hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kielijärvi (Ulvila)
Kielijärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Joutsijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 370 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa noin 2,5 kilometriä pitkä laskuoja. Laskuoja laskee "Ahmauksenojaan", joka vuorostaan laskee Joutsijärveen. Järveen on johdettu ympäröivän suon ojat.
Järven rantaviiva on 0,76 kilometriä pitkä ja ranta on soista ja ojitettua metsämaastoa. Järven lähellä on tila ja sen vierestä kulkee Kullaan ja "Mustajoen" yhdistävä maantie.
The Skoogie Boys
The Skoogie Boys on keravalainen punkrock-yhtye, joka koostuu neljästä taiteilijanimellä esiintyvästä jäsenestä: Honkie (laulu), TT (kitara), R.T. (rummut) ja LUIS (basso). Yhtyeen ensimmäinen täyspitkä levy ""Choose To Go To Hell"" ilmestyi syyskuussa 2014. Bändillä on oma levy-yhtiö, Lapila Records.
Yhtye on keikkaillut kotimaan lisäksi pariin otteeseen Baltian maissa. Elokuussa 2014 yhtye soitti kaksi keikkaa niin Virossa, Latviassa kuin Liettuassa.
Matias Sarelius
Matias Sarelius (s. 2. heinäkuuta 1979) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Golden Futsal Teamia. Sareliuksen pelipaikka on maalivahti. Hän on edustanut GFT:tä Futsal-liigan perustamisesta asti eli vuodesta 1997 asti. Hän on voittanut myös kolme Suomen mestaruutta vuosina 2003, 2008 ja 2009. Sarelius on pelannut liigassa yli 200 peliä tehden 18 tehopistettä (4+14).
Suomen futsalmaajoukkueessa Sarelius on pelannut 32 maaottelua. Hän on kuulunut maajoukkuerinkiin pitkän aikaa, ja kuuluu nykyisinkin maajoukkueeseen.
Sarelius pelasi myös Suomen beachfutismaajoukkueen ensimmäisessä epävirallisessa ottelussa vuonna 2009 Viroa vastaan. Hän oli aloituskokoonpanossa maalivahtina.
Ruonajärvi (Ulvila)
Ruonajärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Joutsijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 13,7 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 300 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 100 metriä pitkä laskuoja Joutsijärveen "Pirttilahteen".
Järven rantaviiva on 1,60 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven kaakkoisrannalla on metsäistä suota, josta on johdettu ojia järveen. Järven lähellä on leiriytymisalue.
Terra Formars
Terra Formars on japanilainen sci-fi-toimintakauhu manga/animesarja, joka kertoo tulevaisuudesta, jossa ihmiskunta joutuu taistelemaan terraformarsseiksi kutsuttuja avaruusolioita vastaan.
Miehistö BUGS1
2000 - luvun alussa ihmiskunta oli lähettänyt torakoita Marsin pinnalle tieteellisiä tutkimuksia varten.
21.8.2577 - ensimmäiset ihmiset laskeutuivat Marsin pinnalle. Ihmisiä kyseisessä tutkimusaluksessa oli 6. BUGS1 miehistön oli tarkoitus kerätä Marsin pinnalta 10 uros- ja 10 naarastorakkaa ja lähettää ne sitten maapallolle tieteellisiä kokeita varten. Tämä koitui kuitenkin miehistön kohtaloksi. 500 vuoden aikana Marsin pinnalla torakoista oli kehittynyt eläinlaji, joka oli miltei yhtä viisas kuin ihminen mutta paljon vaikeampi tappaa.
Terraformarssit surmasivat väkivaltaisesti kaikki 6 miehistön jäsentä. Miehistön komentaja sai kuitenkin lähetettyä yhden Terraformarssin pään maapallolle analysoitavaksi.
Miehistö BUGS2
NASA alkoi kehittämään erikoisjoukkoja terraformarsseja vastaan. Ihmisistä alettiin luoda supersotilaita lisäämällä näihin ötököiden geenejä. Tämä tuli äärimmäisen kalliiksi, koska operaatio vaati leikkauksen, josta vain noin 30% selvisivät hengissä.
Lopulta NASA sai koottua 15 supersotilaan miehistön, jotka lähetettiin Marsiin vuonna 2599. Heidän tarkoitus oli tehdä lisätutkimuksia terraformarsseista ja mikäli mahdollista, tappaa ne kaikki sukupuuttoon. Ötököiden geenien ansiosta, ihmiset pystyivät taistelemaan torakoita vastaan, mutta vain 2 miehistön jäsentä selvisivät hengissä ja loput saivat surmansa. 2 - eloonjäänyttä supersotilasta pääsivät takaisin maapallolle.
Terraformarssit alkoivat tehdä itse tieteellisiä kokeita supersotilaiden ruumiilla, jolloin myös terraformarssit saivat ötököiden voimia kehoihinsa.
Annex I
Vuonna 2620 maapallolle levisi tappava virus, joka surmasi sekä eläimiä, että ihmisiä sukupuuton partaalle. Laboratoriotesteissä selvisi, että virus on peräisin Marsista. Jotta virukseen saataisiin rokote, Marsin pinnalta olisi tuotava sammalta, jossa virus on alun perin kehittynyt. Sen avulla ihmiskunta pystyisi ehkä löytämään lääkkeen tappavaa tautia vastaan. Koko maapallon ihmiskunta käytti kaikki yhteiset varansa vielä viimeiseen miehistöön.
Tällä kertaa supersotilaita luotiin myös muidenkin eläinlajien geeneistä. Nasa sai kokoon yhteensä 100 supersotilaan miehistön. Miehistö jaetaan kuuteen eri divisioonaan.
Arash Muridiyazd
Arash Muridiyazd (s. 29. tammikuuta 1987 Iran) on iranilaissyntyinen suomalainen futsalpelaaja. Hän edustaa Futsal-liigassa pelaavaa Kampuksen Dynamoa. Pelipaikaltaan Muridiyazd on hyökkääjä. Muridiyazdin perhe pakeni Iranista Suomeen, kun Arash oli pieni. Vuodesta 2009 hän on kuulunut KaDyn edustusjoukkueeseen. Liigassa hän on saavuttanut yhden mestaruuden (2017-2018) sekä kolme hopeaa ja yhden pronssin.
Muridiyazd on pelannut myös Suomen futsalmaajoukkueessa. Hän on pelannut siinä viisi maaottelua tekemättä maaleja. Muridiyazd on 178 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa.
Ahvenlammi (Ulvila)
Ahvenlammi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen "Joutsijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria ja sen pituus on 180 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla pitkässä lahdessa, josta saa alkuunsa noin 5 kilometriä pitkä laskuoja Joutsijärveen.
Järven rantaviiva on 0,64 kilometriä pitkä ja ranta on metsäistä suota, mutta pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lammen lähellä on rakennuksia.
Veikko Vainio (johtaja)
Simo Veikko Vainio (1. huhtikuuta 1915 Käkisalmi – 23. elokuuta 2007 Helsinki) oli vuorineuvos, Metsäliiton pääjohtaja ja Raision Tehtaat Oy:n pääjohtaja.
