hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Janne Rättyä
Janne Rättyä (s. 1974) on suomalainen harmonikkataiteilija, joka on vuodesta 2003 toiminut harmonikansoiton professorina Grazin musiikkiyliopistossa Itävallassa.
Rättyä aloitti harmonikkaopinnot 11 vuoden iässä Sibelius-Akatemian nuorisokoulutuksessa ensin Heidi Velamon ja sitten Matti Rantasen oppilaana. Hän jatkoi opintojaan esittävän säveltaiteen koulutusohjelmassa ja valmistui musiikin maisteriksi vuonna 1998. Solistisen jatkotutkinnon hän suoritti Mie Mikin johdolla Essenin Folkwang-korkeakoulussa, jossa hän on toiminut myös opettajana.
Janne Rättyä on palkittu useissa alan kilpailuissa. Hän voitti kansainvälisen Arrasate Hiria -kilpailun Espanjassa vuonna 1996. Hän on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla Eurooppaa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Rättyä oli ensimmäinen harmonikkataiteilija, joka soitti resitaalin Berliinin filharmonian kamarimusiikkisalissa, Deutschland Radio Berlinin debyyttisarjassa vuonna 2002.
Janne Rättyä on kantaesittänyt muun muassa Aldo Clementin, Dieter Schnebelin, Gerhard Stäblerin, Uljas Pulkkisin ja Iris ter Schiphorstin sävellyksiä. Hän on levyttänyt muun muassa Bachin Goldberg-muunnelmat Ondine-levymerkille vuonna 2012. Vuonna 2014 Ondine julkaisi hänen levytyksensä Domenico Scarlattin sonaateista, joka sai Yleisradion vuoden levy -palkinnon. Rättyä on levyttänyt myös Castigo-, VMS- ja Octavia-levymerkeille.
Marco Solfrini
Marco Solfrini (30. tammikuuta 1958 Brescia – 24. maaliskuuta 2018 Parma) oli italialainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Laiturina pelannut Solfrini saavutti Italian miesten maajoukkueessa olympiahopeaa Moskovassa 1980. Hän pelasi maajoukkueessa yhteensä 68 maaottelua ja teki niissä 353 pistettä. Seuraurallaan Solfrini edusti italialaisjoukkueita voittaen useita kansallisia ja kansainvälisiä mestaruuksia. Solfrini kuoli sydänkohtauksen saatuaan 60-vuotiaana Parmassa.
Boarding House Reach
Boarding House Reach on yhdysvaltalaisen rock-laulaja Jack Whiten kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Third Man Records, Columbia Records ja XL Recordings 23. maaliskuuta 2018. Albumi on tyyliltään kokeellisempi kuin muut Whiten albumit ja siltä julkaistiin viisi singleä vuoden 2018 aikana, "Connected by Love", "Respect Commander", "Corporation", "Over and Over and Over" ja "Ice Station Zebra.
Olavi Pälli
Olavi ”Olli” Pälli (4. elokuuta 1939 Ylivieska – 5. helmikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija ja -pedagogi. Hän toimi muun muassa Radion sinfoniaorkesterissa, Oulun ja Jyväskylän kaupunginorkesterin konserttimestarina sekä Oulun musiikkiopiston opettajana ja vararehtorina. Hän oli myös yksi Finlandia-kvartetin perustajajäsenistä ja kvartetin ykkösviulun soittaja vuosina 1969–1976.
Olavi Pälli opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa ja Ranskassa. Valmistuttuaan vuonna 1961 hän sai 1. viulistin vakanssin Radion sinfoniaorkesterista, mutta otti pian virkavapautta vuoteen 1970 asti. Sillä välin hän soitti Oulun kaupunginorkesterin ensimmäisenä konserttimestarina vuosina 1963–1964 ja toisena konserttimestarina 1967–1968. Hän hoiti konserttimestarin tehtävää myös Jyväskylässä. Vuonna 1970 hän palasi RSO:hon vuorottelevaksi toiseksi konserttimestariksi, kunnes jäi sairauseläkkeelle 1983.
1960-luvun alussa Pälli toimi Oulun kaupungin musiikkiopiston vararehtorina ja myöhemminkin viulunsoiton opettajana.
Olavi Pälli oli vuodesta 1959 naimisissa oopperalaulaja Aune Rättyä-Pällin (1936–1980) kanssa. Olavi Pällin isä oli taidemaalari Simo Pälli.
Virpi Niemi
Virpi Niemi (o.s. "Ranne" s. 8. huhtikuuta 1966) on suomalainen uransa päättänyt maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Jämin Jännettä.
Niemi sijoittui Thunder Bayn MM-kilpailuissa 1995 5 kilometrin perinteisellä 19:nneksi, 30 kilometrin vapaalla hiihtotyylillä 24:nneksi ja takaa-ajossa 31:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Niemi kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 1995 Lahdessa perinteisen hiihtotyylin 10 kilometrillä, jossa hän sijoittui 37:nneksi. Parhaan maailmancupsijoituksensa Niemi on hiihtänyt Sapporossa maaliskuussa 1995, jossa hän hiihti vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 26:nneksi.
Kalevan kisoissa Niemi on sijoittunut parhaimmillaan seitsemänneksi 10 000 metrin juoksussa vuonna 1993.
Tammelan kauppahalli
Tammelan kauppahalli oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin laidassa Pinninkadun ja Ilmarinkadun kulmassa sijainnut yksikerroksinen kivinen liikerakennus jonka kulmausta koristi kupoli. Itämaisia basaarivaikutteita omanneen vuonna 1907 valmistuneen rakennuksen suunnitteli arkkitehti August Krook. Rakennus oli tarkoitettu alun perin kauppahalliksi mutta siinä tehtävässä se ei koskaan palvellut vaan siinä toimi muun muassa kirjakauppa ja maidontarkastuslaitos. Rakennus purettiin 1960-luvulla.
Dyynivaappio
Dyynivaappio ("Traganum moquinii", ) on revonhäntäkasvien ("Amaranthaceae") heimoon kuuluva tiheä, haaroittuva pensas jolla on vahvat sojottavat varret. Se on luokiteltu Espanjassa erittäin uhanalaiseksi lajiksi.
Dyynivaappion korkeus on noin 0,5–1,5 metriä. Se on tiheä, haaroittuva pensas jolla on vahvat sojottavat varret. Lehdet ovat ryppäissä, meheviä, soikeita ja lieriömäisiä. Ne ovat väriltään harmaanvihreitä, noin 1 cm pitkiä. Pieniä keltaisia kukkia kasvaa maaliskuusta–huhtikuuhun, tiheästi, lehtihangoista ja niiden terälehdet ovat tiheäkarvaisia.
Dyynivaappio on endeeminen laji Makaronesiassa, jossa sitä esiintyy Kanariansaarilla, Kap Verde ja Marokon rannikoilla hiekkadyyneillä jonne se muodostaa tyynymäisiä kasvustoja.
Esa Mäntymaa
Esa Mäntymaa (s. 9. tammikuuta 1961 Nurmo) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1977–1993 Hautala pelasi pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä Nurmon Jymyn ja Seinäjoen Maila-Jussien joukkueissa. Hautala valittiin pelaajaurallaan kahdesti Itä–Länsi-otteluun ja viidesti Liitto–Lehdistö-otteluun.
Mäntymaa vietti lapsuutensa Nurmon Viitalankylällä, jossa pesäpallo kuului tiiviisti päivittäiseen elämään. Ensimmäinen merkittävämpi tapahtuma lajin parissa oli Tampereen suurkilpailut 1971, jossa joukkueen valitsijana toimi Pentti Yli-Torala. Mäntymaa pelasi Nurmon Jymyn eri ikäluokissa vuodesta 1973 vuoteen 1979 asti.
Mäntymaa pelasi ensimmäisen ottelun SM-sarjassa vuonna 1977. Tuolloin 16-vuotias Mäntymaa nousi mukaan kokoonpanoon ja pelasi ensimmäisen SM-sarjaottelunsa 21. elokuuta 1977 Hyvinkään Tahkoa vastaan 2-vahtina. Myöhemmin pelipaikka vakiintui koppariksi.
