hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Masato Uchishiba
Masato Uchishiba (, s. 17. kesäkuuta 1978 Kōshi, Kumamoton prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, kaksinkertainen olympiavoittaja.
Uchishiba voitti Pekingin universiadeissa 2001 kultaa 60 kg:n sarjassa. Aasian kisoissa Busanissa 2002 hän sai samassa sarjassa pronssia. Aasian mestaruuskilpailuissa Almatyssa 2004 hän sijoittui alle 66-kiloisissa viidenneksi.
Uchishiba voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa 66 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Jozef Krnáčin. Kairon MM-kilpailuissa 2005 hän sai samassa painoluokassa hopeaa hävittyään loppuottelussa Brasilian João Derlylle. Vuonna 2007 hän oli voittamassa joukkuekilpailun maailmanmestaruutta Pekingissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän voitti toistamiseen olympiakultaa 66-kiloisissa. Loppuottelussa hän kukisti ranskalaisen Benjamin Darbelet'n.
Uchishiba on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa kolme voittoa, kolme kakkossijaa ja kolme kolmossijaa. Lisäksi hän on voittanut yhden Grand Slam -kilpailun. Japanin mestaruuskilpailuissa hänellä on viisi kultaa ja neljä pronssia.
Kenji Itō
Kenji Itō () on japanilainen pelimusiikin säveltäjä. Hänet tunnetaan Squaren kehittämien "Seiken densetsu" ja "SaGa"-roolipelisarjojen musiikista.
Itō aloitti pianon soiton 4-vuotiaana. Opintojen päätyttyä hän päätti opettajansa kehotuksesta ryhtyä videopelisäveltäjäksi, ja vuodesta 1990 lähtien hän alkoi työskennellä Squarella. Ensimmäisiä hänen säveltämiään pelejä olivat "" ja "Mystic Quest". Hän vastasi myös kaikkien Super Famicomille kehitettyjen "SaGa"-pelien ("Romancing SaGa", "Romancing SaGa 2" ja "Romancing SaGa 3") sekä PlayStationille julkaistun "SaGa Frontierin" musiikista.
Itō lähti Squarelta vuonna 2001 mutta on siitä huolimatta jatkanut työskentelyä Square Enixin pelien parissa, esimerkkeinä "Children of Mana" ja "Seiken densetsu 4".
Choi Min-Ho
Choi Min-Ho (s. 18. elokuuta 1980 Gimcheon, Gyeongsangbuk-do, Korean tasavalta) on eteläkorealainen judoka, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Choi saavutti alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia 60 kg:n sarjassa Calissa 1998. Palma de Mallorcan universiadeissa 1999 hän saavutti samassa painoluokassa hopeaa. Aasian-mestaruuskilpailuissa Ulaanbaatarissa 2001 hän oli 60-kiloisissa niin ikään toinen hävittyään loppuottelussa iranilaiselle Masoud Haji Akhound Zadelle. Pekingin universiadeissa 2001 hän oli samassa painoluokassa kolmas.
Choi saavutti Busanin Aasian kisoissa 2002 pronssia alle 60-kiloisissa. Osakan MM-kilpailuissa 2003 hän voitti saman sarjan maailmanmestaruuden kukistettuaan loppuottelussa britti Craig Fallonin. Ateenan olympialaisissa 2004 hän sai 60-kiloisissa pronssia. Vuonna 2007 hän sijoittui samassa painoluokassa kolmanneksi Rio de Janeiron MM-kilpailuissa ja Kuwait Cityssä pidetyissä Aasian-mestaruuskilpailuissa. Lisäksi hän kuului kolmanneksi sijoittuneeseen Etelä-Korean joukkueeseen MM-joukkuekilpailussa Pekingissä. Pekingin olympialaisissa 2008 hän voitti kultaa 60 kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa itävaltalaisen Ludwig Paischerin. Hän sai samassa painoluokassa pronssia Kantonin Aasian kisoissa 2010. Aasian-mestaruuskilpailuissa Taškentissa 2012 hän sai 66-kiloisissa hopeaa.
Choi on saavuttanut maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi voittoa, yhden kakkossijan ja kolme kolmossijaa. Masters-, Grand Slam- tai Grand Prix -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas.
Hiroki Kikuta
Hiroki Kikuta () on japanilainen videopelimusiikin säveltäjä ja pelisuunnittelija. Hänen huomattavimpiin sävellystöihinsä lukeutuvat "Secret of Mana" ja sen jatko-osa "Seiken densetsu 3".
Kikuta valmistui Kansain yliopistosta ja meni vuonna 1991 Squaren palvelukseen. Tuotettuaan äänitehosteita ensimmäiselle "Romancing SaGa" -pelille hän sävelsi musiikistaan kehutun "Secret of Manan" (Japanissa "Seiken densetsu 2"), jota seurasi toinen Super Famicomille julkaistu "Seiken densetsu" -peli, "Seiken densetsu 3". Squarella Kikuta sävelsi myös PlayStationille kehitetyn "Soukaigin" musiikin, minkä jälkeen hän lopetti yhtiössä ja perusti oman Sacnoth-nimisen pelikehitysyrityksen. Kikuta toimi käsikirjoittajana ja säveltäjänä yhtiönsä tuottamassa "Koudelka"-kauhupelissä. "Koudelkan" julkaisun jälkeen hän lopetti Sacnothin palveluksessa ja perusti Nostriliana tunnetun yhtiön.
Kikutalla oli mukana useissa tehtävissä Square Enixin kiinalaisen MMORPG:n "Bukyo" kehityksessä, mutta peliä ei kuitenkaan julkaistu. Myöhemmin hän sävelsi Kenji Itōn kanssa toisen saman lajityypin pelin, vuonna 2007 julkaistun "Concerto Gaten".
Islamilainen käymäläkäyttäytyminen
Islamilainen käymäläkäyttäytyminen on islaminuskossa erityisesti määritelty säännöstö koskien henkilökohtaista hygieniaa käymälää käytettäessä. Etikettiä kutsutaan nimellä "Qadaahul Haajah".
Kätisyyskysymykset, kuten pyyhkimissäännöt, saadaan hadithista. Koraani mainitsee käymäläkäyttäytymisen ainoastaan jakeessa 5:6, jossa käsketään peseytymään käymälässä käymisen jälkeen.
Profeetta Muhammed tähdensi, että peräaukko täytyisi ulostamisen jälkeen pyyhkiä parittomalla luvulla kiviä, minkä jälkeen siirrytään toiseen paikkaan pesemään anus vedellä. Nykyään vessapaperi hyväksytään kivien korvikkeena, mutta vedellä peseminen on edelleen edellytys islamilaiseen puhtauteen.
Tzvi Avni
Tzvi Avni (; s. 2. syyskuuta 1927 Saarbrücken) on saksalaissyntyinen säveltäjä. Hän on asunut lapsuudestaan saakka Israelissa, koska joutui jättämään Saarlandin perheineen vuonna 1935. Hän opiskeli Israelissa sekä Yhdysvalloissa ja sai vuonna 2001 Israel-palkinnon. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa elektronista musiikkia, kamarimusiikkia ja orkesteriteoksia.
Avni on sävellystyönsä ohella opettanut Jerusalemin tanssin ja musiikin Rubin-akatemiassa.
Ole Bischof
Ole Bischof (s. 27. elokuuta 1979 Reutlingen, Saksan liittotasavalta) on saksalainen judoka, lajin olympiavoittaja. Hän on kilpaillut 81 kg:n painoluokassa vuodesta 2001 lähtien.
