hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Seraminkäpinkäinen
Seraminhenkäpinkäinen ("Edolisoma ceramense") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Seraminkäpinkäistä tavataan Indonesiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustaolkakäpinkäinen
Mustaolkahenkäpinkäinen ("Edolisoma incertum") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustaolkakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuhkakäpinkäinen
Tuhkakäpinkäinen ("Edolisoma schisticeps") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Tuhkakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakäpinkäinen
Mustakäpinkäinen ("Edolisoma melas") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustavatsakäpinkäinen
Mustavatsakäpinkäinen ("Edolisoma montanum") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustavatsakäpinkäistä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Salomoninkäpinkäinen
Salomoninkäpinkäinen ("Edolisoma holopolium") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Salomoninkäpinkäistä tavataan Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Laji on suurimmaksi osaksi harvinainen, ja sitä uhkaavat metsien hakkuut. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Panaynkäpinkäinen
Panaynkäpinkäinen ("Edolisoma ostentum") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Panaynkäpinkäistä tavataan Länsi-Visayasissa Filippiineillä. Laji on vähenemässä metsien häviämisen takia, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi. Sen kannaksi arvioidaan 10 000–19 999 yksilöä.
Tvärminne
Tvärminne on kylä Hangon itäosassa. Se on ollut tunnettu luonnonsatama ainakin 800-luvulta asti. Paikassa on kahden laivalinjan risteys, joten se on ollut vilkas luotsisatama.
Tvärminnessä sijaitsee Helsingin yliopiston Tvärminnen eläintieteellinen asema.
Vuoden 1976 loppuun saakka kylä kuului Tammisaaren maalaiskuntaan. Kylän koulu on lakkautettu ja myyty yksityiselle vuonna 2008. Kylässä on toiminut aikaisemmin tiilitehdas, josta suunnitellaan nyt kulttuurikeskusta.
I giganti della Tessaglia
I giganti della Tessaglia (”Thessalian jättiläiset”; , ”Thessalian jättiläinen”) on vuonna 1960 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Riccardo Freda. Sen pääosia esittävät Roland Carey, Ziva Rodann ja Alberto Farnese.
Elokuva perustuu löyhästi kreikkalaisen mytologian kertomuksiin argonauteista ja Odysseuksen harharetkistä. Thessalian kuningas Iason lähtee miehineen noutamaan kultaista taljaa Kolkhiista. Matkalla he kohtaavat ihmisiä syövän kykloopin ja ajautuvat saarelle, jonka kuningatar yrittää tuhota kaikki miehet. Sillä välin Thessalian valtaistuimen kaappaa Adrastos, joka tavoittelee Iasonin vaimoa Kreusaa. Saatuaan taljan Iason palaa Thessaliaan ja kukistaa vallananastajan.
"I giganti della Tessaglia" on hyvin vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu, jonka puutteita ovat tylsä juoni, tarinan episodimaisuus ja ohuet henkilöhahmot. Sen epätasaisuus johtuu ainakin osittain siitä, että Riccardo Freda oli tuolloin kiinnostuneempi hevoskilpailuista ja jätti elokuvaan kyllästyttyään loput kohtauksista avustajiensa ohjattavaksi.
Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Cinecittàn ja Luce-instituutin studioilla sekä Rooman EUR:n kaupunginosassa. Aiemmin sijaisnäyttelijänä työskennellyt sveitsiläinen Roland Carey on sympaattinen, mutta väritön toimintasankari. Thessalian vallananastaja ja tämän ahdistelema vaimo ovat tyypillisiä peplum-kliseitä, jotka heräävät eloon vasta lopun näyttävässä toimintakohtauksessa. Elokuvan hirviöt ovat Carlo Rambaldin käsialaa ja vaikuttavan kuoromusiikin on säveltänyt Carlo Rustichelli. Kokonaisuutena "I giganti della Tessaglia" jää selvästi jälkeen Don Chaffeyn elokuvasta "Taistelu kultaisesta taljasta" (1963) tai jopa "Voittamattomaan Herkuleeseen" sisältyvästä argonauttikertomuksesta.
Elokuvan englanninkielinen versio "The Giants of Thessaly" on saatavilla useina heikkotasoisina DVD-julkaisuina. Alkuperäinen laajakangasversio on julkaistu DVD:llä ainakin Ranskassa.
John Kay (lentävä sukkula)
John Kay (20. kesäkuuta 1704 – n. 1779) tunnetaan lentävän sukkulan keksijänä. Sitä käytetään kangaspuissa kudelangan siirtämiseen loimilankojen välistä kankaan toiselle puolelle. Lentävää sukkulaa pidetään yhtenä teollisen vallankumouksen käynnistäneistä keksinnöistä. Tekniikan historiassa on toinenkin John Kay -niminen keksijä, joka kehitti kutomakonetta yhdessä Richard Arkwrightin kanssa.
Lancashiressä syntynyt John Kay aloitti paikallisen pirran valmistajan oppipoikana 14-vuotiaana. Pirta on kangaspuiden osa, jolla pidetään loimilangat erillään ja jolla saadaan esimerkiksi palttinakudoksessa joka toinen loimilanka nousemaan ja laskemaan kudelangan pujottamiseksi syntyneen raon eli viriön läpi. John Kay kehitti metallisen pirran, josta tuli suosittu, ja hän matkusti ympäri Englantia myymässä sitä. Vuonna 1725 hän palasi Buryyn ja avioitui. Vuonna 1730 hän patentoi kampalangan kehräys- ja nyörityskoneen.
Tunnetuimmalle keksinnölleen eli lentävälle sukkulalle John kay sai patentin 1733. Lentävä sukkula kaksinkertaisti kutomisnopeuden kangaspuilla. Tämän keksinnön avulla yksi henkilö pystyi tekemään noin metrin levyistä kangasta, mihin oli aikaisemmin tarvittu kaksi henkilöä. Yksi henkilö pystyi aikaisemmin kutomaan vain noin puolen metrin levyistä kangasta. Kankaan tuotantoketjussa pullonkaula siirtyi tämän seurauksena kehräämiseen, mikä johti kehruu-Jennyn kehittämiseen.
Liiketoiminnassaan John Kay ei onnistunut. Hänen ajatuksena oli itse valmistaa laitteet ja vuokrata niitä kutomoiden omistajille, mutta hänen korkean hintansa vuoksi keksinnöistä alettiin tehdä luvattomia kopioita. John Kay joutui käyttämään omaisuutensa oikeuksiensa puolustamiseen. Tämä ei tuottanut tulosta ja hän siirtyi Ranskaan, jossa myös kuoli köyhänä lähes 50 vuotta keksintöjensä synnyn jälkeen.
Antithesis
Antithesis on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtyeen Originin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Relapse Records.
Kappaleesta ”Finite” kuvattiin musiikkivideo.
Väinö Keinänen
Väinö Olof Keinänen (4. heinäkuuta 1879 Helsinki – 13. heinäkuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Keinäsen vanhemmat olivat lyseonopettaja, taidemaalari Sigfrid August Keinänen ja Charlotta Wilhelmina Salenius ja puoliso vuodesta 1918 Hilja Matilda Katarina Vikstedt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Helsingin reaalilyseosta ja valmistui 1903 arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta. Keinänen työskenteli aluksi Helsingissä eri arkkitehtitoimistoissa ja toimi myös opettajana Taideteollisuuskoulussa. Hän oli Viipurin käsityöläiskoulun opettajana ja johtajana 1914–1918 sekä Suomen sahateollisuuskoulun opettajana 1921–1928 ja 1932–1939. Keinänen toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina 1928–1932 Paavo Uotilan jälkeen ja sen sitten yksityisenä arkkitehtina. Viipurin kaupunginarkkitehtina häntä seurasi Uno Ullberg.Nimellä "W. Keinänen":
Entity
Entity on yhdysvaltalaisen teknisen death metal -yhtyeen Originin viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Nuclear Blast.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Origin.
