hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
City of Westminster
City of Westminster on Sisä-Lontoossa sijaitseva kaupunginosa, joka sijaitsee Suur-Lontoon keskeisellä alueella kattaen pääosan West Endistä. Se sijaitsee Lontoon Cityn länsipuolella, suoraan idän suunnassa Kensington and Chelsean kaupunginosasta, ja sen eteläinen raja on Thamesjoki. Kaupunginosa luotiin vuonna 1965, kun Suur-Lontoo perustettiin. Sen jälkeen Westminster sai kaupunginoikeudet, joita piti ennen hallussaan pienempi Westminsterin metropolinen kaupunginosa.
Lukuisten laajojen puistojen ja avoimien paikkojen lisäksi City of Westminsterin väestötiheys on korkea. Monet yleisesti tunnetut Lontoon nähtävyydet sijaitsevat Westminsterin kaupunginosassa, kuten Buckinghamin palatsi, Westminsterin palatsi ja Downing Street 10. City of Westminster on jaettu useisiin toisistaan erottuviin alueisiin, kuten Westminsterin vanhaan poliittiseen alueeseen, johon kuuluu Westminsterin palatsi, ostosalueisiin Oxford Streetin, Regent Streetin, Piccadillyn ja Bond Streetin ympärillä, ja yöviihteen Sohon alueeseen. Suuri osa kaupunginosasta on asutettua ja vuonna 2008 siellä asui 236 000 ihmistä. Kaupunginosan paikallinen viranomainen on Westminsterin kaupunginvaltuusto.
McLaren 12C
McLaren 12C (alkuperäinen nimi oli Mclaren MP4-12C on McLaren Automotiven valmistama superauto.
Se on kaksipaikkainen, keskimoottorinen ja takavetoinen. Autoa pidetään valmistajan erittäin suorituskykyisen McLaren F1-mallin manttelinperijänä. Auto on nimetty McLaren-formulatallin vuonna 1997 käyttämän MP4/12-mallin mukaan. Kyseisellä autolla kilpailivat Mika Häkkinen sekä David Coulthard.
12C on varustettu sitä varten suunnitellulla McLarenin M838T -moottorilla joka on 90-asteen kulmaan sijoitettu 3,8 litran "flat plane" V8-moottori kahdella turboahtimella. Moottori tuottaa 440 kW (n. 600 hv) huipputehonsa 7000 rpm käyntinopeudella, mutta silti jopa 80 % huippuväännöstä (601 Nm) on käytettävissä jo 2000 rpm käyntinopeudella.
Voimansiirto on toteutettu seitsenportaisella "Seamless Shift Gearbox" -kaksoiskytkinvaihteistolla.
Autossa käytetään paljon Formula 1-peräistä tekniikkaa, kuten "brake steer" -järjestelmää, joka jarruttaa sisämutkan puoleista takarengasta nopean käännöksen aikana aliohjautumisen vähentämiseksi. Autossa on runsaasti hiilikuitukomposiittisia osia, 12C:n runkokin on F1-autojen tapaan hiilikuidusta valmistettu monokokki jonka etuja ovat keveys (vain n. 80 kg) ja jäykkyys.
Joonas (sarjakuva)
Joonas on Veikko Savolaisen luoma suomalainen sarjakuva. Se ilmestyi yksirivisinä strippeinä Helsingin Sanomissa vuosina 1950–1958 sekä kaksirivisinä strippeinä ensin Seurassa vuosina 1959–1961 ja sitten Kotipostissa vuosina 1961–1972. Erillisiä tarinoita näistä kertyi 30. 1970-luvulla joitakin Joonas-sarjoja julkaistiin uudestaan Sarjis-lehdessä ja sittemmin niitä on julkaistu myös albumeina.
Joonaksella oli Jonni-poika, tarinassa "Jonni ja maailmanmestari". Seura-lehden jatkosarjana joskus 80-luvun puolivälissä ja sitten "Suuri sarjakuvakirja 3":ssa (1986, Jalava)
Milenko Topić
Milenko Topić (; s. 6. maaliskuuta 1969 Pančevo) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Topić hankittiin Profikolor Banatsko Novo Selon juniorijoukkueisiin vuonna 1991. Hän oli seurassa vuoteen 1995 asti, jolloin hänet hankittiin BFC Beočiniin. Seuran paidassa hänet valittiin Jugoslavian-liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 1995–1996 ja 1996–1997. Vuonna 1997 Topić siirtyi KK Crvena zvezdaan, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen KK Budućnost Podgoricaan. Seuran paidassa hän voitti maansa mestaruuden vuosina 2000 sekä 2001, ja hänet valittiin finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi kaudella 1999–2000.
Topić siirtyi ulkomaille kaudeksi 2001–2002 ja pelasi Montepaschi Sienan joukkueessa. Hän voitti seuran kanssa vuoden 2002 Saporta Cupin. Kauden 2002–2003 Topić vietti KK Hemofarmissa, josta hän siirtyi kauden päätteeksi Olimpia Milanoon. Topić pelasi Milanossa puoli kautta ja palasi Hemofarmiin tammikuussa 2004. Hän edusti loppukauden Hemofarmia ja pelasi seurassa vuoteen 2007 asti. Kauden 2007–2008 Topić edusti kreikkalaista Rethymnoa.
Maajoukkuetasolla Topić edusti Jugoslaviaa. Hän voitti maansa kanssa olympiahopeaa vuoden 1996 olympialaisista. EM-kisoista hän voitti EM-kultaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 1999. Lisäksi Topić voitti maailmanmestaruuden vuonna 1998.
Jean-Pierre Darroussin
Jean-Pierre Darroussin (s. 4. joulukuuta 1953 Courbevoie, Hauts-de-Seine, Ranska) on ranskalainen näyttelijä. Hän on näytellyt lähes 90 elokuvassa ja myös ohjannut.
Darrousinilla on poliisipäällikkö Monet'n rooli Aki Kaurismäen ohjauksessa "Le Havre". Hän kiinnostui roolista jo kun Kaurismäellä oli elokuvasta vasta hahmotelmia, ei vielä käsikirjoitusta aloitettuna, heidän tavatessaan Pariisissa.
Apteekkari roolista televisioelokuvassa "Seitsemäs valamies" hän on saanut Biarritzissa Kultaisen FIPAn ja Monte Carlon televisiofestivaalilla Kultaisen nymfin.
Heino Enden
Heino Enden (s. 13. joulukuuta 1959 Tallinna, Viron SNT, Neuvostoliitto) on aktiiviuransa lopettanut virolainen koripalloilija, koripallovalmentaja sekä maailman- ja euroopanmestari, joka edusti urheilu-urallaan Neuvostoliittoa.
Enden kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen sen voittaessa maailmanmestaruuden vuonna 1982. EM-kilpailuista hän saavutti Neuvostoliiton pelaajana kolme mitalia, joista yhden kultaisen vuonna 1985.
Enden pelasi seuratasolla muun muassa suomalaisessa Tampereen Pyrinnössä vuosina 1988–1989. Hän teki Pyrinnölle yhteensä 333 pistettä, ja oli koko kauden syöttötilaston sekä onnistuneissa vapaaheitoissa toinen. Kaudella 1990–1991 Enden toimi naisten SM-sarjassa Pyrinnön seitsemänneksi sijoittuneen ja sarjasta pudonneen joukkueen päävalmentajana.
André Wilms
André Wilms (s. 29. huhtikuuta 1947 Strasbourg, Ranska) on ranskalainen näyttelijä.
Wilms sai European Film Awards -palkinnon parhaana sivuosanäyttelijänä 1992 roolistaan Aki Kaurismäen elokuvassa "Boheemielämää". Hän on näytellyt muissakin Kaurismäen elokuvissa, kuten "Leningrad Cowboys Meet Moses", "Juha" ja "Le Havre" sekä yli 60 muussa elokuvassa, joista ensi-iltaan on vuonna 2012 tulossa "".
