hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Teflon Don (albumi)
Teflon Don on rap-artisti Rick Rossin 20. heinäkuuta 2010 julkaistu neljäs studioalbumi.
Albumilta on julkaistu neljä singleä. Ensimmäinen single "Super High" julkaistiin toukokuussa 2010. Singlellä vieraili Ne-Yo. Toinen single "B.M.F. (Blowin’ Money Fast)" julkaistiin kesäkuussa 2010. Tällä singlellä vieraili Styles P. Kanye West vieraili albumin kolmannella, "Live Fast, Die Young", singlellä, joka julkaistiin heinäkuussa 2010. Albumin neljäs ja viimeinen single, "Aston Martin Music", julkaistiin 5. lokakuuta 2010. Tällä vierailivat Drake ja Chrisette Michele.
Albumin nimi on saanut vaikutteita John Gotti -nimisestä mafiososta, jota toisinaan kutsuttiin nimellä "Teflon Don".
Jääpallon Ruotsin cup
Jääpallon Ruotsin cup () on vuosittain järjestettävä, kaikille Ruotsin jääpalloliiton jäsenseuroille avoin jääpallokilpailu Ruotsissa. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2005. Ruotsin cup sisältää karsintaturnaukset ja lopputurnauksen, jotka pelataan ennen sarjakauden alkua.
Ruotsin jääpalloliitto järjesti jääpallon Ruotsin cupin ensimmäisen kerran syksyllä 2005. Vuonna 2006 kilpailussa otettiin käyttöön karsinnat, jotka pelattiin kalenterivuoden alussa. Lopputurnaus pelattiin edelleen lokakuussa ennen sarjakauden alkamista. Vuoden 2010 Ruotsin cupiin karsinnat siirrettiin pelattaviksi syksyllä ennen lopputurnausta.
Misery Business
Misery Business on Paramoren ensimmäinen julkaistu single heidän toiselta albumiltaan "Riot!". ”Misery Business” -musiikkivideo on Paramoren kolmas video, jonka on ohjannut Shane Drake. Video oli ehdolla vuoden 2007 Kerrang! Awards -palkintogaalassa parhaan videon kategoriassa, mutta palkinnon voitti Fall Out Boyn kappaleen ”This Ain’t a Scene, It’s an Arms Race” musiikkivideo.
Single ja video on esiintynyt peleissä "Saints Row 2", "NHL 08" ja "Guitar Hero World Tour".
Kesäkuussa 2007 ”Misery Business” oli "Billboard Hot 100" -listalla 99. sijalla. Seuraavalla viikolla kappale nousi 13 paikkaa 86:nneksi. Syyskuussa single oli noussut sijalle 34, missä se pysytteli tammikuuhun 2008. Tämän jälkeen single nousi edelleen ja nappasi 31. sijan. Kappale nousi tämänkin jälkeen vielä sijalle 26, mistä se ei sitten enää noussut. "Hot Modern Rock Tracks" -listalla se nappasi 3. sijan, kun taas "iTunes chart" -listalla se sijoittui 7. sijalle. 17. syyskuuta 2008 single myi platinaa Yhdysvalloissa myyden yli miljoona kopiota.
Single sijoittui 17. sijalle Britannian singlelistalla. Se on myös Paramoren ensimmäinen single, joka on päässyt listoille Britanniassa.
”Misery Business” sijoittui Hollannin Top 40 -listalla sijalle 28 ja Suomessa sijalle 23. Saksan Top 40 -listalla se sijoittui sijalle 12.
Vuonna 2007 aikakauslehti Alternative Press nimesi singlen musiikkivideon ”vuoden videoksi”.
Musiikkivideo kuvattiin Reseda High Schoolissa Los Angelesissa 21. joulukuuta 2006. Musiikkivideolla esiintyy koulua sekä yhtyeen soittoa. Musiikkivideon on ohjannut Shane Drake, joka on ohjannut myös Paramoren edelliset videot ”Pressure” ja ”Emergency”. Näyttelijä Amy Paffrath esiintyy kiusaajan roolissa.
Video alkaa yhtyeen soitolla huoneessa, jonka seinät ovat täynnä ”RIOT!”-tekstejä (viitaten albumin nimeen). Kuva siirtyy high schooliin, missä runsaasti meikannut tyttö sinisessä asussa tekee erilaisia kiusantekoja koulutovereilleen. Välillä kuvataan yhtyeen soittoa. Lopulta näytetään, kuinka yhtye astuu ulos luokkahuoneesta ja näkee tytön käytävällä. Hayley Williams ottaa tytön rintaliiveihin piilotetut täytteet ja heittää ne menemään. Tämän jälkeen hän ottaa vessapaperia ja pyyhkii tytön meikit pois, vaikka osa niistä leviääkin tytön naamalle. Videon lopussa yhtye kävelee pois käytävää pitkin, Zac Farro kääntyy ympäri ja nauraa.
Yhdenvertaisuuslaki (2004)
Yhdenvertaisuuslaki oli Suomessa toteutettu Euroopan unionin rasismi- ja työsyrjintädirektiivi, jonka tarkoituksena oli edistää ja turvata kansalaisten yhdenvertaisten palvelujen toteutumista sekä tehostaa syrjinnän kohteeksi joutuneen oikeussuojaa. Se tuli voimaan 20. tammikuuta 2004 ja kumottiin 1. tammikuuta 2015. Viranomaisten velvollisuus oli kaikessa toiminnassaan noudattaa yhdenvertaisuutta ja tarvittaessa poistaa yhdenvertaisuuden esteet. Laki kielsi sekä välittömän että välillisen syrjinnän ja syrjintään yllyttämisen. Syrjintä iän, etnisen tai kansallisen alkuperän, kansalaisuuden, kielen, uskonnon, vakaumuksen, mielipiteen, terveydentilan, vammaisuuden, sukupuolisen suuntautumisen tai muun henkilöön liittyvän syyn perusteella oli kielletty. Lain mukaan viranomaiset laativat työministeriön ohjeitten mukaisen yhdenvertaisuussuunnitelman.
Graffiti (albumi)
Graffiti on R&B-artisti Chris Brownin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 8. joulukuuta 2009.
Albumi myi ensimmäisellä viikollaan 102,489 kappaletta ja se sijoittui Billboard 200 -listan sijalle 7. Nyt albumia on myyty 341 000 kappaletta. Albumin ensimmäinen single "I Can Transform Ya" julkaistiin 29. syyskuuta 2009. Singlellä vierailivat Lil Wayne ja Swizz Beatz. Swizz Beatz vastasi myös singlen tuotannosta. Single sijoittui sijalle 20 Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla. Albumin toinen single on "Crawl", joka sijoittui samalla listalla sijalle 53. Se julkaistiin 24. marraskuuta 2009.
Linja 2 (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 2 on yksi Pariisin metron 16 linjasta Pariisissa, Ranskassa. Se johtaa Pariisin itäosassa sijaitsevasta Place de la Nationilta kaupungin pohjoisosien kautta Place Charles de Gaullelle (Riemukaarelle) ja edelleen Porte Dauphinelle, Bois de Boulognen laidalle. Linja valmistui joulukuussa 1900. Linja on Pariisin metron seitsemänneksi käytetyin n. 96 miljoonalla matkustajallaan vuonna 2008. Linjan pituus on 12,3 km ja siinä on 25 asemaa. Keskimääräinen aseman väli on 513 m. Linjan kalustona on 5 yksikköä MF 67- ja MF 2000-vaunuja. Linjan tunnusväri on sininen.
Suurimman osan reitistään, Place de la Nationilta Place Charles de Gaullelle saakka, linja noudattelee Pariisin keskimmäistä bulevardikehää. Useimmista muista linjoista poiketen se kulkee huomattavan osan matkastaan maan päällä, katujen yläpuolella olevia siltamaisia rakennelmia pitkin, kuten myös linja 6, joka sekin kulkee samojen aukioiden väliä Pariisin eteläosien kautta bulevardeja myötäillen.
