hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Wilhelm Granlund
Wilhelm Granlund (2. marraskuuta 1795 Koivulahti – 13. joulukuuta 1889 Hämeenlinna) oli suomalainen lääkäri.
Granlundin vanhemmat olivat sotarovasti Wilhelm Granlund vanhempi ja Klara Margareta Holstius. Hän opiskeli lääketiedettä Turussa, Uppsalassa ja Tukholmassa. Lääketieteen lisensiaatti hänestä tuli 1821. Granlund nimitettiin Hämeenlinnan piirilääkäriksi 1823, mitä tehtävää hän hoiti aina vuoteen 1879 asti. Oltuaan ulkomailla 1830-1832 valtion apurahan turvin Granlund väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi, väitöskirjan aiheena oli "De asphyxia congelatorum". Granlund julkaisi 1833 toisen väitöskirjan "De varioloidibus" sisätautiopin professorin virkaa varten, johon valittiin kuitenkin Immanuel Ilmoni. Granlundia pidettiin erittäin taitavana lääkärinä. Hän oli kuului Finska Läkaresällskapetin perustajiin 1835, seuran kunniajäseneksi hänet kutsuttiin 90-vuotiaana 1885. Professorin arvonimi Granlundille myönnettiin 1871.
Granlundin puoliso vuodesta 1841 oli Fredrika Wilhelmina Spåre (k. 1869), Harvialan kartanon omistajan Otto Reinhold Brusiinin leski.
Juvankoski (Tarvasjoki)
Juvankoski on koski Paimionjoessa Tarvasjoella Liedossa Varsinais-Suomessa. Se on yhdessä Paimiossa siitä alavirtaan sijaitsevien Askalankosken ja Juntolankosken kanssa yksi Paimionjoen alajuoksun kolmesta voimalaitoskäyttöön valjastetusta koskesta. Kaikki kolme pientä voimalaitosta omistaa Koskienergia ja niiden kunkin putouskorkeus on 14 metriä. Juvankosken nykyinen voimalaitos sai perustamisluvan vuonna 1916 ja on Paimionjoen voimalaitoksista vanhin. Voimalaitoksessa on kaksi koneistoa, teholtaan 1 MW ja 0,3 MW. Isomman koneiston vesi tulee padosta kallioon louhittua tunnelia pitkin, pienempään vesi johdetaan maan pinnalla kulkevalla putkella.
Juntolankosken voimalaitos perustettiin 1920 ja Askalankosken 1938.
Die Weltbühne
Die Weltbühne oli saksalainen viikkolehti, jonka aiheet olivat politiikka, taide ja talous. Sen perusti Berliinissä vuonna 1905 Siegfried Jacobsohn, aluksi nimellä Die Schaubühne, jolloin se oli teatterilehti. Nimi muuttui 1918 Die Weltbühneksi. Lehden johtoon tuli 1927 Carl von Ossietzky, ja hän oli tehtävässä lehden lakkauttamiseen saakka. Natsien noustua valtaan lehti lakkautettiin, joskin se ilmestyi maanpaossa nimellä Die neue Weltbühne. Toisen maailmansodan jälkeen se ilmestyi DDR:ssä alkuperäisellä nimellä, ja oli hengissä vuoteen 1993. Lehden levikki oli enimmilläänkin vain 15 000.
Kerryboginponi
Kerryboginponi on irlantilainen harvalukuinen ponirotu. Se on shetlanninponia vähän suurempi, säkäkorkeudeltaan 100–110 cm.
Kerryboginponi on lempeäluonteinen, vähään tyytyvä ja varsin moneen lajiin sopiva, kestävä poni. Helpon luonteen takia se on nopeasti koulutettavissa valjasajoon ja lasten ratsuksi. Nykyään sitä käytetään kärryajon lisäksi seura- ja terapiaeläimenä. Aiemmin se toimi turpeen kuljettajana soilla ja pientilojen työjuhtana. Rodun nimessä "bog" viittaakin suohon ja "Kerry" Irlannin lounaiseen osaan, josta tämä pikkuponi on kotoisin.
Naisenkuvia
Naisenkuvia on Jörn Donnerin ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1970. Elokuva on Donnerin itseironinen vastaus hänen 1960-luvun lopulla muun muassa elokuvilla "Mustaa valkoisella" ja "Sixtynine 69" aiheuttamiinsa seksikohuihin. Elokuvassa Donnerin esittämä pornoelokuvatuottaja palaa Yhdysvalloista Suomeen, jossa joutuu taas työskentelemään surkean pienillä budjeteilla ja amatöörimäisten työkumppaneiden kanssa. Elokuva herätti kohua näyttämällä muutaman sekunnin ajan kaukaa kuvattuna Donnerin erektiossa olevaa penistä.
"Naisenkuvia" oli Jörn Donnerin kolmas peräkkäinen elokuva, jossa hän itse näytteli miespääosan. Valtion elokuvatarkastamo myönsi elokuvalle täpärästi esitysluvan äänin 4–4 Donnerille edullisen kannan voittaessa. Äänin 7–1 "Naisenkuvia" määrättiin erittäin harvinaiseen 30 prosentin veroluokkaan ja leikattavaksi seksikohtausten osalta kuudesta kohdasta. Kolme tarkastamon kahdeksasta jäsenestä olisi kieltänyt elokuvan alle 18-vuotiailta. Donnerin valitettua tarkastamon päätöksestä vero aleni 10 prosenttiin ja leikkauksia määrättiin vain kahteen kohtaan yhteensä minuutin verran. Elokuvatarkastamon päätös herätti suurta huomiota, ja Donner itse hyödynsi kohua kirjoittamalla ja kokoamalla kirjan "Tapaus Naisenkuvia".
"Naisenkuvia" oli Suomen elokuvateattereissa 316 859 katsojallaan vuoden 1970 toiseksi katsotuin elokuva "Akselin ja Elinan" jälkeen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi näkee "Naisenkuvissa" paljon puhetta, alastomia ihmisiä mutta kovin keskinkertaisen tarinan. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä.
Terceirandoggi
Terceirandoggi ("cão de fila da Terceira") on portugalilainen koirarotu, joka tunnetaan myös nimellä rabo torto - vapaasti käännettynä "korkkiruuvihäntä" ("rabo" = häntä, "torto" = kiertynyt, mutkainen). FCI ei ole tunnustanut sitä ja Portugalissa sen elvytys on paraikaa käynnissä.
Terceirandoggi on keskikokoinen, "fila"-tyyppinen molossikoira, joka muistuttaa sukulaistaan são miguelinfilaa. Sen tunnusomaisimpiin piirteisiin lukeutuu synnynnäisesti lyhyt, korkkiruuvimaisesti kiertyvä häntä. Karvapeite on joko fawn tai keltainen, ja siinä tulee olla vaalea maski. Keskimääräinen säkäkorkeus on noin 55 cm.
Rotu on kotoisin Azorit sijaitsevalta Terceiran saarelta, ja on mitä todennäköisimmin sukua naapurisaaren são miguelinfilalle. 1900-luvun puolivälissä hallitus oli mukana rahoittamassa sen jalostusohjelmaa, joka sittemmin epäonnistui. Vuonna 1970 sen katsottiin käytännössä kuolleen sukupuuttoon, mutta jäljellä oli kuitenkin joitain yksilöitä, joiden avulla saatiin käynnistettyä nykyinen elvytystyö.
Roeselarenkarjakoira
Roeselarenkarjakoira (, ) oli belgialainen koirarotu, joka rekisteröidään nykyisin virallisesti bouvieriksi.
