hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Uumajan yliopiston taidekampus
Uumajan yliopiston taidekampus on entinen teollisuusalue Uumajanjoen varressa, joka vuosina 2009–2011 rakennettiin uudelleen Uumajan yliopiston taidekorkeakoulujen sijaintipaikaksi.
Ensimmäinen alueelle sijoittuneista oppilaitoksista oli muotoilukorkeakoulu, joka aloitti toimintansa 1989 Uumajan puuhiomon vanhassa muuntamorakennuksessa. Sen kylkeen nousi Olle Qvarnströmin piirtämä muotoilukoulun uusi päärakennus.
Vuonna 2005 muotoilukoulun silloinen rehtori Bengt Palmgren esitti ajatuksen yhtenäisen taidekampuksen luomisesta siirtämällä Uumajan Kuvamuseo samalle alueelle ja hakemalla oikeuksia aloittaa kaupungissa arkkitehtikoulutus. Syksyllä 2008 Balticgruppen-yhtiön säätiö kertoi sijoittavansa 36,6 miljoonaa Ruotsin kruunua taidekampuksen rakentamiseen. Saman vuoden joulukuussa yliopiston hallitus päätti sijoittaa hankkeeseen 350 miljoonaa kruunua.
Päätös merkitsi alkua Uumajan yliopiston arkkitehtikorkeakoulun perustamiselle. Koulu aloitti syksyllä 2009 kaupungin keskustan tullimakasiinissa ja vuotta myöhemmin pääsi muuttamaan uudisrakennukseen muotoilukorkeakoulun viereen.
Taidekampukselle nousivat myös taidekorkeakoulun uudet toimitilat, ja vanhasta puuhiomosta tehtiin kulttuuri- ja taidealojen yrityshautomo. Kolmas uudisrakennus sisältää Kuvamuseon, yliopiston sivukirjaston sekä humanististen tieteiden ja uuden median kokeilulaboratiorion Humlabin. Nämä rakennukset suunnitteli tanskalainen Henning Larsen Architects yhteistyössä White arkitekter -toimiston kanssa, ja ne valmistuivat 2012.
Taidekampuksen viralliset avajaiset pidettiin toukokuun lopulla 2012. Myöhemmin samana vuonna valmistui vielä nelikerroksinen toimistorakennus, jonka vuokralaisia ovat Iksu, White Arkitekter, Balticgruppen, Ålö AB ja tilintarkastustoimisto PricewaterhouseCoopers.
Keväällä 2014 avattiin uudistettu Sliperiet-hiomorakennus, johon tulee sijoittumaan Ruotsin ensimmäinen ”fab lab” ("fabrication laboratory") uusinta tekniikkaa edustavine 3D-tulostimineen sekä laser- ja vesileikkureineen.
Potentiaalilämpötila
Potentiaalilämpötila formula_1 on lämpötila, jonka ilmapaketti saa kun se siirretään tietyltä painepinnalta formula_2 kuiva-adiabaattisesti vakiopaineeseen formula_3 (yleensä 1000hPa). Potentiaalilämpötila määritellään seuraavasti:
missä formula_5 on ilmapaketin lämpötila kelvineinä, formula_6 on ilman kaasuvakio ja formula_7 on ominaislämpökapasiteetti.
Potentiaalilämpötilaa on hyödyllistä käyttää ilmakehätieteissä, koska se pysyy vakiona adiabaattisissa prosesseissa.
Stabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila kasvaa korkeuden funktiona, jolloin
Neutraalissa tilanteessa ympäristön lämpötilaprofiili noudattaa kuiva-adiabaattia, eli
Epästabiilissa tilanteessa ympäristön potentiaalilämpötila laskee korkeuden funktiona, jolloin
FN 303
FN 303 on itselataava, ei-tappava mellakka-ase, jonka valmistaja on belgialainen FN Herstal. Sen tuotanto aloitettiin vuonna 2003. Suomessa ase tunnetaan myös nimellä ”paineilmatoiminen projektiililaukaisin”.
Muovirakenteisella paineilmakäyttöisellä aseella ammutaan värikuulaa muistuttavia ammuksia, joiden kantomatka on noin 70 metriä. Ne voivat maalin lisäksi sisältää myös paprikasumuttimissa käytettyä kapsaisiinia. Asetta käytetään tilanteissa, jossa etälamauttimen tai paprikasumutteen kantomatka ei riitä. Ammuksen on tarkoitus rikkoontua osuessaan kohteeseen, eikä sen pitäisi esimerkiksi lävistää ihoa. Mellakanhallinnan lisäksi FN 303:a voidaan käyttää myös villieläinten karkottamiseen.
FN 303 kuuluu poliisin tai armeijan varustukseen Belgiassa, Bulgariassa, Georgiassa, Libyassa, Luxemburgissa, Singaporessa, Suomessa, Turkissa ja Yhdysvalloissa.
Suomen poliisi otti FN 303:n käyttöön talvella 2014, jolloin se myös esiteltiin tiedotusvälineille. Mellakkapoliisin varustuksessa FN 303 oli ensimmäistä kertaa saman vuoden vapunaattona Tampereella.
Vuonna 2004 sai Yhdysvalloissa surmansa 21-vuotias Victoria Snelgrove. Hän kuoli Boston Red Sox -baseballjoukkueen ottelun jälkeen syntyneessä välikohtauksessa, jonka hillitsemiseen poliisi käytti FN 303:a. Ampujana toiminut poliisi ilmoitti tähdänneensä pulloja heittelevään mellakoitsijaan, mutta osui kuitenkin täysin sivulliseen naiseen, joka sai ammuksen silmäänsä. Victoria Snelgrove kuoli vammoihinsa 12 tunnin kuluttua. Bostonin poliisi totesi tutkimuksissaan, että aseen osumatarkkuus heikkenee olennaisesti jo 300 ammutun laukauksen jälkeen. Tapauksen johdosta muun muassa Bostonin ja Seattlen poliisilaitokset luopuivat FN 303:sta. Bostonissa varastoidut aseet tuhottiin vuonna 2007, jolloin paikallinen poliisi myös ilmoitti niiden osoittautuneen huomattamasti luultua vaarallisemmiksi ja tehokkaammiksi. Yhdysvalloissa asetta käyttävät enää vain armeijan eri yksiköt sekä meri- ja rajavartiosto.
Oļegs Znaroks
Oļegs Znaroks (; s. 2. tammikuuta 1963 Ust-Katav, Neuvostoliitto) on venäläissyntyinen latvialainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hänellä on ollut myös Saksan kansalaisuus vuodesta 2001 lähtien. Znaroks valmentaa tällä hetkellä SKA Pietaria sekä Venäjän maajoukkuetta. Znaroksin isä Valeri Znarok on entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Omalla peliurallaan hän edusti Riian Dynamon lisäksi muun muassa useita saksalaisseuroja. Vuonna 1991 Znaroks teki sopimuksen Porin Ässien kanssa, mutta se purettiin jo ennen kauden alkua hänen käytyään Ruotsissa pelatussa harjoitusottelussa linjatuomarin kimppuun. Znaroks on pelannut Latvian jääkiekkomaajoukkueessa ja edustanut myös Neuvostoliittoa junioritasolla. Minskin MM-kisoissa 2014 hän rikkoi toimitsijakieltoa olemalla yhteydessä apuvalmentajaan radiopuhelimen välityksellä. Znaroks valmensi OAR:n olympiaurheilijoiden joukkuetta Venäjältä, joka voitti miesten jääkiekon olympiakultaa Pyeongchangin talvikisoissa 2018.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1967
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1967 järjestettiin 15.–16. heinäkuuta Kouvolassa.
