Ben-Hur (vuoden 1925 elokuva)
Ben-Hur () on Fred Niblon ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1925. Elokuvassa yhdistyy genret toiminta, seikkailu ja draama. "Ben-Hurin" pääosia näyttelevät Ramón Novarro, Francis X. Bushman, May McAvoy ja Betty Bronson.
"Ben-Hur" oli jättimenestys hiljattain fuusioituneelle Metro-Goldwyn-Mayerille. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja jakelijana. Vuoden 1925 "Ben-Hur" on toinen viidestä "Ben-Hurista", jotka pohjautuvat Lew Wallacen romaaniin "Ben-Hur" vuodelta 1880. Ensimmäinen elokuvaversio sai ensi-iltansa vuonna 1907. Kolme viimeisintä "Ben-Huria" ovat William Wylerin ohjaama ja Charlton Hestonin tähdittämä "Ben-Hur" (1959), suoraan videolle julkaistu animaatioelokuva "Ben-Hur" (2003) ja suurtuotanto "Ben-Hur" (2016).
Vuonna 1997 "Ben-Hur" valittiin "kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä" elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä.
Judah Ben-Hur (Ramón Novarro) on varakas juutalainen ja vaikutusvaltaisen roomalaisen tribuunin, Messalan (Francis X. Bushman), lapsuudenystävä. Kun onnettomuus johtaa Ben-Hurin pidätykseen, nyttemmin korruptoitunut ja ylimielinen Messala varmistaa, että Ben-Hur perheineen vangitaan ja erotetaan toisistaan.
Ben-Hur lähetetään työskentelemään roomalaiseen kaleeriin. Matkan varrella hän tietämättään kohtaa Kristuksen, puusepän poikaan, joka tarjoaa Ben-Hurille vettä. Kerran laivalla Ben-Hurin uhmakas ja väkevä asenne tekee vaikutuksen roomalaiseen amiraaliin Quintus Arriusiin (Frank Currier), joka sallii Ben-Hurin pysyä kahleettomana. Tämä oikeastaan toimii amiraalin hyväksi, koska kun hänen laivansa uppoaa merirosvojen hyökkäyksen myötä, Ben-Hur pelastaa hänet hukkumiselta.
Tämän jälkeen Arrius kohtelee Ben-Huria kuin poikanaan. Vuosien kuluessa nuoresta miehestä kasvaa vahva ja voittoisa sotavaunukilpailija. Tämä lopulta johtaa huipussaan välienselvittely Messalan kanssa sotavaunukilpailussa, jossa Ben-Hur voittaa. Kuitenkaan Messala ei kuole.
Ben-Hur on lopulta jälleen yhdessä äitinsä ja sisarensa kanssa, jotka ovat sairastuneet lepraan, mutta Kristus parantaa heidät ihmeellisesti.
"Ben-Hurin" tekeminen maksoi ennätykselliset 3,9 miljoonaa dollaria. Elokuvasta tuli mykän elokuvan aikakauden kallein elokuva. Elokuva on kaikkien aikojen toiseksi kallein mykkäelokuva vuoden 2011 tehdyn "The Artistin" jälkeen, mutta vain nykyisen inflaation takia.
"Ben-Hur" oli ollut suuri menestys romaanina ja näytelmänä (1899). Erittäin menestynyt näytelmäversio oli ollut käynnissä peräti 25 vuotta. Vuonna 1922, kaksi vuotta viimeisimmän näytelmäkiertueen loputtua, Samuel Goldwyn osti elokuvaoikeudet "Ben-Huriin". Näytelmän tuottaja Abraham Erlanger laati erittäin suuren hinnan oikeuksiin. Elokuvatuotannon jokainen yksityiskohta oli saatava myös Erlangerin hyväksynnän.
"Ben-Hurin" kuvaukset alkoivat Italiassa lokakuussa vuonna 1923. Italiassa elokuvaa kuvattiin Roomassa ja Livornossa. Kuvaukset siirtyivät takaisin Hollywoodiin keväällä 1924 kahden vuoden jälkeen vaikeuksien ja onnettomuuksien takia. Kotimaassa elokuvaa kuvattiin Santa Catalina Islandilla, Los Angelesin Chatsworthissa ja MGM:n studioilla Culver Cityssä. Elokuvan tuotannon aikana tehtiin useita uusintaroolituksia ja ohjaajat vaihtelivat. Ramón Novarro viikkopalkka oli 10 000 dollaria, joka oli 80 kertaa suurempi kuin hänen viikkopalkkansa kolme vuotta aiemmin. Koko näyttelijäkaartin, mukaan lukien avustajat, koon väitettiin olevan 125 000 henkeä. Elokuvan vaikean tuotannon takia budjetti nousi pilviin. Elokuva saatiin purkkiin elokuussa vuonna 1925.
Jotkut kohtaukset kuvattiin värilliseksi Technicolor-elokuvausmenetelmällä. Yksi näiden kohtauksien apulaisohjaajana toimi vielä nuori, elokuvaohjaajanuraansa aloitteleva William Wyler, joka ohjasi vuoden 1959 uudelleenfilmatisoinnin.
"Ben-Hurin" sotavaunukilpailukohtausta on jäljitelty paljon. Se laadittiin uudelleen vuoden 1959 uudelleenfilmatisointiin, kopioitiin "Egyptin prinssiin" (1998) ja myöhemmin jäljitelty rakettirekikisana "" (1999) -elokuvaan melkein 75 vuotta "Ben-Hurin" julkaisemisen jälkeen.
Vuoden 1931 uusintajulkaisuun lisättiin musiikki (säveltäjinä elokuvan alkuperäissäveltäjät William Axt ja David Mendoza) ja äänitehosteet. Vuosikymmenen kuluessa alkuperäiset Technicolor-menetelmällä kuvatut kohtaukset korvattiin mustavalkoisilla kohtauksilla. Technicolor-kohtauksien uskottiin olevan kadonneet, kunnes 1980-luvulla Turner Entertainment (joka tuolloin oli ostanut elokuvan oikeudet) löysi kyseiset kohtaukset tšekkiläisestä elokuva-arkistosta.
"Ben-Hur" sai kotimaan ensi-iltansa New Yorkissa 30. joulukuuta vuonna 1925. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 8. lokakuuta vuonna 1927. Uusintaensi-ilta pidettiin 1. joulukuuta vuonna 1931, jolloin "Ben-Huriin" oli lisätty musiikki ja äänitehosteet. Suomessa elokuva sai ensi-illan 25. joulukuuta vuonna 1926. Suomen uusintaensi-ilta oli 25. joulukuuta vuonna 1931.
"Ben-Hurista" tuli jättimenestys MGM:lle. Vaikka elokuva olikin ollut erittäin kallis, se tuotti maailmanlaajuisesti yhteensä 10 738 000 dollaria. Ensimmäisen julkaisun aikaan elokuva tuotti 9 386 000 dollaria. Elokuva menestyi erittäin hyvin vielä uusintajulkaisunsa aikaan vuonna 1931; tällöin "Ben-Hur" tuotti 1 352 000 dollaria. Ilmestyessään "Ben-Hur" nautti kriitikoiden ylistyksistä ja sai paljon julkisuutta. "Ben-Hurin" menestymisen johdosta uudesta MGM:stä tuli Hollywoodin merkittävä studio.
Internet Movie Databasessa elokuvalla on 7,9 tähteä kymmenestä, joka perustuu yli 5 200 käyttäjän arviointiin. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla täyden sadan prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu seitsemään arvosteluun.
Turner Entertainment teki ja valvoi "Ben-Hurin" restaurointia ja restauroitu "Ben-Hur" on julkaistu DVD:lle. Restauroinnissa "Ben-Hur" yritettiin palauttaa samankaltaiseksi kuin ensimmäisen julkaisun aikaan vuonna 1925. Restaurointiin sisältyvät Technicolor-kohtaukset.
"Ben-Hur" on julkaistu DVD:lle 13. syyskuuta vuonna 2005, 22. marraskuuta vuonna 2005 ja 27. syyskuuta vuonna 2011.