hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Happy (Pharrell Williamsin kappale)
Happy on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Pharrell Williamsin kappale elokuvan Itse ilkimys 2 soundtrackiltä. Se julkaistiin myös Williamsin toisen, Girl-studioalbumin johdantosinglenä 21. marraskuuta 2013 yhdessä pitkän musiikkivideon kanssa. Kappaleen julkaisi uudelleen 16. joulukuuta 2013 Back Lot Records Sony Music Entertainmentin divisioonan Columbia Recordsin linsenssillä.
"Happy" on keskitempoinen soulkappale, jossa ilmaantuvaa Williamsin falsettiääntä on verrattu Curtis Mayfieldiin kriitikkojen keskuudessa. Kappale on ollut suuri menestys, saavutettuaan listan kärjen Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Irlannissa, Uudessa-Seelannissa sekä yhdeksässätoista muussa eri valtiossa. Sitä on myyty Yhdysvalloissa yli 6.62 miljoonaa sekä Isossa-Britanniassa yli 1.62 miljoonaa kopiota. Heinäkuussa 2014 kappaletta oli myyty maailmanlaajuisesti 12 miljoonaa kopiota, ollen yksi kaikkien aikojen myydyimmistä singleistä. Kappale oli ehdolla Parhaan laulun Oscar-palkinnolle, mutta hävisi elokuvan Frozen - huurteinen seikkailu kappaleelle "Let It Go".
Kappale oli ehdolla vuoden 2014 MTV Video Music Awardsissa kategorioissa "Paras miespääosan video" ja "Vuoden video". Se oli Billboard-listalla vuoden 2014 myydyin single.
Tamim bin Hamad Al Thani
Tamim bin Hamad Al Thani (s. 1980) on Qatarin emiiri vuodesta 2013. Hänen isänsä Hamad ibn Khalifa al-Thani luopui vallasta 61-vuotiaana, mikä on harvinaista Persialahden alueella, missä hallitsijat yleensä pysyvät vallassa kuolemaansa asti.
Tamim kävi koulunsa Englannissa, Dorsetissa ja jatkoi isänsä tavoin Sandhurstin sotilasakatemiassa. Hän valmistui 1998 ja palveli sen jälkeen Qatarin armeijassa, jossa nousi varaylipäälliköksi vuonna 2009.
Tamim Al Thani on merkittävä urheiluvaikuttaja ja kansainvälisen olympiakomitean jäsen.
Valtaan noustuaan Tamim Al Thani on keskittynyt edeltäjäänsä enemmän kotimaan asioihin. Hän on pyrkinyt parantamaan virkakoneiston täsmällisyyttä ja ammattitaitoisuutta.
I’m Real
I'm Real on kahden Jennifer Lopezin toiselle, J. Lo-studioalbumille nauhoittaman kappaleen nimi. Kappaleen alkuperäinen versio julkaistiin albumin neljäntenä singlenä; Ja Rule The Inc. Recordsista (tunnettiin aiemmin nimellä Murder Inc. Records) sanoitti uuden version kappaleesta nimeltään I'm Real (Murder remix) jolla myös Ja Rule itse esiintyy. Se liitettiin osaksi "J. Lon" uudelleenjulkaisua heinäkuussa 2001. Tämän lisäksi se julkaistiin Lopezin remix-albumille J to tha L-O! The Remixes ja Ja Rulesin kolmannelle, Pain Is Love-studioalbumille.
Kappaleen alkuperäinen versio sai pääosin positiivisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta, jotka kehuivat sen 80-luvun tyyliä, kun taas remix-versio sai ristiriitaisia vastaanottoja musiikkikriitikoilta. Molempia kappaleita kuitenkin arvostettiin niissä käytettävistä sampleista. Laulaja Ashanti (myös The Inc.:ssä) esitti taustalaulut Murder Remixillä.
Murder Remix-versio saavutti Billboard Hot 100-listan kärjen viideksi peräkkäiseksi viikoksi, alkaen 8. syyskuuta 2001 ja se saavutti Hot 100 Airplay-listan kärjen. Kaksi kappaletta ovat olennaisesti erilaisia kappaleita samalla nimellä. Tämän myötä julkaisua seurasi runsaasti kiistaa. Kappaleelle tehtiin kaksi musiikkivideota, joista ensimmäisellä nähdään Lopez ajamassa moottoripyörällä halki valtatien sekä pitämässä tanssitaukoa, kun taas toisella videolla nähdään Ja Rule ja Irv Gotti. Molemmat musiikkivideot ohjasi Dave Meyers. Kappale on merkittävä oltuaan Syyskuun 11. päivän terrori-iskupäivänä Yhdysvaltain singlelistan kärjessä.
Panu Peltokangas
Panu Peltokangas (s. 22. syyskuuta 1992) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri. Hän edustaa Korisliigassa pelaavaa kasvattajaseuraansa Korikobria. Liigadebyyttinsä Peltokangas teki kaudella 2013-2014, lokakuussa 2013 pelatussa ottelussa Tapiolan Honkaa vastaan. Kauden 2016–2017 hän edusti Korihaita.
Kesäkuussa 2016 Peltokangas siirtyi Korisliigaan nousseeseen Korihaihin. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi Kobriin.
Adelsheim
Adelsheim on kunta Saksassa, Baden-Württembergin osavaltiossa. Sen pinta-ala on 43,84 km². Kunnassa asuu 4878 asukasta ja asukastiheys on näin 111 asukasta/km². Pormestarina toimii Klaus Gramlich. Kunnan nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1489 rakennettu kirkko nimeltä Jakobskirche ("Jaakobinkirkko").
Edmund Pettus Bridge
Edmund Pettus Bridge on Alabamajoen yli kulkeva silta Selman kaupungissa Alabamassa. Se on nimetty kenraali Edmund Winston Pettusin mukaan. Silta valmistui vuonna 1940, ja se on 76 metriä pitkä.
Edmund Pettus Bridge tuli tunnetuksi vuonna 1965 paikkana, jossa Alabaman poliisit hyökkäsivät rauhanomaisia mielenosoittajia vastaan Selma–Montgomery-marssien yhteydessä.
Vuonna 2013 silta julistettiin Yhdysvaltain historialliseksi maamerkiksi.
Rottajärvi (Pori)
Rottajärvi on Satakunnassa Porissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Söörmarkunjoen vesistöön.
Järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 150 metriä. Järvi sijaitsee kaeskellä Rottasuota, joka on kokonaan ojitettu. Järven vedet suotuvat suon läpi ja poistuvat suolta sen pohjoissivulla olevasta laskuojasta. Oja yhtyy Viikerinojaan, joka muuttuu ennen Söörmarkkua Söörmarkunojaksi ja sittemmin Söörmarkunjoeksi. Järven rantaviiva on 400 metriä pitkä ja ranta on metsäistä ojitettua suota. Keskellä järveä on suurehko saaria ja pohjoisrannalla on yksi tietön asunto.
Soiden ympäröimä Rottajärvi ei esiinny monessakaan vanhassa kartassa. Se ilmaantui kuitenkin karttoihin, koska talonpojat aikoivat kuivattaa sen. Ruosniemen pitäjänkartassa se on piirretty lähes nykyisen muotoisena, mutta sillä oli tuolloin myös pienempi saari nykyisen yhden ison saaren lisäksi. Kuivattamista suunnittelevan maanmittarin katselmuskartassa vuodelta 1846 saaria on vain yksi.