Kari-Petteri Kakko
Kari-Petteri Kakko (s. 1976 Tampere) on suomalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Hänen näkyvimpiin julkisiin teoksiin kuuluvat Turun uuden Myllysillan neljässä kulmassa sijaitseva veistosryhmä "Tähtiin tähyävät", joka paljastettiin Turku-päivänä syyskuussa 2013.
Tampereen Hervannan lähiössä kasvanut Kakko opiskeli Turun piirustuskoulussa. Turussa asuva Kakko tunnetaan esittävistä, usein sarjakuvamaisista veistoksistaan. Niiden vastapainona hän tekee abstrakteja maalauksia.
Vuodenvaihteessa 2013–2014 Kakko esitteli Myllysillan veistosten syntyprosessia näyttelyssä "Näin tähtiin tähysin". "Tähtiin tähyäjät" -veistosryhmän synnystä tehtiin myös 28-minuuttinen dokumenttielokuva.
Kakon edellinen näyttely Auran Galleriassa, vuodenvaihteessa 2009–2010, oli nimeltään "Animania & Huuto yx kax". Vuodenvaihteessa 2010–2011 Kakko oli mukana Jöötti ry:n kuvanveistäjien yhteisnäyttelyssä "Hehku" Aboa Vetus & Ars Nova -museossa Turussa. Huhtikuussa 2013 Kakon näyttely "KÄ-SIS-TÄ – taidetta tavaaville" oli esillä helsinkiläisessä Tila-galleriassa.
Ano Airisto
Ano Juho Viktor Airisto (Lindroos) (5. marraskuuta 1894 Taivassalo – 15. marraskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen maalari, josta tuli toimittaja ja pakinoitsija.
Airiston vanhemmat olivat räätäli Johan Vilhelm Lindroos ja Elina Laakso. Hän työskenteli aluksi maalarina, mutta suoritti työnsä ohella keskikoulun ja kauppakoulun. Vuonna 1925 hänestä tuli turkulaisen Sosialisti-lehden toimittaja, 1928 lehden toimitussihteeri ja 1934 päätoimittaja. Airisto siirtyi 1940 Suomen Sosialidemokraatin toimittajaksi ja paikinoitsijaksi, jatkaen nimimerkin "Muste-Maalari" käyttämistä, joka hänellä oli ollut jos Sosialistissa. Airistosta tuli tunnettu poliittinen pakinoitsija, joka toimi monessa Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen luottamustehtävässä. Hänen pakinoistaan julkaistiin postuumisti kokoelmana vuonna 1976 nimellä "Mustemaalarin jäljiltä". Sosialidemokraattisten lehtimiesten ja tiedotustyöntekijäin rahasto jakaa joka toinen vuosi hänen mukaansa nimetyn "Mustemaalari-palkinnon" viestinnän piirissä tehdystä elämäntyöstä tai muista erityisistä viestinnällisistä ansioista.
Airiston puoliso vuodesta 1929 oli Zulu Mirjam Alida Grönroos.
Matti Wäre
Matti Aarre Uolevi Wäre (23. marraskuuta 1908 Helsinki – 9. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Oulun yliopiston vesirakennuksen professori 1961–1966 ja maataloushallituksen insinööriosaston päällikkö 1966–1970. Hän tutki vesitaloutta ja vesihuoltoa.
Tekniikan tohtoriksi 1949 väitellyt Wäre oli jo vuosina 1942–1961 maataloushallituksessa vesiteknillisen tutkimustoimiston johtaja.
Helsinkiitti
Helsinkiitti on harvinainen graniittinen magmakivilajimuunnos, jota esiintyy muun muassa Helsingin kallioperässä. Sen päämineraalit ovat valkoinen albiitti ja hematiitin punaruskeaksi värjäämä epidootti. Kiiltonsa ansiosta helsiinkiitti soveltuu hyvin muun muassa koruihin. Helsinkiitti on Helsingin nimikkokivi, ensimmäisen kerran sitä löydettiin 1900-luvun alussa sikäläisestä Kallion kaupunginosasta Alppikadun ja Ensi linjan risteyksestä.
Helsinkiitin kovuus Mohsin asteikolla on 6–7.
Ampumahiihdon maailmancup 2013–2014
Ampumahiihdon maailmancup 2013–2014 alkoi 24. marraskuuta 2013 Ruotsin Östersundissa ja päättyi 23. maaliskuuta 2014 Norjan Oslossa.
Ampumahiihdon maailmancupiin kuului yhdeksän kilpailutapahtumaa. Yhteensä kilpailuja oli miehillä 26, joista 22 oli yksilökilpailuja ja neljä viestejä. Naisilla kilpailuja oli 25, joista 22 oli yksilökilpailuja ja kolme viestejä. Lisäksi ohjelmassa oli kaksi sekaviestiä, joista toinen oli aikataulumuutosten vuoksi Sotšin olympialaisten sekaviesti, muuten olympialaiset eivät kuuluneet kauden maailmancup-ohjelmaan. Lisäksi Holmenkollenilla kilpailtiin päätöspäivänä uudessa kokeiltavassa lajissa sprinttisekaviestissä, josta ei kuitenkaan jaettu maailmancup-pisteitä.
Pehr Johan Alopaeus
Pehr Johan Alopaeus (8. lokakuuta 1773 Porvoo – 23. elokuuta 1814 Porvoo) oli suomalainen opettaja, historioitsija ja pappi.
Alopaeuksen vanhemmat olivat Porvoon piispa Magnus Jacob Alopaeus ja Ulrika Jusléen. Historioitsija ja pappi Magnus Alopaeus oli hänen veljensä. Alopaeus tuli ylioppilaaksi Turussa 1789 ja hänet vihittiin primuksena maisteriksi 1792. Alopaeus, joka oli kiinnostunut sivistyshistoriasta, julkaisi jo opiskeluaikanaan Henrik Gabriel Porthanin kanssa kaksiosaisen tutkimuksen "Animadversiones de libris raris" sekä 1793-1795 kolmiosaisen teoksen "Specimen historiae litteraria Fennicae". Hänet nimitettiin kirjallisuushistorian dosentiksi 1794, mutta seuraavana vuonna hän siirtyi Porvoon lukion opettajaksi. Historian lehtori hänestä tuli 1798. Hän toimi myös koulun rehtorina useaan otteeseen ja osallistui isänsä apuna koulun historian toimittamiseen. Alopaeus vihittiin papiksi 1806 ja 1811 hänestä tuli isänsä jälkeen Porvoon tuomiorovasti, mitä tehtävää hän kuitenkin ehti hoitaa vain kolme vuotta.
Alopaeuksen puoliso oli vuodesta 1805 Johanna Elisabet Solitander (k. 1862).
Torsten Montell
Torsten Montell (7. elokuuta 1873 Geta – 21. lokakuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Montellin vanhemmat olivat luutnantti Frans Wilhelm Eugène Montell (1837–1892) ja Serena Victoria Ekblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja valmistui 1899 arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta.
Montell toimi yleisten rakennusten ylihallituksen arkkitehtina 1900–1937 ja taideteollisen keskuskoulun opettajana 1917–1937.
Värriötunturit
Värriötunturit on monilakinen tunturiselänne Sallassa. Selänteen pituus on 15 kilometriä ja korkein laki 552 metriä. Värriötuntureilla on vuonna 1967 perustettu Helsingin yliopiston Värriön tutkimusasema.
