Xihoudun asuinpaikka
Xihoudun asuinpaikka (, ) on kivikautinen asuinpaikka Kiinassa Shanxin maakunnan Ruichengin piirikunnassa. Se on ollut avoimen paikan leiripaikka, jossa on oleskeltu liikkuvan elämäntavan pysähdyksien aikana. Se on tutkittu arkeologisesti ja ajoitettu 1,3 miljoonaa vuotta vanhaksi. Asuinpaikka on yksi Kiinan vanhimmista tunnettuja ihmisen asuinpaikkoja.
Muinainen asuinpaikka sijaitsee nykyisen Qinling-vuoriston pohjoispuolella olevalla lössitasangolla, jota kutsutaan Sanmenxian altaaksi. Kohde on lounaaseen Nihewanin altaalta Ruichengin piirikunnassa olevan Xihoudun kylän lähettyvillä. Leiripaikka sijaitsi avoimella ruohoarolla, missä ei ollut kallioisia suojapaikkoja. Tähän viittaa eläinten lajisto, joka on suosinut avoimia maastoja. Kaivauksissa paljastui kalan jäänteitä sekä majavan luita, joten lähistöllä on ollut myös laajempi järvi.
Xihoudussa löytyi vuonna 1960 muutama kiviesine. Kohteessa suoritettiin seuraavina vuosina 1961 ja 1962 kaksi kaivausta, joiden tuloksena saatiin talteen kivityökaluja, palanutta luuta, sarvenkappaleita ja eläinten fossiileja. Kaivauksissa otettiin talteen vain suuremmat löydöt, koska kaivettua maata ei siivilöity pienisilmäisellä verkolla. Löytökerroksiin päästäkseen oli ensin poistettava päältä noin 53 metriä lössimaata. Tämän alta oli kaivettava vielä noin 10 metriä järven rantakerrostumaa pois. Kerrostuman alla oli vielä 14 metriä muinaista sedimenttiä, jonka alla sijaitsi vain puoli metriä paksu löytökerros. Paikalle on palattu 200-luvulla vain ottamaan maanäytteitä tarkempia ajoitusta varten.
Ensimmäinen ajoitus on julkaistu vuonna 1978, jolloin kohteen iäksi ilmoitettiin 1,9–1,8 miljoonaa vuotta. Tämä vastasi afrikkalaisia ajoituksia Tansanian Olduvain rotkon löytökohteissa. Myöhemmin on paikalta otettu uusi näytesarja, joka ajoitettiin paleomagneettisella ajoitusmenetelmällä ja tulos julkaistiin vuonna 2002. Leiripaikan iäksi saatiin nyt 1,27 miljoonaa vuotta. Leiripaikka on suhteellisen samanaikainen Donggutuon asuinpaikan ja Gongwanglingin asuinpaikan kanssa.
Asuinpaikalta on löytynyt 22 eri nisäkäslajin fossiilit. Ne kuuluivat seuraavin sukuihin, joista osa ovat jo kuolleet sukupuuttoon: elephas, equus, gazella, hipparion (hevoseläin), hyeena ja stegodon (norsut). Tarkasti lajilleen on voitu määritellä "Proboscidipparion sinense" (hipparion), "Elaphurus bifurcatus" (hirvieläin), "Euctenoceros boulei", "Bison palaeosinensis", "Equus sanmeniensis", Villasarvikuono ja "Elasmotherium inexpectatum" eli Siperiansarvikuonon sukulainen. Fossiileissa on siten useita avointen ruohomaiden eläinlajeja. Luufossiileissa on havaittu naarmuja sellaisissa kohdissa, jotka syntyvät tyypillisesti eläinten teurastuksessa. Myös kalan ja majavan luita on löytynyt ja siitä on päätelty järven sijainneen lähellä leiriä.
Kaivauksilta löytyi 32 kiviesinettä, jotka tunnistettiin kaapimiksi, iskuriksi ja kolmitahkoisiksi ja teräväkärkiseksi työkaluksi. Löytöaineistosta puuttuu työkalun valmistamisessa irtoavat iskokset. Työkalut valmistettiin ohkaisista kivistä, jotka ovat olleet kvartsiittia, laavakiveä ja sivukiveä (, arvoton malmin seosmineraali). Kiviesineissä oli merkkejä pyörimisestä ja hankautumisesta. Iskoksien puuttuessa on ehdotettu, että leiripaikka on välillä ollut veden alla ja huuhtoutunut aallokossa. Kuitenkin, kiviesineiden kuluneisuudesta saattaa johtua, että monet tutkijat pitävät esineitä luonnon muovaavina eli eoliitteinä.