hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Silver Surfer (videopeli)
Silver Surfer on Software Creationsin kehittämä ja Arcadia Systemsin vuonna 1990 julkaisema shoot ’em up Nintendo Entertainment Systemille. Peli perustuu Marvelin Hopeasurffari-nimiseen supersankariin.
Pelin alussa on valittava yksi viidestä kentästä, jotka suoritetaan vapaavalintaisessa järjestyksessä. Tasot rakentuvat yhden pomovastuksen ympärille, jotka ovat myös peräisin Marvel-universumista. Tasojen perspektiivi vaihtelee ylhäältä sivulta kuvattavaan. Etäisesti peli muistuttaa Capcomin "Mega Man" -sarjaa.
Peli on tunnettu huimasta vaikeusasteestaan, sillä Hopeasurffari kuolee yhdestä iskusta, jonka jälkeen on palattava tason alkuun. Tämän vuoksi se sai ilmestyessään ristiriitaisia arvosteluja ja sitä pidetään yhtenä konsolin vaikeimmista peleistä. Pelin musiikkeja on pidetty tosin suuressa arvossa.
Aarni Voipio
Aarni Voipio (vuoteen 1901 Åkerman; 10. helmikuuta 1891 Viipuri – 30. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen teologi ja professori.
Voipion isä oli senaattori, hovioikeuden presindentti D. W. Åkerman ja äiti Emma Henrika Perander. Hänen veljensä oli juristi, vapaa-ajattelija Väinö Voipio. Yhdessä sisarustensa kanssa Aarni otti käyttöön Voipio-sukunimen vuonna 1901.
Voipio opiskeli Helsingin yliopistossa vuodesta 1909 alkaen ja julkaisi unissa- eli horrossaarnaamisesta kaksiosaisen väitöskirjan 1921–1922, jonka ensimmäisestä osasta hän sai filosofian tohtorin ja toisesta teologian tohtorin arvon. Voipio julkaisi tutkimuksen keskeiset tulokset myöhemmin englanniksi teoksena "Sleeping Preachers: A Study in Elastic Religiosity" (1951).
Voipio oli Helsingin yliopiston teologisten esikäsitteiden apulainen 1922–1935 ja käytännöllisen teologian professori 1935–1955. Suomen Pyhäkouluyhdistyksen puheenjohtaja hän oli 1945–1952, ja lisäksi hän toimi useissa muissa järjestöissä ja yhdistyksissä. Voipio julkaisi melko vähän varsinaisia tutkimuksia mutta useita kymmeniä laajempaan käyttöön tarkoitettuja teoksia. Hän kehitti myös käytännöllisen teologian opetusta muun muassa harjoitusten ja opintoretkien avulla, pyrkimyksenään perehdyttää opiskelijoita seurakuntatyöhön. Hän toimi itsekin pappina 1919–1941. Voipio oli innokas musiikinharrastaja, joka opiskeli, sävelsi ja esitti musiikkia ja toimi kuoronjohtajana.
Voipion ensimmäinen puoliso vuodesta 1915 oli Emma Charlotta Soininen, ent. Johnsson (1886–1959). Heidän lapsiaan olivat ylijohtaja Aarno Voipio, sähkötekniikan professori Erkki Voipio, silmätautien erikoislääkäri Hannu Volmari Voipio ja ekonomi Osmo Mikael Voipio. Aarni Voipion toinen puoliso vuodesta 1960 oli Tilda Lempinen (s. 1918).
Tanimbarinsilkkikerttunen
Tanimbarinsilkkikerttunen ("Horornis carolinae") on silkkikerttusten heimoon kuuluva indonesialainen varpuslintu.
Tanimbarinsilkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Yamendan saarella, joka on Molukkeihin kuuluvista Tanimbar-saarista suurin. Sopivissa elinympäristöissä laji on yleinen. Sitä tavataan kuitenkin vain hyvin pienellä alueella ja se on saattanut vähentyä elinympäristöjen häviämisen seurauksena, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Vuorisilkkikerttunen
Vuorisilkkikerttunen ("Cettia major") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Vuorisilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Dominique Venner
Dominique Venner (16. huhtikuuta 1935 Pariisi – 21. toukokuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen tietokirjailija ja äärioikeistolainen aktivisti. Vennerin kuolemasta tuli kansainvälinen uutinen, kun hän ampui itsensä Pariisin Notre Damen katedraalissa vastalauseena muslimien maahanmuuton sallimiselle ja sukupuolineutraalin avioliittolain hyväksymiselle. Ampumisvälikohtauksen takia katedraalista jouduttiin evakuoimaan noin 1 500 kävijää.
Bougainvillensilkkikerttunen
Bougainvillensilkkikerttunen ("Horornis haddeni") on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Laji löydettiin vuonna 2006 ja se tunnetaan hyvin huonosti.
Bougainvillensinlkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Bougainvillen saarella Papua-Uusi-Guineassa. Se elää vuoristometsissä 700–1 500 metrissä. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Sitä kuitenkin tavataan vain melko pienellä alueella ja sitä uhkaavat vieraslajit ja metsien häviäminen, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Kuohun Pilke
Kuohun Pilke Oy oli 1940-luvun loppupuolella Neuvostoliittoon suuntautuneen suomalaisen vakoilun peiteorganisaatio. Se toimi näennäisesti puupilkkeen valmistajana Jyväskylän maalaiskunnassa, Kuohulla. Kuohun Pilke oli perustettu Heikki Määttäsen johtaman kuljetusliikkeen yhteyteen. Itse pilketehdas sijaitsi Lampsilan tilan riihessä ja sai käyttövoimansa pienestä vesivoimalasta.
Vastaavia peiteyrityksiä oli eri puolilla maata. Kuohun ohella toimipaikkoina olivat Oulu, Kajaani, Joensuu, Lappeenranta ja Helsinki. Tämäntapaisiin organisaatioihin sijoitettiin jatkosodan aikaista tiedusteluhenkilöstöä ja -materiaalia. Kuohun Pilke on asemaltaan poikkeuksellinen sikäli, että sitä on kuvattu päämajan tiedusteluelimen, tilastotoimiston, salaiseksi osaksi. Yrityksen perustamisen aikaan päämajan Ulkomaanosasto 2:n alainen tilastotoimisto lakkautettiin. Osan sen tehtävistä sai hoitaakseen Kuohun Pilke.
Kätkettävä materiaali koostui pitkälti radiolaitteista ja ajoneuvoista. Niinpä yritykset oli luonnollista perustaa elektroniikka- ja kuljetusalan liikkeiksi. Samalla niihin kätkettiin muuta alan materiaalia: karttoja, kameroita, räjähdysaineita ja aseita. Lisäksi Pohjois-Suomessa toimi yhtiöitä, joiden kautta siirrettiin materiaalia ja ihmisiä länteen. Ruotsiin kätkettiin muun muassa suomalaistiedustelun palveluksessa toimineita Neuvostoliiton kansalaisia. Toimintaa johtivat tiedustelu-upseerit Reino Hallamaa, Johannes Vehniäinen ja Uljas Käkönen. Eversti Hallamaa oli aiempi radiotiedustelun johtaja ja majuri Vehniäinen kaukopartio-osaston päällikkö.