Gösta Kulvik
Gustaf (Gösta) Mathias Kulvik (13. syyskuuta 1879 Leppävirta – 30. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Kulvikin vanhemmat olivat lääninrahastonhoitaja, hovineuvos Gustaf Henrik Alfred Kulvik (1849-1899) ja Aina Maria von Essen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 ja valmistui 1904 arkkitehdiksi Darmstadtissa Saksassa.
Kulvik toimi arkkitehtina Helsingissä. Vuonna 1910 Kulvik perusti mainosgraafikko Heino Aspelinin ja graafikko Oscar Furuhjelmin kanssa "Finska konstnärliga reklambyrån" -mainostoimiston, joka pysyi kuitenkin pystyssä vain vuoden.
Mielihyvää
"Mielihyvää" on suomalaisartisti Jukka Pojan kappale hänen kolmannelta, Kylmästä lämpimään-studioalbumilta. Sen julkaisi Suomen Musiikki albumin ensimmäisenä singlenä 19. huhtikuuta 2010. "Mielihyvää" ei päässyt radiolistoille, mutta single- ja latauslistoilla se saavutti 10. sijan.
Digitaalinen lataus
Värälä
Värälä on Elimäen kylä, ja Korian kaupunginosan osa-alue Kouvolan kaupungin alueella ja siellä sijaitseva kartano.
Kaarle IX lahjoitti Elimäen neljänneksen ja samalla Värälän kartanon vuonna 1608 ikuiseksi rälssiksi Henrik Wreden puolisolle Gertrud von Ungern-Sternbergille. Värälässä solmittiin Ruotsin ja Venäjän välinen Värälän rauha vuonna 1790. Sopimukseen kuului, että maiden välinen raja säilyi ennallaan. Paikalle on pystytetty muistokivi. Kartanon nykyinen päärakennus on valmistunut 1870-luvulla.
Pertti Palm
Pertti Palm on suomalainen laulaja joka, teki yhden pitkäsoiton Kiss-levymerkille.
F-liitin
F-liitin on RF-liitin, jota käytetään melko yleisesti eritoten TV-tekniikassa koaksiaalikaapelien liittämiseksi jaottimiin ym. laitteisiin. Se on kehitetty 1950-luvulla ja on mahdollisesti toiseksi vanhin vielä yleisessä käytössä oleva RF-liitin. Se on säilyttänyt suosionsa, koska se on edullinen ja varmatoiminen ja sillä on hyvät ominaisuudet useamman gigahertsin taajuuksiin asti. Sen kanssa käytetään massiivisella keskijohtimella varustettua kaapelia.
F-liitintä käytetään yleisemmin rakennuksen kiinteässä kaapeloinnissa ja IEC-antenniliitintä vastaanottimen liittämiseen asunnon antennirasiaan. Kuitenkin esimerkiksi satelliittivastaanottimeen antennikaapeli liitetään nykyään useimmiten F-liittimellä.
Uros-F-liitin on lähinnä metallinen kuori, joka koostuu kahdesta toisiinsa nähden vapaasti pyörivästä kierreosasta. Pitkä kierreosa toimii liittimen runkona ja vedonpoistimena, ja se pyöritetään kuorittuun kaapelin päähän niin, että se saa hyvän kontaktin vaippajohtimeen. Kaapelin keskijohdin jää pilkistämään liittimen läpi lyhyen kierreosan puolelta ja toimii liittimen keskikoskettimena. Lyhyt kierreosa toimii vaippakoskettimena ja lukitsee liittimen naarasliittimeen. Naarasliitin on yleensä laiterungossa ja saattaa olla samaa valua laiterungon kanssa. Naarasliittimessä vaippakoskettimena toimii sen ulkokierre, jolle urosliittimen lyhyt kierreosa pyöritetään. Keskikoskettimena naarasliittimessä on rakokosketin, jonka sisään kaapelin keskijohdin työnnetään. F-liittimen kiinnittämiseksi kaapeliin ja naarasliittimeen ei tarvita erikoistyökaluja (vertaa esimerkiksi BNC-liitin, jonka liittämiseksi kaapeliin tarvitaan tavallisesti erityinen puristustyökalu).
F-urosliittimestä on olemassa puristettava malli, jonka pitkässä osassa ei ole kierrettä vaan hampaat, jotka pureutuvat kaapelin kuoreen, kun liitin puristetaan. Helppoutensa vuoksi kierrettävä malli on kuitenkin yleisemmin käytetty ja tavallisimmin kuluttajille myyty. Kierrettävä liitin voidaan myös sen rikkouduttua helposti poistaa ja korvata uudella lyhentämättä kaapelia enempää kuin on tarpeen, että paljasta keskijohdinta saadaan tarpeeksi esille.
Myös pehmeällä keskijohtimella varustettuja kaapeleita varten on F-urosliittimiä. Tämän tyyppisessä liittimessä on kiinteä keskikosketin johon keskijohdin yhdistetään puristamalla tai juottamalla. Liittimen runko kiinnitetään kaapeliin puristamalla ja sitä käytetään enimmäkseen teollisesti kootuissa valmiissa kaapeleissa.
Siideripissis
Siideripissis on suomalaisartisti Jukka Pojan kappale hänen soolouran neljänneltä, Yhdestä puusta-studioalbumilta. Sen julkaisi Suomen Musiikki albumin kolmantena singlenä 21. toukokuuta 2012. Jukka Poika on sanonut kappaleen kertovan sanoituksiltaan hänen seurustelukumppanistaan sekä siitä miten heidän suhde on alkanut. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa samana päivänä singlen kanssa. Kappale ei päässyt lainkaan single- tai soittolistalle, mutta latauslistalla se saavutti 10. sijan.
Digitaalinen lataus
Kuolinilmoituksen sanatorio
Kuolinilmoituksen sanatorio () on vuonna 1936 ilmestynyt Bruno Schulzin toinen novellikokoelma. Kokoelman kertomukset on julkaistu suomeksi teoksessa "Kanelipuodit ja muita kertomuksia" (Basam Books, 2013) Tapani Kärkkäisen kääntäminä. "Kanelipuodit ja muita kertomuksia" -teoksessa on julkaistu käännös myös Schulzin ensimmäisestä kertomuskokoelmasta "Kanelipuodit" (1933) sekä neljä erillistä novellia. Teos on kuvitettu Schulzin piirroksin ja siinä on Virpi Hämeen-Anttilan esipuhe sekä suomentajan jälkisanat ja viitteet. Käännös on tehty Schulzin koottujen proosateosten kriittisestä laitoksesta "Opowiadania: Wybór esejów i listów". Osa "Kuolinilmoituksen sanatorion" ilmestyi vuonna 1965 valikoimassa "Krokotiilikuja" Aarno Peromiehen välikielen kautta saksasta kääntäminä.
Carl Fredrik von Burghausen
Carl Fredrik von Burghausen (20. maaliskuuta 1811 Kirkkonummi – 17. helmikuuta 1844 Tukholma) oli suomalainen sanomalehtimies ja kirjailija.
Von Burghausenin vanhemmat olivat kapteeni Karl Gustaf von Burghausen (k. 1812) ja hänen toinen puolisonsa Fredrika Nordberg. Von Burghausen kävi Helsingin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1832. Hän oli maanmittausoppilaana 1832.
Von Burghausen työskenteli Helsingfors Morgonblad-lehden toimituksessa. Hän julkaisi yhdessä H. G. Piponiuksen kanssa vuonna 1840 kirjallista lehteä "Wanadis. Dikt och sanning," joka ilmestyi kuitenkin vain puolen vuoden ajan.