Valtion Eläkerahasto
Valtion Eläkerahasto (VER) on Suomen valtion työntekijöiden eläkkeiden rahoitusta varten vuonna 1990 perustettu eläkerahasto. Eläkerahaston hallituksen asettaa Suomen valtiovarainministeriö, jonka rahoitusmarkkinaosasto myös valvoo rahaston toimintaa. Rahasto ei sisälly valtion talousarvioon. Vuoden 2013 lopussa rahastolla oli 22 vakituista työntekijää.
Eläkkeitä ei makseta suoraan rahastosta, vaan valtiovarainministeriön antaman talousarvion suomista määrärahoista. Rahastoa käytetään vuosittaisten eläkemenojen tasoittamiseen. Valtion työntekijät ja -antajat maksavat eläkemaksujaan rahastoon, joka sijoittaa ne. Valtion eläkelaissa säädetään, että rahastosta siirretään 40 % valtion vuotuisista eläkemenoista ja että rahaston rahastointitavoitteena on 25 % valtion vuoden eläkevastuusta. Vuoden 2013 rahaston markkinahintainen pääoma oli noin 16,3 miljardia euroa, joka on 17 % eläkevastuusta. Vuoden 2006 pääoma oli 10,3 miljardia euroa.
Valtion Eläkerahaston toimitusjohtajana toimii oikeustieteen tohtori Timo Viherkenttä.
Döbelns park
Döbelns park on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Se on Uumajan vanhin puisto, joka on perustettu vuonna 1865. Puisto on nimetty kenraali Georg Carl von Döbelnin mukaan, ja hänen muistomerkkinsä pystytettiin sinne vuonna 1867.. Puisto sijaitsee Östra Kyrkogatanin, Storgatanin ja Östra Strandgatanin välissä.
Puisto oli aluksi nimeltään Stadsträdgården, mutta kun muistomerkki pystytettiin vuonna 1867, se sai nimekseen Döbelns park. Vuonna 1888 tulipalo tuhosi puistoa pahoin. Vuonna 1897 alkoi puiston peruskorjaus.
Alueelle rakennettiin ensimmäinen maaherrantalo 1600-luvun puolivälissä, joka poltettiin vuoden 1720 sodan aikana. Tämän myötä maaherra ja lääninhallitus pakenivat Grubben kylään Gran-nimiselle laamannitilalle. Lääninhallituksen vanha tontti ostettiin takaisin vuonna 1820.
Vuonna 1864 puutarhan länsiosasta tehtiin kaupungin asukkaille ulkoilualue, josta tuli Döbelns park. Seuraavana vuonna siitä tehtiin englantilaistyylinen puisto, jossa on puita, pensaita, kukkaistutuksia, kiemurtelevia puistokäytäviä, pittoreskisiä lehtimajoja ja näköalapaikkoja. Vuodelta 1883 olevassa kartassa näkyy barokkityylinen puisto, jossa on suorat käytävät, joita reunustivat puistikkopuut ja nurmikot. Puisto sekä läänin hallintorakennus tuhoutuivat Uumajan tulipalossa vuonna 1888. Uusi maaherrantalo rakennettettiin kivestä, ja se valmistui vuonna 1894.
Döbelns park istutettiin uudelleen vuonna 1897. Vanhojen muistiinpanojen mukaan sinne istutettiin 400 puuta, 975 koristepensasta ja 123-metrinen pensasaita sekä seitsemän kukkaistutusryhmää. Vuonna 1997 puisto kunnostettiin uudelleen vuodelta 1883 peräisin olevan puiston vanhimman kartan mukaan.
Döbelns park sai nimensä kenraali Georg Carl von Döbelnin mukaan. Puistossa olevassa muistomerkissä kenraali kiittää ruotsalais-suomalaista armeijaa vuosien 1808-1809 sodan jälkeen. Döbelns parkissa on myös David Wretlingin suunnittelema Wilhelm Peterson-Bergerin pronssipatsas vuodelta 1929.
Döbelns parkin itäpuolella on Residensparken. Vuodelta 1899 olevassa asemakaavassa residenttipuisto on piirretty englantilaistyyliseksi. Maaherra Gustaf Rosén uudisti puistoa 1930-luvulla. Puistossa olevat tammet istutettiin vuonna 1932 ja joitakin vuosia myöhemmin myös taalainkoivuja, pylväshaapoja, valkopyökkejä, saarnia ja jalavia. Sinne istutettiin myös pensaita, kuten syreenejä, pensasangervoja, orapihlajia ja useita hedelmäpuita.
Puiston eteläosaan tehtiin keittiöpuutarha ja maaherrantalon viereen istutettiin leveitä perennoita ja seinustalle villiviintä. Maaherrantalo sekä puistot ovat valtion suojakohteita ja ne omistaa ja niitä hallinnoi Ruotsin valtion kiinteistölaitos.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1966
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1966 järjestettiin 17.–18. heinäkuuta Mäntsälässä.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1965
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1965 järjestettiin 3.–4. heinäkuuta Raumalla.
IKSU
Idrottsklubben Studenterna i Umeå (lyh. IKSU) on Uumajassa, Ruotsissa toimiva urheiluseura ja yleishyödyllinen yhdistys. Se perustettiin 5. toukokuuta 1959. Se on yksi Ruotsin suurimmista seuroista noin 18 000 jäsenellään.
Yhdistys rakensi ensimmäisen urheiluhallinsa Uumajan yliopiston kampukselle vuonna 1983 ja on jatkanut laajentumistaan. Tiloihin kuuluu nyt 21 000 neliömetriä ja se tunnetaan nimellä Iksu sport. Se on Euroopan suurin koulutuslaitos. Kiinteistöt omistaa ja niitä hallinnoi Uumajan ylioppilaskunnan, Uumajan yliopiston ja IKSU:n vuonna 1983 perustama Stiftelsen Universitetshallen. IKSU:lla on myös koulutustoimintaa sekä kylpylä, nimeltään Iksu spa. Vuodesta 2012 lähtien sillä on ollut myös kolmas palvelu, Iksu plus - pienempi laitos, joka tarjoaa erilaisia ryhmäistuntoja, ja joka sijaitsee Uumajan yliopiston taidekampuksella lähempänä keskustaa.
Umeå Studenters Idrottsförening (USIF) perustettiin 5. toukokuuta 1959. Tuolloin seuralla oli alle 100 jäsentä. Vuonna 1960 seura vaihtoi nimensä muotoon Idrottsklubben Studenterna i Umeå (IKSU). Nykyään seuralla on noin 18 000 aktiivista jäsentä, 130 valmentajaa ja 70 työntekijää. Konsernin liikevaihto oli vuonna 2009 noin 87 miljoonaa kruunua. IKSU:lla oli vuonna 2009 toimintaa 17 eri lajissa. Iksulla on toimintaa 17 eri lajissa. Seura tunnetaan parhaiten salibandysta, jossa naisten joukkue on voittanut neljä Ruotsin mestaruutta sekä kolme EuroFloorball Cupia.
