hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hyötyliikunta
Hyöty- eli arkiliikunta on liikuntaa jonkin muun tekemisen ohella eli ei pelkästään liikunnan vuoksi, siis jokapäiväiseen elämään kuuluvaa liikkumista - painojen nostelu kuntosalilla ei siis ole hyötyliikuntaa. Työmatkan tai muun välttämättömän matkan kulkeminen pyörällä auton sijasta, pihan haravoiminen tai portaiden käveleminen hissillä kulkemisen sijaan täyttää hyötyliikunnan kriteerit.
Hyötyliikunta voi olla myös ajattelutapa - oman terveyden edistämistä. Jo puolen tunnin päivittäinen kävely tai pyöräily, vaikkapa kahdessa 15 minuutin osassa, pitää terveyttä yllä. Hyötyliikunta ei kuitenkaan yleensä nosta kuntoa eikä auta painon pudottamisessa.
Luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista
Tämä on luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista.
Nolla (0) ei ole käytössä.
Kansainvälinen suuntanumero
Kansainvälinen suuntanumero eli maakoodi on kansainvälisiin puhelinyhteyksiin tarvittava puhelinnumeron etuliite. Numerot on jaettu niin, että valtiot ja alueet voivat erottua toisistaan eivätkä numerot mene päällekkäin. Suuntanumeron pituus on 1–3 numeroa. Niitä jakaa ja hallinnoi Kansainvälinen televiestintäliitto.
Useimmissa maissa, myös Suomessa, paikallisen suuntanumeron ensimmäinen nolla jätetään pois käytettäessä kansainvälistä suuntanumeroa. Esimerkiksi paikallinen numero "019 1234567" on kansainvälisessä muodossaan "+358 19 1234567". Merkki ”+” tarkoittaa kansainvälisen puhelun maittain vaihtelevaa ulkomaantunnusta. Ulkomaantunnus on Euroopassa yleensä 00. Suomessa on tämän rinnalla vaihtoehtoisena tapana valita ulkomaanpuhelun operaattoritunnus. Matkapuhelimilla on yleensä mahdollista kirjoittaa suoraan +-merkki laitekohtaisella tavalla.
Jonna Geagea
Jonna Elina Geagea (o.s. Kosonen, s. 3. syyskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen laulaja, joka tuli tutuksi Nylon Beatin vaaleana solistina. Nylon Beatin jälkeen hän on julkaissut albumin Jonna’s Problem -yhtyeensä kanssa sekä ensimmäisen sooloalbuminsa syksyllä 2010.
Nylon Beatin viimeisen keikan jälkeen 31. joulukuuta 2003, Jonna osallistui vuoden 2004 Euroviisujen Suomen karsintoihin kappaleella ”Like Believers Do” sijoittuen neljänneksi. Hän kilpaili karsinnoissa taiteilijanimellä Jonna K. Euroviisujen jälkeen Kosonen perusti The Johnson -nimisen yhtyeen, joka myöhemmin vaihtoi nimensä Jonna’s Problemiksi.
Kesällä 2005 Jonna lainasi ääntään Children of Bodom -metalliyhtyeen singlen ”In Your Face” B-puolen Britney Spears -coverkappaleeseen ”Oops!… I Did It Again”. Samoihin aikoihin Jonna lauloi Kiivan singlellä ”Tyttöjen juttuja”. Lisäksi hän oli mukana power metal -yhtye Warmenin kappaleella ”They All Blame Me”, jonka hän oli myös sanoittanut. Hän vieraili myös kolmella kappaleella Warmenin vuonna 2009 julkaistulla "Japanese Hospitality" -albumilla.
Jonna’s Problem julkaisi esikoisalbuminsa 22. maaliskuuta 2006. Albumi ei kuitenkaan menestynyt, se nousi vain yhdeksi viikoksi Suomen viralliselle albumilistalle 32. sijalle.
Geagea julkaisi ensimmäisen suomenkielisen soolosinglensä ”Taasko se alkaa?” 31. toukokuuta 2010. Ensimmäinen sooloalbumi "Katso mua" julkaistiin 20. lokakuuta 2010. Albumilta julkaistiin myös singlet ”Katso mua” sekä ”Kotimatka”, joista ensin mainitun musiikkivideolla esiintyi näyttelijä Juha Veijonen.
Geagea kirjoittaa kappaleita tulevalle albumilleen, mutta albumilla ei toistaiseksi ole julkaisuaikataulua. Hän julkaisi paluusinglen "Pumppaa" kesäkuussa 2017.
Heinä–lokakuussa 2004 Geagealla oli rooli Linnanmäen huvipuiston Peacock-teatterin musikaalissa "Saturday Night Fever". Linnanmäen esitysten jälkeen musikaalia esitettiin loppuvuoden 2004 ajan ympäri Suomea.
Keväällä 2007 hän vieraili Turun kaupunginteatterin musikaalissa "Thorin vasara" Gunlodin roolissa. Hän on ollut mukana myös UIT:n revyissä "Kovat piipussa" ja "Ilon palasia".
Alkuvuodesta 2011 Geagea toimi vierailevana tuomarina "Idols"-laulukilpailun viidennen tuotantokauden Tampereen koelauluissa.
Kosonen seurusteli vuodesta 2003 Oscar Geagean kanssa ja he avioituivat syyskuussa 2009, jolloin Kosonen vaihtoi sukunimensä Geageaksi. Vuonna 2012 Jonna jäi keikkatauolle esikoisensa Mimi-nimisen tyttären syntymän myötä, mutta jatkoi musiikkiuraansa vuonna 2017. Pariskunnan toinen lapsi syntyi vuonna 2014.
Agnetha Fältskog
Agnetha Åse Fältskog (s. 5. huhtikuuta 1950 Jönköping, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja, joka tunnetaan parhaiten yhtenä Abba-yhtyeen jäsenenä.
Fältskog lauloi Anni-Frid Lyngstadin ohella ja kanssa suurimman osan Abban hiteistä. Fältskogin lähes kokonaan soolona laulamia tunnetuimpia Abba-hittejä ovat muun muassa "The Winner Takes It All", "As Good As New", "SOS", "The Day Before You Came", "One of Us", "Hasta mañana" ja "Thank You for the Music".
Yhtyeuran lisäksi hänellä on ollut menestyksekäs sooloura. Albumille "My Colouring Book" (2004) Fältskog levytti oman nuoruutensa kappaleita. Albumin ensimmäinen single oli Cilla Blackin "If I Thought You'd Ever Change Your Mind". Fältskogin viimeisin sooloalbumi "A" julkaistiin toukokuussa 2013.
Agnetha Fältskog ja Björn Ulvaeus tapasivat vuonna 1969 ja menivät naimisiin vuonna 1971. He saivat kaksi lasta, jotka ovat Linda Ulvaeus (joka on nykyään näyttelijä) (1973) ja Peter Christian Ulvaeus (1977). Agnetha ja Björn erosivat vuoden 1978 lopussa.
Brahuin kieli
Brahuin kieli kuuluu dravidakielten pohjoisdravidalaiseen ryhmään. Se on dravidakielistä pohjoisin ja sijaitsee kaukana sukukielistään. Se on ilmeisesti säilynyt ainoana Pohjois-Intian dravidakielistä.
Brahuita puhutaan enimmäkseen Pakistanissa (1,2 % Pakistanin asukasluvusta), mutta myös vähän Afganistanissa, Iranissa ja Turkmenistanissa. Brahui on äidinkieli yhteensä noin 2 210 000 ihmiselle.
Sudenmarja
Sudenmarja ("Paris quadrifolia") on tuoreissa metsissä ja lehdoissa kasvava monivuotinen, ruohovartinen kasvi. Siitä käytetään myös kansanomaisia nimityksiä karhunmarja, kuolemanmarja ja käärmeenmarja. Sudenmarja on myrkyllinen.
Sudenmarja kasvaa 10–35 cm korkeaksi. Sillä on neljä soikeaa, ehytreunaista lehteä kiehkurana varren yläosassa. Kasvin tieteellinen lajinimi "quadrifolia" viittaa nelilehtisyyteen. Joskus lehtiä on kuitenkin viisi tai useampia.