Kauden 1980 jälkeen Mäntymaa siirtyi Seinäjoen Maila-Jusseihin. Tuttu pelipaikka takakentällä oli kuitenkin kovan työn takana Veijo Parhialaa ja Jari Karjanlahtea vastaan. Ensimmäiset vuodet SMJ:ssa menivätkin pääasiassa polttolinjassa. Kaudesta 1983 lähtien pelipaikka vakiintui kuitenkin tutusti taakse.
Mäntymaa oli isossa roolissa SMJ:n rungossa kaudesta 1983 eteenpäin. Mauri Pyhälahti ja Markku Haapasalmi vaihtoivat seuraa ja uusi runko kasaantui erityisesti Mäntymaan, Timo Heimosen ja Ari Rinta-Rahkon ympärille. Kauden päätteeksi uudistunut joukkue nousikin pelaamaan Suomen mestaruudesta ja voitti SM-kultaa kahdeksan vuoden tauon jälkeen.
Kausi 1984 alkoi Mäntymaan osalta alkoi lupaavasti. Viiden pelatun ottelukierroksen jälkeen Mäntymaa johti niin etenijä- kuin kärkilyöntitilastoa ja oli lyöjätilaston kolmantena. Kausi päättyi kuitenkin ennenaikaisesti Vimpelissä, kun Mäntymaan nivelside rikkoitui omaa pelaajaa väistäessä. Kaudelle 1985 Mäntymaa teki paluun tavoitteenaan etenijätilaston voitto. Samana vuonna myös joukkueen tavoite on Suomen mestaruudessa. Alkukauden joukkueen peli takerteli erityisesti kotikentällä, mutta lpoppusarjaan tultaessa peli löysi uomansa ja Suomen mestaruus suuntasi jälleen Seinäjoelle.
1990-luvulla SMJ:n kirkkaimmat menestysvuodet olivat takana päin. Aktiivinen pesäpalloura päättyi lopulta työ- ja perhe-elämään keskittymisen johdosta kauden 1993 jälkeen.
Tammelan apteekin talo
Tammelan apteekin talo oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin lounaiskulmassa Pinninkadun ja Ilmarinkadun kulmassa sijainnut kolmikerroksinen punatiilinen asuin- ja liikerakennus. Rakennus valmistui vuoden 1900 tienoilla ja se purettiin vuonna 1970. Rakennuksen alakerrassa toimi alkuaan apteekki ja kahdessa ylemmässä kerroksessa oli asuntoja. Viimeksi rakennuksessa oli rautakauppa.
Oluttehtaan talo (Tammelantori)
Oluttehtaan talo oli Tampereella Tammelan kaupunginosassa Tammelantorin itälaidalla Kyllikinkadun ja Väinölänkadun välissä sijainnut punatiilinen yksikerroksinen tehdasrakennus jonka pituus oli 60 metriä ja leveys 18 metriä. Rakennus valmistui vuonna 1898 alunperin olutpanimoksi. "Oy Iso Oluttehdas"-nimisen panimon (vuodesta 1903 "Näsijärven Osakeoluttehdas") vuosituotanto oli parhaimmillaan 1,2 miljoonaa litraa ja sen olutmerkkejä olivat "Pöytä Olut" ja "Varasto Olut". Kunnallisen kieltolain tultua voimaan Tampereella 1903 tehtaan tuotteita sai ostaa enää vain itse tehtaalta ja tämä aiheutti järjestyshäiriöitä tehtaan lähiympäristössä. Oluttehtaan panimotoiminta päättyi jo joulukuussa 1906 ja sen jälkeen rakennus oli olutvarastona ja -pullottamona vuoteen 1916 saakka.
Rakennuksessa oli myöhemmin "Oy Teknika Ab":n pesula ja teknokemian tuotteiden tehdas aina siihen saakka kun rakennus purettiin 1939 ja paikalle valmistui 1941 arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema Akonlinnan kuusikerroksinen asuinkerrostalo jossa oli Aaltosen kenkätehtaan työntekijöiden työsuhdeasuntoja.
Jukka Piipponen
Jukka Piipponen (s. 1959) on suomalainen ilmailuhistoriasta ja suomalaisista hävittäjälentäjistä kirjoittava sotakirjailija.
Nivelsarvet
Nivelsarvet ("Tecticornia") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi lajia, mutta suvun lajilukumäärä voi olla noin 60.
Tähkähännät
Tähkähännät ("Achyranthes") on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 12 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu 70 muutakin lajia, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Eléni Vláchou
Eléni Vláchou (, 18. joulukuuta 1912 – 14. lokakuuta 1995) oli kreikkalainen toimittaja, kolumnisti ja "I Kathimeriní" -sanomalehden kustantaja.
Vláchoun isä oli "I Kathimeriní" -lehden perustaja Geórgios Vláchos. Eléni Vláchou toimi lehden valokuvaajana ennen toista maailmansotaa. Hän raportoi esimerkiksi Berliinin olympialaisista, kirjoitti matkakuvauksia ja sai palkintoja kissakuvauksistaan.
Saksalaismiehityksen ajan lehden julkaisu oli tauolla, mutta kun lehti alkoi jälleen ilmestyä vuonna 1945, Vláchou aloitti siinä tunnetun politiikkaa käsittelevän kolumninsa nimimerkillä ”E”.
Isänsä kuoltua vuonna 1951 Vláchou alkoi kustantaa "I Kathimerinía" ja aloitti sen lisäksi iltapäivälehden ja kuvalehden. Lehdet tukivat maan oikeistopolitiikkaa vankkumatta mutta eivät kritiikittömästi. Kun Kreikan sotilasjuntta kaappasi vallan vuonna 1967, Vláchou lakkautti lehtensä protestiksi. Hän jatkoi juntan arvostelua, joutui kotiarestiin mutta karkasi Lontooseen. Sieltä käsin hän kävi voimakasta julkisuuskampanjaa diktatuuria vastaan.
Mateusz Morawiecki
Mateusz Morawiecki (s. 20. kesäkuuta 1968 Wrocław) on puolalainen pankkiiri ja poliitikko, josta tuli maansa pääministeri joulukuussa 2017. Ennen nousuaan pääministeriksi Morawiecki toimi valtionvarainministerinä ja varapääministerinä Beata Szydłon hallituksessa. Pääministerin vaihdos oli osa hallituspaikkojen kierrätystä, jonka järjesteli Jarosław Kaczyński, Morawieckin edustaman oikeistolaisen Laki ja oikeus -puolueen puheenjohtaja.
Suurimman osan ajastaan politiikassa Morawiecki on ollut puolueisiin sitoutumattomana toimien jopa Puolan entisen pääministerin, Laki ja oikeus -puolueen kilpailijan Kansalaisfoorumin, Donald Tuskin neuvonantajana talousasioissa.
Morawiecki nousi Puolan hallitukseen vuonna 2015 talouskehityksesta vastaavaksi ministeriksi ja liittyi vasta tuolloin Laki ja oikeus -puolueen jäseneksi. Hänen salkkuunsa lisättiin valtiovarainministerin tehtävät vuonna 2016.
Lähes välittömästi aloitettuaan pääministerinä Morawiecki ilmoitti tammikuussa 2018 rajuista muutoksista hallituksensa kokoonpanossa. Hän erotti muun muassa ulkoministerin, puolustusministerin ja ympäristöministerin tehtävistään. Vaihdosten taustalla arvioitiin olevan pyrkimys parantaa suhteita Euroopan unionin kanssa, joka oli väläyttänyt oikeustoimien aloittamista Puolaa vastaan hallituksen kiistellyn oikeusjärjestelmäuudistuksen vuoksi.
Morawieckin Kornel-isä perusti Wrocławissa toimineen Solidaarisuus-liikkeen radikaalin alajaoston, missä Morawiecki itsekin toimi nuorena aktiivisesti.
