hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pixote – heikomman laki
Pixote – heikomman laki [piˈʃɔtʃi] ("Pixote: a Lei do Mais Fraco") on brasilialainen elokuva vuodelta 1981. Se kertoo pienen pojan elämästä São Paulon kaduilla.
Elokuva alkaa sosiaaliraporttimaisella selostuksella siitä, miten Brasiliassa on yli kolme miljoonaa koditonta alle 18-vuotiasta. Rikolliset Brasiliassa käyttävät alaikäisiä lapsia apureina, koska heitä ei voida syyttää rikoksista. Poliisi saa elokuvan alussa kiinni poikajoukon, jonka yksi pienimmistä on kymmenvuotias Pixote. Hän joutuu kasvatuslaitokseen ja sen henkilökunnan kaltoin kohdeltavaksi. Hän karkaa yhdessä muiden kanssa, ja pian pojat ovat vakavien rikosten tiellä.
Helena Ylänen kuvaa "Helsingin Sanomissa" elokuvaa sosiaalipornografiaksi, jonka juonenkäänteiksi tuntuu kelvanneen mikä tahansa kauheus. Häntä hämmästyttää, että näin tärkeästä aiheesta tehty elokuva ei tunnu oikein vakuuttavalta eikä edes kovin kiinnostavalta. Muutkin suomalaisarviot "Pixotesta" olivat varsin tylyjä. Kymmenestä ensi-iltakriitikosta yksi antoi elokuvalle kolme tähteä, yksi kaksi tähteä, viisi yhden tähden ja kolme ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli "Projektio"-lehden laskukaavalla 1,43 tähteä neljästä.
Yhdysvalloissa ja monissa muissa maissa elokuva sai dokumentaarisesta suoruudestaan ja tärkeästä aiheestaan hyvinkin kiittäviä arvosteluja. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Pixoten" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pixotea esittävä Fernando Ramos da Silva ajautui elokuvanteon jälkeen itsekin katurikollisuuteen ja kuoli poliisin luoteihin 19-vuotiaana vuonna 1987.
Uusi maa
Uusi maa on Katri Ylander & Yksinäinen yhtye -kokoonpanon 13. syyskuuta 2013 julkaistu studioalbumi. Albumin ensimmäinen single ”Naamiot” julkaistiin 19. huhtikuuta. Toinen single ”Oodi” julkaistiin 22. elokuuta 2013 saman aikaisesti kappaleen musiikkivideon kanssa. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35.
Ylander jäi keväällä 2010 määrittelemättömän pitkälle keikkatauolle sekä valmistelemaan uutta albumia. Albumin kaikki kappaleet ovat Ylanderin ja Matti Salovaaran käsialaa. Kaksikko on myös tuottanut albumin ja soittanut kaikki kuultavat instrumentit. Levyn on äänittänyt ja miksannut Mikko Haatainen.
Albumin kappaleet kertovat yhteydestä omaan henkisyyteen.
Bertel Nyberg
Bertel Bernhard Nyberg (28. toukokuuta 1882 Porvoo – 8. maaliskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kanslianeuvos (1953), filosofian tohtori ja Pelastakaa Lapset -järjestön pääsihteeri 1922–1945 ja toimitusjohtaja 1945–1965. Hän oli aloitteentekijänä Linnanmäen huvipuiston perustamisessa. Tieteellisten teosten ohella Nyberg julkaisi myös kaunokirjallisuutta sekä runoteoksen "Yrskum" (1917, salanimellä Sten Storm).
Sano vaan Tuomas
Sano vaan Tuomas on rap-artisti Tuomas Kauhasen 7. kesäkuuta 2013 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumin ensimmäinen single ”1985”, julkaistiin 16. huhtikuuta 2012. Toinen single ”Miksi naiset rakastuu renttuihin?” julkaistiin 3. elokuuta 2012. Kolmas single ”Enkeli” julkaistiin 12. huhtikuuta 2013. Albumin tuotannosta vastaavat MGI ja Tuomaksen veli Simo ”Ola” Kauhanen. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 16. sijalle, ja se on nauhoitettu kokonaan Los Angelesissa.
Maorinpodokarpus
Maorinpodokarpus eli totara ("Podocarpus totara") on podokarpuskasvien heimoon kuuluva havupuulaji. Maorinpodokarpusta kasvaa luontaisesti Uudessa-Seelannissa, jossa se on yleinen Stewartinsaarta lukuun ottamatta. Lajia esiintyy alamaalta subalpiiniselle vyöhykkeelle saakka.
Luontaisella esiintymisalueellaan maorinpodokarpus voi kasvaa jopa 30 metriä korkeaksi, mutta menestyy puutarhapuuna myös eteläisimmässä Euroopassa noin Irlannin korkeudelle saakka. Ennätysyksilöt ovat jopa 42,7 ja 51 metriä korkeita. Rungon paksuus on noin 2-3 metriä ja sen alaosassa ei ole oksia.
Maorinpodokarpus on herkkä Corynelia tropican aiheuttamalle lehtien sienisairaudelle.
Totara on alun perin kasvin maorinkielinen nimi.
Maorit ovat käyttäneet maorinpodokarpuksen meheviä käpyjä ripulin ja punataudin hoitoon. Päänahkaan hierottavan lehtiuutteen sanotaan edistävän hiustenkasvua.
Kasvi sisältää totaroli-nimistä yhdistettä.
Enkeli (kappale)
"Enkeli" on rap-artisti Tuomas Kauhasen 12. huhtikuuta 2013 julkaistu single hänen debyyttialbumiltaan "Sano vaan Tuomas". Kappaleella vierailee Kuningasidea-yhtyeen solisti Väinöväinö.
Kappaleen musiikkivideo on kuvattu Barcelonassa, Espanjassa. Kappale voitti Suomen Virallisen Kesähitin tittelin vuonna 2013.
Playtime
Playtime on Jacques Tatin ohjaama elokuva vuodelta 1967. Tati näyttelee myös pääosaa, herra Hulot’ta. 
Elokuvan tekeminen kesti kolme vuotta, mutta filmi menestyi kaupallisesti huonosti ja ajoi Tatin vararikkoon.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Playtime" oli mukana heistä yhdeksän listalla. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Playtimen" kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi komediaksi. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen 50 parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
Ryhmä amerikkalaisturisteja saapuu Pariisin lentokentälle, jonka koomisia ja satunnaisia tapahtumia seurataan ensimmäiset kymmenisen minuuttia. Lentokentältä turistiryhmä siirtyy ultramodernin Pariisin kaduille. Heidän mukanaan konekaupungissa seikkailee Tatin esittämä vakiohahmo Monsieur Hulot, joka ei kuitenkaan varsinaisesti nouse elokuvan päähenkilöksi. Elokuvassa ei myöskään ole varsinaista juonta, vaan se koostuu enemmän tai vähemmän irrallisista kohtauksista, jotka kuvaavat ihmisten ja ultramodernin ympäristön vuorovaikutusta ja niiden välisiä konflikteja. Herra Hulot’n tarkoitus on hoitaa yksinkertainen asia eräässä virastossa, mutta monet käänteet ja väärinkäsitykset saavat hänet seikkailemaan ympäri keinotekoisen tuntuista kaupunkia ihmisten asuntoihin ja lopulta uuteen ja vielä hieman keskeneräiseen ravintolaan, jossa tapahtuva jakso kestää noin 40 minuuttia.
Tati oli menestynyt kaupallisesti edellisellä elokuvallaan "Enoni on toista maata", ja ryhtyi varojen turvin suurisuuntaiseen Playtime-hankkeeseen. "Playtime" kuvattiin laadukkaimmalle mahdolliselle elokuvausmateriaalille, 70 millimetrin filmille. Kokonainen lavastekaupunki rakennettiin Pariisin kaakkoisosasta löytyneelle joutomaalle aitoine asfalttikatuineen, liikennevaloineen ja monine rakennuksineen. Kuvien taustalla kohoavat lasijulkisivuiset tornitalot ovat muutaman metrin korkuisia pienoismalleja. Tati olisi halunnut Tativilleksi kutsutun kuvauspaikan muodostuvan Playtimen kuvausten jälkeen Rooman Cinecittàn kaltaiseksi elokuvakeskukseksi, mutta Ranskan silloinen kulttuuriministeri André Malraux ei ollut kiinnostunut hankkeen edistämisestä. Niinpä Tativillen lavasteet jouduttiin purkamaan kuvausten jälkeen, mikä pahensi Playtimen Tatille aiheuttamia taloudellisia ongelmia. Normaalia pidempi lähes juoneton elokuva menestyi kaupallisesti surkeasti ja ajoi Tatin vararikkoon, jossa hän joutui muun muassa myymään elokuvan vakuudeksi asetetun talonsa. Seuraavien vuosien tulonsa Tati joutui hankkimaan Ranskan ulkopuolelta, jottei niitä olisi ulosmitattu hänen velkojilleen.
Jääpallo Pohjoismaisissa kisoissa 1922
Jääpalloturnaukseen vuoden 1922 Pohjoismaisissa kisoissa osallistui kolme joukkuetta. Turnaus oli ensimmäinen pohjoismaissa järjestetty maajoukkueiden turnaus ja ylipäätään ensimmäinen kerta, kun norjalaiset asettivat 11-miehisen jääpallojoukkueen peliin. Norjassa jääpalloa pelattiin edelleen 7-miehisten joukkueiden välillä. Norjalaiset eivät hyväksyneetkään otteluaan Ruotsia vastaan viralliseksi maaotteluksi.
Sekä Suomessa että Ruotsissa esiintyi jonkinasteista polemiikkia maajoukkueiden kokoamisessa. Sudet eivät esimerkiksi olleet edustettuina ollenkaan. Ruotsissa taas Siriuksen joukkue ei ollut tyytyväinen liittojoukkueen kokoonpanoon ja loppuottelun jälkeisen päivänä se voittikin ystävyysottelussa suomalaiset selkeästi 13–3 (8–0). Suomi pelasi vielä lopuksi yhdistettyä Tukholman joukkuetta vastaan tasapelin 5–5 johdettuaan tauolla 3–0. Kisoissa pelattiin ottelu myös 7-miehisten joukkueiden välillä. Tukholman joukkue voitti Norjan 7–2.
miljonääri-laivanvarustaja, Norjan jäähockeyliiton puheenjohtaja. Teki Norjan kavennusmaalin 3-1:een toisen jakson alkuminuuteilla.
Joseph M. Schenck
Joseph Michael Schenck (25. joulukuuta 1878 – 22. lokakuuta 1961) oli venäläissyntyinen yhdysvaltalainen elokuvatuottaja.
Schenck syntyi Rybinskissä, Venäjän keisarikunnassa, ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1893. Hän avioitui mykkäelokuvanäyttelijä Norma Talmadgen kanssa lokakuussa 1916 ja toimi uransa alkuvaiheessa vaimonsa ja Roscoe Arbucklen managerina. Schenck ja Talmadge erosivat vuonna 1934, eikä Schenck mennyt uudelleen naimisiin.
Schenck perusti vuonna 1933 tuotantoyhtiö Twentieth Century Picturesin yhdessä Darryl Zanuckin kanssa. Kaksi vuotta myöhemmin yhtiö fuusioitui Fox Film Corporationin kanssa muodostaen 20th Century Foxin, jonka johtokunnan puheenjohtaja Schenckistä tuli.
Vuonna 1941 Schenck joutui oikeuteen veronkierrosta. Hänen puolestaan todistivat oikeudessa muun muassa näyttelijä Charles Chaplin, Kalifornian korkeimman oikeuden puheenjohtaja Phil S. Gibson ja säveltäjä Irving Berlin. Valamiehistö totesi Schenckin syylliseksi kahteen neljästä asetetusta syytteestä ja hänet tuomittiin vankeuteen yhdeksi vuodeksi ja yhdeksi päiväksi. Presidentti Harry S. Truman kuitenkin armahti Schenckin syyskuussa 1942 neljän kuukauden vankeuden jälkeen. Oikeusministeriön lausunnon mukaan armahdus tapahtui ”merkittävien henkilöiden” suosituksesta. Schenck joutui luopumaan johtokunnan puheenjohtajan tehtävästä, mutta sai paikan 20th Century Foxilta vastaavana tuottajana.
Vuonna 1952 Joseph Schenck palkittiin Oscar-kunniapalkinnolla.
Joseph Schenck kuoli 22. lokakuuta 1961 Beverly Hillsissä. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Luettelo pikkuplaneetoista: 357001–358000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
357001:stä ja päättyen 358000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 358001–359000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
358001:stä ja päättyen 359000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 359001–360000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
359001:stä ja päättyen 360000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Sikiön ja lantion välinen epäsuhta
Sikiön ja lantion välinen epäsuhta on synnytyskomplikaatioihin lukeutuva tila, jossa raskaana olevan naisen lantio on liian ahdas salliakseen sikiön pään läpäistä sen alatiesynnytyksen yhteydessä. Epäsuhta voi johtua pienikokoisesta lantiosta, ei-gynekoidista lantion muodosta, suurikokoisesta sikiöstä tai näiden tekijöiden yhteisvaikutuksesta. Tietyt sairaudet, kuten riisitauti tai lantion murtuma voivat vääristää lantion rakennetta ja johtaa epäsuhdan muodostumiseen. Tautiluokituksessa ICD-10: O33.9.
Dance with The Shadows
Dance with The Shadows on brittiläisen The Shadows -yhtyeen vuonna 1964 julkaistu kolmas albumi.
Seilandin kansallispuisto
Seilandin kansallispuisto (, ) on Seilandin saarella Finnmarkin läänissä sijaitseva kansallispuisto. Se on perustettu 8.12.2006. Pinta-alaltaan puisto on 316,3 neliökilometriä, josta maa-alueita on 306,7 ja merialueita 9,6 neliökilometriä.
Seilandissa on ravinteikas kallioperä ja varsinkin eteläosissa kasvisto on monimuotoista ja rehevää. Poroille on tarjolla hyviä laidunmaita ja paikoin kasvaa myös koivumetsää. Alueella esiintyviä harvinaisia kasveja ovat muun muassa tunturihilpi, altantunturiunikko ja rentoarho.
Linnusto on lajirikasta ja jyrkillä tunturinrinteillä ja merellepäin olevilla kallioilla viihtyvät merikotka, maakotka, tunturihaukka, ampuhaukka, tuulihaukka ja piekana. Loivemmilla rannikkoalueilla on tiirojen ja lokkien yhdyskuntia, sekä merihanhia, haahkoja ja riskilöitä. Saaren sisäosien vesistöissä viihtyvät muun muassa kuikka ja kaakkuri. Nisäkkäistä yleisesti esiintyviä ovat kärppä, metsäjänis ja saukko.
Seilandissa on hyvät mahdollisuudet patikointiin, hiihtämiseen ja kalastukseen, mutta maasto on usein vaikeakulkuista ja sää voi vaihdella nopeasti. Puistossa ei ole merkittyjä polkuja tai avoimia tupia.
Pasilan virastokeskus
Pasilan virastokeskus on Helsingin Itä-Pasilassa sijaitseva valtion virastotalo, jota hallinnoi Senaatti-kiinteistöt. Rakennuksessa on kahdeksan maanpäällistä ja lisäksi neljä maanalaista kerrosta.