Vainion vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Simo Armas Vainio ja Olga Gertrud Grönlund. Hän suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1938, mutta valmistui työn ohessa opiskellen myös kauppatieteiden maisteriksi 1955, KHT-tilintarkastaja hänestä tuli 1958. Vuodesta 1944 Vainio toimi Outokumpu Oy:n metallitehtaan huoltopäällikkönä, Suomen Maanviljelijäin Kauppa Oy:n hallinnollisen osaston päällikkö hänestä tuli 1947, Metsäliitto Osuuskunnan hallinnollinen johtaja 1955 ja osuuskunnan johtokunnan jäsen pari vuotta myöhemmin. Vainion johdolla kerättiin pääomia alueellisiin metsäteollisuusyksiköihin ja kehitettiin muutenkin liiketoimintaa rakenteellisesti. Osuuskunnan varatoimitusjohtajaksi Vainio kohosi 1965, mutta jo seuraavana vuonna hänet kutsuttiin Raision pääjohtajaksi Veikko Reinikaisen otteiden aiheuttaman kriisin jälkeen. Vainio teki Raisiossa useita yritysjärjestelyjä, hänen aikanaan ryhdyttiin uusiin liiketoimintoihin ja lanseerattiin uusia tuotteita. Raision reaalinen liikevaihto kasvoi kahdeksassa vuodessa 65 %. Vuorineuvoksen arvon Vainio sai 1970. Vuonna 1972 eli 57-vuotiaana hän siirtyi takaisin Metsäliittoon, nyt pääjohtajaksi. Vainio onnistui tehtävässään niin, että kun hän luovutti pääjohtajuutensa 1980 Mikko Wuotille, yhtymä oli merkittävimpiä suomalaisia puunjalostajia. Vainio osallistui aktiivisesti yhdistys- ja järjestötoimintaan ja tuli tunnetuksi lauluharrastuksestaan.
Vainion puoliso vuodesta 1939 oli varanotaari Aune Helka Seitola. Liike-elämän vaikuttaja, ministeri Vesa Vainio on heidän poikansa.
Särkijärvi (Ulvila)
Särkijärvi on Satakunnassa Ulvilassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Joutsijärven alueeseen. Järvi sijaitsee 6 kilometriä Joutsijärvestä kaakkoon Ahmauksessa.
Järven pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 11,3 kilometriä pitkä Särkioja, joka laskee Ahmauksenojan kautta Joutsijärveen.
Järven rantaviiva on 0,76 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa.
Filip Hološko
Filip Hološko (s. 17. tammikuuta 1984 Piešťany) on slovakialainen jalkapalloilija, joka edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Çaykur Rizesporia lainalla saman sarjan Beşiktaş JK:sta. Oikeajalkainen Hološko on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Slovakian jalkapallomaajoukkueeseen. Hološko on 185 senttimetriä pitkä.
Hološkon kasvattajaseura on hänen kotimaansa AS Trenčín, jota hän edusti vuoden 2001 aikuisten tasolla. Vuonna 2002 Hološko siirtyi tšekkiläiseen Slovan Libereciin. Libereciä hän edusti vuoteen 2005 tehden 54 liigapelissä 17 osumaa. Seuraavaksi Hološko siirtyi Turkkiin, Manisasporin riveihin. Hän pelasi seurassa kaudet 2006-2008, joissa kertyi 65 peliä ja 22 maalia. Vuonna 2008 Hološko siirtyi Turkin suurseuraan, Beşiktaş JK:hon. Beşiktaşissa hän on voittanut kerran Turkin mestaruuden ja kaksi kertaa cupin sekä pelannut Mestareiden liigassa. Vuonna 2011 Hološko oli lainalla Istanbul Büyükşehirissä ja vuonna 2014 hän siirtyi lainalle Turkin Superliigan Çaykur Rizesporiin.
Hološko pelasi Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueen paidassa vuoden 2003 MM-kisoissa Abu Dhabissa. Slovakian jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi vuonna 2005. Hološko kuului Slovakian joukkueeseen vuoden 2010 MM-kisoissa, jonne Slovakia selviytyi ensikertalaisena. Hän pelasi turnauksessa kahdessa Slovakian alkulohkon ottelussa, kun Slovakia eteni 16 parhaan joukkoon. Marraskuussa 2014 Hološko teki Suomea vastaan maalin vain 34 sekunnin pelin jälkeen, kun Slovakia voitti 2-1 Žilinassa.
Shakin maailmanmestaruusottelu 2014
Shakin maailmanmestaruusottelussa 2014 hallitseva mestari Magnus Carlsen pelasi maailmanmestaruudesta haastajaa Viswanathan Anandia vastaan. Ottelu pelattiin Sotšissa, Venäjällä 9.–28.11.2014. Ottelu ratkesi 11 pelin jälkeen Magnus Carlsenin voitoksi pistein 6½–4½.
Hallitsevan mestarin Magnus Carlsenin haastaja ratkaistiin kahdeksan pelaajan ehdokasturnauksessa, joka pelattiin Hanti-Mansijskissa Venäjällä maaliskuussa 2014. Turnauksen voitti Viswanathan Anand, joka saavutti tuloksen 8,5/14 voittamalla kolme peliä ja pelaamalla loput tasan. Anand oli entinen maailmanmestari ja saisi revanssin Carlsenista, joka oli voittanut häneltä maailmanmestaruuden vuotta aiemmin.
Megalonísi
Megalonísi () eli Nisiópi (Νησιώπη) on Kreikan saari, joka sijaitsee Lesboksen lähellä ja kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saari on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Lesboksen kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Megalonísi sijaitsee aivan Lesboksen saaren länsipuolella Sígrin kylän edustalla. Saari on noin 2,6 kilometriä pitkä ja kapea, ja toimii luonnollisena aallonmurtajana kylälle. Saaren eteläosassa on majakka, jonka korkeus on 53 m merenpinnasta ja kantama 20 meripeninkulmaa. Saarella on jäänteitä kivettyneestä metsästä.
Ágios Minás
Ágios Minás (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Αγίου Μηνά, "Dimotikí Enótita Agíou Miná") on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 271 (vuonna 2011).
Ágios Minás sijaitsee Chíoksen saaren itärannikolla aivan sen pääkaupungin Chíoksen eteläpuolella. Ágios Minás oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Amanín, Ionían, Kampóchoran, Kardámylan, Mastichochórian ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikkö on nimetty Pyhän Menaksen mukaan.
Ágios Mináksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Amaní
Amaní (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Αμανής, "Dimotikí Enótita Amanís") on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 983 (vuonna 2011).
Amaní käsittää Chíoksen saaren luoteisosan. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Ionían, Kampóchoran, Kardámylan, Mastichochórian ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Amanín kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Matthew Burrows
Matthew "Matty" Burrows (s. 15. lokakuuta 1985 Newtownards) on pohjoisirlantilainen ammattilaisjalkapalloilija, joka pelaa Pohjois-Irlannin toiseksi korkeimman sarjatason Ards FC:ssä. Vasenjalkaisen ja 178 senttimetriä pitkän Burrowsin pelipaikka on hyökkääjä.
Vuodet 2006-2008 hän edusti Dundela FC:tä, käyden välillä lainalla Loughgallissa. Vuonna 2008 Burrows siirtyi Pohjois-Irlannin Valioliigan eli korkeimman sarjatason Glentoran FC:hen. Hän edusti Glentorania vuodet 2008-2012 pelaten muun muassa Eurooppa-liigan karsintaotteluita. Vuonna 2012 Burrows siirtyi Glenavoniin ja vuonna 2013 Pohjois-Irlannin Valioliigan Ards FC:hen, joka tippui kuitenkin kauden 2013-14 jälkeen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle.
Parhaiten Burrows tunnetaan hänen lokakuussa 2010 Glentoranin paidassa tekemästään maalista Pohjois-Irlannin Valioliigassa. Hän ohjasi vasemmalta laidalta tulleen keskityksen maaliin suoraan ilmasta maaliin oikealla kantapäällään selkä maaliin päin hypätessään Portadownia vastaan. Tuo maali oli ehdolla jopa vuoden maaliksi ja FIFA Puskás Award -palkintoon, mutta lopulta tuon palkinnon vei turkkilainen Hamit Altintop.
Ionía (Chíos)
Ionía (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ιωνίας, "Dimotikí Enótita Ionías") on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 956 (vuonna 2011).
Ionía käsittää alueen Chíoksen kaakkoisrannikolla. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Amanín, Kampóchoran, Kardámylan, Mastichochórian ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Ionían kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kampóchora
Kampóchora (; myös "Kambóchora"; virallisesti Δημοτική Ενότητα Καμποχώρων, "Dimotikí Enótita Kampochóron") on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 897 (vuonna 2011).
Kampóchora sijaitsee Chíoksen keskiosissa. Se oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Amanín, Ionían, Kardámylan, Mastichochórian ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kampóchoran kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kardámyla
Kardámyla (), antiikin Kardamyle (Καρδαμύλη), on Kreikan kylä sekä samanniminen Chíoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Καρδαμύλων, "Dimotikí Enótita Kardamýlon") ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 234 ja varsinaisen Kardámylan kylän väkiluku 710 (vuonna 2011).
Kardámylan vanha kylä sijaitsee Chíoksen koillisosassa sisämaassa noin kahden kilometrin päässä rannikosta noin 28 kilometriä saaren pääkaupungista Chíoksesta pohjoiseen. Kardámylan ranta-asutus Mármaro sijaitsee meren rannalla. Kardámylan kunnallisyksikkö käsittää Chíoksen saaren koko koillisosan.
Kardámyla tunnettiin jo antiikin aikana nimellä Kardamyle, ja Thukydides mainitsee sen. Nykyinen Kardámyla oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Amanín, Ionían, Kampóchoran, Mastichochórian ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kardámylan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Kardamyle
Kardamyle () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin kaupunkeihin:
Mastichochória
Mastichochória (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Μαστιχοχωρίων, "Dimotikí Enótita Mastichochoríon") on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 3 672 (vuonna 2011).
Mastichochória käsittää Chíoksen etelä- ja lounaisosan. Kunnallisyksikön nimi tarkoittaa "Mastiksikyliä", mikä viittaa Chíoksen tunnetun mastiksipistaasin viljelyyn alueella. Mastichochória oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Amanín, Ionían, Kampóchoran, Kardámylan ja Omiroúpolin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Mastichochórian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Riku Säärelä
Riku Säärelä (s. 14. syyskuuta 1990) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-liigassa pelaavia Tervareita. Hän debytoi liigassa kaudella 2012-2013. Kaudella 2013-14 Säärelä voitti Tervareiden kanssa liigassa hopeaa, häviten finaaleissa Ilves FS:lle.
Säärelä on pelannut myös Suomen futsalmaajoukkueessa. Hän debytoi siinä vuonna 2013. Säärelä on pelannut maajoukkueessa kuusi ottelua ilman maaleja. Hän on 170 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
Omiroúpoli
Omiroúpoli (; virallisesti Δημοτική Ενότητα Ομηρούπολης, "Dimotikí Enótita Omiroúpolis") on yksi Chíoksen kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Chíoksen saarella, Chíoksen alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 7 527 (vuonna 2011).
Omiroúpoli käsittää alueen Chíoksen keskiosissa. Kunnallisyksikön nimi tarkoittaa ”Homeroksen kaupunkia” – Chíos on antiikin ajoista lähtien esittänyt itseään yhdeksi mahdolliseksi Homeroksen kotipaikaksi. Omiroúpoli oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chíoksen kuntaan yhdessä Ágios Mináksen, Amanín, Ionían, Kampóchoran, Kardámylan ja Mastichochórian kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Omiroúpolin alueella sijaitsee bysanttilaisaikainen Néa Monín luostari, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Omiroúpolin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
Thymianá
Thymianá () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Chíoksen saarella ja kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Ágios Mináksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chíoksen kunnan Ágios Mináksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1 566 (vuonna 2011).
Thymianá sijaitsee Chíoksen itäosassa noin seitsemän kilometriä saaren pääkaupungista Chíoksesta etelään. Se on saaren kolmanneksi suurin asutus pääkaupungin ja Vrontádoksen kaupungin jälkeen. Thymianá muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Θυμιανών, "Dimotikí Koinótita Thymianón"), johon kuuluvat varsinaisen Thymianán kylän lisäksi Agía Ermióni, Karfás, Kerameía, Lefkoniá, Moní Agíou Konstantínou Fragkovouníou ja Pláka. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 606.
Kylän aiempi nimi oli Efthymianá (Ευθυμιανά), mikä viittaa sen kivilouhoksiin. Monet kylän rakennukset, mukaan lukien suuri Pyhän Eustratioksen (Ágios Efstrátios) kirkko, on rakennettu alueen omasta kivilajista.
Vrontádos
Vrontádos () on Kreikan kaupunki, joka sijaitsee Chíoksen saarella ja kuuluu Chíoksen kuntaan, Chíoksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Omiroúpolin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chíoksen kunnan Omiroúpolin kunnallisyksikköön. Kaupungin väkiluku on 5 323 (vuonna 2011).
Vrontádos sijaitsee Chíoksen itärannikolla noin neljä kilometriä saaren pääkaupungista Chíoksesta pohjoiseen. Se on saaren toiseksi suurin asutus pääkaupungin jälkeen. Nykyisin se on käytännössä Chíoksen kaupungin esikaupunki. Kaupungin nimi viittaa läheisten vuorten ukkoseen. Vrontádos muodostaa laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Βροντάδου, "Dimotikí Koinótita Vrontádou"), johon kuuluvat varsinaisen Vrontádoksen kaupungin lisäksi Aípoksen kylä sekä luostarit Moní Agíou Stefánou ja Moní Myrsinidíou. Koko yhdyskunnan väkiluku on 5 332.
