Energia Italiassa
Tämä artikkeli käsittelee energiantuotantoa ja -kulutusta Italiassa. Germanwatchin mukaan Italian osuus maailman vuoden 2008 hiilidioksidipäästöistä oli 1,6 % (41. sija), energiankulutuksesta 1,6 % ja väestöstä 0,9 %.
Italian energiaintensiteetti on IEA:n mukaan alhaisin G8-maista vuosina 1990-2007. Se on säilynyt samana 1980-luvulta alkaen, kun samanaikaisesti muissa EU-maissa energiatehokkuus on parantunut. Italian energiatehokkuusparannus (0,25 %/vuosi) on johtunut ennemminkin toiminnan vähenemisestä kuin energian käytön tehostamisesta. Italia julkaisi vuonna 2007 kansallisen energiatehokkuussuunnitelman: 9,6% vuoteen 2016 mennessä. Energiatehokkuusstrategiasta puuttuu silti yhä (9/2009) vuosittain aikataulutetut todennettavat lyhyen ja pitkänaikavälin tavoitteet eri sektoreille suhteessa kokonaisuuteen vähintään vuoteen 2020 asti.
Vuonna 2008 energian tuonti suhteessa primaarienergiaan oli Italiassa 88 % (1810/2047 TWh). IEA:n mukaan vuonna 2007 Italia oli "7. suurin öljyntuojamaa": 94 Mt (4 %), "4. maakaasun tuojamaa" (77 mrd. kuutiota =10 %), "7. kivihiilen tuojamaa" (25Mt =3 % maailman tuonnista). Italialla on "9. sija öljyjalosteiden tuonnissa" (101 Mt, 2,6 % maailman tuonnista) vuonna 2007, joista vientiin meni 17 Mt.
Italia tuo öljyä muun muassa Libyasta. Tuonnin määrä vuonna 2010 oli (343 / 1207) *10 tynnyriä päivässä.
Italian sähkönkulutus asukasta kohti oli 22 % pienempi kuin EU-15 keskiarvo. Italiassa ei ole ydinvoimaa. Vuonna 2006 uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön osuus oli 5,8 % pienempi kuin vuonna 2004.
Vuonna 2005 oma sähköntuotanto oli 5200 kWh/as. ja jakautui seuraavasti: fossiilinen voima 81 %, vesivoima 17 % ja jäte 2%. Yrityksiin sisältyy Enel. Syöttötariffi säädettiin vuonna 1992.
Italian sähkönkulutus oli 339 TWh vuonna 2008. Italian sähkönkulutuksesta vuonna 2009 oli fossiilista 66 %, uusiutuvaa sähköä 21 % ja sähkön tuontia 13 %.
Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen pidetty kansanäänestys päätti keskeyttää silloin käytössä, suunnitteilla ja rakenteilla olleen ydinvoiman. Vuosi onnettomuuden jälkeen, 1987 Italiassa päätettiin sulkea kaikki neljä ydinvoimalaitosta ja niistä viimeinen suljettiin vuonna 1990 Silvio Berlusconin hallitus on asettanut uudelleen tavoitteeksi rakentaa uusia ydinvoimaloita niin, että vuoteen 2030 mennessä 25 % maan sähköstä tuotettaisiin ydinvoimalla.
Eni on johtava öljy- ja kaasuyritys Italiassa.
Kapasiteetti vuoden 2008 lopussa oli: tuulivoima 3 700 MW (2 % sähköstä), aurinkolämmitys 1 100 MW, geoterminen energia 800 MW, aurinkokennot 300 MW ja biodiesel 6,5 TWh. Tuulivoiman osuus uusiutuvasta sähköstä oli 9 %. Italialla olisi merkittävästi hyödynnettyä suurempi aurinko- ja tuulivoimapotentiaali.
IEA:n mukaan Italian rakennuskannan energiatehokkuudessa on parannusmahdollisuuksia. Energy Performance of Buildings direktiivin (EPBD) ratifiointi vahvistaisi sekä uusien että vanhojen rakennusten energiankulutusta. IEA:n mukaan Italian tulisi vahvistaa passiivitalojen, nollaenergiatalojen ja matalaenergiatalojen rakentamista.
Italiassa oli IPCC:n mukaan 2000-luvun alussa noin 550-600 ajoneuvoa 1000 asukasta kohti. Vertailuna ajoneuvomäärä arvioituna: USA 750, UK 400, Saksa 430 ja Ruotsi 450. Italia asetti 2/2009 talouskannusteen, ns. romutuskorvauksen, vanhojen autojen vaihtamiseksi uusiksi, kuten Ranskassa, Saksassa ja Japanissa.
IEA:n mukaan ekoajaminen antaa 10 % polttoainesäästön. Italialla on ekoajo-ohjelma, kuten Euroopan komissio, Kanada, Saksa, UK ja USA. Italia on hyväksynyt EU asetuksen uusien autojen CO-päästörajasta: 130 g/km vuodesta 2015, siten että vuonna 2012 uusista autoista 65 % alittaa rajan. Italiassa on biopolttoaineille E1 ja D1 velvoite v. 2008.
Italia on EU:n perustajajäsen ja sitoutunut EU:n päästövähennyksiin. Italia on ratifioinut Kioton pöytäkirjan. Italian ilmastopäästöt kasvoivat 10 % aikavälillä 1990-2005 (517 Tg (1990) ja 567 Tg (2006). Suomen päästöt kasvoivat samana aikana 13 %.