B12-vitamiini
B-vitamiini ("kobalamiini") on tärkeä nopeasti uusiutuvien solujen, kuten veren valko- ja punasolujen muodostuksessa sekä hermosolujen toiminnassa. Molekyylitasolla sitä tarvitaan homokysteiinin metylaatiossa metioniiniksi sekä haaraketjuisten aminohappojen kataboliassa. Puutos aiheuttaa muun muassa megaloblastisiin anemioihin kuuluvaa pernisiöösiä anemiaa. Puutoksen eräs alkuoire voi olla kihelmöinti ja tunnottomuus ääreishermostossa, kuten sormenpäissä. Hermoston oireet voivat ilmetä myös lihasheikkoutena tai muistin häiriöinä. Harvinaisempia oireita ovat kielitulehdus, hedelmättömyys, verisuonitukokset ja ihon pigmentin lisääntyminen. Pidempiaikainen B-vitamiinin puutos johtaa peruuttamattomiin vaurioihin elimistössä. Kaikki B-vitamiinit ovat entsyymien tarvitsemien koentsyymien esiasteita.
Kobalamiinin kemiallinen rakenne on vitamiineista monimutkaisin. Se on koboltin ja korriinijohdannaisen, kobolttia kelatoivan aineen kompleksi, jossa koboltti on katalyyttinen keskus.
B-vitamiini esiintyy ravintolisissä yleensä syanokobalamiinin muodossa johtuen yhdisteen pysyvyydestä. Syanidi on peräisin ravintolisän valmistuksessa tehdystä aktiivihiilipuhdistuksesta. Yhdiste metabolisoituu kehossa jättäen jälkeensä pienen määrän syanidia. Syanokobalamiinin kemiallinen kaava on CHCoNOP, moolimassa 1355,37 g/mol, sulamispiste yli 300 °C ja CAS-numero 68-19-9. Syanokobalamiinille on myös kokonaissynteesi, mutta sen monimutkaisuuden vuoksi sille ei ole kaupallista käyttöä.
Syanokobalamiinia on joissakin valmisteissa myös korvattu metyylikobalamiinilla (metylokobalamiinilla, CHCoNOP) ja adenosyylikobalamiinilla (dibentsoidi, CHCoNOP).
Ihminen tarvitsee B-vitamiinia muun muassa foolihapon valmistamiseen. Solut tarvitsevat B12-vitamiinia ja foolihappoa nukleiinihappojen (DNA:n) valmistamisessa.
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan B-vitamiinia tulisi saada 2 µg/vrk, imettävien naisten 2,6 µg/vrk. Lapsilla suositus vaihtelee iän mukaan 0,5–1,3 µg/vrk Suomalaiset saavat B-vitamiinia keskimäärin riittävästi: naiset 4,5 µg/vrk ja miehet 6,6 µg/vrk. Suomalaisten tärkeimmät saantilähteet ovat liharuoat, kalaruoat ja maitovalmisteet.
Sekaravinnon syöjä saa B-vitamiinia eläinperäisestä ravinnosta, kuten lihasta, kananmunasta, maitotuotteista ja kalasta. Puoli litraa maitoa päivässä riittää tyydyttämään aikuisen henkilön B-vitamiinin tarpeen.
Vastoin yleistä uskomusta idut, tempe ja merilevät eivät sisällä B-vitamiinia. Poikkeuksena vain nori-merilevä (Porphyra tenera), mutta kuivaus tuhoaa senkin sisältämän B-vitamiinin.
Apteekeista ja luontaistuotekaupoista saa myös vegaaneille sopivaa bakteeriperäistä B-vitamiinia tablettimuodossa, ja lisäksi elintarvikekaupoista saa kasviperäisiä ruoka-aineksia, kuten kasvimaitoja, joihin on lisätty B-vitamiinia.
B-vitamiinin imeytyminen ravinnosta on jokseenkin monimutkainen prosessi. Mahalaukkuun B-vitamiini saapuu sitoutuneena ruoan proteiineihin. Mahalaukun hapan ympäristö ja pepsiini-entsyymi vapauttavat B-vitamiinin, jonka jälkeen se sitoutuu haptokorriini-molekyyliin. Pohjukaissuolessa haiman erittämät proteaasit hajottavat haptokorriinin, vapauttaen B-vitamiinin uudestaan. Tämän jälkeen vitamiini sitoutuu sisäiseen tekijään, jota mahalaukun maharauhaset erittävät. Ohutsuolen ileumissa kompleksi sitoutuu suolenseinämän enterosyyttisolujen spesifisiin reseptoreihin, josta kompleksi otetaan sisään soluun. Enterosyyttisolun sisällä kompleksi jälleen dissosioituu, ja B-vitamiini sitoutuu transkobalamiini-II-molekyyliin. Transkobalamiiniin sitoutunut vitamiini eritetään portaaliseen verenkiertoon josta se kulkee edelleen maksaan varastoitavaksi ja käytettäväksi.
Jopa 10 prosentilla yli 65-vuotiaista suomalaisista on todettu B12-vitamiinin puute. Nuorilla se on harvinainen. B-vitamiinin puutoksen syy voi olla imeytymishäiriö, jossa ohutsuolen loppuosa ei kykene ottamaan talteen ravinnossa olevaa B-vitamiinia. Puutostilan voi korjata ruokavaliomuutoksin, lisäravintein tai imeytymishäiriön tapauksessa pistoksena lihakseen. B-vitamiini varastoituu maksaan ja varastoitunut määrä riittää pariksi vuodeksi tyydyttämään elimistön tarpeen, vaikka vitamiinin saanti loppuisi.
Ohutsuolen loppuosa ei kykene ottamaan talteen ravinnon B-vitamiinia, jos mahalaukku ei tuota sisäistä tekijää. Ohutsuolen loppuosan limakalvovauriot, ohutsuolen loppuosan poisto esimerkiksi Crohnin taudissa haittaavat imeytymistä tai mahalaukun poisto haittaavat imeytymistä.