hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aleksei Ibatulov
Aleksei Olegovitš Ibatulov (; s. 28. toukokuuta 1993 Arkangeli) on venäläinen keskikenttää pelaava jääpalloilija, jolla on myös Viron passi, joten hän on edustanut Viron maajoukkuetta vuosien 2018 ja 2019 MM-kisoissa.
Ibatulov pelasi Suomessa Bandyliigaa Varkauden WP-35:n riveissä kaksi kautta eli kaudet 2016 ja 2017. Sen jälkeen hän siirtyi kasvattajaseuraansa Arkangelin Vodnikiin.
Ibatulov on edustanut MM-kisojen B-sarjassa pelaavaa Viroa vuosina 2018 ja 2019. Hän oli molempina vuosina B-sarjan paras maalintekijä, vuonna 2018 18 maalia ja vuonna 2019 peräti 27 maalia, jolloin hän oli nostamassa Viroa B-sarjan voitolla A-sarjaan.
Henry (Yhdistyneen kuningaskunnan prinssi)
Prinssi Henry, Gloucesterin herttua, ("Henry William Frederick Albert", 31. maaliskuuta 1900 – 10. kesäkuuta 1974) oli kuningas Yrjö V:n ja kuningatar Maryn kolmas poika. Hän palveli Australian kenraalikuvernöörinä vuosina 1945–1947. Hän on ainoa kuninkaallisen perheen jäsen, joka on toiminut kyseisessä virassa.
Henry oli ensimmäinen brittiläisen monarkin poika, joka sai koulutuksensa koulussa. Hän opiskeli Eton Collegessa ja menestyi urheilussa.
Amurinsampi
Amurinsampi ("Acipenser schrenckii") on sampien heimoon kuuluva pohjakalalaji. Johann Friedrich von Brandt kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1869.
Amurinsammen selässä ja kyljissä on rivi luukilpiä. Pohjaväritys on turkoosinharmaa. Amurinsampi on erittäin kookas kala. Laji saattaa kasvaa jopa kolmen metrin mittaiseksi ja painaa lähes 200 kilogrammaa. Amurinsampi voi yltää lähes 70 vuoden ikään.
Lajia tavataan Pohjois-Aasiassa ja Venäjällä. Amurinsampi elää meri-, murto- ja makeassa vedessä. Sopivin veden lämpötila lajille on 10 - 20 °C. Aikuiset yksilöt elävät lähinnä hiekkapohjaisissa joissa. Amurinsammen uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan äärimmäisen uhanalainen.
Amurinsampi käyttää ravinnokseen pohjaeläimiä. Urokset tulevat sukukypsiksi 7-8 vuoden iässä, naaraat hieman vanhempina.
EuroFloorball Cup 2010
EuroFloorball Cup 2010 oli järjestyksessään 18. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin 5.–9. lokakuuta Latviassa. Turnauksen voittivat ruotsalaiset Storvreta IBK ja IKSU.
Vuonna 2010 Euroopan parhaiden seurajoukkueturnaus pelattiin viimeistä kertaa EuroFloorball Cup-nimellä. 2011 lähtien Euroopan parhaiden salibandymaiden seurajoukkueet pelaavat Champions Cupissa.
Kääpiötokko
Kääpiötokko ("Pandaka pygmaea") on tokkojen heimoon kuuluva kala. Se jää alle 15 mm pitkäksi ja kuuluu maailman pienimpiin selkärankaisiin.
Kääpiötokkoja on tavattu Indonesiassa ja Filippiineillä. Se löydettiin Malabon-joesta, mutta alkuperäinen löytöpaikka on jäänyt rakentamisen alle ja koko alue pahoin saastunut. Indonesiassa kääpiötokot elävät murtovedessä ja mangrovealueilla. Lajin uhanalaisluokitus vuodelta 1996 oli äärimmäisen uhanalainen ja perustui silloin ajateltuun suppeaan esiintymisalueeseen. Sittemmin lajia on löydetty muualtakin.
Janne Savenius
Janne Savenius (23. heinäkuuta 1968 – tammikuu 2019) oli suomalainen salibandyn pelaaja. Savenius pelasi uransa aikana vuosina 1990–2004 Tampereen Gunnersissa lukuun ottamatta yhtä kautta SBS Porissa. Savenius pelasi 231 liigaottelua ja teki niissä 187 tehopistettä ja pelasi divarissa 83 ottelua ja teki niissä 103 tehopistettä. Maaotteluita Savenius pelasi 26 ja hän teki niissä kymmenen tehopistettä.
Savenius kuoli tammikuussa 2019 50-vuotiaana vaikeaan sairauteen. Saveniuksen kaksoisveli on Jarkko Savenius.
EuroFloorball Cup 2009
EuroFloorball Cup 2009 oli järjestyksessään 17. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin lokakuussa 2009 Tanskassa. Ruotsalaisjoukkueet eivät osallistuneet miesten cupiin kustannussyistä.
Miehissä turnauksen voitti suomalainen SSV, joka voitti finaalissa Tapanilan Erän jatkoajalla 6-5. Santtu Manner teki finaalissa SSV:n jokaisen maalin. Naisissa turnauksen voitti ruotsalainen IKSU.
Cadjehounin lentokenttä
Cadjehounin lentokenttä (myös Cotonoun lentokenttä, ) on Beninin kansainvälinen lentokenttä. Se sijaitsee Benininlahdella noin kuusi kilometriä Cotonoun keskustasta länteen. Lentokentällä on terminaali, jossa on autonvuokraus- ja informaatiopisteitä, ravintoloita ja kahviloita, sekä informaatiopisteitä hotellin varaamiseen. Keskustaan voi ajaa taksilla. Lentokenttä on omistettu beniniläiselle kuriirikardinaalille Bernardin Gantinille.
Lentokenttä on maan suurin ja pääsaapumispaikka maahan lennoilla Afrikasta ja Euroopasta. Beninin yhdeksästä lentokentästä Cadjehounin ja Parakoun lentokentåt ovat asfaltoituja.
Kentältä on matkustajaliikennettä seuraaviin kohteisiin:Rahtiliikennettä suuntautuu:
Vuonna 1974 Cotonoun kansainvälisen lentokentän toiminnot päätettiin siirtää uuteen paikkaan Glo-Djigbéssa, joka sijaitsee noin 20 kilometriä kaupungin keskustasta luoteeseen. Rahoituksen puute pysäytti projektin.
Suunnitelma elvytettiin vuonna 2011 ja presidentti Yayi Boni oli mukana uuden lentokentän rakentamisen aloittamisessa, jossa käytettiin eteläafrikkalaista rahoitusta. Vuonna 2012 uuden kentän rakennustyöma oli pysähdyksissä.
Sillä aikaa Cotonoun kentälle tehtiin parannuksia.
Uuden lentoaseman rakennussopimuksia tehtiin syksyllä 2018. Uuden kentän, jossa olisi kiitoratoja 4 250 metriä odotetaan avautuvan vuonna 2020.
UTAGEn lennolla 141 joulukuun 25. 2003 lentokone syksyi Benininlahteen ja surmasi 151 matkustajaa, joista useimmat olivat libanonilaisia.
Oceania (albumi)
Oseania on amerikkalaisen vaihtoehtoinen rock- yhtye The Smashing Pumpkinsin albumi joka julkaistiin 19. kesäkuuta 2012 EMI: n , Reprise Recordsin ja Martha's Musicin kautta. Billy Corganin ja Bjorn Thorsrudin tuottama albumi on osa bändin hylättyä 44 kappaleen projektia, "Teargarden by Kaleidyscopea".
Kokoonpano
Monuments to an Elegy
Monuments to an Elegy on amerikkalaisen vaihtoehtoisen rock- yhtye The Smashing Pumpkinsin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 9. joulukuuta 2014. Levy sai yleisesti positiivisia arvioita musiikkikriitikoilta, mutta myi huonosti verrattuna bändin aiempiin albumeihin. Kokoonpano
Pisces Iscariot
Pisces Iscariot on kokoelmalevy yhdysvaltalaiselta vaihtoehtorockbändiltä, The Smashing Pumpkinsilta. Kokoelma sisältää B-puolia ja ennen julkaisemattomia kappaleita.
The Smashing Pumpkins
Leo Magnus Schwanck
Leo Magnus Schwanck (7. maaliskuuta 1883 Helsinki – 22. huhtikuuta 1941 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti tykistön aselajissa.
Schwanckin vanhemmat olivat eversti Carl Theodor Schwanck ja 
Olga Maria Schwanck os. Wittfooth. Hänen setänsä oli jalkaväenkenraali Leopold Edvard Schwanck.
Schwanck kävi Haminan kadettikoulun ja ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli itärintamalla.
Venäjän lokakuun vallankumouksen jälkeen Schwanck liittyi Ukrainan armeijaan Kaarlo Kivekkään johtamaan divisioonaan.
Heinäkuussa 1918 Schwanck palasi Suomeen Kivekkään, Harry Alfthanin ja 14 muun suomalaisen kanssa Suomeen. Schwanck, Kivekäs ja Alfthan pääsivät vanhoina Haminan kadettikoulun oppilaina suoraan Puolustusvoimien palvelukseen 5. elokuuta 1918.
Suomeen tullessaan Schwanck sai everstiluutnantin arvon jonka hän oli saanut myös Ukrainan armeijassa. Hän sai ensitöikseen komentoonsa Jääkäripatteriston. Kenttätykistörykmentti 3:n komentajana hän toimi 27. syyskuuta – 18.09.1924 Lappeenrannassa ja Riihimäellä.
Vuosina 1927-1938 hän johti Tykistön koeampumakenttää Utissa.
Hän meni naimisiin Antonina Schwanck os Feodoroff kanssa. Schwanck on haudattu Taivassalon hautausmaalle.
U.S. Customs and Border Protection
U.S. Customs and Border Protection (USCBP, suomeksi Yhdysvaltojen tulli ja rajavalvonta) on Department of Homeland Securityn alainen liittovaltion lainvalvontaviranomainen, ja maan pääasiallinen rajavalvontalaitos. Sen tehtävänä on säädellä ja helpottaa kansainvälistä kauppaa, kerätä tuontitulleja, ja valvoa Yhdysvaltojen säädöksiä, mukaan lukien kauppa, tulli ja maahanmuutto. CBP on yksi Yhdysvaltojen suurimmista lainvalvontaviranomaisista. Virasto työllistää yli 45 600 liittovaltion agenttia ja virkamiestä. Viraston pääkonttori sijaitsee Washington D.Cssä.
Michela Pace
Michela Pace (s. 25. tammikuuta 2001 Gozo, Malta), on maltalainen laulaja. Hän voitti "X Factor Malta" -kilpailun ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2019. Palkinnoksi Pace edustaa Maltaa vuoden 2019 Euroviisuissa Tel Avivissa sekä saa levytyssopimuksen Sony Music Italyn kanssa. Pace osallistui myös Maltan euroviisukarsintoihin vuonna 2017 kappaleella "Cruise Control", mutta ei edennyt finaaliin asti.
Aldus Corporation
Aldus Corporation oli yhdysvaltalainen julkaisuohjelmia kehittävä ohjelmistoyritys. Se tunnetaan aikaisen työpöytäjulkaisualustan PageMakerin kehittämisestä. Yritys on nimetty 1400-luvun venetsialaisen kirjanpainajan Aldus Manutiuksen mukaan. Aldus Corporationin kotipaikka oli Seattle Washingtonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa.
Syyskuussa 1994 Alduksen suurin kilpailija Adobe osti Alduksen 446 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla.
Valoa kohti (Pekka Ervastin kirja)
Valoa kohti on teosofi Pekka Ervastin ensimmäinen suomenkielinen kirja, joka ilmestyi tekijän kustantamana vuonna 1901 Helsingissä. Ervast aloitti teoksen kirjoittamisen vuonna 1895, ja käsikirjoitus valmistui keväällä 1899. Ervast tarjosi sitä ensin Otavalle, mutta kustantamo ei uskonut kirjan menevän kaupaksi Suomessa. Kuitenkin sitä oli vuoteen 1918 mennessä myyty viitenä painoksena kaikkiaan 17.000 kappaletta. Kirjasta on otettu painoksia vielä tämän jälkeenkin. Vuoden 1988 seitsemännen painoksen alkusanoissa kustantaja (Kristosofinen Kirjallisuusseura ry.) luonnehtii teoksen sisältöä seuraavasti:""Valoa kohti -kirja esittää teosofisen sanoman keskeisimmät opit. Siinä kerrotaan mm. karman eli syysuhteen laista, jälleensyntymisestä, kehityksestä ja Mestareista. Lukija saa kirjasta jokseenkin täydellisen kuvan teosofisesta maailmankatsomuksesta. Kirjan aihepiirin laajuutta kuvaa, että siinä käsitellään myös puhdistuksen ja salaisen tiedon tietä, suuria uskontoja, kristinuskoa, uskontojen perustajia ja ilmennyttä maailmankaikkeutta.""
Gattermann-reaktio
Gattermann-reaktio tai Gattermann-formylointi tai Gattermann-synteesi on kemiallinen reaktio, jossa aromaattinen yhdiste reagoi vetysyanidin ja vetykloridin kanssa muodostaen aldehydin. Reaktiota katalysoivat Lewis-hapot. Reaktion raportoi ensimmäisen kerran saksalainen kemisti Ludwig Gattermann uonna 1898 ja se on nimetty hänen mukaansa.
Gattermann-reaktio tapahtuu helpoimmin elektronirikkaille aromaattisille yhdisteille kuten fenoli-, fenyylieetteri-, indoli- ja pyrrolijohdannaisille. Katalyyttinä reaktiossa käytetään Lewis-happoja kuten alumiinikloridia tai sinkkikloridia. Lisäksi reaktiossa käytetään vetysyanidia ja vetykloridia. Vetysyanidin sijasta voidaan käyttää myös sinkkisyanidia.
Gattermann-reaktio on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Nukleofiilina reaktiossa toimii aromaattinen yhdiste ja elektrofiilin rakenne ei ole täysin selvillä. Se kuitenkin muodostuu vetysyanidin reagoidessa vetykloridin kanssa ja esitettyjä vaihtoehtoja ovat kloori-iminiumioni, iminiumioni ja iminiumdikationi. Aromaattinen yhdiste reagoi elektrofiilin kanssa ja muodostuva karbokationi toisiintuu aromaattiseksi iminiumkationiksi. Tämä iminiumkationi hydrolysoituu happamissa olosuhteissa aldehydiksi.
Tamara Todevska
Tamara Todevska (; s. 1. kesäkuuta 1985 Skopje, Makedonian ST, Jugoslavia), tunnettu myös taitelijanimellään Tamara, on makedonialainen poplaulaja. Hän edusti Makedoniaa yhdessä Vrčakin ja Adrianin kanssa kappaleella "Vo ime na ljubovta" vuoden 2008 Euroviisuissa Belgradissa. 25. tammikuuta 2019 ilmoitettiin, että Tamara tulee edustamaan Makedoniaa uudelleen vuoden 2019 Euroviisuissa Tel Avivissa.
Tamara Todevska syntyi Skopjessa. Hänet kasvatettiin musikaaliseen perheeseen. Hänen isänsä Velko Todevski on makedonialainen opettaja musiikkikoulussa ja hänen äitinsä Branka Todevska on bosnianserbialainen oopperalaulaja. Tamaran äiti vaikutti tämän matalaan, oopperatyyliseen lauluääneen.
Tamaran isosisko on nimeltään Tijana Dapčević.
Tamaran ensimmäinen kappale, jonka hän julkaisi vuonna 1997 siskonsa Tijanan kanssa oli nimeltään "Igra luda" (Hullu peli). Hän nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen vuonna 2003, jolloin hän lauloi kappaleen "1003" montenegrolaisessa Sunčane Skale -festivaalissa, sijoittuen toiseksi.
Vuonna 2005 Tamaran ensimmäinen albumi nimeltä "Sino" (suom. Sininen) julkaisitiin. Albumin tuottaja ja säveltäjä oli Aleksandar Masevski, jonka kanssa Tamara on tehnyt yhteistyötä vuodesta 2004 lähtien. Joitakin hittejä albumista ovat: "Sino", "Molci, molci" (feat. Ronin), "A, shto ako?", "Ljubovna prikazna" (feat. Ugro), "Najverni prijateli", "Ljubi, ljubi" (duetto Tunan kandds) sekä "Shetaj".
Tamara oli menestyksekäs Makedonian vuoden 2007 euroviisukarsinnoissa. Kilpailussa hän sai 105 pistettä ja sijoittui toiseksi kappaleellaan "Kazi Koj Si Ti" (suom. Kerro minulle, kuka olet)
Helmikuussa 2008 Tamara voitti "Skopje Fest 2008" -kilpailun kappaleella "Vo ime na ljubovta" yhdessä Vrčakin ja Adrianin kanssa. Kappaleessa käytettiin kuutta kieltä: makedoniaa, englantia, serbiaa, turkkia, venäjää ja albaniaa. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Dejan Milićević. Tamara, Vrčak ja Adrian esiintyivät kilpailun toisessa semifinaalissa numerolla 18. He lauloivat englanninkielisen version kappaleestaan nimeltä "Let Me Love You" ja sijoittuivat kymmenenneksi. Raatien päätöksestä he eivät päässeet finaaliin asti.
25. tammikuuta 2019 ilmoitettiin, että Tamara edustaa uudelleen Makedoniaa vuoden 2019 Euroviisuissa, Tel Avivissa.
27. kesäkuuta 2015 Tamara meni naimisiin entisen jalkapalloilijan Aleksandar Dimitrovskin kanssa. Heillä on tytär nimeltä Hana ja poika nimeltä Daren.
Kefuroksiimi
Kefuroksiimi on beetalaktaameihin kuuluva bakteriosidinen antibiootti. Sen vaikutus perustuu bakteerien soluseinän peptidoglykaanin synteesin estoon.
Kefuroksiimin kemiallinen kaava on CHNOS, moolimassa 424,384 g/mol ja CAS-numero 55268-75-2. Kefuroksiimin anatomis-terapeuttis-kemiallinen lääkeluokituksen tunniste eli ATC-luokitus on J01DC02.
Carl Gemzell
Carl Axel Herman Gemzell (4. tammikuuta 1910 Motala – 11. helmikuuta 2007 Norrtälje) oli ruotsalainen gynekologi ja endokrinologi, joka teki merkittävää työtä naisten hedelmättömyyshoidon alalla. Tutkimusryhmänsä kanssa hänen onnistui vuonna 1958 Tukholman Karoliinisessa sairaalassa eristämään Graafin follikkeleita eli munarakkuloita stimuloivan FSH-hormonin, jota ihminen tuottaa aivolisäkkeessä. Hormonin annostelu sai pian aikaan raskauksia hedelmättöminä pidetyillä naisilla. Gemzell myös ensimmäisenä osoitti, että kuolleen aivolisäkkeestä voidaan eristää FSH:n lisäksi myös kasvuhormonia lyhytkasvuisuuden hoitoon. Vuonna 1960 hän ja Leif Wide ottivat käyttöön immunologisen raskaustestin, jossa ei aiempien menetelmien tavoin tarvittu koe-eläimiä.
Tähtikeinu
Tähtikeinu on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2003. Todellisuuteen pohjautuva elokuva kuvaa runoilija Eino Leinon ja kirjailija L. Onervan rakkaussuhdetta sekä heidän ja säveltäjä Leevi Madetojan kolmiodraamaa. Tv-elokuvan on ohjannut Veli-Matti Saikkonen ja käsikirjoittanut Anna-Leena Härkönen, joka myös esittää L. Onervan roolin. Muissa pääroleissa ovat Vesa-Matti Loiri (Eino Leino) ja Oskari Katajisto (Leevi Madetoja).
Helsingin Sanomien Suvi Ahola piti kritiikissään pääosan esittäjien Härkösen ja Loirin ikäeroa turhan isona historiaan todellisuuteen verrattuna ja elokuvaa muutenkin historiallisesti epätarkkana. Elokuva sai kiitosta kauniista sisä-interiööreistä kuvatuista kohtauksista rauhallisesta kohtauksista. Myös identiteetti- ja rakkauspohdinnat saivat kiitosta.
Patrick Geddes
Patrick Geddes (2. lokakuuta 1854 Ballater, Aberdeenshire – 17. huhtikuuta 1932 Montpellier, Ranska) oli skotlantilainen biologi, sosiologi, maantieteilijä ja kaupunkisuunnittelun uranuurtaja. Hän toi yhdyskuntasuunnitteluun näkökulmia paitsi sosiologiasta, myös antropologiasta ja arkeologiasta ja tarkasteli yhdyskuntia väestön, ympäristön ja työnteon näkökulmista. Geddesin teorioita ovat sittemmin kehitelleet muun muassa Lewis Mumford ja Konstantin Doxiadis.
Geddes toimi Dundeen yliopiston kasvitieteen professorina vuodesta 1888. 1920-luvulla hän perusti Ranskan Montpellieriin kansainvälisen oppilaitoksen nimeltä Collège des Écossais (”Skottilaisten college”). Hän osti myös Assasin linnan Montpellierin pohjoispuolelta ja perusti sinne kaupunkitutkimuskeskuksen.
Geddes suunnitteli Israeliin Tel Avivin kaupungin asemakaavan.
Harjunpää ja kylmä kuolema
Harjunpää ja kylmä kuolema, ruotsinkieliseltä nimeltään Harjunpää och kalla döden, on neliosainen suomalainen televisiosarja vuodelta 1983. Se perustuu Matti Yrjänä Joensuun romaaniin "Harjunpää ja kapteeni Karhu" (Otava 1983). Sarja on Yleisradion ruotsinkielisen televisioteatterin tuotantoa ja sarjan esityskieli on ruotsi. Sen on ohjannut Åke Lindman ja sen ensilähetys oli tammikuussa 1983. Sarja - niin kuin alkuperäisteoskin - kuvaa arkista poliisin työskentelyä Helsingissä. Päähenkilönä on ylikonstaapeli Timo Harjunpää. Tarinassa Laura on nuori selkäviasta kärsivä nainen, joka asuu Kruununhaassa. Hänet löydetään löydetään kuolleena merestä. Ylikonstaapeli Timo Harjunpää työtovereineen alkaa selvittää rikosta.
Harjunpää ja kylmä kuolema esitettiin TV1-kanavalla 4.1, 11.1, 18.1. ja 25.1.1983. Katso-lehden jutun mukaan koko neljän osan sarja on tehty "vajaassa kuukaudessa". Artikkelista ei käy ilmi, tarkoittaako tämä kuvausten kestoa vai myös jälkitöitä. Sarjalla ei oleollut uusintaesityksiä lineaarisessa televisiossa, mutta se on ollut katsottavissa Yle Areenassa. Vuonna 2014 sarja julkaistiin myös DVD-versiona.
Sarja sai kiittäviä arvioita. Helsingin Sanomissa Mikael Fräntin arvostelun otsikossa sitä kuvataan upeaksi. Katso-lehdessä Esko Mustonen ihmettelee, voiko olla totta, että on saatu aikaiseksi hyvä suomalainen rikossarja. Molemmissa arvosteluissa kiitetään, että dramatisointi on romaanille uskollinen, mutta silti omaleimainen tulkinta, kiitos Åke Lindmanin taitavan ohjauksen. Myös Matti Yrjänä Joensuu oli sarjaan hyvin tyytyväinen.
Åke Lindman - ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Kari Uusitalo - käsikirjoittaja
Esa Kotilainen - säveltäjä
Lasse Mårtenson - säveltäjä
Elokuvauutiset: Harjunpää ja kylmä kuolema (1983, TV-sarja)
Yle Areena: Harjunpää ja kylmä kuolema
Union List of Artist Names
Union List of Artist Names (vapaa suomennus "taiteilijanimien yhteislista", lyhennys ULAN) on yhdysvaltalaisen Gettyn tutkimuslaitoksen () kokoama, internetissä online-palveluna saatavilla oleva, kuvataiteilijoita, arkkitehtejä, muotoilijoita ja elokuvaohjaajia ja vastaavia, sekä heihin liittyviä organisaatioita kokoava hakemisto ja tietokanta. Gettyn tutkimuslaitos aloitti ULAN-hakemiston kehittämisen vuonna 1984.
Gettyn tutkimusinstituutin palveluksessa oleva Patricia Harpring kuvaa kirjassaan mitä taiteilijanimien yhteislistan (ULAN) on tarkoitus pitää sisällään ja mitä ei.
ULAN on eräs taiteilijoiden ja heidän merkittävien teostensa nimiauktoriteettiluokittelija. Huhtikuussa 2018 ULAN-tietokanta sisälsi runsas 320 000 kohdetta (records), joille oli tallennettu 720 000 erilaista nimimuotoa.
Tietokannassa oli tammikuun 2019 lopulla runsas 1 120 suomalaiseksi luokiteltua taiteilijaa tai näihin liittyvää kohdetta kuten Kuvataideakatemian koulu tai erilaisia arkkitehtitoimistoja. ULAN-tietokannasta löytyviä suomalaisia kohteita ovat esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela, Arkkitehtitoimisto ALA, Pekka Jylhä, Aki Kaurismäki, Pentti Lumikangas, Vuokko Nurmesniemi sekä Raili ja Reima Pietilä.
Tietokanta ei ole mitenkään täydellinen tai kattava suomalaisten alan toimijoiden luettelo, sillä esimerkiksi kuvataiteita, arkkitehtuuria tai muotoilua edustavista suomalaisista taiteen akateemikoista ULAN-tietokannasta uupuivat tässä vaiheessa kuvanveistäjä Oskari Jauhiainen, valokuvaaja Matti A. Pitkänen, taidegraafikko Outi Heiskanen ja valokuvaaja Caj Bremer. Hakemistosta puuttuvat samoin taiteilijaprofessorin arvon saaneista ainakin Simo Hannula, Jorma Hautala, Risto Jarva, Ulla Jokisalo, Kaarina Kaikkonen, Erkki Koponen, Kaarlo Koroma, Osmo Laine, Rurik Lindquist, Heljä Liukko-Sundström, Nándor Mikola, Rauni Mollberg, Onni Oja, Heikki Partanen, Laila Pullinen, Reidar Särestöniemi, Erkki Tanttu, Aukusti Tuhka. Moni Pro Finlandia -tunnustuksen saaneista suomaisista kuvataiteiliden edustajasta puuttui samoin tästä tietokannasta.
Valtio-oppi (Snellman)
Valtio-oppi ("Läran om staten") on suomalaisen Johan Vilhelm Snellmanin yhteiskuntafilosofinen pääteos, joka julkaistiin alkuaan ruotsinkielisenä vuonna 1842. Teoksessa on 448 sivua.
Snellman kirjoitti teoksen Tukholmassa talven 1841–1842 aikana. Hän oli viettänyt vuodet 1839–1842 Ruotsissa ja Saksassa imien uusia vaikutteita ja julkaisi pääteoksensa Tukholmassa hieman ennen paluutaan Suomeen. Sen pohjana toimi Snellmanin vuonna 1840 julkaisema filosofian oppikirja "Rättsläran". Kummankin teoksen lähtökohtana on saksalaisen Friedrich Hegelin filosofia, mutta "Valtio-opissa" on nähtävissä myös nuorhegeliläisten esittämän kritiikin vaikutus. Vaikutteita Snellman sai myös muilta filosofeilta sekä Ruotsissa käydystä Suomen suuriruhtinaskunnan valtiollista asemaa koskeneesta debatista.
Snellmanin mukaan kansakunnan tärkein yhteiskunnallinen tekijä ja selittäjä on sen sivistyksen taso, ja tärkein voimanlähde sen jäsenten kansallistunne. Kansallishenki ohjaa yksilöt toimimaan kansakunnan ja valtion hyväksi. Snellman määrittelee käsitteet seuraavasti: ”"Jos kutsumme kansakuntaa tiettynä ajankohtana luonnehtivaa tiettyä tietoa ja tiettyjä tapoja kansallisuudeksi, niin isänmaallisuus on sitä tahtoa, joka antaa herätteen kansallisuuden kehitykselle ja pitää sitä yllä yleisinhimillisen sivistyksen tiettynä muotona. Kansallishengeksi kutsumme puolestaan isänmaallisuutta ja kansallisuutta yhdessä"”. Kansallishengen toteuttamisen välineitä ovat kunkin kansan oma kieli, kulttuuri ja lait. Snellmanin mukaan sekä lakien tarkoituksena että yksilöiden pyrkimyksenä on edistää siveellisyyttä, jota toteuttavat kolmella eri tasolla perhe, kansalaisyhteiskunta ja valtio. Hän esittää muun muassa myös, että alempien kansankerrosten koulutuksella ja sivistyksellä voidaan tasoittaa markkinatalouden synnyttämiä varallisuuseroja.
Teos on suomennettu useita kertoja. Ensimmäisen suomennoksen ("Valtio-oppi") teki Kaarlo Forsman vuonna 1901 Snellmanin valittujen teosten viidenteen osaan, toisen suomennoksen ("Valtio-oppi") Heikki Lehmusto vuonna 1928 Snellmanin koottujen teosten toiseen osaan, kolmannen ("Oppi valtiosta") Eero Ojanen vuonna 1982 "Snellman: Teokset" -sarjaan ja neljännen ("Valtio-oppi") Antero Tiusanen vuonna 2005 julkaistuun uusien koottujen teosten viidenteen osaan.
Anu Maja
Anu Kristiina Maja (s. 1952, Tampere) on suomalainen lavastaja. Hän työskenteli Yleisradiossa lavastajana 1976 – 2016, josta lavastussuunnittelun päällikkönä 1998 – 2014. Koulutuksena hänellä on Taideteollisen korkeakoulun lavastustaiteen loppututkinto.
Yleisradion 40 vuoden aikana hän muun muassa vieraili Helsingin kaupunginteatterissa ja lavasti myös elokuvia – kuten Kaivon. Hän on opettanut paljon, muun muassa lavastuksen professorina taideteollisessa korkeakoulussa.
Anu Maja on työskennellyt eniten Timo Bergholmin ja Matti Ijäksen kanssa. Hän kertoo, että heitä yhdistää vahva ja tyylitelty maailmankuva. Ijäkselle Maja lavasti esimerkikis tv-tuotannot Painija (1985) ja Siriuksen vieraat (1987) ja elokuvan Pilkkuja ja pikkuhousuja. Bergholmin kanssa syntyivät muun muassa Pohjalla (1981), Kuutamoprinssi (1985) ja Dunckerin kersantti (1988).
https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005831199.html
Elonet
Lake Malawi
Lake Malawi on tšekkiläinen indie pop-bändi, joka on perustettu vuonna 2013. Bändin jäsenet ovat Albert Černý, Jeroným Šubrt, Antonín Hrabal. Bändin EP-levy "We Are Making Love Again" julkaistiin vuonna 2015. Heidän debyytti-albuminsa "Surrounded by Light" julkaistiin vuonna 2017. Bändi edustaa Tšekkiä kappaleella "Friend Of A Friend" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa.
Irina Ratušinskaja
Irina Ratušinskaja (ven. Ири́на Бори́совна Ратуши́нска) (4. maaliskuuta 1954 Odessa, Ukrainan SNT – 5. heinäkuuta 2017 Moskova, Venäjä) oli neuvostoliittolainen toisinajattelija, runoilija ja kirjailija.
Hänet pidätettiin neuvostovastaisesta toiminnasta syyskuussa 1982. Huhtikuussa 1983 hänet tuomittiin seitsemäksi vuodeksi työleirille. Hänet vapautettiin lokakuussa 9. lokakuuta 1986 kolmen ja puolen vuoden vankilassaolon jälkeen päivää ennen Ronald Reaganin ja Mihail Gorbatšovin tapaamista Reykjavikissa. Vuonna 1987 hän muutti miehensä kanssa Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliitto eväsi häneltä ja hänen mieheltään Neuvostoliiton kansalaisuuden. Institute on Religion and Democracy myönsi hänelle Religious Freedom Awardin. Hän kirjoitti vankilassaoloajastaan muistelmat nimeltä "Harmaa on toivon väri".
Vankilaaikanaan hän kirjoitti paljon runoja ja hänen ensimmäiset runokirjansa julkaistiin englanniksi jo hänen istuessaan vankilatuomiotaan 1980-luvulla. Hän kirjoitti omaelämänkerran "Ukrainan muistot". Tämän lisäksi hänen romaaneistaan on suomennettu "Odessan lapset".
Hänen miehensä oli ihmisoikeusaktivisti Ihor Herashchenko ja heidän avioliittonsa kesti aina Irinan kuolemaan asti. Heillä oli kaksospojat. Heidän perheensä asui Lontoossa joulukuuhun 1998 asti, jolloin he muuttivat Venäjälle ja saivat Venäjän kansalaisuuden. Irina Ratušinskaja kuoli syöpään Moskovassa heinäkuussa 2017.
Friend of a Friend
Friend of a Friend on tšekkiläisen bändin Lake Malawin esittämä kappale, jolla he edustavat Tšekkiä vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa.
Suistamon Perinneseura
Suistamon Perinneseura ry toimii entisen Suistamon kunnan alueella syntyneiden ja suistamolaisten sukupolvien yhdyssiteenä.
Karjalan Liittoon kuuluva seura perustettiin Helsingissä vuonna 1951. 
Suistamon Perinneseura on yksi Suomen suurimmista karjalaisseuroista. Vuonna 2019 sillä oli noin 500 jäsentä.
Suistamo oli tunnettu erityisesti runolaulun, kanteleensoiton ja itkuvirsien taitajista. Heitä olivat muun muassa Timo Lipitsä, Matjoi Plattonen, Pedri Shemeikka, Iivana Lösönen, Konstantin Kuokka, Iivana Misukka ja Iivana Onoila.
Suistamon Perinneseura kokoaa ja tallentaa Suistamon, Laatokan Karjalan ja Raja-Karjalan kulttuuriperintöä.
Suistamon Perinneseura ylläpitää myös vuorovaikutusta nyky-Suistamoon.
Suistamon Perinneseura järjestää kerran vuodessa kotiseutumatkan Suistamolle, jonka aikana vuodesta 2016 alkaen on järjestetty myös Suistamon laulujuhlat, elvyttäen vuonna 1911 alkanut suistamolainen perinne. Kotiseutumatkan aikana vuonna 1844 valmistuneessa, Carl Ludvig Engelin arkkitehtitoimiston suunnittelemassa, Suistamon kirkonkylällä sijaitsevassa Pyhän Nikolaoksen kirkossa järjestetään perinteinen pruasniekka ristisaattoineen.
Seura osallistuu vuosittain myös Karjalan Liiton järjestämille Karjalaisille kesäjuhlille.
Suistamon Perinneseura julkaisee kahdesti vuodessa ilmestyvää lehteä, Perinneviestiä. Lehti sisältää Suistamon nykypäivää ja menneisyyttä, karjalaista kulttuuria ja Karjalan kieltä käsitteleviä artikkeleita ja tietoja seuran tulevista tapahtumista.
Suistamon Perinneseura tukee aktiivisesti rajakarjalaisia sukuja tutkivia sukututkijoita. Se on julkaissut useita Suistamoa, evakkokokemuksia ja rajakarjalaisuutta käsitteleviä teoksia ja muun muassa käännättänyt Suistamon seurakunnan kirkonkirjoja vuosilta 1786 –1926 venäjästä suomeen. Yksin vuosina 1998–2001 käännöstyö käsitti noin 43 000 kirkonkirjasivua. Kirkonkirjasuomennoksia täydennettiin vielä suomentamalla vuoden 1764 verorevisiokomission pöytäkirjaluettelot Suistamolta.
Suistamon Perineseuralla on suistamolaisjuurisista henkilöistä koostuva kartoitusryhmä, joka on julkaissut neljä karttakirjaa. Karttakirjat sisältävät Suistamolla sijaitsevien, asumattomien suomalaistalojen ja muiden merkittävien julkisten rakennusten ja paikkojen gps-koordinaatit. Karttakirjoihin on merkitty myös alueella olevat, matkailijan kannalta potentiaalisesti vaaralliset kohteet kuten kaivot.
Suistamon Perinneseuran Facebook-ryhmä
Suistamon Perinneseura Youtubessa
Suistamon Perinneseuran Instagram-tili
Paul Miki
Pyhä Paul Miki S.J. (; 1562 Tsunokuni, Japani – 5. helmikuuta 1597 Nagasaki, Japani) oli sotilasjohtaja Miki Handayun poika, jesuiitta ja yksi Nagasakin marttyyreistä ristiinnaulitsemalla. Hänet kastettiin 5-vuotiaana, tuli jesuiitaksi vuonna 1580, opiskeli Anziquiamassa, tuli tunnetuksi sujuvasta saarnaamisestaan ja pystyi väittelemään buddhalaisten pappien kanssa, koska oli opetellut intensiivisesti buddhalaisten opetuksia. Pyhimyksen kerrotaan saarnanneen vielä riippuessaan ristillä. Hän eli seuraavien 8 paavien hallintokausien aikana: Pius IV (1559-1565), pyhä Pius V (1566-1572), Gregorius XIII (1572-1585), Sixtus V (1585-90), Urbanus VII (1590), Gregorius XIV (1590-91), Innocentius IX (1591) ja Klemens VIII (1592-1605). Paavi Urbanus VIII julisti hänet autuaaksi 14. syyskuuta 1627, autuas paavi Pius IX 8. kesäkuuta 1862 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 6. helmikuuta.
Symmakhia
Symmakhia (, , ”yhdessä taisteleminen”) tarkoitti antiikin Kreikassa sotilaallista liittoa polisten eli kaupunkivaltioiden välillä. Symmakhiassa olevat polikset sopivat siitä, että niillä oli yhteiset liittolaiset ja yhteiset viholliset. Liitto käsitti sekä hyökkäys- että puolustussodan. Epimakhia () oli liittoutumisen rajoitetumpi muoto, joka koski vain yhteistä puolustautumista, mutta joskus myös tällaista liittoa voitiin kutsua symmakhiaksi.
Useimmiten tasaväkisten polisten liitot olivat vain puolustusliittoja, kun taas voimakkaamman poliksen johdossa olleet täysiä symmakhioita. Kaupungista, joka johti liittoa ja sen joukkoja, käytettiin termiä "hēgemōn" (). Liittolaisesta käytettiin termiä "symmakhos" (). Symmakhiaa laajempia liittoja olivat "sympoliteia" ja "koinon".
Varhaisin tunnettu symmakhia on Miletoksen ja Lyydian kuninkaan Alyatteen välinen liitto noin 550-luvulla eaa. Varhaisin liitto, josta on säilynyt maininta piirtokirjoituksessa, on Eliin ja Heraian väliltä noin vuodelta 500 eaa.
Sympoliteia
Sympoliteia () oli antiikin Kreikassa kahden tai useamman poliksen eli kaupunkivaltion liitto. Termi oli peräisin verbistä "sympoliteuein", ”jakaa poliittinen elämä”, ”elää kanssa-kansalaisina” tai ”elää saman poliksen kansalaisina”. Se saattoi viitata monenlaisiin liittoihin kaupunkien välillä.
Sympoliteiassa oli sen nimen mukaisesti keskeisenä osatekijänä "isopoliteia", toisin sanoen liitossa olleet polikset jakoivat yhteisen kansalaisuuden. Tämä voitiin toteuttaa eri tavalla. Eräs tapa oli se, että joku polis myönsi kansalaisuuden ympäröivän maaseudun tai muiden polisten asukkaille. Varhainen esimerkki on Olynthoksen sympoliteia vuonna 432 eaa., jossa muut polikset säilyivät itsenäisinä ja niillä oli myös omat kansalaisuutensa, mutta ne tulivat osaksi Olynthoksen sympoliteiasta.
Toisaalta sympoliteia saattoi tarkoittaa kahden tai useamman poliksen liittymistä yhdeksi polikseksi, toisin sanoen "synoikismosta" poliittisessa mielessä. Varhainen esimerkki on Mantineian ja Helissonin sympoliteia 300-luvulla eaa. Joskus varhaisemmat polikset lakkasivat olemasta liiton myötä, kun taas joskus ne säilyivät olemassa uuden poliksen alaisina poliksina tai demoksina. 200–100-luvulla jaa. termiä käytettiin myös liittokuntaan ("koinon"), kuten esimerkiksi Akhaian liittoon, kuulumisesta. Joskus sympoliteia esiintyy käytännössä synoikismoksen tai isopoliteian synonyyminä.
Isopoliteian lisäksi toinen sympoliteiaan läheisesti liittyvä termi on "symmakhia" eli sotilaallinen liittoutuminen. Isopoliteian ja symmakhian, joista voitiin sopia myös erikseen, lisäksi sympoliteiaan kuului kuitenkin useimmiten (ainakin jonkinasteinen) yhteinen hallinto.
Sympoliteia-sopimus tunnetaan piirtokirjoitus- tai muiden lähteiden perusteella muun muassa seuraavien kaupunkien väliltä:
Synoikismos
Synoikismos (, ”yhdessä asuminen”) tarkoitti antiikin Kreikassa uuden kaupungin tai poliksen eli kaupunkivaltion perustamista yhdistämällä joukko varhaisempia asutuksia uudeksi kaupungiksi ja perustamalla sille uusi kaupunkikeskus. Yhdistetyt asutukset saattoivat olla kyliä tai varhaisempia poliksia, joista tuli uuden poliksen alaisia. Joskus yhdistäminen oli puhtaasti poliittinen toimenpide, eikä muuttanut asutuksen rakennetta, kun taas joskus siihen liittyi jopa väestönsiirtoja. Joskus termiä "sympoliteia" on käytetty samassa merkityksessä.
Helleeninen liitto
Helleeninen liitto (myös "kreikkalaisliitto") oli kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden liitto Persiaa vastaan persialaissodissa vuosina 481–479 eaa.
Helleeninen liitto perustettiin syksyllä 481 eaa. juuri ennen Kserkseen hyökkäystä. Sen ensimmäinen kokous pidettiin Spartassa, joka oli liiton keskeisimpiä kaupunkeja. Viimeistään keväästä 480 eaa. lähtien jäsenkaupunkien edustajat ("probūloi") kokoontuivat Isthmiassa Korintin kannaksella. Liitto kärsi persialaisille tappion Thermoylain ja Artemisionin taisteluissa vuonna 480 eaa., mutta voitti nämä merillä Salamiin taistelussa samana vuonna sekä Plataiain taistelussa vuonna 479 eaa. Plataiain taistelun jälkeen liiton jäsenet pystyttivät Delfoihin niin kutsutun Käärmepylvään voiton kunniaksi.
Liitto hajosi persialaissotien jälkeen, jolloin monet Egeanmeren alueen kaupungit liittyivät Persian pelossa Ateenan johtaman Deloksen meriliittoon, joka alkuvaiheessa näyttäytyi helleenisen liiton perillisenä. Osa kaupungeista taas ryhmittyi sitä vastaan jo vanhastaan olemassa olleeseen peloponnesolaisliittoon.
Myöhemmin nimeä helleeninen liitto on käytetty myös Korintin liitosta, joka perustettiin vuonna 338 eaa.
Liittoon kuului antiikin lähteiden mukaan 30 tai 31 kaupunkivaltiota tai niiden liittoa. Tärkeimmät lähteet jäseniin ovat Herodotoksen "Historiateos" sekä Delfoin Käärmepylväs, johon oli kirjoitettu 31 nimeä piirtokirjoituksena. Jäsenet olivat:
Sipoon koulumuseo
Sibbo Skolmuseum - Sipoon koulumuseo sijaitsee Martinkylän vanhassa kyläkoulussa. Samoissa tiloissa on myös Sipoon kansalaisopiston toimintaa.
Museo sisältää yhden luokkahuoneen sekä koulun eteishallin.
Museo on auki sopimuksen mukaan.
Verkkosivu:
Museolla on Facebook-sivusto:
Kuva
Anni Albers
Anni Albers (o.s. "Annelise Fleischmann", 12. kesäkuuta 1899 Berliini – 9. toukokuuta 1994 New Haven, Connecticut) oli saksalaissyntyinen Yhdysvalloissa uransa tehnyt tekstiilitaiteilija, jota pidetään yhtenä alan merkittävimmistä uudistajista 1900-luvulla.
Annelise Fleischmann syntyi varakkaaseen juutalaiskotiin Berliinissä. Isä oli huonekalutehtailija ja äiti Ullsteinin kustantajasukua. Tytär olisi halunnut kouluttautua taidemaalariksi Oskar Kokoschkan opissa, mutta sitä ei katsottu hyvän perheen tyttärelle sopivaksi. Hänet lähetettiin 1922 Bauhaus-oppilaitokseen, jossa hän opiskeli koulun ainoaa naisille sallittua alaa, kudontaa. Vuonna 1925 hän avioitui opettajansa, taidemaalari ja väriteoreetikko Josef Albersin kanssa. Natsien suljettua Bauhausin 1933 arkkitehti Philip Johnson kutsui Albersit Yhdysvaltoihin, Pohjois-Carolinassa toimineeseen kokeelliseen Black Mountain College -taidekouluun. Kun Josef Albers kutsuttiin 1950 Yalen yliopiston professoriksi, perhe muutti Connecticutin New Haveniin, jossa he asuivat loppuelämänsä.
Anni Albers oli vuonna 1949 ensimmäinen tekstiilitaiteilija, jonka New Yorkin Museum of Modern Art kutsui pitämään näyttelyä elämäntyöstään. Toinen suuri näyttely oli syksyllä 1985 Washington D.C.:ssä Smithsonian American Art Museumin Renwick Galleryssa. Hänen 1960-luvun suurten monumentaaliteostensa tunnetuin on "Polttouhrien muistomerkki" New Yorkin juutalaismuseossa. Hänen suunnittelemia kankaita valmistivat monet maailman johtavat tekstiiliyritykset.
70-vuotiaana Anni Albers siirtyi tekstiilistä taidegrafiikan pariin ja teki kineettistä taidetta.
Humana
Humana AB on ruotsalainen hoivapalveluyhtiö. Humana-konsernin Suomen maayhtiö Arjessa on Humanan tytäryhtiö. Tammikuussa 2018 Humana ilmoitti ostavansa Coronaria Hoiva Oy:n.
Toinen Ateenan liitto
Toinen Ateenan liitto (myös "toinen Ateenan meriliitto") oli Ateenan johtama kreikkalaisten polisten eli kaupunkivaltioiden muodostama Spartan vastainen liitto vuosina 378–338 eaa. Liiton nimitys on nykyaikainen ja viittaa siihen, että se voidaan nähdä aikaisemman, myös Ateenan johdossa olleen Deloksen meriliiton (478–404 eaa.) seuraajana. Toiseen Ateenan liittoon kuului noin 60–70 jäsentä.
Toisen Ateenan liiton taustalla olivat Ateenan ja Spartan aikaisemmat vihollisuudet peloponnesolaissodassa vuosina 431–404 eaa., Spartalle sodassa kärsitty katkera tappio, josta Ateena kuitenkin toipui melko nopeasti, sekä Ateenan liittyminen Spartan vastustajien puolelle Korintin sodassa vuonna 395 eaa. Toinen Ateenan liitto perustettiin Ateenan johdolla vuonna 378/377 eaa. sen jälkeen kun Theba oli vapautettu Spartan vallasta talvella 379/378 eaa. Ateena lähetti tuolloin lähettiläitä eri kaupunkeihin kutsuakseen näitä uuteen liittoon Spartaa vastaan. Kohteena olivat kaupungit, jotka olivat Persian valtaan Antalkidaan rauhassa eli kuninkaan rauhassa vuonna 387 eaa. jääneen alueen ulkopuolella. Tarkoituksena oli estää Spartan sekaantuminen muiden kaupunkien asioihin, sillä kaupunki oli monien mielestä alkanut vuorollaan käyttäytyä ylimielisesti peloponnesolaissodan voittonsa jälkeen. Ensimmäisiä mukaan liittyneitä olivat Byzantion, Khios, Lesboksen Methymna ja Mytilene sekä Rhodos.
Liiton kokous ("synedrion") kokoontui Ateenassa. Ateena pyrki selvästi tekemään pesäeroa Ateenan imperiumiksi muuttuneen ja epäsuositun, aikaisemmalla vuosisadalla olemassa olleen Deloksen meriliiton toimintamalleihin. Liittolaiskaupungit säilyttivät itsehallintonsa, mutta olivat Ateenan johdossa sotilaallisissa asioissa. Ateena luopui klerukhioistaan eli omista siirtokunnistaan liittolaiskaupungeissa, ja ateenalaisia kiellettiin viljelemästä maata Attikan ulkopuolella. Ateena kuitenkin puuttui edelleen usein liittolaisten sisäiseen politiikkaan ja tuki niissä demokratian kannattajia.
Liitto menetti merkitystään ensimmäisen liittolaissodan (357–355 eaa.) seurauksena monien kaupunkien loikattua pois liitosta. Siitä erosivat muun muassa Euboian kaupungit Eretria, Histiaia, Karystos ja Khalkis sekä Mytilene. Khalkidiken liiton kaupungit erosivat liitosta jo 360-luvulla eaa., mutta liittyivät takaisin vuonna 352/351 eaa. Filippos II:n Makedonian uhan alla. Tämän jälkeen liitto oli suunnattu ennen kaikkea Makedoniaa vastaan. Se lakkasi lopullisesti olemasta vuonna 338 eaa. Khaironeian taistelussa Makedoniaa vastaan kärsityn tappion myötä.
Diodoros Sisilialaisen mukaan liittoon kuului 70 jäsentä ja Aiskhineen mukaan 75 jäsentä. Tärkein lähde jäseniä koskien on piirtokirjoitus "IG" II 43 (niin kutsuttu ”Aristoteleen päätös”, tutkimuksessa myös "Charter of the Second Athenian Naval League") alkaen perustamisvuodesta 378/377 eaa. Se luettelee hieman yli 60 jäsentä, jotka ovat kaupunkivaltioita tai niiden liittoja. Jack Cargillin tulkinnan mukaan piirtokirjoitus luettelee kaikki jäsenet, sillä kivessä olisi ollut tilaa lisänimille, jos muita jäseniä olisi ollut.
Liiton jäseniä olivat:
Aasian ja Oseanian salibandyliitto
Asia Oceania Floorball Confederation (AOFC) on 2005 perustettu salibandyliitto Aasian ja Oseanian maiden Salibandyliitoille. AOFC järjestää mm. vuosittaisen Aasian ja Oceanian mestaruusturnauksen AOFC Cupin.
Marko Pulkkinen
Marko Pulkkinen (s. 1966 Sulkava) on helsinkiläinen toimittaja ja kirjailija. Pulkkinen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri, ja hän työskentelee toimittajana Ylen Puoli seitsemän -ohjelmassa. Aiemmin hän on mm. toiminut Jyväskylän Ylioppilaslehden päätoimittajana sekä tiedetoimittajana Yleisradion Prisma Studiossa. Pulkkinen on ollut myös käsikirjoittamassa ja ohjaamassa useita puolen tunnin dokumentteja (mm. "Lomamatka 70-luvulle" ja "Lomamatka 80-luvulle" -sarjat). Ennen siirtymistään Yleisradioon hän toimi Iltalypsyn käsikirjoittajana.
Pulkkinen soitti 1990-luvulla mandoliinia jyväskyläläisessä Sirokko-yhtyeessä, jossa hän myös toimi sanoittajana ja säveltäjänä. Nykyään hän soittaa Saltwater Jinx -yhtyeen.
Pulkkisen esikoiskirja "Syntax Error" julkaistaan helmikuussa 2019. Kirja kertoo Harry S. Turusesta, yritysvalmentajasta ja mediapersoonasta, joka kiertää ympäri Suomea levittämässä menestyksen ilosanomaa. Yksi automarketin lauantairuuhkassa hätäisesti otettu selfie riittää kuitenkin romuttamaan Harryn huolella rakentaman brändin ja nostamattamaan valtaisen someraivon. Kirja on kuvaus kahtia jakautuneesta maasta, sosiaalisen median vallasta ja tarinoiden voimasta.
Aurora (elokuva)
Aurora on Miia Tervon ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 25. tammikuuta 2019. Elokuvan pääosissa näyttelevät Mimosa Willamo, Amir Escandari, Elà Yildirim, Oona Airola sekä Miitta Sorvali.
Elokuva kertoo rovaniemeläisestä kauneushoitolassa työskentelevästä Aurorasta, jonka elämän sisältö koostuu lähinnä muun muassa juhlimisesta. Aurora tutustuu nakkikioskilla Iranista Suomeen tyttärensä kanssa tulleen Darianiin, jonka tavoitteena on päästä naimisiin saadakseen oleskeluluvan. Rahapulassaan Aurora lupaa järjestää Darianille vaimon.
Erez Tal
Erez Tal (oik. nimeltään Erez Ben-Tulila, s. 27. heinäkuuta 1961 Tel Aviv, Israel) on israellainen televisiojuontaja. Hän työskentelee KAN:n televisioverkolle. Tal juontaa vuoden 2019 Eurovision laulukilpailun yhdessä Bar Refaelin, Azzi Azarin ja Lucy Ayoubin kanssa. Erez ja Bar juontavat kilpailun päälavalla, kun taas Azzi ja Lucy juontavat kilpailua green roomissa.
Hávarðr Jäävuonolaisen saaga
Hávarðr Jäävuonolaisen saaga (isl. "Hávarðar saga Ísfirðings") on keskiaikainen islantilainen saaga, jonka kirjoittajaa ei tunneta. Se luetaan niin kutsuttuihin islantilaissaagoihin. Saaga sijoittuu 900-luvun Länsi-Islantiin Ísafjörðurin alueelle. Saagassa Hávarðrin poika Óláfr työskentelee lammaspaimenena. Rikas mutta epäoikeudenmukainen tilallinen Þorbjörn surmaa Óláfrin, minkä seurauksena Hávarðr menettää elämänhalunsa. Hänen vaimonsa Bjargey kuitenkin kannustaa häntä toimimaan, ja saaga kuvaa, miten Hávarðr maksaa ystäviensä ja sukulaistensa avulla Þorbjörnille takaisin. Þorbjörn on vähällä surmata Hávarðrin, mutta Hávarðr sattuu muistamaan samalla hetkelle kuulleensa kuningas Olavi Tryggvenpojan saarnaamasta uudesta uskosta ja vannoo tulevansa kastetuksi. Samalla hetkellä Þorbjörn kaatuu ja Hávarðr onnistuu pääsemään niskan päälle. Kostettuaan Hávarðr purjehtii vaimonsa kanssa Norjaan, missä kuningas Olavi kastaa heidät molemmat. "Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa" ei ole suomennettu.