Sudenmarja kukkii toukokuun ja kesäkuun vaihteessa. Sen kukka koostuu neljästä verho- ja terälehdestä, kahdeksasta heteestä ja yhdestä emiöstä. Kukasta kehittyy myöhemmin heinäkuussa myrkyllinen, hämäävästi mustikan näköinen marja. Myrkytystapaukset ovat kuitenkin olleet harvinaisia, sillä marjoja on vain yksi kasvia kohti ja sen maku on vastenmielinen.
Sudenmarjaa tavataan Euroopassa pohjoisesta aina Välimeren pohjoisrannalle asti sekä harvinaisempana Aasian puolella. Suomessa se esiintyy koko maassa.
Huolimatta myrkyllisyydestä sudenmarjaa on aiemmin käytetty lääkekasvina: Koko kasvia on käytetty ulkoisesti haavojen ja paiseiden hoidossa, myös silmälääkkeenä.
Akseli Gallen-Kallelan symbolistisessa maalauksessa Lemminkäisen äiti esiintyy kalman kukkina tyyliteltyjä sudenmarjoja.
Luumen
Luumen (vanh. lumen ( ’valo’), tunnus lm, on SI-järjestelmän mukainen valovirran yksikkö. Se on valon määrä, jonka valovoimaltaan kandelan valonlähde säteilee steradiaanin avaruuskulmaan: tämä valon määrä lankeaa metrin päästä kartion pohjalle, jonka (pallomainen) pinta-ala on neliömetri.
60 W:n hehkulampun valovirta on noin 710 luumenia.
Mozilla Foundation
Mozilla Foundation on yleishyödyllinen yhteisö, joka on perustettu tukemaan avoimen lähdekoodin Mozilla-hankkeen kehitystä. Järjestö päättää, mihin suuntaan ohjelmiston kehitystä viedään, huolehtii tekijänoikeuksista ja hoitaa markkinoinnin. Säätiöllä on tytäryhtiö Mozilla Corporation, joka työllistää joitakin ohjelmistokehittäjiä ja koordinoi Firefox- ja Thunderbird-ohjelmien kehitystä. Sen toimipaikka on Mountain View'n kaupungissa Kaliforniassa.
Netscape-yhtiö perusti Mozilla-organisaation 23. helmikuuta 1998 koordinoimaan Mozilla Suite -ohjelmiston kehitystä. Organisaatio koostui pääasiassa Netscapen työntekijöistä, vaikka se olikin teoriassa riippumaton yhtiöstä. Organisaation tarkoituksena oli kehittää Mozilla-tekniikkaa vain testikäyttöön niin, että Netscape valmistaisi lopputuloksista kaupallisia selaimia.
Kun AOL, Netscapen emoyhtiö, lakkautti Netscapen toiminnan äkillisesti, syntyi 15. heinäkuuta 2003 Mozilla Foundation. Tämän tarkoitus oli turvata Mozillan kehityksen jatkuminen ilman Netscapen tukea. AOL auttoi säätiön perustamisessa rahallisesti: Mozilla-projektin käyttämät laitteistot lahjoitettiin säätiölle, kolmen työntekijän palkat maksettiin kolmen ensimmäisen kuukauden ajaksi ja rahoitusta luvattiin kahden miljoonan dollarin edestä seuraaviksi kahdeksi vuodeksi.
Reilut kaksi vuotta myöhemmin, 3. elokuuta 2005, säätiö perusti Mozilla Corporation -yhtiön vastaamaan käytännön työstä ohjelmistojen kehityksessä ja levittämisessä. Yhtiö vastaa myös julkaisemisesta ja markkinoinnista. Sen lisäksi se hoitaa yhteyksiä ulkopolisiin yrityksiin, jotka tukevat Mozillaa rahallisesti. Vastapainona yleishyödylliselle säätiölle Mozilla Corporation on veronalainen yritys, mikä antaa suurempia vapauksia liiketoimiin.
Mozilla Foundation rahoittaa toimintansa lahjoituksilla. Aloitusrahoina oli AOL:n kahden miljoonan dollarin lisäksi Mitch Kaporin antamat 300 000 dollaria.
Säätiö saa lisäksi tuloja erilaisilta hakukoneyrityksiltä. Tämän takia Google on Firefoxissa oletushakukoneena.
Vuonna 2006 säätiöllä oli tuloja 66,9 miljoonan dollarin edestä, joista 61,5 miljoonaa tuli hakukoneyrityksiltä. Hakukoneyritysten rahoista 85 prosenttia tuli Googlelta. Kuluja oli 19,8 miljoonan edestä. Ylijäämä käytetään suurimmaksi osaksi riskittömään sijoitukseen pääomamarkkinoille.
Star Wreck
Star Wreck on tamperelaisen Samuli Torssosen luoma elokuvasarja, joka parodioi etenkin "Star Trek" -televisiosarjaa ja myöhemmissä osissa myös muita scifi-ilmiöitä. Sarjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1992, ja se oli toteutettu yksinkertaisella kaksiulotteisella tietokonegrafiikalla. Myöhemmissä osissa grafiikka muuttui näyttävämmäksi, ja niissä esiintyi myös oikeita amatöörinäyttelijöitä.
Sarja kertoo avaruusalus C.P.P. Potkustartin kapteeni James B. Pirkin seikkailuista. Muita elokuvissa esiintyviä hahmoja ovat Mr. Spook (Pirkin kutsuma Mr. Spökö) ja Mr. Fukov. Myöhemmissä osissa esiintyivät myös hahmot Mr. Dwarf ja Mr. Info."In the Pirkinning" julkaistiin Internetissä 1. lokakuuta 2005, ja sitä voi tilata sivustolta myös DVD-levynä. Elokuvan kuvauspaikkana on toiminut olohuone ja elokuvaa tehtiin seitsemän vuotta. 
Elokuussa 2006 julkaistiin myös vanhoista "Star Wreck" -elokuvista.
Kapteeni Pirk pääsi uusimpana hahmona Yleisradion vuonna 2006 järjestämään Satusuomalainen-fiktiohahmokilpailuun.
"Star Wreck: In The Pirkinningin" menestyksen myötä tekijät alkoivat suunnitella seuraavaa elokuvaa, "Iron Skyta". Iron Sky aloitti uuden scifi-elokuvien sarjan. Tammikuussa 2015 Samuli Torssonen julkaisi videon, jolla muisteli Iron Skyn tekoprosessia ja lopuksi vihjasi, että seuraava Star Wreck -elokuva on työn alla.
Vuonna 2012 ilmestyi Star Wreck -sarjan innoittama sveitsiläis-norjalais-suomalainen fanielokuva "", jossa esiintyi myös osa alkuperäisistä näyttelijöistä, kuten Timo Vuorensola, Samuli Torssonen, Atte Joutsen ja Antti Hukkanen. Koska Star Wreck on Star Trekin ja Babylon 5:n inspiroima fanielokuvasarja, voidaan Full Twist, now! -elokuvaa kutsua "fanielokuvan fanielokuvaksi".
Etninen ryhmä
Etnisellä ryhmällä tarkoitetaan ihmisjoukkoa, jonka katsotaan muodostavan erillisen ryhmän, joka perustuu sen jäsenten yhteiseen kulttuuriperintöön, uskontoon, kieleen, alkuperämaahan tai ulkonäköön. Etnisyyden käsite viittaa niihin kulttuurisiin piirteisiin, joita käytetään tämän ryhmittelyn pohjana. Etniset ryhmä korreloivat kielialueiden kanssa ja ryhmien väliset etniset ja kielelliset rajat ovat usein samoja. "Etnisen ryhmän" ja "kansan" käsitteet voivat joissakin asiayhteyksissä olla päällekkäisiä, esimerkiksi puhuttaessa suomalais-ugrilaisista kansoista. Etnisyyden määrittelyssä voidaan käyttää seuraavia ehtoja, jotka ovat kaikki olennaisia:
Etniset ryhmät eroavat muista sosiaalisista ryhmistä kuten alakulttuureista, intressiryhmistä ja sosiaalisista luokista siten, että niiden katsotaan syntyvän ja muuttuvan historiallisesti etnogeneesin myötä, seurauksena endogamian (sisäryhmäavioliittoisuuden) jaksoista. Etnistä identiteettiä vahvistetaan ajatuksella yhteisistä piirteistä, jotka ovat tyypillisiä kyseisen etnisen ryhmän jäsenille.
Etnisen ryhmän käsite on tavallinen niin sanotussa etnopolitiikassa, jossa erilaiset organisaatiot (esimerkiksi puolueet, uskontoryhmät tai kansanliikkeet) pyrkivät synnyttämään etnistä identiteettiä edistääkseen poliittisia tai kulttuurisia tavoitteitaan, tai vaihtoehtoisesti vastustamaan jonkin toisen organisaation vastaavia pyrkimyksiä.
Kiinan lippu
Kiinalla on historiansa aikana ollut käytössä useita erilaisia lippuja. Niin eri hallituksilla, keisarillisilla dynastioilla kuin paikallishallinnoillakin on usein ollut oma lippunsa. Nykyisin on olemassa kaksi "kiinalaista valtiota", manner-Kiinaa hallitseva Kiinan kansantasavalta ja Taiwanin saarella oleva Kiinan tasavalta.
Extensible Messaging and Presence Protocol
Extensible Messaging and Presence Protocol (XMPP) (tunnettu aiemmin nimellä Jabber) on pikaviestintään ja läsnäolon seurantaan kehitetty avoin teknologia. XMPP-protokolla on laajennettava, ja tukee nykyään pikaviestinnän lisäksi muun muassa VoIP-puheluita ja tiedostonsiirtoa. Sähköpostin tavoin XMPP-järjestelmällä ei ole yhtä keskitettyä palvelinta, vaan järjestelmä tunnistaa käyttäjän palveluntarjoajan domain-tunnuksen avulla. Tunnetuimpia XMPP-palveluntarjoajia ovat Jabber.org, joka tunnetaan nk. alkuperäisenä pikaviestipalveluna, ja Google, joka tarjoaa ilmaista Google Talk -palveluaan. Erityisesti suomalaisille palvelua tarjoaa Jabber.fi. Myös Facebookilla on ollut XMPP-protokollaa käyttävä liityntä pikaviestimeensä.
Jeremie Miller julkisti Jabber-projektin vuonna 1998 tavoitteenaan luoda avoimiin standardeihin nojautuva pikaviestinjärjestelmä. Ensimmäinen palvelinohjelmisto, jabberd, valmistui vuonna 1999. Vuonna 2001 luotiin Jabber Software Foundation jonka tehtäväksi tuli Jabber-protokollan ja sen laajennuksien määritteleminen. IETF standardoi protokollan vuonna 2004 nimellä XMPP ja Jabber Software Foundation sai nimen XMPP Standards Foundation kolme vuotta myöhemmin.
19. toukokuuta 2014 monet XMPP-palvelinten ylläpitäjät määrittelivät salauksen pakolliseksi sekä asiakassovellusten että palvelinten välisessä liikenteessä.
XMPP-protokolla määritellään seuraavissa RFC-dokumenteissa:
Tämän lisäksi XMPP Standards Foundation julkaisee omia laajennuksia protokollaan.
Hintaseuranta
Hintaseuranta-nimitystä käytetään www-sivustosta, joka hakee yleensä yhden tuoteryhmän hintoja ja tarjoaa sitten sivuston käyttäjälle hintavertailuja erilaisin haku- ja suodatusvaihtoehdoin. Hintavertailut voivat seurata ja vertailla tuotteiden lisäksi myös palvelujen hintoja.
Hintaseurannasta voi katsoa, missä liikkeessä haluttua tuotetta myydään halvimmalla. Sivustolta voi nähdä myös tuotteen viimeaikaisen hintakehityksen.
Benny Andersson
Göran Benny Bror Andersson (s. 16. joulukuuta 1946 Tukholma) on ruotsalainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten ABBA-yhtyeen säveltäjänä, pianistina ja laulajana. Yhdessä Björn Ulvaeuksen kanssa Benny kirjoitti monia populaarimusiikin tunnetuimpia klassikoita, esimerkiksi "Dancing Queen", "Mamma Mia", "The Winner Takes It All", "Waterloo", "Knowing Me, Knowing You" ja "Gimme Gimme, Gimme (A Man after Midnight)". ABBA levytti yhteensä kahdeksan studioalbumia ja useita albumijulkaisujen ulkopuolisia singlejä.
Ennen Abban perustamista Andersson oli jäsenenä suositussa Hep Stars -bändissä, joka tuli tutuksi kappaleellaan "A tribute to Buddy Holly". Abban lopetettua toimintansa 80-luvun alussa Andersson on jatkanut musiikin tekemistä Björn Ulvaeuksen kanssa. Hän on tehnyt musikaaleja ja kappaleita eri artisteille sekä toiminut muun muassa tuottajana. Anderson itse arvelee säveltäneensä kolmisensataa kappaletta.
Hän on alkanut levyttää myös omaa musiikkiaan, jossa on vaikutteita ruotsalaisesta kansanmusiikista, Uuden yhtyeensä kanssa esiintyessään Andersson soittaa haitaria.
Benny tutustui Anni-Frid Lyngstadiin vuonna 1969. He muuttivat samaan asuntoon Tukholmaan vuonna 1970 ja menivät naimisiin 6. lokakuuta vuonna 1978. Anni-Frid ja Benny erosivat vuonna 1981. Heillä ei ole yhteisiä lapsia.
Bennyllä on vuonna 1963 syntynyt poika Peter sekä 1965 syntynyt tytär nimeltä Helene senaikaisen tyttöystävänsä Christina Grönvallin kanssa.
Nykyään Benny on naimisissa Mona Nörklintin kanssa. Heillä on poika, Ludvig, joka syntyi vuonna 1982.
Björn Ulvaeus
Björn Kristian Ulvaeus (s. 25. huhtikuuta 1945 Göteborg) on ruotsalainen muusikko, joka oli pop-yhtye Abban jäsen. Yhdessä Benny Anderssonin kanssa Ulvaeus kirjoitti useita populaarimusiikin tunnetuimpia klassikkosävellyksiä.
Ulvaeus syntyi Göteborgissa. Hänen perheensä muutti Västervikiin Björnin ollessa kuusivuotias.
1960-luvun alussa Ulvaeus kuului West Bay Singers -nimiseen yhtyeeseen, joka osallistui vuonna 1963 Ruotsin radion järjestämään kykyjenetsintäkilpailuun ”Plats på scen”. Samaan kilpailuun osallistui toinenkin tulevista Abban jäsenistä, 17-vuotias Anni-Frid ”Frida” Lyngstad.
Kilpailun myötä juuri perustetun levy-yhtiö Polarin tuottaja Stig Anderson ja hänen yhteistyökumppaninsa Bengt Bernhag kiinnostuivat yhtyeestä ja ottivat yhteyttä sen jäseniin. West Bay Singersin nimi muutettiin Hootenanny Singersiksi, ja siitä tuli pian 1960-luvun suosituimpia yhtyeitä Ruotsissa.
Vuonna 1966 Ulvaeus tapasi Benny Anderssonin, joka oli Ruotsin suosituimman The Hep Stars -yhtyeen kosketinsoittaja. Ulvaeus ja Andersson kirjoittivat ensimmäisen yhteisen sävellyksensä ”Isn’t It Easy to Say”.