Linja 2 kulkee muun muassa seuraavien turistinähtävyyksien kautta: Riemukaari, Pigalle ja Moulin Rouge, Sacré-Coeur, Père-Lachaise ja Place de la Nation.
Dan Pippin
Daniel Luther ”Dan” Pippin (20. lokakuuta 1926 St. Louis, Missouri – 1. huhtikuuta 1965 Missouri) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Pippin toimi Yhdysvaltain joukkueen kapteenina sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Pippin pelasi kaikissa joukkueensa kahdeksassa ottelussa tehden yhteensä 54 pistettä. Pippin teki itsemurhan 38-vuotiaana.
Punapäätikka
Punapäätikka ("Melanerpes erythrocephalus") on pohjoisamerikkalainen harvinaistuva tikka.
Linnun pituus on noin 21–25 cm ja paino noin 70 g. Sen pää, niska ja kurkku ovat punaiset, pyrstö, käsisulat, yläselkä ja siiven peitinhöyhenet mustat, sekä alaselkä, yläperä, kyynärsulat ja vatsapuoli valkoiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu käenpiikamaisen harmaanruskean kirjava, ja saa punaisen huppunsa vasta syntymäänsä seuraavana keväänä. Vanhimmat yksilöt ovat eläneet 12-vuotiaiksi.
Punapäätikan esiintymisalue on Kalliovuorten länsipuolinen osa Pohjois-Amerikkaa, pohjoisessa Kanadan Manitobaan ja etelässä Teksasiin ja Floridaan saakka. Maailman populaation koko on noin 2,5 miljoonaa yksilöä ja elinympäristön ala noin 5,46 miljoonaa neliökilometriä. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja. Lajin kanta on taantunut voimakkaasti viime vuosikymmeninä, 1960-luvulta alkaen noin 2,5 % vuosittain. Eniten kanta on pienentynyt Floridassa ja toisaalla Suurten järvien alueella. Taantuman syitä ovat metsien avohakkuut, lahojen puiden määrän väheneminen talousmetsissä, asutuksen ja maanviljelyn laajentuminen sekä törmäykset liikkuviin ajoneuvoihin. Kottaraisten tuonti Pohjois-Amerikkaan vaikutti lajin kantaa pienentävästi, koska kottaraiset valtasivat tikkojen pesäkoloja. Linnaeus kuvaili lajin holotyypin Etelä-Carolinasta.
Punapäätikat elävät valoisissa, avoimissa metsissä, vanhoissa puistoissa, puutarhoissa, jokivarsien metsiköissä ja harvapuustoisilla avomailla.
Pesintäkausi on huhti-heinäkuussa ja laji saattaa pesiä kahdesti kesän aikana. Pari kovertaa itse pesän tavallisesti lahoon puuhun, joskus rakennukseen tai postilaatikkoon. Koiras tekee pääosan kolon kovertamisesta. Punapäätikat valtaavt usein jonkun toisen tikkalajin pesän, etenkin tarharaitatikan ("M. carolinus"). Naaras munii kolmesta kymmeneen munaa, keskimäärin viisi. Haudonta kestää 12–14 päivää, molemmat puolisot hautovat, koiras pääasiassa öisin. Poikaset syntyvät sokeina ja alastomina, ja niiden silmät aukeavat vasta 12–13 päivän iässä. Ne jättävät pesän 24–31 päivää vanhoina ja jäävät joiksikin viikoiksi pesän lähettyville, kunnes emot ajavat ne pois. Laji on sukukypsä yksivuotiaana.
Punapäätikka on kaikkiruokainen. Ruokavalio koostuu hyönteisistä, hämähäkeistä, madoista, pähkinöistä, siemenistä, marjoista, hedelmistä ja joskus pikkunisäkkäistä. Se voi syödä myös koloissa pesivien pienten varpuslintujen munia ja poikasia. Se ruokailee tavallisesti maassa, mistä johtuvat lukuisat törmäykset maantieajoneuvoihin. Muista tikoista poiketen se sieppaa myös lentäviä hyönteisiä.
Last Look at Eden (kappale)
”Last Look at Eden” on Europen kahdeksannen albumin "Last Look at Edenin" (2009) nimikkokappale. Sen sävelsivät ja sanoittivat Joey Tempest ja Andreas Carlsson. Kappale julkaistiin singlenä, ja siitä kuvattiin musiikkivideo.
Alien Workshop
Alien Workshop on Chris Carterin ja Mike Hillin vuonna 1990 aloittama yhdysvaltalainen rullalautavälineitä valmistava yritys. Yhtiön omisti "DNA Distribution" kunnes "Burton Snowboards" osti sen helmikuussa 2008. Ohion osavaltiossa sijaitseva yritys on tunnettu graafisesti kuvioiduista laudoistaan. Myös suomalainen rullalautailija Arto Saari kuului yrityksen tiimiin.
Palkkasoturien sota
Palkkasoturien sota oli vuosina 240–238 eaa. käyty sota Karthagon ja sitä vastaan kapinoivien libyalaiskaupunkien ja ensimmäisessä puunilaissodassa taistelleen palkka-armeijan välillä.
Karthago oli köyhtynyt ensimmäisen puunilaissodan sotakorvausten vuoksi, eikä siksi kyennyt maksamaan suuren palkka-armeijansa palkkaa. Palkka-armeija nousi kapinaan muutamien Karthagosta irti pyrkivien libyalaiskaupunkien tuella ja valtasi Tunisin sekä Sardinian ja Korsikan saaret. Palkkakiistasta nousi täysimittainen kapina, johon liittyi myös numidialaisia.
Karthagolaiset komentajat Hanno Suuri ja Hamilkar Barka lopulta löivät kapinalliset, jotka kärsivät suuret tappiot.
Saarten kapinalliset kääntyivät kuitenkin Rooman suojelukseen. Rooma vaati Karthagoa luopumaan saarista ja maksamaan lisää korvauksia.
Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun
Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun ("Saturday Night and Sunday Morning") on Alan Sillitoen esikoisromaani vuodelta 1958. Se ilmestyi suomeksi 1962 Erkki Haglundin suomentamana.
Teos palkittiin Author's Clubin esikoisromaanipalkinnolla. Teos kuvaa nottinghamilaista miehistä työväenluokan elämää hyvin elävästi. Karel Reisz ohjasi sen pohjalta elokuvan "Lauantai-illasta sunnuntaiaamuun" (1960), johon Sillitoe teki käsikirjoituksen.
Teos jakautuu kahteen osaan, joista ensimmäinen, laajempi, käsittelee lauantai-iltaa, toinen sunnuntaiaamua. Tarina alkaa paikallisen työväenkerhon illanistujaisista, jonne päähenkilö Arthur menee työkaverinsa vaimon kanssa.
Saturday Night and Sunday Morning
Saturday Night and Sunday Morning voi tarkoittaa:
Norjan ympäristöpolitiikka
Norja on vuonojen, vuorten, vesiputousten, saarten, meren ja jäätiköiden maa. Norjalaiset ovat kuuluisia tutkimusmatkailijoita, merenkävijöitä ja naparetkeilijöitä. Golf-virta vaikuttaa ratkaisevasti Norjan ilmastoon.
Norja ympäristöpolitiikan vaikuttajiin sisältyy Arne Næss ja Erik Dammann.
Norjan pääministerin Gro Harlem Brundtland ansiosta syntyi Brundtlandin raportti "Yhteinen tulevaisuutemme" (Our Common Future) vuonna 1987, joka määritteli kestävän kehityksen.
