hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Euroopankeltis
Euroopankeltis ("Celtis australis") on jalavakasvien tai hamppukasvien heimoon sijoitettu puu, joka kasvaa luontaisena Etelä-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Lounais-Aasiassa. Sitä tavataan pääasiassa Välimeren tuntumassa Portugalista ja Marokosta itään. Istutettuna puuta tavataan myös Keski- ja Länsi-Euroopassa.
Euroopankeltiksen runko kasvaa vankaksi ja on sileäkaarnainen, hopeanharmaa. Puu kasvaa korkeimmillaan 20-metriseksi. Laji muistuttaa jonkin verran Pohjois-Amerikassa esiintyvää keltislajia amerikankeltistä ("Celtis occidentalis"), jonka kaarna on kuitenkin selvästi kyhmyinen. Euroopankeltiksen soikeiden sahalaitaisten lehtien kärki on pitkä ja kapea. Lehtien yläpinta on karhea kovatyvisten karvojen vuoksi. Puun hedelmä on mehevä ja marjaa muistuttava.
Euroopankeltiksen hedelmät ovat rypäleenkaltaisia ja kypsinä väriltään ruskeanmustia. Ne ovat syömäkelpoisia ihmiselle, mutta hyvin vähän käytettyjä. Siemenistä on silti mainintoja jo muinaisissa egyptiläisten ruokaohjeissa.
HMS Snapper
HMS Snapper on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Valokuituprojektori
Valokuituvalaistuksessa projektori valaisee valokuitukaapeleita, joidenka päästä valo loistaa. Projektori muuntajineen on ainoa sähköinen osa valaistusta. Projektoreita on eri vahvuisilla polttimoilla, tuikekiekoilla, värikiekoilla ja suuremmissa projektoreissa on tuuletin. Projektoreissa on useita eri efektejä, joita voi vaihdella vaikka tilanteen mukaan. Projektoreita on yhden watin Led-valonlähteestä aina suurempiin halogeeni- tai monimetallilamppuihin 150 wattiin asti. Projektoreissa käytetään myös usein kauko-ohjausta jos valaistus on muutettavissa.
Valokuidut ovat kaapeleita. Paksummasta kuidusta tulee enemmän valoa, kuin ohkaisesta kuidusta. Valokuidun sisässä valo lähtee kuidun toisesta päästä ja ”kimpoilee” kuidun sisässä eteenpäin tullen lopulta ulos. Kuituja on eri käyttötarkoituksiin esim. tietoliikenne yhteyksissä käytetään todella laadukkaita kuituja, mutta valaistuksessa ei tarvita yhtä laadukkaita kuituja, koska valaistuskuidussa on saatava vain valaistus toiseen päähän. Useimmin valokuituja käytetään valon siirtämiseen kuidun päähän, mutta mahdollisuutena on myös sivusta säteilevät kuidut.
U-96 (1940)
U-96 oli Saksan laivaston VIIC-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa, jossa se teki kaikkiaan 11 partiomatkaa upottaen 27 ja vaurioittaen 4 alusta sekä tuhoten yhden aluksen. Alus upposi Yhdysvaltain lentokoneiden pommittaessa Wilhelmshavenia 30. maaliskuuta 1945.
Alus tilattiin 30. toukokuuta 1938 Friedrich Krupp Germaniawerft AG:lta Kielistä. Sen köli laskettiin 16. syyskuuta 1939 ja alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1940. Alus otettiin palveluskäyttöön vielä samana vuonna 14. syyskuuta ensimmäisenä komentajanaan Heinrich Lehmann-Willenbrock. Kirjailija Lothar-Günther Buchheim osallistui aluksella yhteen partiomatkaan, josta hän kirjoitti pääosin fiktiivisen romaanin "Das Boot", novellin "Die Eichenlaufahrt" sekä koosti kuvakronikat "U-bootkrieg", "U-Bootfahrer" ja "Zu Tode Gesiegt". Romaanista on tehty samanniminen elokuva.
Albin Ahonen
Antti Albin Ahonen (26. heinäkuuta 1900 Helsinki – 11. elokuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjallisuuden sekä radiokuunnelmien suomentaja.
Ahosen vanhemmat olivat kauppiaspariskunta Antti ja Brita Johanna Ahonen. Hän oli suvun kaavilaisesta kantaisästä lukien seitsemäs perättäisessä sukupolvessa syntynyt Antti Ahonen; puhuttelunimeksi vakiintui kuitenkin Albin.
Ahonen suoritti Helsingin suomalaisen lyseon kahdeksanvuotisen oppimäärän seitsemässä vuodessa ja sai ylioppilaslakin 17-vuotiaana. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa historiaa, kirjallisuushistoriaa, kansantaloutta, filosofiaa ja lakia. Lakiopintojensa pohjalta Ahonen toimi puoli vuotta Kaavilla vastaavana nimismiehenä.
Vuonna 1922 Ahonen oli Helsingin Sanomien palveluksessa ja sen jälkeen kaksi vuotta Maaseudun Sanomissa Tampereella toimien myös Tampereen yhteiskoulun historian opettajana; sitten puoli vuotta Ylioppilaslehden toimitussihteerinä jääden lopulta vapaaksi lehtimieheksi, jolloin teki myös suomennostöitä skandinaavisista kielistä, saksasta, ranskasta, venäjästä ja englannista.
1920-luvun Tulenkantajat-ryhmässä tutuksi tuli mm. Uuno Kailas, jonka kanssa Albin kirjoitti yhteisellä salanimellä Juhani Herttua mystisluonteisia novelleja. Miehet kaavailivat jopa oman kirjankustantamon perustamista.
Albin Ahonen avioitui vaimonsa Martan kanssa 2.5.1937. Ainoa jälkeläinen on 13.10.1939 syntynyt Antti Seppo: elokuvaaja, freelancetoimittaja ja -valokuvaaja.
Aiemmat kielentarkastustyöt veivät miehen Werner Söderström Oy:n kustannusvirkailijaksi.Siellä hänen ensimmäisiä töitään oli vuonna 1938 ilmestynyt WSOY:n 60-vuotisjuhlajulkaisu "Juhani Ahosta Saima Harmajaan". Hän toimitti Martti Haavion ja V.I. Mikkosen kanssa myös toisen merkittävän elämäkertateoksen "Aleksis Kivestä Saima Harmajaan".
Sivutyönään Ahonen toimi Rautatieläinen-lehden toimitussihteerinä ja vuoden 1945 alusta julkaisun päätoimittajana. Hän päätoimitti myös Rautatie-nimistä julkaisua noin kymmenen vuoden ajan.
Ahonen toimi uransa loppupuolella jälleen vapaana lehtimiehenä tehden pitkään töitä myös Yleisradiolle sekä kirjoittaen että suomentaen kuunnelmia radioteatterille. Tunnetuimpia olivat jännitysjatkokuunnelmat "Paul Temple" ja "Hyvää iltaa, nimeni on Cox" -sarjat.
Ahonen kuoli 11. elokuuta 1964. Ahosta muistettiin lehtimiesten keskuudessa persoonana, joka hallitsi paitsi suorasanaisen tekstin myös runomuotoisen kirjoittamisen.
Ahosen kirjallinen tuotanto kattoi vuosikymmeniä. Hän käytti myös nimimerkkejä ja salanimiä. Tiedossa ovat: A.A., A.A-n, A.A-N, Alppi, Alpiinus, Antti Antinpoika, Joukamo, Jupiteri, Kirja Kasperi, Kirja Niku, Konsta Kriivari, Mr. Ernst, Norppa (Helsingin Sanomissa 1922), K ja K, Pakana (yhdessä Yrjö Kivimiehen kanssa), Pietro, Pinoccio, Piinus, Antti Sorjo, Spectator, Suutari Topias, Tauno Totinen, Topi Totinen, Varavääpeli, Pekka Puskuri, Antti Vehkaoja.(lähde:Kansalliskirjasto, Maija Hirvonen: Salanimet ja nimimerkit)
Antti-perintönimen on saanut jo kaksi uutta sukupolvea: Antti Juhani (1965) ja vuonna 2000 syntynyt kymmenes Antti eli Antti Pauli Sakari Ahonen.
Elin Svedlin
Elin Svedlin (21. marraskuuta 1894 Mikkeli – 23. elokuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Peppi Boström
Paraskewa (Peppi) Boström (8. tammikuuta 1895 Pietari – 1. elokuuta 1976 Tammisaari) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Boströmin vanhemmat olivat Alexander Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1869–1901) ja Elisabeth von Dingelstedt (1874–1964). Hän oli naimisissa Birger Hugo Boströmin (s. 1899–1974) kanssa.
Gretchen Rau
Gretchen Rau (6. heinäkuuta 1939 New Orleans, Louisiana – 29. maaliskuuta 2006 Northport, New York) oli yhdysvaltalainen lavastaja.
Rau muutti New Yorkiin vuonna 1966 ja työskenteli ensin näyttämömestarina. Myöhemmin hän siirtyi elokuvien pariin ja toimi näyttämöosastolla elokuvissa "Atlantic City" ja "Suuri gangsterisota". Tämän jälkeen hän toimi lavastajana elokuvissa "Ja keskellä virtaa joki", "Moni kakku päältä kaunis", "Kukaan ei ole täydellinen," "Noitavaino," "Enkelten kaupunki," "Hevoskuiskaaja" ja "Steve Zissoun vedenalainen maailma". Rau voitti parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon elokuvasta "Geishan muistelmat" vuonna 2006, mutta sairautensa vuoksi ei pystynyt osallistumaan gaalaan. Rau kuoli aivokasvaimeen kotonaan Northportissa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi "The Good Shepherd", josta hän oli ehdolla parhaan lavastuksen Oscar-palkintoon vuonna 2007.
African Care
African Care ry on vuonna 2001 perustettu kansalaisjärjestö, joka pyrkii vahvistamaan erityisesti naisten asemaa ja toimintamahdollisuuksia Suomessa sekä kehitysmaissa. Yhdistyksen perustajajäseninä oli ryhmä pääkaupunkiseudulla asuvia sosiaali- ja terveysalan koulutettuja afrikkalaisnaisia.
Järjestön puheenjohtajana toimii Batulo Essak.
Kotimaan toiminnalla African Care pyrkii vahvistamaan maahanmuuttajanaisten asemaa yhteiskunnassa. Toiminta on keskittynyt etenkin maahanmuuttajanaisten ja -perheiden terveyden ja hyvinvoinnin edistämiseen. African Care koordinoi ulkoasiainministeriön hanketuella kehitysyhteistyöhankkeita Somaliassa yhteistyössä paikallisten järjestöjen kanssa. Hankkeilla on vahvistettu mm. naisten asemaa ja koulutus- ja työllistymismahdollisuuksia, parannettu seksuaali- ja lisääntymisterveyttä, koulutettu monipuolista terveydenhuoltohenkilöstöä ja tuotettu maksuttomia terveyspalveluita alueen asukkaille.
Street King
Street King on Traen kuudes albumi, joka ilmestyi 12. heinäkuuta 2011. Levystä on ilmestynyt myös Screwed & Chopped -versio.
Maurizio Carnino
Maurizio Carnino (s. 7. maaliskuuta 1975 Torino) on italialainen kaukalopikaluistelija. Hän voitti kultamitalin 5 000 metrin viestissä vuoden 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa ja sai siitä lisäksi hopeamitalin vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä.
Talviolympialaisissa 1998 Naganossa Carnino sijoittui kaukalopikaluistelijana 5 000 metrin viestissä neljänneksi ja 500 metrillä viidenneksitoista.
Talviolympialaisissa 2006 Torinossa Carnino kilpaili pikaluistelussa ja sijoittui 1 000 metrillä 30. ja 500 metrillä 31. sijalle.
Pontus Hanson
Pontus Hanson (24. toukokuuta 1884 Kristinehamn – 4. joulukuuta 1962 Tukholma) oli ruotsalainen vesipalloilija ja uimari. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1908, 1912 ja 1920. Hän sai vesipallossa yhden hopeamitalin ja kaksi pronssia sekä lisäksi uinnissa yhden pronssimitalin Lontoon olympialaisissa 1908 200 metrin rintauinnissa ajalla 3.14,6. Myös hänen veljensä Sven Hanson kilpaili olympialaisissa.
Urheilupuiston koulu
Urheilupuiston koulu voi tarkoittaa seuraavia:
Déborah Anthonioz
Déborah Jessica Anthonioz (s. 29. elokuuta 1978 Thonon-les-Bains) on ranskalainen lumilautailija. Hän kilpaili vuoden 2006 talviolympialaisissa lumilautakrossissa ja sijoittui kymmenenneksi. Vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa hän sai siinä hopeaa.
Anthonioz sai X Games -pronssin vuonna 2011. Hän on voittanut myös Ranskan-mestaruuksia lumilautakrossissa.
Tony Ramoin
Tony Émile Frédéric Ramoin (s. 23. joulukuuta 1988 Cannes) on ranskalainen lumilautailija. Hän kilpaili vuoden 2010 talviolympialaisissa Vancouverissa ja sai pronssimitalin miesten lumilautakrossissa.
Gile Steele
Gile Steele (24. syyskuuta 1908 Ohio – 16. tammikuuta 1952 Culver City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen puvustaja. Hän aloitti uransa Metro-Goldwyn-Mayerilla.
Hän voitti parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon kaksi kertaa. Ensimmäisen kerran vuoden 1950 Oscar-gaalassa mustavalkoelokuvasta "Perijätär" ja toisen kerran vuoden 1951 gaalassa värielokuvasta "Samson & Delila". Kuolemansa jälkeen hän oli kahtena vuonna peräkkäin ehdolla parhaan puvustuksen palkintoon; vuonna 1952 elokuvista "King Lady" ja "Kuolematon Caruso" ja vuonna 1953 elokuvasta "Iloinen leski".
Cornelia Sideri
Cornelia Sideri (s. 29. joulukuuta 1938) on romanialainen entinen meloja. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja sai pronssia 500 metrin kajakkikaksikossa yhdessä Hilde Lauerin kanssa.
Alexander Cudmore
Alexander Cudmore (10. helmikuuta 1888 Saint Louis, Missouri – 18. joulukuuta 1944 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen Christian Brothers College -joukkueeseen.
Conrad von Soest
Conrad von Soest tai Konrad von Soest (noin 1370 Dortmund - noin 1422) oli myöhäisgotiikan maalari Saksassa. Hänen tuotannollaan oli mestari Francken ohella paljon vaikutusta pohjoiseurooppalaiseen ja varsinkin burgundilaiseen maalaustaiteeseen 1400-luvun lopulla.
Soestin työpaja toimi hansakaupunki Dortmundissa.
Hänen teoksissaan on vaikutteita ranskalaisesta kirjamaalauksesta ja alankomaiden taiteesta.
Äänimaisema
Äänimaisema kanadalaisen säveltäjä ja kirjailija R. Murray Schaferin 1960-luvulla lanseeraama käsite. Äänimaisema on melun, musiikin, luonnon äänten, ihmisen tai teknologian äänten kokonaisuus, jossa kulloinkin olemme. Termi voi viitata reaalisiin ympäristöihin tai abstrakteihin konstruktioihin kuten sävellyksiin silloin, kun niitä tarkastellaan ympäristöinä.