Mikko Koskinen
Mikko Koskinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Hondurasin ilmavoimat
Hondurasin ilmavoimat on osa Hondurasin asevoimia. Ne ovat toimineet lähes 80 vuotta. Ilmavoimilla on kolme tukikohtaa, jotka on nimetty varhaisten sotasankareiden mukaan: Armando Escalón Espinal (perustettu 1969), Héctor Caraccioli Moncada ja Hernan Acosta Mejia.
Ensimmäiset sotilaskoneet hankittiin Hondurasiin 1920-luvulla. Kalustoa täydennettiin toisen maailmansodan aikana, kun Honduras oli julistanut sodan akselivaltoja vastaan. Kalustoa käytettiin ja uusittiin vuonna 1957 Nicaraguaa vastaan käydyn rajaselkkauksen jälkeen sekä vuoden 1969 jalkapallosodan yhteydessä. 1970-luvulta alkaen uusia koneita on ostettu Yhdysvalloista ja Israelista.
Louis Delluc -palkinto
Louis Delluc -palkinto ("Prix Louis-Delluc") on ranskalaiselle elokuvalle myönnettävä ranskalainen elokuvapalkinto, jonka Maurice Bessy ja Marcel Idzkowski perustivat vuonna 1937 kunnioittamaan Louis Dellucin (1890–1924) muistoa. Delluc oli ensimmäinen ranskalainen elokuvajournalisti, ja hän perusti myös elokuvakerhoja.
Palkinnon myöntämisvuosina jakotilaisuus on järjestetty joulukuun toisena torstaina. Tuomaristossa on 20 jäsentä, jotka ovat elokuvakriitikkoja ja muita kulttuurin alalla merkittäviä henkilöitä. Puheenjohtaja on Gilles Jacob. Tapahtuma järjestetään le Fouquet’s -ravintolassa Champs-Élysées’llä.
Pääpalkinnon Prix Louis-Dellucin lisäksi myönnetään palkinto parhaasta esikoisohjauksesta.
Luettelo Afrosoricida-lahkon nisäkkäistä
Tämä on luettelo nisäkkäiden "Afrosoricida"-lahkon alalahkoista, heimoista, alaheimoista, suvuista ja lajeista. Lahkoon kuuluvat tanrekit ja kultamyyrät, joita on yhteensä 51 lajia.
Pulkovon observatorio
Pulkovon tähtitieteellinen observatorio () on Venäjän tiedeakatemian pääobservatorio. Se sijaitsee 19 km Pietarin keskustan eteläpuolella kohoavalla Pulkovon (Pulkkalan) mäellä 75 metriä meren pinnan tasosta. Observatorio kuuluu Unescon maailmanperintökohteisiin.
Aleksandr Brjullovin suunnittelema observatorio valmistui 1839. Se rakennettiin saksalaistaustaista tähtitieteilijä Wilhelm von Struvea varten, joka toimi laitoksen ensimmäisenä johtajana vuoteen 1861 asti, jolloin johtoon astui hänen poikansa Otto Wilhelm von Struve.
Tähtitornissa on 38 cm:n kaukoputki, joka valmistuessaan oli maailman suurin ja aikanansa huipputekniikalla valmistettu. Observatorion päätehtävä oli aluksi kaksoistähtien koordinaattien ja joidenkin tähtitieteellisten vakioiden kuten prekessioiden, nutaatioiden ja aberraatioiden määrittäminen. Siellä tehtiin myös Venäjän maantieteelliseen alueeseen ja navigointiin liittyvää tutkimusta. Observatorio julkaisi tähtien tarkat koordinaatit sisältävät tähtiluettelot vuosina 1845, 1865, 1885, 1905 ja 1930; lopulta kartoitettuja tähtiä oli 558.
Observatorion tutkijat työskentelivät myös yhteistyössä Krimillä sijaitsevan Semeizin observatorion ja Ukrainan Nikolajevin tähtitieteen tutkimusaseman kanssa voidakseen tutkia eteläisempiä tähtiä jotka eivät Pulkkalaan näkyneet.
Neuvostoliiton aikana 1930-luvun lopun Stalinin vainot verottivat raskaasti observatoriota. Muiden muassa sen johtaja Boris Gerasimovitš teloitettiin.
Toisessa maailmansodassa observatorio oli pommitusten kohteena, ja kaikki sen rakennukset tuhottiin. Tutkimuslaitteet, kaukoputken linssi mukaan lukien, sekä kirjasto kuitenkin oli viety turvaan Leningradiin ja säilyivät. Vuonna 1997 suurin osa kirjastoa menetettiin tai vahingoittui tuhopolton yhteydessä.
Sodan jälkeen observatorio rakennettiin uudelleen, ja se jatkoi toimintaansa laajennettuna vuonna 1954.
Hondurasin perustuslaki
Hondurasin perustuslaki on Hondurasin vuodesta 1982 voimassa ollut perustuslaki. Hondurasissa perinteisesti perustuslain merkitys on ollut melko pieni, ja sitä on pidetty vain ihanteena eikä varsinaisena poliittisena asiakirjajana. Se määrittelee maan vallan kolmijako-opin mukaan, mutta yleensä toimeenpanovaltaa käyttänyt taho on käyttänyt myös huomattavaa valtaa lainsäädännössä ja tuomiolaitoksessa.
Hondurasin ensimmäinen perustuslaki laadittiin jo 1825, kun se oli vielä osa Keski-Amerikan liittovaltiota. Honduras itsenäistyi lokakuussa 1938, ja sen ensimmäinen itsenäisyyden ajan perustuslaki oli seuraavalta vuodelta. Hondurasissa koettiin 1800-luvulla useita vallankaappauksia ja samalla maassa luotiin perustuslaki monesti uudestaan. Vuoden 1865 perustuslaki toi ensimmäistä kertaa "habeas corpus" -menettelyn. Vuoden 1880 perustuslaki tunnusti kunnallishallinnon itsenäisyyden ja erotti ensimmäistä kertaa valtion ja kirkon toisistaan. Siihen saakka katolinen kirkko oli virallinen valtion kirkko. Hondurasin edistyksillisin perustuslaki oli maan yhdeksäs, ja se laadittiin 1894. Se muun muassa kielsi kuolemanrangaistuksen. Vaikka monia sen sääntöjä ei lopulta huomiotu, se oli pohjana tuleville perustuslaeille.
Ramón Villeda Moralesin presidenttikaudella 1957 luotu perustuslaki muodosti vaaleja valvovan viranomaisen. Sotilasjuntan aikakaudella 1965 kirjoitettu perustuslaki oli lähes identtinen edelliseen verrattuna. Perustuslaki oli voimassa vuoteen 1982, jolloin nykyinen laki astui voimaan. Se on jo nyt Hondurasin pisimpään voimassa ollut perustuslaki. Siinä on seitsemän kappaletta ja 379 artiklaa.
Kirjomaasälpä
Kirjomaasälpä on graniittisiin syväkiviin kuuluva seosmineraali. Kirjomaasälpä on muodostunut lasimaisesta, tumman ruskeasta kvartsista (27 %), punertavasta maasälvästä (73 %). Sitä esiintyy graniittisten syväkivien pegmatiiteiksi kutsutuissa juonikivissä, joita on muodostunut syväkivien syntymisprosessin loppuvaiheessa. Näissä voi kvartsin ja maasälvän ohella olla kiillettä ja harvinaisten alkuaineiden muodostamia mineraaleja.
Se on Kanta-Hämeen maakuntakivi. Kirjomaasälpää löydettiin 1700-luvun malminetsinnän yhteydessä Tammelan seudulta kymmenien pegmatiittijuonteiden rakenteesta. Kivilajia esiintyy kuitenkin koko Suomessa.
Syväkivet ovat karkearakeisia, koska niiden jähmettyminen tapahtuu hitaasti. Mineraalit kiteytyvät tietyssä järjestyksessä, viimeisinä kiteytyvät maasälvät ja kvartsit. Kvartsi muodostaa kolmiulotteisen verkostorakenteen vaaleanpunertavan maasälvän sisälle. Kirjomaasälvän maasälpä on tavallisesti kalimaasälpää, mutta voi olla myös albiittia eli Na-maasälpää.
Kirjomaasälvän hiotun poikkileikkauspinnan kuvionti muistuttaa kulmikasta arabialaista tai hebreankielistä kirjoitusta. Kirjomaasälpää käytetään korukivenä.
Clet Feliho
Clet Feliho (s. 14. helmikuuta 1954 Conakry) on beniniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Parakoun hiippakuntaan Nestor Assogba 21. heinäkuuta 1979. Hänet nimitettiin Kandin hiippakunnan piispaksi 29. tammikuuta 2000, ja piispaksi vihkiminen seurasi 10. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Nestor Assogba ja Felix Alaba Adeosin Job.
Päiväntasaajan Guinean lippu
Päiväntasaajan Guinean lippu on Päiväntasaajan Guinean kansallissymboli vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 21. elokuuta 1979.
Lipun vihreä väri symboloi luonnonvaroja ja maan viidakoita. Sininen merta, joka yhdistää maan saaret mantereeseen. Valkoinen symboloi rauhaa ja punainen taistelua itsenäisyydestä. Lipun keskellä on maan vaakuna
Montserratin vaakuna
Montserratin vaakuna on Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvan Montserratin tunnus. Sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1909.
Vaakunan vihreäpukunen nainen kuvaa "Erin"iä, Ériu-mytologiaan perustuvaa Irlannin personifikaatiota. Nainen pitää kädessään kultaista harppua, joka viittaa Irlantiin ja Irlannin vaakunaan. Risti symboloi kristinuskoa.
Vaakuna viittaa saaren asukkaiden irlantilaiseen taustaan, koska väestö on Oliver Cromwellin saarelle karkoittamien irlantilaisten jälkeläisiä.
Kulkurin tyttö
Kulkurin tyttö on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1952. Sen on käsikirjoittanut Martti Larni.
Elokuva on epookkikomedia, jonka tapahtumat sijoittuvat vuoden 1862 tienoille, jolloin avattiin Helsingin ja Hämeenlinnan välinen rata. Ahne metsänvartija hamuaa itselleen torpparin tonttia ja juonittelee tälle häädön mailta. Helsingistä maata kiertämään lähteneet ylioppilaskaverukset sattuvat paikalle, ja toinen heistä rakastuu torpparin tyttäreen. Hämmennystä aiheuttaa maanomistajan paroni Metterin puoliso, vaalea kartanonneito Olivia, joka myös iskee silmänsä komeaan opiskelijakulkuriin. Ylioppilas Vaara keksii juonen torpan pelastamiseksi, ja ihastunut paronitar lupaa auttaa häntä.
Larni oli aiemmin tehnyt elokuvakäsikirjoituksia muiden teosten pohjalta. Tämän elokuvan käsikirjoitus on Larnin ainoa alkuperäiskäsikirjoitus. Se otettiin tuotanto-ohjelmaan kesällä 1951. Käsikirjoituksessa nimi oli "Maantieritari", mutta lopulliseksi nimeksi tuli kulkuriromantiikkaan viittaava "Kulkurin tyttö".
Tarinan tapahtuma-ajaksi sanotaan alkuteksteissä 1860-luku, ja eräässä repliikissä viitataan vuoteen 1862, jolloin rautatie Helsingistä Hämeenlinnaan avattiin. Kahdessa kohtauksessa kuitenkin luetaan "Hämeen Sanomia", joka alkoi ilmestyä 1879.
Vaala muokkasi käsikirjoitusta kuvausten aikana poistamalla ja lisäämällä jaksoja. Lisäys on esimerkiksi keskustelu majatalossa. "Kulkurin tytössä" näyttelivät ensiroolinsa Heikki Heino ja Tea Ista, joka sai torpantytön osan sanomalehti-ilmoituksen kautta. Oopperalaulaja Veikko Tyrväinen teki elokuvassa suurimman roolinsa, ja elokuva oli kuvaaja Erkki Imbergin ensimmäinen pitkä elokuva.
Tuotantoyhtiö anoi elokuvalle verovapautta, mutta 15 prosentin veroa perusteltiin kuitenkin sillä, ettei elokuvassa ollut ”arvoja” vaan se oli lähinnä operettifarssi.
Aikalaisarvioissa käsikirjoituksen puutteet todettiin melko yksimielisesti. Siitä on kuitenkin taitava ohjaaja hyvien näyttelijöiden avulla saanut kokoon ”viihdyttävän historiallisen draaman”, kuten Jerker A. Eriksson ("Nya Pressen") arvioi, ja myös (Modest Savtschenko ("Työkansan Sanomat") toteaa, että sitä ”sittenkin katselee mielellään alusta loppuun” aivan loppukohtausta lukuun ottamatta, joka saa ”katsojan hieman kiemurtelemaan tuolissaan”.
Myöhemmin elokuvaa on arvioitu Vaalan välityönä, jossa on turhan pitkiä puhejaksoja. Vaalan roolituskyky ja into nostaa esiin uusia kasvoja on saanut kiitosta.
Sverige-luokka
Sverige-luokka oli Ruotsin merivoimien rannikkopanssarilaivaluokka, johon kuului kolme vuosina 1917–1922 valmistunutta alusta.
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista
Luettelo Ruotsin merivoimien monitoreista listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet monitorit. Ensimmäinen laskettiin vesille 1865 ja viimeinen 1875.
Luettelo Ruotsin merivoimien fregateista
Luettelo Ruotsin merivoimien fregateista listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet fregatit. Fregatit voidaan jakaa kahteen osaan eli purjefregatteihin, joita olivat saaristofregatit ja varsinaiset purjefregatit, ja hävittäjistä toisen maailmansodan päätyttyä muutettuihin fregatteihin.
Lännenkirkupöllönen
Lännenkirkupöllönen ("Megascops kennicottii") on pöllöihin kuuluva lintu. 
Lännenkirkupöllönen on sukua eurooppalaisille pöllösille ja pohjoisamerikkalaiselle idänkirkupöllöselle.
Linnun tieteellinen nimi on kunnianosoitus yhdysvaltalaiselle luonnontieteilijälle Robert Kennicottille.
Linnun pituus on keskimäärin 22 cm, siipienväli 55 cm ja paino 143 g. Paino vaihtelee kuitenkin välillä 88–220 g. Naaraat ovat suurempia kuin koiraat ja pohjoiset populaatiot ovat selvästi suurempia kuin eteläiset. Aikuinen lintu on suurempi kuin etelänkirkupöllönen, sen jalat ovat suuremmat ja ja höyhenpeitteen kuviointi voimakkaammin raitainen.
Lintua on muutamia variantteja: Brown Pacific, Grey Pacific, Great Plains, Mojave ja Mexican. Kaikilla on joko ruskea tai tummanharmaa höyhenpeite ja alapuoli on raitainen. Punaista varianttia ei ole.
Linnun pää on pyöreä ja sillä on korvatupsut, keltaiset silmät ja keltainen nokka. Ulkonäöltään se on aika samanlainen kuin etelänkirkupöllönen ja idänkirkupöllönen, ja siksi sen tunnistaa parhaiten äänestä. Sitä on aiemmin pidetty samana lajina kuin idänkirkupöllöstä.
Sen pääasiallinen ääntely on voimistuva sarja lyhyitä vihellyksiä nopeutuvalla tempolla tai pitenevä trilli, joka yhtäkkiä loppuu. Muita ääniä ovat haukkuva ja kaakattava ääni, kuten idänkirkupöllösellä. Ne päästävät myös korkean terävän kirkaisun.