Bischof sai pronssia Jejun universiadeissa 2003. Bukarestin EM-kilpailuissa 2004 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa Kreikan Ilias Iliadisille. Rotterdamin EM-kilpailuissa 2005 hän voitti 81-kiloisten mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa slovakialaisen Boris Novotnýn. EM-kilpailuissa Tampereella 2006 ja Belgradissa 2007 hän sijoittui viidenneksi.
Bischof voitti olympiakultaa Pekingissä 2008 kukistettuaan 81 kg:n loppuottelussa eteläkorealaisen Kim Jae-Bumin. Tbilisin EM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui viidenneksi. Saman vuoden Rotterdamin MM-kilpailuissa hän sai pronssia. Istanbulin EM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui niin ikään kolmanneksi.
Lontoossa 2012 Bischof sijoittui hopealle. Hän hävisi finaalissa Kimille, jonka oli neljä vuotta aiemmin voittanut Pekingissä.
Bischof on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa viisi turnausvoittoa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa kaksi voittoa, kaksi kakkossijaa ja kuusi kolmossijaa. Saksan mestaruuskilpailuissa hänellä on aikuisten sarjassa kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi.
Dyer Island
Dyer Island on saari Etelä-Afrikassa lähellä Gansbaain kaupunkia. Saari on saanut nimensä 1800-luvulla siellä asuneelta guanonkerääjältä.
Dyer Islend on valkohain vankimpia elinalueita. Saarella asuu pesiviä afrikanpingviinejä, kapinmerimetsoja ja kapinsuulia sekä noin 50 000 eteläafrikkalaista turkishyljettä. Toisinaan siellä tapaa valaita ja delfiinejä. Alue on sukeltajien suosiossa.
Koivula ja tähdet
Koivula ja tähdet on suomalainen viihteellinen keskusteluohjelma, joka valmistui ja esitettiin keväällä 2000. Ohjelma esitettiin MTV3-kanavalla ja sen juontajina toimivat Pertti Koivula sekä Jope Ruonansuu.
Ohjelmassa vieraili julkisuuden henkilöitä, joita Koivula ja Ruonansuu haastattelivat. Jarkko Tamminen esiintyi monessa jaksossa. Juontaja Ruonansuu esitti ohjelmassa myös imitaatioita sisältäviä sketsejä ja lauluesityksiä.
Kaija Kärkisen & Ile Kallion esittämä kappale "Aikaan oikeaan" oli ohjelman tunnusmusiikkina.
Ohjelman orkesterina toimi Kaartin Combo johtajanaan Raine Ampuja.
Luolaleijona
Luolaleijona ("Panthera leo spelaea") oli leijonan jättiläiskokoinen Euroopassa ja Siperiassa elänyt alalaji, joka kuoli sukupuuttoon noin 10 000 vuotta sitten. Luolaleijona oli suurikokoisin leijonan alalajeista.
Luolaleijona tunnetaan paitsi fossiileista, myös esihistoriallisten ihmisten luolamaalauksista. Niistä on päätelty luolaleijonan olleen anatomisesti muutoin samanlainen kuin nykyiset leijonat, mutta kasvattaneen talveksi paksun, valkoisen talviturkin. Uroksella ei myöskään ollut samanlaista harjaa kuin nykyleijonilla. Kokoa luolaleijonalta löytyi nykyisiä afrikkalaisia ja aasialaisia leijonia enemmän; pituutta sillä oli häntineen yli neljä metriä, säkäkorkeutta jopa 1,5 metriä ja painoa jopa 500 kg. Luolaleijonalla oli pitemmät jalat kuin nykyleijonalla, joten koostaan huolimatta se todennäköisesti oli liikkeissään yhtä sulava, nopea ja äänetön kuin nykyleijonat.
Luolaleijonan saaliita olivat muut samalla alueella eläneet suuret eläimet, kuten hirvet, antiloopit, visentit, peurat, hevoset, villisiat, norsun, sarvikuonon ja mammutin poikaset ja toisinaan myös ihmiset. Luolista löytyneiden jäännösten perusteella on päätelty, että luolaleijonat ovat joskus saattaneet yrittää syödä talvehtivia luolakarhuja, mutta ne olivat ilmeisesti kuolleet yrittäessään. Luolaleijonan uskotaan luottaneen saalistaessaan kestävyyteen eikä yllätykseen ja nopeuteen kuten nykyisten leijonien.
Jäätyneitä, hyväkuntoisia luolaleijonan poikasia löytyi Jakutiasta vuonna 2015.
Luolaleijona hävisi laajoilta alueilta ennen mammuttia viime jääkauden lopussa. Radiohiiliajoitusten mukaan luolaleijona hävisi Siperiasta Böllingin lämpenemisen alussa noin 14600 vuotta sitten. Euroopan viimeiset luolaleijonat elivät näihin aikoihin Etelä-Saksassa. Alaskassa saattoi elää silti luolaleijonia vielä 13300 vuotta sitten..
Nelonen (jalkapallo)
2018
2018201820182018201820182018
20182018
Riihimäen Uimaseura
Riihimäen Uimaseura on vuonna 1963 perustettu riihimäkeläinen urheiluseura.
Seuran tarkoituksena on uimataidon, uintiharrastuksen ja vesiliikunnan edistäminen. Se järjestää jäsenilleen uimaopetusta, kunto- ja terveysliikuntaa, kilpaurheiluun tähtäävää valmennustoimintaa sekä uintikilpailuja. Toiminta tähtää pitkäaikaiseen ja mielekkääseen harrastamiseen seurassa.
Design Factory
Aalto Design Factory on syyskuussa 2008 aloitettu Aalto-yliopiston hanke, jonka tarkoituksena on toimia tuotekehityksen tutkimus- ja oppimisympäristönä. Aalto Design Factory pyrkii edistämään tieteidenvälistä ja ongelmalähtöistä oppimiskulttuuria osana Aalto-yliopistoa. Yli 3 000 neliömetrin tiloissa toimii kursseja, tutkimusryhmiä ja -projekteja, startup-yrityksiä sekä sponsoriyrityksiä. Aalto Design Factoryn arkkitehtuuri ja toimintamuodot on suunniteltu tukemaan opiskelijoiden, tutkijoiden ja yritysten välistä yhteistyötä.
Aalto Design Factoryn tilat sijaitsevat Espoon Otaniemessä osoitteessa Betonimiehenkuja 5.
Dave Bolland
David ”Dave” Bolland (s. 5. kesäkuuta 1986 Mimico, Ontario) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä. Hänellä on sopimus NHL-seura Arizona Coyotesin kanssa, muttei ole pelannut otteluakaan seuran organisaatiossa, kun hänet kaupattiin sinne elokuussa 2016.
Chicago Blackhawks varasi Bollandin toisella kierroksella. Hän pelasi ennen ammattilaisuraansa neljä kautta juniorisarja OHL:ssä London Knights -joukkueessa ja oli vuonna 2005 voittamassa liigan mestaruutta. Joukkue voitti tuona vuonna myös Canadian Hockey Leaguen mestaruuden Memorial Cupin. Bollandin paras kausi Knightsissa oli kausi 2005–2006, hänen viimeinen juniorikautensa, jolla hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies tehtyään runkosarjassa 130 tehopistettä, 57 maalia ja 73 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 24 tehopistettä, 15 maalia ja yhdeksän syöttöpistettä.
Bolland teki NHL-debyyttinsä ottelussa Vancouver Canucksia vastaan 25. lokakuuta 2006. Ottelu jäi hänen ainoakseen NHL:ssä kaudella 2006–2007. Hän aloitti myös kauden 2007–2008 AHL:ssä, mutta ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan edustamansa Norfolk Admiralsin sijaan Rockford IceHogsissa. Hän pelasi kauden aikana 39 runkosarjaottelua NHL:ssä ja 16 runkosarja- sekä seitsemän pudotuspeliottelua AHL:ssä. Ensimmäisen pisteensä NHL:ssä hän teki 27. lokakuuta 2007 Dallas Starsia vastaan ja ensimmäisen maalinsa 16. joulukuuta 2007 Florida Panthersia vastaan.