Ruosniemeläiset isännät anoivat vuonna 1846 lupaa laskea Rottajärven vedenpintaa ja kuivattaa sitä ympäröivää suota ilmeisesti uusien niittyjen luomista varten. Maanmittarin G. W. Leidenius järjesti vuonna 1946 katselmuksen, jossa arvioitiin kuivattamisen kannattavuutta. Järven pinta-alaksi mitattiin 8 tynnyrinalan ja 11 kapanalan suuruiseksi ja järveä ympäröivien soiden pinta-alaksi 78 tynnyrinalan ja 21 kapanalan suuruisiksi. Järven syvyydeksi saatiin 4 kyynärää eli noin 2,5 metriä ja pohjamudan paksuudeksi saatiin kaksi kyynärää. Soiden pohjalla oli "svartmyllaa" eli mustaa multaa sekä hiekan ja saven seosta. Näistä seikoista arvoitiin alueen soveltuvuutta viljelyyn. Maanmittari ehdotti pohjoiseen kulkevaa ojaa, joka 1 273 kyynärän pituisena yltäisi Pietilän niityllä juoksevaan ojaan. Hän myös ehdotti, että vain pienempi suo kuivatettaisiin sen hyvän mullan vuoksi ja suurempi suo jätettäisiin rauhaan.
Katselmuksen tulokset toimitettiin maaherralle vuonna 1847, joka pyysi lausunnot Tie- ja vesirakennushallitukselta sekä kaikkia muilta asianosaisilta. Hallituksen suositeltua hanketta eikä kenenkään vastustettua sitä, maaherra antoi luvan toteuttaa kuivatus. Sen etenemisestä ei ole tietoa, joten se sujui varmaan riidatta, koska piirustusten mukainen metsäoja löytyy nykyään kartalta. Se laskee Söörmarkunjokeen. Järven muoto nykykartalla ja katselmuskartalla ovat samat, joten järven vedenpintaa ei ole oonnistuttu laskemaan. Soiden kuivattaminen on toteutettu viimeistään nykypäivänä, koska soilta johtaa oja kuivatetun Pyntösjärven kuivatusojaan, joka laskee Kokemäenjokeen.
Suomen euroviisukarsinta 1978
Suomen euroviisukarsinta 1978 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1978 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon saatiin 137 kappaletta. Niistä seitsemän parasta valittiin lauantaina 11. helmikuuta pidettyyn finaaliin. Lähetys nähtiin suorana TV1:ssä kello 19.50 alkaen. Uutisten kohdalla oli tauko, ja tuloslähetys nähtiin TV2:ssa kello 21.20. Samassa lähetyksessä valittiin myös Suomen edustaja Intervision laulukilpailuun. Karsinta lähetettiin ensimmäistä kertaa Helsingin ulkopuolelta, tällä kertaa Tampereen Ristimäestä Yleisradion studioilta. Helsingistä sopivaa paikkaa ei löytynyt, sillä Pasilan studiot olivat remontissa ja TV1:n henkilöstö valmistautui viikkoa myöhemmin Lahdessa pidettäviin hiihdon maailmanmestaruuskisoihin. Kapellimestarina toimi normaalin Ossi Runteen sijaan Risto Hiltunen. Väliajalla esiintyi edellisvuotisen Intervision laulukilpailun voittaja, tšekkoslovakialainen Helena Vondračková.
Karsinnan jälkeen EMI-levy-yhtiö julkisti kokoelmalevyn "Viisut 78", joka sisälsi kaikki sekä euro- että interviisukarsinnoissa kuullut kappaleet, tosin osan eri artistien esittäminä.
Nikkelinitraatti
Nikkelinitraatti (Ni(NO)) on nikkeli- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa katalyyttien ja nikkeli-alkalimetalliparistojen sekä nikkeli-kadmiumparistojen valmistuksessa sekä keramiikan värjäykseen.
Nikkelinitraatti on huoneenlämpötilassa vihreää kiteistä ja hygroskooppista ainetta. Yhdiste liukenee helposti veteen ja lisäksi eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kidevedettömän muodon lisäksi tunnetaan 4 kidevedellistä muotoa, jotka ovat dihydraatti (Ni(NO)·2HO), tetrahydraatti (Ni(NO)·4HO), heksahydraatti (Ni(NO)·6HO) ja nonahydraatti (Ni(NO)·9HO). Näistä heksahydraatti on huoneenlämpötilassa stabiilein. Kuumennettaessa heksahydraattia se sulaa 56,7 °C:n lämpötilassa ja kuumennettaessa enemmän alkaa kideveden määrä vähentyä. Voimakkaasti kuumennettaessa nikkelinitraatti hajoaa nikkelioksidiksi. Muiden nitraattien tavoin yhdiste on voimakas hapetin.
Nikkelinitraattia muodostuu nikkelijauheen ja typpihapon välisessä reaktiossa. Tämä reaktio on kuitenkin hyvin voimakkaasti eksoterminen ja vapautuva lämpötila hajottaa typpihapon muun muassa ammoniumnitraatiksi. Tämän vuoksi nikkelinitraattia valmistetaan tyypillisimmin typpihapon ja nikkelioksidin tai nikkelikarbonaatin välisellä reaktiolla, koska nämä ovat helpommin hallittaessa. Haihdutettaessa vesi pois näin muodostuneesta liuoksesta muodostuu tuotteena nikkelinitraattiheksahydraattia. Vedetöntä nikkelinitraattia voidaan tuottaa lisäämällä nikkelinitraatin heksahydraatin joukkoon dimetoksietaania ja tislaamalla dimetoksietaani ja vesi pois atseotrooppisena seoksena alennetussa paineessa tai poistaa vesi dityppipentoksidin avulla. Käytetympi tapa on kuitenkin valmistaa vedetöntä nikkelinitraattia nikkelikarbonyylin ja dityppitetraoksidin välisellä reaktiolla.
Nikkelinitraattia käytetään nikkelikatalyyttien valmistamiseen. Nikkelinitraatti impregoidaan kiinteällä kantajalle ja kuumennettaan, jolloin muodostuu nikkeliä. Nikkelinitraatin etuna halvempaan nikkelisulfaatin nähden on, että käytettäessä nikkelisulfaattia katalyytin pintaan voi jäädä rikkiä, joka toimii katalyyttimyrkkynä. Nikkelinitraattia käytetään myös nikkeliparistoissa käytettävien elektrodien valmistukseen. Nämä elektrodit käsitellään emäsliuoksella, jolloin elektrodien pintaan muodostuu nikkelihydroksidia. Muita yhdisteen käyttökohteita ovat lasin ja keramiikan värjääminen ruskeaksi, metallien päällystäminen nikkelillä elektrolyyttisesti, tekstiilien värjäyksessä peittana ja muiden nikkeliyhdisteiden valmistus.
Abdullah bin Nasser bin Khalifa Al Thani
Abdullah bin Nasser bin Khalifa Al Thani (s. 1965) on qatarilainen šeikki, maataan hallitsevat Al Thani-suvun jäsen, joka on toiminut maansa pääministerinä kesästä 2013. Hän oli aikaisemmin sisäasioiden ministeri ja nousi pääministeriksi vallanvaihdon yhteydessä, kun emiiri Hamad ibn Khalifa al-Thani luopui vallasta poikansa Tamim ibn Hamad Al Thanin hyväksi.
Abdullah bin Nasser bin Khalifa on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon Britanniassa ja oikeustieteiden tutkinnon Beirutin arabiyliopistossa. Hän on naimisissa ja viiden lapsen isä.
Martta Helminen
Martta Helena Helminen (26. heinäkuuta 1890 Tampere – 6. toukokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen taiteilija, joka tunnetaan erityisesti kirkkojen alttaritauluista.
Martta Helmisen vanhemmat olivat kauppias Gustaf Helminen ja Hilda Helenius. Martta valmistui Tampereen tyttökoulusta vuonna 1906, jonka jälkeen hän kävi taideyhdistyksen piirustuskoulua, josta valmistui vuonna 1909. Taideopintojaan hän täydensi ulkomailla Münchenissä 1910, Pariisissa taidemaalari Charles-François-Prosper Guérinin opissa vuosina 1914 ja 1921 sekä Italiassa 1928. Ennen varsinaista taiteilijan uraansa Helminen toimi Tampereen tyttölyseon piirustuksenopettajana vuosina 1910–1921. Vuosina 1912-1961 Tampereen Aaltosen Kenkätehtaan teknillisen johtajana toimiva diplomi-insinööri Otto Ferdinand Helminen (1886 – 1970) oli hänen veljensä.