Kuntosalin, ohjatun liikunnan ja eri joukkuelajien lisäksi Iksulla on laaja valikoima ruokavalioita ja hoitoja, erityisesti kylpylähoidot, iho, hieronta, fysioterapia, naprapatia, hierontaterapia, henkilökohtainen valmennus ja paljon muuta. Se järjestää luentoja ja sieltä löytyy kokoustilat. Se järjestää myös monenlaista koulusta, sekä sisäistä että ulkoista. Iksulla on oma ohjaaja pyöräilyn (spinning), aerobicin, uinnin, joogan ja jumpan kouluttamiseen. Ulkoiset koulutukset voivat olla Les Mills -koulutusta, kuten BodyPumpia ja Body Balancea.
Iksu sport on yksi Pohjois-Euroopan suurimmista kunto- ja wellness-palveluista. Keskimäärin Iksu sportissa käy 3 000–4 000 kävijää päivässä. Koulutushallin, sisähallin, kuntosalin ja uimahallin lisäksi Iksu sport on varustettu ravintola Hansson & Hammerilla ja kampaamo Hårizontilla.
Yhdistys tekee yhteistyötä Uumajan yliopiston, erityisesti Uumajan urheilukorkeakoulun ja urheilulääketiedeyksikön kanssa. Suuri osa Uumajan yliopiston liikuntatunneista käydään Iksu sportissa – eikä vähiten "huippu-urheilun sopimuksen" vuoksi, joka tarjoaa monille ruotsalaisille urheilijoille mahdollisuuden yhdistää opiskelun ja harjoittelun korkeimmalla tasolla. Samassa paikassa on myös urheilulaboratorio, jossa monet kuuluisat urheilijat käyvät testattavana ja käsiteltävänä. Muun muassa ruotsalainen jalkapalloilija Zlatan Ibrahimovic on käynyt hoitamassa polviongelmiaan siellä.
Seuralla on toimintaa 16 eri lajissa.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1964
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1964 järjestettiin 27.–28. kesäkuuta Lahdessa.
Grön eld
Grön eld on yhdeksän metriä korkea ja 45 tonnia painava vihreä liekkimäinen lasiveistos, joka sijaitsee Uumajassa, Ruotsissa. Se on Vicke Lindstrandin suunnittelema ja sijaitsee Järnvägstorgetilla Uumajan keskusrautatieaseman edessä. Valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos.
Patsaan tilauksesta vastasi aikanaan vuokra-asunto-osuuskunta HSB:n Sven Wallander, joka sai idean siihen Norrköpingissä näkemästään "Prisma"-veistoksesta. Rahat teokseen tulivat HSB:n taiderahastosta sekä Uumajan kunnalta. Veistoksen on suunnitellut ruotsalainen Vicke Lindstrand. Se on yksi Uumajan kuuluisimmista taideteoksista, ja valmistuessaan vuonna 1970 se oli maailman suurin lasiveistos. Se sijaitsee Järnvägstorgetilla, Uumajan keskusrautatieaseman lähellä.
Yksi veistoksen rakentajista, Lennart Johansson, paljasti joulukuussa 2013, että hän piilotti veistoksen yläosaan yhdessä kahden muun opiskelijan kanssa kuvan Kiinan hallitsija Mao Zedongista.
Veistos on valmistettu 3 000 yhdeksän millimetrin paksuisesta lasilevystä, jotka on liimattu yhteen kaksikomponenttisella liimalla, jotta se kestää sään ja tuulen. Grön eld koostuu kolmesta kierretystä lasipilarista, joka kapenee yläosassa. Pinta on epätasainen ja heijastaa luonnollista valoa, mutta se saa valoa myös pistorasiasta.
Titanium (kappale)
Titanium on ranskalaisen DJ:n ja musiikkituottajan David Guettan kappale, jolla laulaa Sia. Tämän Guettan viidenneltä, Nothing but the Beat -studioalbumilta julkaistun kappaleen sanoittivat Sia Furler, Guetta, Giorgio Tuinfort ja Afrojack. Kappaleen tuotannosta vastasivat Guetta, Tuinfort ja Afrojack. "Titanium" julkaistiin digitaalisesti ladattavana albumin ensimmäisenä promosinglenä 8. elokuuta 2011. Se julkaistiin albumin neljäntenä virallisena singlenä joulukuussa 2011. Kappaleella lauloi alun perin yhdysvaltalaisartisti Mary J. Blige, jonka versio vuoti nettiin heinäkuussa 2011.
"Titanium" on balladi joka on sekoitus housea, poppia ja urban-dancea. Kappaleen sanat kertovat sisäisestä kestävyydestä. Sian esittämiä sanoituksia verrattiin Fergien vastaaviin ja musiikkia verrattiin Coldplayn kappaleisiin. Kriitikot suhtautuivat kappaleeseen myönteisesti ja kutsuivat sitä yhdeksi "Nothing but the Beatin" standout-kappaleeksi. "Titanium" saavutti listasijoituksia kymmenen parhaan joukosta lukuisissa valtioissa, kuten Australiassa, Itävallassa, Tanskassa, Suomessa, Ranskassa, Saksassa, Unkarissa, Irlannissa, Italiassa, Alankomaissa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Espanjassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa. Britanniassa kappale pääsi singlelistan kärkeen, ja siitä tuli Guettan viides ja Sian ensimmäinen kyseisen listan ykkössijan saavuttanut kappale.
Titaniumin musiikkivideo julkaistiin 21. joulukuuta 2011, mutta Guetta ja Sia eivät itse esiinny videolla. Sen sijaan video keskittyy Ryan Leen näyttelemään nuoreen poikaan, jolla on yliluonnollisia voimia. "Titanium" vedettiin muiden kappaleiden ohella Yhdysvaltain radioasemilta Newtownin kouluammuskelun jälkeen.
Madison Bailey on tehnyt Titaniumista tunnetun coverkappaleen.
Iltamat
Iltamat ovat kyläkunnittain järjestettyjä tai jonkin järjestön kuten nuorisoseuran organisoimia ohjelmallisia illanviettotilaisuuksia. Erityisenä kohderyhmänä ja järjestäjinä ovat perinteisesti olleet kylän nuoret aikuiset. Iltamia on järjestetty talkoovoimin esimerkiksi seurantaloilla. Nimitystä on käytetty myös eräistä esimerkiksi osakuntien järjestämistä tilaisuuksista.
Iltamien ohjelmaan sisältyy järjestäjästä ja mahdollisesta teemasta riippuen puheita, yhteislaulua, runonlausuntaa, voimisteluesityksiä sekä tanssia. Iltamatilaisuuksia käytetään yhdistysten varainkeruukeinona ja siksi niiden yhteydessä on yleensä maksullinen kahvitarjoilu.
Esimerkiksi helmikuussa 1933 ilmoitettiin iltamista Helsingissä seuraavasti:
Iltamatoiminta oli vielä sotien jälkeisinä vuosina vilkasta. Urho Kekkonen mainitsee nimimerkkikirjoituksessaan vuonna 1954 tilastotiedon 11 000 iltamatilaisuudesta vuodessa. Tilastoja kertyi, koska iltamien järjestäminen vaati viranomaisluvan. Liikenneyhteyksien kehittymisen, kaupungistumisen ja television yleistymisen, yleisesti individualistisemman elämäntavan, myötä iltamista on tullut harvinaisia. Joillakin paikkakunnilla iltamia järjestetään nykyäänkin.
Chillagoe
Chillagoe, suomalaislähteissä Chillagoa, oli Matti Kurikan vuonna 1900 Australian Queenslandiin perustama suomalaisten siirtolaisten ihanneyhteisö, oikeastaan vain Chillagoen kaivoskaupungin liepeillä sijainnut tilapäinen telttaleiri, joka jäi muutaman kuukauden mittaiseksi.
Chillagoen taustalla oli Kurikan idea teosofis-sosialistisesta ihanneyhteisöstä jossakin Suomen ulkopuolella, ja Chillagoe oli hänen ensimmäinen edes jotenkin toteutunut hankkeensa ennen Sointulaa ja Sammon Takojia. Kurikka sai ajatuksen perustaa ihanneyhteisönsä Queenslandin osavaltioon, joka tuohon aikaan värväsi aktiivisesti siirtolaisia maksamalla heidän laivamatkansa Lontoosta Australiaan. Kurikka sai houkutelluksi Suomesta mukaansa viisi poikamiestä ja yhden perheellisen miehen, tämän vaimon ja heidän kolme lastaan. Lokakuussa 1899 he saapuivat perille, ja Matti Kurikka otettiin vastaan tärkeänä henkilönä, jota haastateltiin sikäläisiin lehtiin. Queenslandiin saapui nopeasti yhteensä 175 suomalaista, joista 78 luetaan Kurikan kannattajiksi. Tulijat kuitenkin pettyivät pian paikallisiin olosuhteisiin, ja australialaiset puolestaan pitivät suomalaisia laiskoina, kielitaidottomina ja liian työväenhenkisinä niin, että lopettivat heidän värväyksensä.
Vuoden 1900 alussa Matti Kurikka ja 15 muuta miestä lähtivät Queenslandin pohjoisosan sisämaassa sijaitsevaan Chillagoeen raivaamaan metsää tulevan junaradan tieltä. Mukaan tuli myöhemmin muitakin suomalaisia, ja enimmillään heitä oli eri lähteiden mukaan noin 30 tai jopa 80. Tarkoitus oli metsänraivauksella ja ratapölkkyjen teolla rahoittaa tuleva ihanneyhteisö, joka perustettaisiin meren rannalle. Raskaaseen työhön tottumattomat suomalaiset joutuivat kuitenkin pettymään urakan huonouteen, työnantajan mielivaltaan, hyttysiin, kaatosateisiin ja kuumuuteen. Pian myös keskinäiset riidat aiheuttivat sen, että ryhmä hajosi eri puolille Australiaa. Moni heistä alkoi viljellä sokeriruokoa Nambourin lähellä Brisbanesta pohjoiseen, jonne syntyi Finbury-nimen saanut pieni suomalaisyhteisö. Matti Kurikka lähti vain 10 kuukauden Australiassa olon jälkeen Kanadaan perustamaan Sointulaa, ja Pohjois-Amerikkaan suuntasi moni muukin Chillagoen telttaleirissä työskennellyt.
Turn Me On (kappale)
Turn Me On on ranskalaisen DJ David Guettan kappale hänen viidenneltä, Nothing but the Beat-studioalbumilta. Kappaleen sanoitukset esittää trinidadialais-yhdysvaltalainen artisti Nicki Minaj, jonka toinen studioalbumi sisältää kappaleen bonuskappaleena sen deluxe-versiossa. Kappaleen sanoittivat Ester Dean, David Guetta ja Giorgio Tuinfort, jonka räppiosuuden on sanoittanut Minaj ja se kertoo sanoituksiltaan riippuvuudesta. Kappale on saanut vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista myönteisiin. Se on valittu "Nothing but the Beat"-albumin viidenneksi viralliseksi singleksi. Kappale pääsi Yhdysvaltain Top 40/Mainstream ja Rhytmic radion listoille 13. joulukuuta 2011. Kappaleen remiksejä sisältävä EP julkaistiin kansainvälisesti tammikuussa 2012 ja Yhdysvalloissa sekä Kanadassa helmikuussa 2012. Kappale myös pitää yllä Guettan parhaiten Yhdysvaltain listoilla sijoittuneen singlen titteliä yhdessä "Without Youn kanssa, joka myös saavutti neljännen sijan Billboard Hot 100-listalla. Kappaletta on laajalti käytetty WWE WrestleMania XXVIII:n mainostamisessa. Syyskuussa 2012 kappaletta oli Yhdysvalloissa myyty jo 2 337 000 kopiota.
Chencho Gyeltshen
Chencho Gyeltshen (s. 5. lokakuuta 1996) on bhutanlainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa Yeedzin FC:tä. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Bhutanin jalkapallomaajoukkueeseen, jonka riveissä hän on pelannut seitsemän ottelua ja tehnyt niissä kolme maalia. Hänen veljensä Yeshey Gyeltshen pelaa myös Bhutanin maajoukkueessa.
Eyþór Ingi Gunnlaugsson
Eyþór Ingi Gunnlaugsson (s. 29. toukokuuta 1989) on islantilainen laulaja-lauluntekijä, joka edusti maataan vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Ég á líf”. Se oli maan ensimmäinen islanninkielinen edustuskappale sitten vuoden 1997. Hän pääsi toisesta semifinaalista finaaliin, jossa hän sijoittui 47 pisteellään sijalle 17. Hän on julkaissut yhden albumin.
Eyþór meni naimisiin Soffía Ósk Guðmundsdóttirin kanssa heinäkuussa 2013.
Hänellä on lukivaikeus ja ADHD.
Putikon rautatieasema
Putikon rautatieasema (lyhenne Pu, ratakm 520+902) on lakkautettu rautatieasema rataosalla Huutokoski-Parikkala Savonlinnan kaupungissa, entisessä Punkaharjun kunnassa, Putikon kylässä. Asema Putikkoon valmistui vuonna 1906 (Elisenvaara - Savonlinna rataosalle). Rautatieaseman ohittaa yksi raide. Asema on rakennettu yliarkkitehti Bruno Granholmin V- luokan C-tyypin piirrustusten mukaan. Koko aseman pihapiiri rakennuksineen on asemakaavassa suojeltu ja kunnostettu. Asemalla on toiminut vuodesta 1986 lähtien T:mi Saviseppä. Aseman läheisyydessä sijaitsee Putikon saha -niminen tasoylikäytävä.
Nigel Stepney
Nigel Stepney (14. marraskuuta 1958 – 2. toukokuuta 2014 Ashford, Kent) oli brittiläinen Formula 1 -mekaanikko, joka aloitti uransa F1:sten parissa vuonna 1977 Shadow-tallissa. Myöhemmin hän toimi muun muassa Benetton Formulan ja Scuderia Ferrarin mekaanikkona. Hän loukkasi nilkkansa pahasti Espanjan GP:ssä 2000 Ferrarin mekaanikkona, kun Michael Schumacher ajoi hänen päälleen. Stepney tunnetaan parhaiten sta (tunnetaan myös nimellä "Stepneygate") vuonna 2007, jolloin hän vuosi tietoja McLarenille. Hän sai myöhemmin lähteä Ferrarilta.
Hän kuoli auto-onnettomuudessa toukokuussa 2014.
Irlannin vapaaehtoisjoukot
Irlannin vapaaehtoisjoukot () oli Irlannissa vuonna 1913 perustettu puolisotilaallinen järjestö, jonka irlantilaisnationalistit loivat vastapainoksi Irlannin itsehallintoa vastustaneiden unionistien hieman aiemmin perustamille Ulsterin vapaaehtoisjoukoille.
