Fretti
Fretti ("Mustela putorius furo") on hilleristä kesytetty näätäeläin. Se on sukua muun muassa kärpälle, näädälle ja minkille. Aikaisimmat havainnot hilleristä lemmikkinä tulevat tuhansien vuosien takaa Egyptistä, jossa muun muassa faaraot pitivät frettejä lemmikkinään. Alun perin frettejä kesytettiin Etelä- ja Keski-Euroopassa kanien metsästykseen, mutta nykyään se on myös suosittu lemmikkieläin. Jalostuksen myötä sen riistavietti on lähes kadonnut.
Urokset ovat yleensä naaraita hieman suurempia, ja uroksen pää ja vartalo ovat selvästi leveämpiä. Ilman häntää naaraan pituus on noin 33–35 cm ja uroksen yleensä 38–40 cm. Häntä on noin 7–10 cm pitkä.
Tyypillinen naarasfretti painaa noin 0,5–1,2 kg. Kastroidut urokset ovat normaalisti 0,9–1,6 kg, mutta leikkaamattomat urokset voivat painaa jopa 1,8–2,7 kg tai enemmän.
Fretit elävät keskimäärin 7–10-vuotiaiksi, ja joidenkin frettien tiedetään eläneen jopa 13-vuotiaiksi. Fretti kehittyy täysikasvuiseksi noin vuodessa, ja sukukypsiä ne ovat puolivuotiaina. Keski-ikäisiksi frettejä voidaan alkaa kutsua 4–5 vuoden iässä. Vanhoina, eli 6–10 vuoden iässä, ne alkavat laihtua, hidastaa vauhtiaan ja altistuvat heikentäville sairauksille.
Ominaistuoksun lisäksi fretin oleskeluhuoneessa hajua aiheuttaa kissanhiekkalaatikko puhdistusten välillä.
Fretti on hyvin vähän allergisoiva eläin. Ihminen, joka on allerginen esimerkiksi kissoille ja koirille, ei välttämättä saa mitään oireita fretistä. Frettiallergia on kuitenkin mahdollinen, vaikka muita eläinallergioita ei olisikaan. Se, allergisoiko fretti, riippuu ihmisestä ja frettiyksilöstä. Toinen yksilö voi aiheuttaa oireita, kun taas toinen ei ollenkaan. Koiraat allergisoivat yleensä naaraita enemmän. Fretin vaihtaessa kotia sen luottamus ihmisiin kärsii, joten on suositeltavaa tarkastaa oma herkkyys ennen oman fretin hankintaa.
Fretit ovat alttiita monille vakaville sairauksille ja syöpätaudeille. Tämä johtuu lähinnä niiden pienuudesta sekä nopeasta aineenvaihdunnasta. Pienen koon vuoksi nestevajaus ja vastaavat elimistön tasapainon häiriöt voivat koitua herkästi fretin kohtaloksi. Jos fretti selviää yli viisivuotiaaksi, sairastumisen todennäköisyys on pieni.
Fretti lisääntyy melko helposti vankeudessa ja lemmikkioloissa ympäri vuoden. Pikkurillin kokoisia, karvattomia poikasia syntyy 6-15, mutta yleensä ainakin yksi poikasista kuolee emon maidon riittämättömyyden takia. Joskus emo saattaa myös itse surmata poikasia. 5-8 poikasen poikueissa poikaskuolleisuus on vähäisempää kuin yli 10 poikasen pesueissa. Fretinpoikanen luovutetaan 8-10 viikon iässä. Poikasen sosiaalistumisen kannalta useimmat fretinpoikaset luovutetaan vasta yhdeksän viikon iässä.
Arviolta Suomessa on 1000–1500 yksilöä. Yhdysvalloissa fretin pitäminen on sallittu kaikissa osavaltiossa paitsi Kaliforniassa sekä Havaijilla.
Loppuvuodesta 2009 Helsingin kaupunki alkoi maksaa frettien omistajille palkkioita siitä, että nämä tuovat lemmikkinsä pyydystämään niin sanottuja citykaneja. Kokeiluja kesyhillereillä oli tehty jo edellisenä talvena. Myös muut villiintyneistä kaneista kärsivät suomalaiskaupungit harkitsevat citykanien pyydystämistä frettien avulla.
Luonteeltaan fretti on hyvin utelias, vilkas ja seurallinen. Se nukkuu vuorokaudessa 16–18 tuntia, ja on vilkkaimmillaan aamulla ja illalla. Hereillä ollessaan fretti tutkii ympäristöään, ja toisin kuin yksinäisyyteen vetäytyvät hillerit, fretit vaativat ihmisten tai toisten frettien seuraa. Fretit saadaan opetettua hyvin sisäsiistiksi, jolloin ne voivat käyttää kissoille tarkoitettua hiekkalaatikkoa.
Mikäli fretistä halutaan saada kesy on sen lajille tyypilliseen käyttäytymiseen paneudutava huolellisesti. Fretin voi hankkia myös lapsille mutta, myös vanhempien pitää olla valmiita hoitamaan ja kouluttamaan sitä. Kouluttaminen on vaikeampaa kuin kissan tai koiran kouluttaminen ja vie enemmän aikaa. Kaikkialla maailmassa lemmikkifretin jalostukseen käytetään kesyjä frettejä, villihillereitä, tarhahillereitä sekä näiden yhdistelmiä. Suomessakin myytävistä freteistä löytyy paljon tarhahilleritaustaisia sekä villihilleritaustaisia yksilöitä. Taustastaan riippumatta nuori fretti tulee kokeilemaan rajojaan puremalla kasvattajiaan, uusia omistajiaan ja vielä vanhempanakin (monesti) vieraita. Tästä ominaisuudesta päästään yleensä eroon, tai se saadaan rajoitettua "nipistyksen" vertaiseksi, asiantuntevalla koulutuksella. Se, kuinka pitkään puremattomaksi koulutus kestää, muutamasta viikosta vuosiin, riippuu yksilöstä. Hybrideistä (villihillerin ja fretin yhdistelmät) ja hybriditaustaisista yksilöistä ei puruherkkyyttä välttämättä saada pois, ja nämä yksilöt vaativat erityisjärjestelyjä myös tilan ja virikkeiden suhteen.
Fretit ovat luonnostaan lihansyöjiä, joka tarkoittaa lihansyöntiin erikoistunutta ruoansulatusta ja hampaita, sekä proteiini- ja rasvapitoista ruokavaliota. Raakaruokinta ei ole kuitenkaan välttämätöntä, sillä freteille on saatavana kuivaruokaa. Fretti on kuitenkin 100% lihansyöjä, joten raakaruokinnalla edistetään fretin terveyttä niin sisäisesti kuin ulkoisestikin. Fretti on vahvempi ja energisempi, ja sen turkki on paremmassa ja tuuheammassa kunnossa kuin vain kuivaruoalla elävän fretin. Fretin raakaruokavalioon kuuluu muun muassa broileri, kalkkuna ja muut lintueläimet, kala ja pieneläimet sekä erinäiset lisäravinteet..
Fretit ovat laktoosi-intolerantteja, joten niille ei saa syöttää maitotuotteita. Fretillä tulee olla aina tarjolla raikasta vettä. Koska fretti syö vain sen verran kuin tarvitsee, voi myös ruokaa olla jatkuvasti tarjolla.
Fretille sopimattomia ruoka-aineita:Suomessa listaa rekisteröidyistä fretistä pitää Frettiliitto. Suomen Frettiliitto on kaikkien frettiyhdistysten kattojärjestö. Fretti suositellaan otettavan vain SFL:n hyväksymältä kasvattajalta.