hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Making a Murderer
Making a Murderer on yhdysvaltalainen dokumentaarinen nettitelevisiosarja, jonka ensiesitys oli Netflix-palvelussa 18. joulukuuta 2015. Sen ensimmäinen kausi kertoo Steven Averysta, joka tuomittiin seksuaalisesta pahoinpitelystä vankeuteen, mutta tuomio kumottiin 18 vankeusvuoden jälkeen vuonna 2003. Kaksi vuotta vapautumisensa jälkeen Averya syytettiin murhasta, ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Sarjassa seurataan Averyn elämää kymmenen vuoden aikana.
"Making a Murderer" kertoo wisconsinilaisen Steven Averyn elämästä. Avery oli 18 vuotta vankilassa saatuaan tuomion Penny Beerntsenin seksuaalisesta pahoinpitelystä sekä muista syytteistä, jotka liittyivät riitaan Averyn serkun kanssa. Myöhemmin DNA-analyysi yhdisti seksuaalisen pahoinpitelyn toiseen mieheen, joka oli tehnyt muita rikoksia Manitowocin piirikunnassa. DNA-tulosten perusteella Avery vapautettiin. Vapautumisensa jälkeen hän nosti 36 miljoonan dollarin kanteen Manitowocin piirikuntaa ja useita sen viranomaisia vastaan. Pian kanteen nostamisen jälkeen Averya syytettiin valokuvaajan, Teresa Halbachin, murhasta.
Sarja käsittelee niitä Manitowocin piirikunnan poliisiaseman toimintatapoja, jotka johtivat Averyn tuomioihin. Brendan Dassey, Averyn sisarenpoika, oli myös syytettynä samasta murhasta, ja ohjelmassa käsitellään myös hänen oikeudenkäyntiään.
Sarjan tekivät Laura Ricciardi ja Moira Demos, jotka tapasivat Columbian yliopiston elokuva-alan opiskelijoina vuonna 2005. He lukivat Averyn tapauksesta New York Timesista marraskuussa 2005 ja aloittivat dokumentin tekemisen pian sen jälkeen.
Sarja sai kriitikoilta hyvän vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla sarjan 38 arvostelusta 97 prosenttia on positiivisia ja niiden keskimääräinen arvosana 8,7/10. Metacritic-sivustolla sarjalla on 21 arvosteluun perustuva painotettu keskiarvo 84/100.
"Making a Murdereria" on kritisoitu siitä, että se antaa hyvin yksipuolisen kuvan Halbachin murhaan liittyvästä tutkinnasta. Sarjaa on syytetty siitä, että Averyn syyllisyyttä puoltavia todisteita ei tuoda lainkaan esille tai niitä vähätellään. Sarjassa ei esimerkiksi tuoda esille sitä, että Halbachin surmaamiseen käytetyissä välineissä oli Averyn hikeä, Halbachin tavaroita löydettiin myöhemmin haudattuna Averyn takapihalta ja että Averya on usein aikaisemminkin syytetty väkivalta- ja seksuaalirikoksista.
Kritiikistään huolimatta sarja on saanut valtavan määrän ihmisiä uskomaan Averyn syyttömyyteen. Yli 100 000 ihmistä on allekirjoittanut presidentti Barack Obamalle suunnatun adressin, jossa vaaditaan Obamaa armahtamaan Avery. Todellisuudessa Obama ei kuitenkaan pystyisi edes niin halutessaan armahtamaan Averya, sillä Yhdysvalloissa presidentin armahdusoikeus ei koske osavaltionoikeudessa tuomittuja ihmisiä. Wisconsin kuvernööri Scott Walker sen sijaan voisi halutessaan armahtaa Averyn. Walker ei kuitenkaan ole kuvernöörinä käyttänyt armahdusoikeuttaan kertaakaan, eikä hänen uskota poikkeavan linjastaan myöskään Averyn tapauksessa.
Elokuussa 2016 liittovaltion tuomari kumosi Brendan Dasseyn tuomion. Syyttäjien on 90 päivän kuluessa tuotava Dassey uudestaan oikeuden eteen tai hänet vapautetaan.
Pekka Tonteri
Petter (Pietari, Pekka) Tonteri (22. lokakuuta 1880 Antrea – 23. syyskuuta 1953 Kokemäki) oli suomalainen maanviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Tonterin vanhemmat olivat torppari Anders Tonteri ja Helena Tanskanen. Hän kävi maanviljelyskoulun ja toimi tilanhoitajana Kurkijoella vuoteen 1902 saakka jonka jälkeen hän oli Kaukolassa pappilan vuokraajana. Tonteri oli sitten Räisälän kartanon työnjohtajana ja toimi Räisälässä rakennusmiehenä ja maidon välittäjänä Pietariin. Tonteri oli itsenäisenä maanviljelijänä Räisälässä 1918–1939 ja evakossa olon jälkeen vielä uudelleen 1941–1944. Hän oli vielä maanviljelijänä Kokemäellä 1939–1941 ja 1944–1953.
Tonteri oli kansanedustajana 1919–1922 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan sosialidemokraattien Edla Lyytisen tilalle. Tonteri oli myös Räisälän kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä.
Tonteri oli naimisissa vuodesta 1906 Ristiina Rappen kanssa.
Toivo Turtiainen
Toivo Antti Turtiainen (14. lokakuuta 1883 Savonranta – 12. syyskuuta 1920 Joensuu) oli suomalainen apulaisjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Turtiaisen vanhemmat olivat seppä Antti Turtiainen ja Serafina Kainulainen. Hän työskenteli veturimiehenä ja viilaajana ja oli viimeksi Osuusliike Oma-Avun apulaisjohtajana Joensuussa.
Turtiainen oli kansanedustajana 1919–1920 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli sosialidemokraattien Anna Toivari. Turtiainen oli myös Joensuun kaupunginvaltuuston ja Kuopion läänin itäisen vaalipiirin sos.dem. piiritoimikunnan jäsenenä.
Turtiainen oli naimisissa vuodesta 1913 Ida Helena Hirvosen kanssa.
Bitdefender
Bitdefender on romanialainen kyberturvallisuuteen keskittyvä yritys. Sen perusti Florin Talpeș vuonna 2001. Bitdefenderin tietoturvaohjelmia oli asennettuna yli 500 miljoonaan laitteeseen vuoden 2014 loppupuolella.
Bitdefenderin virustorjuntaohjelmistot on suunniteltu torjumaan tietokoneuhkia, kuten viruksia, troijalaisia, rootkittejä, mainosohjelmia ja muita vastaavia.
Julkaisunsa jälkeen vuonna 2001 Bitdefender korvasi SOFTWINin (aikaisemmin AntiVirus eXpert) virustorjuntaohjelmistot. 1996–2001 välillä toiminut AVX tarjosi internetselaimeen liitettävän ladattavien tiedostojen tarkistamistyökalun ja sille automaattisesti päivittyvät virustietokannat. AVX oli yksi ensimmäisistä yrityksistä, jotka tarjosivat ohjelmallisia palomuureja tietokoneille. Bitdefender irtautui SOFTWINista lopullisesti vuonna 2007.
Bitdefender tarjoaa ohjelmistoja kotikäyttäjille ja yrityksille. Ohjelmat on suunniteltu Microsoft Windows-, macOS-, Android- ja iOS-alustoille.
Toistaiseksi tuntemattomasta syystä
Toistaiseksi tuntemattomasta syystä on dokumentaarinen televisiosarja, jonka jokaisessa jaksossa käsitellään yhtä liikenneonnettomuutta.
Ensimmäinen tuotantokausi alkoi Yle TV2-kanavalla 5. heinäkuuta 2010.
Toinen tuotantokausi alkoi 11. heinäkuuta 2011.
Kolmas tuotantokausi alkoi 4. helmikuuta 2013.