Kuljetus- ja pilkeyrityksen sijainniksi valikoitui kesällä 1945 Kuohun kylän Lampsilan tila. Yhtiön peitetoimia olivat liikennöinti ja häkäpönttöautoihin tarvitun puupolttoaineen eli pilkkeen tuottaminen. Toimitusjohtajien, entisten kaukopartiomiesten Heikki Määttäsen ja Paavo Suorannan, piti säilyttää jatkuvassa lähtövalmiudessa yksi tiedustelupartio. Vaatimuksina olivat tarkat kartat, konepistooliaseistus sekä koulutetut ja kovakuntoiset partiomiehet. Toiminta kuitenkin kuivui kokoon Määttäsen kadottua tiedustelumatkallaan toukokuussa 1950. Ei tiedetä, lähtikö Määttänen matkalleen Naton vai Suomen laskuun. Rajalla kuultiin laukauksia, ja Suojelupoliisi etsi miestä sittemmin laajalti, mutta tuloksetta. Määttäsen poika Heikki Määttänen oli tunnettu tv-näyttelijä 1980-1990-luvulla.
Historic Rally Trophy
Historic Rally Trophy on Suomessa autourheilun vuosittaisen sääntökirjan FIA:n liitteen K:n teknisten sääntöjen ja Suomen kansallisten lisäysten mukaan ajettava autourheilukilpalusarja, jossa ajetaan Historic Trophy -voitoista 1- ja 2- ohjaajille erikseen.
Fredrik Woldstedt
Fredrik Woldstedt (22. maaliskuuta 1813 Himanka – 18. lokakuuta 1861 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja geodeetti.
Woldstedtin vanhemmat olivat Kortesjärven saarnaaja Matias Wollstedt, myöhemmin Woldstedt (1780–1825) ja Fredrika Lovisa Moberg. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1829. Woldstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1834, lisensiaatiksi 1837 ja tohtoriksi 1844.
Woldstedt toimi Helsingin yliopiston tähtitieteellisen observatorion amanuenssina 1835–1842, palveli Pulkovan observatoriossa Venäjällä 1842–1845 ja oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professorina 1846–1861 (virkavapaalla 1858–1859 ja 1861). Vuosina 1835–1844 hän vastasi Venäläis-Skandinavisen astemittauksen Suomen osuuden mittauksista. Ollessaan Pulkovan tähtitornin palveluksessa, hän osallistui Pulkovan ja Altonan maantieteellisen pituuseron määrittämiseen. Hänen Argelanderin havaintoihin pohjautuva Helsingin tähtitornille laskemansa leveys 60° 9” 43.23” oli pitkään käytössä.
Fredrik Woldstedtin puoliso oli F. G. W. Struven tytär Gustava Georgina Lovisa Struve (k. 1887). Heidän poikansa oli Pietarin tiedeakatemian eläintieteellisen museon konservaattori Fredrik Wilhelm Woldstedt (1847–1884).
Vihannin kirkonkylä
Vihannin kirkonkylä on taajama Raahen kaupungissa. Taajama sijaitsee kantateiden 86 ja 88 läheisyydessä, noin 36 kilometriä Raahen kaupungin keskustasta itään. Se oli aiemmin vuoden 2013 alussa lakkautetun Vihannin kunnan keskustaajama. Kirkonkylällä toimii vuonna 2005 perustettu Kirkonkylän asukasyhdistys Vihannin Rinti.
Carl Henrik Wrangel
Carl Henrik Wrangel (1681–1755) oli Ruotsin sotamarsalkka (1754).
Wrangel jäi venäläisten vangiksi Pultavan taistelussa ja oli sotavankina vuoteen 1722. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1732 Uudenmaan ratsuväkirykmentin, Hämeen rykmentin ja Uudenmaan rakuunarykmentin eversti. Vuonna 1739 hänestä tuli Skaraborgin rykmentin eversti. Hattujen sodassa hänet määrättiin 1741 Taavetin Marttilassa olleen 4 000 miehen suuruisen osaston päälliköksi. Hän kärsi tappion Lappeenrannan taistelussa, jossa hän haavoittui ja jäi vangiksi. Vuonna 1743 hänestä tuli Närken ja Vermlannin rykmentin eversti. Hän erosi palveluksesta 1748.
Jussi Turja
Jussi Turja (s. 5. tammikuuta 1990 Lapua) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa lapualaista Kobria.
Turja on Korikobrien kasvatti ja pelasi ensimmäistä kertaa I-divisioonassa kaudella 2005–2006. Hän edusti seuraa toisella sarjatasolla vuodet 2005–2012 ja pelasi välillä yliopistokoripalloa Virginia Lynchburgissä. Kaudella 2012–2013 Turja pelasi ensimmäistä kertaa Korisliigassa ja teki 6,0 pistettä ottelua kohden.
Turja loukkaantui keväällä 2015 ja oli tämän vuoksi pelaamatta ison osan kautta 2015–2016. Heinäkuussa 2016 hän teki Kobrien kanssa jatkosopimuksen.
Jorge Torres Nilo
Jorge Emmanuel Torres Nilo (s. 16. tammikuuta 1988 Tijuana, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän edustaa meksikolaista Tigres de la UANLia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Torres Nilo teki ensiesiintymisensä Club Atlasin edustusjoukkueessa 25. helmikuuta 2006 ottelussa Estudiantes Tecosia vastaan.
27. toukokuuta 2010 hän siirtyi Tigres de la UANLiin.
Torres Nilo pelasi ensimmäisen ottelunsa Meksikon maajoukkueessa 24. syyskuuta 2008 ystävyysottelussa Chileä vastaan. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 28. toukokuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan.
Cumberland (Englanti)
Cumberland on luoteisin Englannin historiallisista kreivikunnista ajalta 1889–1974. Carlislen kaupunki erotettiin siitä hallinnollisesti vuonna 1914. Se rajoittui pohjoisessa Skotlantiin. Cumberland jakautui hallinnollisesti kuuteen kihlakuntatyyppiseen "ward"iin, nämä puolestaan seurakuntiin. Nykyään Cumberland kuuluu Cumbriaan yhdessä Westmorlandin ja eräiden pienempien alueiden kanssa.
Cumberland on ollut harvaan asuttua, sangen maaseutumaista. Se sijaitsi Irlanninmeren itärannalla.
Beniamino Depalma
Beniamino Depalma (s. 15. toukokuuta 1941 Giovinazzo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 3. huhtikuuta 1965 ja nimitettiin Amalfi-Cava de' Tirrenin arkkihiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. tammikuuta 1991 Michele Giordano, jota avustivat Ciriaco Scanzillo ja Ferdinando Palatucci.
15. heinäkuuta 1999 Depalma nimitettiin Nolan hiippakunnan johtajaksi arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hänet asetettiin tähän virkaan 16. lokakuuta.
Gianfranco Pandolfini
Gianfranco Pandolfini (16. syyskuuta 1920 Firenze – 3. tammikuuta 1997 Firenze) oli italialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Samassa joukkueessa pelasi Gianfrancon veli Tullio Pandolfini.
Pandolfini voitti vuonna 1947 myös Euroopan-mestaruuden.
Hesket Newmarket
Hesket Newmarket on kylä Englannin luoteiskulmalla Cumbriassa Skiddaw-vuoren pohjoispuolella. Siellä Old Crown Inn -nimisen majatalon ladossa toimii muun muassa bitter-tyyppisiä laatuoluita tuottava paikallisen osuuskunnan panimo.. Ensimmäinen fellponeille tarkoitettu hevoskatsastus järjestettiin kylässä vuonna 1894. Alueella on harjoitettu muun muassa kupari- ja hopeakaivostoimintaa sekä maanviljelystä.
