hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lamminahon talo
Lamminahon talo on Museoviraston omistama Oulujokivarren vanhaa rakennuskantaa edustava pihapiiri entisen Niskakosken törmällä Vaalassa, joen pohjoisrannalla.
Lamminahon tila on vanha asuinpaikka ja poikkeuksellisen hyvin säilynyt kokonaisuus rakennuksia ja irtaimistoa. Päärakennus on valmistunut 1800-luvun alkupuolella, alun perin savupirtiksi, vanhimmat aitat ovat peräisin 1700-luvulta. Rakennuksissa oleva irtaimisto on alkuperäistä, talon tarpeisiin tehtyä tai hankittua ja käytössä ollutta esineistöä ja maatilan välineitä ja laitteita.
Lamminaho oli yhtenä jakamattomana tilana saman suvun hallussa melkein kaksisataa vuotta, ja se lahjoitettiin testamentilla ja lahjakirjalla irtaimistoineen Museovirastolle vuonna 1992. Tilan peruskorjatut rakennukset ja lähiympäristö on rakennussuojelulain perusteella suojeltu. Ne ovat Vaalan kunnan käytössä kesäisin avoinna olevana museona ja erilaisten tapahtumien pitopaikkana.
1750-luvulla perustettu uudistila sai nimensä yhdeksän kilometriä pitkässä Niskakoskessa olleen Oterman putouksen alapuolisesta Lamminlammesta, ensin se tunnettiin Lamminpartena ja myöhemmin Lamminahona. Tunnettuja talon asukkaita olivat mm. valantehneet laskumiehet, vuodesta 1833 alkaen kahdessa eri sukupolvessa: Juho Lamminaho (syntynyt 1796) ja hänen poikansa Tuomas (syntynyt 1838) sekä Juho Juhonpoika Lamminaho (syntynyt 1827), joka siirtyi myöhemmin Ahmaskoskelle. Talossa majailleet ulkomaiset urheilukalastajat eli Oulujoen lohilordit tekivät osaltaan sitä ja Niskakoskea tunnetuksi lohen pyyntipaikkana 1800-luvun loppupuolella.
1900-luvun alussa talon pihapiirissä olivat seuraavat rakennukset:
Kunnostetussa Lamminahon talossa on myös traktorikoppi eli taloon jo varhain hankitun rautapyöräisen traktorin talli, sysikoppi ja talon lähellä tervahauta sekä latoja. Sen sijaan pajasta ja savusaunasta on jäljellä vain niiden paikat. Tiiviiseen nelikulmaiseksi rakennettuun pihapiirin johtaa kuja-aitaus, yhä käytössä olevat pellot on ympäröity riukuaidalla.
Lamminaho sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä Vaalasta länteen, lähellä Nuojuan voimalaitosta. Sinne on opasteet sekä Oulujoen pohjoispuolelta valtatie 22:lta että Kestilän suunnasta seututie 879:ltä.
Livin jäätikkö
Livin jäätikkö on Etelämantereella oleva Kuningatar Maudin vuorilta Rossin lauttajäälle ulottuva laaksojäätikkö. Jäätikön löysi vuonna 1911 Roald Amundsen, joka nimesi sen Fridtjof Nansenin tyttären mukaan.
Seychellienpalmu
Seychellienpalmu ("Lodoicea maldivica") on palmulaji, jota kasvaa luonnonvaraisena vain muutamilla Seychellien saarilla.
Seychellienpalmu kasvaa 25–35 metriä korkeaksi. Lehdet ovat viuhkanmuotoiset, 7–10 metriä pitkät. Kypsä hedelmä on halkaisijaltaan 40–50 cm, painaa 15–30 kg. Sen sisällä oleva siemen on kasvikunnan suurin siemen.
SimEarth
SimEarth: The Living Planet on Maxisin vuonna julkaisema elämäsimulaatiopeli. Sen suunnitteli Yhdysvaltalainen Will Wright. Peli julkaistiin mm. Amigalle sekä IBM PC:lle.
SimEarthissa pelaajan tulee rakentaa toimiva planeetta. Planeetalle saattoi tulla mm. hurrikaani tai hyökyaalto tai se saattoi ajautua ydinsotaan.
SimEarth oli ensimmäinen Maxisin julkaisema peli, jossa pelaajan tuli ensimmäisen käynnistyksen yhteydessä antaa pelilaatikossa tullut turvakoodi.
Ferrarin jäätikkö
Ferrarin jäätikkö on 56 km pitkä laaksojäätikkö, joka virtaa Viktorianmaan napaylängöltä McMurdon salmeen Royal Society Rangen länsipuolen ja New Harborin välistä. Robert Falcon Scottin Discoveryn retkikunta löysi tämän jäätikön. Ferrarin jäätikköön liittyy Shackletonin vuoden 1908 retkikunnan erilliseksi jäätiköksi toteama Taylorin jäätikkö.
Uusi Schwabenland
Uusi Schwabenland (myös Uus-Swabia) () oli saksalaisen Alfred Ritscherin vuoden 1939 retkikunnan käyttämä nimitys Etelämantereen vuorisesta alueesta pituuspiireillä 20°E - 10°W. Alue on päällekkäin norjalaisten Kuningatar Maudin maan kanssa. Alueen nimi juontuu Etelä-Saksan Schwabenin maakunnasta.
Saksa vaati aluetta itselleen, mitä Kuningatar Maudin maan löytänyt Norja ei hyväksynyt. Mikään muukaan maa ei tunnustanut Saksan aluevaatimusta. Saksalaisia kiinnosti Uudessa Schwabenlandissa lähinnä tukikohta-alue valaanpyynnille.
Myöhemmin Uusi Schwabenland on kytketty natsiufo-salaliittoteorioihin.
Mestarien liigan kauden 2009–2010 pudotuspelit
Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2009–2010 pudotuspelit pelattiin 16. helmikuuta – 22. toukokuuta 2010. Pudotuspelien kaikki ottelut pelattiin kaksiosaisina, paitsi finaali, joka pelattiin yksiosaisena Estadio Santiago Bernabéulla, Madridissa.
Pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle selvisivät lohkojen ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneet, yhteensä 16 joukkuetta. Ensimmäisellä kierroksella samaan ottelupariin ei voinut päästä kahta joukkuetta samasta maasta. Puolivälieristä lähtien arvonta oli vapaa.
Pudotuspeleissä joukkue, joka johti kahden ottelun jälkeen otteluiden yhteistuloksen perusteella eteni seuraavalle kierrokselle. Jos pudotuspeleissä joukkueiden yhteistulos kahdesta ottelusta oli tasan, eikä kumpikaan edennyt jatkoon vierasmaalisäännön turvin, pelattiin yhteensä 30 minuutin jatkoaika, kaksi kertaa 15 minuuttia. Jos ottelu oli edelleen tasan jatkoajan jälkeen, seurasi rangaistuspotkukilpailu. Jatkoajalla vierasmaalisääntöä ei otettu huomioon.
Ensimmäisen pudotuspelikierroksen arvonta suoritettiin 18. joulukuuta 2009. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 16./17. ja 23./24. helmikuuta 2010. Toiset osaottelut pelattiin 9./10. ja 16./17. maaliskuuta 2010.
Toisen pudotuspelikierroksen arvonta suoritettiin 19. maaliskuuta 2010. Ensimmäiset osaottelut pelataan 30. ja 31. maaliskuuta 2010. Toiset osaottelut pelataan 6. ja 7. huhtikuuta 2010.
Kolmannen pudotuspelikierroksen arvonta suoritettiin myös 19. maaliskuuta 2010. Ensimmäiset osaottelut pelataan 20. ja 21. huhtikuuta 2010. Toiset osaottelut pelataan 27. ja 28. huhtikuuta 2010.
Mestarien liigan finaali pelattiin Estadio Santiago Bernabéulla, Madridissa Espanjassa. Finaali järjestettiin stadionilla neljättä kertaa, aikaisemmat kerrat olivat vuosina 1957, 1969 ja 1980. Se pelattiin myös ensimmäistä kertaa lauantaina.
