Haudattu (elokuva)
Haudattu () on vuonna 2010 valmistunut espanjalais-kanadalais-yhdysvaltalainen yhden näyttelijän tähdittämä jännityselokuva ja Irakin sodan keskelle sijoittuva panttivankidraama. Laijiltaan se on trilleri, pienieleinen, yksinpuhelun ja puhelimitse tehdtyjen dialogien varassa pitkä fiktioelokuva, jossa tapahtumat ovat kohdennettu puisessa arkussa toteutettavalle selviytymiselle, jossa mukana on pitkäkestoista ja intensiivistä kuolemanuhkaa, piinaavaa ahdistusta ja epätoivosta tunnelmaa sekä viittauksia raakaan väkivaltaan. Jotkut lähteet pitävät elokuvaa pienen budjetin painajaisena ajautumisesta eristyksiin ilman helppoa poispääsyä. Joidenkin mukaan tämä on närkästyttävä kuvaus oletetusta välinpitämättömyydestä, joka tekee siitä kauhuelokuvan moraaliseen jalomielisyyteen liittyvine harhakuvitelmineen.
23. tammikuuta 2010 ensi-iltansa saanut käytännössä yhden miehen elokuva "”Haudattu”" on saanut useita palkintoja.
Sen pääosassa nähdään kanadalainen näyttelijä Ryan Reynolds, sen ohjaajana on espanjalainen Rodrigo Cortés ja käsikirjoittajana amerikkalainen ohjaaja ja näyttelijä Chris Sparling.
"Haudattu" on Rodrigo Cortesin toinen täyspitkä elokuva. Joidenkin lähteiden mukaan enemmän komediapuolelta tuttu Ryan Reynolds oli ensimmäinen ehdokas pääosaan Cortesin seurattuaan hänen suoriutumistaan elokuvassa „The Nines“. Buster Keatonista, Max Ophülsista ja Martin Scorsesesta hyvin inspiroituneelle ohjaajalle oli äärettömän tärkeää saada elokuvaan, jossa on vähän komponentteja, vivahteita ja rytmiä hallitsevan ja kaiken oikein tekevän näyttelijän. Ensimmäiselle tapaamiselle Reynolds saapui ilman agenttia, mukana vain moottoripyöräkypärä, ja hän varmistui päärooliin ohjaajan kanssa 40 minuuttia kestäneen yhteisen lounaan päätteeksi. Käsikirjoitus oli tähdelle pahinta, mitä hän koskaan oli lukenut.
Kuvauspaikkana oli Barcelona ja kuvaus kesti 17 päivää, jolloin kului 7 arkkua. Ensimmäisessä arkussa olivat liukuvat seinät, jotta kuvaajat voisivat siinä käyttää kameraa ja kääntää sitä ympäri Ryania. Tuloksena oli kuvamateriaalia leikkaamatta reaaliajassa tapahtuva kohtaus, jossa kamera pyörii kahdesti arkkuun vangitun ympärillä. Toinen arkku tehtiin hyvin pitkä välittämään syvyysvaikutelmaa. Kolmas arkku saattoi kääntyillä ympäri ja neljännessä oli armeeraus tuomassa lisää vahvuutta, jotta Ryan kaikkien voimiensa mukaan voisi sitä nyrkkiä ja paukuttaa sisältäpäin.
Näytteilijä Ryan Reynolds esittää englanniksi puhutussa elokuvassa epätoivoista Paul Steven Conroyta, joka amerikkalaisen yksityisen urakoitsijan kuorma-autonkuljettajana työskentelee kriisialueella Irakissa ja jonka pahimmat pelkonsa toteutuvat, kun heidän työntekijöiden ryhmän kimppuun hyökätään ja hän tulee tajuihinsa haudattuna puiseen arkkuun noin 6 jalan syvyyteen jonnekin erämaahan.
Hän oppii olemaan arkkuun teljetty panttivanki ja amerikkalaisuuteensa pelkistetysta suhtautumisesta johtuvien lunnaiden toivossa kidnapattu, jolla ei ole riittäviä työkaluja päästääkseen ulos umpeen naulatusta laatikosta eikä muutenkaan keinoja vaikuttaa tilanteeseensa. Tämä karmea ja armoton lähtökohta panee hänet kasautuvassa ahdistuksessaan epätoivoisesti ajattelemaan, kenelle hän voisi soittaa ja kuka pelastaa hänet. Tupakansytyttimen, kännykän ja taskulampun avulla alkaa tinkimätön kilpajuoksu ja pakoyritys klaustrofobisesta kuolemanloukusta ennen kuin ilma loppuu. Kun Paul joutuu soittelemaan satunnaisiin numeroihin ja selittelemään samaa asiaa uudelleen, hän pian toistuvasti epäonnistuessa saa huomata, ettei hädän hetkellä ja toivottomaan tilanteeseen joutuneena avun saaminen olekaan helppoa. Hän saa monia lupauksia eri ihmisiltä siitä, että he tekevät parhaansa pelastaakseen hänet, mutta oletukset, tekevätkö virkamiehet kaikkensa hänen vapauttamiseksi muuttuvat jossain välissä väliinputoajamiehestä kertovaksi länsimaiseksi uhkakuvaksi, jossa omaa selustaa turvaavia vaatimuksia motivoidaan kertomalla Paulin kärsivän ongelmasta ulkomaailmassa.
Joidenkin lähteiden mukaan elokuvassa ja päähenkilöstä syntyvässä tunnelmassa puuttuu vain yhteen huoneistoon tai huoneeseen sijoittuvan tekokeinoisuus. Yhden näyttelijän ja puhelimen kanssa tehtyjen dialogien varassa pysyvän jännityksen sytykkeenä toimii tiedon puute ja juonesta tekee seurattavan juuri se, että Conroyn puhelinkeskusteluja myöten saadaan jatkuvasti käyttöön uutta tietoa, mikä vähitellen muuttaa niin poliittisia kuin henkilökohtaisia panoksia, nostaa yhteiskuntakriittisyyttä, paljastaa yritys- ja sotateollisuuden kasvottomuutta. Jännitystä lisätään hupenevalla ilmavirralla ja matkapuhelimen akulla, myös kutsumattomalla vieraalla, joka sattuu olemaan haudattuna arkkuun yhdessä Conroyn kanssa ja jonka rooliosuutta myöten elokuva uhraa The New York Timesin kriitikon mielestä viimeisen eheytensä. 
Cortés sanoi hänen elokuvansa olevan puhdasta Hitchcockia, jota tunnetaan yhtenä parhaimpana pienen ympäristön hyödyntäjänä. Haudattu on sekä hänen „Köyden“ reaaliaikaista jännitystä että ties missä ajelehtivan „Pelastusveneen“ teljetyn ja „Takaikkunan“ liikkumisrajoitteisen näkökulmaa. Hitchcockiin viittaa elokuvan „Psykon“ tyyliin alkutekstijakso sävelmineen ja jopa yksi „Vertigoa“ jäljittävistä julisteista. Ja vaikka ohjaaja myönsi elokuvan asettuvan nykypäivän aiheisiin, Irakiin, terrorismiin, yritysmaailman ja valtion byrokratiaan, sodan julmuuteen, hän sanoi „Haudatun“ tavoiteena olevan kaivautua yhä syvemälle Hitchcockin vanhalle, jännitysten ja intensiivisen juonikuuden haasteelliselle alueelle. Cortésin sanojen mukaan hän oli alusta alkaen saanut ehdotuksia käyttää kameraa arkun ulkopuolella. Sillä ensin keskittyessä todella rajalliseen tilaan, jossa ei voi tehdä tavanomaisia asioita, ja sitten noustessa pinnalle, kurkatessa puhelinlinjojen toiseen päähän tai näyttäessä muistikuvia ja muita roolihahmoja, kuten pantiivankeja sieppaavien johtajaa, vaimoa ja liittovaltion viranomaisia, elokuva antaisi jonkin verran happea yleisöllekin. Cortésin mielestä pienen budjetin raameissa sijoittuessaan vaikka New Yorkiin elokuvan tapahtumat olisivat jääneet ilman dramaattisia kuvia, mikä olisi ollut peruuttamaton tapa pilata elokuva ja minkä tuloksena olisi ollut televisiosarja.
Joidenkin lähteiden mukaan Reynolds suoritettuaan elokuvan keskiössä mullan alle haudattun miehen roolia vietti päiviä kasvavassa ahdistustilassa, unettomuudessa ja paniikissa. Kärsittyään suljettua tilaa ilman valoa, ympärillä pölyä ja tukkoisuutta, hän joissakin kohdissa oli alkanut huutaa, että ilma on loppumassa tai aika on päättymässä, ja miehistön piti jopa kolmeen otteeseen avata arkun kansi. He luulivat näyttelijän todella olevan hädässä ja kokivat hänen saavuttamaa kuumeista paniikkia todelliseksi. Kuvausten jälkeen Reynolds palasi Los Angelesiin selkä mustelmilla ja sormet palaneina eikä kukaan ole kuullut häneltä yhtään valitusta. Haudatulla on voittoja ja ehdokkuuksia vuosilta 2010 ja 2011.
Joidenkin Rotten Tomatoesin arvostelujen mukaan tämä on kovaotteinen kauhuelokuva, jonka taiteellinen eheys ja radikaali huipentuma tuovat esille jokaisen likaisen pikkuseikan sodasta. Cortes kuin sukellusveneen kuljettaja ei missään vaiheessa nouse pinnalle ja Van Wilderista ja Odottamattomasta ehdotuksesta tuttu hurmaava Reynolds pysyy haudattuna koko elokuvan pituudelta. Näyttelijän roolisuoritus on viikottaisen vaakasuorassa tehdyn työn tulos, jossa toteutuu tavoite tarjota nautintoa arvamattomuudesta ja kyynisyydestä. Elokuvassa mustalla huumorilla Reynolds taidokkaasti tasapainottaa Conroyn pahempia hätääntymishetkiä ja haudatun miehen hämmentävä taisteluhalu näyttää yhtä kireältä kuin vainoharhainen poliittinen viitekehys tapahtumien ympärillä.
Metacriticin mukaan teknisesti vaikuttavalla ja ajoittain hermoja raastavalla teoksellaan Cortes ja Sparling välittävät meille jännitystä poliittisine allegorioineen ja synkänhumoristisia havaintoja matkapuhelimen ominaisuuksista, mm. kuinka se antaa valoa pimeyteen ja on tärkeä modernin elämän työkalu. Miten sillä voi soittaa ja ladata valokuvia ja videoita missä vain ja jättää pelokkaita hyvästejä. Todellinen voimavara on itse Reynolds, joka odottamattoman keveästi hyödyntää komediaelokuvien eväät näytellessään uraauurtavalla suorituskyvyllä työnväenluokan Joea, joka sujuvasti soittelee kännykällä arabialaisin kirjaimin. Läsnä säälimätön klaustrofoobia, Reynolds silti saa meidät myhäilemään matkapuhelimista ja operaattoreista kokemillemme turhautumisille ja uskomaan, että hän uskoo tämän olevan kyse elämästä ja kuolemasta. Elokuvassa on intesiteettiä ja koetaan syvimpää pelkoa, mutta se menettää ajoittain tikittävän kellonsa takia, osa sen sisällöstään on kiistatta epätodellinen ja kaatuu osaksi melodraamaa viimeisen kolmanneksen aikana.
The New York Timesin Stephen Holdenin mielestä raa’an käsikirjoituksen tunnepohjaiset vaatimukset ovat yltäneet pitemmälle Reynoldsin kykyjä, joka ei ole koskaan ollut syvällinen näyttelijä. Reynolds ei ikinä oivaltanut ahtaalle joutumisen ydintä, vaikka hän pimeässä maanalaisessa vankillassaan paljon hikoilee, huutaa ja kiroilee. Joko hänet ohjattiin raivoamaan tai hänen äänekäs kiukkuilu osoittaa, että päähenkilönä Paul ei ole kovin välkky. Päinvastoin, hän on lapsellisen tyhmä, joka tässä tilanteessa lopultakaan ei ymmärrä, että rauhallinen ja puntaroidu puhe voisi vakuuttaa kuulijan, että kyseessä ei ole turha marisija. Lisäksi että ”Haudattu” on huolimaton monessa yksityiskohdassaan, johon mm. kuuluu kidnappaajan pitämä surkea puolivillainen poliitinen saarna, sen voisi luokitella seurattavaksi alle 17 vuotiaille vain aikuisen seurassa, koska siinä on runsaasti kirosanoja. Kykyä hetkessä ladata videoita YouTubeen ja valmiuden toteuttaa puheluita Lähi-Idän autiomaahan haudatusta laatikosta maapallon toiselle puolelle voi laskea kokonaan teknologiseksi ihmeeksi. Olankohautuksella tekopyhyydestä, mutta elokuvan olisi pitänyt pysyä nöyrää ja pahoinvoivaa miestä seuraavassa sykähdyttävässä juonessa. Jotkut Rotten Tomatoesin arvostelutkin pitävät elokuvan jännitystä manipuloivana. Reynoldsia ei pidetä kovin hyvänä esittämään hermostunutta ja ahdistunutta ja hänen roolihahmo toimii kuin typerys lähes koko elokuvan.