Helminen erikoistui urallaan kirkkotaiteeseen. Hän maalasi uudet alttaritaulut Pihtiputaan, Punkaharjun, Luumäen ja Kangaslammen kirkkoihin. Kirkollisten kuvien lisäksi hän maalasi muotokuvia. Myös Tampereen Tammelan koulun dekoratiiviset seinäkoristelut ovat hänen tekemiään. Helminen osallistui myös perheaikakausikirja "Aamun" taiteelliseen toimittamiseen.
Helminen osallistui muun muassa Suomen taiteilijaseuran taidenäyttelyihin ja piti yksityisnäyttelyitä Tampereella ja Helsingissä.
Tampereen taideyhdistyksen johtokunnan jäsenenä Martta Helminen toimi vuosina 1919–1932 ja oli v. 1920 mukana perustamassa Tampereen Taiteilijaseuraa.
Helmisen töitä kuuluu mm. Tampereen taidemuseon, sekä Tampereella sijaitsevissa Hiekan taidemuseon sekä Emil Aaltosen museon kokoelmiin.
Hamad ibn Jassim Al Thani
Hamad bin Jassim bin Jaber Al Thani (s. 1959) on qatarilainen šeikki, maataan hallitsevan Al Thani -suvun jäsen, joka toimi maansa ulko- ja pääministerinä emiiri Hamad ibn Khalifa al-Thanin aikana. Hänet siirrettiin pois ministerin virasta kesällä 2013, kun emiiri luopui vallasta poikansa Tamim ibn Hamad Al Thanin hyväksi.
Pää- ja ulkoministerin tehtävien lisäksi Hamad bin Jassim johti Quatarin investointivirastoa ja teki huomattavia sijoituksia yli 30 maahan. Ei ole selvää, mikä kaikki on Qatarin valtion omaisuutta, mikä hallitsevan valtaeliitin yksityisomaisuutta.
Hamad bin Jassimilla on loistelias asunto Lontoon Hyde Parkissa ja 15 lasta kahden vaimonsa kanssa.
Hamad bin Jassimin on sanottu olevan kiinnostunut YK:n pääsihteerin paikasta, kun Ban Ki-moonin kausi päättyy 2016.
José Fonte
José Miguel da Rocha Fonte (s. 22. joulukuuta 1983 Penafiel) on portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Kiinan Superliigassa pelaavaa kiinalaisseura Dalian Yifangia. Hän liittyi joukkueeseen helmikuussa 2018. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Fonte on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Portugalin jalkapallomaajoukkueeseen.
Fonte edusti nuorena Sporting CP:tä ja pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2002-2004 59 ottelua. Kauden 2004-2005 Fonte pelasi ykkösdivisioonan Felgueirasissa. Vuonna 2005 Fonte siirtyi Primeira Ligan Vitória FC:hen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä. Tammikuussa 2006 hän kuitenkin vaihtoi taas seuraa, nyt maan suurseuraan Benficaan. Fonte edusti Benficaa vuoteen 2008 asti, muttei pelannut Primeira Ligassa yhtään peliä. Suurimman osan ajasta hän vietti lainalla muissa seuroissa. Kauden 2007-2008 Fonte pelasi lainalla Englannin mestaruussarjan Crystal Palace FC:ssä, jossa hän vakuutti seurajohdon pelattuaan kauden aikana 24 peliä ja tehtyään yhden maalin. Kaudeksi 2008-2009 Fonte siirtyi vakituisesti Crystal Palacen pelaajaksi. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ollen tärkeässä roolissa. Tarpeen tullen Fontea käytettiin myös hyökkääjänä. Tammikuun 2010 siirtoikkunassa Fonte siirtyi sarjaporrasta alemmas, perinneseura Southampton FC:hen. Kauden 2010-2011 jälkeen Mestaruussarjaan nousseen Southamptonin luottopelaajaksi noussut Fonte valittiin sekä Ykkösliigan vuoden joukkueeseen että seuran vuoden pelaajaksi. Kauden 2011-2012 jälkeen Southampton teki toisen perättäisen sarjanousunsa ja nousi kaudeksi 2012-2013 Valioliigaan. Valioliigassa Fonte debytoi elokuussa 2012 Manchester Cityä vastaan ja avausmaalinsa hän iski 2-2 -tasapelissä Fulham FC:tä vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän teki tuossa pelissä kaksi maalia. Nykyisin Fonte toimii myös seuran kapteenina.
Vuonna 2006 Portugalin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun pelannut Fonte kutsuttiin lokakuussa 2014 Portugalin jalkapallomaajoukkueen mukaan ystävyysotteluun Ranskaa ja EM-karsintaotteluun Tanskaa vastaan. Debyyttinsä maajoukkueessa Fonte teki marraskuussa 2014 ystävyysottelussa Argentiinaa vastaan Old Traffordilla.
Hän voitti EM-kultaa Portugalin joukkueessa vuonna 2016.
Raúl de Tomás
Raúl de Tomás Gómez (s. 17. lokakuuta 1994 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Rayo Vallecanoa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
De Tomás liittyi Real Madridin nuorisoakatemiaan vuonna 2004. Menestyksekkään kauden jälkeen vuonna 2012 hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Ensimmäisen ottelunsa reservijoukkueessa hän pelasi Villarrealia vastaan.
Ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa hän teki 29. lokakuuta 2014 Copa del Reyn ensimmäisessä osaottelussa Cornellàa vastaan, korvattuaan vaihtoon otetun Karim Benzeman.
17. kesäkuuta 2018 ilmoitettiin Raúl de Tomásin tehneen viisivuotisen jatkosopimuksen Real Madridin kanssa. Hänen on tarkoitus aloittaa kausi 2018–2019 edustusjoukkueessa.
The Ritz-Carlton, Hong Kong
The Ritz-Carlton, Hong Kong () on Hongkongissa sijaitseva Ritz-Carlton-ketjun omistama hotelli. Hotellissa on 312 huonetta, ja se sijaitsee Kowloonissa International Commerce Center -pilvenpiirtäjän kerroksissa 102-118. Kyseessä onkin maailman korkein hotelli. Hotellin 118. kerroksessa eli 484 metrin korkeudessa sijaitseva baari on maailman korkeimmalla sijaitseva baari, ja samassa kerroksessa sijaitseva uima-allas on maailman korkeimmalla sijaitseva uima-allas.
Hotelli avattiin 29. maaliskuuta 2011. Hotellin aula sijaitsee 9. kerroksessa, jossa vastaanottohenkilökunta ohjaa vieraat pikahissiin. Pikahissi vie vieraat pääaulaan, joka sijaitsee 103. kerroksessa eli 425 metrin korkeudella. Hissimatka kestää 50 sekuntia. Varsinaiset hotellihuoneet sijaitsevat kerroksissa 104-117. Hotellissa on kolme ravintolaa: italialainen ravintola Tosca, kiinalainen ravintola Tin Lung Heen ja hotellin pääravintola, jotka kaikki sijaitsevat pääaulan alapuolella 102. kerroksessa.
Sakari Tukiainen
Sakari Ilmari Tukiainen (s. 2. lokakuuta 1991 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Tanskassa pelaavaa Thisted FCia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Tukiainen edusti vuoteen 2008 asti juniorina Espoon Palloseuraa. EPS:ssa Tukiainen pelasi puolustajana. Hän lopetti jalkapallon 17-vuotiaana motivaation puutteen johdosta. Tukiainen oli viisi vuotta pelaamatta, kunnes hänen ystävänsä pyysi häntä mukaan pelaamaan Helsingin piirin Kutosessa pelanneeseen Club Latino Españoliin. CLE:ssä Tukiainen oli kaudella 2013 sarjansa paras maalintekijä 30 maalillaan. Tammikuussa 2014 hän oli Atlantis FC:n reservijoukkueen mukana, mutta liittyi pian Kakkosessa pelanneen edustusjoukkueen harjoituksiin ja sai sopimuksen.
