Kalevala populaarikulttuurissa
Kalevala on vaikuttanut populaarikulttuurissa kirjallisuudessa, musiikissa ja sarjakuvissa.
Lastenkirjailija Mauri Kunnas laati "Koirien Kalevalan" 1992 (ilmestyi uudella tekniikalla 2004), jossa Kalevalan henkilöt olivat koiria.
Jari Tammen romaani "Kalevan solki" (Kuippana, 2002) perustuu alkuperäisiin kalevalarunoihin ja Kalevalaan. Se tulkitsee sekä Kalevalaa että Kalevala-tutkijoiden tulkintoja niin teoreettiselta kuin parodiselta pohjalta. Juonellisesti se on huolella fantasioitu rekonstruktio siitä, mitä todella tapahtui myyttisessä historiassamme Väinämöisen ja kumppaneiden aikaan.
Suomalaisessa populaarimusiikissa "Kalevala" oli aiheena hyvin harvinainen 1970-luvulle saakka. Populaarikulttuurissa sitä pidettiin 1960-luvulla jopa hävettävänä osana suomalaista tuohivirsikulttuuria. Populaarimusiikkiin "Kalevala"-aiheet tulivatkin parodian kautta: Progressiivisen rockin yhtye Wigwamin kappale ”Häätö” (1970) oli parodinen mutta samalla myös kunnianosoitus kalevalaiselle perinteelle. Karelia-yhtye puolestaan yhdisti kalevalaista perinnettä ja beatmusiikkia.
Kansanmusiikkiharrastus alkoi 1970-luvulla synnyttää folkmusiikkia, joka haki innoitustaan "Kalevalasta". Rockmuusikotkin alkoivat käyttää 1980-luvulla kalevalaisia aiheita. SIG:n kappaleessa ”Tuonela” (1985) oli kalevalaismelodiikkaa, Albert Järvinen levytti 1991 kappaleen ”Rise of the Kantele” ja esimerkiksi CMX on myöntänyt hakeneensa inspiraatiota "Kalevalasta".
Suomessa "Kalevala"-aiheet ovat siirtyneet erityisesti metallimusiikkiin, joka hakee usin innoitusta erilaisista mytologioista. Tunnetuin kalevalais-vaikutteinen yhtye on Amorphis, joka on usealla albumillaan ottanut kappaleiden teemoja ja sanoituksia "Kalevalasta" ja "Kantelettaresta". Kalevalaisia sävyjä on kuitenkin myös monissa muissa suomalaisissa metalliyhtyeissä. Tematiikkaa ovat käyttäneet muun muassa Ensiferum, Insomnium, Finntroll ja Ajattara.
Vuonna 1999 Don Rosa teki Sammon etsinnästä sarjakuvatarinan "Sammon salaisuus" (), jonka päähenkilönä esiintyy Roope Ankka.
Kristian Huitulan piirtämä sarjakuvakirja "Kalevala" julkaistiin Suomessa kaksiosaisena vuonna 2000, ja sarjakuvasovitus sisältää kaikki Kalevalan 50 runoa alkuperäisellä runomitalla. Huitulan sarjakuva-Kalevala julkaistiin myös Venäjällä 2003, ja englanninkielisenä painoksena 2005 "The Kalevala Graphic Novel".
Petri Hiltunen on piirtänyt sanomalehtisarjakuvaa "Väinämöisen paluu".
Ensimmäinen varsinainen "Kalevala"-filmatisointi oli suomalais-neuvostoliittolainen yhteistyöelokuva "Sampo". Tuotantoprosessi käynnistyi 1956 neuvostoliittolaisten Moskovassa järjestetyn suomalaisen elokuvan viikkojen yhteydessä tekemästä aloitteesta. Sammon tuotanto venyi kahden ja puolen vuoden mittaiseksi. Suomen ensi-iltansa se sai lokakuussa 1959. Neuvostoliitossa se kiersi teatterissa tuhannen kopion voimin, ja Yhdysvalloissa sitä esitettiin nimellä "The Day the Earth Froze". Kovasta panostuksesta ja etukäteiskohusta huolimatta elokuvan suosio jäi laimeaksi.
"Sammon" jälkeen "Kalevala" ei juurikaan ole houkutellut elokuvantekijöitä. Animaatiotuotannot ovat hakeneet 1970-luvulta innotteita teoksesta. Tunnetuimpia animaatoversioita ovat Reino Niinirannan "Kalevala" (1975) ja Riitta Nelimarkan ja Jaakko Seeckin kuusiosainen "Sammon tarina" (1971–1974). Vasta 2000-luvulla heräsi uudestaan ajatuksia "Kalevalan" filmatoisinnista. Antti-Jussi Annilan monikansallinen elokuva "Jadesoturi" (2006) yhdistelee kalevalaista kansantarustoa ja kiinalaista kung fu -perinnettä.
Paavo Haavikon TV-sarjanakin tunnettu teos "Rauta-aika" perustui löyhästi Kalevalaan.
Suomen ainoa Kalevalakylä sijaitsee Kuhmossa.