hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kalatori
Kalatori on keskiajalta peräisin oleva aukio Vanhassa Raumassa. Se sijaitsee alueen kaakkoisosassa. Mukulakivillä päällystettyä toria reunustavat pääosin 1800-luvun alkupuolella rakennetut puutalot. Se on 1950-luvulta lähtien toiminut lähinnä paikoitusalueena. Kesäaikaan torilla on myös myyntikojuja.
Kalatori ympäristöineen on Rauman keskiaikaisen kaupungin vanhinta osaa. Sen kaakkoispuolella sijaitsevat Pyhän Kolminaisuuden kirkon rauniot. Paikalla on ollut vanhempi puukirkko jo 1200- tai viimeistään 1300-luvuilla. Nykyisin rauniona oleva kivikirkko on peräisin 1400-luvulta. Kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1640, menetti Kalatori merkitystään ja kaupankäynti siirtyi vähitellen nykyiselle Kauppatorille.
Kalatorilla on oletettu olleen myös Rauman vanhimman sataman. Alueen maaduttua se on toiminut aluksi peltona ja laidunmaana. Vuosina 2009 ja 2010 suoritetuissa arkeologisissa kaivauksissa tehtyjen löytöjen perusteella selvisi, että paikalla on sijainnut tori jo 1400– 1500-luvuilla.
Tori on aikaisemmin tunnettu usealla eri nimellä. Vanhimmassa, 1600- ja 1700-lukujen vaihteesta peräisin olevassa Rauman kartassa se on nimellä "Karjatori". Myöhemmin se esiintyy nimillä "Vähätori" ja "Uusi tori". Nykyisen nimensä Kalatori sai 1800-luvun lopulla.
Torin itälaidalla sijaitsevalla Pajalan tontilla ovat muun muassa vuodelta 1831 oleva "Pajalan talo" sekä 1930-luvulla valmistunut funkistyylinen liikerakennus. Rauman Osuuskauppa avasi ensimmäisen liikkeensä Pajalan talossa vuonna 1906 ja sillä oli toimintaa rakennuksessa aina 1970-luvulle saakka.
Funkistalon rakensi Pajalan tontille SOK:n rakennusosasto vuonna 1937. Se muutettiin hotellikäyttöön 1980-luvulla. Nykyään rakennuksessa toimii Hotelli Vanha Rauma. Aikaisemmin se on tunnettu nimillä "Hotelli Kalatori" ja "Kalatorin Majatalo".
Pajalan tontin vieressä on aikaisemmin sijainnut myös pappila. Rakennus on kuitenkin hävinnyt jo 1700-luvulle tultaessa.
Kalatorin pohjoislaidalla sijaitseva Marela on nykyään museona toimiva vuonna 1825 valmistunut rakennus. Se on saanut nimensä paikalla olleen talon 1700-luvulla omistaneesta laivanvarustaja Abraham Marelinistä. Rakennuksen nykyinen ulkoasu on peräisin 1800-luvun lopulta, jolloin sen omisti kaupungin varakkaimpiin laivanvarustajiin kuulunut Gabriel Granlund. Vuodesta 1979 lähtien talo on toiminut Granlundin perheen elämää esittelevänä kotimuseona.
Kalatorin länsireunan pohjoisosassa sijaitsee vuodelta 1843 peräisin oleva kaksikerroksinen rakennus. Sitä on remontoitu liiketiloiksi 1910- ja 1920-luvuilla. Eteläosassa on samana vuonna rakennettu asuinrakennus.
Torin etelälaidalla sijaitsee kaksiosainen "Patola"-nimellä tunnettu liike- ja asuinrakennus. Sen asuinosa on rakennettu vuonna 1844. Liikerakennus on 1930-luvulta.
Marinin piirikunta
Marinin piirikunta on piirikunta Golden Gate Bridgen pohjoispuolella San Franciscon lahden ympäristön pohjoisosassa Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 252 409 ihmistä. Piirikunnan hallintokeskus on San Rafael. Marinin piirikuntaa ympäröi etelässä San Francisco, kaakossa Alamedan piirikunta, idässä Contra Costan piirikunta ja Sonoman piirikunta pohjoisessa ja koillisessa. San Quentinin vankila ja elokuvaohjaaja ja -tuottaja George Lucasin työskentelytila Skywalker Ranch sijaitsevat piirikunnassa.
Päätyy
Päätyy tai "Päätyekylä" oli kylä Soanlahden kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Päätyy oli virallisesti osa Soanlahden kirkonkylää, mutta käytännössä sitä pidettiin omana kylänään.
Päätyy sijaitsi Jänisjärven koillisrannalla Soanlahden kirkonkylän kaakkoispuolella. Muita naapurikyliä olivat Hartikanvaara idässä ja Ypäkkö pohjoisessa. Kylän halki kulki Suistamo–Korpiselkä maantie, josta kylän kohdalla erkani pienempi tie Hartikanvaaran kautta Suistamon puolelle Suistamo–Jalovaara maantielle
Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Soanlahdelle, mutta Moskovan rauhassa 1940 koko kunta ja Päätyy sen mukana luovutettiin Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa 1941 luovutetut alueet vallattiin takaisin ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan kotikyläänsä, mutta 1944 alue evakuoitiin ja luovutettiin uudelleen.
Paige
Paige on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:Graham-Paige on yhdysvaltalainen automerkki.
Kalatori (täsmennyssivu)
Kalatori voi viitata seuraaviin asioihin:
Heikki &amp; Mikko Show
Heikki & Mikko Show oli syys-joulukuussa 2012 MTV3-kanavalla esitetty kotimainen talkshow, jota juontivat Mikko Leppilampi ja Heikki Paasonen. Yhtenä ohjelman osiona nähtiin "Sun Mutsis" -niminen osio, jossa juontajat haastattelevat julkisuudesta tunnetun henkilön äitiä ja esitellään henkilön lapsuuskuvia. Sarjassa oli myös Janne Porkan juontama osio "Epäonnenpyörä", joka perustui MTV3-kanavalla nähtyyn Onnenpyörään.
Ennen ensimmäisen jakson esittämistä MTV3-kanavan verkkosivuilla oli mahdollisuus äänestää ohjelmalle nimi, sillä ohjelman tuottaja Hanna Kortin mukaan tekijät eivät osanneet päättää tuleeko ohjelman nimeksi "Mikko & Heikki Show" vai "Heikki & Mikko Show". Ohjelman virallinen nimi "Heikki & Mikko Show" paljastettiin ensimmäisessä jaksossa.
"Heikki & Mikko Show":n ensimmäinen osa keräsi 460 000 katsojaa, mutta jo seuraavalla viikolla luvut romahtivat 290 000:ään katsojaan. Kolmas jakso ei enää mahtunut Finnpanelin TV-mittaritutkimuksessa MTV3-kanavan 20 katsotuimman ohjelman joukkoon. Kanavan ohjelmajohtaja Jorma Sairanen ei kuitenkaan ollut huolestunut tilanteesta, eikä ohjelmaa aiottu siirtää perjantai-illan prime time-lähetysajalta toiseen.
Jane ja Aatos Erkon säätiö
Jane ja Aatos Erkon säätiö on suomalainen, vuonna 2002 perustettu säätiö. Sen perustivat ministeri Aatos Erkko ja puolisonsa rouva Jane Erkko. Säätiön kotipaikka on Helsinki.
Säätiön ensisijaisena tarkoituksena on kansainvälisesti korkeatasoisen tieteellisen tutkimuksen (lääketiede, tekniikka ja taloustiede) tukeminen ja edistäminen. Lisäksi säätiön tarkoituksena on taiteen ja kulttuurin sekä urheilutoiminnan ja ruumiillisen kasvatuksen ja hyvinvoinnin edistäminen Suomen kansakunnan etujen mukaisesti.
Jane ja Aatos Erkon säätiö on Säätiöiden ja rahastojen neuvottelukunta ry:n jäsen.
Jane ja Aatos Erkon säätiö myöntää apurahoja, palkintoja ja tukia, tukee tutkimusprojekteja alan laitoksissa Suomessa ja ulkomailla sekä harjoittaa muita tukitoimenpiteitä. Säätiö on yksi suomalaisen tieteen suurimmista tukijoista.
Avustuspäätöksiä käsitellään säätiössä jatkuvasti, mutta hallitus tekee päätöksiä noin neljä–viisi kertaa vuodessa.
Säätiötä johtaa hallitus, joka koostuu vähintään viidestä ja enintään yhdeksästä jäsenestä.
Carita Järvinen
Carita Järvinen (taiteilijanimeltään Carita, s. 20. toukokuuta 1943 Sipoo) on suomalaissyntyinen entinen malli, joka on esiintynyt myös kolmessa elokuvassa. Niissä hän käytti taiteilijanimeä Carita.
Järvinen esiintyi 1950-luvun lopulla Suomessa muun muassa "Jallu"-lehdessä. 1960-luvun alussa hän työskenteli mallina Lontoossa ja New Yorkissa, ennen kuin asettui Pariisiin. Siellä Järvinen esitteli tunnettujen suunnittelijoiden, kuten Coco Chanelin, Yves Saint Laurentin ja Karl Lagerfeldin, asuja.
Ensiesiintymisensä valkokankaalla hän teki vuonna 1962 ranskalaisessa elokuvassa "Eddie ja naiset" ("Lemmy pour les dames"). Kyseessä oli yksi lukuisista Lemmy Caution -elokuvista, joiden pääosassa oli Eddie Constantine. Vuonna 1967 järvinen esitti toista pääosaa brittiläisen Hammerin tuottamassa elokuvassa "Viikinkikuningatar" ("The Viking Queen"). Sen markkinoinnissa Järvistä verrattiin Ursula Andressiin ja Raquel Welchiin. Vaikka hänen katsottiin onnistuneen soturiprinsessan roolissaan hyvin, ei Järvinen jatkanut elokuvauraansa. Vuonna 2010 hän kertoi "Gloria"-lehden haastattelussa kieltäytyneensä kaksi kertaa tarjotusta Bond-elokuvaroolista. Kolmas Järvisen elokuva oli ranskalaisen Éric Rohmerin vuonna 1986 ohjaama "Vihreä säde" ("Le rayon vert"), jossa hänellä on pieni sivuosa. Elokuva palkittiin myöhemmin Venetsian elokuvajuhlilla Kultaisella leijonalla.
Vuonna 1963 Järvisestä tehtiin lyhyt dokumenttielokuva sarjaan "Suomalaisia maailman turuilla". Sen muissa osissa kerrottiin muun muassa Kim Borgista ja Taina Elgistä. Hän on 1960-luvulta lähtien asunut Pariisissa. Osan ajastaan Järvinen viettää Ruotsin Ljusdalissa, jossa hän omistaa Järvsön kylässä sijaitsevan vanhan maalaistalon.
Vaahteraliigan kausi 2012
Vaahteraliigan kausi 2012 on Vaahteraliigan 33. kausi. Liigan runkosarja alkoi 26. toukokuuta 2012 ja Vaahteramalja XXXIII pelattiin 25. elokuuta 2012. Jokainen joukkue pelasi kymmenen ottelua runkosarjassa, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Finaaliottelussa Roosters kukisti hallinneen mestarin Wolverinesin ja voitti seurahistorian viidennentoista Suomen mestaruutensa.
Lappeenrannan Rajaritarit ei hakenut liigalisenssiä kaudelle 2012, vaan pudottautui II-divisioonaan. Rajaritareiden paikan liigassa otti Vantaan TAFT.
Helsinki Wolverines sai edellisen kauden mestarina osallistui kansainväliseen EFL-turnaukseen. Wolverines kohtasi kahdessa ottelussa turnauksen alkukierroksella Sveitsin pääsarjan mestarin Calanda Broncosin. Broncos voitti Wolverinesin kahdesti ja eteni seuraavalle kierrokselle yhteispistein 104–42.
Bob Joles
Robert "Bob" Joles (s. 1959) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.
Chris Miller
Christopher ”Chris” Miller (s. 1968) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, animaattori, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa animaatioelokuvien "Shrek kolmas" (2007) ja "Saapasjalkakissa" (2011) ohjaajana sekä Madagascar-elokuvasarjan Kowalski-pingviinin ääninäyttelijänä.
Tom McGrath
Thomas ”Tom” McGrath (s. 7. elokuuta 1964) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, animaattori, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan parhaiten ohjaamastaan Madagascar-elokuvatrilogiasta. Hän on myös työskennellyt ääninäyttelijänä useissa DreamWorks-tuotannoissa, kuten esimerkiksi elokuvissa "Virran viemää" ja "Shrek kolmas".
Tino Insana
Silvio Peter ”Tino” Insana (15. helmikuuta 1948 – 31. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä, jonka tunnetuimmat roolit olivat elokuvissa "Naapurit" (1981) ja "Kolme kaverusta" (1986) sekä animaatiosarjassa "Tallipihan bilehileet" (2007–2011).
Friedrich Hirzebruch
Friedrich Hirzebruch (17. lokakuuta 1927 Hamm, Westfalenin provinssi, Saksa – 27. toukokuuta 2012) oli saksalainen matemaatikko. Hänen työskentelyalojaan olivat topologia, kompleksiset monistot ja algebrallinen geometria. Hän oli sukupolvensa johtava hahmo. Häntä on luonnehdittu ”Saksan sodanjälkeisen ajan merkittävimmäksi matemaatikoksi”.
Hirzebruch väitteli filosofian tohtoriksi 1950 Münsterin yliopistosta aiheella "Über vierdimensionale Riemannsche Flächen mehrdeutiger analytischer Funktionen von zwei komplexen Veränderlichen". Hän oli Max-Planck-Institut für Mathematik -tutkimuslaitoksen perustaja.
Hirzebruch on saanut Wolfin palkinnon matematiikasta vuonna 1988 ja Lobachevskyn palkinnon vuonna 1990.
Cleveland Indians
Cleveland Indians on vuonna 1894 perustettu Major League Baseball -joukkue Clevelandista. Seura on voittanut kaksi World Series -mestaruutta, vuosina 1920 ja 1948.
Joukkue voitti vuoden 1920 World Series -loppuottelussa Brooklyn Robinsin otteluvoitoin 5–2. Kyseisellä kaudella joukkue koki ikävän tragedian, kun Indiansin 29-vuotias Ray Chapman sai 16. elokuuta Yankees'ia vastaan pelatussa ottelussa päähänsä Carl Maysin syötön ja menehtyi kallonmurtuman seurauksena seuraavana päivänä. Vuoden 1948 World Series'issä Indians voitti Boston Braves'in otteluvoitoin 4–2.
Joukkue pelaa American Leaguen Keskisessä divisioonassa ja sen kotistadion on Progressive Field.
Kansas City Royals
Kansas City Royals on vuonna 1969 perustettu Major League Baseball -joukkue Missourin Kansas Citystä. Seura on voittanut kaksi World Series -mestaruutta.
Joukkue pelaa American Leaguen Keskisessä divisioonassa ja sen kotistadion on Kauffman Stadium.
Los Angeles Angels of Anaheim
Los Angeles Angels of Anaheim on vuonna 1961 perustettu Major League Baseball -joukkue Anaheimista. Seura on voittanut yhden World Series -mestaruuden vuonna 2002.