Äänimaisema voi teknisesti ottaen olla mikä tahansa äänellisen ympäristön osa, jota voidaan tutkia. Äänimaisema ei ole kuitenkaan yksinkertaisesti ääniympäristön synonyymi, vaan se viittaa siihen, kuinka yksilö tai yhteisö kokonaisuudessaan ymmärtää ääniympäristön sitä kuunnellessaan.
Perusäänet (keynote sound) ovat niitä ympäristön ääniä, joita ei tavallisesti kuulla tietoisesti. Perusäänet muodostavat taustan muiden äänten havaitsemiselle, sillä usein ne kuuluvat taukoamatta. Esimerkiksi liikenteen humina, meren kohina tai kosken pauhu ovat tällaisia perusääniä, joihin totutaan. Perusääntä ei tietoisesti havaita, mutta muutokset näissä äänissä vaikuttavat kuulijaan.
Signaalilla (sound signal) puolestaan tarkoitetaan tietoisesti kuunneltavaa, merkityksellistä ääntä. Signaali välittää tietyn viestin. Esimerkiksi herätyskellon ääni kertoo, että täytyy herätä ja kirkonkellot kutsuvat puolestaan jumalanpalvelukseen.
Äänten merkitys on aina havaitsijasta riippuvainen. Eri ihmiset kokevat äänen eri tavoin. Toiselle jokin melun taso voi olla häiritsevämpi kuin toiselle, koska tottumiskysymykset ovat erilaiset. Äänen havainnointiin vaikuttavat myös yksilön mielentila, aika, paikka ja muut tekijät.
Äänimaisematutkimus on melko uusi musiikintutkimuksen osa-alue, ja se on monitieteinen tutkimusala, jolloin aihetta lähestytään useasta näkökulmasta. Akustikot tutkivat äänen käyttäytymistä erilaisissa tiloissa, arkkitehdit suunnittelevat akustisesti toimivia rakennuksia, psykologit selvittelevät äänten vaikutuksia ihmiseen, ja kuulontutkijat kuulon ja korvan ominaisuuksia. Muusikot, säveltäjät ja media-alan ammattilaiset yrittävät luoda uudenlaisia äänellisiä elämyksiä. Äänimaisematutkimuksen tavoitteena on siis selvittää, miten äänimaisemat eroavat toisistaan ajassa ja paikassa sekä tutkia, miten äänet vaikuttavat käyttäytymiseemme.
Äänimaisematutkimuksessa ääntä ei pidetä ainoastaan ongelmana, meluna, vaan se tarkastelee erilaisia tapoja, joilla ihmiset käyttävät ääniä. Ihmisten välisessä kommunikaatiossa äänimaisemat ovat merkittäviä heidän identiteetilleen ja suunnistamiselleen erilaisissa fyysisissä ympäristöissä.
Suomeen äänimaisematutkimus saapui 1980-luvun loppupuolella ja Suomessa alalla toimii aktiivisesti Suomen Akustisen Ekologian Seura. Äänimaisematutkimuksen kattojärjestö on vuonna 1993 perustettu World Forum for Acoustic Ecology.
Suomen Akustisen Ekologian Seuran tarkoituksena on tehdä tunnetuksi ääniympäristön merkitystä elinympäristölle, ihmisten elämysmaailmoille ja hyvinvoinnille sekä lisätä kiinnostusta ääniympäristöä kohtaan.
Isaac Brock (muusikko)
Isaac Brock (s. 9. heinäkuuta 1975 Helena, Montana) on laulaja, kitaristi, banjonsoittaja ja lauluntekijä yhdysvaltalaisessa Modest Mouse -yhtyeessä. Lauluntekijänä hänet tunnetaan muun muassa ovelista sanaleikeistä ja vertauskuvien tiheästä käytöstä. Brock tunnetaan myös sivuprojektistaan Ugly Casanovasta.
Gustav Voerg
Gustav Voerg (7. kesäkuuta 1870 Saksa – 21. huhtikuuta 1944 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän edusti Saint Louisin Western Rowing Clubia.
Voerg kilpaili kesäolympialaisissa 1904 Saint Louisissa ja sai perämiehettömässä nelikossa pronssia John Freitagin, Lou Heimin ja Frank Dummerthin kanssa. Voerg oli myös uimari ja keilaaja.
Pomarfin
Pomarfin Oy on suomalainen jalkinealan perheyritys joka valmistaa jalkineita Pomar-tuotemerkillä. Yritys perustettiin vuonna 1960 Pomarkussa, kun Toivo ja Kirsti Leppänen alkoivat valmistaa lasten kenkiä. Nykyään toiminnasta vastaavat Jarno ja Päivi Fonsén. GORE-TEX® lisenssin Pomarfin Oy sai vuonna 1994 ja Pomarfin on tunnettu GORE-TEX® jalkineistaan.
Pomar-mallistoon kuuluu naisten, miesten sekä lasten pohjoisen oloihin ja elämäntapaan suunniteltuja jalkineita.
Pomar-kengät valmistetaan EU:ssa. Enää 3% maailman kengistä valmistetaan Euroopassa. Pomarfinin toimipaikat sijaitsevat Pomarkussa ja Pärnussa. Tuotanto on keskittynyt Pärnuun, jossa työskentelee 110 henkilöä. Pomarkussa toimitaan toimisto- ja logistiikkatehtävissä. Jalkineita valmistetaan vuodessa noin 200 000 paria Suomen, Ruotsin, Norjan, Venäjän ja Japanin markkinoille.
Pomarfin perusti vuonna 1998 massaräätälöityjä kenkiä valmistavan Left Foot Companyn. Konseptissa asiakkaan jalka mitataan 3D-lasermittauslaitteella, ohjelma vertaa skannausta lestikirjastoon, josta valitaan sopivimmat lestit. Tämän jälkeen asiakas saa valita kengän mallin ja materiaalit. Valmiit räätälöidyt kengät toimitetaan 3-4 viikon kuluttua tilauksesta.
Yritys myytiin sijoittajille, mutta Pomarfinille jäi pieni osuus. Se hakeutui konkurssiin vuonna 2016.
Albert Nasse
Albert F. ("Al") Nasse (2. heinäkuuta 1878 Saint Louis, Missouri – 21. marraskuuta 1910 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili Century Boat Clubille. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja voitti siellä kultaa perämiehettömässä nelikossa Arthur Stockhoffin, Gus Erkerin ja George Dietzin kanssa.
Haapaposliinikas
Haapaposliinikas ("Pheosia tremula") on jokseenkin yleinen, nirkkoihin kuuluva yöperhonen.
Haapaposliinikas muistuttaa huomattavan paljon hieman yleisempää koivuposliinikasta ("Pheosia gnoma"). Siipien pohjaväri on valkoinen. Etusiiven takareuna on koko siiven leveydeltä musta ja siiven ulkoreunan ruskea väri kapenee vyöhykkeeksi mustan alueen etupuolelle ja ulottuu siiven tyveen saakka. Siiven etureunassa on kärjestä suunnilleen siiven puoliväliin ulottuva mustanruskea laikku. Siiven ulkoreunasta suuntautuu sisäänpäin muutamia kapeita valkoisia viiruja ja takareunassa on tumma suomutupsu. Takasiivet ovat hyvin vaaleanharmaat ja niiden takareunassa on melko tarkkarajainen tumma laikku. Pohjoiset yksilöt ovat harmaamman sävyisiä kuin perusmuoto. Siipiväli on koiraalla 39–50 mm ja naaraalla 42–56 mm.