Morawiecki on kertonut hänellä olevan juutalainen sukutausta. Hänen kaksi tätiään, joista toinen asuu Israelissa, selvisivät sota-aikana holokaustista ei-juutalaisten avustuksella.
Ihmisoikeudet Meksikossa
Tämä artikkeli käsittelee ihmisoikeuksia Meksikossa.
Meksikossa toimii julkinen ja laissa itsehallinnolliseksi eli poliittisesti riippumattomaksi määritelty Kansallinen ihmisoikeuskomissio (CNDH), jonka puheenjohtaja toimii Meksikon oikeusasiamiehenä. Sääntöjen mukaan senaatti nimittää komission puheenjohtajan ja neuvoston jäsenet neuvoteltuaan kansalaisjärjestöjen kanssa. Komission tehtävä on "suojella, tarkkailla, edistää, tutkia ja levittää tietoa Meksikon lainsäädännöllä suojelluista ihmisoikeuksista. Se ei kuitenkaan saa arvioida asioita, jotka liittyvät oikeusjärjestelmän toimintaan, vaaleihin tai työoikeuksien toteutumiseen.
Komission puheenjohtajana on marraskuusta 2014 lähtien toiminut Luis Raúl González Pérez.
Meksikossa ei ole lainsäädännössä kuolemantuomiota. Tilostoihin päätyneiden surmien perusteella Meksikossa tapettiin vuonna 2016 kuitenkin noin 23 000 ihmistä. Sitä enemmän ihmisiä kuoli väkivallan uhreina ainoastaan Syyriassa (60 000 ihmistä). Tappojen määrä johtuu entisestä presidentti Felipe Calderonista (PAN), joka päätti joulukuussa 2006 aloittaa "sodan" huumeita vastaan murhaamalla ihmisiä. Tuhannet ihmiset ovat paenneet väkivaltaa lähtemällä kotoaan.
Ranskalainen Toimittajat ilman rajoja -järjestö listaa vuosittain maailman lehdistön vapauden kirjoittaa mistä tahansa asioista. Vuonna 2017 Meksikon sijoitus parani kaksi sijaa sijalta 149 (49,33 virhepistettä) sijalle 147 (48,97 virhepistettä), kun järjestö arvioi 180 valtion lehdistönvapauden. Vuonna 2018 on surmattu kolme toimittajaa: Carlos Domínguez Rodríguez; Pamika Montenegro, joka paikallisista poliitikoista pilaa tekevän satiirisen Youtube-kanava El Sillon tuottajana; sekä Leobardo Vázquez, joka oli saanut tappouhkauksia kirjoittaessaan laittomasta maan valtaamisesta.
Vuonna 2014 jokainen Meksikossa pidätetty henkilö oli vaarassa joutua julman, epäinhimillisen tai nöyryyttävän kohtelun tai rangaistuksen kohteeksi, kuten kidutetuksi. Väärinkäytöksiä, kuten kidutusta, käytetään säännöllisesti tutkinnassa, jotta viranomaisest saisivat "tietoa" tai "tunnustuksia" epäillyiltä ihmisiltä, tai ihmisiltä, jotka otettiin kiinni, koska viranomaiset ajattelivat heidän olevan väärässä paikassa tai väärään aikaan liikkeellä. Kidutukselta suojaavat säännöt ja tavat eivät toimi. Kidutuksia ei tutkita, tai tutkinta käännetään uhria vastaan.
Ruohometsän kansa (televisiosarja)
Ruohometsän kansa on vuodelta 1999 oleva brittiläis-kanadalainen televisiosarja, joka perustuu Richard Adamsin samannimiseen romaaniin. Sarjaa tehtiin 39 jaksoa vuosina 1999-2001. Sarja alkoi 28. syyskuuta 1999 ja päättyi 4. joulukuuta 2001. Sarja on elokuvaa huomattavasti lapsiystävällisempi. Sarjaa ei ole vielä esitetty Suomessa.
Gilmore Girls: Vuosi elämää
Gilmore Girls: Vuosi Elämää on yhdysvaltalainen Netflixin tarjoama sarja televisioelokuvia. Se on jatko-osa sarjalle "Gilmore Girls", joka on Amy Sherman-Palladinon luoma yhdysvaltalainen komedia-draama televisiosarja. Sarjojen pääosissa ovat Lauren Graham ja Alexis Bledel.
Minisarja koostuu neljästä 88-102 minuutin jaksosta, jotka julkaistiin 25. marraskuuta 2016. Jokainen jakso seuraa yhtä vuodenaikaa: ensimmäinen jakso on nimeltään "Talvi", toinen on "Kevät", kolmas "Kesä" ja viimeinen on "Syksy".
Rory ja Logan ovat suhteessa, vaikka Logan on kihloissa ranskalaisen naisen kanssa ja Rorylla on poikaystävä nimeltä Paul. Rory yrittää löytää töitä, mutta hän tapaakin Jess Marianon (Milo Ventimiglia), joka kannustaa häntä kirjoittamaan oman kirjan elämästään äitinsä kanssa.
Emily Gilmore (Kelly Bishop) suree miehensä kuolemaa ja alkaa käydä terapiaistunnoissa hänen tyttärensä Lorelai Gilmoren (Lauren Graham) kanssa. Lorelai ja Luke ovat olleet yhdessä jo yli kymmenen vuotta mutta eivät ole vielä menneet naimisiin tai keskustelleet lasten hankkimisesta. Rory kertoo Lorelaille kirjaideastaa, mutta Lorelai tuomitsee tämän, eikä anna lupaa kirjoittaa itsestään. Lorelai  lähtee spontaanisti vaellukselle, mutta palaakin takaisin kotiinsa ja kysyy Lukelta, menisikö tämä naimisiin hänen kanssa. Luke suostuu, ja he alkavat suunnittelemaan häitään.
Lopulta Emily hyväksyy miehensä kuoleman, myy kotinsa, lähtee D.A.R-yhdistyksestä, ja siirtyy Natuckettiin asumaan. Luke ja Lorelai menevät naimisiin huvimajalla, ja sarja loppuu siihen, kun Rory paljastaa Lorelaille, että hän on raskaana.
Hanna Suchocka
Hanna Suchocka (s. 3. huhtikuuta 1946) on puolalainen oikeustieteen professori ja poliitikko, josta toimi maansa pääministerinä 1992-1993. Hän opiskeli oikeustiedettä Poznańissa Adam Mickiewiczin yliopistossa, valmistui vuonna 1968, ja opetti samaa ainetta siellä ja Lublinin katolisessa yliopistossa. Hänet valittiin parlamenttiin vuonna 1980 kommunisteja lähellä olleen Demokraattisen puolueen edustajana. Kun hän vuonna 1984 äänesti Solidaarisuus-liikkeen kieltävää lakia vastaan, hänet erotettiin puolueesta.
Kommunistihallinnon kaaduttua hänet valittin parlamenttiin 1989 ja 1991. Hän edusti tuolloin keskustavasemmistolaista Demokraattista liittoa. Suchocka nimitettiin pääministeriksi, koska hänen ajateltiin saavan sekä katolisten että maltillisten parlamenttiryhmien tuen. Hallituskoalitiossa oli mukana kuusi parlamentin 29 puolueesta. Hallitus kuitenkin kaatui yhdellä äänellä epäluottamusäänestyksessä 1993, kun parlamentti oli tyytymätön Suchokan ajamaan tiukkaan talouspolitiikkaan.
Pääministeirkautensa jälkeen Suchocka on toiminut oikeusministerinä (1997-2002) ja maansa suurlähettiläänä Vatikaanissa.
Meksikon ja Yhdysvaltain raja
Meksikon ja Yhdysvaltain raja on valtionraja, joka erottaa Yhdysvallat ja Meksikon. Raja kulkee noin 3 145 kilometrin matkan länsi–itä-suuntaisesti Tyynenmeren rannikolta Meksikonlahteen. Sen lisäksi rajaan kuuluu merta 27 kilometriä Tyynellämerellä ja 19 kilometriä Meksikonlahdella.
Meksikon ja Yhdysvaltain raja kulkee suurimmaksi osaksi Rio Granden jokea pitkin. Joen mutkittelu aiheuttaa vaikeuksia rajan tarkan mitan määrittämisessä, minkä vuoksi kansainvälisen raja- ja vesikomission antaman virallisen pituuden lisäksi eri organisaatiot antavat pituudesta erilaisia lukuja. Lännen autiomaissa rajaa merkitsevät valkoiset pylväät. Suuri osa rajasta on teiden tavoittamattomissa.
Rajan pohjoispuolella ovat Kalifornian, Arizonan, New Mexicon ja Texasin osavaltiot. Rajan korkein kohta on noin 2 400 metrissä Chisosvuorilla.
Vuonna 2016 Meksikosta tuli Yhdysvaltoihin 16 kävelysillan kautta rajan yli laillisesti 42 miljoonaa ihmistä. Meksikon kansalaiset voivat anoa rajanylityskorttia, joka sallii heidän tulla Yhdysvaltoihin väliaikaisesti. Kortti on aikuisella voimassa 10 vuotta.
Rajalla on nykyisin noin 1000 kilometrin pituudelta turva-aitaa, eli noin kolmasosan koko rajan pituudesta. Aitaa on rakennettu 1990-luvulta alkaen, ja sitä laajennettiin etenkin George W. Bushin presidenttikaudella mutta myös Barack Obaman kaudella. Aidan rakentaminen on maksanut yli kaksi miljardia dollaria. Aidasta noin puolet on keskimäärin viisi metriä korkeaa ja tarkoitettu jalankulkijoiden pysäyttämiseen. Tätä aitaa on kolmea tyyppiä: metallilevyä, kaltereita ja metalliverkkoa. Loput aidasta on noin metrin korkuista ja tarkoitettu autojen pysäyttämiseen. Aidan ensimmäinen pätkä alkaa noin 25 kilometriä Rio Granden suusta sisämaahan. Teksasin kohdalla aitaa on vain vähän. Tyynenmeren rannalla Tijuanan pohjoispuolella aita ulottuu 90 metrin verran mereen. 
Rajavalvonta Yhdysvaltain puolella on tarkkaa, minkä johdosta luvattomat rajanylittäjät joutuvat kiertämään aavikoiden kautta. Meksikon puolella rajaa ei valvota kovinkaan tarkasti. Huhtikuussa 2018 rajavalvojien avuksi alettiin siirtää Yhdysvaltain kansalliskaartin joukkoja.
Yhdysvaltain presidentti Donald Trump on allekirjoittanut asetuksen, jolla hän määrää rajamuurin rakentamisen. Muurilla Trump haluaa pysäyttää huumeiden ja rikollisuuden tulon sekä laittoman maahanmuuton Yhdysvaltoihin. Hän aikoo maksattaa rakentamisen Meksikolla. Muurin on tarkoitus kattaa nekin alueet, joille nykyinen raja-aita ei ulotu.
Beatriz Merino
Martha Beatriz Merino Lucero (s. 15. marraskuuta 1947) on perulainen juristi ja poliitikko, joka oli Perun pääministeri loppuvuonna 2003. Ennen pääministeriksi nousuaan hän suoritti maisterin tutkinnon oikeustieteessä Harvardin yliopistossa ja työskenteli Procter & Gamblella. Hän on tullut tunnetuksi sukupuolten tasa-arvoa edistävästä työstään.
Pääministerinä ollessaan Merino joutui kiistoihin presidentti Alejandro Toledon kanssa ministerinimityksistä, ja Toledo pyysi Merinoa ja koko hallitusta eroamaan. BBC:n mukaan tuossa tilanteessa pääministerin kannatusluvut olivat 50 prosentin paikkella, kun taas presidenttiä tuki alle 20 prosenttia äänestäjistä.
Katriina Huttunen
Katriina Huttunen (ent. Savolainen; s. 1959 Iisalmi) on kirjallisuuden suomentaja, joka on kääntänyt useita teoksia pohjoismaisista kielistä. Hänen käännöstuotantoonsa kuuluu muiden muassa Kjell Westön, Karl Ove Knausgårdin, Peter Sandströmin, Jussi Adler-Olsenin ja Yahya Hassanin teoksia. Hänen esikoisteoksensa "Surun istukka" (2019) käsittelee hänen tyttärensä kuolemaa.
Huttunen on muun muassa Finlandia-palkitun kirjailijan Kjell Westön luottosuomentaja. Vuonna 2014 Huttunen oli Mikael Agricola -palkintoehdokkaana Sanna Tahvanaisen romaanin "Kuningatar" suomennoksesta, ja vuonna 2017 hänen suomennoksensa Linn Ullmannin romaanista "Rauhattomat" oli Jarl Hellemann -palkinnon ehdokkaana vuoden 2016 parhaaksi käännöskirjaksi.
Vuonna 2016 Huttuselle myönnettiin Tanskan valtion taiderahaston kääntäjäpalkinto. Palkinnon perustelujen mukaan hän on ansioitunut erityisesti modernin tanskalaisen kirjallisuuden suomentajana, ja ratkaiseviksi ansioiksi katsottiin hänen käännöstyönsä runsaus, käännettyjen teosten monipuolisuus ja käännösten korkea laatu.
Huttusen essee "Hautausmaa on kotini" on julkaistu Ylen KulttuuriCocktail-sivustolla.
Michael Grebanier
Michael Grebanier (s. 26. huhtikuuta 1937 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sellisti. Hän vietti neljä kautta Clevelandin orkesterissa, lähti sitten neljäksitoista vuodeksi Pittsburghin sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi sellistiksi ja pääsi lopulta San Franciscon sinfoniaorkesterin ensimmäiseksi sellistiksi vuonna 1977.
Grebanier aloitti opintonsa kotikaupungissaan New Yorkissa ja opiskeli sittemmin Curtis Institute of Musicissa. Hän opettajiinsa kuuluivat Carl Ziegler, Orlando Cole ja Leonard Rose. Opiskellessaan Curtisissa Grebanier voitti 1957 Walter Naumburg -palkinnon. Hän piti ensimmäisen resitaalinsa New Yorkissa 19-vuotiaana.
Grebanier on esiintynyt muun muassa solistina lukuisissa sellokonsertoissa. Viulisti Jorja Fleezanisin ja pianisti Garrick Ohlssonin kanssa hän muodostaa FOG-trion. Grebanierin instrumentti on Francesco Ruggerin sello vuodelta 1698.
Kreeta-Liisa Yli-Säntti
Kreeta-Liisa Nina Yli-Säntti (s. 3. tammikuuta 1991 Oulu) on suomalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Ruotsin Damallsvenskanin Limhamn Bunkeflota ja kuuluu myös Suomen maajoukkueen pelaajarinkiin.
Oulussa syntynyt ja vuoden ikäisenä Kurikkaan muuttanut Yli-Säntti aloitti jalkapalloilun Kurikan Ryhdissä. Hän pelasi sittemmin myös Kauhajoen Karhussa, Hongassa ja Kuusysissä.
Kaudeksi 2013 Yli-Säntti siirtyi Tampereen Ilvekseen, jossa hän pelasi ykkösmaalivahtina kaksi kautta Naisten Ykköstä ja kaksi Naisten Liigaa. Kaudella 2015 hän saavutti joukkueen kanssa SM-hopeaa.
Joulukuussa 2016 Yli-Säntti teki sopimuksen Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Elitettanissa pelanneen Växjön kanssa. Hän pelasi kaikki 26 ottelua, kun joukkue voitti sarjan ja nousi Damallsvenskaniin. Kaudeksi 2018 Yli-Säntti siirtyi Damallsvenskanin malmöläiseen Limhamn Bunkeflohon.
Yli-Säntti sai kutsun Suomen maajoukkueeseen maaliskuussa 2017. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Tanskaa vastaan 11. huhtikuuta 2017.
Rosario Fernández
Rosario Del Pilar Fernández Figueroa (s. 1955) on perulainen juristi ja poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä keväällä 2011.