Joukkue pelaa American Leaguen Läntisessä divisioonassa ja sen kotistadion on Angel Stadium of Anaheim.
Washington Nationals
Washington Nationals on vuonna 1969 perustettu Major League Baseball -joukkue Washingtonista. Seura perustettiin Montrealissa nimellä Montreal Expos. Vuonna 2005 seura siirtyi Washingtoniin ja otti nykyisen nimensä. Nationals ei ole voittanut yhtään World Series -mestaruutta.
Joukkue pelaa National Leaguen Itäisessä divisioonassa ja sen kotistadion on Nationals Park.
Atlanta Braves
Atlanta Braves on vuonna 1871 perustettu Major League Baseball -joukkue Atlantasta. Seura perustettiin alun perin Bostonissa, josta se siirtyi Milwaukeehen 1953. Atlantassa Braves on pelannut vuodesta 1966 lähtien. Seura on voittanut kolme World Series -mestaruutta, vuosina 1914, 1957 ja 1995. Seurasta tuli täten ensimmäinen joka on voittanut mestaruuden kolmessa eri kotikaupungissa.
Vuoden 1914 World Series -loppuottelussa Braves voitti Philadelphia Athleticsin suoraan neljässä ottelussa voitoin 4–0.
Joukkue pelaa National Leaguen Itäisessä divisioonassa ja sen kotistadion on SunTrust Park.
Seura on toinen jäljellä olevista National Leaguen perustajajäsenistä (toinen on Chicago Cubs). Seura perustettiin 1871 nimellä Boston Red Stockings, nimi Braves on ollut käytössä vuodesta 1912 lähtien, joskin 1936-1940 käytettiin nimeä Bees.
Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailu
Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailu () on Belgiassa Brysselissä järjestettävä musiikkikilpailu. Se on nimetty Belgian kuningattaren Elisabetin mukaan.
Sarjoja ovat viulu (vuodesta 1937), piano (vuodesta 1938), sävellys (vuodesta 1953) ja laulu (vuodesta 1988).
Luettelo Keski-Maan ruuista ja juomista
Luettelo Keski-Maan ruuista ja juomista sisältää tietoa J. R. R. Tolkienin fantasiakirjoissa esiintyvistä fiktiivisistä ruuista ja juomista.
Cram on "Hobitissa" ja "Tarussa sormusten herrasta" mainittu keksin kaltainen kuivamuona, jota Laakson ja Esgarothin ihmiset valmistavat. "Hobitissa" he jakoivat sitä kääpiöille näiden matkatessa Ereboriin.
"Cram"in reseptiä Tolkien ei ole selittänyt, mutta se "muistuttaa keksiä, säilyy loputtomiin, on kuulemma ravitsevaa mutta ei missään tapauksessa hyvää, pikemminkin varsin tylsää muonaa jota saa jauhaa kyllästymiseen asti".
Hunajakakut ovat "Hobitissa" esiintyviä ja "Tarussa sormusten herrasta" mainittuja kakkuja, joita Beorn ja myöhemmin hänen jälkeläisensä, beorningit, leipovat. Ne pysyvät tuoreina pitkään kuten "cram" ja "lembas", mutta tekevät syöjänsä hyvin janoisiksi.
Beorningit eivät kuitenkaan mielellään jakele leipomuksiaan vieraille.
Lembas on "Tarussa sormusten herrasta" ja "Silmarillionissa" kuvattu haltioiden matkaleipä, joka on kiedottu "mallorn"-puun lehteen. Pienikin pala "lembas"ia auttaa syöjäänsä jaksamaan. Se pysyy tuoreena pitkään ja on maistuvampaa kuin "cram" tai hunajakakut. "Lembas" muistuttaa todellisuuden ihmisten teeleipää.
Lähtiessään Lothlórienista Sormuksen Saattue sai Galadrielilta "lembas"ia, jota he käyttivät peruseväänään Valtasormuksen tuhoon asti.
Elokuvassa Klonkku (Sméagol) varasti "lembas"-leivät Frodolta ja Samilta, kun he olivat unessa. Klonkku tiputti leivän murusia Samin viitalle, ja pudotti leivät alas Salaisten portaiden kielekkeeltä. Kun Frodo ja Sam huomasivat leipien kadonneen, Klonkku uskotteli Samin syöneen ne. Tämä tuhosi Frodon ja Samin ystävyyden väliaikaisesti.
Maaleipä on "Keskeneräisten tarujen kirjassa" ja "Húrinin lasten tarinassa" esiintyvä nimitys, jota vähäkääpiö Mîm käyttää keräämistään villijuurista. Juuret olivat erinomainen ravinnonlähde, jota voi säilöä talveksi ja olivat pestyinä "valkeita ja meheviä ja kuorineen keitettynä ne maistuivat hyvältä, ikään kuin leivältä."
Enttien vesi on "Tarussa sormusten herrasta" esiintyvää salaperäistä ja tehokasta vettä, jota entit juovat. Vaikka tiedetään hyvin vähän, he näyttävät valmistavan sitä mitä ilmeisimmin ent'asumuksien alla virtaavien jokien vedestä, mutta ainutlaatuisella ja hienostuneella maulla, joka heijastaa enttien yhteyttä puihin ja metsiin. Sillä on kasvattava voima niihin juojiin, jotka eivät ole enttejä. Pippinin ja Merrin juotua sitä, he kasvoivat pituutta kolme tuumaa ja tulivat siten Konnun historian pisimmiksi hobiteiksi.
Miruvor on "Tarussa sormusten herrasta" mainittu haltioiden valmistama lämmin ja tuoksuva likööri ja lääkejuoma. Se palauttaa juojansa vahvaan ja terveeseen tilaan. Elrond antoi pullollisen "miruvor"ia Gandalfille Sormuksen Saattueen lähtiessä Rivendellistä. Gandalf antoi kulauksen sitä kullekin Saattueen jäsenelle kolme kertaa matkan aikana. Ensimmäisen kerran Caradhrasin lumimyrskyn aikana, toisen kerran heidän pysähtyessä lepäämään ja kolmannen kerran ennen Moriaan astumista.
Pizzalaatikkomainonta
Pizzalaatikkomainonta on yksi mainonnan väylistä. Pizzalaatikkomainonnan ideana on painaa mainos pizzalaatikon kanteen. Pizzeriat jakavat nämä laatikot kuluttajille.
La Rambla
La Rambla on Barcelonan pääkatu. Se koostuu useista peräkkäisistä "Rambla"-nimisistä kaduista, minkä vuoksi sitä kutsutaan myös monikollisella nimellä "Las Ramblas (esp.)" tai "Les Rambles (katal.)". La Rambla alkaa Plaça de Catalunya -aukiolta ja päättyy merenrannalle Port Vell -satamaan. Kadun keskiosa on leveää kävelykatua. Se on 1,2 kilometriä pitkä.
La Ramblalla on paljon ravintolaterasseja, kioskeja, katukauppiaita ja katuesiintyjiä kuten ihmispatsaita, minkä vuoksi se on suosittu turistikohde. Sen varrella on myös useita tunnettuja rakennuksia, kuten Liceu-oopperatalo, La Boqueria -kauppahalli ja Palau Güell.
Vieno Nordström
Vieno Johanna Nordström (s. 29. tammikuuta 1912 Paavola) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Tommi Moilanen
Tommi (Tuomas) Adolf Moilanen (s. 8. tammikuuta 1912 Sortavalan maalaiskunta) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Nimimerkillä "Iso-Haukka":
Sulo Pasanen
Sulo Kullervo Pasanen (s. 8. elokuuta 1912 Viipuri) on suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä Paavo Leimu.
Pasasen vanhemmat olivat kirvesmies Heikki Pasanen ja Hilma Hyvönen ja puoliso Sylvi Mirjam Kuokkanen. Hän työskenteli erilaisissa tilapäistöissä, mutta myös isänsä tapaan kirvesmiehenä, ennen kuin ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Olemisen sietämätön keveys (elokuva)
Olemisen sietämätön keveys on Philip Kaufmanin vuonna 1988 ohjaama yhdysvaltalainen elokuva Milan Kunderan vuonna 1984 julkaistusta samannimisestä romaanista.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Prahan keväässä 1968 naistenmies Tomas (Daniel Day-Lewis) menee naimisiin Terezan (Juliette Binoche) kanssa, muttei hylkää myöskään rakastajatartaan Sabinaa (Lena Olin).
Sorkot
Sorkot ovat songhai-kansaan kuuluva etninen ryhmä Malissa, Nigerissä ja Nigeriassa. He elävät Nigerjoen varrella sen keskijuoksun järvi- ja suoalueelta aina Gulbin Khebbi -sivujoelle saakka. Sorkot harjoittavat kalastusta, virtahepojen metsästystä ja veneenrakennusta. Elinkeinoiltaan samanlaisia ryhmiä ovat Nigerin keskijuoksun bozot ja somonot..
Songhain kieli
Songhain kieli (myös "songai") on Nigerjoen keskijuoksulla Malissa, Nigerissä sekä Burkina Fasossa puhuttava songhaikieli. Sen lähisukulaisia ovat lähinnä Nigerissä ja Nigeriassa puhuttava djerma eli zarma sekä Nigerin ja Beninin dendi. Malissa ja Algeriassa on myös tuaregien puhumia songhain variantteja. Kielen puhujamääräksi arvioidaan 1,1 miljoonaa.
Kieli koostuu toisistaan poikkeavista murteista, jotka muodostavat läntisen, keskisen ja itäisen ryhmän. Yleiskielen pohjana on Gaon seudulla puhuttava itämurre, johon lukeutuu muun muassa koyraboro senni. Länsimurteita puhutaan Timbuktun alueella ja keskimurteita Douentzan piirin Homborin seudulla. Sanastossa on runsaasti lainoja hausasta.
Songhaista tuli tärkeä alueellinen kieli Songhain valtakunnan aikana 1400–1500-luvuilla. Nigerjoen varrella sitä puhutaan edelleen myös toisena kielenä. Songhaita kirjoitetaan latinalaisella kirjaimistolla.
Matkaparkki
Matkaparkki on suuresti leirintäaluetta muistuttava paikka, joka on tarkoitettu lyhytaikaiseen yöpymiseen matkailuajoneuvossa.
Matkaparkit ovat yleensä vain lyhytaikaista majoitusta varten matkailuajoneuvoille joissa on omat käymälät ja harmaavesien talteenotot. Matkaparkit eroavatkin hieman leirintäalueista:
Maksullisissa paikoissa maksu suoritetaan usein lippuautomaattiin taikka lipaslaatikkoon josta joku sen tulee noutamaan säännöllisin väliajoin. Vaikka pysäköinti olisikin maksutonta, juomavesi ja sähkö ovat yleensä maksullisia. Usein mainitaan myös vapaaehtoinen "lahjoitus".
Yksinkertaisemmassa tapauksessa matkaparkki on matkailuajoneuvoille viitoitettu normaali pysäköintialue jossa on sallittua yöpyä. Tällaisissa tapauksissa pysäköintialueita käyttävät usein myös muun tyyppiset ajoneuvot kuten henkilöautot ja linja-autot.
Nykyään matkaparkeilla on usein myös ainakin yksi vedenottopiste, jäteastiat sekä WC:n tyhjennyspiste. Tähän saattaa olla lisänä infotaulut, picnic-alueet, -tuolit ja yleiset käymälät.
Jos mukaan lisätään vielä suihkut ja pesualtaat, aluetta kutsutaan usein mukavuusalueeksi (Komfort-Stellplatz). Tämä harmaannuttaa eroa perinteisiin leirintäalueisiin entisestään. Leirintä-alueiden pitäjät ovat lisänneet matkaparkkien järjestelyä ja markkinointia teillä liikkuville alueellaan.
Keski-Euroopan turistialueilla yöpyminen matkailuajoneuvoilla pysäköintialueilla on kiellettyä, ja turistit ohjataan mieluummin leirintäalueille. Tämä ei kuitenkaan miellytä, koska entistä useammat matkailijat liikkuvat spontaanisti ja yöpyvät paikassa vain yön tai kaksi (esimerkiksi kaupunkikierros ja illallinen ravintolassa). Leirintäalueet ovat myös usein hankalasti kaupungin ulkopuolella.
Tutkimuksen mukaan matkaparkeissa yöpyvät turistit kuluttavat keskimäärin enemmän rahaa alueella kuin leirintäalueilla yöpyvät. Matkailijoiden häätäminen ei pelkästään aiheuta matkailijoiden yöpymistä yleisillä teillä, vaan vaikuttaa myös välittömästi paikallisiin yrityksiin ja verotuloihin.
Helpot matkaparkit yöksi voidaan luoda nykyisistä käyttämättömistä parkkipaikoista (esimerkiksi koulut, uimahallit ja urheiluhallit) ilman merkittäviä kustannuksia. Näin myös alueilla missä kustannukset tai infrastruktuuri estävät perinteisen leirintäalueen perustamisen. Koska matkailuajoneuvot eivät ole suoraan riippuvaisia nykyisestä infrastruktuurista, voidaan vesi- ja jätehuolto tarjota jonkin matkan päässä matkaparkista, esimerkiksi paikallisen vedenpuhdistamon yhteydessä.
Freeman (albumi)
Freeman on suomalaisen pop-laulaja Freemanin vuonna 1976 Love Records -levymerkille levyttämä albumi. Levyn tuotti ja sovitti suomalainen lauluntekijä Hector, joka teki sille myös sanoituksia.CD:n bonuskappaleet
Kultareuna (yhdistys)
Kultareuna ry. on arpajaisyhdistys, jonka työväenliikkeen järjestöt Valistustyö ja vapaa kansanvalta, Työväenlehdistön kannatusyhdistys sekä sitoutumaton Invalidien huolto perustivat Helsingissä kesäkuussa 1959. Vuoteen 2016 mennessä Kultareuna ry. on järjestänyt yli kuudetsadat arpajaiset, joiden puhdas tuotto eri yhdistyksille on ollut 27 miljoonaa euroa ja myynnin arvo lähes 100 miljoonaa euroa.
Niafunkén piiri
Niafunkén piiri () on paikallishallintoalue Timbuktun alueella Malissa. Sen pinta-ala on 11 000 neliökilometriä. Asukkaita on 175 400 henkeä (vuonna 2009).
Niafunkén piiri rajoittuu pohjoisessa Timbuktun alueen Goundamin ja Dirén, idässä Gourma-Rharousin ja etelässä Moptin alueen Douentzan, Moptin ja Youwaroun piireihin. Seutu kuuluu kuivuudesta kärsivään Sahelin vyöhykkeeseen. Sen läpi virtaa tulva-alueen muodostava Nigerjoki. Muita vesistöjä ovat Nigerin sivuhaarat Dioni ja Gonia sekä tulvajärvet kuten Takadji, Koboro ja Daga. Luonnonvarainen kasvillisuus käsittää akaasioita, egyptinhaarapalmuja ja jokikananhirssin kaltaisia heinäkasveja.