Kaupunki tunnetaan erityisesti ilotulitusrakettisodasta, joka käydään joka pääsiäinen kaupungin kahden kirkon, Ágios Márkos ja Panagía Erythianí, joukkueiden välillä.
Tarzan ja kultaleijona
Tarzan ja kultaleijona () on Edgar Rice Burroughsin Tarzan-sarjan yhdeksäs teos, jonka alkuperäinen englanninkielinen painos julkaistiin 1923. Suomen kielellä teos julkaistiin 1925. Kirjan pohjalta tehtiin 1927 elokuva "Tarzan and the Golden Lion".
Tarzan on paluumatkalla kotiin löydettyään edellisessä kirjassa perheenjäsenensä Janen ja Korakin. Matkalla he törmäävät orpoon leijonanpentuun, jonka he päättävät ottaa mukaansa. Waziri-heimon ansiosta Tarzanin talo on jälleen pystyssä saksalaisten tuhottua sen aikaisemmin. Pihallaan Tarzan kasvattaa leijonasta, Jad-bal-jasta, mustaharjaisen kultaleijonan.
Tarzan huumataan ja joutuu vankina Opariin. Siellä ylipapitar La toimii vastoin kansansa tahtoa ja pelastaa Tarzanin. Heidän täytyy kuitenkin paeta alempien pakanapappien vihaa ja La opastaa Tarzanin Timanttilaaksoon, joka on gorillojen valtakuntaa. Hyväksi onneksi Jad-bal-ja seuraa heitä. Valitettavasti Esteban Miranda, joka aina on halunnut löytää Oparin, lähtee seuraamaan leijonaa.
Vihterpalun kartano
Vihterpalun kartano on virolainen kartano, joka sijaitsee 65 kilometrin päässä Tallinnasta.
Vihterpalun kartanossa on 19 huonetta, joista jokainen on yksilöllinen. Kartanosta löytyy juhlasali, kaksi seminaaritilaa, baari sekä sikarihuone. Kartanon entisen tallin raunioille on rakennettu erillinen siipirakennus, jossa on 12 huonetta sekä saunaosasto.
Kuningas Kustaa II Adolf lahjoitti Padisen Vihterpalun tilukset Thomas Rammille vuonna 1662. Pari vuotta myöhemmin kuningas antoi Rammille aatelistittelin ja läänitti Vihterpalun kartanon von Rammille. Vihterpalun tilukset pysyivät von Rammin suvulla vuoteen 1919, kunnes maat takavarikoitiin omaisuuden valtiollistamisen yhteydessä.
Kun Viron itsenäisyys palautui vuonna 1992, kartano luovutettiin takaisin Rammin suvulle. Tilan heikon kunnon vuoksi Rammin suku lahjoitti tilan Viron valtiolle. Vihterpalun tila myytiin huutokaupassa Norjalaisille liikemiehille vuonna 1994, jotka halusivat kunnostaa paikan. Valitettavasti liikemiehet matkasivat kotiin Estonia matkustaja-aluksella, joka upposi 28. syyskuuta 1994. Liikemiehet eivät selviytyneet onnettomuudesta.
Monien sattumien kautta kartanon löysi suomalainen liikemies Timo Lemberg, joka kunnosti kartanon nykyiseen tilaansa moderniksi juhla- ja kokouskeskukseksi.
Sigmafunktio
Sigmafunktio on matematiikan lukuteorian alaan liittyvä aritmeettinen funktio. Sigmafunktio laskee luvun jakajilla. Funktiota merkitään formula_1.
Skutskärs IF BK
Skutskärs IF Bandyklubb Skutskärin Älvkarlebyn kunnasta Uplannissa. Seura aloitti jääpalloilun 1919. Jääpallojaosto itsenäistyi emäseura Skutskär IF:stä 1989, jolloin jääpallo ja jalkapallo muodostivat omat seuransa – jääpallo nimellä Skutskärs IF BK eli Bandyklubb.
Skutskärs IF:n jääpalloilijat pelasivat Ruotsin 1920-luvun pääsarjassa 1. Divisioonassa. Seura pelasi finaalissa keväällä 1937. Seuraavan kerran seura oli finaalissa keväällä 1942, mutta koki jälleen tappion. Keväällä 1944 sitten vihdoin Skutskärs IF saavutti Ruotsin mestaruuden voittamalla Västerås SK:n 2-1. Seura pelasi sen jälkeen edelleen pääsarjassa, mutta putosi kauden 1949 jälkeen pääsarjasta, mutta palasi 1952 takaisin 1. Divisioonaan. Toisen kerran Skutskärs IF saavutti mestaruuden keväällä 1959, jolloin se voitti jälleen Västerås SK:n Tukholman olympiastadionilla käydyssä loppuottelussa 28 848 katselijan edessä maalein 1-0. Vuoden 1964 finaalissa se sai vastaansa Broberg IF:n pelaten ensin tasan 1-1 ja häviten sitten 4-1. Seurankehityksen kannalta oli tärkeää vuonna 1961 rakennettu Skutskärsin urheilupuiston tekojäärata, joka oli kolmas Ruotsissa.
Vuoden 1964 jälkeen seura ei enää ole ollut mestaruusfinaaleissa. Keväällä 1969 seura putosi pääsarjasta, mutta palasi kaudeksi 1976–77 takaisin pääsarjaan. Sen jälkeen Skutskärs IF on ollut lähinnä toiseksi ja kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaikkiaan Skutskärs IF:n jääpalloilu on ollut 41 kautta Ruotsin pääsarjassa. 2010-luvulla Skutskärs IF:n jääpallolla on ollut kenttävaikeuksia, koska vanha 1960-luvulla rakennettu tekojää jouduttiin purkamaan, ja uutta ei saatu tilalle ennen vuotta 2013., Seura pelaa jäättömän kauden evakossa Sandvikenin Göransson Areenalla, ja siirtyy talvikaudella kotikentälleen luonnonjäälle. Jääpallohalli on siis toiveena. Kaudeksi 2013–2014 seura on noussut toiseksi korkeimmalla sarjatasolla eli Allsvenskanin Pohjoislohkossa.
Skutskärs IF on ollut useiden tunnettujen ruotsalaisten jääpallon maajoukkuepelaajien kasvattajaseura. Tunnettuja nimiä ovat olleet Bosse Nilsson, Stefan Åkerlind, Anders Östling ja Magnus Muhrén – näistä kolme viimeistä maailmanmestareita.
Saavutuksia Ruotsin pääsarjassa
Pat Quinn
John Brian Patrick Quinn (29. tammikuuta 1943 Hamilton – 23. marraskuuta 2014 Vancouver) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Quinn oli palkittu myös Officer of Order of Canada (O.C.) kunniamerkillä.