Neljän korttelin alueelle levittäytyvän virastokeskuksen rakennutti Rakennushallitus ja suunnitteli arkkitehtitoimisto Castrén–Jauhiainen–Nuuttila. Rakennus valmistui vuonna 1982. Sen suunnittelu oli aloitettu jo kymmenisen vuotta aikaisemmin ja harjannostajaisia vietetty 1978. Rakennuksen itä–länsi-suuntaiseen pääosaan liittyy kuusi siipeä, joiden väliin jää neljä avointa sisäpihaa. Kolossaalisen rakennuksen läpi kulkee kaksi rinnakkaista jalankulkuväylää, jotka muodostavat Opastinsilta-nimisen kadun länsipään. Talon läpi kulkevista jalankulkuväylistä eteläisempi muutettiin vuonna 2003 "Aurinkoraitti"-nimiseksi katetuksi ja lämmitetyksi sisätilaksi. Opastinsilta jatkuu virastokeskuksen länsipuolella kahtena Ratapihantien ylittävänä rinnakkaisena katettuna kävelysiltana, jotka yhdistävät virastokeskuksen Pasilan rautatieasemaan.
Virastokeskuksen tilavuus on 432 000 m³, sen kerrosala on 71 000 m² ja se suunniteltiin 2 500 työntekijälle. Vastavalmistuneeseen virastokeskukseen muuttivat vuosina 1981–1982 muun muassa Tie- ja vesirakennushallitus, Uudenmaan piirirakennustoimisto, Uudenmaan lääninverovirasto, maanmittaushallitus, liikevaihtoverotoimisto, Topografikunta, Posti, Postipankki ja maanmittaushallituksen karttapaino.
Virastokeskuksen veistoskilpailun voitti vuonna 1978 Matti Koskelan sekä Markku ja Pirkko Viitasalon teos "Konstruktio 2000", jota kutsutaan myös nimellä "Himmeli". Yhdellä virastokeskuksen neljästä sisäpihasta sijaitseva veistos paljastettiin vuonna 1982. Toisella sisäpihalla sijaitsee samana vuonna paljastettu Maija Nuotion veistos "Vesileikki", johon kuuluu kaksi vesialtaan ylle sijoitettua alastonta naishahmoa.
Fred (piirtäjä)
Pariisissa syntynyt Aristidès oli kreikkalaisten siirtolaisten lapsi. Hän aloitti uransa parikymppisenä ja sai ensimmäisen sarjakuvansa julkaistuksi 1954 Zéro-sarjakuvalehdessä, ja jo seuraavana vuonna hänen piirtämiään sarjakuvia julkaistiin monissa ulkomaisissa lehdissä. Vuonna 1960 hän perusti Georges Bernierin ja François Cavannan kanssa pilalehden Hara-Kiri. Hän oli lehden taiteellinen johtaja ja vastasi 60 ensimmäisestä kannesta. Hän kirjoitti myös käsikirjoituksia muille piirtäjille, kuten Jean-Claude Mézières'lle, Lorolle, Georges Pichard'lle, Hubucille, Mic Delinx'lle ja Alexisille.
Frediltä on suomennettu neljä sarjakuva-albumia, joista yhdestä on tehty kaksi suomennosta. Otava on julkaissut niistä kolme 1970-luvulla, WSOY kaksi 1990-luvun alussa.
Fredin tunnetuin sarjakuva "Philémon" syntyi 1965. Se oli 15 sivun mittainen tarina, jonka hän teki Spiroulle, joka kuitenkin hylkäsi sen. René Goscinny pyysi saada julkaista sen Pilotessa, ja Fred lupasi sillä ehdolla, että saisi itse tehdä piirrokset. Goscinny suostui, ja Filemonin ensimmäinen seikkailu "Le mystère de la clairière des trois hiboux" ilmestyi sarjakuvana Pilotessa.
Helmikuussa 2013 ilmestyi uusi albumi "Le train où vont les choses". Se oli ensimmäinen "Filemon" pitkään aikaan, sillä viimeiseksi tarkoitettu "Le diable du peintre", ilmestyi 1987. Vuonna 2011 ilmestyi juhlajulkaisu retrospektiivi "Fred, L'Histoire d'un conteur éclectique".
Aristidès asui Puiseux-le-Hauberger'ssa mutta siirtyi terveyden heikennyttyä hoitokotiin.
Aristidès sai uransa aikana useita palkintoja.
Nikoloz Šengelaia
Nikoloz Šengelaia (, ; 19. elokuuta 1903 Zugdidin kihlakunnan Obudžin kylä – 4. tammikuuta 1943 Tbilisi) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Nikoloz Šengelaia opiskeli Tbilisin yliopistossa ja esiintyi runoilijana georgialaisessa Lef-ryhmässä, jolla oli läheiset suhteet Vladimir Majakovskiin. Hän toimi ohjaajan assistenttina Kote Mardžanišvilin elokuvassa "Nakanune grozy" eli "Burevestnik" (’Ennen myrskyä’, 1925) ja Juri Željabužskin elokuvassa "Dina Dza-Dzu" (1926) sekä laati käsikirjoituksen Mardžanišvilin satiiriseen komediaan "Samanišvilis dedinatsvali" (’Samanišvilin äitipuoli’, 1927), joka perustuu 1800-luvun georgialaisen klassikon Davit Kldiashvilin kertomukseen. Šengelaian ensimmäinen ohjaustyö oli Lev Pušin kanssa kuvattu "Giuli" (1927), joka kertoo muslimitytön ja kristityn käsityöläisen rakkaustarinan. Hän toimi käsikirjoittajana myös Ivan Perestianin elokuvassa "Gaplangva/V trjasine" (’Suolla’, 1928).
Šengelaian vuonna 1928 ohjaama "Elisso – Kaukasian ruusu" ("Eliso") on 1920-luvun parhaita neuvostoelokuvia ja myös georgialaisen elokuvataiteen merkkipaalu. Sen aiheena on tšetšeenien karkottaminen 1860-luvulla sekä georgialaispojan ja tšetšeenitytön rakkaustarina. Vuonna 1933 valmistui Azerbaidžanissa kuvattu "Dvadtsat šest komissarov" (’Kaksikymmentäkuusi komissaaria’), jonka aiheena on Bakun kommuuni vuonna 1918. Propagandistista elokuvaa pidettiin aikanaan neuvostoelokuvan huomattavana saavutuksena. Vuosina 1933–1934 Šengelaia työskenteli Mihail Šolohovin "Aron raivaajien" parissa. Romaaniin perustunut elokuvahanke kiellettiin, minkä ohjaaja koki suurena henkilökohtaisena tragediana. "Narindžis veli" (’Kultainen laakso’, 1937) kertoo Neuvostoliiton maatalouden kollektivisoinnista. Vuonna 1939 Šengelaia ohjasi epäonnistuneen isänmaallisaiheisen elokuvan "Samšoblo" (’Synnyinmaa’) ja vuonna 1941 serbialaisista partisaaneista kertovan lyhytelokuvan "Šav mtebši" (’Mustilla vuorilla’). Sota-aiheisen "Is kidev dabrundeba" (’Hän palaa vielä’, 1943) viimeisteli Diomide Antadze.
Ohjaajalle myönnettiin Venäjän SFNT:n ansioituneen taiteilijan arvonimi vuonna 1935. Vuonna 1941 hän sai Stalin-palkinnon. Hänet on palkittu myös työn punaisen lipun kunniamerkillä.
Šengelaia oli naimisissa georgialaisen mykkäelokuvan tähden Nato Vatšnadzen kanssa. Hänen poikansa Giorgi ja Eldar ovat molemmat merkittäviä elokuvaohjaajia.
Salme Setälä
Salme Setälä (vuosina 1919–1930 Cornér; 18. tammikuuta 1894 Helsinki – 6. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen asemakaava-arkkitehti, kirjailija ja suomentaja.
Salme Setälän vanhemmat olivat professori Emil Nestor Setälä ja kirjailija Helmi Krohn. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1917.
Setälä toimi aluksi piirtäjänä eri arkkitehtitoimistoissa. Hänellä oli vuosina 1925–1928 "AC"-niminen sisustustoimisto yhdessä arkkitehti Aili-Salli Ahde-Kjäldmanin kanssa.
Setälä oli yleisten rakennusten ylihallituksen palveluksessa ylimääräisenä arkkitehtina 1929–1954 ja toimistoarkkitehtina 1954–1961. Hän keskittyi kaavoitukseen ja laati yli kolmekymmentä rakennuskaavaa eri puolille Suomea.
Salme Setälän kirjalliseen tuotantoon kuului nuortenkirjoja, romaaneita, muistelmateoksia sekä sisustus- ja keittiönsuunnitteluoppaita.
Setälän puoliso oli vuosina 1919–1930 toimittaja Frithiof Cornér (1887–1953). Heillä oli kaksi lasta, joista vanhempi on taiteen maisteri Helmiriitta Honkanen.
Juha Laaksonen (toimittaja)
Juha Laaksonen (s. 1966) on useita luontoteoksia kirjoittanut ja toimittanut tietokirjailija ja toimittaja.
Laaksonen on vuodesta 1991 tehnyt luonto-ohjelmia Yle Radio Suomelle. Hän toimii muun muassa Pirkka-Pekka Peteliuksen juontaman Luontoillan lintuasiantuntijana. Laaksonen on myös luontovalokuvaaja ja ornitologi. Koulutukseltaan hän on maantieteilijä.
Juha Laaksonen on saanut WWF:n Vuoden Luontokirja -palkinnon vuonna 2004 teoksestaan "Kevät lintusaarella" ja vuonna 2013 teoksesta "Pihan linnut ja pöntöt". Hänen puolisonsa on luontotoimittaja Minna Pyykkö.
Sulo Karpio
Sulo Karpio (sukunimi vuoteen 1906 "Glumerus"; 6. tammikuuta 1890 Helsinki – 15. elokuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Salli Katila
Salli Katila (24. heinäkuuta 1903 Pori – 22. maaliskuuta 1975 Pori) oli suomalainen kirjailija.
Harry Palmberg
Harry Henrik Palmberg (13. joulukuuta 1891 Viipuri - 8. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä "Patsch".
Realm of the Mad God
Realm of the Mad God on massiivinen moninpeli, jonka on luonut Wildshadow Studios (fuusioitui Kabamiin kesäkuussa 2012) ja Spry Fox. Sen betaversio tuli julkiseen lataukseen tammikuussa 2010 ja selainversio julkaistiin kesäkuun 20. 2011. Helmikuussa 2012 pelistä tulivat Windows ja Mac -versiot. Vuonna 2016 pelin osti Deca Games.
Peli on ilmaispeli ja rahoitetaan mikrotransaktioilla, joilla voi ostaa mm. korkeatasoisia varusteita tai vain pelin osien ulkonäköön vaikuttavia muutoksia (kuten skinejä).
Pelaaja liikkuu pelissä 8-bit-tyylisillä grafiikoilla toteutetussa 2D-pelimaailmassa.
Realm of the Mad God on ammuntapeli jonka päätavoitteena on vihollisten tappaminen, mikä antaa pelaajille mainetta, kokemuspisteitä ja varusteita. Pelissä on tehtäviä jotka läpäistäkseen on tapettava tiettyjä vihollisia, minkä lisäksi on myös erikoistehtäviä, joita kutsutaan "tapahtumiksi" () . Pelin päävihollinen on Oryx the Mad God, jonka pelaaja kohtaa läpäistyään muut tehtävät.
Pelissä ei voi tappaa muita pelaajia, vaan ainoastaan tietokoneohjattuja vihollisia. Erona useimpiin moninpeleihin on myös että pelaajien voittaessa vastustajan kaikki pelaajat saavat kaikki kokemuspisteet eikä niitä jaeta, mikä tukee yhteistyötä pelissä.
Realm of the Mad God on ns. "Perma death" -peli, eli pelaajan hahmon (ei käyttäjän) kuollessa pelissä tapahtunut edistyminen ja kerätyt tavarat häviävät. Pelissä on myös pankki, johon voit viedä tavaroitasi säilytykseen, mikä pitää ne turvassa.
Jenni Ahtiainen
Jenni Ahtiainen (s. 1976 Pori) on suomalainen asuste- ja korusuunnittelija. Solmioihin, huiveihin ja muihin kaulavaatteisiin erikoistuneella Ahtiaisella on ollut oma tuotemerkki gTie vuodesta 2007 lähtien.
Tervakoskella nykyään asuva Ahtiainen on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa ja työskennellyt aikaisemmin graafisena suunnittelijana. Hänen asusteisiinsa ovat pukeutuneet useat koti- ja ulkomaiset julkisuuden henkilöt. Yhdysvalloissa Ahtiaisen tuotantoa on ollut esillä Golden Globe- ja Oscar-gaaloissa. Suomessa hänen suunnittelemiaan asuja ovat itsenäisyyspäivän vastaanotolla pitäneet muun muassa Ville Valo, Lauri Tähkä ja Michael Monroe.
Usein nahkaa materiaalinaan käyttävä Ahtiainen on suunnitellut myös puvustuksia musiikkivideoille sekä teatteriin ja tanssijoille. Vuonna 2012 hän suunnitteli Porispere-rockfestivaalille oman kiltin ja maaliskuussa 2013 esiteltiin Ahtiaisen miehille suunnattu häämallisto.
Ahtiainen työllistää asusteidensa valmistuksessa mielenterveyskuntoutujia, joille työstä maksetaan 12€ päiväpalkkaa.
Kolmion sisään piirretty ympyrä
Kolmion sisälle piirretty ympyrä eli kolmion sisäympyrä tarkoittaa geometriassa kolmion kolmea sivua sen sisäpuolelta sivuavaa ympyrää. Kolmion sivut ovat tällöin ympyrän tangentteja. Sama ympyrä saadaan, kun kolmion sisälle piiretään suurin sinne mahtuva ympyrä. Tällainen ympyrä on kolmiolla aina olemassa.
Ympyrän keskipiste on samalla kolmion kulmanpuolittajien leikkauspiste "I". Piste "I" on yhtä kaukana, siis ympyrän säteen "r" etäisyydellä, kustakin kolmion sivusta. Keskipiste on eräs kolmion merkillisistä pisteistä ja se on luetteloitu "Kimberlingin pisteiden luetteloon" tunnuksella formula_1
Kun sisäympyrän sivuamispisteet yhdistetään sivujen vastaisiin kärkiin, leikkaavat kaikki kolme janaa Gergonnen pisteessä (formula_2).
Kolmion sivun pituudet formula_3, formula_4 ja formula_5 sekä kolmion piirin pituuden puolikas formula_6.
Kolmion ala A voidaan laskea Heronin kaavalla
Ala voidaan myös laskea
jolloin sisään piirretyn ympyrän säde r on
Pola Oloixarac
Pola Oloixarac (s. 1977 Buenos Aires) on argentiinalainen kirjailija, journalisti ja kääntäjä. Hän on opiskellut filosofiaa Buenos Airesin yliopistossa ja kirjoittamista Iowan yliopistossa. Oloixaracin esikoisromaani "Kesyttömät teoriat" () ilmestyi vuonna 2008 pikkukustantamon julkaisemana ja myi parissa kuukaudessa painoksen loppuun. Suomeksi romaani ilmestyi 2012 Einari Aaltosen kääntämänä ja Sammakon kustantamana.
Barbro Mörne
Signe Barbro Mörne (6. helmikuuta 1903 Espoo – 1987 Kauniainen) oli suomalainen Kauniaisissa asunut kirjastonhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Barbro Mörnen vanhemmat olivat kirjailija Arvid Mörne ja Signe Mörne. Hän pääsi ylioppilaaksi 1922 ja suoritti kirjastoalan kurssin 1934. Mörne toimi Helsingin kaupunginkirjaston virkailijana 1927–1966 ja amanuenssina 1937–1966.
Mörnen kirjalliseen tuotantoon kuului pääasiassa luontoaiheisia runoja. Hän kirjoitti lisäksi satuja.
Barbro Mörnen veli Håkan Mörne oli myös kirjailija ja sisar Gudrun Mörne oli toimittaja ja lastenkirjailija.
Rossija-turnaus 1972
Rossija-turnaus 1972 (Russian Government Cup) oli sanomalehti "Rossijan" järjestämä jääpalloturnaus, joka pelattiin Uljanovskissa 15.-18. tammikuuta 1972. Turnauksen voitti Neuvostoliitto.
Onxnenäälasit?
"Onxnenäälasit?" on Petri Nygårdin studioalbumilta julkaistu single. Siitä on kuvattu myös musiikkivideo. Se julkaistiin 20. marraskuuta 2012 .
Rossija-turnaus 1976
Rossija-turnaus 1976 (Russian Government Cup) oli sanomalehti "Rossijan" järjestämä jääpalloturnaus, joka pelattiin Habarovskissa 22.-25. tammikuuta 1976. Turnauksen voitti Neuvostoliitto.
Ohara
Ohara () on ikebanan koulukunta. Sen perusti Unshin Ohara () 1895-luvun lopussa Japanin länsimaisille vaikutteille avautumisen aikana. Unshin Ohara otti käyttöön laakeat astiat ikebana-asetelmissa vastauksena länsimaalaisten tuolien ja korkeiden pöytien yleistymiseen japanilaisissa kodeissa, ja edisti myös länsimaalaisten kasvien käyttöä ikebanassa. Ohara-koulun päätyylit ovat laakean astian asetelmat ("moribana") ja korkean astian asetelmat ("heika"), jotka jaetaan vielä viiteen alatyyliin: pystysuuntaiset, vinosuuntaiset, laskeutuvat, taivaiset ja kontrastiasetelmat. Koulukunta korostaa ainoana sääntönään asettelijan kasvia kohtaan tuntemien tunteiden ilmaisemista ja perustaa asetelmat neljälle eri metodille: väri, massan efekti, linja ja abstraktius.
Ohara-koulukunnan johtajina ovat toimineet:
Rossija-turnaus 1978
Rossija-turnaus 1978 (Russian Government Cup) oli neljäs sanomalehti "Rossijan" järjestämä jääpalloturnaus, joka pelattiin Kemerovossa 24.-28. tammikuuta 1978. Turnauksen voitti Neuvostoliitto.
Lutjaninae
Lutjaninae on ahvenkalojen (Perciformes) lahkon ja napsijoiden (Lutjanidae) heimoon kuuluva kalojen alaheimo.
Alaheimoon kuuluu 6 sukua ja 75 lajia. 
FishBase
Punastuvat morsiamemme
Punastuvat morsiamemme () on vuonna 1930 ensi-iltansa saanut Harry Beaumontin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Joan Crawford, Robert Montgomery, Anita Page ja Dorothy Sebastian. Metro-Goldwyn-Mayer oli elokuvan tuotantoyhtiö ja jakelija.
"Punastuvat morsiamemme" käsikirjoittivat Bess Meredyth, John Howard Lawson, Edwin Justus Mayer ja Helen Meinardi. Elokuva kuvattiin MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä 337 000 dollarin budjetilla. Elokuvasta on 102-, 99- ja 74-minuuttiset versiot.
"Punastuvat morsiamemme" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 19. heinäkuuta vuonna 1930 ja Suomessa 14. syyskuuta vuonna 1931. "Punastuvat morsiamemme" oli sekä taloudellinen että kriittinen menestys; elokuva tuotti yhteensä 1 211 000 dollaria, joista 874 000 dollaria Yhdysvalloissa. Joan Crawford oli sen ajan yksi tuottavammista näyttelijöistä ja MGM:n suurin kassamagneetti.
"Punastuvat morsiamemme" on elokuvien "Tanssivat tyttäremme" (1928) ja "Puolineitseitä" (1929) jatko-osa. "Tanssivat tyttäremme" -elokuvassa näyttelivät myös Joan Crawford, Anita Page ja Dorothy Sebastian. "Puolineitseissä" Sebastian ei ollut mukana, mutta palasi kolmanteen osaan. Kaksi edellistä elokuvaa ovat mykkäelokuvia, kun taas "Punastuvat morsiamemme" on äänielokuva.
"Punastuvat morsiamemme" on Crawfordin neljäs äänielokuva, mutta hän on tehnyt kymmeniä mykkäelokuvia. Elokuvassa Crawford näyttelee Gerryä, myyjätärtä, joka on rakastunut tavaratalon perijään. Gerry työskentelee tässä tavaratalossa, joka sijaitsee New Yorkissa. Gerryn kaksi muuta ystävätärtä ja huonetoveria Connie (Page) ja Franky (Sebastian) yrittävät myös hurmata rikkaita miehiä.
"Punastuvat morsiamemme" -elokuvan aikaan MGM alkoi kehitellä Joan Crawfordille "hienostunutta" imagoa, eikä jatkaa Crawfordin mykkäelokuvakauden "flapper"-tyttöimagoa.
Syklododekanoli
Syklododekanoli (CHO) on syklinen alkoholi. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa hajusteita ja polymeerejä.
Syklododekanoli on huoneenlämpötilassa kiinteä kiteinen aine. Se ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin. Sen reaktiot ovat tyypillisiä sekundäärisille alkoholeille, väkevien happojen kanssa se dehydrautuu, jolloin muodostuu syklododekeenia, karboksyylihappojen ja happoanhydridien kanssa se reagoi muodostaen estereitä.
Syklododekanolin valmistus lähtee syklododekatrieenistä, joka vedytetään syklododekaaniksi. Syklododekaani voidaan tämän jälkeen hapettaa syklododekanoliksi. Puhdasta syklododekanolia saadaan käytettäessä hapetuskatalyyttinä kupari-kromiseosta 160 °C:ssa ja korotetussa paineessa. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on syklododekaanin hapetus ilmalla boorihapon toimiessa katalyyttinä. Tällöin muodostuu syklododekyyliboraattia ja syklododekanonia. Syklododekyyliboraatti tislataan erilleen ja siitä saadaan syklododekanolia emäskatalysoidun hydrolyysin avulla.
Syklododekanolia käytetään valmistettaesa sen eettereitä ja estereitä, jotka ovat hajusteteollisuuden käyttämiä aineita. Syklododekanoli voidaan hapettaa syklododekanoniksi, josta valmistetaan laurolaktaamia ja edelleen polyamideja, tai typpihapon avulla hapettamalla dodekaanidihapoksi.
Panagjurište
Panagjurište () on Pazardžikin alueella, Bulgariassa sijaitseva kunta. Se sijaitsee 90 kilometrin päässä Bulgarian pääkaupungista Sofiasta.
Gressbanen
Gressbanen ("Gressbanen ved Holmen i Aker") on Oslossa Vestre Akerin kaupunginosassa sijaitseva jalkapallokenttä ja tekojäärata. Se toimii jää- ja jalkapalloseura IF Readyn kotiareenana.
Vuonna 1919 valmistunut Gressbanen oli myös Norjan jalkapallomaajoukkueen kotikenttä vuosina 1919–1927, jonka jälkeen se siirtyi pelaamaan nykyisinkin käyttämälleen Ullevaalin stadionille. Yleisöennätys syntyi vuonna 1919 pelatussa Norjan ja Hollannin välisessä jalkapallo-ottelussa, jota oli seuraamassa 17 000 katsojaa. Yhteensä Norjan jalkapallomaajoukkue pelasi stadionilla 17 A-maaottelua.
Rossija-turnaus 1982
Rossija-turnaus 1982 (Russian Government Cup) oli kuudes sanomalehti "Rossijan" järjestämä jääpalloturnaus, joka pelattiin Syktyvkarissa 6.-9. helmikuuta 1982. Turnauksen voitti Neuvostoliitto.
Pääkaupunkiseudun Yrittäjät
Pääkaupunkiseudun Yrittäjät (PSY) on Suomen Yrittäjien aluejärjestö, jossa on yli 5 000 jäsentä. Aluejärjestöön kuuluvat paikallisyhdistykset: Espoon Yrittäjät, Kauniaisten Yrittäjät, Vantaan Yrittäjät. Pääkaupunkiseudun Yrittäjien tavoitteena on vaikuttaa alueellisesti yrittämisen edellytysten parantamiseksi, jotta menestyvien yritysten ja yrittäjien määrä alueella lisääntyy ja yrittäjien taloudellinen ja sosiaalinen asema paranee.
Rossija-turnaus 1984
Rossija-turnaus 1984 (Russian Government Cup) oli seitsemäs sanomalehti "Rossijan" järjestämä jääpalloturnaus, joka pelattiin Kemerovossa 3.-7. helmikuuta 1984. Turnauksen voitti Neuvostoliitto maalieron turvin.
Lutjanus
Lutjanus on ahvenkalojen ("Perciformes") lahkoon, napsijoiden ("Lutjanidae") heimoon ja Lutjaninae-alaheimoon kuuluva kalasuku.
Sukuun kuuluu 68 lajia.
Haudh-en-Nirnaeth
Haudh-en-Nirnaeth, Itkunmäki, toisilta nimeltään Haudh-en-Ndengin, Surmanmäki, oli kuvitteellinen paikka tai muistomerkki J. R. R. Tolkienin luomassa Ardassa, Beleriandin pohjoisosassa, Anfauglithin tasangolla.
Kumpu syntyi, kun Morgothin örkit kokosivat komentajansa käskystä Nirnaeth Arnoediadin taistelussa kaatuneet "eldar"in, "edain"in ja kääpiöt varusteineen suureksi keoksi Anfauglithin tasangolle.
Tolkien kertoo Silmarillionin kolmanteen lukuun kuuluvassa 20. osassa, ettei yksikään Morgothin otus enää polkenut sitä maata, jonka alla eldarin jaedainin miekat murentuvat, ja että Haudh-en-Nirnaeth oli ainoa paikka tuolla tasangolla, jossa ruoho enää autioitumisen jälkeen kasvoi.
Tori.fi
Tori.fi on internetissä toimiva osto- ja myyntikauppapaikka. Se julkaisee luokiteltuja ilmoituksia maksutta.
Suomen suosituimmaksi verkon kauppapaikaksi on noussut Tori.fi, jossa vieraili vuonna 2013 kuukausittain noin 1,3 miljoonaa eri kävijää. Kaiken kaikkiaan suomalaiset kävivät Torissa vuoden 2013 aikana yli 100 miljoonaa kertaa joko ostamassa tai myymässä tavaroita ja selailemassa ilmoituksia.
Tori nousi suosituimmaksi verkon vertaiskauppapaikaksi Huuto.netin ohi alkukeväästä 2013 ja sijoittuu nyt suosituimpien suomalaisten verkkosivustojen vertailussa neljänneksi yli 40 miljoonalla viikoittaisella sivulatauksellaan (TNS Metrix, vko 4, 2014).
Joulukuussa 2009 avattu Tori.fi on norjalaisen Schibsted-konsernin omistama. Sivusto on osa Schibstedin yli 30 maassa toimivaa luokiteltujen ilmoitusten verkkosivustoketjua, joka on toteutettu Ruotsin suosituimmaksi nousseen Blocket.se -sivuston pohjalta. Schibstedin verkkokauppapaikka on markkinajohtaja myös Ranskassa (Leboncoin.fr) ja Espanjassa (Segundamano.es).
Vuonna 2012 Tori.fi-palveluun jätettiin noin 1,7 miljoonaa myydään-, ostetaan- tai annetaan ilmaiseksi -ilmoitusta, mikä on noin 70 % enemmän kuin edellisenä vuonna. Suosituimpia tuoteryhmiä olivat huonekalut ja sisustustarvikkeet sekä autot ja niiden varaosat. Eniten ilmoituksia suhteessa väestömäärään jätettiin Pohjois-Karjalan maakunnasta.
Aromanian kieli
Aromanian kieli tai Limba Armãneascã (armãneshce, armãneashti, rrămăneshti) on itäromaaninen kieli, jota puhutaan Kaakkois-Euroopassa. Sen puhujia kutsutaan aromanialaisiksi tai vlacheiksi (joka on yleisnimitys Balkanilla asuvista yhteisöistä).
Sillä on paljon yhteisiä ominaisuuksia modernin romanian kielen kanssa. Kielillä on mm. samanlainen ​​morfologia ja syntaksi sekä suuri yhteinen sanasto, joka periytyy latinasta. Suurin ero romanian ja aromanian välillä ovat eri kielistä peräisin olevat adstraatit eli kahden toisiinsa tasavertaisessa suhteessa olleen kielen välillä lainautumalla muodostuneet lainasanakerrostumat: romania on saanut paljon vaikutteita slaavilaisista kielistä, kun taas aromania on saanut enemmän vaikutteita kreikan kielestä, jonka kanssa sillä on ollut tiiviitä yhteyksiä.
Costa Botes
Costa Botes (s. 1958 Imbros, Turkki) on uusiseelantilainen elokuvantekijä, joka lienee tunnetuin yhdessä Peter Jacksonin kanssa kirjoittamastaan ja ohjaamastaan elokuvasta "Unohdetut kuvat" (1995) sekä taustadokumenteista, jotka hän teki Jacksonin "Taru sormusten herrasta" -elokuvatrilogian kuvauksista.
Botes syntyi Turkissa kreikkalaisille vanhemmille, ja perhe muutti sittemmin Uuteen-Seelantiin. Botes opiskeli elokuvaa Canterburyn yliopistossa Christchurchissä vuosina 1979–1981. Peter Jacksoniin Botes tutustui ensimmäisen kerran vuonna 1986 "Worzel Gummidge Down Under" -televisiosarjan kuvauksissa, joissa Botes toimi kolmantena apulaisohjaajana. Jackson oli tuolloin tekemässä esikoiselokuvaansa "Bad Taste" ja teki "Worzel Gummidgeen" propeiksi muutamia voodoonukkeja.
Botesin dokumentit "Tarun sormusten herrasta" kuvauksista julkaistiin vuonna 2006 elokuvasarjan uudelleenjulkaisujen yhteydessä, joskin joiltakin osin ilman Botesin konsultointia lyhennettyinä.
Mogami-luokka
Mogami-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston neljän aluksen muodostama raskas risteilijäluokka, jonka alukset valmistettiin vuosina 1931–1937. Kaikki luokan alukset tuhoutuivat toisessa maailmansodassa.