Hänen maalitahtinsa jatkui loistavana myös Atlantiksessa, sillä kauden 2014 aikana Tukiainen osui 27 pelaamassaan ottelua 40 kertaa ja rikkoi samalla Kakkosen yhden kauden maaliennätyksen, joka oli aikaisemmin Pasi Nevanperän ja Joel Pohjanpalon hallussa 33 maalilla. Tukiainen kävi marraskuussa 2014 testileirillä Allsvenskanin AIK:ssa, jossa hän teki ainoassa testipelissään kaksi maalia jääden kuitenkin ilman sopimusta. Joulukuussa 2014 hän siirtyi Viroon, Meistriliigan FC Floraan, joka on yksi maan menestyneimmistä seuroista. Tukiainen viimeisteli maalin sarjadebyytissään 7. maaliskuuta 2015 Tulevik Viljandia vastaan. Heinäkuussa hänet lainattiin loppukaudeksi samaan seuraan. Tukiainen teki Viljandin riveissä kuudessatoista ottelussa kuusi maalia.
Jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2015
Jääpallon vuoden 2015 MM-kilpailut olivat järjestyksessään lajin 35. MM-kilpailut. Kisat järjestettiin Venäjän Habarovskissa 29. maaliskuuta – 4. huhtikuuta 2015. Kisojen pelipaikkana toimi Jerofei Arena, joka on Venäjän pääsarjassa pelaavan SKA-Neftjanikin kotihalli. B-sarjan kilpailut pelattiin samassa paikassa jo helmikuun alussa.
Uutena maana kisoihin osallistui Kiina. Sen sijaan Kanadan ja Ukrainan joukkueet eivät osallistuneet turnaukseen. Latvian joukkue osallistui sekä A- että B-sarjan turnauksiin.Suomen joukkue jäi siis neljännen kerran ilman mitalia neljänneksi. Suomen joukkueen 12 Ruotsin sarjojen ja 5 Suomen Bandyliigan pelaajista tehdyn valinnan yhteydessä päävalmentaja Antti Parviainen oli todennut pelaajavalinnoistaan seuraavaa:
Maalivahdeiksi oli valittu Ruotsin Elitserrien-maalivahdit Virtanen ja Kyllönen. Keskuspuolustus oli rakentunut myös kauden ja edellisenkin kauden aikana mukana olleista jo kokeneista pelaajista: Moisala, Hiltunen ja maajoukkueeseen paluun tehnyt Markus Hiukka. Sivutukien osalta Antti Ekmanin jäädessä pois Ruotsissa pelanneet Janne Rintala ja Tuomas Mokko ottivat ao. pelipaikan. Samuli Helavuori oli kehittynyt edelleen oli joukkueen runkomiehiä. Keskikenttä ja pelinrakentaminen olivat kokeneiden Aaltosen ja Hauskan harteilla. Heitä tukivat nuoret todella vahvat luistelijat Janne Rintala, Tuomas Määttä ja Eetu Peuhkuri. Myös Markus Kumpuojaa oli suunniteltu käyttämään keskikentällä hyökkäyksen lisäksi, kuten myös allround pelaajaksi roolitettua Ville-Veikko Angeriaa, joka on käytettävissä myös sivutukena ja puolustajana. Puhtaita hyökkääjiä olivat Mikko Lukkarila ja Sami Laakkonen.Latvian lopullinen sijoitus määräytyi A-sarjan perusteella. Joukkue voitti B-sarjan mestaruuden.
Marius Aleksejev
Marius Aleksejev (s. 27. elokuuta 1982 Tallinna) on virolainen käsipallomaalivahti, joka edustaa käsipallon SM-liigassa pelaavaa Riihimäen Cocksia. Aleksejev on 195 senttimetriä pitkä ja painaa 93 kilogrammaa.
Aleksejev aloitti uransa kotimaansa HC Kehra Tallinnassa, jossa hän voitti kotimaansa mestaruuden kaudella 2008-2009. Kotimaassaan hän edusti myös HC Tallasta. Aleksejev pelasi kauden 2004-2005 SM-liigan SIF:issä, jolloin hän voitti Suomen mestaruuden. Sveitsissä Aleksejev edusti HC Kriens-Luzernia ja Kadetten Schaffhausenia. Kriens-Luzernin kanssa hän voitti kaudella 2010-2010 Sveitsin liigan pronssia ja Schaffhausenin kanssa kaudella 2012-2013 hopeaa. Riihimäen Cocksissa Aleksejev on pelannut vuodesta 2013 lähtien. Kaudella 2013-2014 hän voitti Suomen mestaruuden seuran kanssa. Aleksejevia pidetään yhtenä liigan parhaista maalivahdeista.
Viron käsipallomaajoukkueessa Aleksejev on pelannut vuodesta 2001 asti. Hän on pelannut maajoukkueessa 107 maaottelua. Juniorimaaotteluita Aleksejev on pelannut noin 30 kappaletta.
Parhaan minisarjan tai televisioelokuvan Golden Globe -palkinto
Parhaan minisarjan tai televisioelokuvan Golden Globe -palkinto on yksi palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain.
Mateusz Mika
Mateusz Mika (s. 21. tammikuuta 1991 Kobiernice) on puolalainen lentopalloilija, joka edustaa Puolan lentopalloliigassa pelaavaa Lotos Trefl Gdańskia. Vuodesta 2010 asti Mika on kuulunut myös Puolan lentopallomaajoukkueeseen. Hän voitti maajoukkueen kanssa MM-kultaa koti-MM-kisoista vuodelta 2014. Finaalissa kaatui Brasilia lukemin 3-1. Mika oli voittamassa myös EM-pronssia vuonna 2011.
Mika on pelannut koko seurauransa lukuun ottamatta kautta 2013-2014 kotimaassaan. Kaudella 2011-2012 Mika voitti maansa mestaruuden Resovia Rzeszówin kanssa. Kahdella edelliskaudella hän voitti saman seuran kanssa pronssia. Kauden 2013-2014 hän pelasi Ranskan pääsarjan Montpellier UC:ssa, jonka jälkeen hän palasi edelliseen seuraansa Lotos Trefl Gdańskiin, jossa hänen pelinumeronsa on nykyisin 15.
Pelipaikaltaan 207 senttimetriä pitkä ja 88 kilogrammaa painava Mika on yleispelaaja. Hän iskee 352 senttimetrin korkeudesta ja blokkaa 275 senttimetrin korkeudesta.
Kasuariinakasvit
Kasuariinakasvit (Casuarinaceae) on pieni kasviheimo koppisiemenisten Fagales-lahkossa. Sen läheisiä sukulaisia ovat koivukasvit (Betulaceae).
Kasuariinakasvit ovat tunnettuja häkellyttävästä yhdennäköisyydestään havupuiden kanssa, mikä johtuu surkastuneista lehdistä (kärkioksat näyttävät pitkiltä neulasilta) ja käpymäisistä emikukinnoista ja hedelmistöistä. Juurten kasvussaan ehkäistyneissä haarakimpuissa on ilmakehän typpeä sitovia bakteereja. Pienet suomulehdet sijaitsevat kiehkuroissa ja ovat ehytlaitaisia ja korvakkeettomia. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit yksi- tai kaksikotisia. Kukinto on pallomainen tai tähkämäinen, ja kukat sijaitsevat siinä kukin oman tukilehtensä hangassa. Hedekukissa on kaksi kehälehteä ja yksi hede, jonka ponsi on vaihtelevissa määrin lokerosidettä pidempi. Emikukissa on kookkaat esilehdet ja sikiäin, jossa on vain yksi fertiili emilehti. Siitä kehittyy samara eli siivellinen pähkylä, joka näyttää suojuslehtensä ansiosta siemeneltä käpysuomussa; samarat vapautuvat kun suojukset avautuvat.