Moptin alueeseen kuulunut piiri yhdistettiin vasta muodostettuun Timbuktun alueeseen vuonna 1977, ja samalla osa siitä liitettiin uuteen Youwaroun piiriin. Nykyään Niafunkén piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Banikane Narhawa, Dianké, Fittouga, Koumaïra, Léré, N’Gorkou, Soboundou ja Soumpi. Hallinnollinen keskus on Soboundoun kunnan Niafunké. Kyliä ja nomadiryhmiä on yhteensä 310.
Piiri käsittää vain 2,2 % alueen pinta-alasta, mutta 26,0 % sen asukasluvusta. Asukkaista 62 % on songhaita, 22,5 % fulbeja ja 10 % bambaroita. Lisäksi on sorkoja, bozoja, tuaregeja ja maureja.
Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja käsityöammatteja. Léréssä, Darissa, Attarassa ja Saraferéssa pidetään tärkeät karjamarkkinat. Kalaa myydään Moptiin ja naapurimaihin. Elintaso on alhainen ja nuoriso pyrkii muuttamaan muualla ansiotöihin.
Piirissä toimii yksi esikoulu, 62 alakoulua, seitsemän yläkoulua, 12 koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED), lyseo ja kolme koraanikoulua. Terveyspalvelut käsittävät Niafunkén poliklinikan ja 18 terveyskeskusta. Kulttuurilaitoksia ovat julkinen kirjasto, näyttelysali ja kulttuuritalo. Vesihuoltoon kuuluu kaivoja, porakaivoja sekä Niafunkén ja Lérén vesijohtoverkot. Puhtaan juomaveden ulottuvilla on 83,7 % väestöstä. Niafunkéssa on myös sähköverkko.
Paikallinen nähtävyys on Tondidaroun megaliittialue Takadjijärven rannalla 16 kilometriä Niafunkésta luoteeseen. Majoituspalveluja tarjoaa pieni hotelli.
Anja-Kaija Kärävä
Anja-Kaija Kärävä (28. syyskuuta 1912 Lappee – 24. tammikuuta 2004 Lahti) oli suomalainen kirjastonhoitaja, nukketeatterin johtaja ja näytelmäkirjailija.
Kärävä pääsi ylioppilaaksi 1933 Käkisalmen yhteislyseosta. Hän suoritti kirjastonhoitajatutkinnon 1946 ja myöhemmin hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1968.
Kärävä toimi Lahden kaupunginkirjaston lastenkirjastonhoitajana 1946–1975 ja nukketeaatteri Anjakaijan johtajana vuodesta 1970.
Rikkakurmio
Rikkakurmio ("Corispermum pallasii", syn. "C. hybridum", "C. leptopterum") on revonhäntäkasveihin ("Amaranthaceae") kuuluva kasvilaji.
Rikkakurmio on yksivuotinen, tyvestään runsaasti haarova pysty ruoho. Varren haarat ovat pitkiä ja kohenevia. Kasvi kasvaa 10–50 cm korkeaksi. Nuoret versot ovat tähtikarvaisia, mutta vanhemmiten kasvista tulee tavallisesti kalju. Kierteisesti sijoittuneiden lehtien lapa on ehyt, suikea, otakärkinen ja kooltaan 2–7 cm pitkä. Kukinnot ovat lyhyitä tähkiä, jotka sijaitsevat varren ja haarojen kärjissä. Kukat kasvavat yksittäin tukilehtien hangoissa. Tukilehtien tyviosa on leveä ja kalvolaitainen. Kehälehtiä on yksi. Suomessa rikkakurmio kukkii vasta syyskuussa. Hedelmä 3–4 mm pitkä pähkylä, jonka reunalla on tavallisesti leveä, kalvomainen siipipalle.
Rikkaharmio on kotoisin Euroopasta. Suomessa se on kuitenkin harvinainen uustulokas, jota on tavattu muutamista paikoista Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikolta.
Suomessa rikkakurmiota on löydetty tyypillisissä tulokaslajin kasvupaikoissa, kuten satamissa, myllyillä ja kaatopaikoilla.
Tähtisarja – 30 suosikkia (Juha Tapio)
Tähtisarja – 30 suosikkia on Juha Tapion toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2011. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 23.
Villalaukku
Villalaukku ("Rhinanthus alectorolophus") on näivekasveihin ("Orobanchaceae") kuuluva laji. Sitä esiintyy Euroopan keskiosassa. Se on havaittu Suomessa vuonna 1949.
Villalaukku on enintään puoli metriä korkeaksi kasvava keltakukkainen ruoho. Se näytää isolaukulta ("Rhinanthus angustifolius", "Rhinanthus serotinus"), tosin lajin kukkiessa sen verhiöt ovat pitkän valkoisen karvan peitossa. Hedelmien eli kotien kehittyessä villalaukun verhiöt kaljuuntuvat osittain. Isolaukun verhiöt ovat kokonaan kaljut.
Richard Gynge
Richard Gynge (s. 1. helmikuuta 1987 Tyresö, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Lev Prahaa. Hänen vahvuuksiin kuuluu tekniset taidot ja hyökkäyspään pelaaminen. Hänen heikkouksiin kuuluu puolustuspään pelaaminen ja hänellä on parannettavaa myös luistelussa. Gynge laukoo oikealta.
Gynge on Hammarby IF:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2005–2006 ylivoimasesti koko J20 SuperElitin piste-, maali- ja syöttöpörssin. Gynge teki 16 tehopistettä enemmän kuin pistepörssissä toiseksi sijoittunut joukkuetoveri Sebastian Ellerstad. Hän oli joukkueen paras pistemis myös kevään 2006 pudotuspeleissä tehoilla 2+3=5. Gynge pelasi samalla kaudella myös ensimmäiset miesten pelinsä pelatessaan kuusi ottelua Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa.
Kaudeksi 2006–2007 Gynge teki sopimuksen Elitserien-joukkue Brynäs IF:n kanssa. Hän pelasi kautensa kuitenkin suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskanin Nybro IF:ssä, jonka paras pistemies ja maalintekijä Gynge oli tehoilla 21+18=39. Hän sijoittui koko Allsvenskanin maalipörssissä seitsemänneksi VIK Västerås HK:n Patrik Berglundin ja Södertälje SK:n Johan Wiklanderin kanssa. Gynge pelasi kauden aikana Brynäsissä kolme Elitserien-ottelua sekä kolme ottelua sen J20-joukkueessa. Hän pelasi myös kauden 2007–2008 suurimmaksi osaksi lainalla Allsvenskanissa; VIK Västerås HK:n ja IK Oskarshamnin joukkueissa. Gynge pelasi vain yhden Elitserien-ottelun Brynäsissä ja seitsemän sen J20-joukkueessa.
Gynge pelasi kauden 2008–2009 kokonaan Oskarshamnissa. Hän voitti tehoilla 17+24=41 joukkueen sisäisen maalipörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Eetu Qvistin kanssa. Kaudeksi 2009–2010 Gynge siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella AIK IF:ään. Hän sijoittui tehoilla 28+24=52 koko Allsvenskanin maalipörssissä toiseksi Leksands IF:n Pelle Prestbergin jälkeen sekä pistepörssissä kuudenneksi. Gynge oli myös AIK:n paras pistemies ja hän oli kauden päätteeksi nostamassa joukkuetta Elitserieniin. Huhtikuussa 2010 Gynge teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen AIK:n kanssa.
Kausi 2010–2011 oli Gyngelle ensimmäinen kokonainen Elitserienissä. Hän oli tehoilla 12+11=23 AIK:n paras maalintekijä ja kolmanneksi paras pistemies. Kaudella 2011–2012 Gynge voitti 28 osumallaan koko Elitserienin maalipörssin. Hän oli Robert Rosénin jälkeen AIK:n toiseksi paras pistemies ja sijoittui Elitserienin pistepörssissä kuudenneksi.
Toukokuussa 2012 Gynge teki kaksivuotisen sopimuksen OHK Dinamo Moskovan kanssa. Gynge ehti pelata Moskovassa 29 peliä ja teki niissä 10 maalia, kunnes tammikuussa 2013 joukkue myi hänet tšekkiläiseen KHL-seuraan, Lev Prahaan.
Gynge debytoi Ruotsin A-maajoukkueessa vuoden 2012 Karjala-turnauksessa. Hänen ensimmäinen A-maaottelunsa oli näin ollen 7. marraskuuta 2012 Liberecissä pelattu turnauksen avausottelu Tšekkiä vastaan. Gynge pelasi turnauksessa uransa kaikki kolme A-maaotteluaan ja teki niissä yhden syöttöpisteen.
Gynge on pelannut myös kuusi nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Elävä patsas
Elävä patsas tai ihmispatsas on patsaaksi tekeytyvä henkilö. Elävä patsas on pukenut ja maskeerannut itsensä patsaan näköiseksi, ja hän pysyttelee pitkiä aikoja lähes liikkumattomana. Eläviä patsaita tapaa katuesiintyjinä monien suurkaupunkien kävelykaduilla ja puistoissa, missä he saavat tienestinsä ohikulkijoiden rahalahjoituksista. Suurkaupungeissa työskentelevien esiintyjien sesonki kestää yleensä 4–5 kuukautta, ja he voivat esiintyä useita tunteja päivässä. Heitä voi myös vuokrata erilaisiin tapahtumiin.
Miimikon koulutuksesta on suurta hyötyä ihmispatsaan työssä, sillä esiintyjän täytyy pystyä lepäämään erilaisissa asennoissa sekä osata liikkua kuin hidastetussa filmissä. Esiintyjä seisoo yleensä jalustan päällä suojautuakseen koirilta.
Alankomaalaisessa Arnhemin kaupungissa 28.–29. elokuuta järjestettävillä festivaaleilla valitaan vuosittain maailman paras elävä patsas.
Jouko Kallioniemi
Jouko Kalervo Ultimo Kallioniemi (s. 12. lokakuuta 1912 Helsinki) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Lea Sarasto
Lea Irmelin Sarasto (s. 18. marraskuuta 1912 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Resande Man
Resande Man oli ruotsalainen kruunulle kuulunut sotalaiva, joka upposi vuonna 1660 Tukholman saaristossa Vikstenin luona Älvsnabbenin ja Landsortin välillä.
Laiva oli matkalla Puolaan lastinaan kultaa, rahaa ja jalokiviä, joilla oli tarkoitus taivutella Puolaa liittoutumaan Ruotsin kanssa Venäjää vastaan.
Laivan mukana hukkui 38 miehistön jäsentä. 26 pelastui, ja heidän antamiensa tietojen perusteella laiva löydettiin. Vuosi uppoamisen jälkeen hylystä nostettiin 22 kanuunaa ja osa arvotavarasta.
Hylkyä ei sen jälkeen enää etsinnöissä löytynyt, ennen kuin keväällä 2012 ruotsalainen meriarkeologinen yhdistys ilmoitti todennäköisesti löytäneensä sen. Hylky on samanpituinen, ja siitä puuttuu päämasto, kuten oli aikanaan ilmoitettukin. Muita sotalaivojen uppoamisia paikalla ei tiedetä tapahtuneen.
Alan Valentine
Alan Chester Valentine (23. helmikuuta 1901 Glen Cove, New York – 14. heinäkuuta 1980 Rockland, Maine) oli yhdysvaltalainen professori ja rugby union -pelaaja.
Valentine opiskeli aiemmin Pennsylvanian yliopistossa maisteriksi ja jatkoi sen jälkeen Oxfordin yliopistoon Englantiin. Siellä hän pelasi ensimmäisenä amerikkalaisena kolme kertaa rugby-ottelussa Cambridgea vastaan ja tuli tunnetuksi vahvana taklaajana. Valentinen palattua Yhdysvaltoihin hän alkoi järjestää joukkuetta Pariisin olympialaisiin 1924, joissa maa lopulta voitti kultaa ja Valentine pelasi hyökkääjänä.
Valentinella oli monia akateemisia tehtäviä Oxfordin yliopistosta lähtemisen jälkeen, hän toimi muun muassa Yalessa taidehistorian professorina vuoteen 1935 saakka. Tuona vuonna hänestä tuli Rochesterin yliopiston presidentti, ja 34-vuotiaana hän on yksi nuorimmista suuren yliopiston johtajista koskaan. Toisen maailmansodan jälkeen hän oli mukana Marshall-apu -ohjelmassa. Vuonna 1950 Yhdysvaltain presidentti Harry S. Truman nimesi hänet projektin johtajaksi. Valentine myös kirjoitti elämänsä aikana useita kirjoja ja sai monia kunnia-arvonimiä.
Kyllikki Pellinen
Kyllikki Immonen, o. s. "Pellinen" (19. joulukuuta 1912 Tuusula – 20. maaliskuuta 1998 Outokumpu) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Immosen vanhemmat olivat Aleksi Pellinen ja Ida Tallgren. Hän pääsi ylioppilaaksi Riihimäen yhteiskoulusta 1932 ja valmistui filosofian maisteriksi.
Kyllikki Immonen oli naimisissa Lauri Immosen kanssa. Heidän poikansa kansakoulunopettaja Tapani Immonen (s. 1945) on kirjoittanut muutamia jännitysromaaneita.
Nimellä "Kyllikki Pellinen":
Nimellä "Kyllikki Immonen":
Julio César Terán Dutari
Julio César Terán Dutari (s. 15. elokuuta 1933) on panamalaissyntyinen, Ecuadorissa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 25. heinäkuuta 1963 ja nimitettiin Quiton arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Horrean titulaaripiispaksi 12. heinäkuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio José González Zumárraga, jota avustivat José Mario Ruiz Navas ja Luis Enrique Orellana Ricaurte.
Terán Dutari sai 14. helmikuuta 2004 Ibarran piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 2011. Hän sai 15. maaliskuuta 2012 nimityksen Santo Domingo en Ecuadorin apostoliseksi hallitsijaksi.
José Fernández Arteaga
José Fernández Arteaga (s. 12. syyskuuta 1933) on meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tulancingon hiippakuntaan 4. huhtikuuta 1957 ja nimitettiin Apatzinganin hiippakuntaan 13. heinäkuuta 1974, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Pio Gaspari, jota avustivat Victorino Alvarez Tena ja José Abraham Martínez Betancourt.
Fernández Arteaga sai 8. helmikuuta 1980 nimityksen Coliman piispaksi ja 20. joulukuuta 1988 Chihuahuan koadjuuttoriarkkipiispaksi. Hänestä tuli Chihuahuan arkkipiispa 24. kesäkuuta 1991. Hän jäi eläkkeelle 29. syyskuuta 2009.
Ruth Winch
Ruth Isabel Winch (25. elokuuta 1870 Ryde, Wightsaari – 9. tammikuuta 1952 Beaumaris, Anglesey) oli brittiläinen tennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Lontoon olympialaisissa 1908 kaksinpeliin, josta hän sai pronssia. Winch pääsi turnauksessa välieriin saakka pelaamatta otteluakaan, ja hävisi tuolloin brittiläiselle Dorothea Douglass Chambersille.
Dominique Kimpinde Amando
Dominique Kimpinde Amando (14. elokuuta 1933 – 22. tammikuuta 2017) oli Kongon demokraattisesta tasavallasta kotoisin ollut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 29. kesäkuuta 1962 papiksi Baudouinvillen hiippakuntaan (myöh. Kalemie-Kirungu). Kimpinde Amando nimitettiin Kilwa-Kasengan piispaksi 28. maaliskuuta 1980, ja piispaksi vihkiminen seurasi 4. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Agnelo Rossi ja Joseph-Albert Malula.
31. maaliskuuta 1989 Kimpinde Amando sai nimityksen Kalemie-Kirungun piispaksi, ja tässä virassa hän toimi, kunnes vetäytyi eläkkeelle 15. syyskuuta 2010.
Tauno Terho
Tauno Taneli Terho (27. marraskuuta 1912 Helsinki – 6. huhtikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Jean-Pierre Tafunga Mbayo
Jean-Pierre Tafunga Mbayo (s. 25. heinäkuuta 1942) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 16. syyskuuta 1972 ja nimitettiin Kilwa-Kasengan hiippakunnan johtoon 6. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. tammikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Eugène Kabanga Songasonga, jota avustivat Faustin Ngabu ja Dominique Kimpinde Amando.
Tafunga Mbayo sai 10. kesäkuuta 2002 nimityksen Uviran piispaksi. Hänet nimitettiin 31. heinäkuuta 2008 Lubumbashin koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 1. joulukuuta 2010 hänestä tuli sen arkkipiispa.
Fulgence Muteba Mugalu
Fulgence Muteba Mugalu (s. 9. heinäkuuta 1962 Kongolo) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kongolon hiippakuntaan 5. elokuuta 1990 ja nimitettiin Kilwa-Kasengan hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Dominique Kimpinde Amando, jota avustivat Jérôme Nday Kanyangu Lukundwe ja Nestor Ngoy Katahwa.
Oscar Ngoy wa Mpanga
Oscar Ngoy wa Mpanga (s. 5. joulukuuta 1964) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli spiritaani vuonna 1988, ja hän sai pappisvihkimyksensä 26. heinäkuuta 1992. Hänet nimitettiin Kongolon hiippakunnan johtoon 31. maaliskuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jérôme Nday Kanyangu Lukundwe, jota avustivat Giovanni d'Aniello ja Nestor Ngoy Katahwa.
Harry Hebner
Harry J. Hebner (15. kesäkuuta 1891 Chicago – 12. lokakuuta 1968 Lake Worth) oli yhdysvaltalainen uimari, vesipalloilija ja olympiavoittaja.
Hebner oli vuonna 1908 Lontoon olympialaisissa mukana maansa pronssia voittaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa ja pääsi välieriin saakka 100 metrin vapaauinnin henkilökohtaisella matkalla. Hän piti kaikkia selkäuinnin maailmanennätyksiä hallussaan vuosina 1910–1917, ja Hebner voitti tuona aikana muun muassa 100 metrin selkäuinnin olympiakultaa 1912 olympiaennätyksellä 1.21,2 sekä seitsemän AAU:n 150 jaardin selkäuintititteliä. Hebner sai Tukholman olympialaisista 1912 selkäuintikullan lisäksi hopeaa vapaauintiviestistä. Hän voitti urallaan 35 AAU:n mestaruutta uinnissa.
Hebner pelasi vesipallossa Illinois Athletic Clubin riveissä saaden AAU:n mestaruuden seitsemästi. Hän osallistui lajissa olympialaisiin 1920, jolloin Yhdysvallat oli turnauksen kuudes. Hebner kuoli vuonna 1968, ja samana vuonna hänet nimettiin uinnin kansainväliseen kunniagalleriaan.
Bernard Joseph Harrington
Bernard Joseph Harrington (s. 6. syyskuuta 1933 Detroit) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Detroitin arkkihiippakuntaan 6. kesäkuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Uzaliksen titulaaripiispaksi 23. marraskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Adam Joseph Maida, jota avustivat Dale Joseph Melczek ja Walter Joseph Schoenherr.
Harrington sai 4. marraskuuta 1998 nimityksen Winonan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. tammikuuta 1999. Hän jäi eläkkeelle 7. toukokuuta 2009.
Herman Wilhelm Avellan
Herman Wilhelm Avellan (28. marraskuuta 1912 Viipuri – 13. heinäkuuta 1980) oli suomalainen lääkäri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Avellanin vanhemmat olivat varatuomari Johan Severin Avellan ja Alice Sophie Thesleff ja puoliso vuodesta 1940 Greta Christiane Rothe. Avellan pääsi ylioppilaaksi 1930 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1935 sekä lisensiaatiksi 1943. Keuhkosairauksiin Avellan erikoistui 1947. Avellan toimi Helsingissä aluelääkärinä 1946–1972 ja terveyskeskuslääkärinä 1972–1975. Hän oli myös Kulosaaren ruotsalaisen yhteiskoulun koululääkärinä 1946–1965. Sotilasarvoltaan Avellan oli lääkintäkapteeni (1943).
Kolme Sormusta
Kolme Sormusta ovat kuvitteelliset esineet, jotka esiintyvät J. R. R. Tolkienin fantasiakirjoissa. Ne ovat Valtasormuksen jälkeen voimakkaimmat mahtisormukset.
Kolme sormusta takoi Celebrimbor, joka oli oppinut taidon Annatarilta, joka paljastuikin myöhemmin Sauroniksi. Näihin mahtisormuksiin Sauron ei ollut koskaan koskenut, mutta koska hän oli opettanut niiden takomisen Celebrimborille, ne olivat yhteydessä Valtasormukseen. Haltiat kuitenkin huomasivat asian eivätkä käyttäneet sormuksia ennen Kolmannen Ajan alkua.
Sormukset olivat näkymättömiä paitsi sille, joka oli nähnyt Silmän. Frodo näki Nenyan Galadrielin sormessa kun hän oli nähnyt Silmän
Galadrielin peilin kautta. Valtasormuksen tuhouduttua sormukset näkyivät kantajiensa sormessa ja niiden voima oli mennyt.
Elrond sanoo näiden sormusten tekijöiden ajatelleen luovuutta, parannusta ja ymmärtämystä ja että käyttäjien ajatukset ja mieli paljastuisivat ja kaikki mitä sormuksilla on tehty, kääntyisi tekijöiden turmioksi ja pahaksi. Hän myös aavistaa, että sormusten voima katoaisi Valtasormuksen tuhoutumisen myötä. Kuitenkin tämä olisi parempi kuin että kaikki sortuisi pimeyteen.
Narya oli punaisella kivellä, rubiinilla, koristeltu sormus. Celebrimbor antoi tämän sormuksen alun perin Gil-galadille Vilyan ohella. Gil-galad antoi kuitenkin tämän sormuksen luutnantilleen, Círdanille. "Tarun sormusten herrasta" mukaan tämä sormus annettiinkin Círdanille jo heti takomisen jälkeen. Kolmannella Ajalla Círdan antoi Naryan Gandalfille.
Tämä sormus antoi kantajalleen rohkeutta sekä uskoa tehtäväänsä ja sen tekemiseen. Gondorin puolustuksessa Gandalf valoi Naryan avulla puolustajiin rohkeutta ja karkotti Nazgûlien lietsomaa pelkoa.
Círdan aavisti Gandalfin tarvitsevan sormusta ja antoi sen hänelle, sillä Círdanilla se "makaisi tyhjän panttina" kuten hän sanoi Gandalfille.
Naryaa on kutsuttu myös nimillä Punainen Sormus, Tulen Sormus ja Kolmas Sormus.
Nenya oli "mithril"istä taottu ja valkoisella kivellä koristeltu sormus. Tämän sormuksen omisti Galadriel, Lothlórienin Valtiatar. Sormuksen omistajuus toi kuitenkin hänelle surua, sillä se sai hänet kaipaamaan merta ja halua palata Kuolemattomille Maille.
Sormus auttoi torjumaan Dol Guldurista Lotholórieniin hyökänneet joukot, sillä vain Sauron olisi voinut uhmata sitä. Haltijoiden lyötyä joukot Galadriel puhdisti Dol Guldurin sormuksen avulla. Sauronin kukistuttua Nenya menetti voimansa ja Galadriel vei sen mukanaan meren yli.
Nenyaa on kutsuttu myös nimillä Valkoinen Sormus, Veden Sormus ja Timanttisormus.
Vilya oli kultainen sinisellä kivellä, safiirilla, koristeltu sormus. Tämä sormus annettiin aluksi Naryan ohella Gil-galadille. Gil-galad kantoi sitä aina Dagorladin taisteluun asti, jossa hän kaatui. Hän antoi sormuksen Elrondille juuri ennen kuolemaansa. Taistelun jälkeen Elrond vei sormuksen Rivendelliin ja Kolmannen Ajan lopussa meren yli.
Vilyaa on kutsuttu myös nimillä Sininen Sormus, Ilman Sormus ja Safiirisormus.
Spring Breakers
Spring Breakers on Harmony Korinen käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen rikos-komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Selena Gomez, Vanessa Hudgens, Ashley Benson, Rachel Korine ja James Franco. Elokuvan maailmanensi-ilta oli Venetsian elokuvajuhlilla syyskuussa 2012. Teatterilevitykseen se tuli Yhdysvalloissa maaliskuussa 2013 ja Suomessa toukokuussa 2013.
Vuonna 2016 "Spring Breakers" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
"Spring Breakers" seuraa neljää tyttöä, jotka lähtevät collegen kevättauolla lomalle Floridaan. Matkan he kustantavat ryöstämällä lounaspaikan ja juhlivat perillä estoitta, kunnes jäävät kiinni huumeratsiassa. Paikallinen räppäri Alien (James Franco) maksaa heidät ulos putkasta, ja tyttöjen syöksykierre jatkuu hänen rinnallaan – ainakin niiden, jotka eivät ymmärrä lähteä linja-autolla takaisin kohti kotia.
Pentti-Oskari Kangas
Pentti-Oskari Kangas (s. 20. toukokuuta 1943 Uusikaupunki) on suomalainen matkailuyrittäjä ja entinen muusikko, musiikkitoimittaja ja kalankasvattaja.
Pentti-Oskari Kangas valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman opettajaseminaarista 1964. Hän toimi opettajana viiden vuoden ajan. Vuonna 1966 Kangas perusti huumoriyhtyeen Pentti-Oskari Kankaan 7 Seinähullua Veljestä (sittemmin nimeltään Seitsemän seinähullua veljestä). Jäätyään pois yhtyeestä hän on toiminut sen tuottajana.
Kangas on toiminut yrittäjänä monella alalla, vuodesta 1985 lähtien matkailuyrittäjänä saaristossa. Hänen yrityksensä Herrankukkaro sijaitsee Rymättylässä. Kangas on useina vuosina toiminut myös kenttätyöntekijänä köyhien lasten ja vammaisten Lotus Hill -avustushankkeessa Sri Lankassa.
Transtukipiste
Transtukipiste on Setan yhteydessä toimiva transihmisille ja heidän läheisilleen psykososiaalisia tukipalveluita tarjoava yksikkö ja sukupuolen monimuotoisuuden asiantuntijana. Transtukipistettä rahoittaa Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus. Transtukipiste konsultoi ja kouluttaa sekä kokoaa tutkimustietoa ja kokemuksellista ymmärrystä sukupuolen variaatiosta. Transtukipiste on perustettu vuonna 1994.
Lemmy Caution
Lemmy Caution on brittiläisen kirjailija Peter Cheyneyn luoma fiktiivinen etsivähahmo. Cheyney julkaisi yhteensä 10 Lemmy Caution -romaania vuosina 1936-1945. Vanhemmissa teoksissa Caution on FBI-agentti, myöhemmin yksityisetsivä. Ensimmäisen kirjan julkaisun aikoihin Cheyney toimi itsekin poliisina, mutta kirjan menestyksen myötä hänestä tuli päätoiminen kirjailija. Kirjat on ensimmäistä lukuun ottamatta julkaistu myös suomeksi 1940–1960-luvuilla.
Toisen maailmansodan jälkeen Cheyneyn dekkarit saavuttivat suurta suosiota Ranskassa. Vuosina 1953–1965 maassa valmistui yhteensä kahdeksan Lemmy Caution -elokuvaa. Kaikkien pääosaa esitti venäläistaustainen amerikkalaisnäyttelijä Eddie Constantine. Tunnetuin Lemmy Caution -elokuvista on Jean-Luc Godardin ohjaama, tyyliltään muista täysin poikkeava "Lemmy Caution – piru mieheksi" (1965).
Bernard Borderien ohjaamassa "Eddie ja naiset" -elokuvassa on rooli myös suomalaisella Carita Järvisellä.
Vyöankeriaat
Vyöankeriaat (Myrocongridae) on ankeriaskaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Atlantilta ja indopasifiselta merialueelta.
Vyöankeriaiden heimoon kuuluu 1 suku ja 5 lajia. Lajit ovat punavyöankerias ("Myroconger compressus"), "M. gracilis", mustahammasankerias ("M. nigrodentatus"), "M. prolixus" ja "M. seychellensis". Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkähköjä ja litteäruumiisia kaloja. Vyöankeriaiden selkä- ja pyrstöevät ovat pitkät ja yhtyneet pyrstöevän kanssa. Rintaevät ovat hyvin kehittyneet. Kalojen silmät ovat kookkaat ja suu keskikokoinen. Väriltään vyöankeriaat ovat usein punaisia tai kellertäviä. Vyöankeriaita pidetään valemureenojen (Chlopsodae) ja mureenojen (Muraenidae) alkeellisena sisarheimona.
Suurin osa vyöankeriaslajeista elää trooppisissa vesissä itäisellä Atlantilla ja eräät lajit Tyynessämeressä tai Intian valtameressä. Ne elävät yleensä 50–560 metrin syvyydessä.
Angelo Ogbonna
Angelo Obinze Ogbonna (s. 23. toukokuuta 1988 Cassino) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia.
Alessandro Diamanti
Alessandro Diamanti (s. 2. toukokuuta 1983 Prato, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Diamanti voi kuitenkin siirtyä vaivattomasti myös hyökkääjän rooliin, kuten hän pelasi Italian EM-joukkueessa, hyökkääjänä. Hän edustaa Serie A -joukkue Palermoa. Diamanti on 2010-luvun alkupuolella pelannut Italian maajoukkueessa.
Aikaisemmin hän on pelannut Bolognassa, West Hamissa, Livornossa ja Pratossa.
Jetro Willems
Jetro Willems (s. 30. maaliskuuta 1994 Rotterdam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Eredivisie-joukkue PSV Eindhovenia. Hän on kaikkien aikojen nuorin pelaaja EM-kisojen historiassa.
Marcin Wasilewski
Marcin Wasilewski (s. 9. kesäkuuta 1980 Krakova, Puola) on puolalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on edustanut muun muassa belgialaisseura RSC Anderlechtiä ja Englannin Valioliigan Leicester Cityä. Wasilewski debytoi maansa maajoukkueessa vuonna 2002 ja on pelannut kaksissa arvokisoissa, EM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2012. Kaikkiaan hän on pelannut 60 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.