hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Metsän keskellä
Metsän keskellä on jyväskyläläisen rap-artisti Soul Valpion toukokuussa 2012 julkaistu debyyttialbumi. Levyn tuotannosta vastaa Joniveli.
Henry Cosby
Henry ”Hank” Cosby (12. toukokuuta 1928 Detroit – 22. tammikuuta 2002 Royal Oak) oli yhdysvaltalainen saksofonisti, levytuottaja ja lauluntekijä.
Cosby kävi Detroitissa Northern High Schoolia ja palveli Korean sodan aikana Yhdysvaltain maavoimissa. Armeijan soittokunnassa hän tapasi saksofonisti Cannonball Adderleyn. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän soitti Joe Hunterin jazzyhtyeessä ja teki yhtyeen kanssa tasaisesti nauhoituksia 1950-luvun loppupuolella. Berry Gordy palkkasi Hunterin yhtyeen vuonna 1959 perustamansa Motown-yhtiön vakituiseksi sessioyhtyeeksi. Kokoonpanon nimeksi tuli The Funk Brothers.
Saksofonin soiton lisäksi Cosby alkoi toimia Motownilla tuottajana ja laulunkirjoittajana. Vuonna 1962 hän kirjoitti Little Stevie Wonderin (myöhemmin pelkkä Stevie Wonder) kanssa kappaleen ”Fingertips”, josta tuli 11-vuotiaan muusikkolupauksen läpimurtohitti. Cosby kirjoitti Motown-laulunkirjoittaja Sylvia Moyn kanssa Wonderille useita muitakin kappaleita, muun muassa ”Uptight (Everything’s Alright)”, ”I Was Made to Love Her”, ”My Cherie Amour” ja ”Shoo Bee Doo Bee Da Day”. Muita artisteja, joille Cosby teki musiikkia Motownilla, olivat Marvin Gaye, Gladys Knight, Smokey Robinson, The Jackson 5, The Supremes ja The Temptations.
Cosby työskenteli Motownilla vuoteen 1973 asti, jolloin yhtiö muutti toimipaikkansa Detroitista Los Angelesiin. Hän kuoli vuonna 2002 Royal Oakissa, Michiganissa, 73 vuoden iässä. Viimeisinä vuosinaan hän oli kärsinyt pitkäaikaisesta sairaudesta ja hänen sydämensä oli leikattu useita kertoja.
São Paulon obeliski
São Paulon obeliski () on obeliski Parque Ibirapuera -puistossa São Paulon kaupungissa São Paulon osavaltiossa Brasiliassa.
Obeliski on rakennettu vuonna 1932 tapahtuneen vallankumouksen muistoksi, jossa menehtyi noin 3000 ihmistä. Rakentaminen aloitettiin vuonna 1947 ja obeliski valmistui vuonna 1970. Veistoksen suunnitteli ja veisti italialainen kuvanveistäjä Galileo Ugo Emendabili. Obeliski on valmistettu valkoisesta marmorista ja se on 72 metriä korkea.
Sylvia Moy
Sylvia Rose Moy (1938 – 15. huhtikuuta 2017 Dearborn, Michigan) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tunnettiin ennen kaikkea Motown-yhtiön taustavaikuttajana.
Moy varttui Detroitissa yhdeksänlapsisessa perheessä ja sai koulutuksen klassiseen pianonsoittoon. 1960-luvulla hän pääsi Motown Recordsille tuottajaksi ja lauluntekijäksi. Hän kirjoitti Henry Cosbyn kanssa Stevie Wonderille kappaleet ”Uptight (Everything’s Alright)” ja ”My Cherie Amour”. Myös Marvin Gayen vuoden 1965 hitti ”It Takes Two” on hänen kirjoittamansa. Myöhemmällä urallaan hän muun muassa sävelsi tunnusmusiikin televisiosarjoihin "Blossom", "The Wonder Years" ja "Growing Pains".
Moy sai 20 Broadcast Music Incorporatedin BMI Awardia ja oli kuudesti Grammy-ehdokkaana. Hänet valittiin vuonna 2006 Songwriters Hall of Fameen.
Andrea Libman
Andrea Libman (s. 19. heinäkuuta 1984 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen ääninäyttelijä ja entinen lapsinäyttelijä.
Libman aloitti lapsinäyttelijänä vuonna 1991 televisioelokuvan "" myötä. Sittemmin hän esiintyi televisiosarjoissa "Kuuma piiri", "Highlander", "Salaiset kansiot" ja "The Odyssey". Näiden lisäksi Libman teki elokuvarooleja muun muassa "The Lotus Eatersiin", "Pikku naisia" ja "Susie Q".
Vuodesta 1994 lähtien Libman on tehnyt myös äänirooleja. Hän aloitti ääninäyttelemisen tekemällä alkuperäisten ääniroolien ohella myös dubbauksia animeen, kuten "Dragon Ball", "" ja "Dragon Ball Z". 1990-luvun lopulla Libmania kuultiin animaatioissa, kuten "ReBoot" ja "Sabrina". 2000-vuosikymmenelle saapuessa Libman sai ensimmäisen pääroolinsa animaatiosarjassa "Dragon Tales", jota esitettiin vuosina 1999–2005. Samalla hän teki vierasrooleja "iin" ja "Catscratchiin". "Dragon Talesin" jälkeen Libman oli mukana useissa My Little Pony animaatioelokuvissa vuosina 2005–2006, kunnes äänitti pääroolia "Monster Buster Clubissa". Libmanilla oli myöhemmin vuosina 2011–2012 vakituinen äänirooli "Strawberry Shortcake's Berry Bitty Adventuresissa". Samalla hän äänitti myös "" sarjaa.
Sam Coslow
Sam Coslow (27. joulukuuta 1902 New York – 2. huhtikuuta 1982 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvamusiikin säveltäjä ja sanoittaja. Hän aloitti 1920-luvulla Broadway-säveltäjänä ja siirtyi vuonna 1929 Hollywoodiin, jossa hän kirjoitti musiikkia elokuviin. 1930-luvulla hän teki Arthur Johnstonin kanssa kappaleita useisiin Bing Crosbyn elokuviin.
Coslow alkoi kirjoittaa kappaleita pian high schoolista päästyään. Hän sanoitti 1920-luvulla kappaleita Broadway-näytelmiin, muun muassa vuoden 1924 "Artists and Models" -revyyhyn. Hän perusti säveltäjä Larry Spierin kanssa musiikkikustantamo Spier & Coslow Music Companyn. Paramount Pictures osti yhtiön vuonna 1929, ja Spier ja Coslow muuttivat Hollywoodiin. Spier jatkoi uraansa kustantajana, ja Coslow ryhtyi kirjoittamaan lauluja Paramountin elokuviin. Coslow’n ensimmäinen Paramount-elokuva oli vuoden 1929 "The Dance of Life", johon hän kirjoitti Leo Robinin ja Richard Whitingin kanssa muun muassa kappaleen ”True Blue Lou”. Seuraavana vuonna sai ensi-iltansa "Honey", joka sisälsi Coslow’n ja W. Frank Harlingin kirjoittaman kappaleen ”Sing You Sinners”.
Uransa merkittävimmän yhteistyökumppanin Coslow sai vuonna 1931 säveltäjä Arthur Johnstonista. Miehet tekivät kappaleita laulaja-näyttelijä Bing Crosbyn elokuvaan "Viimeinen mahdollisuus" (engl. "One More Chance"), joka sisälsi heidän ensimmäisen suuren hittinsä ”Just One More Chance”. Coslow ja Johnston kirjoittivat musiikin myös Cosbyn elokuviin "College Humor" ja "Too Much Harmony". Muita Coslow’n ja Johnstonin kirjoittamia menestyskappaleita ovat ”Thanks” (1933), ”The Day You Came Along” (1933), ”Learn to Croon” (1933), ”Moon Song” (1933), ”Cocktails for Two” (1934) ja ”My Old Flame”. Coslow työskenteli jonkin aikaa myös Metro-Goldwyn-Mayerille, säveltäen ja sanoittaen muun muassa kappaleen ”I’m in Love with the Honorable Mr. So and So” vuoden 1939 elokuvaan "Society Lawyer".
Vuonna 1940 Coslow perusti Herbert Millsin ja James Rooseveltin kanssa RCM Productions -yhtiön, joka valmisti musiikillisia lyhytfilmejä vasta keksitylle Panoram-filmijukeboksilaitteelle. Laite toimi jukeboksin tapaan kolikoilla ja sillä pystyi katselemaan ja kuuntelemaan lyhytfilmejä erilliseltä ruudulta. Coslow tuotti ja kirjoitti musiikin vuoden 1943 lyhytelokuvaan "Heavenly Music", joka voitti parhaan kaksikelaisen lyhytelokuvan Oscar-palkinnon. Hän tuotti myös kaksi kokopitkää elokuvamusikaalia, "Kohti tähtiä" (engl. "Out of This World", 1945) ja "Copacabana" (1947). Vuosina 1954–1955 hän asui Lontoossa ja kirjoitti teatteri- ja elokuvamusiikkia.
Laulunkirjoittajauransa lopetettuaan Coslow jatkoi musiikinkustantajana. Eläkkeelle jäätyään hän muutti Floridaan. Hän kuoli New Yorkissa huhtikuussa 1982, 79-vuotiaana.
Ahola (yhtye)
AHOLA on suomalainen rockyhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2011 ja sen muodostavat laulaja-kitaristi Jarkko Ahola, soolokitaristi Antti Karhumaa, basisti Jari Laitinen ja rumpali Antti Mäkelä.
Englanninkielistä musiikkia soittavan yhtyeen esikoisalbumi "Stoneface" julkaistiin huhtikuussa 2012. Albumi nousi viikolla 18/2012 Suomen virallisen albumilistan sijalle 41.
AHOLAn toinen albumi "Tug of War" julkaistiin maaliskuussa 2014. Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla kaksi viikkoa, sijalla 14 viikolla 13/2014 ja sijalla 46 viikolla 14/2014. Ennen albumin julkaisua siltä julkaistiin tammikuussa kappale ”Road of Creation” ja helmikuussa kappale ”Still Metal”.
Voltron Force
Voltron Force on Kickstart Productionsin ja Classic Median tuottama yhdysvaltalainen 26-osainen piirrossarja, jota esitettiin ensi kerran Yhdysvalloissa vuonna 2011. Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa Nicktoonsilla. Sarja on jatkoa alkuperäiselle "" animaatiosarjalle. Uuden tunnusmusiikin loi Swizz Beatz.
Voltron Force -ryhmä oli hajonnut vuosien jälkeen, kun Ilmavoimien kenraaliluutnantti Wade määräsi Voltron robotin kieltoon. Lance kuitenkin värvää kaksi nuorta kadettia herättääkseen vanhan ryhmänsä takaisin henkiin. Daniel ja Vince saavat tehtäväkseen varastaa Waden rintamerkin, joka sisältää avaimet Voltronin mekaanisiin leijoniin. Vanha ryhmä kokoontuu takaisin Arus-planeetalle, jossa Daniel ja Vince saavat kolmannen kadetin ryhmäänsä Alluran siskon tyttären Larminan. Pian ryhmä saa tietää, että entisen prinssin ja nykyisen kuninkaan Lotorin on herättänyt henkiin Maahox-tiedemies. Lotor yrittää uuden pimeän energian avulla valloittaa maailmankaikkeuden ja tuhota Voltronin lopullisesti.
Molukkienkanahaukka
Molukkienkanahaukka ("Accipiter meyerianus") on haukkojen heimoon kuuluva petolintu, jota tavataan Indonesiassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla. Tämän lajin epäillään olevan kanahaukan lähin sukulainen yhdessä madagaskarinkanahaukan kanssa. Näiden lajien uskotaan erkautuneen viimeisten jääkausien aikana.
Molukkienkanahaukka on kanahaukan kokoinen ja väritykseltään lähes mustavalkoinen. Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät ja vuoristometsät 2 700 metrin korkeuteen. Se painaa keskimäärin 815 grammaa ja sukupuolet ovat erikokoiset koiraiden ollessa noin 3/4 naaraiden mitoista.
Molukkienkanahaukkojen lukumääräksi on arvioitu 1000 - 10 000 yksilöä. Kannan uskotaan olevan pienentymässä, mutta ei uhanalainen.
Viidakkolintuhaukka
Viidakkolintuhaukka ("Accipiter castanilius") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Länsi-Afrikan maista Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Nigeriassa ja Ugandassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät. Se painaa keskimäärin 159,25 grammaa. Sen uhkana on elinalueiden häviäminen, ja kannan arvioidaan olevan pienenemässä.
Sillä on kaksi alalajia:
Samsung Galaxy S III
Samsung" "Galaxy S III (i9300) on korealaisen Samsungin valmistama älypuhelin. Se tuli myyntiin Suomen markkinoille 29. toukokuuta 2012. Mallista on useita eri versioita, vain tietyt versiot tukevat 4G-verkkoja (esimerkiksi i9305). Galaxy S III on Samsungin aikaisemman Galaxy S II:n seuraaja.
Julkaisuhetkellä puhelimeen asennettu Android-käyttöjärjestelmän versio oli 4.0 (ICS). Myöhemmin valmistettuihin yksilöihin asennettiin sen hetkinen uusin versio. Talvella 2013 jakelussa oli versio 4.1.2 (JB). Laitteessa valmiina olevien sovellusten lisäksi siihen on saatavilla tuhansia sovelluksia Google Playsta.
Puhelimen näyttö on monikosketusta tukeva kapasitiivinen HD Super AMOLED (PenTile) -kosketusnäyttö, resoluutio on 1280×720 toistaen 16 miljoonaa väriä. Näytön pinta on Corning Gorilla 2 -lasia ja puhelimen kuoret muovia. Prosessori on 1,4 gigahertsin kellotaajuudella käyvä Exynos-neliydinprosessori. Keskusmuistin määrä on 1 gigatavu. Kameran kennon tarkkuus on 8 megapikseliä, ja sillä voi kuvata 1080p-videokuvaa. Puhelinmalli käyttää micro-SIM -korttia.
Galaxy S III -mallia on myyty noin 40 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui sijalle 18 The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.
Järvelä (täsmennyssivu)
Järvelä voi tarkoittaa seuraavia:
Charles Pitts
Charles ”Skip” Pitts (7. huhtikuuta 1947 – 1. toukokuuta 2012) oli yhdysvaltalainen soul- ja blueskitaristi. Hänen omaperäinen ”wah-wah”-tyylinsä tunnetaan laajalti, erityisesti Isaac Hayesin säveltämällä vuoden 1971 elokuvan "Shaft – kivikova dekkari" nimikappaleella. Häntä pidetään yleisesti yhtenä soul-, R&B- ja funk-kitaran luojista.
Pitts aloitti musiikin parissa ammattimaisesti 1960-luvulla ja teki 30-vuotisen uran Isaac Hayesin kanssa. Pitts sairasti syöpää, ja sen ohella hänellä oli muita sairauksia.
New Super Mario Bros. 2
New Super Mario Bros. 2 on Nintendon kehittämä ja vuonna 2012 julkaisema kaksiulotteinen tasohyppelyvideopeli Nintendo 3DS -käsipelikonsolille. Peli julkistettiin Nintendo Direct -presentaatiossa huhtikuussa 2012. Peli on suoraa jatkoa vuonna 2006 ilmestyneelle "New Super Mario Bros.ille". "New Super Mario Bros. 2":n juoni on Mario-pelille perinteinen: Koopalingit kidnappaavat prinsessa Peachin ja Mario ja Luigi lähtevät pelastamaan häntä.
"New Super Mario Bros. 2" on edeltäjiensä tavoin tyypillinen 2D-tasohyppely, jossa pelaajan pitää päästä kentän alusta loppuun varoen samalla vihollisia ja esteitä. Pelissä on vanhoja lisävoimia, kuten Fire Mario sekä Raccoon Mario., sekä uutena lisävoimana tulee Gold Mario, joka osaa muuttaa tiiliä ja vihollisia kultakolikoiksi heittelemällä kultapalloja. Peli sisältää myös moninpelitilan, jossa kaksi pelaajaa voi pelata samaan aikaan kentillä ja tehdä yhteistyötä.
"New Super Mario Bros. 2":ssa on uusi pelitila, "Coin Rush", jossa pelaajan pitää kerätä kolmessa eri kentässä kolikoita mahdollisimman paljon. Jokaisessa kentässä on vain 100 sekuntia aikaa. Tuloksia voi jakaa muille Street Pass-toiminnon avulla.
Miranda Saarentaus
Miranda Saarentaus (s. 1957) on suomalainen budo-opettaja. Saarentaus on aloittanut aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa syksyn 1972 peruskurssilla. Saarentaus graduoi aikikai-aikidossa shodanin eli 1. danin helmikuussa 1977, kaksikymmenvuotiaana. Kagami-sensei myönsi Endo-sensein suosituksesta Saarentaukselle 6. danin tammikuussa 2009. Saarentaus perusti yhdessä Heikki Pokelan ja Tuula Laisin kanssa kesällä 1998 oman aikidoseuran Akarin Tikkurilaan. Seurassa on nykyään noin 100 aktiivijäsentä joista 1/5 junioreja.
Risto Lehtonen
Risto Lehtonen (s. 1948 Jyväskylä) on suomalainen yhteiskuntatilastotieteilijä ja Helsingin yliopiston yhteiskuntatilastotieteen professori.
Lehtonen valmistui ylioppilaaksi 1967 Jyväskylän lyseosta. Sen jälkeen hän aloitti yliopisto-opinnot pääaineenaan tilastotiede. Hän valmistui 1976 filosofian maisteriksi ja lisensiaatiksi 1982 Jyväskylän yliopistosta. Tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1991.
Lehtonen on työskennellyt 1981-1995 Kansaneläkelaitoksessa tutkijana ja tutkimuspäällikkönä. Vuosina 1996-2001 hän toimi Tilastokeskuksessa tieteellisenä johtajana sekä Elinolot-tilastoyksikön tilastojohtajana. Sittemmin hän on toiminut osa-aikaisesti Kelan tutkimusprofessorina.
Virastojen lisäksi Risto Lehtonen on toiminut erilaisissa tehtävissä eri yliopistoissa. Hänet nimitettiin 1994 Jyväskylän yliopistoon tilastotieteen dosentiksi ja Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentiksi.
Lehtonen toimi 2001-2005 Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella survey-metodologian ja tilastotoimen määräaikaisena professorina. Vuosina 2008-2012 hän toimi yhteiskuntatilastotieteen määräaikaisena professorina Helsingin yliopistossa.
Tilastotieteilijänä Lehtosen erityisalueita ovat esimerkiksi pienalue-estimointi, survey-otanta sekä monimutkaisten survey-aineistojen analyysi.
"Survey-metodologia" tarkoittaa erilaisia empiiris-kvantitatiivisen tutkimuksen menetelmiä, joita käytetään eri tieteenalojen tutkimuksessa. Lisäksi niitä voidaan soveltaa tilastotoimen alalla sekä suunnittelu- ja päätöksentekojärjestelmien apuna valtionhallinnossa, kuntasektorilla ja yritystoiminnassa. Lehtonen on tutkimuksessa erikoistunut survey-metodiikan tilastotieteellisen puoleen. Tilastotieteessä survey-metodologia kattaa osa-alueina mm. otantateorian, puuttuvien tietojen hallinnan menetelmiä, äärellisiä perusjoukkoja koskevat estimointimenetelmät sekä mutkikkaisiin tutkimus- ja otanta-asetelmiin perustuvien aineistojen erilaiset estimointi- ja analyysimenetelmät. Lehtosen aloittaessa professorina Jyväskylässä 2001 hän osallistui yhteistyössä Montrealin yliopiston ja Tilastokeskuksen kanssa toteutettuun survey-metodiikkaan liittyneeseen kansainväliseen tutkimusprojektiin, jossa tutkittiin, kuinka eri rekisterilähteistä saatava lisäinformaatio tuodaan mukaan arviointiprosessiin erilaisten tilastollisten menetelmien avulla.
Otos-perusteista pienalue-estimointia Lehtonen tutki vuosina 2001-2004 EU:n 5. puiteohjelmaan sisältyneen Eurarea-projektin piirissä.
Tutkimustoiminnan ohessa professori Lehtonen on osallistunut laajemminkin kansainväliseen tutkimusyhteistyöhön. Hän on toiminut survey-metodiin erikoistuneen balttilais-ukrainalais-pohjoismaisen tilastotieteellisen arviointikomitean jäsenenä.
Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto
Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto ( ) oli 27. helmikuuta 1933 tapahtunut tuhopoltto, joka vaurioitti pahasti Saksan valtiopäivätaloa Berliinissä. Tapahtuma oli historiallisesti merkittävä, sillä siitä tuli käännekohta Weimarin tasavallan poliittisen järjestelmän luhistumisessa natsi-Saksan diktatuurin tieltä. Vain kuukautta aiemmin Saksan hallitukseen Adolf Hitlerin johdolla nousseet natsit syyttivät tuhopoltosta valtiojärjestystä vastaan tähdättyä kommunistien salaliittoa ja kykenivät tämän varjolla aloittamaan aivan valtiopäivävaalien alla hyökkäyksen kommunistista puoluetta vastaan. Pian he saivat toteutetuksi lakiuudistuspaketin, joka johti kansalaisoikeuksien rajoituksiin, muiden puolueiden kieltämiseen ja lopulta täydellisen diktatuurin rakentamiseen.
Tuhopoltosta otettiin kiinni hollantilainen kommunisti Marinus van der Lubbe, joka myöhemmin todettiin syylliseksi, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Muut vapautettiin. Yhä kiistellään siitä, sytyttikö hän tosiaan rakennuksen yksin. Van der Lubben oikeudenkäynnin yhteydessä syytettiin salaliitosta tuhopolttoon neljää muuta kommunistia, joista kolme oli bulgarialaisia – tunnetuimpana Georgi Dimitrov –, mutta heidät todettiin todisteiden puutteessa syyttömiksi ja karkotettiin Neuvostoliittoon.
John Moyer
John Moyer (s. 30. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa alternative metal -yhtyeessä Disturbed. Moyer on lisäksi yhtyeen taustalaulaja. Hän tuli yhtyeeseen mukaan kolmannella studioalbumilla "Ten Thousand Fists". Moyer korvasi yhtyeen edellisen basistin Steve ”Fuzz” Kmakin. Moyer on ollut mukana jo kolmella Disturbed-yhtyeen albumilla. Myös Adrenaline Mob on ilmoittanut kiinnittävänsä Moyerin kokoonpanoonsa.
Moyer syntyi El Pasossa Teksasissa. Moyer soitti nuorempana Soak ja The Union Underground -nimisissä yhtyeissä. Hän opettaa Natural Ear Music -koulussa Austinin kaupungissa Teksasissa. Siellä hän työskentelee nuorien yhtyeiden kanssa.
Aiemmin Moyerilla oli Trabenin kanssa endorsement-sopimus, mutta nykyään hän käyttää B. C. Richin bassoa ja Kustomin vahvistimia.
Matti Joensuu (aikidoka)
Matti Joensuu (s. 1958) on suomalainen budo-opettaja. Joensuu on aloittanut aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa kevään 1979 peruskurssilla. Joensuulle on myönnetty aikikai-aikidossa 6. dan.
Huuhkajanpaasisammal
Huuhkajanpaasisammal ("Schistidium robustum", (Nees & Hornsch.) H.H. Blom) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten ("Schistidium") sukuun ja kivisammalten heimoon ("Grimmiaceae"). Lajia tavataan maan pohjoisosan lauhkean ja viileän vyöhykkeen mereisillä alueilla. Suomessa laji on harvinainen ja elinvoimainen. Sen kasvupaikkoja tunnetaan 5–6 maakunnasta Varsinais-Suomesta Enontekiön Lappiin. Huuhkajanpaasisammal kasvaa kalkkipitoisilla kallioilla ja lohkareilla, rantakallioilla, metsien kallioilla ja kivillä, joskus myös betonilla.
Piekananpaasisammal
Piekananpaasisammal ("Schistidium poeltii", H.H. Blom) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten ("Schistidium") sukuun ja kivisammalten heimoon ("Grimmiaceae"). Lajia tavataan Euroopan, Grönlannin ja Koillis-Kanadan pohjoisilla mereisillä alueilla. Suomessa piekananpaasisammalta esiintyy harvinaisena Enontekiön luoteisosan tuntureilla, mistä se on löydetty ainakin kahdesta paikasta. Laji kasvaa tunturikankailla kivenlohkareilla. Aiemmin se on arvioitu puutteellisesti tunnetuksi, vuodesta 2010 uhanalaiseksi.
Pärskesammal
Pärskesammal ("Eremonotus myriocarpus", (Carrington) Pearson tai "Anastrophyllum myriocarpum", (Carrington) R.M. Schust. ex Váňa) on maksasammallaji, joka kuuluu hopeasammalten heimoon ("Gymnomitriaceae") tai korvasammalten heimoon ("Jungermanniaceae").
Pärskesammal on hyvin pieni, punertavan tai ruskehtavan tummanvihreä. Se muistuttaa hopeasammalia. Sen kylkilehdet ovat vartta vasten painuneita ja sillä ei ole vatsalehtiä. Lehdet ovat pihtimäisiä ja niissä on kaksi teräväkärkistä liuskaa.
Sen levinneisyysaluetta ovat vuoristot Euroopassa ja Japanissa. Euroopassa sitä kasvaa muun muassa Alpeilla, Pyreneillä ja Skandeilla. Suomessa laji on harvinainen ja on löydetty vain kahdesta paikasta Enontekiön Kilpisjärvellä.
Pärskesammal kasvaa märillä kalkkikivikallioilla ja -kivillä virtaavien vesien ja vesiputousten pärskeisillä reunoilla. Pärskesammal on nykyisin erittäin uhanalainen Suomessa.
Chris Brunt
Christopher Brunt (s. 14. joulukuuta 1984 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Englannin Valioliigan West Bromwich Albionissa ja on myös joukkueen kapteeni. Bruntin pelipaikka on tavallisesti vasen laitalinkki.
Ammattilaisuransa Brunt aloitti Middlesbroughissa, jonka ykkösjoukkueeseen hän ei kuitenkaan onnistunut pääsemään. Kunnolla Bruntin ura pääsi vauhtiin vasta hänen siirryttyä Sheffield Wednesdayn riveihin keväällä 2004. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi West Bromwichin joukkueeseen, jonka kapteeniksi Brunt nostettiin tammikuussa 2011.
Pohjois-Irlannin joukkueessa Brunt on pelannut 65 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Tom Hiddleston
Thomas William ”Tom” Hiddleston (s. 9. helmikuuta 1981 Westminster, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen Golden Globe -palkittu teatteri-, elokuva-, televisio- ja radionäyttelijä. Hän näytteli vuonna 2011 elokuvassa "Thor" nimikkohahmo Thorin veljeä Lokia. Samana vuonna hän esiintyi Steven Spielbergin elokuvassa "Sotahevonen" (2011) sekä Woody Allenin elokuvassa "Midnight in Paris" (2011), jossa hän näytteli kirjailija F. Scott Fitzgeraldia. Lisäksi Tom Hiddleston esiintyi elokuvassa "Syvänsininen meri" yhdessä näyttelijä Rachel Weiszin kanssa. Hiddleston on uusinut roolinsa Lokina elokuvissa "The Avengers" (2012), "" (2013), "" (2017), "" (2018) ja "" (2019).
Hiddleston näytteli pääosaa brittiläis-yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Yövahti", josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Golden Globella.
Tom Hiddleston syntyi Lontoossa vuonna 1981. Hänen äitinsä Diana Patricia (omaa sukuaan Servaes) on kotoisin Suffolkista, kun taas isä James Norman on kotoisin Greenockista, Skotlannista. Hiddleston on perheen kolmesta lapsesta keskimmäinen. Myös hänen pikkusiskonsa Emma on näyttelijä. Varhaiset vuotensa Hiddleston asui Wimbledonissa, mutta Hiddlestonin täyttäessä kymmenen vuotta perhe muutti Oxfordiin. 13-vuotiaana Hiddleston päätti haluavansa näyttelijäksi. Samoihin aikoihin Hiddlestonin vanhemmat erosivat. Myöhemmin hän on sanonutkin innostuneensa näyttelyharrastuksesta osittain siksi, että se oli rentouttavaa kotioloihin verrattuna. Tom Hiddleston on opiskellut näyttelemistä ensin Oxfordin Dragon Schoolissa ja myöhemmin Cambridgen yliopistossa.
Joseph Amangi Nacua
Joseph Amangi Nacua (s. 5. tammikuuta 1945) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiinien jäsen 16. syyskuuta 1967, ja hän sai pappisvihkimyksensä 26. kesäkuuta 1971. Hänet nimitettiin Ilaganin hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Diosdado Aenlle Talamayan, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Julius Sullan Tonel. Nacua asetettin virkaansa 9. syyskuuta.
Sergio Lasam Utleg
Sergio Lasam Utleg (s. 11. syyskuuta 1943) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tuguegaraon hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1968 ja nimitettiin Ilaganin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. helmikuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 17. maaliskuuta Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Diosdado Aenlle Talamayan ja Miguel Gatan Purugganan.
Utlegista tuli Ilaganin piispa 26. heinäkuuta 1999. Hänet nimitettiin 13. marraskuuta 2006 Laoagin piispaksi ja 15. kesäkuuta 2011 Tuguegaraon arkkipiispaksi.
Corsier-sur-Vevey
Corsier-sur-Vevey on kunta Sveitsissä, Vaud’n kantonissa. Se on 6,75 neliökilometrin laajuinen, ja siellä oli 3 249 asukasta vuonna 2010.
Kunnan tunnetuin nähtävyys on sen hautausmaa, jolle on haudattu Charlie Chaplin ja James Mason.
Corsier-sur-Veveyn alkuperää ei tiedetä. Kylää kutsuttiin 1100-luvulla kuitenkin nimellä Corsiacum. Savoijin kuningashuone kiinnostui kylän kirkosta 1300- ja 1400-luvuilla, ja sitä muun muassa suurennettiin. Taloudellisten syiden takia Corsier-sur-Veveyn kunta myi 1800-luvun lopulla Genevejärven rannalla sijaineet alueensa Veveyn kunnalle.
Francisco Gil Hellín
Francisco Gil Hellín (s. 2. heinäkuuta 1940 Murcia) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Paavillisen perheneuvoston sihteeriksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. kesäkuuta Alfonso López Trujillo, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Agustín García-Gasco y Vicente.
Gil Hellín sai 28. maaliskuuta 2002 nimityksen Burgosin arkkipiispaksi.
Gil Hellín sai tohtorinarvon teologiassa Navarran yliopistosta vuonna 1975.
Friedel–Crafts-alkylointi
Friedel–Crafts-alkylointi on aromaattisen yhdisteen alkylointireaktio. Reaktio on saanut nimensä kehittäjiensä ranskalaisen kemistin Charles Friedelin ja yhdysvaltalaisen kaivosinsinöörin ja kemistin James Craftsin mukaan, jotka löysivät reaktion vuonna 1877.
Friedel–Crafts-alkylointi on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Reaktiossa aromaattisen nukleofiilisen renkaan vetyatomi korvautuu elektrofiilisella karbokationilla. Alkylointiin käytetään tyypillisimmin alkyylihalogenideja, erityisesti alkyyliklorideja, alkoholeja tai alkeeneja. Friedel–Crafts-alkylointi vaatii katalyytiksi Lewis-hapon ja usein käytetään alumiinikloridia. Myös muita Lewis-happoja, kuten rauta(III)kloridia, antimonipentafluoridia, tina(IV)kloridia, titaanitetrakloridia tai booritrifluoridia voidaan käyttää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti muodostaa alkyloivan yhdisteen kanssa kompleksin, joka hajoaa karbokationiksi. Karbokationi on elektrofiilinen ja liittyy aromaattiseen renkaaseen, jolloin muodostuu sykloheksadienyliumkationi. Hyvin heikkokin emäs voi poistaa kationista protonin, jolloin muodostuu alkyloitu tuote.
Friedel–Crafts-alkylointia käytetään teollisuudessa muun muassa etyylibentseenin valmistamiseen bentseenistä ja eteenistä käyttäen katalyyttinä alumiinikloridia. Etyylibentseeniä käytetään paljon styreenin valmistukseen. Muita teollisesti merkittäviä alkylointeja ovat kumeenin valmistus propeenista ja bentseenistä ja resorsinolin valmistus propeenista ja m-di-isopropyylibentseenistä.
Friedel–Crafts-alkyloinnissa on muutamia ongelmia, jotka rajoittavat sen käytettävyyttä. Metaohjaavat, elektroneja puoleensa aromaattisesta renkaasta vetävät substituentit, kuten nitro- tai halogeeniryhmät alentavat aromaattisten yhdisteiden reaktiivisuutta. Esimerkiksi nitrobentseeni ei reagoi Friedel–Crafts-alkyloinnilla. Toinen ongelma on liiallinen substituutio. Alkyloidut tuotteet ovat reaktiivisempia kuin alkyloimattomat lähtöaineet ja tuotteeksi saadaan usein useasta kohdasta alkyloituja yhdisteitä. Tätä voidaan vähentää sekoituksella ja suorittamalla reaktio heterogeenisesti käyttäen samaa liuotinta sekä katalyytille että aromaattiselle hiilivedylle.
Kolmas ongelma on karbokationin toisiintuminen. Primäärisistä ja sekundäärisitä alkoholeista ja alkyylihalideista muodostuneet karbokationit toisiintuvat hyvin helposti stabiilimmiksi tertiäärisiksi karbokationeiksi, jolloin tuotteeksi muodostuu haarautuneita alkyyliryhmiä sisältäviä yhdisteitä.
Sebastian Kallupura
Sebastian Kallupura (s. 14. heinäkuuta 1953) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Patnan hiippakuntaan 14. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Buxarin hiippakunnan johtoon 7. huhtikuuta 2009. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. kesäkuuta William D'Souza, jota avustivat Victor Henry Thakur ja Julius Marandi.
Robin (nimi)
Robin on englantilaisperäinen, myös Alankomaissa ja Ruotsissa esiintyvä etunimi, Robert-nimen muunnelma. Se on alun perin miehen nimi, mutta esiintyy nykyään myös naisilla.
Suomessa nimi Robin on kesäkuuhun 2016 mennessä annettu noin 2960 miehelle ja noin 40 naiselle. Hieman yli puolet heistä on syntynyt 1980- ja 1990-luvuilla. Robinin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen ja vuodesta 2015 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 7. kesäkuuta.
Victor Henry Thakur
Victor Henry Thakur (s. 1. heinäkuuta 1954) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Muzaffarpurin hiippakuntaan 3. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Bettiahin hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat John Baptist Thakur ja Joseph Augustine Charanakunnel.
Thakur sai 3. heinäkuuta 2013 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi.
Joseph Augustine Charanakunnel
Joseph Augustine Charanakunnel (s. 6. kesäkuuta 1938) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Raipurin hiippakunnan johtoon 21. marraskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Eugene Louis D'Souza, jota avustivat Leobard D'Souza ja Joseph Pallikaparampil.
Charanakunnel sai 27. helmikuuta 2004 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2013.
John Baptist Thakur
John Baptist Thakur (s. 8. helmikuuta 1937) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Muzaffarpurin hiippakunnan johtoon 6. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Pius Kerketta ja Benedict John Osta.
Riccardo Ruotolo
Riccardo Ruotolo (15. marraskuuta 1928 Andria – 1. elokuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castulon titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.
Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan nimi muutettiin 6. joulukuuta 2002 Manfredonia-Vieste-San Giovanni Rotondoksi. Ruotolo toimi sen vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2004.
Näkkileipäasetelma
Näkkileipäasetelma on taiteilija Olli Miettisen vuonna 1931 valmistunut öljyvärityö kankaalle, 71×68 cm. Ateneumin taidemuseo osti teoksen kokoelmiinsa vuonna 1993.
”Pyrin pelkkiin väripintoihin – pois esineellisyydestä”, Miettinen luonnehti, kun hän maalasi opintomatkan tuliaisena muun muassa "Näkkileipäasetelman". Hän teki nuorena taiteilijana Firenzeen ja Pariisiin opintomatkan, jolla hän näki muun muassa Georges Braquen näyttelyn. Kotiin tullessaan hän toi myös mukanaan La Piste -lehden sekä Musée du Luxembourgia ja Vincent van Goghin taidetta esittelevät kirjat. Seuraavissa maalauksissaan Miettinen yritti kertomansa mukaan toteuttaa sen, mintä oli opintomatkalla nähnyt.
"Näkkileipäasetelman" alkuperäinen nimi oli "Sommitelma" ja ”Näkkileipäasetelma” oli vain pilkkanimi, mutta Miettinen antoi sen myöhemmin olla teoksen nimenä.
Romulo Geolina Valles
Romulo Geolina Valles (s. 10. heinäkuuta 1951) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tagumin alueprelatuuriin 6. huhtikuuta 1976 ja nimitettiin Kidapawanin hiippakunnan johtoon 24. kesäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Philip Francis Smith ja Wilfredo D. Manlapaz.
Valles sai 13. marraskuuta 2006 nimityksen Zamboangan ja 11. helmikuuta 2012 Davaon arkkipiispaksi.
George Beluso Rimando
George Beluso Rimando (s. 22. helmikuuta 1953) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Davaon arkkihiippakuntaan Joseph William Regan 22. huhtikuuta 1980. Hänet nimitettiin Davaon vihkipiispaksi ja Vadan titulaaripiispaksi 4. maaliskuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fernando R. Capalla, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Wilfredo D. Manlapaz.
Soittimia
Soittimia on ranskalaisen taiteilijan Fernand Légerin kubistinen maalaus vuodelta 1926, 65×50 cm. Ateneumin taidemuseo sai sen kokoelmiinsa lahjoituksena vuonna 1938.
Légerin "Soittimia" on kubistinen maalaus, joka on puhtaasti geometrisia muotoja sisältävä asetelma aiheesta joka oli melko yleinen kubisteille. Maalaus kuuluu Légerin mekaanisen ja puristisen kauden teoksiin. Vaiheelle on ominaista muodon selkeys.
Soittimia oli Artekin vuonna 1937 järjestämässä näyttelyssä Helsingissä, jossa oli monien kansainvälisten huipputaiteilijoiden töitä. Näyttelyssä oli muun muassa Matissen, Picasson, Braquen ja Chagallin maalauksia. Näyttelyssä oli mukana myös amerikkalaisen Alexander Calderin mobileja. Joukko suomalaisia taide-elämän vaikuttajia osti "Soittimia"-teoksen näyttelystä ja lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle kesällä 1938.
Anja Olavinen: Fernand Léger: Soittimia. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 97. ISBN 978-951-53-2994-3
Luettelo Ainin kantoneista
Tämä on luettelo Ainin kantoneista arrondissementeittain. Departementissa on 43 kantonia.
Fernando R. Capalla
Fernando R. Capalla (s. 1. marraskuuta 1934) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Jaron arkkihiippakuntaan Juan Nicolasora Nilmar 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin Davaon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Grumentumin titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Artemio G. Casas ja Jaime Lachica Sin.
Capalla sai 25. huhtikuuta 1977 nimityksen Iliganin prelaatiksi. Hän oli yhä Grumentumin titulaaripiispana, kunnes erosi tästä arvosta 18. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin 15. marraskuuta 1982 Iliganin piispaksi ja 28. kesäkuuta 1994 Davaon koadjuuttoriarkkipiispaksi. 6. marraskuuta 1996 hänestä tuli Davaon arkkipiispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2012.
Sota (maalaus)
Sota on taiteilija Helge Dahlmanin öljymaalaus kankaalle, 100 × 146 cm. Teos valmistui vuosina 1946–1948. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995.
"Sota" esittää kubismin ja osin surrealismin keinoin neljä ihmistä. Eniten haavoittunut on ahkiossa, vierellään sodan mieletön hengetär ja koneritari. Teoksen värimaailmaa ovat kirkkaat perusvärit.
Helge Dahlmanilla oli itsellään kokemusta sodassa haavoittumisesta, kun hän 17-vuotiaana haavoittui siellä ja hänen vasen kätensä amputoitiin. Hän opiskeli taiteilijaksi Suomen Taideakatemian koulussa Helsingissä vuosina 1942–1944.
Endre Kolár
Endre Kolár (s. 27. helmikuuta 1950 Budapest − 15. huhtikuuta 2014) oli unkarilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Kolár edusti budapestilaista Újpesti Dózsaa vuosina 1972–1982. Hänen aikanaan Újpest selvisi Euroopan cupissa kahdeksan parhaan joukkoon vuonna 1973 ja seuraavalla kaudella välieriin. Vuoden 1974 välierässä joukkue hävisi cupin myöhemmin voittaneelle Bayern Münchenille. Keskikentällä ja puolustajana pelannut Kolár esiintyi Unkarin jalkapallomaajoukkueessa viidesti vuosina 1973–1975.
Újpesti Dózsasta Kolár siirtyi Valkeakosken Hakaan vuonna 1982. Hän pelasi Hakassa yhteensä kuusi kautta, voittaen Suomen Cupin kahdesti. Pääsarjauransa lopetettuaan Kolár edusti Finnairin Palloilijoita sekä Hangö IK:ta I- ja II divisioonissa.
Pelaajauransa jälkeen Kolár valmensi Suomessa 1990- ja 2000-luvuilla muun muassa Finnairin Palloilijoita, Järvenpään Palloseuraa sekä HJK:n juniorijoukkueita. Unkarissa viettämiensä vuosien jälkeen hän palasi Suomeen vuonna 2011 ja toimi kauden ajan Musan Salaman valmennusryhmässä.
Kolár kuoli sairauskohtauksen komplikaatiohin vuonna 2014.
Jack Connolly
Jack Connolly (s. 15. elokuuta 1989 Duluth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SHL-joukkue Luleå HF:ää. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Sioux Falls Stampede varasi Connollyn seitsemäntenä pelaajana USHL:ään vuonna 2007. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2007–2008 ja jakoi tehoilla 26+46=72 koko liigan pistepörssin voiton Indiana Icen John Kempin kanssa. Connolly oli kuitenkin pistepörssin varsinainen voittaja suuremmalla maalimäärällä. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHL:n vuoden tulokkaaksi, ensimmäiseen tähdistökentälliseen ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Connolly valittiin myös Yhdysvaltain vuoden junioripelaajaksi.
Vuodet 2008–2012 Connolly kävi Minnesota-Duluthin yliopistoa. Hänen ensimmäinen kautensa 2008–2009 päättyi WCHA:n mestaruuteen. Kaikkina kolmena seuraavana ja viimeisimpinä yliopistovuosinaan Connolly oli joukkueensa paras pistemies ja syöttäjä. Hänet valittiin myös kaikkina noina kausina WCHA:n ensimmäiseen sekä akateemiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2010–2011 Connollystä tuli UMD:n (University of Minnesota Duluth) varakapteeni ja hän sijoittui tehoilla 18+41=59 koko NCAA:n pistepörssissä kolmanneksi. Connolly voitti NCAA:n mestaruuden ja oli ehdolla Hobey Baker Awardin saajaksi, mutta palkinto meni kuitenkin Miamin yliopiston Andy Mielelle. Hän voitti palkinnon kuitenkin viimeisen yliopistokautensa 2011–2012 päätteeksi. UMD:n kapteenina toiminut Connolly valittiin myös WCHA:n vuoden pelaajaksi ja palkittiin myös Lowe's Senior CLASS Awardilla. Hän sijoittui NCAA:n pistepörssissä toiseksi edellään vain Mainen yliopiston Spencer Abbott.
Huhtikuussa 2012 Connolly teki kaksivuotisen sopimuksen Elitserien-joukkue Färjestad BK:n kanssa. Hän oli European Trophy -harjoitusturnauksessa joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 3+8=11. Runkosarjassa Connolly pelasi loukkaantumisten takia vain 34 ottelua, joissa syntyi tehot 8+11=19. Kauden 2013–2014 päätteeksi hän voitti SHL:n mestaruuden.
Kaudeksi 2014–2015 Connolly siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Leksands IF:n paitaan. Hän pelasi siellä vain kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä, kunnes Connolly siirtyi lokakuussa 2014 loppukaudeksi sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Rögle BK:hon. Hän oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta SHL:ään. Maaliskuussa 2015 Connolly teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Röglen kanssa.
Connolly voitti kaudella 2015–2016 Röglen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 9+28=37. Tammikuussa 2016 hän teki kolmivuotisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2016–2017 Connolly jakoi tehoilla 4+24=28 Röglen sisäisen syöttöpörssin voiton Cade Fairchildin kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. SHL:n karsintasarjassa hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Kaudeksi 2018–2019 Connolly siirtyi jatkamaan SHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Luleå HF:n riveihin.
Connolly pelasi alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2007, jolloin hän voitti pronssia.
Connollyn isoveli Chris on entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Veljekset pelasivat samaan aikaan Leksands IF:n SHL-joukkueessa kaudella 2014–2015.
Otto Weininger
Otto Weininger (3. huhtikuuta 1880 Wien — 4. lokakuuta 1903 Wien) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen filosofi, joka tunnetaan teoksestaan "Sukupuoli ja luonne" (1903) ja yltiöpäisistä teorioistaan. Hän teki itsemurhan vain 23-vuotiaana, mutta hänen maineensa levisi laajalti Euroopassa ja hänen teoksestaan tuli myyntimenestys.
Otto Weininger polveutui unkarinjuutalaisesta suvusta; hänen isänsä oli kultaseppä Lepold Weininger (1854–1922). Otto Weininger osoitti jo koululaisena huomattavaa kielellistä lahjakkuutta ja tutki muun muassa Homeroksen sanankäyttöä. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1898 ja kirjoittautui Wienin yliopistoon opiskelemaan filosofiaa ja psykologiaa, mutta kävi muidenkin tiedekuntien luennoilla. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1902 väitöskirjallaan "Eros und Psyche: Eine biologisch-psychologische Studie".
Valmistumisensa jälkeen Weininger kääntyi juutalaisuudesta protestantiksi. Hän etsi väitöskirjalleen kustantajaa ja kääntyi muiden muassa Sigmund Freudin puoleen, mutta Freud suhtautui kirjaan kielteisesti.
Weininger ryhtyi valmistelemaan kirjaansa "Sukupuoli ja luonne: Periaatteellinen tutkimus" (), joka julkaistiin kesäkuussa 1903. Teos on väitöskirjan laajennettu versio. Weininger pyrkii saattamaan sukupuolten suhteet uuteen valoon ja esittää juutalaisvastaisia ja naisvihamielisiä käsityksiä. Hänen mukaansa juutalaiset ovat naisellisen olemuksensa takia ”alati himokkaita ja irstaita”, ”synnynnäisiä kommunisteja”, ”luonnostaan parittajia”. Lisäksi Weininger pitää ihmistä luonteeltaan biseksuaalina. Tämän ajatuksen hän oli kuullut ystävältään psykologi Hermann Swobodalta, joka oli Freudin potilas ja keskusteli aiheesta Freudin kanssa. Freud puolestaan tunsi ystävänsä Wilhelm Fliessin vastaavan teorian. Niinpä Fliess saattoi vuonna 1904 väittää, että Weininger oli Freudin ja Swobodan avustuksella varastanut hänen teoriansa (jonka hän julkaisi vasta 1906).
Weininger kärsi vakavista masennuspuuskista. Hän ampui itsensä Ludwig van Beethovenin kuolintalossa Wienissä. Itsemurhansa jälkeen Weiningerista tuli nopeasti kulttihahmo, hänen maineensa levisi ympäri Eurooppaa, ja "Sukupuolesta ja luonteesta" tuli myyntimenestys. Hänen kirjeitään, päiväkirjamerkintöjään ja mietelmiään julkaistiin postuumisti kokoelmassa "Perimmäisistä kysymyksistä" (saks. "Über die letzten Dinge", 1904). Natsi-Saksan aikana hän alkoi kuitenkin jäädä unhoon, koska "Sukupuoli ja luonne" kiellettiin juutalaisen kirjoittamana.
Kristus, Ristiinnaulittu
Kristus, Ristiinnaulittu on taiteilija Aimo Kanervan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1947. Tämän 120×81,5 cm kokoisen maalauksen osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1968.
Aimo Kanerva oli ekspressionisti, jolle oli taiteilijana tärkeää sisäisen näkemyksen spontaani välittäminen. Maalaustekniikasta hän oppi paljon Eero Myntiltä, eritoten kun häntä ei hyväksytty Suomen Taideyhdistyksen koulun maalausluokalle.
Kanerva haavoittui vakavasti talvisodan loppuvaiheessa ja eräs tulkinta on, että Kristus, Ristiinnaulittu, alkujaan nimellä Katkelma, on omakohtaiseen kokemukseen perustuva vertauskuvallinen kuvaus itsensä uhraamisesta sodalle ja isänmaan asialle.
Timo Huusko: Aimo Kanerva: Kristus, Ristiinnaulittu. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 101. ISBN 978-951-53-2994-3
Meren rannalla
Meren rannalla on japanilaisen taiteilijan Suzuki Harunobun 1760-luvulla maalaama puupiirros, 29×22 cm. Tämä puupiirros kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, jonne se ostettiin vuonna 1908.
Harunobu Suzuki oli usealla laatalla painetun japanilaisen moniväripuupiirroksen ensimmäinen mestari. Suomessa näitä puupiirroksia nähtiin ensimmäisen kerran vuonna 1897.
Keväällä 1908 Helsingin yliopiston lehtori Jean Poirot pyysi, että Leipzigissa oleva Adolf Weigelin antikvariaatti lähettäisi japanilaisia puupiirroksia Antellin valtuuskunnan nähtäväksi. Niitä tuli 700 kappaletta ja ne päätettiin ostaa kaikki. Ne talletettiin Ateneumin taidemuseoon. Ensimmäinen iso näyttely järjestettiin niistä kuitenkin vasta vuonna 1984.
Japanilaisilla puupiirroksilla on ollut vaikutuksensa länsimaiseen taiteeseen esimerkiksi pintavaikutelman korostumisena ja voimakkaiden värikontrastien yleistymisenä.
Timo Huusko: Harunobu Suzuki: Meren rannalla. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 70. ISBN 978-951-53-2994-3
Wallander: Kuriiri
Kuriiri on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden kolmas elokuva. Elokuva kertoo rikollisista moottoripyöräkerhoista ja huumeiden salakuljetuksesta Tanskasta Ruotsiin.
Karl Koller (silmälääkäri)
Karl (Carl) Koller (3. joulukuuta 1857 Schüttenhofen, Böömi, Itävallan keisarikunta (nyk. Sušice, Tšekki) – 22. maaliskuuta 1944 New York, Yhdysvallat) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen silmälääkäri, joka keksi paikallispuudutuksen.
Karl Koller opiskeli lääketiedettä Wienin yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Wienin yliopistollisessa keskussairaalassa silmäsairauksien osastossa apulaislääkärinä. Tuohon aikaan silmäleikkaukset olivat kivuliaita ja vaikeita suorittaa, ja monien muiden lääkäreiden lailla Koller etsi ainetta, jolla kipua voitaisiin lievittää. Hänen ystävänsä ja kollegansa hermotautilääkäri Sigmund Freud oli julkaissut kesällä 1884 kirjasen "Kokaiinista" () ja maininnut siinä, että kokaiinimuriaatti vaikutti kudoksiin puuduttavasti, ja ennakoinut ”muitakin käyttötapoja, jotka perustuvat kokaiinin puudutusvaikutukseen.” Koller tuli ajatelleeksi, että kokaiiniliuosta voitaisiin käyttää silmän puuduttamiseen. Hän kokeili ainetta aluksi eläimiin ja lopulta omaan silmäänsä, ja tulokset olivat myönteiset. Koller julkisti tuloksensa silmälääkärien kongressissa syyskuussa 1884, ja uutinen levisi kulovalkean lailla ympäri maailman. Kokaiinia alettiin pian käyttää muussakin pikkukirurgiassa ja hammaslääketieteessä. Kokaiini säilyi ainoana puudutusaineena siihen saakka kunnes prokaiini keksittiin vuonna 1904.
Koller joutui vuonna 1885 sapelikaksintaisteluun erään kollegansa kanssa, joka oli solvannut häntä juutalaisuuden tähden; kollega sai kaksi syvää haavaa. Koska kaksintaistelut oli laissa kielletty, tapauksen johdosta aloitettiin esitutkinta. Vaikka rikossyytteistä luovuttiin, tapaus vahingoitti Kollerin mainetta eikä hänen uransa edennyt Itävallassa huolimatta maailmanlaajuisesta kuuluisuudesta. Hän muutti Wienistä ensin Utrechtiin (1885–1888), sitten Lontooseen ja lopulta toukokuussa 1888 Yhdysvaltoihin. Siellä hän menestyi silmälääkärinä ja sai useita huomionosoituksia. Hän oli myös toistuvasti ehdolla Nobelin lääketieteen palkinnon saajaksi.
Wallander: Varas
Varas on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden neljäs elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2009.
Ystadin omakotialueella tehdään useita murtoja. Poliisin tehottomuuteen kyllästyneet asukkaat turvautuvat omankädenoikeuteen ja perustavat oman vartiointiryhmän. Kun he havaitsevat alueella liikkuvan siirtolaisen, asiat karkaavat käsistä.
Katu, Auvers-sur-Oise
Katu, Auvers-sur-Oise on hollantilaisen taiteilijan Vincent van Goghin maalaama öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1890. Tämän taiteilijan maalauksen, yhden hänen viimeisistään, tallensi Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1903 (Antellin kokoelmat). Kooltaan se on 73,5×92,5 cm.
Van Gogh maalasi teoksen pohjoisranskalaisessa Auvers-sur-Oisen pikkukaupungissa, reilut 30 kilometriä Pariisista luoteeseen, jossa hän sittemmin kuoli maalauksen valmistumisvuonna, vuonna 1890. Van Gogh oli siellä tohtori Gachet´n hoidettavana saadakseen hoitoa mieltänsä vaivanneisiin ongelmiin.
Maalauksesta pystyy oitis tunnistamaan van Goghin kädenjäljen. Voimakkaat maanläheiset ja iloiset värit, kallistelevat rakennukset ja selvästi erottuvat pensselinjäljet, tekijät, jotka ovat tuttuja myös hänen muista maalauksistaan.
Ateneumin taidemuseo oli maailman ensimmäinen taidemuseo, jonka kokoelmissa oli Vincent van Goghin teos. Taiteilijan kuoleman jälkeen tämä taulu päätyi ensin hänen veljelleen ja sitten tämän leskelle, jolta sen osti ranskalainen taidekriitikko Julien Leclercq. Hän työskenteli La Gazette -lehdessä.
Leclercq osti leskeltä 11 van Goghin teosta ja järjesti niistä näyttelyn Pariisissa vuonna 1901. Leclercqin vaimo oli suomalaisen kuvanveistäjä Hilda Flodinin sisar, pianisti Fanny Flodin. Fanny Flodin myi teoksen Antellin valtuuskunnalle vuonna 1903.
Antellin valtuuskunta maksoi teoksesta 2 500 silloista markkaa. Nykyrahassa se vastaa noin 9 500 euroa. Vincent van Goghin taiteen arvo ja arvostus nousivat huomattavasti 1900-luvulla.
Yksityiselämän suoja
Yksityiselämän suoja kuuluu Suomen perustuslain 2. lukuun kirjattuihin perusoikeuksiin.
Suomen perustuslain 10 § yksityiselämän suojasta kuuluu seuraavasti:
Jokaisen yksityiselämä, kunnia ja kotirauha on turvattu. Henkilötietojen suojasta säädetään tarkemmin lailla.
Kirjeen, puhelun ja muun luottamuksellisen viestin salaisuus on loukkaamaton.
Lailla voidaan säätää perusoikeuksien turvaamiseksi tai rikosten selvittämiseksi välttämättömistä kotirauhan piiriin ulottuvista toimenpiteistä. Lailla voidaan säätää lisäksi välttämättömistä rajoituksista viestin salaisuuteen yksilön tai yhteiskunnan turvallisuutta taikka kotirauhaa vaarantavien rikosten tutkinnassa, oikeudenkäynnissä ja turvallisuustarkastuksessa sekä vapaudenmenetyksen aikana.
YleXPop
YleXPop (aikaisemmin Kaisaniemi Pop, YleX Pop) on YleX-radiokanavan ilmaiskonsertti.
Konsertin pitopaikkoina ovat olleet mm. Kaisaniemen puisto ja Lasipalatsin aukio Helsingissä. Sen ajankohta on ollut yleensä kesäkuun ensimmäinen viikko. Vuosina 2012 ja 2013 konsertti järjestettiin Tampereen Keskustorilla ja vuosina 2014 ja 2015 Oulun Kauppatorilla. Vuonna 2016 ja 2017 tapahtuma järjestettiin Lahden torilla. 2018 vuonna YleXPop järjestetään Vaasassa. Tapahtumassa lanseerataan perinteisesti Kesäkumi-kampanjan tunnusbiisi.