Vapaaehtoisjoukot perustettiin 25. marraskuuta 1913 Dublinissa. Yllykkeenä perustamiselle oli Eoin MacNeillin Gaelic Leaguen lehdessä "An Claidheamh Soluisissa" julkaisema artikkeli ”The North Began”. Siinä hän vaati nationalisteja järjestäytymään voidakseen puolustaa home rulea samaan tapaan kuin unionistit olivat järjestäytyneet vastustamaan sitä. Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamisen salaisena taustavaikuttajana toimi vallankumouksellinen Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (IRB), joten maltillisen home rule -liikkeen johtaja John Redmond oli aluksi haluton tukemaan sitä. Kesäkuussa 1914 puolet vapaaehtoisjoukkojen johtavan neuvoston paikoista annettiin kuitenkin Redmondin tukijoille, jolloin hän muutti suhtautumistaan. Noihin aikoihin järjestön jäsenmäärä oli kohonnut 160 000:een. Kun Ulsterin vapaaehtoisjoukot olivat huhtikuussa 1914 järjestäneet itselleen suuren asetoimituksen ulkomailta, myös Irlannin vapaaehtoisjoukot päättivät aseistautua. Heinäkuussa 1914 Howthiin saapui salaa 1 000 kivääriä ja 29 000 patruunaa käsittänyt aselasti, mutta määrät olivat vaatimattomia unionistien asehankintojen rinnalla.
Irlannin vapaaehtoisjoukot hajosivat kahtia syyskuussa 1914 ensimmäisen maailmansodan syttymisen seurauksena, kun Redmond kehotti sen jäseniä liittymään Britannian armeijaan. Redmondin kannattajat, jotka muodostivat enemmistön vapaaehtoisjoukkojen jäsenistä, erosivat ja perustivat oman "National Volunteers" (Kansalliset vapaaehtoisjoukot) -nimisen järjestönsä. Noin 35 000 – 40 000 värväytyi vapaaehtoisina brittiarmeijaan. Irlannin vapaaehtoisjoukkoihin jäi tällöin militanteista nationalisteista koostunut vähemmistö, jonka IRB:n sotilasneuvosto onnistui soluttamaan tarkoituksenaan tehdä siitä itselleen välineen suunnittelemaansa aseelliseen kapinaan. Jäsenmäärä romahti pariin tuhanteen, mutta kasvoi vuoteen 1916 mennessä 15 000:een. Huhtikuun 1916 pääsiäiskapinassa kapinallisten pääjoukko muodostui Irlannin vapaaehtoisjoukkojen jäsenistä – heitä oli noin 1 300 kaikkiaan 1 600:sta kapinallisesta. Loput kuuluivat pääasiassa Irlannin kansalaisarmeijaan (ICA).
Vuonna 1919 Irlannin vapaaehtoisjoukkojen entiset jäsenet muodostivat Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA).
Pan-pan
Pan-pan on radioliikenteessä käytettävä kutsu, joka tarkoittaa pakkotilaa. Pan-pan-termi on erillinen Mayday-termistä, joka tarkoittaa hätätilaa. Pan-pan-termiä käytetään, kun laivaan, lentokoneeseen tai muuhun kulkuvälineeseen tai sen matkustajiin ei kohdistu välitöntä uhkaa, mutta pakkotilaan tulee kuitenkin pian reagoida. Pan-pan ilmaisee turvallisuusongelmien olemassaolon mahdollisille pelastajille (hätäpalvelut ja muut kulkuvälineet alueella), mutta ”Mayday” ilmaisee esimerkiksi koneen putoamisen tai uppoamisen tapahtuvan juuri nyt ja pelastusavun tarpeen olevan välitön.
Vänortsparken
Vänortsparken on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva puisto. Sen eteläpuolella sijaitsevat Storgatan sekä Uumajan kaupunginkirkko, idässä Östra Kyrkogatan ja pohjoisessa Kungsgatan.
Puiden istuttaminen puistoon aloitettiin vuonna 1851. Vuonna 1888 puisto paloi pahoin tulipalossa. Puiston niminä olivat käytössä ennen vuotta 1985 Skolparken ja Kyrkotorget. Vuonna 1985 puisto laitettiin perusteellisesti uusiksi, ja samalla sen nimi muutettiin Vänortsparkeniksi. Puistossa on kulhonmuotoinen nurmialue, jota ympäröivät pensaat ja puut. Puiston läpi kulkee keinotekoinen puro sekä kolme siltaa. Nurmialuetta käytetään säännöllisesti erilaisiin tapahtumiin, kuten ulkona voimistelemiseen.
Varhaisina aikoina Uumajan kaupungin hengellisen ja hallinnollisen keskustan muodostivat lääninhallintokeskuksen, kirkon sekä Vänortsparkenin alue. Vänortsparkenin nykyinen tontti on ollut aina avoin paikka. 1700-luvun puolivälissä tontti toimi aukiona ja mahdollisesti ryytitarhana. Sen idän puoleiselle tontille rakennettiin vuonna 1810 Trivialskolan, josta tuli myöhemmin tyttöjen alkeisoppilaitos. Se toimi vuoteen 1888 saakka, jolloin Uumajassa oli suuri tulipalo. Tulipalon jälkeen rakennettiin uusi kolmikerroksinen yläkoulu, Mimerskolan, joka valmistui vuonna 1900. Sen suunnitteli Johan Nordqvist. Koulua laajennettiin Skolgatanin suuntaan kahteen otteeseen 1900-luvun alkupuolella.
Vuonna 1851 kaupunkiin perustettiin yhdistys edistämään puiden istuttamista yleisille paikoille. Siitä tuli myöhemmin puutarhayhdistys, jonka tehtävä oli kylvää Kyrkotorgetille (Kirkkotori) nurmikkoa ja istutuksia vuonna 1858. Molemmat, kirkkotori sekä koulupuisto täytettiin istutuksilla vuonna 1861. Puisto toimi myös jalkapallokenttänä siihen saakka, kunnes Gammliavallen perustettiin vuonna 1925. Puistoa on kutsuttu myös Skolparkeniksi (Koulupuisto), koska sitä ympäröivissä kortteleissa oli näihin aikoihin useita kouluja.
Vuonna 1985 puisto muutettiin ystävyyskuntapuistoksi, eli Vänortsparkeniksi. Siellä on oma paikka kaikille Uumajan ystävyyskunnille, eli Tanskan Helsingørille, Suomen Vaasalle, Venäjän Petroskoille, Norjan Harstadille, Saksan Würzburgille ja Kanadan Saskatoonille. Kungskatanin suunnassa, puiston luoteiskulmassa, on Ante Dahlstedtin suunnittelema maapalloa esittävä "Tellus"-niminen taideteos. Se on hitsattua kuparipeltiä, jossa lukee: ”edistäköön kaupunkiemme välinen ystävyys ja ymmärrys rauhaa ja vapautta maapallollamme”.
Puistossa kasvaa myös Ruotsin kaupunginpuutarhurien istuttama Uumajan oma kansallispuu, "Betula verrucosa", joka on taalainkoivu.
Johan Wilhelm Rosenborg
Johan Wilhelm Rosenborg (6. huhtikuuta 1823 Pernaja – 13. heinäkuuta 1871 Rönnskär) oli suomalainen juristi ja professori.
Rosenborgin vanhemmat olivat laivuri Johan Erik Rosenborg ja Lovisa Amalia Bastman. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1847, lakitieteen kandidaatiksi 1854 ja lakitieteen lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1857, väitöskirjan aiheenaan "Om inskränkningar uti dispositionsrätten öfver hemman" (1856). Kameraali- ja politialainopin sekä valtio-oikeuden dosentti Rosenborgista tuli 1858, tutkimuksella "Om fattigdomen och fattigvården in Finland", joka suomennettiin 1863. Samojen alojen professori Helsingin yliopistoon hänestä tuli 1860, tutkimuksella "Bidrag till jordbeskattningens historia i Finland i medlet af sextonde seklet". Rosenborgin huomattavin teos oli silti hänen vuoden 1863 luentojensa pohjalta samana vuonna julkaistu "Om riksdagar", joka lienee osaltaan vaikuttanut uudelleen koolle kutsuttujen valtiopäivien toimintaperiaatteisiin. Siitä oli hyötyä myös vuoden 1865 perustuslakikomitealle, jonka tehtävänä oli laatia uusi valtiopäiväjärjestys. Rosenborg oli itsekin komitean jäsen, samoin kuin vuoden 1863 valtiopäiville esityksiä valmistelleen komitean jäsen ja mainittujen valtiopäivien talousvaliokunnan sihteeri. Vuoden 1867 valtiopäivillä Rosenborg oli perustuslakivaliokunnan sihteeri. 1868-1871 hän taas oli Suomen Pankin valtuusmies.
Rosenborgin puoliso vuodesta 1870 oli Maria Alexandroff (k. 1928).
Gemma Funtek-Snellman
Gemma Funtek-Snellman (17. tammikuuta 1910 Viipuri – 27. elokuuta 1996) oli suomalainen, myöhemmin Ruotsiin asettunut, ruotsin kielellä kirjoittanut lastenkirjailija ja kääntäjä.
Funtek-Snellmanin vanhemmat olivat kapellimestari Leo Funtek (1885–1965) ja Bertha Constance Liljeström (1887–1961). Hän oli naimisissa Helge Herolf Snellmanin (s. 1898) kanssa.
Nimellä "Gemma Snellman":
Argon maanvyöry
Argon maanvyöry tapahtui 2. toukokuuta 2014 Argon piirikunnassa Koillis-Afganistanissa Badahšanin maakunnassa. Maanvyöry tapahtui syrjäisellä ja vuoristoisella seudulla. Arviot kuolleiden määrästä vaihtelivat sadoista muutamiin tuhansiin. Noin tuhat taloa vaurioitui, 300 niistä jäi suoraan mutavyöryn alle.
Black and Tans
Black and Tans (”mustaruskeat”) oli nimitys vapaaehtoisille apupoliiseille, joita britit värväsivät Irlannin itsenäisyyssodan aikana tammikuun 1920 ja heinäkuun 1921 välisenä aikana Irlannin kuninkaallisten poliisivoimien avuksi taistelemaan varsinkin Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) iskuja vastaan. Joukkojen nimi tuli niiden käyttämistä epätavallisista univormuista, joihin kuului poliisin takki ja khakikankaiset sotilashousut; väriyhdistelmän katsottiin muistuttavan tunnettujen irlantilaisten ajokoirien väritystä. Improvisoituja asuja käytettiin, koska apujoukoille ei riittänyt tavallisia poliisiunivormuja. Huomattava osa Irlannin vanhoista poliisivoimista oli eronnut aiemmin tasavaltalaisten kannustamana, joten heidät korvattiin tilapäisillä apuvoimilla. Kyse oli pääosin työtä vailla olleista ensimmäisen maailmansodan veteraaneista, jotka ryhtyivät apupoliiseiksi vaatimatonta palkkaa vastaan.
Black and Tans -joukot tunnettiin ankarista ja julmista vastatoimistaan. Kun IRA surmasi 21. marraskuuta 1920 niin sanotun verisunnuntain yhteydessä 11 brittivakoojiksi epäiltyä englantilaista, Black and Tans -joukot vastasivat hyökkäämällä Dublinin Croke Parkissa järjestettyyn jalkapallo-otteluun, jossa ne surmasivat 12 irlantilaista siviiliä ja haavoittivat 60:tta.
Black and Tans -joukot tulivat tiensä päähän, kun Irlannin kuninkaalliset poliisivoimat lakkautettiin vuonna 1922.
Redraman diskografia
Tämä on rap-artisti Redraman diskografia. Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan ja singleissä Suomen viralliseen single-, lataus- ja radiolistaan.
Dolores Gray
Dolores Gray (7. kesäkuuta 1924 Chicago, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2002 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli kahdesti ehdolla Parhaan musikaalin naispääosan Tony-palkinnon saajaksi, saaden kerran tämän palkinnon Here's That Rainy Day -kappaleesta.
Hänen uransa alkoi kabareetaiteilijana ravintoloissa ja yökerhoissa San Franciscossa 1940-luvun alussa ja vuonna 1945 hän esiintyi omassa radio-ohjelmassaan. Grayn "löysi" muusikko Rudy Vallee, joka toi tämän esiintymään ohjelmaansa. Uransa aikana Gray esiintyi lukuisissa elokuvissa, Broadway-musikaaleissa. Hän oli aviossa liikemies Andrew J. Crewolinin kanssa vuodesta 1966, Crewolinin kuolemaan 1992 saakka.
Hän kuoli Manhattanilla, New Yorkissa sydäninfarktiin, 78-vuotiaana, vuonna 2002.
Kemijoen piiri
Kemijoen piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Usmana, lähes koko Paanajärvi, puolet Voijärvestä ja osa Ponkamasta.
Piirin pinta-ala oli 7 295 km², ja siihen kuului 36 kylää. Piirissä oli 5 kyläneuvostoa: Usmanan, Vuokšjärven, Kurjen, Paanajärven ja Voijärven kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Usmanan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 2 275 asukasta, joista 151 oli venäläisiä, 2 110 karjalaisia, 5 suomalaisia ja 9 muita kansallisuuksia.
Jo vuonna 1933 piiri oli lakkautettu ja sen alue jaettu Uhtuan piirin ja Kemin piirin kesken. Kurjen ja Paanajärven kyläneuvostot olivat tuolloin osa Uhtuan piiriä ja muut kyläneuvostot kuuluivat Kemin piiriin.
Nimensä piiri sai sen halki virranneesta Kemijoesta.
Mensa (täsmennyssivu)
Mensa tarkoittaa seuraavia asioita:
Repolan piiri
Repolan piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, ja se vastasi lähes täysin entistä Repolan volostia eli kuntaa.
Piirin pinta-ala oli 6 075 km², ja siihen kuului 38 kylää. Piirissä oli 4 kyläneuvostoa: Omelian, Repolan, Tuulivaaran ja Lentieran kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Repolan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 2 148 asukasta, joista 44 oli venäläisiä, 2 004 karjalaisia, 63 suomalaisia ja 14 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alueen kyläneuvostot liitetty Rukajärven piiriin. Aiempien kyläneuvostojen lisäksi alueella toimi Kiimanvaaran kyläneuvosto. Sittemmin piiri perustettiin uudelleen, mutta lakkautettiin vuonna 1948, ja alue tuli kuulumaan Segežan piiriin. Vuonna 1966 perustettiin Mujejärven piiri, johon alue on siitä lähtien kuulunut.
Poventsan piiri
Poventsan piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Poventsan kirkonkylä, lähes koko Danilova, osa Petrovo-Jamista ja pieni osa Vodlajärvestä.
Piirin pinta-ala oli 6 287 km², ja siihen kuului 62 kylää ja 1 taajaväkinen yhdyskunta. Piirissä oli 5 kyläneuvostoa: Meri-Maaselän, Poventsan, Danilovan, Tsolmuisen ja Kodozeron kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Poventsan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 5 085 asukasta, joista 4 972 oli venäläisiä, 82 karjalaisia, 8 suomalaisia ja 23 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alueen kyläneuvostot liitetty Karhumäen piiriin.
Robert Taylor (jalkapalloilija)
Robert Taylor (s. 21. lokakuuta 1994 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Elitserienissä pelaavaa Tromsøä.
Taylor teki 13-vuotiaana pelaajasopimuksen JJK:n kanssa. 15-vuotiaana hän siityi Englantiin Lincoln Cityn joukkueeseen. Hän palasi Suomeen ja JJK:hon kesällä 2013 ja pelasi 11 Veikkausliiga-ottelussa, tehden yhden maalin. Taylorin isä on Suomessa mm. Kuopion Palloseuraa ja JJK:ta edustanut Paul Taylor.
Marraskuussa 2015 Taylor siirtyi Rovaniemen Palloseuraan. Heinäkuussa 2017 hän siirtyi Rovaniemeltä Ruotsin Allsvenskanissa pelaavaan AIK:hon kolmen ja puolen vuoden sopimuksella.
Pyhäjärven piiri
Pyhäjärven piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Pyhäjärvi sekä osia Kotkajärvestä, Kuujärvestä ja Vieljärvestä.
Piirin pinta-ala oli 2 900 km², ja siihen kuului 84 kylää. Piirissä oli 6 kyläneuvostoa: Terunkylän, Vuohtijärven, Kaskenniemen, Pyhäjärven, Vahojärven ja Simaniston kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Pyhäjärven kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 7 568 asukasta, joista 133 oli venäläisiä, 7 381 karjalaisia, 47 suomalaisia ja 7 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Prääsän piiriin lukuun ottamatta Aunuksen piiriin liitettyä Vahojärven kyläneuvostoa. Lisäksi entisen piirin alueelle oli perustettu Kaskanan kyläneuvosto.
Karjalan Maaselkä
Karjalan Maaselkä (; ) on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Seesjärven etelärannalla 33 kilometriä Tšopinasta luoteeseen. Kylässä on neljä asukasta (vuonna 2013).
Paatenen pogostaan kuulunut Karjalan Maaselkä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopussa. Vuonna 1597 siellä oli 19 ja vuonna 1763 48 taloa. 1800-luvun lopussa kylässä oli kirkko. 1900-luvun alussa Maaselkä lähikylineen muodosti Paatenen volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 sen kuudessa kylässä oli 950 asukasta. Maaselän kylässä oli 50 taloa, koulu ja 314 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin Seesjärven piiriin kuulunut Karjalan Maaselän kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen kahdeksassa asutuksessa oli 2 000 asukasta, joista noin 60 % oli karjalaisia ja 25 % venäläisiä. Suurlahden (ven. "Velikaja Guba") uudiskylä oli pääosin venäläinen, kun taas Maaselässä asui 341 karjalaisen lisäksi vain yksi suomalainen. Vuonna 1961 Karjalan Maaselkä liitettiin Tšopinan kyläneuvostoon.
Meri-Maaselkä
Meri-Maaselkä () on asutus Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Poventsan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Matkozero-järven etelärannalla 35 kilometriä Poventsasta pohjoiseen. Paikkakunnalla on yksi asukas (vuonna 2013).
1900-luvun alussa Meri-Maaselkä lähikylineen muodosti Petrovski Jamin volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 sen 11 kylässä oli 555 asukasta. Meri-Maaselän kylässä oli 26 taloa, koulu ja 157 asukasta.
Neuvostoaikana perustettiin aluksi Poventsan ja myöhemmin Karhumäen piiriin kuulunut Meri-Maaselän kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 11 asutuksessa oli lähes 600 asukasta, jotka kahta karjalaista lukuun ottamatta olivat kaikki venäläisiä. Meri-Maaselän kylässä asukkaita oli yli 300. Kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1958 ja sen asutukset liitettiin Poventsan taajamaneuvostoon ja Danilovan kyläneuvostoon.
Seesjärven piiri
Seesjärven piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Maaselän asema, lähes koko Seesjärvi, osa Rukajärvestä ja hyvin pieni osa Repolasta.
Piirin pinta-ala oli 8 002 km², ja siihen kuului 60 kylää ja 1 taajaväkinen yhdyskunta. Piirissä oli 6 kyläneuvostoa: Laasarin, Särkijärven, Sellin, Paatenen, Karjalan Maaselän ja Kauppalan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Paatenen kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 6 557 asukasta, joista 1 067 oli venäläisiä, 5 176 karjalaisia, 118 suomalaisia ja 107 muita kansallisuuksia. Vuoden 1939 väestönlaskennan mukaan piirissä asui 8 750 asukasta, joista karjalaisia oli 5 469 (62,5%), venäläisiä 2 451 (28,0%), valkovenäläisiä 231 (2,6%), suomalaisia 166 (1,9%) ja ukrainalaisia 118 (1,3%).
Vuoteen 1933 tultaessa Kauppalan kyläneuvoston alue oli liitetty Maaselän kyläneuvostona Karhumäen piiriin. Piiri lakkautettiin 1950-luvun puolivälissä, josta lähtien alue on kuulunut Karhumäen piiriin.
Säämäjärven piiri
Säämäjärven piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Säämäjärvi ja osa Vieljärvestä.
Piirin pinta-ala oli 2 730 km², ja siihen kuului 169 kylää. Piirissä oli 8 kyläneuvostoa: Tsalkinselän, Lahden, Veskelyksen, Sässönän, Kungojärven, Säämäjärven, Savinovan ja Salmenniskan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Jessoilan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 10 215 asukasta, joista 141 oli venäläisiä, 9 867 karjalaisia, 119 suomalaisia ja 2 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Prääsän piiriin. Vuonna 1935 alueen länsiosasta liitettiin alueita Vieljärven piiriin, joka lakkautettiin 1950-luvun puolivälissä. Pieniä osia entisestä Säämäjärven piiristä kuuluu nykyään myös Kontupohjan piiriin ja Suojärven piiriin.
Tunkuan piiri
Tunkuan piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Suikujärvi, lähes koko Tunkua ja vajaa puolet Voijärvestä.
Piirin pinta-ala oli 5 071 km², ja siihen kuului 72 kylää. Piirissä oli 7 kyläneuvostoa: Uskelan, Kevättämäjärven, Lehdon, Nuottavaaran, Koivuniemen, Tunkuan ja Niikkananvaaran kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Lehdon kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 4 395 asukasta, joista 111 oli venäläisiä, 4 271 karjalaisia, 8 suomalaisia ja 5 muita kansallisuuksia.
1950-luvun puolivälissä piiri lakkautettiin ja alue on kuulunut siitä lähtien Belomorskin piiriin.
Irlannin kansalaisarmeija
Irlannin kansalaisarmeija (, ICA) oli pieni Dublinissa vuosina 1913–1916 toiminut puolisotilaallinen joukko, jonka alkuperäisenä tarkoituksena oli suojella ammattiliittoon kuuluvia työläisiä poliisien väkivallalta. Se muodosti tärkeän osan vuoden 1916 pääsiäiskapinan kapinallisista joukoista.
Irlannin kansalaisarmeija perustettiin Dublinin vuoden 1913 suuren työsulun aikana puolustamaan työsulun kohteeksi joutuneita ammattiliiton jäseniä poliisin väkivallalta sekä vahvistamaan heidän yhteishenkeään. Oman kaartin perustamista Ulsterin vapaaehtoisjoukkojen mallin mukaisesti ehdottivat ammattiyhdistysjohtajat James Larkin ja James Connolly.
Toiminta alkoi marraskuun 1913 lopussa, lähes samaan aikaan Irlannin vapaaehtoisjoukkojen perustamisen kanssa. ICA:han liittyi yli tuhat jäsentä eikä se hajaantunut, vaikka alkuperäinen työriita päättyi tammikuussa 1914. Joukkojen toiminta oli jo hiljenemässä, kun saman vuoden lokakuussa Irish Transport and General Workers Union -ammattiliiton johtoon tullut Connolly alkoi kehittää kansalaisarmeijasta poliittista asetta. Hän uudisti järjestön rakenteen ja alkoi vaatia sen jäseniltä sitoutumista vallankumouksen tavoitteeseen ja sosialistisen Irlannin tasavallan perustamiseen. ICA:n jäsenmäärä oli vuonna 1916 vain noin 220, mutta aatteellisen yhtenäisyytensä ja hyvän harjoituksensa vuoksi se oli paljon tehokkaampi kuin huomattavasti suuremmat Irlannin vapaaehtoisjoukot.
Ensimmäisen maailmansodan puhkeamisesta alkaen Connolly suunnitteli toteuttavansa Irlannissa kapinan ICA:n avulla. Omaa kapinahankettaan kehitellyt Irlannin tasavaltalaisveljeskunta (IRB) teki hänen kanssaan sopimuksen yhteistyöstä. Vuoden 1916 pääsiäiskapinan aikana Connolly sai toimia kaikkien kapinallisten joukkojen komentajana Dublinissa. Niihin kuului 219 kansalaisarmeijan ja noin 1 300 vapaaehtoisjoukkojen jäsentä. Kapinan kukistamisen jälkeen Connolly ja ICA:n esikuntapäällikkö Michael Mallin teloitettiin. Mallinin lähimpänä alaisena toiminut Constance Markievicz säästyi, koska hänen kuolemantuomionsa lievennettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Kansalaisarmeijaa ei perustettu uudelleen kapinan jälkeen.
Suurlahden piiri
Suurlahden piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Heinälahti, lähes koko Suurlahti ja pieni osalta Tolvojasta.
Piirin pinta-ala oli 1 244 km², ja siihen kuului 181 kylää. Piirissä oli 8 kyläneuvostoa: Karasjärven, Kosmozeron, Suurnivan, Suurlahden, Jandomozeron, Tipinitsan, Kižin ja Heinälahden kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Suurlahden kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 12 799 asukasta, joista 12 651 oli venäläisiä, 5 karjalaisia, 19 suomalaisia ja 18 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Äänisentakaisen piiriin.
Sungun piiri
Sungun piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Sunku, lähes koko Tolvoja ja hyvin pieni osa Suurlahdesta.
Piirin pinta-ala oli 894 km², ja siihen kuului 298 kylää. Piirissä oli 7 kyläneuvostoa: Kažman, Deriguzovon, Pajanitsan, Foimoguban, Tolvojan, Virojärven ja Kuusirannan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Sungun kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 14 776 asukasta, joista 14 745 oli venäläisiä, 4 karjalaisia, 2 suomalaisia ja 25 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Äänisentakaisen piiriin.
Šallan piiri
Šallan piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen yhdistettiin aiemmista volosteista eli kunnista koko Avdejevo ja Nigižma sekä osa Danilovasta.
Piirin pinta-ala oli 3 374 km², ja siihen kuului 142 kylää. Piirissä oli 7 kyläneuvostoa: Rimoilan, Peštšhanojen, Perhnavolokin, Avdejevon, Šallan, Karševskajan ja Gakugsan kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Semjonovskajan kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 11 982 asukasta, joista 11 853 oli venäläisiä, 48 karjalaisia, 51 suomalaisia ja 24 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piiri oli lakkautettu ja sen alue liitetty Puudožin piiriin.
Soutjärven piiri
Soutjärven piiri () on entinen piiri Karjalan tasavallan alueella. Piiri perustettiin vuonna 1927, jolloin siihen tuli kuulumaan aiempi Soutjärven kunta.
Piirin pinta-ala oli 689 km², ja siihen kuului 52 kylää. Piirissä oli 5 kyläneuvostoa: Soksun, Rannanpuoleisen Soutjärven, Matvejanselän, Mantereen puoleisen Soutjärven ja Kalajoen kyläneuvostot. Piirin keskuksena toimi Soutjärven kylä. Neuvostoliiton vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 8 926 asukasta, joista 457 oli venäläisiä, 9 karjalaisia, 1 suomalaisia, 8 442 vepsäläisiä ja 14 muita kansallisuuksia.
Vuoteen 1933 tultaessa piirissä oli toiminnassa myös Vehkaojan ja Kaskiojan kyläneuvostot. Soutjärven piiri lakkautettiin 1950-luvun puolivälissä ja liitettiin Äänisenrannan piiriin, johon se kuuluu nykyäänkin. Vuodesta 1994 vuoteen 2005 entisen piirin alueella toimi Vepsän kansallinen volosti.
Pirkanmaan lääni
Pirkanmaan lääni oli Suomeen 1980-luvulla suunnitteilla ollut uusi lääni. Lääni suunniteltiin muodostettavaksi Hämeen läänin pohjoisosasta ja eräistä Turun ja Porin lääniin kuuluneista kunnista. Jäljelle jäävästä Hämeen läänistä oli lisäksi tarkoitus siirtää Somero Turun ja Porin lääniin. Pirkanmaan lääniin olisi tullut 34 kuntaa, joista 25 Hämeen läänistä.
Jo aiemmin 1950-luvulla oli pohdittu Tampereen läänin perustamista. Tämän ehdotuksen mukaiseen lääniin olisivat kuuluneet lähes samat kunnat kuin 1980-luvulla suunniteltuun Pirkanmaan lääniin. Vuonna 1962 asiasta säädettiin jo laki, jonka mukaan Tampereen ja myös Satakunnan läänit olisi voitu perustaa asetuksella sitten, kun valtion tulo- ja menoarviossa oli myönnetty tarkoitukseen määrä­rahat. Samalla Turun ja Porin läänin jäljelle jääneen osan nimi olisi muutettu Turun lääniksi. Näitä lain mahdollistamia uusia läänejä ei kuitenkaan koskaan perustettu, ennen kuin hallitus vuonna 1986 antoi edus­kunnalle uuden esityksen laiksi lääni­jaosta. Tämän esityksen mukaan olisi perustettu kolme uutta lääniä: Pirkanmaan, Satakunnan ja Kainuun läänit. Eduskunnan laki- ja talousvaliokunta kuitenkin asettui mietinnössään vastustamaan uusien läänien perustamista, ja sen mukaisesti eduskunta päätti niukalla äänten­enemmistöllä (91-89) hylätä suunnitelmat uusien läänien perustamiseksi.
Vaikka Pirkanmaan lääniä ei koskaan perustettu, useimmat siihen kuuluviksi ehdotetut Turun ja Porin läänin kunnat siirrettiin Hämeen lääniin kuuluviksi vuoden 1993 alussa. Lisäksi Somero siirrettiin Hämeen läänistä Turun ja Porin lääniin vuonna 1990.
Pirkanmaan lääniin siirrettäviksi ehdotettiin 25 kuntaa Hämeen läänistä:
sekä yhdeksän Turun ja Porin läänistä: