NW Präsident
NW Präsident oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun (NW) ensimmäinen auto. Se oli samalla Itävalta-Unkarin ensimmäinen tehdastekoinen auto.
NW:n autonvalmistus sai alkunsa reichenbergiläisen tekstiilitehtailijan, paroni Theodor von Liebiegin aloitteesta. Hän oli hankkinut vuonna 1893 yksisylinterisen, 3–4-hevosvoimaisen Benz Victorian, jolla oli ajanut yhteensä 2 500 kilometrin matkan Euroopan halki. Liebiegistä tuli myöhemmin innokas moottoriurheilun ystävä. Vuonna 1895 hän tutustui NW:n pääjohtajaan, Hugo Fischer von Röslerstammiin, jolle kertoi vaiheikkaasta matkastaan. Liebieg oli vakuuttunut että autoista tulisi ajan myötä niin suosittuja, että Benz ei kykenisi tuotannollaan tyydyttämään markkinoiden kysyntää.
Fischer päätti aloittaa oman autoprojektin. Koska Liebiegillä oli hyvät henkilökohtaiset välit Karl Benzin kanssa, yritys onistui hankkimaan Benz Phaeton -auton sekä yhden irrallisen moottorin perusteellista tarkastelua varten. NW hankki myös tarvittavat oikeudet Benzin patentteihin. Toimitus saapui maaliskuussa 1897. Von Röslerstamm sekä insinöörit Edmund Rumpler ja Karl Sage sekä tehdaspäällikkö Leopold Svitak tutkivat auton osa osalta. Päätettiin rakentaa oma automalli, jonka rakenne perustuisi pitkälti Benzissä käytettyihin ratkaisuihin. Nimeksi valittiin jo tuolloin "Präsident". Projektista oli kiinnostunut myös tuolloin 19-vuotias, NW:n raideliikennepuolella työskennellyt tekniikan opiskelija Hans Ledwinka. Hän liittyi yrityksen autonvalmistusosastolle ja pääsi mukaan laatimaan NW:n ensimmäistä omaa automallia. Auton suunnittelusta vastasivat Rumpler ja Sage, tosin Ledwinkalla saattoi olla jokin osuus. Projektia johti Leopold Sviták. Präsident pohjautui Benzissä käytettyihin ratkaisuihin, mutta siinä oli myös hyvin paljon NW:n omaa suunnittelua. Kori oli mukaelma NW:n nelipaikkaisesta Mylord-hevosvaunusta.
Benziltä ostettua autoa tehdas käytti myöhemmin ajo-opetuksessa; sille annettiin uusi nimi "Instructor".
Autossa oli voimanlähteenä takaistuimen alle takapyörien väliin sijoitettu taaksepäin makaava kaksisylinterinen Benzin valmistama moottori. Sylinterin halkaisija ja iskun pituus olivat 120 mm. Kummallakin sylinterillä oli erillinen äänenvaimennin. Polttoaineensyötöstä vastasi evaporaatiokaasutin ja voitelua varten tuoreöljyvoitelu. Jäähdytystä varten takaistuimen takana oli kaksi lieriömäistä jäähdytintä. Autossa oli myös kaksi varasäiliötä. Jäähdytysnesteen kokonaistilavuus oli 27 litraa ja jäähdytysjärjestelmä oli avoin, joten siihen piti lisätä vettä tietyin väliajoin haihtumisen tähden.
Voimansiirrossa käytettiin kahta hihnaa, joiden avulla veto välitettiin tasauspyörästöllä varustetulle erilliselle akselille, joka puolestaan käytti ketjuilla takapyöriä. Autossa oli kaksi vaihdetta, jotka toimivat hihnapyörää vaihtamalla. Peruutusvaihdetta ei ollut. Etupyörien halkaisija oli 820 mm ja takapyörien 1 100 mm. Renkaat olivat umpikumiset. Autossa oli kaksi jarrujärjestelmää: käsikäyttöinen jarru vaikutti renkaisiin ja jalkakäyttöinen takapyörien navoissa olleisiin pantajarruihin.
Kori pohjautui NW:n neljän hengen Mylord-hevosvaunuihin. Se tehtiin suurella tarkkuudella ja sitä pidetään erinomaisena näytteenä yrityksen työntekijöiden mestaritaidonnäytteenä. Autossa oli edistyksellisesti etupuskuri etupyörien suojaamiseksi. Polttoainetankin tilavuus oli 23 litraa.
Huippunopeus oli noin 24 km/h. Ohjauspyörän sijasta edessä oli polkupyörän ohjaustankoa muistuttava hallintalaite, joka toimi ketjun välityksellä. Vaihteiden käyttö kävi kallistamalla tankoa eteen ja taakse. Auton huippunopeus oli 20,7 km/h.
Autolla suoritettiin runsaasti testejä. Se valmistui lopulta 21. toukokuuta 1898 ja sen jälkeen neljän hengen seurue lähti ajamaan sillä Wienissä olleeseen juhlanäyttelyyn edustamaan maan teollisuuden tuotantoa. Mukana oli myös toinen autokunta, joka kulki Benzillä. 328 kilometrin matkaan kului 24 tuntia ja 15 minuuttia, josta ajoaikaa oli 14,5 tuntia.