Norja jakaa vuosittain kansainvälisen Nobelin rauhanpalkinnon. Palkinnon myöntämisessä on huomioitu myös kansainvälisiä ympäristöpoliittisia vaikuttajia, esimerkiksi Mahatma Gandhi, Wangari Maathai, Al Gore ja IPCC.
UNEP toimii myös Norjassa.
Norja on pyytänyt valaita tieteellisiin tarkoituksiin. Kansainvälinen valaanpyyntikomissio (IWC: 1946) on laatinut kansainvälisen valaanpyyntisopimuksen (IWCR).
Norja on tukenut taloudellisesti Brasilian sademetsien säilymistä.
Norjan ympäristö- ja kehitysyhteistyöministeri on Erik Solheim. Norjan hallitus kuvaa tavoitteekseen aiempaa kunnianhimoisempi kansainvälinen ilmastosopimus vuonna 2009. Norjan mielestä keskeistä neuvotteluissa on päästökauppa, metsäkadon vähentäminen, merenkulun ja lentoliikenteen päästöt (kasvaneet 50 % vuodesta 1997), hiilidioksidin talteenotto (Norja käyttää talteenottoa parantaakseen öljyntuotantoa) ja napa-alueiden ilmasto (Norja sijaitsee napa-alueen laidalla).
Kanadan vihreän puolueen johtajan Elisabeth Mayn ja Sierra Clubin johtokuntajäsenen Zoé Caron mukaan hiilidioksidin talteenottoa käytetään öljytuotannon tehostamiseksi, mikä aiheuttaa lopulta suuremman hiilipäästön. Lisäksi hiilensidonta ei ole varmaa, vaan sidottu hiilidioksidi saattaa vuotaa varastosta. Hiilensidonta voi ylläpitää fossiilisen energian käyttöä kestävien energiaratkaisujen käyttöönoton sijaan.
Norjan ympäristöministeriöllä on kahdenkeskiset ympäristösopimukset Indonesian, Etelä-Afrikan ja Kiinan ympäristöministeriön kanssa.
Kiinalaisalus Full City ajoi myrskyssä kuuden metrin aalloissa karille Telemarkissa Langesundissa noin 125 kilometriä Oslosta lähes rannassa 30. heinäkuussa 2009. Tuulet kuljettivat öljyä 200 kilometrin matkan lounaaseen. Öljypuomeja oli kymmenen kilometriä. 5. elokuuta oli kerätty 200 tonnia öljyä merestä. Laivan omisti hongkongilainen yritys Casco. Norjan öljytuloja hallinnoiva valtiollinen eläkerahasto oli sijoittanut 400 miljoonaa kruunua Casco-yhtiöön.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1972
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1972 Grenoblessa, Ranskassa. Kisojen ajankohta oli 11.–12. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Palais de Sports, jonka juoksurata oli 180 metrin mittainen.
Kreikan ja Turkin väestönvaihto
Kreikan ja Turkin väestönvaihto oli vuonna 1923 tehty sopimus Kreikan ja Turkin välillä väestön pakkomuutosta. Sopimuksen perusteella noin 1,1 miljoonaa kreikkalaista joutui muuttamaan Turkista Kreikkaan ja noin 400 000 turkkilaista Kreikasta Turkkiin.
Sopimuksen taustana oli Kreikan–Turkin sota, jonka hävittyään Kreikka joutui 24. heinäkuuta 1923 Lausannen sopimuksen mukaisesti luovuttamaan Itä-Traakian ja Egeanmeren saaret takaisin Turkille. Molemmissa maissa oli suuret vähemmistöryhmät, joiden katsottiin olevan osasyynä maiden huonoihin väleihin ja sodan syttymiseen. Niinpä Turkki ja Kreikka sopivat keskinäisestä väestönvaihdosta.
Ateistien syrjintä
Ateistien syrjintä koskee ateistien tai uskonnottomien syrjintää historiallisesti ja nykyisin.
YK:n raportin mukaan ainakin seitsemässä maassa (Afganistan, Iran, Mauritania, Malediivit, Pakistan, Saudi-Arabia, Sudan) ateismista voidaan tuomita kuolemaan, jonka lisäksi monessa muussa maassa (kuten Egyptissä, Indonesiassa ja Kuwaitissa) käytössä mahdollinen vankeusrangaistus.
Kirkon ja valtion eron kannattajien mukaan valtion tulee olla uskontoihin nähden puolueeton. Valtio ja uskonto on erotettu tarkkaan toisistaan muun muassa Yhdysvalloissa ja Ranskassa.
Euroopan neuvosto antoi parlamentaarisessa yleiskokouksessaan 2007 suosituksen ”Valtio, uskonto, sekularismi, ihmisoikeudet” (suositus nro 1804). Suosituksessa Euroopan neuvosto toteaa kirkon ja valtion eron olevan Euroopan yhteisiä arvoja (artikla 4). Suosituksen pohjatekstissä ennen kokousta suositeltiin Euroopan valtioille kirkon ja valtion erottamista toisistaan. Pohjateksti muuttui Suomen aloitteesta.
Author’s Clubin esikoisromaanipalkinto
Author's Clubin esikoisromaanipalkinto ("Author's Club First Novel Award") on vuosittain myönnettävä palkinto brittiläiselle kirjailijalle Britanniassa julkaistusta esikoisteoksesta, joka on ilmestynyt palkinnon myöntämisvuotta edeltävänä vuonna. Palkinnon suuruus on 1 000 puntaa.
Palkinto on myönnetty seuraaville:
"Lista on puutteellinen"
Henrik Hellén
Johan Henrik Hellén (20. joulukuuta 1939 Dragsfjärd – 27. lokakuuta 2004) oli suomalainen korkeushyppääjä.
Henrik Hellén sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 korkeushypyssä 11:nneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia vuonna 1963. Hän edusti Suomea 22 maaottelussa.
Hellén voitti Kalevan kisoissa kultaa vuosina 1961, 1962, 1963 ja 1964 sekä saavutti pronssia vuonna 1960. Hän paransi Suomen ennätystä kahdesti: vuonna 1963 tulokseen 211 cm ja seuraavana vuonna tulokseen 212 cm. Hän edusti seuratasolla Taalintehtaan Jäntevää, IFK Helsingforsia, Turun Urheiluliittoa ja Esbo Idrottsföreningiä. Hän tuli tunnetuksi kilpailusuoritusta edeltävästä ”keinutuolikeskittymisestään”.
Smart Village
Smart Village on Kairon lähellä sijaitseva egyptiläinen teknologiakeskus. Se perustettiin vuonna 2003. Sen painopiste on tietotekniikka. Sen tarkoitus on tuoda ulkomaiset ja egyptiläiset tietoliikenne- ja tietotekniikkayritykset samalle alueelle, jossa on Egyptin valtion teknistä tutkimusta. Alueen pinta-ala on kolme miljoonaa neliökilometriä.
Michal Bílek
Michal Bílek (s. 13. huhtikuuta 1965) on tšekkiläinen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja-keskikenttäpelaaja. Kesäkuusta 2018 lähtien hän on toiminut FC Fastav Zlínin päävalmentajana.
Bílek hankki jalkapallo-oppinsa Sparta Prahan juniorikoulussa 1970-luvulla onnistuen murtautumaan seuran edustusmiehistöön kaudella 1982/83. Peliaikaa ei kuitenkaan tullut tyydyttävällä tavalla ja kauden jälkeen hän siirtyi RH Chebiin, josta palasi Spartaan 1985. Uusi yritys tuotti tulosta ja Bílek pelasi neljän kauden aikana 137 ottelua voittaen Spartan kanssa neljä perättäistä Tšekkoslovakian mestaruutta.