Aapeli Saarisalon Uuden testamentin suomennos
Uusi testamentti ilmestyi Aapeli Saarisalon suomentamana Uuden testamentin versiona ensin kahdessa osassa 1968 ja 1969 ja myöhemmin yhtenä niteenä useana korjattuna painoksena. Saarisalo on pyrkinyt tekemään käännöksestä sanatarkemman kuin viralliset suomenkieliset raamatunkäännökset. Siinä jakeet on erotettu vinoviivoin. Teksti on jaettu kappaleiksi. Joka viidennen jakeen järjestysluku on painettu tekstin sivuun. Kohdat, jotka Uusi testamentti esittää suoraan Jeesuksen puheena, on lihavoitu, mutta kohtia, joissa joku toinen lainaa Jeesuksen puhetta, ei ole lihavoitu. Sanat, joille ei ole sanatarkasti vastinetta alkutekstissä, on kursivoitu. Väliotsikoita eikä lukujen otsikkotiivistelmiä ei ole. Tekstin alaviitteinä olevissa suppeahkoissa selityksissä on tuotu tekstin ymmärtämiseen välttämättömiä, itämaista taustaa kuvaavia asioita. Sanan "evankeliumi" asemesta käytetään sanaa "evankelio". Osa henkilönnimistä on paremmin suomen kielen mukaisessa asussa kuin virallisissa raamatunkäännöksissä, mm. apostoli Andreaan nimi on muodossa Antero ja apostoli Jaakobin nimi muodossa Jaako.
Teoksen ensimmäinen painos ilmestyi kahtena niteenä: "Neljä evankeliota: (Matteus, Markus, Luukas, Johannes)" (1968) ja "Apostolien tekoja ja kirjeitä" (1969). Toinen, uusittu painos ilmestyi 1969 ja kolmas, uusittu painos 1978. Neljäs uusittu ja korjattu painos ilmestyi 1991. Suomennoksen eri painokset on julkaissut Vapaa evankeliumisäätiö.
Aapo Korkeaoja
Aapo Kustaa Korkeaoja (s. 1978 Kokemäki) on suomalainen performanssitaiteilija, kuraattori, opettaja ja maanviljelijä. Hän on valmistunut maisteriksi Taideteollisesta Korkeakoulusta ja aikaisemmin opiskellut Turun taideakatemiassa. Korkeaoja on toiminut vuodesta 2010 alkaen esitystaiteen vastaavana opettajana Kankaanpään taidekoulussa, Satakunnan Ammattikorkeakoulussa.
Korkeaoja on perustanut vuonna 2003 performanssitaiteeseen keskittyneen Fluxee- klubin, joka toimi vuoteen 2013 asti. Turun Manillassa sijaitsevassa Tehdas teatterissa toimineessa Fluxeessa vieraili 40 klubin aikana yli 200 taiteilijaa ja taiteilijaryhmää. Fluxeesta on julkaistu Fluxee performance decade- kirja, jossa käsitellään 2000-luvun taideilmiötä Suomessa. Korkeaoja on kuratoinut kokeellista taidetta 2001 ja 2002 järestetyille Koneisto-festivaaleilla ja kesällä 2014 Aapo Korkeaojan kotitilan pelloilla Kokemäen Korkeaojalla järjestettiin ympäristö- ja tilataidenäyttely Käsitekesä.sekä Immaterial-performanssifestivaali.
Korkeaoja on Presentaatio performanssi- ja esitystaiteen tiedotuskeskus ry:n ja Esitystaiteen keskus ry:n perustajajäsen ja toiminut lisäksi Muu ry:n hallituksessa. Presentaatio on vaikuttanut suomalaisen performanssi- ja esitystaiteen asemaan monipuolisesti, mm. julkaisemalla adressin oman toimikunnan saamiseksi Taiteen keskustoimikuntaan. Korkeaoja on toiminut alansa edustajana mm. esittävän taiteen vapaan kentän tilaa kartoittaneessa opetus- ja Kulttuuriministeriön työryhmässä, joka julkaisi mietintönsä 2011.
Aapo Korkeaojalle on myönnetty vuonna 2011 Satakunnan taidetoimikunnan Luomunan kuoret- taidepalkinto ja vuonna 2006 Kokemäen kaupungin kulttuuripalkinto. Korkeaojan kuratoima Käsitekesä voitti TAIKE Lounais-Suomen myöntämän kulttuuripalkinnon 2014.
Vuonna 2008 Korkeaoja oli julkisuudessa performanssillaan "Uusi itsenäisyysjulistus", jonka hän esitti Helsingissä Mannerheimin ratsastajapatsaalla. Korkeaoja sai myöhemmin sakot luvattoman esityksen järjestämisestä julkisella paikalla. Kyseessä oli tiettävästi ensimmäinen kerta, kun joku kiipesi 11,7 metriä korkealle patsaalle.
Aapo Korkeaojan isä on entinen kansanedustaja ja ministeri Juha Korkeaoja.
Lapsista raportointi
Lapsilla (alle 18-vuotiailla) on suurempi yksityisyyden suoja kuin aikuisilla. Suomen Journalistiliiton laatimien journalistin ohjeiden (JO) lisäksi viestimien tulisi lapsista raportoidessa huomioida YK:n lapsen oikeuksien sopimuksessa määritellyt oikeudet. Monilla lehtitaloilla on lisäksi omat eettiset ohjeistukset lapsista raportoimiseen. Lapsen oikeuksien sopimuksen ja journalistien eettisten ohjeiden mukaan viestimillä on vastuu arvioida haastattelun, kuvaamisen tai materiaalien julkaisun vaikutukset lapseen ja tarvittaessa suojella lasta riippumatta siitä, missä päin maailmaa lapsi elää.
Journalistin ohjeet ohjeistaa aina noudattamaan erityistä varovaisuutta, kun käsitellään alaikäisiä koskevia asioita (JO 30). Kun on olemassa riski lapsen joutumisesta rangaistuksi tai vahingoitetuksi, lapsen henkilöllisyys on peitettävä sekä kuvasta että tekstistä (JO 31, 32, 33, 34).
Lapsen oikeuksien sopimuksen mukaan lapsilla on oikeus ilmaista mielipiteensä ja osallistua ikänsä ja kehitystasonsa mukaisesti itseään koskevien asioiden käsittelyyn. Samalla sopimus takaa lapsille oikeuden yksityisyyteen ja luottamuksellisuuteen. Lisäksi sopimus takaa lapselle oikeuden tulla suojelluksi leimautumiselta, vahingolta ja rangaistukselta sekä mahdollisuudelta joutua vahingoitetuksi tai rangaistuksi.
Lohjan Teatteri
Lohjan teatteri on Lohjan keskustassa sijaitseva, 100-vuotias puoliammatillinen harrastajateatteri, jossa on neljä palkattua työntekijää. Lohjan teatteri tuottaa vuodessa 3-4 uutta ensi-iltaa. Lohjan teatterissa on vuodesta 2004 lähtien ollut johtaja-ohjaajana Sari Niinikoski. Lavastajana vuodesta 2014 lähtien on toiminut Jyrki Kakko. Puvustajana toimii Kati Heikkinen. Lohjan teatterin sihteeri on Inkeri Paananen.
Emy Storm
Emy Storm (synt. Emmy Karolina Storm, 20. toukokuuta 1925 Alfta, Hälsingland, Ruotsi – 24. marraskuuta 2014 Malmö) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin erityisesti roolistaan Vaahteramäen Eemeli -elokuvien Alma-äitinä.
Emmy Karolina Storm varttui metsätyöläisperheessä ja muutti Tukholmaan viisitoistavuotiaana. Hän työskenteli aluksi kotiapulaisena ja tarjoilijana. NK:n johtaja Ragnar Sachs löysi näyttelemisestä jo pitkään kiinnostuneen Stormin illanvietosta, jossa tämä oli viihdyttämässä illallisyleisöä.
Sachs auttoi Stormin ensimmäiseen työpaikkaansa Gösta Terserusin studiolla Munkbronissa. Hän sai vuonna 1950 pienen roolin Ingmar Bergmanin "Tolvskillingsoperanissa" Intima Teaternissa. Tätä ennen hän oli jo esiintynyt pikkurooleissa muun muassa elokuvissa "Juhlapäivälliset" (1948) ja "Anderssonskans Kalle" (1950). Storm jatkoi vuosina 1951-1953 teatteriopintoja Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa, josta hänet kiinnitettiin Riksteaterniin ja myöhemmin vuonna 1956 Norrköping-Lnköpingin kaupunginteatteriin. Esiinnyttyään jonkin aikaa Dramatenilla hän siirtyi vuonna 1962 Malmön kaupunginteatteriin, jossa hän pysyi aina vuoteen 1983 saakka.
Stormia on kutsuttu ruotsalaisen teatterin "mesta morsaksi", ja hän sai omien sanojensakin mukaan heti kypsiä naishahmoja kuvaavia rooleja. Tärkeimpinä rooleinaan hän on itse pitänyt Federico García Lorcan näytelmiä. Elokuva- ja televisioyleisö tuntee hänet puolestaan parhailleen äitirooleistaan elokuvissa "Korppikortteli" (1963), Vaahteramäen Eemeli -elokuvasarjassa 1970-luvulla sekä "Hedebyborna"-televisiosarjassa vuosina 1978, 1980 ja 1982. Storm on myös toiminut yhdistyselämässä Kulturarbetarnas Socialdemokratiska föreningissaissa. Hänet palkittiin vuonna 1979 Kvällspostenin Thalia-palkinnolla ja vuonna 1997 Teaterförbundetin Gösta Ekman -stipendillä.
Storm oli avioliitossa näyttelijä Göte Fyhringin kanssa vuodesta 1951 aina kuolemaansa saakka. Hän menehtyi 89-vuotiaana aivoverenvuotoon hoivakodissa Malmössä.
Walesin kansallisooppera
Walesin kansallisooppera () on Cardiffissa, Walesissa toimiva oopperayhtiö, joka perustettiin 1940-luvulla. Ensimmäinen sen pitämä esitys oli "Pajatson" ja "Cavalleria rusticanan" kaksoisnäytös huhtikuussa 1946. Alusta asti Walesin kansallisooppera on houkutellut maailman suurimpia oopperalaulajia, ja moni nuori laulaja on myös aloittanut kansainvälisen uransa sieltä. Oopperan taiteelliseksi johtajaksi tuli vuonna 2011 David Pountney. Oopperan yhteydessä toimivat 40-ääninen kuoro ja 55-henkinen orkesteri. Yhtiö pitää esityksiä yli 120 000:lle ihmiselle vuosittain Walesin ja Englannin kaupungeissa.
Van Schootenin lause
Euklidisessa geometriassa van Schootenin lause on tasasivuista kolmiota ja sen ympäri piirrettyä ympyrää koskeva lause. Lause kuuluu seuraavasti: Olkoon formula_1 tasasivuinen kolmio ja formula_2 sen ympäri piirretty ympyrä. Tällöin mielivaltaiselle formula_2:n kehän pisteelle formula_4 pätee, että janoista formula_5 ja formula_6 kahden lyhyemmän janan pituuden summa on pisimmän janan pituuden summa. Lauseen todistus on annettu MAOL ry:n lukion matematiikkakilpailun vuoden 2014 mallivastauksissa. Bui Quang Tuan on yleistänyt lausetta seuraavasti: Olkoon formula_1 kolmio ja formula_8 sen ympäri piirretyn ympyrän kehän piste. Olkoot formula_9 ja formula_10 kolmion formula_1 sivut sekä formula_12 ja formula_13 etäisyydet formula_8:stä sivuille formula_15 ja formula_16. Tällöin osamääristä formula_17 ja formula_18 yksi on kahden muun summa.
LFO
LFO oli brittiläinen elektronisen musiikin yhtye, joka tunnetaan yhtenä brittiläisen teknomusiikin uranuurtajista. Yhtye tunnetaan ehkä parhaiten sen nimikappaleesta vuodelta 1990, joka nousi parhaimmillaan Britannian singlelistalla sijalle 12.
LFO:n perustivat Mark Bell ja Gez Varley. Varley jätti LFO:n vuonna 1996, minkä jälkeen LFO on muodostunut pelkästään Bellista.
Mark Bell menehtyi lokakuussa 2014, minkä seurauksena LFO:n toiminta päättyi.
Manilan sinfoniaorkesteri
Manilan sinfoniaorkesteri on Manilassa, Filippiineillä vuodesta 1926 toiminut sinfoniaorkesteri. Se on yksi Aasian vanhimmista orkestereista ja Filippiinien tämän hetken aktiivisin orkesteri. Sitä johtaa Arturo Molina. Sen kanssa esiintyneisiin kansainvälisiin vierailijoihin ovat kuuluneet kapellimestarit Christoph Poppen, Robert Ryker, Yaron Gottfried, Thanos Adamopoulos ja Aleksandr Vikulov sekä sopraano Claire Primrose, huilisti David Johnson, trumpetisti Manu Mellaerts ja pianisti Lydia Artymiw.
Manilan sinfoniaorkesteri on muun muassa levyttänyt Carl Orffin "Carmina Buranan". Se on esittänyt monien balettien ja oopperoiden tuotantoja, kuten "Coppélia", "Pähkinänsärkijä", "Ballet Manila" (Lisa Macuja-Elizalde), "Carmen" ja "Così fan tutte".
Beppe Wolgers
John Bertil "Beppe" Wolgers (10. marraskuuta 1928 Tukholma – 6. elokuuta 1986 Östersund) oli ruotsalainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, sanoittaja, näyttelijä, viihdyttäjä ja taiteilija. Wolgers syntyi Tukholmassa. Hän sanoitti noin tuhat laulua ja erikoistui sanoittamaan ruotsiksi ulkomaisia sävelmiä kuten "Walkin' My Baby Back Home", "Waltz for Debby", "Dat Here", "Take Five", ja "Bachianas brasileiras" nro 5. Hän teki myös useita kirjoja ja elokuvia lapsille ja kuuluisan sarjan, jossa esitti hieman hullua hyvänyönsadun kertojaa lapsille Ruotsin televisiossa vuosina 1968-74 ja esitti Peppi Pitkätossun isää vuoden 1969 televisiosarjassa. Hän kuoli Östersundissa mahahaavaan.
http://www.sfi.se/sv/svensk-filmdatabas/Item/?type=PERSON&itemid=66805 (ruotsiksi)
Afrikansirohaukka
Afrikansirohaukka ("Chelictinia riocourii") on haukkojen heimon Chelictinia-sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Benin, Burkina Faso, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Norsunluurannikko, Djibouti, Etiopia, Gambia, Ghana, Kenia, Mali, Mauritania, Niger, Nigeria, Senegal, Somalia, Etelä-Sudan, Sudan, Togo, Uganda. Vaeltavana sitä tavataan myös Eritreassa, Liberiassa ja Jemenissä.