Allekirjoitettuaan Lontoon laivastosopimuksen huhtikuussa 1930, Japani valmisti määritellyn määrän A-luokan eli kahdeksan tuuman tykein varustettuja risteilijöitä. Niin kauan kuin B-luokan eli kuuden tuuman tykein varustettuja risteilijöitä ei rajoitettaisi, maan tilanne ei olisi huolestuttava, koska tonnistoraja oli 98 415 tonnia mitattuna kuivana. Uusille aluksille oli jäljellä ainoastaan 2 035 tonnia. Lisäksi useat alukset saavuttivat asetetun käyttöiän vuonna 1934, joten ne voitiin korvata uusilla. Siten tehtiin päätös neljän uuden 8 500 tonnin valmistuksesta ennen vuotta 1936 ja kahden 8 450 tonnin aluksen myöhemmästä valmistuksesta.
Näiden alusten piti korvata parannellun Takao-luokan alukset, joiden tilaukset oli jouduttu peruuttamaan Lontoon laivastosopimuksen ratifioinnin yhteydessä. Suunnittelutyö aloitettiin vuonna 1930, jolloin vaatimuksiksi esitettiin viisitoista 15,5 senttimetrin tykkiä kolmiputkisissa ilmatorjuntaan soveltuvissa torneissa ja kahdentoista 24 tuuman torpedoputken asentamista. Rakennustöissä oli huomioitava tykkien vaihtaminen raskaampiin kahdeksantuumaisiin heti kun mahdollista. Panssaroinnin tuli suojata makasiinit kahdeksan tuuman kranaateilta ja konehuoneet kuusituumaisilta. Vaatimukset vastasivat siten A-luokan risteilijöiden vaatimuksia, ja siten oli mahdotonta pysyä asetetussa 8 500 tonnin uppouma rajassa, vaikka hitsausta käytettiin runsaasti.
Seututie 479
Seututie 479 on Savonlinnan Punkasalmelta Kiteen Purujärvelle johtava seututie. Punkasalmella tie kulkee noin kaksi kilometriä pitkän Pakkasharjun päällä.
Bellissima
Bellissima on Luchino Viscontin ohjaama italialainen vuoden 1951 elokuva. Se edustaa neorealistista elokuvaa, ja sen keskeisimmässä roolissa esiintyy Anna Magnani. Elokuva on satiiri Italian elokuva-alasta ja kertoo naisesta, jonka tavoitteena on tyttärensä saaminen elokuvaan.
Elokuva kertoo alempaan yhteiskuntaluokkaan kuuluvasta naisesta, Maddalena Cecconista (Anna Magnani), joka vie monien muiden äitien tavoin nuoren tyttärensä, Marian Cinecittàn studioille, jossa Alessando Blasetti (esittää itseään) etsii nuorta tyttöä uuteen elokuvaansa. Vastoin miehensä Spartacon (Gastone Renzelli) tahtoa Maddalena pyrkii kaikin keinoin mahdollistamaan unelmansa. Hän vie Marian tanssi- ja näyttelemiskursseille, maksaa uudesta kampaukseta ja hankkii tytölle mittatilaustyönä tehdyt vaatteet. Maddalena varomattomasti luottaa aikeissaan myös häikäilemättömään Alberto Annovazziin (Walter Chiari), joka vakuuttaa, että tyttö pääsee koekuvauksiin, jos hän tuntee vain oikeat henkilöt. Maddalena antaakin säästönsö Alberto Annovazzille, jolta hän ei saa niitä ikinä takaisin. Maria pääsee huijauksesta huolimatta koekuvauksiin, joihin Maddalena livahtaa mukaan. Hän näkee, kuinka tyttö pelästyy arvioiden naurua ja purskahtaa siksi kyyneliin. Maddalenan silmät aukeavat, ja vaikka Maria hyväksytään elokuvaan, hän päättää ei anna tytärtään moraalittomaan ympäristöön. Maddalena ei allekirjoita sopimusta ja haluaa lopulta palata vain kotiinsa miehensä luo.
"Bellissiman" alkuperäinen idea tuli tuottaja Salvo D’Angelolta, joka luotti edelleen Viscontiin, vaikka oli menettänyt rahaa "Maa järisee" -elokuvan takia. Viscontia houkutteli elokuvassa mahdollisuus päästä työskentelemään ihailemansa Anna Magnanin kanssa. Ensimmäinen synopsis tuli Cesare Zavattinilta, mutta käsikirjoitukseen tehtiin tuotannon aikana lukuisia muutoksia. Lopullinen elokuva poikkesikin huomattavasti Zavattinin alkuperäisistä ajatuksista. Käsikirjoitus jäi muutenkin kuvausvaiheessa osittain syrjään, sillä Magnani käytti runsaasti improvisaatiota.
Viscontin apuna oli mukana kolme uutta yhteistyökumppania, jotka pysyivät jatkossakin hänelle uskollisina työkavereina. He olivat käsikirjoittaja Suso Cecchi d’Amico, pukusuunnittelija Pietro Tosi ja säveltäjä Franco Mannino. Yhteistyö sujui jatkossa hyvin todennäköisesti, koska heillä ei ollut tarvetta kyseenalaistaa Viscontin auktoriteettia.
"Bellissima" oli Viscontin siihen astisen uran suurin kassamanestys. Anna Magnani sai lisäksi pääosasta Italian elokuvakriitikkojen liiton jakaman Nastro d’argenton parhaasta naispääosasta.
Elokuva käsittelee elokuvantekemistä, mutta erityisesti se on satiirinen kuvaus Italian elokuva-alasta ja erityisesti Cinecittàn taustoista. Elokuvan tematiikka tulee esille jo alkutekstin aikana. Sen aikana kuvassa näkyvä orkesteri soittaa Gaetano Donizettin oopperan "Lemmenjuoma" toisen näytöksen neljättä kohtausta. Donizettin ooppera käsittelee nimenomaan rahan ja rakkauden lumoa ja siihen mahdollisesti liittyvää hyväksikäyttöä.
Pandora’s Tower
Pandora’s Tower (Japanissa Pandora’s Tower: Until I Return to Your Side (パンドラの塔　君のもとへ帰るまで, "Pandora no Tō: Kimi no Moto e Kaeru Made") on Gandarionin kehittämä ja Nintendon julkaisema toimintaroolipeli Wiille. Peli julkaistiin Japanissa 26. toukokuuta 2011, sekä Australiassa ja Euroopassa huhtikuussa 2012. Tammikuussa 2013 XSEED Games tiedotti, että he aikovat julkaista pelin myös Pohjois-Amerikassa huhtikuussa 2013. Peli seuraa Aeron-nimisen soturin seikkailuja ”Thirteen Towersille”, josta hänen pitää löytää kahdeltatoista hirviöltä lihoja, joita tarvitaan pelin naispuoliseen päähahmoon, Elenaan langetetun kirouksen karsimiseen. Elenan kirous muuttaa häntä pikkuhiljaa hirviöksi, jos Aeron ei tee asialle mitään.
"Pandora’s Towerissa" pelaajan tehtävänä on läpäistä pelin päähahmolla, Aeronilla Thirteen Towersin torneilla lukuisia tasoja ja päihittää aina tason lopussa tuleva pomovastus, jolta pelaaja saa Elenan kirouksen karsimiseen tarvittavaa lihaa. Pelin pääpaikkana toimii Observatorio, jossa Elena on koko ajan Aeronin lähelläolemisen myötä normaali, mutta aina kun pelaaja lähtee suorittamaan tasoa, kirous alkaa muuttamaan häntä taas pikkuhiljaa hirviöksi, jonka myötä pelaajan pitää suoriutua jokaisesta tasosta ennen kuin erikseen mainittava kirouksenedistymismittari on tullut täyteen.
Jokaisessa tasossa pelaaja kohtaa lukuisia vihollisia, joita voi hoidella joko Aeronin miekalla tai ketjulla, jolla pelaaja voi mäiskiä niitä ympäri paikkoja tai yhdistää niitä toisiinsa kiinni. Vihollisten hoitelemisen lisäksi ketjua voidaan käyttää erilaisten ovien avaamiseen. Jokaisessa tasossa pelaaja voi myös löytää vihollisilta erilaisia avusteita, joita tarvitaan varsinkin Aeronin elämämittarin täyttöön.
Japanilainen Famitsu-lehti antoi pelille arvosanaksi 31/40 pisteiden 7/7/9/8 pohjalta. "Pandora’s Toweria" myytiin Japanissa ensimmäisen viikon aikana yhteensä 21 445 kappaletta. Brittiläinen nettisivusto Cubed³ antoi pelille arvosanaksi 8/10, sanoen että ”"Pandora’s Tower" voi varmasti seistä ylpeänä oman kategoriansa pelien keskuudessa.” "The Guardian" kirjoitti että ”grafiikoilla, jotka panevat Nintendon laitteiston äärirajoille ja useiden loppujen löytämiseen, "Pandora’s Tower" on hienoin peli Zeldan tällä puolen.” Eurogamer antoi pelille 8/10 pistettä, kun taas IGN antoi 7/10, sanoen että ”Ganbarionin peli ei ehkä ole klassikko, mutta kuten "Nier", tämä on tarpeeksi rikas ideoiltaan ja kerronnan voimalta tulla mahdollisesti jonkinlaiseksi kulttisuosikiksi tulevina vuosina.” Nintendo Life antoi myös pelille arvosanaksi 7/10, yllättyen hahmojen suhteista, mutta kritisoi teknisiä vikoja.
"Pandora’s Tower" sai kritisointia faneilta, jakamalla huolia siitä että kansikuvan kuvaus Aeronista on kopioitu Noctisin, tulevan toimintaroolipeli Final Fantasy Versus XIII:n päähenkilön kuvista. Vertailuja on tehty eri lehtijulkaisuissa Japanissa ja ulkomailla.
Bertil Nybergh
Bertil Nybergh (1896–1954) oli suomalainen kemisti. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1922, ja oli puolustusministeriön kemiallisen laboratorion ja kemian laitoksen ensimmäinen johtaja 1919–1936. Sen jälkeen 1937–1941 hän oli metsäteollisuuden omistaman Oy Keskuslaboratorion apulaisjohtaja. Hän julkaisi tutkimuksia orgaanisesta ja puukemiasta.
Hänen isänsä oli Korkeimman oikeuden presidentti August Nybergh.
Grumpy Cat
Grumpy Cat (s. 4. huhtikuuta 2012, oikealta nimeltään Tardar Sauce) on yhdysvaltalaisen Tabatha Bundesenin omistama tyttökissa, joka nousi Internet-ilmiöksi pahantuulisen ilmeensä takia. Suosio alkoi, kun Bundesenin veli lähetti syyskuussa 2012 kuvan kissasta Reddit-sivustolle.
Kissan pahantuulinen ilme ja ajoittainen vaappuva kävelytyyli johtuvat mutaatiosta, josta kärsivät munchkin-kissat. Mutaation vuoksi kissan alaraajat ovat epänormaalin lyhyet, mikä vaikuttaa sen liikkumiseen. Sen käytös ei kuitenkaan poikkea kotioloissa tavallisesta. Kissan molemmat vanhemmat ovat normaalin kotikissan näköisiä.
Isonkyrön kunnanvaltuusto
Isonkyrön kunnanvaltuusto on Isonkyrön korkein päättävä elin. Valtuustossa on nykyään 27 jäsentä.
Fredrik Lorenz Nyberg
Fredrik Lorenz Nyberg (1768–1831) oli senaattori ja kamarineuvos (1808). Hän osallistui Suomen sotaan 1808–1809 ylisotakomissaarina ja muonitusintendenttinä. Sen jälkeen hän toimi Ruotsissa, mutta siirtyi Suomeen 1814. Hän oli hallituskonseljin sota-asiaintoimituskunnan päällikkö vuodesta 1815, kamaritoimituskunnan päällikkö vuodesta 1816. Hän erosi palvelukseta 1825. Hän loi valtion menosäännölle pohjan.
Reinhold Hausen on julkaissut Nybergin sota-ajan kirjeiden kopiokirjan nimellä "Bref och uppteckningar från kriget i Finland" (Svenska litteratursällskapet i Finland, 1916).
Momondo
Momondo on ilmainen ja riippumaton matkahakusivusto, joka toimii 35 markkina-alueella mahdollistaen lentojen, hotellien ja vuokra-autojen etsimisen ja vertailun ympäri maailman. Matkahakusivu aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2012. Momondo ei myy mitään: sen sijaan se tarjoaa mahdollisuuden verrata hintoja ja tarjouksia minä tahansa ajankohtana, ja ohjaa käyttäjän valitun matkantarjoajan sivulle tekemään varauksen.
Matkahakupalvelun lisäksi momondo tarjoaa matkavinkkejä sekä matkainspiraatiota Inspiroidu!-blogissaan.
Momondo on perustettu Tanskassa vuonna 2006 ja sen pääkonttori sijaitsee Kööpenhaminassa. Vuonna 2016 Momondon henkilöstömäärä kasvoi yli 200 työntekijään, jotka edustavat yli 40 eri kansallisuutta. Kun momondo perustettiin vuonna 2006, se oli ensin pelkkä lentohakukone. Lokakuussa 2007 sivusto päivitettiin ja silloin se laajeni käsittämään myös Inspiroidu!-matkablogin. Vuonna 2009 yritys julkaisi sarjan kaupunkioppaita, joista sittemmin syntyi momondo places; kaupunkioppaiden sarja älypuhelinsovelluksina. Siitä lähtien momondo on laajentanut palveluvalikoimaansa käsittämään myös hotellien sekä vuokra-autojen hintavertailun.
Huhtikuussa 2011 brittiläis-amerikkalainen matkahakuyritys Cheapflights Media Ltd (nyk. Momondo Group Ltd) osti momondon ja sen silloisen emoyhtiön Skygaten. Kaupan jälkeen momondo jatkoi toimintaansa itsenäisenä tytäryhtiönä.
Vuonna 2014 Momondo Group myi osake-enemmistönsä amerikkalaisille Great Hill Partners -pääomasijoitusyhtiölle.
Toukokuussa 2016 Momondo Groupin vuoden ensimmäisen neljänneksen liiketoiminnan tuotoksi raportoitiin 30 miljoonaa dollaria, ja momondo vastasi 60 % osuutta tästä.
Vuonna 2010 Travel + Leisure nimesi momondon parhaaksi matkasivustoksi tarjoushintojen etsimiseen.
Frommer’s nosti momondon ensimmäiselle sijalle listallaan “10 parasta lentohakusivustoa”.
Travolution Awards palkitsi momondon  parhaana metahakusivustona sekä vuonna 2014 että 2015.
momondo on saanut hyvän vastaanoton myös kansainvälisessä mediassa: yhdysvaltalainen talouslehti Forbes nimesi momondon “yhdeksi parhaista matkasivustoista matkatarjousten etsimiseen metahakukoneella, joka on yksi markkinoiden intuitiivisimmista” heidän “Parhaat Matkasivustot Seuraavan Seikkailusi Suunnitteluun” -artikkelissaan, ja The New York Times ylisti sivustoa ”sen kyvystä löytää lentoyhdistelmiä, joita et löydä mistään muualta.”