Haapaposliinikkaan elinalue kattaa lähes koko Keski- ja Etelä-Euroopan ulottuen idässä Turkkiin ja Keski-Aasiaan saakka. Suomessa haapaposliinikasta tavataan melko yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa pohjoisrajan ollessa suunnilleen Kemi-Lieksa-linjalla. Perhoset lentävät kesäkuun alusta elokuun alkuun lennon hipun ollessa heinäkuun lopulla. Lämpiminä vuosina osittainen toinen sukupolvi on lennossa elo-syyskuussa.
Haapaposliinikas elää kuivilla ja lämpimillä paikoilla, joilla kasvaa toukan ravintokasveja. Se vaatii elinpaikaltaan enemmän lämpöä kuin koivuposliinikas. Perhoset lepäävät päivisin matalalla puiden rungoilla tai oksilla ja aloittavat lennon pimeän laskeuduttua. Lento jatkuu keskiyöhön, joskus aamuyölle saakka. Koiraat tulevat valolle selvästi naaraita useammin. Perhosta ei yleensä tavata samalta paikalta kovin runsaslukuisena ja yksilömäärissä on suurta vuosittaista vaihtelua.
Naaras munii oksille ja lehdille 175–200 munaa pieninä ryhminä. Munat kuoriutuvat noin viikon kuluttua ja toukat elävät aluksi ryhminä, myöhemmin yksittäin. Toukka syö lehteä reunasta alkaen ja aina syötyään jonkin aikaa se palaa lehtiruodille, jolla se lepää pää lehteen päin. Täysikasvuinen toukka koteloituu elo-syyskuun vaihteessa maakoloon, karikkeeseen tai lehtien väliin tekemäänsä kotelokoppaan. Toisen sukupolven toukat koteloituvat lokakuussa. Kotelo on talvehtiva vaihe.
Toukka elää haavalla ("Populus tremula") sekä pajuilla ("Salix").
Arthur Stockhoff
Arthur Martin Stockhoff (19. marraskuuta 1879 Saint Louis, Missouri – 20. lokakuuta 1934 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili Century Boat Clubille. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja voitti perämiehettömässä nelikossa kultaa Gus Erkerin, George Dietzin ja Albert Nassen kanssa.
Stockhoff työskenteli hammaslääkärinä Saint Louisissa.
Kärsänirkko
Kärsänirkko ("Pterostoma palpinum") on yleinen yöperhonen.
Kärsänirkko esiintyy Pohjoismaissa kahtena hieman erinäköisenä alalajina, joiden levinneisyysalueetkin ovat erilaiset.
Alalaji "P. p. palpinum" on levinneisyydeltään eteläisempi. Etusiivet ovat harmaanruskeat, joskus tummemmat, ja siipisuonten kohdalla on kapeita tummia viiruja. Siiven kärkiosassa siiven poikki kulkee viistottain kaksi tummaa, varjomaista poikkijuovaa. Takasiivet ovat lähes yksiväriset, vain reunoja kohti hieman tummenevat ja samanväriset kuin etusiivet. Alalaji "P. p. lapponicum" on pohjoisempi. Sen takasiivet ovat lähes yksivärisen valkoiset eikä etusiivissäkään ole selvää kuviointia. Molemmilla alalajeilla Etusiiven ulkoreuna on voimakkaasti aaltoileva ja siiven sisäänpäin kaartuvassa takareunassa on leveä suomutupsu. Molemmilla sukupuolilla on paksut ja pitkät huulirihmat, jotka osoittavat kärsämäisesti eteenpäin. Lisäksi koiraalla on selvästi siipiä pitemmän takaruumiinsa kärjessä pitkä, kaksihaarainen tupsu. Keskiruumiin päällä on huppumainen karvatupsu eikä perhosen päätä ole helppo nähdä. Naaras on kookkaampi ja sillä on rotevampi vartalo. Siipiväli on naaraalla 44–54 mm kun koiraat jäävät 39–48 mm kokoon.
Levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan ja Etelä-Euroopassa on oma alalajinsa "P. p. ponticum". Idässä levinneisyys ulottuu Kiinan pohjoisosiin. Suomessa alalajia "P. p. palpinum" tavataan koko maan etelä- ja keskiosissa Pohjois-Pohjanmaan ja Kainuun korkeudelle saakka. Alalajia "P. p. lapponicum" tavataan siitä pohjoiseen aina Saariselän korkeudelle saakka. Alalaji "P. p. palpinum" lentää lahtena päällekkäisenä sukupolvena ensin toukokuusta kesäkuun loppuun ja runsaslukuisempana toisena sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun loppuun. Alalaji "P. p. lapponicum" lentää kesäkuun alusta heinäkuun alkuun.
Kärsänirkko viihtyy lehti- ja sekametsissä, pensaikoissa sekä puutarhoissa ja puistoissa, pohjoisessa usein jokien rannoilla, ja sitä tapaa harvoin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on yleinen, mutta perhosia tapaa harvoin runsaslukuisina. Päivisin puiden rungoilla tai kasvillisuudessa lepäävät perhoset aloittavat lennon iltahämärässä ja lentävät keskiyöhön, joskus aamuyöllekin. Koiraat tulevat valolle, mutta naaraita ei valolta tapaa juuri koskaan.
Naaras munii 75–130 munaa yksitellen tai parin munan ryhmiksi. Toukat elävät luultavasti enimmäkseen latvustoissa ja niitä tapaa tavallisesti vain yksittäin. Ensimmäinen toukkasukupolvi on täysikasvuinen heinäkuussa, toinen syys-lokakuussa. Kotelo on maanpinnalla tai heti sen alla karikkeella naamioidun kotelokopan sisällä. Kotelo talvehtii, usein kahdesti ennen aikuisen perhosen kuoriutumista.
Toukan ravintokasveja ovat haapa ("Populus tremula") sekä pajut ("Salix").
Frederick Suerig
Frederick G. ("Fred") Suerig (21. kesäkuuta 1878 Missouri – 8. joulukuuta 1929 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili Mound City Rowing Clubille. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai perämiehettömässä nelikössä hopeaa Martin Formanackin, Charles Amanin ja Michael Begleyn kanssa.
Suerig työskenteli pappina.
Charles Aman
Charles Aman (25. syyskuuta 1887 Kansas City, Missouri – 1. syyskuuta 1936 Kansas City, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili Mound City Rowing Clubille (St. Louis). Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin St. Louisissa ja sai hopeaa perämiehettömässä nelikossa Frederick Suerigin, Martin Formanackin ja Michael Begleyn kanssa.
Aman teki itsemurhan.
Matti Aaltonen (arkkitehti)
Matti Johannes Aaltonen (21. maaliskuuta 1921 Helsinki – 25. syyskuuta 1978 Oulu) oli suomalainen arkkitehti, professori ja kuvanveistäjä.
Matti Aaltosen vanhemmat olivat akateemikko Wäinö Aaltonen ja laulaja Aino A. Pietiläinen. Matti oli heidän esikoisensa. Matti Aaltonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1939 Kallion yhteiskoulusta. Hän opiskeli arkkitehdiksi Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui vuonna 1952. Matti Aaltonen avioitui vuonna 1945 Irma Väisäsen kanssa. Pariskunta perusti oman arkkitehtitoimiston, joka toimi vuosina 1954–1972. Vuodesta 1972 Matti Aaltosella oli uusi arkkitehtitoimisto yhdessä toisen vaimonsa, arkkitehti Terttu Tenhusen kanssa. Ero Irma Aaltosesta astui virallisesti voimaan 1973. Matti Aaltonen toimi lyhyitä kausia Teknillisen korkeakoulun opettajana sekä vuodesta 1962 Oulun yliopiston arkkitehtiosaston vt. professorina ja vuodesta 1965 kuolemaansa asti varsinaisena professorina. Hän toimi myös yliopiston asemakaavaopin laitoksen esimiehenä. Hän kuului Oulun kaupunkisuunnittelutoimikuntaan ja oli Oulun seutukaavatoimikunnan puheenjohtajana 1972–1975.
Matti Aaltonen avusti 1940- ja 1950-luvuilla isäänsä Wäinö Aaltosta useiden muistomerkkien suunnittelussa. Matti ja Irma Aaltosen suunnittelemia muistomerkkejä ovat esimerkiksi panssarirykmentin muistomerkki Parolassa (1959), Oskari Tokoin muistomerkki Kannuksessa (1967) sekä Karstulan kirkon (1957), Petäjäveden kirkon (1953) ja Reposaaren (1952) sankarihautamuistomerkit. Toimisto suunnitteli myös esimerkiksi Helsingin juutalaisen seurakunnan koulun ja seurakuntatalon (1961), modernin Hailuodon kotakirkon (1972) ja Turussa sijaitsevan Wäinö Aaltosen museon (1967). Myöhemmin Aaltonen myös toimi museon intendenttinä. Matti ja Terttu Aaltosen yhteistä tuotantoa on muun muassa runoilija Aaro Hellaakosken muistomerkki (1976) Oulussa. Matti Aaltonen suunnitteli myös asemakaavat Espoon Karakallioon sekä Oulun Koskelaan ja Tuiraan.
George Reiffenstein
George Patten ("Pat") Reiffenstein (17. maaliskuuta 1883 – 9. kesäkuuta 1932) oli kanadalainen soutaja. Hän syntyi ja kuoli Ontariossa. Hän kilpaili Argonaut Rowing Clubille (Toronto).
Reiffenstein osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai siellä hopeaa kahdeksikossa.
Punainen kirja (Juhana III)
Punainen kirja oli Ruotsin kuningas Juhana III:n vuonna 1576 tai 1577 julkaisema uusi jumalanpalvelusjärjestys, jossa luterilaiseen jumalanpalvelukseen pyrittiin yhdistämään piirteitä katolisesta messusta.
Puolalaisen prinsessan Katariina Jagellonican kanssa naimisissa ollut Juhana ihaili katolisen kirkon ulkoisia menoja ja seremonioita, joiden suuntaan halusi muuttaa Ruotsin kirkon toimintaa. Punaisessa kirjassa jumalanpalvelukseen olisi liitetty osia katolisesta messusta, mutta jätetty pois luterilaisuuden kannalta ongelmallisia kohtia, kuten ristinmerkkien teko ja kumarrukset. Punaista kirjaa kannatti muun muassa arkkipiispa Laurentius Gothus, mutta enemmän se herätti vastustusta. Nimekkäisiin vastustajiin kuului muun muassa Kaarle-herttua. Kuninkaan kiinnostus katolisuuteen laimeni kuningattaren kuoltua ja Punaisen kirjan noudattamisesta luovuttiin Juhanan kuoltua 1592.
Constance Titus
Constance Sutton Titus (14. elokuuta 1873 Pass Christian, Mississippi – 24. elokuuta 1967 Bronxville, New York) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili New Yorkin Atalanta Boat Clubille. Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai siellä yksikössä pronssia.
Titus toimi yli 50 vuoden ajan vakuutusmeklarina.
Frank Dummerth
Frank Dummerth (6. tammikuuta 1871 Saint Louis, Missouri – 7. elokuuta 1936 Saint Louis, Missouri) oli yhdysvaltalainen soutaja. Hän kilpaili Western Rowing Clubille (Saint Louis). Hän osallistui vuoden 1904 kesäolympialaisiin Saint Louisissa ja sai siellä pronssia perämiehettömässä nelikossa.
Klaus Fleming (täsmennyssivu)
Klaus Fleming voi tarkoittaa seuraavia Fleming-sukuisia suomalaisia historiallisia henkilöitä:
Julius Körner
Julius Körner (2. huhtikuuta 1870 – ?) oli saksalainen soutaja. Hän kilpaili Hampurin RC Favorite-Hammonialle. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja sai pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Daniel Soubeyran
Ovide Daniel Louis Henri Soubeyran (11. elokuuta 1875 Dieuletif – 8. helmikuuta 1959 Torino) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili Club Nautique de Lyonille. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja sai hopeaa perämiehellisessä nelikossa.
Georges Lumpp
Georges Joseph Lumpp (18. syyskuuta 1874 La Guiche – 1934) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili Club Nautique de Lyonille. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja sai hopeaa perämiehellisessä nelikossa.
Hugo Rüster
Hugo Rüster (15. tammikuuta 1872 – ?) oli saksalainen soutaja. Hän kilpaili Hampurin RC Favorite-Hammonialle. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja sai pronssia perämiehellisessä nelikossa.
Matti Klemettilä
Matti Klemettilä (1875–1964) oli suomalainen monarkisti, joka päätti vuonna 1937 pyrkiä Suomen kuninkaaksi nimellä "Matti I". Hän suunnitteli kuninkaana menevänsä naimisiin joko jonkun amerikkalaisen miljoonaperijättären kanssa tai sitten Englannin prinsessa Margaretin kanssa. Uusi kuninkaanlinna oli tarkoitus rakentaa Helsingin Tähtitorninmäelle.
Klemettilä oli 1900-luvun alussa menestyvä vaasalainen kauppias, joka oli mukana perustamassa Maalaisliittoa ja sanomalehti "Ilkkaa". Hän menetti kuitenkin omaisuutensa konkurssissa ensimmäisen maailmansodan aikana. Tämän jälkeen Klemettilä työskenteli muun muassa renkinä, ja näihin aikoihin myös hänen kuningassuunnitelmansa syntyivät.
1950-luvulla Klemettilä vieraili säännöllisesti eduskuntatalossa, ja hänestä tuli eräänlainen talon epävirallinen maskotti. Hän lähetti kirjelmiä kansanedustajille ja tarjosi muun muassa omaa ministerilistaansa jokaiseen uuteen hallitukseen. Kun Klemettilä täytti vuonna 1950 75 vuotta, kutsui hän koko eduskunnan kotiinsa Kirkkonummelle syntymäpäiväkahveille. Kukaan kutsutuista ei ilmestynyt paikalle, mutta Klemettilä sai lukuisia onnittelusähkeitä. Myös 1955 Klemettilän täyttäessä 80 vuotta muun muassa silloinen pääministeri Urho Kekkonen lähetti hänelle onnittelusähkeen.
Eräänä päivänä vuonna 1960 Klemettilä marssi Yleisradion studioon pyytäen lupaa antaa hallitsijavakuutuksensa radiossa. Paikalla ollut toimittaja Niilo Ihamäki mietti asiaa hetken, ja lopulta hallitsijavakuutus tallennettiinkin ääninauhalle.
App Store
App Store on Applen kehittämä sovelluskauppa, jossa myydään sovelluksia Applen iOS-laitteisiin. Sovelluksia kehittävät pääasiassa ulkopuoliset sovelluskehittäjät Applen tarjoamilla kehittäjäavuilla.
Sovelluksia on sekä ilmaisia että maksullisia. Sovellukset voidaan ladata suoraan iOS-laitteeseen tai tietokoneeseen (PC tai Macintosh) iTunesin avulla. 30 % sovelluksen hinnasta menee Applelle ja 70 % sovelluksen kehittäjälle.
