hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aarno Kahma
Aarno Assar Kahma (6. toukokuuta 1914 Kuopio – 15. maaliskuuta 2004 Espoo) oli suomalainen geologi, professori ja malminetsintämenetelmien kehittäjä. Hän toimi Geologian tutkimuskeskuksen malmiosaston johtajana vuosina 1946–1977. Hänen johdollaan Suomesta löydettiin lukuisia uusia kaivoksia, joista merkittävin on Elijärven kaivos eli Kemin kromikaivos. 1940-luvulla Kahma yhdessä kollegansa kanssa kehitti ja patentoi sähkömagneettiseen induktioon ja pyörrevirtoihin perustuvan, lentokoneesta suoritettavan malminetsintämenetelmän, joka käänteentekevänä menetelmänä otettiin sittemmin käyttöön kaikkialla maailmassa.
Kahman vanhemmat olivat Kuopion kuuromykkäinkoulun rehtori Uuno Kahma ja Maria Häll. Kahma väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1951. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1962. Hänen poikansa on professori Kimmo Kahma.
Nummimatara
Nummimatara ("Galium saxatile", syn. "G. hercynicum") on pienikokoinen matarakasveihin kuuluva eurooppalainen kasvi. Suomessa laji on erittäin uhanalainen ja rauhoitettu.
Monivuotinen nummimatara kasvaa 10–30 cm korkeaksi ja se muodostaa kukattomia rönsyjä. Kasvin varsi on hento, kalju ja nivelvälit ovat lyhyitä. Lehdet ovat vastapuikeita, hyvin kapeatyvisiä ja lyhytotaisia. Alemmissa kiehkuroissa lehtiä on 4, ylemmissä 6 kappaletta. Nummimataran kukinnot ovat harvakukkaisia. Valkoiset kukat ovat pitkäperäisiä, teriö neliliuskainen. Nummimatara kukkii heinä-elokuussa. Nummimataran sekoittaa helposti samoilla kasvupaikoilla tavattavaan yleiseen luhtamataraan ("G. uliginosum").
Nummimataran päälevinneisyysalue ulottuu Pyreneiden niemimaalta Länsi-Ukrainaan, pohjoisessa Britteinsaarille, Tanskaan, Länsi-Norjaan ja Etelä-Ruotsiin. Suomesta nummimatarasta tunnetaan vain hajanaisia kasvustoja lähinnä rannikolta, ja sen arvellaankin levinneen maahan meriliikenteen tai heinänsiementen mukana. Laji on vakiintunut ainakin Raumalla ja Pohjassa.
Päälevinneisyysalueellaan nummimatara kasvaa valoisissa metsissä ja metsänreunoissa, aurinkoisilla mäenrinteillä, nummilla ja hakkuu-aukioilla sekä laitumilla. Suomessa kasvupaikat ovat lähinnä laidun- ja hakamaita ja katajikkorinteitä. Nummimatara karttaa kalkkista maaperää. Lajin uhkana Suomessa ovat laiduntamisen loppumisesta seurannut kasvupaikkojen umpeenkasvu.
Rhätische Bahn
Rhätische Bahn AG (RhB, , , , ) on Sveitsin suurin ei-valtiollinen rautatieyhtiö. Yhtiön suurimmat omistajat ovat Graubündenin kantoni (51 %) ja Sveitsin valaliitto eli valtio (43 %). RhB:n rautatieverkosto käsittää suurimman osan Graubündenin rautateistä. Yhtiö on sekä radan omistaja että operaattori. Yhtiön junat palvelevat monia matkailukeskuksia kuten Arosaa, Davosia, Pontresinaa ja Sankt Moritzia.
Schmalspurbahn Landquart–Davos AG (LD) avasi vuonna 1889 kapearaiteisen radan välillä Landquart–Davos. Vuonna 1895 LD muutti nimensä RhB:ksi. Graubündenin rataverkkoa laajennettiin seuraavan 25 vuoden aikana niin, että verkon laajuus oli lähes nykyinen jo vuonna 1914. Ainoa merkittävä laajennus tapahtui vuonna 1999, kun Vereinan tunneli välillä Klosters–Sagliains avattiin. Osan alkuvaiheen rataosuuksista on rakentanut yhtiö, joka myöhemmin on yhdistetty RhB:hen. Näitä ovat St. Moritz–Tirano (Berninan rautatie eli Berninabahn), Chur–Arosa ja Bellinzona–Mesocco, jonka säännöllinen liikenne päättyi vuonna 2003.
RhB:n rataverkon pituus on 384 kilometriä. Rataverkko on sähköistetty ja kapearaiteinen (1 000 mm). Verkon korkein kohta on Berninasolassa (Ospizio Bernina 2 253 m) ja matalin kohta Tiranossa (429 m). Radan suurin jyrkkyys on 70 ‰. Suurista korkeuseroista huolimatta kaikki radat on toteutettu ilman hammasrataosuuksia.
Teknisesti RhB:n rata liittyy vain MGI:n (Matterhorn Gotthard Bahn) rataan Disentiksessä. Vaihtomahdollisuus valtiollisten rautatieyhtiöiden junaverkkoon on Churissa ja Landquartissa (Sveitsin SBB-CFF-FFS) ja Tiranossa (Italian FS). Sähköteknisesti RhB:n rata koostuu kahdesta osasta: Berninabahn (1 kV, tasavirta) ja muu osa (11 kV, 16,7 Hz).
RhB:n matkustaja- ja tavaraliikenteellä on tärkeä merkitys vaikeakulkuisessa kantonissa. RhB:n radoilla on 103 asemaa tai seisaketta. Yhtiöllä on 1 130 vaunua, joista 325 on matkustajavaunuja.
Tärkeimmät matkailureitit kulkevat korkeiden solien yli. Bernina Express on nimitys reitille, joka kulkee Churista Pontresinan ja Poschiavon kautta Tiranoon. Suuri osa tästä reitistä, joka kulkee Albulatunnelin sekä Berninasolan kautta Italiaan on Unescon maailmanperintökohdetta. Albulan rautatie täytti 100 vuotta kesällä 2003, Berninan rautatie vastaavasti vuonna 2010.
Glacier Express on RhB:n ja MGB:n yhteistyössä toteuttama junareitti. "Jäätikkölinja" kulkee St. Moritzista Churin, Andermattin, Brigin ja Vispin kautta Zermattiin. Ensimmäinen Glacier Express kulki vuonna 1930.
Vuonna 2014 RhB:n liikevaihto oli 349 milj. Sfr. Liikevaihdosta 98 milj. Sfr on lipputuloja ja 28 milj. Sfr auton- ja tavarankuljetusmaksuja. Palvelumaksut ja muut tulot ovat yhteensä 51 % liikevaihdosta. Loppuosa (49 %) on erilaisia korvauksia ja tukia. RhB:n henkilöstömenot olivat vuonna 2014 150 milj. frangia. Henkilöstön määrä oli 1 329.
Yhtiön junilla tehtiin vuonna 2014 10,1 miljoonaa matkaa ja kuljetetun tavaran määrä oli 0,5 milj.tonnia. RhB kuljetti vuoden aikana 473 000 autoa.
Pallacanestro Treviso
Pallacanestro Treviso oli italialainen koripalloseura Trevisossa. Sponsorointisyistä seura tunnettiin nimillä Benetton Basket ja Benetton Treviso.
Seura perustettiin vuonna 1952, mutta menestys ei ollut suurta vielä moneen vuoteen. Asiat muuttuivat vuonna 1982, kun Benetton ryhtyi seuran sponsoriksi. Seura voitti ensimmäisen Italian mestaruuden vuonna 1992 kun Toni Kukoč liittyi joukkueeseen. Seuraavana vuonna joukkue venyi Euroliigan finaaliin, mutta CSP Limoges oli joukkueelle liian kova vastus. Vuonna 1995 joukkue voitti ensimmäisen kansainvälisen mestaruutensa kun se voitti Saporta Cupin.
Seuraava esiintyminen Euroliigan finaalissa oli kaudella 2002-2003, jolloin voiton vei FC Barcelona. Viimeisimmän Italian mestaruuden seura voitti vuonna 2006, jolloin se voitti finaaleissa Climamio Bolognan.
Kauden 2011–2012 päätteeksi seura suljettiin pois pääsarjasta.
Kansalaistaito
Kansalaistaito on yleisnimitys kaikkien kansalaisten jokapäiväisessä elämässä tarvitsemille taidoille. Se liittyy toimimiseen yhteiskunnan jäsenenä, omien asioiden hoitamiseen ja jopa eloonjäämiseen ja elämänsuojeluun. Kansalaistaito oli Suomessa kansakoulun ja sen seuraajan peruskoulun oppiaine vuoteen 2000 asti. Kansalaistaitoihin voidaan lukea monenlaisia taitoja, uimataidosta tietotekniikkaan ja mediaan liittyvään osaamiseen.
Sini Ihamäki
Sini Ihamäki (s. 9. helmikuuta 1991 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Ihamäki edustaa HJK:ta Naisten Liigassa. Ihamäen vahvuus on kovat kaukolaukaukset. Hän on pelannut 16 kertaa Suomen nuorisomaajoukkueissa (25.9.2009).
Sini "Rooney" Ihamäki on fyysinen keskushyökkääjä, joka on kotoisin Itä-Helsingistä.
Oinopion
Oinopion () oli kreikkalaisessa mytologiassa Dionysoksen – joidenkin lähteiden mukaan Theseuksen ja Ariadnen poika. Hän oli Khioksen myyttinen hallitsija, jonka kerrottiin tuoden viinintekotaidon saarelle. Puolisonsa nymfi Heliken kanssa heillä oli tytär Merope, johon Orion rakastui. Humaltuneena hänelle tarjoillusta viinistä hän yritti maata Meropen väkisin, jolloin Oinopion puhkaisi kostoksi Orionin silmät tämän nukahdettua ja karkotti pois saarelta.
Auringon parannettua myöhemmin Orionin sokeuden tämä ryhtäsi kiireesti takaisin Khiokseen tarkoituksenaan kostaa Oinopionille, mutta saaren asukkaat kätkivät tämän maan alle. Oinopionin hauta oli nähtävissä Khioksella vielä Pausaniaan aikana.
Porkkalan rannikkopataljoona
Porkkalan rannikkopataljoona (PORKRP) on Rannikkoprikaatin joukkoyksikkö, joka toimii Kirkkonummella Upinniemen tukikohdassa. Pataljoona vastaa Rannikkoprikaatin huollon järjestelyistä. Sen tehtäviin kuuluvat maa- ja merikuljetukset, materiaalin varastointi ja kunnossapito sekä sotilaskohteiden vartiointi. Yksikkö antaa myös varusmieskoulutusta.
Porkkalan rannikkopataljoona koostuu huoltokomppaniasta, kuljetuskomppaniasta, sotilaspoliisikomppaniasta ja materiaalikeskuksesta.
Rannikkopataljoona kuului aikaisemmin Suomenlahden meripuolustusalueeseen, joka lakkautettiin vuoden 2014 lopussa.
Katri Ylanderin diskografia
Tämä on Katri Ylanderin diskografia. Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan ja singleissä latauslistaan.
Gangesinhai
Gangesinhai ("Glyphis gangeticus") on "Glyphis"-sukuun kuuluva harvinainen jokihailaji, joka tunnetaan vain Ganges-joen alajuoksulta. Se on äärimmäisen uhanalainen laji. Samassa joessa esiintyy myös härkähai, johon laji toisinaan sekoitetaan. Haista ei tiedetä paljoakaan, mutta todennäköisesti se voi kasvaa kaksimetriseksi.
Kivikausikeskus Rira
Kivikausikeskus Rira oli Suomusjärvellä Salossa valtatien 1 varrella vuosina 2008–2009 toiminut arkeologiakeskus.
Riran perusti Suomusjärven kunta vuonna 2008 juuri ennen liitymistään Saloon vuoden 2009 alusta. Keskus perustettiin kahdella maaseudun kehityshankkeella ja se aloitti toimintansa marraskuussa 2008. Keskuksen toimitusjohtajaksi valittiin aiemmin Yli-Iin Kierikkikeskuksen johtajana kahdeksan vuotta toiminut arkeologi Leena Lehtinen, joka aloitti työnsä Suomusjärvellä helmikuussa 2009.
12. toukokuuta 2009 Salon kaupunginhallitus päätti lakkauttaa keskuksen. Keskus suljettiin 13. toukokuuta 2009 mutta näyttelyn ilmoitettiin olevan pystyssä vielä 5. kesäkuuta 2009 asti tilattuja opastuksia ja muita varauksia varten, jonka jälkeen näyttely oli tarkoitus purkaa.
"Salo sai kymmenen kunnan liitoksessan Suomen suurimman kuntaliitosrahan 17,5 miljoonaa. Vajaat kaksi miljoonaa siitä oli määrää käyttää matkailun kehittämiseen alueella. Kas kummaa, kun sitäkään rahaa ei voitu käyttää", kommentoi Leena Lehtinen keskuksen lopettamista.
Chiharu Ichō
Chiharu Ichō (, s. 6. lokakuuta 1981 Hachinohe, Aomorin prefektuuri) on japanilainen naispainija, maailmanmestari ja kaksinkertainen olympiamitalisti.
Ichō voitti olympiahopeaa 48 kilogramman sarjassa sekä Ateenan kesäolympialaisissa 2004 että Pekingissä neljä vuotta myöhemmin. Lisäksi hän on voittanut sarjassaan kolme maailmanmestaruutta ja yhden Aasian kisojen kultamitalin.
Ichōn pikkusisko Kaori Ichō on kaksinkertainen naispainin olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari.
Alain de Benoist
Alain de Benoist (s. 11. joulukuuta 1943 Saint-Symphorienissä Toursin lähellä) on ranskalainen filosofi. Hän on Ranskan niin sanotun uuden oikeiston ("Nouvelle droite") keskeisiä ajattelijoita ja etnonationalistisen GRECE-ajatushautomon johtaja. Benoist on tuotannossaan arvostellut liberalismia, vapaita markkinoita ja egalitarismia.
Alain de Benoist syntyi Toursin lähellä Saint-Symphorienissa Indre-et-Loiren departementissa Ranskassa. Hän opiskeli Sorbonnen yliopistossa oikeustiedettä, filosofiaa, sosiologiaa ja uskontojen historiaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Benoist oli vuonna 1968 perustamassa GRECE-ajatushautumoa. GRECE ("Groupement de recherche et d'études pour la civilisation européenne", suomeksi "Eurooppalaisen sivilisaation tutkimus- ja opintoryhmä") keräsi yhteen oikeistolaisia aktivisteja, jotka pyrkivät vaikuttamaan ranskalaiseen konservatiiviseen politiikkaan.
Benoist on toimittanut "Nouvelle Ecole"- ja "Krisis"-nimisiä lehtiä. Hänen kirjoituksiaan on julkaistu muun muassa "Le Figarossa", "Telos"-lehdessä ja "Junge Freiheit" -lehdessä. Yhteensä hän on julkaissut yli 50 kirjaa ja noin 3 000 artikkelia. Hänen kirjoituksiaan on käännetty noin 15 kielelle.
Benoist on kirjoituksissaan arvostellut liberalismia, globalisaatiota, kapitalismia, joukkomuotoista maahanmuuttoa ja amerikkalaisen kulttuurin suurta vaikutusvaltaa. Hän kannattaa etnopluralismiksi kutsumaansa näkemystä, jonka mukaan etnisten ryhmien ja kansojen tulisi erottautua toisistaan. Benoist on myös arvostellut voimakkaasti kristinuskoa ja kannattanut esikristillisten, pakanallisten perinteiden henkiinherättämistä Euroopassa. Hän on ehdottanut kansallisvaltioiden heikentämistä ja paikallisyhteisöjen vahvistamista.
Benoist katsoo näkemyksiinsä vaikuttaneen muun muassa sellaisten ajattelijoiden kuin Friedrich Nietzsche, Martin Heidegger, Antonio Gramsci, Ernst Jünger, Jean Baudrillard, Helmut Schelsky ja Konrad Lorenz.
Kriitikot ovat nähneet Benoistin ajatuksissa rasistisia ja fasistisia elementtejä.
Lauritsalan kirkko
Lauritsalan kirkko on Lappeenrannassa, Lauritsalan kaupunginosassa sijaitseva kirkko. Se on rakennettu vuonna 1969, kaksi vuotta sen jälkeen kun Lauritsalan kauppala liitettiin Lappeenrantaan.
Kirkon ovat suunnitelleet arkkitehdit Toivo Korhonen ja Jaakko Laapotti. He voittivat arkkitehtikilpailun ehdotuksellaan ”Taivaan valo”. Arkkitehtuuriltaan modernin kirkon pohjamuoto on suorakulmainen kolmio. Maalaamaton betonikatto on tehty liukuvalumenetelmällä. Katossa on suuri lasikate. Alttariseinän ikkunat ulottuvat kirkon ”torniin” saakka. Valo tulvii kirkkoon päätyseinän ja katon ikkunoiden kautta.
Kirkkosalin katossa riippuu lappeenrantalaisen venepuusepän Juha Niemisen rakentama keluvene. Veneen nimi on ”Totuus” ja se ripustettiin kirkkoon lappeenrantalaisen puunjalostusteollisuuden kunniaksi.
Lauritsalan kirkon kastetaulu on paikallisen taiteilijan Kira Pesosen tekemä. Taulun suunnitteli ja ideoi seurakunta.
Kirkko on 47 metriä korkea ja sen salissa on istumapaikat 670 henkilölle.
Museovirasto on määritellyt Lauritsalan kirkon ja seurakuntakeskuksen yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Parkkarila
Parkkarila on kaupunginosa Lappeenrannan keskustan lähistöllä.
Parkkarilan asutus on pääosin omakotitalopainotteista, mutta alueella on myös runsaasti kerrostaloja.
Kaupunginosa on tunnettu erityisesti Kisapuiston urheilukeskuksesta, jonka jäähallissa jääkiekon SM-liigan SaiPa pelaa kotiottelunsa. Parkkarilassa on myös koulu, päiväkoti, leikkipuisto ja baari.
Xu Li
Xu Li (kiin. 许莉, s. 17. joulukuuta 1989 Suzhou, Anhui) on kiinalainen naispainija ja olympiamitalisti.
Xu saavutti hopeamitalin 55 kilogramman sarjassa kotikisoissaan Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Finaalissa hän hävisi sarjansa lähes suvereenille hallitsijalle, Japanin Saori Yoshidalle erin 2-0.
Xu voitti sarjassaan painin maailmancupin vuonna 2007. Aasian mestaruuskisoissa 2008 hän voitti pronssia.
Noriko Anno
Noriko Anno (, s. 23. toukokuuta 1976 Fukue, Yamaguchin prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, olympiavoittaja ja nelinkertainen maailmanmestari.
Anno sijoittui junioreiden MM-kilpailuissa toiseksi yli 72-kiloisten sarjassa Buenos Airesissa 1992. Ensimmäisen aikuisten MM-mitalinsa, hopean, hän sai Hamiltonissa 1993 hävittyään yli 72 kg:n loppuottelussa Saksan Johanna Hagnille. Hiroshiman Aasian kisoissa 1994 ja Fukuokan universiadeissa 1995 hän voitti kultaa avoimessa luokassa. Tokion MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui viidenneksi sekä yli 72-kiloisissa että avoimessa luokassa. Vuonna 1997 hän sai pronssia maajoukkueiden MM-kilpailuissa Osakassa.
Anno voitti alle 72 kg:n maailmanmestaruuden Pariisissa 1997 kukistettuaan loppuottelussa kuubalaisen Diadenis Lunan. Birminghamin MM-kilpailuissa 1999 hän saavutti kultaa alle 78 kilon painoluokassa voitettuaan loppuottelussa Kiinan Yin Yufengin. Münchenin MM-tatamilla 2001 hän voitti alle 78 kg:n finaalissa Kuuban Yurisel Laborden. Seuraavana vuonna hän kuului joukkuemaailmanmestaruuden Baselissa voittaneeseen Japanin joukkueeseen.
Anno voitti alle 78-kiloisten maailmanmestaruuden Osakassa 2003 – loppuotteluvastustajana oli jälleen Laborde. Ateenan olympialaisissa 2004 hän voitti kultaa samassa painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Kiinan Liu Xian.
Anno on voittanut maailmancupissa neljä kilpailua, ollut kerran toinen ja kaksi kertaa kolmas. Japanin mestaruuden hän on voittanut aikuisten sarjassa 17 kertaa.
Katasterismi
Katasterismi (, 'sijoittaa tähtien joukkoon') tarkoittaa kreikkalaisessa mytologiassa esiintyvää sankarin tai henkilön muuttamista tähtikuvioksi heidän kuoltuaan. Termin alkuperä on Eratostheneen nimiin laitetussa mutta pseudepigrafisessa teoksessa "Katasterismoi", joka käsittelee 42 tähtikuvion taustalla olevia myyttejä niiden synnystä. Katasterismia esiintyy muun muassa kertomuksissa Andromedasta, Perseuksesta ja Kassiopeiasta, Berenikestä, dioskuureista ja Orionista.
Wang Jiao
Wang Jiao (kiin. 王娇, s. 20. tammikuuta 1988 Shenyang, Liaoning) on kiinalainen naispainija ja olympiavoittaja.
Wang saavutti olympiavoiton 72 kilogramman sarjassa kotikisoissaan Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Finaalissa kaatui Bulgarian Stanka Zlateva-Hristova.
Wang voitti sarjassaan painin maailmancupin vuonna 2008. Aasian mestaruuskisoissa 2005 hän voitti kultaa.
Hajasävel
Hajasävel on tonaalisen musiikin teoriassa sointuun kuulumaton sävel. Erilaisia hajasäveliä ovat "lomasävel", "sivusävel", "vaihtosävel", "ennakkosävel", "pidätys", "appoggiatura" ja "urkupiste". Hajasäveliä syntyy esimerkiksi, kun melodia liikkuu säestyssoinnun pysyessä samana. Loma-, sivu-, vaihto- ja ennakkosävelet ovat yleensä kestoltaan lyhyitä ja esiintyvät heikolla tahdinosalla. Pidätys ja appoggiatura taas esiintyvät vahvalla tahdinosalla.
Filisur
Filisur () on kylä ja entinen kunta Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Filisur yhdistyi eteläisen naapurinsa Bergün/Bravuognin kanssa Bergün Filisurin kunnaksi 1.1.2018 alkaen. Kunnassa oli vuoden 2016 lopussa 458 asukasta.
Filisur on Rhätische Bahnin risteysasema Albulan rautatien varrella. Filisurin seudun nähtävyyksiä ovat kirkot, Landwasserviadukt sekä Jenisbergin kylä.
Kylä sijaitsee noin 1 000 metrin korkeudessa Albula- ja Landwasserjokien laaksossa. Filisurin kunnan korkein kohta oli Piz Ela (3 339 m mpy.).
Ensimmäinen maininta Filisurista on vuodelta 1262. Sen pääkieli on vuodesta 1914 alkaen ollut saksa, joka tuolloin syrjäytti retoromaanin kielen.
Fylkesvei 868
Fylkesvei 868 tai Fylkesveg 868 (lyhennettynä Fv868; aiemmin "Riksvei 868" tai "Riksveg 868", lyhennettynä "Rv868") on tie, joka sijaitsee Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa. Tie kulkee Omasvuonossa sijaitsevan Oterenin ja Yykeän Yykeänmuotkan välillä. Tien pituus on 42 kilometriä.
Juanmi Callejón
Juan Miguel "Juanmi" Callejón Bueno (s. 11. helmikuuta 1987 Motril, Granada, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Hérculesia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Hänellä on kaksoisveli José María, joka pelaa myös jalkapalloa. He ovat kumpainenkin Real Madridin kasvatteja.
Kaudella 2005–2006 Callejón pelasi Real Madridin junioreissa 33 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Maaliskuussa 2007 Callejón nousi Real Madridin reservijoukkueeseen, jossa hän pelasi kauden 2006–2007 loppuun, jonka jälkeen joukkue tippui sarjaporrasta alemmaksi. Kauden 2007–2008 hän pelasi yhdessä veljensä kanssa niin ikään Castillassa.
11. elokuuta 2008 Callejón teki neljävuotisen sopimuksen pääsarjajoukkue Mallorcan kanssa. Hänen veljensä jätti myös Castillan ja siirtyi Espanyoliin. Mallorca omistaa kolme neljäsosaa hänen pelaajaoikeuksistaan. Ensiesiintymisensä pääsarjassa hän teki 25. syyskuuta 2008 kotiottelussa Numanciaa vastaan.
Cherry Blossoms
Cherry Blossoms ("Kirschblüten – Hanami") on 2008 valmistunut saksalainen elokuva, jonka on ohjannut Doris Dörrie. Suomessa se esitettiin ensi kertaa Artisokka-elokuvafestivaalilla keväällä 2009. Elokuvan teemana on tietoisuus rakastetun pian tapahtuvasta kuolemasta.
Red Adair
Paul Neal ”Red” Adair (18. kesäkuuta 1915 – 7. elokuuta 2004) oli tunnetuimpia yhdysvaltalaisia öljypalojen sammuttajia. Hän kehitti tekniikoita niin maalla kuin merelläkin tapahtuneiden öljyvuotojen tyrehdyttämiseen ja palojen taltuttamiseen.
Adair oli aikanaan ensimmäinen ammattinsa harjoittaja joka kuoli omassa vuoteessaan - niin riskialtis työ öljypalojen sammuttaminen on; hänen oppi-isänsä Myron Kinley menehtyi tyypillisesti työnsä keskellä.
Adairin elämäntyöstä tehtiin vapaasti mukaillen vuonna 1968 elokuva "Hellfighters", jonka pääosassa nähtiin John Wayne.
Cléber Santana
Cléber Santana Loureiro (27. kesäkuuta 1981 Olinda, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 Medellín, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeisenä seuranaan brasilialaista Associação Chapecoense de Futebolia. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Santana menehtyi lentoturmassa Kolumbiassa.
Santana aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Sport Recifestä. Sen jälkeen hän edusti kahta muuta brasilialaisjoukkuetta Vitóriaa ja Santosia. Vuonna 2005 Santana kävi pelaamassa Japanin J. Leaguessa yhden kauden verran.
Heinäkuussa 2007 Santana siirtyi Atlético Madridiin kuuden miljoonan euron siirtosummalla ja kolmevuotisella sopimuksella. Hän ei onnistunut ensimmäisellä kaudellaan vakiinnuttamaan pelipaikkaansa avauskokoonpanossa, mutta pelasi kuitenkin 23 ottelua. Kauden jälkeen Atlético selviytyi 12 vuoden tauon jälkeen Mestarien liigan karsintoihin ja sitä kautta lohkovaiheeseen.
Kaudeksi 2008–2009 Santana siirtyi vuoden lainasopimuksella Mallorcaan. Mallorcassa Santana vakiinnutti asemansa joukkueen aloituskokoonpanosa ja teki kauden aikana kaikkiaan viisi maalia. Hänen soolomaaliaan Santiago Bernabéullalla toukokuussa 2009 Mallorcan kukistaessa Real Madridin 1–3 on pidetty yhtenä koko liigakauden hienoimmista osumista Espanjassa. Lainasopimuksen päätyttyä Santana palasi takaisin Atléticoon, mutta espanjalaislehtien mukaan hän oli Mallorcan päävalmentajan Gregorio Manzanon hankintalistan kärjessä. Marraskuussa 2009 hän solmi kesään 2012 ulottuvan jatkosopimuksen Atléticon kanssa.
Vuoden 2010 tammikuun lopulla hän palasi kotimaahansa ja siirtyi São Pauloon.
Nuutajärvi (järvi)
Nuutajärvi () on järvi Urjalan kunnan eteläosassa, Pirkanmaan maakunnassa. Järven pinta-ala on 1,91 km, keskisyvyys 1,8 metriä ja suurin syvyys 2,3 metriä. Järven rantaviivan pituus on yhteensä noin 11 km.
Nuutajärvi laskee Nuutajokeen ja sitä kautta edelleen Urjalan keskiosassa sijaitsevaan Rutajärveen, joka edelleen laskee Tarpianjokeen laskevaan Kortejärveen. Järven rannat ovat pääosin pehmeät mutta osin kiviset, ja sen pohja on mutainen. 
Järvi on ruskeavetinen, ja veden laatu on ollut suurimmaksi osaksi maatalouden aiheuttaman hajakuormituksen takia varsin huono. Järvi on melko voimakkaasti rehevöitynyt ja sen vesissä on esiintynyt hapen vajausta ja myrkyllisiä sinileväkukintoja. Järven samean veden laatu on yleisluokaltaan "välttävä", mutta ravinteiden suuren määrän vuoksi sen voisi luokitella huonoksikin.
Nuutajärven taajaman jätevedet johdetaan Urjalan vedenpuhdistamoon siirtoviemärillä. Taajaman jätevedet eivät siten vaikuta Nuutajärven veden laatuun, mutta myös Rutajärvi, johon Nuutajoki laskee, on rehevöitynyt ja samentunut osittain Nuutajärvestä Nuutajoen kautta tulevan huonolaatuisen veden takia.
Nuutajärvi kuuluu Ala-Satakunnan viljelyseutuun, ja peltopinta-alaa on järven valuma-alueella yhteensä noin 1850 ha. Kevätvalunnan aikana pelloilta laskee järveen jopa noin puolet sen vesimäärästä, eli vajaat 2 miljoonaa kuutiometriä.
Järven länsiosaan laskee Mustanoja, joka saa alkunsa Vähästä ja Isosta Mustajärvestä sekä Valajärvestä.
Järven itäosaan laskee valumavedet laajalta alueelta kokoava Ihanajoki. Sen päähaaran latvajärviä ovat Kivijärvi Urjalassa sekä Vähäjärvi ja Matkunjärvi Urjalan ja Forssan, aiemmin Koijärven rajalla. Ihanajokeen lähellä sen suuta Urjalan Menosissa yhtyvät lännestä Kaakkosuolta alunsa saava Kallensillanoja ja idästä Särkijärvestä alkunsa saava Särkänoja eli Kokonoja.
Nuutajärven valuma-alueella sijaitsevat Kaakkossuon, Kivijärvien, Pirttilahden, Palkkisuon 1 ja 2 sekä Pesämäen luonnonsuojelualueet.
Nuutajärven oma valuma-alue on lähes kokonaan Urjalan kunnan alueella.
Nuutajärvi, Rutajärvi ja Kortejärvi muodostavat valuma-alueineen yhteensä noin 232 km suuruisen alueen. Vesistön vedet kulkeutuvat valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan ja Natura 2000-verkostoon kuuluvasta Kortejärvestä Honkolanjokea myöten Tarpianjokeen, josta edelleen Vanajaveden-Pyhäjärven reitin kautta Kokemäenjoen vesistöön.
Rutajärveen laskee vielä idästä Kokonjärven, Lahmajärven ja Hirsjärven muodostama järviketju.
Nuutajärven rannoilla on vielä merkittäviä rakentamattomia rantakaava-alueita, ja vapaa-ajan asutusta on toistaiseksi melko vähän.. Järven etelärannalla on muinaislinnaksi nimetty Nuutajärven linnavuori.
Humppilan lasitehdas
Humppilan lasitehdas on 1952 perustettu suomalainen lasitehdas Humppilassa. Sen perustivat Nuutajärven lasitehtaan palveluksessa olleet Helanderin veljekset, Olavi, Martti ja Jonni. Tuolloin se toimi vanhassa navetassa. Laivanvarustaja Rolf Alander osti yhtiön 1970 pakkohuutokaupasta. Hän rakennutti uuden tehdasrakennuksen, jossa toiminta alkoi 1971. Wärtsilä osti tehtaan 1986, ja sen omistuksen aikana osasta tuotanto- ja varastotiloista tehtiin ostoskeskusmainen erikoisliikkeitä sisältävä kauppakäytävä. Tehtaan omistaa nykyisin Fiskars Oyj:n tytäryhtiö Iittala Group Oyj.
Vuodesta 2008 varsinaisen lasinpuhallusliiketoiminnan on omisti yritys nimeltä Bianco Blu. He valmistivat tuotteitaan lasitehtaalla ja myivät niitä siellä olevassa liikkeessään. Pääosin he myös suunnittelevat tuotteensa itse. Lasinpuhallusta voi seurata tai kokeilla lasin puhaltamista itse. Bianco Blu lopetti toimintansa Humppilan lasitehtaassa vuoden 2016 lopussa.
Utran lasitehdas
Utran lasitehdas toimi vuosina 1874–1906 Utrassa, joka on nykyään Joensuun kaupunginosa Pielisjoen varrella. Lasitehtaan perusti liikemies Antti Juhana Mustonen, ja hän poltti tehtallaan omistamiensa sahojen jätepuuta.
Tehdas oli aluksi pullolasin valmistaja ja sen vientituotteet oli tarkoitettu Venäjälle. Se sai raaka-ainekseen tarvitsemansa hiekan Mustosen kauppa-alusten pohjalastina Hollannista ja Belgiasta, josta tulivat myös lasinpuhaltajat. 
Vuodesta 1882 lasitehtaan ja sahojen omistaja tuli englantilainen Egerton Hubbard & Co -niminen yhtiö. 1880-luvun lopussa vuosituotanto oli noin 1,9 miljoona pulloa ja työntekijöitä noin 80. Utran lasitehdas ei pysynyt kovassa kilpailussa mukana ja pullojen valmistus lopetettiin kokonaan vuonna 1889.
Vuonna 1893 tehtaan vuokrasi saksalaissyntyinen Henrik Veltheim, joka ryhtyi valmistamaan ikkunalasia. Tässä vaiheessa lasimestarit ja lasinpuhaltajat olivat ruotsalaisia. Lasi valmistettiin aluksi Pataluodon hiekasta ja lasin värisävy oli hieman sinertävä. Belgiasta tuodun hiekan myötä lasin laatu oli moitteetonta. Ikkunalasin tuotanto käsitti noin 3 000 laatikkoa vuodessa. Vuoden 1894 paloi ikkunalasimakasiini Rantakylän Savikylässä perustuksiaan myöten ja Veltheim luopui sen jälkeen yritystoiminnastaan.
Vuonna 1896 tehtaan vuokrasi "Rokkala Glasindustri Aktiebolaget", ja se uudistettiin ja laajennettiin huomattavasti. Yhtiö saikin tuotannon kannattavaksi.
Utran lasitehdas tuhoutui täydellisesti tulipalossa 16. kesäkuuta 1906. Tehdasta ei kannattanut enää rakentaa uudelleen, vaikka voimassa ollut vuokrasopimus sitä edellyttikin.
Lasitehtaan lasijäämiä paljastuu edelleen Utran rannoilta ja talojen pihoilta. Utran katuja on nimetty lasitehtaan mukaan (Lasinpuhaltajantie, Lasimestarinkatu, Upokaskatu, Kristallikuja).
Iittala (täsmennyssivu)
Iittala voi tarkoittaa seuraavia:
OFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2010
OFC-maaosaliiton vuoden 2010 jalkapallon MM-kilpailujen karsinnat aloitettiin kesäkuussa 2007 ja karsinnat päättyivät Oseanian mestaruusturnaukseen 2008. OFC:n mestaruusturnaus oli samalla karsintojen toinen kierros.
Joukkueista Uusi-Seelanti pääsi suoraan toiselle kierrokselle. Marraskuussa 2009 selvisi, että yksi OFC:n joukkueista suoriutui lopputurnaukseen, kun karsinnan toisen kierroksen voittanut Uusi-Seelanti kukisti viidenneksi sijoittuneen Bahrainin kahden ottelun sarjana pelatussa jatkokarsinnassa.
Vuoden 2010 karsinnat olivat ensimmäiset, joihin ei enää osallistunut Australia, joka oli siirtynyt kummankin liiton suostumuksella OFC:stä AFC:hen.
Toiselle kierrokselle pääsi ensimmäisen kierroksen neljän parhaan lisäksi suoraan Uusi-Seelanti, jolla oli liiton paras ranking-pistemäärä.
Osallistuneista joukkueista Tuvalu ei ollut FIFA:n jäsen, eikä näin ollen olisi voinut selviytyä MM-lopputurnaukseen. Karsinnat kuuluivat osana vuoden 2007 Etelä-Tyynenmeren kisoihin. Tämän takia Tuvalukin pystyi osallistumaan niihin.
Lohkojen kaksi parasta selviytyivät välieriin, joiden voittajat etenivät loppuotteluun ja häviäjät pronssiotteluun. Ottelujen kolme parasta selviytyivät karsintojen toiselle kierrokselle. Uusi-Seelanti selviytyi OFC:n parhaiten rankattuna maana suoraan toiselle kierrokselle.
Toisen kierroksen voittaja kohtasi jatkokarsinnassa AFC:n karsinnoissa viidenneksi sijoittuneen joukkueen.
Uusi-Seelanti selviytyi OFC:n karsintojen voittajana pelaamaan kaksoisottelut AFC:n karsintojen viidettä Bahrainia vastaan pelaamaan OFC:n ja AFC:n kesken jaetusta mm-kisapaikasta.
Uusi-Seelanti selviytyi MM-lopputurnaukseen yhteismaalein 1-0.
K. Albin Johansson
Karl Albin Johansson (26. maaliskuuta 1883 Kirkkonummi – 8. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen professori ja laivanrakennusinsinööri, joka tunnetaan erityisesti suunnittelemistaan jäänmurtajista. Hän kirjoitti ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta 1902, erosi Teknillisestä korkeakoulusta 1904 asevelvollisuuden vuoksi ja valmistui 1907 laivanrakennusinsinööriksi Chalmersin teknisestä oppilaitoksesta Göteborgissa.
Työuransa Johansson aloitti Yhdysvalloissa Fore River Shipbuilding Companyssä Quincyssä Massachusettsissa 1907. Vuosina 1909–1910 hän oli taistelulaivojen suunnittelijana W:m Cramp's Ship & Engine Building Companyssä Philadelphiassa ja 1911 Hietalahden sulkutelakalla suunnittelijana. W. Crichton & Co:n suunnittelijana ja laivaveistämön johtajana Pietarissa hän palveli 1911–1913 ja Boeckerin laivaveistämön ja konepajan piirustuskonttorin johtajana Tallinnassa 1913–1916. Vuosina 1914–1915 hän oli Englannissa ja Yhdysvalloissa hankkimassa höyryturbiineja torpedoristeilijöihin.
Johansson palasi Suomeen ja toimi 1916–1919 Hietalahden sulkutelakka ja konepaja oy:n veistämönjohtajana ja 1919–1925 Helsingissä neuvottelevana laivanrakennusinsinöörinä. Vuodet 1925–1926 hän oli puolustusministeriön meriosaston teknisenä johtajana ja toimiston päällikkönä ottaen osaa merivoimien laivanrakennusohjelman toteuttamiseen. Hietalahden sulkutelakan ja konepajan, josta myöhemmin tuli Wärtsilä-yhtymä oy:n Hietalahden telakka, toimitusjohtajana Johansson toimi 1926–1940 ja oy Troili ab:n teknisenä johtajana 1940–1944. Vuoden 1945 jälkeen hän toimi laivanrakennuksen konsulttina.
Sivutöinään Johansson oli 1924–1930 laivanluokitusseura Bureau Veritasin yliasiantuntijana Suomessa. Hän laati myös kauppa- ja teollisuusministeriön toimeksiannosta ehdotuksen suomalaisten kauppa-alusten luokittelemiseksi ja rakentamiseksi. Lisäksi hän oli jäsenenä useassa jäänmurtajakomiteassa. Vuonna 1954 Johansson sai professorin arvonimen ansioistaan jäänmurtajien suunnittelijana. Metsästyksen, koiraurheilun ja haulikkoammunnan ohella hän harrasti purjehdusta. Vuonna 1995 perustettu K. Albin Johansson -säätiö rahoittaa lääketieteellistä tutkimusta, etenkin syöpätutkimusta, ja laivanrakennukseen liittyvää tutkimusta.
Turpoaminen
Turpoaminen tarkoittaa eloperäisen aineen tilavuuden suurenemista sen imiessä vettä tai muuta nestettä. Jotkin aineet turpoavat nesteessä niin, että lopputuloksena on hyytelömäinen kolloidinen liuos, jos nestettä on riittävästi. Näin turpoavat esimerkiksi arabikumi ja liivate vedessä sekä kautsu bensiinissä. Turpoamisella on tärkeä tehtävä muun muassa siementen itämisessä. Jos aineen tilavuuden kasvu estetään, syntyy suuri turpoamispaine. Sitä on aiemmin käytetty yleisesti hyödyksi kivien lohkomisessa. Kiveen tai kallioon tehtyihin reikiin lyötiin kuivia puutappeja ja kasteltiin ne vedellä, jolloin paine lohkaisi kiven.
Koti, uskonto ja isänmaa
Koti, uskonto ja isänmaa on suomalainen konservatiivisia arvoja kuvaava iskulause.
Iskulause on suomalainen muunnelma saksankielisistä sanoista ”Kirche, Kinder und Küche” (suom. ”kirkko, lapset ja keittiö”), joilla keisari Wilhelm II:n puoliso Augusta Viktoria aikanaan kuvaili saksalaisten naisten keskeisiä arvoja.
Sanontaa käytettiin Suomessa erityisesti maailmansotien välisenä aikana.
Suomessa ylipäällikkö Mannerheim lopetti ensimmäisen päiväkäskynsä talvisodan alkaessa sanoihin ”me taistelemme kodin, uskonnon ja Isänmaan puolesta”.
Suomen kristillisdemokraatit valitsi lauseen ”koti, uskonto, isänmaa” yhdeksi vuoden 2011 eduskuntavaalikampanjansa vaaliteemaksi. Perustuslaillinen oikeistopuolue piti yleisohjelmassaan kotia, uskontoa ja isänmaata ”ideologisina perusarvoina, joille vapaa suomalainen yhteiskunta rakentaa tulevaisuutensa” ja määritti niillä olevan ”ratkaiseva merkitys suomalaisen yhteiskunnan perusteiden vahvistajina”.
Albert Oskar Snellman
Albert Oskar Snellman (24. kesäkuuta 1844 Oulu – 1. toukokuuta 1894 Kristiinankaupunki) oli suomalainen kauppaneuvos ja valtiopäivämies.
Snellmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos ja Jeanette (Johanna) Enbom. Isänsä kuoltua Albert Oskar Snellman oli J. W. Snellman G:sonin kauppahuoneen toimitusjohtajana 1881–1894. Snellman oli perustamassa 1893 Kemin Puutavara Osakeyhtiötä yhdessä oululaisen Bergbomin kauppahuoneen kanssa.
A. O. Snellman oli porvarissäädyn edustajana mukana säätyvaltiopäivillä vuosina 1877–1891. Hän kuului Oulun kaupunginvaltuustoon 1874–1894 ja oli myös valtuuston puheenjohtajana. Snellman myötävaikutti siihen että rautatie saatiin rakennettua Ouluun 1886. Hän oli perustamassa vuonna 1893 yhdessä Bergbomin kauppahuoneen kanssa Kemi Oy:tä – nimellä Trävaruaktiebolaget Kemi, jota A. O. Snellman johti vuoden kuolemaansa asti. Vuonna 1907 Oulun kaupunki nimesi Tehdaskadun Albertinkaduksi A. O. Snellmanin kunniaksi.
A. O. Snellman oli naimisissa vuodesta 1868 sveitsiläissyntyisen Rosina Susanna Bernhardin (1843–1898) kanssa. Tämä oli tullut Ouluun kotiopettajattareksi opettamaan ranskaa ja saksaa. Heillä oli yksi tytär Elin Johanna (1869–1956), joka meni naimisiin vuonna 1891 Oulun 4. tarkk'ampujapataljoonassa luutnanttina aiemmin palvelleen konttoristi Johan Reinhold Weckmanin kanssa.
Huonosta terveydestä kärsinyt A. O. Snellman kuoli jo 50-vuotiaana. Hänen jälkeensä Snellmanin kauppahuoneen johtoon siirtyi veli Karl August Snellman joka johti sitten kauppahuonetta aina vuoteen 1918 saakka.
David Stove
David Charles Stove (15. syyskuuta 1927 – 2. kesäkuuta 1994) oli australialainen filosofi, joka oli erikoistunut tieteenfilosofiaan. Stove edusti niin kutsuttua australialaista realismia.
Stove opiskeli filosofiaa Sydneyn yliopistossa, ja sai vaikutteita muun muassa John Andersonilta ja tämän realismista. Hän opetti sekä New South Walesin yliopistossa (vuodesta 1952) että Sydneyn yliopistossa (vuodesta 1960). Stove jäi eläkkeelle vuonna 1987. Hän teki itsemurhan 66-vuotiaana kärsittyään ruokatorven syövästä.
Stove arvosteli tieteenfilosofiassaan David Humen lähestymistapaa induktion ongelmaan sekä aikalaistensa Karl Popperin, Thomas Kuhnin, Imre Lakatoksen ja Paul Feyerabendin irrationalismina pitämäänsä ajattelua. Hän esitti positiivisen vastauksen induktion ongelmaan teoksessaan "The Rationality of Induction" (1986).
Stove kritisoi lisäksi platonismin vaikutusta, marxismia, feminismiä ja postmodernismia. Stove oli myös sosiobiologian kriitikko. Kirjassaan "Darwinian Fairytales" hän kuvasi sitä uudeksi uskonnoksi, jossa geenit esittävät jumalten osaa. Stoven kiistellyistä näkemyksistä ovat esimerkkeinä artikkelit ”The Intellectual Capacity of Women” ja ”Racial and Other Antagonisms” (julkaistu teoksissa "Cricket versus Republicanism" ja "Against the Idols of the Age").
Perusarvot
Perusarvot ovat perustavia kulttuuriulottuvuuksia, jotka yhdistävät ihmisten käsitykset ja näkemykset monissa eri osakysymyksissä jossakin määrin yhtenäisiksi kokonaisuuksiksi. Israelilaisen sosiaalipsykologi Shalom Schwartzin mukaan yhteiskunnan perusarvot antavat viitteitä siitä, miten yhteiskunta pystyy hoitamaan kolme jokaista yhteiskuntaa koettelevaa perusongelmaa:
Karl August Snellman
Karl August Snellman (31. lokakuuta 1849 Oulu – 31. joulukuuta 1920 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppaneuvos ja valtiopäivämies.
Snellmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos ja Jeanette (Johanna) Enbom. Hän tuli J. W. Snellman G:sonin kauppahuoneen johtoon veljensä Albertin kuoltua 1894 ja hän johti kauppahuonetta ja Kemi Oy:tä silloiselta nimeltään Trävaruaktiebolaget Kemi aina vuoteen 1918 saakka. Snellmanin johtajakaudella tervan osuus kauppahuoneen liikevaihdosta pieneni nopeasti mutta puutavaran osuus kasvoi. Kauppahuone harjoitti myös merkittävää viljan ja suolan maahantuontia ja myyntiä. 1900-luvun alussa Snellmanin kauppahuone hankki huomattavia metsäalueita Kainuusta estääkseen etelästä tulleiden kilpailijoiden pääsyn Kainuun puutavaramarkkinoille. Tämä strategia ei kuitenkaan täysin onnistunut sillä vuonna 1907 perustetusta Kainuun Puutavara Oy:stä tuli ajan mittaan merkittävä kilpailija Kainuun alueella. Vuonna 1912 oululaiset kauppahuoneet Snellmanin kauppahuone mukaan lukien yhdistivät omistamansa sahat Ab Uleå Oy -nimisen yhtiön alle.
K. A. Snellman oli naimisissa vuodesta 1875 oululaisen kauppiaantyttären Alma Maria Antmanin (1849–1919) kanssa. Perheessä oli neljä lasta: August Vilhelm (1876–1947), Signe Alma Sofia (1880–1963), Mary Johanna (1882–1972) ja Eiler Albert (1887–1913). Heistä August seurasi isäänsä Kemi Oy:n toimitusjohtajana, mutta vain muutaman vuoden siirtyen yrityksessä myynnin tehtäviin ja loppuvaiheessa Kemi Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi 1940-luvulla.
K. A. Snellman lahjoitti testamentissaan nuorena kuolleen Eiler-poikansa perintöosuuden 5 miljoonaa markkaa Oulun ja Pohjois-Suomen köyhien lasten hyväksi. Lahjoituksen pohjalta perustettiin vuonna 1921 "Stiftelsen Alma och K. A. Snellman-säätiö" joka rakennutti Oulun Nokelaan 1932–1935 Snellmankodin (myöh. "Joulumerkkikoti") nimellä tunnetun lastenparantolan.
Sammas (täsmennyssivu)
Sammas voi tarkoittaa seuraavia:
Pelykosaurit
Pelykosaurit on epävirallinen yhteisnimitys muille synapsidien kehityslinjoille kuin terapsideille. Nimitys tulee sanasta ”"Pelycosauria"”, jota käytettiin aikaisemmin tieteellisenä nimenä. Se viittasi muutaman lajin pitkiin selkänikamiin. "Pelycosaurian" nimesi Cope vuonna 1878. ”Pelycosauria” ei kuitenkaan ole luonnollinen eliöiden sukulaisuussuhteisiin perustuva luokitus, vaan parafyleettinen ryhmitys, jolloin kaikkia esimuodon jälkeläisiä ei ole sisällytetty nimitykseen.
Nykyään eliöiden tieteellisessä luokittelussa suositaankin fylogeneettista systematiikka, joka nimeää vain kladeja. Ne ovat eliöryhmiä joihin kuuluvat kantamuoto ja sen kaikki jälkeläiset. Tämän vuoksi nimitys ”Pelycosauria” onkin nykyisin enimmäkseen hylätty evoluutiohistorian ja siis sukulaisuuten perustuvien luokittelujen tullessa pääasialliseksi käytännöksi. Terapsideihin kuulumattomiin synapsideihin viitataan nykyisin tieteellisessä kirjallisuudessa epävirallisilla nimillä ”pelykosaurit” ja ”"pelykosauri-gradin synapsidit"”, englanniksi ”"pelycosaurs"”. Gradi-sana viittaa ryhmittelyn ei luonnollisuuteen eli parafyleettisyyteen. Jos ”Pelycosauria” määriteltäisiin uudelleen fylogeneettisesti, se olisi sama kuin Synapsida kokonaisuudessaan.
Synapsidit ilmestyivät hiilikauden lopulla. Useat basaaliset (”primitiiviset”) synapsidiryhmät, joita epävirallisest kutsutaan yhteisellä nimellä ”pelykosaurit”, hallitsivat maaekosysteemejä noin 300–271 milj. vuotta sitten hiilikauden lopulta seuraavan kauden, permikauden keskivaiheen alkuun, jolloin terapsidit korvasivat useimmat niistä. Viimeiset ”pelykosaurit” kuuluivat ryhmiin Caseidae (suku: "Ennatosaurus") ja Varanopidae. Ne hävisivät keskisen permikauden kuluessa. ”Pelykosaurien” fossiileista suurin osa on löydetty Pohjois-Amerikasta ja Euroopasta.
Varhaiset synapsidit olivat todennäköisesti vaihtolämpöisiä. Niiden aivot olivat pienet ja jalat olivat ruumiin sivuilla kuten muillakin varhaisilla maaselkärankaisilla. "Dimetrodon"- ja "Edaphosaurus"-sukujen lajeilla oli lisäksi selässään purjremainen rakenne, joka muodostui pidentyneiden selkänikamien kannattelemasta kudoksesta. Sitä saatettiin käyttää apuna lämmönsäätelyssä. ”Pelykosaureilla” oli myös luisia vatsasuomuja.
Kaikki synapsidit, joilta terapsidien ominaisuudet puuttuvat ja joita yhdistävät muille maaselkärankaisille yhteiset primitiiviset ominaisuudet on aikaisemmin luokiteltu lahkoon ”Pelycosauria”. Se oli tuohon aikaan käytössä olleessa luokituksessa toinen synapsidien kahdesta lahkosa. Terapsidit olivat tuolloin toinen lahkoista. Nykyään tämä luokitus on enimmäkseen hylätty tieteellisissä kirjoituksissa keinotekoisena. Englanninkielisissä tieteellisissä kirjoituksissa on käytetty nimitystä ”"pelycosaur"” (”pelykosauri”) epävirallisena nimityksenä viitattaessa terapsideja basaalisempiin (”primitiivisempiin”) synapsidiryhmiin.
”Pelykosauri”-nimellä viitattuja ryhmiä:Synapsidien nykyinen sukulaisuussuhteisiin perustuva luokitus:
Fröbisch, J., Schoch, R.R., Müller, J., Schindler, T., & Schweiss, D. 2011 (Muut paitsi Caseasauria tutkimuksen kladogrammista, Caseasauria tekstiosasta):
Jorma Rudanko
Jorma Tapio Rudanko (s. 20. elokuuta 1953 Kokemäki) on suomalainen tuomari, joka on nimitetty korkeimman oikeuden jäseneksi eli oikeusneuvokseksi 1. elokuuta 2009 alkaen.
Rudanko on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1978 ja lisensiaatiksi 1988. Varatuomarin arvon hän on saanut 1982.
Rudanko on toiminut oikeuskanslerinvirastossa esittelijänä 1978–1979 ja prosessioikeuden assistenttina ja amanuenssina Helsingin yliopistossa 1980–1984. Vaasan hovioikeudessa hän on toiminut esittelijänä 1984–1999, hovioikeudenneuvokseksi hänet nimitettiin 1999.
Party Freak
Party Freak on suomalaisen poplaulaja Sofia Sidan ensimmäinen single toiselta studioalbumilta "Butterfly. Se julkaistiin 13. toukokuuta 2009.
Lauri Lyly
Lauri Matias Lyly (s. 20. helmikuuta 1953 Seinäjoki) on Tampereen pormestari ja entinen ammattiyhdistysjohtaja. Hänet valittiin toukokuussa 2009 SAK:n puheenjohtajaksi.
Vuosina 2004–2009 Lyly oli SAK:n edunvalvontaosaston johtaja ja vaikutti vuosina 1989–2004 Sähköalojen ammattiliitossa. Koulutukseltaan hän on sähköasentaja.
Lyly opiskeli Vaasan ammattikoulussa ja valmistui sähköasentajaksi vuonna 1971. Seuraavana vuonna hän valmistui koje- ja kojeistoasentajaksi Strömbergin konepajakoulusta. Vuonna 1978 Lyly valmistui Työteknillisestä koulusta työteknikoksi. Lyly on lisäksi suorittanut Markkinointi-instituutin yrityshallintotutkinnon vuonna 1993 ja järjestöasiantuntemuksen PD-opinnot vuonna 2001.
Vuosina 1972–1974 Lyly työskenteli koestajana Strömbergillä Vaasassa, 1974–1976 sähköasentajana Pohjolan Voimalla Kristiinankaupungissa ja 1976–1989 sähkökunnossapitoasentajana sekä ennakkohuoltotarkastajana Imatran Voimalla Loviisassa. Hän oli seitsemän vuotta Loviisan ydinvoimalan pääluottamusmies.
Lauri Lyly siirtyi ammattiyhdistysliikkeen palvelukseen vuonna 1989. Vuosina 1989–1997 Lyly työskenteli Sähköalojen ammattiliiton energia- ja tietoliikennealan sopimussihteerinä. Hän oli liiton puheenjohtaja ja SAK:n hallituksen jäsen 1997–2004. Lyly johti SAK:n edunvalvontaosastoa vuosina 2004–2009.
SAK:n puheenjohtajaksi Lyly valittiin järjestön valtuuston kokouksessa 14. toukokuuta 2009. Valinta varmistui, kun hän voitti vastaehdokkaansa Petri Vanhalan äänin 49–31 SAK:n sosialidemokraattien ryhmäkokouksessa. SDP-enemmistöinen valtuusto antoi tämän jälkeen Lylylle yksimielisen tukensa.
Lyly näkee Suomen taloudellisen tulevaisuuden jatkuvan vientiteollisuuden merkeissä. Uusia mahdollisuuksia olisi hänen mielestään esimerkiksi sähköautojen viennissä.
Puoluekannaltaan Lyly on sosialidemokraatti. Vuosina 1977–1988 hänellä oli useita luottamustehtäviä SDP:n paikallis- ja aluejärjestöissä.
Lyly kuului Loviisan kaupunginvaltuustoon ja -hallitukseen 1984–1988 ja oli ehdolla eduskuntavaaleissa 1987 ja presidentin valitsijamiesvaaleissa 1988.
Vuoden 2017 kuntavaalien jälkeen Lyly valittiin Tampereen pormestariksi.
Lyly on ollut Sähköturvallisuuden edistämiskeskuksen hallituksen jäsen ja puheenjohtaja (2002–2003). Hän on ollut vakuutusyhtiöiden Turva ja Varma hallintoneuvostojen jäsen 1998–2005 ja Kalevan hallintoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 2011. Eläkevakuutusyhtiö Ilmarisen hallituksessa Lyly oli vuodesta 2010 vuoteen 2017. Hän toimi myös Ilmarisen hallituksen varapuheenjohtajana
Lyly on huoltovarmuusneuvoston jäsen vuodesta 2000. Hän oli vuosina 2005–2007 Työturvallisuuskeskuksen hallituksen varapuheenjohtaja ja vuosina 2005–2008 Työterveyslaitoksen johtokunnan jäsen.
Lyly on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän harrastaa lukemista, kävelyä ja golfia.
Disco Mamazida
Disco Mamazida on suomalaisen poplaulaja Sofia Sidan ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 10. toukokuuta vuonna 2006. Single "Disco Mamazida" julkaistiin EMI-levy-yhtiön kautta. Albumin nimikkokappale Disco Mamazida nousi Suomen klubilistan ykkössijalle ja sai paljon positiivista palautetta. Suomen klubi-DJ:t palkitsivatkin Sofia Sidan "Vuoden tulokas" -palkinnolla vuonna 2006 hänen ansioistaan "Disco Mamazidan" tiimoilta.
Sanna Karlström
Sanna Mirella Karlström (s. 12. elokuuta 1975 Kokkola) on suomalainen runoilija ja kirjailija.
Karlström valmistui ylioppilaaksi 1994. Hän opiskeli kirjoittamista Oriveden Opiston kirjoittajalinjalla 1994–1995. Lisäksi Karlström on opiskellut Jyväskylän ja Helsingin yliopistoissa folkloristiikkaa, estetiikkaa ja taidehistoriaa.
Vuonna 2003 Karlström sijoittui kolmanneksi J. H. Erkon kirjoituskilpailussa. Hänen esikoisteoksensa "Taivaan mittakaava" ilmestyi vuonna 2004 ja sai Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon. Toinen runokokoelma "Päivänvalossa" julkaistiin vuonna 2007.
Vuonna 2009 ilmestyi Karlströmin kolmas runoteos "Harry Harlow’n rakkauselämät", joka palkittiin Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkinnolla sekä Kalevi Jäntin palkinnolla. Teoksessa Karlström käsittelee rakkautta tutkivan tiedemiehen omaa suhdetta rakkauteen. Teoksen päähenkilö on amerikkalainen psykologi Harry Harlow, joka nousi 1950-luvulla maineeseen reesusapinoita koskeneilla tutkimuksillaan. Kuten aiemmissakin teoksissa, Karlström käsittelee aihetta roolin kautta. "Päivänvalossa"-teoksen taustalla oli Uri Gellerin tarina, "Taivaan mittakaavassa" arkkitehti.
Karlström asuu Helsingissä. Karlströmin avopuoliso vuodesta 2001 on muusikko Janne Lastumäki.
Nainen (Paula Koivuniemen albumi)
Nainen on Paula Koivuniemen 13. toukokuuta 2009 julkaistu albumi. Albumin julkaisi CD-levynä Edel Records ja tuotti Ilkka Vainio. Ensimmäinen single albumilta oli ”Nainen”, joka julkaistiin maaliskuussa 2009 radioihin. Siitä syntyi välittömästi radiohitti.
Albumin paras listasijoitus oli kuudes. Levy pysyi listalla kaikkiaan seitsemän viikkoa.
Todas as ruas do amor
Todas as ruas do amor (”"Kaikki rakkauden tiet"”) oli Portugalin edustuskappale vuoden 2009 Eurovision laulukilpailuun Moskovassa Venäjällä. Kappaleen esitti portugalilainen folkyhtye Flor-de-Lis. Kappale on kokonaan portugalinkielinen. Kappaleen ovat säveltäneet Pedro Marques ja Paulo Pereira. Sanoitus on Pedro Marquesin käsialaa.
Kappale valittiin edustamaan Portugalia, kun se voitti 28. helmikuuta 2009 Festival da Canção -kilpailun. Kappale sai täydet pisteet raadeilta sekä oli toinen kansan puhelinäänestyksessä.
Todas as ruas do amor esitettiin tiistaina 12. toukokuuta järjestetyssä Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa kuudentenatoista. Semifinaalissa kappale sijoittui pistein 70 sijalle 8. Näin ollen kappale selviytyi 16. toukokuuta järjestettyyn finaaliin, jossa kappale esitettiin kuudentena. Finaalissa Todas as ruas do amor sai 57 pistettä ja oli 15.
Janvier Besala Bokungu
Janvier Besala Bokungu (s. 30. tammikuuta 1989 Kinshasa, Zaire) on kinshasankongolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Kinshakongon pääsarjassa TP Mazembea.
Tony Royster nuorempi
Tony Royster nuorempi (s. 9. lokakuuta 1984 Berliini, Saksa) on amerikkalainen rumpali. Hän aloitti rumpujen soiton 3-vuotiaana. Hän voitti 11-vuotiaana "Guitar Center National Drum-Off" -kilpailun Hollywoodissa vuonna 1995.