hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
I Should Care
”I Should Care” on Axel Stordahlin, Paul Westonin ja Sammy Cahnin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1944. Sen esitti ensimmäisenä Bob Allen vuoden 1945 musikaalielokuvassa "Vedenneito" (). Samana vuonna sen nauhoittivat muun muassa Martha Tilton, Jimmy Dorsey, Tommy Dorsey ja Frank Sinatra.
Jazzpianisti Bud Powell nauhoitti kappaleen vuonna 1947, minkä jälkeen siitä on tullut suosittu jazzartistien keskuudessa. Kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Dexter Gordon, Thelonious Monk, Bill Evans, Hank Mobley ja Mel Tormé.
Cahn nimesi vuonna 1974 ilmestyneen omaelämäkertansa kappaleen mukaan.
Jig-Saw
Jig-Saw oli helsinkiläinen, progressiivista rockia soittanut rock-yhtye, joka toimi vuosina 1969–1977. Se levytti Hi-Hat-levymerkille. Alkuvuosina yhtyeessä soittivat muun muassa basistina Ari Vaahtera, rumpalina Upi Sorvali ja viulistina Otto Nevanlinna. Pitkäaikaisimmassa kokoonpanossa soittivat Crisu Ristseppä (kitara, laulu), Jomme Kettunen (rummut, laulu) ja Repe Kupiainen (basso, laulu). Viimeiset puolitoista vuotta laulusolistina oli Riki Sorsa.
Yhtye julkaisi ainoan albuminsa "Ujo poika" vuonna 1975. Albumilta irrotettiin single "Ujo poika" / "Tie edessäin". Myöhemmin samana vuonna julkaistiin single "Superkingi" / "Mitäs hyvää kehumaan". Viimeinen single ilmestyi vuonna 1977 ja sillä olivat cover-biisit "Once Bitten Twice Shy" / "I Need You".
Tarinoita tuonpuoleisista
Tarinoita tuonpuoleisista () on David Eaglemanin vuonna 2009 julkaisema kirja, joka sisältää 40 pienoisnovellia kuolemanjälkeisen elämän olosuhteista. Tarinat esimerkiksi havainnollistavat minuuden muuttuvuutta ajan myötä.
Benn Jordan
Benn Lee Jordan (s. 28. lokakuuta 1978) on elektronisen musiikin tuottaja. Vuodesta 1999 lähtien hän on julkaissut kokeellista Jazzia, IDM:ää sekä Breakcorea yhdistelevää musiikkia. Tunnetuimman aliaksensa The Flashbulb lisäksi hän on julkaissut musiikkia mm. nimellä Acidwolf, Human Action Network sekä FlexE.
Jari Niska
Jari "Jake" Niska on suomalainen muusikko. Parhaiten hänet tunnetaan 7. Seinähullun Veljeksen laulavana rumpalina. Kotipaikkaansa hän pitää Valkeakoskella.Yli 30-vuotiselle uralle mahtuu kymmeniä suomalaisia solisteja ja useita tanssiorkestereita, niistä mainittavin vuonna 2007 SMORK-mestaruus Voimaorkesterin riveissä, Samalla kokoonpanolla saavutettiin tuolloin myös Kullervo Linna -palkinto. Vuonna 2018 Jari Niska toimii Markku Aron, Lumilinnan, Seinähullujen, Kari Hirvosen ja Eino Grönin sekä oman JNB.yhtyeiden laulavana rumpalina sekä tekee freelancerkeikkoja oman Vstudio-tuotannon kautta.
Malibu – huumerannikko
Malibu – huumerannikko (engl. "Red Surf") on vuonna 1990 kuvattu rikosdraama. Elokuvan pääosia esittävät George Clooney, Doug Savant, Dedee Pfeiffer, Philip McKeon, Rick Najera ja Gene Simmons. Elokuvassa Remar (Clooney) ja Attila (Savant) joutuvat tekemisiin huumelordin kanssa heidän ystävänsä jouduttua poliisin haaviin. Elokuvan on ohjannut H. Gordon Broos.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa ”kamalaksi yritykseksi tehdä nuorten toimintaelokuvaa”. Hän antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Rauhalan koulu (Kotka)
Rauhalan koulu on peruskoulu Kotkassa Rauhalan kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–6 ja sen oppilasmäärä on noin 350 (2011). Rauhalan koulun erityispiirteenä on muun muassa painotettu musiikinopetus eli musiikkiluokat.
Rauhalan koulun historia alkaa vuonna 1883 toimintansa aloittaneesta William Ruthin Kymiin perustamasta yksityisestä tehdaskoulusta. Koulu sijaitsi alun perin Karhulan tilan mailla lähellä Kymijoen Korkeakoskenhaaran suuta. Karhula Osakeyhtiö purki alkuperäisen koulurakennuksen vuonna 1916 konepajan lisärakennuksen tieltä ja antoi yli hehtaarin tontin mailtaan uusille koulurakennuksille, jotka valmistuivat vuonna 1918. Nykyinen koulurakennus vihittiin käyttöön vuonna 1958.
Pará-luokka (hävittäjä, 1908)
Pará-luokka oli Brasilian laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kymmenen 1908-1910 Yarrow Shipbuildersin Scotstounissa valmistamaa alusta ja ne muistuttivat Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan hävittäjiä. Luokan alukset nimettiin Brasilian osavaltioiden mukaan.
Luokan alukset tilattiin osana vuoden 1907 laivasto-ohjelmaa ja ne ylittivät koeajoissa asetetut nopeusvaatimukset. Alukset osoittautuivat myös hyvin ketteriksi kyeten tekemään täydessä vauhdissa 375 jaardin ympyrän.
Alukset suunniteltiin 104 hengen miehistölle. Niiden voimanlähteenä oli kaksi akseliset neli sylinteriset VTE moottorit, joihin oli kytketty kaksi hiiltä polttoaineena käyttävää Yarrow kattilaa tuottaen 8000 hevosvoimaa. Alusten hiilivarastoissa oli kaikkiaan 140 tonnia hiiltä, joka mahdollisti 3700 merimailin matkan 14 solmun nopeudella.
Pääaseina aluksilla oli kaksi neljän tuuman tykkiä ja apuaseina neljä kolminaulaista tykkiä. Lisäksi aluksilla oli kaksi 18 tuuman torpedoputkea.
Risto K. Järvinen
Risto K. Järvinen (s. 1965 Helsinki) on stand up -koomikko ja päätoimittaja, koulutukseltaan rakennusmestari.
Järvinen on työskennellyt lavakoomikkona vuodesta 2002. Hän on kirjoittanut niin runoja kuin proosaakin. Hän perusti Huonon Kirjallisuuden Seuran, joka julkaisi kokoelman "Mallusjokelaisen sielunmaisema ja muuta paskaa", joka oli helmikuussa 2000 Suomen kymmenenneksi myydyin kirja. Seuran toiminta loppui Järvisen mukaan siihen, että hän luki Tony Halmeen aforismikirjaa ja totesi seuran tarpeettomaksi. Järvinen on "Skeptikko"-lehden päätoimittaja. Ennen skeptikonuraansa hän oli kokeillut erilaisia uskonnollisia suuntauksia.
Tommi Haanpää
Tommi Haanpää (s. 21. huhtikuuta 1990 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Rovaniemen Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Aikuisten tasolla hän aloitti kaudella 2007 pelaamisen Kakkosessa pelanneessa TP-Seinäjoen joukkueessa ja jatkoi seuraavalla kaudella Seinäjoen uudessa fuusioseurassa SJK:ssa. Samalla kaudella Haanpää pelasi myös yhden ottelun Ykkösessä pelanneessa Kokkolan Pallo-Veikkojen joukkueessa.