Von Burghausen muutti Ruotsiin 1841. Ruotsissa hän julkaisi salanimellä "Paavo Suomalainen" kaksi pamflettia jotka käsittelivät Suomen asemaa Venäjän yhteydessä. Hän alkoi julkaista myös Tukholman kaupungin historiaa käsittelevää teossarjaa josta ehti kuitenkin ilmestyä vain ensimmäinen osa ennen von Burghausenin kuolemaa.
Knuthin nuolinotaatio
Knuthin nuolinotaatio (tai Knuthin ylänuolinotaatio) on matematiikassa käytetty menetelmä erittäin suurten potenssiinkorotusten esittämiseksi. Metodin esitteli Donald Knuth vuonna 1976 ja se liittyy voimakkaasti Ackermannin funktioon. Notaation idea liittyy siihen tosiasiaan, että kertolasku voidaan käsitellä iteroituina yhteenlaskuina ja potenssiinkorotus iteroituina kertolaskuina. Jatkamalla samalla menetelmällä päästään iteroituun potenssiinkorotukseen (tetraatioon).
Luonnollisten lukujen kertolasku voidaan esittää peräkkäisinä yhteenlaskuina:
Esimerkiksi,
Eksponentti formula_3 voidaan esittää kertolaskuna:
Esimerkiksi,
Knuth esitti “kaksoisnuolet” osoittamaan iteroitua potenssiinkorotusta (tetraatiota):
Esimerkiksi,
Notaatiota luetaan oikealta vasemmalle:
Tämän mukaan,
Jo tällä päästään suhteellisen suuriin lukuihin, mutta Knuth jatkoi notaatiota pidemmälle. Hän määritteli “kolmoisnuoli” -operaattorin “kaksoisnuolten” iteroimiseksi edelleen (pentaatio):
jota seuraa nelinkertainen nuolitus:
ja niin edelleen. Pääsääntönä on, että formula_14-nuolioperaattori laajenee oikealtaluettavaksi (formula_15)-nuolioperaattoriksi.
Symboleilla,
Esimerkki:
formula_17
formula_18
Notaatiota formula_19 käytetään kuvaamaan formula_20 jossa on "n" nuolta.
Notaation avulla voi tehokkaasti esittää nopeasti suurenevia funktioita, kuten Ackermannin funktiota tai Grahamin lukua.
Miss Valko-Venäjä
Miss Valko-Venäjä on valkovenäläinen kauneuskilpailu. Se on järjestetty vuodesta 1998 lähtien kerran kahdessa vuodessa. Sen ovat voittaneet Svetlana Kruk (1998), Anna Stytšinskaja (2000), Olga Nevdah (2002), Olga Antropova (2004), Jekaterina Litvinova (2006), Olga Hižinkova (2008), Ljudmila Jakimovitš (2010) ja Julia Skalkovitš (2012).
Jitzhak Katzenelson
Jitzhak Katzenelson (1. heinäkuuta 1886 – 3. huhtikuuta 1944) oli venäläissyntyinen hepreankielinen kirjailija ja runoilijaAuschwitzissä.
Luettelo Suomen lauttausyhdistyksistä
Tämä on epätäydellinen luettelo suomalaisista uitto- ja lauttausyhdistyksistä.
Edward Walter Maunder
Edward Walter Maunder (12. huhtikuuta 1851 Lontoo – 21. maaliskuuta 1928) oli englantilainen tähtitieteilijä, joka muistetaan tekemistään auringonpilkkututkimuksistaan.
Maunder syntyi kuopukseksi pastorin perheeseen Lontoossa 1851. Hän opiskeli Lontoon King’s Collegessa, mutta ei koskaan valmistunut. Opiskelujensa aikana hän työskenteli pankissa rahoittaakseen opintonsa.
Vuonna 1873 Maunder alkoi työskennellä apulaisena Greenwichin kuninkaallisessa observatoriossa. Hänen mukaansa on nimetty Maunderin minimi, vuosina 1645–1715 vallinnut kausi, jolloin auringonpilkut olivat hyvin harvinaisia.
Grahamin luku
Grahamin luku on Ronald Grahamin päättelemä erittäin suuri luku, johon usein viitataan suurimpana matemaattisen todistuksen lukuna. Tämä tarkoittaa sitä, että Grahamin luku oli suurin luku, joka esiintyy matemaattisessa todistuksessa tietyn ongelman eksplisiittisenä rajana. Graham päätyi lukuun etsiessään todistusta Ramseyn lauseen erääseen ongelmaan.
Sittemmin on löydetty sitäkin isompia lukuja, mutta Grahamin luku on silti suurin omalla nimellä tunnettu luku.
Ramseyn lauseessa kysytään muun muassa:
Tämän ongelman vastaus on "kyllä", jos pisteitä on 6 tai enemmän.
Grahamin luku tulee vastauksena kysymyksen variaatioon:
Ongelma voidaan esittää myös seuraavasti:
Vuonna 1971 Ronald Graham ja B. L. Rothschild löysivät osittaisen vastauksen tähän ongelmaan: "N*", jonka rajat ovat 6 ≤ "N*" ≤ "N", missä yläraja "N" on suuri, mutta äärellinen luku, Grahamin luku "G":
missä
Knuthin nuolinotaatiolla.
Yläraja saatiin alennettua 2013 Hales–Jewettin luvulla formula_3.
Alarajan sai Geoff Exoo vuonna 2003 parannettua 6:sta 11:een, ja Jerome Barkley vuonna 2008 13:een. Niinpä "N*":n raja-arvot ovat tällä hetkellä (2013) 13 ≤ "N*" ≤ "N"'.
Grahamin lukua ei voi esittää tavanomaisilla matemaattisilla operaattoreilla. Jopa sen esittäminen potenssikorotuksella (muodossa formula_4) on epäkäytännöllistä. Sen sijaan käytetään Knuthin nuolinotaatiota.
Määritellään
missä formula_7 vastaa formula_8 nuolta, joten Grahamin luku formula_9 on:
Luvun 500 viimeistä numeroa ovat:
Graham itse laski viimeisen numeron vuonna 1977 olevan juuri "7". Kukaan ei ole pystynyt laskemaan mikä on luvun ensimmäinen numero.
Jos Grahamin luku kirjoitettaisiin siten, että yksi Planckin tilavuus veisi yhden numeron, se ei mahtuisi tunnettuun universumiin. Luvun suuruutta kuvaa se, että pelkästään "nuolten" määrä tasolla g (= 3↑↑↑↑3), on suurempi kuin Planckin tilavuuksien lukumäärä tunnetussa universumissa (noin 10).
Grahamin luku mainitaan Guinnessin ennätysten kirjassa suurimpana matemaattisessa todistuksessa käytettynä lukuna.
Helmers Pavasars
Helmers Pavasars (19. toukokuuta 1903 – 12. kesäkuuta 1998) oli latvialaissyntyinen säveltäjä. Hänen opettajiinsa kuuluivat Jāzeps Vītols ja Jānis Mediņš. Hän asui ja työskenteli vuodesta 1954 lähtien Lontoossa. Pavasars toimi paitsi säveltäjänä, myös urkurina, kapellimestarina, kuoronjohtajana, luennoitsijana ja viulunsoiton opettajana. Säveltäjänä hän painotti kamarimusiikkia, ja lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu kuoroteoksia sekä vähän kantaatteja ja musiikkia uruille.