Kausi 2008–2009 oli ensimmäinen, jonka Bolland pelasi kokonaan NHL:ssä. Kaudella 2009–2010 hän oli voittamassa ensimmäistä Stanley Cupiaan. Hän oli pudotuspeleissä 2010 joukkueensa kuudenneksi paras pistemies tehtyään 16 tehopistettä, kahdeksan maalia ja yhtä monta syöttöpistettä, 22:ssa ottelussa. Kauden alussa hän joutui olemaan sivussa puolet runkosarjasta selkävamman vuoksi. Toisen Stanley Cupinsa Bolland voitti kaudella 2012–2013, joka oli työsulun lyhentämä. Hän teki pudotuspeleissä 2013 kuusi tehopistettä, kolme maalia ja yhtä monta syöttöpistettä, 18:ssa ottelussa, mukaan lukien voittomaalin mestaruuden ratkaisseessa kuudennessa loppuottelussa Boston Bruinsia vastaan.
Kesäkuussa 2013, vajaa viikko toisen Stanley Cup -voittonsa jälkeen, Bolland siirtyi Toronto Maple Leafsiin, joka antoi Blackhawksille vaihdossa kolme varausvuoroa, toisen ja neljännen kierroksen varausvuorot sekä neljännen kierroksen varausvuoron .
Bolland edusti Kanadan alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkuetta nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2006. Hän pelasi turnauksessa kuusi ottelua ja teki viisi tehopistettä, kolme maalia ja kaksi syöttöpistettä. Kanada voitti tuona vuonna nuorten MM-kultaa.
ObsCure II
Obscure II (Pohjois-Amerikassa ObsCure: The Aftermath) on Hydravision Entertainmentin kehittämä ja Playlogic Entertainementin vuonna 2007 julkaisema selviytymiskauhupeli, joka on jatko-osa vuoden 2004 pelille "ObsCure". Peli on julkaistu Microsoft Windowsille, PlayStation 2:lle, Wiille ja PlayStation Portablelle.
__notoc__
Kaksi vuotta aikaisemmin ryhmä teini-ikäisiä opiskelijoita jäi vangiksi Leafmore High -kouluun, jossa mielipuolen rehtorin vapauttamat hirviöt ryhtyivät ajamaan heitä takaa. Vain osa nuorista selviytyi kammottavasta yöstä. Nyt eloonjääneet ovat toipuneet tapahtumista ja siirtyneet Fallcreekin yliopistoon.Fallcreekin yliopistossa tapahtuu jotakin outoa: kaikkialle ympäri yliopiston aluetta on yllättäen ilmestynyt outoja mustia kukkia. Kun kukkia tutkitaan luokassa, niistä levittyy vaarallista ainetta, joka aiheuttaa outoja mutta aidontuntuisia unia. Kourallinen opiskelijoita saa selville, että kukkien salaisuus on hurjempi kuin kukaan olisi odottanut. Kun kukkien siemenet alkavat itää, pahat unet muuttuvat kammottavaksi todellisuudeksi.
Kenny tappaa Mein pelin keskikohdassa. Myöhemmin sairaalassa hän muuttuu hirviöksi, jolla on jättimäiset kädet. Sen jälkeen hän raiskaa Amyn. Pelin lopussa Corey ampuu itsensä, koska kaikkein tärkeintä hänelle oli Mei. Friedmanin poika tappaa Svenin. Lihava hirviö tappaa Junin.
Markku Kumpulampi
Markku Kumpulampi (s. 21. toukokuuta 1939 Jämsänkoski) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Kumpulampi edusti urallaan Valkeakosken Hakaa, Upon Palloa ja Lahden Reipasta. Kumpulampi nousi Hakan edustusjoukkueeseen 1956. Hän pelasi Valkeakoskella kahdeksan vuotta ja voitti Suomen mestaruuden kahdesti vuosina 1960 ja 1962 sekä Suomen Cupin kahdesti vuosina 1960 ja 1963. Kumpulampi siirtyi lahtelaiseen Upon Palloon 1964 ja pelasi seurassa viisi kautta, joista kaksi 1. divisioonassa. Uransa kaksi viimeistä vuotta hän pelasi Lahden Reippaassa, jossa hän päätti uransa mestaruuteen 1970. Kumpulampi pelasi uransa aikana 217 pääsarjaottelua, joissa hän teki 85 maalia. Hän on kaikkien aikojen maalintekijätilastossa sijalla 39.
Kumpulampi pelasi Suomen maajoukkueessa vuosina 1957–1967 19 A-maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Luontovalokuvaus
Luontovalokuvaus eli luonnonvalokuvaus on valokuvausta, jossa kuvattavana kohteena on luonto tavalla tai toisella. Tällä hetkellä Suomessa on noin 2 500 johonkin luontovalokuvausyhdistykseen kuuluvaa harrastajaa. Järjestäytymättömiä harrastajia on huomattavasti enemmän.
Luontoa on kuvattu tavalla tai toisella jo 1800-luvun lopulla. Luonnonkuvaamisen nousukausi alkoi 1960–1970-luvuilla, jolloin kuvaaminen alkoi tekniikan kehittyessä ammattimaistua ja muutamat luontokuvaajat ryhtyivät täysipäiväisiksi ammattilaisiksi.
Ensimmäisenä suomalaisena luontokuvaajana voidaan pitää Yrjö Kokkoa (1950-luku), jonka kuvat ja kirjoitukset ovat inspiroineet Eero Murtomäkeä (1960-70 -luku) ja Hannu Hautalaa (1970-80). Kokon ja Murtomäen kirjat ovat viitoittaneet suuntaa Hannu Hautalalle, joka puolestaan on ollut suuri esikuva monelle suomalaiselle luontovalokuvaajalle.
Suomalaisen luontovalokuvauksen uranuurtaja Hannu Hautala aloitti teoksellaan "Kololinnut ja muut pökkelöpesijät" (1978) luontovalokuvauksen nousukauden Suomessa. Hautalan esimerkin innoittamana tuhannet suomalaiset luontoharrastajat saivat kuviaan julkaistuksi. Muita tunnettuja suomalaisia luontokuvaajia ovat esimerkiksi Jorma Luhta ja Mika Honkalinna.
Toinen rynnistys luontokuvauksen pariin tapahtui 2000-luvun alussa digikameroiden yleistyttyä.
Suomen Luonnonvalokuvaajat ry järjestää vuosittain Vuoden Luontokuva -kilpailun, jossa yksi Suomessa edellisen kahden vuoden aikana otettu kuva valitaan vuoden parhaimmaksi. Vuoden Luontokuva -tapahtuma on järjestetty jo vuosikaudet lokakuussa Finlandia-talossa Helsingissä.
Essentiaali vapina
Essentiaalinen vapina on vapinaa aiheuttava sairaus, jonka syytä ei tunneta. Yleensä vapina esiintyy käsissä, mutta myös esimerkiksi pään vapinaa voi ilmetä. Usein essentiaalinen vapina on perinnöllistä, mutta satunnaisiakin tapauksia esiintyy. Essentiaalinen vapina on paljon yleisempi vapinan aiheuttaja kuin Parkinsonin tauti. Vapina alkaa useimmilla aikuisiällä, ja vapinan alkamisen riski kasvaa iän myötä. Kuitenkin myös nuoret ihmiset voivat sairastua siihen.
Essentiaalinen vapina voi pahentua ajan kuluessa, yleensä tosin hitaasti. Alkoholi usein lieventää vapinaa. Toisaalta alkoholin suurkuluttajilla on kasvanut riski sairastua pysyvään essentiaaliseen vapinaan. Myös kahvi ja tupakka voimistavat oireita. Essentiaalinen vapina ei lyhennä elinikää, mutta voi vaikeana haitata arjen toimia.
Jean Sibeliuksella epäillään olleen essentiaali vapina, jota hän lääkitsi alkoholilla.
Espanjalaisen tutkimuksen mukaan essentiaalisesta vapinasta kärsivät ovat muita suuremmassa vaarassa sairastua Parkinsonin tautiin.
Domenico Trezzini
Domenico Andrea Trezzini (; noin 1670 Astano Luganon lähellä – 2. maaliskuuta 1734 Pietari) oli sveitsiläissyntyinen, Venäjällä toiminut arkkitehti.
Domenico Trezzini työskenteli Venäjällä vuodesta 1703 lähtien. Hänen suunnitelmiensa mukaan perustettiin Kronstadt ja Aleksanteri Nevskin lavra sekä vuonna 1706 aloitettiin Pietari-Paavalin linnoituksen uudistustyöt. Trezzinin suunnittelemia rakennuksia ovat Pietari I:n kesäpalatsi Kesäpuistossa, Pietari-Paavalin katedraali ja Kahdentoista kollegion rakennus (nykyinen Pietarin yliopiston päärakennus). Arkkitehti laati myös mallipiirustuksia eri yhteiskuntaluokkien asuintaloja varten.
Trezzinin suunnittelemat rakennukset edustavat varhaista venäläistä barokkia. Niille on ominaista selkeys, koristelun vaatimattomuus ja klassististen elementtien yhdistäminen barokin piirteisiin.
Christopher Doyle
Christopher Doyle (s. 2. toukokuuta 1952 Sydney, Australia) on australialainen elokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti yhteistyöstään ohjaaja Wong Kar-wain kanssa. Hän on voittanut muun muassa teknisen pääpalkinnon Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2000 ja parhaan kuvauksen palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1994. Hongkongin elokuvajuhlilla hän on voittanut parhaan kuvauksen palkinnon peräti kuusi kertaa.
Kuvauksen lisäksi Doyle on toiminut myös ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Vahakorennot
Vahakorennot (Coniopterygidae) on verkkosiipisiin kuuluva hyönteisheimo. Siihen kuuluu maailmanlaajuisesti yhdeksän sukua ja niissä yhteensä noin 450 lajia. Ryhmä tunnetaan fossiiliaineistosta myöhäiseltä jurakaudelta lähtien.
Vahakorennot eivät juuri muistuta muita verkkosiipisiä. Ne ovat kooltaan hyvin pieniä: vartalon pituus on 2,5–5 mm. Siipisuonitus on varsin harva ja koko eläin on kauttaaltaan vahamaisten suomujen peittämä. Joidenkin lajien takasiivet ovat huomattavasti etusiipiä pienemmät ja muutamien lajien naaraat ovat kokonaan siivettömiä. Eläinten yleisvaikutelma onkin lähempänä jauhiaisia kuin tyypillistä verkkosiipistä. Vahakorennoilla on kuitenkin huomattavasti pitemmät jalat ja tuntosarvet. Vahakorennot elävät enimmäkseen puissa. Aikuiset yksilöt lentävät hitaasti lehtien seassa ja saalistavat erityisesti jauhiaisia, mutta myös kirvoja ja punkkeja. Myös toukat ovat petoja.
Muiden verkkosiipisten tapaan vahakorennot ovat liikkeellä pääasiassa aamu- ja iltahämärän aikaan ja valo vetää niitää puoleensa.
Suomesta on toistaiseksi tavattu kahdeksan vahakorentolajia. Suomen kansallisen uhanalaisarvioinnin 2010 mukaan mikään laji ei ole uhanalainen
Juri Tynjanov
Juri Nikolajevitš Tynjanov (; 18. lokakuuta 1894 nykyinen Rēzekne, Latvia – 20. joulukuuta 1943 Moskova) oli venäläinen kirjailija ja kirjallisuudentutkija.
Juri Tynjanov syntyi juutalaiseen lääkäriperheeseen. Vuosina 1904–1912 hän opiskeli Pihkovan kymnaasissa ja vuosina 1912–1919 Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä tiedekunnassa. Yliopistosta valmistuttuaan hän työskenteli opettajana ja Kominternin kääntäjänä. Vuodesta 1920 hän toimi OPOJaZ-kirjallisuudentutkimusseuran sihteerinä. Vuosina 1921–1930 Tynjanov työskenteli taidehistorian instituutin professorina. Hän oli yksi formalistisen koulukunnan huomattavimpia edustajia.
Kaunokirjallisuutta Tynjanov alkoi kirjoittaa 1920-luvun puolivälissä. Hänen ensimmäinen historiallinen romaaninsa "Küchlja" ("Kjuhlja", 1925) kertoo Siperiaan karkotetusta dekabristirunoilijasta Wilhelm Küchelbeckerista. Romaanin "Smert Vazir-Muhtara" (”Vazir-Muhtarin kuolema”, 1927–28) teemana on Teheranissa vuonna 1829 surmansa saaneen diplomaatin ja kirjailijan Aleksandr Gribojedovin kohtalo. Keskeneräiseksi jäänyt romaani "Nuori Puškin" ("Puškin", 1935–43) kuvaa runoilija Aleksandr Puškinin lapsuus- ja nuoruusvuosia. Tynjanovin pienproosasta tunnetaan parhaiten satiirinen novelli "Aliluutnantti Taas" ("Podporutšik Kiže", 1928).
Vuonna 1934 Tynjanov valittiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen jäseneksi. Vuonna 1939 hänet palkittiin Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Toisen maailmansodan aikana hänet evakuoitiin sairaana Leningradista ensin Jaroslavliin ja sitten Permiin. Viimeiset elinkuukautensa hän vietti Kremlin sairaalassa. Kirjailija on haudattu Moskovaan Vagankovin hautausmaalle.
Riot!
Riot! on Paramore-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 12. kesäkuuta 2007. Albumi nauhoitettiin New Jerseyssä tammi–huhtikuussa 2007. Levy on myynyt Yhdysvalloissa platinaa eli yli miljoona kappaletta.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 26.
Pihkavuori
Pihkavuori on kylä Salossa entisen Halikon kunnan eteläosassa. Pieni kyläalue sijaitsee Kokkilantien pohjoispuolella Naapalan, Metsäkonkolan, Kaninkolan, Viikerlän ja Ketolan ympäröimänä. Kylään kuuluu kolme tilaa; Pihkavuori, Mätikkö ja Lihassuo.
Pihkavuori on perustettu myöhäiskeskiajalla, sillä se on kuulunut ruotsalaisen vero-oikeuden piiriin. Kylässä on aina ollut vain yksi kantatila, jossa suoritettiin isojako vuonna 1789. Vuonna 1912 Pyölin ja Lihassuon torpat itsenäistyivät, joista jälkimmäinen on vielä olemassa. Vuonna 1944 Pihkavuoren kantatilasta lohkottiin Männistö tilan entiselle isännälle.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 2002
Vuoden 2002 koripallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Yhdysvalloissa, Indianapolisissa 29. elokuuta - 8. syyskuuta 2002. Kisat olivat järjestyksessään 14. Turnauksen voitti Jugoslavia. Saksan joukkueen valmentajana toimi suomalainen Henrik Dettmann.
Pelit pelattiin kahdella areenalla. Conseco Fieldhouse isännoi semifinaalit, finaalin sekä pronssipelin. Muutoin areenat isännöivät vuorotellen.
Lohkojen kolme parasta pääsivät jatkolohkoihin. Viimeiseksi sijoittunut joutui sijoituspeleihin. Pelit pelattiin 29. elokuuta-31. elokuuta.
A-, B- ja E-lohkojen joukkueet yhdistettiin yhdeksi lohkoksi sekä C-, D-, ja F-lohkojen joukkueet yhdistettiin yhdeksi lohkoksi. Jatkolohkojen neljä parasta pääsivät pudotuspeleihin. Pelit pelattiin 2. syyskuuta - 4. syyskuuta.
Christine Schaffner
Christine Schaffner (s. 3. helmikuuta 1979) on sveitsiläinen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa OLV Hindelbank/UBOLia.
Schaffner voitti Banská Bystrican MM-kilpailuissa 2005 keskimatkalta hopeaa. Seuraavana vuonna Joensuussa hän voitti pitkältä matkalta MM-kultaa. Nové Město na Moravěn MM-kilpailuissa 2007 hän voitti pitkältä matkalta pronssia. Toisen MM-kultansa hän voitti pitkältä matkalta Ostródan MM-kilpailuissa 2008. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa pitkältä matkalta, hopeaa viestistä ja pronssia keskimatkalta. Montalegressa 2010 hän voitti neljännen pitkän matkan maailmanmestaruuden ja sprintin MM-hopeaa. Lisäksi Schaffner on voittanut kaksi EM-kultaa, kaksi EM-hopeaa ja kaksi EM-pronssia.
Ahmaskosken silta
Ahmaskosken silta eli Ahmaskosken riippusilta on Utajärvellä sijaitseva puinen riippusilta. Sen rakennutti Oulujoki Oy vuonna 1957 paikalle, jossa oli ennen voimalaitoksia Oulujoen Ahmaskoski.
Silta suljettiin vuonna 2013 huonon kunnon takia. Osan kansilankuista havaittiin olevan poikki ja osa oli niin lahonneita, että ne olivat katkeamisvaarassa. Tehdyssä kuntotutkimuksessa ainoiksi käyttökelpoisiksi osiksi osoittautuivat tukitornit, jotka nekin vaativat kunnostuksen tai uusimisen. Ainakaan vuonna 2014 korjaus-, uusimis- tai purkutöihin ei liene tarkoitus ryhtyä.
Silta on noin 100 metriä pitkä ja ylittää joen viistosti koillinen-kaakko -suunnassa valtatie 22:n sillasta nelisensataa metriä ylävirtaan ja joen halkaisevasta Tekosaaresta muutama kymmenen metriä alavirtaan.
Silta on puurakenteinen, molemmilla rannoilla olevat kannatinpylväät ovat teräksestä. Se on tarkoitettu vain kävelijöille, kansi on tehty lankuista ja kaiteet laudasta. Pylväiden kohdalla sillan korkeus on viitisen metriä, joen keskikohdalla pari metriä matalampi. Siltaa kannattaa molemmin puolin kolme teräsvaijeria ja se on kiinnitetty vaijereilla myös rantakallioihin.
Partenokarpia
Partenokarpia engl. "parthenocarpy" (kreik. "karpos", suom. "hedelmä") on kasvin hedelmän kehittyminen ilman siemenen muodostumista. Partenokarpia johtuu joko pölytyksen, hedelmöityksen tai siemenaiheen kehittymisen estymisestä.
Mäkiorvokki
Mäkiorvokki ("Viola collina") on pääasiassa Itä- ja Keski-Euroopassa tavattava monivuotinen orvokkikasvi. Mäkiorvokki on Suomessa erittäinen harvinainen kasvilaji ja rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Mäkiorvokki kasvaa 5–15 cm korkeaksi. Kasvilla ei ole pintarönsyjä. Lehdet ovat tiheäkarvaisia, leveitä ja herttamaisia. Korvakkeet ovat kapeansuikeita, karvaisia ja tiheähampaisia. Tuoksuvat, vaalean sinipunaiset kukat ovat noin 1,5 cm leveitä ja lievästi lanttokärkisiä. Suomessa mäkiorvokki kukkii varhain toukokuussa. Muurahaiset levittävät kasvin siemeniä.
Lähinnä mäkiorvokkia on Suomessa tavattavista orvokkilajeista karvaorvokki ("V. hirta"), jota tavataan joskus koristekasvikarkulaisena. Karvaorvokin kukat eivät kuitenkaan tuoksu ja sen korvakkeet ovat ehyitä ja lähes kaljuja.
Mäkiorvokki on selvästi mantereinen, euraasialainen kasvilaji. Siitä tunnetaan useita paikallisrotuja. Lajin päälevinneisyysalue sijoittuu Itämeren ja Mustanmeren väliselle alueelle. Itä-länsi-suunnassa lajia tavataan Keski-Euroopasta Amurin alueelle saakka Venäjän Kauko-Idässä. Erillisiä lajikeskittymiä löytyy myös Espanjasta ja Belgiasta. Suomesta mäkiorvokki löydettiin ensimmäisen kerran vasta 1950-luvulla. Esiintymiä tunnetaan vain muutamia Etelä-Suomesta, mm. Sysmästä ja Vammalasta.
Suomessa mäkiorvokki kasvaa valoisilla ja lämpimillä moreenirinteillä tai lehtomaisilla mäillä ja kallioiden tyviosilla ja multavilla terasseilla. Muualla mäkiorvokin on todettu olevan kalkinsuosija, mutta Suomessa tätä ei ole havaittu. Mäkiorvokin suurimpia uhkia ovat voimakas metsänkäsittely ja metsien kuusettuminen. Laji on myös heikko kilpailija muun aluskasvillisuuden kanssa.
Luettelo Backstreet Boysin saamista palkinnoista ja ehdokkuuksista
Yhtenä parhaiten maailmanlaajuisesti myyvänä yhtyeenä Backstreet Boys on vastaanottanut lukuisia palkintoja tunnustuksena maailmanlaajuisesta menestyksestä musiikkialalla.
Alahaalla on lista Backstreet Boys'in vastaanottamista palkinnoista, levyistä ja saavutuksista.
Minna Canthin katu (Kuopio)
Minna Canthin katu on katu Kuopiossa ruutukaavalla. Kadun pituus on noin 1 400 metriä. Kirjailija Minna Canthin mukaan nimetty katu alkaa Sairaalakadulta Valkeisenlammen rannalta ja loppuu Varastokadulle satamaan. Katu risteää 19 kadun kanssa. Kadun varrella on kolme puistoa (Kirkkopuisto, Snelmanninpuisto ja satamapuisto). Kadulla on kolme liikennevalo-ohjattua risteystä.
Eric Bobo
Eric Bobo (oik. Eric Correa, s. 27. elokuuta 1968) on yhdysvaltalainen hip hop -artisti. Hän on rap rock -ryhmä Cypress Hillin jäsen. Hän on aiemmin kuulunut Cultura Londres Proyecto - ja Sol Invicto -yhtyeisiin. Bobo on myös soolouralla. Hänen esikoissooloalbuminsa "Meeting of the Minds" julkaistiin 18. marraskuuta 2008. Bobo on esiintynyt myös Beastie Boysin kanssa.
Ensimmäisen virallisen esiintymisensä Eric teki viiden vuoden iässä isänsä, latin jazz -legenda Willie Bobon kanssa. Willie-isä kuoli Ericin ollessa viidentoista.
Cypress Hill oli ensimmäinen platinaa myynyt latin/hip hop -ryhmä.
Doom WAD
Doom WAD:it ovat tiedostopaketteja videopeleille "Doom" ja "Doom II". Nämä paketit sisältävät Sprite-grafiikat, maailmat, ja muun pelin datan. "WAD" on akronyymi englanninkielisestä lauseesta "Where’s All the Data?". Heti sen julkaisun jälkeen joulukuussa 1993, "Doom" houkutteli suuren määrän pelaajia, jotka loivat heidän omia WAD-modauksiaan sisältäen kenttiä, grafiikoita ja muita tietoja. He näytelivät myös keskeistä roolia ”modauskulttuurin” synnyssä, joka on nykyisin yleistä ensimmäisen persoonan ammuntapeleille. "Doomille" on tehty tuhansia WAD:eja yksittäisistä kentistä kokonaisiin peleihin. Suurin osa näistä on ladattavissa vapaasti internetistä. Joitain WAD:eja on julkaistu myös kaupallisesti ("Final Doom"), ja joillekin WAD:intekoharrastuksesta tuli reitti uraan kenttäsuunnitelijana.
Ryōsuke Irie
Ryōsuke Irie (, s. 24. tammikuuta 1990 Osaka) on japanilainen uimari, joka on saavuttanut suurimmat menestyksensä selkäuinnissa.
Rooman MM-kilpailuissa 2009 Irie sai 200 metrin selkäuinnissa hopeaa ajalla 1.52,51. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän oli 200 metrin selkäuinnissa toinen ajalla 1.54,11 ja 100 metrin selkäuinnissa kolmas ajalla 52,98. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä sijoittui neljänneksi 100 ja 200 metrin selkäuinneissa. Kazanissa 2015 hän oli 200 metrin selkäuinnissa neljäs ja 100 metrin selkäuinnissa kuudes. Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa neljänneksi ja 200 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi.
Dohan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2014 hän sai pronssia 100 metrin selkäuinnissa. Hangzhoussa 2018 hän saavutti pronssia 4 × 100 metrin sekauintiviestissä.
Pekingin kesäolympialaisissa 2008 Irie oli 200 metrin selkäuinnissa viides. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 1.53,78 ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin selkäuinnissa ajalla 52,97. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 100 metrin selkäuinnissa seitsemänneksi ja 200 metrin selkäuinnissa kahdeksanneksi.
Ensimmäisen arvokisamitalinsa Irie voitti vuoden 2006 Aasian kisoista Dohasta, kultaa 200 metrin selkäuinnissa. Kantonin Aasian kisoissa 2010 hän voitti mestaruuden 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Lisäksi hän sai hopeaa 50 metrin selkäuinnissa. Incheonin Aasian kisoissa 2014 hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa 50 metrin selkäuinnissa ja sekauintiviestissä. Jakartassa 2018 hän saavutti hopeaa kaikissa kolmessa selkäuinnissa sekä molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä.
Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010 hän oli kolmas 200 metrin selkäuinnissa. Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2014 hän sai kultaa 100 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa 200 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Tokion Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2018 sai hopeaa 100 ja 200 metrin selkäuinneissa sekä molemmissa 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä.
Irie ui toukokuussa 2009 200 metrin selkäuinnin uudeksi maailmanennätysajaksi 1.52,86, mikä alitti entisen, yhdysvaltalaisen Ryan Lochten maailmanennätyksen yli sekunnilla. Hän pitää hallussaan myös 100 metrin selkäuinnin Aasian ennätystä.
Francis Collins
Francis S. Collins (s. 14. huhtikuuta 1950) on yhdysvaltalainen lääkäri ja geneetikko. Hän johti NHGRI:tä (National Human Genome Research Institute) vuoteen 2008 ja toimi myös Human Genome Projectin johdossa. Hänen tutkimustyönsä avulla on löydetty erilaisia sairauksia aiheuttavia geenejä, joiden joukossa on Huntingtonin tautia aiheuttava geeni. Collins on Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen ja Presidential Medal of Freedomin saaja.
Collins piti itseään aiemmin ateistina, mutta sittemmin hänestä tuli vakaumuksellinen kristitty. Hän on teistinen evolutionisti eli uskoo evoluution olevan Jumalan ohjaamaa. Hän on puolustanut ”BioLogos”-termillä nimittämäänsä teististä evolutionismia menestysteoksessaan "The Language of God: A Scientist Presents Evidence for Belief" (2006).
Heinäkuussa 2009 presidentti Barack Obama nimitti Collinsin National Institutes of Healthin johtoon.
Collins johtaa perustamaansa BioLogos Foundationia, joka pyrkii edistämään uskon ja tieteen välistä sopusointua.
Sakari Smeds
Sakari Smeds (s. 31. heinäkuuta 1964 Savonlinna) on suomalainen kristillisdemokraattinen poliitikko.
Smeds on entinen Kymen vaalipiirin (vuoteen 1999 Kymen läänin vaalipiiri) kansanedustaja. Hän toimi eduskunnassa maaliskuusta 1995 maaliskuuhun 2003 ja kuului ensimmäisellä edustajakaudellaan (1995–1999) varsinaisena jäsenenä talousvaliokuntaan ja ympäristövaliokuntaan ja vuosina 1999–2003 valtiovarainvaliokuntaan. Hän oli myös eduskunnan kansliatoimikunnan jäsen, vuodesta 1999 vuoteen 2002. Smeds sai eduskuntavaaleissa 1995 5 827 ääntä, eduskuntavaaleissa 1999 4 303 ääntä ja eduskuntavaaleissa 2003, joissa hän putosi eduskunnasta, 4 254 ääntä.
Smeds on toiminut vuodesta 2009 alkaen Kouvolan kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuosina 1989–2008 hän oli Valkealan, joka liittyi Kouvolaan vuonna 2009, kunnanvaltuuston jäsen.
Smeds on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri ja hän on suorittanut myös Kansallis-Osake-Pankin yrityspankkiiritutkinnon, vuonna 1994. Vuonna 1989 hän toimi Kouvolan evankelis-luterilaisen seurakunnan vs. hallintosihteerinä, minkä jälkeen hän on työskennellyt rahoitusalalla. Vuosina 1989–1994 hän työskenteli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa yritystutkijana ja 1994–1995 apulaisjohtajana ja kansanedustajakausiensa jälkeen hän on työskennellyt Nordealla. Hänen virkanimikkeensä on luottojohtaja.
Smeds on ollut naimisissa vuodesta 1993 ja hänellä on vaimonsa Kirsi Smedsin (o.s. Eräpolku) kanssa kaksi lasta, vuonna 1996 syntynyt poika ja vuonna 1998 syntynyt tytär.
Kauppakatu (Kuopio)
Kauppakatu on katu Kuopion keskustassa. Kadun pituus on noin 1 500 metriä. Katu alkaa Makasiinikadulta Kuopion satamasta ja loppuu Sairaalakadulle. Katu kulkee torin etelälaitaa. Kauppakatu risteää 19 kadun kanssa, ja sen varrella on kymmenen liikennevalo-ohjattua risteystä.
Alatorihankkeen valmistuttua Kauppakatu muuttuu kävelykaduksi torin kohdalta, välillä Vuorikatu–Ajurinkatu.
Kauppakadun itäpäässä sijaitsevat Satamatori, Matkustajasatama sekä Snelmanninpuisto, ja kadun keskivaiheilla sijaitsee Kuopion tori. Merkittäviä rakennuksia Kauppakadulla ovat kauppahalli, lyseo ja tuomiokirkko. Museoista kadun varrella sijaitsevat Kuopion kulttuurihistoriallinen museo‎ ja Kuopion taidemuseo, ostoskeskuksista Anttila, Kauppakeskus Aapeli, Tavaratalo Carlson ja H-talo.
Kauppakadun varrella tai aivan sen välittömässä läheisyydessä sijaitsee myös suurin osa Kuopion keskustan ravintoloista.
Stone Age
Stone Age on The Rolling Stonesin maaliskuussa 1971 julkaistu kokoelma-albumi. Sen julkaisi yhtyeen entinen levy-yhtiö Decca Records ja materiaali koostuu vuosina 1963-1966 julkaistuista kappaleista, jotka eivät olleet sisältyneet yhtyeen studioalbumien brittipainoksille.
A-puoli
B-puoli
CD-version bonuskappaleet:
Budweiser Budvar (panimo)
Budweiser Budvar (Budějovický Budvar) on tšekkiläinen panimo, joka tunnetaan parhaiten Budweiser Budvar -oluesta. Yhdysvalloissa ja Kanadassa tämä olutmerkki tunnetaan nimellä Czechvar ja Euroopassa sekä muualla maailmassa joko nimellä Budweiser Budvar tai Budějovický Budvar. Panimon tuotanto on noin 1,25 miljoonaa hehtolitraa vuodessa.
1800-luvulla České Budějovicen kaupunginvaaleissa äänioikeus jakaantui omaisuuden ja maksettujen verojen mukaan, ja koska kaupungin saksalaiset asukkaat hallitsivat taloutta, tšekeillä ei ollut edustusta kaupunginhallituksessa. Vuosisadan loppupuolella tšekit pyrkivät vahvistamaan omaa taloudellista asemaansa perustamalla yrityksiä, ja tämän kehityksen myötä paikalliset oluenpanijat August Zátka ja František Hromada perustivat Budweiser Budvarin edeltäjän, Tšekkiläisen osuuspanimon, vuonna 1895. Panimo tuotti ensimmäiset oluensa saman vuoden lokakuun alussa.
Alkuperäinen panimo rakennettiin Pražskén kaupunginosaan, koska alueen pohjavettä haluttiin käyttää oluen valmistuksessa. Perustettaessa panimo kattoi alueen, jonka koko oli 90 342 neliömetriä, ja sen rakensi rakennusyritys Dvořák & Fischer. Antonín Holeček oli yrityksen ensimmäinen panimomestari.
Vuonna 1937 Tšekkoslovakian presidentti Edvard Beneš sääti lain 101/45, jonka mukaan kaikki panimot, joiden tuotanto ylitti 150 000 hehtolitraa vuodessa, tulisi kansallistaa. Budweiser Budvarin tuotanto oli tuolloin 158 833 hehtolitraa vuodessa, joten August Zátkan lobbauksesta huolimatta panimo kansallistettiin pian sodan jälkeen.
Tuotemerkkiä ”Budweiser”, joka tulee České Budějovicen kaupungin vanhasta nimestä Budweis, on käyttänyt aikojen saatossa kolme eri panimoa: Budweiser Budvarin lisäksi Budějovický měšťanský pivovar (Budweiser Bürgerbräu, nykyinen Pivovar Samson), kaupungin saksalaisten vuonna 1795 perustama panimo, sekä Anheuser-Busch, amerikkalainen panimo, joka käytti nimeä ensimmäisen kerran vuonna 1876. Tuotemerkistä on käyty oikeutta monessa maassa, ja Budweiser Budvaria myydään Yhdysvalloissa ja Kanadassa nimellä "Czechvar".
Euroopan unionissa Budějovický Budvar on suojattu alkuperänimitys, mutta Budweiserin tuotemerkkioikeudet muissa tuotteissa kuin oluessa kuuluvat Anheuser-Buschille. Alkuvuodesta 2007 Anheuser-Busch ja Budweiser Budvar sopivat, että Anheuser-Busch markkinoi Budvarin Czechvaria Yhdysvalloissa ja muutamassa muussa maassa korvausta vastaan. Kumpikin puoli totesi, ettei tällä ole vaikutusta meneillään oleviin oikeudenkäynteihin.
Tulliportinkatu (Kuopio)
Tulliportinkatu on katu Kuopiossa ruutukaava-alueella. Katu on 1 500 metriä pitkä ja se risteää 18 kadun kanssa. Katu alkaa Niiralankadun ja Sairaalakadun risteyksestä, ja loppuu Makasiinikadulle, kuopion vierasvenesatamaan. Kadun varrella on kaksi huoltoasemaa, Neste Express ja St1, joista molemmat olivat aiemmin palveluasemia, mutta nykyään kylmäasemia. Kadun varrella on 10 liikennevalo-ohjattua risteystä. Kadun varrella on myös Kuopion kaupungintalo. Katu kulkee Kuopion torin pohjoislaitaa, torin kohdalla ajo on sallittu vain takseille ja joukkoliikenteelle.
Vladislav Druso
Vladislav Druso (s. 3. elokuuta 1968) on keskisarjassa, alemmassa raskaassasarjassa ja raskaassasarjassa otellut tšekkiläinenkiertuemies. Nyrkkeilyn Druso aloitti 20-vuotiaana ja otteli amatöörinä noin 200 ottelua. Druso on toiminut myös potkunyrkkeilijänä voittaen pronssia kahdesti Tšekin kansallisella tasolla. Ammattidebyyttinsä Druso teki vuonna 2001 ollessaan 33-vuotias. Nyrkkeilijänurallaan Druso otteli 34 kertaa, joista hävisi 29. Yrittäessään lopettaa nyrkkeilijänuraa Druso joutui palaamaan takaisin huomatessaan joutuneensa ongelmiin liian vapaa-ajan kanssa. Viimeisen kamppailunsa Druso otteli 18. marraskuuta 2006 mutta hävisi Alexander Frenkelille teknisellä tyrmäyksellä 4. erässä. Sen jälkeen hän lopetti nyrkkeilyn.
Frank J. Selke
Francis Joseph Aloysius Selke () oli kanadalainen jääkiekkomanageri. Hänen johtamansa joukkueet voittivat Stanley Cupin yhteensä yhdeksän kertaa.
James Wisniewski
James Joseph Wisniewski (s. 21. helmikuuta 1984 Canton, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-seura Admiral Vladivostokia.
Wishniewski pelasi kaudesta 2000–2001 OHL-juniorisarjaa Plymouth Whalersin joukkueessa. Chicago Blackhawks varasi hänet vuoden . Kaudella 2003–2004 Wisniewski toimi Whalersin kapteenina. Hänet tunnettiin kovasta laukauksesta, ja hän olikin hyvä maalintekijä. Hän teki 17 maalia, joista 11 ylivoimalla. Wishniewski oli koko liigan 24. paras pistemies ja kolmanneksi paras puolustaja tehden yhteensä 70 tehopistettä. Hänet palkittiin OHL:n parhaana puolustajana.
Ammattilaisuransa Wishniewski aloitti AHL:ssä Norfolk Admiralsin joukkueessa, joka oli Blackhawksin farmijoukkue. Kaudella 2006–2007 hänet nostettiin Blackhawksiin joukkueeseen. Hänen kautensa tosin loppui lyhyeen loukkaantumisen takia. 4. maaliskuuta 2009 Blackhawks vaihtoi Wisniewskin ja Petri Kontiolan Anaheim Ducksiin. Vaihdossa Chicago sai Samuel Påhlssonin ja Logan Stephensonin.
Ducksissa Wisniewski pelasi hieman yli kauden. Kaudella 2009–2010 hän teki Ducksissa 30 pistettä 69 ottelussa. Kauden jälkeen, kesäkuussa 2010 Wisniewski teki joukkueen kanssa vuoden jatkosopimuksen. Samana päivänä hän vaihtoi kuitenkin joukkuetta, kun New York Islanders hankki hänet Ducksista vaihdossa kolmannen kierroksen varausoikeuteen . Kaudella 2010–2011 Wisniewski teki läpimurtonsa NHL:ssä. Hänelle merkittiin kauden aikana 51 pistettä. Wisniewski aloitti kauden Islandersissa, mutta Montreal Canadiens hankki hänet kesken kauden korvaamaan loukkaantunutta Andrei Markovia. Islanders sai kaupassa vastineeksi kaksi varausoikeutta. Kauden jälkeen Canadiens kauppasi Wisniewskin pelaajaoikeudet Columbus Blue Jacketsiin vaihdossa seitsemännen kierroksen varausoikeuteen . Blue Jackets teki Wisniewskin kanssa kuuden vuoden ja 33 miljoonan dollarin sopimuksen, ennen kuin hänestä olisi tullut vapaa pelaaja.
Emil Nylund
Emil Valentin Nylund myöh. Norjavirta () oli suomalainen jääkärivääpeli ja Viron armeijan vänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan jääkäritykistössä. Sisällissodan jälkeen Nylund taisteli niin sanotuissa heimosodissa, niin Virossa kuin Aunuksessakin.
Hänen vanhempansa olivat merimies Emil Konstantin Nylund ja Alexandra Ulrika Söderholm. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Saima Katarina Terhon kanssa ja toisen kerran vuonna 1934 Agda Alice Rosblomin kanssa, joka kuoli vuonna 1936. Kävi kansakoulun.
Nylund työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 25. joulukuuta 1917, josta hänet siirrettiin 6. tammikuuta 1918 pataljoonan haupitsipatteriin.
Nylund astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan Jääkäritykistön 2. patteriin, jonka mukana hän osallistui sisällissodan taisteluihin Länkipohjassa, Pitkäjärvellä, Orivedellä, Kangasalla ja Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen hänet määrättiin tykistön uudelleen järjestelyn yhteydessä Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 3. patteriin ja osallistui taisteluihin Karjalankannaksella.
Sisällissodan jälkeen Nylund palveli Suomen tykistökoulussa, josta hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 Kenttätykistörykmentti I:n 5. patteriin. Hänen veti veri kumminkin sotanäyttämöille ja hän erosi armeijasta 3. marraskuuta 1918 voidakseen liittyä 11. tammikuuta 1919 alkaen Viron vapaussotaa käyvään Viron armeijaan. Viron armeijassa hänet ylennettiin vänrikin arvoon ja kuului Ensimmäiseen suomalaiseen vapaajoukkoon. Hän osallistui Viron vapaussodassa taisteluihin Narvassa. Vapaajoukossa hän toimi myöhemmin myös nuorempana upseerina 5. komppaniassa.
Virosta palattuaan Nylund jatkoi sotimistaan liittymällä 2. heinäkuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, jossa hänet sijoitettiin kapteeni Bernerin patterissa 20. elokuuta 1919 saakka.
Sotaretkiltään palattuaan Nylund palveli ensin muutaman kuukauden poliisikonstaapelina Turun poliisilaitoksessa, jonka jälkeen hän työskenteli autonkuljettajana Turussa vuosina 1920–1923 ja Helsingissä vuosina 1923–1932 sekä talonmiehenä Helsingissä vuosina 1932–1936. Nylund vaihtoi vuonna 1935 sukunimensä Norjavirraksi. Hänet haudattiin Sipooseen.
Malaja Purgan piiri
Malaja Purgan piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 223 neliökilometriä. Vuonna 2010 siellä asui 33 058 henkeä.
Piiri sijaitsee Udmurtian eteläosassa. Idässä se rajoittuu Možgan, luoteessa Uvan, pohjoisessa Zavjalovon, idässä Sarapulin ja kaakossa Kijasovon piireihin sekä etelässä Tatarstanin Agryzin piiriin. Hallinnollinen keskus on Malaja Purgan kylä. Piiriin kuuluu 15 maalaiskuntaa.
Seudun länsiosa sijaitsee Možgan ylängöllä ja itäosa Sarapulin ylängön länsireunalla. Keskiosan kautta virtaa Ižjoki. Pinta-alasta noin 30 % on metsää.
Piirin kautta kulkee Kazanin ja Iževskin välinen rautatie sekä Iževskin ja Jelabugan välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 37 kilometriä.
Väestöstä 78,1 % on udmurtteja, 17,8 % venäläisiä ja 2,4 % tataareja.
Seudulla on öljynporausta sekä koneenrakennus-, kemian ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn.
Ohjelmasarjassa Suomensukuiset 30 päivässä näyttelijä Ville Haapasalo vierailee kuvausryhmineen Malaja Purgan piirissä kahdesti. Ensin käydään piirin itäosissa Buranovon kylässä Euroviisuissa 2012 hyvin menestyneen Buranovskije babuški-ryhmän jäsenten kotona. Myöhemmässä jaksossa tutustutaan udmurttilaisiin kansanparantajiin Sundukovon kylässä (Сундуково), joka sijaitsee linnuntietä vajaa kilometriä Buranovosta etelään.
Iron Horsemen
Iron Horsemen on Gilles Charmantin ohjaama elokuva vuodelta 1994. Sen tapahtumat sijoittuvat kuvitteellisesti vuoden 1967 Kaliforniaan, ja juoni pyörii Cannibals-nimisen moottoripyöräjengin ympärillä. Kaikki kuvaukset on tehty Suomessa.
Elokuvan tuottajina olivat Aki Kaurismäki ja Cedomir Kolar. Tuotannosta vastasivat Villealfa Filmproductions, U.G.C ja N.O.E. Productions. Näyttelijöinä olivat muun muassa Dominic Gould, Laura Favali, Kari Väänänen, Nicky Tesco, Matti Pellonpää, Sakari Kuosmanen ja Antti Reini. Avustajina elokuvan teossa toimivat moottoripyöräkerhot Ylästö MC, Tonocks MC, Niska MC, Walkka MC ja Jerusalem MC.
"Iron Horsemen" julkaistiin DVD:nä vuonna 2006.
Midi, Maxi &amp; Efti
Midi, Maxi & Efti oli ruotsalainen afrikkalaisvaikutteista musiikkia esittänyt lauluyhtye 1990-luvun alussa. Heidän kaksi suurinta hittiään olivat Bad Bad Boys ja Ragga Steady. Yhtyeen muodostivat sisarukset Midi ja Maxi Berhanu ja heidän ystävänsä Freweyni "Efti" Teclehaimanot. He ovat kaikki syntyneet vuonna 1976. Midi ja Maxi ovat syntyneet Etiopiassa ja saapuivat Ruotsiin vanhempiensa mukana vuonna 1985. Efti on myös syntynyt Etiopiassa pakolaisleirillä ja muutettuaan Ruotsiin tapasi Midin ja Maxin Akallan lähiössä Tukholmassa.
Heidään nimeään kantava albumi ilmestyi 1991 ja siltä julkaistiin singlet "Bad Bad Boys", "Ragga Steady" ja "Masenko". Vaikka tytöt on merkitty kappaleiden sanoituksien tekijöiksi, niiden taustalla ovat vaikuttaneet tunnetut ruotsalaistuottajat Alexander Bart, Anders Wollbeck ja Per Adebratt. Vuonna 1992 yhtye julkaisi Yhdysvalloissa ja teki musiikkivideon. Yhtye lopetti tämän jälkeen hyvin pian tehtyään lyhyen kiertueen Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja Ranskassa. Yhtyeen musiikkia on käytetty yhdysvaltalaisessa TV-piirrossarjassa Beavis ja Butt-head ja elokuvassa For Love or Money. Yhtyeen entiset jäsenet ovat myöhemmin kukin tahoillaan tehneet studioäänityksiä, mutta mitään ei ole toistaiseksi julkaistu.