikeakulkuisen Mstajoen kauppareitin luotseina sekä kävivät ansiotöissä Pietarissa. Jogla sijaitsi alun perin Mstan rannalla, mutta 1800-luvun alussa sattuneen tulipalon jälkeen se siirrettiin kauemmas joesta.
Joglan kautta kulkee Borovitšin, Opetšenski Posadin ja Perelutšin välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovitšiin.
Seudun pääelinkeino on maatalous. Kunnassa toimii Borovitšin suurkanala sekä vuonna 2000 perustettu ompelimo. Osa työvoimasta työskentelee Borovitšissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, ammattikoulun haaraosasto, kulttuuritalo, kirjasto, lääkärin vastaanotto ja posti. Vähittäiskaupasta vastaa piirin kulutusosuuskunta ja joukko yksityisyrittäjiä.
Mstajoen rannalla Putlinossa sijaitsee varhaiskeskiaikainen asuinpaikka ja kumpuhauta. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Joglan ja Rovnojen kirkot sekä Joglan vanhat asuintalot. Muita nähtävyyksiä ovat Mstajoen kosket sekä Mstaan laskeva Paneredkan karstijoki.
Pedro de Alvarado
Pedro de Alvarado y Contreras (noin 1485 Badajoz, Kastilia – 4. heinäkuuta 1541 Guadalajara, Uusi-Espanja) oli espanjalainen konkistadori. Hänet tunnettiin taitavana sotilaana ja julmuudestaan alkuperäisasukkaita kohtaan.
Alvarado lähti 1510 Hispaniolaan. Hän oli keväällä 1518 Juan de Grijalvan Kuubasta Jukatanin niemimaalle suuntautuneen retkikunnan johtohenkilöistä. Muutaman kuukauden päästä Contreras palasi Kuubaan ja raportoi Montezuma II:n valtakunnan rikkauksista.
Alvarado liittyi helmikuussa 1519 Hernán Cortésin johtamaan armeijaan, joka lähti valloittamaan Meksikoa. Hänet asetettiin ensimmäisen kerran Tenochtitlánin johtoon 1520, kun Cortés joutui lähtemään rannikolle kohtaamaan espanjalaisia kapinallisia. Kun asteekit kokoontuivat juhlimaan toxcatlia, Alvarado pelkäsi kansannousua. Hän määräsi joukkonsa iskemään ensin, Templo Mayorin verilöylyssä kuoli noin 200 asteekkijohtajaa. Tapahtumaa seurasi asteekkien kapina, ja kaupunkiin palattuaan Cortés suunnitteli yöllisen paon kaupungista. "La Noche Tristenä" tunnettu pako tapahtui 30. kesäkuuta 1520. Asteekit kuitenkin huomasivat pakoyrityksen, ja Alvarado onnistui pakenemaan vain kuuluisaksi muodostuneen hyppynsä yli kanavan. Espanjalaiset valloittivat Tenochtitlán uudestaan 1521, ja Alvaradosta tehtiin seuraavana vuonna kaupungin ensimmäinen johtaja.
Cortésin lähettämänä Alvarado lähti 1523 valloittamaan Guatemalan ylänköalueita. Alkuun hän liittoutui kaqchikelien kanssa K’ichen kuningaskuntaa vastaan. Kaqchikelit vieraantuivat kuitenkin pian Alvaradosta tämän julmuuden takia. Alvarado joutui muutaman vuoden ajan rauhoittelemaan oloja Guatemalassa. Valloitusten aikana hän perusti myös Santiago de los Caballeros de Guatemalan, eli nykyisen Antiguan. Espanjan kuningas Kaarle I nimetti hänet Guatemalan kuvernööriksi.
Alvarado kuuli 1534 Perun rikkauksista ja lähti valloittamaan Quitoin itselleen. Alue oli kuitenkin jo Francisco Pizarron luutnantilla Sebastián de Belalcázarilla, ja nämä kaksi konkistadoria ajautuivat taisteluiden partaalle. Tilanne ratkesi vasta, kun Pizarro maksoi Alvaradolle, jotta tämä lähtisi alueelta.
Alvarado lähti 1541 kukistamaan mixtónien kapinaa Uuden-Galician alueella. Alvaradon johtamat espanjalaiset epäonnistuivat Nochistlánin kukkulan valloittamisessa. Vetäytymisen aikana hänen hevosensa menetti tasapainonsa, ja Alvarado murskaantui hevosen alle. Hän kuoli pari päivää myöhemmin.
Weierstrassin M-testi
Matematiikassa Weierstrassin M-testi on lause, jonka avulla voidaan tarkastaa, suppeneeko jokin funktiosarja tasaisesti.
Oletetaan, että formula_1 on jono reaalifunktioita, jotka ovat määriteltyjä joukossa formula_2, ja että on olemassa positiiviset vakiot formula_3 siten, että
kaikilla formula_5 ja kaikilla formula_6, missä sarja
suppenee. Tällöin sarja
suppenee itseisesti ja tasaisesti joukossa formula_2.
Perjodki
Perjodki () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin ja Pestovon välisen maantien varrella kymmenen kilometriä Borovitšista itään. Kylässä on 478 ja kunnassa 2 200 asukasta (vuonna 2011).
Perjodkin kunnan pinta-ala on 447,7 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Borovitšin piirin Opetšenski Posadin, Joglan ja Borovitšin, lännessä Progressin ja pohjoisessa Kontšanskoje-Suvorovskojen kuntiin sekä idässä Mošenskojen piiriin. Pinta-alasta 67 % on metsää ja 28 % maatalousmaata.
Seudulla virtaavat Mstan sivujoki Velgija, jälkimmäisen sivujoki Bystritsa, Uverin sivujoet Suhaja ja Holynka sekä Suhojejärveen laskeva Žužilka. Suurimmat järvet ovat Borovskoje, Suhoje ja Limandrovo. Kunnan alueella sijaitsee Borovskojen ja Suhojen karstijärvien rauhoitusalue sekä neljä luonnonmuistomerkkiä.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Tuhunin taajama ja 32 kylää: Bortnik, Dubrovi, Jeremejevo, Karmanovo, Katšalovo, Kononovo, Korovajevo, Korovkino, Kotovo, Krasnaja Gora, Kurakovo, Lipovets, Maklakovo, Maškino, Myšljatšje, Novoselitsy, Orehovo, Paltsevo, Paport, Petuhovo, Potšinnaja Sopka, Šastovo, Šedomitsy, Sušerjovka, Telbovitši, Tšaplinka, Tuhun, Valugino, Vilatšovo, Vilovataja Gorka, Vlasiha ja Zasypenje. Asutuskeskuksista suurin on vajaan 600 asukkaan Potšinnaja Sopka. Samanniminen maalaiskunta liitettiin Perjodkiin vuonna 2010.
Kunnan tärkein liikenneväylä on Borovitšin ja Pestovon välinen maantie. Kylistä on linja-autoyhteydet Borovitšiin, Mošenskojeen, Pestovoon ja Novgorodiin.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maatalous ja puunjalostus. Kunnassa toimii kolme maatalousyritystä, kolme pientä puunjalostuslaitosta, lihanjalostamo sekä rakennustarvike- ja metallialan yritykset. Asukkailla on lähes tuhat palstaviljelmää.
Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, posti ja muutamia kauppoja. Palveluja on myös Potšinnaja Sopkassa, Tuhunin taajamassa ja eräissä muissa kylissä.
Seudulla sijaitsee useita muinaisia hautapaikkoja. Perjodkin lähellä on 700–900-luvun muinaislinna ja entisen Išutinon kylän luona uhrikivi. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Perjodkin, Telbovitšin, Paportin ja Šedomitsyn kirkot sekä Paportin, Šastovon ja Zasypenjen kartanoalueet. Perjodkissa toimii perinteistä talonpoikaiskulttuuria esittelevä museo. Novgorodin lähellä Vitoslavlitsyn ulkomuseossa on kylästä siirretty Neitsyt Marian syntymän puinen telttakattoinen kirkko, joka on lajissaan Pohjois-Venäjän vanhin.
Lempira
Lempira (k. 1538) oli lencaintiaanien johtaja, joka johti Espanjan siirtomaavaltaa vastaan nousseita intiaaneja Hondurasin alueella.
Lempira onnistui yhdistämään yli 200 intiaaniheimoa, jotka taistelivat perinteisesti keskenään, vastustamaan espanjalaisten siirtomaavaltaan. Hän julisti Etempican kylässä suunnitelmansa espanjalaisten karkoittamiseen. Lempira perusti päämajansa linnoitukseen Peñol de Cerquínin kukkulan laelle.
Kuvernööri Francisco de Montejo määräsi kapteeni Alonso de Cáceresin joukot hyökkäämään Peñol de Cerquínin, mutta hyökkäykset olivat tuloksettomia. Kuvernööri keräsi tämän jälkeen lisäjoukkoja Guatemalan ja Meksikon intiaaneista ja asetti lähes kaikki Hondurasin espanjalaiset sotilaat hyökkäämään kukkulalle, joka pysyi kuitenkin valloittamattomana. Samaan aikaan intiaanit sytyttivät Comayagua tuleen ja piirittivät Graciaksen, San Pedro de Puerto Caballosin ja Trujillon. Lempiran innoittamana Hondurasin länsiosissa syttyi useita kapinoita, ja espanjalaiset onnistuttiin lähes karkoittamaan.
Espanjalaiset salamurhasivat Lempiran rauhanneuvotteluissa 1538. Cáceres oli kutsunut Lempiran neuvotteluihin, ja kun tämä oli kieltäytynyt rauhasta tarkka-ampuja ampui hänet. Lempiran kuoleman jälkeen kapina kukistettiin nopeasti. Seuraavien vuosien aikana Hondurasin alkuperäisasukkaiden lukumäärä väheni radikaalisti, kun espanjalaiset kukistivat verisesti Lempiran kansannousua seuranneet pienemmät kapinat.
Gaspard Béby Gnéba
Gaspard Béby Gnéba (s. 6. tammikuuta 1963) on norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1992 ja nimitettiin Manin hiippakunnan piispaksi 18. joulukuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. maaliskuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Barthélémy Djabla, jota avustivat Joseph Niangoran Teky ja Jean-Pierre Kutwa.
Aldikarbi
Aldikarbi on karbamaatteihin kuuluva hyönteismyrkky. Sitä käytetään muun muassa ripsiäisiä, kirvoja, hämähäkkejä ja punkkeja vastaan, mutta tehokkainta se on loisiviin sukkulamatoihin.
Aldikarbi on antikoliiniesteraasi, eli se estää koliiniesteraasien toiminnan, jolloin välittäjäaine asetyylikoliini ei hajoa hermostossa ja seuraa kolinergisen järjestelmän yliaktivoituminen. Se on myös nisäkkäille hyvin myrkyllistä ja sen LD on 0,8 mg/kg.
Aldikarbin kemiallinen kaava on CHNOS, moolimassa 190,263 g/mol ja CAS-numero 116-06-3. Aldikarbi on palavaa, väritöntä kiteistä ainetta, jonka sulamispiste on 100 °C, tiheys 1,2 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja liukoisuus veteen 25 °C:ssa 0,6 g/100 ml.
Peggy Guggenheim
Peggy Guggenheim (26. elokuuta 1898 – 23. joulukuuta 1979) oli yhdysvaltalainen taiteenkerääjä, joka perusti Venetsian Guggenheim-museon. Guggenheim kirjoitti vuonna 1960 muistelmansa, jotka ovat ilmestyneet suomeksi nimellä "Taiteenrakastajan tunnustuksia" vuonna 2011.
Guggenheimin isä Benjamin Guggenheim kuoli Titanicin upotessa 1912. Hänen setänsä on Solomon R. Guggenheim.
Gennaro Pascarella
Gennaro Pascarella (s. 28. maaliskuuta 1948) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Acerran hiippakuntaan 14. syyskuuta 1974 ja nimitettiin Ariano Irpino-Lacedonian hiippakunnan piispaksi 14. marraskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. tammikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Riboldi, jota avustivat Serafino Sprovieri ja Eduardo Davino.
10. tammikuuta 2004 Pascarella sai nimityksen Pozzuolin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 2. syyskuuta 2005 hänestä tuli sen piispa.
Jedrovo
Jedrovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Valdain piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee samannimisen järven rannalla noin 25 kilometriä Valdaista itään. Kunnan pinta-ala on 536,5 neliökilometriä. Kylässä on 1 400 ja kunnassa 2 200 asukasta (vuonna 2009).
Jedrovon kunta rajoittuu idässä Tverin alueeseen, etelässä Novgrodin alueen Demjanskin piiriin, lännessä Valdain piirin Ivantejevon ja Korotskon sekä pohjoisessa Roštšinon kuntaan. Seudulla sijaitsee Valdain kansallispuisto, alueellinen Valdain rauhoitusalue sekä Streglinojärven luonnonmuistomerkki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 25 kylää: Afanasovo, Bel, Bolšoje Nosakino, Dobyvalovo, Gvozdki, Haritoniha, Kosteljovo, Krasilovo, Makušino, Markovo, Navolok, Novaja Sitenka, Novinka, Plav, Retška, Rjadtšino, Selištše, Semjonova Gora, Sredneje Nosakino, Staraja Sitenka, Starina, Starovo, Trufanovo, Vnjutino ja Zeljonaja Roštša. Yli sadan asukkaan kyliä ovat Dobyvalovo ja Zeljonaja Roštša.
Jedrovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1495. 1500-luvulta lähtien se kuului Valdain Ivironin jumalanäidin luostarille. 1700-luvulla kylään rakennettiin Katariina II:n matkapalatsi.
Kunnan eteläosa on entistä valdainkarjalaisten asuinaluetta. Entisen Navolokin seurakunnan kaikki asukkaat olivat 1800-luvun puolivälissä karjalaisia, tosin jo tuolloin he osasivat myös venäjää. Vielä 1950-luvulla karjalaa puhuttiin Gvozdkin, Haritonihan, Kosteljovon, Makušinon, Markovon, Navolokin, Starinan ja Trufanovon kylissä. Viimeiset valdainkarjalaiset asuivat 1980-luvulla Markovossa.
Kunnan kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie. Tärkeimmät työnantajat ovat kauppa, liikenne ja julkiset palvelut. Kunnassa toimii maatalousyritys, puunjalostuslaitos, hiekkaa ja soraa louhiva yritys sekä kaupan ja ravintola-alan palveluja. Lähes kolmasosa työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella.
Jedrovossa on lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala, Navolokissa kulttuuritalo, kirjasto ja ensiapuasema, Krasilovossa kirjasto ja ensiapuasema, Dobyvalossa kulttuuritalo ja Novaja Sitenkassa kirjasto. Zeljonaja Roštšassa toimii Valdain (Dobyvalovon) mielisairaala. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuin- ja hautapaikat, 1800-luvulla rakennetut Jedrovon kirkko, palatsi, hotelli, postiasema ja asuintalot sekä toisen maailmansodan muistomerkit.
Eduardo Davino
Eduardo Davino (6. elokuuta 1929 – 20. tammikuuta 2011) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Napolin arkkihiippakuntaan Alfonso Castaldo 27. heinäkuuta 1952. Hänet nimitettiin Ariano Irpino-Lacedonian hiippakunnan piispaksi 15. heinäkuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michele Giordano, jota avustivat Carlo Furno ja Filippo Giannini. Davino jäi eläkkeelle 24. maaliskuuta 2005.
Marian Nixon
Marian Nixon (20. lokakuuta 1904 Superior, Wisconsin – 13. helmikuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi amerikansuomalaiseen perheeseen, ja hänen alkuperäinen nimensä oli Maria(n) Nissinen.
Hän aloitti esiintymisen teini-ikäisenä vaudevillessä, ja elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1922. Mykkäelokuvien aikakaudella Nixon näytteli naispääosia useissa elokuvissa ja hän siirtyi onnistuneesti äänielokuviin. Nixonin valkokangasimago ihanteellisena vaimona ja tyttöystävänä oli kuitenkin menossa pois muodista. Hän yritti muuttaa imagoaan näyttelemällä koomisessa roolissa vuonna 1934 valmistuneessa elokuvassa "We're Rich Again", mutta elokuva ei saavuttanut mainittavaa menestystä. Nixon vetäytyi elokuvista vuonna 1936. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Hänen lapsenlapsiaan ovat käsikirjoittajat Ted Griffin ja Nicholas Griffin.
Varghese Chakkalakal
Varghese Chakkalakal (s. 7. helmikuuta 1953) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. huhtikuuta 1981 ja nimitettiin Kannurin hiippakunnan piispaksi 5. marraskuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1999. Pääkonsekraattorina toimi Daniel Acharuparambil, jota avustivat Francis Kallarakal ja Maxwell Valentine Noronha.
Super 8 (elokuva)
Super 8 on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut J. J. Abramsin ohjaama tieteiselokuva. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1979.
Francis Kallarakal
Francis Kallarakal (s. 10. lokakuuta 1941) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Kottapuramin hiippakunnan piispaksi 3. heinäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Cornelius Elanjikal, jota avustivat Joseph Kureethara ja Joseph Gabriel Fernandez.
20. helmikuuta 2010 Kallarakal sai nimityksen Verapolyn arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.
Joseph Kureethara
Joseph Kureethara (2. heinäkuuta 1929 – 6. tammikuuta 1999) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cochinin hiippakuntaan 18. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin sen piispaksi 29. elokuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Kelanthara, jota avustivat Alexander Edezath ja Sebastian Mankuzhikary. Kureethara toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
Joseph Kelanthara
Joseph Kelanthara (19. tammikuuta 1918 – 19. lokakuuta 1986) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 18. maaliskuuta 1949 ja nimitettiin Verapolyn arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 16. tammikuuta 1971. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. huhtikuuta Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Jerome M. Fernandez ja John Ambrose Abasolo y Lecue. Kelanthara kuoli 68-vuotiaana virassa.
Longinus Atundo
Longinus Atundo (4. tammikuuta 1936 – 15. marraskuuta 1996) oli kenialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Bungoman hiippakunnan piispaksi 27. huhtikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jozef Tomko, jota avustivat Maurice Michael Otunga ja Philip Sulumeti. Atundo kuoli 60-vuotiaana virassa.
Joseph Kaithathara
Joseph Kaithathara (s. 22. kesäkuuta 1939) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Gwaliorin hiippakunnan piispaksi 9. helmikuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Frederick D'Souza, jota avustivat Baptist Mudartha ja Francis Kallarakal.
Mihail Grigorenko
Mihail Grigorenko (, s. 16. toukokuuta 1994) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Colorado Avalanchen organisaatiossa. TsSKA Moskova hänet vuonna 2011 Venäjän suurimpaan kiekkoliigaan KHL:ään ensimmäisellä kierroksella numerolla kahdeksan. Grigorenko on yksi ikäluokkansa suurimmista lupauksista, ja osoituksena lahjoistaan, Quebec Remparts varasi hänet QMJHL:ään koko varaustilaisuuden toisena pelaajana vuonna 2011.