Kaudella 2009 Haanpää pelasi kuusi viikkoa lainasopimuksella Jarossa ja siirtyi kauden päättymisen jälkeen pietarsaarelaisjoukkueen riveihin. Veikkausliigassa Haanpää teki debyyttinsä 25. heinäkuuta 2009 ottelussa FC Interiä vastaan. Menestyskaudeksi Veikkausliigassa muodostui kesä 2011, jolloin Haanpää pelasi kaikkiaan 27 ottelua ja teki kolme maalia. Jaro-vuosien aikana hän pelasi myös Kakkosessa ja Kolmosessa pelanneessa farmijoukkue JBK:ssa. Kaikkiaan Haanpää pelasi Veikkausliigassa Jaron riveissä 43 ottelua tehden niissä neljä maalia.
Kaudella 2012 Haanpää ei saanut enää juurikaan peliaikaa, joten omasta toivomuksestaan sopimus purettiin, ja hän siirtyi Ykkösessä pelanneen SJK:n riveihin.
Loukkaantumisten vuoksi Tommi Haanpää ei pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa SJK:ssa, joten hän etsi uutta joukkuetta itselleen seuraavaksi kaudeksi. Kaudeksi 2013 hän siirtyi Ykkösessä pelanneeseen AC Ouluun. Oululaisjoukkueessa hän tuli useimmiten kentälle vaihdosta eikä pystynyt vakiinnuttamaan pelipaikkaansa avauskokoonpanossa.
Kaudeksi 2014 Haanpää siirtyi Kakkosessa pelanneeseen PS Kemi Kingsin. Kausi oli Haanpäälle pitkään aikaan täyspainoinen. Hän pelasi 26 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuraan. Haanpää pelasi pelasi seitsemän ottelua RoPSin Veikkausliigamiehistössä sekä Kakkosta farmisopimuksen puitteissa FC Santa Clausissa, jossa hän pelasi 21 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Kaudeksi 2016 Haanpää siirtyi Tornion Pallo-47:ään, joka pelasi Kakkosta. Kaudeksi 2017 Haanpää siirtyi kotiseudulleen Kolmosessa pelanneeseen SJK Akatemiaan.
Kaikkiaan Haanpää on pelannut Veikkausliigassa 50 ottelua ja tehnyt neljä maalia.
Jakob Johan von Bilang
Jakob Johan von Bilang (1739–1803) oli suomalainen sotilas ja norsunluun leikkaaja. Hän osallistui Ranskassa seitsenvuotinen sotaan ja yleni luutnantiksi. Palattuaan hän palveli Ruotsissa ja erottuaan kapteenina 1773 von Bilang muutti jälleen Suomeen.
Vuonna 1778 Kustaa III vaati säädyiltä verosuostuntaa määräämättömäksi ajaksi, jolloin von Bilang esitti sen myöntämistä vain määräajaksi. Vuonna 1789 kuningas vaati säätyjä valtionvelan takaajiksi, mutta jälleen von Bilang vastusti kuninkaan tahtoa. Kuitenkin hän kannati kuninkaan vallan kasvattaneen yhdistys- ja vakuuskirjan hyväksymistä. Vuoden 1792 valtiopäivillä hän varovaisena oppositiomiehenä puhui "suomalaiskansallisesta luonteestaan" kummunneesta suoruudestaan.
Acre-luokka (hävittäjä)
Acre-luokka (tai Amazonas-luokka) oli Brasilian laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kuusi vuosina 1943–1946 vesillelaskettua alusta. Luokan alukset saatiin palveluskäyttöön vasta 1950-luvun alussa.
Brasilian myytyä kuusi Britteinsaarilla valmistumassa olevaa Jurua-luokan alustaan vuonna 1939 Britannialle maan laivastolle jäi ainoastaan yksi hävittäjä. Ainoa hävittäjä oli jo vanhentunut Porpoise-luokan alus "Maranhão". Marcílio Dias -luokka oli rakenteilla, mutta ne eivät riittäisi kahden taistelulaivan ("Minas Gerais" ja "São Paulo") ja kahden risteilijän ("Bahia" ja "Rio Grande do Sul") suojaksi. Puutteen poistamiseksi tilattiin vuonna 1940 kuusi Acre-luokan alusta Ilha das Cobrasin telakalta.
Luokan alukset valmistettiin Brasiliassa Britanniasta saatuja H-luokan alusten piirustuksia mukaillen. Alukset varustettiin kuitenkin edelleen puolueettomana pysyttelevistä Yhdysvalloista hankituin asein ja järjestelmin. Tästä seurasi suunnitelmiin muutoksia, jotta hankitut järjestelmät saatiin asennettua. Muutosten jälkeen alukset muistuttivat enemmän Yhdysvaltain laivaston Craven-luokan aluksia kuin alkuperäisen suunnitelman mukaisia aluksia. Tähän oli syynä lähinnä savuhormien yhdistäminen yhdeksi.
Marcílio Dias -luokka
Marcilio Dias -luokka (tai M-luokka) oli Brasilian laivaston hävittäjäluokka, johon kuului kolme toisen maailmansodan aikana valmistettua alusta. Luokan alukset saatiin palveluskäyttöön 1943. Alukset olivat ensimmäisiä varsinaisia Brasiliassa valmistettuja sotalaivoja.
Brasilian liittyminen toiseen maailmansotaan liittoutuneiden rinnalle 22. elokuuta 1942 loi liittoutuneiden ja erityisesti Yhdysvaltain asetehtaiden toimituksille uusia kanavia. Avusta huolimatta alusten valmistuminen oli hidasta ja ne valmistuivat vasta 1943.
Luokan alusten piirustukset pohjautuivat Yhdysvaltain laivaston Mahan-luokan hävittäjiin. Niiden aseistus ja varustus ostettiin Yhdysvalloista. Alusten turbiinit hankittiin General Electric Companyltä ja kattilat Babcock and Wilcoxilta. Alusten aseistus ostettiin Bethlehemiltä samoin tulenjohto- ja kaikuluotainjärjestelmät olivat Yhdysvalloista.
Carl Billsten vanhempi
Carl Billsten vanhempi (1605–1673) oli Pinjaisten ja Fagervikin ruukkien perustaja sekä Suomen ensimmäinen varsinainen ruukinpatruuna. Toimittuaan Turussa tullin vuokraajana Billsten alkoi viimeistään 1639 rakentaa ruukkia Pohjan pitäjään, mutta vaikka tehdas valmistui jo seuraavana vuonna, privilegion hän sai vasta vuonna 1641. Ruukki käytti Ojamon malmia, mutta kaivoksen ehdyttyä Billsten tuotti malmia Tukholman saaristosta. Valmistamiaan tuotteita Billsten vei omilla laivoillaan Tukholmaan ja Tallinnaan. Lisäksi ruukkiin kuului huomattava maaomaisuus, josta saatiin puuta masuunin lämmittämiseen sekä ruokatarpeita työntekijöitä varten.
Billstenin kuoltua ruukin patruunana jatkoi hänen poikansa Carl Billsten nuorempi.
Hakalan koulu
Hakalan koulu on peruskoulu Kotkassa kaupungin itäosassa entisen Karhulan kauppalan alueella. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–6 ja sen oppilasmäärä on noin 170 (2011).
Hakalan koulun historia alkaa Sunilan yhteiskoulun perustamisesta vuonna 1960. Koulu oli aluksi 5-luokkainen oppikoulu. Arkkitehti Osmo Siparin suunnittelema koulurakennus valmistui vuonna 1961. Voimistelusali valmistui vuonna 1964. Vuonna 1967 koulu muuttui 8-luokkaiseksi oppikouluksi ja lukiosiipi valmistui vuonna 1969. Vuonna 1974 peruskoulujärjestelmään siirryttäessä koulun uudeksi nimeksi tuli Hakalan peruskoulun yläaste ja lukio. Lukion nimi vaihtui vuonna 1985 Sunilan lukioksi. Lukio lakkautettiin vuonna 1991 ja yläaste vuonna 1995.