Nykyisin tunnettu "Hávarðr Jäävuonolaisen saaga" on kirjoitettu vuoden 1330 tietämillä, mutta se pohjautuu nyt jo kadonneelle vanhemmalle versiolle. Sturla Þórðarson käytti tätä nyt jo kadonnutta saagaversiota 1200-luvun loppupuolella kirjoittamassaan "Landnámabókin" Sturlubók-versiossa ja viittaa siihen nimillä "Þorbjarnar saga ok Hávarðar hins halta" ja "Ísfirðinga saga" eli "Jäävuonolaisten saaga". Saaga sisältää toisaalta myös skaldirunoutta, jota on pidetty vanhana, jo 1000-luvulta peräisin olevana. Runot muistuttavat kuitenkin "Egillin, Kalju-Grímrinpojan saagassa" säilynyttä runoa "Sonatorrek" sekä erästä Orkneysaarten jaarlin Rögnvaldr kali Kolssonin (k. 1158) nimiin luetun runon säkeistöä. 
"Hávarðr Jäävuonolaisen saagan" vanhimmat säilyneet käsikirjoitukset ovat 1600-luvulta peräisin olevia paperikäsikirjoituksia (esim. AM 157 b fol., 1690-l.; AM 106 fol., n. 1650). Niistä esimerkiksi käsikirjoitusten AM 160 fol. ja AM 502 4to katsotaan olevan kopioita varhaisemmasta 1300-luvulla laaditusta versiosta.
Monesta muusta islantilaissaagasta poiketen "Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa" on pidetty suuressa määrin fiktiivisenä tekstinä, huolimatta siitä, että saagan päähahmo, vanha Hávarðr-niminen mies, ja tämän vaimo Bjargey mainitaan myös Islannin asuttajista kertovassa "Landnámabókissa". Syynä tähän on ollut esimerkiksi se, että "Hávarðr Jäävuonolaisen saagaa" on pidetty tyyliltään liioittelevana ja henkilöhahmojensa suhteen epätarkkana. Kirjoittajan on katsottu sekoittaneen kuningas Olavi Tryggvenpojan ja Pyhän Olavin keskenään, ja joidenkin hahmojen osalta saagassa esitetyt tiedot eroavat siitä, mitä näistä kerrotaan "Landnámabókissa". Säilyneen saagan kirjoittaja ei myöskään näytä tunteneen saagan tapahtumapaikkoja Länsivuonojen alueella kovinkaan hyvin. Tutkijoiden parissa saaga on herättänyt melko vähän kiinnostusta.
GP2 Turkin Grand Prix
GP2 Turkin Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2011 İstanbul Parkin moottoriradalla Turkissa.
Brinsley Schwarz
Brinsley Schwarz oli englantilainen pub rock -yhtye, joka toimi vuosina 1969–1975.
Yhtye otti nimensä kitaristinsa Brinsley Schwarzin nimestä. Yhtyeen kappaleista suurimman osan teki laulaja ja basisti Nick Lowe. Yhtyeeseen kuuluivat lisäksi kosketinsoittaja Bob Andrews ja rumpali Billy Rankin sekä vuodesta 1971 alkaen kitaristi ja laulaja Ian Gomm.
Alkuaikoinaan Brinsley Schwarz esitti neopsykedeelistä folkrockia mutta vaihtoi country rock -tyyliseen rockiin, jota englantilainen lehdistö alkoi kutsua “pub rockiksi”. Yhtye kiersi Englannin pubeja ahkerasti vuosina 1971–1974. Brinsley Schwarz ei koskaan noussut suursuosioon, mutta se sai hyviä arvosteluja ja pienen mutta uskollisen kulttiyleisön.
Yhtyeen hajottua vuonna 1975 Schwarz ja Andrews liittyivät Graham Parkerin taustayhtyeeseen The Rumouriin, Gomm aloitti soolouran, Rankin soitti Terraplanessa ja Big Jim Sullivan’s Tigerissä, ja Lowesta tuli menestyksekäs sooloartisti ja tuottaja.
GP2 Euroopan Grand Prix
GP2 Euroopan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2012 ja 2016 kolmella eri radalla.
Trine 4: The Nightmare Prince
Trine 4: The Nightmare Prince on Frozenbyten kehitteillä oleva jatko-osa "Trine" -pelisarjalle. Peli julkaistaan vuoden aikana.
Juha Herrala
Juha Herrala (Isojoki) on Isojoen kunnanjohtaja. Hän aloitti tehtävässään elokuussa 2018.
Herrala on koulutukseltaan tradenomi ja näin ollen istuvien kunnanjohtajien joukossa poikkeus ilman yliopistotutkintoa.
Isojoen kunnanvaltuusto valitsi Juha Herralan 18.2.2018 kunnanjohtajaksi. Herrala sai valtuuston virkavaalissa 12 ääntä, Honkajoen vt. kunnanjohtaja Ulla Norrbo 8 ääntä ja hallintotieteiden maisteri Kati Ojaniemi Seinäjoelta yhden äänen. Hän toimi aiemmin Telian asiakkuuspäällikkönä Jyväskylässä. Herralalla ei ole aiempaa kokemusta kunnallishallinnosta.
Juha Herralan isä Juhani Herrala on toiminut Suomen keskustan edustajana Isojoen kunnanvaltuustossa. Tällä hetkellä Isojoen valtuustossa istuu Juha Herralan veli, keskustalainen Antti Herrala ja häntä ennen valtuutettuna vaikutti myös kolmas veljeksistä Esa Herrala.
Emil Falck
Syntynyt Helsingissä 1861. Oli alkujaan metallityöläinen. Opiskeli näyttelijäksi yksityisten johdolla ja jonkin aikaa Hillbergin teatterikoulussa Tukholmassa. Hän tuli Suomalaiseen Teatteriin kokelaaksi 1883. Hänet tunnettiin ennen kaikkea juhlallisten, vakavien osien esittäjänä. Hän toki näytteli myös toisenlaisia rooleja. Hän erosi Suomen Kansallisteatterista vuonna 1920.
Ulla Norrbo
Ulla Norrbo on (s. 1965, Isojoki) Honkajoen kunnanjohtaja. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Norrbo aloitti tehtävässään 2016.
Norrbon alkua virassa värittivät valitukset, jotka aiempi, määräaikaisena työskennellyt kunnanjohtaja Mauno Mäkiranta ja vasemmistoliiton valtuustoryhmän puheenjohtaja Antti Wasse tekivät hallinto-oikeuteen. Aiemmin Mäkiranta arvosteli Ylen haastattelussa voimakkaasti muun muassa kunnanhallituksen puheenjohtajaa Tommi Laitilaa siitä, että kunnan talousongelmista vastuuta on työnnetty hänen mielestään liikaa kunnanjohtajan harteille, vaikka vastuussa ovat myös poliitikot. Korkein hallinto-oikeus hylkäsi valitukset loppuvuodesta 2018.
Norrbo voitti kunnanvaltuuston äänestyksessä Mauno Mäkirannan äänin 11–6. Ennen kunnanjohtajan virkaa Norrbo työskenteli Isojoen kunnan liikunta- ja nuorisosihteerinä.
Francis Serrano
Pyhä Francis Serrano O.P. (myös Francisco Serrano-Frías; 4. joulukuuta 1695 Huéneja, Granada, Espanja – 25. lokakuuta 1748 Fuzhou, Fujian, Kiina) oli dominikaani, pappi, lähetystyöntekijä, pyhimys ja marttyyri. Pyhimys pidätettiin Peter Sanzen kanssa 1746 ja hänet sekä hänen dominikaaniseuralaisensa, mukaanlukien Francis Diaz, tapettiin kuristamalla. Hän eli seuraavien 6 paavien hallintokausien aikana: Innocentius XII (1691-1700), Klemens XI (1700-1721), Innocentius XIII (1721-1724), Benedictus XIII (1724-1730), Klemens XII (1730-1740) ja Benedictus XIV (1740-1758). Paavi Leo XIII julisti hänet kunnianarvoisaksi 6. tammikuuta 1893, autuaaksi 14. toukokuuta 1893, paavi Johannes Paavali II julisti hänet pyhimykseksi 1. lokakuuta 2000 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 28. lokakuuta.
Nongshim
Nongshim Co. Ltd. () on eteläkorealainen ruokayhtiö, joka sijaitsee Soulissa. Nongshim on perustettu Lotte Food Industrial Company-nimisenä 18. syyskuuta 1965.