App Store avattiin 10. kesäkuuta 2008 iTunesin päivityksellä. 11. kesäkuuta iPhone 3G julkaistiin mukanaan iOS 2.0.1, joka tuki App Storea. Uusi iOS 2.0.1 käyttöjärjestelmä iPhonelle ja iPod Touchille oli saatavilla myös iTunesin kautta.1. heinäkuuta 2011 App Storessa oli jo 425 000 sovellusta virallisesti saatavilla.
18. tammikuuta 2011 App Storesta oli tehty yli 9,9 miljardia latausta, jolloin Apple aloitti "10 Billion App Countdownin" ("10 miljardinnen sovelluksen laskuri"). 22. tammikuuta 201110 miljardinnes sovellus ladattiin App Storesta. Heinäkuun alussa 2011 200 miljoonaa iOS-käyttäjää oli ladannut yli 25 miljardia sovellusta App Storesta.
App Storea on pitkään pidetty turvallisena sovelluskauppana, sillä sinne pääsevät sovellukset tarkistetaan käsin. Vuonna 2015 App Storesta löydettiin yli 300 saastunutta sovellusta.
Itkupaju
Itkupaju ("Salix babylonica") on pajujen suvun puulaji, jota tavataan luonnonvaraisena Kiinassa ja viljeltynä koristekasvina laajalti Euraasiassa. Lajista on kehitetty lukuisia lajikkeita ja risteymiä.
Itkupaju kasvaa suurimmillaan 18-metrikseksi puuksi, jonka rungon kaarna on harmaan musta ja uurteinen. Oksanhaarat ovat selvästi riippuvia. Lehdet ovat lähes suikean muotoisia, 9–16 senttimetriä pitkiä, lähes sileitä, sahalaitaisia ja pitkäkärkisiä.
Pohjoismaissa viljellään koristepuina joitain itkupajusta periytyviä risteymiä ja niiden lajikkeita. Muun muassa kyynelsalavaa ("Salix" × "pendulina"), joka on itkupajun ja salavan ("Salix fragilis") välinen risteymä ja riippasalavaa ("Salix" × "sepulcralis"), joka on itkupajun ja valkosalavan ("Salix alba") risteymä. Suomessa menestyy ainakin kyynelsalava.
RP Motorsport
RP Motorsport on italialainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 1998. Talli kilpailee nykyään European F3 Open, Formula Abarth ja Italian F3-sarjoissa. Talli on sijoittunut European F3 Open-sarjassa kahdesti kolmanneksi ja kerran toiseksi kaudella 2011.
Vanajansalava
Vanajansalava ("Salix" × "alopecuroides") on pajujen sukuun kuuluva pensaaksi tai harvoin puuksi kasvava lajiristeymä. Sitä viljellään koristekasvina. Lähteestä riippuen vanajansalava määritetään joko salavan ("Salix fragilis") ja jokipajun ("Salix triandra") tai kujapajun ("Salix" × "rubens", salavan ja valkopajun risteymä) ja jokipajun väliseksi risteymäksi.
Vanajansalava kasvaa kahdesta kymmeneen metriä korkeaksi. Sen silmut ovat suippoja, korvakkeet suuria ja suikealapaiset lehdet hienosahalaitaisia, 8–16 senttimetriä pitkiä. Laji muistuttaa jokipajua, johon verrattuna lehtien suippukärki on pitkä, kaksi senttimetriä pitkä lehtiruoti karvainen, jokipajun lehtiruodit ovat yleensä lyhyempi, kaljuuntuvia, ja korvakkeista osa varisevia.
Suomessa vanajansalava on vakiintunut viljelykarkulainen Etelä-Hämeessä Vanajaveden rannoilla, missä sitä on aiemmin luultu jokipajuksi, jota tavataan Suomessa vain pohjoisessa.
Hyvät ja huonot uutiset
Hyvät ja huonot uutiset on Nelosella maanantai-iltaisin esitettävä paneelishow eli humoristinen visailuohjelma. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 18. tammikuuta 2012, ja ohjelman ensimmäinen 19 jakson mittainen tuotantokausi päättyi 23. toukokuuta. Nelonen aloitti sarjan toisen tuotantokauden esittämisen 19. syyskuuta 2012, ja kausi päättyi 5. joulukuuta. Kolmas tuotantokausi nähtiin 6. maaliskuuta 2013 ja 5. kesäkuuta 2013 välisenä aikana. Hyvien ja huonojen uutisten seitsemäs kausi alkoi 30. maaliskuuta 2017 Kari Ketosen juontamana. Yhdennellätoista kaudella juontajaksi vaihtuu Riku Nieminen.
Ohjelman vakiopanelisteina toimivat Mikko Kuustonen, Niina Lahtinen, Juha Vuorinen ja André Wickström. Ohjelman juontajana toimii Riku Nieminen. Sarjan jokaisessa jaksossa nähdään myös julkisuuden henkilö vierailevan panelistin roolissa keskustelemassa viikon uutisaiheista. Sarja nousi ensimmäisellä tuotantokaudellaan Nelosen suosituimpien uutuusohjelmien joukkoon, ja se on myös rinnastettu kilpailijaksi Yle TV1:n vuosina 1998–2018 esittämälle, tosin hieman vakavaluonteisemmalle, "Uutisvuodolle".
Ohjelmassa kilpailijat keskustelevat humoristisesti viikon uutisaiheista ja lopuksi kertovat, onko uutinen hyvä vai huono. Pisteitä saa arvaamalla, onko uutinen Nelosen verkkosivustolla kyselyyn vastanneiden mielestä hyvä vai huono. Eniten voittajaksi yhden tuotantokauden aikana selviytynyt vakiopanelisti on niin sanotusti ”kansan pulssilla” eli yksimielinen uutisaiheiden suhteen yleisön ja suomalaisten suhteen. Ensimmäisellä tuotantokaudella tittelin vei nimiinsä Mikko Kuustonen, toisella kaudella Miika Nousiainen, kolmannella kaudella Niina Lahtinen, neljännellä sekä viidennellä kausilla kansan pulssilla äänestyksen voitti Tuomas Kyrö, kuudennella kaudella Pirjo Heikkilä, seitsemännellä ja kymmenellä Paula Noronen.
Rohtoparkkipuu
Rohtoparkkipuu eli eukommia ("Eucommia ulmoides") on Kiinan keski- ja kaakkoisosissa luontaisesti kasvava puulaji, joka on heimonsa ainoa laji.
Rohtoparkkipuut ovat kaksikotisia, emipuiden hedelmät ovat siipipalteisia pähkylöitä. Puun rungon kaarna on korkkimaista ja syväuurteista. Lehdet ovat kiiltäviä ja suippukärkisiä. Repäistynä lehden suonista valuu nopeasti säikeiksi kovettuvaa maitiaisnestettä. Rohtoparkkipuun maitiaisneste on heikkolaatuisen kumin raaka-aine ja sitä käytetään myös kiinalaisessa lääketieteessä. Myös puun kuorta käytetään rohdoksena.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pitää lajia vaarantuneena. Sen populaatioon kuuluu vain alle tuhat täysikasvuista yksilöä. Lajia viljellään paljon, mutta sen luonnollisten esiintymien liikakäyttö on tehnyt siitä uhanalaisen. Sitä käytetään erityisesti perinteisessä kiinalaisessa lääkinnässä verenpainelääkkeenä.
Kiinan tasavallan vaakuna
Kiinan tasavallan vaakuna on Kiinan tasavallan tunnus lipun ja kansallislaulun ohella.
Vaakunan 12-sakarainen aurinko, joka on myös maan lipussa, on Kuomintang-puolueen tunnus. Sakarat kuvaavat Kiinan perinteisiä kahtatoista tuntia. Valkoinen väri symboloi suoruutta ja veljeyttä, sininen tasa-arvoa ja oikeutta.
Ivan Tričkovski
Ivan Tričkovski (s. 18. huhtikuuta 1987 Skopje, Jugoslavian SLT) on makedonialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Hän edustaa puolalaista Legia Varsovaa elokuusta 2015 lähtien ja tammikuussa 2016 hän siirtyi lainalle AEK Larnakaan.
It’s a Beautiful Day
It’s a Beautiful Day on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Viulisti David LaFlamme perusti yhtyeen San Franciscossa vuonna 1967.
LaFlamme soitti aiemmin Orkustra-yhtyeessä. Hän soittaa erikoista viisikielistä viulua. Muita alkukokoonpanon jäseniä olivat hänen vaimonsa Linda (koskettimet), Pattie Santos (laulu), Hal Wagenet (kitara), Mitchell Holman (basso) ja Val Fuentes (rummut). He olivat ensimmäisiä sanfranciscolaisia yhtyeitä, joita syntyi rakkauden kesän jälkeen. He eivät kuitenkaan menestyneet yhtä hyvin kuten The Grateful Dead, Jefferson Airplane ja Santana. Yhtye loi uniikin musiikkityylin, johon kuului vaikutteita rockista, jazzista, folkista ja klassisesta musiikista sen seitsemän vuoden aikana, jonka alkuperäinen kokoonpano oli koossa.
Evángelos Venizélos
Evángelos Venizélos (, s. 1. tammikuuta 1957 Thessaloniki, Kreikka) on kreikkalainen poliitikko ja maan entinen valtiovarainministeri. Hän on ollut Panhelleenisen sosialistiliikkeen kansanedustaja vuodesta 1993 ja puheenjohtaja vuodesta 2012.
Venizélos on valtiosääntöoikeuden professori.
Jesús Olalla
Jesús ("Josu") Olalla Iraeta (s. 15. heinäkuuta 1971 Irún, Guipúzcoa) on espanjalainen entinen käsipalloilija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1996 ja 2000 saaden molemmilla kerroilla joukkueineen pronssia.
Fortec Italia Motorsport
Fortec Italia Motorsport (aiemmin nimellä Euronova Racing) on italialainen pikkuformulatalli. Talli perustettiin vuonna 2001. Talli kilpailee nykyään Formula Abarth, Italian Formula 3 ja Auto GP-sarjoissa. Talli on aiemmin kilpaillut International Formula Master, Eurocup Formula Renault ja Italian Formula Renault sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä.
Matkustajainpuu
Matkustajainpuu ("Ravenala madagascariensis") on Madagaskarista kotoisin oleva palmua muistuttava puulaji. Se on saanut nimensä vedestä, jota kertyy lehtihankoihin, ja jota matkustajat ovat voineet hätätilassa juoda.
Matkustajainpuu kasvaa jopa 12 metriä korkeaksi, ja sen banaanin lehtiä muistuttavat lehdet kasvavat viisimetrisiksi.
Matkustajainpuu on lähtöisin Madagaskarilta, mutta sitä kasvatetaan koristekasvina lähes kaikkialla tropiikissa. Sitä on istutettu ja levitetty useimmille Tyynenmeren saarille. Mauritiuksella siitä on tullut haitallinen vieraslaji, joka muodostaa yksilajisia kasvustoja.
Artur Sobiech
Artur Sobiech (s. 12. kesäkuuta 1990 Ruda Śląska, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa saksalaista Hannoveria.
Prospère Bruggeman
Prospère Bruggeman (7. maaliskuuta 1873 – ?) oli belgialainen soutaja. Hän kilpaili "Royal Club Nautique de Gand" -joukkueessa vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän osallistui siellä sekä perämiehelliseen kaksikkoon että kahdeksikkoon; jälkimmäisessä hän sai hopeaa.
Émile Delchambre
Émile Henri Delchambre (3. joulukuuta 1875 Roubaix – 8. syyskuuta 1958 Roubaix) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen "Cercle de l'Aviron Roubaix" -joukkueeseen.
Tangsini ŏpsŭmyŏn chogukto ŏpta
Tangsini ŏpsŭmyŏn chogukto ŏpta () on Kim Jong-ilille tehty laulu Korean demokraattisesta kansantasavallasta. Laulu kuvaa sitä, miten Korean kansa ei voisi elää ilman Kim Jong-iliä, ja miten valtio romahtaisi jos Kimiä ei olisi. Se on Songun-politiikan ("asevoimat ensin") tunnus, eräs Korean Kansanarmeijan Kuoron lauletuimmista lauluista sekä suosittu populaarilaulu. Sen kaksi tunnetuinta levytystä ovat Kansanarmeijan kuoron ja populaariyhtye Pochonbon elektronisen orkesterin versiot.
Laulu tunnetaan englannin kielellä nimellä "No Motherland Without You".
Kansanarmeijan kuoron versiossa käytetään muotoa ""Kim Chŏng-il changgun"" (kenraali Kim Jong-il) muodon ""Kim Chŏng-il tongji"" (toveri Kim Jong-il) sijasta.
Frank Odberg
Frank Odberg (1879–1917) oli belgialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa; hän kuului siellä "Royal Club Nautique de Gand" -joukkueeseen, joka sai hopeaa kahdeksikossa.
The New York Herald
The New York Herald oli vuosina 1835-1924 julkaistu yhdysvaltalainen sanomalehti. Sitä pidettiin aikanaan New Yorkin suurista lehdistä häikäilemättömimpänä ja sensaationhakuisimpana lehtenä. Lehti rahoitti Henry Morton Stanleyn etsintäretkeä David Livingstonen löytämiseksi. Lehden seuraajaksi tuli New York Herald Tribune, jonka kansainvälisestä numerosta tuli International Herald Tribune.
Henri Bouckaert
Jules Henri Bouckaert (3. toukokuuta 1870 Roncq – ?) oli ranskalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen "Cercle de l'Aviron Roubaix" -joukkueeseen.
Pochonbon elektroninen orkesteri
Pochonbon elektroninen orkesteri ("Poch'ŏnbo-jŏnja-aktan", ) on pohjoiskorealainen populaarimusiikkiyhtye. Se on yksi maan suosituimmista pop-yhtyeistä.
Yhtye on saanut nimensä vuoden 1937 Pochonbon taistelusta. Se soittaa mm. korealaisia kansanlauluja ja edesmennyttä maan johtajaa Kim Jong-iliä puoltaneita lauluja. Yhtyeen tunnetuimpia esityksiä ovat Uudelleenyhdistymisen sateenkaari ja Tangsini ŏpsŭmyŏn chogukto ŏpta.
We Dance
We Dance on Le Cortexin kehittämä ja Nordic Gamesin julkaisema tanssipeli, joka julkaistiin vuonna 2011 ainoastaan Wii-konsolille. We Dance on ensimmäinen tanssipeli, jossa voi pelata myös moninpeliä.
We Dance-pelissä täytyy monien muidenkin tanssipelien tapaan tanssia aina valittu kappale läpi, pelin kappalelista sisältää yhteensä 40 erilaista kappaletta neljältä eri vuosikymmeneltä, lähes jokaisella kappaleella on myös oma alkuperäinen musiikkivideonsa. Toisin kuin muissa tanssipeleissä, tässä voi pelata myös moninpeliä yksinpelin sijaan. Pelaaja voi pelata tätä peliä kahdella eri tavalla, sekä Wii-ohjaimilla että pelin Star Mat Packin mukana tulevalla Nordic Gamesin Star Mat-matolla. Tähän peliin voi myös ladata lisää erilaisia kappaleita netin kautta.
Peli sisältää seuraavanlaisia kappaleita.Peli sai pääosin negatiivisia vastaanottoja. Metacriticin tilastojen mukaan Nintendo Gamer antoi pelille 40/100 pistettä, Gamer.nl antoi puolestaan 20/100 sanoen että ""Se ei ole kovin helppoa tehdä hyvää tanssipeliä, nähtävästi. Kaikki on verrattuna loistavaan Dance Centre-peliin ja hyvällä syyllä. Joillakin tanssipeleillä on joitakin hyviä liikkeitä tarjottavana, mutta We Dance on vain paljon huonoa sisältävä peli. Vältä sitä mihin hintaan hyvänsä."" XGN antoi myös pelille 20/100 pistettä sanoen sitä kauheaksi tanssipeliksi ja kehottaen pelaajia välttämään pelin ostoa.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 3.5/10 kehuen hyvää kappalevalikoimaa, mutta kritisoi puolestaan jäykkää animaatiota ja Download Storen tyhjyyttä pelin aloittaessa.
Henri Hazebrouck
Henri Alphonse Hazebrouck (21. heinäkuuta 1877 Roubaix – 1. joulukuuta 1948 Roubaix) oli ranskalainen soutaja, joka kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa. Hän kuului siellä perämiehellisessä nelikossa kultaa voittaneeseen "Cercle de l'Aviron Roubaix" -joukkueeseen.
Kenraali Kim Il-sungin laulu
Kenraali Kim Il-sungin laulu on kappale Korean Demokraattisen Kansantasavallan valtiopäämiehelle Kim Il-sungille.
Jack (Tekken)
Jack on Namco Bandai Gamesin pelihahmo "Tekken"-pelisarjassa.
Jack on robotti, jonka nuori nainen nimeltä Jane loi suojelijakseen. Sen ohella hän on myös The King of Iron Fist -turnauksessa taistelijana. Jack esiintyy kaikissa muissa paitsi sarjan neljännessä osassa
Jack esiintyi ensi kertaa vuonna 1994 Tekken-pelisarjan ensimmäisessä osassa. Jackin nimi vaihtuu pelistä toiseen, esimerkiksi "Tekken 5":ssä se oli Jack-5 ja "Tekken 6":ssa Jack-6. Tämän vuoksi "Street Fighter X Tekken" -pelissä hahmo esiintyy nimellä Jack-X.
Tekken 6:ssa tavataan myös Jackin tapainen tappajarobotti nimeltä Nancy, jolla voi pelata tarinamoodissa.
Blois’n linna
Blois’n linna eli Le château royal de Blois on yksi Ranskan kuninkaallisista linnoista. Se sijaitsee Blois’n kaupungissa Loirejoen laaksossa, Loir-et-Cherin departementissa. Se on yksi tunnetuimmista Loiren linnoista ja palveli vuosien 1498 ja 1589 välillä Valois- ja Orléans-sukuisten kuninkaiden asuntona. Sinne myös Jeanne d’Arc saapui vuonna 1429 saadakseen Reimsin arkkipiispan siunauksen ennen yritystään ajaa englantilaiset joukot pois Orléansista.
Blois’n linna on rakennettu joen varteen keskelle kaupunkia, jota se vartioi ja suojeli. Linnan nykyinen muoto rakentui neljän vuosisadan aikana useista keskuspihan ympärille rakennetuista osista. Niiden tyylit muodostavat jatkumon 1200-luvulta 1600-luvulle, keskiajalta klassisismiiin. Rakennuksissa on yhteensä 564 huonetta, joissa kaikissa on tulisija. Huoneista sata on makuuhuoneita. Restauroidut kuninkaalliset huoneistot on kalustettu ja koristeltu värikäästi 1800-luvun tyyliin.
Linnan rakentamisen aloitti Blois’n kreivi, joka teetti 900-luvulla aluksi linnoitetun tornin joen ylätasangolle. 1200-luvulla se oli vähitellen laajentunut linnaksi, jonka Blois’n kreiveista viimeinen, Blois’n Guido II myi Valois’n suvulle.
Kuninkaat Ludvig XII ja Frans I käyttivät linnaa pääasiallisena asuinpaikkanaan ja teettivät siihen lukuisia muutoksia ja laajennuksia. Viimeisin suuri rakenteellinen muutos teetettiin 1600-luvulla arkkitehti François Mansartin suunnitelmien mukaisesti, mutta sen jälkeen linnan merkitys väheni vähitellen. 
Kun rakennukset olivat vaurioituneet ja niiden sisustus ryöstetty Ranskan suuren vallankumouksen aikana, linna restauroitiin täydellisesti vuonna 1845. Blois’sta tuli ensimmäinen Loiren linna, joka kunnostettiin vallankumouksen jälkeen, ja se toimi restauroinnin mallina lähes kaikille Loiren laakson tunnetuille linnoille, kuten Azay-le-Rideaun, Chenonceaun ja Amboisen linnoille.
1800-luvulla tehdyn restauroinnin jälkeen linna on toiminut Blois’n kaupungin omistamana museona. Ludvig XII:n siiven ylemmässä kerroksessa sijaitsee vuonna 1850 perustettu kaupungin taidemuseo, "Musée des Beaux-arts". Sen esineistöön kuuluu useita veistoksia ja maalauksia 1500–1800-luvuilta, muun muassa Fontainebleaun koulukunnan tuotteita, sekä kokoelma arvokkaita seinävaatteita. Siiven alemmassa kerroksessa on lisäksi 39 muotokuvan kokoelma 1600–1700-luvuilta. Kuvat esittävät aikansa tärkeitä henkilöitä, kuten kuninkaallisen hovin jäseniä.
Frans I:n siivessä sijaitsevat arkeologinen museo (Musée archéologique) sekä kivenhiontamuseo ("Musée lapidaire"). Se esittelee löydöksiä esimerkiksi linnan alueelta tehdyistä kaivauksista, sekä linnan alkuperäisiä kivikoristeita, joita ei enää sijoitettu paikoilleen korjaustöiden yhteydessä. Siellä on myös jäljennöksiä tyylihuonekaluista galloromaaniselta kaudelta keskiajalle asti.
Silent Night, Deadly Night 2
Silent Night, Deadly Night 2 () on vuonna 1987 valmistunut jatko-osa vuoden 1984 slasher-elokuvalle "Jouluyö murhayö". Elokuva sijoittuu muutaman vuoden alkuperäisen elokuvan tapahtumien jälkeen, ja sen pääosassa nähtävä Ricky Caldwell (Eric Freeman) on ensimmäisen elokuvan William ”Billy” Chapmanin pikkuveli. Elokuvassa vankimielisairaalaan oikeudenkäyntiä odottamaan suljettu Ricky kertoo psykiatrille ajoistaan katolisessa lastenkodissa veljensä Billyn kanssa, elämästään Billyn kuoleman jälkeen uudessa sijaisperheessä sekä tilanteista, jotka ajoivat hänet väkivaltaiseen tappokierteeseen.
"Silent Night, Deadly Night 2" kuvattiin kymmenessä päivässä tammikuussa 1987 pienellä 100 000 dollarin budjetilla. Elokuva jäi tappiolle ja sai niin kriitikoilta kuin yleisöltä erittäin huonot arvostelut. Nykyään elokuva nauttii kulttimainetta, ja esimerkiksi Rickyn ammuskelukohtauksessa käyttämä huudahdus "”Garbage day?!”" on kohonnut jo internet-ilmiöksi.
Suomessa elokuvaa ei ole esitetty elokuvateattereissa, mutta se julkaistiin DVD:lle vuonna 2007.