Ennen pääministerin tehtävää hän oli oikeusministeri syyskuusta 2010 heinäkuuhun 2011 ja joulukuusta 2007 heinäkuuhun 2009. Ministeripaikkojen jälkeen hän on työskennellyt yksityisellä sektorilla, ja on asianajotoimiston perustajaosakas.
Rosario Fernández opiskeli oikeustiedettä Perun katolisessa yliopistossa. Hän on professori vuodesta 1978, ja on opettanut Perun katolisessa yliopistossa, Perun diplomaattiakatemiassa, Piuran yliopistossa ja Liman yliopistossa.
Eugenia Charles
Mary Eugenia Charles (15. toukokuuta 1919 Pointe Michel, Dominica – 6. syyskuuta 2005 Fort-de-France, Martinique) oli dominicalainen juristi ja poliitikko, joka oli Dominican pääministeri 1980–1995. Hänen isovanhempansa olivat orjia. Hän opiskeli oikeustiedettä Torontossa ja Lontoossa, palasi 1949 Dominicaan ja työskenteli asianajajana. Hän aktivoitui poliittisesti 1960-luvun lopulla. Hän pääsi parlamenttiin vuonna 1970, ja vuonna 1975 hänestä tuli opposition johtaja.
Hänen puolueensa DFP voitti vuoden 1980 vaalit ja Charlesista tuli pääministeri. Hän oli ensimmäinen nainen koko Karibialla, joka valittiin pääministeriksi.
Poliittisen toimintansa vuoksi hän sai nimityksen "Karibian rautarouva".
Vuonna 1991 hän sai arvonimen "Dame" Order of the Bathin kunniaritarikunnan jäsenenä.
Alueellista kehittämistehtävää hoitavat kirjastot
Aluellista kehittämistehtävää hoitavien kirjastojen valtakunnallista kehittämistehtävää hoitaa Helsingin kaupunginkirjasto. Yleisten kirjastojen kehittämistehtävät määritellään laissa yleisistä kirjastoista ja niiden sisältöä kuvataan lakivalmistelun myötä syntyneessä asiakirjassa.
Kehittämistehtävällä korvattiin aiempi keskus- ja maakuntakirjastojärjestelmä.
Vuoden 2018 alusta voimaan tulleen asetuksen mukaan yleisten kirjastojen alueellista kehittämistehtävää hoitavat:
Nadežda Udaltsova
Nadežda Andrejevna Udaltsova (, 29. joulukuuta 1885 Orel − 15. tammikuuta 1961 Moskova) oli venäläinen taidemaalari ja opettaja. Hänen teoksensa ovat kubismia ja suprematismia.
Udaltsova varttui upseeriperheessä. Hän päätti omistautua taiteelle, kun pääsi vierailemaan taidekeräilijä Sergei Shuskinin luona vuonna 1908. Häntä kiehtoi erityisesti ranskalainen jälki-impressionismi. Hän sai luettavakseen Vincent van Goghin kirjeitä ja luki myös Paul Cézannen elämäkerran.
Vuonna 1912 Udaltsovan unelmat saivat täyttymyksensä kun hän pääsi matkustamaan yhdessä ystävättärensä, taidemaalari Ljubov Popovan kanssa Pariisiin opiskelemaan maalaustaidetta. Opettajiensa Jean Metzingerin ja Henri Le Fauconnierin mielestä Udaltsova oli lahjakkain venäläinen opiskelija. Tyyliltään Udaltsovan työt olivat uutta taidesuuntausta, kubismia.
Paluu Venäjälle ja Moskovaan tapahtui jo vuonna 1913. Siellä Udaltsova alkoi saada mainetta yhtenä maansa eturivin taiteilijoista. Hänen töitään oli esillä ensimmäisen kerran vuonna 1914 ja uusi näyttely oli jo vuonna 1915. Vuosina 1916- 1917 hänen työnsä lähestyivät suprematismia, koska hän työskenteli Kazimir Malevitšin taiteilijaryhmässä. Samaan taiteilijaryhmään kuului myös Nina Genke-Meller. 1910- lukua voi pitää hänen parhaana kautenaan.
Venäjä koki kaksi vallankumousta vuonna 1917. Vuosina 1917- 1919 Udaltsova oli aktiivinen vallankumouksellinen. Hän teki tuolloin paljon opetustyötä, mutta toisin kuin monet muut vasemmistolaiset taiteilijat, hän ei luopunut omasta taiteellisesta työstä. 1920- 1930 lukujen taitteessa hän teki paljon maisemaalauksia matkustellessaan Altai-vuoristossa yhdessä latvialaistaustaisen taidemaalarimiehensä Aleksandr Drevinin kanssa. Tyyliltään teokset ovat ekspressionismia.
Aleksandr Drevin pidätettiin ja ammuttiin vuonna 1938. Bolševikit olivat murhanneet Udaltsovan isän jo vuonna 1918. Totuus aviomiehen kohtalosta selvisi Udaltsovalle vasta vuonna 1956.
Udaltsovan ura ajautui Stalinin vainojen vuoksi sivuraiteelle. Toisen maailmansodan aikana hän maalasi hävittäjälentäjien muotokuvia. Poliittisesti epäluotettavaksi ja formalistiksi julistettuna hän ei saanut myöskään opettaa. Hän sai kuitenkin pitää oman näyttelyn vuonna 1945, mutta se jäi hänen viimeisekseen. Tämän jälkeen hänen taiteellinen työnsä rajoittui kodin seinien sisäpuolelle. Hän yritti ryhtyä realistiksi, kuitenkaan siinä onnistumatta. Stalinin jälkeisen suojasään aikana hänen töitään nähtiin ryhmänäyttelyssä vuonna 1958.
Nadežda Udaltsovan poika, Andrei Drevin (1921-1996) oli kuvanveistäjä.
Antti Tani
Antti Johannes Tani (3. elokuuta 1918 Hämeenlinna – 30. maaliskuuta 2017 Kouvola) oli suomalainen talvi- ja jatkosodan hävittäjälentäjä joka saavutti 21,5 ilmavoittoa 272 sotalennolla jatkosodan vuosina 1941−1944. Siviiliammatiltaan hän oli kelloseppä.
Valkealassa ja Kouvolassa kasvanut Tani kävi Ilmasotakoulun 1938–1940 ja hänet komennettiin helmikuussa 1940 Lentolaivue 28:aan joka oli saanut kalustokseen Ranskasta hankittuja Morane-Saulnier M.S.406-hävittäjiä. Jatkosodan alkaessa Tani lensi Moranella tiedustelu- ja suojauslentoja saavuttaen tällä koneella seitsemän ilmavoittoa. Huhtikuussa 1943 hän siirtyi Lentolaivue 34:ään, jolla oli kalustona Messerschmitt Bf 109 G -hävittäjät. Näillä Tani saavutti loput ilmavoittonsa osallistuessaan Kymin lentokentältä käsin Suomenlahden ilmataisteluihin sekä Kotkan puolustukseen ja kesällä 1944 Kannaksen torjuntataisteluihin.
Sodan päätyttyä Tani jäi ilmavoimien palvelukseen lentäjäksi aina vuoteen 1955 saakka ja yleni lentomestariksi. Hän toimi myös Utin lentokentän lennonjohtajana. Palveluksesta erottuaan hän palasi takaisin aikaisempaan siviiliammattiinsa ja toimi kelloseppänä Kouvolassa. Tani kuoli Kouvolassa 98-vuotiaana keväällä 2017.
Luigi De Filippo
Luigi De Filippo (10. elokuuta 1930 Napoli – 31. maaliskuuta 2018 Rooma) oli italialianen näyttelijä, teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. De Filippo kuoli Roomassa 87-vuotiaana 31. maaliskuuta 2018.
De Filippo oli kuuluisan, alkuaan napolilaisen, teatteridynastian viimeinen miespuolinen edustaja. Dynastian perustaja oli hänen isoisänsä Eduardo Scarpetta. Suvun tunnettuihin edustajiin kuuluivat hänen isänsä Peppino De Filippo, setänsä Eduardo De Filippo ja tätinsä Titina De Filippo. Hän aloitti uransa näyttelijänä 1951 isänsä teatteriseurueessa. Ensimmäinen elokuvarooli tuli jo samana vuonna setänsä Eduardon elokuvassa "Filumena Marturano". Hän työskenteli isänsä seurueessa vuoteen 1978 jolloin hän perusti oman seurueen. Hänellä oli Roomassa oma teatteri Parioli Peppino De Filippo joka on nimetty hänen isänsä muistoksi.
Mandinguen ylänkö
Mandinguen ylänkö () on luonnonalue Malin lounaisosassa. Se koostuu useista rikkonaisista hiekkakiviylängöistä, joita erottavat Bafingin ja Bakoyen jokilaaksot ja tasangot. Alue rajoittuu lännessä Faléméjoen yllä kohoavaan Tambaouran kalliorinteeseen. Idässä Nigerjoen vasemmalla rannalla kohoaa ylängön korkein osa Mandinguevuoret. Pohjoisessa alue jatkuu Kaartan ylänkönä kohti Hodhin alankoa.
Ylänkö kuuluu pääosin Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä vaihtelee koillisen 550 millimetristä lounaan 1400 millimetriin. Kasvillisuus on metsä- ja puusavannia.
Kosti Keski-Nummi
Kosti Rauni Iisakki Keski-Nummi (6. tammikuuta 1923 Nummijärvi, Kauhajoki – 18. elokuuta 2018 Hämeenlinna) oli suomalainen jatkosodan hävittäjä-ässä, joka saavutti 5,5 ilmavoittoa vuosina 1943−1944. Siviiliammatiltaan hän oli opettaja.
Keski-Nummi meni vapaaehtoisena ilmavoimien palvelukseen maaliskuussa 1940. Lentäjäkoulutuksen jälkeen hänet siirrettiin joulukuussa 1942 Täydennyslentolaivue 35:een ja sieltä maaliskuussa 1943 Lentolaivue 24:ään. Hän lensi aluksi Brewster F2A -hävittäjillä ja maaliskuusta 1944 lähtien Messerschmitt Bf 109 G2 -hävittäjillä. Hän lensi laivueen 3. lentueessa, kaksinkertaisen Mannerheim-ristin ritarin Hans Windin siipimiehenä. Kesäkuussa 1944 Keski-Nummi komennetiin Saksaan hakemaan uudempia Messerschmitt Bf 109 G6 -hävittäjiä. Tällä konetyypillä hän lensi sitten jatkosodan loppuun saakka. Keski-Nummi haavoittui 28. kesäkuuta 1944 ilmataistelussa ja joutui tekemään pakkolaskun nuijamaalaiselle pellolle. Hän pääsi kuitenkaan palaamaan laivueeseen jo kolmen viikon päästä.
Sodan päätyttyä Keski-Nummi oli lennonopettajana ilmavoimissa. Hän meni sitten opettajakoulutukseen Rauman opettajaseminaariin ja toimi opettajana 1970-luvun alkupuolelle asti. Ennen kuolemaansa hän asui Hämeenlinnassa.
Sega All Stars
Sega All Stars oli Segan budjetti- ja uusintajulkaisujen sarja videopelejä Sega Dreamcast -konsolille. Sarja tunnetaan myös lyhyesti DoriKore (lyhennyksenä sanoista Dorīmukyasuto Korekushon eli Dreamcast Collection).
Vastaavia julkaisuja ovat esimerkiksi Nintendon Player's Choice -julkaisut.
"Sega All-Stars" (myös nimellä "Sega Superstars") on myös pelisarja, jossa esiintyvät Segan pelien hahmot. Dreamcast Collection on myös pelikokoelma Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille.
Erkko Väisänen
Erkko Väisänen (s. 1980 Kotka), taiteilijanimeltään "EWE", on suomalainen näyttelijä, juontaja ja musiikintekijä. Hän opiskeli Helsingissä Musiikkiteatteri-ilmaisun koulu Mustissa. Näyttelijänä Väisänen on toiminut vuodesta 2005 lähtien. Vuonna 2010 hän perusti musiikkitapahtumien järjestämiseen keskittyvän yrityksen "Tuhtimusiikki".
Aleksandra Elbakjan
Aleksandra Elbakjan (; s. 6. marraskuuta 1988 Almaty, Kazahstanin SNT) on kazakstanilainen ohjelmistosuunnittelija ja tieteen avoimen saatavuuden puolestapuhuja. Elbakyan tuli tunnetuksi vuonna 2011 perustamastaan Sci-Hub-verkkosivustosta. Sivusto kopioi maksumuurien takana olleita tiedejulkaisuja julkiseen verkkoon. Ennen Sci-Hubin nousemista julkisuuteen Elbakjan tutki aivotietokoneliittymiä ja hänen päättötyönsä oli tietoturvasta.
Sci-Hubiin on suhtauduttu sekä räikeänä piratismina, että uutena paradigmana tieteelliseen julkaisuun, joka antaa muillekin kuin rikkaille länsimaille pääsyn tutkimustietoon. Maaliskuussa 2017 Sci-Hub sisälsi 68,9 % Crossref-tietokantaan rekisteröidyistä 81,6 miljoonasta artikkeleista. Sivusto tuomittiin vuonna 2017 Yhdysvalloissa tekijänoikeuksien rikkomisesta, mutta koska sivusto sijaitsee Yhdysvaltojen ulkopuolella tuomion vaikutukset ovat epäselviä.
Vuonna 2016 tiedelehti Nature listasi Elbakjanin yhdeksi tieteen kannalta merkittävistä ihmisistä. Vuonna 2017 hyönteistieteilijät Andrey I. Khalaim ja Enrique Ruíz-Cancino nimesivät löytämänsä loispistiäislajin "Idiogramma elbakyanae" hänen mukaansa tunnustuksena tieteellisen tiedon saamisesta kaikkien tutkijoiden käyttöön.
Pertti Mäkeläinen
Pertti Antero Mäkeläinen (s. 31. maaliskuuta 1935 Viipurin maalaiskunta) on suomalainen pappi, joka toimi Kirkkohallituksen kansliapäällikkönä.
Pertti Mäkeläinen syntyi konduktööri Emil Mäkeläisen ja Elsa Kostiaisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 on apulaisrehtori Lea Rämö. Mäkeläinen tuli ylioppilaaksi 1954 ja valmistui teologian kanditaatiksi Helsingin yliopistosta 1959 ja lisensiaatiksi 1969. Hän toimi kappalaisena Lappeella 1964–1973 ja kirkkoherrana Mäntyharjulla 1973–1980 ja Kouvolassa 1980–1981. Kirkkohallituksen kansliapäälliköksi hänet nimitettiin vuonna 1981. Eläkkeelle Mäkeläinen jäi vuoden 1998 alussa, hänen seuraajakseen valittiin Risto Junttila.
Ameenah Gurib
Bibi Ameenah Firdaus Gurib-Fakim (s. 17. lokakuuta 1959 Brittiläinen Mauritius) on mauritiuslainen biodiversiteetin tutkija ja professori, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 2015–2018. Hän oli Mauritiuksen ensimmäinen naispresidentti. Gurib valittiin presidentiksi politiikan ulkopuolella. Tieteellisellä urallaan hän on keskittynyt kasvien biokemian ja fytokemian tutkimiseen.
Gurib päätti high schoolin jälkeen opiskella kemiaa ja muutti Englantiin. Hän valmistui vuonna 1983 Surreyn yliopistosta kemiasta luonnontieteiden kandidaatiksi ja vuonna 1987 orgaanisen kemian tohtoriksi Exeterin yliopistosta.
Gurib palasi valmistuttuaan Mauritiukselle ja sai paikan Mauritiuksen yliopistolta orgaanisen kemian professorina. Alan tutkimus oli kuitenkin haastavaa Mauritiuksella, joten hän suuntasi kiinnostuksensa fytokemiaan ja luonnollisten yhdisteiden eristämiseen kasveista. Hänen tutkimuksensa kohdistuivat erityisesti etnolääketieteeseen.
Gurib johti vuosina 1987–1992 projektia, jonka tarkoituksena oli inventoida Intian valtameren alueen lääkinnälliset ja aromaattiset kasvit. Gurib sai vuonna 1994 valmiiksi ensimmäisen Mauritiuksen ja Rodriguessaaren aromaattisten ja lääkinnällisten kasvien luettelon.
Gurib oli perustamassa afrikkalaista AAMPS-tiedeyhteistyöjärjestöä ja mauritiuslaisen CEPHYR-tutkimuslaitoksen, joka on keskittynyt tutkimaan kasviuutteiden biokemiallisia ja fytokemiallisia koostumuksia. Hänelle myönnettiin vuonna 2007 L’Oréalin ja Unescon naisten tiedepalkinto.
Gurib valittiin kesäkuussa 2015 Mauritiuksen ensimmäiseksi naispresidentiksi. Tehtävä on pitkälti vain seremoniallinen, ja todellista valtaa maassa pitää pääministeri. Parlamenttivaalit voittanut Alliance LePep -koalitio oli luvannut ehdottaa presidentiksi poliitikan ulkopuolelta tulevaa henkilöä, ja sitoutumaton Gurib oli sopiva valinta tällaiseksi.
Gurib erosi presidentin tehtävästä luottokorttikohun takia. Häntä syytettiin Planet Earth Instituten luottokortin väärinkäytöstä. Hän oli saanut kortin käyttöönsä PEI-instituutilta, jotta hän voisi käyttää sitä järjestön tehtävissä kertyvien matkustamis- ja muiden kulujen maksamiseen. Gurib myönsi ostaneensa PEI:n luottokortilla itselleen luksustuotteita, mutta hän myös kertoi sen tapahtuneen vahingossa ja maksaneensa kulunsa takaisin PEI:lle. Järjestö vahvisti Guribin maksaman korvauksen. Kohun seurauksena Gurib kuitenkin erosi maaliskuussa 2018.
Sauen kunta
Sauen kunta sijaitsee Pohjois-Virossa Harjumaan maakunnassa.
Kunta sijaitsee Tallinnan lounaispuolella ulottuen Tallinnan länsirajalta noin 50 kilometrin päähän lounaaseen rajoittuen Märjamaan ja Lääne-Nigulan kuntiin. Sauen muita naapurikuntia ovat lännessä Keilan ja Harkun kunnat sekä idässä Sakun, Kohilan ja Raplan kunnat.
Sauen kunta muodostettiin lokakuussa 2017 yhdistämällä Sauen kaupunki, Sauen kunta, Kernu sekä Nissi pois lukien Nissin Rehemäen kylä, joka liitettiin Lääne-Nigulan kuntaan. Sauen kunnassa on 21 711 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Sauen kaupungista (linn), Laagrin, Riisiperen ja Turban pienkauppaloista (alevik) sekä 50 kylästä (küla).
Valtatie 4 Tallinnasta Pärnuun ja valtatie 9 Sauen Ääsmäestä Haapsaluun sekä valtatie 11 (Tallinnan eteläinen ohikulkutie) kulkevat Sauen kautta. Rautatie Tallinnasta Keilaan kulkee Sauen kautta jatkuen Keilasta Riisipereen.
Matti Nuolivirta
Matti Erkki Olavi Nuolivirta (s. 28. marraskuuta 1929 Kisko) on diplomi-insinööri ja kaupunkineuvos, joka toimi Seinäjoen kaupunginjohtajana.
Matti Nuolivirta syntyi rakennusmestari Arvo Ilmari Nuolivirran ja Hellin Silvia Himbergin perheeseen. Hänen puolisonsa 1956–1992 oli farmaseutti Ritva-Liisa Ilona Lahdensuo. Nuolivirta tuli ylioppilaaksi 1949 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1955. Hän toimi suunnittelijana insinööritoimistossa 1955–1958, Lahden kaupungin palveluksessa 1958–1961 ja Seinäjoen kaupungininsinöörinä 1961–1967. Seinäjoen apulaiskaupunginjohtaja Nuolivirta oli 1967–1974 ja kaupunginjohtaja 1974–1992. Kaupunkineuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1992.
Carmel (Indiana)
Carmel on kaupunki Hamiltonin piirikunnassa, Indianan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 79 191. Carmel on Indianan viidenneksi suurin kaupunki.
Khan el-Khalili
Khan el-Khalili () on souk eli markkinapaikka Egyptin pääkaupungissa Kairossa. Alkuperäinen, vuonna 1382 valmistunut rakennus toimi karavaaniseraljina. Alueella tehtiin itsemurhaisku vuonna 2005 ja pommi-isku vuonna 2009.
Šuruppak
Šuruppak tai Shuruppak, nykyinen Tall Faʾrah, oli muinainen sumerien kaupunki, joka sijaitsi etelään Nippurista. Kaupunki oli alun perin Eufratin rannalla.
Paikalla 1900-luvulla tehdyt arkeologiset kaivaukset paljastivat kolme asutuskerrosta, jotka ulottuivat aina myöhäisestä esihistoriallisesta ajasta Urin kolmannen dynastian aikakaudelle saakka. Huomattavimmat löydöt olivat talojen rauniot sekä taulut, joissa oli nuolenpääkirjoitusta. Tämä osoittaa, että Šuruppakissa oli pitkälle kehittynyt yhteiskunta jo 3000-luvulla eaa.
Šuruppak on sumerilaisten vedenpaisumuskertomuksen tapahtumapaikka. Tarujen mukaan valtava vedenpaisumus tuhosi koko ihmiskunnan, lukuun ottamatta ainutta eloonjäänyttä, Ziusudraa. Suojelusjumala oli käskenyt Ziusudraa rakentamaan valtavan arkin, jonka avulla hän selvisi tuhoisasta tulvasta. Jälkeenpäin Ziusudra loi ihmiskunnan ja eläimet uudelleen, ja hän itse sai ikuisen elämän. Ziusudra vastaa Gilgameš-eepoksen Utnapištimia ja Raamatun Nooaa.
Nanoselluloosa
Nanoselluloosaksi kutsutaan selluloosamateriaalia, jonka ulkoisista mitoista ainakin yksi on nanoskaalalla eli 1-100 nm. Selluloosananomateriaalit voidaan jakaa kolmeen pääluokkaan: selluloosananofibrilleihin (cellulose nanofibrils, CNF), selluloosananokiteisiin (cellulose nanocrystals, CNC) sekä bakteeriselluloosaan (bacterial cellulose, BC).
Selluloosananofibrillien raaka-aineena voidaan käyttää esimerkiksi valkaistua sellua. Jos raaka-aineena on jokin muu, tulee materiaali puhdistaa. Eräässä valmistusprosessissa biomassaa jauhetaan, jonka jälkeen siitä voidaan poistaa vahayhdisteitä Soxhlet-uutolla. Uuton jälkeen materiaalia käsitellään 2-prosenttisella NaOH-liuoksella 80 °C lämpötilassa, jonka jälkeen se suodatetaan liukoisten polysakkaridien poistamiseksi. Lopuksi suodatettu näyte käsitellään natriumkloriitilla.
Toinen tapa valmistaa selluloosananofibrillejä on homogenointi. Siinä laimeaa kuitu-vesisuspensiota ajetaan pienen suuttimen läpi korkeassa paineessa, jolloin suuret paine-erot saavat aikaan fibrilloitumisen. Prosessin lämpötila on 70-90 °C, ja massa ajetaan suuttimen läpi 5-10 kertaa. Jauhatusta ja homogenointia voidaan käyttää myös yhdessä.
Selluloosakristallien lujuusominaisuudet ovat jopa paremmat kuin teräksen ja samaa luokkaa kuin Kevlarin. Eräitä selluloosananofibrillien käyttökohteita ovat esimerkiksi kuitupakkaukset, polymeerikomposiitit, läpinäkyvät kalvot ja elektroniset näytöt.
Nanokiteistä selluloosaa valmistetaan happokäsittelyllä, tyypillisesti rikkihapolla. Rikkihapon etuna esimerkiksi suolahappoon on, että partikkeleiden pinnalle muodostuu negatiivisesti varattuja sulfaattiesteriryhmiä (-OSO-), jotka hylkivät toisiaan, muodostaen kolloidaalisesti vakaan liuoksen. Mikäli raaka-aine ei ole puhdasta selluloosaa, kuten puuvillaa tai valkaistua puusellua, on se ensin puhdistettava Soxhlet-uutolla, jota seuraavat alkalikäsittely ja valkaisu natriumkloraatilla. Happokäsittelyn jälkeen materiaali hajotetaan mekaanisesti esimerkiksi ultraäänellä tai sonikoimalla.
Bakteeriselluloosan tärkeimpänä erona selluloosananofibrilleihin ja -nanokiteisiin on sen valmistustapa: bakteerit valmistavat sitä glukoosista. Tutkituin bakteerilaji on "Acetobacter xylinum", joka tuottaa selluloosaa solun ulkopuolelle. Syntymekanismista johtuen bakteeriselluloosa on hyvin puhdasta, eikä siinä ole epäpuhtauksina hemiselluloosaa ja ligniiniä.
Bakteeriselluloosan suurin ongelma on sen korkea hinta, johon ovat syynä bakteerin käyttämän substraatin hinta sekä huono saanto reaktoritilavuuteen nähden. Bakteeriselluloosaa voidaan käyttää esimerkiksi elintarviketeollisuudessa sakeutusaineena ja paperiteollisuudessa sideaineena.
Mandinguevuoret
Mandinguevuoret () on eroosion kuluttama hiekkakivivuoristo Mandinguen ylängön kaakkoisosassa Malissa.
Mandinguevuoret ovat Fouta Djallonin pohjoinen jatke. Ne ulottuvat Guinean rajalta Bamakon ja Koulikoron länsi- ja pohjoispuolelle. Alueen keskikorkeus on 420 metriä merenpinnasta, korkein kohta Famansa 785 metriä ja pinta-ala 24 000 neliökilometriä. Vuoret toimivat Niger ja Senegal -jokien vedenjakajana.
Alue kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Kasvillisuus on savannia. Vesistöt koostuvat sadekauden jälkeen kuivuvista joista.
Mandinguevuoret ovat erikoisine kalliomuodostelmineen, luolineen, vesiputouksineen ja historiallisine kohteineen yksi Malin matkailunähtävyyksistä. Siellä sijaitsee suojeltu metsäalue, jonka pinta-ala on nykyään 10 000 hehtaaria. Matkailun keskuksena toimii Siby.
Alexander City
Alexander City on kaupunki Tallapoosan piirikunnassa, Alabaman osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 14 875. Alexander City perustettiin vuonna 1872.
Jouko Huotari
Jouko Armas Antero (Jussi) Huotari (23. marraskuuta 1918 Nuijamaa – 2004) oli suomalainen jatkosodan aikainen hävittäjälentäjä joka saavutti 17,5 ilmavoittoa 291 sotalennolla vuosina 1941–1944. Siviiliammatiltaan hän on veturinlämmittäjä.
Huotari tuli Lentolaivue 24:n palvelukseen marraskuun alussa 1940. Hän lensi vuoteen 1943 saakka Brewster F2A-hävittäjillä ja sen jälkeen Messerschmitt Bf 109 G-hävittäjillä. Ilmavoitoista 7,5 tuli Brewster-hävittäjillä lentäessä ja 10 Messerschmitt-hävittäjillä lentäessä.
Sotien jälkeen Huotari oli ilmavoimien palveluksessa marraskuuhun 1958 saakka. Hän julkaisi muistelmansa vuonna 2003.
Josefiina Kilpinen
Josefiina Kilpinen (s. 20. lokakuuta 1982 Jyväskylä) on suomalainen uransa päättänyt skicrosslaskija. Hän edusti urallaan Jyväskylän Freestyleseuraa.
Kilpinen sijoittui Rukan MM-kilpailuissa 2005 skicrossissa yhdeksänneksi.
Freestylehiihdon maailmancupissa Kilpinen kilpaili ensimmäisen kerran marraskuussa 2002 Tignesissa. Kaudella 2003–2004 hän laski kolme kertaa toiseksi ja sijoittui kauden kokonaistuloksissa neljänneksi. Kaudella 2005–2006 Kilpinen sijoittui kerran kolmanneksi.
Catherine Tizard
Catherine Anne Tizard, o.s. Maclean (s. 4. huhtikuuta 1931 Auckland, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen poliitikko, joka toimi urallaan 1983–1990 Aucklandin pormestarina ja 1990–1996 Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä. Hän oli molemmissa tehtävissä ensimmäinen nainen.
Catherine Maclean syntyi vuonna 1931 Aucklandissa. Hänen vanhempansa Neil ja Helen Maclean olivat molemmat skottimaahanmuuttajia.
Catherine menivuonna 1951 naimisiin Bob Tizardin kanssa. Hän opiskeli tuolloin toista vuottaan Aucklandin yliopistossa. He saivat neljä lasta kuuden vuoden aikana. Catherine Tizard lopetti koulun kesken ja jäi hoitamaan kotia, kun hänen miehensä valittiin Uuden-Seelannin parlamenttiin. Bob Tizardin menetettyä paikkansa vuoden 1960 vaaleissa Catherine palasi yliopistoon.
Catherine Tizard valmistui vuonna 1961 Aucklandin yliopistosta pääaineen eläintiede. Seuraavana vuonna hän pääsi eläintieteen laitokselle osa-aikaiseksi opettajaksi. Virka vakinaistettiin myöhemmin.
Tizard äänestettiin vuonna 1971 Aucklandin kaupunginvaltuustoon, jossa hän toimi 12 vuoden ajan. Hän työskenteli samaan aikaan edelleen Aucklandin yliopistossa. Vuonna 1983 Tizard valittiin Aucklandin pormestariksi. Hän oli ensimmäinen työväenpuolueen edustaja ja ensimmäinen nainen kyseisessä virassa.
Tizard oli 1983–1990 Aucklandin pormestarina. Hänet valittiin kahdesti uudelle kaudelle. Hänen aikanaan Auckland kehittyi kansainväliseksi urheilu- ja taidekeskukseksi. Hän ajoi voimakkaasti muun muassa kulttuurikeskus Aotea Centren rakentamista ja vuoden 1990 Kansainyhteisön kisojen järjestämistä.
Kesken kolmannen kautensa pormestarina Tizardille tarjoittiin paikkaa Uuden-Seelannin kenraalikuvernöörinä. Hänestä tuli ensimmäinen nainenkenraalikuvernöörinä, hän toimi tehtävässä 1990–1996.
Scottsboro (Alabama)
Scottsboro on kaupunki Jacksonin piirikunnassa, Alabaman osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 14 770. Scottsboro on Jacksonin piirikunnan hallintokeskus.
Lutetiumkloridi
Lutetium(III)kloridi (tai lutetiumkloridi) LuCl on harvinaisen maametallin lutetiumin epäorgaaninen yhdiste kloorin kanssa. Se on valkeaa tai väritöntä kiinteää ainetta joka muodostaa kiderakenteeltaan monokliinisiä kiteitä. Yhdiste liukenee veteen ja esiintyy myös kidevedellisenä heksahydraattina LuCl·6HO. Lutetiumkloridi on hieman hygroskooppista.
Puhdasta metallista lutetiumia voidaan valmistaa lämmittämällä lutetiumkloridia yhdessä kalsiumin kanssa:
Lutetiumkloridia käytetään laserkiteiden valmistukseen ja sillä on joitain sovelluksia keramiikassa, erikoislasien valmistuksessa ja valoaineissa.
Lutetiumkloridi ei ole kovin vaarallista ihmiselle vaan vaikutuksiltaan lähinnä ihoa, silmiä ja hengitysteitä ärsyttävää. Yhdisteen akuutiksi myrkyllisyydeksi rotilla on saatu LD50-arvo 315 mg/kg intraperitoneaalisesti ja 7 100 mg/kg suun kautta annosteltuna.