hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
USB 3.0
USB 3.0 on järjestyksessä toinen suuri uudistus USB (engl. Universal Serial Bus) sarjaväyläarkkitehtuuriin. Vuonna 2008 esitelty USB 3.0 tarjoaa uuden siirtotilan nimeltään "SuperSpeed" (eroaa USB 2.0 -liitännästä liittimen sinisen värin tai liittimessä olevan SS-kirjainyhdistelmän perusteella), joka mahdollistaa tiedon siirtämisen jopa 5 Gbit/s (625 MB/s) nopeudella; yli kymmenen kertaa nopeammin kuin USB 2.0, jonka siirtonopeus on 480 Mbit/s (60 MB/s).USB 3.0:n arkkitehtuuria käytetään USB 2.0:n (Full Speed, Low Speed, High Speed) ja USB 3.0:n (Super Speed) samanaikaiseen hyödyntämiseen, mikä mahdollistaa taaksepäin yhteensopivuuden. Liittimet mahdollistavat myös yhteensopivuuden uudemmille laitteille eli USB 3.0-laitetta voi käyttää USB 2.0-portissa hitaammalla nopeudella.
Buffalo Technology julkisti ensimmäisen USB 3.0:aa käyttävän laitteen marraskuussa 2009, kun taas ensimmäiset sertifioidut USB 3.0 kuluttajalaitteet esiteltiin 5 tammikuuta 2010, Las Vegasin Consumer Electronics Showssa (CES).
Asus ja Gigabyte julkaisivat ensimmäiset USB 3.0 -liitäntäiset emolevyt 5. tammikuuta 2010.
Linuxin ydin on tukenut USB 3.0:aa syyskuussa 2009 julkaistusta versiosta 2.6.31 alkaen.
Windows 8 oli ensimmäinen Microsoftin käyttöjärjestelmä, jossa oli sisäänrakennettu USB 3.0 -tuki. Microsoftin ajurit, jotka tuovat tuen Windows 7:ään ovat kehitteillä. Kolmannen osapuolen ajureita on ollut saatavilla jo pitkään.
Standardiin USB 3.0 liittimeen voidaan liittää tavallinen USB 2.0 -laite. Täysikokoiset liittimet ovat yhteensopivia myös toisinpäin eli USB 3.0 -laitteen voi liittää USB 2.0 -liitäntään. USB 3.0- ja 2.0 -liittimet ovat fyysisiltä mitoiltaan samankokoisia, ainoat erot ovat USB 3.0:n ja 2.0:n välillä ovat USB 3.0:n ylimääräiset nastat liittimen sisällä, sekä liittimen sininen väri. Micro-liittimessä USB 3.0:n lisäkontaktit 6-10 ovat ikään kuin erillisessä liittinrungossa, joka on vanhan USB micro -liittimen jatkeena.
USB 3.0:n tuki on laitteesta riippuen hyvin vaihteleva. Vaikka käyttöjärjestelmä tukisikin sitä, ei se tarkoita sitä, että käytettävä laite tukisi sitä. Linux-ydin on tukenut USB 3.0:aa versiosta 2.6.31, joka julkistettiin syyskuussa 2009. Myös Windows 7 tukee USB 3.0:aa, mikäli siihen ladataan valinnainen ajuri.
Toni Tirri
Toni Tirri (1980 – 6. huhtikuuta 2014) oli suomalainen sarjakuvantekijä. Hän julkaisi vuodesta 1998 kalentereita ja sarjakuvakokoelmia, joissa esiintyi leppäkerttu Leppiz.
Hämypensasyökkönen
Hämypensasyökkönen ("Amphipyra berbera") on yleisehkö loppukesän yöperhoslaji.
Hämypensasyökkönen on suhteellisen kookas, tummanruskea yöperhonen, jonka siipien pinta on melko kiiltävä. Etusiivet ovat pohjaväriltään tummanruskeat. Rengastäplä ja ulompi poikkiviiru ovat vaaleat ja erottuvat selvästi. Sisempi poikkiviiru on sävyltään ruskeampi, ja mutkittelustaan huolimatta se on siiven etureunassa lähes suora. Poikkiviirut eivät ole yhdensuuntaiset, vaan niiden väliin jäävä alue on siiven takareunassa huomattavasti kapeampi kuin siiven etureunassa, eikä siiven keskivaiheilla näkyvä tumma varjostuma kosketa ulompaa poikkiviirua. Takasiivet ovat etureunastaan ruskeat, mutta muuten kuparinruskeat. Etureunan väri sulautuu siipeen ilman selvää rajaa, ja siipisuonet näkyvät takasiivissä yleensä muuta siipeä tummempina. Imukärsän sivuilla sijaitseat huulirihmat ovat tummat ja niissä on vaalea kärki. Siipiväli on 47–52 mm.
Hämypensasyökkönen muistuttaa huomattavan paljon yleisempää hohtopensasyökköstä ("Amphipyra pyramidea"), josta se tunnistettiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1968. Joskus lajin varmistamiseksi perhosen genitaalien tutkiminen voi olla tarpeen.
Lajin levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Afrikasta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja eteläiseen Skandinaviaan. Suomessa hämypensasyökkönen on etelärannikon ja Lounais-Suomen laji, josta ei ole juurikaan havaintoja Pori–Kouvola-linjan pohjoispuolelta. Perhosia voi tavata heinäkuun lopulta syyskuun lopulle.
Laji on kosteapohjaisten, erityisesti tammea kasvavien lehto- ja sekametsien asukki. Sitä tavataan yleensä yksitellen, mutta voi olla sopivalla paikalla runsaskin. Perhoset lentävät hämärässä ja tulevat valolle, mutta huomattavasti helpommin syötille. Täysikasvuinen toukka koteloituu kotelokopan sisään maahan. Muna talvehtii.
Toukka elää erityisesti tammilla ("Quercus"), mutta kelpuuttaa ravinnokseen myös muita lehtipuita.
Evaristus Thatho Bitsoane
Evaristus Thatho Bitsoane (17. syyskuuta 1938 – 17. heinäkuuta 2010) oli lesotholainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1964 ja nimitettiin Qacha's Nekin hiippakunnan piispaksi 17. heinäkuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Liguori Morapeli, jota avustivat George Francis Daniel ja Paul Khoarai.
Bitsoane johti hiippakuntaansa, kunnes kuoli 71 vuoden iässä.
Suomenhierakka
Suomenhierakka ("Rumex pseudonatronatus") on Luoteis-Euroopassa harvinaisena kasvava hierakkalaji.
Suomenhierakka kasvaa 50–120 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa suuresti hevonhierakkaa ("Rumex longifolius"), josta se eroaa lehtien mitoissa ja hedelmäverhiöiden muodossa.
Suomenhierakka kasvaa Suomessa melko harvinaisena alkuperäiskasvina Pohjanlahden merenrannoilla, paikoin Merenkurkussa se on aivan yleinen. Muualla Suomessa suomenhierakka on uustulokaskasvi, eteläisimmässä maassa jokseenkin yleinen.
András Gárdos
András Gárdos (s. 9. tammikuuta 1991) on unkarilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin toiseksi korkeimmalla tasolla pelaavaa Sheffield Unitedia. Hän aloitti uransa unkarilaisen Ferencvárosi TC:n riveissä.
Suomenröyhytatar
Suomenröyhytatar eli suomentatar ("Aconogonon" × "fennicum") on röyhytattariin kuuluva lajiristeymä, joka on alppiröyhytattaren eli alppitattaren ("Aconogonon alpinum") ja laavaröyhytattaren eli laavatattaren ("Aconogonon weyrichii") risteymä.
Suomenröyhytatar on kookas monivuotinen ruoho ja kasvaa 100–170 cm korkeaksi. Kantalajeistaan se muistuttaa enemmän laavaröyhytatarta, johon verrattuna suomenröyhytattaren lehdet ovat kapeammat ja alta vähemmän karvaiset. Kasvutapa on pensasmainen. Kukkii heinä–elokuussa ja kellanvalkoisin monikukkaisin röyhykukinnoin, jotka eivät haise hyvältä.
2000-luvulla lajista on tullut Suomessa yleinen viljelykarkulainen karkulaisena tienvarsilla ja joutomailla.
Suomenröyhytatarta kasvatetaan Suomessa yleisenä koristekasvina ja käytetään mm. näkösuojakasvina koristepensaiden sijaan. Se on suomalainen perinnekasvi.
Arduino Bertoldo
Arduino Bertoldo (30. joulukuuta 1932 – 3. huhtikuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1958 ja nimitettiin Folignon hiippakunnan piispaksi 10. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Divo Zadi, jota avustivat Giovanni Benedetti ja Decio Lucio Grandoni. Bertoldo asetettiin virkaansa 20. joulukuuta.
Bertoldo jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2008.
Junior Soprano
Corrado "Junior" Soprano on kuvitteellinen henkilö HBO:n tuottamassa tv-sarjassa "Sopranos". Hän on sarjan päähenkilön Tony Sopranon setä ja hänellä on mutkikas suhde hänen kanssaan. Junior ei ole naimisissa.
HBO:n profiili: http://www.hbo.com/the-sopranos/cast-and-crew/corrado-junior-soprano/index.html
Luther (televisiosarja)
Luther on BBC:n tuottama englantilainen rikosdraamasarja, jonka pääosassa on Idris Elban esittämä rikosylikomisario John Luther. Sarja sai ensiesityksensä Iso-Britanniassa BBC Onella vuonna 2010 ja sitä on tehty neljä tuotantokautta. Viidennen tuotantokauden kuvaukset alkoivat alkuvuodesta 2018. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2.
Kriitikot ovat ylistäneet Idris Elbaa hänen roolistyöstään John Lutherina, ja hän on saanut roolistaan useita palkintoja.
Sarjan päähenkilö on lontoolainen poliisi, rikoskomisario John Luther (Idris Elba), joka työskentelee vakavien rikosten yksikössä. Luther on työlleen omistautunut, pakkomielteinen ja väkivaltainen poliisi. Luther maksaa kuitenkin kovaa hintaa omistautumisestaan: hän ei ole koskaan pystynyt pitämään siviilielämäänsä erossa tutkimistaan rikoksista.
Lutherille työ on aina tärkeintä. Hänen omistautumisensa on sekä kirous että siunaus, niin hänelle itselleen että hänen läheisilleen. Sarjan ensimmäisessä jaksossa hän tutkii psykopaatti-murhaajaa Alice Morgania (Ruth Wilson). Luther ei kuitenkaan pysty pidättämään Alicea todistusaineiston puuttumisen vuoksi, mutta sarjan edetessä, Alicesta tulee sekä Lutherin vihollinen että kumppani.
Roolistyöstään John Lutherina ylistetty Idris Elba on roolistaan Golden Globe -palkinnon kategoriassa Paras miespääosa minisarjassa tai televisioelokuvassa vuonna 2011, Critics’ Choice Television Awards -palkinnon, NAACP Image Awards -palkinnon sekä SAG-palkinnon. Sarja sai myös 11 Primetime Emmy -ehdokkuutta.
Pedro Rubiano Sàenz
Pedro Rubiano Sáenz (s. 13. syyskuuta 1932) on kolumbialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Julio Caicedo Téllez 8. heinäkuuta 1956, ja hänet nimitettiin Cúcutan hiippakunnan piispaksi 2. kesäkuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ángelo Palmas, jota avustivat Alberto Uribe Urdaneta ja Alfredo Rubio Díaz.
26. maaliskuuta 1983 Rubiano Sáenz sai nimityksen Calin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi. 7. helmikuuta 1985 hänestä tuli Calin arkkipiispa. 27. joulukuuta 1994 hänet nimitettiin Bogotán arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 11. helmikuuta 1995.
Rubiano Sáenz ylennettiin kardinaaliksi 21. helmikuuta 2001. Hänet asetettiin Trasfigurazione di Nostro Signore Gesù Criston kardinaalipapiksi 25. helmikuuta. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin. Hän jäi eläkkeelle 8. heinäkuuta 2010.
Baja Californian aavikko
Baja Californian aavikko on aavikkoalue Meksikossa, Kalifornian niemimaalla. Se käsittää niemimaan läntisen osan ja ulottuu sekä Baja Californian että Baja California Surin osavaltioihin. Pinta-alaltaan se on noin 77 000 neliökilometriä.
Baja Californian aavikolla on monenlaisia elinympäristöjä, rannikkodyynejä, tasankoja ja vuoristoja. Korkeimmillaan aavikon keskisessä osassa vuoristoalueet kohoavat 1000–1500 metriin. Aavikko on eristyksissä muista vastaavista ympäristöistä, joten sinne on kehittynyt monia kotoperäisiä eliölajeja. Kaikkiaan alueella kasvaa lähes 500 kasvilajia ja elää 4 sammakkoeläin-, 43 matelija-, noin 200 lintu- ja yli 50 nisäkäslajia. Kasveista peräti 23 prosenttia on kotoperäisiä. Nisäkkäistä vain tällä alueella elävät taskuhyppyrottiin kuuluva "Dipodomys gravipes" ja siiseleihin kuuluva "Spermophilus atricapillus".
Huhtikuun tytöt
Huhtikuun tytöt on kirjailija Reijo Mäen Vares-kirjasarjan viidestoista osa. Se julkaistiin vuonna 2004. Kirjan nimi viittaa kolmeen nuoreen naiseen, jotka katosivat salaperäisesti Turussa huhtikuussa vuonna 1983. Tapaus on selvittämättömänä kansakunnan kollektiivinen trauma. Vares kaivelee tapausta aiheesta lehtijuttua tekevän toimittaja Ruuhion pyynnöstä ja löytää uusia johtolankoja, jotka vievät yllättäville ja vaikutusvaltaisille tahoille. Vares ratkaisee tapauksen lähinnä onnella.
Helsingin Sanomien Tommi Aitio arvioi Mäen dekkarien käyvän vuosi vuodelta levottomammiksi. Vares on supersankari, joka operoi sujuvasti reaalimaailman ja oman todellisuutensa lainalaisuuksien välisellä ei-kenenkään-maalla. Turun Sanomien Kimmo Rantasen arvion mukaan lörpöttely on aiempaa vähemmän tai sitten vitsit ovat parempia. Huhtikuun tytöt oli ilmestymisvuonnaan kolmanneksi myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä ostettiin 82 900 kappaletta.
Kirjasta on myös tehty elokuva "Vares – Huhtikuun tytöt", joka tuli ensi-iltaan 20. huhtikuuta 2011. Sen on ohjannut Lauri Törhönen. Jussi Varesta esittää Antti Reini.
Maria Bellucci
Maria Bellucci (s. 27. kesäkuuta 1977) on unkarilainen pornonäyttelijä. Hän aloitti näyttelemisen pornoelokuvissa 19-vuotiaana ja on näytellyt yli kahdessasadassa elokuvassa.
Kuba Giermaziak
Jakub "Kuba" Giermaziak (s. 9. heinäkuuta 1990 Gostyń, Puola) on puolalainen moottoriurheilija. Hän on aloitti formulauransa vuonna 2007 Eurocup Formula Renault 2.0-sarjassa. Hän ajoi Motopark Academy-tallissa. Giermaziak sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjassa kymmenenneksi. Hän jatkoi sarjassa vuonna 2008, mutta jäi sarjan 18:ksi. Hän ajoi samalla kaudella Formula Renault 2.0 NEC-sarjassa ottaen 5 palkintokorokesijaa ja sijoittuen sarjan kuudenneksi. Giermaziak jatkoi vielä kolmannen kauden Eurocup Formula Renault-sarjassa. Hän ajoi yhden palkintokorokesijan ja sijoittui sarjan loppupisteissä yhdeksänneksi. Vuonna 2010 Giermaziak siirtyi ajamaan Porsche Supercup-sarjaa. Siellä hän sijoittui sarjan 10:ksi. Giermaziak jatkoi sarjassa vuonna 2011. Hän saavutti kaksi voittoa sarjasta ja sijoittui sarjan kolmanneksi. Hän oli ajanut samana vuonna myös Formula 3 Euroseries-sarjassa. Vuonna 2012 Giermaziak jatkoi Porsche Supercupissa sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2013 hän saavutti kaksi kolmossijaa kauden aikana sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Giermaziak keräsi kaksi paalupaikkaa ja kolme voittoa sijoittuen sarjan toiseksi.