1990 Bílek jätti kotimaansa kentät ja suuntasi Espanjaan Real Betisiin. Ura ei kuitenkaan merkittävämmin auennut Espanjassa ja 1992 hän palasi kotimaahansa pelaten Sparta Prahassa kauden 1992/93. Tämän jälkeen Bílek jatkoi uraansa FK Viktoria Žižkovissa, josta palasi kevätkaudeksi 1997 Sparta Prahaan. Lyhyen piipahduksen jälkeen hän siirtyi FK Tepliceen, jossa päätti uransa 36-vuotiaana vuonna 2001.
Tšekkoslovakian maajoukkueessa Bílek pelasi vuosina 1987–1993 32 maaottelua tehden niissä 11 maalia. Hän oli mukana MM-kisoissa 1990. Tšekin maajoukkueessa Bílek pelasi 1993–1995 kolme maaottelua.Valmennusuransa Bílek aloitti kaudella 2000/01 FK Teplicen päävalmentajana Petr Radan saatua potkut 19 kierroksen jälkeen. Pesti jäi lyhytaikaiseksi ja kauden jälkeen hän suuntasi Costa Ricalle CS Cartaginésin päävalmentajaksi. Hän palasi kotimaahansa kauden jälkeen ja toimi 2002–03 Tšekin alle 19-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana.
2003 Bílek siirtyi FK Chmel Blšanyn päävalmentajaksi. Seura putosi kauden 2005/06 päätteeksi pääsarjasta ja Bílek sai potkut tehtävistään.
Potkujensa jälkeen hänestä tuli FC Viktoria Plzeňin päävalmentaja, mutta jo syyskuussa hänen entinen seuransa Sparta Praha palkkasi Bílekin päävalmentajakseen.
Hänen johdollaan seura voitti kauden 2006/07 päätteksi tuplamestaruuden. Seuraavalla kaudella paikallisvastustaja SK Slavia Praha korjasi liigassa potin eikä edes cup-mestaruus pelastanut Bílekiä potkuilta ennen kauden viimeistä kierrosta.
Heinäkuussa 2008 Bílekistä tuli slovakialaisseura MFK Ružomberokin päävalmentaja. Hänen johdollaan seura sijoittui Slovakian liigassa seitsemänneksi. Heinäkuussa 2009 hän jätti seuran ja siirtyi Tšekin maajoukkueen apuvalmentaja.
Lokakuussa 2009 Bílekistä tuli Tšekin maajoukkueen uusi päävalmentaja EM-kisoihin 2012 ulottuvalla sopimuksella. Bílekin johdolla Tšekki selvitti tiensä EM-lopputurnaukseen ja maan liitto jatkoi Bílekin sopimusta vuoteen 2014 juuri kisojen alla. Tšekki eteni EM-kisoissa puolivälieriin, joissa hävisi Portugalille 1–0. MM-karsinnoissa 2014 Tšekki menetti mahdollisuutensa kisapaikkaan syyskuun kierroksella ja Bílek ilmoitti eroavansa tehtävästään 11. syyskuuta 2013.
Heinäkuussa 2014 Bílekistä tuli georgialaisseura Tbilisin Dynamon päävalmentaja. Bílek sai useiden pelaajien tavoin potkut seurasta jo saman vuoden elokuussa.
Syyskuussa 2016 Bílekistä tuli FC Vysočina Jihlavan päävalmentaja. Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2017.
Kesäkuussa 2018 Bílekistä tuli FC Fastav Zlínin päävalmentaja.
Dragan Đokanović
Dragan Đokanović (Драган Ђокановић, s. 20. huhtikuuta 1958 Sarajevo, Bosnia ja Hertsegovina, Jugoslavia) on bosniahertsegovinalainen, (serbi) poliitikko ja pediatri.
Hän on Demokraattisen federalistipuolueen (Demokratska stranka federalista) perustaja ja puheenjohtaja.
Pekka Juutilainen
Pekka Kalervo Juutilainen (s. 3. joulukuuta 1940 Helsinki) on entinen suomalainen juoksija, jonka päämatkat olivat 400 metriä ja 800 metriä.
Juutilainen karsiutui Tokion 1964 olympialaisissa 800 metrin juoksun välierissä. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti pronssia 800 metrillä vuonna 1963.
"Parta-Pekka" Juutilainen voitti Suomen mestaruuden 800 metrillä vuonna 1964, 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuosina 1964–1967 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksussa vuosina 1964–1966 ja 1968. Hän saavutti SM-hopeaa 800 metrillä vuonna 1962 ja 400 metrillä vuonna 1965 sekä SM-pronssia 800 metrillä vuosina 1963 ja 1965. Hän edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja, jossa hän kuului valmentaja Rolf Haikkolan johtamaan "Raaka-Rollen koplaan". Hän käytti 800 metrillä usein erikoista taktiikkaa juoksemalla ensimmäisen kierroksen lähes täysillä. Hän on pituudeltaan 190-senttinen. Espoossa asuva Juutilainen on komentajakapteeni Martti Juutilaisen poika ja graafinen suunnittelija Joonas Juutilaisen isä.
La La Land (Demi Lovaton kappale)
”La La Land” on yhdysvaltalaisen poplaulaja Demi Lovaton esikoisalbumilta "Don't Forget" julkaistu singlekappale, joka julkaistiin 6. joulukuuta 2008. Lovaton ja Jonas Brothersin kirjoittaman kappaleen teemana ovat julkisuuden henkilöihin kohdistuvat paineet ja pyrkimys pysyä niistä huolimatta omana itsenään.
Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jonka tarkoituksena oli markkinoida Lovaton tähdittämää "Sonny With a Chance" -televisiosarjaa. The Malloysin ohjaama video sai ensiesityksensä Disney Channelillä 19. joulukuuta 2008.
Musiikkivideo alkaa kuvitteellisesta talk show -ohjelmasta nimeltä "Rumor Has It With Benny Beverly", jossa Lovato on vieraana. Ohjelman isäntä (Doug Brochu) kysyy häneltä, miltä tuntuu olla ”tähti”. Lovaton tapaillessa sanoja vastatakseen kuva siirtyy häneen kävelemässä Hollywoodin ihmisvilinässä, ja hän alkaa laulaa tähteydestä. Kävellessään hän ohittaa ”tule nähdyksi -alueelle” ohjaavan kyltin ja hänelle ojennetaan ”bestisten” palkkauspalvelua mainostava lentolehtinen. Hänen törmätessään vahingossa vastaantulijaan tilaisuutta kärkkynyt paparazzi (Sterling Knight) nappaa ”parista” valokuvan, joka on välittömästi juorulehden kannessa.
Seuraavaksi Lovato nähdään punaisella matolla "Sonny"-sarjan kanssanäyttelijöiden kanssa, mutta paikalla olevien muoti-ihmisten järkytykseksi hänellä on mekosta huolimatta jalassaan Conversen lenkkarit. Tämä viittaa suoraan samassa kohdassa laulettuihin sanoihin: ”Who said I can’t wear my Converse with my dress?” Lisäksi Lovato nähdään parfyymimainoksen kuvauksissa, missä hänellä on yllään vaaleanpunainen asu ja peruukki. Hän on silminnähden vaivaantunut eikä lopulta suostu yhteistyöhön, mikä suututtaa mainoksen ohjaajan (Brandon Mychal Smith).
Lopuksi musiikkivideo palaa takaisin talk show’hun ja paljastuu, että välissä nähty osuus on ohjelmassa esitetty videonäyte, jolle yleisö paraikaa taputtaa. Musiikkivideon kansainvälisestä versiosta alun ja lopun haastatteluosuudet on leikattu pois.
Alaluostari
Alaluostari oli kylä Suomen Neuvostoliitolle vuonna 1944 luovuttaman Petsamon kunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsi Petsamonjoen länsirannalla Petsamonjoen ja Näsykkäjoen yhtymäkohdan eteläpuolella. Alaluostarin pohjoispuolella Petsamonjoen rannalla sijaitsi yhden kilometrin päässä Näsykän kylä ja noin kolmen kilometrin päässä joen suulla Parkkina. Alaluostaria vastapäätä Petsamonjoen itärannalla kohosi Ristitunturi. Valtioneuvoston vuonna 1930 vahvistaman Petsamon uuden kyläjaon mukaan Alaluostari kuului Jokikylän kyläkuntaan.
Nykyisin Alaluostari muodostaa yhdessä entisten Näsykän ja Parkkinan kylien kanssa Petsamon kaupunkityyppisen taajaman, joka on Petsamon kaupunkikunnan keskus.
Jäämerentie kulki Alaluostarin läpi. Alaluostari liittyi läheisesti Näsykän ja Parkkinan muodostamaan Petsamon kunnan keskustaajamaan. Alaluostarilla sijaitsivat postitoimisto, puhelinkeskus, lennätinkonttori ja rajavartioston kasarmi. Kylässä oli myös Alaluostarin kirkko, joka oli alkujaan ollut Petsamon luostarin omaisuutta, mutta otettu Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön Petsamon Suomeen liittämisen jälkeen. Alaluostari kuului Petsamon ensimmäisestä koulupiirijaosta vuodelta 1921 lähtien kirkonkylän eli Parkkinan koulupiiriin.
Vuonna 1938 suomalaiset pystyttivät Alaluostarille monoliitin Petsamon Suomeen liittämisen muistoksi. Syyskuussa 1944 Suomen suorittaman Petsamon luovutuksen jälkeen obeliski on siirretty Petsamon kuntapiirin hallintokeskuksen Nikkelin (aik. Kolosjoki) keskusaukiolle, jossa se on muistomerkkinä lokakuussa 1944 tapahtuneelle saksalaisjoukkojen ajamiselle pois Petsamon alueelta.
Vuoden 1929 henkikirjoituksen mukaan kylän 113 asukkaasta oli suomalaisia 97 ja luterilaisia saamelaisia 16.
Asukasluvun kehitys:
Petsamon luostari perustettiin Alaluostariin 1532. Suomalainen sissijoukko Pekka Vesaisen johdolla hävitti luostarin maan tasalle vuonna 1589 ja luostarin toiminta päättyi. Alaluostarille oli asettunut venäläisiä uudisasukkaita 1870-luvulla, mutta uudelleen toimintansa aloittanut Petsamon luostari otti Alaluostarin omaan käyttöönsä ja siirsi kylän venäläiset Kaakkurin kylään vuoden 1890 jälkeen. Tämän jälkeen kylää asuttivat lähinnä luostarin venäläiset työläiset. Petsamon siirtyessä Suomelle, otettiin Petsamon luostarin Alaluostarilla sijainneet rakennukset Suomen hallinnon ja Petsamon luterilaisen seurakunnan käyttöön. Tämän jälkeen Alaluostarin asukkaat olivat pääasiassa suomalaisia.
Abraham Argillander
Abraham Argillander (28. syyskuuta 1722 Kuopio – 27. toukokuuta 1800 Mäntyharju) oli suomalainen kamarikirjuri ja lantasalpietaria tuottavien salpietarikeittämöiden tirehtööri.
Abraham Argillanderin vanhemmat olivat Kuopion kirkkoherra Henrik Argillander (k. Kuopiossa 83-vuotiaana 14. syyskuuta 1756) ja Margareta Eliana (k. Kuopiossa 29. toukokuuta 1763). Abraham opiskeli Lappeenrannan triviaalikoulussa ja Porvoon lukiossa. 1740 hän meni opiskelemaan Turun Akatemiaan ja 1748 Uppsalan yliopistoon, jossa hän väitteli 16. joulukuuta 1749 typen ominaisuuksista ja alkuperästä.
Vuonna 1750 Argillander sai nimityksen Tukholman tykistökonttorin ylimääräiseksi kamarikirjuriksi. 1758 hänet nimitettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin salpietarikeittämöiden tirehtööriksi, missä virassa hän toimi aina vuoteen 1795 saakka, jolloin erosi.
Argillander kirjoitti ja julkaisi lukuisia artikkeleita ja kirjoja kuuromykkien opetuksen kehittämisestä, ja hän oli alan pioneeri Pohjoismaissa. Anders Sparrman julkaisi vuonna 1786 Argillanderin hänelle lähettämän tiedonannon kuhankeittäjän lisääntymiskäyttäytymisestä.
Argillander oli kahdesti naimisissa, ensin Iisalmen kirkkoherran tyttären Maria Helsingiuksen kanssa, toisen kerran Vehkalahden kappalaisen tyttären Margareta Maria Petrejuksen kanssa (vihitty Vehkalahdella 2. maaliskuuta 1770). Avioliitoista syntyi ainakin kaksi lasta, tyttäret Elisabeth ja Abrahammia Emerentia.
John Baldacci
John Elias Baldacci (s. 30. tammikuuta 1955 Bangor, Maine, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen demokraattipuolueen poliitikko. Hän toimi Mainen osavaltion kuvernöörinä vuodesta 2003 vuoteen 2011 asti. Sitä ennen hän oli toiminut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1995–2003.
Lillie Langtry
Lillie Langtry, oik. "Emilie Charlotte Le Breton" (13. lokakuuta 1853 Jersey – 12. helmikuuta 1929 Monte Carlo) oli brittiläinen näyttelijä.
Emilie Charlotte Le Breton oli seitsenlapsisen perheen toiseksi nuorin lapsi. Emilie oli ainoa tyttö; hänellä oli kaikkiaan kuusi veljeä, jotka olivat Francis Corbet (1843–1872), William Inglis (1846–1931), Trevor Alexander (1847–1870), Maurice Vavasour (1849–1881), Clement Martin (1851–1927) ja Reginald Le Breton (1855–1876). Kaikki lapset elivät aikuisikään, mutta suurin osa Langtryn veljistä menehtyi 20-30-vuotiaina.
Langtry sai nimen "Jersey Lily" synnyinpaikkansa mukaan, ja aito amaryllis kantaa joskus hänen nimeään. Häntä pidettiin yhtenä ajan kauneimmista naisista. Brittiläinen taiteilija John Everett Millais maalasi hänestä vuonna 1878 tunnetun muotokuvan "A Jersey Lily". Hänen isänsä William Corbet Le Breton oli kirkkoherra Jerseyn saarella.
Kuuluisimpia Langtryn ihailijoita oli "tuomari" Roy Bean joka jopa nimesi rakentamansa saluunan Jersey Lilyksi, ja saluunassa hänellä oli kuvakopio Millaissin kuulusta taulusta. Tiettävästi Roy Bean ei kuitenkaan ollut koskaan nähnyt/kuullut Langtryn esiintyvän.
Hän avioitui vuonna 1874 Edward Langtryn kanssa pikaisesti aamutuimaan, ennen vuoroveden nousua. Sairastuttuaan samana kesänä lavantautiin hän meni toipumaan Lontooseen, missä hän kauneutensa ansiosta pääsi seurapiireihin. Hänen tyttärensä Jeanne Marie syntyi 1881. Hän muutti Yhdysvaltoihin 1896, sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden ja erosi miehestään. Hänen miehensä kuoli 1897. 1899 hän avioitui sir Hugo de Bathen kanssa. Viimeiset vuotensa hän asui Monacossa, ja hänet haudattiin kotisaaren Jerseyn hautausmaalle. Langtry oli myös Walesin prinssin, myöhemmin kuningas Edvard VII, rakastajatar vuosina 1877–1880.
Näyttämöurallaan Langtry teki ensiesiintymisensä Lontoossa 1881. Hänen suurin menestyksensä oli Rosalindin rooli William Shakespeare näytelmässä "Miten haluatte".