Laji on elinvoimainen mutta kanta on pienenemässä kasvinsuojeluaineiden käytön vuoksi.
Laji on levinnyt tropiikin alueelle kapeana kaistaleena leveyspiirien 15°N ja 8°N väliin. Satunnaisesti sitä tavataan Länsi-Afrikassa leveyspiirillä 19°N ja Keniassa leveyspiirillä 1°S. Se pesiin Sahelin vyöhykkeellä, ja Pohjois-Keniassa ja Ugandassa on pieni pysyvä populaatio. Se on muuttolintu, joskin pysyttelee pohjoisella pallonpuoliskolla. Se siirtyy etelämmäksi marraskuussa pesimäajan jälkeen kuivan kauden alkaessa ja palaa pohjoiseen sadekauden alkaessa helmikuussa.
Laji elää kuivalla savannilla ja puoliaavikossa merenpinnan tasosta noin 500 metrin korkeuteen. Sen pääasiallista ravintoa ovat matelijat, esimerkiksi liskot ja käärmeet, hyönteiset ja hämähäkit ja satunnaisesti pienet jyrsijät. Se on laumaeläin ja kerääntyy ruohikkopalojen reunalle saalistamaan heinäsirkkoja ja karjan lähelle saalistamaan hyönteisiä.
Laji rakentaa pieniä, halkaisijaltaan 30–40 cm:n kokoisia pesiä puihin usein lähelle suurempien petolintujen, kuten sihteerilinnun, pesiä ja toisinaan myös ihmisasutuksen lähelle. Pesintäaikaa on toukokuusta syyskuuhun mutta Senegalissa se pesii joulukuusta helmikuuhun ja Keniassa maaliskuusta heinäkuuhun sekä jälleen elokuusta eteenpäin.
De Broglie -veljesten obeliski
De Broglie -veljesten obeliski on Viipurissa Monrepos’n puistossa sijaitseva muistomerkki, joka on pystytetty vuonna 1827 Napoleonin sodissa kaatuneiden veljesten Auguste-César (1783–1805) ja Charles-François (1788–1813) de Broglien muistoksi. Obeliskin on suunnitellut englantilainen arkkitehti Charles Heathcote Tatham ja sen pystytti Monrepos’n kartanon omistaja paroni Paul Nicolay, jonka puoliso Alexandra Simplicia oli veljesten sisar. Kaikki kolme kuuluivat ranskalaiseen De Broglien aatelissukuun.
Obeliski on tehty marmorista ja valmistettu Tukholmassa kuvanveistäjä Erik Gustaf Göthen ateljeessa. Jalustan neljällä sivulla oli alun perin marmorilaatat, joihin oli kaiverrettu omistuskirjoitukset veljeksille sekä Paul Nicolaylle ja keisari Aleksanteri I:lle. Ne ovat kuitenkin hävinneet, kuten myös jalustassa olleet kohokuvioiset kypärät. Kallio, jolle muistomerkki on pystytetty, tunnetaan Leukasin saaren mukaan nimellä Leukaksen kallio. Nimen antoi antiikin Kreikan runouden innoittamana kartanon edellinen omistaja Ludwig Heinrich von Nicolay, joka vuosina 1805–1806 pystytti paikalle Amorin temppelinä tunnetun rakennelman. Se purettiin huonokuntoisena pois obeliskin tieltä.
De Broglien veljekset olivat Venäjän keisarillisen armeijaan kuuluneiden Preobrazenskin ja Semjonovskin kaartien rykmenttien palveluksessa osallistuen 1800-luvun alussa Napoléonia vastaan käytyihin sotiin. Auguste-César de Broglie kaatui Austerlitzin taistelussa 2. joulukuuta 1805 ja hänen nuorempi veljensä Charles-François de Broglie puolestaan 29. elokuuta 1813 Kulmin taistelussa. Molemmat olivat sotilasarvoltaan luutnantteja.
Johanna Tolonen
Johanna Tolonen (s. 27. kesäkuuta 1966) on Finlandia-talon toimitusjohtaja. Tolonen aloitti Finlandia-talon toimitusjohtajan tehtävät vuonna 2012. Tätä ennen hän on työskennellyt muun muassa Metsähallituksen erä- ja luontomatkailun liiketoiminnasta vastaavan Villin Pohjolan toimitusjohtajana, sekä Artikum-palvelu Oy:n toimitusjohtajana.
Koulutukseltaan Tolonen on kauppatieteiden maisteri. Hän on osallistunut muun muassa Finnish Trade Organization FINTRA:n koulutuksiin, ja Suomen puolustusvoimien valtakunnalliselle Maanpuolustuskurssille (MPK) v. 2013.
Redoutable-luokka (1931)
Redoutable-luokka oli Ranskan merivoimien sukellusveneluokka toisessa maailmansodassa (). Luokkaa kutsutaan myös 1500-tonnin sukellusveneiksi, jolloin ne jaetaan kahteen tai kolmeen alaluokkaan. Luokka osoittautui onnistuneeksi ollen luotettava ja merikelpoinen. Sillä oli myös riittävä toimintasäde ja aseistus. Luokan aluksia valmistettiin yhteensä 31, joten se oli Ranskan laivaston suurin yksittäinen sukellusveneluokka muodostaen kolmanneksen laivaston sotaan osallistuneista sukellusveneistä. Aluksista kaksi tuhoutui jo ennen toisen maailmansodan alkamista.
Luokka suunniteltiin toimimaan Atlantilla tiedustelu ja kaupanhäirintätehtävissä sekä siirtomaissa. Niiden suunnittelussa otettiin huomioon vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimuksen ja vuoden 1930 Lontoon sopimuksen rajoitusten seuraukset laivastojen alusten kokoon ja määrään. Ensimmäiset kaksi alusta tilattiin 1924 ja seuraavana vuonna seitsemän. Vuosina 1926 ja 1927 tilattiin vielä kumpanakin viisi alusta. Vuosina 1929 ja 1930 tehtiin kumpanakin vielä tilaus kuudesta parannetusta aluksesta, joissa oli muun muassa voimakkaammat moottorit.
Alukset olivat kaksoisrunkoisia 92 metriä pitkiä, ja niiden suunnittelussa oli otettu huomioon sukellusnopeus ja toimintasäde. Niiden uppouma oli pinta-ajossa hieman alle 1 500 tonnia, mikä oli laivastosopimusten asettama yläraja. Niiden sukellussyvyydeksi oli asetettu 80 metriä, mutta jopa 120 metrin toimintasyvyyksiä on todettu. Sukellusnopeus oli 30-40 sekuntia. Toimintamatka oli sukelluksissa toimintamatka viiden solmun nopeudella 100 merimailia ja pinta-ajossa kymmenen solmun nopeudella 10 000 merimailia. Aluksen maksiminopeus oli pinta-ajossa 19-20 solmua ja sukelluksissa kymmenen solmua.
Aseistuksena oli yksitoista torpedoputkea, joista neljä keulassa, kolme keskilaivassa ja 3-4 perässä. Aluksella oli kolmetoista torpedoa. Perässä oli sekä 400 mm että 550 mm putket. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin kansitykki ja yksi tai kaksi 13,2 millimetrin konekivääriä.
Eri valmistustelakoista johtuvien erojen lisäksi merkittävämpää oli dieselmoottoreiden kehitys tilausten välillä. Vuosina 1928-1929 tilatuissa aluksissa dieselmoottorit tuottivat 6000-7200 hevosvoimaa ja vuoden 1930 tilausten jopa 8600 hevosvoimaa. Sen seurauksena nopeus kasvoi 17 solmusta 20 solmuun.
Erityisherkkyys
Erityisherkkyydellä tarkoitetaan synnynnäistä, hermostollista ominaisuutta. Erityisherkkä ihminen reagoi tavallista herkemmin ulkoisiin ja sisäisiin ärsykkeisiin, sillä hermosto käsittelee aistien välittämää tietoa laajemmin ja syvällisemmin. Erityisherkkyys ei ole sairaus tai diagnoosi. Erityisherkkien ihmisten kokemukset omasta herkkyydestään vaihtelevat. Herkkyydestä voi olla sekä hyötyä että haittaa. Erityisen herkät ihmiset ovat usein luovia, intuitiivisia, pohdiskelevia ja tunnollisia. Toisaalta he kuormittuvat muita helpommin esimerkiksi kiireestä, melusta ja negatiivisesta ilmapiiristä.
Käsitteen "erityisherkkä" (highly sensitive person, HSP) on kehittänyt psykologian tohtori, psykoterapeutti Elaine Aron, joka on tutkinut erityisherkkyyttä 1990-luvulta alkaen. Ilmiötä voidaan kuvata myös termillä tunne- ja aistiherkkyys. Aronin mukaan noin 15–20 % ihmisistä on hermostoltaan erityisen herkkiä. Herkkyys ilmenee niin aikuisissa, kuin lapsissakin kaikissa kulttuureissa. Ainakin sadalla eläinlajilla on havaittu samankaltaista herkkyyttä.
Suomessa erityisherkkyys on vielä melko tuntematon käsite, laajemmin siitä on alettu puhua vasta vuosien 2013–2014 aikana. HSP - Suomen Erityisherkät ry -yhdistys perustettiin marraskuussa 2013. Sen tarkoituksena on erityisherkkyyttä koskevan tiedon ja ymmärryksen lisääminen Suomessa, sekä verkostojen luominen erityisherkille ihmisille.
Jarno Aaltonen
Jarno Aaltonen (s. 1. maaliskuuta 1977) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aaltonen pelasi urallaan Suomen kolmella korkeimmalla sarjatasolla edustaen Tampereen Pallo-Veikkoja (1994–1995, 2000), Toijalan Pallo-49:ää (1996), Tampereen Kisatovereita (1999), AC Täysosumaa (1999), AC Vantaata (2000) ja Tampereen Peli-Pojat-70:ää (2001–2002). Yhteensä hän pelasi Veikkausliigassa yhden ottelun ja Ykkösessä 12 ottelua. Aaltosen ainoa pääsarjaottelu oli 28. elokuuta 1994 pelattu Myllykosken Pallo -47–TPV, joka päättyi 1–0, ja jossa hän tuli vaihdosta kentälle.
Aaltonen pelasi Suomen futsalmaajoukkueessa 17 ottelua.
Timo Aaltonen (jalkapalloilija)
Timo Aaltonen (s. 20. lokakuuta 1963 Turku, Suomi) on suomalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti.
Aaltonen pelasi urallaan 18 Veikkausliigan ottelua FF Jarossa kaudella 1992. Kaikissa näissä otteluissa hän oli aloituskokoonpanossa. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Aaltonen teki 26. huhtikuuta 1992, kun Jaro voitti vieraissa FC Hakan maalein 2–0. Toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä hän pelasi yhteensä 18 ottelua vuosina 1988–1989 edustaen Turun Tovereita.
Resedakasvit
Resedakasvit (Resedaceae) on pieni kasviheimo koppisiemenisten Brassicales-lahkossa, jonka tunnetuin heimo on ristikukkaiskasvit (Brassicaceae eli Cruciferae).
Resedakasvit ovat ruohoja, jotka joskus muodostavat pensasmaisia kasvustoja. Niiden lehdet ovat ehytlaitaisia tai pariosaisia, tavallisesti korvakkeellisia. Kukinnot ovat varsipäätteisiä eli terminaalisia ja terttumaisia. Kukat ovat vastakohtaisia (monosymmetrisiä), ja niiden pohjus on toisinaan lyhyelti maljamainen hypanthium. Sen reunalla on tavallisesti kuusi, harvoin 4–8 verholehteä ja tavallisesti kuusi tai harvemmin 4–8 terälehteä, jotka ovat keskenään erikokoisia. Terälehdet ovat kynnellisiä, ja kynnen yläosassa on kieleke. Joskus terälehden leveä yläosa on ripsuinen. Kukassa on myös kapean kiekkomainen tai melkein terämäinen mesiäinen hetiö ulkopuolella. Heteitä on vähintään kolme, ja ne ovat toisinaan kasvaneet tyveltään yhteen. Sikiäin, joka koostuu tavallisesti 3–6 yhteen kasvaneesta emilehdestä, sijaitsee yleensä gynoforin eli varren päässä. Harvoin emilehdet voivat olla myös enemmän tai vähemmän erillisiä. Hedelmässä on kärkiaukko vartaloiden jäänteiden keskellä tai harvemmin hedelmä on tuppilo tai marja. Vartaloiden lisäksi myös verhiö on hedelmässä jäljellä. Siemenet ovat usein vaipallisia. Kromosomiluku on n = 5–15.
Resedakasvien levinneisyys on osittain hajanainen. Niitä esiintyy maapallon lämpimillä ja subtrooppisilla alueilla kuivilla kasvupaikoilla. Heimo on runsaimmillaan Etelä-Euroopan, Lähi-Idän ja Koillis-Afrikan alueella. Erillisiä levinneisyysalueita on Etelä-Afrikassa, Pohjois-Amerikan lounaisosissa ja Lounais-Kiinassa.
Nykyään resedakasveihin sisällytetään kolme sukua ja niiden 75 lajia. Peräti 68 lajia on yksistään resedoiden ("Reseda") suvussa. Ennen omina sukuinaan pidetyt keräkit ("Oligomeris") (Lounais-Kiina) ja "Ochradenus" sisältyvät heimon evoluutiopuussa resedojen sukuun. Muut suvut ovat "Caylusea" ja tähtitertut eli tähtiresedat ("Sesamoides").