Raven Alexis
Raven Alexis (s. 28. tammikuuta 1987) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän oli aktiivisena vuosina 2009-2011.
Alexis väitti vuonna 2011 sairastavansa muun muassa aivoihin levinnyttä maksasyöpää. Hänen myöhempi väitteensä täydellisestä paranemisesta synnytti laajalle levinneitä huhuja, joiden mukaan koko syöpätarina oli keksitty.
Fidèle Nsielele Zi Mputu
Fidèle Nsielele Zi Mputu (s. 21. heinäkuuta 1950 Kinshasa) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. syyskuuta 1976 ja nimitettiin Kisantun hiippakunnan piispaksi 10. kesäkuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi, jota avustivat Gabriel Kembo Mamputu ja Joachim Mbadu Kikhela Kupika.
Gabriel Kembo Mamputu
Gabriel Kembo Mamputu (19. syyskuuta 1935 Madimba-Kimfinda – 26. elokuuta 2016) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1963 ja nimitettiin Matadin hiippakunnan piispaksi 21. kesäkuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Albert Malula, jota avustivat Laurent Monsengwo Pasinya ja Antoine Mayala ma Mpangu.
Kembo Mamputu jäi eläkkeelle 21. syyskuuta 2010.
Antoine Mayala ma Mpangu
Antoine Mayala ma Mpangu (3. maaliskuuta 1926 – 31. maaliskuuta 1993) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1957 ja nimitettiin Kisantun hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Flenucletan titulaaripiispaksi 30. elokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Pierre Kimbondo ja Simon N'Zita Wa Ne Malanda.
27. huhtikuuta 1973 Mayala ma Mpangusta tuli Kisantun piispa, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Bruno Torpigliani
Bruno Torpigliani (15. huhtikuuta 1915 – 3. toukokuuta 1995) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 24. lokakuuta 1937 ja nimitettiin Mallianan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi El Salvadoriin ja Guatemalaan 1. syyskuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Amleto Giovanni Cicognani, jota avustivat Antonio Samorè ja Telesforo Giovanni Cioli.
3. elokuuta 1968 Torpigliani sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Kongoon ja 6. kesäkuuta 1973 Filippiineille. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle huhtikuussa 1990.
Hyvelänjärvi
Hyvelänjärvi oli järvi Nummen kirkonkylän itäpuolella nykyisen Lohjan alueella. Se kuivatettiin viljelykselle 1850-luvulla. Paikka tulvii edelleen keväisin ja on lintujen muuttomatkallaan suosima levähdypaikka.
Iro Haarla
Iro Helena Maaria Haarla-Krokfors (s. 7. marraskuuta 1956 Tampere) on suomalainen jazzpianisti, -harpisti, -kosketinsoittaja, säveltäjä ja yhtyeenjohtaja. Hän opiskeli pianonsoittoa ja säveltämistä Sibelius-Akatemiassa Helsingissä 1970-luvulla. Hän soitti puolisonsa Edward Vesalan yhtyeissä 1970-luvun loppupuolelta saakka ja toimi myös Vesalan musiikin sovittajana. Vesalan kuoleman 1999 jälkeen Haarla aloitti soolouran. Hän on soittanut myös mm. RinneRadion ja UMO Jazz Orchestran kanssa. Haarlan nykyinen puoliso on basisti Ulf Krokfors.
Suomen Jazzliitto myönsi Haarlalle vuoden 2006 Yrjö-palkinnon.
Iro Haarlan vanhemmat olivat oopperalaulaja Helena Salonius ja näyttelijä Saulo Haarla.
Lattayökkönen
Lattayökkönen ("Amphipyra tragopoginis") on loppukesän yleinen yöperhonen.
Lattayökkönen on varsin ”tavallisennäköinen” laji, joka on kuitenkin helppo tunnistaa. Etusiivet ovat tummanruskeat mutta kauttaaltaan tumman kehnän peittämät, vain kärkiosastaan hieman vaaleammat. Siiven pinta on voimakkaasti kiiltävä. Hyvin tunnusomaisena piirteenä etusiiven keskivaiheilla on kolmesta mustasta pisteestä muodostuva kuvio. Takasiivet ovat harmaanruskeat, tyviosastaan vaaleammat. Siipiväli on 33–41 mm.
Lattayökköstä tavataan Euroopassa Portugalista ja Britteinsaarilta läntiseen Siperiaan ja Pohjois-Intiaan. Ihmisen mukana lattayökkönen on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa se on yleinen laji, jota tavataan ainakin Kemin korkeudelle saakka. Perhonen lentää elokuun alusta syyskuun lopulle lennon huipun osuessa syyskuun alkuun.
Lattayökkönen on erityisesti kulttuuriympäristöissä viihtyvä perhonen, jota tavataan kuitenkin myös metsissä ja jopa soilla. Perhonen lentää pimeän turvin ja tulee helposti sekä valolle että syötille. Toukkia tavataan touko-kesäkuussa. Täysikasvuisena toukka laskeutuu maahan, rakentaa itselleen kotelokopan ja koteloituu sen sisään. Muna talvehtii.
Lattayökkönen lepää tunnusomaisesti siivet leveässä asennossa ja pää alaspäin. Jos lepäävää perhosta häiritään, se pakenee mieluummin juosten kuin nousee lentoon.
Toukka on polyfagi ja elää monilla ruohovartisilla kasveilla.
Imelda May
Imelda Mary Higham (o.s. Clabby, s. 10. heinäkuuta 1974), joka tunnetaan taiteilijanimellä Imelda May, on irlantilainen laulaja ja muusikko. Hän aloitti muusikon uransa 16-vuotiaana ja julkaisi debyyttialbuminsa vuonna 2005. Hän soittaa myös bodhránia ja kitaraa. Hän sai parhaan naisartistin Meteor Awards -palkinnon vuonna 2009.
May oli avioliitossa muusikko Darrel Highamin kanssa ja heillä on yhteinen lapsi. Highamin soololevyllä "High Class Baby" May lauloi kaksi laulua, jotka äänitettiin helsinkiläisessä Hideout-studiossa vuonna 1998.
Jelena Šalygina
Jelena Šalygina (, s. 15. joulukuuta 1986 Šymkent, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilainen naispainija, olympia- ja MM-mitalisti, Aasian kisojen kultamitalisti ja Aasian mestari. Hän on ensimmäinen kazakstanilainen naispainin olympiamitalisti.
55-67 kilogramman painoluokissa kilpaillut Šalygina on voittanut painijanurallaan sarjan 63 kg olympiapronssia Pekingistä 2008 ja kolme MM-mitalia. Lisäksi hän on voittanut Aasian kisojen kultaa ja Aasian-mestaruuskilpailuista neljä mitalia, joista yhden kultaisen.
Yousaf Raza Gilani
Yousaf Raza Gilani () (s. 9. kesäkuuta 1952) on Pakistanin nykyinen pääministeri ja Pakistanin kansanpuolueen (PPP) varapuheenjohtaja. Gilanin pääministerikausi alkoi 25. maaliskuuta 2008. Parlamentin puhemiehenä aiemmin toiminut Gilani sai äänestyksessä 264 edustajan tuen 342-paikkaisessa parlamentissa. Hänen ainoa kilpailijansa, Pervez Musharrafia tukeva ehdokas sai 42 ääntä.
Gilani istui vankilassa 2001–2006 syytettynä korruptiosta. Gilanin mukaan syytteet olivat Musharrafin hallinnon poliittisista syistä tekaisemia.
Jouni Joensuu
Jouni Joensuu (s. 21. lokakuuta 1962 Pori) on suomalainen jalkapallovalmentaja.
Pelaajaurallaan Joensuu edusti Porin Ässiä ja Porin Palloilijoita.
Vuosina 1999–2000 Joensuu valmensi Musan Salamaa jalkapallon Ykkösessä, jonka jälkeen hänet nimitettiin Veikkausliigassa pelanneen FC Jazzin päävalmentajaksi kaudeksi 2001. Joensuu kuitenkin erotettiin jo heinäkuussa ja hänen tilalleen nimettiin Jussi Ristimäki.
PoPan ja FJK:n jälkeen hän siirtyi vuonna 2005 valmentamaan Naisten Ykkösessä pelaavaa NiceFutista. Joukkueen päävalmentajana Joensuu toimi yhteensä kuuden kauden ajan, nostaen seuran vuonna 2007 Naisten Liigaan.
Vuonna 2011 Joensuu nimitettiin elokuun alusta lukien kahden kuukauden ajaksi Kakkosessa pelaavan FC Jazzin päävalmentajaksi tehtävästä erotetun Risto Virtasen tilalle. Lokakuusta 2011 lähtien hän toimi FC Jazzin toiminnanjohtajana. Kaudeksi 2014 hänet nimitettiin jälleen seuran päävalmentajaksi kahden vuoden sopimuksella.
Jouni Joensuu on myös koko 2000-luvun toiminut Kuninkaanhaan Urheilulukion ja sen lakkauttamisen jälkeen Porin suomalaisen yhteislyseon lukion jalkapallolinjan valmentajana. Lisäksi hän on ollut Suomen Palloliiton Satakunnan piirin nuorisoakatemian valmennusjohdossa.
Hänen poikansa Jesse Joensuu on jääkiekkoilija, joka kuului Suomen vuoden 2011 maailmanmestarijoukkueeseen.
Kuusiston kirkko
Kuusiston kirkko on Kaarinan kaupungissa, Kuusiston saarella sijaitseva suorakaiteenmuotoinen, yksilaivainen, hirrestä rakennettu pitkäkirkko. Nykyinen kirkko rakennettiin vuonna 1792 korkealle mäelle, jolla aiemmin sijaitsi vanhempi kirkkorakennus. Kirkko kuuluu Kaarinan seurakuntaan. Museovirasto on luokitellut Kuusiston kirkon ja sitä ympäröivän avoimen viljelysmaiseman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Ensimmäinen kirkko Kuusistoon rakennettiin vuonna 1653 tai pian sen jälkeen, sillä tuona vuonna kuusistolaiset saivat tuomiokapitulilta luvan kappelin eli saarnahuoneen pystyttämiseksi saarelleen. Tämä kappeli oli kuitenkin 1700-luvun alussa niin huonossa kunnossa, että se purettiin ja nykyinen kirkko rakennettiin tilalle. Vanhasta kirkosta on säilynyt saarnastuoli katoksineen.
Yksinkertainen saaristolaiskirkko muuttui uusgoottilaistyyliseksi sekä sisältä että ulkoa arkkitehti Helge Ranckenin suunnittelemissa korjautöissä, jotka valmistuivat 1900. Muun muassa alkuperäiset pystylaudoitukset muutettiin vaakalaudoituksiksi. Vuosina 1973–1974 tehdyssä korjauksessa kirkko palautettiin mahdollisimmän lähelle alkuperäisasua. Entistämisen suunnitteli arkkitehti Pekka Pitkänen. Korjauksessa otettiin esiin ja entistettiin 1700-luvun kangastapetti, johon on maalattu punaista marmoria jäljittelevät korinttilaispylväät. Osa kirkossa näkyvistä tapeteista on kopioita ja alkuperäiset on siirretty kansallismuseoon.
Alttari ja sen kehys on tehty 1790-luvulla. Alttaritaulu on kaksiosainen. Alaosan "Ehtoollisen asettaminen" vuodelta 1795 on G. Schweidelin jäljennös Rubensin teoksesta. Yläosan maalauksen Jeesuksesta ristillä arvellaan olevan kopio Christoph Schwartzin maalauksesta. Kirkossa oli 1900-luvulla alttaritauluna "Jeesuksen syntymä", Alexandra Frosterus-Såltinin maalaus vuodelta 1912. Se on sijoitettu urkuparvelle.
Kirkon urut on rakentanut espoolainen Urkurakentamo Veikko Virtanen vuonna 2010. Uruissa on 12 äänikertaa ja ne on tehty 1800-luvun suomalaisten urkujen mallin mukaiseksi.
Kirkkomaalla sijaitsee erillinen kellotapuli vuodelta 1763. Kirkkomaata ympäröi harmaakivistä tehty aita. Lisäksi kirkon lähettyvillä sijaitsee entinen lukkarin talo, joka on nykyisin käytössä seurakuntatilana.
Tiera (romaani)
Tiera on Timo Parvelan kirjoittama romaani. Teoksen kustansi Tammi vuonna 2008. Kirja on toinen Sammon vartijat- kirja.
Kirja otettiin vastaan hyvin ja sitä onkin kuvailtu sanoin:
Sekä:
Jääkalat
Jääkalat (Channichthyidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät kylmissä vesissä etelämantereen lähistöllä.
Jääkalojen heimoon kuuluu 11 sukua ja lähteestä riippuen 15–17 lajia. Tyypillisesti lajit ovat kooltaan noin 25–55 cm pitkiä, ja suurin laji jääkala ("Chaenocephalus aceratus") voi saavuttaa 75 cm:n pituuden. Jääkalat ovat suomuttomia ja väriltään vaaleita, kylkiviivoja on kaksi tai kolme. Ruumiinrakenteeltaan lajit ovat melko pitkulaisia, ja nokka on pitkähkö ja litteä. Suu on melko suuri ja hampaat pienet. Silmät ovat jääkaloilla kookkaat. Selkäeviä lajeilla on kaksi, joista takimmainen on pidempi. Jääkalalajeilla ei ole uimarakkoa.
Jääkalalajeilla on useita sopeutumia Etelämantereen kylmissä vesissä elämiseen. Niillä ei ole veressä lainkaan hemoglobiinia, minkä vuoksi veri on väritöntä. Hemoglobiini ei ole välttämätöntä, koska kylmissä vesissä happipitoisuus on melko korkea. Kalat ottavat happea paitsi kiduksillaan myös suomuttoman ihonsa läpi. Veri on myös melko juoksevaa, minkä vuoksi veri virtaa suonissa melko nopeasti ja on näin hapensiirtokyvyltään parempi. Sydän on kaloilla kookas ja ylläpitää nopeaa verenkiertoa. Hidastunut aineenvaihdunta on sopeutuma kylmissä oloissa elämiseen.
Lähes kaikki jääkalat elävät lähellä Etelämannerta. Haukijääkalaa ("Champsocephalus esox") tavataan Patagoniasta ja Falklandinsaarilta. Nuoret kalat elävät lähempänä pintaa kuin aikuiset, ja eräitä lajeja tavataan jopa yli 1 500 metrin syvyydestä. Jääkalat viettävät todennäköisesti melko pitkiä aikoja levossa.
Jääkalojen ravintoa ovat krillit, muut pienet äyriäiset sekä toiset kalat. Lajien kutuaika kestää tyypillisesti helmikuulta toukokuulle. Naaras laskee merenpohjaan 2 000–20 000 suurehkoa mätimunaa.
Jääkalojen heimon lajeja saadaan sivusaaliina kalastettaessa muita kalalajeja ja eräitä kalastetaan myös kaupallisestikin. Tärkeimmät saalislajit ovat makrillijääkala ("Champsocephalus gunnari"), jääkala, tummajääkala ("Pseudochaenichthys georgianus"), rengasjääkala ("Chionodraco ratrospinosus") ja krokotiilijääkala ("Chaenodraco wilsoni").
Faust (Goethe)
Faust on Johann Wolfgang von Goethen (1749–1832) kirjoittama murhenäytelmä. Se koostuu kahdesta osasta "Faust I" (1808) ja "Faust II" (1832), ja se perustuu Christopher Marlowen "Faustiin". Teoksesta on olemassa myös varhainen keskeneräinen versio "Urfaust". Goethen näytelmä pohjautuu vanhaan tarinaan tohtori Faustuksesta, jonka sanotaan myyneen sielunsa paholaiselle. Goethen näytelmässä tarina laajenee paraabeliksi, joka koskee koko ihmiskuntaa.
Goethe työskenteli "Faustin" parissa vuosikymmeniä ja on itse sanonut, että teksti on "summa summarum" hänen elämästään. Pitkä työstämisaika selittää osin, miksi tekstissä on nähtävissä tyyliaineiksia monista kirjallisista kausista, kuten klassisismista, valistuksesta, Sturm und Drangista ja romantiikasta. Lisäksi Goethe käyttää satiiria ja aineksia mysteerinäytelmästä. Näytelmän kohtaukset liittyvät toisiinsa vain löyhästi.
Näytelmän merkittävimmät henkilöt ovat oppinut lääkäri Heinrich Faust, paholainen Mefistofeles ja Faustin rakastettu Margareta.
Goethen "Faustit" kuuluvat maailmankirjallisuuteen. Etenkin "Faust I" sisältyy yhä 2000-luvulla monien saksalaisten lukioiden pakollisiin luettaviin, ja näytelmää esitetään edelleen usein saksalaisilla näyttämöillä.
Gustav Mahlerin sinfonian nro 8 Es-duuri (usein myös "Tuhannen sinfonia") toinen osa käyttää "Faustin" II osan tekstiä.
Näytelmän runomitta on ketjusäe.
"Faustin" on suomentanut Otto Manninen; ensimmäisen osan ovat suomentaneet myös Valter Juva ja Kaarlo Forsman.
Hannes Sihvo
Hannes Kaleva Sihvo (16. tammikuuta 1942 Kuopio – 20. tammikuuta 2003 Vantaa) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä, historioitsija ja professori.
Professori Matti Kuusi palkkasi lisensiaatiksi valmistuneen Sihvon Kalevalaseuran sihteeriksi 1967 ja antoi hänelle tehtäväksi seuran historian kirjoittamisen. Tämä historiateos ilmestyi 1969 nimellä "Karjalan löytäjät". Sihvo laati sen pohjalta myös tohtorinväitöskirjansa "Karjalan kuva: Karelianismin taustaa ja vaiheita autonomian aikana".
Sihvo toimi vuodesta 1972 Joensuun korkeakoulun (myöh. Joensuun yliopisto) kirjallisuuden apulaisprofessorina ja vuodesta 1981 kirjallisuuden professorina. Hän oli myös Joensuun yliopiston vararehtorina kymmenen vuoden ajan. Sihvo jäi eläkkeelle 2001. Aleksis Kiven Seuran puheenjohtajana hän toimi vuosina 1997–2002.
Sihvo kirjoitti useita teoksia Karjalan ja Inkerin historiasta sekä yksin että yhteistyössä muiden kanssa. Hän julkaisi myös Aleksis Kiven elämään liittyviä tutkimuksia sekä tutkimukset Paavo Haavikon metodista ja maailmankuvasta ja yhdessä Risto Turusen kanssa Veijo Meren elämää ja tuotantoa käsitelleen tutkimuksen.
Alfonso I (Aragonia)
Alfonso I hallitsi Aragonian kuninkaana vuosina 1104–1134 veljensä Pietari I:n kuoltua ilman perillistä.
Leonin kuningas Alfonso VI naitti tyttärensä Urracan Alfonso I:lle, joka näin pääsi nimellisesti yhdistämään Leónin, Navarran ja Aragonian valtakunnat. Urraca ajautui pian kiistoihin miehensä kanssa, ja aviopuolisoiden välisten sotien jälkeen liitto mitätöitiin vuonna 1114.
Vaikka Alfonsolla oli kiistoja muiden kristittyjen johtajien kanssa, hän saavutti loisteliaita voittoja Espanjan muslimihallitsijoista ja oli näin oman aikansa kenties ihailluin kristitty sotilasjohtaja. Vuonna 1118 hän valtasi Zaragozan ja vuonna 1125 Alfonso johti suuren retkikunnan eteläiseen Andalusiaan.
Alfonso haavoittui kuolettavasti Fragan taistelussa vuonna 1134. Vuonna 1131 kirjoittamassaan ja vain muutama päivä ennen taistelua ratifioimassaan testamentissaan hän jätti pääosan valtakuntaansa Hospitaaliveljeskunnalle, Temppeliherrain ritarikunnalle sekä Pyhän haudan kirkolle, joiden hän uskoi jatkavan Reconquistaa. Aragonialaiset ja navarralaiset kieltäytyivät kuitenkin hyväksymästä testamenttia ja aragonialaiset valitsivat kuninkaaksi Alfonson veljen Ramiro II:n (1134–1137), jolloin valtioliitto purkaantui.
Dadaejinin taistelu
Dadaejinin taistelu oli yhdessä samaan aikaan käydyn Busanin piirityksen kanssa ensimmäisiä taisteluita Japanin ja Korean välisessä sodassa, joka sai alkunsa vuonna 1592.
Japanilaisten osalta taistelua johti Konishi Yukinaga, ja korealaisten puolustuksesta vastasi Yun Hǔnsin. Taistelu päättyi japanilaisten voittoon, ja kaikkien linnassa olleiden korealaisten teloittamiseen.
Soinniton faryngaalinen frikatiivi
Soinniton faryngaalinen frikatiivi, kansanomaisesti kurkku-h, on konsonanttiäänne. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on [ħ]. Äänne esiintyy muun muassa arabian ja heprean kielissä; hepreassa se voidaan ääntää myös jiddišin tapaan velaarisena.
Soinnillinen velaarinen frikatiivi äännetään nielussa (lat. "farynx"). Sinne muodostetaan kapeikko, jonka kautta kulkeva ilmavirta aiheuttaa hankaushälyä. Äänihuulet eivät värähtele äänteen tuottamisen aikana.
http://www.cs.tut.fi/~jkorpela/kielet/arabia.html
Ramiro II (Aragonia)
Ramiro II oli Aragonian kuningas vuosina 1134–1137.
Ramiro, Sancho I:n pojista nuorin, oli munkki ja Barbastron piispaehdokas veljensä Alfonso I:n kuollessa vuonna 1134. Alfonso oli testamentannut valtakuntansa kristillisille ritarikunnille, mutta aragonialaiset kieltäytyivät hyväksymästä testamenttia ja valitsivat Ramiron kuninkaakseen. Tällöin Ramiro poistui luostarista ja nai Akvitanian herttuan Guillaume IX:n tyttären Agneksen. Pariskunnan saatua lapsen Peronellan Ramiro kihlasi tämän Barcelonan kreivin Ramón Berenguer IV:n kanssa. Vuonna 1137 Ramiro luopui kruunusta vävynsä ja tyttärensä hyväksi ja palasi takaisin luostariin, missä hän kuoli vuonna 1154.
Matti E. Mäkelä
Matti Emil Mäkelä (28. joulukuuta 1905 Ruotsinpyhtää – 6. kesäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen tiedustelumies ja merisotahistorioitsija.
Mäkelän vanhemmat olivat sahanisännöitsijä Viktor Emil Mäkelä ja Anna Rauha Johanna Manner. Hän pääsi ylioppilaaksi 1924 Helsingin suomalaisesta lyseosta. Kirjailija ja tiedustelu-upseeri Jukka L. Mäkelä oli Matti Mäkelän veli.
Matti E. Mäkelä palveli luutnanttina kesällä 1944 Haminan lähellä Rakilassa sijainneella tiedusteluasemalla, jossa kuunneltiin Neuvostoliiton laivaston radioliikennettä. Elokuussa hänet lähetettiin Kauniaisiin tuhoamaan meritiedusteluraportit, jotta venäläiset eivät saisi selville raporttien tekijöiden henkilöllisyyttä. Syyskuussa 1944 Mäkelä pakeni perheineen veneellä Pohjanlahden yli Närpiöstä Ruotsin Härnösandiin osana Stella Polaris -operaatiota. Marraskuussa 1944 hän siirtyi yhdessä joidenkin muiden stellistien kanssa Tukholman lähelle Lovön saarelle Ruotsin armeijan radiotiedusteluelimen FRA:n palvelukseen. FRA käytti suomalaisia Neuvostoliiton merivoimien radioliikenteen kuuntelussa. Sisäministeri Yrjö Leino vaati Ruotsin hallitusta luovuttamaan Mäkelän ja eräät muut stellistit Suomeen, mutta tähän ei suostuttu. Mäkelä kävi Suomessa ensimmäisen kerran sodan jälkeen vasta 1949. Hän jäi eläkkeelle Ruotsin radiotiedustelusta 1970-luvulla ja muutti asumaan Suomeen.
Mäkelä oli naimisissa vuodesta 1930 Aino Eeva Aleksandra Jauhiaisen kanssa.
Hannes Tompuri
Leo Johannes (Hannes) Tompuri (27. toukokuuta 1921 Virolahti – 28. huhtikuuta 1994 Kotka) oli suomalainen kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Kala-Emppu".
Tompuri kävi kansakoulun ja työskenteli ruiskumaalarina, kalastajana, piirtäjänä, metsätyömiehenä ja toimittajana. Hän kirjoitti radiokuunnelmia ja tv-näytelmiä.
Teun A. van Dijk
Teun Adrianus van Dijk (s. 7. toukokuuta 1943 Naaldwijk, Alankomaat) on tekstilingvistiikan, diskurssianalyysin ja kriittisen diskurssianalyysin (CDA) tutkija.
Van Dijk on kehittänyt tekstin käsittelemisen psykologiaa Walter Kintschin kanssa. 1980-luvulta lähtien hänen työnsä CDA:n parissa on keskittynyt erityisesti ”symbolisten eliittien” (poliitikkojen, toimittajien, tutkijoiden ja kirjoittajien) harjoittamaan rasismin diskursiiviseen uudelleentuottamiseen. Van Dijk on myös tutkinut uutisia ja ideologian ja kontekstin teorioita. Van Dijk on myös perustanut kuusi kansainvälistä aikakausjulkaisua.
Van Dijk oli diskurssitutkimuksen professori Amsterdamin yliopistossa vuodesta 1968 vuoteen 2004, ja hän on opettanut Barcelonan Pompeu Fabra -yliopistossa vuodesta 1999 lähtien. Van Dijk on luennoinut laajasti ympäri maailmaa, erityisesti latinalaisessa Amerikassa.
Jääpallon SM-sarja 1937
Jääpallon Suomen mestaruus 1937 ratkaistiin kahdeksan joukkueen voimin. Talven tulon viivästyttyä Palloliitto määräsi kaksi lohkoa, joista kummastakin kaksi parasta selvisi loppukilpailuun. Loppuotteluun selvisivät ennakkosuosikki HIFK ja HJK. HIFK selvisi loppuotteluun voittamalla kaikki alkusarjan ottelunsa ja voittamalla välierässä WP-35:n maalilla, kun taas HJK pelasi ensin uusintaottelun tasapisteissä olleen Akilleen kanssa ja sen jälkeen välieräottelun Susia vastaan voittaen selvin lukemin.
HIFK:n ja HJK:n ensimmäinen loppuottelu päättyi tasan 1–1. Ottelua piti jatkaa vielä 30 minuutin jatkoajalla, mutta jatkoajan puolivälissä peli lopetettiin, koska oli jo liian pimeää. Uusintaottelu pelattiin kahden viikon päästä. Siinä HJK onnistui yllättämään HIFK:n ja voitti mestaruuden maalein 3–2. Mestaruus on HJK:n jääpallohistorian viimeisin.
Uusintaottelu: HJK–Akilles 5–4 (3–0).
Alempi loppusarja: MP–Akilles 2–4, ViPS–VIFK 4–0.Ottelun MP–VIFK pelaamisesta luovuttiin asianomaisten seurojen sitä pyydettyä. ViPS luovutti pelaamatta voiton Akilleelle.
MP ja VIFK putosivat sarjasta. Seuraavaksi kaudeksi sarjaa laajennettiin, jolloin VIFK sai alkutalven karsintaottelujen jälkeen lunastettua paikkansa takaisin.
21.2.1937 Helsinki
Uusinta
7.3.1937 Helsinki
HJK: Risto Rinne, Jaakko Arajärvi, Leo Laaksonen, Aatos Lehtonen, Pentti Valio, Otso Puro, Kalle Alakari, Kalervo Seppola, Kurt Weckström, Eino Virtanen, Sulo Vuorio, Väinö Laine, Nestor Ruokolahti ja Sven Sinikari.
Terho Toivonen
Terho Antero Toivonen (30. marraskuuta 1929 Mäntsälä – 22. maaliskuuta 1997 Luosto) oli suomalainen lääkäri, lääkintöneuvos, kirjailija ja pakinoitsija.
Toivosen vanhemmat olivat Kalle Toivonen ja Aune Niemi ja puoliso vuodesta 1958 sairaanhoitaja Pirkko Hillevi Tommila. Toivonen tuli ylioppilaaksi Parikkalan yhteiskoulusta 1949 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957. Sisätauteihin hän erikoistui 1962. Toivonen toimi Hyvinkään aluesairaalan sisätautiylilääkärinä 1969–1986. Hän osallistui sydänyhdistyksen toimintaan ja oli jäsenenä Sydäntautiliiton liittohallituksessa. Toivonen sai 1992 Suomalainen Lääkäriseura Duodecimin tiedottajapalkinnon.
Toivonen kirjoitti useita sydän- ja verisuonitauteihin liittyviä yleistajuisia opaskirjoja. Hän julkaisi useita lääkärikaskukokoelmia ja keräsi myös suomenkielistä lääketieteellistä erityisesti kardiologiaan liittyvää sanastoa.
Väinö Pääkkönen
Väinö Johannes Pääkkönen (16. heinäkuuta 1923 Viipurin maalaiskunta – 23. joulukuuta 1997 Turku) oli suomalainen kirjailija. Pääkkösen toinen romaani "Usva hälvenee" on siitä merkittävä, että se on ensimmäinen romaani, joka kertoo jatkosodan aikaisesta satakuntalaisten metsäkaartilaisten elämästä ja ajatuksista. Teos on henkilöiltään fiktiivinen, mutta perustuu jossain määrin tosiasioihin. Kansanedustaja Matti Järvenpään "Kieltäydyin sodasta" on myöhempi ja omaelämäkerrallinen.
Fernán González (Kastilia)
Fernán González oli Kastilian kreivi vuosina 923–970 ja loi kreivikunnastaan itsenäisen alueen. Hän taisteli yhdessä Leónin kuninkaan Ramiro II:n kanssa muslimihallitsijoita vastaan, mutta nousi 934 kapinaan. Ramiro II vangitsi tällöin omapäisen kreivinsä, mutta vapautti tämän muutaman vuoden kuluttua.