Grigorenkon junioriura Kanadassa sai hyvän alun, ja ensimmäisen kautensa 59 pelin aikana hän kokosi itselleen tehot 40+45=85. Hän oli joukkueensa sisäisen pistepörssin toinen seitsemän pistettä enemmän keränneen Frédérick Royn jälkeen. Koko liigan pistepörssissä hän oli parhaana tulokkaana sijalla kahdeksan.
Grigorenko oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Hän on edustanut Venäjää nuorten arvoturnauksissa.
Joseph Gontrand Décoste
Joseph Gontrand Décoste (s. 24. huhtikuuta 1957) on haitilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu jesuiittoihin. Hänet vihittiin papiksi Les Cayesin hiippakuntaan 1. heinäkuuta 1984. Hän sai 6. elokuuta 2009 nimityksen Jérémien hiippakunnan piispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 18. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Serge Miot, jota avustivat Bernardito Cleopas Auza ja Pierre-André Dumas.
Pierre-André Dumas
Pierre-André Dumas (s. 26. syyskuuta 1962) on haitilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Port-au-Princen hiippakuntaan paavi Johannes Paavali II 26. toukokuuta 1991. Hänet nimitettiin Port-au-Princen vihkipiispaksi ja Florianan titulaaripiispaksi 10. joulukuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi Roger Marie Élie Etchegaray, jota avustivat François-Wolff Ligondé ja François Gayot.
13. heinäkuuta 2008 Dumas sai nimityksen Anse-à-Veau et Miragoânen hiippakunnan piispaksi.
Stora Näset/Lilla Näset
Stora Näset ja Lilla Näset sijaitsevat Karjaalla Lepinjärven tuntumassa valtatie 25:n lähellä. Stora Näsetiltä on löydetty kaivauksissa vuonna 1999 nuolenkärkiä, ja esihistoriallisia asumuksia. Ikivanhalta asuinalueelta on läydetty kiviröykkiöhautoja. Lilla Näset sijaitsee suunnilleen 150 metriä Stora Näsetistä Lohjalle päin. Lilla Näsetistä on löytynyt kaivauksista vuonna 1998-1999 rautaisia nuolenkärkiä, ja kalmistosta oltiin löydetty kuppikiviä, joissa oli 9-11 kuoppaa.
Glutationi-S-transferaasi
Glutationi-S-transferaasit ovat ryhmä entsyymejä, jotka katalysoivat glutationin konjugoitumista vierasainemolekyyleihin ja endogeenisiin molekyyleihin. Niillä on laaja spesifisyys. Ne ovat tärkeitä myrkyllisten aineiden poistamisessa eliöistä ja myös lääkeainemetabolian kannalta. Glutationi-S-transferaasien EC-numero on EC 2.5.1.18.
Aitotumaisten eliöiden glutationi-S-transferaasit ovat rakenteeltaan dimeerejä. Entsyymit voidaan jakaa kahdeksaan ryhmään niiden esiintymisen ja rakenteen perusteella. Useimmat glutationi-S-transferaaseista ovat sytosolissa esiintyviä ja niitä on kaikissa soluissa, erityisesti maksassa. Sytosolisten entsyymien lisäksi on mitokondrioissa ja mikrosomeissa esiintyviä glutationi-S-transferaaseja.
Glutationi-S-transferaasit katalysoivat glutationin ja monien eri yhdisteiden välisiä reaktioita. Yhdisteet ovat voineet muodostua normaalin aineenvaihdunnan tuloksena tai ovat vierasainemolekyylejä, esimerkiksi lääkeaineita. Tyypillisiä substraatteja ovat epoksidit ja aromaattisten yhdisteiden oksidit. Tyypillistä kaikille substraateille on, että niissä on elektrofiilinen atomi, joka voi olla tyypillisimmin hiili, happi, typpi tai rikki.
Monet glutationi-S-transferaasin substraateista muodostaisivat konjugaatin glutationin kanssa myös ilman entsyymikatalyysiä. Entsyymi kuitenkin voi katalysoida reaktion niin, että se on stereospesifinen. Entsyymin aktiivisen kohdan seriiniaminohappo deprotonoi glutationin tioliryhmän, jolloin muodostuu nukleofiilinen tiolaattianioni. Riippuen substraatista entsyymin katalysoima reaktio voi olla joko suora additio tai korvautumisreaktio. Korvautumisreaktio tapahtuu, kun substraatti sisältää jonkin elektroneja puoleensa vetävän ryhmän, esimerkiksi halogeeniatomin, nitroryhmän tai sulfonaattiryhmän.
Jason Conley
Jason Conley (s. 21. heinäkuuta 1981) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Conley on pituudeltaan 195 cm ja pelaa joukkueessaan heittävän takamiehen sekä pienen laitahyökkääjän pelipaikoilla.
Conley on pelannut urallaan Saksan, Suomen ja Itävallan pääsarjoissa. Suomessa hän on edustanut Joensuun Katajan, Namika Lahden, Lappeenrannan NMKY:n ja Kouvojen Korisliiga-joukkueita. Kahden ensimmäisen Suomessa vietetyn kautensa aikana Conley saavutti SM-kultaa, SM-hopeaa ja Suomen cupin voiton. Conleyn ammattilaisura on ollut rikkonainen lukuisten loukkaantumisten takia. Yliopistovuodet hän vietti Virginia Military Institutessa sekä Missourin yliopistossa. Virginiassa pelatessaan Conley oli historian ensimmäinen tulokaspelaaja, joka voitti NCAA I-divisioonan pistetilaston.
Conley valittiin Korisliigan kuukauden pelaajaksi marraskuussa 2014. Vuodenvaihteessa 2015–2016 hän kärsi loukkaantumisesta. Seagulls selviytyi pudostuspeleihin, joissa Conley sai jalkavamman ja joutui sivuun mitaliotteluista.
Heinäkuussa 2016 Conley teki Seagullsin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
Barthélémy Djabla
Barthélémy Djabla (1936 – 15. syyskuuta 2008) oli norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. maaliskuuta 1964 ja nimitettiin San Pedro-en-Côten hiippakunnan piispaksi 23. lokakuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1990. Pääkonsekraattorina toimi Bernard Yago, jota avustivat Noël Kokora-Tekry ja Bernard Agré.
21. heinäkuuta 2006 Djabla sai nimityksen Gagnoan arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 24. syyskuuta. Hän kuoli 72-vuotiaana virassa.
August von Mackensen
Anton Ludwig August von Mackensen (6. joulukuuta 1849 – 8. marraskuuta 1945) oli saksalainen sotamarsalkka ja yksi Saksan korkeimmista sotilasjohtajista ensimmäisen maailmansodan aikana.
Mackensen aloitti sotilasuransa vuonna 1869 yksivuotisena vapaaehtoisena 2. preussilaisessa henkihusaarirykmentissä. Saksan–Ranskan sodassa Mackensen palveli reserviupseerikokelaana ja sai lokakuussa 1870 2. luokan Rautaristin suoritettuaan rohkean ja menestyksekkään tiedustelutehtävän. Sodan jälkeen Mackensen suoritti yliopisto-opintoja Hallessa, mutta palasi vuonna 1873 Preussin armeijaan ja aloitti ammattisotilaan uransa. 1800-luvun kolmen viimeisen vuosikymmenen aikana Mackensen palveli muun muassa prikaatin adjuntanttina, yleisesikunnan päällikön adjuntattina, 1. henkihusaarirykmentin komentajana ja keisari Vilhelm II:n adjutanttina. Hänet aateloitiin vuonna 1899. Maailmansodan alussa vuonna 1914 Mackensen toimi XVII armeijakunnan ja yhdeksännen armeijan komentajana itärintamalla. Tunnustuksena menestyksekkäistä sotatoimista itärintamalla Mackensenille myönnettiin Preussin korkein sotilaallinen kunniamerkki Pour le Mérite 27. marraskuuta 1914. Sotamarsalkaksi hänet ylennettiin vuonna 1915. Loppusyksystä 1915 alkaen hän johti menestyksekkäästi Serbian valloitusta ja sen jälkeen Romanian vastaista rintamaa. Seitsemäntenä tammikuuta 1917 Mackensenille myönnettiin Rautaristin suurristi, joita jaettiin koko sodan aikana vain viisi kappaletta. Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1920.
Weimarin tasavallan aikana Mackensen toimi Stahlhelm-järjestössä ja esiintyi myöhemmin Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen vallan symbolisena tukijana.
Jättäessään tehtävänsä 1. henkihusaarirykmentin komentajana 1898 Mackensen sai rykmentin "à la suite" -statuksen eli oikeuden kantaa sen univormua myös sen jälkeen kun hänen palveluksensa rykmentissä oli päättynyt. Mackensen tuli tunnetuksi käyttämällä usein kenraalina ja marsalkkana sekä vielä eläkkeelläkin näyttävää henkihusaariunivormuaan. Univormu ja sen lakkiin jo 1700-luvulta asti kuulunut valtava pääkallokokardi saattoi innoittaa myös SS-järjestöä ottamaan käyttöön mustat univormut ja "Totenkopf"- eli pääkallokokardit.
Mackensen osallistui korkeasta iästään huolimatta maanpaossa kuolleen keisari Vilhelm II:n hautajaisiin Hollannissa vuonna 1941 käyttäen yhä husaariunivormuaan.
August von Mackensenin poika oli kenraalieversti Eberhard von Mackensen.
Irti tavarasta
Irti tavarasta on Kari Ojalan vuonna 2009 ilmestynyt kirja ihmisen suhteesta aineelliseen kuluttamiseen.
Pomppukeppi
Pomppukeppi eli hyppykeppi on pomppimiseen tarkoitettu lelu. Siinä on pystysuoran tangon alapäässä jousi ja astinlauta sekä yläpäässä kahva kiinnipitämistä varten. Pomppukepillä voi tehdä temppuja.
Carl Barksin luoma sarjakuvahahmo Pelle Peloton hyppi ensiesiintymisessään vuonna 1952 pomppukepillä tarinassa "Onnen kantamoinen" (). Nalle Puhin ystävä Tikrun häntä toimii pomppukepin tavoin.
Enevaldus Svenonius
Enevaldus Svenonius oli Turun akatemian teologisen tiedekunnan primarius eli ensimmäinen professori vuosina 1664–1688. Hänen toimintansa pakotti Turun piispan Terseruksen eroamaan virastaan vuonna 1664.
Svenonius oli kotoisin Smålandista ja Suomeen tultuaan hänestä tuli Isaacus Rothoviuksen suosikki ja tämän lasten kotiopettaja.
Kolmikymmenvuotinen sota oli taittanut aiemmin vuolaan opiskelijavirran Wittenbergin yliopistoon, ja Svevonius oli ainoa merkittävä sodanjälkeinen ruotsalaisteologi, joka haki oppinsa sieltä. Terseruksen 1662 julkaistu katekismus sisälsi muiden kristillisten kirkkokuntien oppeja hyväksyviä piirteitä, ja tätä käsitystä vastaan Svenonius hyökkäsi voimallisesti. Kun Terserus joutui näkemyksineen tappiolle vuoden 1664 valtiopäivillä, hänen oli erottava toimestaan Turussa. Palkkioksi Terserusta vastaan käymästään taistelusta Svenonius sai vuonna 1664 ensimmäisen professorin viran, ja sankarin sädekehä toi hänelle Turussa loppuelämäksi määräävän teologisen vallan.
Karbaryyli
Karbaryyli on karbamaatteihin kuuluva yhdiste, jota käytetään hyönteistorjunta-aineena. Ainetta myy Bayer kauppanimellä Sevin. Karbaryyli on palavaa, hajutonta, ja puhtaana valkoista kiteistä kiinteää ainetta.
Karbaryyli on antikoliiniesteraasi eli se estää koliiniesteraasien toiminnan, jolloin asetyylikoliini ei hajoa hermostossa ja kolinerginen järjestelmä yliaktivoituu. Karbaryyli on nisäkkäille suhteellisen vaaratonta, LD on 850 mg/kg.
Karbaryylin kemiallinen kaava on CHNO, moolimassa 201,221 g/mol ja CAS-numero 63-25-2. Karbaryylista käytetään myös nimiä "1-naftalenolimetyylikarbamaatti", "1-naftyylimetyylikarbamaatti", "metyylikarbamihappo-1-naftyyliesteri" ja "1-naftalenyylimetyylikarbamaatti". Karbaryylin sulamispiste on 142 °C, kiehumispiste 315 °C, tiheys 1,2 g/cm, liukoisuus veteen 30 °C:ssa 0,004–0,012 g/100 ml ja leimahduspiste 193–202 °C.
Faxi (vesiputous)
Faxi (myös Vatnsleysufoss) on vesiputous Islannissa. Putous sijaitsee Tungufljót-joessa Islannin lounaisosassa. Joki kerää vetensä lukuisten pienten purojen lisäksi Sandvatn-järvestä Langjökull-jäätikön eteläpuolelta.
Faxin yläpuolella sijaitsee lammaskarsina ja vanha kahluupaikka joen yli. Vesiputouksen luona on parkkipaikka. Faxi sijaitsee lähellä Skálholtiin ja Haukadalurin geysiralueelle vievää tietä. Geysireille on matkaa 12 kilometriä ja Reykholtin kylään kahdeksan kilometriä.
Vanin maanjäristys
Vanin maanjäristys tapahtui Turkin itäosassa lähellä Vanin kaupunkia 23. lokakuuta 2011. Suurinta vahinkoa kärsivät Ercişin ja Vanin kaupungit. 432 ihmisen vahvistettiin kuolleen.
Rush (vuoden 2008 televisiosarja)
Rush on australialainen poliisi-draamasarja, jonka ensimmäinen jakso nähtiin Australiassa syyskuussa 2008. Sarja sijoittuu Melbourneen, Victoriaan ja keskittyy poliisin taktisen tiimin jäseniin. Suomessa sarjaa on näytetty Yle TV2:ssa sekä Yle Areenassa.
Sarja seuraa maineikkaan "Tactical Response (TR)" -tiimin jäsenien elämää. Sarjan fiktiivinen tiimi perustuu oikeaan Victorian poliisin Critical Incident Response Team -ryhmään, joka on erittäin liikkuva yksikkö ja täyttää operatiivisen aukon yleisvelvollisuuksia hoitavan poliisin sekä SWAT:in kaltaisen Victoria Police Special Operations Group -ryhmän välillä. Sarjan tiimi nähdään vastaamassa väkivaltaisiin tapauksiin, kuten autovarkauksiin, itsemurhiin ja aseellisiin hyökkäyksiin. Rush keskittyy TR-tiimin jäseniin, heidän tiedustelu-upseeriinsa Leon Brozniciin sekä ylitarkastaja Kerry Vincentiin. Sarjassa tutustutaan tiimin työ- ja yksityiselämään.
Suurin osa jaksoista sisältää ainakin yhden pääjuonen sekä yhden tai kaksi sivujuonta joka jakson läpi. Joissakin tapauksissa keskitytään yhteen pääjuoneen ja jäsenten yksityiselämät muodostavat pienempiä sivujuonia, jotka ulottuvat useampaan jaksoon. Yleensä tiimi jaetaan kahdeksi: Yksi tiimi tapausta kohden ja sivujuonessa oleva tiimi tapaa pääjuonessa olevan tiimin jossain vaiheessa jaksoa. Tavallisesti kuuden hengen tiimi jaetaan kahteen ajoneuvoon, jotka tunnetaan nimillä TR01 ja TR02.
Neljännellä tuotantokaudella juonen rakennetta uudistettiin niin, että vain yksi, laajamittainen juoni kulki kaikkien 13 jakson läpi poiketen edellisistä tuotantokausista.
Sarjan pilotti, alkuperäiseltä nimeltään "Rapid Response" kuvattiin vuonna 2004 ja se perustui aiempaan "Police Rescue" -sarjan käsikirjoitukseen. Pilotissa esiintyi useita hahmoja ja näyttelijöitä, jotka eivät tulleet takaisin sarjaa varten. Sarja hylättiin alun perin, mutta vuosia myöhemmin otettiin tuotantoon, koska käsikirjoittajien lakko 2007–2008 Yhdysvalloissa vaikutti Ten-kanavan maahantuontisarjoihin.
Josef Berin näyttelemä ylikonstaapeli Dominic "Dom" Wales oli alun perin käsikirjoitettu kuolemaan ensimmäisellä tuotantokaudella, mutta kesken tuotannon Van der Boom pyysi vapautusta roolistaan. Hänen Yhdysvaltojen työviisuminsa oli hyväksytty, mikä vaati muuttamista Yhdysvaltoihin. Tämän johdosta Van der Boomin hahmo kuoli Berin hahmon sijasta. Jolene Anderson liittyi mukaan 16. heinäkuuta 2009 alkaneelle toiselle tuotantokaudelle.
Sarja on kuvattu Australian Victoriassa sekä harvaan asutuilla että suurkaupunkialueilla.
Kolmas kausi alkoi Australiassa 22. heinäkuuta 2010.
Channel Ten -kanavan Rick Maier vahvisti 13-jaksoisen neljännen kauden 12. marraskuuta 2010. Neljännen kauden kuvaukset alkoivat 6. toukokuuta 2011.
Sallan taistelut (talvisota)
Sallan taistelut olivat osa Suomen ja Neuvostoliiton välistä talvisotaa. Puna-armeija oli saanut käskyn edetä Sallan läpi Kemijärvelle ja Sodankylään ja sieltä Rovaniemelle parissa viikossa. Rovaniemeltä hyökkäystä oli tarkoitus jatkaa Tornioon ja katkaista tällä tavalla Suomi kahtia. Suomalaisjoukot onnistuivat kuitenkin pysäyttämään hyökkäyksen Kemijärven itäpuolella.
Sallassa oli vain muutamia suomalaisosastoja neuvostojoukkojen hyökätessä. Erillinen 17. pataljoona ("Er.P 17"), ns. ”Sallan pataljoona” oli mukana luomassa edellytyksiä sissitoiminnalle Sallan suunnalla perustamalla maastoon muona- ja ampumatarvikekätköjä. Pääosa sotatarvikkeista saatiin Rajavartiolaitokselta. Suomalaisjoukot olivat osa Lapin Ryhmää, jota johti kenraalimajuri Kurt Martti Wallenius.
Neuvostoliiton hyökkäyksen suoritti 122. divisioona. Myös 88. divisioonaa suunniteltiin käytettävän, mutta se ei loppujen lopuksi osallistunut sotatoimiin sotatarvikkeiden puutteen vuoksi.
Neuvostoliiton joukkojen hyökkäys pakotti suomalaisjoukot perääntymään aina Kemijoelle asti. Eteneminen joen yli ei kuitenkaan onnistunut suomalaisten sitkeän puolustuksen vuoksi. 13. tammikuuta 1940 Neuvostoliiton 9. armeija käski 122. divisioonan vetäytyä Märkäjärven kylään. Tämän jälkeen ei käyty enää suurempia taisteluita, vaan tilanne muuttui asemasodaksi.
WSP Group
WSP Group plc on britannialainen osakeyhtiö, jonka toimialaan kuuluvat rakennuttaminen ja konsultointi rakentamisessa. Yhtiö on kirjattu Lontoon pörssiin.
Kesäkuussa 2012 uutisoitiin, että kanadalainen, Toronton pörssissä noteerattava Genivar Inc. on ostanut WSP Groupin koko osakekannan. Yhtiöiden yhteenlaskettu liikevaihto on noin 1,4 miljardia euroa ja työntekijöitä on yhteensä 14 500. Yhdistynyt yritys toimii 30 maassa ja on maailman 18. suurin suunnitteluyritys.
Suomen tytäryhtiö WSP Finland Oy juhli 50-vuotista taivaltaan vuonna 2013. WSP Finlandin juuret ovat vuodessa 1963, jolloin Ilmari Kortesluoma perusti nimeään kantaneen suunnittelutoimiston. Se tunnettiin myöhemmin nimellä SuunnitteluKortes.
Yhtiön perusti Chris Cole kolmen muun yhteistyökumppanin kanssa vuonna 1969 nimellä "William Sale Partnership". Yhtiö listattiin Lontoon pörssiin vuonna 1987. WSP Group laajensi toimintansa muihin maihin 1990-luvulla. Vuonna 1995 muodostettiin Aasiassa toimiva tytäryhtiö "WSP Asia". WSP Groupin tekemiä yritysostoja ovat olleet muun muassa ruotsalaisen "Jacobson & Widmarkin" ostaminen vuonna 2001, suomalaisten "LT Consultants OYn" ja "EMP Projects OYn" ostaminen vuonna 2003 ja arabiemiirikuntalaisen "PHB Groupin" osto vuonna 2005. Vuonna 2007 WSP Group osti australialaisen rakentamiseen erikoistuneen yhtiön "Lincolne Scottin", eteläafrikkalaisen "LC Consultingin", britannialaisen "CEL Internationalin" ja saksalaisen "CBP Consulting Engineers".
Pensaskanukka
Pensaskanukka ("Cornus alba") on puuvartinen, koristekasvina yleinen kanukkalaji. Se kasvaa 2–3 metriä korkeaksi pensaaksi. Pensaskanukan haarat ja oksat voivat olla punaisia, keltaisia, ruskeita tai vihreitä. Lehdet ovat alta sinertävät. Kukintona on 3–5 senttimetriä leveä huiskilo. Pensaskanukan hedelmä on luumarja.
Pensaskanukan alalajit:
Pensaskanukan lajikkeita:
Liuskepaljakkayökkönen
Liuskepaljakkayökkönen ("Xestia lyngei") on pieni, arktisten tunturiseutujen ja tundran yökköslaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Liuskepaljakkayökkönen on perusilmeeltään tummanharmaa yökköslaji. Etusiivet ovat melko kapeat, tummanharmaat, keskiosastaan hieman tummemmat ja kauttaaltaan vaalean kehnän peitossa. Vaaleat yökköstäplät erottuvat vain heikosti, ja ulompi poikkiviiru on heikosti sahamainen. Takasiivet ovat vaaleanruskeat, ulospäin tummenevat, ja siiven keskellä on laaja, tumma, puolikuumainen keskitäplä. Ruumis on tukeva. Siipiväli on 26–32 mm.
Tuhkapaljakkayökkönen ("Xestia quieta") voi olla melko samannäköinen.
Liuskepaljakkayökköstä tavataan Norjan ja Ruotsin tuntureilta Venäjän tundran ja Jäämeren saarten kautta arktiseen Pohjois-Amerikkaan. Suomessa liuskepaljakkayökkösellä on tunnettu ja joinakin vuosina yksilömäärältään runsaslukuinen esiintymä Kilpisjärvellä, Saanatunturin rinteellä. Lisäksi sitä tavataan Kilpisjärven koillispuolisilta takatuntureilla. Perhoset lentävät heinäkuun alkupuoliskolla.
Liuskepaljakkayökköstä tavataan korkealla tunturipaljakalla, Ruotsissa vasta yli kilometrin korkeudessa, ja laji on sidoksissa tunturialueiden liuskekivikkoihin. Perhoset lentävät päivisin nopeasti lähellä maanpintaa ja vierailevat ahkerasti etenkin tunturikohokin ("Silene acaulis") kukilla. Häirittynä perhonen lähtee helposti lentoon. Luultavasti perhosen kehitys munasta aikuiseksi kestää ainakin kaksi vuotta.
Suomen uhanalaisarvioinnissa liuskepaljakkayökkönen on luokiteltu vaarantuneeksi, ja se on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.
Toukka elää erityisesti variksenmarjalla ("Empetrum"), mutta on kasvatuksessa syönyt myös erilaisia heiniä
Poppelilaahusvenhokas
Poppelilaahusvenhokas, aikaisemmalta nimeltään poppelilaahusyökkönen, ("Nycteola asiatica") on levinneisyydeltään itäinen, jokseenkin vaatimattoman näköinen yöperhoslaji.
Sukunsa muiden lajien tapaan poppelilaahusvenhokas on muunteleva perhonen, jonka tunnistaminen voi olla hankalaa. Etusiipien pohjaväri on useimmiten lyijynharmaa, hieman sinertävänsävyinen, mutta tarkka värisävy ja kuvioinnin selkeys vaihtelevat. Siiven poikki kulkevat poikkiviirut ovat kaksinkertaiset ja mutkittelevat, mutta ulompi poikkiviiru erottuu paljon sisempää heikommin. Poikkiviirujen väliin jäävä alue on usein ruskehtava ja enintään hieman tummempi kuin muu siipi. Siiven keskellä on yleensä ruosteenruskea keskitäplä. Aaltoviiru on vaalea, vain heikosti tummalla värillä varjostunut. Etusiiven kärjessä on pieni uloke. Takasiivet ovat hyvin vaaleat ilman kuviointia. Siipiväli on 22–25 mm.
Poppelilaahusyökkösen voi sukulaisistaan sekoittaa yleiseen pajulaahusvenhokkaaseen ("Nycteola degenerana") sekä harvinaisehkoon tammilaahusvenhokkaaseen ("Nycteola degenerana"). Joskus lajinmääritys saattaa edellyttää perhosen genitaalien tutkimista. Myös muutamat kääriäislajit voivat aiheuttaa sekaannuksia.
Poppelilaahusyökkösellä on laaja levinneisyysalue, joka ulottuu läntisestä Etelä-Euroopasta Turkin ja Länsi-Aasian poikki Himalajalle ja pohjoisempana Etelä-Venäjän kautta Pohjois-Kiinaan ja Japaniin. Alppien pohjoispuolella sitä tavataan lähinnä vaeltajana tai harhailijana. Suomessa poppelilaahusyökkönen on harhailija, jota on kuitenkin tavattu yhteensä useita satoja yksilöitä. Vaellusluonteen takia vuosittaiset havaintomäärät vaihtelevat paljon. Perhonen on lennossa syys-lokakuussa lennon painottuessa syyskuun keskivaiheille ja loppupuoliskolle. Varsinaisella elinalueellaan poppelilaahusyökkösellä on kaksi sukupolvea. Ensimmäinen kesä-heinäkuussa ja toinen syys-lokakuussa.
Varsinaisella elinalueellaan poppelilaahusyökkönen elää avoimilla, poppeleita ja leppiä kasvavilla alueilla kuten vesistöjen äärellä ja kulttuuriympäristöissä. Pohjois-Euroopassa se on vaeltaja, joten lajin voi tavata hyvinkin monenlaisissa ympäristöissä. Perhoset lentävät illan pimennyttyä muutamien tuntien ajan, mutta vaellustilanteessa usein aamuyölle saakka. Perhoset tulevat sekä valolle että syötille.
Lajin lisääntymisbiologia luonnossa tunnetaan huonosti. Naaras munii noin 100 munaa ryhmittäin tai yksittäin ravintokasvin lehtien ylä- ja alapinnoille. Toukat elävät aluksi pieninä ryhminä ja myöhemmin muutamien yksilöiden yhteisöinä käärittyjen lehtien välissä. Talvehtimisesta on ristiriitaisia tietoja, sillä joidenkin lähteiden mukaan aikuinen perhonen talvehtii, kun toisissa talvehtivaksi vaiheeksi ilmoitetaan muna.
Toukka syö erilaisten pajujen ("Salix") ja poppeleiden ("Populus") lehtiä.
Black Friday (mixtape)
Black Friday on hip-hop artisti Lil’ Kimin kolmas mixtape. Se julkaistiin 14. helmikuuta 2011. Mixtapella dissataan Nicki Minajia.
Vibe-lehti antoi mixtapelle vain 1/2 tähteä. Slant Magazine antoi sille 0 tähteä.
Nicki Minajin dissaamista pidettiin järjettömänä.
Tunturipoimulehti
Tunturipoimulehti ("Alchemilla alpina") on ruusukasvien heimoon kuuluva tunturikasvi.
Tunturipoimulehti kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on koheneva ja silkkikarvainen. Lehtilapa on jakaantunut 5–7 sormeen ja on päältä kalju, alta tiheään karvainen. Tunturipoimulehti eroaa lehden muodossa useista muista poimulehdistä, joiden lehtilapa on enintään piparkakkumaisen matalaliuskainen. Tunturipoimulehden kukinto on tiheä viuhko, pienet kukat ovat mykerömäisinä ryhminä.
Suomessa kasvia tavataan yleisenä vain Enontekiön pohjoisosassa, harvinaisena paikoin muualla Pohjois-Lapissa, satunnaisena se on tavattu Kainuussa. Tunturipoimulehden kasvupaikkoja ovat tuntureiden tuoreet niityt, tunturikankaat ynnä muut.
Rämevenhokas
Rämevenhokas ("Nola aerugula") on yleinen soiden perhoslaji. Vanhassa kirjallisuudessa se tunnetaan valkeakyhmyisenä allaskehrääjänä.
Rämevenhokkaan ulkonäkö vaihteelee, ja sen tunnistaminen voi olla hankalaa. Etusiivet ovat leveyteensä nähden lyhyet. Siipien pohjaväri on kirkkaan valkoinen, mutta suurelta osin ruskealla varjostunut, ja etusiiven poikki kulkee kaksi tummaa ja leveää poikkijuovaa. Poikkijuovien ulkopuolella siipi on vaaleimmillaan. Siiven kärki on tummempi, ja siinä erottuu heikosti vaalea aaltoviiru. Siiven päällä olevat suomutupsut ovat mustat, mutta sivuiltaan valkoiset. Takasiivet ovat vaaleat tai vaaleanharmaat ja tummuvat ulospäin ja etureunaa kohti. Osa yksilöistä on hyvin vaaleita, ja niiden kuviointia voi olla vaikea erottaa. Siipiväli on 15–18 mm .
Lajin levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta ja Britteinsaarilta suureen osaan Keski- ja Pohjois-Eurooppaa. Etelämpää se puuttuu suurilta alueilta. Idässä lajia tavataan Venäjän kaukoitään ja Japaniin asti. Suomessa rämevenhokasta tavataan yleisenä, joskin harvalukuisena koko maan etelä ja keskiosissa pohjoisimpien havaintojen ollessa Kokkola-Kajaani-linjalta. Se lentää yhtenä sukupolvena heinäkuun alusta elokuulle. Lennon huippu on heinäkuun puolivälissä.
Nimensä mukaisesti rämevenhokas elää ennen kaikkea soilla, mutta etenkin Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa populaatioita löytyy hiekkaisilta, matalakasvustoisilta merenrannoilta. Suomessa lajin tiedetään elävän myös kosteissa koivikoissa. Päivisin perhoset piilottelevat kasvillisuuden joukossa ja aloittavat lentonsa heti auringon laskettua. Koiraat lentävät etsimässä naaraita matalalla kasvillisuuden joukossa, ja naaraan ympärille voi kertyä useiden koiraiden muodostama parvi. Molemmat sukupuolet tulevat valolle.
Naaras tuottaa vain vähän munia, luultavasti ei enempää kuin 50. Toukka viettää aikansa lähinnä lehtien alapinnoilla ja kasvaa hyvin hitaasti ennen siirtymistään talvilevolle. Se on täysikasvuinen seuraavan vuoden kesäkuussa ja koteloituu karikkeen joukkoon, heimolle tyypillisen, kovan, pientä venettä muistuttavan kotelokopan sisään.
Ravintokasvitiedot perustuvat pääasiassa kasvatettuihin toukkiin. Niiden tiedetään syövän ainakin koivuja, lakkaa ja mustikkaa.