Pavasars pakeni Latviasta vuonna 1944 ja työskenteli tämän jälkeen Saksassa ennen Lontooseen siirtymistään. Yhdistyneessä kuningaskunnassa Pavasars toimi Latvialaisten laulujuhlien pääkapellimestarina vuosina 1958, 1961 ja 1967. Lisäksi hän johti vastaavaa festivaalia Hampurissa vuonna 1964. Hänestä tehtiin Latvian musiikkiakatemian kunniaprofessori.
Circuit bending
Circuit bending tarkoittaa valmiin, ääntä tuottavan laitteen kuten elektronisen soittimen, lelun tai muun vastaavan piirien muokkausta tavalla, joka muuttaa sen toimintaa ja tuottamaa ääntä. Circuit bendingiin kuuluu myös uusien kytkimien ja esimerkiksi potentiometrien lisääminen valmiisiin soittimiin.
Circuit bendingissä puhtaimmillaan korostetaan sattuman merkitystä ja soitinta muokkaamaan lähdettäessä ei läheskään aina tiedetä millainen lopputulos tulee olemaan. Usein "bendauksen" tavoitteena on saada laite toimimaan "väärin".
Matalajännitteiset laitteet, kuten efektit, syntetisaattorit ja lelut ovat erityisen suosittuja "bendauksen" kohteita. Läheskään kaikki elektroniset soittimet, muista ääntä tuottavista laitteista puhumattakaan, eivät sovellu "bendaukseen".
"Bendaus" on pitkälti elektroniikassa kouluttamattomien kokeellisten muusikoiden kehittämä ja harjoittama laji. "Bendausta" tehdään kierrätyslaitteille tai halvoilla soittimilla ja leluilla. Laitteen tai soittimen tuhoamisen riski on yleensä läsnä. Laitteen sisuksia käsiteltäessä tai modifikoitua laitetta kokeiltaessa voi myös loukata itsensä, varsinkin jos ääntä tuotetaan ihmisen kosketuksen avulla. Juuri tästä syystä hyvin harvoin "bendataan" laitteita, jotka saavat virtansa AC-verkosta.
Modifikaatioihin käytetään yleisiä elektroniikkatyökaluja, kuten juottimia, ruuvitalttoja, kaapeleita ja muita vastaavia. "Bendauksen" merkittävimpänä pioneerina pidetään 1960-luvulla toiminutta Reed Ghazalaa. Hänen pieni, lelumainen transistorivahvistimensa meni oikosulkuun joutuessaan kosketuksiin samassa laatikossa olleen metalliesineen kanssa. Oikosulku sai vahvistimeen päästämään outoja ja odottamattomia ääniä. Jalostettuaan prosessia toisinnettavaan suuntaan, Ghazala antoi sille "circuit bending" -nimen, vaikka ei ollut omien sanojensakaan mukaan ensimmäinen sitä harjoittanut.
Suomessa tunnetuin "circuit bendingiä" laajalti tuotannossaan käyttävä ryhmä on Kokeellisen elektroniikan seura KOELSE.
Kristian Rasinaho
Kristian Rasinaho (s. 11. huhtikuuta 1993 Tampere) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa I-divisioona A:ssa pelaavaa Tampereen Pyrintö II:sta. Hän pelaa myös ajoittain seuran edustusjoukkueessa.
Rasinaho on edustanut koko uransa kasvattajaseuraansa Pyrintöä. Hän nousi miesten reservijoukkueeseen kaudeksi 2011–2012 ja teki kaksivuotisen pelaajasopimuksen seuran edustusjoukkueen kanssa. Hän on kuulunut Pyrintö II:n vakipelaajiin. Miesten edustusjoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä helmikuussa 2012 Korihaita vastaan. Seuraavalla kaudella hän pelasi Korisliigassa kolmessa ottelussa, joista Namika Lahtea vastaan hän teki neljä pistettä. Kaudella 2013–2014 Rasinaho pelasi jälleen Korisliigassa ja myös Baltian liigassa, jossa hän myös onnistui korinteossa. Ensimmäisenä suomalaisjoukkueena Baltian liigassa pelannut Pyrintö sijoittui neljänneksi, ja Korisliigan runkosarjan se voitti uudella voittoennätyksellä. Kausi päättyi Pyrinnön historian kolmanteen ja Rasinahon ensimmäiseen Suomen mestaruuteen.
Rasinaho pelasi 19 B-nuorten ja 11 A-nuorten maaottelua.
Internet-paneeli
Internet-paneeli muodostuu joukosta tutkimuskohteita, jotka ovat suostuneet antamaan tietoa itsestään ja mielipiteistään. Alan termistö ei vielä ole kovinkaan vakiintunutta ja esimerkiksi Internet-paneeli ja Online-paneeli nimikkeitä käytetään usein rinnakkain.
Internet-paneeleihin perustuvat tutkimusmetodit ovat kasvattaneet suosiotaan erityisesti kuluttajille tehtävän markkinointitutkimuksen parissa. Usein tutkimusyritykset pyrkivät keräämään myös fokusoituneita paneeleja esimerkiksi yritysten päätöksentekijöistä tai tietyistä toimialoista.
Internet-paneeleille tyypillisiä piirteitä ovat mm. seuraavat:
• Liittyessään paneeliin kuluttajat luovuttavat paneelin ylläpitäjälle erilaista demografista taustatietoa itsestään ja kulutustottumuksistaan. Tällaisesta taustatiedosta esimerkkejä ovat mm. ikä, perhesuhteet, koulutus ja vuositulot.
• Paneelin jäseniä palkitaan vastaamisesta. Perinteisesti markkinointitutkimusyritykset ovat pyrkineet tähän erilaisten arvontojen avulla. Tätä nykyä yhä useampi yritys kuitenkin käyttää sitouttamiseen erilaisia pistejärjestelmiä. Käytännössä järjestelmät toimivat niin, että jokaista vastaajaa palkitaan pisteillä vastaamisesta. Pisteiden määrä voi vaihdella esimerkiksi vastaamiseen oletettavasti käytettävän ajan perusteella. Pisteitä kerryttämällä paneelin jäsenet voivat lunastaa erilaisia tuotteita tai lahjakortteja paneelin tarjoajan verkkomyymälästä tai tämän yhteistyökumppaneilta. Jotkut markkinointitutkimusyritykset palkitsevat vastaamisesta myös rahalla.
• Markkinointitutkimusalan eettisiä standardeja (mm. ESOMAR) noudattavat yritykset eivät koskaan käytä tutkimusta esimerkiksi myyntiliidien keräämiseen asiakkaalle. Tutkimusdata käsitellään yhtenä kokonaisuutena, eikä yksittäisten vastaajien yhteystietoja näin ollen myydä tutkimuksen tilanneelle yritykselle, vaikka vastaaja ilmoittaisikin olevansa kiinnostunut tämän yrityksen tuotteista tai palveluista. Toimialalla kuitenkin toimii myös yrityksiä, jotka tällaista toimintaa harrastavat.
• Myös panelistien rekrytointiin on kohdistettu paljon kritiikkiä. Luotettavimmat toimijat käyttävät Internet-paneelien rekrytoinnissaan ns. double opt-in periaatetta, jolloin jokaisen jäsenen on erikseen varmistettava halunsa liittyä tutkimuspaneeliin. Toisin sanoen tällöin tutkimuspaneeliin ei voi joutua ns. vahingossa osallistumalla esimerkiksi johonkin Internetissä järjestettävään arvontaan tai kilpailuun.
Julkisuudessa on viime vuosina käyty paljon keskustelua markkinointitutkimusten laadusta, luotettavuudesta ja metodien eettisyydestä. Myös Internet-paneeleita tarjoavat markkinointitutkimusyritykset ovat saaneet kritiikistä osansa.
http://m3researchfinland.blogspot.fi/2013/12/internet-paneelit-pahkinankuoressa.html
-->
Akka (tunturi)
Akka (saameksi Áhkká) on vuori Jällivaaran kunnassa Norrbottenin läänissä, Ruotsissa. Sen korkein huippu Stortoppen on 2 015 metriä merenpinnan yläpuolella. Akka sijaitsee Stora Sjöfalletin kansallispuistossa ja on sen korkein vuori.
Fredman Group
Fredman Group, aiemmin Eskimo Finland Oy, on 1997 perustettu suomalainen perheyritys, joka vaihtoi nimensä vuonna 2016 Fredman Group Oy:ksi. Fredman Group konserniin kuuluu kaksi tytäryhtiötä Fredman Professional Kitchen Oy ja Fredman Operations Oy. Fredman valmistaa ja kehittää ruoan valmistukseen, kuljetukseen ja säilytykseen sekä keittiön puhdistamiseen liittyviä tuotteita ja ratkaisuja kotikulinaristeille ja ammattikeittiöille. Sen tunnetuimpia brändejä ovat Eskimo, Elmu®kelmu, Carita®, Comple® ja LOOK. Tuotteet olivat aiemmin Ahlström Kuluttajatuotteet Oy:n tuotemerkkejä.
Yrityksen pääkonttori sijaitsee Espoossa ja tehdas on Rauman Lapissa. Fredman Group työllistää Suomessa noin 80 työntekijää. Tuotannosta menee vientiin noin 10 prosenttia. Yrityksen tärkeimmät vientimaat ovat Sveitsi, Yhdysvallat, Britannia ja Viro.
Fredman Groupin ja Fredman Operationsin toimitusjohtaja on Clas Fredman. Hänen veljensä Peter Fredman on Fredman Professional Kitchen Oy:n toimitusjohtaja. Veljesten isä ja yrityksen perustaja Christian Fredman on hallituksen jäsen.
Fredman Groupin juuret ulottuvat vuoteen 1937, jolloin perustettiin Euran Paperi Oy. 1940-luvulla Euran Paperin jalostustehdas siirtyi osaksi A. Ahlström Osakeyhtiötä. Christian Fredman perusti vuonna 1981 paperi- ja kertakäyttötuotteita tarjoavan Certix Ky:n, jonka hän myi vuonna 1991 A. Ahlström Oy:lle. Vuonna 1997 Fredman osti A. Ahlströmiltä Ahlström Kuluttajatuotteet Oy:n, jonka nimi muuttui Euran Kuluttajatuoteet Oy:ksi.
Vuonna 2002 yrityksen nimi muuttui Euracon Oy:ksi, ja samana vuonna Fredmanin pojat Peter ja Clas Fredman tulivat mukaan yrityksen toimintaan. Vuonna 2008 yrityksessä tehtiin sukupolvenvaihdos, minkä yhteydessä Christian Fredman nimitettiin Euracon Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi ja veljekset alkoivat johtaa yritystä. Yrityksen nimi muuttui vuonna 2013 Eskimo Finland Oy:ksi. Vuonna 2016 yritykselle annettiin nimeksi perheen sukunimi. Syntyi Fredman Group ja sen kaksi tytäryhtiötä, Fredman Professional Kitchen Oy ja Fredman Operations Oy.
Fredman Operations Oy valmistaa ja kehittää kotimaan ja ulkomaan markkinoille elintarviketurvallisia ja korkealaatuisia koti- ja ammattikeittiötuotteita ruoan valmistamiseen, kuljetukseen ja säilytykseen, sekä keittiön puhdistamiseen. Fredmanin omistama Eskimo-tuotemerkki on jo yli 50 vuotta vanha.
Suomen Yrittäjien aluejärjestö Satakunnan Yrittäjät valitsi vuonna 2013 Eskimo Finlandin Satakunnan Vuoden yrittäjäksi.
Ashtabulan siltaonnettomuus
Ashtabulan siltaonnettomuus tapahtui 29. joulukuuta 1876, jolloin Ashtabula-joen rautatiesilta romahti junan ylittäessä sitä. Edellisen päivän lumimyrskyn vuoksi kiskoilla oli paksut kinokset. Ohion edustajainhuoneen nimittämä tutkintalautakunta totesi raportissaan sillan olleen sortumiskunnossa viimeisten 11 vuoden ajan. Tapaturman jälkeen Ashtabulan kaupungin kasvu pysähtyi, kun taas Cleveland ja Lorain kasvoivat suurkaupungeiksi. Kuolleiden joukossa olivat laulaja Philip Bliss ja hänen vaimonsa.
Rautatieonnettomuudet olivat yleisiä 1800-luvulla, jolloin uusia rataosuuksia rakennettiin nopeasti ja halvalla.
Siltayhtiön insinööri Charles Collins löydettiin kuolleena sängystään revolveri kädessä. Hänen oletettiin järkyttyneen syvästi onnettuudesta, josta tunsi syyllisyyttä. Tutkimusten perusteella poliisi piti kuolemaa kuitenkin murhana eikä itsemurhana.
Siltaturma vauhditti Ashtabulan sairaalan rakentamista. Noin 10 vuotta onnettomuuden jälkeen Lake Shore and Michigan Southern Railway -yhtiö siirtyi käyttämään höyrylämmitystä matkustajavaunuissa vaarallisten puun ja hiilen sijasta.
Ville Louhela
Ville Louhela (s. 7. maaliskuuta 1991 Soini) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa kaudella 2015–2016 Mestaruusliigassa pelaavaa joensuulaista Pohjois-Karjalan Liiga-Rientoa. Pelipaikaltaan hän on hakkuri. Mestaruusliigan kaudet 2010–2013 Louhela pelasi Tampereen Isku-Volleyssa saavuttaen joukkueessa vuonna 2011 SM-pronssia ja Suomen Cupin voiton.
Louhelan kasvattajaseura on eteläpohjalainen Soinin Tiikerit. Juniorivuosinaan Louhela pelasi Tiikereiden lisäksi Nurmon Jymyssä, Seinäjoki-Lentiksessä ja Viialan A-Volleyssä. Louhela opiskeli Kuortaneen urheilulukiossa Suomen lentopalloliiton valmennuskeskuksessa ja pelasi muiden opiskelijoiden kanssa lentopallon 1-sarjaa. Hänelle on kertynyt myös noin sata nuorten maaottelua. Ensimmäisen pääsarjaottelunsa Louhela pelasi 10. lokakuuta 2010 Isku-Volleyssa Saimaa Volleya vastaan.
Organoelohopeayhdisteet
Organoelohopeayhdisteet ovat organometalliyhdisteitä, jotka sisältävät rakenteessaan elohopean ja hiilen välisen kovalenttisen sidoksen. Organoelohopeayhdisteitä käytetään orgaanisessa synteesissä, mutta niiden käyttöä on pyritty vähentämään niiden suuren myrkyllisyyden vuoksi. Eräitä organoelohopeayhdisteitä, kuten tiomersaalia, merbromiinia eli elohopeakromia ja fenyylielohopea-asetaattia käytetään edelleen jonkin verran lääketieteessä.
Organoelohopeayhdisteet ovat yksiä ensimmäisiä tunnettuja ja tutkituimpia organometalliyhdisteitä. Organoelohopeayhdisteet ovat tyypillisesti joko dialkyyli- tai diaryylielohopeayhdisteitä, joita voidaan kuvata yleisellä kaavalla RHg tai monoalkyyli- tai aryylielohopeajohdannaisia, joita voidaan kuvata kaavalla RHgX, missä X on joko halogeeni tai epäorgaaninen tai orgaaninen happotähde. Dialkyyli- ja diaryylielohopeayhdisteet esiintyvät yleensä lineaarisina monomeereina.
Moniin muihin organometalliyhdisteisiin verrattuna organoelohopeayhdisteet ovat suhteellisen pysyviä ja vähemmän reaktiivisia ja käyttäytyvät usein organopiiyhdisteiden tavoin. Erityisesti dialkyyli- ja diaryylielohopeayhdisteet ovat stabiileja ilmassa ja vedessä. Osa organometalliyhdisteistä myös liukenee veteen, mutta suurin osa on veteen liukenemattomia. Dialkyylielohopeajohdannaiset ovat tyypillisesti kirkkaita nesteitä tai matalan sulamispisteen omaavia kiinteitä aineita. Monoalkyylielohopeajohdannaiset ovat huoneenlämpötilassa kiinteitä.
Tavanomaisin tapa valmistaa organoelohopeayhdisteitä on elohopea(II)kloridin ja Grignard-reagenssin välinen reaktio. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu monoalkyyli- tai aryylielohopeajohdannainen, joka voi reagoida edelleen Grignard-reagenssin kanssa muodostaen dialkyyli- tai diaryylielohopeayhdisteitä.
Diaryylielohopeayhdisteiden synteeseissä käytetty menetelmä on myös aromaattisten yhdisteiden reaktio elohopea-asetaatin kanssa. Muita organoelohopeayhdisteiden valmistusmenetelmiä ovat elohopeakloridin reaktio alkeenien, kanssa, jossa ei monista muista siirtymämetalleista poiketen muodostu metallin ja hiilen välistä π-sidosta vaan δ-sidos, alkyylihalogenidien ja elohopea-amalgaamin välinen reaktio ja sulfiinihappojen reaktiot elohopea(II)suolojen kanssa.
Heikki Kinnunen (kävelijä)
Heikki Kinnunen (s. 5. marraskuuta 1976) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Raision Ryhtiä ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2001 lähtien toiminut Juha Kinnunen. Kalevan kisoista Kinnunen on saavuttanut kaksi hopeaa 20 kilometrin kävelyssä sekä kultaa ja hopeaa 50 kilometrin kävelyssä. Ulkoradoilta hän on lisäksi voittanut kaksi kultaa 3 x 5 000 metrin kävelyviestissä. Sisäratojen SM-kilpailuissa Kinnunen on voittanut pronssia 5 000 metrin kävelyssä.
Juha Kinnunen (kävelijä)
Juha Kinnunen (s. 4. maaliskuuta 1972) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti urallaan Raision Ryhtiä ja hänen valmentajanaan toimi Seppo Immonen. SM-kilpailuissa Kinnunen saavutti kaksi hopeaa ja kolme pronssia 20 kilometrin kävelyssä sekä neljä pronssia 50 kilometrin kävelyssä. Ulkoradoilla hän oli lisäksi voittamassa kahta kultaa 3 × 5 000 metrin kävelyviestissä. Sisäratojen SM-kilpailuista Kinnunen saavutti kolme pronssia 5 000 metrin kävelyssä.
Urheilu-uran lisäksi Kinnunen on toiminut myös valmentajana. Hänen valmennettavanaan on ollut muun muassa Heikki Kinnunen vuodesta 2001 lähtien.
Veikkolan urheilukenttä
Veikkolan urheilukenttä sijaitsee Veikkolassa, Pohjois-Kirkkonummella. Urheilukentällä on oma ennätystilasto ja katsomo.
Kentän läheisyydessä on myös frisbeegolfrata, tekonurmikenttä ja liitäntäpysäköintialue. Vuorenmäen koulun vieressä sijaitseva tekonurmikenttä valmistui vuonna 2012 ja sen yhteyteen on suunnitteilla katsomo.
Sorority Row
Sorority Row on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Stewart Hendlerin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva.
Elokuva oli ehdolla kahden Teen Choice -palkinnon saajaksi. Kritiikit elokuvaa kohtaan olivat pääasiassa negatiivisia, joskin joitakin näyttelijäsuorituksia kehuttiin. Rotten Tomatoes -sivuston arvio elokuvasta on 22 %.
Elokuva oli myös kaupallinen floppi, sen avausviikonloppu oli lipputuloiltaan kohtuullinen, mutta lopulliset lipputulot eivät yltäneet edes kaksinkertaisiksi ensi-iltaviikonloppuun verrattuna.
Guy Lombardo
Gaetano Alberto ”Guy” Lombardo (19. kesäkuuta 1902 London, Kanada – 5. marraskuuta 1977 Houston, Texas, Yhdysvallat) oli kanadalais-yhdysvaltalainen orkesterinjohtaja ja viulisti. Lombardo perusti vuonna 1924 The Royal Canadians -yhtyeen yhdessä veljiensä Carmenin, Lebertin ja Victorin sekä paikallisten muusikoiden kanssa. Lombardojen uskotaan myyneen 100–300 miljoonaa äänitettä elinaikanaan. Guy oli aluksi tanssiyhtyeen viulisti, mutta pian hänestä tuli sen johtaja ja kapellimestari. Saavutettuaan kohtalaista menestystä Kanadassa, yhtye siirtyi Yhdysvaltoihin Ohion Clevelandiin ja alkoi käyttää itsestään nimeä Guy Lombardo & His Royal Canadians. Clevelandin jälkeen yhtye siirtyi Chicagoon ja sitten New Yorkiin.
New Yorkissa Royal Canadians esiintyi lukuisissa radio-ohjelmissa ja se levytti useita hittisävelmiä alkaen vuodesta 1927 aina vuoteen 1954. Guy Lombardosta tuli tunnettu julkisuuden henkilö 1930-luvun alussa sekä musiikkinsa että radio-ohjelmiensa kautta. Hänen vuosittainen uudenvuodenaaton radioshownsa teki ”Auld Lang Synesta” klassikon Yhdysvalloissa. Yhtyeuransa jälkeen Lombardo työskenteli New Yorkin Jones Beach Marine Theaterissa, jossa hän esiintyi kuolemaansa saakka.
Lombardo menestyi myös kilpaveneilijänä. Vuonna 1946 hän voitti APBA Gold Cupin Tempo VI -veneellään.
Vuosina 1946–1949 hän oli hallitseva Yhdysvaltain mestari. Vuonna 1959 hän oli yrittämässä absoluuttista vedessä liikkumisen maailmanennätystä suihkumoottorisella Tempo Alcoa -veneellä, kunnes se tuhoutui radio-ohjatussa testissä, jossa se kulki yli 250 mailin tuntivauhtia (400 km/h).
Lombardolla on Hollywoodin Walk of Famella kolme tähteä (Star of Television, Star of Recording ja Star of Radio), jotka kaikki paljastettiin 9. helmikuuta 1960.
Akron-Cantonin lentoasema
Akron-Cantonin lentoasema (, FAA:n sijaintikoodi: CAK) on lentoasema Greenissä Summitin piirikunnassa, Ohiossa. Se sijaitsee noin 16 kilometriä kaakkoon Akronista ja 16 kilometriä luoteeseen Cantonista.
Rahoitus lentokentän rakennukseen myönnettiin toisen maailmansodan aikana, mutta rakennustyöt pysähtyivät kiistaan yksityisen rahoituksen soveliaisuudesta. Tämän seurauksena yksityinen rahoitus oli tärkeää lentokentän rakentamisen alkuaikoina ja erityisesti maan ostamisessa. Kenttä vihittiin käyttöön 13. lokakuuta 1946 nimellä Akron-Canton-Massillonin lentoasema. Matkustajalennot alkoivat vuonna 1948, kun American Airlines, United Airlines, Capital Airlines ja Eastern Air Lines siirsivät lentonsa Akronin kunnalliselta lentoasemalta. Pysyvä terminaali rakennettiin vuonna 1955 ja sitä laajennettiin vuonna 1962.