Leónin ylimykset vastustivat Fernán Gonzálezin johdolla Sancho I:n valintaa Leónin kuninkaaksi ja asettautuivat Alfonso IV:n pojan Ordoño IV:n puolelle.
Fernán Gonzálezia seurasi kreivinä hänen poikansa García Fernández.
Martin Rodbell
Martin Rodbell (1. joulukuuta 1925 Baltimore, Maryland – 7. joulukuuta 1998 Chapel Hill, Orangen piirikunta, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen biokemisti. Hänet palkittiin Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnolla Alfred G. Gilmanin kanssa, ”"heidän löytäessään G-proteiinin ja näiden proteiinien merkityksen transduktioreiteissä soluissa"”.
Hermosolut vastaanottaa signaaleja ympäristöstään molekyylien painautuessa välittäjäaineen pinnalla.
Solukalvossa on niin sanottu ”G-proteiini”, jonka Gilman ja Rodbell löysivät, jonka tehtävänä on kuljettaa signaaleja reseptorista solun sisälle. Proteiinit suorittavat työtään syklisesti vaihtamalla muotoja. Muutoksia G-proteiinin toiminnassa on osa tietyissä sairauksissa, kuten kolera jossa hermomyrkky kolera bakteerista lukitsee G-proteiinit yhteen muotoon ja vaikuttaa hermoihin joka ohjaa suolan ja nesteen imeytymistä suolistossa.
García Fernández (Kastilia)
García Fernández oli Kastilian kreivi vuosina 970–985 isänsä Fernán Gonzálezin jälkeen. Hän teki liiton Córdoban kenraali Ghalibin kanssa vuonna 981, mikä aiheutti Ghalibin vastustajan Al-Mansur Ibn Abi Aamirin hyökkäyksen Kastiliaan ja lopulta johti Garcían tappioon vuonna 985 Medinacelin taistelussa. Kreivi joutui tällöin vangiksi ja kuoli vankeudessa Córdobassa.
García Fernándezia seurasi kreivinä hänen poikansa Sancho García.
Sancho García (Kastilia)
Sancho García oli Kastilian kreivi vuosina 995–1017 isänsä García Fernándezin jälkeen. Kreivinä hän osallistui Córdoban hallitsijan Muhammad II:n vastaisiin taisteluihin ja onnistui lyömään tämän berbereiden liittolaisena marraskuussa 1009. Leónin kuninkaan Alfonso V:n alaikäisyyden aikana Sancho García toimi tämän sijaishallitsijana.
Sancho Garcíaa seurasi kreivinä hänen poikansa García Sánchez.
Carl Ferdinand Borenius
Carl Ferdinand Borenius (4. elokuuta 1848 Porvoo – 16. heinäkuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, valtiopäivämies, puutavarakauppias ja sahanomistaja.
Boreniuksen vanhemmat olivat rovasti, tuomiokapitulin asessori Alexander Ferdinand Borenius ja Anna Lovisa Gustava Ehrström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1865 Porvoon lukiosta ja oli sitten viipurilaisen kauppiaan Victor Hovingin liikkeen palveluksessa. Hovingin kuoltua 1876 Rooman-matkallaan koleraan Borenius ryhtyi itsenäiseksi yrittäjäksi ja perusti oman kauppaliikkeen Viipuriin. Borenius harjoitti puutavarakauppaa jota varten hän oli jo hankkinut kokemusta Hovingin palveluksessa. Hän keskittyi erityisesti pyöreän puutavaran vientiin Englantiin.
Vuonna 1889 Borenius oli mukana perustamassa "Wiborgs Sågverks Ab":tä. Tämä yhtiö osti samana vuonna Viipurin lähellä sijainneen vuonna 1875 perustetun Vekrotniemen höyrysahan ja perusti myös uuden Inkilän höyrysahan Kirvuun. Vuonna 1895 yhtiö perusti vielä kaksiraamisen höyrysahan Uuksujoen suulle Salmin pitäjään Laatokan Karjalassa. Turvatakseen puutavaran saannin yrityksilleen Borenius hankki 1890-luvulla lampuotioikeuksia Salmin pitäjässä sijainneilta lahjoitus­maa­tiloilta. Borenius sai kauppaneuvoksen arvon 1898.
1900-luvun alussa Borenius lähti mukaan "Matti Roiha & Co":n toiminimen paperitehdashankkeeseen. Parikkalasta kotoisin ollut Matti Roiha (1863–1917) oli ollut perustamassa paperitehdasta Simpeleelle ja vuonna 1902 hän vuokrasi Vladimirin kuvernementissa lähellä Moskovaa sijainneen "Tatarovon paperitehtaan" aloittaakseen siellä paperinvalmistukseen. Tämä hanke kaatui kuitenkin hyvän alun jälkeen ja sen seurauksena myös Borenius teki vararikon 1904.
Vararikon jälkeen Borenius toimi 1904–1914 prokuristina Enso Träsliperi Ab:n paperitehtaalla Ensossa.
Borenius harrasti myös runonlausuntaa ja kirjoitti itsekin ruotsin kielellä tilapäisrunoja.
Carl Borenius osallistui säätyvaltiopäiville porvariston edustajana 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1880–1904 ja Espanjan varakonsuli Viipurissa.
Carl Borenius oli naimisissa vuodesta 1877 Olga Alfthanin kanssa. Heillä oli kolme lasta:
Jääpallon SM-sarja 1939
Vuonna 1939 jääpallon Suomen mestaruudesta pelasi kaksitoista joukkuetta. Joukkueet jaettiin kahteen lohkoon, joiden voittajat pelasivat mestaruudesta ja toiseksi sijoittuneet pronssimitalista.
Länsilohkossa HIFK voitti vakuuttavasti kaikki ottelunsa ja eteni loppuotteluun. Lohkon kakkoseksi ylsi Akilles, joka onnistui yllättämään HJK:n.
Itälohkossa taas koettiin suuryllätys, kun sarjanousija, ensolainen YVPS voitti lohkon. Se menetti sarjassa vain yhden pisteen pelattuaan tasan ViPS:n kanssa. Kakkoseksi sijoittui paremman maalieron turvin WP-35, ennen ViPS:aa. Viipurilaisille seuroille kausi oli pettymys ViPS jäi lohkonsa kolmanneksi ja jäi ulos mitalipeleistä. Ilves sijoittui lohkonsa neljänneksi ja historiansa heikoimman kauden pelannut Sudet jäi viimeiseksi. Susien jumbosija varmistui vasta sarjan päätöskierroksella paikallisottelussa Ilvestä vastaan. Molemmat joukkueet tarvitsivat ottelusta voiton säilyäkseen sarjassa. Ilves oli selvästi parempi ja voitti ottelun 5-1. Ilman talvisodan aiheuttamaa seuraavan kauden peruuntumista Sudet olisi pudonnut sarjasta. Ilveksen ja Susien ottelua Viipurin keskuskentälle oli kerääntynyt seuraamaan toistatuhatta katsojaa, mutta he eivät vielä tienneet että he olivat nähneet viimeisen Viipurissa pelatun SM-sarjaottelun.
Loppuottelussa HIFK ei enää antanut YVPS:n yllättää, HIFK voitti ottelun 4-1.
VIFK ja Sudet saivat jatkaa mestaruussarjassa kaudella 1941, seuraavan kauden jäädessä pelaamatta talvisodan takia.
12.2.1939 Helsinki
HIFK:n joukkue: Birger Sögerberg (mv), Mika Tiivola (mv), Paul Vasiljeff, Frans Karjagin, Walter Svanström, Torsten Svanström, Leo Karjagin, Erik Åberg, Ernst Grönlund, Olof Strömsten, Hans Byman ja Odert Forsstedt.
Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota
Ensimmäinen Englannin–Hollannin sota (, ) käytiin vuosina 1652–1654 Englannin tasavallan ja Alankomaiden tasavallan välillä. Sota oli ensimmäinen neljästä maiden välisestä sodasta, ja se käytiin täysin merellä laivastojen välillä.