Ristimäen koulu
Ristimäen kansakoulu tai Ristimäen koulu voivat tarkoittaa seuraavia:
Lasse Huittisista
Lasse Huittisista (myös "Lasse kyrkotjuv, stora kyrkotjuven", ”suuri kirkkovaras” ; Huittinen – 1488 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen suurvaras, joka murtautui lukuisiin kirkkoihin Ruotsissa ja sai teoistaan kuolemantuomion.
Lassen syntymäaika ja vaiheet ennen muuttoa Lounais-Suomesta Ruotsiin ovat tuntemattomia, häntä koskevat tiedot ovat oikeudenkäyntiasiakirjoja syyskuulta 1488. Lasse saatiin kiinni kymmenistä murroista eri kirkkoihin ja tuomittiin kuolemaan hirttämällä. Lasse nimesi 36 kirkkoa, joihin hän oli murtautunut, ja kertoi vielä muista kirkoista, joita hän ei tiennyt nimeltä. Mahdollisesti murtokohteita oli yhteensä viitisenkymmentä. Vain kahdessa tapauksessa murtautuminen kirkkoon epäonnistui, Kalmarissa ja Lötissä, jotka molemmat sijaitsevat Uplannissa. Häntä kutsuttiinkin "suureksi kirkkovarkaaksi". Uplannin ohella Lasse teki murtomatkoja Mälarenia pitkin Södermanlandissa ja Västmanlandissa ja murtautui lisäksi yhteen kirkkoon Länsi-Götanmaalla ja kahteen kirkkoon Itä-Götanmaalla, samoin kuin useaan Tukholman ympäristön kirkkoon ja Uppsalan seudun kirkkoihin. Kaukaisin murtokohde oli Bettnan kirkko, joka sijaitsee Katrineholmin ja Nyköpingin välillä. Lassen järjestelmällisyyttä kuvaa, että hän murtautui kaikkiin välittömästi Strängnäsin länsipuolella oleviin kirkkoihin. Hänen läntisimmät kohteensa sijaitsivat lähellä Västeråsia.
Lasse esiintyi ilmeisesti pyhiinvaeltajana ja varasti erityisesti maaseutukirkoista rahaa, hopeaesineitä ja muita pieniä arvotavaroita, jotka oli helppo kuljettaa ja myydä. Vain pieni osa varastetuista esineistä saatiin jäljitettyä ja palautettua, vaikkakin niiden myynti lienee ollut varsin hyvin organisoitua. Oikeudenkäynnissä Lasse väitti vaimonsa olleen tietämätön toiminnastaan, jota lienee kuitenkin jatkunut vuosikausia. Hänet tuomittiin varkauksista ja kirkkorauhan häpäisemisestä kuolemaan hirttämällä hirsipuun ylimmästä poikkipuusta. Tekojen todisteista ei tiedetä, mutta Lassen hirttopaikalla sielunsa pelastamiseksi tekemä tunnustus merkittiin muistiin.
Ristimäen koulu (Turku)
Ristimäen kansakoulu, myöhemmin Ristimäen koulu oli vuosina 1914-1939 Kaarinassa, sitten vuonna 1939 tehdyn alueliitoksen jälkeen vuuosina 1939-1988 Turussa toiminut kansakoulu ja myöhemmin peruskoulun ala-asteen koulu.
Koulu sijaitsi Kaarinan, myöhemmin Turun Kuralan kylässä. Sen tontti erotettiin nykyään Kuralan kylämäen museoalueeseen kuuluvan Vähä-Kohmon talon maista vuonna 1913.
Koulun toiminnan päätyttyä alueelta on käyty koulua Hannunniitun koulussa. Tyhjilleen jääneen koulun rakennukset olivat Turun kaupungin omistuksessa 1990-luvun lopulle, minkä jälkeen kaupunki myi ne, ja koulu on sen jälkeen toiminut yksityisasuntona.
Koulu on nimimerkillä Tom of Finland tunnetun kuvataiteilija Touko Laaksosen syntymäkoti.
Koulun rakennukset ovat julkisivultaan suojeltuja. Ne sijaitsevat Aurajoen rannassa, Aurajoen ja Hämeentien välissä, nykyisellä Rasintiellä lähellä Kuralan kylämäkeä. Koulun pihapiirissä on sen rakennustöiden yhteydessä vuonna 1914 löydetty Ristimäki I:n rautakautinen polttokenttäkalmisto.
Plesiadapis
Plesiadapis on sukupuuttoon kuollut lahkoon Plesiadapiformes kuuluva nisäkässuku, joka eli paleoseenilta eoseenille, noin 58–55 miljoonaa vuotta sitten Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa. Se näytti oravalta, vaikka olikin sukua kädellisille. "Plesiadapiksella" oli vielä kynnet ja silmät pään sivuilla, mikä teki siitä nopeamman maassa kuin puussa. Se on kuitenkin voinut viettää suuren osan ajastaan alemmilla oksilla, syöden hedelmiä ja lehtiä.
Vladimir Voinovitš
Vladimir Nikolajevitš Voinovitš (, 26. syyskuuta 1932 Stalinabad – 27. heinäkuuta 2018) oli venäläinen kirjailija.
Vladimir Voinovitš syntyi toimittajan perheeseen Tadžikistanin pääkaupungissa. Isän pidätyksen jälkeen perhe muutti Ukrainan Zaporižžjaan. Voinovitš kävi ammattikoulun, palveli armeijassa ja opiskeli Moskovan pedagogisessa instituutissa, josta hän lähti komsomolnuorten mukana raivaamaan Kazakstanin uudismaita.
Voinovitš alkoi kirjoittaa runoja 1950-luvun alussa. 1960-luvun alussa hän tuli tunnetuksi suositun ”Kosmonauttien laulun” sanoittajana. Voinovitš julkaisi Neuvostoliitossa joukon kertomuksia ja pienoisromaaneja, joista eräät hän muokkasi näytelmiksi. Satiirinen romaani "Sotamies Ivan Tšonkinin ihmeelliset seikkailut" ("Žizn i neobytšainyje prikljutšenija soldata Ivana Tšonkina", alkuosa julkaistu Saksassa 1969, kokonaan Ranskassa 1975) sekä kirjailijan toiminta kansalaisoikeuksien puolesta johtivat hänen erottamiseensa Neuvostoliiton kirjailijaliitosta vuonna 1974. Vuonna 1980 Voinovitš muutti Saksaan ja seuraavana vuonna häneltä riistettiin Neuvostoliiton kansalaisuus.
Kirjailijan lännessä julkaisemien satiirien aiheena on neuvostojärjestelmä ja sen historia. ”Suuren isänmaallisen sodan” alkuvaiheesta kertovan "Tšonkinin" jatko-osana ilmestyi "Kruununtavoittelija" ("Pretendent na prestol", 1979). Arkielämän mielettömyyttä kuvaavat kertomukset "Ivankiada" (1976) ja "Šapka" (”Lakki”) sekä esseekokoelma "Antisovetski Sovetski Sojuz" (”Neuvostovastainen Neuvostoliitto”, 1985). Lännessä kirjoitetuista teoksista huomattavin on antiutopia "Moskva 2042" (”Moskova vuonna 2042”, 1987). Sen kuvaamalla tulevaisuuden Venäjällä uuskommunistinen ideologia on sulautunut ortodoksiseen uskontoon. 1980-luvulla Voinovitš toimi myös Radio Svobodan avustajana.
Mihail Gorbatšov palautti Voinovitšille Neuvostoliiton kansalaisuuden vuonna 1990. Hänen pääteoksensa "Tšonkin" ilmestyi kotimaassaan vuonna 1988 herättäen valtavaa huomiota. Kirjailijan myöhempiä teoksia ovat omakohtainen KGB-kuvaus "Delo no 34840" (”Tapaus numero 34840”, 1994), omaelämäkerrallinen "Zamysel" (”Aie”, ensimmäinen julkaisu 1995), romaani "Monumentalnaja propaganda" (”Monumenttipropaganda”, 2000) ja Aleksandr Solženitsynille omistettu "Portret na fone mifa" (”Muotokuva myytin taustalla”, 2002).
Kruunajaisevankeliumit
Kruunajaisevankeliumit eli Codex Aureus of Lorsch on Kaarle Suuren kaudella vuosien 778 ja 820 välillä valmistettu evankeliumikäsikirjoitus. Se on karolingisen taiteen tunnetuimpia töitä ja sen voi nähdä koko karolingisen taidekauden alkuna. Kauden aikana kopioitiin paljon käsikirjoituksia sekä antiikin teoksia oppikirjoiksi ja kirjastoihin säilytettäväksi. Teosta säilytetään Vatikaanin kirjaston alaisessa Alba Iulian Batthyaneum-kirjastossa nykyisessä Romaniassa.
Kätevän emännän juhlat
Kätevän emännän juhlat on suomalainen komediasarja, jonka jokaisessa jaksossa tutustutaan eri juhlaan liittyviin ilmiöihin. Ensimmäinen jakso esitettiin Yle TV2-kanavalla 12. helmikuuta 2015.
Andrei Harbunou
Andrei Aljaksandravitš Harbunou (, ; s. 25. toukokuuta 1983 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Mahiljou, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Atromitosta ja on pelipaikaltaan maalivahti.
HMS Edgar (1779)
HMS Edgar oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1779 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 16. heinäkuuta 1774 Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi joulukuuhun 1777 Nicholas Phillips ja sen jälkeen George White. Sen köli laskettiin 26. elokuuta 1776 ja alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1779. Alus valmistui 6. syyskuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat varustamisineen 42 362 puntaa ja yksitoista pennyä.
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1779 päällikkönään John Elliott ja se kuului kesän Hardyn laivasto-osastoon.
Alus varustettiin lokakuusta joulukuuhun 1813 Chathamissa vankilaivaksi ja se nimettiin 19. elokuuta 1814 "HMS Retributioniksi". Alus sijoitettiin Sheernessiin vankilaivana, missä tehtävässä se oli aina vuoteen 1833. Alus romutettiin Deptfordissa helmikuussa 1835.
Apinain Tarzan: Oparin aarteet
Apinain Tarzan: Oparin aarteet on Liken vuonna 2015 julkaisema sarjakuva-albumi. Se sisältää Russ Manningin kuvittamat ja Gaylord Du Bois’n käsikirjoittamat sarjakuvasovitukset Edgar Rice Burroughsin viidestä ensimmäisestä Tarzan-romaanista. Tarinat on suomentanut Asko Alanen.
Tarinat julkaistiin alun perin Gold Keyn "Tarzan"-sarjakuvalehtien numeroissa 155–161. Kirja sisältää seuraavat tarinat (suluissa alkuperäinen lehti ja julkaisuajankohta):
Neljä ensimmäistä sovitusta julkaistiin yksittäisinä lehtinä ja "Oparin aarteet" kolmen lehden jatkotarinana.
Suomeksi sarjakuvat julkaisi SK-lehdet vuonna 1967. Kirja on reprodusoitu suomalaisista lehdistä, jotka ovat Jukka Viitasaaren ja muutaman sivun osalta Pekka A. Mannisen kokoelmista. Kirjan reprotyön, taiton ja graafisen suunnittelun on tehnyt Petri Aarnio. Kirjassa on Kari Salmisen ja Aarnion kirjoittamat esipuheet.
Kirja sisältää myös gallerian George Wilsonin maalaamista "Tarzan"-lehtien kansikuvista ja Apinain sanakirjan. Kirjan kansikuva on alun perin lehden numero 156 kannesta.
Green Buddha Records
Green Buddha Records (lyh. GBR Ent.) on vuonna 2005 perustettu suomalainen levy-yhtiö ja tuotemerkki, joka keskittyy rap-musiikkiin.
Green Buddha Recordsin ensimmäinen julkaisu oli Junon "Usko, toivo, rakkaus"-ep. Juno johtaa Green Buddha Recordsia, minkä lisäksi hän kuuluu myös Monsp Recordsiin. Nimi Green Buddha Records tulee pienestä vihreästä Buddha-patsaasta. Green Buddha Recordsin muut jäsenet Junon ohella ovat Matinpoika, McVilleKalle, Jare, Ama-T, Elia, Sam the Mään a.k.a Okku, Dj Ink, Dj Double M, Anselmi Oksman ja toimitusjohtaja Antti "Kopa" Kosonen. Green Buddha Recordsin ensimmäinen (virallinen?) julkaisu oli 13. marraskuuta 2010 julkaistu kokoelma "Parasta buddhaa". Albumilta julkaistiin kaksi näytekappaletta "Salem Aleikum" ja "Urheiluhullu". 29. helmikuuta 2012 julkaistiin GBR:n toinen kokoelma-albumi "Parasta buddhaa 2".
Siirtolaisäiti
Siirtolaisäiti ("Migrant mother") on Dorothea Langen helmi- tai maaliskuussa 1936 Nipomossa Kaliforniassa ottama valokuva Florence Owens Thompsonista ja hänen lapsistaan. Lange oli tuolloin päättämässä kuukauden kestävää kuvausmatkaa, jonka aikana hän kuvasi silloiselle valtion Uudelleenasuttamishallinnolle siirtolaismaatyöläisiä Kalifornian osavaltiossa.
Vuonna Lange kertoi kokemuksestaan "Popular Photography" -lehdelle vuonna 1960:
Lange käytti kuvaamiseen Graflex-kameraa. Alkuperäisnegatiivit ovat 4×5 tuuman filmiä. Kuvien käytölle ei tunneta tekijänoikeusrajoituksia.
Palattuaan kotiinsa Lange kiinnitti sanfranciscolaisen toimittajan huomiota leirillä asuvien työläisten ahdinkoon ja näytti hänelle kahta kuvaansa. Toimittaja kertoi asiasta liittovaltion viranomaisille ja julkaisi artikkelin, jossa oli Langen kuvia. Seurauksena valtio kiirehti kuljettamaan paikalle ruokaa. Valokuva vaikutti myös John Steinbeckiin hänen kirjoittaessaan romaania "Vihan hedelmät" (1939).
Valokuva kuuluu Edward Steichenin kokoaman The Family of Man -näyttelyn kokoelmaan.
Dzjanis Paljakou
Dzjanis Aljaksandravitš Paljakou (, ; s. 17. huhtikuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Valko-Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa BATE Borisov ja on pelipaikaltaan puolustaja.
Vilhelm Rautakäsi
Vilhelm Rautakäsi (k. 1046) oli normanniseikkailija, palkkasotilas ja yksi Tancred de Hautevillen pojista. Lempinimen "Rautakäsi" hän sai voitettuaan Syrakusan emiirin kaksintaistelussa.
Vilhelm saapui 1030-luvun puolivälissä Etelä-Italiaan veljiensä Drogon ja Humphreyn kanssa. Hän sai syksyllä 1042 Apulian kreivin arvon konsensusehdokkaana, vaikka vasta pieni osa provinssia oli normannien hallussa. Häntä kuvailtiin "urhoolliseksi taistelussa, hyväkäytöksiseksi, komeaksi, nuoreksi ja anteliaaksi". Hän oli naimisissa herttua Gaimarin veljentyttären kanssa.
Anders Lassfolk
Anders Lassfolk (29. elokuuta 1876 Purmo – 2. tammikuuta 1954 Pietarsaari) oli kauppaneuvos ja pitsin teollisen valmistuksen pioneeri Suomessa.
Lassfolkin vanhemmat olivat maanviljelijä Jakob Lassfolk ja Johanna Sandnabba ja puoliso vuodesta 1901 Emma Elsa Irene Hagberg. Purmon Lassfolkin kylässä syntynyt Lassfolk lähti ensin kauppaharjoittelijaksi ja perusti sitten kotikyläänsä kaupan vuonna 1896, toisen kaupan lähikylään ja lopulta pääliikkeen Pietarsaareen. Suomen ensimmäisen pitsi- ja nauhatehtaan hän perusti Pietarsaaren keskustaan vuonna 1911 ja ryhtyi kauppiaasta tekstiilitehtailijaksi. Pitsin raaka-aine oli kotimaista pellavaa sekä puuvillaa. Koneellisesta pitsien kutomisesta ja pitsiliiketoiminnasta Lassfolk hankki lisätietoja sekä Saksasta että Ruotsista. Kymmenen vuoden kuluttua perustamisesta hänen tehtaassaan oli jo 80 pitsinkudontakonetta. Kasvu jatkui 1920- ja 1930-luvuilla ja enimmillään tehtaassa oli 1950-luvulla noin 150 työntekijää. Pitsien ohella Lassfolk valmisti toisessa omistamassaan tuotantolaitoksessa pietarsaarelaiselle tupakkateollisuudelle puisia holkkeja. Vuonna 1948 kauppaneuvoksen arvon saanut Lassfolk kohosi muutenkin kotikaupunkinsa liike-elämän johtopaikoille, muun muassa Strengbergin tupakkatehtaan ja Pietarsaaren Selluloosa Oy:n hallitusten jäseneksi.
Winter Sonata
Winter Sonata (kansainvälinen nimi, suom. "Talvisonaatti", alun perin ) on televisioyhtiö KBS2:n esittämä eteläkorealainen televisiosarja. Sen päärooleissa ovat Bae Yong-joon ja Choi Ji-woo.
Emergency Couple
Emergency Couple (kansainvälinen nimi, suom. "Hätäpari", alun perin ) on televisioyhtiö tvN:n esittämä eteläkorealainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Song Ji-hyo ja Choi Jin-hyuk.
Heikki Hyvönen (kansanmuusikko)
Heikki Hyvönen (s. 2. elokuuta 1924 Joroinen) on suomalainen tuohisoittimella kalevalaista ja karjalaista perinnemusiikkia soittava kansanmuusikko, taiteilijanimeltään ”Salmin Feodor”.
Hyvönen syntyi Joroisilla 2.8.1924, mutta varttui 13-vuotiaaksi asti lastenkodissa Laatokan pohjoisrannan Salmissa. Hänet tunnettiin kylänraitilla laulelevana pikkupoikana, jolle annettiin makeisia tai muuta hyvää palkkioksi. Lastenkodista hän siirtyi Hernbergin perhetilalle, jossa hän oli paimenena ja teki muita sekalaisia töitä. Paimenessa hän ryhtyi kokeilemaan tuohenpalalla soittamista.
15-vuotiaana hän karkasi evakkomatkalta sotilaaksi ja sai talvisodan syttyessä komennuksen huoltokomppaniaan. Siellä hän sai lisäoppia tuohellasoitosta yksikkönsä alikersantilta Kalervo Korhoselta. Heikki Hyvönen alkoi kutsua tuohenpalaa tuohisoittimeksi ja esiintyi usein Syvärin rintamajoukoille jatkosodan vuosina.
Sodan päätyttyä Heikki Hyvönen osti mandoliinin, jonka soittamista hän opiskeli omatoimisesti. Vuosina 1947–1950 hän opiskeli Jyväskylän musiikkiopistossa säveltäjä Jaakko Linjaman johdolla säveltapailua ja klarinetinsoittoa, mutta klarinetin hän joutui myöhemmin jättämään työssä saamansa sormivamman takia.
Hyvönen jatkoi esiintymisiä tuohellasoittajana, ja soitti muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla sekä Japanissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ruotsissa, Saksassa sekä Neuvostoliitossa etenkin Karjalan alueella.
Heikki Hyvönen lahjoitti Kansalliskirjastoon 1998 nuotit noin 50 säveltämästään ja sanoittamastaan laulusta, joista seitsemän on lastenlauluja. Laulujen yleisin aihepiiri on Karjala ja sen luonto. Vuonna 1998 Hyvönen myös julkaisi musiikkiaan c-kasetilla nimelä "Elämäni on laulu".
Vuonna 2009 ruotsinkielinen Sahlgren-kustantamo julkaisi 250-sivuisen kirjan Heikki Hyvösen lyhyistä kertomuksistä hänen elämänsä varrelta. Kirjan nimi on "Pikku-Heikki och Mannerheim – barnsoldat i Finlands armé".
Kauhajoen Karhu kaudella 2015–2016
Kauhajoen Karhu pelasi kaudella 2015–2016 kahdeksatta kauttaan Suomen koripallon pääsarjassa eli Korisliigassa. Joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle kaksi ja sai vastaansa pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Helsingin Seagullsin. Karhu hävisi puolivälieräsarjan 2–3, jolloin joukkueen lopullinen sarjasijoitus oli kuudes.
Sami Toiviainen aloitti Karhun päävalmentajana toisen kauden kolmivuotisesta sopimuksestaan. Edelliskauden joukkueesta sopimus oli voimassa lisäksi Bojan Sarcevicilla, joka aloitti kolmannen kautensa Karhussa sekä Sebastian Bookerilla, jolla käynnistyi kaksivuotisen sopimuksen jälkimmäinen kausi. Edelliskauden runkosarjan päätteeksi julkaistiin lisäksi Juho Lehtorannan jatkosopimus ja heti kauden päätteeksi myös Antti Kanervon jatko.
Uusina suomalaisina pelaajina sopimuksen Karhuun tekivät KTP-Basketista siirtyneet 210-senttinen Samuli Vanttaja ja 192-senttinen Aleksi Akpaso. Apuvalmentajina aloittivat Jussi Laakso ja Mika Rinne, joka toimi joukkueen apuvalmentajana jo Greg Gibsonin aikaan Karhun ensimmäisinä Korisliiga-kausina. Karhun omista kasvateista edustusjoukkueen harjoitusrinkiin liittyivät Valtteri Pihlajamäki, Perttu Salmi ja Julius Alakortes.
Ulkomaalaisvahvistuksiksi Karhu palkkasi 208-senttisen Timothy Troutmanin, Nigerian ja Kanadan kansalaisuuden omaavan 196-senttisen Rotimi Osuntolan sekä 198-senttisen J.D. Weatherspoonin. Osuntolan sopimus kuitenkin purettiin heti koeajan jälkeen ja hänen tilalleen palkattiin 197-senttinen Cade Davis, joka oli pelannut edellisen kauden Kreikan pääsarjassa A1 Ethnikissä.
Vaikka Korisliigan uuden herrasmiessopimuksen mukaan ottelukokoonpanossa olisi mahdollista olla neljä ulkomaalaiseksi laskettavaa vahvistusta, Karhu aloitti runkosarjan kuitenkin kolmella ulkomaalaisvahvistukseksi laskettavalla pelaajalla. Kolmen ottelun jälkeen Karhu palkkasi neljännen yhdysvaltalaispelaajan Lapualla kaudella 2013–2014 pelanneen Lawrence Kinnardin sopimuksen myötä.
Marraskuun puolessa välissä uutisoitiin Karhun ja Sebastian Bookerin purkaneen yhteisymmärryksessä hänen pelaajasopimuksensa. Booker siirtyi pelaamaan loppukaudeksi koripallon I-divisioona B:ssä pelaavaan Espoo Basket Teamiin.
Joulukuun puolessa välissä Karhu ja J.D. Weatherspoon purkivat sopimuksen pelaajan perhesyihin vedoten. Weatherspoonin tilalle neljänneksi yhdysvaltalaispelaajaksi Karhu palkkasi Euroliiga-kokemusta omanneen 206-senttisen Lance Williamsin.
Joukkue sai lopullisen muotonsa, kun helmikuun lopussa Korisliigan siirtorajan kynnyksellä Karhuun siirtyi talousvaikeuksissa olleesta Loimaan Bisonsista maajoukkueessakin heittävänä takamiehenä pelaava Mikko Koivisto.
"Lyhenteet: O = Ottelut, 2% = Kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3% = Kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1% = Vapaaheittojen onnistumisprosentti, L = Levypallokeskiarvo, S = Koriin johtaneiden syöttöjen keskiarvo, M = Menetyksien keskiarvo, R = Pallonriistojen keskiarvo, T = Koriin heiton torjuntojen keskiarvo, P = Pistekeskiarvo"
Kalle Heikki Lehtinen
Kalle Heikki Lehtinen (29. tammikuuta 1879 Huittinen – 7. syyskuuta 1953 Helsinki) oli kauppaneuvos ja Keskon ensimmäinen toimitusjohtaja.
Lehtisen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Lehtinen ja Mathilda Lovisa Hekali ja puoliso vuodesta 1910 Rosa Siviä Härkönen. Lehtinen kävi kansakoulun ja kauppakoulun ja toimi ensin harjoittelijana kauppaliikkeissä Forssassa ja Porvoossa. Tukkukaupan parissa hän työskenteli kauppamatkustajana 1900-alussa. Vuonna 1907 Maakauppiatten Osuusyhtiön palvelukseen Tampereelle tullut Lehtinen kutsuttiin yhtiön toimitusjohtajaksi 1909 ja vuonna 1911 osakeyhtiöksi muuttunut yritys siirsi pääkonttorinsa Helsinkiin. Lehtisen johdolla Maakauppiatten Oy:stä tuli 1910-luvulla Suomen suurimpia tukkukauppoja, jonka osakkaina oli useita tuhansia kauppiaita. Lehtinen rakensi yhtiön yhden pääkonttorin ja useiden haarakonttoreiden organisaatioksi. Vuonna 1940 yritys muodosti yhdessä kolmen muun kauppiaiden omistaman maakunnallisen tukkuliikkeen kanssa Kesko Oy:n ja Lehtisestä tuli perustetun yhtiön toimitusjohtaja. Lehtinen osallistui aktiivisesti liike-elämän järjestötoimintaan, oli mukana Kotimaisen Työn Liiton toiminnassa ja yksi Luotto-Pankki Oy:n perustajista vuonna 1917. Hän oli pitkään myös Helsingin Kauppiaiden kauppakoulun johtokunnan puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvon Lehtinen sai vuonna 1932.
Ristimäki I–II
Ristimäki I–II on rautakautinen muinaisjäännös Turussa, Aurajoen etelärannalla, entisen Ristimäen koulun tontilla ja siihen rajoittuvalla omakotialueella.
Paikalta on löydetty polttokenttäkalmisto (Ristimäki I) sekä rakennuksenpohjia, polttokenttäkalmistoja ja ruumishautoja (Ristimäki II).
Paikka sijaitsee Turun, aiemmin Kaarinan Kuralan kylässä, nykyisessä Turun Kuralan kaupunginosassa lähellä Kuralan kylämäkeä.
Aurajoen vastarannalla, Kaarinan Ravattulassa on toinen Ristimäki-niminen muinaisjäännös, johon liittyy myös Ravattulan keskiaikaisena kirkkona tunnettu kirkonpaikka.
Kristiern Pentinpoika Oxenstierna
Kristiern Pentinpoika Oxenstierna vanhempi (syntyi noin 1425, kuoli vuosien 1473–76 välillä) oli ritari Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan ja Kristina Kristerintytär Vaasan poika. Kristiern oli ritari ja valtaneuvoston jäsen ja neuvoston jäsen Sten Kristierninpoika Oxenstiernan ja Pentti Kristierninpoika Oxenstiernan isä. Hänen Oxenstierna-sukuhaaransa on ainoa, joka on säilynyt elossa nykyaikaan asti.
Onur Recep Kıvrak
Onur Recep Kıvrak on turkkilainen jalkapallomaalivahti.
Anssi Neuvonen
Anssi Neuvonen (s. Juankoski) on suomalainen lauluntekijä, muusikko ja tuottaja. Neuvonen toimii indie rock -yhtye NEØV:in keulahahmona.
NEØV-yhtyeensä ohella Neuvonen on soittanut muun muassa Rubik-yhtyeessä.
Neuvonen on esiintynyt kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Moonfacen musiikkivideolla sekä toiminut mallina suunnittelija Heikki Salosen vaatemallistossa.
Neuvonen on valmistunut filosofian maisteriksi Itä-Suomen yliopistosta. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli Marcel Proustin taidekäsitystä.
Seppo Kolehmainen (poliisi)
Seppo Juhani Kolehmainen (s. 28. helmikuuta 1960 Nurmes) on suomalainen poliisi ja Poliisihallituksen johtaja eli poliisiylijohtaja. Hänet nimitettiin virkaan 1. elokuuta 2015 alkaen Mikko Paateron jäätyä eläkkeelle.
Kolehmainen valmistui poliisikokelaskurssilta vuonna 1982 ja suoritti poliisipäällystön virkatutkinnon vuonna 1995. Hänellä on myös kasvatustieteen maisterin (1990, Oulu), valtiotieteiden maisterin (2001, Turku) ja oikeustieteen lisensiaatin (2005, Turku) tutkinnot.
Kolehmaisen ura poliisina alkoi nuorempana konstaapelina Helsingin poliisilaitoksella vuonna 1982. Muiden kenttätehtävien lisäksi Kolehmainen työskenteli muun muassa moottoripyöräpoliisina ja Karhu-ryhmässä. Hänen ensimmäinen tehtävänsä poliisin ylijohdossa oli poliisin työsuojelupäällikkönä sisäministeriön poliisiosastolla, mihin hän siirtyi vuonna 1997 liikkuvan poliisin Pohjois-Suomen osaston päällikön tehtävästä. Vuosina 2006–2010 Kolehmainen toimi Poliisiammattikorkeakoulun rehtorina.
Ennen poliisiylijohtaksi nimittämistään Kolehmainen toimi Poliisihallituksessa poliisijohtajan virassa poliisitoimintayksikön päällikkönä. Poliisiylijohtajaksi hänet valittiin yhdeksän hakijan joukosta. Nimitysprosessin aikana Kolehmaista kuvailtiin ”kehittämisorientoituneeksi ja vuorovaikutteiseksi muutosjohtajaksi”.
Kolehmainen on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.
Kristina Kristerintytär Vaasa
Kristina Kristerintytär Vaasa (ruotsiksi Kristina Kristiernsdotter Vasa) oli Krister Niilonpoika Vaasan tytär. Kristina avioitui vuonna 1413 Karl Steninpoika Bladin kanssa, joka kuoli pian tämän jälkeen. Vuonna 1416 Kristina avioitui uudestaan Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan kanssa. He saivat yhdessä neljä poikaa, joista tunnetuin on Uppsalan arkkipiispaksi noussut Jöns Pentinpoika. Kristina kuoli 1430-luvun alussa.
Luettelo Pokémon-lajeista (661–680)
Pokémon-tuotesarjassa on 802 erilaista kuvitteellista Pokémon-lajia. Pokémon-kouluttajat pyydystävät lajeja Poké-palloihin, ja käyttävät niitä yleensä taisteluissa toisten kouluttajien Pokémoneja vastaan. Pokémon-evoluution myötä lajit voivat kehittyä ja muuttua vahvemmiksi lajeiksi.
Tässä luettelossa on listattuna 20 "Pokémon"-pelisarjan kuudennen sukupolven Pokémon-lajia siinä järjestyksessä missä ne esitellään sarjan Pokédex-tietokannassa.
Fletchling ("japaniksi ヤヤコマ, Yayakoma") on normaali- ja lentotyypin punarintaa muistuttava Pokémon, joka kehittyy Fletchinderiksi tasolla 17.
Fletchlingien sanotaan olevan ystävällisiä ja ne tunnetaan kauniista laulustaan.
Fletchinder ("japaniksi ヒノヤコマ, Hinoyakoma") on tuli- ja lentotyypin Pokémon, joka on Fletchlingin seuraava kehitysmuoto ja Talonflamen edeltävä kehitysmuoto.
Talonflame ("japaniksi ファイアロー, Fiarrow") on tuli- ja lentotyypin kuudennen sukupolven Pokémon, joka kehittyy Fletchinderistä tasolla 35 ja on Fletchlingin viimeinen kehitysmuoto.
Scatterbug on hyönteistyypin Pokémon.
Spewpa on hyönteistyypin Pokémon.
Vivillon on hyönteis- ja lentotyypin Pokémon.
Litleo on tuli- ja normaalityypin leijonankaltainen Pokémon, joka kehittyy Pyroariksi.
Pyroar on tuli- ja normaalityypin Pokémon.
Flabébé on keijutyypin Pokémon.
Floette on keijutyypin Pokémon.
Florges on keijutyypin Pokémon.
Skiddo on ruohotyypin Pokémon.
Gogoat on ruohotyypin Pokémon.
Pancham on taistelutyypin Pokémon.
Pangoro on taistelu- ja pimeystyypin Pokémon.
Furfrou on normaalityypin Pokémon, jonka turkin kampausta voi vaihtaa.
Espurr on meediotyypin Pokémon.
Meowstic on meediotyypin Pokémon.
Honedge on teräs- ja kummitustyypin Pokémon.
Doublade on teräs- ja kummitustyypin Pokémon.
Luettelo Spotifyn kuunnelluimmista suomalaisista kappaleista
Tälle sivulle on koottu luettelo Spotifyn kuunnelluimmista suomalaisista kappaleista. Se kattaa kaksikymmentä Spotifyn kuunnelluinta suomalaisen artistin esittämää kappaletta. Kappaleiden soittomäärissä on yhdistetty mahdollisen radio editin ja albumiversion toistot.
Dominique
Dominique on suomalaisen indie rock -yhtye NEØV:in toinen studioalbumi, jonka julkaisivat Fullsteam Records ja Sony Music Entertainment 20. helmikuuta 2015. Albumi sai osakseen ylistäviä arvioita Suomessa ja ulkomailla. Albumilta julkaistiin neljä singleä: "Laketown", "The Rain People", "Dominique I" and "Woolen Pumpkin Shirt".
Yhtyeen keulahahmo Anssi Neuvoselle "Dominique" oli ensimmäinen julkaisu tuottajana. Albumin kappaleista julkaistut musiikkivideot on ohjannut The New Tigers -yhtyeen Appu Jasu.
Savon Sanomien ja Nordic Playlistin haastatteluissa Anssi Neuvonen sanoi, että "Dominiquen" kantava teema on rakkaus.
Kappaleet on kirjoittanut Anssi Neuvonen.
"Dominique" sai osakseen ylistäviä arvioita Suomessa ja ulkomailla. Soundi antoi sille arvosanaksi 5/5 ja kirjoitti, että yhtyeen ”aura on poikkeuksellisen voimallinen". Rumba arvioi levyn arvosanalla 9/10 ja katsoi, että kyseessä on ”yksi vuoden parhaista pop- ja rockalbumeista”. Saksalainen musiikkisivusto NBHAP antoi levylle arvosanaksi 4.6/5 ja kiitteli yhtyeen ”omaa versiotaan dream popista”. Savon Sanomat ja Keskisuomalainen katsoivat, että ”NEØV osoittaa toisella albumillaan olevansa lajissaan tällä hetkellä Suomen paras."
Vain elämää – kausi 4, ilta
Vain elämää – kausi 4, ilta on "Vain elämää" -televisiosarjan neljännen tuotantokauden toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2015.
Johannes Rosenrod
Johannes Rosenrod oli keskiajan Ruotsissa vaikuttanut maalari. Rosenrod signeerasi vuonna 1437 joukon kalkkimaalauksia Tenstan kirkossa Upplannissa. Maalaukset olivat Salstan linnan herran ritari Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan tilaamia. Rosenrodin ajatellaan tehneen maalauksia myös Danmanrkin kirkkoon lähellä Uppsalaa.
Rosenrod oli luultavasti saksalainen, ja toimi Ruotsissa vain lyhyen aikaa.
Kurjat kuppilat UK
Kurjat kuppilat UK (alkuperäiseltä nimeltä "Ramsay's Kitchen Nightmares") oli brittiläinen ruoanlaittoon keskittyvä tositelevisio-ohjelma, jonka pääosassa oli Gordon Ramsay. Sarjasta on tehty myös yhdysvaltalainen tv-ohjelma Kurjat kuppilat ("Kitchen Nightmares").
Ohjelmassa huonosti menestyvät ravintolat pyytävät Ramsayn apuun korjaamaan erilaisia ravintolan ongelmia kuten yhteistyön puutetta tai ruoan heikkoa tasoa. Sarjan avausjakso esitettiin brittiläisellä Channel 4-kanavalla 27. huhtikuuta 2004. Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta (mukaan luettu "Ramsay's Costa Del Nightmares"), ja Ramsay ilmoitti lopettavansa ohjelman tekemisen kesäkuussa 2014.
"The Observer" -sanomalehden kriitikko Lorna Martin kuvaili ohjelmaa seuraavasti: "Kurjat kuppilat on pakko katsoa - paljon jännitystä, tunteita ja viihdettä." "Slate" -aikakauslehden kriitikko Sarah Dickerman puolestaan oli arvostelussaan vakuuttunut ohjelman "taloudellisesta todellisuuskuvauksesta" ja kirjoitti seuraavasti: "Ohjelmassa on jotakin sellaista tuoreutta, mikä ei lupaa mitään pääsylippua (plastiikkakirurgiaa, miljoonan dollarin rahasummaa tai Richard Bransonin työpaikkaa), vaan sen sijaan tarjoaa toivoa ravintolan omistajille - jos he todella haluavat uudistua - johtaa muutamassa kuukaudessa tasoihin menevään taloudelliseen tilanteeseen.
Ohjelma nimettiin parhaaksi ohjelmaksi () vuosien 2005 ja 2008 BAFTA-palkintojenjakotilaisuuksissa. Lisäksi ohjelma sai vuonna 2006 kansainvälisen Emmy-palkinnon.
Kesäkuussa 2006 Gordon Ramsay voitti oikeuskäsittelyn koskien "Evening Standard" -sanomalehden uutisartikkelia, jonka mukaan ensimmäisen jakson ravintolan olosuhteet olisi lavastettu, ja sai korvauksena 75 000 £.
Jacobus de Voragine
Autuas Jacobus de Varagine tai Voragine (italiaksi Giacomo da Varazze, Jacopo da Varazze; n. 1230 – 13. tai 16. heinäkuuta 1298) oli italialainen kronikoitsija ja Genovan arkkipiispa. Jacobus tunnetaan parhaiten "Kultaisen legendan" kirjoittajana. Pyhimystarinoita sisältävä teos oli yksi keskiajan suosituimmista kirjoista. Jacobus itse julistettiin autuaaksi vuonna 1816.
Vesa (kasvitiede)
Vesa on monivuotisen siemenkasvin juuresta, rönsystä tai ilmavarren tyvestä alkuperäisen perusrungon rinnalle tai tilalle kasvava pystyverso. Nimitystä käytetään erityisesti lehtipuiden ja pensaiden yhteydessä. Uusi verso saa alkunsa esimerkiksi varren tyvessä sijaitsevasta leposilmusta tai juuressa olevasta juurisilmusta. Sijaintinsa ja syntytapansa perusteella erilaisista vesoista käytetään seuraavia nimityksiä:
Kantokäsittelyllä pyritään estämään lehtipuuvesakon syntymistä levittämällä tuoreen kannon leikkauspintaan torjunta-ainetta. Menetelmällä torjutaan kantojen ja juuriyhteyksien välityksellä terveisiin puihin leviäviä kasvitauteja. Kantoihin ruiskutetaan torjunta-aineliuosta tai sienen itiöseosta, joka kilpailee taudinaiheuttajan kanssa.
Vesalehdiksi kutsutaan juuresta, rönsystä tai varren tyvestä kasvaneen sivuhaaran lehtiä. Yleensä sivuhaara ei kuki sinä kasvukautena.
Vesaaminen tarkoittaa kasvatettavien metsäpuiden, etenkin havupuiden, taimikon kasvua haittaavien vesojen ja siemenestä kasvaneiden lehtipuiden taimien katkomista. Työ suoritetaan vesurin, moottorikäyttöisen raivaussahan tai kemikaalin (vesakkomyrkyn) avulla.
Vesakko on (lehti)puiden vesoista ja usein myös siemenistä kasvavista taimista muodostunut kasvusto.
Ritarillisuus
Ritarillisuus tai ritariaate on sydänkeskiajalla vuosien 1170 ja 1220 välillä kehittynyt keskiajan ritariluokan käytöskoodisto. Ritariaate korosti hyveitä ja hovikäytöstapoja yhdistettyinä soturi-ihanteeseen ja kristilliseen hartauteen. Ritariaatteen keskiössä oli kunnian käsite, jota jokaisen ritarin tuli vaalia.
Myöhemmin ritarillisuus on laajentunut tarkoittamaan jaloja käytöstapoja yleisesti.
Luettelo suomennetuista H. C. Andersenin teoksista
Tämä on luettelo tanskalaisen H. C. Andersenin suomennetuista teoksista. Andersenin satuja on suomennettu paljon ja useilla nimillä. Seuraavassa luetellaan eri nimillä ilmestyneet teokset ja jonkin verran myös samalla nimellä ilmestyneitä teoksia, joiden sisältö on kuitenkin selvästi erilainen. Lisäksi Andersenin saduista on tehty lukemattomia mukaelmia, jotka eivät ole hänen nimissään.
Shuangyashan
Shuangyashan (, pinyin: Shuāngyāshān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 370 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itäkoilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 22 483 neliökilometriä ja väkiluku 1,46 miljoonaa (2010). "Shuāngyāshān" on suomeksi "Ankkaparin vuoret", ja se viittaa kahteen kaupungin koillisessa olevaan vuoren huippuun.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Jiamusin, etelässä Qitaihen ja Jixin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä kulkee Kiinan ja Venäjän raja.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Orange Morning
Orange Morning on suomalaisen indie rock -yhtye NEØV:in ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Fullsteam Records 8. helmikuuta 2013. Albumi sai osakseen positiivisia arvioita Suomessa ja ulkomailla.
Yhtyeen keulahahmo Anssi Neuvonen kirjoitti suurimman osan "Orange Morningin" kappaleista eri puolilla Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Osa albumin kappaleista on kirjoitettu yhteistyönä veljesten Anssi ja Samuli Neuvosen toimesta. Albumin kappaleista tehdyt musiikkivideot ovat tehneet Rairai ja palkintoja voittanut ohjaaja Teemu Niukkanen.
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Anssi Neuvonen, ellei toisin mainita.Albumi sai osakseen positiivisia arvioita Suomessa ja ulkomailla. Soundi antoi albumille arvosanaksi 4/5 ja katsoi yhtyeen onnistuneen tallentamaan ”unenomaisen visionsa häkellyttävän ehjäksi kokonaisuudeksi.” Yhdysvaltalainen musiikkisivusto Prefix Magazine arvioi albumin arvosanalla 8/10 ja suomalainen musiikkilehti Sue arvosanalla 9/10. Suen toimittajat valitsivat albumin vuoden 2013 parhaiden kotimaisten albumien joukkoon. Saksalainen musiikkisivusto NBHAP arvioi albumin positiivisesti ja katsoi NEØV:in olevan ”yksi kaikkein lupaavimmista skandinavialaisista yhtyeistä”.
Hegang
Hegang (, pinyin: Hègǎng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan koillisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 335 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista koilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 14 680 neliökilometriä ja väkiluku 1,06 miljoonaa (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Yichunin, etelässä ja idässä Jiamusin prefektuuritason kaupunkeihin. Pohjoisessa kaupunki rajoittuu Venäjän Juutalaisten autonomiseen alueeseen.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Qitaihe
Qitaihe (, pinyin: Qītáihé Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itään. Prefektuurin pinta-ala on 6 221 neliökilometriä ja väkiluku 920 471 (2010).
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Jiamusin ja Shuangyashanin, etelässä Jixin ja Mudanjiangin, sekä lännessä Harbinin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan neljään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):
Frans Helmerson
Frans Helmerson (s. 3. marraskuuta 1945 Falköping, Ruotsi) on ruotsalainen sellisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Vuodesta 1992 hän on tominut professorina Kölnin, Oslon, Tukholman, Madridin, Berliinin ja Frankfurtin musiikkikorkeakouluissa. Suomessa hän toimi Korsholman musiikkijuhlien taiteellisena johtajana 1994–2001.
Helmerson aloitti sello-opinnot kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli Guido Vecchin johdolla Göteborgissa, Giuseppe Selmin johdolla Roomassa ja William Pleethin johdolla Lontoossa sekä myös Mstislav Rostropovitšin oppilaana. Hän voitti Cassado-sellokilpailun Firenzessä 1971 ja toimi sitten Ruotsin radion sinfoniaorkesterin soolosellistinä.
Helmersonin vuonna 1984 BIS-merkille levyttämää Dvořákin sellokonserttoa pidetään yhtenä teoksen parhaista levytyksistä. Hänen muihin levytyksiinsä lukeutuvat Šostakovitšin sellokonsertto, Brahmsin kaksoiskonsertto ja Bachin soolosellosarjat.
Vuonna 2002 Helmerson perusti Michelangelo String Quartetin yhdessä Mihaela Martinin, Stephan Picardin ja Nobuko Imain kanssa. Vuonna 2012 Picardin tilalle kakkosviulistiksi tuli Daniel Austrich.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2016
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2016.
Nitro/Nora BS
Nitro/Nora BS on jääpalloseura Norasta Örebron läänistä, Västmanlandista eli Ruotsin järvialueen pohjoispuolelta. Seura pelaa kaudella 2015-2016 Allsvenskanissa sen etelälohkossa.
Noran seudun jääpallomenneisyydessä menestys oli lähimpänä keväällä 1945, jolloin IFK Nora kamppaili noususta pääsarjaan tukholmalaisen Hammarby IF:n kanssa, mutta hävisi ottelun 2-1. Ottelu pelattiin luonnonjäällä paikallisella Norasjön-jävellä. Senkin jälkeen Noran alueen kaksi jääpallojoukkuetta IFK Nora ja Noraskog pyrkivät vuosien ajan nousemaan maan jääpallon pääsarjaan onnistumatta.
Nykyinen seura Nitro/Nora BS syntyi Noraskogin seuraajaseuran IK Nitron ja IFK Noran jääpallojaostojen yhdistyttyä vuonna 1979. Seura on siis puhdas jääpalloseura. Seura kilpailee Örebro SK:n kanssa Örebron seutukunnan ykköspaikasta, ja ottelut Örebro SK:ta vastaan ovat seutukunnan derbyjä. Örebro oli 1970- ja 80-luvuilla alueen ehdoton ykkösnimi, mutta tultaessa 2000-luvulla tilanne on tasoittumassa, ja kaudella 2015-2016 seurat pelaavat samassa sarjassa.
Seurasta on vuosien varrella noussut useita Ruotsin jääpallon ykkösnimiä. Kirkkaimpana on maalivahti Jan-Ivar Ekberg, joka edusti pääsarjassa Örebro SK:ta ja valittiin vuoden 1973 MM-kisoissa parhaaksi maalivahdiksi. Muita seurasta nousseita nimimiehiä on mm. 2010-luvulla Elitserienin Villassa pelaava Jesper Bryngelson. Bryngelson pelasi lainalla joulukuussa 2015 kasvattajaseurassaan Nitro/Nora BS:ssä pelatessaan viimeistä Elitserien-kauttaan Villassa.
Noran jääpalloilun edellytyksille loi pohjan tekojäärata Svedice Arena, joka vihittiin käyttöön keväällä 2009. Seura pelasi 2010-luvun alun kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Divisioonassa, kunnes keväällä 2015 Nitro/Nora BS nousi Allsvenskaniin kaudeksi 2015-2016.
Luettelo Suomen virallisen mid-price-listan ykkösistä vuonna 2016
Tämä on luettelo Suomen virallisen mid-price -listan ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä artisteista/yhtyeistä ja mid-price -levyistä vuonna 2016.
Luettelo Suomen virallisen musiikki-DVD-listan ykkösistä vuonna 2016
Tämä on luettelo Suomen virallisen listan musiikki-DVD-myynnin ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä musiikki-DVD:stä vuonna 2016.
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2016
Tämä on luettelo Suomen virallisen latauslistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2016.
Mikko Sillanpää
Mikko Sillanpää (3. elokuuta 1925 Mynämäki – 12. marraskuuta 1992) oli suomalainen maataloustieteilijä. Hän oli maatalousmaantutkija, ja hän tutki maaperäkemiaa, -fysiikkaa ja agrogeologiaa. Hän oli vuodesta 1963 Maatalouden tutkimuskeskuksen maantutkimusosaston johtaja professorin arvonimellä. Hän jäi professorin virasta eläkkeelle 1989, mutta tutkimustyö jatkui hänen kuolemaansa asti.
Pont Neuf
Pont Neuf on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Se kulkee myös Île de la Citén saaren läntisen pään ylitse. Vuosien 1578 ja 1607 välillä rakennettu Pont Neuf on nykyään vanhin Seinen ylittävä silta Pariisissa. Pont Neufin nimi tarkoittaa kirjaimellisesti uutta siltaa.
Sillassa on kaksitoista holviaukkoa, joista seitsemän on Île de la Citén saaren pohjoispuolella ja viisi sen eteläpuolella. Sillan ulkosivun korniiseja koristaa kaikkiaan 384 irvistävää naamaa esittävää veistosta eli maskaronia.
Sillan rakentamisen käynnisti Ranskan kuningas Henrik III vuonna 1578, mutta Ranskassa riehuneiden uskonsotien vuoksi rakennustyöt keskeytyivät vuonna 1587 yli vuosikymmenen ajaksi. Sillan rakennutti valmiiksi kuningas Henrik IV, joka halusi siitä huomiota herättävän nähtävyyden. Sillan suunnittelivat Baptiste Androuet Du Cerceau ja Pierre des Illes, mahdollisesti käyttäen pohjana Guillaume Marchandin laatimaa aiempaa suunnitelmaa. Pont Neufin rahoittamiseksi perittiin erityistä viiniveroa kaikilta pariisilaisilta. Pont Neuf rakennettiin paljon Pariisin aiempia siltoja järeämmäksi ja leveämmäksi. Se tehtiin kivestä puun sijaan, ja yli 20 metriä leveänä se oli leveämpi kuin yksikään Pariisin silloisista kaduista. Se oli Pariisin ensimmäinen silta, jonka yhteyteen ei rakennettu taloja, kuten tuon ajan kaupunkisilloissa oli tapana. Näin silta ei peittänyt näkymää Île de la Citén vanhan kuninkaanpalatsin ja Louvren välillä. Pont Neuf oli myös aikaansa edellä siinä, että jalankulku erotettiin muusta liikenteestä erillisille jalkakäytäville. Jalkakäytäviä ei tuolloin ollut käytössä lainkaan Euroopan kaupungeissa. Silta avattiin vuonna 1604.
Kauppiaiden täyttämä Pont Neuf oli pitkään Pariisin liikenteen ja tapahtumien keskus sekä suosittu kohtaamispaikka. Se myös edisti aiemmin syrjässä olleen Seinen pohjoisrannan kytkemistä tiiviimmin osaksi kaupunkia. Vuonna 1610 salamurhatun Henrik IV:n leski Maria de’ Medici pystytti miesvainajalleen ratsastajapatsaan sillan keskellä Île de la Citén saarella sijainneeseen linnakkeeseen. Veistoksen toteutti kuvanveistäjä Giovanni da Bologna ja se oli Pariisin ensimmäinen julkisella paikalla sijainnut kuninkaan suurveistos. Patsaan alkuperäinen versio hävitettiin Ranskan vallankumouksen aikana vuonna 1792.
Sillan perustukset rakennettiin kokonaan uudelleen 1800-luvulla Napoleon III:n valtakaudella. Tuolloin myös kauppiaat pakotettiin poistumaan sillalta. Silta on restauroitu viimeksi vuosina 1994–2007.
Taiteilijapariskunta Christo ja Jeanne-Claude paketoivat vuonna 1985 Pont Neufin usean viikon ajaksi hiekanvärisellä kankaalla.
Heksametyleenidi-isosyanaatti
Heksametyleenidi-isosyanaatti (CHNO) on alifaattisiin di-isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polyuretaanien valmistamiseen.
Huoneenlämpötilassa heksametyleenidi-isosyanaatti on väritöntä nestemäistä ainetta. Se hydrolysoituu veden vaikutuksesta heksametyleenidiamiiniksi. Alkoholien kanssa se muodostaa karbamaatti- eli uretaanijohdannaisia. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti.
Heksametyleenidi-isosyanaattia valmistetaan heksametyleenidiamiinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla.
Heksametyleenidi-isosyanaattia käytetään valmistettaessa maaleissa, pinnoitteina, kuituina ja liimoina käytettäviä polyuretaanipolymeerejä. Esimerkiksi sen ja 1,4-butaanidiolin välisellä reaktiolla muodostuu kestäviä kuituja. heksametyleenidi-isosyanaatista valmistettavat polyuretaanit kestävät hyvin muun muassa UV-valon vaikutusta. Koska yhdiste haihtuu helposti sitä käytetään usein sen dimeerinä, trimeerinä tai biureettijohdannaisena.
Jakub Wolny
Jakub Wolny (s. 15. toukokuuta 1995 Bielsko-Biała) on puolalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa LKS Klimczok Bystraa.
Wolny debytoi mäkihypyn maailmancupissa Zakopanessa tammikuussa 2014. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Willingenissä tammikuussa 2016 sijoituttuaan 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 11:nneksi Kuusamossa marraskuussa 2018. Continental Cupissa hän on saavuttanut kolme osakilpailuvoittoa sekä kesäsarjan kokonaisvoiton vuonna 2014.
Val di Fiemmen nuorten MM-kilpailuissa 2014 Wolny voitti sekä henkilökohtaisen kilpailun että joukkuemäen kultaa.