Langtryn elämästä on tehty 1978 televisiosarja "Lillie", jossa Francesca Annis näytteli pääosaa Lillie Langtryna. Häntä on käytetty henkilöhahmona William Wylerin ohjaamassa elokuvassa "Lännen mies".
Juri Rjazanov
Juri Rjazanov (21. maaliskuuta 1987 Vladimir, Neuvostoliitto – 20. lokakuuta 2009 Vladimir) oli venäläinen telinevoimistelija, joka voitti urallaan MM-hopeaa joukkuekilpailusta ja MM-pronssia moniottelusta. Lisäksi hän saavutti kaksi EM-mitalia. Hän kuoli autokolarissa kotikaupunkinsa lähellä.
Rjazanov pääsi Venäjän telinevoimistelumaajoukkueeseen vuonna 2006. Heti samana vuonna hän oli voittamassa hopeaa MM-kilpailujen joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisesti Rjazanov oli 16. moniottelussa. MM-kilpailuissa 2007 Rjazanov paransi moniottelun sijoitustaan ja oli 13. Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2008 Rjazanov voimisteli Venäjän EM-kultaa voittaneessa joukkueessa. Pekingin olympialaisissa Venäjä jäi joukkuekilpailun kuudenneksi.
Vuonna 2009 Rjazanov voitti pronssia EM-kilpailujen moniottelusta ja Venäjän-mestaruuden samassa lajissa. Lontoon MM-kilpailuissa 2009 hän voitti ensimmäisen henkilökohtaisen mitalinsa MM-tasolta. Rjazanov pääsi moniottelun finaaliin vasta kahdeksanneksi parhaana voimistelijana, mutta suoriutui kuitenkin finaalista tasaisesti ja nousi lopulta kolmanneksi. Hän voitti neljänneksi jääneen japanilaisen Kazuhito Tanakan vain 0,1 pisteellä.
Rjazanov kuoli 20. lokakuuta vain viisi päivää MM-mitalinsa jälkeen. Hän oli matkalla kotiinsa Vladimiriin, kun törmäsi vastaantulevaan autoon. Rjazanov kuoli vammoihinsa onnettomuuspaikalla.
Mauri Gardin
Mauri Gardin (s. 6. tammikuuta 1949 Ylitornio) on suomalainen virkamies. Hän toimi Rovaniemen kaupunginjohtajana vuosina 2003–2012. Ennen sitä Gardin toimi Rovaniemen maalaiskunnan kunnanjohtajana vuosina 1987–2003. Vuosina 1978–1987 hän oli Simon kunnanjohtaja. Gardinille myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi vuonna 2012.
Koulutukseltaan Gardin on yhteiskuntatieteiden maisteri. Hän toimi Ylitorniolla Kansalaisopiston rehtorina vuosina 1973–1978. Hän oli ulkoministeri Paavo Väyrysen poliittinen sihteeri vuosina 1985–1987. Poliittiselta kannaltaan Gardin on keskustalainen.
Mauri Gardinin vanhemmat olivat tiehöylänkuljettaja Niilo Edvard G. (s. 1922 Ylitornio) ja hänen vaimonsa juustola-apulainen Kerttu Katariina Väätämöinen (s. 1922 Simo). Gardin on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä. Hän harrastaa maratonjuoksua, tennistä, kalastusta ja mökkeilyä.
Lulu (täsmennyssivu)
Lulu tarkoittaa seuraavia:
Frederick Hopkins
Sir Frederick Gowland Hopkins (20. kesäkuuta 1861 Eastbourne, Yhdistynyt kuningaskunta – 16. toukokuuta 1947 Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta) oli englantilainen biokemisti, joka löysi vitamiinit ja aminohappo tryptofaanin. Hän sai vuoden 1929 Nobelin fysiologian ja lääketieteen palkinnon yhdessä Christiaan Eijkmanin kanssa.
Hopkins eristi proteiineista vuonna 1901 aminohapon nimeltä tryptofaani. Vuosina 1906-1907 hän osoitti, että eläimet eivät voi itse tuottaa sitä ja muutamia muita välttämättömiä aminohappoja, vaan ne pitää saada ravinnosta. Laboratoriokokeilla hän osoitti, että eläimet tarvitsevat energiaravintoaineiden (rasvaa, proteiinia ja hiilihydraattia) lisäksi pieniä määriä muita välttämättömiä aineita, ns. suojaravintoaineita. Näitä alettiin myöhemmin kutsua vitamiineiksi.
Hopkins opiskeli aluksi kemiaa, suoritti kandin tutkinnon vuonna 1888. Hän vaihtoi lääketieteeseen josta valmistui 1894. Vuonna 1898 hänet kutsuttiin Cambridgen yliopistoon yhdistämään kemiaa ja fysiologiaa. Biokemia ei ollut tuohon aikaan itsenäinen tieteenalansa. Hopkins sai pientä palkkaa ja hankki lisätuloja opettamalla. Vuonna 1902 hänet nimitettiin vihdoin biokemian lehtoriksi, ja vuonna 1910 hän sai viran Trinity Collegesta.
After Bathing at Baxter’s
After Bathing at Baxter's on Jefferson Airplanen marraskuussa 1967 julkaistu kolmas albumi. Se ei menestynyt kaupallisesti yhtä hyvin kuin edellinen albumi "Surrealistic Pillow"; listasijoitus yhtyeen kotimaassa Yhdysvalloissa oli 17.
Streetmasse
The War Is Over
Hymn to an Older Generation
How Suite Is
Shizoforest Love Suite
Turner-palkinto
Turner-palkinto on vuosittain myönnettävä kuvataiteen palkinto. Palkinto on nimetty taidemaalari William Turnerin mukaan.
Palkinnon myöntää Tate Gallery, ja luovutustilaisuus järjestettiin aikaisemmin Tate Britainissa, Lontoossa. Alusta pitäen, vuodesta 1984, se on ollut Britanniassa eniten julkisuutta saanut taidepalkinto. Palkinto myönnetään mille tahansa taiteenlajille ja taidemaalareitakin on palkittujen joukossa. Nykyisin palkintoon liittyvät näyttelyt ja luovutustilaisuus järjestetään Baltic-nykytaiteen keskuksessa Gatesheadissa. Vuoteen 2017 asti palkinnon saajan oli oltava alle 50-vuotias.
Vuonna 2011 palkintosumma oli 25 000 puntaa. Rahoittajat ovat vaihdelleet. Palkinnon luovuttaa joku merkittävä julkisuuden henkilö, kuten vuonna 2006 Yoko Ono.
Palkinto saa vuosittain ehdokkaiden nimeämisen jälkeen huomattavasti julkisuutta ja maailman lehdistö kirjoittaa aiheesta runsaasti. Palkitut taiteilijat työskentelevät usein uusien innovatiivisten taiteiden parissa, kuten videotaide, installaatiotaide tai perinteestä poikkeava kuvanveisto. Vuonna 2010 voittajaksi valittiin Susan Philipsz, joka tunnetaan äänitaiteestaan.
Taiteilijat valitaan heidän esittelemiensä teosten perusteella, jotka on julkistettu edellisen vuoden aikana. Ehdokkaita pyydetään usein yleisöltä, joskin sillä on katsottu olevan kielteinen vaikutus, minkä vahvisti vuonna 2006 yksi tuomareista Lynn Barber. Ehdokkaita on vuodesta 1991 ollut neljä. Heidän töidensä näyttely esitetään Baltic-taidekeskuksessa Gatesheadissa. Palkinto ei siis pohjaudu tämän näyttelyn teoksiin, vaan voittaja valitaan aikaisempien näyttelyiden teosten perusteella.
Esimerkiksi vuonna 2013 eddokkaita olivat Lynette Yiadom-Boakye maalauksillaan, Tino Sehgal edellisenä kesänä esoillä olleilla Tate Modernin turbiinisalin performansseillaan, Laure Prouvost nokkelilla ja absurdeilla elokuvainstallaatioillaan ja David Shrigley sarjakuvamaisilla piirustuksillaan, animaatioillaan ja veistoksillaan.
Taiteilijat tulevat yleensä ehdokkuusvalinnan yhteydessä ensi kerran tutuksi laajalle yleisölle, ja jotkut ovat valitelleet äkillisen julkisuuden aiheuttamia ongelmia. Voittajien teosten myyntihinnat ovat yleensä nousseet.. Jotkut taiteilijat ovat kieltäytyneet kutsusta ehdokkuuteen, heistä maineikkaimpana Sarah Lucas.
Kelo (täsmennyssivu)
Kelo voi viitata seuraaviin:
Kelo
Kelo on pystyyn kuivunut vanha puu, joka on pudottanut kuorensa. Kelo on lähes aina kierteinen, yleensä vastapäivään. Pohjoisessa puun kasvu päättyy noin 400 vuoden iässä, minkä jälkeen keloutuminen vie joitakin vuosikymmeniä. Keloutumisen jälkeen puu voi seistä paikallaan satoja vuosia.
A Song for Lya and Other Stories
A Song for Lya and Other Stories on George R. R. Martinin vuonna 1976 ilmestynyt novellikokoelma.
Tiina Vahevaara
Tiina Vahevaara (s. 26. tammikuuta 1965) on suomalainen sopraano.
Tiina Vahevaara valmistui musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1995, opettajanaan Annika Ollinkari, ja piti ensikonserttinsa vuonna 1997. Hän on opiskellut myös Jeffrey Goldbergin ja Renata Scotton johdolla. Vahevaara on saanut toisen palkinnon Timo Mustakallio -laulukilpailussa ja Merikanto-laulukilpailussa. Hän on vieraillut Suomen Kansallisoopperassa vuodesta 1994 lähtien ja Savonlinnan oopperajuhlilla vuodesta 2000 lähtien. Lisäksi Vahevaara on laulanut useissa Suomen maakuntaoopperoissa ja Dalhallan oopperafestivaaleilla.
Vahevaaran esittämiä rooleja ovat muun muassa Pamina ja Papagena (oopperasta "Taikahuilu"), Blonde ("Ryöstö seraljista"), Susanna ("Figaron häät"), Violetta ("La Traviata"), Musetta ("La Bohème"), Liisa ("Pohjalaisia") ja Nedda ("Pajatso").
Vahevaara on saanut vuonna 2003 Savonlinnan Oopperajuhlien Special Award -palkinnon ja Karita Mattila -palkinnon. Hän on levyttänyt Kalevi Ahon Kiinalaisen laulusarjan BIS-levymerkille.
Marija Judina
Marija Veniaminovna Judina (; 9. syyskuuta 1899 Nevel – 19. marraskuuta 1970 Moskova) oli vaikutusvaltainen venäläinen pianisti.
Marija Judina syntyi juutalaiseen perheeseen Nevelissä Venäjällä. Hän opiskeli Petrogradin konservatoriossa Anna Jesipovan ja Leonid Vladimirovitš Nikolajevin johdolla. Hän sai myös yksityisopetusta Felix Blumenfeldilta. Hänen luokkatovereihinsa lukeutuivat Dmitri Šostakovitš ja Vladimir Sofronitski. Judinaa arvostetaan erityisesti J. S. Bachin musiikin esittäjänä. Joidenkuiden mielestä Judinan Bach-soitto oli esikuvana Glenn Gouldin tyylille. Vaikka myös Judinan Beethoven-tulkinnat saivat tunnustusta, ei hän karttanut oman aikansakaan säveltäjien, kuten ystävänsä Šostakovitšin, esittämistä. Hän toimi pianonsoiton opettajana mm. Leningradin konservatoriossa, Tbilisin konservatoriossa ja Moskovan konservatoriossa.
Marija Judina oli harvoja avoimesti kommunistivaltaa vastaan asettuneita neuvostotaiteilijoita. Hän olikin useasti esiintymis- ja opetuskiellossa. Hänet luetaan myös 1900-luvun suurien venäläisten kristillisten ajattelijoiden joukkoon: hänen ystäviinsä kuuluivat filosofit Pavel Florenski ja Mihail Bahtin.
Ariella Kaeslin
Ariella Kaeslin (myös muodossa Käslin, s. 11. lokakuuta 1987 Luzern) on sveitsiläinen telinevoimistelija ja Euroopan mestari.
Kaeslin voitti hypyn MM-hopeaa Lontoon MM-kilpailuissa 2009, ja saman vuoden EM-kilpailuista hän voitti samalla telineellä Euroopan mestaruuden sekä neliottelussa pronssimitalin. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Kaeslin oli hyppyfinaalin viides ja neliottelun 18:s. Berliinin EM-kilpailuissa 2011 Kaeslin voitti hypyssä pronssia.
Vuoden 2007 Sveitsin-mestaruuskilpailuissa Kaeslin voitti kaikki viisi kultamitalia. Vuonna 2008 sveitsiläiset äänestivät hänet Sveitsin Vuoden naisurheilijaksi.
Élodie Bouchez
Élodie Bouchez-Bangalter (s. 5. huhtikuuta 1973) on ranskalainen näyttelijä. Hän esiintyi Renée Riennen roolissa televisiosarjassa "Alias" ja Maïté Alvarezin roolissa André Téchinén elokuvassa "Villikaislat" (1994). Hän on voittanut kaksi César-palkintoa ja Cannesin parhaan näyttelijättären palkinnon.
Bouchez on naimisissa Thomas Bangalter'n kanssa. Hän asuu Kaliforniassa miehensä ja kahden lapsensa kanssa.
Verity Lambert
Verity Lambert (27. marraskuuta 1935 Lontoo, Iso-Britannia – 22. marraskuuta 2007) oli brittiläinen televisiotuottaja.
Aikaisemmin muun muassa sihteerinä Granada Televisionilla työskennellyt Lambert siirtyi BBC:lle vuonna 1963, jossa hän sai tuotettavakseen "Doctor Whon", jota hän tuotti sarjan kolme ensimmäistä kautta. Tuolloin hän oli yksi nuorimmista BBC:n draamatuottajista ja ainoa nainen. Doctor Whon jälkeen Lambert oli käynnistämässä televisiosarjoja "The Newcomers" ja "Adam Adamant Lives!". BAFTA-palkinnon hän sai vuonna 1969 W. Somerset Maughamin novellien filmatisoinnista. Muita Lambertin tuottamia televisiosarjoja ovat muun muassa "Minder" (1979–1994) ja "Jonathan Creek – illuusioiden mestari" (1997–2004). Oman tuotantoyhtiönsä Cinema Verityn hän perusti 1985.
Lambert tuotti myös elokuvia. Niiden joukkoon kuuluu muun muassa "Huuto pimeydestä" (1988).
Fredrik Bremberg
Per Fredrik Bremberg (syntyjään Per Fredrik Lindquist; s. 21. kesäkuuta 1973 Västertälje, nyk. Södertälje, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jääkiekkoilija.
New Jersey Devilsiin varasi Brembergin vuoden kolmannella kierroksella numerolla 55. Hän pelasi NHL:ssä kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä kaudella 1998–1999 Edmonton Oilersissa.
Fredrik Bremberg oli Elitserienin paras pistemies kaudella 2006–2007 ja pistepörssin kakkonen 2008–2009. Bremberg johtaa kaikkien aikojen pistepörssiä Ruotsin mestaruussarjassa Elitserienissä tehoin 206+375=581. Hän vei ennätyksen Jörgen Jönssoniltä 29. tammikuuta 2009 — vain kymmenen päivää sen jälkeen kun Jönsson oli ottanut sen nimiinsä.