Tullio Pandolfini
Tullio Pandolfini (6. elokuuta 1914 Firenze – 23. huhtikuuta 1999 Firenze) oli italialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Myös Tullion veli Gianfranco Pandolfini pelasi joukkueen jäsenenä.
Pandolfini saavutti kansallisen mestaruuden uinnissa.
Pony Club
Pony Club on nuorisolle tarkoitettu kansainvälinen hevosharrastusjärjestö. Se toimii yli 30 maassa. British Pony Club perustettiin aluksi 1929. Yhdysvalloissa vastaava järjestö aloitti vuonna 1954. Pony clubien jäsenmäärä on yli 100 000, Australian järjestön ollessa suurimpana yli 50 000 jäsenellään.
Sweden Cup
Sweden Cup on vuosittain Tukholmassa Solvallan raviradalla järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Se on toukokuun viimeisenä viikonloppuna pidettävien Elitloppet-ravien lauantain päälähtö ja viikonlopun toiseksi merkittävin suurkilpailu.
Sweden Cup järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977. Siihen osallistuu avoimien sarjojen hevosia, joita ei ole kutsuttu mukaan viikonlopun pääkilpailuun Elitloppetiin. 1990-luvulla kilpailu tunnettiin joitakin vuosia nimellä Mitshubishi Motors Cup.
Vuodesta 1982 lähtien Sweden Cup on kilpailtu Elitloppetin tavoin 1 600 metrin matkalla autolähetyksenä. Aluksi juostaan kaksi kahdeksan hevosen alkuerää, joista molemmista neljä parasta pääsee myöhemmin samana päivänä järjestettävään kahdeksan hevosen finaaliin. Vuosina 1977–1981 ajettiin kaksi osalähtöä ja kilpailun voittajaksi selvisi molemmat lähdöt voittanut hevonen tai kahdesta eri voittajasta nopeimman yhteisajan saavuttanut.
Suomalaisomistuksessa kilpailleista hevosista ovat Sweden Cupin voittoon yltäneet Keystone Patriot (1981), Leander Blue Chip (1983), Glenn Kosmos (1985) sekä Express Merett (2009). Lisäksi ranskalaisomistuksessa juossut suomalaissyntyinen Louise Laukko voitti kilpailun vuonna 1998. Oman karsintalähtönsä ovat suomalaisista voittaneet Nevele Fever (1983) ja Passionate Kemp (2006).
Copenhagen Cup
Copenhagen Cup on vuosittain Charlottenlundin raviradalla Kööpenhaminassa järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Sen perinteinen ajankohta on kesäkuun toinen viikonloppu.
Kilpailu perustettiin vuonna 1928 nimellä Internationalt Mesterskap. Se järjestettiin vuosikymmenien ajan epäsäännöllisin väliajoin, kunnes 1975 nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa ja kilpailusta tehtiin vuosittainen tapahtuma. Kilpailumatkoja on vuosien saatossa ollut useita ja ne ovat vaihdelleet 1 600 ja 2 500 metrin välillä. Nykyinen 2 011 metriä on ollut käytössä vuodesta 1978 lähtien. Vuonna 1949 kilpailu järjestettiin kahtena eri lähtönä.
Suomalaishevonen on onnistunut voittamaan Copenhagen Cupin kahdesti, Charme Asserdal vuonna 1979 sekä ruotsalaisen Stig H. Johanssonin ohjastama ja valmentama ahvenanmaalainen Indian Silver vuonna 2000.
= Omistajan kotimaa.
Itä–Länsi-ottelu 1946
Vuoden 1946 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Helsingin Kaisaniemessä 29. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan kahdestoista Itä-Länsi-ottelu. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4000.
Pauli Vainio, Elmer Meilahti sekä Reino Kaukainen olivat poissa mestaruussarjakarsintojen takia. Eero Haukiala oli poissa isänsä hautajaisten takia.Itä aloitti sisällä.
Bruce Catton
Charles Bruce Catton (9. lokakuuta 1899 Petoskey, Michigan − 28. elokuuta 1978 Frankfort, Michigan) oli yhdysvaltalainen historioitsija, tietokirjailija ja toimittaja, joka tunnetaan parhaiten Yhdysvaltain sisällissotaa käsittelevistä kirjoistaan. Catton popularisoi historiaa käyttämällä värikkäitä hahmoja ja historiaan perustuvia lyhyitä kertomuksia faktojen, päivämäärien ja analyysien ohessa. Hän voitti Pulitzer-palkinnon vuonna 1954 kirjallaan "A Stillness at Appomattox", joka kertoo Ulysses S. Grantin viimeisistä taisteluista Virginiassa.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Catton työskenteli toimittajana "Cleveland Newsissä", "Boston Americanissa" (1920–1924) ja "The Plain Dealerissä" (1925). Vuodet 1926–1941 hän työskenteli Newspaper Enterprise Associationissa kirjoittaen pääkirjoituksia ja kirja-arvosteluja sekä toimi Washingtonin-kirjeenvaihtajana. Catton yritti kahdesti saada Oberlin Collegessa keskeytyneet opintonsa loppuun, mutta sanomalehtityön vuoksi se ei onnistunut. Oberlin myönsi hänelle kunniatohtorin arvon vuonna 1956. Tämän lisäksi hänellä on useita muita kunniatohtorin arvoja eri yhdysvaltalaisista yliopistoista.
Toisen maailmansodan aikana Catton oli liian vanha asevelvolliseksi, joten hän toimi War Production Boardin informaatiopäällikkönä. Sodan jälkeen hän toimi vastaavissa tehtävissä talousministeriössä ja sisäasiainministeriössä. Cattonin ensimmäinen kirja "War Lords of Washington" ilmestyi vuonna 1948. Virkamiehenä Catton oli vuoteen 1952, jonka jälkeen hän siirtyi kokopäiväiseksi kirjailijaksi ja toimittajaksi. Vuonna 1954 hän aloitti uuden "American Heritage" -lehden toimittajana.
Society of American Historians myönsi yhteistyössä American Heritage Publishing Companyn kanssa vuosina 1984–2006 Bruce Catton -palkintoa. Se on elämäntyöpalkinto historiaan liittyvästä kirjoittamisesta. Palkinnon ovat saaneet Dumas Malone (1984), C. Vann Woodward (1986), Richard B. Morris (1988), Henry Steele Commager (1990), Edmund S. Morgan (1992), John Hope Franklin (1994), Arthur Schlesinger Jr. (1996), Richard N. Current (1998), Bernard Bailyn (2000), Gerda Lerner (2002), David Brion Davis (2004), ja David Herbert Donald (2006).
Argoksen talo
Argoksen talo oli Helsingissä Pohjoisesplanadin ja Manner­heimin­tien (alk. Itäinen Henrikin­katu) kulmassa sijainnut viisikerroksinen rakennus, joka valmistui vuonna 1897. Siitä on nykyisin jäljellä vain julkisivut; sisä­tilat purettiin vuosina 1986–1987 Stock­mannin tavara­talon laajennuksen tieltä.
Talo rakennettiin alun perin asuintaloksi. Julkisivun suunnitteli Grahnin, Hedmanin ja Wasastjernan arkkitehtitoimistossa työskennellyt John Settergren. Rakennuksen tieltä purettiin paikalla aiemmin sijainnut, vuonna 1843 rakennettu kaksikerroksinen Staudingerin talo.