Sodan syynä oli kaupankäynti. Se alkoi Englannin aloitettua hollantilaisten alusten kaappaamisen Englannin kanaalissa ja laajeni siitä täysimittaiseksi merisodaksi. Lopulta Englanti saavutti lähialueidensa valvonnan ja pakotti Hollannin hyväksymään Englannin monopolin siirtomaidensa kauppaan.
1500-luvulla Englanti ja Alankomaat olivat läheisiä liittolaisia vastustaessaan Habsburgien pyrkimyksiä. Ne yhdessä vastustivat Espanjan merivaltaa ja Englanti tuki alankomaalaisten taistelua 80-vuotisessa sodassa lähettämällä rahaa ja joukkoja. Alankomaiden hallinnossa oli pysyvä Englannin edustaja takaamassa yhteistoiminnan. Englannin vuonna 1604 Espanjan kanssa tekemä erillisrauha teki särön yhteistoimintaan.
Espanjan vaikutusvallan heikkeneminen kolmikymmenvuotisen sodan päättyessä 1648 merkitsi samalla Espanjan siirtomaiden resurssien uudelleen jakoa. Saaliinjako aiheutti kiistaa aiempien liittolaisten välille. Alankomaiden tehtyä rauhan Espanjan kanssa ja sen jälkeen Espanjan tärkeimmäksi kauppakumppaniksi tulo Englannin sijaan pysäytti Englannin kaupan tasaisen kasvun, mikä oli alkanut vuonna 1590.
1600-luvun puolivälissä Alankomaat ylläpitivät Euroopan suurinta kauppalaivastoa ja sillä oli enemmän kauppalaivoja kuin muilla mailla yhteensä. Alankomaiden talous perustui lähes täysin meritse tehdylle ulkomaankaupalle loi maan kauppapoliittisen ylivallan ja erityisesti Pohjanmeren ja Itämeren alueilla. Lisäksi Alankomaat valtasi lähes kaikki Portugalin Kaukoidän ja Brasilian siirtomaat ja kauppa-asemat, mikä mahdollisti erityisen tuottaisan maustekaupan valvonnan. Alankomailla oli myös merkittävää Englannin kauppaa.
Soinniton postalveolaarinen frikatiivi
Soinniton postalveolaarinen frikatiivi (myös soinniton palato-alveolaarinen frikatiivi tai soinniton postalveolaarinen sibilantti) on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne, joka tunnetaan kansanomaisesti nimellä "suhu-s". Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa sen merkkinä on ja suomalais-ugrilaisessa tarkekirjoituksessa š.
Soinniton postalveolaarinen frikatiivi muodostetaan nostamalla kieltä hammasvallin taakse ja puhaltamalla ilmaa siten, että muodostuu hankaushälyä. Äänihuulet eivät värähtele äännettä muodostettaessa.
Suomen kielessä esiintyy vain vierasperäisissä sanoissa ja kirjoitetaan «a href="%C5%A1">štšekin kielestä lainatun käytännön mukaan. Suomessa ʃ merkitään joskus englannin mukaisella yhdistelmällä sh, joskus saksan mukaisella yhdistelmällä sch, mutta š:n käyttöä pidetään parempana seuraavista syistä:Monissa muissa kielissä merkitään kahden tai kolmen kirjaimen yhdistelmällä, mutta usein käytössä on muitakin merkintätapoja:
García Sánchez (Kastilia)
García Sánchez oli Kastilian viimeinen kreivi ja oli vallassa 1017–1029 isänsä Sancho García jälkeen. Isänsä kuollessa hän oli alaikäinen ja hallintoa hoiti Navarran kuningas Sancho III Suuri, joka oli naimisissa García Sánchezin sisaren kanssa. Tultuaan täysi-ikäiseksi García haki liittolaissuhdetta Leónin kuninkaan Bermudo III:n kanssa päästäkseen vapaaksi Sanchon holhouksesta. Kreivi kuitenkin murhattiin 1029 ja Sancho III Suuri otti Kastilian haltuunsa vaimonsa nimissä ja nimitti poikansa Ferdinand I:n kreivikunnan perijäksi.
Jaakko Terenttilä
Jaakko Sakari Toiviainen, kirjailijanimi Jaakko Terenttilä (14. maaliskuuta 1917 Metsäpirtti – 25. huhtikuuta 1981 Tampere) oli suomalainen kirjailija.
Jääpallon SM-sarja 1941
Vuonna 1941 jääpallon Suomen mestaruus oli mahdollista ratkaista välirauhan talvena. Talvisodan rauhanehdot aiheuttivat jääpallon SM-sarjaan kovan myllerryksen. Osalle seuroista muutos oli kohtuuttoman kova, yhdeksän Palloliiton jääpallosarjoihin vuonna 1939 osallistunutta seuraa joutui jättämään kotikaupunkinsa. Viipurilaisseuroja oli viisi, kaksi Sortavalasta ja yksi Käkisalmesta ja Ensosta. Kotikaupunkinsa menettäneiden seurojen lukumäärä on huomattavasti suurempi, kun mukaan lasketaan Työväen Urheiluliittoon kuuluneet seurat.
Mestaruussarjaseuroista Ylä-Vuoksen Palloseura muutti Ensosta naapurikaupunkiin Imatralle. Viipurin Ilves jatkoi toimintaansa Tampereella ja Sudet asettui Helsinkiin. Viipurin Palloseura ei jatkanut enää toimintaansa, sen pelaajat siirtyivät Susiin. Karjalasta evakuoituja pelaajia siirtyi muihinkin seuroihin.
Sarjassa pelasi uusina joukkueina vuonna 1939 nousseet Joensuun Palloseura ja Porin Kärpät. Sudet ja Vaasan IFK saivat pitää paikkansa putoamisesta huolimatta. Lisäksi sarjaan nostettiin edellisen kauden Itä-Länsi sarjan lohkokakkoset Oulun Palloseura ja Lappeenrannan Urheilu-Miehet, jolloin saatiin kolme viiden joukkueen lohkoa.
Lohkojen voittajat jatkoivat mitaliotteluihin. Sudet voitti lohkonsa puhtaalla pelillä ja HJK menetti omassa lohkossaan yhden tasapelipisteen. Kolmannessa lohkossa kamppailu oli tasaisempaa, voittajaksi selviytyi lopulta HIFK. Loppupelit käytiin siis kahden helsinkiläisen ja yhden siirtolaisena Helsinkiin muuttaneen joukkueen kesken. HIFK meni arvalla suoraan finaaliin, ja Sudet ja HJK ratkaisivat toisen finalistin välieräottelussa. Sudet voitti ottelun jatkoajan viimeisellä minuutilla syntyneellä maalilla 2-1.
Finaalissa Helsingin Stadionilla, HIFK oli parempi maalein 4-2. Susien saavuttama hopea oli viipurilaisjoukkueiden viimeinen SM-jääpallomitali
23.helmikuuta 1941 Helsinki
HIFK:n mestarijoukkue: Mika Tiivola (mv), Herbert Lundström (mv), Paul Wanner, Frans Karjagin, Walter Svanström, Torsten Svanström, Leo Karjagin, Charles Terenius, Erik Åberg, Olof Strömsten, Odert Forsstedt, Hans Byman ja Lars Tiivola.
Susien hopeajoukkue: Väinö Taivainen, Yrjö Leppänen, Eino Kanerva, Eino Luukkonen, Allan Lagerström, Kaarlo Hahl, Samuli Lamppu, Erkki Kariluoma, Sakari Salo, Heikki Loikkanen ja Leo Turunen
HJK:n pronssijoukkue: Risto Rinne (mv), Kalervo Seppola, Pentti Leskinen, Pentti Valio, Aatos Lehtonen, Otso Puro, Kurt Weckström, Eino Virtanen, Tor Wikberg, Lauri Ruuttu ja Leo Laaksonen