Roeselarenkarjakoira oli poikkeuksellisen kookas karjakoira, jonka 83 senttimetrin maksimisäkäkorkeus vastasi korkeimpien molossikoirien mittoja. Se painoi 60 kg ja oli väriltään aina musta.
Roeselarenkarjakoira suhtautui vieraisiin pidättyväisesti, mutta oli perhettään kohtaan lempeä ja luotettava. Sen omistajan tuli olla kokenut koiraihminen, joka kykeni kouluttamaan tavallista haastavampiakin rotuja.
Rotua pidetään bouvierin, ardennienkarjakoiran ja suursnautserin kantamuotona. Se on nykyisin virallisesti sulautunut yhdeksi roduksi bouvierin kanssa, joten käytännössä se on rotuna kuollut sukupuuttoon.
Jäähyväiset
Jäähyväiset ("Avskedet") on Tuija-Maija Niskasen ohjaama ruotsalais-suomalainen draamaelokuva, joka valmistui 1981 ja sai ensi-iltansa 1982.
Elokuva perustuu teatterinjohtaja Vivica Bandlerin omaan elämään perustuvaan alkuperäisaiheeseen. Siinä käsitellään vauraan pankinjohtajaperheen tyttären homoseksuaalisuuden ja taiteellisen kunnianhimon aiheuttamia konflikteja porvarillisen elämäntavan ja tyrannimaisen isän kanssa. Elokuvan armoton isähahmo perustuu Bandlerin isään Erik von Frenckelliin, ja elokuvassa näytetään ulkokuvia von Frenckellin kotitalosta Helsingin Eirassa.
Elokuvan leikkausvaihe aiheutti riitoja ohjaajan sekä tuottajatahoja edustaneiden Ingmar Bergmanin ja Jörn Donnerin välillä. Vivica Bandler vaati nimensä poistamista alkuteksteistä, koska lopputulos ei hänen mielestään enää vastannut Eija-Elina Bergholmin ja hänen yhteistyönä syntynyttä käsikirjoitusta.
Valmistumisaikanaan hyvin feministisenä pidetty elokuva sai suomalaisilta kriitikoilta varauksellisen myönteisiä arvioita ja herätti suomalaiselokuvaksi poikkeuksellisen suurta huomiota kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla.
Branchiero
Branchiero ("branchiero siciliano") on italialainen koirarotu, jota FCI ei ole tunnustanut.
Branchiero muistuttaa karjanajoon käytettyä sisilialaista "teurastajankoiraa".
Rotu on kotoisin Sisiliasta, jossa sitä tavataan nykyisin vain harvoilla yksittäisillä alueilla. Se on sukua cane corsolle, ja jotkut pitävät sitä lähinnä tämän paikallisvariaationa.
Aikalanjärvi
Aikalanjärvi eli Uuronjärvi on Päntäneen kylän ja Uuronkylän rajamaastoissa Kauhajoella sijaitseva järvi. Se on kooltaan 9,2 hehtaaria ja rantaviivaa järvellä on kaikkiaan 1,7 kilometriä. Järvi kuuluu Uuronluoman valuma-alueeseen ja sen päävesistönä on Lapväärtinjoki. Aikalanjärvi kuuluu kansainväliseen Project Aqua-suojeluohjelmaan, minkä lisäksi se on yksi Natura 2000-alueista.
Aikalajärven alueella on myös retkeily- ja leirintämahdollisuuksia. Alueella sijaitsee leirintäalue teltoille ja asuntovaunuille sekä mökkimajoitusta. Järven lähistöllä on myös maauimala.
Angelan sota
Angelan sota ("Angelas krig") on Eija-Elina Bergholmin käsikirjoittama ja ohjaama suomalais-saksalainen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa 1984.
Elokuva perustuu Jörn Donnerin romaaniin, ja Donner toimi myös elokuvan tuottajana. Romaani "Angelas krig" ilmestyi 1976 suomeksi nimellä "Angela", mutta elokuvan myötä siitä otettiin uusintapainos nimellä "Angelan sota".
"Angelan sota" sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlien kilpailusarjassa 4.9.1984.
Elokuvassa puhutaan kuutta kieltä: ruotsia, suomea, saksaa ja hieman myös ranskaa, latinaa ja englantia. Elokuva palkittiin parhaasta kuvauksesta Jussi-palkinnolla vuonna 1985.
Tabu (vuoden 1977 elokuva)
Tabu on Vilgot Sjömanin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 1977. Elokuva pyrkii kuvaamaan, tutkimaan ja valottamaan erilaisia seksuaalisia identiteettejä, muun muassa paljastelua, sadomasokismia, itsetyydytystä, fetisismiä, voyeurismiä, prostituutiota, transsukupuolisuutta sekä homo- ja biseksuaalisuutta.
Suomen ensi-iltansa elokuva sai vasta kolmisen vuotta myöhemmin 28.03.1980.
Yön sylissä
Yön sylissä ("Hemåt i natten") on suomalais-ruotsalainen elokuva vuodelta 1977. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut suomenruotsalainen Jon Lindström oman novellinsa ”Harri” pohjalta. Elokuva oli vuonna 1948 syntyneen Lindströmin ensimmäinen pitkän elokuvan ohjaustyö, ja sen rooleissa nähdään muiden muassa Lars Hjelt, Gunvor Sandkvist ja Gunnel Fred.
Elokuva kuvattiin värifilmille heinäkuussa 1976 Hangossa, ruotsinlaivalla, eri puolilla Tukholmaa sekä Nackassa ja Tukholman saaristossa. Elokuvan tuotti Jörn Donner ja kuvasi tanskalainen, sittemmin ohjaajana maailmankuuluksi tullut Bille August.
Suomalainen Harri on työttömyytensä takia hakeutunut Ruotsiin, jossa työskentelee hitsaajana tukholmalaisella laivatelakalla. Unelmat eivät kuitenkaan ole toteutuneet, ja miehen avioliitto ruotsalaisnaisen kanssa on hajoamaisillaan. Kun muuan ryyppykaveri vihjailee Harrin vaimon uskottomuudesta, Harri iskee häntä puukolla ja lähtee sitten pakomatkalle takaisin Suomeen. Hän ei tiedä jäikö puukotettu henkiin vai ei ja on Suomessa koko ajan varpaillaan poliisien varalta. Hän piilottelee kesämökissä, kun poliisiauto ajaa paikalle ja Harri pakenee polkupyörällä. Hän yrittää uida pois saarelta, mutta hukkuu matkalla.Elokuva sai ensi-iltansa Hangossa 29.01.1977. Ruotsin ensi-ilta oli 21.2.1977 ja Suomessa varsinainen elokuvateatterikierros alkoi 25.2.1977 Turusta. Elokuvaa levitettiin Suomen teattereissa kolmena kopiona ja se jäi vuoden 1977 katsojatilaston häntäpäähän. Myöskään kriitikoissa "Yön sylissä" ei herättänyt suurta innostusta, vaan sitä pidettiin käsikirjoitukseltaan heikkona ja aiheen käsittelyltään ohuena. Erityisesti ruotsalaiskriitikot suhtautuivat kielteisesti ja totesivat muun muassa elokuvan vahvistavan ruotsalaisten käsityksiä suomalaisista väkivaltaisina alkoholinkäyttäjinä. Elokuvaa pidettiin kuitenkin lupaavana alkuna Lindströmin tulevalle uralle.
YLE FST esitti elokuvan televisiossa 1990. Sitä ei ole julkaistu videotallenteena. Huhtikuussa 2018 "Yön sylissä" esitettiin Turun Suomalaisen elokuvan festivaalin ohjelmistossa, samoin kuin Lindströmin toinen varhaiselokuva "Viimeinen kesä" (1984).
Maksamme velkaa
Maksamme velkaa oli vuonna 1985 ilmestynyt Apua! Orkesterin single.
Kyseessä oli Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama hyväntekeväisyyskappale, jolla kerättiin varoja Etiopian nälänhädän uhreille. Sen esikuvina toimivat vuonna 1984 ilmestynyt brittiläisen Band Aid -projektin single "Do They Know It's Christmas?" sekä amerikkalaisten artistien keväällä 1985 levyttämä "We Are the World".
Single nousi Suomen virallisen listan ensimmäiselle sijalle, myyden yhteensä yli 13 000 kappaletta, saavuttaen kultalevyrajan. Laulu on myöhemmin julkaistu myös useilla Poko Rekordsin kokoelmalevyillä. Levyn "Maksamme velkaa" levytti uudelleen vuonna 2005 Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -niminen suomalaismuusikoista koostunut ryhmä. Tuotto luovutettiin Aasian tsunamiuhrien auttamiseksi.
A-puoli
B-puoli
Meža
Meža () on Itävallassa alkava joki, joka laskee Dravajokeen Sloveniassa. Mežan pituus on 43 kilometriä, josta kilometri Itävallassa ja 42 kilometriä Sloveniassa. Ledavan lähdekorkeus on 1 280 metriä, ja se yhtyy Dravaan 335 metriä merenpinnan yläpuolella. Mežan valuma-alue on 543 neliökilometriä. Mežalla on yksi merkittävä sivujoki, Mislinja.
Stigmaria
Stigmaria on nimitys eräille Lepidodendrales lahkon liekomaisten kasvien juurifossiileille, joita on löydetty kivihiilikauden aikaisista kerrostumista. "Stigmaria"a pidettiin aikaisemmin omana sukunaan, mutta nykyisin sen tiedetään olevan useiden eri puiden kuten "Lepidodendron" ja "Sigillaria" juuria.
Milavitsa
Milavitsa (, ) on Valko-Venäjän Minskistä kotoisin oleva, erityisesti naisten alusasuistaan ja uimapuvuistaan tunnettu tekstiilialan yritys ja tuotemerkki. Emoyhtiönsä mukaan Milavitsa on Venäjällä parhaiten tunnettu alusasubrändi, jonka pääkohderyhmä on 25–45-vuotiaat naiset. Tuotteiden keskeisimmäksi markkina-alueiksi kerrotaan Valko-Venäjä, Venäjä, Ukraina ja muut IVY-maat.
Yritys pohjautuu ranskalaisten Tournen veljesten vuonna 1908 Minskiin perustamaan ompelutarvikeliikkeeseen. Vuonna 1925 perustettiin tuotantoyhteisö Spartacus, josta kehittyi kansallistamisen seurauksena Beloruska-tehdas. Se oli Neuvostoliiton ensimmäinen ompelutarvikeyhtiö. Vuonna 1932 tehdas nimettiin uudelleen bolševikkijohtaja Frunzen mukaan. Toisen maailmansodan jälkeisessä jälleenrakennusvaiheessa yhtiö suuntautui 1950 käsilaukkujen ja vaatteiden tuotantoon. Uudelleenkohdistuksen jälkeen yrityksestä kasvoi 1960-luvulla yksi Neuvostoliiton suurimmista naisten alusasuvalmistajista. Vuoden 1970 tienoilla yhtiöstä tuli minskiläisen ompeluteollisuusyhteisö Komsomolkan emoyhtiö. Vuonna 1991 yhtiö sai uuden nimen Milavitsa ja seuraavana vuonna yhtiömuoto vaihdettiin osakeyhtiöksi.
Vuonna 2000 yhtiö organisoitiin uudelleen, ja tässä yhteydessä ulkomaalaisille omistajille (kuten Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki (EBRD) siirtyi yhteensä 31 prosenttia yhtiön omistuksesta. Vuonna 2006 Silvano Fashon Group hankki 64 prosentin osuuden yrityksen osakkeista ja sai määräävän aseman. Vuonna 2008 emoyhtiön osakeosuus oli noussut jo 78 prosenttiin. Vuonna 2012 yhtiö raportoi sillä olevan kaikkiaan 555 omaa Milavitsa-myymälää kaikkiaan 21 eri maassa. Vuoden 2013 osavuosikatsauksessaan virolainen, Tallinnan pörssissä noteerattu AS Silvano Fashion Group-osakeyhtiö raportoi omistusosuutensa ZAO Milavitsasta olevan jo 81,12 prosenttia. Valko-Venäjän valtion kevyen teollisuuden konserni Bellegpromilla on yhtiöstä yhä vähemmistöosuus.
Mirna (Slovenia)
Mirna on joki Sloveniassa. Se saa alkunsa 735 metrin korkeudessa Velika Preskassa. Joen pituus on 44 kilometriä, ja se yhdistyy Savaan Dolenji Boštanjin kunnassa, 170 metriä merenpinnan yläpuolella. Mirnan valuma-alue on 294 neliökilometriä.
Slovenialainen maratonuimari ja Guinness World Records -ennätysmies Martin Strel oppi uimaan Mirnassa. Strel pitää halussaan Tonavan, Mississippin, Jangtsen ja Amazonin uintiennätyksiä.
Joen nimi tulee verbistä "nyrati" ’nousta maasta’. Tämän osoittavat monet keskiaikaiset kirjoitukset, joissa joen nimi sisältää kirjaimen "n", esimerkiksi "inter fluenta Nirine" vuodelta 1016.
Joen yläosasta on käytetty nimityksiä "Mirnščica" ja "Mirenščica". Sloveenin kielen asiantuntija Ivan Gregorčič ja maantieteilijä Maja Topole ovat kuitenkin pitäneet jälkimmäistä muotoa virheellisenä.
Ville Miettunen
Ville Miettunen (s. 31. lokakuuta 1992) on suomalainen uransa lopettanut freestylehiihtäjä, joka kilpaili kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hänen seurojaan ovat olleet Ruka Slalom ja Avalanche Ski Club.
Miettunen voitti kumparelaskun nuorten maailmanmestaruuden Jyväskylässä 2011. Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan, Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2011 hän oli kahdeksas sekä kumparelaskussa että parikumpareissa. Vossin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui parikumpareissa 16:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän keskeytti kumparelaskusuorituksensa.
Miettunen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Suomulla joulukuussa 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 19:s Åren kumparelaskussa maaliskuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren parikumparekilpailussa maaliskuussa 2011. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi Val Saint Comen kumparelaskussa tammikuussa 2014.
Nykyään Miettunen on aktiivinen kestävyysurheilija ja vuorijuoksija.
Miettunen on naimisissa maastohiihtäjä Susanna Saapungin kanssa.
Maksamme velkaa (vuoden 2005 kappale)
Maksamme velkaa on Artistit Auttavat Aasiaa–2005 -nimisen suomalaismuusikoista koostuneen ryhmän vuonna 2005 julkaisema single.
Singlen tuotto luovutettiin Suomen Punaiselle Ristille Aasian tsunamiuhrien auttamiseksi. Kappaleen säveltäneen ja sanoittaneen Juice Leskisen pyynnöstä myös tekijänoikeuskorvaukset annettiin Punaiselle Ristille. Levyn myyntihinta oli kolme euroa. Single nousi Suomen virallisen singlelistan ykköseksi heti julkaisunsa jälkeen viikolla 5/2005.