Nykymuotoinen Hakalan koulu syntyi vuonna 1995, jolloin Metsäkulman ja Sunilan ala-asteet, Tapion erityiskoulu sekä Hakalan yläaste lakkautettiin ja koulusta muodostettiin peruskoulun vuosiluokat 1–6 käsittävä oppilaitos.
Carl Billsten nuorempi
Carl Billsten nuorempi (noin 1635–1691) oli Pinjaisten ja Fagervikin ruukkien johtaja isänsä Carl Billsten vanhemman jälkeen ja Skogbyn masuunin perustaja. Billsten panosti ruukeissaan kankiraudan tuottamisen ohessa myös erilaisiin valutuotteisiin ja taontaan. Fagervikissa tuotettiin nauloja, hevosenkenkiä, uunipeltejä, sirppejä, auranteriä ja muita vastaavia esineitä. Kukoistavan teollisen tuotannon varjopuolena olivat syytökset laittomasta liiketoiminnasta, joita esitettiin Billstenia kohtaan kahden vuosikymmenen ajan. Vaikutusvaltaisen patruunan onnistui kuitenkin viivyttää asian käsittelyä vuosien ajan ja lopulta vesittää oikeusjuttu. Samalla Billsten vietti suurellista elämää ruukinkartanollaan, ja erityisesti tuhlailevasta elämästä on jäänyt muistiin Billstenin Katarina-tyttären ja Uudenmaan ja Hämeen läänin veromestarin Arvid Carlstedtin ylelliset häät vuonna 1688.
Avioliitostaan porvari Wellam Heyn tyttären kanssa Billstenillä oli poika Carl, joka aateloitiin nimellä von Bildsten.
Augusto De Luca
Augustus De Luca (s. 1. heinäkuuta 1955 Napoli) on italialainen valokuvaaja.
Hän on tehnyt 1970-luvulta lähtien muotokuvia ja arkkitehtuurikuvausta.
1980-luvulla De Luca suuntautui mustavalkoisesta kohti värikuvausta, materiaaleinaan muun muassa Instant Kodak, Polaroid ja diafilmi.
De Luca suoritti lakitutkinnon, mutta keskittyi sitten valokuvaukseen ja ryhtyi ammattikuvaajaksi 1970-luvun puolivälissä. Hänen minimalistisen pelkistetyt kuvansa liikkuvat perinteisen ja kokeilevan valokuvauksen välimaastossa. Hänen kuviaan on ollut esillä monissa näyttelyissä myös Italian ulkopuolella, kuten Arlesin vuosittaisessa Rencontres-valokuvatapahtumassa. Hänen valokuviaan on muun muassa Ranskan kansalliskirjaston kokoelmissa. De Lucan kuvia on käytetty äänilevyjen kansissa, puhelukorteissa ja mainonnassa, ja hän on julkaissut toistakymmentä valokuvateosta erityisesti Italian tunnetuimmista kaupungeista. Vuonna 1996 De Luca sai Città di Roma -palkinnon kirjastaan "Roma Nostra".
Dart (ohjelmointikieli)
Dart on Googlen kehittämä ohjelmointikieli, joka on suunniteltu web-sovellusten tekemiseen. Se julkistettiin 10. lokakuuta 2011 käydyssä GOTO-konferenssissa Aarhusissa.
Dart on vaihtoehto JavaScriptille.
Syyskuun kyy
Syyskuun kyy on suomalaisen muusikko ja lauluntekijä Lauri Tähkän ensimmäinen soolosingle, joka julkaistiin 5. syyskuuta 2011. Kappale sisältyy hänen lokakuussa 2011 julkaistulle ensimmäiselle soolouransa studioalbumilleen "Polte". Tähkä työsti kappaletta vuoden.
Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Jukka Salo. Video on kuvattu Helsingin Vasikkasaaressa sijaitsevassa vanhassa öljysäiliörauniossa.
Single debytoi Suomen virallisen listan sijalla 12. Parhaimmillaan se on ollut listan sijalla yhdeksän.
Karhuvuoren koulu
Karhuvuoren koulu on peruskoulu Karhuvuoren kaupunginosassa Kotkassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 6–9 ja sen oppilasmäärä on noin 450 (2016).
Karhuvuoren vanha koulurakennus valmistui vuonna 1973. Samassa rakennuksessa toimi myös Karhuvuoren kirjasto. Koulussa oli homeongelma ja koululaiset joutuivat siirtymään evakkoon Jylpyn ammattikorkeakoulun tiloihin syyskuussa 2012. Vanha koulurakennus purettiin vuonna 2014
Uusi koulurakennus valmistui joulukuussa 2015 ja avattiin tammikuussa 2016. Samassa yhteydessä avattiin Karhuvuoren kirjasto uusissa tiloissa koulurakennuksen päädyssä. Koulun rakentamiskustannukset arvioitiin etukäteen 13,6 miljoonaksi euroksi. Uuteen kouluun ei rakennettu liikuntasalia, sillä aivan koulun naapurissa on urheilutalo. Koulun vihkiäiset ovat 25. marraskuuta 2016. Koulurakennuksessa toimii myös nuorisotila Welho.Uuden koulurakennuksen takana on värikartta, jonka värit kaatuvat koulun sisätiloihin. Koko koulu on sisustettu ja rakennettu värikkäästi.
Ruonalan koulu
Ruonalan koulu on peruskoulu Kotkassa Ruonalan kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä on noin 200 (2013).
Kartio (sukunimi)
Kartio on sukunimi:
Cecilia
Cecilia on latinalaisperäinen naisen etunimi, joka johtuu sokeaa tarkoittavasta latinan sanasta "caecus".. Kristityissä maissa nimen on tehnyt suosituksi varhais­kristillinen, mahdollisesti legendaarinen marttyyri Pyhä Cecilia, joka tunnetaan muusikoiden, erityisesti kirkko­musiikin ja urkujen suojelus­pyhimyksenä.
Cecilian nimipäivä on suomen­ruotsalaisen ja vuodesta 2020 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 22. marraskuuta, joka on 
myös Pyhän Cecilian muistopäivä katolisessa pyhimyskalenterissa. Suomen­kielisessä kalenterissa samalle päivälle on jo aikaisemmin sijoitettu nimen suomalaiset mukaelmat Silja ja Selja.
Suomessa nimi Cecilia on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu 1800-luvun lopulta vuoden 2009 loppuun mennessä 5956 naiselle sekä alle kymmenelle miehelle.
Tunisian työväenpuolue
Tunisian työväenpuolue (, ), ennen Tunisian työväen kommunistinen puolue, on tunisialainen puolue. Puolue perustettiin 1986 ja rekisteröitiin virallisesti 2011. Puolueen johtaja ja puoluesihteeri on Hamma Hammami.
Tunisian vallankumouksen jälkeen 24. lokakuuta 2011 järjestetyissä vaaleissa uutta perustuslakia säätävän neuvoston valitsemiseksi puolue sai kolme paikkaa.
NBA:n varaustilaisuus 1984
Vuoden 1984 järjestettiin 19. kesäkuuta 1984 Madison Square Gardenissa. Vuoden 1984 varaustilaisuutta pidetään yhtenä historian parhaimmista, sillä monet tilaisuuden pelaajista tulivat valituiksi tähdistöotteluihin ja Hall of Fameen.
HMCS Hamilton
HMCS Hamilton (viirinumero I24) oli toisessa maailmansodassa palvellut Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä.
Sen köli laskettiin 17. elokuuta 1918 Bethlehem Steelillä Fore Riverillä Yhdysvaltain laivaston Newport-luokan hävittäjänä "USS Kalkina" ja alus laskettiin vesille 24. joulukuuta. Se otettiin Yhdysvaltain laivaston palvelukseen 29. maaliskuuta 1919 ja alus palveli Euroopassa aina vuoteen 1920 saakka. Yhdysvaltoihin palattuaan alus oli koululaivana, kunnes se siirrettiin reserviin Philadelphiaan.
"USS Kalk" palautettiin Yhdysvaltain laivaston palvelukseen kesäkuussa 1940 valvomaan maan puolueettomuutta.
Alus siirrettiin 23. syyskuuta Britannian kuninkaalliselle laivastolle 3. syyskuuta allekirjoitetun laivoja tukikohdista sopimuksen nojalla säilyttäen nimensä "HMS Kalk". Sille siirtyi 24. syyskuuta brittimiehistö ja alus nimettiin Halifaxissa "HMS Hamiltoniksi".
Alus lähti 1. lokakuuta Halifaxista Newfoundlandin kautta Britteinsaarille. Se saapui 4. lokakuuta St. Johnsiin, jossa se kolaroi sisaraluksensa "HMS Georgetownin" kanssa kummankin aluksen vaurioituessa pahoin. Aluksen korjaus määrättiin tapahtuvaksi St. Johnsissa New Brunswickissä, jonne se hinattiin. Alusta vesille laskettaessa 26. lokakuuta se otti pohjaan vaurioituen uudelleen.
Alus odotti vuoden lopun telakkapaikkaa ja se poistettiin kuninkaallisen laivaston alusluettelosta. Aluksen miehistö siirrettiin muille aluksille.
Vuoden 1941 alkupuoliskon alus oli telakalla korjattavana. Se otettiin 6. heinäkuuta 1941 Kanadan laivaston palvelukseen nimettynä "HMCS Hamiltoniksi". Alus aloitti 12. heinäkuuta operationaalisen palveluksen läntisessä saattajaosastossa () St. Johnsissa koeajojen päätyttyä. Alus kolaroi elokuussa Alankomaiden laivaston sukellusveneen "Hr. Ms. O15":n kanssa Halifaxissa.
"HMCS Hamilton" siirrettiin telakalle korjattavaksi, mistä se palasi palvelukseen lokakuussa. Alus aloitti palveluksensa Halifaxin ja Newfoundlandin välisten saattueiden suojana. Sillä oli runsaasti erilaisia konehuonevikoja, joita jouduttiin toistuvasti korjaamaan telakoilla.
Heinäkuussa 1943 aluksella jatkuvat viat estivät sen käytön ja se poistettiin palveluksesta elokuussa. Alus siirrettiin koululaivaksi "HMCS Cornwallisiin" Halifaxiin.
Euroopan sotatoimien päätyttyä toukokuussa 1945 alus sijoitettiin poistolistalle. Se myytiin kesäkuussa Boston Iron and Metal Companylle Baltimoreen romutettavaksi. Alus poistettiin 8. kesäkuuta alusluettelosta ja sen varastot tyhjennettiin. Hinaaja "Foundation Security" hinasi "HMCS Hamiltonin" ja "HMCS St. Francisisin" Baltimoreen. Alukset törmäsivät 14. heinäkuuta yhdysvaltalaiseen kauppalaivaan "Winding Gulfiin". Törmäyksessä hinausvaijeri katkesi ja hinauksessa olleet alukset joutuivat tuuliajolle. Yhdysvaltain rannikkovartioston "USCG Hornbeam" hinasi toisen hylyn Baltimoreen, mutta toinen ajautui rantaan Sakonnet Pointissa Rhode Islandilla.
HMCS St. Croix
HMCS St. Croix (viirinumero I81) oli toisessa maailmansodassa palvellut Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä.
Yhdysvallat tilasi aluksen Bethlehem Steeliltä Quincystä, Massachusettsista. Sen köli laskettiin 11. syyskuuta 1918 Burnham-luokan tyypin A -aluksena ja alus laskettiin vesille nimellä "USS McCook". Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 30. huhtikuuta 1919.
"USS McCook" palveli Atlantilla vuoteen 1922, jolloin se sijoitettiin Philadelphiassa reserviin. Joulukuussa 1939 alus palautettiin palvelukseen ja se aloitti partioinnin Atlantilla. Alus valittiin lend lease -sopimuksen nojalla siirrettäväksi Yhdistyneelle kuningaskunnalle ja se luovutettiin 3. syyskuuta 1940.
Alus liitettiin Kanadan laivastoon Halifaxissa 24. syyskuuta nimellä "HMCS McCook". Lyhyen huollon jälkeen alus määrättiin Halifaxin paikallissaattajiin ja se nimettiin 3. lokakuuta "HMCS St. Croixiksi". Marraskuussa alus määrättiin muutostöitä varten telakalle Britteinsaarille ja alus lähti 30. marraskuuta Halifaxista Devonportin telakalle. Matkalla St. Johniin alus kärsi myrskyssä vaurioita ja se palasi 18. joulukuuta Halifaxiin korjattavaksi.
Maaliskuussa telakalta palattuaan alus jäi Halifaxiin paikallissaattajaksi, kunnes se määrättiin heinäkuussa perustettavaan Newfoundlandin saattajaosastoon. Alus siirtyi Newfoundlandiin aloittaen Atlantin saattueiden suojaamisen St. John’sin ja Islannin välillä. Syyskuussa alus siirrettiin St. John’sissa telakalle, mistä se palasi palvelukseen huhtikuussa 1942.
Alus siirrettiin toukokuussa keskisen Atlantin saattajaosastoon (), jonka mukana se suojasi itään matkannutta saattuetta SC84. Alus liittyi 23. heinäkuuta länteen matkanneeseen saattueeseen ON113 yhdessä "HMS Burnhamin" ja neljän korvetin kanssa. Seuraavana päivänä havaittiin pinnalla Saksan laivaston sukellusveneet "U90" ja "U552", joista alus upotti syvyyspommein ensin mainitun.
"HMCS St. Croix" siirrettiin Kanadan saattajaryhmä C4:ään, jonka muut alukset olivat "HMCS Ottawa", "HMCS Sherbrooke" sekä kaksi Kanadan laivaston korvettia ja yksi Britannian kuninkaallisen laivaston korvetti, suojaamaan länteen matkannutta saattuetta ON127. Vorwärts-ryhmään kuulunut sukellusvene "U584" havaitsi saattueen Islannin länsipuolella 9. syyskuuta. Seuraavana päivänä sukellusveneet upottivat kaksi rahtialusta ja vaurioittivat kolmea saattajien torjuntayrityksistä huolimatta. 11. ja 12. syyskuuta sukellusveneet upottivat vielä neljä rahtialusta, mutta seuraavana päivänä saapuneet lentokoneet estivät sukellusveneitä jatkamasta hyökkäyksiä.
Alus siirrettiin lokakuussa saattajaryhmä C1:een, jonka mukana se suojasi Atlantin saattueita. Alus siirrettiin marraskuussa huollettavaksi telakalle, mistä se palasi palvelukseen tammikuussa 1943.
Suojatessaan saattueita ONS18 ja ON202 12. syyskuuta 1943 alukseen osui sukellusvene "U-305:n" laukaisema akustinen torpedo, joka teki aluksesta liikuntakyvyttömän. Tuntia myöhemmin alukseen osui saman sukellusveneen laukaisema toinen torpedo, mikä upotti "HMCS St. Croixin". "HMS Itchen" pelasti 147 hengen miehistöstä 81 eloonjäänyttä. "HMS Itchenin" upotessa 21. syyskuuta "HMCS St. Croixin" miehistöstä jäi eloon vain yksi.
Hamadi Jebali
Hamadi Jebali (, ""; s. 12. tammikuuta 1949) on tunisialainen poliitikko ja islamistisen Ennahda-puolueen puoluesihteeri. Jebali valittiin Tunisian väliaikaseksi pääministeriksi marraskuussa 2011 hänen puolueensa parlamenttivaalien voiton jälkeen.
Jebali ilmoitti helmikuun 2013 alussa hajottavansa islamistisen Ennahda-puolueen hallituksen ja muodostavansa tilalle virkamieshallituksen rauhoittaakseen maassa oppositiojohtaja Chokri Belaidin murhan jälkeen puhjenneen kuohunnan. Jebali ilmoitti 19. helmikuuta eroavansa pääministerin tehtävästä epäonnistuttuaan uuden hallituksen muodostamisessa.
Moncef Marzouki
Moncef Marzouki (, kokonimeltään Moncef Ben Mohamed el-Bedoui Marzouki; s. 7. heinäkuuta 1945, Grombalia, Ranskan Tunisia) on tunisialainen poliitikko, ihmisoikeusaktivisti ja sosiaalidemokraattisen Kongressipuolueen puheenjohtaja. Marzouki nimitettiin marraskuussa 2011 maansa väliaikaiseksi presidentiksi parlamenttivaalien jälkeen. Myöhemmin 12. joulukuuta 2011 Marzouki voitti presidentin äänestyksen ja astui virallisesti presidentin virkaan 13. joulukuuta 2011.
Marzouki oli ehdokkaana myös vuoden 2014 presidentinvaaleissa. Silloin presidentiksi kuitenkin valittiin Nidaa Tounes -puolueen ehdokas Beji Caid Essebsi, joka sai toisessa äänestyksessä 55,68 % äänistä.
Kyminkartanon koulu
Kyminkartanon koulu on peruskoulu Kotkassa Kalliokosken kaupunginosassa. Koulussa toimii vuosiluokat 1–5 syksystä 2012 lähtien. Koulun oppilasmäärä on 266 (2013). Koulun lähiympäristössä sijaitsee Äijänvuoren ulkoilumaasto.
Swing Out Sister
Swing Out Sister on vuonna 1985 perustettu brittiläinen pop-yhtye Manchesteristä. Yhtyeen suurin hitti lienee Breakout.
Cannon-luokka
Cannon-luokka eli DET-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuehävittäjäluokka. Aluksia tilattiin kaikkiaan 116, mutta ainoastaan 72 alusta valmistui loppujen tultua peruutetuksi. Aluksista kuusi luovutettiin valmistuessaan Vapaan Ranskan laivastolle.
Luokka tunnetaan DET tyypin aluksina kahden dieselsähköisen toisiinsa kytketyn propulsiojärjestelmänsä () englanninkielisen lyhenteensä mukaan.
Toisen maailmansodan aikana Yhdysvallat luovutti kuusi valmisteilla olevaa alusta lend lease -sopimuksen mukaisesti Ranskan pakolaishallitukselle. Lisäksi kahdeksan alusta luovutettiin vuonna 1945 Brasilialle.
1950-luvun alussa luovutettiin erilaisin sopimuksin pääosa jäljellä olevista aluksista Yhdysvaltain liittolaisille kuten Ranska, Alankomaat, Italia, Kreikka, Filippiinit, Taiwan, Thaimaa, Etelä-Korea, Japani, Uruguay ja Peru.
Sotilasyksiköt Yhdysvaltain sisällissodassa
Yhdysvaltain sisällissodan sotilasyksiköitä olivat (pienimmästä suurimpaan) rykmentti, prikaati, divisioona, armeijakunta ja armeija.
Rykmentit () olivat sekä Unionilla että Konfederaatiolla kutakuinkin samanlaiset. Rykmentit koottiin usein saman asuinalueen, uskonnon tai etnisen taustan mukaan. Tämän takia sodassa toimi esimerkiksi saksalaistaustaisten, mustien ja juutalaisten omia rykmenttejä. Sisällissodan alussa rykmentit olivat heikosti organisoituja: Yksittäiset ihmiset kiersivät yhteisössä keräämässä vapaaehtoisia sotilaita omaan rykmenttiinsä. Kun vaadittu miesvahvuus oli saavutettu, vapaaehtoiset ilmottautuivat armeijalle ja sopivat rykmenttinsä johtajan sekä joskus jopa omat uniformunsa ja aseensa.
Sekä Unionilla että Konfederaatiolla täyden rykmentin vahvuus oli 1000 miestä, joskin rykmenttien todellinen koko oli usein tappioiden vuoksi vain noin puolet tästä. Valtaosa kummankin osapuolen vapaaehtoisrykmenteistä oli jalkaväkeä.
Unionin rykmentti koostui 10 komppaniasta, jotka koostuivat kukin 97 sotilaasta ja kolmesta upseerista. Komppaniat jaettiin edelleen kahteen joukkueeseen ja joukkueet kahteen ryhmään. Rykmenttiä johti eversti, jota auttoivat everstiluutnantti ja majuri.
Konfederaatiossa rykmentti koostui 1000 miehestä, joita johtivat kapteeni, kolme luutnanttia, 4 kersanttia ja 4 korpraalia. Sodan alkamisen jälkeen Konfederaatio määräsi osavaltiot vastaamaan rykmenttien uusien sotilaiden rekrytoimisesta, organisoimisesta ja koulutuksesta.
Prikaatiin () kuului Yhdysvaltain sisällissodassa kummallakin osapuolella vähintään kaksi rykmenttiä. Tyypillisesti prikaatiin kuului kahdesta viiteen rykmenttiä ja sitä johti prikaatikenraali. Prikaatissa oli yleensä vain yhtä aselajia (jalkaväki, ratsuväki, tykistö, jne.).
Divisioonaan () kuului vähintään kaksi prikaatia ja niitä johti kummallakin puolella tavallisesti kenraalimajuri. Unionin divisiooniin kuului tyypillisesti kahdesta kolmeen prikaatia. Konfederaation divisioonat olivat huomattavasti suurempia, sillä niihin saattoi kuulua jopa viidestä kuuteen prikaatia.
Divisioonista muodostettiin edelleen armeijakuntia (). Yhteen armeijakuntaan kuului useiden eri aselajien yksiköitä, minkä ansiosta armeijakunta kykeni suorittamaan itsenäisesti sotilasoperaatioita. Armeijakunnan komentajaksi valittiin yleensä siihen kuuluneiden armeijakuntien kenraaleista kaikkein kokenein.
Sisällissodan suurin sotilasyksikkö oli armeija (), joka muodostettiin armeijakunnista. Yleisen harhaluulon mukaan kummallakin osapuolella olisi ollut sodassa käytössään vain yksi armeija, mutta todellisuudessa kummallakin osapuolella oli useita itsenäisiä armeijoita. Armeijan johtaja valittiin armeijakuntien tapaan tavallisesti käytettävissä olleista kenraaleista kokenein. Lisäksi kummankin osapuolen presidentit (Abraham Lincoln ja Jefferson Davis) saattoivat antaa itse käskyjä armeijoille.
Pianokonsertto nro 24 (Mozart)
Pianokonsertto nro 24 c-molli KV 491 on Wolfgang Amadeus Mozartin pianokonsertto, joka valmistui vuonna 1786. Konserton kantaesitys oli 7. huhtikuuta 1786 Burgtheaterissa Wienissä.
Teos on sävelletty pianolle, huilulle, kahdelle oboelle, kahdelle klarinetille, kahdelle fagotille, kahdelle käyrätorvelle, kahdelle trumpetille, patarummuille ja jousisoittimille.
Ludwig van Beethoven sai mahdollisesti tästä konsertosta vaikutteita omaan pianokonserttoonsa nro 3.
Bandyliigakausi 2005–2006
Jääpallon Suomen Mestaruus kaudella 2005-2006 ratkaistiin kahdentoista joukkueen runkosarjan päätteeksi kahdeksan parhaan pudotuspeleillä. Mestaruuden voitti Tornion Palloveikot.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -systeemillä siten, että ensimmäinen ja tarvittaessa kolmas ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä, ottelut aloitettiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
18. maaliskuuta 2006 Haaparanta
ToPV: Markku Aarni, Janne Hietala, Jorma Salmela, Peter Norén, Jari Vaattovaara, Pekka Hiltunen, Jussi Hyry, Paulus Pörhölä, Hannu Mokko, Johannes Koivisto, Tommi Haarakoski, Jussi Harjuoja, Antti Ekman, Mika Jussila, Andrei Bezrodni, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Kimmo Ohtonen, Mikko Lukkarila, Igor Zolotarev.
pistepörssin paras oli OLS:n Samuli Niskanen 67 (29 + 38) pistettä. Toiseksi sijoittui Igor Zolotarev 58 (37+21) ja kolmas oli Mikko Rytkönen 56 (44 + 12).
Griffon nivernais
Griffon nivernais on Ranskassa kehitetty metsästyskoira.
Griffon nivernaisin runko on voimakas. Karva on karheaa. Urokset ovat korkeudeltaan 55–62 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 53–60 cm. Rotu painaa 22,5–25 kg.
Griffon nivernais on luonteeltaan ystävällinen. Se on intohimoinen metsästäjä ja kiintyy herkästi omistajaansa. Rotu vaatii paljon säännöllistä liikuntaa, eikä se sovi pelkkään kerrostaloasuntoon.
Bandyliigakausi 2004–2005
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2004-2005 ratkaistiin kahdentoista joukkueen runkosarjan päätteeksi kahdeksan parhaan pudotuspeleillä. Uutena joukkueena sarjassa oli kolmen vuoden tauon jälkeen paluun pääsarjaan tehnyt Mikkelin Kampparit. Ennakkosuosikkeina sarjaan lähtivät edellisten kausien finaalijoukkueet Tornion Palloveikot ja Oulun Luistinseura. Runkosarjan voitti kuitenkin Porin Narukerä, joka sijoittui tasapisteisiin ToPV:n kanssa, mutta keskinäisten ottelujen maalieron perusteella porilaiset voittivat runkosarjan. Kärkikaksikko selviytyi myös loppuotteluihin, missä torniolaiset kuitenkin olivat lopulta parempia.
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta -systeemillä siten, että ensimmäinen ja tarvittaessa kolmas ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät pelattiin paras viidestä menetelmällä. Ottelut aloitettiin kahdella ottelulla paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Mestaruus ratkaistiin kaksoisottelussa, ensimmäinen ottelu runkosarjassa heikommin sijoittuneen kotikentällä. Ensimmäinen ottelu pelattiin 18. maaliskuuta 2005 Gränsvallenilla, Haaparannalla ja toinen 20. maaliskuuta 2005 Porissa. Loppuotteluissa paremmuuden ratkaisi kahden ottelun yhteispisteet.
ToPV mestari pistein 4-0.
ToPV: Marko Herajärvi, Markku Aarni, Janne Hietala, Johannes Koivisto, Pekka Hiltunen, Paulus Pörhölä, Hannu Mokko, Veli-Matti Körkkö, Jussi Harjuoja, Markku Höynälä, Antti Ekman, Mika Jussila, Jussi Karjalainen, Erkki Koivuranta, Ville-Veikko Angeria, Jukka Ohtonen, Tommi Haarakoski, Jari Vaattovaara, Mikko Lukkarila, Igor Zolotarev, Teemu Collin.
pistepörssin paras oli OLS:n Samuli Niskanen 65 pistettä.
DSB MY
DSB MY on Tanskan valtionrautateiden (Danske Statsbaner, DSB) käytössä ollut dieselveturityyppi. Ruotsalainen NOHAB valmisti DSB:lle vuosina 1954–1965 yhteensä 59 kappaletta dieselsähköisiä MY-vetureita jotka numeroitiin 1101–1159. Yhdysvaltalaisen EMD:n valmistamassa dieselmoottorissa on tehoa 1 264 kW (numerot 1101–1105 ja 1145–1159) tai 1 450 kW (numerot 1106–1144). Veturimalli perustuu pitkälti EMD:n omiin malleihin ja NOHAB valmisti MY:n kaltaisia vetureita myös Norjan ja Unkarin rautateille.
MY-vetureita käytettiin aluksi henkilöliikenteen pikajunissa ja raskaissa tavarajunissa, myöhemmin niitä käytettiin paikallisliikenteessä ja kevyemmissä tavarajunissa. Nykyään niitä voi tavata Norjan, Ruotsin, Saksan ja Tanskan yksityisradoilta. Tanskan valtionrautateillä MY-vetureiden käyttö väheni 1980- ja 1990-luvuilla, ja viimeinen MY-veturin vetämä juna liikennöi DSB:n väreissä 2001. Yhden erikoisjunia vetämään tarkoitetun veturin DSB on jättänyt kalustoonsa. Osa vetureista on myyty yksityisradoille, tai museoitu (1101, 1104, 1112, 1126, 1159 ja 1129:stä pelkkä ohjaamo). Loput MY-veturit on romutettu.
Hollanninrottakoira
Hollanninrottakoira ("Hollandse Smoushond") on Alankomaissa kehitetty rottakoira.
Hollanninrottakoiralla on suora selkä ja voimakas lantio. Karva on säänkestävää, kovaa ja huonosti hoidetun näköistä. Värit ovat keltaisen eri sävyt. Urokset ovat korkeudeltaan 37–42 cm. Nartut ovat korkeudeltaan 35–40 cm. Rotu painaa 9–10 kg.
Hollanninrottakoira on luonteeltaan ystävällinen. Se on helppo kouluttaa ja kuuntelee mielellään omistajaansa. Iloisuus on yksi rodun piirteistä.
Valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto
Valtion ulkomainen kääntäjäpalkinto on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön jakama palkinto suomalaisen kirjallisuuden kääntäjille. Esityksen palkinnon saajasta tekee Filin neuvottelukunta. Palkinnon arvo on 15 000 euroa.
Lähde
Uzbekistanin islamilainen liike
Uzbekistanin islamilainen liike () on vuonna 1999 toimintansa aloittanut islamilainen terroristiliike, jonka päätavoitteena on ollut kaataa Uzbekistanin Islom Karimovin johtama sekulaari hallinto, ja perustaa islamiin perustuva teokratia. Järjestö on levittäytynyt myös muihin Keski-Aasian valtioihin, sekä Iraniin ja Pakistaniin. Iskuja se on tehnyt kuitenkin pääasiassa Keski-Aasiassa. Järjestöllä on ollut yhteyksiä Al Qaidaan ja Talibaniin. Järjestöön kuuluu arviolta alle 1 000 taistelijaa.
Uzbekistanin islamilainen liike perustettiin vuonna 1999 ja aluksi se toimi lähinnä Uzbekistanin rajojen sisällä ja etenkin Ferganan laakson alueella lähellä Kirgisian rajaa. Perustamisvuotensa helmikuussa järjestö teki viisi autopommi-iskua, sekä otti useita panttivankeja vuosina 1999 ja 2000. Panttivangeiksi joutui muun muassa yhdysvaltalainen vuorikiipeilijä, neljä japanilaista geologia ja kahdeksan kirgiisisotilasta. Vuoden 2000 marraskuussa järjestön johtajat Tahir Yuldashev ja Juma Namangani tuomittiin Uzbekistanissa poissaolevina kuolemaan vuoden 1999 pommi-iskujen johdosta. Molemmat olivat kuitenkin jo vuonna 1999 siirtyneet Afganistaniin, jossa he kouluttivat ja rekrytoivat taistelijoita maata hallinneen Taliban-liikkeen suojissa. Afganistanin sodan alettua vuonna 2001 koalition joukot ovat ottaneet kiinni ja tappaneet useita järjetön taistelijoita. Järjestö on kokenut koalition joukkojen toiminnan takia iskukyvyn heikkenemistä, mutta se on samalla levinnyt myös Uzbekistania ympäröiviin maihin. Sillä on sotilastukikohtia Tadžikistanissa ja Afganistanissa. Uzbekistan on saanut tukea järjestön vastaiseen taisteluun Venäjältä, Kiinasta ja Yhdysvalloista. Järjestöä komentanut Yuldashev sai surmansa Yhdysvaltojen ohjusiskussa vuonna 2009 ja hänen jälkeensä johtoon on ilmeisesti noussut Usman Jan-niminen mies.
Hygeninajokoira
Hygeninajokoira on Norjassa jalostettu metsästyskoira.
Hygeninajokoiralla on voimakkaat raajat ja suora selkä. Karva on suoraa ja kiiltävää. Värit ovat punaruskea, kellanruskea, ruskea, musta, valkoinen kellanpunaisin täplin ja läiskin, valkoinen punaruskein täplin ja läiskin sekä valkoinen musta-ruskein merkein. Rotu on painaa 20-25 kg ja on korkeudeltaan 48-61 cm.
Hygeninajokoira on luonteeltaan iloinen ja uskollinen. Se on aktiivinen metsästäjä ja uskollinen omistajalleen. Rotu on älykäs ja sillä on voimakas tahto työskennellä.
Lumivoikukka
Lumivoikukka ("Taraxacum arcticum") on kylmässä viihtyvä voikukkalaji, jota esiintyy muun muassa Huippuvuorten tundralla, joka kasvaa 5–10 cm:n korkuiseksi. Toinen Huippuvuorilla esiintyvä voikukkalaji on napavoikukka ("Taraxacum brachyceras").
Last Man Standing
Last Man Standing on vuonna 1996 kuvattu toimintaelokuva, joka on uusintaversio Akira Kurosawan elokuvasta "Yojimbo – onnensoturi". Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, William Sanderson, Ned Eisenberg, Michael Imperioli, Bruce Dern, David Patrick Kelly, Christopher Walken, Karina Lombard ja Ken Jenkins. Elokuvan on ohjannut Walter Hill. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Lopettaminen
Lopettaminen on toimenpide, jolla ihminen tappaa eläimen muutoin kuin metsästys- tai teurastustarkoituksessa.
Yleensä lopetettava eläin on sairas tai vahingoittunut ja lopettaminen tapahtuu eläinsuojelusyistä.
Joissain tapauksissa myös terve eläin päätetään lopettaa, jos sen uskotaan aiheuttavan huomattavaa haittaa tai vaaratilanteita. Tällaisia ovat esimerkiksi toistuvasti pureva vihainen koira, jonka omistaja ei hallitse sitä turvallisesti, asuntokeskukseen tunkeutuva suurpeto tai hirviaitojen väliin eksynyt hirvi.
Suomessa eläimen saa lopettaa vain asiaan perehtynyt henkilö. Lopettaminen voidaan suorittaa joko ampumalla aivoihin tai käyttämällä kaasua, joka aiheuttaa välittömän tajunnan menetyksen ja kuoleman, tai eläinlääkärissä tappavalla yliannoksella tarkoitukseen sopivaa lääkeainetta, kuten barbituraatteja.
Poliisilla on oikeus lopettaa eläin, joka aiheuttaa vaaraa tai huomattavia vahinkoja, tai jonka eloon jättäminen olisi eläinsuojelun kannalta julmaa.
Algérie 3
Algérie 3 () on algerialainen kaapelitelevisiokanava, joka näkyy myös eri puolella maailmaa satelliitin kautta. Se kuuluu ENTV:n televisioverkostoon. Algérie 3:n ohjelmistoon kuuluu paikallisia draamasarjoja, elokuvia, uutisia, piirrettyjä ja ajoittain myös urheilua.
Rutger von Ascheberg
Rutger von Ascheberg (1621–1693) oli Ruotsin sotamarsalkka. Hän astui Ruotsin palvelukseen ja oli vuonna 1639 ratsumies Johan Banérin joukoissa. Vuoteen 1646 mennessä hän oli kohonnut ratsumestariksi. Ascheberg oli oman rykmentinsä komentaja 1659 ja ratsuväen kenraalimajuri 1664. Hänet korotettiin vapaaherraksi 1673 ja vuonna 1678 hänestä tuli sotamarsalkka. Aschebergistä tuli Skoonen kuvernööri vuonna 1680 ja kreivi 1687.
High Strung
High Strung on vuonna 1991 kuvattu indie-komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Steve Oedekerk, Thomas F. Wilson, Fred Willard, Jim Carrey, Denise Crosby ja Jani Lane. Kirsten Dunst esiintyy cameoroolissa. Elokuvan on ohjannut Roger Nygard.
Antonio Molino Rojo
Antonio Molino Rojo (14. syyskuuta 1926 – 2. marraskuuta 2011 Barcelona, Espanja) oli espanjalainen näyttelijä, joka näytteli etupäässä 1960-1970-luvun spaghettiwesterneissä.
Hänen uralleen mahtuu lähes 90 elokuvaa vuosina 1955–1988 mutta merkittäviä ovat hänen lännenroolinsa Sergio Leonen trilogiassa "Kourallinen dollareita" (1964), "Vain muutaman dollarin tähden", (1965) ja "Hyvät, pahat ja rumat" (1966). Hän näytteli myös Leonen elokuvassa "Huuliharppukostaja" vuonna 1968.
Rojo ei aina näytellyt westerneissä jengin jäsentä. Elokuvassa "Hyvät, pahat ja rumat" hän esitti hyvää kapteenia, joka oli saanut kuolion jalkaansa. Hän varoitti Angel Eyesia (Lee Van Cleef) olemasta epärehellinen.
Peltoleinikki
Peltoleinikki ("Ranunculus arvensis") on lähinnä Euraasiassa ja Pohjois-Afrikassa tavattava yksivuotinen, keltakukkainen leinikkilaji. Peltoleinikki on myrkyllinen kasvi.
Peltoleinikki kasvaa 15–50 cm pitkäksi, joskin Suomessa laji jää yleensä matalakasvuiseksi. Varsi on pysty, harvaan sirottavakarvainen ja tavallisesti runsashaarainen. Ruodillisia tyvilehtiä on 1–6 kappaletta. Niiden lehtilapa on ehyt, vastapuikea ja isohampainen. Ylemmät lehdet ovat lähes ruodittomia, lapa on toistamiseen kolmiosainen, liuskat pitkulaisia tai tasasoukkia. Kukkaperä on sileä ja kukkapohjus karvainen. Kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Mesikuoppaiset terälehdet ovat 2–6 mm pitkiä ja väriltään vihertävänkeltaisia. Suomessa peltoleinikki kukkii kesä-elokuussa, toisinaan jopa syyskuussa. Hedelmistö koostuu 3–6 mm pitkistä piikkisistä ja nystypintaisista pähkylöistä, joissa on 2–3 mm pitkä lähes suora ota. Pähkylöitä on kuitenkin vähän.
Peltoleinikin päälevinneisyysalue ulottuu Euroopassa Pyreneiden niemimaalta Isoon-Britanniaan, Etelä-Tanskaan, Puolaan, Romaniaan, Bulgariaan ja Lounais-Ukrainaan. Lisäksi sitä esiintyy erillisenä esiintymänä Kaukasuksen alueella sekä Pohjois-Afrikassa Tunisiasta Marokkoon. Satunnaisena lajia tavataan Fennoskandian etelä- ja keskiosista, Turkista, Lähi-idästä, Iranista ja Keski-Aasiasta. Peltoleinikkiä tavataan myös Japanissa. Pohjois-Amerikassa se on tulokaslaji, jota tavataan paikoin mantereen itä- ja länsiosissa.
Suomessa peltoleinikki on harvinainen tulokaslaji, jota on tavattu eri puolilla rannikkoa sekä paikoin Etelä-Suomen sisämaassa. Suuri osa Suomessa tehdyistä lajin havainnoista on 1900-luvun alkupuolelta.
Nimensä mukaisesti peltoleinikki kasvaa päälevinneisyysalueellaan erityisesti pelloilla. Laji on kalkinsuosija. Suomessa laji kasvaa tulokaslajeille tyypillisesti ratapihoilla, myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla.
Holland Parkin metroasema
Holland Parkin metroasema on Lontoon metron Central Linen asema Kensington and Chelsean alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Holland Park -puiston läheisyydessä Lontoon matkakortin maksualueella 2.
Asema on avattu 30. heinäkuuta 1900 osana Central London Railwayta. Alkuperäinen Harry Bell Measuresin suunnittelema asemarakennus on edelleen käytössä. 28. heinäkuuta 1958 asemalla sattui sähköviasta johtunut tuhoisa tulipalo, jossa menehtyi yksi ja loukkantui 51 ihmistä.
Marcilio Dias (1940)
Marcilio Dias (runkonumero M1) oli Brasilian laivaston Marcilio Dias -luokan hävittäjä.
Alus palveli sisaralustensa kanssa liittoutuneiden Koillisessa laivasto-osastossa, ja siten se pääasiassa partioi eteläisellä Atlantilla etsien akselivaltojen saarronmurtajia. Partiomatkat kestivät yleensä neljätoista vuorokautta kerrallaan. "Marcilio Dias" teki sodan aikana maaliskuusta 1944 huhtikuuhun 1945 kaikkiaan yhdeksän matkaa, joista osan partio-osastoon kuului myös Yhdysvaltain laivaston aluksia, kuten saattuetukialukset "USS Wake Island" ja "USS Mission Bay".
Alus osallistui myös tarvittaessa Rion, Recifen ja Trinidadin reiteillä saattueiden suojaamiseen. Heinäkuussa 1944 alus suojasi sisaralustensa kanssa viittä saattuetta, jotka kuljettivat brasilialaisia joukkoja Italiaan. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1966.
Greenhalgh (1941)
Greenhalgh (runkonumero M3) oli Brasilian laivaston Marcilio Dias -luokan hävittäjä.
Alus palveli sisaralustensa kanssa liittoutuneiden Koillisessa laivasto-osastossa ja siten se pääasiassa partioi eteläisellä Atlantilla etsien akselivaltojen saarronmurtajia. Partiomatkat kestivät yleensä neljätoista vuorokautta kerrallaan.
Alus osallistui myös tarvittaessa Rion, Recifen ja Trinidadin reiteillä saattueiden suojaamiseen. Heinäkuussa 1944 alus suojasi sisaralustensa kanssa viittä saattuetta, jotka kuljettivat brasilialaisia joukkoja Italiaan. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1966.
Mariz e Barros (1940)
Mariz e Barros (runkonumero M2 ja D26) oli Brasilian laivaston Marcilio Dias -luokan hävittäjä.
Alus palveli sisaralustensa kanssa liittoutuneiden Koillisessa laivasto-osastossa, ja siten se pääasiassa partioi eteläisellä Atlantilla ja etsi akselivaltojen saarronmurtajia. Partiomatkat kestivät yleensä neljätoista vuorokautta kerrallaan.
Alus osallistui myös tarvittaessa Rion, Recifen ja Trinidadin reiteillä saattueiden suojaamiseen. Heinäkuussa 1944 alus suojasi sisaralustensa kanssa viittä saattuetta, jotka kuljettivat brasilialaisia joukkoja Italiaan. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan. Alukselle asennettiin Sea Cat -ohjusjärjestelmä, ennen kuin se poistettiin alusluettelosta 1972.
Nessma
Nessma () on tunisialainen satelliittitelevisiokanava, jonka näkyvyys kohderyhmä on Maghrebin alue. Kanava näkyy myös koko arabimaailmassa, sekä Euroopassa satelliitin (Hot Birdin ja Nilesatin) kautta.
Kanava perustettiin 16. maaliskuuta 2007 ja viralliset avajaiset se piti 23. maaliskuuta 2007, jonka esitteli viestintäministeri Rafaâ Dekhil. Kanavan ensimmäisiä ohjelmia olivat muun muassa Star Academyyn laulukilpailu formaattiin perustuva Star Academy Maghreb. Ensimmäisen tuotantokauden jälkeen kanava kärsi taloudellisista vaikeuksista, jonka myötä kanavan toimitusjohtaja Nabil Karoui ilmoitti myyneensä 25 prosenttia sekä Quinta Communicationsille että Mediasetille. Uuden rahoituksen myötä kanava alkoi esittämään yhdysvaltalaisia elokuvia ja televisiosarjoja, sekä humoristista keskusteluohjelmaa Ness Nessmaa. Joulukuussa 2009 oli myös tarkoitus esittää Star Academy Maghrebin toista tuotantokautta, joka kuitenkin peruttiin taloudellisista syistä. Ness Nessma suosion myötä kanava päätti tuottaa uusia uutisohjelmia, kuten CAN El Ness, Ness El Hand ja Ness Sport.
9. lokakuuta 2011 Tunisiassa esitetty animaatioelokuva Persepolis sai islamilaiset salafistit raivostuneeksi elokuvan sisällöstä, jonka johdosta he yrittivät polttaa televisiokanavan aseman. Viikkoa myöhemmin salafistit hyökkäsivät televisiokanavan toimitusjohtajan Nabil Karouin kotiin.Nessma esittää myös eurooppalaisten suurseurojen otteluita, kuten Barcelonan, Manchester Unitedin, Chelsean, Bayern Münchenin ja Olympique de Marseillen. Lisäksi keväästä 2010 lähtien kanava esittää viikoittain erikoisohjelmia Club Africainin ja MC Algerin joukkueista.
Bandyliigakausi 2003–2004
Jääpallon bandyliigassa kaudella 2003-2004 pelattiin ensin kaksinkertainen runkosarja, jonka jälkeen pelattiin kahdeksan parhaan joukkueen kesken pudotuspelit.
Suomen mestaruuden voitti Tornion Palloveikot.
Sarjaan nousi Mikkelin Kampparit
Puolivälierät pelattiin paras kolmesta siten, että ensimmäinen ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
Välierät pelattiin paras kolmesta menetelmällä aloittaen paremmin sijoittuneen kotikentällä.
ToPV: Markku Aarni, Hannu Mokko, Mikko Lukkarila, Sami Harjuoja, Tommi Haarakoski, Teemu Collin, Mikko Aarni, Pekka Hiltunen, Jussi Harjuoja, Veli-Matti Körkkö, Antti Ekman, Mika Jussila, Ville-Veikko Angeria, Jussi Karjalainen, Marko Herajärvi, Erkki Koivuranta, Jukka Ohtonen, Jari Vaattovaara, Marko Veittikoski, Igor Zolotarev, Tommi Nurkkala.
pistepörssin paras oli OLS:n Samuli Niskanen 122 pistettä.
Kanelipöllönen
Kanelipöllönen ("Otus icterorhynchus") on pöllösten sukuun kuuluva afrikkalainen lintulaji. Sitä tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Gabonissa, Ghanassa, Guineassa ja Liberiassa.
Kanelipöllösen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät.
Kanelipöllösellä on kaksi alalajia:
Luzoninpöllönen
Luzoninpöllönen ("Otus longicornis") on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Filippiineillä Luzonin saarella. Sen määrä on vähenemässä, ja sen uhkia ovat metsänhakkuu, kaivostoiminta ja maanviljelyksen laajeneminen.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat ja vuoristometsät 360–1 800 metrin korkeudessa, tuoreimmat havainnot ovat 700–1 500 metrin korkeudesta. Se syö lähinnä hyönteisiä. Pesiä, joissa on poikasia, on havaittu toukokuussa.