Kasuariinakasveja tavataan Madagaskarissa ja muilla Intian valtameren saarilla, Malaijien saarilla, Australiassa ja Tyynenmeren lounaisosien saarilla. Lajien keskittymä on Australiassa.
Heimoon kuuluu neljä sukua ja 95 lajia. Niiden lähimpiä sukulaisia ovat koivukasvit ja heimo Ticodendraceae.
Kasuariinakasvisuvut:
Monien lajien kovaa puuta käytetään raaka-aineena mm. huonekaluteollisuudessa, ja joitakin pidetään koristepuina kuivilla seuduilla.
Romans Sauss
Romans Sauss (s. 27. kesäkuuta 1989 Krāslava) on latvialainen lentopalloilija, joka edustaa Suomen Mestaruusliigassa pelaavaa Kokkolan Tiikereitä. Pelipaikaltaan Sauss on hyökkääjä tai vastaanottaja. Hän on 192 senttimetriä pitkä ja painaa 85 kilogrammaa.
Sauss aloitti uransa vuonna 2007 kotimaansa pääsarjan Lase-R:ssä. Hän voitti kaudella 2007-2008 sekä 2008-2009 maansa mestaruuden ja kaudella 2008-2009 myös maan cupin. Hänet valittiin myös kausilla 2006-2007 ja 2007-2008 liigan parhaaksi omalla pelipaikallaan. Vuonna 2009 Sauss vaihtoi seuraa kotimaassaan, hän siirtyi Biolars/Olaine Ozolniekin riveihin. Kaudella 2009-2010 Sauss voitti Latvian mestaruuden ja hänet valittiin koko liigan parhaimmaksi pelaajaksi. Seuraavan kauden eli kauden 2010-2011 Sauss vietti Saksassa ABC Titansin riveissä ja kauden 2011-2012 hän pelasi Mestaruusliigassa Saimaa Volleyn paidassa. Seuraavaksi Sauss siirtyi Sveitsin pääsarjan EN Gas & Oil Luganon riveihin, jossa hän voitti kaudella 2012-2013 sekä Sveitsin mestaruuden että cupin. Kaudeksi 2013-2014 Sauss palasi Suomeen, nyt Kokkolan Tiikereiden riveihin. Vuonna 2014 hän voitti seuran kanssa Suomen cupin ja oli liigassa toinen.
Sauss on pelannut myös Latvian lentopallomaajoukkueessa. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 349 senttimetrin korkeuteen ja blokki 327 senttimetrin korkeuteen.
George Sluizer
George Sluizer (25. heinäkuuta 1932 Pariisi – 20. syyskuuta 2014 Amsterdam) oli alankomaalainen elokuvaohjaaja, jonka tuotanto sisältää sekä dokumentti- että näytelmäelokuvia. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä on "Kadonnut" ("Spoorloos") vuodelta 1988.
George Sluizerin vanhemmat olivat hollantilaista ja norjalaista syntyperää. Sluizer opiskeli elokuva-alaa Pariisissa vuosina 1954–1956 ja työskenteli Michael Andersonin ja Bert Haanstran assistenttina. Sittemmin hän ohjasi TV-dokumentteja National Geographicille Siperiasta ja Portugalista. Ensimmäisen näytelmäelokuvansa "João en het mes" hän ohjasi Brasiliassa vuonna 1972.
Sluizerin päätyö "Kadonnut" perustuu Tim Krabbén pienoisromaaniin "Jäljettömiin", ja siitä tuli kansainvälinen menestys. Sluizer kutsuttiin Yhdysvaltoihin ohjaamaan elokuvan englanninkielinen uusintaversio "Pelon hetket" (1993), mutta sitä ei ole pidetty yhtä onnistuneena.
Sluizerin myöhempään tuotantoon kuuluu epäonninen draama "Dark Blood", jonka kuvaukset jäivät kesken, kun pääroolin esittäjä River Phoenix kuoli huumausaineiden yliannostukseen. Vuonna 2012 Sluizer julkaisi elokuvasta version, joka sisältää kuvatun aineiston ja jonka ääniraidalla ohjaaja selostaa, mitä elokuvasta jäi puuttumaan.
Sluizer kuoli sydänvaivoihin 82-vuotiaana Amsterdamissa syksyllä 2014.
Suomen euroviisukarsinta 1979
Suomen euroviisukarsinta 1979 oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1979 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu käytiin jälleen avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetetyistä noin 300 kappaleesta kuusi parasta valittiin karsinnan finaaliin, joka pidettiin lauantaina 10. helmikuuta Helsingin Kulttuuritalolla. Lähetys nähtiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.20 alkaen, uutisten kohdalla olleen tauon jälkeen tullut tuloslähetys alkoi kello 21.25. Samassa tapahtumassa valittiin myös Suomen edustaja Intervision laulukilpailuun. Karsinnan voittajan valitsi 30-jäseninen raati. Kapellimestarina toimi Ossi Runne.
Sijoitukset euroviisukarsinnoissa on merkitty mustalla tekstillä ja interviisukarsinnoissa punaisella tekstillä.
The Charades
The Charades on 1980-luvun puolen välin tienoilla perustettu suomalainen yhtye, joka soittaa rautalankamusiikkia.
The Charadesin juuret juontavat 1970-luvulle asti. Tuolloin nuoret koulupojat kuulivat Urheiluradion tunnusmusiikin – The Venturesin "Walk Don´t Run" (1964) – ja innostuivat soittamaan ja keräämään rautalankamusiikkia. Samaiset kaverit perustivat The Chameleons-yhtyeen, jonka ensimmäinen single oli myös Rautalanka Recordsin ensimmäinen julkaisu vuonna 1982. Hieman keikkailtuaan The Chameleons hajosi aika nopeasti, mutta noin 1980-luvun puolessa välissä osa The Chameleons-yhtyeen jäsenistä perusti The Charadesin.
Yhtye soitti alussa vain surfin ja The Venturesin innoittamaa musiikkia, mutta kun 1989 yhtyeeseen tuli solistiksi Rock Ola, materiaali muuttui enemmän brittiläiseksi beatiksi kielenä Suomi. Yhtye keikkaili ahkerasti, julkaisi muutamia singlejä ja yhden pitkäsoiton. Yhtye oli hetken paikallisradioiden soittolistojen ykkösenä. Yhteistyö Rock Olan kanssa loppui vuoden 1994 lopulla.
Yhtye jatkoi vielä muutaman vuoden harjoittelua ja äänitti muutamia kappaleita, jotka julkaistiin vasta 2000-luvulla.
Muutaman vuoden tauon jälkeen yhtye aloitti siitä mistä oli aloittanutkin: soittamaan surfia ja rock instrumental-musiikkia Mosrite kitaroilla. Yhtye esiintyi valtakunnallisessa tv-ohjelmassa vuonna 2005.
2001 yhtye julkaisi ensimmäisen kokonaan instrumentaali levynsä, ”In Motion”. Levystä tuli englantilaisen Pipeline Magazinen ”Vuoden Levy”. The Charades on saanut yhteensä viisi kertaa Pipelinen äänestyksen ”Vuoden Levyn” – enemmän kuin kukaan muu.
Yhtyeen ensimmäinen ulkomaan keikka oli juuri Pipeline Magazinen järjestämä ”Instrumental Convention”. Tuo esiintyminen ja ensimmäisen pitkäsoiton saaman hyvän vastaanoton jälkeen yhtye on julkaissut useita albumeja ja tehnyt useita kiertueita muun muassa Japanissa, Englannissa, Italiassa, Meksikossa, Venäjällä, Saksassa, Belgiassa ja Ruotsissa.
Yhtye on konsertoinut useiden muiden yhtyeiden jäsenten kanssa:
Kokoonpano on vuodesta 2014 ollut:
Garches
Garches ([ ɡaʁʃ ] ) on Ranskan kunta Pariisin läntisellä esikaupunkivyöhykkeellä, noin 12 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Lähinnä asuinalueista muodostuva kunta sijaitsee Saint-Cloudin puiston ja Saint-Cucufan metsän välisellä alueella. Garchesissa on arviolta 17 662 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,69 neliökilometriä.
Garchesissa sijaitsee traumatologiaan ja fysioterapiaan erikoistunut, Raymond Poincarén mukaan nimetty yliopistosairaala.
Garchesin ja Pariisin välillä liikennöi Transilien Paris–Saint-Lazare -juna sekä bussi numero 9.
Pensaspunavarpunen
Pensaspunavarpunen ("Carpodacus rhodochlamys") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Pensaspunavarpusta tavataan Afganistanissa, Kiinassa, Intiassa, Kazakstanissa, Kirgisiassa, Mongoliassa, Pakistanissa, Venäjällä, Tadžikistanissa ja Uzbekistanissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruusupunavarpunen
Ruusupunavarpunen ("Carpodacus grandis") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Elävien kirjoihin (albumi)
Elävien kirjoihin on suomalaisen thrash metal -yhtye Mokoman kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 6. helmikuuta 2015 levymerkillä Sakara Records. Levyn teemana on laulaja Marko Annalan masennus ja sen voittaminen. Levyn kansikuvan on jälleen tehnyt Ville Pirinen.
Yhtye aloitti "Kunnon musaa 2015" -kiertueen Radio Rock -risteilyllä 31. tammikuuta, ja levyn virallinen julkaisukeikka oli Helsingin Tavastia-klubilla.
Albumin edellä julkaistiin ”Sinne missä aamu sarastaa” -single 16. tammikuuta. Albumi oli Suomen albumilistan ykkösenä viikot 7–8/2015.
Sävellykset ja sovitukset: Mokoma. Sanoitukset: Marko Annala.
Gennevilliers
Gennevilliers [ʒənvilje] on Ranskan kunta Pariisin pohjoisella esikaupunkivyöhykkeellä, noin 9 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 43 376 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 11,64 neliökilometriä.
Vuonna 1929 viidennes Gennevilliers’n alueesta erotettiin omaksi Villeneuve-la-Garennen kunnaksi.
Kunnassa sijaitsee Pariisin alueen tärkein Seinejoen satama sekä osin myös Villeneuve-la-Garennen alueella sijaitseva 75 hehtaarin Chanteraines-puisto, jossa on muun muassa lintujen suosima tekojärvi lac Chanteraines, ponitalleja ja nuorten aktiviteettipuisto.
Gennevilliers’ssä on Pariisin metrolinjan 13 päätepysäkki "Asnières-Gennevilliers-Les Courtilles" sekä sitä edeltävät asemat "Les Agnettes" ja "Gabriel Péri". Kaikki niistä sijaitsevat kunnan Asnières-sur-Seine rajalla, jota pitkin metrorata kulkee. Kunnassa on myös kaksi RER-junalinjan C asemaa, "Les Grésillons" ja "Gennevilliers".
Edgar Snow
Edgar Snow (19. heinäkuuta 1905 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 15. helmikuuta 1972 Eysins, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, joka teki Kiinan kommunistista puoluetta tunnetuksi länsimaissa 1930-luvulta alkaen. Monista muista länsimaisista poiketen hän kuvasi Kiinan kommunisteja varsin suopeaan sävyyn.
Snow opiskeli Missourin yliopistossa ja Columbian journalismikoulussa New Yorkissa. Työskenneltyään vuoden ajan toimittajana "Kansas City Starissa" hän matkusti vuonna 1928 Kiinaan, jossa vietti pääosan seuraavista 13 vuodesta. Hän toimi useiden yhdysvaltalaisten lehtien Itä-Aasian kirjeenvaihtajana. Vuonna 1936 Snow onnistui matkustamaan Shaanxin maakunnan Yan’aniin, joka oli sisällissotaa käyvien kommunistien päämajakaupunki. Hän vietti siellä useita kuukausia tutustuen Mao Zedongiin ja muihin kommunistijohtajiin. Palattuaan Yan’anista hän kirjoitti ensimmäisen länsimaissa ilmestyneen suoriin havaintoihin perustuneen kuvauksen Kiinan kommunistisesta liikkeestä. Teos "Punatähti Kiinan yllä" ("Red Star Over China") ilmestyi 1937. Vastoin Kuomintang-hallituksen propagandaa Snow kuvasi Kiinan kommunistit nuhteettomina vallankumouksellisina, jotka kannattivat laajoja yhteiskunnallisia reformeja ja olivat halukkaita taistelemaan Kiinaan tunkeutunutta Japanin armeijaa vastaan. Snow’n kirja oli lännessä pitkään tärkein lähdeteos Kiinan kommunistisen liikkeen historiasta.
Snow palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1941 ja ryhtyi "Saturday Evening Postin" toimittajaksi. Hän toimi toisen maailmansodan aikana kirjeenvaihtajana muun muassa Neuvostoliitossa. Snow joutui Yhdysvalloissa epäillyksi kommunistisympatioista mccarthyismin vuosina, joten hän asettui lopulta asumaan Sveitsiin. Käytyään Kiinassa ensimmäisen kerran kommunistien valtaannousun jälkeen vuonna 1960 hän kirjoitti toisen matkaraporttikirjan "The Other Side of the River: Red China Today" (1962). Tässä teoksessa Snow vähätteli suuren harppauksen aiheuttamia ongelmia ja väitti ettei Kiinassa ollut nälänhätää. Aatteellisista syistä hän ei halunnut nostaa julkisesti esille Kiinan kommunistisen järjestelmän pahimpia epäkohtia. Palatessaan viimeiseltä Kiinan-matkaltaan vuonna 1971 Snow sai välittää Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonille virallisen kutsun tulla vierailemaan Kiinassa.
Mesmeria
Mesmeria on suomalaisen rockyhtye CMX:n 15. studioalbumi. Se julkaistiin 30. tammikuuta 2015 levymerkillä Sony Music Entertainment.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1. se on yhtyeen ensimmäinen Arto Tuunelan tuottama albumi.
Emiliano Alfaro
Emiliano Alfaro Toscano (s. 28. huhtikuuta 1988 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Uruguayn toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Liverpoolia, jossa hän on lainalla Italian pääsarjan Serie A:n SS Laziosta.
Alfaro nousi Liverpoolin edustusjoukkueeseen kaudella 2005–2006. Hän pelasi ensimmäisenä kautenaan kuusi ja toisenaan 12, mutta kolmantena kautenaan 2007–2008 jo 28 ottelua. Kaudella 2008–2009 Alfaro saavutti ensimmäistä kertaa Uruguayn pääsarjassa kymmenen maalin rajan, kuten myös seuraavalla kaudella, jolloin hän teki 13 maalia vain 15:ssä ottelussa. Liverpool lainasi Alfaron kesken kauden Argentiinan pääsarjan Club Atlético San Lorenzoon, jossa hän onnistui maalinteossa vain kahdesti 18:ssa ottelussa.
Palattuaan Liverpooliin Alfaro ehti pelata vielä 25 sarjaottelua ja tehdä niissä 12 maalia, kunnes Italian pääsarjan Serie A:n SS Lazio hankki hänet tammikuussa 2012. Siirtosumma oli 3,2 miljoonaa euroa. Kauden 2011–2012 kevätpuoliskolla Alfaro pelasi Laziossa kahdeksan sarjaottelua, mutta ei onnistunut maalinteossa. Syksyllä 2012 Lazio lainasi hänet Yhdistyneiden arabiemiirikuntien pääsarjan Al Wasliin, jossa hän pelasi erinomaisen kauden tehden 24:ssa ottelussa 17 maalia. Kaudeksi 2013–2014 Alfaro palasi Lazioon, muttei päässyt koko kauden kertaakaan kokoonpanoon Serie A:ssa. Elokuussa 2014 Lazio lainasi hänet kaudeksi 2014–2015 takaisin Liverpooliin.
Uruguayn maajoukkueessa Alfaro on pelannut yhden ottelun vuonna 2011 (tilanne 11. tammikuuta 2015).
Juanpi
Juan Pablo Añor Acosta eli Juanpi (s. 24. tammikuuta 1994 Caracas, Venezuela) on venezuelalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Málagaa ja on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Juanpi liittyi kotimaastaan Venezuelasta espanjalaisseura Málaga Club de Fútbolin nuorisoakatemiaan vuonna 2009. Hän pelasi useilla eri tasoilla akatemiassa, kunnes kaudeksi 2013–2014 hänet nostettiin seuran reservijoukkueeseen Tercera Divisióniin.
Juanpi teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 29. elokuuta 2014 vierasottelussa Valenciaa vastaan.
Marnes-la-Coquette
Marnes-la-Coquette ([maʁn la kokɛt̪], ) on Ranskan kunta Pariisin läntisellä esikaupunkivyöhykkeellä, noin 13 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Marnes on Hauts-de-Seinen pienin kunta: kun departementin muiden kuntien asukasluku liikkuu kymmenissä tuhansissa, Marnesin kunnassa on arviolta vain 1 712 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3,48 neliökilometriä.
Vuonna 1852 tuolloin presidenttinä toiminut Charles Louis Napoleon Bonaparte osti Marnesista Saint-Cloud-nimisen maatilan, joka oli aikoinaan kuulunut marsalkka Jean-de-Dieu Soult’lle. Tultuaan keisariksi Napoleon rakennutti maatilalle linnan ja Marnesin keskustaan Sainte-Eugénie-kirkon. Linna tuhoutui 1880-luvulla.
Vuonna 1885 Marnes-la-Coquetten alueelta lahjoitettiin tontti Louis Pasteurille, jotta tämä voisi jatkaa vesikauhurokotteen kehittämistä koe-eläinten avulla. Hänen laboratorionsa siihenastisessa sijaintipaikassa, Rue d’Ulmilla Pariisin viidennessä arrondissementissa oli kyllästytty häkissä pidettyjen koirien haukuntaan. Pasteur työskentelikin jonkin aikaa Marnesissa, mutta hänen kansainvälinen suosionsa vaikutti siihen, että varsinainen Pasteur-instituutti rakennettiin Pariisin Rue Dutot’lle.
Ville Turja
Ville Turja (s. 1. maaliskuuta 1983) on suomalainen koripallovalmentaja ja koripalloilija, pelipaikaltaan laituri. Hän edustaa Korisliigassa pelaavaa Kobria, joka on myös hänen kasvattajaseuransa. Liigadebyyttinsä Turja teki lokakuussa 2012 pelatussa ottelussa Tampereen Pyrintöä vastaan.
Heinäkuussa 2016 Kobrien päävalmentajaksi siirtyi Damion Dantzler, ja Turja jatkoi joukkueen apuvalmentajana.
Ammatikseen Turja tekee pelaamisen ja valmentamisen ohella urheiluhierojan töitä oman toiminimensä kautta.
Endless Forms Most Beautiful
Endless Forms Most Beautiful on suomalaisen sinfonisen metalliyhtyeen Nightwishin 8. studioalbumi. Se julkaistiin 27. maaliskuuta 2015 levymerkillä Nuclear Blast. Albumi on yhtyeen ensimmäinen laulaja Floor Jansenin sekä rumpali Kai Hahdon kanssa, joka tuurasi unettomuudesta kärsinyttä Jukka Nevalaista.
Yhtye julkaisi 13. helmikuuta 2015 albumilta singlen ”Élan”, ja hieman albumin julkaisun jälkeen toisen singlen "Endless Forms Most Beautiful".
Endless Forms Most Beautiful nousi ensimmäisellä listaviikolla Suomen virallisen albumilistan ensimmäiseksi. Se nousi avausviikolla ensimmäiseksi myös Iso-Britannian virallisella rokki- ja metallialbumien listalla ja sijalle 12 Iso-Britannian virallisella albumilistalla. Albumi palkittiin myös vuoden 2016 Emma-gaalassa vuoden metallialbumina.
Givi Bakradze
Givi Bakradze (s. 26. toukokuuta 1991 Tbilisi Georgia) on georgialainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hän edustaa Korisliigassa pelaavia Korikobria. Liigadebyyttinsä hän teki lokakuussa 2013 pelatussa ottelussa Tapiolan Honkaa vastaan. Bakradzen kasvattajaseura on hänen synnynkaupunkinsa seura Dinamo Tbilisi. Bakradze pelasi Korikobrissa jo juniori-ikäisenä kaudella 2009/10 A-junioreissa miesten I-divisioonan ohella, minkä vuoksi häntä ei enää lasketa Korikobrien ulkomaalaiskiintiöön. Hän saapui Lapualle uudelleen toukokuussa 2013. Bakradze on edustanut Georgiaa 16-, 18- ja 20-vuotiaiden maajoukkueissa ja oli mukana voittamassa alle 20-vuotiaiden B-divisioonan EM-kilpailuista kultaa vuonna 2011.
Ain’t It Funny
Ain't It Funny on yhdysvaltalaisartisti Jennifer Lopezin kappale. Sen sanoittivat Lopez ja Cory Rooney Adam Shankmanin ohjaamaa vuonna 2001 julkaistua romanttista komediaelokuvaa Häät mielessä varten. Shankman kuitenkin tunsi että kappaleessa on liian liikaa latinalaisia vaikutteita liitettäväksi elokuvaan ja se sisällytettiin sen sijaan Lopezin toiselle, J. Lo-studioalbumille. "Ain't It Funny"n julkaisi Epic Records albumin kolmantena singlenä 20. kesäkuuta 2001.
Le Plessis-Robinson
Le Plessis-Robinson on Ranskan kunta Pariisin lounaisella esikaupunkivyöhykkeellä, noin kuuden kilometrin päässä Pariisin rajalta ja 10,5 km sen keskustasta. Siellä on arviolta 28 911 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 3,43 neliökilometriä.
Le Plessis-Robinsonin naapurikunnat ovat luoteessa Clamart, koillisessa Fontenay-aux-Roses, idässä Sceaux ja etelässä Châtenay-Malabry.
Ticodendraceae
Ticodendraceae on yhden lajin ("Ticodendron incognitum") muodostama kasviheimo koppisiemenisten Fagales-lahkossa.
Kasvi on puu, jolla on T:n muotoiset erittämättömät solukarvat. Lehdet ovat kahteen kertaan sahalaitaiset ja korvakkeelliset; korvake ympäröi varren. Puu on kaksikotinen tai harvoin sekaneuvoinen, tuulipölytteinen. Hedekukat sijaitsevat pystyissä kukinnoissa ja ovat kehättömiä. Heteitä on kahdeksasta kymmeneen tai enemmän, ja palho on vähintään ponnen mittainen. Emikukat sijaitsevat yksittäin ja niissä on vähäpätöinen ja yhteen kasvanut kehä sekä joskus joutoheteitä. Luotit ovat pitkät. Hedelmä on luumarjamainen.
"Ticodendron" kasvaa Keski-Amerikassa.
Ticodendraceae on koivukasvien (Betulaceae) lähisukulainen; ne muodostavat sisarusparin Fagales-lahkon evoluutiopuussa, ja niiden yhteisen kladin ominaisuuksia ovat kaarnan kivisolukasaumat, limasolut, kaksirivinen lehtiasento ja ponnen teekojen erillisyys.
Jenny from the Block
Jenny from the Block on yhdysvaltalaisartisti Jennifer Lopezin kappale, jolla vierailevat yhdysvaltalaisräppärit Jadakiss ja Styles P; molemmat vierailijat ovat yhtyeestä The LOX. Sen julkaisi Epic Records Lopezin kolmannen, This Is Me... Then-studioalbumin johdantosinglenä 26. syyskuuta 2002. Kappaleen, joka ensin vuosi nettiin, sanoittivat Lopez, Troy Oliver, Mr. Deyo, Samuel Barnes, Jean-Claude Olivier sekä Cory Rooney. Rooney ja Oliver yhdessä Trackmastersin Poken ja Tonen kanssa tuottivat kappaleen. Kriitikot totesivat kappaleen sisältävän runsaasti musikaalisia sampleja 1900-vuosikymmenen kappaleista kuten Steel Bandin vuoden 1975 kappaleesta "Heaven and Hell Is on Earth" sekä Boogie Down Productionsin vuoden 1987 kappaleesta "South Bronx". Se sisältää myös kreditoimattoman samplen The Beatnutsin vuoden 1999 kappaleesta "Watch Out Now".
"Jenny from the Block" on R&B ja old school hip hop-kappale, joka sanoituksellisesti kertoo Lopezin muuttumattomuudesta huolimatta hänen maine ja suosiotasostaan sekä siitä että hän ei unohda omia sukujuuriaan sekä sitä mistä hän on syntyperältään lähtöisin, Bronxista. Kun toiset kriitikot kehuivat kappaletta ja sen teemaa, toiset kuvailivat sanoituksia "typeriksi" ja "naurettaviksi". Tästä huolimatta kappaleesta tuli kaupallinen menestys, päästyään listan kärkeen Kanadassa, kolmen parhaan joukkoon Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listalla sekä kymmenen parhaan joukkoon muilla lukuisilla singlelistoilla. Kappaleen musiikkivideota on myös kiistelty. Videolla Lopez ja hänen senaikainen poikakaverinsa, Ben Affleck, joka myöhemmin kuvaili videon "pilanneen hänen uransa lähes täysin", nähdään useissa rivoissa maisemissa paparazzin näkökulmasta kuvattuna. Kappaleetta on viitattu populaarikulttuuriin ja julkaisustaan lähtien Lopezia on kutsuttu mediassa "Jenny from the Blockina".
Rueil-Malmaison
Rueil-Malmaison [ʁɥɛj malmɛzɔ̃] on Ranskan kunta Pariisin läntisellä esikaupunkivyöhykkeellä, 12,6 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 79 204 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 14,7 neliökilometriä.
Rueil-Malmaisonin naapurikunnat ovat Hauts-de-Seinen departementin Nanterre, Suresnes, Saint-Cloud, Vaucresson ja Garches sekä Yvelinesin departementin Celle-Saint-Cloud, Bougival, Croissy-sur-Seine, Le Vésinet ja Chatou.
Vuonna 1928 saakka Rueil oli kaupungin nimi, kunnes muutettiin Rueil-Malmaisoniksi sen tunnetuimman matkailunähtävyyden vuoksi. Malmaisonin linnassa (ransk. Château de Malmaison) asuivat Napoleon Bonabarte (Napoleon I) ja hänen ensimmäinen vaimonsa Joséphine de Beauharnais. Linna toimii nyt Napoleon-museona. Josephine haudatiin Saint-Pierren kirkkoon. Pariskunnan jälki näkyy monessa tässä kaupungissa ja on imperiaalinen ajan ilmentymä.
Rueilissa sijaitsevat sveitsiläiskaartin parakit, jotka piirsi Ludvig XV:n aikaan arkkitehti Axel Guillaumot.
Tänä päivän alueella on 650 hehtaarin luonnonpuisto tuo kävijöitä kansallispuistoon ja Seinen rannalla. Alueelta löytyy kahdeksan puistoa ja puutarhaa. Yksi puistoista on mm. Impressionistien puisto. Täällä mm. taiteilija Monet inspiroitui maalaamaan. Jospeh puiston isäksi kutsutaan harmaa eminenssiä kardinaali Richelieu:tä.
Seinen rannalla on myös pala Rueil-Malmaison historiaa ja nähtävyyksiä. 1800-luvun impressionistit kuten Monet, Renoir, Turner, Corot, Sisley ja Berthe Morisot maalasivat useita töitään täällä. Seinen rannalla on kahviloita, veneilyä ja pyöräilijöille omat kulkureitit.
Rueiliin ovat sijoittuneet viime vuosina monet La Défensen alueelta halvempiin tiloihin muuttaneet yritykset, ensimmäisenä niistä Esso. Pääkonttoriaan tai Ranskan-konttoriaan pitävät kunnassa myös muun muassa Schneider Electric, rakennusyhtiö Vinci, lääkeyhtiö AstraZeneca, luottokorttiyhtiö American Express ja kulutustavarajätti Unilever.
Rueil-Malmaisoniin kulkee RER-junalinja A.
Pyhä Florianus
Pyhä Florianus (kuoli n. 304 jaa.) on kristillinen pyhimys, joka on palomiesten, nuohoojien ja saippuantekijöiden sekä Linzin ja Krakovan kaupunkien suojelija. Hänen muistopäivänsä on 4. toukokuuta.
Florianus syntyi noin vuonna 250 jaa. roomalaisessa Aelium Cetiumin kaupungissa (nykyinen Sankt Pölten Itävallassa). Hän liittyi Rooman armeijaan ja yleni Noricumin provinssin armeijan komentajaksi. Sotilastehtävien ohella Florianuksen vastuulla oli palotorjuntajoukkojen organisoiminen.
Diocletianuksen vainojen aikaan Roomassa selvisi, ettei Florianus ollut ryhtynyt kristittyjen vastaisiin toimenpiteisiin alueellaan. Aquilianus lähetettiin tutkimaan asiaa. Tämä määräsi Florianuksen uhraamaan perinteiden mukaisesti roomalaisille jumalille, mutta komentaja kieltäytyi. Tämän seurauksena Florianus tuomittiin poltettavaksi roviolla. Legendan mukaan hän kuitenkin lausui roviolla seistessään, että jos nämä sytyttäisivät tulen, kipuaisi hänen sielunsa liekkien mukana taivaaseen. Niinpä Florianus polttamisen sijaan hukutettiin myllynkivi kaulassaan Enns-jokeen.
Myöhemmin kristityt pelastivat Florianuksen ruumiin ja hautasivat sen augustinolaiseen luostariin Lorchin lähellä. Valeria-nimisen naisen saamassa näyssä Florianus kuitenkin vaati soveliaampaa hautapaikkaa itselleen.
Pyhää Florianusta kunnioitetaan laajalti Keski-Euroopassa. Sankt Florianin kaupunki Itävallassa on nimetty hänen mukaansa. Florianus valittiin Puolan suojeluspyhimykseksi vuonna 1184, kun paavi Lucius III suostui kuningas Kasimir II:n pyyntöön lähettää tälle Florianuksen pyhäinjäännöksiä. Tästä syystä Krakovassa säilytetään joitakin pyhimyksen reliikkejä.
Kuvanveistäjä Josef Josephun Pyhää Florianusta esittävä patsas paljastettiin Wienissä vuonna 1935. Se seisoi kaupungin pääpaloasemalla, mistä se siirrettiin toisen maailmansodan pommitusten jälkeen 1945 palokuntamuseoon.
Florianuksesta juontuvat etunimet ovat edelleen yleisiä katolisella saksalaisalueella Böömissä ja Itävallassa.