Lännenkirkupöllöstä tavataan Kanadassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Yhdysvalloissa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkean vyöhykkeen metsät, subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat alanko- ja vuoristometsät, lauhkean vyöhykkeen pensaikkoalueet, samoin subtrooppiset ja trooppiset pensaikkoalueet, kuumat ja lauhkea autiomaat sekä erilaiset puutarhat ja kaupunkialueet ja pahoin vaurioituneet entiset metsät-
Ne ovat pysyviä asukkaita Pohjois- ja Keski-Amerikassa, jossa ne ne pesivät avoimissa lehtimetsissä tai sekametsien reunamilla. Ne hyödyntävät usein tikkojen puihin tai kaktuksiin kaivamia koloja.
Nämä linnut odottavat oksalla, josta syöksyvät yllättäen saaliinsa kimppuun. Ne voivat myös saalistaa hyönteisiä lennosta. Niiden ravinto koostuu pääosin pienistä nisäkkäistä, linnuista ja suurista hyönteisistä. Ne ovat aktiivisia yöaikaan tai aamuhämärissä. Saaliin ne havaitsevat erinomaisen kuulonsa ja yönäkönsä avulla.
Lännenkirkupöllösellä on yhdeksän tunnistettua alalajia:
Olof Rudbeck
Olof Rudbeck voi tarkoittaa seuraavia:
Westheverin majakka
Westheverin majakka () on Eiderstedtin niemimaalla Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Saksassa, sijaitseva majakka. Majakan rakennukset aloitettiin vuonna 1906 ja se otettiin käyttöön 26. toukokuuta 1908. Majakka kohoaa 41 metrin korkeuteen ja sen valo loistaa 40 metrin korkeudessa. Majakka on alueen tunnetuimpia maamerkkejä ja se ilmestyi vuonna 2005 postimerkissä.
Maitoahven
Maitoahven ("Lactarius lactarius") on ahvenkaloihin kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kala. Se on maitoahventen heimon ("Lactariidae") ainoa laji.
Tyypillisesti maitoahvenet kasvavat noin 30 cm:n pituisiksi, mutta voivat saavuttaa 40 cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan ne ovat melko suuripäisiä. Maitoahvenella on kaksi selkäevää; taempi selkäevä on suomupeitteinen ja sen ruodot ovat pehmeämmät. Myös peräevä on suomupeitteinen. Pyrstöevä on haarautunut. Maitoahvenen suomut ovat hopeanharmaat ja selässä sinertävänhohtoiset. Evät ovat vaaleankeltaiset. Suu on suuri ja kummassakin leuassa on kaksi hammasta. Alaleuka työntyy hieman yläleukaa pidemmälle.
Maitoahventen levinneisyys ulottuu Afrikan itärannikolta ja Persianlahdelta Tyynellemerelle Kiinan, Japanin, Australian ja Filippiinien rannikkoseuduille. Ne elävät parvissa matalissa vesissä. Ne ovat pääasiassa merikaloja, mutta menestyvät myös murtovedessä. Laji liikkuu lähellä pehmeitä pohjia. Maitoahvenen ravinto koostuu kaloista, kuten makrilleista sekä selkärangattomista pohjaeläimistä. Maitoahvenilla ei ole erityistä kutuaikaa. Naaras laskee kerrallaan 9 000 – 1 000 000 munaa.
Maitokala on hyvä ruokakala, jota myydään ja käytetään tuoreena. Pääasiallisesti kala kuitenkin kuivataan tai suolataan.
Artsakhin lippu
Artsakhin lippu on yksipuolisesti itsenäiseksi julistautuneen Artsakhin tasavallan kansallistunnus. Lippu on identtinen Armenian lipun kanssa pois lukien oikeassa reunassa oleva valkoinen siksak-kolmio. Tämä symboloi alueen armenialaista perintöä, kulttuuria ja väestöä, joka on erillään Armeniasta.
Žarko Paspalj
Žarko Paspalj (; s. 27. maaliskuuta 1966 Pljevlja, Montenegron ST, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti urallaan kaksi olympiahopeaa sekä useita muita arvokisamitaleita.
Paspalj tuli jo koripallourallaan tunnetuksi ketjutupakoinnistaan. Uransa jälkeen hän on kärsinyt useista sydänkohtauksista.
Paspalj pelasi nuoruudessaan useita eri urheilulajeja, mutta hän aloitti seurakoripallon KK Budućnost Podgoricassa. Hänet otettiin junioreiden ykkösjoukkueeseen mukaan vuonna 1982. Paspaljin sukupolvi oli lahjakas, ja joukkueeseen kuuluivat muun muassa Luka Pavićević sekä Zdravko Radulović. Paspalj oli joukkueen nuorin pelaaja. Myöhemmin hänet nostettiin seuran edustusjoukkueeseen. Monet seurat huomasivat hänen potentiaalinsa ja esimerkiksi KK Cibona yritti saada hänet seuraansa. Siirto ei kuitenkaan ikinä toteutunut ja hänet myytiin myöhemmin KK Partizaniin. Partizaniin siirtyi myös Vlade Divac, jonka lisäksi Duško Vujoševićin valmentamassa seurassa pelasi entuudestaan jo Aleksandar Đorđević. Joukkue voitti Jugoslavian-mestaruuden heti kaudella 1986–1987. Seura voitti lisäksi Korać Cupin ja taisteli tasaisesti Jugoplastika Splitin kanssa maan mestaruudesta.
Vuonna 1989 Paspalj siirtyi NBA-seura San Antonio Spursiin. Hän sai vain vähän vastuuta valmentaja Larry Browninlta, mutta nousi fanien keskuudessa kulttimaineeseen. Paspalj pelasi 28 ottelua, joissa hän sai peliaikaa keskimäärin 6,5 minuuttia. Hän teki 2,6 pistettä ottelua kohden. Kolme päivää ennen pudotuspelien alkua Spurs antoi hänelle potkut. Paspalj jatkoi uraansa tämän jälkeen Partizanissa, jossa hän voitti liigan korikuninkuuden.
Partizanista Paspalj siirtyi kreikkalaiseen Olympiakosiin, jossa hän voitti seuralle vuosien odotuksen jälkeen Kreikan-mestaruuden. Hänestä muotoutui kannattajien suosikkipelaaja, mutta siirto kilpailevaan Panathinaikosiin raivostutti kannattajat. Kaudeksi 1995–1996 Paspalj siirtyi Panionisiin, josta hän lähti kauden jälkeen Paris Basket Racingiin. Pariisin joukkueessa Paspalj voitti Ranskan-mestaruuden. Kauden 1997–1998 hän pelasi kreikkalaisessa Arisissa. Paspalj lopetti uransa italialaisessa Virtus Bolognassa.
Paspalj voitti Jugoslavian koripallomaajoukkueessa kolme kertaa Euroopan mestaruuden. Hän kuului maan niin kutsuttuun "kultaiseen sukupolveen", joka hallitsi kansainvälistä koripalloa 1990-luvun taitteessa. Paspalj voitti myös maailmanmestaruuden vuonna 1990. Olympialaisista hän voitti kaksi hopeamitalia vuosina 1988 ja 1996.
New Tomorrow
New Tomorrow on tanskalaisen A Friend in London-yhtyeen kappale, jolla se edusti Tanskaa vuoden 2011 euroviisuissa. Kappale sijoittui kilpailun viidenneksi 134 pisteellä. Kappale sai täydet 12 pistettä Alankomailta, Irlannilta ja Islannilta.
Rosario Mining Company
Rosario Mining Company oli yhdysvaltalainen kaivosyhtiö, joka toimi Keski-Amerikassa.
Yhtiö perustettiin vuonna 1880, jolloin se hankki Hondurasista Rosarion hopeakaivoksen kuusi valtausta. Vuoteen 1904 mennessä sen maaomaisuus oli kasvanut 20 neliömailiin. Maata tarvittiin paitsi itse kaivoksiin, myös niissä tarvittavan puutavaran saamisen varmistamiseen. Rosarion kaivos oli yksi Keski-Amerikan suurimmista kullan ja hopean tuottajista. Se on suljettu 1900-luvun puolivälissä ja nykyisin osa La Tigran kansallispuistoa.
Muöhemmin yhtiö hankki Hondurasista El Mochiton hopeakaivoksen, Sen tuotoilla vuoden 1954 jälkeen yhtiö laajensi toimintaansa Yhdysvaltoihin, Kanadaan, Meksikon, Peruun, Nicaraguaan ja Dominikaaniseen tasavaltaan. Jalometallien ja teollisuusmineraalien lisäksi se osallistui öljyn ja kaasun hyödyntämiseen. Vuonna 1969 yhtiö löysi Dominikaanisesta tasavallasta Pueblo Viejon kultaesiintymän, josta tuli yksi maailman rikkaimmista kultakaivoksista. Vuonna 1976 Rosariosta tuli yrityskaupan jälkeen Amerikan suurin hopeantuottaja.
Vuonna 1980 Rosario myytiin AMAX-yhtiöille.
Riad Asmat
Riad Asmat (s. 17. marraskuuta 1971 Petaling Jaya, Selangor, Malesia) on malesialainen henkilö ja yksi Caterham-tallin toimitusjohtajista. Hän on myös Team Air Asia GP2-tallin tallipäällikkö. Asmat on aiemmin manageroinut malesian A1 Grand Prix tallia.
Vuonna 2014 hän jätti Caterham -tallin ja myös GP2-tallin päällikkönä toimimisen.
Natsi-Saksan ydinohjelma
Natsi-Saksan ydinohjelma oli Saksan toisen maailmansodan aikana toteuttama hanke, jonka tavoitteena oli valmistaa ydinpommi. Hanke aloitettiin uraanin isotooppien erottamisena, raskaan veden tutkimustyönä ja valmisteluna. Ohjelma käynnistettiin huhtikuussa 1939. Ohjelma keskeytyi toisen maailmansodan alettua syyskuussa 1939. Ohjelma aloitettiin uudelleen tammikuussa 1942. Saksan kansallissosialistinen hallinto aiheutti koulutuksen politisoitumista vuoden 1933 jälkeen, monet fyysikot, insinöörit ja matemaatikot olivat joutuneet lähtemään ulkomaille. Juutalaisilla tiedemiehillä ei ollut mahdollisuutta tehdä työtä ydintekniikan parissa.. 
Vaikutusvaltaisia ihmisiä olivat Kurt Diebner, Abraham Esau, Walther Gerlach ja Erich Schumann. Schumann oli yksi voimakkaimmista ja vaikutusvaltaisimmista fyysikoista Saksassa. Hermann Göring nimitti Abraham Esaun Ydinvoimafysiikan tutkimuksen johtajaksi joulukuussa 1942; Walther Gerlach seurasi häntä tehtävässä joulukuussa 1943. 9. kesäkuuta 1942 Adolf Hitler antoi määräyksen RFR:n uudelleenorganisointia varten kuin erilliselle oikeushenkilölle, jonka asetuksen nimitti valtakunnanmarsalkka Hermann Göring. Uudelleenjärjestely tehtiin valtakunnanministeri Albert Speerin aloitteesta, se oli tarpeen, koska RFR:n toiminta oli tehotonta: valtiovarainministeri Bernhard Rustin alaisena ei ollut saavuttanut sille asetettuja tavoitteita. Tavoitteena oli, että Göring huolehtisi RFR kanssa samaa kurinalaisuutta ja tehokkuutta noudattaen kuin hän oli toiminut ilmailualalla. Kokous pidettiin 6. heinäkuuta 1942, jolloin oli määrä keskustella RFR:n toiminnasta ja asettaa se asialistalle.
Kokous oli käännekohta kansallissosialismin suhtautumisessa tieteeseen sekä sen politiikkaan, joka ajoi juutalaiset tiedemiehet pois Saksassa – mikä oli virhe, koska valtio olisi tarvinnut heidän asiantuntemustaan. Viime kädessä, Göringin alaisella RFR:n hallinnollisella valvonnalla oli vain vähän vaikutusta Saksan ydinenergiaprojektiin. Neuvostoliitto vei Saksasta ydinfysikkaan liittyvää tietoutta ja asiantuntijoita Neuvostoliittoon, Neuvostoliiton ydinohjelmaa varten sodan jälkeen.
Edgardo Paz Barnica
Edgardo Paz Barnica (s. 1934) on hondurasilainen poliitikko ja kirjailija. Hän toimi maansa ulkoministerinä 1982–1985 Roberto Suazo Córdovan toimiessa maan presidenttinä. Vuonna 1985 Paz Barnica ilmoitti, että Honduras karkottaa maasta Yhdysvaltojen tukemat Nicaraguan hallitusta vastaan taistelleet contrat.
Paz Barnica väitteli oikeustieteen tohtoriksi Madridin yliopistossa. Hän on toiminut kansainvälisissä järjestöissä, yliopiston professorina ja diplomaattina. Paz Barnica on kirjoittanut yhden romaanin sekä useita maansa lähihistoriaa ja politiikkaa käsitteleviä teoksia.
Rafael López Gutiérrez
Rafael López Gutiérrez (28. helmikuuta 1855 Tegucigalpa, Honduras – 10. maaliskuuta 1924 Amapala, Honduras) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä 1920–1924.
López Gutiérrez syntyi 1855, ja hänen vanhempansa olivat Juan López Gutiérrez ja Soledad Gutiérrez López. Hän oli naimisissa Ana Lagosin kanssa.
López Gutiérrez oli Miguel R. Dávila kaudella 1909–1911 sota- ja laivastoministerinä. Myöhemmin hänestä tuli Tegucigalpan kuvernööri, ja hän toimi uudestaan sota- ja laivastoministerinä 1919–1920. López Gutiérrez organisoi Liberaalipuolueen vastaiskun, kun presidentti Francisco Bertrand ei ollut vuonna 1919 valmiina luopumaan vallasta vaan pyrki jatkamaan presidenttikauttaan. López Gutiérrez sai hallinnon vastaisille toimilleen tukea Nicaraguasta ja Guatemalasta. Bertrand luopui vallasta Yhdysvaltain puututtua asiaan. Seuraavana vuonna Hondurasissa järjestettiin vaalit, jotka López Gutiérrez voitti helposti.
Lokakuussa 1923 Hondurasissa järjestettiin presidentinvaalit, ja López Gutiérrez hyväksyi poikkeuksellisen vapaan vaalikampanjan. Vaaleissa ei kuitenkaan löytynyt voittajaa, sillä kukaan kolmesta ehdokkaasta ei saanut tarvittavaa äänimäärää. López Gutiérrez ilmoitti tammikuussa 1924 jatkavansa vallassa, kunnes uudet vaalit oltaisiin järjestetty. Hän ei kuitenkaan missään vaiheessa suostunut määrittelemään uutta vaalipäivää. Samaan aikaan vaaleissa eniten ääniä saanut Tiburcio Carías Andino julistautui presidentiksi, ilmeisesti United Fruit Companyn tuella, jolloin maassa syttyi aseellinen konflikti.
Helmikuussa alkanut sisällissota kesti huhtikuulle asti, mutta López Gutiérrez kuoli ennen sodan päättymistä. Hän kuoli marraskuussa 1924.
Who Wants to Be a Super Millionaire
Who Wants to Be a Super Millionaire () oli yhdysvaltalainen, vuonna 2004 esitetty "Haluatko miljonääriksi?" -ohjelmaan pohjautuva tietokilpailu. Ohjelman pääpalkinto oli 10 miljoonaa dollaria. Kilpailun eroavaisuuksia normaaliin formaattiin olivat esimerkiksi suurempi voittosumma ja kaksi uutta oljenkortta (Three Wise Man, Double-Dip), jotka pelaaja sai käyttöönsä vastatessaan miljoonan dollarin kysymykseen oikein.