Ulvaeus levytti 1960-luvulla neljä omaa singleä, mutta hänen soolouransa ei koskaan ottanut siipiä alleen, vaan hän jatkoi yhä tiiviimmin yhteistyötä Benny Anderssonin kanssa. Vuonna 1970 Ulvaeus ja Andersson ryhtyivät julkaisemaan levyjä kaksistaan. Ulvaeus tapasi Agnetha Fältskogin televisioesiintymisen yhteydessä vuonna 1969. He menivät naimisiin 6. heinäkuuta 1971. Heillä on liitosta kaksi lasta, Linda (s. 1973) ja Christian (s. 1977). Pari erosi 1979. Vuonna 1981 Ulvaeus meni naimisiin Lena Källersjön kanssa, ja tästä liitosta hänellä on kaksi lasta, Emma ja Anna.
Ulvaeus nousi maailmanmaineeseen, kun Abba voitti vuonna 1974 Eurovision laulukilpailun kappaleella ”Waterloo”. Yhtyeen hajottua Ulvaeus on jatkanut musiikin tekemistä Benny Anderssonin kanssa. Kaksikko on kirjoittanut musikaalit "Chess" (1984), "Kristina från Duvemåla" (1995) (Vilhelm Mobergin kirjojen pohjalta) ja "Mamma Mia!" (2000), joista jälkimmäinen perustuu Abban tunnetuiksi tekemiin sävellyksiin.
Anni-Frid Lyngstad
Anni-Frid "Frida" Synni Lyngstad (s. 15. marraskuuta 1945 Norja) on ruotsalainen muusikko. Hänet tunnetaan erityisesti ruotsalaisen Abba-yhtyeen laulajana.
Lyngstadin isä oli saksalainen sotilas Alfred Haase, ja äiti oli norjalainen Synni Lyngstad. Synni Lyngstad kuoli 21-vuotiaana tyttärensä ollessa vasta kaksivuotias. Tämän jälkeen Lyngstadin isoäidistä tuli hänen huoltajansa. Joitakin vuosia myöhemmin he muuttivat Ruotsiin, mistä isoäiti sai töitä ompelijana. Lyngstad lopetti koulunkäyntinsä 13-vuotiaana ryhtyäkseen laulajaksi.
Lyngstad oli toinen Abba-yhtyeen kahdesta laulajasta. Hänen suurelta osin laulamiaan Abba-kappaleita ovat muun muassa "Fernando", "Knowing Me, Knowing You", "Money, Money, Money", "Super Trouper" ja "I Have a Dream". Lyngstadin mezzosopraano tulee oikeuksiinsa kappaleessa "The Day Before You Came", jonka instrumentaaliosissa hän laulaa taustalla stemmoja oopperamaisella tavalla. Abban lopetettua toimintansa vuonna 1982 Lyngstad lähti soolouralle. Hän on esiintynyt Suomessa kahdesti, Helsingissä vuosina 1984 ja 1996. Ensimmäinen esiintyminen oli osa "Shine"-albumin promootiokiertuetta, jälkimmäinen puolestaan Svenska Teaternin järjestämässä hyväntekeväisyysgaalassa.
Vuonna 2005 julkaistiin Lyngstadin 60-vuotispäivän kunniaksi DVD-boxi, joka esittelee laajasti muun muassa hänen televisioesiintymisiään ja soololevyt "Ensamista" alkaen.
Lyngstad oli vuosina 1964–1969 naimisissa Ragnar Fredrikssonin kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta, Hans Ragnar Fredriksson (s.26.1.1963) ja Ann Lise-Lotte Fredriksson (s. 25.2.1967). Abba-aikoina Lyngstad oli avo- ja avioliitossa Benny Anderssonin kanssa. Abban lopetettua hän muutti pois Ruotsista ensin Lontooseen ja myöhemmin Sveitsiin. Siellä hän tapasi viimeisimmän aviomiehensä, golfkenttäarkkitehti prinssi Ruzzo Reussin. Prinssi Reuss kuoli syöpään 49-vuotiaana vuonna 1999. Lyngstadin tytär Lise-Lotte kuoli auto-onnettomuudessa asuinmaassaan Yhdysvalloissa vuonna 1998.
Lyngstad suunnitteli uutta levyä hyvin menestyneen "Djupa andetagin" jälkeen vuonna 1998, mutta traagiset tapahtumat saivat hänet muuttamaan mielensä. Joitakin demonauhoituksia on olemassa, mutta projekti jäädytettiin.
Lyngstad on myöhemminkin levyttänyt yksittäisiä kappaleita, mm. italialaisen Filippa Giordanon ja Deep Purple -yhtyeen Jon Lordin kanssa.
Kvartetti
Kvartetti on neljän soittajan tai laulajan ryhmä, joka esittää musiikkia. Vastaavasti kvartetto sävellys, joka on kirjoitettu tällaista kokoonpanoa varten.
Tyypillinen kvartetti on jousikvartetti. Se muodostuu kahdesta viulusta, yhdestä alttoviulusta ja sellosta. Yksi ensimmäisistä jousikvartettojen säveltäjistä oli Joseph Haydn. Klassismin aikana jousikvartetot oli tarkoitettu amatöörien esitettäväksi eikä niitä julkaistu partituurina vaan jokainen soittaja näki vain oman stemmansa. Haydnin jousikvartettoihin kuuluvat esimerkiksi opus 33:en kuusi erityisen nokkelaa, kepeää ja melodista kvartettoa. Kvartettojen menuetit, jotka on nimetty scherzoiksi (ital. "vitsaillen"), pilailevat hovitanssin kustannuksella rikkomalla tanssin rytmikuvioita yllättävillä tauoilla. Opus 33:n muissakin osissa on paljon huumoria.
Toinen yleinen kvartettityyppi on pianokvartetti joka koostuu viulusta, alttoviulusta, sellosta ja pianosta. Myöhemmin taidemusiikin piirissä on sävelletty kvartettoja hyvin erilaisille kokoonpanoille. Esimerkiksi säveltäjä Olivier Messiaenin toisen maailmansodan aikana sotavankileirillä kirjoittama "Quatuor pour la fin du temps" ("Maailmanlopun kvartetto") on tehty viululle, klarinetille, sellolle ja pianolle.
Jazz-musiikissa on torvisoitin-, kitara- ja saksofonikvartetteja.
Suosikki
Suosikki oli suomalainen vuosina 1961–2012 julkaistu Suomen pitkäikäisin nuortenlehti. Sen kustantajana toimi Otavamedia Oy. Pitkään menestynyt lehti lopetettiin kannattamattomana aivan vuoden 2012 lopussa. 35 vuotta (1968–2003) päätoimittajana toimi Jyrki Hämäläinen, ja "Suosikkia" onkin kutsuttu Hämäläisen elämäntyöksi.
Alkujaan "Suosikki" oli Fazerin levy-yhtiön vastaveto Scandian "Iskelmä"-musiikkijulkaisulle. Se perustettiin Fazerin "Musiikkiviesti"-lehden jatkoksi. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi elokuussa 1961. Aluksi kyseessä oli iskelmämusiikkijulkaisu, mikä ei kuitenkaan johtanut menestykseen, ja pian "Suosikkia" alettiin suunnata nimenomaan nuorten musiikkilehdeksi.
Uutta linjaa alkoi vetää vuonna 1963 Isto Lysmä. Hän ideoi lehdelle muun muassa tunnusomaiseksi tulleet jättikoon keskiaukeamajulisteet. Kahdeksan lehtisivun kokoiset julisteet oli painettu 2-väritekniikalla (musta ja punainen), mikä antoi vaikutelman väripainatuksesta. Aikana ennen popkulttuurin tarjonnan tulvaa "Suosikin" painoarvo kasvoi Suomen nuorisokulttuurissa omaan luokkaansa. Lehden kanteen ja sisäaukeaman julisteisiin pääsy oli haviteltava saavutus kotimaisille populaarimusiikin tähdille.
1960- ja 1970-luvuilla Suosikin kilpailijoita olivat nuorisolle suunnatut lehdet "Stump", päätoimittajanaan Ilkka Sysimetsä eli Frederik sekä "Intro", jonka päätoimittajana oli Markku Veijalainen. "Suosikin" tuolloinen kustantaja, Lehtimiehet Oy:n omistaja Urpo Lahtinen osti kuitenkin kilpailijat yksitellen pois vain lopettaakseen ne. Ostettujen lehtien tilaajille tarjottiin Suosikkia, jonka levikki oli parhaimmillaan yli 150 000 kappaletta. Suosikin alkuperäinen pääkilpailija, Scandia-musiikin kustantama "Iskelmä" lopetti vuonna 1967.
Vuonna 1968 "Suosikin" päätoimittaja Isto Lysmä siirtyi saman kustantajan "Nyrkkiposti"-miestenlehden päätoimittajaksi ja Jyrki Hämäläisestä tuli "Suosikin" päätoimittaja aina vuoteen 2003 saakka, jolloin häntä seurasi tehtävässä Katja Ståhl. Ståhl lopetti "Suosikin" päätoimittajana 31. joulukuuta 2007. Ståhlin seuraaja oli 4. tammikuuta 2008 alkaen toimittaja Ville Kormilainen. Lehden viimeinen määräaikainen päätoimittaja oli Elli Mäkilä.
Vuosikymmenien varrella lehdelle ominaisiksi tulleita oheiskäsitteitä ja ilmiöitä olivat muun muassa Miss Farkku Suomi -kilpailu ja elokuisin ilmestynyt erityislaaja "kultaturbo-numero". "Suosikki" järjesti myös joka lehdessä äänestyksiä parhaasta muusikosta, näyttelijästä ja urheilijasta. Suosikissa ilmestyi myös sarjakuvia, joihin kuului muun muassa Mauri Kunnaksen "Nyrok City", jota julkaistiin "Suosikissa" vuosina 1979–1986.
Viimeisinä vuosinaan Suosikki-lehteä muokattiin lähinnä tytöille suunnatuksi, ja se alkoi keskittyä musiikin ohella muun muassa tyttöjen muotiin. Tuolloin Suosikin kannattavuus alkoi laskea tuntuvasti, varsinkin kun sen kilpailijana oli menestyneempi tyttöjenlehti "Demi". Otavamedia ilmoitti 19. syyskuuta 2012 lopettavansa "Suosikin" julkaisemisen kannattamattomana. Lopettamista perusteltiin myös nuorison mediankäytön muutoksilla, internetkulttuurin vakiintumisena sekä musiikin kulutuksen pirstaloitumisella. Viimeinen lehti ilmestyi joulukuussa 2012.
Ympäristöliike
Ympäristöliike on ympäristönsuojelun hyväksi toimiva kansanliike. Suomessa ympäristöliikkeeseen liittyvinä kansalaisjärjestöinä voidaan pitää muun muassa Suomen luonnonsuojeluliittoa ja useita muita luontojärjestöjä.
Suomen luonnonsuojeluaatteen lähtölaukauksena on usein pidetty tutkimusmatkailija A. E. Nordenskjöldin kirjoitusta ”Ehdotus valtiopuistojen perustamiseksi Pohjoismaihin” vuodelta 1880. Nordenskjöldin jälkeen kasvitieteen professori J. P. Norrlin kirjoitti vuonna 1898 harvinaisten lajien suojelusta ja pienten yksityisten rauhoitusalueiden perustamisesta. Ensimmäiset suojeluyhdistykset oli kuitenkin jo perustettu ennen tätä. Muun muassa Sakari Topelius perusti Helsinkiin jo vuonna 1870 lintujen suojeluun pyrkineen yhdistyksen. Vuonna 1880 näissä yhdistyksissä oli jo 30 000 jäsentä. Topelius oli myös perustamassa vuonna 1874 Helsingin eläinsuojeluyhdistystä.
DDT:n maine muuttui Rachel Carsonin vuoden 1962 kirjan Äänetön kevät (engl. "Silent Spring") myötä. Kirjassa Carson esitti joukon argumentteja, joiden pohjalta DDT kiellettiin varotoimenpiteenä.
Vihreät puolueet nousivat parlamenttiin ensiksi Saksan liittotasavallassa, jossa myös vihreät-nimitys vakiintui. Suomessa vihreän puolueen alku sijoittuu vuoteen 1979, kun syntyi kansanliike Koijärven lintujärven suojelemiseksi. Löyhästi järjestäytynyt liike sai vuoden 1983 vaaleissa eduskuntaan kaksi kansanedustajaa. Osin eduskunnan vihreiden taustajärjestöksi perustettiin 1987 Vihreä liitto, joka rekisteröityi puolueeksi 1988.
Young Love (elokuva)
Young Love on Arto Lehkamon ohjaama, vuonna 2001 ensi-iltansa saanut elokuva, joka sijoittuu Helsingin esikaupunkialueelle.
Elokuva kertoo 13-vuotiaan Jukan (Joonas Nordman) rakastumisesta malliksi haluavaan 19-vuotiaan Johannaan. Valokuvaamista harrastava Jukka auttaa Johannan mallikilpailun voittoon. Mallimailmassa itsenäisesti toimeentuleva Johanna kuitenkin hylkää Jukan, koska tämä on liian nuori.
Kansanperinne
Kansanperinteellä tarkoitetaan monenlaisia perinteitä ja kulttuurin muotoja, jotka liittyvät johonkin etniseen ryhmään. Kansanperinteisiin kuuluu tarinoita, legendoja, uskomuksia, näkemyksiä, tapoja, käytäntöjä ja teknologioita. Kansanperinteeksi käsitetään yleensä myös ryhmän alkuperäiset muinaisuskonnot eli "etniset uskonnot", kuten myös suuriin maailmanuskontoihin liittyvät paikalliset perinteet.
Yleensä katsotaan, että kansanperinne on "elävää perinnettä", eli sukupolvelta toiselle kirjoitetun tekstin sijasta puheen ja toiminnan avulla siirtynyttä kulttuuria.
Kansanperinne katsotaan usein luonnolliseksi ja alkuperäiseksi. Se on etnisen ryhmän "tavallisten" jäsenten omista lähtökohdistaan käsin ylläpitämää ja kehittämää perinnettä. Kansanperinnettä eivät ole oppi- tai keinotekoisesti luodut tai korkeamman auktoriteetin tai määräysvallan taholta ylläpidetyt perinteet. Poikkeukseksi kuitenkin nähdään usein oppineiden ja vallanpitäjien pyrkimykset elvyttää ja ylläpitää kansan omia alkuperäisiä perinteitä.
Kansanperinteessä on tietty rahvaanomaisuuden ja ei-yläluokkaisuuden leima. Kansanperinteeksi ei yleensä katsota esimerkiksi yläluokan, oppineiston tai vallanpitäjien omia perinteitä, joita tavallinen kansa ei jaa. Sen sijaan esimerkiksi työväestön oma perinne nähdään helpommin kansanperinteeksi.
Alan Dundesin tunnetun esseen mukaan kansanperinteeseen kuuluvat ainakin kansantarinat ja muu sanallinen perinne, musiikki, perinteiset esineet ja rakennukset, uskonto ja uskomukset sekä ruokaperinne.
Nykyajan uutta kansanperinnettä ovat muun muassa urbaanit legendat ja salaliittoteoriat.
Suomalaiseksi kansanperinteeksi voidaan katsoa esimerkiksi erilaiset ruisleivät tapahtumien juhlistamiset, mytologia, kansantarinat sekä muinaisusko. Jotkut näistä ovat todellisuudessa tulleet jostain muualta, mutta ovat kuitenkin muotoutuneet suomalaisten omaksi kansanperinteeksi.
Tapahtumia ovat esimerkiksi laskiaismäki, varpajaiset, kylvöjuhla ja sadonkorjuujuhla. Muinaisuskolla tarkoitetaan muun muassa Mikael Agricolan luettelemiin jumaliin perustuvaa uskoa. Näistä jumalista suurimmaksi sanotaan yleensä Ukko ylijumalaa, vaikkakin kyseessä voi olla myös "ylinen" eli taivaanjumala, jolloin Ukko ylijumalakin on/oli vain yksi jumala muiden joukossa.
Kansanperinteeseen kuuluvat myös tietyt ruoat kuten mämmi ja kalakukko. Kansantanssit, tavat rakentaa asumuksia, ja sauna ja siihen liittyvät riitit ovat kansanperinnettä.
Kansankulttuuria ja suullista perinnettä kutsuvaa tieteenalaa kutsutaan "folkloristiikaksi". Suomalainen folkloristiikka on monin tavoin ollut maailmanlaajuisestikin uraauurtavaa. Sen syntynä voidaan pitää 1830-luvun kansallisen heräämisen yhteydessä käynnistynyttä, mm. Kalevalan ja Kantelettaren laatimiseen johtanutta runonkeräystyötä.
Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran perinnearkisto on nykyäänkin maailman suurin.
Joukkotuhoase
Joukkotuhoaseet ovat suurten ihmisjoukkojen tappamiseen suunniteltuja aseita. Niihin lasketaan tavallisesti kuuluviksi kemialliset aseet, biologiset aseet ja ydinaseet.
Joukkotuhoaseiden käyttö on ollut vähäistä, koska suuren tuhovoiman vuoksi niiden käyttö aiheuttaa todennäköisesti vielä tuhoisamman vastaiskun. Usein joukkotuhoaseet suunnataan siviiliväestöä kohtaan. Joukkotuhoaseita käytettäessä uhreja ei voi rajoittaa pelkästään siviileihin tai sotilaisiin.
Ensimmäisiä joukkotuhoaseita olivat kemialliset ja biologiset aseet. Niiden käyttö kiellettiin Geneven sopimuksella vuonna 1925, jota täydennettiin Bioasekonventiolla vuonna 1972. Kemiallisten aseiden kieltosopimus solmittiin 1995.
Ydinaseita on käytetty kaksi kertaa: Hiroshiman ja Nagasakin pommituksissa elokuussa 1945. Ydinaseiden käyttö nosti joukkotuhoaseiden tuhoisuuden yleiseen keskusteluun.
Kylmän sodan aikana joukkotuhoaseiden uhka miellettiin lähinnä suurvaltojen mahdolliseksi iskuksi toisiaan vastaan ja siihen liittyvään vastaiskuun. Syyskuun 11. päivän iskut Yhdysvalloissa vuonna 2001 ja pernaruttokirjeet toivat puheisiin myös sellaiset joukkotuhoaseiskut, joihin ei voi tehdä vastaiskua. Huhu mahdollisista joukkotuhoaseista oli tärkein perustelu, jolla Yhdysvaltain johtama liittouma hyökkäsi Irakiin vuonna 2003.
Kutonen (televisiokanava)
Kutonen (entiseltä nimeltään The Voice (tyylitettynä THE VOICE) tai Voice) on suomalainen maksuton nuorekkaalle yleisölle suunnattu viihdekanava. Kutosen ohjelmisto koostuu monipuolisista ulkomaisista ja kotimaisista sarjoista, elokuvista sekä dokumenteista. Kutonen kuuluu Discovery Networks Finlandiin, ja sen pääkohderyhmä on 15-44-vuotiaat miehet. Kutonen aloitti lähetykset 1. syyskuuta 2012
kanavapaikalla 11, jonka jälkeen 17. toukokuuta 2017 Kutosen kanavapaikka vaihtui uudelleen. Samalla TV5 tuli Kutosen tilalle, minkä jälkeen kanavan ohjelmisto täyttyi.
Kutonen näkyy maanpäällisen digi-tv-verkon (DVB-T-verkko) C-kanavanipussa, ja sen näkyvyysalue kattaa n. 90 % Suomen antenni- ja kaapelitalouksista. Sateliittiverkossa kanavaa ei ollut eikä ole vieläkään.
Kanavan toteutuksesta vastaa Discovery Networks Finland, jonka omistaa amerikkalainen Discovery Communications.
The Voice -musiikkikanavia on myös Norjassa, Tanskassa ja Bulgariassa. Ruotsin Voice TV lopetettiin syyskuussa 2008.
Kesäkuussa 2008 TV Viisi ilmoitti yhdistyneensä uudistuneena The Voicen kanssa kanavapaikalla 10. syyskuuta 2008. TV Viisi alkoi näkyä päivittäin kello 20.00-23.00 välisenä aikana The Voicen jatkaessa näkymistään muina kellonaikoina. Myöhemmin alkamisajankohtaa aikaistettiin kahdella tunnilla niin, että ohjelmat alkoivat kello 18. TV Viisi joutui vaikeuksiin seuraavana päivänä lähetysten alkamisen jälkeen, ja siksi ohjelmat päättyivät hetkeksi The Voiceen.
The Voice oli suunnattu lähinnä nuorisolle. Se keskittyi erityisesti musiikkiin, ja sen ohjelmistoon kuului myös elokuvaesittelyjä, viihdettä ja huumoria. Voicen ohjelmia juonsivat vuosien varrella esimerkiksi Jaako Hurme, Vappu Pimiä, Jani Toivola, Soheila Mikkonen, Susanna Laine, Kristiina Komulainen, Johannes Saukko, Heikki Paasonen, Tea Khalifa, Jukka Rossi, Juuso Mäkilähde sekä Marianna Bruno.
1. huhtikuuta 2011 The Voicesta tuli taas ympärivuorokautinen musiikkikanava, kun TV Viisi ja The Voice siirtyivät omille kanavapaikoilleen. Vuoden 2012 alusta alkaen Voice esitti iltaisin musiikkiohjelmien sijasta komediauusintoja, esimerkiksi sarjoja "Seinfeld", "Ammu vaan!" ja "Nanny". Lisäksi kanava esitti pikauusintoja TV Viiden kotimaisista ohjelmista.
1. syyskuuta 2012 kanavan nimeksi tuli Kutonen. Samalla kanavan ohjelmatarjonta monipuolistui ja se muuttui ilmettä myöten SBS:n tanskalaista 6'eren-kanavaa vastaavaksi. Kanavalla näkyi vieläkin silloin vanhan The Voice ohjelmia.
9. tammikuuta 2013 Viestintäviraston mukaan kanava rikkoo toimilupaehtojaan esittämällä ulkomaisia sarjoja. Kanavan toimiluvassa kanavan ohjelmiston tulisi koostua musiikkivideoista, muista musiikkiohjelmista sekä toimitetusta kotimaisesta sisällöstä. Kanavan tarjonnasta putosivat alkusyksyllä 2013 hetkeksi pois sarjat, elokuvat ja urheilu.
Nykyisin Kutosen ohjelmistoon kuuluu lähinnä ulkomaiset elokuvat sekä sarja-, tosi-tv- ja dokumenttiohjelmat. Musiikkivideoiden esittäminen loppui heinäkuussa 2015.
Kutosen ohjelmia ovat:
Piirilevy
Piirilevy yhdistää elektroniikkalaitteissa komponentit toisiinsa ilman erillisiä johtimia ja toimii samalla niiden kiinnitysalustana.
Yleisin piirilevy on lasikuituvahvisteiseen muovilevyyn epoksiliimalla kiinnitetty kuparifolio. Kytkentäkuvio muodostetaan poistamalla ylimääräinen folio kemiallisella syövytyksellä eli etsauksella. Komponentit liitetään jäljellä olevaan folioon yleensä juottamalla, joskus myös liimaamalla sähköä johtavalla liimalla. Piirilevy on yleensä hapettumisen estämiseksi pinnoitettu tinalla, hopealla, kullalla tai ns. orgaanisella pinnoitteella. Varsinkin pienikokoisille pintaliitoskomponenteille tarkoitettu levy pinnoitetaan myös pinnan tasaisuuden varmistamiseksi.
Piirilevymateriaalina voidaan lähinnä erikoissovelluksissa käyttää lasikuitumuovin lisäksi myös muun muassa teflonia, alumiinia, pertinaxia tai lasia. Pertinax on kauppanimike.
Erityisesti digitaalielektroniikassa useita piirilevyjä voidaan laminoida päällekkäin yhteen ns. monikerroslevyjen valmistamiseksi. Tällöin jokaisessa kerroksessa on erilainen kuvio ja eri kerrokset on yhdistetty toisiinsa läpikuparoitujen reikien kautta.
Kehittyneimmillä valmistusprosesseilla piirilevyihin voidaan jopa toteuttaa yksinkertaisia komponentteja kuten vastuksia, keloja ja kondensaattoreita, joko levyn sisään tai sen pinnalle. Yleensä tällä pyritään levyn komponenttien pakkaustiheyden kasvattamiseen ja pinta-alan maksimaaliseen hyödyntämiseen.
Teollisesti piirilevyn johdotuskuvio tulostetaan yleensä valopiirturilla filmille tiedostosta, jonka piirilevysuunnittelija on suunnitellut tietokoneella erityisellä piirilevyjen suunnitteluohjelmalla (CAD). Filmille tulostettu johdinkuvio valotetaan piirilevyaihion valoherkällä kemikaalilla käsiteltyyn pintaan, usein UV-valolla. Teolliset työvaiheet käsittävät myös muun muassa levyyn tulevien reikien porauksen, johtavan kuparikerroksen elektrolyyttisen vahvistamisen, etsauksen ja mahdollisen pintapainatuksen esimerkiksi silkkipainomenetelmällä.
Piirilevyn voi tehdä myös kaivertamalla käsityökaluilla tai tätä tarkoitusta varten hankitulla tietokone- tai käsinohjatulla laitteistolla. Yksittäiskappaleiden ja protoversioiden valmistamiseen kaiverruslaite sopii mainiosti.
Harrastelijat tekevät monesti matalaresoluutioisia piirilevyjen kuvia lasertulostimella läpinäkyville kalvoille. Yksinkertaisimmillaan johdinkuvioiden tekoon voidaan käyttää myös lakkakynää tai teippaamista, jonka jälkeen levystä syövytetään ferrikloridin ja veden sekoituksella ylimääräinen kuparikerros pois ja saadaan aikaan haluttu kuvio.
Piirilevyt ovat kestäviä, edullisia ja yleensä hyvin luotettavia. Niiden johdotuksia on vaikeampi muuttaa kuin jo harvinaiseksi käyneitä kiertoliitos (wire-wrap) kytkentöjä. Piirilevyt tarvitsevat enemmän suunnittelutyötä kuin kiertoliitetyt tai kytkentärimojen varaan rakennetut järjestelmät.
Piirilevyn suunnitteluohjelmalla voi piirtää ensin kytkennän ja osoittaa komponenteille paikat, jonka jälkeen ohjelma suunnittelee piirilevyn osittain automaattisesti.
Media
Media tarkoittaa viestintäkanavia tai viestin välittäjiä. Sanaa käytetään toisinaan synonyyminä joukkotiedotusvälineille eli massamedialle, mutta media on käsitteenä laajempi, sisältäen myös niin sanotun sosiaalisen median. Asiayhteydestä riippuen media-sana voi tarkoittaa joko viestinnän kenttää yleisesti, tiettyä viestintämenetelmää (televisio, radio, sanomalehdet, internet), tiettyä viestimuotoa (teksti, kuva, ääni) tai yksittäistä media-alan yritystä tai hanketta. Media tarkoittaa viestinnässä myös viestintävälinettä ja tallennetta. Termistä "media" puhuttaessa viitataan usein "medioituneeseen", "välitteiseen" vuorovaikutukseen () erotuksena suorasta vuorovaikutuksesta.
Joukkotiedotusvälineenä median historiallisina vaiheina voidaan nähdä huhu, julkiset kuulutukset, julkiset kokoontumiset, kirjapainotaito, lehdistö, elokuvat, radio, televisio, satelliittitelevisio ja monen edellisten yhdentymisenä, internet. Laajemmin mediana voidaan nähdä muun muassa julkiset rakennukset ja hallitsijan kuvalla koristeltu raha. Muinaisen Persian pääkaupunki Persepolis nähdään kulissina (mediana) alamaisille (kohderyhmä), jotka tulivat ympäri laajaa Persiaa maksamaan vuosittaiset verot suurkuninkaalle. Samalla he joutuivat vakuuttumaan Persian suurkuninkaan ylivertaisesta mahtavuudesta, ja siis esimerkiksi kapinan mahdottomuudesta (viesti).
Nykyaikaista mediaa luonnehtii moninaisuus, verkottuminen ja globaalisuus. Median välineitä on useita ja ne ovat sisäisesti erikoistuneita. Median omistuksen ja määrän kasvaessa syntyy uusia ilmiöitä, tapahtuu muutos määrästä laatuun. Nykyaikainen media on harvoin kenenkään selvässä kontrollissa ja sen kilpaillessa keskenään, syntyy uutta mediadynamiikkaa. Hierarkkisen median aikana hallitsijan ”toilailut” voitiin ”painaa villaisella”, verkottuneen median aikana aina joku julkaisee tiedon ja saa näin kilpailuedun. Tällöin jo ”valtamedian” kannattaa julkaista ko. tieto, jotta joku kilpailija ei saisi suhteellista etua.
Ehkä merkittävin tulevaisuuden median ominaisuus on globaalisuus. Satelliittitelevisio ja -radio, sekä erityisesti internet luovat samalla tavalla vaikutusta kuin media pitkällä aikavälillä aikaisemmin. Nyt vain vaikutus on globaalia, esimerkiksi CNN, BBC ja Al-Jazeera.
Suomessa useimmat viestimet ovat suomenkielisiä, mutta joillakin paikkakunnilla ilmestyy myös ruotsinkielisiä sanomalehtiä, ja televisiossa ja radiossa on ruotsinkielistä ohjelmaa. Julkinen ja verorahoitteinen Yleisradio omistaa useita televisio- ja radiokanavia. Niiden lisäksi maassa toimii useita kaupallisia televisiokanavia. Useat televisiokanavat ovat ilmaisia.
Lehdistönvapaus takaa sen, että valtio ei Suomessa voi määrätä mitä tiedotusvälineissä sanotaan. Julkisen sanan neuvosto on Suomen tiedotusvälineiden itsesääntelyelin.
Portaali (internet)
Portaali internetistä puhuttaessa tarkoittaa verkkopalvelua, joka omien toimintojensa lisäksi tarjoaa pääsyn useisiin muihin verkkopalveluihin. Tällöin portaali-sanaan on yleensä lisätty etuliitteeksi määritelmä portaalin luonteesta.
Esimerkkejä internetportaaleista:
Portaali (portal) on tietojärjestelmä joka järjestää ja auttaa saamaan yhteyksiä eli kontakteja eri toimijoiden tai tahojen välille, esimerkiksi
Portaali on liittymä (ikään kuin ovi, luukku tai ikkuna) eri tahoihin: yhden tai usean organisaation asiointipalveluihin, yhteyshenkilöihin, tietojärjestelmiin ja näiden tietopalveluihin, organisaatioiden tarjouksiin. Portaali toimittaa omille asiakkailleen yhden tai usean organisaation asiointipalveluja tai vain tietopalveluja.
Portaaleista puhuttaessa on huomattava, että on olemassa kaksi kilpailevaa määritelmää portaalin toiminnasta. Ensimmäinen määritelmä painottaa portaalin olevan vain portti muihin palveluihin, jolloin portaalin oma palvelutarjonta olisi vain tarjota yhtenäinen aloituspiste muiden tahojen palveluihin. Toinen määritelmä näkee portaalin kokoavana verkkopalveluna jolloin portaali tarjoaisi yhtenäisen käyttöliittymän aikaisemmin erillisiin palveluihin. Useimmat verkkopalvelut joista käytetään nimitystä portaali yhdistävät kummankin määritelmän sisältöä, eli toimivat sekä linkittävänä portaalina että kokoavana palveluportaalina.
Portaali (tietokonegrafiikka)
Portaali tarkoittaa kolmiulotteisesta tietokonegrafiikasta puhuttaessa optimointitekniikkaa reaaliaikaisen grafiikan piirtämiseen.
Portaalilla pyritään vähentämään tarvittavan prosessoinnin määrää. Esimerkiksi videopelissä pelialue jaetaan erillisiin lohkoihin, jotka näyttävät olevan yhtä ja samaa pelialuetta katsottaessa esimerkiksi oviaukon läpi - oviaukko on kuitenkin portaali joka näyttää sen takana olevan pelialueen ainoastaan tarvittaessa. Tällöin isolla pelialueella prosessoidaan yleensä vain kyseinen alue jossa pelaaja on ja mahdollisesti pari läheisintä portaalintakaista aluetta joihin on sillä hetkellä näkyvyys.
Portaalitekniikka soveltuu lähinnä sisätiloihin ja sokkeloihin, sillä ulkotiloissa ei ole ovientapaisia portaaliksi soveltuvia kohteita jotka selkeästi erottelisivat alueita toisistaan.
Moottoriliikennetie
Moottoriliikennetie on yksinomaan moottoriliikenteelle tarkoitettu tie, joka ei kuitenkaan täytä moottoritien vaatimuksia. Se on tarkoitettu moottoritietä vähäisemmille liikennemäärille. Joskus moottoriliikenneteitä käytetään lyhyinä pätkinä myös liittymäteinä moottoritielle.
Suomen laissa "moottoriliikennetie" tarkoittaa tietä,
Moottoritiestä eroten moottoriliikennetiellä ei tarvitse olla useampia samansuuntaisia kaistoja tai toisistaan maa-alueella erotettuja kaistoja.
Moottoriliikennetien yleinen nopeusrajoitus on 100 km/h, talvisin kuitenkin useimmilla tieosuuksilla 80 km/h.
1980-luvulla moottoriliikenneteitä rakennettaessa jätettiin usein tilavaraus, jotta tie voitaisiin tulevaisuudessa helposti täydentää moottoritieksi. Näin onkin sittemmin tehty mm. Järvenpää–Lahti-välillä. Moottoriliikenneteiden ongelmana etenkin edellä mainitulla välillä oli, että tien geometria oli jo suunniteltu moottoritien mukaan eikä siinä otettu huomioon sitä, että sen ainoaa ajorataa käytettiin sekä hitaampien ohittamiseen että vastaantulevaan liikenteeseen. Kun väli Mäntsälä–Lahti avattiin vuonna 1985 moottoriliikennetieksi, liikennemäärät olivat jo valmiiksi liian suuret tien kapasiteettiin nähden. Liikenteen jonoutuminen ja pysähtely oli käytännössä sääntö pahimpina ruuhka-aikoina. Ruuhkista huolimatta useat autoilijat pyrkivät muita ohittelemalla nopeuttamaan matkantekoaan, mutta käytännössä hyöty oli olematon, koska heidän paluunsa omalle kaistalle pieneen väliin aiheutti jatkuvan haitariliikkeen, jolloin äkkijarrutukset hidastivat entisestään keskinopeutta. Välillä Lahti–Heinola kokeiltiin ohituskaistatietä helpottamaan ongelmaa, mutta kokemukset siitä etenkin ruuhkassa olivat kielteisiä. Koska moottoriliikennetie-ratkaisu nähtiin tilapäisenä välivaiheena, tilanne ei korjaantunut ennen kuin vasta koko Helsinki–Heinola-välin avauduttua moottoritienä.
Viime vuosina moottoriliikenneteiden kilometrimäärä on vähentynyt moottoriteiden rakentamisen vuoksi, Kemin kohta on mm. täydennetty moottoritieksi rakentamalla toinen ajorata olemassa olleen viereen. Syksyllä 2010 otettiin käyttöön uusi 21 kilometriä pitkä moottoriliikennetieosuus valtatie 4:n perusparantamisen yhteydessä Toivakan ja Jyväskylän Vaajakosken välillä. Liikenneturvallisuutta on parannettu rakentamalla siihen useita keskikaiteella varustettuja pitkiä ohituskaistaosuuksia.
Valtatie 6:n 2017 lokakuussa avattu 27 kilometrin osuus Taavetista Lappeenrannan Kärkeen on pisin moottoriliikennetie Suomessa.
Valtatien 7 Haminan ohikulkutien valmistuttua tieosuus Summasta Haminan keskustaan lakkasi olemasta moottoriliikennetie ilman, että sitä muutettiin moottoritieksi.
Moottoriliikennetieten ja sen liittymis- ja erkanemisteiden käyttö on sallittu ainoastaan moottoriajoneuvoille, joiden suurin sallittu tai rakenteellinen nopeus on yli 50 km/h. Myös ajoneuvon hinaaminen köyttä, vaijeria tai muuta vastaavaa kytkentätapaa käyttäen on kiellettyä, lukuun ottamatta hinaamista seuraavaan poistumiskohtaan saakka.
Alla on lueteltu Suomen moottoriliikennetiet:
Vuoden 2018 alussa Suomessa oli moottoriliikenneteitä yhteensä 126 kilometriä.
Itä-Uudenmaan maakunta
Itä-Uudenmaan maakunta () oli Suomen maakunta Etelä-Suomessa. Itä-Uusimaa oli osa historiallista Uudenmaan maakuntaa, ja se oli vuoteen 1997 osa Uudenmaan lääniä ja läänilaitoksen lakkauttamiseen vuoteen 2009 se kuului Etelä-Suomen lääniin.
Valtioneuvosto päätti Itä-Uudenmaan maakunnan lakkauttamisesta 22. lokakuuta 2009. Kaikki Itä-Uudenmaan kunnat liittyivät Uudenmaan maakuntaan vuoden 2011 alussa.
Maakunnan maapinta-ala oli 1. tammikuuta 2010 2 701,84 km², ja väkiluku 93 966 henkeä.
Ennen Itä-Uudenmaan maakunnan ja Itä-Uudenmaan maakuntaliiton muodostamista Itä-Uudenmaan aluekehitystä suunnitteli vapaaehtoisesti Itä-Uudenmaan seutusuunnitteluliitto ry 4. kesäkuuta 1959 – 31. joulukuuta 1965. Sen työn jatkaja, Itä-Uudenmaan seutukaavaliitto, perustettiin 1. joulukuuta 1966 ja lopetettiin 31. joulukuuta 1992.
Muualla Uudellamaalla toimivat Helsingin seutukaavaliitto, Länsi-Uudenmaan seutukaavaliitto ja Uudenmaan maakuntaliitto yhdistyivät valtioneuvoston päätöksellä 1. tammikuuta 1993. Muihin seutukaavaliittoihin kuuluneet Kirkkonummi, Mäntsälä ja Pornainen vaihtoivat Uudenmaan maakuntaliittoon, jossa oli tuolloin kaikkiaan 19 kuntaa. Uudenmaan liiton päätehtäviä olivat lakisääteinen seutukaavoitus ja kuntien alueelliset edunvalvontatehtävät. 1. tammikuuta 1994 Uudenmaan maakuntaliittoon liittyivät Läntisen Uudenmaan seutukaavaliiton kunnat, jolloin kuntamäärä oli yhteensä 21.
Lakisääteisen seutukaavan laatimisen lisäksi aluekehittämislaki siirsi 1. tammikuuta 1994 aluekehitysvastuun valtion lääninhallituksilta kuntien maakuntaliitoille. Tämä toi maakuntaliittoihin Euroopan aluekehitysrahaston, Euroopan sosiaalirahaston sekä muiden ohjelmien hallinnointitehtäviä 1. tammikuuta 1995 alkaen, kun Suomi oli liittynyt Euroopan unionin jäseneksi.
Uudenmaan lääni lakkautettiin lääniuudistuksessa 31. elokuuta 1997, Itä-Uusimaa liitettiin Etelä-Suomen lääniin ja muodostettiin Itä-Uudenmaan liitto, joka yhdistettiin Uudenmaan maakuntaliittoon 1. tammikuuta 2011.
Itä-Uusimaa jakaantui lakkauttamishetkellään seitsemään kuntaan, joista kaksi oli kaupunkeja. Itä-Uudenmaan maakuntakeskus oli Porvoo. Kunnista ainoastaan Askola ja Pukkila olivat yksikielisesti suomenkielisiä.Entisiä kuntia Itä-Uudenmaan alueella olivat: