hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Matilda Bogdanoff
Aleksiina Laura Matilda Bogdanoff (s. 8. lokakuuta 1990) on suomalainen aitajuoksija ja pituushyppääjä. Hän edustaa HIFK:ta ja on ollut Anne Suorannan valmennettavana vuodesta 2010 lähtien. Sanna Saarman oli mukana valmennuksessa 2013 ja Tiia Hautala 2013–2015. Bogdanoffin kasvattajaseura on Riihimäen Kisko, jossa häntä valmensi Hannu Bogdanoff.
Aikuisten SM-kisoissa Bogdanoff on voittanut ulkoradoilla pituushypyssä kultaa vuosina 2013 ja 2017, hopeaa vuosina 2012, 2015 ja 2016 sekä 100 metrin aitajuoksussa hopeaa 2015 ja kolmesti pronssia (2012–2014). Lisäksi hän on voittanut 4 × 100 metrin viestijuoksussa kolmesti kultaa (2011, 2013 ja 2016) ja kerran hopeaa (2012). Sisäradoilla Bogdanoff on saavuttanut 60 metrin aitajuoksussa hopeaa (2014 ja 2016) ja kaksi pronssia (2008 ja 2012).
Bogdanoff saavutti vuonna 2011 Pohjolan mestaruuspronssia seitsenottelussa 22-vuotiaiden sarjassa. Hänellä on myös useita nuorten maaottelu- ja arvokisaedustuksia. Aikuisten arvokilpailuissa hän on karsiutunut 2014 alkuerissä Sopotin MM-hallikilpailuissa juostuaan 60 metrin aitajuoksua ennätyksensä 8,12 ja Zürichin EM-kilpailuissa 100 metrin aitajuoksussa. Hän voitti 100 metrin aitajuoksun Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2015.
Bogdanoffin ennätys 100 metrin aitajuoksussa on Lapinlahdella 20. heinäkuuta 2014 juostu 13,12. Pituushypyn ennätyksensä 635 cm hän hyppäsi Lahdessa 9. kesäkuuta 2017.
Ahmattiahvenet
Ahmattiahvenet (Champsodontidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan syvistä vesistä indopasifiselta merialueelta.
Ahmattiahventen heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 5–13 lajia. Lajeihin kuuluu muun muassa ahmattiahven ("Champsodon vorax"). Ahmattiahvenet ovat pienikokoisia kaloja, jotka kasvavat 15–40 cm pitkiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja suuripäisiä. Heimon kaloilla on kaksi selkäevää, joista etumainen on lyhyt ja piikikäs ja taaempi pidempi ja pehmeäruotoinen. Myös peräevä on hyvin pitkä. Vatsaevät ovat pitkät ja sijaitsevat eturuumiissa ennen pienikokoisia rintaeviä. Suu on ahmattiahvenlajeilla suuri, se ulottuu silmien taakse. Hampaat ovat terävät. Väriltään lajit ovat ruskehtavia ja kyljet ovat hopeanväriset. Ruumiissa voi olla tummempia laikkuja.
Ahmattiahvenia tavataan Afrikan rannikolta ja Punaiselta mereltä Havaijille ulottuvalta vyöhykkeeltä. Niitä on tavattu läheltä pohjaa 400–1100 metrin syvyydestä ja ne mahdollisesti nousevat öisin lähemmäksi pintaa. Kalat liikkuvat suurinakin parvina ja ne saalistavat ruuakseen pienempiä eläimiä.
Caroline Wärn
Caroline Erika Alexandra Wärn (s. 13. huhtikuuta 1988 Pedersöre) on suomalainen yleisurheilija. Hän kilpailee pääasiassa 400 ja 800 metrin juoksussa. Hän edustaa IK Falkenia ja hänen valmentajansa on Guy Storbacka.
Aikuisten SM-kisoista Wärn on saavuttanut kahdeksan mitalia; pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa, kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa sekä kaksi pronssia 4 × 800 metrin viestijuoksussa.
Bajo Nuevo ja Serranilla
Bajo Nuevo eli Petrelsaari ja Serranilla ovat asumattomia saaria, joita Honduras, Jamaika, Kolumbia, Nicaragua ja Yhdysvallat ovat kaikki vaatineet itselleen.
Kolumbia pitää Bajo Nuevoa ja Serranillaa osana San Andrés, Providencia y Santa Catalinan departementtiaan ja on rakennuttanut Serranillalle majakan. Jamaika on sopinut Kolumbian kanssa alueen luonnonvarojen käytöstä eikä ole viime vuosikymmeninä enää käytännössä vaatinut aluetta itselleen. Honduras on luopunut vaateistaan, mutta Nicaragua vaatii Bajo Nuevoa ja Serranillaa itselleen kansainvälisessä tuomioistuimessa.
Englannin 1. divisioonan kausi 1888–1889
Vuonna 1888 kaksitoista englantilaista jalkapalloseuraa perustivat The Football Leaguen, ja kausi 1888-1889 oli ensimmäinen kausi kun sarjaa Englannin mestaruudesta pelattiin. Alempia divisioonia ei vielä ensimmäisinä kausina ollut, vaan kaikki pelasivat yhdessä sarjassa. Jokainen joukkue kohtasi toisensa kaksi kertaa; kerran kotona ja kerran vieraissa. Ensimmäisen liigamestaruuden voitti Preston North End, joka voitti myös FA Cupin ja saavutti näin heti ensimmäisellä liigakaudella "tuplan".
Gustav Klingstedt
Gustav Klingstedt (s. 8. joulukuuta 1985 Helsinki) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa HIFK:ta.
Aikuisten SM-kisoista Klingstedt on saavuttanut 400 metrin aitajuoksusta pronssia vuosina 2011 ja 2012. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on saavuttanut hopeaa 300 metrin aitajuoksussa 2012 ja 400 metrin juoksussa 2015 sekä viestikilpailuissa kultaa 2012 ja hopeaa 2014 ja 2017. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksusta 2011 ja 2012 sekä kultaa 4 × 400 metrin viestijuoksusta 2013, 2014 ja 2015. 400 metrin aitajuoksun ennätyksensä 51,67 s hän juoksi Ruotsi–Suomi-maaottelussa 2012.
Hänellä on maaotteluedustuksia.
Pentti Kemppainen
Pentti Olavi Kemppainen (s. 1945) on suomalainen radiotoimittaja, valtiotieteen tohtori ja radiotutkija. Hän aloitti Yleisradion toimittajana vuonna 1966 nuorten ohjelmien palveluksessa ja teki sen ensimmäistä pop-musiikkiohjelmaa ja oli mm. Suomen ensimmäinen radio-dj esiintyen nimellä Poppamies vuonna 1970
1970-luvulla Kemppainen toimitti myös Yleisradion asiaohjelmia kuten "Taiteessa tapahtuu, Kirjakanava, Kello 12:n mietelause" sekä Neuvostoliittoa esittelevä "Näin naapurissa" -sarja. Hän myös ohjasi Salvador Dalin elämästä kertovan kuunnelman "Ahne nero" sekä suositun "Nalle Puh" -luentasarjan, jossa lukijoina olivat Matti Pellonpää ja Kari Väänänen. 1990-luvulla Kemppainen toimi Yleisradion Radiomafia-kanavan ohjelmajohtajana.
Kemppainen julkaisi tohtorinväitöskirjansa "Radion murros" Helsingin yliopiston Valtiotieteellisen tiedekunnan Viestinnän laitoksella vuonna 2001 . Vuonna 2011 hänelle myönnettiin viestinnän dosentin arvo. Kemppainen on myös konsultoinut Liikenne- ja viestintäministeriötä ääniradion tulevaisuudennäkymistä
Poika ja susi
Poika ja susi eli "Poika joka huusi sutta" on Aisopoksen satu ja opettavainen tarina siitä, miten valehtelu vie uskottavuuden ja johtaa valehtelijan omaan turmioon. Tarinassa paimenpoika juoksuttaa kyläläisiä huutamalla toistuvasti suden uhkaavan lammaskatrasta, vaikka näin ei todellisuudessa olekaan. Kun susi lopulta ilmestyy, kukaan ei enää reagoi saman pojan avunhuutoihin, sillä häntä ei enää oteta vakavasti. Sadun eri versioissa susi syö lopulta joko lauman tai pojan itsensä.
Tarinan opetuksena on se, että valehtelu kääntyy itseään vastaan, sillä valehtelijaa ei enää uskota silloinkaan, kun hän puhuu totta. Konkreettisemmalla tasolla satu varoittaa tekemästä tarpeettomia vääriä hälytyksiä (ks. alla).
Dakotan kieli
Dakotan eli siouxin kieli on sioux-intiaanien kieli, jolla on 19 280 puhujaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Kielen puhujista 15 400 asuu Yhdysvalloissa (vuoden 1990 västönlaskenta) ja heistä 31 on yksikielisiä.
Yhdysvaltain dakotaa puhuvat asuvat pohjois-Nebraskassa, etelä-Minnesotassa, Pohjois- ja Etelä-Dakotassa sekä koillisessa Montanassa. Kanadassa asuu 3 880 dakotan puhujaa. He elävät eteläisessä Manitobassa ja Saskatchewanissa.
Dakotan puhujien määrä on vähenemässä. Yhdysvaltojen sioux'ien nuorista suurin osa suosii englantia tai ei puhu dakotaa. Kanadassa joissain yhteisöissä suurin osa lapsista ja nuorista eivät puhu dakotaa.
Dakotan sanastossa 83–86 % on yhtenäistä stoneyn kielen ja 89–94 % assiniboinen kielen kanssa. Dakotan murteiden, dakotan (santee-sisseton, yankton-yanktonay, lakhota) ja nakotan (assiniboine, stoney), sanastollinen yhtenäisyys on 90–95 %.
Dakotaa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla ja sille on laadittu kielioppi. Raamattu julkaistiin dakotaksi vuonna 1879.
Formula Renault West European Cup
Formula Renault West European Cup oli Länsi-Euroopassa (Ranskassa) ajettava formulasarja. Sarja perustettiin vuonna 2008 korvaamaan vanha Ranskan Formula Renault-sarja. Sarjassa ajettiin Tatuusin valmistamilla autoilla ja Renaultin moottoreilla. Sarjan mestaruuden voittivat Daniel Ricciardo ja Albert Costa. Sarja lopetettiin vuonna 2010.
Brasilian Grand Prix 2012
Brasilian Grand Prix 2012 (virallisesti Formula 1 Grande Prêmio Petrobras do Brasil 2012) oli Formula 1 -kauden 2012 20. ja samalla kauden viimeinen osakilpailu, joka ajettiin 25. marraskuuta 2012 Interlagosin moottoriradalla Brasiliassa.
Williamsin kolmoskuljettaja Valtteri Bottas ajoi perjantain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Bruno Sennan tilalla. Caterhamin Giedo van der Garde ajoi Heikki Kovalaisen tilalla.Kilpailun voitti McLarenin Jenson Button. Toiseksi ajoi Fernando Alonso ja kolmanneksi Felipe Massa. Kilpailussa ratkesi myös maailmanmestaruus, jonka voitti kolmannen kerran peräkkäin Sebastian Vettel. Hän lähti kilpailuun neljännestä ruudusta, mutta putosi viimeiseksi pyörähdettyään ensimmäisellä kierroksella Bruno Sennan törmättyä häneen. Törmäys myös vaurioitti hänen autoaan. Vettel lähti kuitenkin ajamaan takaa ohitseen päässyttä letkaa. Mclarenin Lewis Hamilton ja Jenson Button kävivät kovaa taistelua kärjessä. Pian alkoi sataa vettä ja osa kuljettajista kävi varikolla ja osa ei. Esimerkiksi Button ja Nico Hulkenberg jatkoivat radalla, joka osoittautui toistaiseksi oikeaksi valinnaksi, koska sade laantui hetken päästä. Hulkenberg ja Button kävivät taistelua kärkipaikasta, kunnes Hulkenberg suistui sivuluisuun radalla sateen yllyttyä. Hän sai kuitenkin pidettyä autonsa radalla. Samalla Vettel teki koko ajan nousua kärjen takana. Hulkenbergin ja Hamiltonin taistellessa Hulkenberg pyörähti jälleen kerran radalta ja osui tällä kertaa Lewis Hamiltoniin rikkoen tämän etupyörän. Hamilton joutui keskeyttämään toistaiseksi viimeisensä kilpailunsa McLaren-tallissa ja Hulkenbergille määrättiin varikon läpiajorangaistus. Kärjessä oli Button, toinen oli Alonso, kolmas Massa, neljäs Webber ja Hulkenberg putosi rangaistuksensa jälkeen viidenneksi. Kilpailun lopussa sattui hauska tilanne, jossa Kimi Räikkönen ajautui ulos radalta ja lähti ajamaan radan ulkopuolelle, josta hän uskoi olevan tie takaisin radalle. Näin ei kuitenkaan ollut ja hän joutui kääntymään takaisin ja ajamaan radalle samaa reittiä mitä tulikin.
Maaliin tultiin turva-auton perässä, Paul di Restan ulosajon seurauksena.
Vahingosta huolimatta Vettel sijoittui kilpailussa kuudenneksi ja voitti maailmanmestaruuden kolmen pisteen erolla Fernando Alonsoon.
Palme (suku)
Palme on ruotsalainen suku. Se on kotoisin Alankomaista ja tuli Ruotsiin noin vuonna 1600.
Tuolloin Palme Lyder (k. 1630) jäi asumaan Ystadin kaupunkiin kauppamiehenä. Hänen poikansa ottivat nimen Palme sukunimekseen. Tunnetuimpia Palmeja oli Ruotsin pääministeri Olof Palme.
Kiiltokuvia
Kiiltokuvia on syksyllä 2014 MTV3-kanavalla esitetty suomalainen draamasarja. Sen ohjasi Lauri Nurkse ja käsikirjoitti Katja Kallio. Tuotantoyhtiönä toimi Jarowskij.
Sarjan keskiössä on kukkakauppias Lili (Jonna Järnefelt), joka on kahden lapsen yksinhuoltaja. Muita keskeisiä henkilöitä ovat Lilin vanhemmat Mikko (Heikki Nousiainen) ja Soile (Sinikka Sokka), sekä heidän äitinsä Johanna (Anneli Sauli) ja Liisa (Anja Pohjola).
Formula Renault Alps
Formula Renault Alps (tunnettu aiemmin nimellä Formula Renault Middle European Cup ja Sveitsin Formula Renault) oli Keski-Euroopassa ajettava formulasarja. Sarja perustettiin vuonna 2002 Sveitsin Formula Renault -nimellä. Vuonna 2010 sarjan nimi oli Formula Renault Middle European Cup. Vuonna 2011 sarjan nimeksi tuli Formula Renault Alps ja siihen yhdistettiin Sveitsin ja Italian Formula Renault-sarjat. Sarjassa ajettiin Tatuusin valmistamilla autoilla, Michelinin renkailla ja Renaultin moottoreilla. Sarjan mestaruuden voittivat Thomas Conrad, Manuel Benz, Nicolas Maulini, Ralph Meichtry, Jonathan Hirschi, Adam Kout, Christopher Zanella, Nico Müller, Zoël Amberg,Javier Tarancón, Daniil Kvjat, Antonio Fuoco, Nyck de Vries ja Jack Aitken. Jenzer Motorsport on voittanut sarjan mestaruuden neljä kertaa vuosina 2007-2010. Sarja lakkautettiin vuoden 2015 päätteeksi.
Erään murhan anatomia
Erään murhan anatomia ("Anatomy of a Murder") on yhdysvaltalainen näytelmäelokuva vuodelta 1959. Elokuva on Otto Premingerin ohjaama oikeussalidraama, joka perustuu tuomari John D. Voelkerin alias Robert Traverin romaaniin "Erään murhan anatomia" (1958). Romaanin tapahtumat sijoittuvat Michiganiin, ja niiden taustalla on vuonna 1952 pidetty murhaoikeudenkäynti, jossa Voelker toimi puolustusasianajajana.
Elokuvan päärooleissa nähdään James Stewart, Lee Remick, Ben Gazzara, Arthur O'Connell ja George C. Scott. Elokuvan jazz-vaikutteisen musiikin sävelsivät Duke Ellington ja Billy Strayhorn, ja Ellington nähdään sivuroolissa kapakanomistajana. Alkutekstijakson animaation suunnitteli Saul Bass.
"Erään murhan anatomia" kuuluu elokuvahistorian merkittävimpiin oikeussalidraamoihin. Yhdysvaltain elokuvainstituutin äänestyksessä vuonna 2008 se oli 7:nneksi paras oikeussalidraama. Elokuvan dialogissa käsitellään raiskaustapausta suorasukaisesti, ja Preminger pyrki horjuttamaan ns. Haysin koodia, joka sääteli elokuvien siveellisyyttä.
Elokuva sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta (mm. paras elokuva ja paras miespääosa) mutta ei voittanut ainuttakaan kategoriaa. Elokuvan musiikki sai kaksi Grammy-palkintoa.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Erään murhan anatomian" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2012 se valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Koloss
Koloss on ruotsalaisen metalliyhtye Meshuggahin seitsemäs kokopitkä studioalbumi, joka julkaistiin 23. maaliskuuta 2012 Saksassa, 26. maaliskuuta muualla Euroopassa, ja 27. maaliskuuta Yhdysvalloissa. Albumin miksasi Daniel Bergstrand, joka on aikaisemmin miksannut Meshuggahin albumit "Destroy Erase Improve" (1995) ja "Chaosphere" (1998).
Koloss on obZenin tavoin suorasukaisemman ja ponnekkaamman kuuloisempi kuin aikaisemmat julkaisut. Se näkyy selkeästi myös kantaa ottavissa lyriikoissa. Albumin nauhoituksessa käytettiin kokonaan Cubasen ohjelmistopohjaisia kitaravahvistinmallinnuksia. Albumin rummut kuulostavat orgaanisemmalta aiempaan verrattuna, mutta Tomas Haaken levyllä käyttämä rumpusetti on edeltävilläkin albumeilla käytetty Sonor SQ2.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Kaikki kappaleet sanoittanut Tomas Haake, ellei toisin mainittu.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2008
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2008 järjestettiin 14.–15. kesäkuuta Espoossa Leppävaaran stadionilla.
Adil Atan
Adil Atan (1. tammikuuta 1929 – 18. huhtikuuta 1989) oli turkkilainen painija. Hän sai kesäolympialaisissa 1952 Helsingissä pronssia vapaapainissa (sarja 87 kg). Hän kilpaili myös kesäolympialaisissa 1956 Melbournessa ja osallistui siellä sekä kreikkalais-roomalaiseen painiin että vapaapainiin.
Atan oli myös olympialaisissa kilpailleen İrfan Atanin kaksosveli.
René Dérency
René Dérency (27. toukokuuta 1925 Sochaux – 18. lokakuuta 1954 Nantes) oli ranskalainen koripalloilija. Hän kilpaili Lontoon kesäolympialaisissa 1948 ja kuului siellä hopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen. Dérency kuoli vain 29-vuotiaana auto-onnettomuudessa.
Erik Wallerius
Erik Gustaf Wallerius (16. huhtikuuta 1878 Göteborg – 7. toukokuuta 1967 Göteborg) oli ruotsalainen purjehtija. Hän oli mukana saamassa hopeaa kahdeksan metrin luokassa kesäolympialaisissa 1908 Lontoossa ja sitten voittamassa kultaa kymmenen metrin luokassa kesäolympialaisissa 1912 Tukholmassa. Hän oli Per Geddan setä/eno.
Per Gedda
Per Olof Harald Gedda (28. elokuuta 1914 Västra Frölunda – 4. heinäkuuta 2005 Tukholma) oli ruotsalainen kilpapurjehtija. Hän sijoittui neljänneksi kahdeksan metrin luokassa Berliinin kesäolympialaisissa 1936 ja saavutti Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hopeaa louhi-luokassa. Hän oli Erik Walleriuksen sisaruksen poika.
Terri Minsky
Terri Minsky on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän on kirjoittanut mm. Sinkkuelämää -tv-sarjan jaksoja. Minskyllä on kaksi lasta.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2007
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2007 järjestettiin 7.–8. heinäkuuta Turussa.
Luisa Kiala
Luisa Kiala (s. 25. tammikuuta 1982) on angolalainen käsipalloilija. Hän kuului joukkueisiin, jotka sijoittuivat yhdeksänneksi kesäolympialaisissa 2004, kahdenneksitoista kesäolympialaisissa 2008 ja kymmenenneksi kesäolympialaisissa 2012. Hän on toisen olympiaurheilijan, Marcelina Kialan sisko.
Kiala oli mukana voittamassa kultaa Afrikan kisoissa 2011. Hän kilpaili myös käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2011.
Jalkapallon Suomen Cup 1980
Jalkapallon Suomen Cup 1980 oli cupin 26. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 290 joukkuetta joista muita kuin liiton sarjoissa pelaavia oli yhteensä 37 joukkuetta. (Kilpailun järjestäjä SPL kertoo osallistuneiden joukkueiden lukumääräksi myös 287.)
Loppuotteluun selvisivät Valkeakosken Haka ja Kotkan Työväen Palloilijat, ja se pelattiin Olympiastadionilla. Ottelun voitti KTP 3-2.
1. kierroksella SM-sarjan ja I divisioonan joukkueista muodostettiin 12 otteluparia. Näiden otteluiden voittajat etenivät suoraan cupin 7. kierrokselle.
Neljännesvälieriin (7. kierros) selvisi kahden ylimmän sarjan 12 joukkueen lisäksi neljä joukkuetta alkukierroksilta (niillä mukana olivat II, III ja IV divisioonien ja piirinsarjaseurat): Kuopion Elo, Lahden Palloseura ja Finnairin Palloilijat (II divisioonasta) sekä Kajaanin Haka (III divisioonasta)
1 rangaistuspotkukilpailu.
Suomen cup-mestari 1980 KTP: Jouko Kataja, Kari Bergqvist, Kalevi Eriksson, Arto Tolsa, Jouko Suuronen, Markku Eronen, Oiva Ukkonen, Heikki Immonen, Ari Tissari, Juha Vehviläinen, Ari Alila, Vesa Nironen. Valmentaja Kalervo Paananen.
Hakalehto
Hakalehto on asuinalue Espoossa Tapiolan lounaispuolella. Asuinalue syntyi 1960-luvun alkupuoliskolla, kun Helsingin asuntokeskuskunta Haka rakensi kymmenen lamellitaloa Merituulentien eteläpuolelle. Kerrostalojen ohella alueen eteläpäässä sijaitsee 17 yhden asunnon atriumtaloa.
Rakennusliike Haka oli ostanut 1950-luvun lopussa Tapiolan kupeesta 55 hehtaaria maata ja alueelle suunniteltiin alkujaan tuhatta asuntoa. Kyseessä oli Hakan ensimmäinen suuri rakennuskohde Helsingin ulkopuolella. Alueen rakentaminen rahoitettiin kokonaan asuntosäästämisellä eikä aravalainoja käytetty. Hakalehdon asemakaavan suunnitteli arkkitehti Pentti Ahola ja kerrostalot piirsi KK:n arkkitehtiosastolla Sakari Nironen. Alueen valmistuessa vuonna 1966 siellä oli 737 asuntoa. Hakalehdon kerrostalojen erikoisuutena on niiden pilaripalkkirakenne, joka mahdollisti huoneistojen muuntelun väliseinien paikkaa vaihtamalla. Talojen elementit valettiin paikan päälle rakennetussa tilapäisessä valimossa. Rakennuskunta Haka nimesi alueen Hakalehdoksi, jotta se erottuisi Asuntosäätiön rakennuttamasta Tapiolasta. Nykyisin Hakalehto kuitenkin usein katsotaan kuuluvaksi Tapiolaan.
Hakalehdon atriumtalot suunnitteli Pentti Ahola vuonna 1963. Ne muodostavat tiiviin ja matalasti rakennetun asuinalueen. Atriumtalot valmistuivat vaiheittain 1960-luvun puoliväliin mennessä. Niitä suunniteltiin alkujaan 60, mutta vain 17 toteutettiin.
Hakalehdossa Hakamäentien päässä toimi Hakalehdon yhteiskoulu vuosina 1963–1977. Koulutilat siirtyivät 1977 Espoon kaupungin käyttöön, ja niissä jatkoivat Etelä-Tapiolan (ylä)koulu ja Etelä-Tapiolan lukio. Etelä-Tapiolan koulu lakkautettiin vuonna 1994, jolloin oppilaat siirtyivät Tapiolan kouluun ja opettajakunta uuteen Saarnilaakson kouluun. Etelä-Tapiolan lukio siirtyi 1.1.2000 WeeGee-taloon.
Jean Ces
Jean François Louis Ces (5. syyskuuta 1906 Béziers – 25. joulukuuta 1969 Béziers) oli ranskalainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai siellä pronssia kääpiösarjassa.
William Meyers
William Ernest ”Boela” Meyers (23. heinäkuuta 1943 Johannesburg – 7. toukokuuta 2014) oli eteläafrikkalainen nyrkkeilijä. Hän kilpaili vuoden 1960 kesäolympialaisissa Roomassa ja sai siellä pronssia höyhensarjassa.
Ville Kiljunen
Ville Robert Kiljunen (s. 1981 Varkaus) on suomalainen näyttelijä, juontaja, ohjaaja ja opettaja. Hän on juontanut television lastenohjelmaa Pikku Kakkonen. Kiljunen on näytellyt useissa suomalaisissa teattereissa, muun muassa Konttisen kesäteatterissa, Teatteri Eurooppa Neljässä, Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, Tahtiteatterin pyörittämässä Kuopion uudessa kesäteatterissa, Rauman Kaupunginteatterissa, Ränssin kievarin kesäteatterissa sekä Jyväskylän kaupunginteatterissa. Lapin ylioppilasteatterissa Kiljunen oli aktiivinen vuosina 2002-2008. Kiljunen on ohjannut näytelmiä muun muassa Lapin ylioppilasteatterissa ja Haminan teatterissa. Kiljunen on käsikirjoittanut Pikku Kakkosen Ville ja Pono -sarjat Apina opena, Ihan satua sekä Ilmojen kunkut. Kiljunen on Jyväskylän kristillisen opiston Teatterikoulutuksen vastuuopettaja.
Martin Hindorff
Martin Leonard Hindorff (30. maaliskuuta 1897 Nyköping – 5. maaliskuuta 1969 Tukholma) oli ruotsalainen purjehtija. Hän voitti kuuden metrin luokassa kultaa kesäolympialaisissa 1932 ja sai lisäksi pronssia sekä kesäolympialaisissa 1936 että 1948.
Hindorff kilpaili kuuden metrin luokassa myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952 sijoittuen neljänneksi.
Torsten Lord
Torsten Hjalmar Lord (2. maaliskuuta 1904 Nacka – 4. helmikuuta 1970 Lidingö) oli ruotsalainen purjehtija. Hän sai pronssia kuuden metrin luokassa sekä kesäolympialaisissa 1936 Berliinissä että kesäolympialaisissa 1948 Lontoossa. Hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaisissa 1952 sijoittuen neljänneksi.
Lennart Ekdahl
Lars Gerhard Lennart Ekdahl (8. joulukuuta 1912 – 15. syyskuuta 2005) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1936 Berliinissä ja sai pronssia kuuden metrin luokassa.
Sander Puri
Sander Puri (s. 7. toukokuuta 1988 Tartto, Viron SNT, Neuvostoliitto) on virolainen jalkapalloilija, joka on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi muun muassa Kreikassa, Suomessa, Skotlanissa ja Irlannissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta kykenee myös pelaamaan vasemmalla.
Puri aloitti ammattilaisuransa 16-vuotiaana FC Levadiassa vuonna 2005. Hän teki ensimmäisen maalinsa Meistriliigassa 1. kesäkuuta 2005 FC Kuressaarea vastaan. Puri ja hänen kaksoisveljensä Eino Puri siirtyivät puolen vuoden pituisilla lainasopimuksilla JK Viljandi Tulevikiin 30. heinäkuuta 2007. Hän pelasi joukkueessa 14 liigaottelua tehden neljä maalia. Puri oli lähellä sopimusta saksalaisen Borussia Dortmundin kanssa kahdesti vuonna 2008 ja skotlantilaisen Celticin kanssa vuoden 2009 lopussa. Myös Werder Bremen oli kiinnostunut hänestä.
Puri pelasi Levadiassa vuosina 2005–2009 74 Meistriliiga-ottelua ja teki niissä 14 maalia. Levadia voitti Meistriliigan neljästi peräkkäin vuosina 2006–2009. Levadia voitti myös Viron cupin vuosina 2005 ja 2007. Lisäksi Puri pelasi Esiliigassa Levadian kakkosjoukkueessa FC Levadia II Tallinnssa.
Puri teki 14. joulukuuta 2009 viisivuotisen sopimuksen Kreikan Superliigassa pelaavan Larissan kanssa. Puri teki 18. maaliskuuta 2010 ensimmäisen maalinsa Larissassa, ja se oli voittomaali lisäajalla PAOKia vastaan.
Tammikuun 2011 Puri pelasi lainalla puolalaisessa Korona Kielcessä. Heinäkuussa 2011 Larissa lainasi Purin unkarilaiseen Lombard-Pápaan. Myöhemmin laina-aikaa pidennettiin tammikuuhun 2012 asti.
Puri jätti Larissan 31. tammikuuta 2012, kun hänen sopimuksensa purettiin yhteisymmärryksessä joukkueen valmentajien vaihtuvuuden aikana.
Puri siirtyi 27. maaliskuuta 2012 Kuopion Palloseuraan kauden 2012 kattavalla sopimuksella. Purilla kesti noin kuukauden saada pelilupa. Debyyttissään 25. huhtikuuta 2012 Suomen cupin ottelussa Turun Palloseuraa vastaan hänet ajettiin ulos kun hän tönäisi tuomaria. Puri sai kahden ottelun pelikiellon. Hän teki 2. elokuuta 2012 KuPSin voittomaalin turkkilaista Bursasporia vastaan Eurooppa-liigan kolmannella karsintakierroksella.
Puri on edustanut lukuisia Viron ikäkausimaajoukkueita. Hän debytoi A-maajoukkueessa 30. toukokuuta 2008 Latviaa vastaan Baltic Cupissa. Puri teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa 22. marraskuuta 2008 Liettuaa vastaan. Hän on pelannut maajoukkueessa yhteensä 71 ottelua ja tehnyt neljä maalia.
Puria on kuvailtu ”Baltian Arjen Robbeniksi”. Tony Mowbray kuvailee häntä ”luovaksi, työteliääksi, hyväksi maalintekijäksi ja vahvaksi molemmilla jaloilla”. Mowbray sanoo Purin olevan paras pallon ollessa hänen jalassaan ja hyväksi pääpelaajaksi.
Purin veli Eino Puri pelaa myös jalkapalloa ja hänen siskonsa Kadri Puri pelaa lentopalloa.
Risto Ryti: Sota-ajan muistelmat 1939–1944
Risto Ryti: Sota-ajan muistelmat 1939–1944 on Risto Rytin kirjoittamien tekstien pohjalta koonnut ja toimittanut Hannu Rautkallio. Teos on ilmestynyt 2012 ja sen on kustantanut Paasilinna.
Teos on koottu Rytin teksteistä, jotka oli siirretty sotien jälkeen turvaan Yhdysvaltoihin Stanfordin yliopiston Hoover-instituuttiin Rytin puolustusasianajajan Hjalmar Procopén kokoelman mukana. Ajankohdasta on epäselvyyttä: Rautkallio ilmoittaa vuodeksi 1945, Stanfordin arkistotietojen mukaan ne ovat saapuneet sinne 1947. Ajankohdalla on merkitystä tulkittaessa sitä, onko sotasyyllisyysoikeudenkäynti vaikuttanut tekstiin.
Teoksessa on paljon, noin kolmasosa, Rytin siihen lisäämiä raportteja, kirjeitä ja muistioita sekä myös Rautkallion lisäämä alkuperäisasiakirjoja ja omaa, osin kiistanalaisena pidettyä, tutkimustietoa.
Poliittiseen historiaan erikoistunut Markku Jokisipilä katsoo, ettei teos tuo tutkimukselle mitään sellaista uutta, mikä ei olisi jo aiemmin tiedossa tai julkaistu, eikä Rytin papereita siten hänen mukaansa voi pitää uhohdettuina tai salattuina. Hän pitää teosta ”sekavana ja lukukokemusta puuduttavana”. Ryti oli tekstejä kirjoittaessaan stressaantunut ja sairas, mikä antaa niille leimansa. Kansallisarkistossa on muistelmaluonnos, jonka julkaisemista harkittiin 1970 mutta L. A. Puntila, joka toimi Rytin sihteerinä 1940–1943, katsoi ettei ”sairaan miehen sanelemien” muistelmien julkaiseminen palvele ketään. Jokisipilän mukaan nyt Hoover-käsikirjoitus on olennaisilta osin samaa tekstiä kuin Kansallisarkistossa säilössä oleva.
Rautkallio vastaa Jokisipilän kritiikkiin toteamalla sen harhautukseksi. Hän sanoo, että muistelmat on päivättu huhti-toukokuulle 1945, ja Ryti oli aloittanut kirjoitustyön edellisvuoden puolella. Vailla Suomen passia ja maanpaossa ollut Procopé siirsi paperit 1947 arkistoon turvaan. Rautkallion mukaan Ryti ei vankilassa enää palannut muistelmiin vaan työn alla oli "Rahan historia". Kansallisarkistossa oleva luonnos on Rautkallion mukaan syntynyt 1950-luvun alussa. Jokisipilä korostaa kommentoidessaan vastausta, että kyse ei ole muistelmista, vaan Rytin teksti on vastaus Suomen ulkopolitiikan selvityskomitean kysymyksiin ja samalla se on tehtyjen ratkaisujen puolustus. Hän huomauttaa myös, että saman tekstin eri versioita on julkaistu useissa muissa yhteyksissä, eikä kyse siis ole kateissa olevista muistelmista.
Rytin tarkoitus oli jatkaa kirjoittamista vankeusaikana, mutta työ jäi yritykseksi. Jokisipilän mukaan terveysongelmien lisäksi osasyynä oli, ettei Rytillä ollut edellytyksiä poliittisten muistelmien kirjoittajaksi.
Guanciale
Guanciale on perinteisesti savustamaton italialainen, pekonia muistuttava suolattu liha, joka valmistetaan sian poskesta.
Porsaan poski maustetaan suolalla, pippurilla ja muilla mausteilla, ja sitä kypsytetään kolmen kuukauden ajan.
Guancialea käytetään perinteisesti pasta amatriciana- ja pasta carbonara -resepteissä Keski-Italiassa Umbrian ja Lazion maakunnissa.
Andrea Stramaccioni
Andrea Stramaccioni (s. 9. tammikuuta 1976) on italialainen jalkapallovalmentaja.
Stramaccioni pelasi nuorena jalkapalloa Bolognassa, mutta hänen uransa päättyi pahaan polvivammaan jo aikaisin. Loukkaantumisen jälkeen Stramaccioni ryhtyi valmentajaksi. Vuonna 2005 AS Roma palkkasi hänet juniorivalmentajaksi. Internazionaleen hän siirtyi kesällä 2011, kun hänet palkattiin seuran alle 20-vuotiaiden joukkueen ("Primavera") valmentajaksi. Ensimmäisellä kaudellaan Stramaccioni johdatti Interin juniorit NextGen Series -turnauksen mestariksi.
Maaliskuussa 2012 Stramaccioni nostettiin Internazionalen päävalmentajaksi potkut saaneen Claudio Ranierin tilalle. Stramaccionin johdolla Internazionale paransi otteitaan kevään viimeisissä otteluissa ja nousi Serie A:ssa kuudenneksi selviten mukaan Eurooppa-liigaan kaudelle 2012–13. Seurajohto oli tyyvyäinen Stramaccionin työhön ja kauden jälkeen hän allekirjoitti kesään 2015 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa. Ensimmäinen kokonainen kausi 2012/13 Interin peräsimessä ei sujunut odotusten mukaisesti. Seura ei kyennyt kamppailemaan mestaruudesta, eikä edes kärkisijoista Serie A:ssa. Kausi päättyi lopulta yhdeksänteen sijaan ja Inter jäi europelien ulkopuolelle. Kauden jälkeen Stramaccioni sai potkut tehtävästään.
Kesäkuun alussa 2014 kerrottiin Stramaccionin aloittavan Udinese Calcion päävalmentajana. Kausi oli Stramaccionin suojateille vaikea ja Udinese säilytti vaivoin sarjapaikkansa ollen lopulta liigassa sijalla 16. Kauden jälkeen Udinese purki valmentajan sopimuksen.
Marraskuussa 2015 Stramaccioni allekirjoitti vuoteen 2017 ulottuvan sopimuksen Kreikan Superliigassa pelaavan Panathinaikosin kanssa. Stramaccioni luotsasi Panathinaikoksen Kreikan liigassa runkosarjan toiseksi, mutta joukkue hävisi Olympiakosille peräti 30 pistettä. Europelikarsinnoissa Panathinaikos jäi PAOK FC:n taakse ja selvisi Eurooppa-liigan karsintoihin. Kaudella 2016/17 Panathinaikos taisteli jälleen kärkipään sijoituksista, mutta ero Olympiakosiin kasvoi jo syyskauden aikana suureksi. Joulukuun alussa 2016 Stramaccioni jätti tehtävänsä Panathinaikosin pudottua Kreikan cupissa OFI Kreetalle.
Toukokuun lopussa 2017 Stamaccioni allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen AC Sparta Prahan kanssa. Spartan kausi sujui Stramaccionin alaisuudessa odotuksia heikommin. Belgradin Punainen tähti pudotti Spartan Eurooppa-liigasta kolmannella karsintakierroksella. Tie katkesi myös Tšekin cupissa jo neljännelle kierrokselle. Seurajohto erotti Stramaccionin maaliskuussa 2018. Taustalla oli pettymys seuran tuloksiin.
Teemu Vilén
Teemu Samuel Vilén (s. 1. heinäkuuta 1986 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimii Esa Peltola. Aikuisten SM-kisoissa Vilén on voittanut kultaa, hopeaa ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Vilén oli voittamassa Suomelle pronssia alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2005 4×100 metrin pikaviestissä vuonna 2005.
Tarpeeton ihminen
Tarpeeton ihminen () on venäläisen kirjallisuuden tyyppihahmo. Tarpeeton ihminen kuuluu yleensä aatelistoon ja älymystöön. Hän ei kykene toteuttamaan ihanteitaan tai toimimaan aktiivisesti. Hahmo on tyytymätön itseensä, säälii itseään, ei löydä elämälleen tarkoitusta ja tuntee, että maailma torjuu hänet. Myös aloitekyvyttömyys ja sitoutumisen pelko rakkaussuhteissa on usein tulkittu tämän tyyppihahmon ongelmiksi. Koko 1800-luvun ja 1900-luvun alussa tarpeettomat ihmiset olivat venäläisten romaanien ja näytelmien vallitsevia henkilöhahmoja.
Tarpeettoman ihmisen hahmon esikuvana on pidetty Aleksandr Puškinin "Jevgeni Oneginin" (1823–1831) nimikkohahmoa ja Mihail Lermontovin "Aikamme sankarin" (1840) Petšorinia. Ivan Turgenevin "Tarpeettoman ihmisen päiväkirja" (1850) teki hahmosta yleisen. "Tarpeettoman ihmisen päiväkirjan" Tšulkaturinin lisäksi Turgenevin tuotannon tarpeettoman ihmisen hahmoja ovat "Rudinin" (1856) päähenkilö ja "Isien ja lapsien" (1862) Pavel ja Nikolai Kirsanov. Myös Arkadi Kirsanovin hahmon on tulkittu teoksen lopulla muuttuvan tarpeettomaksi ihmiseksi.
Fjodor Dostojevskin "Kirjoituksia kellarista" -romaanin (1864) päähenkilöä on pidetty tarpeettoman ihmisen muunnelmana. Leo Tolstoin "Sodan ja rauhan" (1865–1869) Pierre Bezuhov, Dostojevskin "Idiootin" (1868–1869) ruhtinas Myškin, moni Anton Tšehovin hahmo (esim. Lajevski pienoisromaanissa "Kaksintaistelu", 1891) ja Boris Pasternakin "Tohtori Živagon" (1957) päähenkilö on tulkittu tarpeettomiksi ihmisiksi.
Tšehov myös liittyi tietoisesti tyyppihahmon kuvaajiin, kun hän antoi eräälle novellilleen nimen ”Tarpeettomia ihmisiä”. Toisin kuin edeltäjiensä mielestä, Tšehovin mukaan tarpeettomuus kuuluu ihmisluontoon eikä se johdu olosuhteista tai jostakin henkilön erityispiirteestä. Hänen koko tuotantoaan voidaan pitää tutkielmana tarpeettomasta ihmisestä. Pienoisromaanissaan "Kaksintaistelu" Tšehov laajentaa tarpeettoman ihmisen käsitteen koskemaan kokonaista kollektiivia antaessaan erään henkilöhahmonsa puhua ”tarpeettomasta kaupunkipahasesta”.
Äärimmäisin esimerkki tarpeettomasta ihmisestä on Ivan Gontšarovin "Oblomovin" (1859) päähenkilö. Oblomov on joutilas, haaveileva aatelinen, joka elää tuloilla kiinteistöstä, jossa hän ei koskaan käy. Hän viettää kaiken aikansa makoillen vuoteessaan ja miettii, mitä tekisi, kun tai jos hän nousee ylös.
Radikaali kirjallisuuskriitikko Nikolai Dobroljubov (1836–1861) piti tarpeetonta ihmistä Venäjälle luonteenomaisena hahmona, joka liittyi kiinteästi maaorjuuteen.
Suvi Eliasson
Suvi Eliasson (s. 13. joulukuuta 1989 Lohja) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja hänen valmentajanaan toimii Mika Salminen. Aikuisten SM-kisoista Eliasson on voittanut kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Hän on opiskellut Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa ja valmistunut liikunnanohjaajaksi.
Noora Hämäläinen
Noora Emilia Hämäläinen (s. 15. maaliskuuta 1988 Kiihtelysvaara) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2014 lähtien toiminut Olli Virkkala. Aikuisten SM-kisoissa Hämäläinen on saavuttanut hopeaa ja pronssia 100 metrin juoksussa sekä hopeaa ja pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 2012 juostu 11,87. Hän osallistui myös Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Suomen naisten 4 × 100 metrin viestijuoksuun karsiutuen finaalista ajalla 44,65.
Oripään Vesa
Oripään Vesa on Oripäässä vuonna 1929 perustettu urheiluseura. Seuran toiminta kuitenkin hiipui muutamassa vuodessa ja lopulta loppui kokonaan vuonna 1933. Seura herätettiin uudelleen henkiin vuonna 1945 ja siitä lähtien sen toiminta on jatkunut keskeytyksettä. Seura on koko historiansa ajan toiminut yleisseurana ja uudelleenperustamisen yhteydessä seuran lajivalikoimaan kuuluivat yleisurheilu, jalkapallo, pesäpallo, painonnosto ja joukkuevoimistelu. Nykyisin seuran lajivalikoimaan kuuluvat päälajiksi muodostuneen yleisurheilun lisäksi painonnosto, lentopallo, kuntourheilu ja veteraaniurheilu.
Seuran kotisivut
HEO
Helsingin Evankelinen Opisto eli HEO on kansanopisto Helsingin Kalliossa. Se tarjoaa media- ja kulttuurialan opintoja sekä yliopiston perusopintoja mm. historiassa, kasvatustieteissä, kauppatieteissä, liikuntatieteissä, lääketieteessä, oikeustieteessä, psykologiassa, terveystieteissä ja valtiotieteissä. HEO:ssa on vuosittain noin 400 opiskelijaa ja se on Suomen suurin kansanopisto.
HEO aloitti toimintansa Helsingin Kalliossa vuonna 1949. Se toimii opetusministeriön toimiluvalla ja saa toimintaansa valtionosuutta. Opiston ylläpitäjä on Helsingin evankelisen opiston säätiö. HEOn yhteydessä toimii oma ravintola Kirstin Keidas, joka on myös lounas- ja tilausravintola.
HEO Kulttuuri tarjoaa taideopetusta kirjoittamisen, kuvallisen ilmaisun, musiikin ja teatterin aloilla. Opiskelu painottaa käytännön tekemistä ja keskittyy ilmaisutaitoon ja esiintymiseen, elokuva- ja TV-ilmaisuun, käsikirjoittamiseen, musiikkiin ja lauluntekoon ja teatteriohjaamiseen.
HEO Media on erikoistunut viestintään. Sen opetusmetodina on tarkoin ohjattu käytännön tekeminen, jossa tutustutaan toimittajuuteen käytännön harjoitusten kautta. Opiston medialinjoihin kuuluu muun muassa graaffinen suunnittelu, urheilutoimittaja, pelisuunnittelu sekä radio- ja TV-journalismi.
HEO Yliopistoon on lukuvuoden mittainen valmennuskurssi korkeakouluopintoihin. HEOssa voi suorittaa avoimen yliopiston opintoja ja parantaa valmiuksia pyrittäessä yliopistojen tiedekuntiin tai ammattikorkeakouluun. Perusopinnot voi hyväksilukea myöhemmin osaksi korkeakoulututkintoa. Yliopistokurssien lisäksi HEOssa on kursseja, joissa teoria ja käytäntö yhdistyvät vierailuilla ja työharjoittelussa.
HEO:n kotisivut
Kokkolan Veikot
Kokkolan Veikot on vuonna 1921 Kokkolassa perustettu urheiluseura. Se perustettiin jatkamaan vuodesta 1912 toimineen Suomen Lyseoiden Urheilijain Kokkolan osaston perinteitä paikallisen urheilutoiminnan parissa. Naisjaosto aloitti toimintansa muutaman vuoden perustamisen jälkeen, vuonna 1923 ja seura liittyi yhdistysreksisteriin vuonna 1925. Sen alkuperäisinä lajeina olivat voimistelu, yleisurheilu, pyöräily, pesäpallo ja kuntourheilu. Nykyisin seuraan kuuluu noin 600 jäsentä ja sen lajivalikoimaan kuuluu alusta asti mukana olleiden voimistelun ja yleisurheilun lisäksi keilailu (tuli mukaan vuonna 1964), lentopallo (mukaan 1967) ja painonnosto (mukaan 1979).
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2006
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2006 järjestettiin 8.–9. heinäkuuta Mikkelissä.
Kustaa Vuolle-Apiala
Kustaa Vuolle-Apiala (sukunimi vuoteen 1906 "Lindeman"; 14. tammikuuta 1873 Jämsä – 20. heinäkuuta 1959 Jämsä) oli suomalainen teollisuusneuvos ja yhä toimivan Koskenpään Huopatehdas Oy:n perustaja.
Vuolle-Apialan vanhemmat olivat nahkuri Kustaa Lindeman ja Karoliina Manula. Iitistä kotoisin ollut Kustaa Lindeman omisti Jämsässä nahkatehtaan, jonka johtoon tuli häneen jälkeensä hänen toinen poikansa, kansakoulunopettaja Joonas Vuolle-Apiala. Kustaa Vuolle-Apiala muutti Koskenpäähän jossa hän toimi maanviljelijänä ja perusti sinne terva- ja huopatehtaat sekä oman sähkölaitoksen. Hän oli myös mukana perustamassa 1905 toimintansa aloittanutta Jämsän suomalaista yhteiskoulua.
Vuonna 1909 Kustaa Vuolle-Apiala perusti "Koskenpään Tervatehdas Oy":n Valkeamäen tilalle Salosveden rantaan. Tehdas tuotti tervaa, tärpättiä ja puuhiiliä. Se paloi 1915, mutta rakennettiin heti uudelleen. Tervatehdas toimi aina 1950-luvulle saakka. Hankittuaan 1910 Sahloisten kylästä Koskelan tilan Vuolle-Apiala perusti lähinnä omatarvekäyttöön sahan ja höyläämön tilakaupassa saamansa myllyn yhteyteen. Vuonna 1918 hän rakensi pienen sähkölaitoksen Survosenkoskeen. Vuonna 1949 valmistui Kalliokosken voimalaitos, joka tuotti energiaa huopatehtaalle.
Vuolle-Apiala perusti 1922 Koskenpään huopatehtaan vanhaan meijeriin Koskenpään Kiusanlahden rannalle. Tehtaan koneet tulivat Saksasta ja työväki värvättiin Kirvusta jossa oli ennestään kokemusta huopasten valmistuksesta. Tehtaan voimanlähteenä oli vanha laivahöyrykone, joka käytti polttoaineena koivuhalkoja. Vuonna 1928 sattuneen tulipalon jälkeen uusi tehdas rakennettiin Kalmalahden rantaan Verkkalan lähelle. Uuden tehtaan läheisyyteen rakennettiin myös konttori ja työntekijöiden asuntoja. Tehdas oli 1930-luvulla Suomen suurin huopatehdas. Siellä valmistettiin vaimennus- ja tiivistyshuopaa, voilokiksi kutsuttua paksua pehmeää huopaa, syylinkejä, hiihtojalkineita, kumisaappaiden lämpövuoria sekä pianoiden näppäinpehmustimia. Nykyisin tehdas valmistaa pääasiassa rakennusaumatiivisteitä sekä konetiivistehuopia, karstavillaa ja värjättyjä huopia.
Vuolle-Apiala sai talousneuvoksen arvon 1948 ja teollisuusneuvoksen arvon 1953. Hän osallistui 1930–1940-luvulla veteraanijärjestö Vapaussodan Kenttäharmaiden toimintaan.
The Mall at the World Trade Center
The Mall at the World Trade Center oli New Yorkin kaupungissa, Lower Manhattanilla sijainnut ostoskeskus, joka sijaitsi World Trade Centerin rakennuskompleksin maanalaisissa kerroksissa. Se tuhoutui syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001. "Austin J. Tobin Plaza" -aukion alla sijainnut ostoskeskus oli Lower Manhattanin suurin. Se sijaitsi metroasemien vieressä ja sen läpi kulki päivittäin arviolta 200 000 ihmistä.
11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Ostoskeskus koki suuria vaurioita, ja keskuksen käytävät täyttyivät savulla. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. Tornien sortuminen vaurioitti pahoin World Trade Centerin ostoskeskusta.
Ensimmäisen lentokoneen törmäys Pohjoistorniin aiheutti suuren paniikin ostoskeskuksessa. Paikalla ollut silminnäkijä Allison Summers kuvailee tapahtumia ostoskeskuksessa törmäyshetken jälkeen.
Uuteen, rakenteilla olevaan World Trade Centerin rakennuskompleksiin on suunnitteilla uusi ostoskeskus. Uuden kaksikerroksisen keskuksen pinta-ala tulee olemaan noin 46 000 neliömetriä, mikä tekee siitä jälleen Lower Manhattanin suurimman ostoskeskuksen. Tosin pinta-alaltaan uusi keskus on alkuperäistä noin puolet pienempi johtuen Syyskuun 11. päivän iskujen muistomuseon vaatimasta tilasta. Ostoskeskus ulottuu myös uusien Two-, Three- ja Four World Trade Centerin pohjakerroksiin. Uuden ostoskeskuksen arvellaan valmistuvan vuonna 2014.
TUL Cup 2012
TUL Cup 2012 oli 73. järjestetty Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Se pelattiin turnausmuotoisena Kotkassa Ruonalan urheiluhallissa 3.–4. maaliskuuta 2012. Mukaan oli ilmoittautunut viisi joukkuetta, joista mestaruuden voitti FC KooTeePee.
Turnauksen ottelut pelattiin tavanomaisesta poiketen 2×30 minuutin pituisina.
NextGen Series
NextGen Series on jalkapallokilpailu eurooppalaisille alle 19-vuotiaiden seurajoukkueille. Kilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran kaudella 2011–2012. Pelitavaltaan NextGen Series mukailee Mestarien liigaa.
Ensimmäisen mestaruuden voitti Internazionale. Kilpailun hallitseva mestari on Aston Villa.
Ensimmäisellä kaudella kilpailuun kutsuttiin 16 seuraa niiden akatemioiden tason perusteella. Joukkueet jaettiin neljään neljän joukkueen alkulohkoon, joiden kaksi parasta etenivät pudotuspeleihin.
Kaudella 2011–2012 kilpailuun osallistuivat Aston Villa, Liverpool, Manchester City, Tottenham, Wolfsburg, Internazionale, Marseille, Ajax, PSV, Molde, Rosenborg, Sporting, Celtic, Barcelona, Basel ja Fenerbahçe.
Kaudeksi 2012–2013 kilpailu on laajentui 24 joukkueen kokoiseksi. FC Basel jättäytyi pois ja uusina osallistujina mukaan liittyivät Arsenal, Chelsea, Paris Saint-Germain, Anderlecht, TsSKA Moskova, Athletic Bilbao, Juventus, Borussia Dortmund ja Olympiakos.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2005
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2005 järjestettiin 9.–10. heinäkuuta Lahdessa.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1982
Jalkapallon I divisioonan kausi 1982 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi jakautui kahteen vaiheeseen. Runkosarjan jälkeen neljä parasta siirtyi karsimaan Mestaruussarjan paikoista. Kahdeksan jäljelle jäänyttä jatkoi I divisioonan loppusarjassa, johon saivat mukaansa runkosarjan puolitetut pisteet.
Neljä parasta karsimaan Mestaruussarjan neljän heikoimman kanssa.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2004
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2004 järjestettiin 3.–4. heinäkuuta Kajaanissa.
Luettelo Ilveksessä pelanneista jääkiekkoilijoista
Tämä on luettelo Tampereen Ilveksessä pelanneista jääkiekkoilijoista. Luettelossa on vain SM-liigan aikana pelanneet. Tilastot päivitetty kauden 2016-2017 jälkeen.
Hjelt (suku)
Hjelt on suomalainen merkittävä sivistyssuku, joka on lähtöisin Turusta. Myös eräillä muilla paikkakunnilla on elänyt samannimisiä henkilöitä, jotka eivät välttämättä ole kuuluneet samaan sukuun. Tämän Hjelt-suvun vanhin tunnettu jäsen on Turussa 1600-luvun lopulla elänyt sorvari Börjel Björninpoika Hjelt (myös Hielt tai Hieltz), joka saattoi olla lähtöisin Norjasta, jossa on ollut samannimisiä sukuja. Hänen pojanpojastaan, Turun akatemian dosentti Niklas Hjeltistä (1739–1808) alkaen Hjeltit etenivät käsityöläisistä oppineistoon. Suvun neljä 1900-luvulle elänyttä haaraa ovat saaneet alkunsa Niklas Hjeltin pojista.
Momtšilgrad
Momtšilgrad () on kaupunki ja kunta Kărdžalin alueella Etelä-Bulgariassa. Kunnan asukasluku on 16 155, ja itse Momtšilgradin keskustaajamassa asuu 7 798 asukasta (vuonna 2011). Momtšilgrad sijaitsee Varbitsajoen varrella itäisillä Rodopivuorilla,
Anno 1790
Anno 1790 on ruotsalainen historiallinen draamasarja. Näyttelijöinä mm. Peter Eggers, Joel Spira ja Linda Zilliacus. Sarjan ensimmäinen kausi käsitti 10 jaksoa ja esitettiin YLE FST5-kanavalla syksyllä 2011.
Pääosassa on Johan Gustav Dåådh, joka komisarion ominaisuudessa ratkoo rikoksia. Ohjelma kuvaa myös kuninkaan vastaisten radikaalien toimintaa. Dåådh itse on myös innostunut Ranskan vallankumouksesta ja sen tuomista uusista tuulista.
http://yle.fi/ohjelmat/1242759#kaikki (Luettu: 28.03.2012)
Arvid Laurin
Arvid Laurentius Laurin (3. lokakuuta 1901 – 6. toukokuuta 1998) oli ruotsalainen purjehtija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja oli siellä mukana saamassa star-luokassa hopeaa.
Väinö Sinisalo
Väinö Viljam Sinisalo (ent. Heikman, 13. helmikuuta 1892 Mäntsälä – 27. maaliskuuta 1951 Riihimäki) oli suomalainen poliitikko, puoluekannaltaan sosialidemokraatti.
Sinisalo toimi syyskuusta 1933 huhtikuuhun 1945 kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Hän oli jäsenenä eduskunnan kansanvakuutusvaliokunnassa,
kulkulaitosvaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Hän toimi poliittisella urallaan myös Riihimäen kauppalanvaltuuston ja -hallituksen jäsenenä, ensiksi mainitun puheenjohtajana vuosina 1940–1951 ja presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1937, 1940 ja 1943.
Sinisalo toimi työurallaan maa-, metsä-, uitto-, rakennus- ja rautatietöissä Mäntsälässä, Keuruulla, Hyvinkäällä ja Hausjärvellä, Valtionrautateiden polttoainevaraston esimiehenä Riihimäellä, Riihimäen Herajoen työväentalon vahtimestarina ja kieltolakipoliisina.
Väinö Sinisalon puoliso oli Lyyli Sinisalo (o.s. Flinck), jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1912. Näyttelijä Veikko Sinisalo oli heidän poikansa.
Kongens Nytorvin metroasema
Kongens Nytorv on Kööpenhaminan metron linjojen M1 ja M2 asema Kongens Nytorvilla Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Asema sijaitsee Strøget-kävelykadun päässä kaupungin keskustassa joukkoliikenteen maksualueella 1. Asemalle on suora yhteys Magasin du Nord -tavaratalosta. Asemalla on kaksi laituriraidetta, joilla molemmilla on käytössä laituriovet.
Kongens Nytorvin asema on avattu metron käyttöönoton yhteydessä lokakuussa 2002. Itään päin kulkevat vuorot liikennöivät linjalla M1 lentoaseman ja linjalla M2 Vestamagerin suuntiin. Lännessä molempien linjojen pääteasema on Vanløse. Kongens Nytorvin asemaa laajennetaan parhaillaan M3- ja M4-metrolinjoja varten. Uudet linjat tulevat käyttämään Cityringen-kehärataa, jonka on tarkoitus valmistua vuonna 2018.
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2003
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2003 järjestettiin 5.–6. heinäkuuta Tampereella.
Park Jeong-suk
Park Jeong-suk (; s. 28. maaliskuuta 1991) on eteläkorealainen maahockeypelaaja. Hän on osallistunut olympialaisiin kahdesti, vuosina 2004 ja 2008. Park pelasi kuusi ottelua ja teki yhden maalin Ateenan kisoissa 2004, joissa Etelä-Korea oli seitsemäs ja teki kuudessa ottelussa kaksi maalia, kun joukkue sijoittui yhdeksänneksi Pekingissä 2008.
Runaway Vacation
Runaway Vacation (, televisioesityksessä suomeksi myös nimellä "Runaway Vacation – perheloma pyörillä") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Barry Sonnenfeldin ohjaaman elokuvan pääosia esittävät Robin Williams, Jeff Daniels, Cheryl Hines, Kristin Chenoweth, Joanna ”JoJo” Levesque ja Josh Hutcherson. Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta.
"Runaway Vacation" sai huonoimpien elokuvien Razzie-palkinnon erikoiskategoriasta ”huonoin perheviihteen irvikuva”.