Vihan riivaama
Vihan riivaama ("One-Eyed Jacks") on Marlon Brandon ohjaama lännenelokuva vuodelta 1961. Elokuva on Brandon ainoa elokuvaohjaus. ja sen viimeistelystä huolehti studio.
Elokuvaa pidetään visuaalisesti loistokkaana. Käsikirjoituksen pohjana oleva romaani on Billy the Kidin tarinan mukaelma. Pina Pellicer tekee elokuvassa ensimmäisen roolinsa Yhdysvalloissa. Hän kuoli parin vuoden kuluttua 30-vuotiaana.
Elokuvalla on hankala historia. Ohjaajiksi oli alun perin suunniteltu Stanley Kubrickia ja Sam Peckinpahia. Sam Peckinpah oli alkujaan mukana käsikirjoituksen teossa. Brando kutsui uransa alussa olevan Kubrickin tekemään käsikirjoitusta ja ohjaamaan. Kubrickin sovittu puolen vuoden toimeksianto ehti kuitenkin päättyä käsikirjoitusta työstettäessä, ja pian Brando ryhtyi itse ohjaajaksi. Elokuvan budjetti ylittyi, aikataulu petti, eikä työ pysynyt käsissä.
Pankkiryöstäjä Dad Longworth (Karl Malden) pettää keikan jälkeen kaverinsa Rion (Marlon Brando), joka joutuu vankilaan viideksi vuodeksi. Sillä aikaa Longworth pääsee pienen kaupungin seriffiksi ja on perustanut perheen. Vapauduttuaan Rio palaa maisemiin, rakastuu Dadin tytärpuoleen Louisaan. Rio saa väärin syytettynä hirttotuomion, ja hänet pidätetään mutta hän karkaa Louisan avulla. Paetessaan hän ampuu Longworthin. Loppukohtauksessa Louisa ja Rio hyvästelevät ja Louisa tajuaa, ettei heillä ole yhteistä tulevaisuutta.
BMW S1000RR
BMW S1000RR on BMW Motorradin valmistama moottoripyörämalli. Pyörä suunniteltiin aluksi Superbike World Championship kilpailusarjaa varten, ja sitä valmistettiin aluksi vain 1000 kappaletta kauden 2009 luokitusta varten, mutta tuotantoa laajennettiin kaupallisia markkinoita varten vuodelle 2010. Se sisältää paljon kilpakentiltä tuttua tekniikkaa kuten yhteistyössä toimivat luistonesto- sekä ABS-järjestelmä joiden toimintaan vaikuttaa mm. hetkellinen kallistuskulma.
BMW S1000RR:n nelisylinterinen rivimoottori yhden litran iskutilavuudella antaa 193hv huipputehon 13 000rpm kierroksilla, sekä 112Nm väännön 9 750rpm kierrosluvuilla. Kevyeen rakenteeseen yhdistettynä tämä antaa 183kg:n kuivapainolla ja kampiakselilta lasketulla huipputeholla rajun 1.05hv/kg tehopainosuhteen.
Kuusiportainen manuaalivaihteisto välittää tehon "anti-hopping"-kytkinkruunuisen monilevykytkimen kautta. Pyörä on varustettu myös poiskytkettävällä luistonestojärjestelmällä.
Pyörän runko on toteutettu alumiinisella palkkirungolla, lisäksi moottori on osittain osana kantavaa rakennetta. Keulassa on Sachin valmistama 46mmØ USD teleskooppihaarukka 120mm joustomatkalla, sekä paluuvaimennuksen ja sisäänjouston säädöllä. Takapyörän iskunvaimennuksesta huolehtii 130mm joustomatkan tarjoama kaasulisäsäiliöllinen monoiskunvaimennin kiinnitettynä alumiiniseen takahaarukkaan. Takajousituksessa on portaattoman sisäänjouston ja paluuvaimennuksen säädön lisäksi hitaalle sekä nopealle ajolle omat asetuksensa.
S1000RR:n etupyörän jarrutuksesta vastaavat kaksi 320mm levyjarrua kelluvilla radiaalikiinnitteisillä, 4-mäntäisillä jarrusatuloilla. Takana on yksi 220mm levyjarru kelluvalla yksimäntäisellä puristimella. Jarrut ovat Brembon valmistamia, ja ne ovat lukkiutumattomat. Tätä ominaisuutta varten tosin käytetään BMW Motorradin itse kehittämää järjestelmää.
Superbike World Championship -kilpailuissa käytettävä pyörä eroaa markkinoille valmistetusta tietyiltä osin. Moottorin on korkeaviritteisempi tuottaen 200hv (150kW) @ 14 000rpm, myös puristussuhde on korkeampi.  Kilpaversion etuhaarukka on Öhlinsin valmistama, täysin säädettävä, sekä 3mm halkaisijaltaan ohuempi. Myös vanteet eroavat tuotantoversion 17-tuumaisista ollen edessä 16.5" ja takana 16". Vanteiden valmistaja on autourheilusta tunnettu OZ-Group. Suurin ero on painossa jota on tuotantoversiota huomattavasti vähemmän. Tämä on saatu aikaan riisumalla kilpailukäytössä tarpeettomia osia, sekä mm. hiilikuituisilla katteilla.
Risto Alapuro
Risto Sakari Alapuro (s. 28. huhtikuuta 1944 Ruokolahti) on suomalainen sosiologi. Hän oli sosiologian professori Helsingin yliopistossa vuosina 1991–2010, mitä ennen hän toimi vuosina 1986–1991 Jyväskylän yliopiston sosiologian professorina. Vuosina 2005–2009 Alapuro oli akatemiaprofessori.
Alapuro valmistui ylioppilaaksi vuonna 1963, valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1967 ja lisensiaatiksi vuonna 1969. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1973 Helsingin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa käsitteli Akateemista Karjala-Seuraa. Alapuro on ollut tutkijana Michiganin yliopistossa vuosina 1973–1974, Pariisissa École des hautes études en sciences socialesissa 1980–1981 ja Moskovassa 1990–1991.
Vuosina 1967–1968 Alapuro työskenteli Uuden Suomen ulkomaanosaston toimittajana, 1968–1973 Helsingin yliopiston tutkijana ja 1974–1975 sosiologian vs. apulaisprofessorina. Vuonna 1975 Alapuro oli Suomen Akatemian nuorempi tutkija ja vuosina 1976–1980 vanhempi tutkija. Vuosina 1981 ja 1984 Alapuro oli Helsingin yliopistossa vs. assistenttina ja 1983–1984 vs. yliassistenttina. Hän oli Suomen historian ja kulttuurin vierailevana professorina Pariisin yliopistossa vuosina 1985–1987 ja 1999–2000.
Alapuro on kansainvälisesti tunnettu tutkija, joka keskittyy Suomen historialliseen ja poliittiseen sosiologiaan. Hän on Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993. Vuodesta 1998 hän on ollut myös Academia Europæan jäsen.
Hunajaoppaat
Hunajaoppaat (Indicatoridae) on tikkalintujen lahkoon kuuluva lintuheimo.
Heimo on nimetty hunajaoppaan ("Indicator indicator") mukaan. Se on lintulaji, joka opastaa ihmisen mehiläispesälle. Kun ihminen on rikkonut pesän ja kerännyt hunajan, hunajaopas pääsee syömään vahan ja pesään jääneet toukat. Sen sijaan suurimman osan heimon muista lajeista ei tiedetä toimivan näin.
Hunajaoppaat ovat pesäloisia eli naaras munii toisen lintulajin pesään ja jättää haudonnan ja poikasen hoidon isäntälajille.