Lentoasemalla on kaksi kiitotietä: 2 317 ja 2 501 metrin pituiset. Molemmat ovat 46 metriä leveitä.
Vuonna 2005 lentoasemaa käytti lähes 1.45 miljoonaa matkustajaa, kolminkertainen määrä vuoteen 1995 verrattuna. Akron-Canton on yksi Keskilännen nopeimmin kasvavista lentoasemista. Sen matkustajamäärä on kasvanut joka vuosi vuodesta 1995 (lukuun ottamatta vuotta 2001, jolloin syyskuun 11. päivän terroriteot hidastivat ilmailualan kasvua kaikkialla Yhdysvalloissa).
Lentokentän mainoslause on "A better way to go" ("Parempi tapa matkustaa"), korostaen matkustamisen helppoutta Cleveland-Hopkinsin kansainväliseen lentoasemaan verrattuna. Kentän liikenteestä 75% on yleisilmailua, jota Cleveland-Hopkinsissa ei ole lainkaan.
Kentän matkustajamäärä kaksinkertaistui vuosina 2000-2006. Uusia lentoyhtiöitä tänä aikana olivat AirTran Airways ja Frontier Airlines. Southwest Airlines aloitti lennot Akron-Cantoniin elokuussa 2012. Akronin kasvu on 20% koko Ohion lentoliikenteen kasvusta. Muita kentälle lentäviä yhtiöitä ovat Delta Connection, US Airways Express ja United Express.
Vuoden 2012 matkustajamäärä oli kentän historian suurin: yli 1,83 miljoonaa.
Matkustajamäärä syyskuusta 2012 elokuuhun 2013.
Kimppujuurekas
Kimppujuurekas ("Gymnopus acervatus" syn. "Collubia acervata") on isojuurekkaiden sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Se kasvaa tiiviissä ryppäissä.
Kimppujurekas muistuttaa tupasjuurekasta, mutta sen lakki on sileämpi, kuperampi ja pienempi. Väriltään kimppujuurekas on punaruskea. jalan tyvi on nukkainen.
Kimppujuurekasta tavataan vanhoissa havumetsissä.
Liuskahytykkä
Liuskahytykkä ("Tremella foliacea") on poimuhytyköiden sukuun kuuluva laji. Se on sukua keltahytykälle. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Liuskahytykkä muistuttaa mäntyhytykkää ("Exidia saccharina"). Se on väriltään suklaanruskea ja muodoltaan liuskoittunut.
Liuskahytykkää esiintyy koivun kannoilla ja lahoissa lepissä.
Mindanaonkäpinkäinen
Mindanaonkäpinkäinen ("Malindangia mcgregori") on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mindanaonkäpinkäistä tavataan Mindanaolla Filippiineillä. Laji on yleinen levinneisyysalueellaan, mutta sitä tavataan vain pienellä alueella ja sen kanta on pienenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Panttivangit
Panttivangit () on yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa syyskuusta 2013 tammikuuhun 2014 saakka. Sarjan tekemisestä vastaavat Alon Aranya ja Jeffrey Nachmanoff. Se perustuu samannimiseen israelilaiseen sarjaan, jonka ovat luoneet Omri Givon ja Rotem Shamir. Sarjan pääosissa ovat tohtori Ellen Sanders (Toni Collette), joka saa leikattavakseen Yhdysvaltain presidentin ja FBI-erikoisagentti Duncan Carlisle (Dylan McDermott), joka kaappaa liittolaistensa kanssa Sandersin perheen, koska haluaa tämän murhaavan presidentin.
Suomessa sarjan esittäminen alkoi MTV3:lla joulukuussa 2013 ja viimeinen jakso esitettiin maaliskuussa 2014.
Minna Joki-Erkkilä
Minna Marja Joki-Erkkilä (s. 1963) on lääketieteen tohtori, naistentautien ja synnytysten erikoislääkäri Tampereen yliopistollisesta keskussairaalasta. Hänellä on myös nuorisolääketieteen erityispätevyys. Hän tekee usein yhteistyötä poliisin kanssa seksuaalirikosten esitutkinnassa.
Joki-Erkkilä on tehnyt väitöskirjan lasten seksuaalisen hyväksikäytön somaattisesta tukimuksesta. Hän on mm. tutkinut ultraviolettivalon käyttöä seksuaalirikosten tutkinnassa. Ultraviolettivalolla voidaan nähdä paremmin gynekologisia eli naisen sukupuolielimiin liittyviä vammoja. Joki-Erkkilän mukaan UV-valolla voidaan havaita sellaisia vammoja, mustelmia ja ­arpia, jotka ­eivät erotu tavallisella valkoisella valolla.
Minna Joki-Erkkilä on naimisissa korva-, nenä- ja kurkkutauteihin erikoistuneen lääkärin, lääketieteen tohtori Veli-Pekka Joki-Erkkilän (s. 1964) kanssa. Heidän tyttärensä surmattiin vuonna 2011.Joki-Erkkilät antoivat anteeksi tyttärensä surmaajalle
Indokiinanlivertäjä
Indokiinanlivertäjä ("Lalage polioptera") eli aiemmalta nimeltään indokiinankäpinkäinen on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Indokiinanlivertäjää tavataan Kambodžassa, Laosissa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Key Largo
Key Largo on Floridan rannikolla sijaitseva saari, joka kuuluu Florida Keysin saariryhmään. Key Largo on saarista ensimmäinen, kun ajetaan Floridan mantereelta saariryhmän läpi kulkevaa Overseas Highwaytä. Saari on suosittu sukelluspaikka. Sitä ympäröivät kirkkaat vedet ja monipuolinen vedenalainen luonto.
Key Largo on myös tapahtumapaikkana vuoden 1948 elokuvassa "Myrskyvaroitus" ("Key Largo"), jonka pääosassa esiintyi Humphrey Bogart.
Kiinanlivertäjä
Kiinanlivertäjä ("Lalage melaschistos") eli aiemmalta nimeltään kiinankäpinkäinen on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kiinanlivertäjää tavataan Intiassa, Himalajan alueella, Kiinassa ja Kaakkois-Aasian pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, eikä sen uskota olevan vaarassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Big Pine Key
Big Pine Key on saari Floridan rannikolla ja kuuluu Florida Keysin saariryhmään. Saarella on suojelualue, jolla elää saarten kotoperäinen kaurislaji Keys-saarten kauris.
Overseas Highway
Overseas Highway on eteläisin osa US 1 –tietä, joka kulkee pitkin Yhdysvaltojen itärannikkoa. Tie on noin 200 kilometriä pitkä, ja se yhdistää Florida Keysin saaret mantereeseen. Saarten läpi kulki ennen tien rakentamista rautatie Key Westiin. Vuonna 1935 hurrikaani tuhosi rautatien täydellisesti, eikä sitä rakennettu enää uudelleen. Sen sijaan rakennettiin maantie, joka hyödyntää osittain rautatien rakennelmia. Overseas Highway valmistui vuonna 1938. Tiellä on 44 siltaa, ja niistä suurin ja näyttävin on uusittu Seven Mile Bridge. Se rakennettiin vuonna 1982, ja sen pituus on 10 930 metriä ja korkeus merenpinnasta 19,8 metriä.
Sundanlivertäjä
Sundanlivertäjä ("Lalage fimbriata") eli aiemmalta nimeltään sundanpikkukäpinkäinen on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Sundanlivertäjää tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa, Myanmarissa, Singaporessa ja Thaimaassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.