Peter Carlsson
Peter Carlsson (s. 13. huhtikuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen entinen tennispelaaja ja nykyinen tennisvalmentaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 119 huhtikuussa 1987 ja nelinpelissä sijalle 101 marraskuussa 1985. Australian avoimissa 1987 Carlsson voitti ensimmäisellä kierroksella Jason Stoltenbergin, mutta hävisi toisella kierroksella John Frawleylle.
Nykyisin hän valmentaa Henri Kontista. Aikaisemmin hän on valmentanut muun muassa Tomas Enqvistiä, Jonas Björkmania, Kenneth Carlsenia ja Robin Söderlingiä.
Meri-Halikon koulu
Meri-Halikon koulu on Angelniemen Kokkilassa sijaitseva peruskoulu. Se perustettiin vuonna 1994, kun Vartsalan ala-aste ja Angelniemen ala-aste eli entinen Kokkilan koulu yhdistettiin hallinnollisesti.
Angelniemen Kokkilan kylään perustettiin kunnallinen koulu jo vuonna 1884. Angelniemen muut kansakoulut lopetettiin 1950- ja 1960-luvuilla ja ne yhdistettiin yhdeksi Angelniemen koulupiiriksi vuonna 1964. Tuolloin Kokkilan kansakoulusta tuli Angelniemen kansakoulu. Halikon kunnanvaltuusto päätti keväällä 1996 keskittää eteläisen Halikon koulutoiminnan Angelniemen ala-asteen tiloihin. Meri-Halikon koulun toiminta alkoi syksyllä 1997.
Lukuvuonna 2009–2010 koulussa oli neljä perusopetusryhmää ja 67 oppilasta.
Hanka (järvi)
Hanka tai "Hankajärvi" (, ) on suuri järvi Venäjän kaukoidän ja Kiinan rajalla. Primorjen aluepiiriin ja Heilongjiangin maakuntaan kuuluva järvi sijaitsee 170 kilometriä Vladivostokista pohjoiseen ja 90 kilometriä Jixin kaupungista itään.
Jokseenkin saarettoman ja pyöreänmuotoisen järven pinta-ala on keskimäärin 4 190 km² (vaihteluväli 4 000 – 4 400 km²); järvi on siis saman kokoinen kuin Saimaa. Pinta-alasta 3 030 km² on Venäjän, 1 160 km² Kiinan puolella. Järvi on 90 kilometriä pitkä ja enimmillään 67 kilometriä leveä. Itse asiassa Hanka käsittää kaksi eri järveä, joita erottaa 10 m:n korkuinen hiekkavalli. Rannat ovat hetteikköä paitsi järven luoteisosassa.
Järven valuma-alue on tasankoa ja alaltaan noin 16 890 km², josta 97 prosenttia Venäjällä. Järveen laskee 23 jokea (8 Kiinan, 15 Venäjän puolelta) ja sen oma laskujoki on itään rajajokena virtaava Sungatša. Sungatša on noin 200 kilometriä pitkä Ussurin sivujoki. Ussuri puolestaan laskee Amuriin ja edelleen Tyyneenmereen.
Hankajärvi on hyvin matala, keskimäärin vain 4,5 metriä ja syvimmillään 10,6 metriä. Kokonaistilavuus on keskimäärin 18,3 km³. Järven pinnan taso vaihtelee, korkeus meren pinnasta on 68–70 metriä.
Järven ympäristö on tärkeää kosteikko- ja luonnonsuojelualuetta rajan molemmin puolin. Siellä esiintyy monia harvinaisia vesilintuja, muun muassa kiljuhanhi, mikä on merkittävää niin suojelu-, ekomatkailu- kuin tutkimusmielessäkin. Kiinan puolella alue on valtion omistuksessa ja maatalouskollektiivien kalastus- sekä viljely- ja karjatalouskäytössä.
Venäjän puolelle perustettiin Hankan kansallispuisto (Ханкайский заповедник, "Hankaiski zapovednik") vuonna 1990. Vuonna 1996 Venäjän ja Kiinan suojelualueista perustettiin yhteinen kansainvälinen Hankajärven kansallispuisto (международный заповедник «Озеро Ханка»).
Kansallispuisto koostuu viidestä erillisestä osasta, yhteisalaltaan noin 400 km². Se kuuluu myös Ramsarin sopimuksen kosteikkoalueisiin.
Perustuslakituomioistuin
Perustuslakituomioistuin (jossain yhteyksissä myös valtiosääntötuomioistuin) on monissa maissa oleva tuomioistuin, joka valvoo maan perustuslain toteutumista. Perustuslakituomioistuin muun muassa antaa ratkaisuja lakien perustuslainmukaisuudesta sekä antaa päätöksiä kansainvälisten sopimusten soveltuvuudesta maan perustuslain kannalta. Perustuslakituomioistuimen yhtenä tehtävänä on myös valvoa parlamenttia sen itse hyväksymän valtiosäännön noudattamisessa. Mikäli perustuslakituomioistuimella on oikeus kumota lakeja perustuslain vastaisina, tuomioistuimella katsotaan olevan negatiivista lainsäädäntövaltaa. Perustuslakituomioistuimen toiminta on perustuslain jälkivalvontaa.
Suomessa ei ole perustuslakituomioistuinta. Suomessa tuomioistuimen on kuitenkin annettava perustuslain säännökselle etusija, jos tavallinen laki on ilmeisessä ristiriidassa perustuslain kanssa. Suomessa tuomioistuimilla ei ole kuitenkaan oikeutta kumota lakia.
Suomessa perustuslain toteutumista valvoo lakeja säätävän eduskunnan jäsenistä muodostettu perustuslakivaliokunta, joka toteuttaa perustuslain ennakkovalvontaa. On usein ehdotettu, että Suomeenkin pitäisi perustaa perustuslakituomioistuin. Suomessa on sen sijaan perustuslakivaliokunta, joka on yksi eduskunnan valiokunnista eli sen jäsenet ovat kansanedustajia. Perustuslakivaliokunnan toimiaika on sama kuin eduskuntakausi.
Suomi on ainoa maa maailmassa, jossa perustuslakituomioistuimen tehtäviä hoitaa parlamentaarikkojen perustuslakivaliokunta. Valtiotieteen tohtori Jukka Tarkka pitää puoluepoliittisesti nimitettyä perustuslakivaliokuntaa ongelmana, kun kansanedustajat säätävät lakeja ja toimivat perustuslain tuomareina. Hän haluaisi sen tilalle riippumattoman perustuslakituomioistuimen, kuten Saksassa. Myös Eero Heinäluoma näkee sellaiselle perusteita.
Presidentti Sauli Niinistö puolsi selvitystä perustuslakituomioistuimen perustamisesta. Ulkoministeri Timo Soini ja RKP:n puheenjohtaja Anna-Maja Henriksson ovat puoltaneet ja pääministeri Juha Sipilä ja valtionvarainministeri Petteri Orpo vastustaneet.
Risto E. J. Penttilä on kannattanut perustuslakituomioistuimen harkitsemista. Timo Soinin mukaan Suomeen tarvitaan perustuslakituomioistuin. Perussuomalaiset on vaatinut Suomeen perustuslakituomioistuimen perustamista. Liikemies Björn Wahlroos on ehdottanut erillisen perustuslakituomioistuimen perustamista tai perustuslain jälkivalvonnan uskomisen Suomen Korkeimmalle oikeudelle.
Jan Huokko
Jan Huokko (s. 11. kesäkuuta 1974 Värmdö, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän oli hyökkäävä puolustaja, joka teki Elitserienissä enemmän maaleja kuin syötti, vaikka pelasikin puolustajana. Huokko teki Elitserienissä 13 kauden aikana 522 ottelussa pisteet 113+111=224 ja keräsi 381 jäähyminuuttia. Huokon vanhemmat ovat suomalaisia.
Huokko on Värmdö HC:n kasvatti, mutta hän aloitti ja pelasi suurimman osan ammattilaisurastaan Leksands IF:ssä. Huokko pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1992 voittaen hopeaa ja debytoi Elitserienissä seuraavalla kaudella 1992–1993. Huokko pelasi pitkään Leksandissa. Hän voitti kaudella 1998–1999 Elitserienin puolustajien maalipörssin 21 maalillaan, joka oli liigan uusi yhden kauden ennätys, mutta sen on rikkoi kuitenkin Patrik Hersley 24 osumallaan kaudella 2013–2014. Huokko valittiin kauden jälkeen myös Norjassa pelattaviin MM-kilpailuihin keväällä 1999, joista hän voitti pronssia.
Huhtikuussa 2001 Huokko siirtyi jääkiekon SM-liigassa pelaavaan SaiPaan kaudeksi 2001–2002. Hän pelasi joukkueessa 24 ottelua pistein 4+4=8. Hänestä ei kuitenkaan tullut profiilipakkia, vaikka pelasikin kohtalaisen alkukauden ja laukoi hyvin sekä näytti välillä taitojaan. Hänet myytiin takaisin Ruotsiin AIK:hon. SaiPa oli Huokon ainoa ulkomaalaisseura.
Elitserienistä HockeyAllsvenskaniin pudonneessa AIK:ssa Huokko pelasi myös kauden 2002–2003 ja kolme seuraavaa kautta kului Södertälje SK:ssa. Kaudeksi 2006–2007 Huokko palasi taas Leksands IF:ään, joka pelasi HockeyAllsvenskanissa. Hän oli kausina 2006–2007, 2007–2008 ja 2008–2009 Allsvenskanin eniten maaleja tehnyt puolustaja. Näistä ensimmäisellä myös eniten pisteitä tehnyt. Kaudesta 2007–2008 Huokko oli myös joukkueen kapteeni.
Huokko lopetti uransa marraskuussa 2009 polvivamman takia. Kauden 2009–2010 aikana hän pelasi vain viisi ottelua.
Huokon kännykkä varastettiin kesällä 2008 ja siitä löytyi seksivideo, jossa Huokko esiintyi. Video levisi nopeasti julkisuuteen ja 21. lokakuuta 2008 pelatatussa HockeyAllsvenskanin kamppailussa AIK - Leksand Huokko joutui hämmentävän huomion kohteeksi Hovetissa ja hänen päälleen heitettiin katsomosta erilaisia seksileluja, kuten dildoja. Lisäksi katsomossa oli banderolleja, joissa Huokkoa pilkattiin. Ottelu viivästyi tapauksen vuoksi viidellä minuutilla.
Elokuussa 2009 Huokko avautui vuotta aiemmin tapahtuneesta seksikohusta ruotsalaisen Nyheter24:n haastattelussa:
Yrjö Pauloff
Yrjö ”Ykä” Pauloff (s. 15. kesäkuuta 1930) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Pauloff aloitti pesäpalloilun Kouvolan Pallonlyöjäin juoniorijoukkueessa, jossa saavutti nuorten Suomen mestaruuden 1947. Hän voitti miesten SM-pronssia 1954 ja hopeaa 1955. Sittemmin hän pelasi PuMu:n joukkueessa, jossa saavutti SM-hopean 1963 ja kontioiden Suomen mestaruuden 1969 ja 1970. Vuonna 1955 hän oli SM-sarjan lyöjäkuningas sivallettuaan 23 tavallista ja kaksi kunniajuoksua. Pääasiassa ykkösvahtina pelannut Pauloff oli mestaruussarjassa kaikkiaan 13 kautta. Itä–Länsi-otteluun hänet valittiin kolme kertaa. Liitto–Lehdistö-ottelussa hän oli kerran, kuten myös Pesäpalloliiton joukkueessa TUL:n yhdistelmää vastaan.
Pauloffille on myönnetty PPL:n ja PuMu:n hopeinen ansiomerkki sekä Kouvolan parhaan urheilijan palkinto v. 1955.
Jääpallossa hän kuului yhden kauden KUP:n SM-sarjajoukkueeseen.
SimTown
SimTown on Maxisin vuonna 1995 julkaisema tietokonepeli. SimTown muistuttaa suuresti SimCity -pelisarjaa, mutta pienemmässä mittakaavassa. SimTownissa pelaaja voi rakentaa kylän, jonne hän voi sijoittaa mm. taloja, yrityksiä ja parkkipaikkoja. Peli oli yksi aikansa useista SimCity spin offeista ja se oli suunnattu erityisesti lapsille.
New Yorkin poliisi
New Yorkin poliisi (, lyh. NYPD) on New Yorkin kaupungissa toimiva poliisilaitos. Se on nykyisin Yhdysvaltojen suurin poliisilaitos.
NYPD aloitti toimintansa vuonna 1845 Yhdysvaltojen ensimmäisenä poliisilaitoksena. Sen päämaja sijaitsee Manhattanilla. Laitoksen budjetti on 3,9 miljardia dollaria.
Ralph Cox
Ralph Cox (s. 27. helmikuuta 1957 Braintree, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Cox pelasi vuodet 1975–1979 New Hampshiren yliopistojoukkueessa. Kotikaupungin NHL-joukkue Boston Bruins varasi hänet numerolla 122 vuonna . NHL:ssä Cox ei kuitenkaan ikinä pelannut. Cox pelasi vuodet 1979–1981 AHL:ssä, IHL:ssä ja CHL:ssä. Ennen Lake Placidin olympialaisia 1980 Cox kuului Yhdysvaltain maajoukkueen harjoitusryhmään, mutta putosi viimeisenä pois olympiaturnauksesta.
Kaudeksi 1981–1982 Cox siirtyi jääkiekon SM-liigaan ja SaiPaan. Coxin tavaramerkkinä oli tuolloin viikset. Cox teki ensimmäisellä SaiPa-kaudellaan tehot 23+28=51, joilla hän oli joukkueen paras pistemies sekä SM-liigan pistepörssin neljäs. Cox pelasi joukkueessa myös kaudet 1982–1983 ja 1984–1985, joista jälkimmäisellä hän voitti tehoilla 24+16=40 SaiPan sisäisen pistepörssin. Välillä Cox kävi pelaamassa kauden 1983–1984 itävaltalaisessa Klagenfurter AC:ssa ja hän pelasi myös kolme ottelua AHL:ssä. Yhteensä Cox teki SM-liigan runkosarjassa 99 ottelussa tehot 70+56=126 ja keräsi 210 jäähyminuuttia.
Cox lopetti uransa SaiPassa keväällä 1985 vain 28-vuotiaana. Coxin poika Dylan pelaa lacrossea ja on edustanut Suomea EM-tasolla.
Onnellisuus (albumi)
Onnellisuus on Ismo Alangon ja Teho Majamäen "Ismo Alanko Teholla" -duon toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010. Albumin tuotti Riku Mattila. Albumi on julkaistu sekä CD- että LP-versioina. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Alanko on kuvaillut albumia seuraavasti:
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Jukka Kangasjärvi antoi albumille kolme tähteä viidestä, ja piti albumin soundimaailmaa täyteläisempänä ja laaja-alaisempana kuin edeltäjällänsä, vuoden 2008 albumilla "Blanco Spirituals". Hänestä albumi oli yhtäaikaa sopivan raikas että räkäinen, vaikka se rakoileekin loppua kohti. Noisen Petri Klemetti piti albumia Alangon viimeaikaisiin julkaisuihin verraten energisenä, jonka kaikki kappaleet toimivat ja palaset olivat loksahtaneen uudelleen paikoilleen. Domen piti kappaleita pääosin vahvoina esityksinä sekä niin ikään mielsi Alangon löytäneen soundinsa, vaikka muutama yksittäinen kappale laskikin kokonaisarviota. Desibel.net -sivuston Heikki Väliniemi antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän piti albumin kevyeen konseptiin yhdistettyä raskasta sointia ristiriitaisena sekä onnistumisia tapauskohtaisina.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Ismo Alanko, ellei toisin mainita.
Bronze Records
Bronze Records on englantilainen riippumaton levy-yhtiö, jonka perusti tuottaja-manageri Gerry Bron vuonna 1971. Bronzelle levyttivät muun muassa Bronin manageroima Uriah Heep, Juicy Lucy, Manfred Mann's Earth Band, Osibisa, Motörhead, The Damned, Girlschool sekä Hawkwind.
Bronzen levyjen jakelijoina toimivat Island Records, EMI ja Polydor. 1980-luvun puolivälissä yhtiö joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja sen katalogi myytiin Legacy Recordsille. Vuonna 2003 yhtiö perustettiin uudelleen.
Bronzen tuotemerkkinä toimii ns. ympyrän muotoinen evoluutio-logo, joka kuvaa ihmisen kehitystä. Logo näkyy muun muassa yhtiön julkaisemien vinyylilevyjen etiketeissä.
Pesäpallon SM-sarja 1955
Pesäpallon Suomen mestaruuden 1955 voitti edellisvuoden tapaan Haminan Palloilijat. Helpolla ei mestaruus nytkään tullut, viimeisessä kamppailussa säilymisestään kamppaillut Kiri antautui vain juoksulla. Kouvola nujersi kuitenkin Pallo-Toverit ja Kiri vältti karsintaan joutumisen. Tempo voitti "pronssikamppailussa" Ilmajoen viimeisen vuoron kahdella juoksullaan, mutta tarvitsi tämän lisäksi apuja Pyrinnöltä, joka kukisti Jyväskylän Veikot, joka voittaessaan olisi kivunnut kolmannelle sijalle juoksusuhteen turvin.
TUL:n kanssa yhteistyö oli katkennut, eivätkä sen seurat enää osallistuneet yhteistoimintaan. Monet TUL:laiset seurat olivatkin erotettu siitä (mm. Työväen Mailapojat) ja liittyneet Urheilun Tuki -järjestöön, jonka pohjalle vuonna 1959 perustettiin Työväen Urheiluseurojen Keskusliitto (TUK). Jyväskylän Veikot jatkoi PPL:n sarjoissa nimellä Veikot -55, myöhemmin Pesä-Veikot. Emäseura Veikot jatkoi kuitenkin TUL:n sarjoissa.
Myllykoski putosi sarjasta. Pallo-Toverit karsintaan juoksusuhteensa perusteella.
Pallo-Toverit säilyi ja Puna-Mustat nousi mestaruussarjaan. Aiemmin nousunsa olivat varmistaneen suomensarjan kaksi parasta joukkuetta: Ylihärmän Junkkarit ja Rauman Urheilijat. Mestaruussarjajoukkueiden määrä nostettiin 15:een kaudeksi 1956.
Kunnarista 2 pistettä.
Naiset pelasivat ensimmäisen kerran mestaruudesta suoraan sarjamuotoisesti. Mestaruus ratkesi Kuopiossa 11. syyskuuta Väinölänniemellä (pelialusta oli ruohokenttä): KeMu – PT 16-8.
Kelta-Mustat: Aila Reinikainen (o.s. Rossi),
Aino Sipilä,
Anja Hartikainen,
Anja Inkinen,
Asta Ruotsalainen,
Leena Horjander,
Maija-Liisa Hiltunen,
Maire Eskelinen,
Pirjo Mikkonen,
Vuokko Jokinen.
Naisten lyöjäkuningatarta ei virallisesti valittu, mutta eniten löi Pallo-Tovereiden Sinikka Takasalo 4+12 = 20 pistettä miesten laskutavan (kunnarista 2) mukaan. Anja Riski, PT 2+16 pääsee myös 20 pisteeseen. Seija Knuutila, myös Pallo-Tovereista oli epävirallinen tuojakuningatar 17 tuodulla juoksulla.
Ghazi Ghrayri
Ghazi Ghrayri on tunisialainen jalkapallovalmentaja, joka valmentaa arabiemiirikuntalaista Ajman Clubia.
Ghrayri valmensi menestyksekkäästi CS Sfaxienia kaudella 2008–2009 Tunisian cupin voittoon. Tunisian pääsarjassa joukkue sijoittui sen sijaan neljänneksi. Ghrayri jätti seuran kauden päätteeksi ja hänet palkattiin lokakuussa 2009 Ajman Clubin uudeksi päävalmentajaksi kaudella 2009–2010.
Johan Ekblad
Johan Ralf (Julle) Ekblad (s. 15. huhtikuuta 1960) on suomenruotsalainen muusikko, säveltäjä ja lauluntekijä. Hän on säveltänyt musiikkia lukuisille artisteille ja yrityksille. Vuosina 2002-2004 hän toimi Ylen BettinaS -shown kapellimestarina. Johan Ekblad on julkaissut vuonna 2003 levyn "Fångade känslor" ja "Unbalanced Horizon Painter" vuonna 2010. Johan Ekblad esiintyy monissa eri kokoonpanoissa, mm. Fratres, HypeZen ja HottFile -yhtyeissä. Hän omistaa Espoossa toimivan Boomsounds -nimisen ohjelmatoimiston.Boomsounds
Timo Kytölä
Timo Kytölä on suomalainen kitaristi. Hän vaikutti hard rock -yhtye Ancarassa ja on sen toinen perustajajäsen.
Kuolleet lehdet
”Kuolleet lehdet” () on Joseph Kosman säveltämä ranskalainen laulu vuodelta 1945. Kappaleen esitti näyttelijä ja laulaja Yves Montand elokuvassa "Yön portit". Laulu perustui Jacques Prévert'n kirjoittamaan runoon. Suomenkielinen teksti on Kullervon kirjoittama.
Elokuva "Yön portit" ei menestynyt kaupallisesti, mutta kappaleesta tuli heti ilmestyttyään suosittu, ja se nosti Montandin tähdeksi. Siitä on tullut pop- ja jazzstandardi Euroopassa ja Yhdysvalloissa, ja sitä esitetään sekä lauluna että instrumentaalina. Ranskaksi sen ovat esittäneet muun muassa Cora Vaucaire, Marcel Mouloudji, Charles Aznavour, Juliette Gréco ja Edith Piaf. Pianisti Roger Williamsin vuoden 1955 instrumentaalinauhoituksesta tuli yksi vuoden suurimmista myyntimenestyksistä, ja sitä myytiin yli kaksi miljoonaa kappaletta. Williamsin versio on yhä ainoa pianoinstrumentaali, joka on noussut Billboardin singlelistan kärkeen. Jazzsuosioon kappaleen nostivat vuonna 1957 Coleman Hawkinsin, Dizzy Gillespien ja Duke Ellingtonin levytykset.
Laulun englanninkielinen versio on nimeltään ”Autumn Leaves”, ja sen sanoitti Johnny Mercer vuonna 1949. Ensimmäisenä kappaleen levytti englanniksi Jo Stafford vuonna 1950. Kappaleen mukaan nimettiin vuoden 1956 elokuva "Syyslehtiä" ("Autumn Leaves"), jossa laulun esittää Nat King Cole.
Suomeksi kappaleen levytti ensimmäisenä Henry Theel vuonna 1951, sittemmin mm. Olavi Virta (1958), Aikamiehet (1968), Eino Grön (1969) ja Pasi Kaunisto (1976). Myös Georg Ots teki siitä vuonna 1958 oman tulkintansa, jossa hän laulaa ensimmäisen säkeistön ranskaksi ja toisen suomeksi. Harmonikalla kappaleen ovat levyttäneet mm. Matti Viljanen vuonna 1955, Seppo Leino vuonna 1982 ja Taito Vainio vuonna 1987. Agents & Jorma Kääriäinen ovat levyttäneet kappaleen. Topi Sorsakoski on myös levyttänyt kappaleen Kultaa ja timantteja -albumille. Kappaleen ovat esittäneet myös Vesa-Matti Loiri ja Samuli Edelmann elokuvassa Tie pohjoiseen, taustayhtyeenään Kaihon karavaani.
Laulaja-lauluntekijä Serge Gainsbourg kirjoitti kappaleen ”La chanson de Prévert” (”Prévert'n laulu”) tribuuttina ”Kuolleille lehdille”.
Magomed-Ali Dahadajev
Magomed-Ali Dahadajev (, puoluenimeltään "Mahatš", Махач; 1882 nykyisen Untsukulin piirin Untsukulin kylä, Dagestan – 22. syyskuuta 1918 Verhni Džengutai) oli dagestanilainen bolševikkijohtaja.
Magomed-Ali Dahadajev syntyi sepän perheeseen. Vuodesta 1900 hän opiskeli Pietarin liikenneinsinööri-instituutissa. Vuonna 1905 hän toimi yhtenä Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen Temir-Han-Šuran järjestön johtajista. Marraskuussa 1906 hänet karkotettiin Dagestanista. Vuonna 1910 Dahadajev valmistui instituutista ja työskenteli sen jälkeen insinöörinä Maikopin rautatiellä.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen Dahadajev osallistui Dagestanin bolševikkien toimintaan. Vuoden 1918 alussa hän oli perustamassa paikallista punakaartia, toukokuusta 1918 lähtien toimi alueen sota- ja vallankumousneuvoston jäsenenä ja sotakomissaarina. Myöhemmin hänet valittiin Dagestanin toimeenpanevan komitean ja sotaneuvoston jäseneksi. Yhdessä Ullubi Buinakskin kanssa hän johti Dagestanin puna-armeijaa. Syyskuussa 1918 Dahadajev jäi valkokaartilaisten vangiksi ja hänet ammuttiin. Petrovsk-Portin kaupunki nimettiin hänen mukaansa Mahatškalaksi vuonna 1922. Dahadajevin nimeä kantaa myös Dahadajevin piiri Dagestanissa.
Tsumadan piiri
Tsumadan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 100 neliökilometriä. Asukkaita on 22 600 henkeä (vuonna 2009).
Tsumadan piiri sijaitsee Andijskoje Koisu -joen laaksossa Dagestanin länsiosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu koillisessa Botlihin ja Ahvahin piireihin, idässä Šamilin piiriin, etelässä Tljaratan ja Tsuntan piireihin, lännessä Georgiaan ja luoteessa Tšetšenian tasavaltaan.
Piiriin kuuluu 23 maalaiskuntaa: Agvali, Etšeda, Gadiri, Gakko, Gigatl, Hušet, Huštada, Hvarši, Inhokvari, Kedi, Kotšali, Kvanada, Metrada, Nižneje Hvaršini, Nižnije Gakvari, Sasitli, Šava, Sildi, Tindi, Tissi, Tlondoda, Tsumada ja Verhneje Gakvari. Hallinnollinen keskus on Agvalin kylä. Asutuskeskuksia on yhteensä 35.
Seudun kanta-asukkaita ovat andilaisia ja tseziläisiä kieliä puhuvat bagulalit, hvaršit, tindalit ja tšamalalit. Virallisesti heitä on pidetty avaareina. Vuonna 1944 osa väestöstä siirrettiin Tšetšeniaan, josta he sittemmin ovat muuttaneet Dagestanin tasankoseudulle.
Perinteisiä elinkeinoja ovat karjanhoito, maanviljely ja puutarhanhoito. Nykyään suurin osa työikäisestä väestöstä käy ansiotöissä piirin ulkopuolella. Vaikea sosioekonominen tilanne on aiheuttanut yhteiskunnallisia levottomuuksia.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen "Tsumadisezul garak" (”Tsumadan ääni”).
Liberty Records
Liberty Records oli alun perin amerikkalainen, vuonna 1955 perustettu levy-yhtiö. Tällä hetkellä se toimii EMI:n alaisuudessa Isossa-Britanniassa. Yhtiön artisteja ovat olleet mm. Garth Brooks, Canned Heat, Eddie Cochran, CCR, Hawkwind, Alexis Korner, Kenny Rogers ja The Stranglers.
Alkuaikoina yhtiö keskittyi pääsääntöisesti orkesteri- ja elokuva-musiikkiin. Sittemmin se otti suojiinsa myös muiden genrejen artisteja, kuten rock and roll-muusikko Eddie Cochranin. Muita yhtiön alkuaikojen hittejä oli mm. The Chipmuncksin "The Chipmuncks Song (Christmas Don't Be Late)".
1960-luvun alun isoin nimi Libertyllä oli teini-idoli Bobby Vee. Vuosikymmenen puolivälin jälkeen yhtiö rantautui Isoon-Britanniaan, jossa sen jakelijoina toimivat mm. Decca Records ja EMI. Libertyn englantilaisiin artisteihin kuuluivat mm. Bonzo Dog Band, Idle Race, The Aynsley Dunbar Retaliation, The Searchers ja Family. Transamerica Corporation, amerikkalainen vakuutusyhtiö, osti Libertyn vuonna 1968 ja yhdisti sen United Artist Recordsiin. Vuonna 1971 Libertyn nimi pudotettiin lopullisesti ja yhtiö jatkoi United Artist Records-nimellä.
Vuonna 1979 yhtiö siirtyi EMI:lle, joka vuorostaan pudotti United Artist Records-nimen ja alkoi julkaista sen katalogia Liberty Recordsin nimellä. 1980-luvulla amerikkalainen Capitol Records julkaisi Libertyn kautta country-musiikkia. 2000-luvulla Liberty Records toimii edelleen EMI:n alaisuudessa, julkaisten pääasiassa vanhempien yhtyeiden albumeja.
UKP
UKP on vuonna 1983 perustettu kaukalopallon erikoisseura Raumalta. Seuran virallinen nimi on Uturan kaukalopalloilijat ry, mistä myös lyhenne UKP tulee. UKP pelasi kauteen 2009–2010 Kaukalopalloliigassa, yhteensä 18. kautta pääsarjassa. Silti seura ei kertaakaan selviytynyt mitaleille vaan paras sijoitus oli neljäs, joka on tullut neljä kertaa. Liigan maratontaulukossa seura on toisena.
Joukkueella ei tällä hetkellä ole mitään toimintaa pelaajien ja rahoituksen puutteen vuoksi.
Joukkue pelaa kotiottelunsa Äijänsuon harjoitushallissa.
Seuran kotisivut
Jouni Nikula
Jouni Nikula (s. 12. huhtikuuta 1978) on kokkolalainen muusikko, toimittaja ja kolumnisti. Hänen pääinstrumenttinsa on laulu.
Nikula on Suuri Juhla -pop-duon jäsen. Äänialaltaan hän on tenori.
Oopperarooleja Nikula on tehnyt muun muassa Kokkola-operan tuotannoissa Taikahuilu, La veritá in cimento, Drei Wasserspiele, Pieni nokipoika ja Der Silbersee. Solistina hän on esiintynyt muun muassa tango- ja viihdeorkesteri Guardia Nuevan kanssa.
Nikula on opiskellut klassista laulua muun muassa tenori Lasse Penttisen ja sopraano Annika Myllärin kanssa.
Nikula on levyttänyt bändeissä Requiem, Altaria, Isäntä Meidän ja Jack the Frost. Jack the Frostissa hän soittaa myös bassoa.
Pop-kokoonpano Duomion Nikula perusti yhdessä Ulla Nikulan kanssa syksyllä 2012. Duosta tuli myöhemmin Suuri Juhla. Suuri Juhla on tehnyt yhteistyötä tuottaja Jonas Olssonin kanssa. Suuren Juhlan ensimmäinen minilevy julkaistiin kevättalvella 2016. Samalla yhtye aloitti keikkailun.
Kestävyysjuoksijana Nikula edusti Kälviän Tarmoa ja kuului juoksutalli Yökyöpeleihin 19-vuotiaaksi asti. 800-metrillä hänen ennätyksensä on 1:57.94.
Autumn Leaves (täsmennyssivu)
Autumn Leaves voi tarkoittaa:
Botlihit
Botlihit (botlihiksi буйхади, "buihadi") ovat andilaista botlihin kieltä puhuva kansa Dagestanissa Venäjällä. Väestönlaskennoissa heidät on yleensä luettu avaareiksi. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.
Botlihit asuvat Andijskoje Koisu -joen keskijuoksun vasemmalla rannalla Botlihin piirin Botlihin ja Miarson kylissä. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan botliheja oli 3 350 henkeä. Myöhemmin heitä on pidetty avaareina. 1990-luvun alussa botliheja arvioitiin olevan noin 6 000 henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa heitä rekisteröitiin kuitenkin vain 16 henkeä. Botlihin kielen puhujia laskettiin olevan 90 henkeä. Sivistyskielinään botlihit käyttävät avaaria ja venäjää.
1300–1400-luvuille saakka botlihit kuuluivat andilais-tseziläisten kansojen muodostamaan Didon liittokuntaan. Myöhemmin alueelle syntyi Tehnutsalin kyläkuntien liitto. Historiallisten lähteiden mukaan botlihit harjoittivat vielä 1300-luvun lopussa kristinuskoa ja perinteistä uskontoaan. 1500-luvulla he joutuivat Avarian kaanikunnan alaisuuteen ja kääntyivät muslimeiksi. 1820–1850-luvuilla botlihit osallistuivat aktiivisesti imaami Šamilin johtamaan Dagestanin ja Tšetšenian vapaustaisteluun.
Perinteisiä elinkeinoja ovat puutarhanhoito ja viininviljely sekä vähäisemmässä määrin terassiviljely ja karjanhoito. Käsityöammateista merkittävimpiä olivat villan ja nahkan käsittely. Botlihin kylä oli Dagestanin vuoristoseutujen tärkein kaupan keskus. Kylät sijaitsevat vuorten rinteillä. Kaksikerroksiset neliskulmaiset talot on rakennettu kivestä. Perinteinen vaatetus on samankaltainen kuin avaareilla. Ruokavalio koostuu vilja- ja maitotuotteista, lihasta, hedelmistä ja kasviksista. Suosittu ruokalaji on lihan tai maitotuotteiden kanssa syötävä hinkal.
Yhteiskuntajärjestyksen perustan muodostivat sukuyhteisöt. Ydinperhe oli pieni. Avioliitot solmittiin yleensä suku- tai kyläyhteisön sisällä. Suullisen kansanperinteen kielinä toimivat sekä botlih että avaari. Botlihin kylä oli Dagestanin vuoristoseudun islamilaisen sivistyksen keskus, jonne vuonna 1882 avattiin ensimmäinen maallinen koulu.
Suleiman Stalski
Suleiman Stalski (, lezgiksi СтӀал Сулейман, "Stal Suleiman"; 18. toukokuuta 1869 nykyisen Suleiman Stalskin piirin Ašaga-Stalin kylä, Dagestan – 23. marraskuuta 1937 Ašaga-Stal) oli lezgiläinen kansanrunoilija.
Suleiman Stalski syntyi talonpojan perheeseen. Häi jäi varhain orvoksi, työskenteli 13-vuotiaasta lähtien renkinä ja myöhemmin 20 vuoden ajan Azerbaidžanin ja Keski-Aasian öljykentillä ja rakennustyömailla. Kotikyläänsä palattuaan hän eli maanviljelijänä. Venäjän kansalaissotaan hän osallistui puna-armeijan riveissä.
Luku- ja kirjoitustaidoton Stalski ryhtyi laatimaan runoja jo nuorena. Varhaistuotannossaan hän kuvaa yhteiskunnallista epäoikeudenmukaisuutta ja arvostelee vallanpitäjiä ja muslimipapistoa. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän sepitti ajankohtaista vallankumous- ja kansalaislyriikkaa.
1930-luvun alussa Stalskin runoja alettiin julkaista Dagestanin lehdistössä lezgiksi ja myöhemmin myös venäjäksi ja muilla kielillä. Ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1934. Samana vuonna Stalski sai Dagestanin kansanrunoilijan arvonimen. Vuonna 1934 Stalski osallistui myös Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen, jossa Maksim Gorki nimitti häntä ”1900-luvun Homerokseksi”. Vuonna 1935 hänet valittiin Dagestanin toimeenpanevan keskuskomitean jäseneksi.
1930-luvun jälkipuoliskolla Stalski tuli tunnetuksi koko Neuvostoliitossa maan puoluejohtajia ja yhteiskuntajärjestystä ylistävistä runoistaan. Vuonna 1936 hänet palkittiin Leninin kunniamerkillä. Stalskin mukaan nimettiin kulttuurilaitoksia, katuja, laivoja, öljy- ja kaasuesiintymä, Dagestanin kirjallisuuspalkinto ja yksi tasavallan hallintopiireistä.
Stalinin kuoltua ja Neuvostoliiton hajottua Stalskin tuotanto on unohdettu ja häneen on kohdistettu erilaisia ideologisia syytöksiä. Dagestanissa häntä pidetään kuitenkin edelleen merkkihenkilönä. Koska Stalski ei itse kirjoittanut runojaan, on epäselvää, missä määrin hänen nimissään julkaistut teokset ovat niiden muistiinmerkitsijöiden ja kääntäjien käsialaa. Runoilijan hengellinen ja rakkauslyriikka jäi aikanaan kokonaan julkaisematta.
Number Ones (Michael Jackson)
Number Ones on Michael Jacksonin vuonna 2003 julkaistu kokoelma-albumi, joka koostuu Jacksonin listaykkösistä. Albumi sisältää yhden uuden kappaleen "One More Chance". Albumia on myyty maailmanlaajuisesti yli 12 miljoonaa kappaletta.
Åländsk Samling
Åländsk Samling on poliittinen allianssi, joka koostuu Ahvenanmaan pääpuolueista. Tässä allianssissa kisataan Ahvenanmaan paikasta eduskunnassa. Sen edustaja muodostaa yhdessä RKP:n kanssa ruotsalaisen eduskuntaryhmän.
Ahvenanmaalta valitaan Suomen eduskuntaan aina yksi edustaja riippumatta alueen asukasluvusta. Ahvenanmaan vaalipiiri on eduskuntavaaleissa yksi vaalipiiri. Ahvenanmaalla toimivat eri puolueet kuin Manner-Suomessa, ne toimivat eduskuntavaaleissa, maakuntapäivien vaaleissa ja kunnallisvaaleissa. Presidentinvaaleissa ja europarlamenttivaaleissa ahvenanmaalaiset äänestävät samoja ehdokkaita kuin mannersuomalaisetkin. Ahvenanmaalta valittu edustaja (vuoden 2007 vaaleissa Elisabeth Naucler) kuuluu ruotsalaiseen eduskuntaryhmään. Vuonna 2015 eduskuntaan valittiin Ahvenanmaalta Mats Löfström. Åländsk Samlingin lisäksi vaaleissa vaikutti myös Ahvenanmaan liberaalit.
Åland Samling oli myös Ahvenanmaan maakunnassa toiminut poliittinen yhteistyöjärjestö. ÅS perustettiin vuonna 1957. 1950- ja 1960-luvuilla järjestössä vaikuttivat maakunnan kaikki poliittiset suuntaukset kansandemokraatteja lukuun ottamatta. Järjestössä oli erillisiä osastoja. Esimerkiksi sosialidemokraatit kuuluivat ÅS:n palkansaajien osastoon, josta on käytetty myös nimeä "Åländsk Samling II". Osastojen pohjalta kehittyi 1960-luvun lopulta lähtien maakunnan nykyinen puoluejako.
Lars Søndergaard
Lars Søndergaard (s. 5. huhtikuuta 1959) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Søndergaard pelasi oman uransa Aalborg BK:ssa, muttei koskaan noussut maansa kuuluisimpien pelaajien joukkoon. Valmennusuransa hän aloitti 1996 AaB:n juniorivalmentajana ja siirtyi 1997 seuran edustusjoukkueen peräsimeen. Hans Backen tultua 1998 päävalmentajaksi jatkoi Søndergaard uraansa ruotsalaisen kakkosvalmentajana. Yhteistyön tuloksena AaB voitti Tanskan mestaruuden 1999. Kaksikko jatkoi yhteistyötään SV Austria Salzburgissa kaudella 2000/01. Backen jätettyä seuran nousi Søndergaard päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa kaksi kautta ja parhaaksi saavutukseksi jäi cupin finaalipaikka kaudelta 2001/02. Pesti päättyi potkuihin lokakuussa 2003.
Maaliskuussa 2004 Søndergaard jatkoi uraansa FK Austria Wienin päävalmentajana. Hänen johdollaan seura oli kauden päätteeksi liigassa kakkosena. Seuraava kausi toi Itävallan cupin mestaruuden, mutta liigamenestys ei tyydyttänyt ja seura erotti Søndergaardin. Tanskalainen palasi valmennuskuvioihin tammikuussa 2006 itävaltalaisen Grazerin päävalmentajana. Tanskalainen luotsasi seuraa puolitoista vuotta jättäen talousvaikeuksiin ajautuneen joukkueen kesällä 2007.
Søndergaard valmensi seuraavaksi FC Wacker Innsbruckia heinäkuusta lokakuuhun 2007. Tammikuussa 2008 hän siirtyi FC Red Bull Salzburgin reservijoukkueen valmentajaksi. Kesällä 2009 hän palasi yhdeksän vuoden tauon jälkeen kotimaahansa Viborgin päävalmentajana.
Kesäkuussa 2011 Søndergaard siirtyi SønderjyskEn päävalmentajaksi. Hän luotsasi debyyttikaudellaan 2011/12 seuran Tanskan cupin välieriin. SønderjyskE voitti kotonaan FC Kööpenhaminan 4–3, mutta avausosan 1–0 vierastappion myötä finaalipaikka jäi haaveeksi. Tanskan Superliigassa SønderjyskEn menestys oli vaatimattomampaa ja paras tulos oli kauden 2012/13 kahdeksas sija. Tanskan cupissa seura eteni toistamiseen välieriin kaudella 2014/15. Neljän päävalmentajakauden jälkeen Søndergaard jätti seuran kesällä 2015 ja palasi lähes kahdenkymmenen vuoden tauon jälkeen Aalborgin päävalmentajaksi. Søndergaardin paluukausi Aalborgissa sujui hyvin ja hän johdatti joukkueen Tanskan liigassa viidenneksi sekä cupissa aina välieriin saakka. Kausi 2016/17 alkoi puolestaan heikommin ja AaB putosi mestaruuskamppailusta syyskauden aikana. Kun AaB 21 kierroksen jälkeen majaili kahdeksantena, neljä pistettä play off -viivan alapuolella, sai Søndergaard joulukuun puolivälissä 2016 potkut tehtävistään.
Kuoleman ja unohtamisen aikakirjat
Kuoleman ja unohtamisen aikakirjat on Kari Enqvistin vuonna 2009 ilmestynyt kirja. Enqvist pohtii suhdetta kuolemaan ja uskontoon.
Jyrki Alenius arvioi "Helsingin Sanomissa", että kirja on ”kylmän universumin ilosanomaa”, joka ”lohduttaa enemmän kuin tuhat tyhjää lupaavaa filosofiaa”. Pekka Kymäläinen arvioi "Aamulehdessä", että Enqvist on kirjoittanut jälleen mielenkiintoisen kirjan, joka pureutuu uteliaasti ja tyylitajuja sekoittaen kuolemaan, ihmisyyteen ja uskontoon. "Suomen kuvalehden" avustajan Aku Heinosen mukaan kirja eroaa Enqvistin aikaisemmista teoksista siitä, että se filosofisempi ja että hän kuvailee nykysuuntauksen mukaisesti henkilökohtaisia kokemuksiaan kuolemasta.
Uskonnonfilosofia (vuoden 2003 kirja)
Uskonnonfilosofia on WSOY:n vuonna 2003 julkaisema artikkelikokoelma uskonnonfilosofiasta. Teoksen ovat toimittaneet Timo Helenius, Timo Koistinen ja Sami Pihlström.
Ilkka Pyysiäinen kirjoitti "Tieteessä tapahtuu" -lehden arvostelussa, että teos on toimitettu edustamaan pääosin uskonnollista filosofiaa. Kristilliseen teologiaan keskittymisen kautta ei voi sanoa kovin paljon uskonnosta yleisenä inhimillisenä ilmiönä. Pyysiäinen korostaa, että uskontojen tutkimus tuottaa uskonnollisuudesta tietoa, jonka pohjalta uskonnon käsitettä voidaan eritellä. ”Ellei tätä tietoa oteta huomioon, uskonnonfilosofiasta tulee pelkkää spekulaatiota, joka kuvastaa vain filosofin omaa käsitystä uskonnosta”, Pyysiäinen sanoo.
Pyysiäinen arvostelee myös teokseen ateismia käsittelevän artikkelin kirjoittaneen Ilkka Niiniluodon tavoin teologista käsitystä uskonnosta wittgensteinilaisena kielipelinä. Pyysiäisen mukaan uskonnon tutkimus voi vahvistaa, että suurin osa uskovaisista vaikuttaa ajattelevan, että heidän uskomuksensa koskevat todellisia olioita, joilla on oikeasti vaikutuksia todellisuudessa. ”Fideismi on epätoivoinen yritys varata uskonnolle edes pienen pieni nurkka, jossa kyyhöttää suojassa kaikelta mahdolliselta kritiikiltä”.
Järki, arvot ja välineet
Järki, arvot ja välineet: Kulttuurifilosofisia esseitä on Ilkka Niiniluodon artikkelikokoelma, joka on ilmestynyt Otavan kustantamana vuonna 1994.
Miten miljoonia huijataan
Miten miljoonia huijataan – suurpetkuttajien värikäs historia on vuonna 2009 ilmestynyt Kari Narsin kirjoittama kirja rahan huijaamisen historiasta.
Nars valottaa tapauskuvausten kautta ihmisten herkkäuskoisuuden ja ahneuden historiaa. Historiaan jäänyt esimerkki on kenraali Gregor MacGregor, joka perusti 1820-luvulla Etelä-Amerikkaan haamuvaltion Poyaisin tasavallan ja myi sieltä maata hyväuskoisille englantilaisille ja ranskalaisille. Toinen historiaan jäänyt huijaus on 1920-luvulla Eiffel-tornin myyminen romuna liikemiehelle. Tuore esimerkki taas on pyramidihuijauksesta tuomittu Bernard Madoff, jonka huijauksen kohteeksi joutuivat niin tuttavapiiri kuin hyväntekeväisyysjärjestötkin.
Mukana on myös kertomukset suomalaisesta pankinjohtajasta ja -huijarista Nils Idmanista sekä tutkinnan kohteena olevasta WinCapitasta, johon 10 000 suomalaista sijoitti rahojaan. Nars kysyy, miksi naiset eivät huijaa, ja on kehittänyt miesten käyttöön hajutestin.
Nars sai idean kirjaansa juuri WinCapitasta, jonka yhteydessä tuli usein esiin myös Idmanin nimi.
Hämmästellessään ihmisten sinisilmäisyyttä hän samalla rupesi miettimään, miten huijarit menettelevät.
Kauppatieteen tohtorina ja työuransa ansiosta Nars tuntee rahamaailman, ja rahan maailmassa liikkui edellinenkin teos "Raha ja onni", jossa hän pohtii omistamisen ja onnellisuuden suhdetta. Tässä teoksessa Nars paneutuu tapausselostuksen ohella huijauksen taustoihin, menettelytapoihin ja niiden seurauksiin. Hän myös analysoi rikollisten luonnetta ja toteaa, että kyse on psykopaateista, joilta puuttuu omatunto mutta joilla on kyky hurmata uhrinsa.
Naiset eivät myöskään joudu huijausten kohteeksi yhtä herkästi kuin miehet, koska esittävät hankalia kysymyksiä. Nars varoittaa, että jos jokin tuntuu liian hyvältä ollakseen totta, se ei todennäköisesti olekaan totta: kohtuuttoman suuri voittoprosentti ei ole totta.
Tiede, toiminta ja todellisuus
Tiede, toiminta ja todellisuus: Tieteellisen maailmankäsityksen filosofiset perusteet on Raimo Tuomelan tieteenfilosofinen teos. Kirja on ilmestynyt Gaudeamuksen Filosofinen kirjasto -sarjassa 1983.
Unisono (albumi)
Unisono on suomalainen yhtyeen Unisonon albumi, joka julkaistiin vuonna 1975. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisi Rocket Records 26. toukokuuta 2010.
Kappale ”Chorea Urbana” on omistettu Matti Kurkiselle.
Uskontoteoria
Uskontoteoria pyrkii kuvaamaan uskonnon tai uskontojen yleisiä piirteitä. Uskototeoriat voidaan jakaa uskonnon olemuksen (mitä uskonnot ovat) ja funktionaalisuuden (mikä on uskontojen tehtävä) teorioihin sekä reduktiivisiin (onko uskonto itse asiassa esim. psykologinen tarve) teorioihin. Osa antropologeista, kuten Clifford Geertz, ovat päätynyt primitiivisten kulttuurien etnografisista tutkimuksista tulokseen, että yleisteoriaa uskonnoista ei ole mahdollista luoda.
Vaikutusvaltaisia olemuksen teorioita ovat esittäneet Edward Burnett Tylor ja James George Frazer, Rudolf Otto (uskonnollinen kokemus) ja Mircea Eliade (uskontojen transsendenssinen täydellisyys, tarkoituksellisuus ja mytologiset piirteet).
Kuuluisia funktionaalisia teorioita ovat esittäneet Karl Marx (taloudellinen näkökulma), Sigmund Freud (näkemys uskonnoista neurooseina) ja Émile Durkheim (uskontojen sosiaalinen tehtävä). Myös Max Weber tutki uskonnon sosiologiaa.
Mrad Mahjoub
Mrad Mahjoub on tunisialainen jalkapallovalmentaja.
Mahjoub valmensi Tunisian maajoukkuetta vuosina 1990–1993. Sittemmin hän on valmentanut seurajoukkueita pienellä menestyksellä. Mahjoubi johdatti muun muassa Club Africainin Tunisian cupin finaaliin, korvattuaan sveitsiläisvalmentaja Charles Roesslin kaudella 2002–2003. Kauden jälkeen hän otti vastuulleen CS Sfaxienin, jonka Mahjoub luotsasi Tunisian cupin ja Arabian Mestarien liigan voittoihin. Hän valmensi myös alkukaudesta 2004–2005 ES Sahelia, mutta sai potkut huonon menestyksen vuoksi. Samaisella kaudella hän otti vastuun Espérancesta, korvattuaan kesken kauden sveitsiläisvalmentaja Claude Andreyn. Hän palasi kahden kauden jälkeen joukkueen valmentajaksi sveitsiläisen Michel Decastel tilalle, joka oli kahden kauden aikana johdattanut kertaalleen Sfaxienin Tunisian mestariksi. Mahjoubin alaisuudessa Sfaxien pääsi aina Afrikan Mestarien liigan loppuotteluun saakka, mutta hän erosi tehtävistään joulukuussa 2006. Kauden jälkeen hän tuli kesken kauden 2007–2008 AS Marsan valmentajaksi. Kauden päätteeksi Mahjoub otti jälleen kesken kauden 2009–2010 valmennusvastuuta tällä kertaa JS Kairouanin peräsimessä.
30. elokuuta 2010 Mahjoub siirtyi kesken kauden Club Africainin päävalmentajaksi. Hänet kuitenkin erotettiin tehtävästään joulukuussa 2010.
Arlit
Arlit on kaupunki Arlitin departementissa, Agadezin alueella, Nigerissä. Kaupungin asukasluku on 69 435 (2001).
Kaupungista on matkaa Agadeziin 240 kilometriä ja pääkaupunkiin Niameyhin puolestaan noin 1 200 kilometriä.
Nykyisen Arlitin alue oli 1900-luvun puoleenväliin saakka pelkkää autiomaata, jota asuttivat tuaregit. Alueelta löydettiin ensimmäisen kerran vähän ennen Nigerin vuonna 1960 tapahtunutta itsenäistymistä uraania. Lisää esiintymiä löydettiin vuoden 1960 aikana, ja niiden ansiosta perustettiin vuonna 1968 Nigerin ensimmäinen uraaninlouhintayritys SOMAIR eli Société des Mines de l'Aïr. Ensimmäinen avolouhos otettiin käyttöön vuonna 1971.
SOMAIR perusti alueelle kokonaan uuden kaupungin vuonna 1969 ja nimesi kaupungin Arlitiksi. Kaupunkiin saapui Nigerin eteläosista tuhansittain työvoimaa, samoin kuin Ranskasta saapui sadoittain ekspatriaatteja. Arlitia alettiin kutsua nimellä "petit Paris" eli ”Pikku-Pariisi”, sillä kaupunkiin perustettiin lentokenttä, supermarketteja, pankkeja, uudenaikainen sairaala ja uima-altaita. Niameysta Agadeziin johtava tie jatkettiin kulkemaan Arlitiin saakka, että louhittu uraani saataisiin kuljetettua rannikolle ja sieltä edelleen eteenpäin. Arlitin ja Agadezin välistä tietä kutsutaan leikillisesti nimellä "la route de l'uranium". COMINAK eli Compagnie des Mines d'Akouta alkoi vuonna 1975 louhia uraania jo suljetusta louhoksesta, joka sijaitsi kuuden kilometrin päässä Arlitista. Kumpikin yhtiö tuotti vuodessa noin 2 000 tonnia uraania. Kaupungin väkiluku oli vuonna 1977 10 386.
Uraanin kysyntä romahti 1980-luvulla, mikä haittasi Arlitin uraaniteollisuutta. Samalla vuosikymmenellä aluetta vaivannut kuivuus johti siihen, että karjansa menettäneitä tuaregeja alkoi muuttaa Arlitin hökkelikyliin. Kaupungin väkiluku oli vuonna 1988 32 272. Arlitin elinolosuhteet ja turvallisuus heikkenivät 1990-luvun alussa, kun tuaregit aloittivat Nigerin hallituksen vastaiset kapinointinsa ja Algerian vastainen raja suljettiin. Suurin joukoin ekspatriaatteja ja muutakin väestöä muutti pois Arlitista ja kaupungin työttömyysprosentti nousi. Nykyisin turvallisuustilanne alueella on parempi.
Nykyisin Arlitissa louhivat kaksi yhtiötä tuottavat vuodessa yhteensä 3 200 tonnia uraania ja työllistävät 1 600 ihmistä.
Arlitin ympäristöstä on hakattu suuria alueita puustoa polttopuuntarpeen tyydyttämiseksi. Hakkuut ovat hävittäneet Arlitin eläimistöä. Arlitin asukkaiden on kerrottu kärsivän maksa- ja keuhkosyövästä sekä astmasta, jotka ovat seurausta radioaktiivisesta säteilystä.
Johan Julin (muusikko)
Johan Julin (1799–1846) oli suomalainen muusikko joka vaikutti Oulussa ja Oulunsalossa. Julin muutti Ouluun vuonna 1826.