Pseudomorfiini
Pseudomorfiini (nimenä myös oksidimorfiini ("oxydimorphine") tai dehydromorfiini) oopiumissa esiintyvä epäpuhtaus, morfiinin luonnollinen dimeeri. Sen löysi ensimmäisenä Pelletier vuonna 1835.
Yhdistettä voidaan syntetisoida morfiinista hapettavalla dimerisaatiolla kaliumferrisyanidin avulla.
Nikola Lončar
Nikola Lončar (; s. 31. toukokuuta 1972 Kragujevac, Jugoslavia) on serbialainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Lončar aloitti pääsarjauransa KK Partizanissa vuonna 1989. Seuran paidassa hän voitti maansa mestaruuden vuosina 1992 ja 1995. Lisäksi Lončar voitti Euroliigan-mestaruuden kaudella 1991–1992. Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi Real Madridiin, josta hän jatkoi yhden kauden jälkeen italialaiseen Pallacanestro Vareseen. Kaudeksi 1997–1998 Lončar siirtyi Paris Basket Racingiin. Hän aloitti kauden 1998–1999 Maccabi Tel Avivissa, mutta sai potkut joulukuussa 1998. Tämän takia hän siirtyi loppukaudeksi Joventut Badalonaan. Seuraavan kauden alkaessa Lončar ei pelannut missään seurassa, mutta tammikuussa 2000 hän siirtyi RB Montecatini Termeen.
Kaudet 2000–2002 Lončar pelasi CB Breogánissa ja vuodet 2002–2005 hän vietti Club Estudiantesissa. Kaudeksi 2005–2006 hän palasi Partizaniin. Lončar lopetti uransa vuonna 2006 Olimpia Milanossa.
Lončar edusti maajoukkuetasolla Jugoslaviaa, jonka paidassa hän voitti vuoden 1996 olympialaisista hopeaa. EM-kilpailuista hän voitti kultaa vuonna 1997 ja pronssia vuonna 1999. Lončar oli myös mukana voittamassa vuoden 1998 maailmanmestaruutta.
Dimeeri
Dimeeri on yhdiste, joka koostuu kahdesta identtisestä tai samankaltaisesta molekyylistä. Siinä kaksi monomeeriä on liittynyt toisiinsa sidoksella, joka voi olla joko vahva tai heikko.
Molekyyliset dimeerit muodostuvat usein kahden identtisen osan reaktiolla esim.: 2A → A–A. Tässä esimerkissä monomeeri ”A” dimerisoituu muodostaen dimeerin ”A–A”.
Etikkahappo muodostaa dimeerejä kaasuna, sen monomeerit yhdistyvät toisiinsa vetysidoksella. Sopivissa olosuhteissa suurin osa molekyyleistä, joissa on OH-ryhmä, muodostavat dimeerejä, kuten vesi-dimeeri.
Disyklopentadieeni  on epäsymmetrinen dimeeri, joka on muodostunut kahdesta syklopentadieeni-molekyylistä Diels–Alder-reaktiossa. Kuumennettaessa se hajoaa "retro-Diels–Alder-reaktiossa" muodostaen kaksi identtistä monomeeriä:
Termiä "homodimeeri" käytetään, kun molekyylit ovat täysin identtisiä (esim. A–A) ja "heterodimeeri" kun ne eroavat toisistaan (esim. A–B). Dimerisaatin vastakohtaa sanotaan "dissosiaatioksi".
D-dimeeri on fibriinin hajoamistuote, jota vapautuu verenkiertoon kun fibriinin aiheuttama verihyytymä hajoaa. Sen nimi johtuu siitä, että se sisältää kaksi ristiinlinkittynyttä fibrinogeenin palasta. Se on mitattavissa oleva arvo ja kertoo verihyytymien olemassaolosta.
Kiinapuut
Kiinapuut ("Cinchona") on matarakasvien suku, jonka joidenkin jäsenien kaarnasta saadaan kiniiniä. Linné nimesi ne kreivitär Cinchónan mukaan, jonka aviomies parani malariasta kiniinin avulla 1600-luvulla. Sukuun kuuluu noin neljäkymmentä lajia.
Kiinapuut kasvavat 15–20 metriä korkeiksi, ja kukkivat valkoisin, keltaisin tai vaaleanpunaisin kukin.
Kiinapuut kasvavat luonnonvaraisina Andien Amazonin sademetsän puoleisilla rinteillä lähellä päiväntasaajaa 1 500–3 000 metrin korkeudessa. Niitä viljellään monissa trooppisissa maissa lääketeollisuuden raaka-aineiksi.
Loistikat
Loistikat ("Prodotiscus") on hunajaoppaiden heimoon kuuluva tikkalintusuku. Loistikkojen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kolme lajia.
Stewart (elokuva)
Stewart ("Assassination of a High School President") on vuonna 2008 kuvattu neo noir -komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Reece Thompson, Bruce Willis, Mischa Barton, Michael Rapaport, Kathryn Morris, Josh Pais, Michael Zegen ja Luke Grimes. Elokuvan on ohjannut Brett Simon.
Saint-Pierre
Saint-Pierre tai St. Pierre () voi tarkoittaa seuraavia:
Korsikan kansallinen vapautusrintama
Korsikan kansallinen vapautusrintama (korsikaksi: Fronte di Liberazione Naziunale Corsu, FLNC) on Korsikan itsenäisyyden puolesta taisteleva militantti puolisotilaallinen järjestö. Sen maanalainen armeija on käynyt aseellista taistelua Ranskan ylivaltaa vastaan 5. toukokuuta 1976 lähtien.
Perinteisesti "A Cuncolta Naziunalista" (tai "A Cuncolta Indipendentista") on ollut FLNC:n poliittinen siipi. Ensimmäinen "Cuncolta" kiellettiin 28. syyskuuta 1983. Järjestyksessään kolmas "Cuncolta", "A Cuncolta Naziunalista", perustettiin FLNC:n poliittiseksi siiveksi 28. kesäkuuta 1987, koska aiempi 2. lokakuuta 1983 perustettu "Muvimentu Corsu per l'Autodeterminazione" ("Mouvement Corse pour l'Autodétermination (MCA)") kiellettiin 21. tammikuuta 1987. Vuonna 1990 A Cuncolta Naziunalista muuttui "A Cuncolta Indipendentistaksi" 5. toukokuuta 1998.
FLNC jakautui kahdeksi kilpailevaksi fraktioksi, maltillisemmaksi "FLNC-Canal Habituel"iksi ("FLNC-Tavallinen kanava) ja radikaaliksi "FLNC-Historique Canal"iksi ("FLNC-Historiallinen kanava), joista edeltävä lopetti aseellisen taistelun vuonna 1996. Vuonna 1998 "Tavallisen FLNC:n" seuraajiksi ilmaantui pienempia FLNC-fraktioita, jotka yhdistyivät FLNC-UC:ksi, joka taas yhdistyi vuonna 2009 muiden militanttijärjestöjen ja FLNC-fraktioiden kanssa uudelleen yhtenäiseksi FLNC:ksi.
FLNC aloitti aseelliset iskut vuonna 1978 ja ne jatkuivat kiihkeänä offensiivina koko 1980-luvun. Väkivaltaisuudet vähenivät 1990-luvulla, ja 2000-luvulla FLNC ei ole ollut juurikaan otsikoissa. Kesäkuussa 2011 tiedotustilaisuudessaan se ensi kerran sitten vuoden 1993 tunnusti toteuttaneensa "fyysisen eliminoinnin" eli surmanneensa korsikalaisen mafiapäällikön Christian Leonin, jonka se katsoi olleen syyllinen militanttinsa Philippe Paolin murhaan. FLNC on suosinut toiminnassaan pommeja, salamurhia, pankkiryöstöjä ja kiristystä vallankumousverojen muodossa. Iskut on kohdistettu yleensä julkisiin rakennuksiin, pankkeihin, turismi-infrastruktuuriin ihmisten sijaan. Ranskan mannermaalla tehdyt iskut on tehty Nizzassa, Marseillessa ja Avignonissa.
Vuonna 2012 FLNC:tä irtautui joukko sen toimijoita, jotka perustivat oman erillisen järjestönsä. Järjestö uutisoi laskeneensa aseensa kesäkuussa 2014. Historiansa aikana FLNC on ottanut vastuun noin puolesta kaikista yhteensä noin 10 000:ta hyökkäyksestä Korsikalla sitten vuoden 1976.
Tapani Jalkanen
Tapani Veli Jalkanen (s. Kärsämäki) 
on suomalainen laulaja, joka on tehnyt mm. lastenlauluja Pete Paukku -nimimerkillä.
Timo Tikkanen
Timo Juhani Tikkanen (9. joulukuuta 1945 – 4. helmikuuta 2009 Hamina) oli suomalainen harmonikansoittaja, säveltäjä ja sanoittaja, jolla oli oma yhtye nimeltään "Timo Tikkasen Humppaveljet".
Central Synagogue
Central Synagogue on Manhattanilla New Yorkissa sijaitseva uusmaurilaiseen tyyliin rakennettu synagoga, johon on otettu mallia Budapestin Dohány-kadun synagogasta. Se on ollut pidempään jumalanpalveluskäytössä kuin yksikään toinen kaupungin synagogista.
Synagogasta tuli virallisesti New York Cityn maamerkki vuonna 1966 ja kansallinen maamerkki vuonna 1975. Se omistaa Salem Fieldsin hautausmaan Brooklynissä.
Île Verte (Saint-Pierre ja Miquelon)
Île Verte () on Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmään kuuluva pieni kallioinen saari, joka sijaitsee Ranskan ja Kanadan välisen aluevesirajan kohdalla. Kumpikin valtio vaatii saarta itselleen.
Saarelle rakennettiin vuonna 1908 ensimmäinen majakka, joka korvattiin uudella vuonna 1955. Nykyinen, kolmas majakka on vuodelta 1993.
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut 2011
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2011 yhdeksännen kerran. Kilpailut käytiin Espanjan La Molinassa ja Barcelonassa 14.–22. tammikuuta. Niissä kilpaili 370 osanottajaa 44 maasta. Miehet kilpailivat kuudessa eri lajissa ja naiset viidessä.
Ainoastaan big air -kisa pidettiin Barcelonassa ja kaikki muut La Molinassa.
Yari (täsmennyssivu)
Yari voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
HMS Tordön (1865)
HMS Tordön oli Ruotsin laivaston vuonna 1865 vesillelaskettu John Ericsson -luokan monitori.
Alus tilattiin Motalan telakalta 864 285 Ruotsin kruunulla ja sen köli laskettiin 1864. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1865 ja se otettiin palveluksen 16. elokuuta 1866.
Heinäkuussa 1867 "Tordön" lähti sisaralustensa "HMS John Ericssonin" ja "HMS Tirfingin", höyryfregatti "HMS Vanadisin" ja siipirataskorvetti "HMS Thorin" sekä Norjan laivaston monitorin "KNM Scorpionin" kanssa Tukholmasta ammuntoihin saaristoon. Kuningas Oskar II vieraili osastossa 17. heinäkuuta, tarkasti kaikki alukset ja seurasi ammuntoja. Osasto lähti 24. heinäkuuta laivastovierailulle Helsinkiin ja Kronstadtiin vara-amiraali Christian Anders Sundinin johdolla. 20. kesäkuuta 1867 annetun kuninkaallisen määräyksen numero 242 mukaan osaston tuli viipyä Helsingissä viisi ja Kronstadtissa kaksitoista vuorokautta. Osasto saapui 3. elokuuta Kronstadtiin, jossa suurherttua Konstantin teki kahden ja puolen tunnin vierailun osaston aluksilla. Osasto lähti paluumatkalle 17. elokuuta. Vierailu oli monitorien ainoa yhdessä tekemä.
Alus poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922 ja myytiin marraskuussa 1923 Saksaan romutettavaksi.
HMS Tirfing (1866)
HMS Tirfing oli Ruotsin laivaston vuonna 1866 vesillelaskettu John Ericsson -luokan monitori.
Alus laskettiin vesille 1. kesäkuuta 1866 ja se otettiin palveluksen 4. heinäkuuta 1867.
Heinäkuussa 1867 "Tirfing" lähti sisaralustensa "HMS Tordönin" ja "HMS John Ericssonin", höyryfregatti "HMS Vanadisin" ja siipirataskorvetti "HMS Thorin" sekä Norjan laivaston monitorin "KNM Scorpionin" kanssa Tukholmasta ammuntoihin saaristoon. Kuningas Oskar II vieraili osastossa 17. heinäkuuta, tarkasti kaikki alukset ja seurasi ammuntoja. Osasto lähti 24. heinäkuuta laivastovierailulle Helsinkiin ja Kronstadtiin vara-amiraali Christian Anders Sundinin johdolla. 20. kesäkuuta 1867 annetun kuninkaallisen määräyksen numero 242 mukaan osaston tuli viipyä Helsingissä viisi ja Kronstadtissa kaksitoista vuorokautta. Osasto saapui 3. elokuuta Kronstadtiin, jossa suurherttua Konstantin teki kahden ja puolen tunnin vierailun osaston aluksilla. Osasto lähti paluumatkalle 17. elokuuta. Vierailu oli monitorien ainoa yhdessä tekemä.
Alus poistettiin palveluksesta 25. elokuuta 1922 ja myytiin vuonna 1923 Saksaan romutettavaksi.
HMS Loke (1869)
HMS Loke oli Ruotsin laivaston vuonna 1869 vesillelaskettu John Ericsson -luokan monitori.
Aluksen rahoitus vahvistettiin vuoden 1866 budjetissa ja se tilattiin 8. maaliskuuta 1867 Motala Verkstadin Norrköpingin telakalta. Aluksen suunnitteli Jacques d’Ailly, joka oli suunnitellut aiemmatkin John Ericsson -luokan alukset. Köli laskettiin vielä maaliskuussa 1867, mutta alus laskettiin vesille vasta 4. syyskuuta 1869. Nimi vahvistettiin 17. helmikuuta 1870 annetulla päiväkäskyllä. Alus otettiin palveluksen marraskuussa 1871, jolloin sen valmistuskustannukset olivat hieman yli 1,2 miljoonaa Ruotsin kruunua.
Aluksen aseistusta täydennettiin jo koeajoissa 25 mm Nordenfelt M/77 -tykki ja kaksi 12 mm Palmcrantz M/75 -konekivääriä asennettiin vuonna 1877. Konekiväärit korvattiin vuosina 1885–1887 25 millimetrin tykeillä. Aluksen pääaseet vaihdettiin vuonna 1890 kahteen 240 millimetrin Finnspång M/76 -tykkiin 3. maaliskuuta 1882 annetun päiväkäskyn mukaisesti.
Alus oli palveluksessa ainoastaan kuusi purjehduskautta, mikä oli paljon vähemmän kuin muilla Ruotsin merivoimien monitoreilla. Purjehduskaudet olivat:
Laivaston esikunta teki varauksen vuoden 1903 budjettiin 270 000 kruunusta "Loken" modernisointiin. Työn kokonaiskustannuksiksi arvioitiin 540 000 kruunua, joka edellytti hakemusta maan hallitukselta. Kun hallitus päätti monitorien tulleen tiensä päähän niin modernisoinnista päätettiin toistaiseksi luopua. Laivaston esikunta teki uuden hakemuksen vuonna 1908, mutta maan hallitus hylkäsi sen samoin perustein. Aluksen modernisoinnista päätettiin luopua ja se poistettiin palveluksesta 21. elokuuta 1908. Alus asetettiin myyntiin 62 922 kruunun lähtöhinnalla. Aluksen ostajasta ei ole tietoa, mutta todennäköisesti se romutettiin ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista.