hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sivuventtiilimoottori
Sivuventtiilimoottori (ns. ""lättäpää"") on yksinkertaisen rakenteensa ansiosta huokea ja luotettava mäntämoottori. Sylinterin kaasunvaihdosta huolehtivat lautasventtiilit sijaitsevat kunkin sylinterin sivuilla moottorin lohkossa, toisin kuin kansiventtiilirakenteissa. Rakennetta on yleensä hyödynnetty nelitahtimoottoreissa, joskin useimmissa käyttökohteissa erilaiset kansiventtiiliratkaisut (OHV, SOHC ja DOHC) ovat syrjäyttäneet sivuventtiilit. Varsinkin pienmoottoreissa, kuten ruohonleikkureissa, sivuventtiilirakenne on yhä yleinen.
Sivuventtiilimoottoreilla on vahvuuksia, joiden vuoksi ne olivat aikanaan yleisiä.
Sivuventtiilimoottoreilla on eräitä merkittäviä heikkouksia, joiden vuoksi kansiventtiilirakenteet ovat yleistyneet ja korvanneet sivuventtiilit lähes kokonaan.
Vaikka suuremman tehon ja hyötysuhteen ansiosta kansiventtiiliratkaisut ovatkin pääosin syrjäyttäneet sivuventtiilimoottorit, sivuventtiilirakenteella on mahdollisuuksia, joita harvoin hyödynnetään.
5 000 metrin juoksu olympialaisissa
5 000 metrin juoksu on kuulunut olympialaisten lajivalikoimaan vuodesta 1912. Menestynein maa miesten 5 000 metrin juoksun olympiakilpailuissa on Suomi, joka on saanut seitsemän olympiavoittoa. Suomella on myös määrällisesti eniten matkan olympiamitaleita. Etiopialaisurheilijat ovat voittaneet matkan kolme kertaa. Naisten 5 000 m on ollut olympialajina vuodesta 1996. Sitä ennen naisten matkan pituus oli 3 000 m vuosina 1984–1992. Naisten menestynein maa on Etiopia.
Keidas (televisiosarja)
Keidas on 15. huhtikuuta 2014 MTV3-kanavalla alkanut lifestyle-ohjelma. Ohjelman juontaa arkkitehti Maria Nordin, joka suunnittelee viherkeitaita ja pieniä puutarhoja tunnetuille suomalaisille henkiöille. Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2014.
Powerglide
Powerglide on General Motorsin vuosina 1950–1973 valmistama automaattivaihteisto, jossa on hydrokineettinen momentinmuunnin ja planeettahammaspyörästöllä toteutettu mekaaninen vaihde. Powerglidessa on kaksi vaihdetta eteenpäin ja yksi taaksepäin ajoa varten. Ylempi vaihde on suora. Johtuen Powergliden vaihteiden vähyydestä, sen toiminta perustuu laajalle nopeusalueelle suunnitellun momentinmuuntimen käyttöön.
Powergliden seuraajaksi suunniteltiin saman valmistajan Turboglide vaihteistoa, jonka toiminta hyödynsi erityisen pitkälle kehitettyä momentinmuunninta. Turbogliden valmistus aloitettiin vuonna 1957 mutta lopetettiin jo 1961 laatuongelmien vuoksi. Näin ollen Turboglide ei syrjäyttänytkään Powerglidea, joka puutteistaan huolimatta saavutti mainetta kestävyydellään. Vuodesta 1962 alkaen Powerglidea valmistettiin alumiinirunkoisena. Vuosina 1968–1971 Powergliden vaihtoehdoksi valmistettiin hieman halvempaa käsivalintaista versiota, joka ei saavuttanut suurta suosiota. Powergliden valmistus jatkui, kunnes vuonna 1974 kolmevaihteinen Turbo-Hydramatic syrjäytti sen.
Vaikka General Motors lakkasi valmistamasta Powerglidea, lujuutensa ansiosta sitä käytetään yhä kiihdytysautokisoissa. Useat pienet valmistajat ovat myöhemmin valmistaneet omia versioitaan Powerglidesta harrastajien käyttöön.
Columbus Solons
Columbus Solons (joissakin lähteissä myös Columbus Colts) oli Major League Baseball -joukkue, joka pelasi American Associationissa kolmen kauden ajan vuosina 1889–1891. Parhaimmillaan joukkue sijoittui liigan kakkossijalle kaudella 1890, kahdella muulla kaudella se saavutti kuudennen sijan. AA:n lakkauttamisen myötä 1891 loppui myös Solonsin MLB-taival.
Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus
Espanjan toisen tasavallan pakolaishallitus (esp. "Gobierno de la República Española en el exilio") oli vuosina 1939–1977 kenraali Francon sotilasdiktatuurin aikana maanpaossa toiminut pakolaishallitus.
Kansallismielisten voittoon päättyneen sisällissodan jälkeen Espanjan toisen tasavallan hallitus pakeni huhtikuussa 1939 Pariisiin, jossa se toimi toukokuuhun 1940 saakka. Natsi-Saksan miehitykseen aikana pakolaishallitus oli Meksikon pääkaupungissa Méxicossa, josta se palasi toisen maailmansodan päättymisen jälkeen Pariisiin vuonna 1946.
Pakolaishallituksella oli diplomaattiset suhteet Meksikon, Panaman, Guatemalan, Venezuelan, Puolan, Tšekkoslovakian, Unkarin, Jugoslavian, Romanian ja Albanian kanssa. Yhdysvallat, Britannia, Ranska ja Neuvostoliitto ei tunnustanut koskaan pakolaishallitusta
Pakolaishallitus lopetti toimintansa 1977 Francon kuolemaa seuranneen Espanjan demokratisoinnin myötä.
Kaj Brynolf Lindgren
Kaj Brynolf Lindgren (4. joulukuuta 1922 Varkaus – 17. marraskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja Helsingin yliopiston germaanisen filologian pitkäaikainen professori.
Lindgren kirjoitti ylioppilaaksi 1941, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja väitteli tohtoriksi 1953 Helsingin yliopistossa. Hän toimi Erva-Latvalan mainostoimittajana 1952–1954, Helsingin kauppakorkeakoulun saksan kielen lehtorina 1954–1962 sekä Helsingin yliopiston germaanisen filologian dosenttina 1957–1962, apulaisprofessorina 1962–1964 ja professorina 1964–1989.
Hänen tyttärensä on toimittaja-kirjailija Minna Lindgren.
Yrjö Könni (taidemaalari)
Yrjö Vihtori Könni (1908 Helsinki – 8. helmikuuta 1997) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä Rudolf Koivu -palkittu lastenkirjojen kuvittaja.
Könni piti debyyttinäyttelynsä Helsingissä 1939 ja opiskeli sotien jälkeen Kööpenhaminan kuninkaallisessa taideakatemiassa 1948–49. Hän oli mukana kolmessa nuorten näyttelyssä 1940-luvulla ja useissa Suomen Taiteilijain ja Suomen Taidegraafikoiden näyttelyissä läpi uransa. Hän töitään oli esillä myös monissa suomalaistaiteen näyttelyissä eri puolilla Eurooppaa 1940-luvulta 1980-luvulle. Hän opetti monilla Haagan taiteilijaseuran kursseilla Helsingissä.
Könni sai Rudolf Koivu -säätiön palkinnon 1963 kirjan "Parasta Topeliusta" ja 1965 Aila Nissisen teoksen "Kalpeiden vuorten tarinoita" kuvituksesta.
Puiden tarinoita: Puuseppä
Puiden tarinoita: Puuseppä on käsikirjoittaja Iiro Küttnerin kirjoittama ja sarjakuvataiteilija Ville Tietäväisen kuvittama satukirja. Sen on vuonna 2014 julkaissut Books North, ja se aloittaa sarjan "Puiden tarinoita", jonka kussakin kirjassa puu kertoo tarinoita ihmisistä.
Sarjan ideoi Küttner, ja siihen on tullut lisää teoksia, "" syksyllä 2014 ja sen jälkeen "". Kuvittajana kaikissa on Tietäväinen.
Kirja kertoo puusepästä, joka saa hallitsijalta käskyn valmistaa mitä haluaa. Puuseppä piiloutuu verstaaseensa kolmeksikymmeneksi vuodeksi tekemään hienointa, mitä puusta voi tehdä, mutta tehtävä on ihmistä suurempi. Kertojana kirjassa on puu.
Molemmat tekijät ovat puun ystäviä, graafikko Tietäväinen arkkitehdin koulutuksensa puolesta, käsikirjoittamisen professori Küttner taas kunnostaa vanhoja huonekaluja. Küttnerin mukaan lastenkirjat ovat nykyisin usein yksinkertaisia, yhdellä tavalla avautuvia tarinoita ja niiden sankarit arkisia kiukuttelijoita, kun ennen kirjojen lapset olivat yleviä hahmoja. Idea tarinaan syntyi aikoinaan, kun Küttner viihdytti lapsiaan junamatkalla Oulaisista Helsinkiin.
Küttner pyysi Tietäväistä kuvittajaksi itsenäisyyspäivän juhlissa presidentinlinnassa. Tietäväinen sanoo pyrkineensä välttämään kuvissa puiden liikaa inhimillistämistä ja jättäneensä ihmisen muutenkin sivurooliin.
Saga Wiklund sanoo Anna-lehden arviossaan, että "Puuseppä" on surumielisen viisas tarina ja antaa lukijalle pohdittavaa, mikä on tärkeää. Hän pitää käsikirjoitusta taitavasti rakennettuna ja kuvitusta näyttävänä. Marjo Kytöharju (Kirkko ja kaupunki) pitää tarinaa hienosti kirjoitettuna ja kuvitettuna.
Kaisa Neimala antaa arviossaan Parnassossa kiitokset teoksen kauniille ulkoasulle. Hän toteaa, että kirjaa ei pidä rajata lasten saduksi, sillä niin teksti kuin kuvituskin ovat aikuismielisesti filosofisia, haikeita, jopa paikoin pelottavia, kuten ovat olleet vanhatkin sadut. Miinuksen hän antaa epäloogisesta välimerkkien käytöstä.
Aava
"Tämä artikkeli käsittelee etunimeä. Aava on myös Edea-yhtyeen kappale."
Aava on suomalainen naisen etunimi. Nimi on alkuperältään mahdollisesti luontoaiheinen ja viittaa "aavaan mereen", mutta se voidaan käsittää myös saksilais­peräisen, jo keskiajalla tunnetun "Ava"-nimen suomalaiseksi vastineeksi.
Suomessa oli muutamia Aava- ja Ava-nimisiä henkilöitä jo 1900-luvun alku­puolella, mutta nimet ovat yleistyneet vasta 2000-luvulla. Vuoden 2000 alusta joulukuuhun 2014 mennessä nimi Aava on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu 1846 ja Ava 764 tytölle.
Aavan nimipäivä on 25. maaliskuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015. Vuodesta 2020 lähtien on lisäksi suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Avan nimipäivä 6. kesäkuuta.Aava on myös seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tane Kannisto
Jouni ”Tane” Kannisto (s. 1962) on suomalainen jazzmuusikko, soitinkorjaaja ja musiikkipedagogi. Hänen instrumenttejaan ovat tenorisaksofoni ja muut puupuhaltimet. Vuosina 1987–97 hän soitti Edward Vesala Sound & Fury yhtyeessä.
Tane Kannisto alkoi soittaa kitaraa 12-vuotiaana, mutta laajensi kiinnostustaan pian saksofoneihin ja huiluun, joita soitti lukioaikoinaan tanssiyhtyeissä ja Turku Big Bandissä. Hän opiskeli Turun konservatoriossa pääaineenaan huilu, mutta hänen pääsoittimekseen tuli kuitenkin tenorisaksofoni.
Kannisto tapasi Edward Vesalan musiikkileirillä ja liittyi tämän Sound & Furyyn 1987. Kannisto oli mukana yhtyeen albumeilla "Ode To The Death Of Jazz" (ECM 1989), "Invisible Storm" (ECM 1991) ja "Nordic Gallery" (ECM 1994) sekä yhtyeen Euroopan-kiertueella 1993 ja vuoden 1997 konserttimatkalla Japaniin, Taiwaniin ja Etelä-Koreaan. Hän soittaa myös Vesalan aiemmin levyttämättömiä teoksia sisältävällä, vuonna 2013 julkaistulla albumilla "Pulsacion".
Tane Kannisto on ollut mukana monissa Turun Kaupunginteatterin produktioissa jo v:sta 1984. Keväästä 2014 Kannisto on ollut mukana Carola - Maailmannainen produktiossa.
Hän työskentelee usein muun muassa yhtyeiden Rollin’ Thunder, Black Motor ja Suhkan Uhka kanssa. Hänen omaa nimeään kantavassa triossa ovat soittaneet mm. rumpali ja huilisti Simo Laihonen sekä basisti Hideyuki Shima.
Kannisto on kouluttautunut puupuhallinten korjaajaksi vuonna 1992 Pariisissa. Soitinkorjaamon hän perusti vuonna 1994.
Heksametyylifosforiamidi
Heksametyylifosforiamidi eli HMPA (CHPNO) on fosforihapon amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään pääasiassa liuottimena.
Heksametyylifosforiamidi on huoneenlämpötilassa kirkasta nestettä. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja sekä poolisiin että poolittomiin orgaanisiin liuottimiin. Heksametyylifosforiamidi on vahvasti poolinen ja sen vesiliuos on emäksinen. Se on melko vahva Lewis-happo ja muodostaa komplekseja useiden metallikationien kanssa. Yhdisteen liuotinominaisuudet ovat hyvät ja verrattavissa dimetyylisulfoksidin ja dimetyyliformamidin ominaisuuksiin. Heksametyylifosforiamidi on aproottinen liuotin.
Heksametyylifosforiamidin akuutti toksisuus on ihmiselle alhainen. Aineen on todettu kuitenkin aiheuttavan kasvaimia linnuille ja rotille, joten se luokitellaan mahdollisesti syöpää aiheuttavaksi kemikaaliksi.
Heksametyylifosforiamidia käytetään liuottimena polymeerien valmistuksessa ja se toimii myös polymerisoitumiskatalyyttinä. Sitä käytetään UV-säteilyltä suojaavana lisäaineena polyvinyyli- ja polyolefiinihartseissa ja lämmönkestävyyttä parantavana lisäaineena polystyreenissä. Käytettäessä heksametyylifosforiamidia liuottimena monen reaktion nopeus kasvaa ja tämä johtuu useein yhdisteen kyvystä kelatoida metalli-ioneja. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat hyönteisten hävittäminen kemiallisen sterilisoinnin avulla, jäätymisenestoaineena ja antistaattisena aineena.
Kesäkaverit
Kesäkaverit on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Inari Niemen ohjaama suomalainen draamakomedia. Sen on käsikirjoittanut Niemen sisko Juuli Niemi. Elokuvan pääosissa ovat Anna Paavilainen, Iina Kuustonen, Minka Kuustonen ja Pihla Viitala. Elokuvan tunnusmusiikkina kuullaan PMMP:n kappale "Kesäkaverit".
Elokuvan ensi-ilta oli 1. elokuuta 2014.
Iiris on ollut pitkään töissä pitkin Eurooppaa. Kun hän palaa Suomeen, hänen paras ystävänsä Karoliina on saanut tytöille töitä Hangosta. He lähtevät kohti Hankoa, kohti parasta kesää. Perillä he menevät töihin hankolaiseen kesäkahvilaan ja tapaavat siellä hassun ja vähän yksinkertaisen Eevan, jonka luokse tytöt lyöttäytyvät asumaan. Kesään sisältyy paljon alkoholia, miesseikkailuita ja sisarusten välisiä erimielisyyksiä.
Elokuva oli ehdolla neljässä Jussi-palkintokategoriassa: paras elokuva, paras naispääosa (Anna Paavilainen), paras naissivuosa (Minka Kuustonen) ja paras käsikirjoitus (Juuli Niemi).
Veikko-Mooses Rinne
Veikko-Mooses Rinne (4. syyskuuta 1906 Asikkala – 21. joulukuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen voimistelunopettaja ja urheiluvalmentaja.
Hän syntyi kuopukseksi Johan Oskar Gröndahlin ja hänen vaimonsa Maria Sofian (o.s. Karlsson) perheeseen. Vanhemmilla oli pienehkö maatila Kalkkisten kylässä. Sukunimi muuttui myöhemmin Rinteeksi. Isä oli toiminut kauppiaana eri puolilla Päijät-Hämettä. Hän oli myös innokas harrastelijanäyttelijä paikallisessa raittiusseurassa. Perheeseen oli syntynyt 14 lasta, mutta usea heistä oli kuollut jo pienenä. Perheen pojat ryhtyivät myös näyttelijöiksi, heistä tunnetuimpia olivat Jalmari, Joel ja Einar Rinne. Teatteri houkutti myös Veikko-Moosesta, mutta hän valitsi urheilun ja liikunnan. Hän näytteli Ylioppilasteatterissa, ja teatteri pysyi hänen läheisenä harrastuksenaan koko elämän ajan.
Hän valmistui voimistelunopettajaksi 1932 ja työskenteli Vierumäen urheiluopistossa, Teknillisessä korkeakoulussa, Helsingin yliopiston voimistelulaitoksella ja useissa oppikouluissa, joista pisimpään lehtorina Töölön yhteislyseossa 1953–1969.
Hän oli ensimmäisiä ulkomailla ansioituneita suomalaisia urheiluvalmentajia: Latviassa 1935–1938, jolloin hän valmensi sikäläisiä urheilijoita Berliinin olympiakisoissa 1936, ja Tanskassa 1951–1952, jolloin valmennettavat osallistuivat Helsingin olympialaisiin 1952. Lisäksi hän valmensi Ranskassa, Ruotsissa ja Belgiassa. Hänen kaukaisin valmennuspestinsä oli Pakistanissa 1950–1951.
Hän julkaisi 1938 latviankielisen valmennusoppaan ja 1954 kirjan Voimistellen urheilukuntoon. Hän kirjoitti myös sanomalehtiin matkakuvauksia ulkomaanmatkoiltaan.
Nuoruudessaan hän oli myös kilpaurheilija, lajeina kolmiloikka ja korkeushyppy.
Suomen Kulttuurirahastossa on Veikko-Mooses Rinteen rahasto, joka jakaa apurahoja liikuntatieteen, urheiluvalmennuksen ja teatteriliikunnan edistämiseen
Anna Porfyrogenita
Anna Porfyrogenita (; , 13. maaliskuuta 963 – 1011 tai 1012) oli Bysantin keisari Romanos II:n ja Bysantin keisarinna Theofanon tytär. Hänen veljensä olivat Bysantin keisarit Basileios II ja Konstantinos VIII. Anna oli "Porfyrogenita", joka tarkoitti keisarin tytärtä, joka oli syntynyt Bysantin keisarillisen palatsin purppurakamarissa, Konstantinopolissa.
Anna oli Kiovan Venäjän Ruhtinatar 989-1011 ja Vladimir Suuri Kiovan ruhtinaan puoliso . Annan ansioksi lasketaan se, että Kiovan Venäjän ruhtinas Vladimir Suuri otti kristillisen kasteen mennäkseen naimisiin Annan kanssa.
Krimillä käytiin vuonna 988 sota rusien ja bysanttilaisten välillä. Vladimir Suuren joukot piirittivät ja Khersonesosin kaupunkia ja saivat sen antautumaan. Vladimir lähetti Bysantin keisarille, Basileios II, viestin, että olen vallannut kaupunkinne. Valtaan myös pääkaupunkinne Konstantinopolin ellette anna minulle vaimoksi naimaikäistä sisartanne. Basileios ei halunnut antaa pakanalle sisartaan. Anna kieltäytyi aluksi avioliitosta pakanallisen Vladimir Suuren kanssa, koska sellaista avioliittoa ei voisi mainita keisarillisissa annaaleissa. Vladimir itse oli jo pitkään tutkinut eri uskontoja ja ottanut vastaan niiden delegaatioita eri maista. Kun Vladimir suostui ottamaan kristillisen kasteen vastaan, niin hän oli jo tehnyt päätöksensä uskonnosta. Vladimir Suuri oli hyvin vaikuttunut Bysantin ortodoksiuskonnon käytännöistä, minkä vuoksi hän päätti kääntyä ortodoksisen kirkon jäseneksi.
19.5.988 Vladimir kastettiin Krimin Khersonesosissa Pyhän Basileioksen kirkossa. Heti sen jälkeen Vladimir ja Anna menivät naimisiin siellä. He menivät Kiovaan ja kaikki sen asukkaat kutsuttiin Dneprin rantaan ja heidät kastettiin ortodoksiuskoon Dneprin vedellä. Tällä avioliitolla oli hyvin paljon vaikutuksia koko Venäjän kehitykseen. Vladimir pääsi eroon suuresta määrästä kapinoivia varjageja. Varjageja ruvettiin palkkaamaan Bysantin keisarin palvelukseen vuonna 988. Tällä tavalla kapinat saatiin loppumaan. Niistä muodostettiin Bysantin keisarin uskollinen ja kovamaineinen varjagikaarti. Kiovan Venäjästä tuli ortodoksinen valtio kuten Bysantin valtakunnasta. Myöhemmässä vaiheessa Moskovan suuriruhtinaskunta nimesi itsensä "Kolmanneksi Roomaksi" sekä ilmoitti itsensä Bysantin keisarikunnan poliittiseksi ja kulttuurilliseksi perilliseksi.
Anna oli Vladimir Suuren vaimo ja uskonnollinen neuvonantaja. Hänen ansiostaan Vladimir Suuri otti koko valtakunnan uskonnoksi ortodoksisuuden. Mennessään naimisiin Kiovan Venäjän Ruhtinas Vladimirin kanssa hänestä tuli Kiovan Venäjän Ruhtinatar, mutta hän käytti itsestään mieluummin nimitystä kuningatar tai keisarinna, koska hän oli Bysantin keisariperheen jäsen. Anna oli hyvin aktiivinen ortodoksisen uskon levittämiseen Kiovan Venäjälle. Hän perusti muutaman luostarin ja kirkon. Ei ole tietoa siitä, josko hänellä ja Vladimirilla olisi ollut yhteisiä lapsia vaikka jossain mainitaan heillä olleen 3 lasta.
Huhdasfest
Huhdasfest on vuodesta 2012 lähtien Kouvolassa, Jaalan Huhdasjärven kylän kylätalon (ent. Huhdasjärven koulu) ympäristössä järjestetty hyvänlaatuista kotikutoisuutta vaaliva festivaali. Festivaalia järjestää talkootyönä Huhdasjärven Kyläosuuskunta ja sen ystävät. Tähän mennessä Huhdasfest on ollut yksipäiväinen ja on artistivalinnoissaan keskittynyt lähinnä suomenkielisiin artisteihin. Vuosina 2012 ja 2013 järjestettiin myös Lasten Oma Huhdasfest.
Huhdasfest järjestettiin kolmannen kerran 14. kesäkuuta 2014.Jälkiklubilla Huhdasjärvellä 28.6.2013 esiintyivät the Solar Apparatus sekä 56.
Lasten Oman Huhdasfestin järjesti Huhdasjärven Kylätoimikunta 14.7.2013. Esiintymässä oli Orffit (Tohtori Orff ja Herra Dalcroze).Lasten Oma Huhdasfest pidettiin Huhdasjärven Museokankaalla samana päivänä. Esiintymässä oli Vokki-Myyrät.
Ennakkoklubi pidettiin 8.6.2012 Hartolan Kyläkaupalla. Esiintymässä oli Sami Kukka yhtyeineen.
Casanova (täsmennyssivu)
Casanova voi tarkoittaa seuraavia:
Sirens (May Jailerin albumi)
Sirens on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Lana Del Reyn julkaisematon demoalbumi taiteilijanimellä May Jailer, joka nauhoitettiin vuosina 2005-2006. Koko albumi vuodettiin YouTuben kautta toukokuussa 2012. Nauhoitettu ainoastaan akustisen kitaran kanssa, Del Reyn sanat verrattiin yhdysvaltalaisen laulajan Jewelin debyyttialbumiin, "Pieces of You".
Tammikuussa 2014 kaksi "Sirensia" edeltävää EPtä, "From the End" ja "Quiet Now" (2005), vuosivat nettiin.
Sävelletty ainoastaan akustisista kappaleista, albumilta puuttuu Del Reyn tavaramerkki minimalisista hiphoprytmeistä, elektronisista ääneistä ja kokeellisella musiikilla joita on Del Reyn toisella studioalbumilla "Born to Diella". Kitararämpytykset ovat "granola-tyylisiä" Del Reyn laulaessa kevyellä ja pehmeällä äänellä. Suurin osa kappaleista ovat kirjoitettu samassa tahdissa.
Notes
Ruosteparatiisimonarkki
Ruosteparatiisimonarkki ("Terpsiphone rufocinerea") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Ruosteparatiisimonarkkia tavataan Afrikan keskiosissa. Sen on kuvattu olevan levinneisyysalueellaan yleinen tai runsas, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Soiva Metsä
Soiva metsä on Suomussalmen Kaunisharjulle vuonna 1996 rakennettu luontopolku, jonka varrella on suuria soitinten kaltaisia ääntä tuottavia laitteita yleisön käytettäväksi. Niihin kuuluvat muun muassa kumiseva honkarumpu, helisevä tuulikello ja katajasta valmistettu kellopeli.
Soittimet suunnitteli mainosgraafikko Markku Penttilä ja pystytti soitinrakentamisen ammattilaiset Pekka Westerholm ja Olli Penttilä.
Kun Soiva metsä täytti kymmenen vuotta 2006, siellä ensiesitettiin Jouko Kyhälän säveltämä "Hiljaisuuden sinfonia".
Kameruninparatiisimonarkki
Kameruninparatiisimonarkki ("Terpsiphone batesi") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidetään joskus samana lajina ruosteparatiisimonarkin ("Terpsiphone rufocinerea") kanssa.
Kameruninparatiisimonarkin alalajia "batesi" tavataan Etelä-Kamerunissa ja Gabonin itäosista Kongon demokraattisen tasavallan itäosiin ja alalajia "bannermani" Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisen tasavallan lounaisosissa ja Pohjois-Angolassa.
Afrikanparatiisimonarkki
Afrikanparatiisimonarkki ("Terpsiphone viridis") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Afrikanparatiisimonarkkia tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa sekä Arabian niemimaalla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Timo (Seitsemän veljestä)
Timo on Aleksis Kiven luoma kuvitteellinen henkilö. Hän on yksi päähenkilöistä Kiven 1870 julkaistussa romaanissa "Seitsemän veljestä". Timo ja Lauri ovat kaksosia siten, että Timo syntyi ensin. Niinpä hän on veljessarjan viidenneksi vanhin. Häntä vanhempia ovat Juhani, kaksoset Tuomas ja Aapo sekä Simeoni. Timon ja Laurin jälkeen Jukolan emäntä synnytti vielä Eeron.
Fyysisesti Timo on veljiensä kaltainen: harteikas, keskimittainen ja ihonsävyltään ruskea. Hänen hiuksensa ovat kankeat ja hampunkarvaiset. Timo on Juhanin sanojen toistaja. Hän on heikkolahjainen mutta suosittu ihminen ja menestyvä. Alati iloinen Timo myötäilee ryhmän enemmistöä ja on unelias. Perinnönjaossa Timo saa Kekkurin torpan ja hän nai Kuokkalan kaksoistytöistä toisen, hiukan lempeämmäksi kutsutun Ullan.
Timo ei saa vastuullisia tehtäviä, vaan lähinnä saunan lämmittämisen kaltaisia aputehtäviä. Metsästäjänä hän on huono, vaikka yrittääkin tehdä sankaritekoja. Veljekset suhtautuvat Timoon kuin hän olisi lapsi. Timo ei ymmärrä abstraktioita eikä metaforia: hän kokee asiat konkreettisina kuin esineet. Hän oppii kuitenkin lukemaan aiemmin kuin Juhani.
Juhanin kehotuksesta Timo esittää romaanin toisen luvun lopussa olevan "Oravan laulun", jonka ensimmäinen säkeistö kuuluu:
Makeasti oravainen
makaa sammalhuoneessansa;
Sinnepä ei Hallin hammas
Eikä metsämiehen ansa
Ehtineet milloinkaan
Kivi itse ei nimennyt Timon laulamaa runoa "Oravan lauluksi", vaan nimi on myöhempää perua.
Timon osan ovat näytelleet kymmenet näyttelijät vuodesta 1898 alkaen, jolloin Suomalaisessa Teatterissa kantaesitettiin Kiven "Seitsemän veljestä". Tunnettuja Timoja 1900-luvun teatterituotannoissa olivat muun muassa Arvo Lehesmaa, Kaarlo Saarnio, Oke Tuuri, Reino Valkama ja Pentti Viljanen. Roolin näyttelivät niin ikään Keijo Lindroos, Viipurin Näyttämön Simo Osa ja Tampereen Työväen Teatterin Jallu Vuolle. Ritva Holmbergin dramatisoimassa ja Kalle Holmbergin ohjaamassa Turun kaupunginteatterin 1970-luvun teatteritapauksessa "Seitsemän veljestä" Timon roolin tulkitsi Arno Virtanen.
2000-luvulla Timoa ovat näytelleet muun muassa Paavo Honkimäki Lahden kaupunginteatterissa ja Jari Ahola Tampereen Työväen Teatterissa. Helsingin Kaupunginteatterin uustulkinnassa marraskuussa 2012 Timon roolin näytteli Henrik Kalmet.
Wilho Ilmarin ohjaamassa filmatisoinnissa "Seitsemän veljestä" (1939) Timoa näyttelee Joel Rinne. Jouko Turkan vuonna 1989 ohjaamassa samannimisessä televisiosarjassa Timon roolin näytteli Taisto Reimaluoto. Turkan versiossa Timon rooli on suurempi kuin useissa "Seitsemän veljeksen" näyttämöversioissa, joissa Timo on jäänyt kuuden veljensä varjoon. Turkka teki Timosta kuolaavan, räkäänsä syövän hihittäjän, jonka tyhmyyttä muut veljekset pohtivat hänen läsnä ollessaan.
Paratiisimonarkki
Paratiisimonarkki ("Terpsiphone paradisi") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Paratiisimonarkkia tavataan Itä-, Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa. Lajin on kuvattu olevan levinneisyysalueellaan pääasiassa yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Japaninparatiisimonarkki
Japaninparatiisimonarkki ("Terpsiphone atrocaudata") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Japaninparatiisimonarkkia tavataan pesivänä Japanissa, Korean niemimaalla sekä Taiwanissa ja talvehtivana Kaakkois-Aasiassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska se on vähentynyt talvehtimisalueilla tapahtuneiden elinympäristötuhojen vuoksi.
Laikon rautatieasema
Laikon rautatieasema () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Karjalan radalla Rautjärvellä Laikon kylässä.
Laikon asema avattiin vuonna 1937, jolloin se oli yksi rataosan tärkeimmistä väliasemista. Tavaraliikenteen tarpeisiin asemalle rakennettiin pistoraide läheiselle sorakuopalle, ja siellä ristesivät myös Simpeleeltä Rautjärven kirkolle sekä Ilmeelle johtavat maantiet. Talvisodan aikaan aseman itäpuolella toimi myös lentokenttä. Jatkosodan aikana aseman kautta kulkivat tuhannet evakot, jotka saapuivat sinne kävellen mm. Kurkijoelta.
Henkilöliikenne Laikkoon lopetettiin vuonna 1969, jonka jälkeen asema oli vielä puutavaraliikenteen käytössä. Kokonaan liikennepaikka lakkautettiin vuonna 2005, ja sen sivuraiteet on purettu. Thure Hellströmin suunnittelema asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa.
Palawaninparatiisimonarkki
Palawaninparatiisimonarkki ("Terpsiphone cyanescens") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Palawaninparatiisimonarkkia tavataan Filippiineillä Palawanin saarilla. Vuonna 2012 laji luokiteltiin silmälläpidettäväksi, mutta vuonna 2013 se luokiteltiin elinvoimaiseksi, koska sen huomattiin kestävän elinympäristömuutoksia paremmin kuin aiemmin luultiin.
Filippiinienparatiisimonarkki
Filippiinienparatiisimonarkki ("Terpsiphone cinnamomea") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Filippiinienparatiisimonarkkia tavataan Filippiineillä ja Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sãotoménparatiisimonarkki
Sãotoménparatiisimonarkki ("Terpsiphone atrochalybeia") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Sãotoménparatiisimonarkkia tavataan São Toméssa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Madagaskarinparatiisimonarkki
Madagaskarinparatiisimonarkki ("Terpsiphone mutata") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Madagaskarinparatiisimonarkkia tavataan Madagaskarissa, Komoreilla ja Mayottella. Lajia on kuvattu yleiseksi Madagaskarissa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maskareenienparatiisimonarkki
Maskareenienparatiisimonarkki ("Terpsiphone bourbonnensis") on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Maskareenienparatiisimonarkkia tavataan Mauritiuksella ja Réunionilla. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Luigi Carlo Farini
Luigi Carlo Farini (22. lokakuuta 1812 Russi – 1. elokuuta 1866 Quarto) oli italialainen lääkäri, historioitsija ja poliitikko, jolla oli merkittävä rooli Italian yhdistymisessä vuosina 1859–1860 ja joka toimi Italian pääministerinä 1862–1863.
Farini osallistui vuoden 1831 vallankumousliikehdintään. Sen jälkeen hän valmistui lääkäriksi Bolognan yliopistosta ja ryhtyi pitämään vastaanottoa. Hänet karkotettiin vuonna 1843 Kirkkovaltiosta, koska hän oli osallistunut siellä poliittisiin levottomuuksiin kaksi vuotta aiemmin. Vuonna 1845 Farini laati niin sanotun Riminin manifestin, jossa vaadittiin Kirkkovaltiolta poliittisia uudistuksia. Sittemmin hän toimi ranskalaisen prinssi Jérôme Bonaparten yksityislääkärinä ja matkusti tämän mukana ympäri Eurooppaa. Uuden paavin ansiosta Farinin karkotus kumottiin vuonna 1846 armahduksella ja hän palasi Kirkkovaltioon, jossa hänestä tuli seuraavana vuonna sisäministeriön alivaltiosihteeri. Hän ehti toimia muissakin tehtävissä paavin hallituksessa, mutta erosi pian protestina tämän politiikalle. Rooman tasavallan aikana Farini pakeni Firenzeen. Ranskalaisten vallattua Rooman takaisin paaville jyrkkä kirkollinen suuntaus esti häntä palaamasta virkaansa, joten hän asettui sen jälkeen Torinoon.
Vuosina 1849–1865 Farini oli Torinossa kokoontuneen Sardinian kuningaskunnan parlamentin jäsenenä. Hän toimitti useita lehtiä, ja julkaisi 1850 teoksen "Storia della stato romano dal 1815 al 1850" (”Rooman valtion historia 1815–1850”), jossa hän arvosteli sekä vallankumouksellisia tasavaltalaisia että kirkollisia taantumuksellisia. Farini toimi vuonna 1850 jonkin aikaa Sardinian opetusministerinä sekä 1851–1852 yleisten töiden ministerinä. Hän tuki liberaalia tasavaltalaista Camillo Cavouria ja auttoi vuonna 1852 kokoamaan puolueliittoumaa, joka nosti Cavourin pääministeriksi. Kun Sardinia vuonna 1859 julisti sodan Itävallalle, Cavour lähetti Farinin Keski-Italiaan Modenan diktaattoriksi. Hän järjesti pikaisesti Modenan, Toscanan, Parman ja Romagnan välisen liiton sekä kansanäänestyksen, jonka nojalla nämä alueet päättivät liittyä Sardiniaan. Hän sai Ranskan keisari Napoleon III:n hyväksynnän liitokselle lupaamalla, että Roomaa ei tultaisi liittämään Sardiniaan.
Farinista tuli heinäkuussa 1860 Sardinian sisäministeri, mutta hän erosi jo saman vuoden lokakuussa. Cavour lähetti hänet myös kuvernööriksi Napoliin, joka Giuseppe Garibaldin toimien ansiosta oli niin ikään yhdistetty Sardinian kanssa. Huonon terveytensä vuoksi Farini ei pärjännyt tässä tehtävässä eikä hän tullut toimeen Garibaldin kannattajien kanssa, joten hän erosi pian ja palasi Torinoon. Hänestä tuli vielä uuden Italian kuningaskunnan pääministeri joulukuussa 1862, mutta hän joutui eroamaan jo neljän kuukauden kuluttua terveyssyistä.
Hänen poikansa Domenico Farini oli 1887–1898 Italian senaatin puhemiehenä.
Ampumahiihdon maailmancup 2004–2005
Ampumahiihdon maailmancup 2004–2005 alkoi 2. joulukuuta Norjan Beitostølenista ja päättyi 20. maaliskuuta Venäjän Hanti-Mansijskiin. 
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut ja sekaviestin mm-kilpailut.
Ampumahiihdon euroopancup 2004–2005
Ampumahiihdon euroopancup 2004–2005 alkoi 23. marraskuuta Norjan Geilosta ja päättyi 12. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. 
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi viesti. Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan. Kaudella kilpailtiin myös päätöslajina supersprintissä jossa kilpailumatkoina olivat naisilla 2.4 ja 4 kilometriä ja miehillä 3.6 sekä 6 kilometriä. Kilpailut olivat junioreiden ja aikuisten yhteisiä ja niistäkin jaettiin euroopancup-pisteitä.
Vetotaipaleen kalliomaalaus
Vetotaipaleen kalliomaalaus (myös Lieviskä Kostiala) sijaitsee Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalauksen löysi Risto Kupiainen vuonna 1992, liittyen Hannu Poutiaisen, Martti Koposen ja hänen tekemään kalliomaalausten etsintäprojektiin. Sen uskotaan olevan kivikautinen.
Paikka sijaitsee Puumalan kirkolta 24 kilometriä itään Saimaalla Muikunselältä erkanevan Lieviskänlahden suulla sen pohjoisrannalla. Siellä on Reposenniemellä matala kallio, joka sijaitsee Vetotaipaleenlahden vieressä. Kallion itäosassa maalauspinta aukeaa etelään ja maalaukset ovat useassa paikassa pystykallion seinämässä. Pekka Kivikkään mukaan kalliosta on lohjennut osa pintakerroksesta pois.
Kalliomaalaus sijaitsee yksityisen maanomistajan maalla ja sinne on maantieltä nro 15170 matkaa noin 250 m.
Maalaus on tehty tasaiselle ja kellertävälle kivipinnalle, joka on murtumisesta johtuen täynnä halkeamia. Maalattu alue on vähintään 4 metriä pitkä ja 3,5 metriä korkea. Kuviot ovat sään haalistamia ja epätäydellisiä. Kallion pinnan rapautuminen on lohkaissut kiven pinnasta palasia, jotka ovat tuhonneet joitakin kuvioita.
Kuvakenttä voidaan jakaa kolmeen alueeseen. Ylinnä pistää silmään vinoristi tai isompi verkkokuvio. Tämän alapuolella sijaitsee keskimmäinen alue, jossa on runsaasti punaväriä ja muutama tunnistettava kuvio. Alue on noin metrin korkea ja sen vasemmassa reunassa näkyy 25 senttimetriä korkea hirvi. Sen vieressä on hieman pienempi eläin, joka on 10 senttimetriä korkea ja 15 senttimetriä pitkä, sekä muita kuvioiden katkelmia. Alueen oikealla puolella on eläinhahmo ja 9 senttimetriä pitkä kaarevapohjainen venekuvio, jossa on 4−5 miehistönviivaa. Veneen yläpuolella vaikuttaisi olevan jokin katkelmallinen kuvio. Ismo Luukainen on havainnut tällä alueella runsaasti naarmuja ja uurteita, ikään kuin joku olisi raaputtanut terävällä esineellä kallion pintaan verkkomaista kuviota.
Alimmaisen osan alareuna sijaitsee 2 metrin korkeudella maan pinnasta. Siinä on runsaasti punavärisuttua ja levinnyttä maalia. Kallio on valitettavasti lohjennut tältäkin alueelta, joten yksityiskohtien määrä on vähäinen. Tästä huolimatta vasemmalla erottuu viivamaisia vetoja ja oikealla reunalla vaikuttaa olevan kämmenpainauman jäänne.
Ampumahiihdon maailmancup 2003–2004
Ampumahiihdon maailmancup 2003–2004 alkoi 4. joulukuuta Suomen Kontiolahdelta ja päättyi 14. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. 
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut.
Ampumahiihdon euroopancup 2003–2004
Ampumahiihdon euroopancup 2003–2004 alkoi 29. marraskuuta Norjan Geilosta ja päättyi 13. maaliskuuta Sveitsin Gurnigeliin. 
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi viesti ja yhteislähtö (joka kuitenkin peruutettiin ja korvattiin takaa-ajoilla). Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan.
Feministinen itsepuolustus
Feministinen itsepuolustus on itsepuolustuslajien opetusta ja käyttöä osana feminististä naisten yhteiskunnallisen aseman parantamista ja naisiin kohdistuvan väkivallan ehkäisyä. Feministisen itsepuolustuksen lähtökohtana on feministinen analyysi yhteiskunnasta ja sen sukupuolittuneesta väkivallasta.
Feministinen itsepuolustus sai alkunsa Yhdysvalloissa 1970-luvulla. Feministinen itsepuolustus levisi Länsi-Eurooppaan 1970-luvun lopussa.
1980-luvun alussa sitä alettiin opettaa myös Suomessa. Kursseja on sittemmin järjestetty useilla eri paikkakunnilla.
Massimo d’Azeglio
Massimo Taparelli, d’Azeglion markiisi (24. lokakuuta 1798 Torino – 15. tammikuuta 1866 Torino) oli italialainen taidemaalari, kirjailija ja poliitikko, joka toimi Sardinian kuningaskunnan pääministerinä vuosina 1849–1852.
Nuoruudessaan d’Azeglio omistautui taidemaalarin uralle ja asuessaan 1820-luvulla Roomassa hän saavutti mainetta maisemamaalarina. Isänsä kuoltua hän muutti 1830 Milanoon. Siellä hän kirjoitti poliittisesti sävyttyneet romaanit "Ettore Fieramosca" (1833) ja "Niccolò de’Lapi" (1841), jotka tekivät hänestä yhden Italian yhdistymisliikkeen eli risorgimenton maltillisen siiven johtohahmoista. Tämän jälkeen d’Azeglio omistautui politiikalle. Hänen pääteoksensa on 1846 ilmestynyt pamfletti "Gli ultimi casi de Romagna", jossa arvoisteltiin Romagnan hallitusta ja kehotettiin alueen asukkaita tukemaan Sardinian kuningas Kaarle Albertia tämän pyrkimyksissä yhdistää Italia. Vuoden 1848 sodassa d’Azeglio taisteli Sardinian riveissä Itävaltaa vastaan. Kun Kaarle Albert tappioiden jälkeen luopui kruunusta poikansa Viktor Emanuel II:n hyväksi, tämä nimitti d’Azeglion pääministerikseen 7. toukokuuta 1849.
D’Azeglio halusi edistää Italian kansallista jälleensyntymää poistamalla vieraita vaikutteita. Pääministerinä hänen merkittävin aikaansaannoksensa oli kirkollisten tuomioistuimien ja immuniteettien lakkauttaminen Sardiniassa vuonna 1851. Hän myös kutsui Camillo Cavourin hallitukseensa vuonna 1850. D’Azeglio ajautui kuitenkin erimielisyyksiin valtiovarainministerikseen nimittämänsä Cavourin kanssa ja erosi 30. lokakuuta 1852. Liberaalimpi Cavour tuli hänen seuraajakseen. D’Azeglio osallistui tämän jälkeen enää satunnaisesti politiikkaan. Hän toimi vuonna 1859 jonkin aikaa Sardinian lähettiläänä Pariisissa ja hallituksen edustajana Romagnassa sekä 1860 Milanon kuvernöörinä. Hän puolusti Firenzen säilyttämistä yhdistyneen Italian pääkaupunkina. D’Azeglion keskeneräisiksi jääneet muistelmat ilmestyivät nimellä "I miei ricordi" vuonna 1867.
D’Azeglio muistetaan Italian yhdistymisen jälkeen esittämästään lausahduksesta ”"L’Italia è fatta. Restano de fare gli italiani"” (”Italia on nyt luotu, jäljelle jää italialaisten luominen”), jolla hän tarkoitti sitä, että yhteisen valtion perustamisesta huolimatta kansakunnan rakentaminen oli yhä kesken.
Massimo d’Azeglion veljiä olivat taidemaalari Roberto d’Azeglio sekä tunnettu jesuiitta Luigi d’Azeglio.
Ampumahiihdon maailmancup 2002–2003
Ampumahiihdon maailmancup 2002–2003 alkoi 5. joulukuuta Ruotsin Östersundista ja päättyi 23. maaliskuuta Venäjän Hanty-Mansijskiin. 
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä maailmanmestaruuskilpailut. Oberhofissa, Ruhpoldingissa ja Anterselvassa kilpailluista kilpailuista laskettiin myös oma pieni kiertuecup "Biathlon Trophy". Kaudella kokeiltiin ensimmäistä kertaa myös sekaviesti-kilpailua Ruhpoldingissä. Tästä ei kuitenkaan jaettu maailmancupin pisteitä.
Bettino Ricasoli
Bettino Ricasoli (9. maaliskuuta 1809 Firenze – 23. lokakuuta 1880 Chianti) oli italialainen paroni ja poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä vuosina 1861–1862 ja 1866–1867.
Nuorempana Ricasoli omistautui lähinnä maan- ja viininviljelylle. Hän julkaisi vuonna 1847 sanomalehteä "La Patria", jossa hän puolusti Italian yhdistymistä ja perustuslaillista monarkiaa. Hänestä tuli kotikaupungissaan "gonfaloniere", mutta italialaisten hävittyä vuosien 1848–1849 ensimmäisen vapaussodan hän vetäytyi vuosikymmeneksi takaisin tilanomistajan tehtäviin. Elokuussa 1859 Camillo Cavouria tukenut Ricasoli kutsuttiin Toscanan diktaattoriksi. Kun Toscana maaliskuussa 1860 liittyi Sardinian kuningaskuntaan, hänestä tuli alueen kuvernööri. Hän toimi tässä tehtävässä kunnes hänet 12. kesäkuuta 1861 kutsuttiin yhdistyneen Italian pääministeriksi äkisti kuolleen Cavourin tilalle. Hän jatkoi edeltäjänsä politiikkaa, mutta erosi maaliskuussa 1862 Giuseppe Garibaldin aiheutettua hänelle hankaluuksia pyrkimyksillään vallata Rooma. Ricasoli palasi pääministeriksi 20. kesäkuuta 1866 keskellä Preussin–Itävallan sotaa, jossa Italia oli Preussin liittolainen. Tälläkin kertaa hän kompastui Rooman ja Kirkkovaltion kysymykseen, ja erosi parlamentin hajottamisen jälkeen 4. huhtikuuta 1867. Hän vetäytyi sen jälkeen politiikasta.
Ampumahiihdon euroopancup 2002–2003
Ampumahiihdon euroopancup 2002–2003 alkoi 30. marraskuuta Norjan Ålista ja päättyi 16. helmikuuta Sveitsin Gurnigeliin. 
Ohjelmaan kuului seitsemän kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä yksi yhteislähtö (joka kuitenkin peruutettiin). Myös juniorit kilpailivat samoilla matkoilla omassa sarjassaan.
Viranhoitomääräys
Viranhoitomääräys on kunnan, kuntayhtymän, evankelis-luterilaisen kirkon tai seurakunnan viranhaltijalle annettava asiakirja, josta ilmenevät hänen virkasuhteeseen ottamiseensa liittyvät tiedot. Se voi olla pöytäkirjanote virkaan ottamispäätöksestä tai muu kirjallinen viranhoitomääräys. Asiakirjan antaa työnantajaa edustava henkilö viipymättä ja mahdollisuuksien mukaan ennen virantoimituksen alkamista. Kirkolliselle viranhaltijalle sen antaa tuomiokapituli. Viranhoitomääräyksestä tulee ilmetä ainakin viranhaltijan virkanimike, virkasuhteen kesto, määräaikaisuuden peruste, mahdollinen koeaika, virantoimituksen alkamisen ajankohta, pääasialliset tehtävät ja palkkauksen perusteet. Tavallisesti viranhoitomääräyksestä ilmenee myös työnantajan nimi sekä viranhaltijan nimi, henkilötunnus, osoite, koulutus, verotuskunta ja vuosiloman määräytymisperusteet.
Evankelis-luterilaisessa kirkossa virkasuhteeseen otettavalle on viipymättä annettavan viranhoitomääräyksen lisäksi annettava selvitys virkasuhteen keskeisistä ehdoista, jos virkasuhteen kesto on vähintään kuukausi. Selvitys tulee antaa viimeistään ennen ensimmäisen täyden palkanmaksukuukauden loppua. Selvitystä ei kuitenkaan tarvitse antaa, jos tiedot ilmenevät viranhoitomääräyksestä. Viranhoitomääräys korvaa aiemmin käytössä olleen virkamääräyksen ja valtakirjan, jollainen annettiin kirkkoherralle, kappalaiselle, kanttorille ja vakinaiselle lehtorille. Työsuhteeseen otettavalle työntekijälle ei anneta pöytäkirjanotetta, vaan hänen kanssaan tehdään aina työsopimus. Suomen ortodoksisen kirkon ja seurakuntien virkasuhteet muuttuivat työsopimussuhteiksi vuoden 2007 alussa. Siksi työntekijöille ei anneta viranhoitomääräystä.
Kunnallinen virkasuhde alkaa sitä koskevan päätöksen tekemisestä eli esimerkiksi viranhoitomääräyksen antamisesta. Virkasuhteen alkamisesta lähtien päätös velvoittaa sekä työntekijää että työnantajaa. Virkasuhteesta voi vapautua esimerkiksi irtisanomisella, irtisanoutumisella, virkasuhteen purkamisella, eläkkeelle siirtymisellä tai määräaikaisen viranhaltijan toimikauden päättymisellä. Virkasuhteesta ei voi vapautua ilmoittamalla peruuttavansa viran vastaanottamisen. Virkasuhteen alkamishetki eroaa tavallisesti virantoimituksen alkamishetkestä. Virantoimitus alkaa silloin, kun viranhaltija tai vaikkapa virkasuhteinen tuntiopettaja ryhtyy hoitamaan työtehtäviään. Sen ajankohdan määrää työnantajan edustaja ja siitä hetkestä alkaa viranhaltijan virantoimitusvelvollisuus.
Valtion virkamiehille ei anneta viranhoitomääräystä, vaan heille annetaan todistukseksi nimittämisestä nimittämiskirja eli nimityskirja.
Eva Kela
Eva Kela on suomenruotsalainen juontaja ja toimittaja. Hän on kotoisin Porvoosta, mutta on sittemmin muuttanut Helsinkiin. Kela on juontanut muun muassa "Huvila & Huussi" ja "Äidit ja tyttäret" -lifestyle-ohjelmia sekä Yle Fem-kanavan nuorten makasiiniohjelmaa "GOGO":a ja aamuohjelmaa "Min Morgon".
Alkuvuodesta 2014 uudistuneessa MTV3-kanavan "Huomenta Suomi" -aamuohjelmassa Kela toimittaa ja juontaa "Makuja & Elämää" -nimistä osiota. Vuonna 2014 hänet nähtiin myös "Kadonneen jäljillä" -sarjan toisena juontajana.
Kela on naimisissa muusikko Ville Kelan kanssa.
Rajevskisaaret
Rajevskisaaret () on Tuamotusaarten alaryhmä Ranskan Polynesiassa. Saariryhmä koostuu kolmesta asumattomasta atollista.
Venäläinen tutkimusmatkailija Fabian Gottlieb von Bellingshausen löysi saaret vuonna 1820, ja nimesi ne kenraali Nikolai Rajevskin mukaan.
Glee: The Music, The Christmas Album
Glee: The Music, The Christmas Album on neljäs albumi FOXin televisiosarjasta "Glee", jota esittää suomessa AVA. Se sisältää cover-versioita toisen tuotantokauden jouluaiheisesta jaksosta "Kuorojoulu", ja se julkaistiin 9. marraskuuta 2010.
"The Detroit Newsin" kirjoittajat kehuivat "aliarvostettua" alkukappaletta "We Need a Little Christmas" ja antoivat B:n heidän mielestään "Gleen" parhaimmalle albumille tähän mennessä. Allmusicin Andrew Leahey antoi albumille 3/5 tähteä ollen yllätyksetön siitä, että kappaleet oli "esitetty "Gleen" tutussa Broadway-tyylissä". Hän piti kappaleesta "Baby, It's Cold Outside" ja sen epätavallisuudesta kahden miehen esittämänä . "Entertainment Weeklyn" Tanner Stransky kutsui Amber Rileyn tulkintaa kappaleesta "Angels We Have Heard on High" "huimaksi", kun E! Onlinen Jennifer Arrow kutsui sitä "hämmästyttäväksi". Lea Michelen laulua kappaleessa "O Holy Night" kehuttiin; Leahey vertasi sitä Kristin Chenowethiin . "Ottawa Citizenin" Bruce Ward ei kuitenkaan pitänyt kappaleesta, ja ajatteli sen olevan epämiellyttävän hidas.
"Vanity Fairin" Brett Berk päätti, että albumia "ei voi luokitella hyväksi tai huonoksi", antaen kuuntelijan päättää. "New York Postin" Jarett Wieselman ajatteli, että albumi kuulosti kokonaisuudessaan kuin Gapin mainos-soundtrackilta, mutta kehui Colferin, Michelen ja Rileyn lauluosuuksia. "Philadelphia Daily Newsin" Jonathan Takiff tunsi, että kappaleet olivat liian teennäisiä ja oli pettynyt, kun näyttelijät eivät coveroineet enempää kappaleita pop-musiikin rajojen ulkopuolelta.
"New Yorkin" Kyle Muchanan oli pettynyt, kun Jane Lynch ei laulanut kappaleessa "You're a Mean One, Mr. Grinch". Wieselman oli hämmentynyt Langin esiintymisestä kappaleessa miettien, olisiko edellinen vieraileva tähti Olivia Newton-John ollut parempi vaihtoehto.
Ampumahiihdon maailmancup 2001–2002
Ampumahiihdon maailmancup 2001–2002 alkoi 6. joulukuuta Itävallan Hochfilzenista ja päättyi 24. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. 
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua ja Salt Lake Cityn olympialaiset. Yhteislähdön maailmanmestaruudet ratkaistiin Holmenkollenin kilpailuiden yhteydessä. Oberhofissa, Ruhpoldingissa ja Antholz-Anterselvassa kilpailluista kilpailuista laskettiin myös oma pieni kiertuecup "Biathlon Trophy".
Clumsy Ninja
Clumsy Ninja on toimintaseikkailupeli, jonka julkaisi NaturalMotion Games Ltd vuonna 2013. Clumsy Ninja on ensimmäinen peli, mikä käyttää Euphoria-pelimoottoria (jota käyttää myös NaturalMotion). Peliä ladattiin sen julkaisuviikolla yli 10 miljoonaa kertaa.
Peli esiteltiin ensimmäisen kerran "joululomalla" 2012, mutta sen julkaisu lykkääntyi lähes vuodella. Se tuli ladattavaksi maailmanlaajuisesti AppStoreen 21. marraskuuta 2013. Julkaisun yhteydessä Clumsy Ninjasta tuli ensimmäinen pelisovellus, mistä on lisätty myös videotraileri App Storeen.
NaturalMotionin CEO Torsten Reil esitteli uuden "interaktiivisen lelun" nimeltään "Clumsy Ninja" samalla kun Apple iPhone 5 esiteltiin.
Pelin pelattavuus keskittyy harjoittelevan ninjan ympärille, joka voi improvisoida hänen "ninjataitojaan". Pelaaja voi harjoittaa ninjaa tekemällä lukuisia aktiviteetteja kuten: leikkimällä piilosta, hyppimällä trampoliinilla, harjoittelemalla ilman nyrkkeilysäkkiä sekä monia muita aktiviteetteja. Kun ninja improvisoi taitojaan hän ansaitsee uusia vöitä. Toinen suuri osa peliä on matkusteleminen ympäri maailmaa ja suorittaa tehtäviä. Tekemällä niin pelaaja avaa uusia avusteita, joita voi käyttää myöhemmin ninjan harjoittamiseen.
Peli sai pääosin positiivisia vastaanottoja, monien kehuessa sen vallankumouksellista teknologiaa. "Clumsy Ninja" on saanut App Storessa käyttäjiltä keskiarvoksi 4 ja ½ tähteä. Toucharcade antoi pelille arvosanaksi 4/5 sanoen: "NaturalMotion on luonut jotain hyvin vaikuttavaa ja he selvästi haluavat näytellä heidän pientä Ninjaa ja sitä mitä hän osaa tehdä".
Caroline Hagman
Caroline Hagman (o. s. Backa, s. 26. tammikuuta 1987) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen pikajuoksija. Hän edusti IK Falkenia ja vuodesta 2006 lähtien hänen valmennuksestaan vastasi Mats-Johan Hagman. Kalevan kisoissa Hagman saavutti pronssia 400 metrin aitajuoksussa vuonna 2007. Lisäksi hän voitti viestijuoksun SM-kisoissa pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa sekä kultaa, hopeaa ja kaksi pronssia 4 x 400 metrin viestijuoksussa. Sisäratojen SM-kisoissa Hagman saavutti hopeaa 400 metrin juoksussa vuonna 2010 sekä kultaa 300 metrin aitajuoksussa vuonna 2008.
Ampumahiihdon euroopancup 2001–2002
Ampumahiihdon euroopancup 2001–2002 alkoi 15. joulukuuta Itävallan Windischgarstenista ja päättyi 22. maaliskuuta Ranskan Haute-Maurienneen. 
Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä viestejä.
Kati Penttinen
Kati Marika Penttinen (s. 4. kesäkuuta 1986 Kuopio) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti Kuopion NMKY:tä ja hänen valmentajanaan toimi vuodesta 2008 lähtien Marko Kivimäki. Aikuisten SM-tasolla on voittanut kaksi pronssia 10 kilometrin kävelyssä vuosina 2007 ja 2008.
Croque monsieur
Croque monsieur on grillattu kinkkujuustovoileipä. Se on saanut alkunsa ranskalaisten kahviloiden ja baarien pikaruokana. Leivän välissä yleisimmin käytetyt juustot ovat emmental ja gruyère.
Tämän niminen leipä keksittiin Pariisissa vuonna 1910.
Ampumahiihdon maailmancup 2000–2001
Ampumahiihdon maailmancup 2000–2001 alkoi 30. marraskuuta Italian Anterselvasta ja päättyi 18. maaliskuuta Norjan Holmenkollenille. 
Ohjelmaan kuului yhdeksän kilpailuviikonloppua, sekä mm-kilpailut. Anterselvan ensimmäisistä kilpailuviikonlopuista laskettiin myös oma pieni kiertuecup "Biathlon Trophy". Kolme ensimmäistä viikonloppua jouduttiin lumenpuutteen vuoksi siirtämään Anterselvaan.
Francesca Bonnemaison i Farriols
Francesca Bonnemaison i Farriols (1872–1949) oli Espanjan katalonialainen kirjastonhoitaja ja aikuiskasvattaja, joka edisti naisten asemaa koulutuksessa. Vuonna 1909 hän perusti naisille tarkoitetun kulttuuri- ja kirjastokeskuksen. Keskuksen tavoitteena oli yhdistää "mielenkiintoinen ja hauska", ja se edisti sekä tieteitä, taiteita että kädentaitoja. Sen työpajat saivat vaikutteita Arts and Crafts -liikkeen toiminnasta muualla Euroopassa. Vuonna 1922 avattiin keskuksen uudet tilat, joihin mahtui opiskelemaan 30 000 naista. Francon aikana keskus päätyi muuhun käyttöön, mutta vuonna 2003 se palautettiin alkuperäiseen käyttötarkoitukseen.
Bonnemaison organisoi "Lliga Regionalista" -puolueen naisjärjestön. Hän kirjoitti "La Veu de Catalunya" -lehteen nimimerkillä "Franar". Miehensä kuoleman jälkeen Bonnemaison kävi kiivasta kirjeenvaihtoa Francesc Cambón kanssa.
Bonnemaisonin perustaman kirjaston nimi on nykyisin "Biblioteca Francesca Bonnemaison".