Kaudella 2009–2010 Bremberg pelasi Jokereissa SM-liigassa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi Elitserieniin HV71-joukkueeseen. Bremberg teki HV71:ssä 25 pistettä, mutta hän sai potkut kauden 2011–2012 alkupuolella, syyskuun lopussa. Tämän jälkeen hän harjoitteli Djurgårdenin juniorijoukkueen kanssa, kunnes teki marraskuussa sopimuksen Timrån kanssa. Timråssa hän pelasi loppukauden aikana 23 ottelua runkosarjassa ja teki niissä 10 pistettä. Karsintasarjassa Bremberg oli Timrån parhaimpia pelaajia ja teki yhdeksässä pelissä kahdeksan pistettä. Kauden jälkeen hän siirtyi takaisin Djurgårdeniin, joka oli tippunut Allsvenskaniin. Bremberg lopetti jääkiekkouransa kauden 2012–2013 jälkeen.
Syke (oppikirja)
Syke on Editan kustantama terveystiedon oppikirjasarja 7.–9.-luokkalaisille. Kirjasarjan ovat kirjoittaneet Ismo Lehtinen, Tiina Lehtinen, Tero Lukkari ja Soili Soisalo. Sarjan kirjat ovat saatavissa myös kaikki kolme osaa käsittävä yhteisniteenä.
Guldhjälmen
Guldhjälmen () on Ruotsin jääkiekkoilun merkittävimpiin luettu palkinto, jonka saajan valitsevat vuosittain pääsarja Elitserienin pelaajat keskuudestaan.
Palkinnon lahjoittavat Hockey-lehti ja Jofa, ja sitä on jaettu kaudesta 1985–1986 lähtien esikuvanaan NHL:n Lester B. Pearson Award -palkinto.
Elektromyografia
Elektromyografia eli lihassähkökäyrä (EMG) on tutkimus, jossa kuvataan lihasten ja hermojen sähköisiä ilmiöitä. Siinä rekisteröidään ja analysoidaan lihastoimintaan liittyviä sähköilmiöitä.
Yleisimpien EMG-laitteistojen avulla voidaan tutkia 1–16 eri lihasta samanaikaisesti
Gertrud (Hesse)
Gertrud on saksalaisen kirjailijan Hermann Hessen (1877–1962) vuonna 1910 ilmestynyt teos. Se on kuvaus nuoren säveltäjän elämästä ja onnettomasta rakkaudesta. Gertrud on myös syvällinen analyysi musiikin voimasta.
Ice Age 4: Mannerten mullistus
Ice Age 4: Mannerten mullistus () on Blue Sky Studiosin tekemä neljäs osa "Ice Age" -elokuvasarjaan. Se sai ensi-iltansa kesäkuussa 2012.
Manfredin ja Ellien tytär Kirsikka on teini-ikäinen ja ihastunut poikamammutti Ethaniin. Ylisuojeleva Manfred ei hyväksy tyttärensä itsenäistymistä. Sid on riemuissaan kun hänen perheensä saapuu yllättäen vierailulle. He kuitenkin vain jättävät höperön isoäitinsä tämän huolehdittavaksi. Voimakas maanjäristys Jyrsiksen seurauksesta ravisuttaa eläinten kotiseutua, ja Manfred, Diego, Sid ja hänen isoäitinsä joutuvat jäälautalle joka ajelehtii kauas merelle. He päätyvät merirosvo kapteeni Kouran ja tämän miehistön vangeiksi.
Luettelo Suomen sokeritehtaista
Luettelo Suomessa toimineista sokeritehtaista.
Jusupovin palatsi
Jusupovin palatsi () on Pietarin keskustassa Moikan rannalla sijaitseva klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki.
Rakennuksen pohjana on 1700-luvun puolivälissä rakennettu kaksikerroksinen kreivi Pjotr Šuvalovin talo. 1770-luvun alussa arkkitehti Jean-Baptiste Vallin de la Mothe rakensi sen uudelleen Andrei Šuvalovia varten. Palatsin askeettista julkisivua koristaa doorilainen pylväikkö. Huomion arvoinen on myös ankaran monumentaalinen sisäpiha. 1830-luvulla rakennus siirtyi ruhtinas Nikolai Jusupoville. Hän rakennutti palatsiin siiven, johon kuuluu suuri valkoinen pylvässali (arkkitehti Andrei Mihailov). Sisätilojen uudistaminen jatkui 1910-luvulle saakka. Niistä näyttävin on rokokootyylinen teatterisali.
Vuoteen 1917 saakka palatsi kuului Jusupovin perheelle. Joulukuun 29. päivän vastaisena yönä 1916 (gregoriaanisen kalenterin mukaan) Feliks Jusupovin johtamat salaliittolaiset murhasivat siellä tsaariperheen suosioon päässeen seikkailijan Grigori Rasputinin. Rakennuksen pohjakerroksessa toimii tapahtumalle omistettu näyttely. Lokakuun vallankumouksen jälkeen palatsi toimi museona, ja vuonna 1925 siitä tuli valistustyöntekijöiden kulttuuritalo (”Opettajien talo”). Rakennus vaurioitui pahasti toisen maailmansodan pommituksissa, mutta on sen jälkeen restauroitu.
Jusupovin palatsin osoite on Moikan rantakatu 94. Lähimmät metroasemat on Sennaja ploštšad ja Sadovaja.
Pietarissa Fontankan rannalla on myös toinen, 1700-luvun puolivälissä rakennettu Jusupovin palatsi. 1790-luvulla sen uudisti arkkitehti Giacomo Quarenghi. Tämän palatsin osoite on Fontankan rantakatu 115.
Kivisaaren palatsi
Kivisaaren palatsi () on Pietarin pohjoisosan Kivisaarella sijaitseva klassistisen arkkitehtuurin muistomerkki.
Kivisaaren palatsi on rakennettu vuosina 1776–1781 Katariina II:n perillistä, suuriruhtinas Paavalia varten. Sen suunnittelija on tuntematon. Rakennustöitä johti arkkitehti Juri Felten.
Palatsi muistuttaa 1700-luvun lopun maaseutukartanoa. Puutarhan ympäröimää sisäpihaa reunustaa kaksi sivurakennusta. Pääsisäänkäyntiä ja Pienelle Nevkalle avautuvaa vastakkaista julkisivua koristavat doorilaiset pylväiköt. Rakennuksessa on säilynyt osa Vincenzo Brennan 1700-luvun lopussa suunnittelemasta sisustuksesta, muut sisätilat ovat 1800-luvun puolivälistä. Ympäröivän maisemapuiston on suunnitellut Jean-François Thomas de Thomon. Palatsin lähellä sijaitsee Juri Feltenin vuosina 1776–1778 rakentama uusgoottilainen, Johannes Kastajalle pyhitetty ristikirkko.
Rakennus on viime aikoihin saakka toiminut armeijan lentäjien parantolana. Nykyään se kuuluu Pietarin kaupungille, joka aikoo restauroida sen virallisiksi vastaanottotiloiksi.
Kivisaaren palatsin osoite on Pienen Nevkan rantakatu 1. Lähin metroasema on Tšornaja retška.
Aria
Aria (myös "Areia", , ) oli maakunta muinaisessa Persian valtakunnassa. Se käsitti osapuilleen saman alueen kun nykyaikainen Afganistanin Heratin maakunta.
Kyyros II Suuri liiti alueen Persian valtakuntaan noin 550 eaa. Persialaisvallan pääkaupunki oli Artakoana, joka ehkä sijaitsi samalla paikalla kun nykyinen Herat. Aleksanteri Suuri valtasi alueen. Artakoana nimettiin uudelleen Aleksandriaksi. Aleksanterin kuoleman jälkeen Ariasta tuli osa Seleukidien valtakuntaa. Vuonna 167 eaa. Aria liitettiin Parthian valtakuntaan.