Argoksen talon runsaasti koristeltu, tiilestä ja ruotsalaisesta hiekka­kivestä rakennettu julki­sivu oli Helsingin ensimmäisiä jugendtyylisiä julki­sivuja, ja se on lähes tarkka kopio Tukholmassa Strandvägenin varrella sijaisevasta, Isak Gustaf Clasonin suunnittelemasta Bünsowin talosta.
Jo talon valmistumis­vuonna sen ala­kertaan perustettiin Wulffin paperi­kauppa. Se toimi paikalla vuoteen 1965 saakka, jolloin valmistui yhtiön uusi toimi­talo Manner­heimin­tien toisella puolella. Tämän vuoksi tämä keskeisellä paikalla Helsingin keskustassa sijainnut rakennus tuli yleisesti tunnetuksi ”Wulffin kulman” nimellä.
Stockmann osti Argoksen talon vuonna 1919. Tämän jälkeen rakennus oli vuosi­kymme­nestä toiseen purku-uhan alainen, sillä samaan kortteliin rakennettua Stock­mannin tavara­taloa oli tarkoitus myöhemmin laajentaa koko korttelin suuruiseksi. Sigurd Frosteruksen suunnitelmaa tavaratalon laajentamiseksi ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Tavara­taloa ryhdyttiin laajentamaan vasta 1980-luvulla, ja tällöin järjestetyn arkkitehti­kilpailun voittaneen, Kristian Gullichsenin, Erkki Kairamon ja Timo Vormalan laatiman suunnitelman mukaisesti Argoksen talon julki­sivut jätettiin pystyyn, mutta sisä­tilat purettiin ja rakennettiin kokonaan uudestaan.
Uudisrakennus valmistui vuonna 1989. Samalla julkisivu, josta välillä oli poistettu parvekkeet ja muut koristeet, palautettiin alkuperäiseen asuunsa.
Hennie Keetelaar
Hendrikus Zacharias "Hennie" Keetelaar (23. tammikuuta 1927 Hilversum – 28. tammikuuta 2002 Alphen aan den Rijn) oli alankomaalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueesesen.
Thurston Moore
Thurston Joseph Moore (s. 25. heinäkuuta 1958 Coral Gables, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja taiteilija. Hän soitti kitaraa ja lauloi Sonic Youth -yhtyeessä vuoteen 2011 asti, bändin hajoamiseen saakka.
Moore oli naimisissa yhtyetoverinsa Kim Gordonin kanssa. Heillä on yksi lapsi, vuonna 1994 syntynyt Coco Hayley Gordon Moore.
Samuel Francis Smith
Samuel Francis Smith (21. lokakuuta 1808 Boston – 16. marraskuuta 1895 Boston) oli yhdysvaltalainen pappi, toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten sanoituksesta isänmaalliseen lauluun ”My Country, ’Tis of Thee”.
Smith valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1829 ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Andoverin pappisseminaarissa. Vuosina 1834–1842 hän toimi pappina Watervillen ja Newtonin baptistiseurakunnissa. Smith oli päätoimittajana bostonilaisessa baptistisanomalehdessä "The Christian Review’ssä" ja myöhemmin muissa baptistiseurakunnan julkaisuissa. Pappisuransa jälkeen hän opetti kieliä Waterville Collegessa.
Vuonna 1832 Smith kirjoitti sanoitukseen isänmaalliseen kappaleeseen ”My Country, ’Tis of Thee”, jonka sävel tuli Ison-Britannian kansallislaulusta ”God Save the King”. Smith sanoitti lukuisia hymnejä ja kirjoitti runoja. Hänen kuolinvuotenaan 1895 ilmestyi runokokoelma "Poems of Home and Country".
Sergio Lauricella
Sergio Lauricella (19. kesäkuuta 1921 Napoli – 2. toukokuuta 2008) oli italialainen säveltäjä ja taidelajien olympiamitalisti. Hän kilpaili Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisissa soitin- ja kamarimusiikin sarjassa kappaleellaan "Toccata per pianoforte", jolla hän sai pronssimitalin.
Erling Brene
Niels Erling Emmanuel Brene (14. marraskuuta 1896 Kööpenhamina – 17. toukokuuta 1980 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän kilpaili Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisten taidelajeissa ja sai orkesterimusiikin sarjassa pronssia sävellyksellään "Vigueur".
Brene opiskeli vuodesta 1921 Kööpenhaminan Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hän sai vaikutteita Ranskasta sekä Béla Bartókin ja Igor Stravinskin teoksista. Hänen sävellyksiinsä kuuluu oopperoita ja näyttämömusiikkia, orkesteri- ja kamarimusiikkia, konserttoja, pianomusiikkia ja lauluja.
Tommy Lindgren
Tommy Lindgren (s. 1977) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan erityisesti Don Johnson Big Bandin vokalistina. Lindgren on esiintynyt monissa muissakin kokoonpanoissa. Näitä ovat muun muassa GG Caravan ja Ricky-Tick Big Band & Julkinen Sana.
Ihmisoikeusaktivistina tunnettu Lindgren on työskennellyt musiikin ohella muun muassa Suomen Amnestyn tiedottajana ja toimitussihteerinä, ja hän on mukana Suomen lasten ja nuorten säätiön Zest-toiminnassa. Hänen isänsä on ruokatoimittaja ja -kirjailija Christer Lindgren.
Chelsea Grin
Chelsea Grin on yhdysvaltalainen deathcore-yhtye, joka perustettiin Salt Lake Cityssä vuonna 2007. Yhtyeen levytyssopimus on kirjattu Artery Recordings yhtiölle, jonka alla on julkaistu kaksi EP:tä, sekä kolme täysipitkää albumia.
Yhtyeen alkuperäisinä perustajina toimivat solisti Alex Koehler, kitaristi Chris Kilbourn, basisti Austin Manticorena sekä soolokitaristi Michael Stafford. Yhtyeen nimi oli ennen nykyistä Ahaziah, jota ei kuitenkaan käytetty yhdenkään julkaisun yhteydessä. Austin esitteli yhtyeen Andrew Carlstonille, joka auttoi kappaleiden uudelleenkirjoituksessa, sekä uuden materiaalin tuottamisessa yleisesti. Tämä prosessi johti heidän ensimmäiseen julkaisuunsa, Chelsea Grin (EP), jota markkinoitiin aluksi vain internetissä iTunes -palvelun kautta, kunnes albumi vihdoin julkaistiin CD:nä 27. heinäkuuta, 2008. He julkaisivat yhtyeen alkuvaiheilla myös singlet "Crewcabanger" ja "Lifeless", jotka saavuttivat kuuntelijoiden kiinnostuksen MySpacessa.
Myöhemmin yhtye alkoi hakemaan kolmatta kitaristia, joka johti Dan Jonesin liittymiseen yhtyeeseen. Tästä seurasi myös heidän ensimmäinen täysipitkä albumi "Desolation of Eden", joka julkaistiin vuonna 2010. Heti seuraavana vuonna ilmestyi toinen albumi "My Damnation", ennen kuin yhtyeen toinen, vuonna 2012 ilmestynyt EP "Evolve" tuli kansan kuultavaksi. 2014 heinäkuuta julkaistiin "Ashes to Ashes", ja vuonna 2017 "Self Inflicted".
"Self Inflicted"in jälkeen solisti Alex Koehler joutui eroamaan yhtyeestä alkoholiongelmien ja niihin liittyvän masennuksen vuoksi. Yhtyeeseen otettiin tilalle Lorna Shoren laulaja Tom Barber. Uudella kokoonpanolla julkaistiin vuonna 2018 albumi Eternal Nightmare.
Jingo Viitala
Jingo Viitala (oik. "Jenny Viitala Vachon", 29. toukokuuta 1918 Toivola, Michigan – 10. kesäkuuta 2009) oli amerikansuomalainen muusikko, artisti, kirjailija ja paikallishistoroitsija. Viitalalle myönnettiin vuonna 1988 Michigan Heritage -palkinto. Viitala esitti lauluja suomeksi ja englanniksi ja fingelskaksi ja käänsi amerikkalaisia kansanlauluja suomeksi. Näitä lauluja on levyttänyt muun muassa J. Karjalainen "Polkabilly Rebels" -levyllään.
Viitala syntyi 15-lapsiseen perheeseen Michiganin suomalaisalueella. Hänen vanhempansa olivat Erik ja Elina Wiitala (o.s. Mäkinen). Vuonna 1939 hän avioitui Stanley Vachonin (k. 1993) kanssa ja asui tämän kanssa muun muassa New Mexicossa. Heillä oli 8 lasta. Viitala on mukana Michael Loukisen vuonna 1983 ohjaamalla dokumentilla "Tradition bearers"
Skorpionisimput
Skorpionisimput eli vanhemmalta nimeltään skorpionikalat (Scorpaenidae) on simppukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista trooppisista meristä. Monia skorpionisimppulajeja pidetään akvaariokaloina.
Varhaisimmat skorpionisimppujen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu paleoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien sukujen ja lajien määrästä ei ole yksimielisyyttä. Usein skorpionisimppuihin katsotaan kuuluvan 3 alaheimoa, 23 sukua ja 172-211 lajia. Eräissä lähteissä skorpionisimppuejn heimoon luetaan alaheimoina myös muun muassa ampiaisimppuihin ("Apistidae"), kirjosimppuihin ("Neosebastidae"), korusimppuihin ("Sebastidae"), kitasimppuihin ("Setarchidae"), velhokaloihin ("Synanceiidae") ja purjesimppuihin ("Tetrarogidae") kuuluvat kalat. Tällöin skorpionisimppuejn heimossa olisi 56 sukua ja 418 lajia.
Ruumiinrakenteeltaan skorpionisimppulajit ovat litteähköjä ja suuripäisiä kaloja ja päässä on usein piikkejä. Useat heimon lajeista jäävät alle 20 cm:n mittaisiksi. Selkäeviä heimon kaloilla on 1, jossa voi olla notkelma. Eräillä lajeilla rintaevät ovat hyvin kookkaat. Selkäevän, vatasevien ja peräevän ruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen ja skorpionisimput voivat aiheuttaa ihmisellekin hyvin tuskallisen haavan. Eräillä skorpionisimpuilla ei ole uimarakkoa. Väritykseltään skorpionisimput ovat tyypillisesti värikkäitä ja kirjavia. Tyypillisiä värejä ovat punainen ja ruskea.
Skorpionisimppulajeja tavataan kaikista lämpimistä meristä, satunnaisesti myös murto- ja makeista vesistä. Ne elävät matalista vesistä aina 2 200 metrin syvyyteen. Ne elävät tyypillisesti lähellä pohjaa ja niiden ravintoa ovat äyriäiset ja pienemmät kalat. Useilla skorpionisimpuilla on sisäinen hedelmöitys ja osa lajeista synnyttää eläviä poikasia, osa kutee hyytelömäisen pallon sisälle. Kaikki skorpionisimppulajit ovat syötäviä, mutta eivät kaupallisesti ruokakaloina kovinkaan merkittäviä. Sen sijaan useat niistä ovat suosittuja merivesiakvaarioiden lajeja.
Kardiatsoli
Kardiatsoli (tunnetaan myös nimillä "pentyleenitetratsoli", "pentetratsoli", "pentametyleenitetratsoli") on verenkiertoa ja hengitystä stimuloiva lääkeaine. Sitä on käytetty konvulsiivisessa terapiassa ja skitsofrenian hoitoon, mutta sitä ei ole koskaan pidetty tehokkaana tähän tarkoitukseen. Lisäksi korkeat annostukset aiheuttavat kouristuksia ja muita haittavaikutuksia, joita on vaikea ehkäistä.
Kardiatsolin toimintatapaa ei täysin tunneta, ja sillä voi olla monia toimintamekanismeja. Kardiatsoli korvautui vuonna 1939 Englantilaisissa mielisairaaloissa sähköhoidoilla. Kardiatsolia on käytetty myös suomalaisissa mielisairaaloissa.
Päivi Horsma
Hilja Päivi Horsma-Salo alk. Högdahl (29. kesäkuuta 1889 Helsinki –  3. kesäkuuta 1972) oli suomalainen näyttelijä.
Horsma-Salon vanhemmat olivat rakennusmestari John Högdahl ja Amanda Apollonia Pastell, näyttelijät Lilli Tulenheimo ja Arna Högdahl olivat hänen sisaruksiaan. Horsma-Salo oli naimisissa vuodesta 1919 alkaen puolustusvoimain lääkintäeversti, lääketieteen ja kirurgian tohtori Toivo Johannes Salon (1881–1967) kanssa. Hän näytteli Kansallisteatterissa vuosina 1908–1951, Pro Finlandia -mitalin hän sai vuonna 1950.
Sähköteknillinen tutkimuslaitos
Sähköteknillinen tutkimuslaitos (SähkötTutkL) oli Suomen puolustusvoimien tutkimuslaitos, joka keskittyi pääasiassa sähkö- ja informaatiotekniikan sovelluksiin maanpuolustuksessa. Laitos sijaitsi vuoteen 1999 saakka Espoon Kivenlahdessa Kivenlahdentiellä. Laitoksessa toimi noin 70 tutkijaa. Sillä oli myös oma koeasema (KoeAs/SähkötTutkL).
Vuonna 1999 Sähköteknillisestä tutkimuslaitoksesta muodostettiin yhdessä Puolustusvoimien tutkimuskeskuksen kanssa Puolustusvoimien teknillinen tutkimuslaitos, ja se siirrettiin Riihimäelle.
Nikolai Starikov
Nikolai Starikov (s. 1970) on Venäjän tunnetuimpia poliitikkoja ja poliittisia kirjailijoita. Hän on syntynyt 23.8.1970 Leningradissa ja 1992 hän valmistui kemian insinööriksi Pietarin teknillis-taloudellisesta yliopistosta Engeconista. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Starikov kuvailee kirjoittamiensa kirjojen genreä historiallis-poliittiseksi salapoliisityöksi. Kirjat perustuvat tietyn tapahtuman silminnäkijäkuvauksiin.
Starikov organisoi Goebbelsin palkinnon jakamisen Venäjää panettelevalle henkilölle. Palkinnon saajan äänestävät sivustojen nstarikov.ru ja nstarikov.lj.ru käyttäjät. Goebbels oli natsi-Saksan propagandaministeri.
Starikovin piti puhua Josif Stalinista Tampereen Lenin museossa osana Venäjän uudet arvot -seminaaria toukokuussa 2013. Suomi–Venäjä-Seura kuitenkin kielsi tilaisuuden järjestämisen museon tiloissa.
Starikovilla on vaimo ja kaksi tytärtä. Starikov valmistui taloustieteilijäksi venäläisestä yliopistosta vuonna 1992.
Yaya Sanogo
Yaya Sanogo (s. 27. tammikuuta 1993 Massy) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ligue 1ssä pelaavaa Toulousea.
Päivälehden arkisto
Päivälehden arkiston kokoelmissa säilytetään Sanoma Oyj:n ja sen tytäryhtiöiden historiaan liittyvät asiakirjat ja lehtikokoelmat. Kokoelmiin sisältyvät arkistokappaleet mm. Päivälehdestä, Helsingin Sanomista, Ilta-Sanomista ja Taloussanomista sekä kaikista konsernin julkaisemista kotimaisista aikakauslehdistä, kuten Me Naisista, Kodin Kuvalehdestä, ET-lehdestä ja Aku Ankasta.
Arkistoon kuuluvat Sanoma-konsernin ja sen tytäryhtiöiden historialliset asiakirjat kokouspöytäkirjoista kirjeenvaihtoon ja tiliasiakirjoista erilaisiin muistioihin ja raportteihin. Kokoelmissa on myös valokuvia ja yhtiön historiaan liittyviä taide-esineitä. Lisäksi arkistoon on talletettu Erkon suvun arkisto.
Arkiston tutkijasalin asiakaspäätteeltä on mahdollista tehdä hakuja esimerkiksi Helsingin Sanomien vanhoihin vuosikertoihin.
Päivälehden arkisto on vuodesta 2005 ollut osa Helsingin Sanomain Säätiötä.
Päivälehden arkistosäätiö perustettiin vuonna 1984. Vuonna 2001 arkistosäätiön yhteyteen perustettiin Päivälehden museo. Vuonna 2005 Päivälehden arkistosäätiö ja korkeatasoista tieteellistä tutkimusta tukeva Helsingin Sanomain 100-vuotissäätiö yhdistyivät Helsingin Sanomain Säätiöksi.
Toini Karto
Toini Karto (o.s. "Weckman"; 1. kesäkuuta 1889 – 1970) oli suomalainen tanssinopettaja, joka johti Helsingissä toiminutta lasten liikuntakoulua. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1954.
Toini Karron isä oli Kansallisteatterin näyttelijä Knut Weckman. Hänen puolisonsa vuodesta 1911 oli palopäällikkö Lauri Karto. Toini Karto oli Tanssitaiteilijaliiton varapuheenjohtaja. Hän esiintyi myös radiopakinoitsijana.
Universal Studios Florida
Universal Studio Florida on yhdysvaltalainen Floridan Orlandossa sijaitseva teemapuisto, jonka teemana on viihdeteollisuus, erityisesti elokuvat ja televisio. Puisto avattiin 7. kesäkuuta 1990. Sen omistaa NBC Universal-viestintäyhtiö.
Paul Eiwerts
Paul Eiwerts (10. heinäkuuta 1911 – 4. syyskuuta 1999) oli suomalainen näyttelijä, jolle myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1962. Eiwerts näytteli Erik Holmbergia Teuvo Tulion vuoden 1944 elokuvassa "Sellaisena kuin sinä minut halusit."
Alex Chiasson
Alex Chiasson (s. 1. lokakuuta 1990 Montreal, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Edmonton Oilersia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Chiasson voitti Stanley Cupin Washington Capitalsin riveissä kesällä 2018.
Chiasson varattiin NHL:ään vuonna 2009 numerolla 38. Hänet varasi Dallas Stars. Hän pelasi Dallasissa kaudella 2012–13 tehden 7 ottelussa tehopistet 6+1. Hän pelasi osan kaudesta AHL-seura Texas Starsissa. Kaudella 2013–15 hän teki 79 ottelussa tehot 13+22 sekä kuudessa pudotuspeliottelussa yhden maalin ja yhden syöttöpisteen. Kaudeksi 2014–15 hän siirtyi Ottawa Senatorsiin, jossa teki ensimmäisellä kaudella 76 ottelussa 11 maalia ja antoi 15 maaliinjohtanutta syöttöä. Neljässä pudotuspeliottelussa hän ei tehnyt tehopisteitä.
Alex Chiasson ja edesmennyt Carolina Hurricanesin puolustaja Steve Chiasson eivät ole sukua keskenään.
Filosofian Akatemia
Filosofian Akatemia on vuonna 2009 perustettu helsinkiläinen tutkimus- ja koulutusyritys. Se ilmoittaa missiokseen tutkia ihmiselämän peruskysymyksiä ja tuottaa tutkimuksesta sovelluksia, jotka parantavat merkittävästi ihmisten hyvinvointia. Yritys tunnetaan työhyvinvointiin, tuottavuuteen ja elämänhallintaan liittyvistä koulutuksistaan .
Filosofian Akatemia edustaa uudenlaista yrityskonseptia. Se on perustettu mahdollistamaan jäsenilleen vapaan, apurahoista riippumattoman tutkimuksen tekemisen. Yritys korostaakin työkalujensa tieteellistä taustaa ja tuo mielellään esiin akateemisia yhteyksiään..
Filosofian Akatemian perustaja on mediasta tunnettu Lauri Järvilehto. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Karoliina Jarenko. Muita tunnettuja jäseniä ovat mm. "onnellisusfilosofi" Frank Martela ja aivotutkija Tapani Riekki.
Filosofian Akatemian julkinen toiminta on myös herättänyt kritiikkiä.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1911
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1911 Hämeenlinnassa.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1912
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1912 Haminassa.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1913
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1913 Kuopiossa.
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1915
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut pidettiin vuonna 1915 Lahdessa sunnuntaina 7. maaliskuuta.
Suomen toiset mäenlaskumestaruuskilpailut järjestettiin Kotkassa 28. helmikuuta. Järjestäjänä toimi Kotkan Hiihtoseura. Ilma oli kaunis ja tyyni, osanottajia kaikkiaan 20 (nuorten sarjoineen – yleisessä sarjassa 14). Yleisöä parisen tuhatta. Hiihtomäki, jota pidettiin Suomen parhaana, oli oivassa kunnossa.
Erillisen pituusennätyskilpailun voitti A. Jansson hypäten 27,5 metriä, joka oli paras kilpailuissa saavutettu tulos Suomessa.
Panttipataljoona: suomalaisen SS-pataljoonan historia
Panttipataljoona. Suomalaisen SS-pataljoonan historia on historiantutkija Mauno Jokipiin laatima suomalaisen SS-pataljoonan vaiheita käsittelevä tutkimus. Teos ilmestyi vuonna 1968 ja oli tuolloin ensimmäinen suomalaista vapaaehtoista SS-pataljoonaa (”panttipataljoonaa”) käsitellyt pataljoonaan liittymättömän henkilön laatima tutkimus. Teoksen taustalla vaikutti entisten suomalaisten SS-miesten järjestö Veljesapu ry. Sen ensimmäiset painokset kustansi Weilin + Göös. Kolmas (1996) ja neljäs (2000) painos ovat Veljesavun kustantamia. Tätä edistääkseen kirjoittaja siirsi tekijänoikeutensa yhdistyksen nimiin 1992. Teoksen myöhempiin laitoksiin vuodesta 1996 lähtien liitettiin ensimmäisistä puuttuneita nimiluetteloita.
Kirjassaan Jokipii esitti, että suomalaisista SS-miehistä enintään viidennes olisi ollut oikeistoradikaaleja, ja värvääjät karsivat hakijoista pois ääriaineksia. Näin Suomi olisi tarkoituksellisesti jäänyt kauas Saksan asettamasta tavoitteesta, jonka mukaan oikeistoaineksia olisi pitänyt olla noin kaksi kolmasosaa Saksaan lähteneistä. Muiden muassa historiantutkijat Oula Silvennoinen ja Marko Tikka ovat 2010-luvulla esille tulleen arkistoaineiston valossa kuitenkin osoittaneet Jokipiin kaunistelleen oikeistoradikaalien osuutta, ja SS-vapaaehtoiset ja heidät värvännyt toimikunta olivat huomattavasti Jokipiin esittämää vahvemmin erilaisten kansallismielisten radikaalien, fasistien ja kansallissosialistien käsissä. Silvennoisen ja Tikan mukaan noin 46 prosenttia vapaaehtoisista eli yli kaksinkertainen määrä Jokipiin laskelmiin verrattuna olisi ilmaissut olevansa selkeästi fasistisen politiikan kannattajia.
Jokipiin mukaan suomalaiset SS-miehet eivät myöskään osallistuneet saksalaisten toimeenpanemiin julmuuksiin juutalaisia kohtaan, mutta osa heistä todisti joukkoteloituksia silminnäkijöinä. Kuitenkin 2010-luvulla esiin tullut arkistoaineisto osoittaa osan suomalaisista syyllistyneen juutalaisten ampumisiin Saksan itärintamalla.
Arvioidessaan vuonna 2018 André Swanströmin kirjan "Hakaristin ritarit" Silvennoinen sanoo, että "Panttipataljoona" on näennäisen tyhjentävä SS-pataljoonan historia.
Bambumetsäkerttunen
Bambumetsäkerttunen ("Bradypterus alfredi") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Bambumetsäkerttusta tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja paikalliseksi koko levinneisyysalueellaan. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kameruninmetsäkerttunen
Kameruninmetsäkerttunen ("Bradypterus grandis") on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kameruninmetsäkerttusta tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa ja Gabonissa. Lajista tunnetaan yhteensä kahdeksan eri esiintymää. Sen kannaksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä ja se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Kameruninmetsäkerttunen elää tiheäkasvustoisilla soilla, joilla kasvaa "Rhynchospora corymbosa" -lajin sarakasvia. Soiden kuivattaminen on lajille potentiaalinen uhka.
Kendall Schmidt
Kendall Schmidt (s. 2. marraskuuta 1990 Kansas) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan laulaja Kendall Knightina Nickelodeonin sarjassa "Big Time Rush". Schmidtillä on myös ollut pieniä rooleja televisiosarjoissa "Teho-osasto", "Ilman johtolankaa", "Poika tulevaisuudesta", "Aavekuiskaaja" ja "Frasier". Hänen veljensä Kevin Schmidt on myös näyttelijä.
Seppo Aarnivala
Seppo Jalmari Aarnivala (ent. Andersson, 27. tammikuuta 1929 Lappee - 2. helmikuuta 2003 Nokia) oli suomalainen urheilija. Hän esiintyi viiden eri palloilulajin SM-sarjassa ja käsipallon maajoukkueessa.
Koripalloa Tampereen Pyrinnön kasvatti, 188-senttinen Aarnivala pelasi Pyrinnössä seitsemän kauden ajan saavuttaen SM-hopeaa kaudella 1958. Hän pelasi myös Suomen Koripalloliiton joukkueessa ottelun Ruotsin liittoyhdistelmää vastaan.
Käsipallossa Aarnivala saavutti SM-hopeaa Tampereen Ilveksen joukkueessa vuonna 1954. Hän pelasi myös Suomen käsipallomaajoukkueessa ja oli mukana saavuttamassa Suomen ensimmäistä voittoa Ruotsista joulukuussa 1954 Helsingissä.
Pesäpallossa Aarnivala saavutti Tampereen Pyrinnön joukkueessa SM-pronssia vuonna 1949 ja pelasi myös kolmessa Itä–Länsi-ottelussa Lännen puolella vuosina 1950, 1951 ja 1953.
Aarnivala pelasi pääsarjatasolla myös jalkapalloa ja jääpalloa.
Aarnivalan isä Otto Aarnivala kilpaili ammunnan MM-kisoissa 1937 pienoiskiväärillä. Seppo Aarnivalan sisar Terttu Aarnivala voitti koripallossa useita Suomen-mestaruuksia ja pelasi useita maaotteluita.
Aarnivala kuoli 74-vuotiaana Nokialla 2. helmikuuta 2003.
Kiukuttelu
Kiukuttelu on ihmisen, yleensä lapsen tyytymättömyyden purkamista. Se voi olla itkemistä, raivoamista, uhmaa, väkivaltaisuutta tai sanallista kiukuttelua. Kiukuttelua voi tapahtua silloin jos joku ei saa tahtoaan läpi, tai kun jotain pahaa on tapahtunut. Kiukuttelu saattaa liittyä stressiin tai masentumiseen.
Keijo Alen
Keijo Alen (s. 7. kesäkuuta 1964) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Lahden NMKY:n kasvatti, 197-senttinen Alen pelasi urallaan Lahden lisäksi Tampereen Pyrinnössä ja Kisanokiassa. Lahdessa Alen saavutti Suomen cupin voiton vuosina 1989 ja 1994. Kauden 1994–1995 päätteeksi hänet valittiin SM-sarjan kauden parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi.
Joulukuussa 1985 Alen teki Torpan Poikia vastaan miesten pääsarjan piste-ennätyksensä, 42 pistettä, joka on edelleen Pyrinnön suomalaispelaajien ennätys.
Johannes Korhonen
Johannes Matti Korhonen (s. 1958) on Eläkkeenmaksajain keskusliiton toimitusjohtaja. Aiemmin hän on toiminut Transtec Oy:n hallituksen puheenjohtajana sekä SK-Yhtymän toimitusjohtajana. Korhonen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Korhonen on toiminut pitkään myös yrittäjänä, ja hänelle on myönnetty Längelmäen kunnan kultainen yrittäjäansiomerkki. Korhonen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Pekka Airaksinen
Pekka Airaksinen –nimisiä henkilöitä ovat:
Prime World
Prime World on internetissä pelattava strateginen moninpeli, jonka on kehittänyt Nival. Peli julkistettiin toukokuussa 2011.
Venäjänkielisen version avoin beeta-vaihe alkoi huhtikuussa 2012. Turkinkielisen version avoin beeta-vaihe alkoi joulukuussa 2012. Huhtikuussa 2013 Nival aloitti rekisteröintien vastaanottamisen englanninkielisen version suljettuun beeta-vaiheeseen. Suljettu beeta-vaihe alkoi toukokuussa 2013.
Pelissä on kaksi ryhmittymää, jotka taistelevat saadakseen haltuunsa Primen, lähteen, joka tuottaa kaikkea maailmassa. Pelaaja saa valita kumpaan ryhmittymään hän liittyy, ja omistaa linnan, johon voi rakentaa rakennuksia tuottamaan resursseja, aseistettuja joukkoja ym. Taistelu-kartassa pelaajat toimivat joukkueena toisen ryhmittymän pelaajia vastaan.
Vuoden 2011 EA 2011 -messuilla IGN.com nimesi pelin parhaaksi strategiapeliksi. Vuonna 2012 kolme merkittävää venäläistä julkaisua valitsi pelin vuoden 2012 parhaaksi peliksi.
Satamanosturi
Satamanosturi on nosturi, jota käytetään suurimmaksi osaksi tavaroiden siirtelyyn satamassa. Satamanosturilla voidaan nostaa esim. kontteja, laivoja ja veneitä.
Satamanostureita on monenlaisia, esimerkiksi kaivinkoneen tekniikalla toimivia ja työmaanostureiden tavalla toimivia satamanostureita.
Staccioli
Staccioli on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Carolus Wrede
Carl Gustaf Garibaldi Fabian (Carolus) Wrede (1860–1927) oli suomalainen teollisuusjohtaja ja omistaja. Hän omisti Lehtoniemen konepajan ja laivaveistämön sekä Taipaleen sahan ja myllyn 1902–1917. Lisäksi hän oli Turun Rautateollisuus Oy:n ja Turun vaunutehtaan toimitusjohtaja 1906–1918 sekä Keskinäisen Vakuutusyhtiön Sammon toimitusjohtaja 1922–1924.
Fabian Wrede (1641–1712)
Fabian Wrede (1641–1712) oli ruotsalainen valtiomies. Hän oli Viipurin läänin maaherra 1675 ja oli vuoden 1680 valtiopäivillä Kaarle XI:n luottamusmies, toimi suuren komission jäsenenä ja oli vuodesta 1681 Uplannin maaherra.
Keräily (täsmennyssivu)
Keräily voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Punavankien muistomerkki
Punavankien muistomerkki on kuvanveistäjä Erkki Kannoston graniitista ja pronssista suunnittelema suurikokoinen taideteos, joka sijaitsee Lahden Fellmaninpuistossa. Puiston paikalla vuonna 1918 oli Fellmanin pelloksi kutsuttu vankileiri. Muistomerkin hankkimiseksi järjestettiin 1976 kutsukilpailu, jonka Kannosto voitti. Teoksen ovat pystyttäneet Lahden työväenjärjestöt.
Punavankien muistomerkki on Kannoston realismin kaudelta ja sitä pidetään hänen tunnetuimpana työnään. Taideteos on suurikokoinen: sen pohjana on graniittilaatoilla päällystetty, kohotettu neliönmuotoinen taso, jonka sivumitat ovat 14 metriä. Tason takaosassa on yli 5 metrin korkeuteen kohoava leveä graniittiportti. Tason päällä on viisi yli kolme metriä korkeaa pronssivalua olevaa ihmishahmoa, neljä miestä ja yksi nainen, jotka symboloivat leiriltä vapautuvia vankeja. Muistomerkki on pystytetty 28. toukokuuta 1978 ja se on omistettu kaikille punavangeille. Monumentissa saa liikkua.
Pavel Frants
Pavel Jakovlevits Frants (s. 1. huhtikuuta 1968) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Venäjällä hän on edustanut viimeksi Dynamo Kazania. Keväällä 2013 Frants pelasi suomalaista Porvoon Akilleksen riveissä. Hän lukeutui 1990-luvun lopun ja 2000-luvun Venäjän maajoukkueen tärkeimpiin puolustuspelaajiin.
Frantsin kasvattajaseura on Syktyvkarin Stroitel, missä hän pelasi kahdeksan kauden ajan vuosina 1985–1993. Sen jälkeen hän siirtyi 10 vuodeksi Ruotsiin, jossa hän pelasi ensin yhden kauden Nässjö IF:n ja sen jälkeen kahdeksan kautta IFK Vänersborgin joukkueessa. Kaudesta 2003 lähtien hän palasi Venäjälle ensin Arkangelin Vodnikiin ja sen jälkeen Moskovan Dynamoon. Syksystä 2010 lähtien hän on pelannut Kazanin Dynamossa.
Seurajoukkueurallaan Frants saavutti kolme Venäjän mestaruutta Vodnikissa (2003, 2004 ja 2005), viisi Venäjän mestaruutta Moskovan Dynamon riveissä (2006, 2007, 2008, 2009 ja 2010) sekä yhden 2011 Kazanin Dynamon riveissä. Kaikkiaan siis 2003-2011 yhdeksän Venäjän mestaruutta. Maailman cupin mestaruuksia Frants saavutti myös useita - kaikkiaan viisi. Kaksi niistä Vodnikissa (2003 ja 2004), kaksi Moskovan Dynamossa (2006 ja 2007) sekä yhden Kazanin Dynamon väreissä 2010. Euroopan mestaruuksia hän saavutti kolme eli vuosina 2003 ja 2004 Vodnikissa sekä 2006 Moskovan Dynamossa.
Pavel Frans tuli vahvistamaan vuoden 2013 alussa suomalaista Porvoon Akillesta.
Frants debytoi Neuvostoliitton maajoukkueessa kaudella 1990-1991. Venäjän maajoukkueessa hän jatkoi kaudella 1994-1995 aina kauteen 2009-2010 asti. Maajoukkueuransa aikana Frans on ollut voittamassa kuusi maailmanmestaruutta: 1991 Neuvostoliiton joukkueessa sekä 1999, 2001, 2006, 2007 ja 2008 Venäjän joukkueessa.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Frederick Cresser
Frederick ("Fred") Cresser (maaliskuu 1872 Saksa – ?) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kahdeksikossa.
José Manuel de la Torre
José Manuel "Chepo" de la Torre Menchaca (s. 13. marraskuuta 1965 Guadalajara, Meksiko) on meksikolainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän on toiminut lokakuusta 2010 lähtien Meksikon maajoukkueen päävalmentajana.
De la Torre on kotikaupunkinsa jalkapalloseura Club Deportivo Guadalajaran kasvatti, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäistä kertaa vuonna 1984. Hän edusti koko pelaajauransa aikana meksikolaisia seuroja, lukuun ottamatta kautta 1988–1989, jonka hän pelasi espanjalaisen Real Oviedon riveissä.
18. lokakuuta 2010 ilmoitettiin de la Torren siirtyvän Meksikon maajoukkueen päävalmentajaksi. Hänen ensimmäinen ottelunsa maajoukkueen päävalmentajana oli 9. helmikuuta 2011 pelattu ystävyysottelu Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan.
James Juvenal
James Benner ("Jim") Juvenal (12. tammikuuta 1874 Philadelphia, Pennsylvania – 1. syyskuuta 1942 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hän voitti kahdeksikossa kultaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai lisäksi yksikössä hopeamitalin vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa. Juvenal työskenteli myöhemmin soutuvalmentajana. Hän opiskeli Drexel Institutessa ja työskenteli 40 vuotta Philadelphia Electricille.
Benvenuto Matteucci
Benvenuto Matteucci (2. helmikuuta 1910 Carmignano – 16. tammikuuta 1993) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 14. elokuuta 1932 ja nimitettiin Pisan apostoliseksi hallitsijaksi sekä Forum Popiliin titulaaripiispaksi 15. elokuuta 1968. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. syyskuuta Mario Longo Dorni, jota avustivat Enrico Bartoletti ja Giovanni Fallani.
2. tammikuuta 1971 Matteucci sai nimityksen Pisan arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 7. kesäkuuta 1986.
Gualtiero Bassetti
Gualtiero Bassetti (s. 7. huhtikuuta 1942 Popolano di Marradi) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Firenzen arkkihiippakuntaan Ermenegildo Florit 29. kesäkuuta 1966. Hänet nimitettiin Massa Marittima-Piombinon hiippakunnan johtoon 9. heinäkuuta 1994, ja piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Silvano Piovanelli, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Giovanni Bianchi.
21. marraskuuta 1998 Bassetti sai nimityksen Arezzo-Cortona-Sansepolcron piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. helmikuuta 1999. Hänet nimitettiin 16. heinäkuuta 2009 Perugia-Città della Pieven arkkipiispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 4. lokakuuta.
Lucien Martinet
Lucien Martinet (1878–) oli ranskalainen soutaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän sai hopeaa perämiehellisessä kaksikossa. Hän osallistui myös kahdeksikkoon.