"Maksamme velkaa" -kappaleen levytti alun perin Apua! Orkesteri vuonna 1985. Tuolloin singlen myynnistä kertyneet varat annettiin Etiopian nälänhädän uhrien hyväksi. Vuonna 1985 mukana olleista artisteista Martti Syrjä ja Juha Torvinen ovat ainoat, jotka esiintyvät myös vuoden 2005 versiolla.
Kansojen ystävyyden yliopisto
Kansojen ystävyyden yliopisto () on Moskovassa toimiva vuonna 1960 perustettu yliopisto. Vuonna 1961 se nimettiin uudelleen Patrice Lumumban mukaan hänen kuolemansa johdosta, mutta alkuperäinen nimi otettiin käyttöön jälleen 1992 Neuvostoliiton hajoamisen myötä.
Yliopisto perustettiin kylmän sodan aikana ja sen alkuperäinen tarkoitus oli tarjota korkeakouluopetusta siirtomaaisäntien vallasta itsenäistyvistä kehitysmaista tuleville opiskelijoille. Kansojen ystävyyden yliopiston entisten opiskelijoiden joukossa on lukuisia valtionpäämiehiä eri puolilta maailmaa. Nykyään yliopistossa on noin 27 000 opiskelijaa kymmenessä eri tiedekunnassa.
Ben Smith (jääkiekkoilija)
Ben Smith (s. 11. heinäkuuta 1988 Winston-Salem, North Carolina, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-joukkue Adler Mannheimissa. Hän kasvoi Avonissa, Connecticutin osavaltiossa.
Ben Smith pelasi täydet neljä kautta yliopistojääkiekkoa NCAA:n Hockey East -sarjaan kuuluvassa Boston Collegen joukkueessa, jonka jäsenenä Smith voitti yliopistomestaruuden vuosina 2008 ja 2010 Frozen Four -turnauksessa. Vuoden 2010 finaaliturnauksessa Smith palkittiin "Most Outstanding Player" -kunniamaininnalla. Keväällä 2010 Smith teki Chicago Blackhawksin kanssa ammattilaissopimuksen ja pelasi kolme pudotuspeliottelua organisaation AHL-farmijoukkueessa, Rockford IceHogsissa. Smith pelasi enimmäkseen Rockfordissa myös seuraavat kolme loukkaantumisten sävyttämää kautta.
Smith pelasi ensimmäisen NHL-ottelun Chicago Blackhawksin paidassa 29. lokakuuta 2010 Marian Hossan loukkaannuttua. Samalla kaudella kertyi myös 7 ottelua NHL:n pudotuspeleissä Vancouver Canucksia vastaan. Smith teki pudotuspeleissä jatkoaikamaalin, joka siirsi sarjan ratkaisun seitsemänteen otteluun. Kaudella 2012–13 Smith pelasi yhden ottelun NHL:n runkosarjassa ja yhden ottelun pudotuspeleissä, kun hän jälleen nousi kokoonpanoon Marian Hossan tilalle. Tuo ainoa pudotuspeliottelu oli Boston Bruinsia vastaan finaalisarjassa, jonka Blackhawks voitti otteluvoitoin 4–2. NHL:n sääntöjen mukaan yksi pelattu finaaliottelu riitti Smithin nimen kaivertamiseen Stanley Cupin kylkeen voittajajoukkueen jäsenenä. Kaudesta 2013–14 lähtien Smith on kuulunut Blackhawksin vakiokokoonpanoon. Smith voitti Yhdysvaltain maajoukkueessa MM-pronssia jääkiekon MM-kisoissa 2015. Hän pelasi tunauksessa kaikki 10 ottelua ja teki niissä 2 maalia.
Jimmy Träskelin
Jimmy Träskelin (14. helmikuuta 1984 Tammisaari) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, huuliharpisti ja kielisoitinten soittaja, graafikko, pedagogi, valokuvaaja, Kansanmusiikki-instituutin julkaisupäällikkö ja Kantele-lehden päätoimittaja.
Träskelin valmistui vuonna 2011 Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulusta kansanmusiikkipedagogiksi pääaineenaan huuliharppu. Tällä hetkellä Träskelin vaikuttaa yhtyeissä The Worn Soles sekä Jimmy Träskelin & Co. Esikoissoololevy "Tuulisen kylän poika" julkaistiin heinäkuussa 2011. Graafikkona Träskelinin erikoisalaa ovat esim. levynkannet sekä keikkajulisteet. Huuliharppupedagogiikan saralla Träskelin on vuonna 2009 yhdessä tohtori Jouko Kyhälän kanssa tehnyt "Pelti polskia laulaa - Kansanmusiikkia blueshuuliharpulle" -oppaan. Vuonna 2012 Träskelin toteutti ensimmäisen oman laajemman valokuvanäyttelynsä nimeltä "Uusin äänin suloisin - Kanteleensoittajien muotokuvat". Valokuvat olivat esillä muun muassa Helsingin Musiikkitalossa.
Ecuadorinviidakkohaukka
Ecuadorinviidakkohaukka ("Leucopternis occidentalis") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Ecuadorissa ja Perussa. Sen lukumääräksi esitetään alle tuhat aikuista yksilöä, mutta määrä on pienenemässä sen elinalueiden hävittämisen vuoksi, ja siksi se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat ja kosteat lähinnä ikivihreät metsät.
Sen koko on 45–48 cm. Se on keskikokoinen mustavalkoinen haukka. Aikuisen peitinhöyhenet ja siivet ovat mustat. Pää ja niska ovat harmaat valkoisin juovin. Pyrstö on valkoinen, ja siinä on leveä musta raita kärjen alapuolella. Linnun alapuoli on valkoinen, jalat keltaiset. Nuoret linnut ovat ruskeampia päältä, ja niiden peitinhöyhenissä on tummia raitoja. Sen ääni on voimakas karhea kirkuna, joka usein toistuu, etenkin lennossa.
Jussi Penttala
Jussi Penttala (s. 9. lokakuuta 1993) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän edustaa Freestyleseura Moebiusta..
Penttala saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa parikumparelaskussa Jyväskylässä 2011 ja kumparelaskussa Valmalencossa 2012. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli kumparelaskussa 16:s ja parikumpareissa 17:s Deer Valleyssa 2011, kumparelaskussa 18:s ja parikumpareissa 19:s Voss-Myrkdalenissa 2013 sekä yhdeksäs kumparelaskussa ja viidestoista parikumpareissa Kreischbergissä 2015. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli kumparelaskussa 27:s.
Penttala kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Suomulla joulukuussa 2009 sijoittuen kumparelaskussa 31:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai seuraavan päivän kumparelaskukilpailussa oltuaan neljästoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Åren parikumparelaskussa maaliskuussa 2012. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijoituksensa.
Jimi Salonen
Jimi Salonen (s. 3. lokakuuta 1994) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee kumparelaskussa ja parikumpareissa. Hän on kotoisin Muuramesta, on opiskellut Rukan alppikoulussa ja edustaa Jyväskylän Freestyleseuraa. Salonen on kumparelaskun suomenmestari vuodelta 2015. Tästä saavutuksesta hänet palkittiin Muuramen kunnan lahjoittamalla stipendillä.
Salonen sijoittui nuorten MM-kilpailujen kumparelaskussa neljänneksi Jyväskylässä 2011 sekä viidenneksi Valmalencossa 2013 ja 2014. Aikuisten MM-kilpailuissa hän oli parikumparelaskussa kahdeksas Vossissa 2013 ja neljästoista Kreischbergissa 2015. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui kumparelaskussa 18:nneksi.
Salonen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 21:s Åren kumparelaskukilpailussa maaliskuussa 2012. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kuudes Calgaryn kumparelaskussa tammikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Deer Valleyn parikumparelaskussa 6. helmikuuta 2016. Kumparelaskun maailmancupkilpailussa hän on ollut parhaimmillaan neljäs Deer Valleyssa helmikuussa 2016.
Hän on voittanut Euroopan cupin kumparelaskukilpailun La Rosieressa helmikuussa 2013. Hän on sijoittunut Euroopan cupin kilpailuissa lisäksi neljä kertaa toiseksi ja kuusi kertaa kolmanneksi. Hän sijoittui kumparelaskun Euroopan cupin kokonaiskilpailussa neljänneksi kaudella 2011–2012.
Paasiarkku
Paasiarkku on kivipaasista tai hiekkakivilaatoista tehtyjä arkkumainen neoliittisen kivikauden hautarakenne. Paasiarkuissa voi olla joko pääty- tai sivupaadet tai molemmat. Hautaushetkellä paasiarkussa on voinut olla myös puinen arkku. Vainaja on myös voinut olla kiedottu esimerkiksi eläimen taljaan. Paasiarkkuja on tasaisen maan alla, maakummussa tai kiviröykkiössä. Niitä on voitu käyttää myös polttohautauksessa ja sijoittaa siihen vainajan luut. Paasiarkkuja on tavattu esihistoriallisista löydöistä. Niiden jäännöksiä on vielä joissakin tutkimattomissa hautaröykkiössä sekä esimerkiksi Raumalla Sammallahdenmäessä yhdessä Volter Högmanin 1800-luvulla tutkimusten jälkeen rekonstruoimassa hautaröykkiössä.
Euran Lähteenmäessä on paasiarkku, joka on 23 metriä laajassa kiviröykkiössä. Arkun ympärillä on yhdeksän metrin pituinen kylmämuuraus. Paasiarkuista pienimmät ovat olleet 1,2 metrisiä. Vainajan mittaisia, parimetrisiä paasiarkkuja on löydetty koko pronssikauden ajalta, ja tapaa on siten käytetty polttohautauksen rinnalla.
Paasiarkku on ollut käytössä yleisesti Euroopassa ja myös Suomessa.
Korpinpolska
Korpinpolska on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut suomalais-ruotsalainen näytelmäelokuva. Sen käsikirjoitti, ohjasi, kuvasi ja tuotti Markku Lehmuskallio. Elokuva oli hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa ja ensimmäinen näytelmäelokuvansa.
"Korpinpolska" sai ensi-iltansa helmikuussa 1980 Berliinin elokuvajuhlilla. Suomen-ensi-ilta oli 14. maaliskuuta ja Ruotsin 5. toukokuuta 1980. Elokuva esitettiin samana vuonna myös Chicagon ja New Yorkin elokuvajuhlilla sekä Japanissa.
Ensimmäiset puoli tuntia elokuva keskittyy kuvaamaan Oulangan kansallispuiston maisemia ja luonnon tapahtumia eri vuodenaikoina. Vähitellen kehkeytyvä tarina kertoo avioparista ja vanhasta miehestä, jotka asuvat Suomen syrjäseudulla. Nuori aviomies kulkee metsällä vain sen verran, että kykenee elättämään itsensä ja vaimonsa. Hän asettaa eläimille kiellettyjä ansoja, joista joutuu hankauksiin viranomaisten kanssa. Tietyömiehet kaatavat alueen metsää, ja ristiriidat perinteisen elämänmuodon ja nykyajan välillä kärjistyvät.
Elokuva sai parhaan työryhmän Jussi-palkinnon. Se sai kunniamaininnan Berliinin elokuvajuhlilla ja tuomariston erikoismaininnan Cannesin elokuvajuhlien kilpailusarjassa 1980. Kansainvälinen katolinen elokuvaraati (Office Catholique Internationale du Cinéma, OCIC) antoi elokuvalle erikoissuosituksensa.
Mikael Fränti kritisoi Projektio-lehdessä 2/1980 "Korpinpolskan" kahtiajakautunutta rakennetta. Hänen mukaansa elokuvan alkupuolen luontokuvaus on taitavaa, Lehmuskallion jo lyhytelokuvassa "Pohjoisten metsien äänet" vakiinnuttamaa tyyliä aitoine äänineen, kun taas loppupuolen ihmiskuvaus on hänestä dramaturgisesti kankeaa ja jopa pitkäveteistä. Fränti kuvaa elokuvan yleistunnelmaa pessimistiseksi.
Kolmmesoaivi
Kolmmesoaivi, Kolmisoaivi (saam. "Golmmessoaivi") on tunturi Lapissa Suomen koillisrajalla. Sen korkeus on 379 metriä. Siinä yhtyvät Suomen ja Norjan raja sekä Utsjoen ja Inarin kunnanraja.
Paavo Komi
Paavo Vilho Komi (2. joulukuuta 1939 Kauhajoki – 10. lokakuuta 2018 Uurainen) oli suomalainen fysiologi. Hän oli vuosina 1980–1990 Jyväskylän yliopiston liikuntafysiologian professori ja vuosina 1990–2005 biomekaniikan professori. Hänen tutkimusalaansa olivat liikuntafysiologia, -biologia ja biomekaniikka. Komilla oli keskeinen asema Jyväskylän yliopiston liikuntabiologisen tutkimuksen kehittämisessä kansainväliseksi huippuyksiköksi. Siihen liittyi esimerkiksi tietokoneen ja voimalevyanturin hankkiminen. Komi osallistui myös huippu-urheilun kehittämiseen muun muassa tutkimalla mäkihypyn biomekaniikkaa.
Komi johti ICSSPE-liikuntatutkimusjärjestöä vuosina 1991–1996. Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean lääketieteellisen komission jäsen vuosina 1983–2003 sekä KOK:n Sport for all -komission jäsen vuodesta 2000. Hän julkaisi noin 450 tieteellistä kirjoitusta fysiologian, liikuntafysiologian, biomekaniikan ja urheilulääketieteen alalta. Komi promovoitiin yhteensä seitsemän yliopiston kunniatohtoriksi.
Komin urasta on julkaistu Arto Terosen ja Jouko Vuolteen kirjoittama elämäkerta "Suoralta ei voi oikaista" vuonna 2014.
Jaakko Kontio
Kaarlo Jaakko Juhani Kontio (1. huhtikuuta 1924 Kymi – 18. toukokuuta 2016) oli suomalainen arkkitehti. Hän toimi Alvar Aallon toimistopäällikkönä vuosina 1955–1960 ja Helsingin kaupunginarkkitehtina 1962–1963. Hän suunnitteli yhdessä Kalle Räikkeen kanssa useita julkisia rakennuksia. Hänellä oli yhteinen toimisto myös arkkitehti Seppo Kilpiän kanssa nimellä Arkkitehtitsto Kontio–Kilpiä–Valjento Oy. Sen liiketoiminta siirtyi syyskuussa 2003 AMFI Arkkitehdit Oy:lle.
Petri Jaakkola
Petri Jaakkola (s. 28. joulukuuta 1977 Kouvola) on suomalainen pääsarjauransa lopettanut koripalloilija, joka on pelaajauransa jälkeen toiminut koripallovalmentajana. Vuodesta 2012 lähtien hän on ollut Joensuun Katajan apuvalmentaja.
Jaakkola syntyi Kouvolassa ja on Kouvojen kasvatti. Hän nousi seuran edustusjoukkueeseen kaudella 1998–1999, jolloin seura voitti sekä Suomen-mestaruuden että Suomen cupin. Seuraavalla kaudella Jaakkola valittiin sarjan parhaaksi kuudenneksi pelaajaksi. Tilastollisesti hänen paras pääsarjakautensa oli kausi 2001–2002, jolloin hän teki 13,1 pistettä ja otti 3,1 levypalloa ottelua kohden.
Jaakkola edusti Kouvoja vuoteen 2003 asti, jolloin hän siirtyi Joensuun Katajaan. Hän voitti seuran kanssa SM-pronssia kaudella 2004–2005. Jaakkola siirtyi kahden pelikauden jälkeen takaisin Kouvoihin, jossa hän lopetti pääsarjauransa kauden 2005–2006 jälkeen.
Makasiini (lehti)
Makasiini oli Yhtyneitten Kuvalehtien vuonna 1978 perustama sisustukseen ja asumiseen keskittynyt aikakauslehti. Sen päätoimittajana 1978–1984 oli Sirkku Uusitalo. Lehti siirtyi A-lehdille 1984 ja sulautettiin "Avotakkaan" 1990.
"Makasiini" syntyi vuonna 1978, kun Yhtyneiden kolmen lehden – "Tee itse" (ent. "Omin Käsin"), "Kasari" ja "Pientalo Omakoti" – toimitukset yhdistettiin tekemään uutta asumisen ja sisustamisen lehteä, joka olisi helpommin lähestyttävä kuin kilpaileva "Avotakka". Päätoimittaja Sirkku Uusitalon johdolla lehti onnistuikin kasvattamaan levikkinsä yli 100 000 kappaleeseen.
"Makasiinin" toimitus työskenteli ensin muiden Yhtyneiden lehtien kanssa Hietalahdenrannassa, mutta muutti pian "Muoti + Kauneus" -lehden kanssa Kalevankadun päähän, sittemmin purettuun Valion vanhaan meijeriin. Kolmas osoite oli entisen kaapelitehtaan kortteli Pursimiehenkadun ja Merimiehenkadun välissä.
"Makasiinin" osti Yhtyneiltä vuonna 1984 kilpailija A-lehdet Oy. Yhtyneet sai A-lehdiltä vastikkeeksi lopetettavan "Jaana"-naistenlehden tilaajarekisterin. A-lehdet sulautti "Makasiinin" omaan sisustuslehteensä "Avotakkaan" 1990.
Toivolanrannan yhtenäiskoulu
Toivolanrannan yhtenäiskoulu on Seinäjoen kaupungin peruskoulu, joka toimii Peräseinäjoen keskustassa. Koulun toiminta-ajatuksena on tarjota oppilaille yhtenäinen peruskoulu koko perusopetuksen ajaksi ensimmäisestä luokasta yhdeksänteen luokkaan asti. Oppilasmäärä on n. 300 ja henkilökuntaa n. 40. Hallinnollisesti Toivolanrannan yhtenäiskouluun kuuluu Haapaluoman varhaiskasvatuskeskus, jossa oppilaita opiskelee luokka-asteilla 0,1 ja 2. Oppilailla on mahdollisuus jatkaa opintojaan peruskoulun jälkeen vaivattomasti lukiotasolle, sillä Seinäjoen lukion Etelä-Seinäjoen toimipiste toimii yhtenäiskoulun kanssa samassa pihapiirissä.
http://www.seinajoki.fi/varhaiskasvatusjakoulutus/perusopetus/yhtenainenperuskoulu_2/toivolanrannanyhtenaiskoulu.html
Seppo Konttinen (ekonomi)
Seppo Sakari Konttinen (3. elokuuta 1930 Käkisalmi – 17. lokakuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja ekonomi. Hän oli Osuuspankkien Keskuspankin (OKO) pääjohtaja vuosina 1967–1984.
Konttinen kirjoitti ylioppilaaksi 1950, valmistui ekonomiksi 1954 ja lainopin kandidaatiksi 1955 sekä sai varatuomarin arvon 1959. Hän tuli OKO:n palvelukseen lakimieheksi vuonna 1956 ja toimi osastopäällikkönä 1961–1963. Hän toimi Teollistamisrahaston toimitusjohtajana vuosina 1963–1966 ja siirtyi 1967 OKO:n pääjohtajaksi. Pankki oli tuolloin konkurssin partaalla rahoitettuaan taloudellisesti kannattamattomia Mekesiä ja Tikkakoskea, mutta Konttinen sai yhtiöt saneerattua takaisin kannattaviksi ja auttoi siten myös OKO:n uudelleen jaloilleen. Hänen pääjohtajakaudellaan osuuspankit saivat aiempaa vahvemman jalansijan kaupungeissa, sitä ennen niiden pääpainopiste oli ollut maaseudulla. Konttinen jäi varhaiseläkkeelle 53-vuotiaana.
Konttinen oli myös Maa- ja teollisuuskiinteistöpankin toimitusjohtaja vuosina 1967–1972 ja sen johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1967, Sponsor Oy:n johtokunnan jäsen vuodesta 1967, Talouselämä Oy:n johtokunnan jäsen 1967–1971 sekä Aura-yhtiöiden hallintoneuvoston jäsen 1967–1971. Hän oli opiskeluaikanaan ainejärjestö Pykälän puheenjohtaja vuonna 1955, Keskisuomalaisen Osakunnan kuraattori 1957–1960 ja Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan varapuheenjohtaja 1959–1961. Konttinen oli lisäksi Suomen Nykyaikaisen 5-ottelun Liiton puheenjohtaja vuosina 1969–1974 ja kuului Suomen Kulttuurirahaston säätiön, Liikesivistysrahaston ja Maanpuolustuksen tuki ry:n hallituksiin sekä Veronmaksajain Keskusliiton valtuuskuntaan.
Yleinen topologia
Yleinen topologia on matematiikassa topologian haara, jossa käytetään joukko-opin perusasioita ja konstruktioita. Se on monen muun topologian haara perusta, kuten differentiaalitopologian, geometrisen topologian ja algebrallisen topologian. Toinen yleisen topologian nimitys on pistejoukkotopologia.
Pistejoukkotopologian peruskäsitteitä ovat "jatkuvuus", "kompaktius" ja "yhtenäisyys". Intuitiivisesti jatkuvat funktiot yhdistävät lähellä olevat pisteet toisiin lähellä oleviin pisteisiin. Kompaktit joukot voidaan peittää äärellisen monella avoimella joukolla, ja yhtenäisiä joukkoja ei voida jakaa kahteen osaan, jotka ovat kaukana toisistaan.
Metriset avaruudet ovat tärkeä luokka topologisia avaruuksia, missä pisteiden välisiä etäisyyksiä mitataan epänegatiivisella luvulla.Tätä etäisyys-funktiota kutsutaan metriikaksi. Usein metrisessä avaruuksissa topologiset todistukset ovat helpompia kuin yleisissä topologisissa avaruuksissa, ja monet tavalliset topologiset avaruudet ovat metristyviä.
Uolevi Konttinen
Kauko Uolevi Konttinen (23. joulukuuta 1912 – 13. kesäkuuta 2004) oli suomalainen tekniikan tutkija ja professori. Hän oli Valmetin Rautpohjan tehtaan palveluksessa 1938–1969 ja vuodet 1969–1980 Oulun yliopiston koneensuunnitteluopin professori. Hän kehitti raskaan metalliteollisuuden koneita ja uranuurtajana aloitti Suomessa yleisen koneensuunnittelun opetuksen ja tutkimuksen.
Slender Man
Slender Man (myös "Slenderman", ) on kuvitteellinen hahmo, internet-meemi ja creepypastahahmo, jonka loi Eric Knudsen (tunnetaan myös nimellä Victor Surge) vuonna 2009. Slenderman on mustaan pukeutunut pitkä mies, jolla on piirteettömät kasvot ja toisinaan lonkerot selässä. Slendermanin kerrotaan sieppaavan lapsia.
Hahmon pohjalta on luotu selviytymiskauhupelisarja, jonka osia ovat "" (2012) ja "" (2013).
Vuonna 2014 kaksi 12-vuotiasta tyttöä Waukeshan kaupungissa Wisconsinissa Yhdysvalloissa yrittivät tappaa ystävänsä, koska ajattelivat sen miellyttävän Slendermania. Samana vuonna naamioitunut teinityttö puukotti äitiään Ohiossa Yhdysvalloissa aiemmasta tapauksesta vaikutteita saaneena.
Slender Manista on tekeillä samanniminen elokuva, jonka suunniteltu ensi-ilta on 18. toukokuuta 2018 ja jonka ohjaa ranskalais-amerikkalainen Sylvain White osin Victor Surgen laatiman käsikirjoituksen pohjalta. Pääosissa ovat Jaz Sinclair, Joey King, Julia Goldani Telles, Annalise Basso ja Kevin Chapman.
Karbanioni
Karbanioni on orgaaninen anioni, jolla on parillinen määrä elektroneja ja negatiivinen varaus ja vapaa elektronipari hiiliatomilla. Karbanionia voidaan pitää vastaavan hiilivetyn konjugaattiemäksenä. Karbanioneja esiintyy eräissä reaktioissa reaktiivisina välituotteina.
Karbanionin rakenne riippuu hiiliatomin hybridisaatiosta ja konjugaatiosta muiden ryhmien välillä. Useimpien yksinkertaisten alkyylikarbanionien rakennetta ei ole pystytty vielä selvittämään, mutta ne ovat todennäköisimmin sp-hybridisoituneita ja rakenteeltaan tetraedrisiä. Metyylianionin rakenne kaasumaisessa olomuodossa on kuitenkin selvitetty ja tämä karbanioni on sp-hybridisoitunut ja rakenteeltaan tetraedri. Eräät konjugoituneet karbanionit ovat rakenteeltaan tasomaisia. Karbanionin stabiilius riippuu negatiivisen varauksen omaavan hiilen hybridisaatiosta. Stabiilius pienenee järjestyksessä sp-hybridisaatio > sp-hybridisaatio > sp-hybridisaatio. Myös hiiliatomin substituutioaste vaikuttaa stabiiliuteen: primääriset karbanionit ovat stabiileimpia, tertiääriset vähiten. Substituution merkitys on kuitenkin vähäisempää kuin karbokationeilla.
Karbanionin stabiiliuteen vaikuttavat myös muut rakenteelliset seikat. Resonanssimuodot voivat stabiloida karbanioneja ja näin on esimerkiksi enolaattien ja allyylisten sekä bentsyylisten karbanionien tapauksessa. Myös eräät aromaattisen karbanionit ovat suhteellisen stabiileja. Muita karbanioneja stabiloivia tekijöitä ovat läheiset elektroneja puoleensavetävät elektronegatiiviset ryhmät kuten nitroryhmä, tai karbonyyliryhmä tai viereinen fosfori- tai rikkiatomi. Fosfori- ja rikkiatomin aiheuttaman stabiloinnin mekanismia ei täysin tunneta ja aikaisemmin arveltiin tämän johtuvan rikin ja fosforin tyhjän d-orbitaalin ja hiilen vapaan elektroniparin välisistä vuorovaikutuksista.
Karbanionit ovat emäksisiä ja nukleofiilisiä yhdisteitä. Ne reagoivat muun muassa nukleofiilisellä substituutiolla, erityisesti SN-mekanismilla, ja additioreaktioilla. Karbanioni on välituote myös E1cB-mekanismilla tapahtuvissa eliminaatioreaktioissa.
Lohijoki
Lohijoki () on Ääniseen laskeva joki Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 25 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 302 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Äänisenrannan piirin Lohijärvestä (ven. "Lososinoje"), virtaa kiemurrellen kohti koillista ja laskee Äänisen Petroskoinlahteen Petroskoin kaupungin alueella. Tärkein sivujoki on Mašozerka.
Aikaisemmin Lohijoki oli nimensä veroinen, mutta nykyään se on pahasti saastunut. Vuonna 1703 sen suulle perustettiin Suojun (Pietarin) asetehdas, josta Petroskoin kaupunki on saanut alkunsa. Vuonna 1910 joen suuhun rakennettiin vesivoimalaitos.
Vornasuo
Vornasuo () on kaupunkikunta ja kaupunkityyppinen taajama Venäjällä Leningradin alueella Tusinan piirissä. Vornasuo sai kaupunkityyppisen taajaman statuksen vuonna 1949. Vuonna 2013 taajamassa oli 6 446 asukasta ja koko kunnassa 6 765 asukasta.
Naapurikuntia ovat pohjoisessa Possai ja Punaporu, koillisessa Uljana, idässä Tusina, etelässä Liissilä ja lännessä Hatsinan piiri.
Vornasuon kuntaan kuuluu Vornasuon taajaman lisäksi yhdeksän kylää: Kaipala tai Kaipola (Кайболово, "Kaibolovo"), Kuninkaala (Куньголово, "Kungolovo"), Myza (Мыза), Novaja (Новая), Osmola (Новолисино, "Novolisino"), Pohi (Поги, "Pogi"), Rampala (Рамболово, "Rambolovo"), Riinilä tai Riinelä (Рынделево, "Ryndelevo") ja Suonpää (Шумба, "Šumba").
Purppuraselkämedestäjä
Purppuraselkämedestäjä ("Anthreptes longuemarei") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Purppuraselkämedestäjää tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Australianrausku
Australianrausku ("Dipturus australis") on eteläinen rustokalalaji.
Australianrausku on rauskuksi pieni, korkeintaan 50–60 senttimetriä pitkä. Se on väriltään oranssinruskea.
Laji esiintyy Australiaa ympäröivissä merissä. Se elää enimmäkseen hiekkaisilla ja mutaisilla merenpohjilla, mutta ei kuitenkaan noin 150 metriä syvempänä.
Hedelmöitys on sisäinen ja munat lasketaan hiekkaiselle tai mutaiselle pohjalle. Tämä laji syö äyriäisiä ja nilviäisiä.
Violettimedestäjä
Violettimedestäjä ("Anthreptes orientalis") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Violettimedestäjää tavataan Itä-Afrikassa. Sitä on kuvattu pääasiassa yleiseksi, vaikkakin Keniassa harvinaiseksi. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Isoviolettimedestäjä
Isoviolettimedestäjä ("Anthreptes neglectus") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Isoviolettimedestäjää tavataan Keniassa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu harvinaisesta paikallisesti yleiseksi. Sen kannankehitys on laskeva, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sinipyrstömedestäjä
Sinipyrstömedestäjä ("Anthreptes aurantius") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Sinipyrstömedestäjää tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Päiväntasaajan Guineassa. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa harvinainen, vaikkakin Gabonissa yleinen. Sen kannankehitys on laskeva, mutta lajin ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Taika (lehti)
Taika-lehti on suomalainen askartelulehti. Taika-lehti perustettiin vuonna 2005 ja sen päätoimittajina toimivat Anu Turu (lapset ja nuoret) ja Viivi Vatanen (aikuiset). Lehti oli suosittu askartelijoiden lisäksi koulujen ja lastentarhojen parissa. Ihana-lehteä julkaiseva Inspia Oy osti Taika-lehden julkaisuoikeudet Storia Kustannus Oy:ltä syksyllä 2018. Vuoden 2019 alusta lehdet yhdistyivät yhdeksi julkaisuksi jatkaen Ihana-nimellä. Lehteä luotsaa Ihana-lehden julkaisija ja päätoimittaja Kaarina Korventaka. Ihana-lehti on erikoistunut askarteluun ja ohjeissa on huomioitu materiaalien halpuus ja helppo saatavuus. Sisällössä käytetään paljon kotimaasta saatavia materiaaleja ja kierrätystavaraa.
Pikkumedestäjä
Pikkumedestäjä ("Anthreptes seimundi") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Pikkumedestäjää tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
John Dickinson
John Dickinson (8. marraskuuta 1732 Talbotin piirikunta, Maryland – 14. helmikuuta 1808 Wilmington, Delaware) oli yhdysvaltalainen poliitikko, jolla oli merkittävä rooli Amerikan vallankumouksessa. Yleiseen mielipiteeseen vaikuttaneiden kirjoitustensa vuoksi hänet tunnetaan lempinimellä ”vallankumouksen kynämies” ().
Marylandissa syntynyt ja Delawaressa varttunut Dickinson suoritti lakiopintoja Lontoon Middle Templessä ja toimi sen jälkeen asianajajana Philadelphiassa ennen ryhtymistään poliittiseksi vaikuttajaksi. Hän edusti Pennsylvanian siirtokuntaa vuoden 1765 leimaverolain vastustajien leimaverokongressissa, ja laati kongressin julkilausuman oikeuksista ja vääryyksistä. Kuuluisaksi Dickinson tuli kirjoitettuaan vuosina 1767–1768 useissa lehdissä ilmestyneen kirjoitussarjan ”Letters from a Farmer in Pennsylvania, to the Inhabitants of the British Colonies”, jossa vastustettiin tullimaksuja lisänneitä Townshendin lakeja. Kirjoitussarja auttoi kääntämään yleisen mielipiteen kyseisiä lakeja vastaan. Kirjoitukset julkaistiin salanimellä "A Farmer" (”eräs maanviljelijä”).
Dickinson edusti Pennsylvaniaa ensimmäisessä ja toisessa mannermaakongressissa 1774–1776. Hän kirjoitti eräitä kongressin hyväksymiä julistuksia ja auttoi valmistelemaan ensimmäistä luonnosta konfederaatioartikloiksi eli Yhdysvaltain ensimmäiseksi perustuslaiksi. Heinäkuussa 1776 Dickinson äänesti Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen hyväksymistä vastaan, sillä hänestä oli vielä etsittävä sovintoa Britannian kanssa. Lisäksi hänen mielestään ennen itsenäiseksi julistautumista olisi luotava keskushallinto ja varmistettava ulkomainen apu. Sittemmin hän kuitenkin liittyi Pennsylvanian miliisijoukkoihin, joissa yleni prikaatinkenraaliksi.
Dickinson toimi 1781–1782 Delawaren ja 1782–1785 Pennsylvanian osavaltion presidenttinä. Hän osallistui vuoden 1787 perustuslailliseen konventtiin ja puolusti julkisuudessa siellä hyväksyttyä perustuslakia nimimerkillä "Fabius".
Viherselkämedestäjä
Viherselkämedestäjä ("Anthreptes rectirostris") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Viherselkämedestäjää tavataan Länsi-Afrikan eteläosista Keniaan ja Angolaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suojelusenkeli (romaani)
Suojelusenkeli on vuonna 2014 julkaistu Arto Luukkasen esikoisromaani. Historiantutkija Luukkasen vakoilutrilleri kertoo Viktor Vladimirovin roolista "märkien operaatioista" eli salamurhista vastanneella KGB:n osastolla.
Kirjan julkistamistilaisuudessa tuolloin eduskunnan pääsihteerinä toiminut, entinen Suojelupoliisin johtaja Seppo Tiitinen kertoi tienneensä Vladimirovin sabotööritaustasta jo vuonna 1978, heti astuttuaan virkaansa.
Punavyömedestäjä
Punavyömedestäjä ("Anthreptes rubritorques") on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punavyömedestäjää tavataan pienellä ja hajanaisella alueella Tansanian itäosissa. Lajin populaation arvellaan olevan 2 500–9 999 yksilöä, ja sitä pidetään yleisenä vain osissa Usambaran vuoristoa. Muut punavyömedestäjän esiintymisalueet ovat suojeltuja, mutta Usambarassa lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen. Punavyömedestäjän uskotaan olevan vähenemässä ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Peep Koort
Peep Koort (28. toukokuuta 1920 Tartto – 2. kesäkuuta 1977 Tallinna) oli virolaissyntyinen kasvatustieteilijä ja agronomi. Hän toimi Uppsalassa ILU-instituutin johtajana 1961–1970 ja Helsingin yliopiston kasvatus- ja opetusopin professorina 1964–1977. Hän julkaisi oppikirjoja. muun muassa "Kasvatus ja suunnittelu" (Gaudeamus, 1973).
Hänen isänsä oli taiteilija Jaan Koort.
Liuskamaneetit
Liuskamaneetit "(Lobata)" on kampamaneettien lahko, joka kuuluu lonkeromaneettien luokkaan. Erityispiirteenä lahkon kampamaneeteilla on lyhyet lonkerot muihin kampamaneeteihin verrattuna ja siivekkeet, jotka ovat ruumiin sivuilla. Liuskamaneettien keskipituus on noin 25 cm. Amerikankampamaneetti "Mnemiopsis leidyi" on paljon huolta aiheuttanut vieraslaji Euroopassa.
Lahkon erityispiirre on pari lihaksikkaita kuppimaisia siivekkeitä, jotka reunustavat kehoa ja ulottuvat suuaukon ulkopuolelle. Pienet lonkerot alkavat suuaukon ympäriltä ja sijoittuvat siivekkeiden sisäpuolelle. Suuaukon molemmilla puolilla sijaitsevat läpät auttavat lisäksi ohjaamaan vettä ja sen mukana ravintoa liuskamaneetin suuhun..
Pilvilinna (vuoden 1970 elokuva)
Pilvilinna on Sakari Rimmisen ohjaama suomalaiselokuva, joka sai ensi-iltansa 1970. Elokuva perustuu Meri Kurenniemen alkuperäisaiheeseen, ja sen käsikirjoittivat Rimminen ja Kurenniemi yhdessä. Miespääosaa esittää valokuvaajana sittemmin tunnetuksi tullut nuori Erik Uddström. Elokuva kuvattiin mustavalkoiselle 16 millimetrin filmille.
Fantasiaa, totuuselokuvaa ja dokumenttia sekoittavassa tarinassa nuori kulkuri Erik rantautuu soutuveneellä maailmanmatkoiltaan ja ryhtyy jatkamaan koulunkäyntiään. Uusia tuulia kouluun halajavasta Erikistä tulee koululaisten kapinaliikkeen kärkihahmo.
"Pilvilinnan" ensi-ilta-arviot olivat enimmäkseen varsin nuivia, mutta Pirjo Honkasalon kuvausta kehuttiin ja Sakari Rimmistä pidettiin kiinnostavana tulokkaana. Paula Talaskivi suhtautui myönteisimmin ja piti elokuvaa innoittavana ja mukaansa tempaavana.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen murskaa "Pilvilinnan": ”Pitkätukkainen vätys ja jäkättävä herrastyttö nuuskivat muutosten tuulia. Sietämättömän avuton ja tökerö yritelmä roikkuu nuorisoelämän ulkoisissa trendi-ilmiöissä.” Hän antaa elokuvalle yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.