hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lusikkauistin
Lusikkauistin on metallilevystä taivutettu uistin. Suomenkielisen nimensä se on saanut Tiura-Uistimen edeltäjän, torniolaisen kultaseppä Peter Käänteisen, käyttämästä valmistusmenetelmästä, jossa käytettiin hopealusikkamuotteja uistimen valmistukseen. Suomalaisen lusikkauistimen valmistuksen välitön syy oli se, ettei jakokuntiin kuulumattomilla maata omistamattomilla tai etäällä asuvilla ollut kalastusoikeutta pitää verkkoja Kemijoella lohen kalastusta varten. Kansainvälisesti ensimmäisenä lusikkauistimen kehittäjänä pidetään Julio T. Buelia, joka valmisti sellaisen noin 1848.
Lusikkauistimet ovat uppoavia uistimia, kun taas suuri osa aikaisemmin "puukaloiksi" mainituista vaappu-uistimista on kelluvia uistimia ja ne saadaan uimaan syvällä L:n muotoisella, satulanmuotoisella tai pitkän nokan muotoisella syväetulevyllä jopa 5 metrin syvyyteen saakka.
Pitkulaiset lusikkauistimet ovat yleensä kevyitä ja ne on tarkoitettu lähinnä vain pienillä järvivesillä, lammissa ja koskissa kalastamista varten.
Tavanomaiset lusikkauistimet ovat pituuteensa nähden leveähköjä. 
Jotkut lusikkauistimet voivat olla uistimiksi todella painavia. Niiden massa voi olla jopa 25–30 grammaa.
Jotkut lusikkauistimet muotoillaan äärimmäisen loivasti S-n muotoisiksi yleensä siten, että uistimen etuosa on kupera ja peräosa kovera. Näin lusikkaan saadaan kalan uintiliikettä muistuttava muoto.
Yksi tällaisista kuuluisista lusikkauistinsarjoista on Abu Garcian Toby-uistinsarja, jota tuotetaan seitsengrammaisesta 28-grammaiseen malliin saakka.
Lusikkauistimeen saadaan tempoileva uintikuvio taittamalla sen runkoa vinoon perästä, jolloin uistin synnyttää tavanomaista enemmän värähtelyä veteen ja kala huomaa helpommin uistimen kylkiviiva-aistin avulla. Tavallisia ruostumattoman teräksen värisiä lusikkauistimia voidaan värjätä tarpeen mukaan. Joskus niissä on myös hologrammikuvio.
Suomen lusikkauistinvalmistajiin kuuluvat Aave-Uistin, Iitin Uistin, Finlandia-uistin, Tiura-Uistin, Tintti-Uistin sekä monenlaisia uistimia valmistavat Kuusamon Uistin ja Rapala VMC.
Pukerua Bay
Pukerua Bay on pieni merenrantakylä Kapiti-rannikolla Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Hallinnollisesti se on pohjoisin Poriruan kaupunginosista ja käytännössä 30 kilometriä etelämpänä sijaitsevan Wellingtonin esikaupunki. Vuonna 2006 kylässä oli 1 722 asukasta. Pukerua Bayn kautta kulkee rautatie Wellingtonista Aucklandiin. Rautatien rakentamisen vuonna 1886 jälkeen Pukerua Bayhin pääsi helposti junalla, mutta kunnollinen tieyhteys rakennettiin vasta 1940. Asukasluku alkoi kasvaa 1950-luvulta lähtien.
"Taru sormusten herrasta" -elokuvien ohjaajana kuuluisuuteen noussut Peter Jackson syntyi ja vietti nuoruutensa Pukerua Bayssä. Siellä kuvattiin myös hänen ensimmäinen elokuvansa, "Bad Taste".
Maorin kielen sanat "puke rua" tarkoittavat ”kahta kukkulaa”, mutta ei ole selvää mihin kukkuloihin nimi viittaa.
Vaappu-uistin
Vaappu-uistin on pienen kalan muotoinen viehe, jonka uintiliike jäljittelee kalan uintia. Se soveltuu muun muassa hauen, ahvenen, kuhan ja lohikalojen pyyntiin.
Aikaisemmin vaappu-uistimien rungot tehtiin puusta, minkä vuoksi niitä kutsutaan puukaloiksi. Nykyisin käytetään puulajeista pääasiassa balsaa, sekä erilaisia muoveja tai solumuoveja. Vaapun sisälle on kiinnitetty teräslanka, jonka ulkoneviin silmukoihin siima ja koukut kiinnitetään. Siiman kiinnityssilmukan alapuolella on nokkalevy eli uintilista, joka on tavallisimmin kirkasta muovia ja kovaan käyttöön tarkoitetuissa vieheissä ruostumatonta terästä. Nokkalevy voidaan muotoilla myös vieheen runkomateriaalista.
Materiaalien ja painotuksen mukaan määräytyy, onko valmis vaappu kelluva (floating), uppoava (sinking) vai paikallaan pysyvä (suspending), kun nokkalevyn vaikutusta ei huomioida.
Uidessaan vaapun takapää keinahtelee puolelta toiselle, mikä muistuttaa hieman kalan uintia. Vaapun muoto ja massa, nokkalevyn koko ja kulma, nokkalenkin sijainti sekä kelausnopeus vaikuttavat uintiliikkeen nopeuteen, voimakkuuteen ja epäsäännöllisyyteen. Uintisyvyys määräytyy pääasiassa nokkalevyn koon ja kulman perusteella. Siimaan nähden pienessä kulmassa sijaitseva suuri nokkalevy vetää uistimen syvälle, kun taas siimaan nähden hieman alle 90 asteen kulmassa oleva nokkalevy pitää vieheen lähellä pintaa. Sitä suurempi kulma, liian pieni tai suuri nokkalevy tai nokkalevyn puuttuminen aiheuttaa vieheen pysymisen pinnalla. Yleensä pinnalla uivaksi tarkoitetut vieheet jäljittelevät uintiliikkeeltään haavoittunutta kalaa.
Vaappujen värivalikoima on valtava. Tavallisia värivaihtoehtoja ovat luonnossa esiintyviä saaliskaloja jäljittelevät värit sekä räikeät ärsykevärit, jotka pyrkivät muulla tavoin herättämään petokalojen saalistusvaiston.
Vieheen ärsyttävyyttä voidaan tehostaa asentamalla vieheen sisään valmistusvaiheessa esimerkiksi teräskuulia, jotka kolisevat uintiliikkeen tahdissa ja herättävät petokalojen huomion jo kaukaa.
Vaapuiksi lukeutuvat myös pintakalvossa uivat, muun muassa hauelle ja taimenelle suunnatut pintavaaput sekä erityisesti hauelle tarkoitetut jerkkivaaput. Näissä uudemmissa vaapputyypeissä on harvemmin nokkalevyä, mikä saattaa vaatia kalastajalta jonkinlaista uittamistyyliä vaapun uinnin aikaansaamiseksi. Näitä vieheitä ei siis kelata suoraan kuten muita viehetyyppejä, vaan uintiliike luodaan vavan nykäyksillä tai kelausrytmin muutoksin.
Hauen jerkkikalastus alkoi yleistyä Suomessa vuosien 2003 – 2004 vaiheilla, ja on nykyään varsin suosittua varsinkin etelärannikollamme. Pikkuhiljaa jerkkaus on saanut suosiota myös sisävesillä. Haukijerkit ovat usein varsin kookkaita, pituudeltaan noin 10 – 20 -senttisiä ja painoltaan noin 30 – 150 -grammaisia.
Siemens Velaro
Velaro on saksalaisen Siemensin Deutsche Bahnin käyttämästä ICE 3:sta kehittämä suurnopeusjunamalli. Toisin kuin ICE 3, Velaro on täysin Siemensin omaa tuotantoa.
Velaro-junia on vuoteen 2009 mennessä liikenteessä Espanjan Renfellä, Kiinan China Railwaysillä sekä Venäjän RŽD:llä yhteensä 94 kappaletta. Näiden lisäksi Deutsche Bahn on tilannut 15 junaa.
Renfe tilasi vuonna 2001 16 Velaroa, mutta siihen lisättiin myöhemmin vielä 10 junaa. Junat liikennöivät pääosin Madridin ja Barcelonan välillä, jolla matka-aika 621 kilometrin matkalla on nopeimmillaan noin kaksi ja puoli tuntia. Velaro E pitää hallussaan sarjavalmisteisten junien nopeusennätystä, 403,7 km/h.
Ensimmäiset junat toimitettiin heinäkuussa 2005 ja liikenteeseen ne tulivat seuraavana vuonna.
Kiina tilasi marraskuussa 2005 60 yksikköä Pekingin ja Tianjinin välisen suurnopeusradan liikenteeseen. Velaro CN -junat ovat samankaltaisia kuin Espanjassa, joskin 30 cm leveämpiä paikkamäärän kasvattamiseksi. Kiinan junat Siemens valmisti yhdessä CNR Tangshanin kanssa. Ensimmäinen yksikkö esiteltiin 11. huhtikuuta 2008 Tangshanin tehtaalla.
Siemens ilmoitti 19. maaliskuuta 2006 Venäjän rautateiden tilanneen siltä 8 Velaroa. Sopimukseen kuului myös huollot 30 vuoden ajanjaksolle. Velaro RUS poikkeaa aiemmista versioista siinä, että junassa on kahdeksan vaunun sijasta kymmenen vaunua.
Velaro RUS -junat kulkevat markkinointinimellä "Sapsan" () Moskovan ja Pietarin välillä. Myöhemmin niiden on tarkoitus kulkea myös Moskovan ja Nižni Novgorodin välillä.
Horki
Horki () eli Gorki () on pienehkö kaupunki ja hallintopiirin keskus Valko-Venäjän itäosassa Mahiljoun alueella. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2009 väestönlaskennassa 32 777, koko hallintopiirin 47 800. Horkista on maanteitse 47 kilometriä sijaitsevaan Oršaan luoteessa ja noin 90 kilometriä Mahiljoun kaupunkiin lounaassa. Horkin kaupungin eteläosien läpi kulkee rautatie. Kaupungissa toimii myös synoptinen sääasema.
Horki sijaitsee tunnetulla maanviljelusalueella. Vuonna 1840 Horkissa aloitti Venäjän keisarikunnan senaatin asetuksella Gori-Gorkin maanviljelyskoulu. Tästä muodostettiin 1848 maatalousinstituutti, joka oli ensimmäisiä korkeakouluopetusta antaneita oppilaitoksia Valko-Venäjällä. Nykyisin tätä korkeakouluopetusperinnettä jatkaa Valkovenäläinen valtiollinen maatalousakatemia, jossa mm. presidentti Lukašenka on opiskellut.
Bernhard Heikkilä
Bernhard Heikkilä (ent. Artig, ) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Heikkilä toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1924 lokakuuhun 1930. Hänet valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1924, 1927 ja 1929, Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja hän oli eduskunnan kulkulaitosvaliokunnan ja maatalousvaliokunnan jäsen. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Ruskon kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana, sekä toimi presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1931. Heikkilälle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1930.
Heikkilä oli varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli Ruskossa vuodesta 1900. Hän oli myös maallikkotuomari, lautamies, ja sai herastuomarin arvonimen. Hän toimi myös muun muassa Lounais-Suomen maanviljelysseuran, vakuutusyhtiö Tarmon ja Uuden Auran hallintoneuvostojen puheenjohtajana sekä Maataloustuottajain Varsinais-Suomen piiriliiton ja Maatalousseurojen keskusliiton johtokuntien jäsenenä.
Heikkilän isä oli talollinen Jooseppi Artig ja äiti Ida Josefiina Samuelintytär. Hänen puolisonsa oli Hulda Katariina Uotila, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1907. Bernhard Heikkilä kuoli joulukuussa 1931, 49-vuotiaana.
Alankomaiden siirtomaat
Alankomaiden siirtomaat tarkoittaa Alankomaiden eli Hollannin hallussa aikoinaan olleita siirtomaita. Alankomaiden siirtomaahistoria alkaa jo 1500-luvulla. Alankomaat olikin Espanjan ja Portugalin jälkeen kolmas eurooppalainen valtio, joka alkoi hankkia itselleen siirtomaita.
Pohjois-Amerikassa New York oli alkujaan hollantilainen siirtokunta, jonka nimi oli tuolloin Uusi Amsterdam. Vuonna 1667 tehdyssä rauhansopimuksessa Alankomaat kuitenkin luovutti sen Englannille ja sai vastikkeeksi osan Guayanaa, nykyisen Surinamen Etelä-Amerikan rannikolla. Myös muutamat Karibianmeren saaret, Alankomaiden Antillit, ovat kuuluneet Alankomaille 1600-luvulta lähtien.
Hollantilaiset perustivat kauppa-asemia myös Intiaan ja aloittivat Kapmaan, Taiwanin ja Sri Lankan kolonisaation. Kapmaa ja Alankomaiden Intia joutuivat myöhemmin Britannialle. Nykyisin Etelä-Afrikassa sinne muuttaneiden hollantilaisten siirtolaisten, buurien, puhumasta hollannin kielestä on kehittynyt afrikaans.
Alankomaiden merkittävimmäksi siirtomaaksi muodostui kuitenkin Alankomaiden Itä-Intia eli nykyinen Indonesia, joka oli Alankomaiden hallinnassa 1600-luvulta toiseen maailmansotaan saakka, jolloin Japani miehitti sen vuonna 1942. Indonesia julistautui itsenäiseksi heti Japanista vapauduttuaan vuonna 1945, eikä Alankomaat enää sodan jälkeen kyennyt saamaan aluetta uudelleen hallintaansa, vaan joutui tunnustamaan Indonesian itsenäisyyden vuonna 1949. Alankomaille kuului myös Uuden-Guinean länsiosa, nykyinen Irian Jaya. Sekin oli toisen maailmansodan aikana Japanin miehittämänä, mutta joutui sodan jälkeen takaisin Alankomaiden haltuun, kunnes liitettiin Indonesiaan vuonna 1962.
Suriname taas itsenäistyi Alankomaista vuonna 1975. Aruba, Curaçao ja Sint Maarten ovat vielä nykyäänkin osa Alankomaita, muodostaen sen kanssa Alankomaiden kuningaskunnan liittovaltion.
Oliiviselkämedestäjä
Oliiviselkämedestäjä ("Cyanomitra olivacea") on eteläisessä Afrikassa elävä medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan oliiviselkämedestäjä on noin 11–15 cm. Lintu on väritykseltään lähes kauttaaltaan oliivinvihreä. Lajin selkä on vatsaa tummempi. Lajilla on keltainen laikku siipien kupeessa, joka näkyy lajin lähtiessä lentoon. Molemmat sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Nuorilla oliiviselkämedestäjillä on ruosteen ruskea kurkku. Tulitäplämedestäjä ("Cyanomitra veroxii") muistuttaa ulkonäöltään oliiviselkämedestäjää mutta on harmaampi ja siiven kupeessa oleva laikku on punainen.
Oliiviselkämedestäjä esiintyy melko laikuttaisesti eteläisen Afrikan itärannikolla alueella, joka ulottuu Etelä-Afrikasta Mosambikin ja Swazimaan kautta Zimbabween. . Lajin elinympäristöä ovat kosteat rannikko- ja vuoristometsät usein jokien lähettyvillä, laaksojen pensaikot ja myös puutarhat.
Oliiviselkämedestäjät elävät yksin tai pareittain. Lisääntymisaika linnulla on syyskuusta maaliskuulle. Ravintonaan laji käyttää muun muassa kasvien mettä.
Vapaa Ajatus
Vapaa ajatus: Kirkollisten ja valtiollisten valheiden paljastaja oli 1909–1917 ilmestynyt aikakauskirja. Lehteä julkaisi Vihtori Kosonen ja sen vastaava toimittaja oli Sven Elof Kristiansson.
Lehden toimitukseen kuuluivat tai lehteä avustivat myös muun muassa asianajaja Otto Orasmaa, kirjailija Alfred Bernhard Sarlin ja asemapäällikkö Emil Rautell (Rautela).
Vapaa Ajatus julkaisi myös kirjallisuutta, muun muassa Johan Kockin kirjasen "Avoin kirje herra Arvid Järnefeltille".
Ajojahti Jakomäessä
Ajojahti Jakomäessä on kahdesta nuoresta tytöstä kertova kirja, jonka on kirjoittanut Markku Vuorinen. Kirjan pääosassa ovat Satu ja Minna, jotka ovat lähdössä luokkaretkelle Ruotsiin, mutta matkaan tulee mutkia.
Operaatio Outland
Operaatio Outland ("Outland") on Peter Hyamsin ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1981. Elokuva on uudelleenfilmatisointi Fred Zinnemannin klassikosta "Sheriffi". Elokuvan pääosassa on Sean Connery. Elokuvan tapahtuma-aika on määrittelemätön lähitulevaisuus ja paikkana Jupiterin kuu Iossa sijaitseva titaanikaivos.
Kaivoksen olot ovat äärimmäisen raskaat ja askeettiset, ja joku salakuljettaakin paikalle työtehoa lisäävää huumetta. Sheriffi McNeil (Connery) huomaa kummalliset onnettomuudet joita alkaa sattua – yksi mies muun muassa kävelee ulos ilmalukosta ilman painepukua – ja alkaa tutkia.
Kyyninen ja katkera lääkäri dr. Lazarus (Frances Sternhagen) avustaa häntä ja huume havaitaan.
Tutkinta meneekin vaikeaksi, koska ainoa pidätetty löytyy surmattuna sellistään ja luotettu apulaissheriffikin on tapettu.
Nyt paljastuu, että kaiken takana onkin kaivoksen johto – ja alkaa katkera aseellinen taistelu palkkamurhaajia vastaan.
Voitokkaan lopun jälkeen McNeil sanoutuu irti virastaan ja tyrmää omahyväisen johtajan.
Hän poistuu perheensä mukana ja sanoo viimeisenä repliikkinään haluavansa nukkua näiden kanssa mahdollisimman pitkään.
Tarinan erikoisuus on muihin tieteiselokuviin nähden se, että sädeaseita ei esiinny ensinkään vaan kaikki ampumiset tehdään tavallisilla luotiaseilla.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi pitää "Operaatio Outlandia" mainiosti toimivana seikkailuelokuvana ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Koko Perhe Näyttelee
Koko Perhe Näyttelee on lautapeli, jossa pääsee näyttelemään monia erilaisia rooleja kuten tanssivaa kirahvia tai kengännauhoja sitovaa sarvikuonoa. Peli on suunnattu yli 6-vuotiaille, mutta lapsesta riippuen peliä voi pelata nuoremmatkin lapset. Peli valittiin vuonna 2008 Vuoden peli-finalistiksi. Koko Perhe Näyttelee-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Vuorossa oleva pelaaja heittää väriarpakuutiota, joka kertoo vuorossa olevalle pelaajalle, mikä hän on ja mitä hän tekee, jonka jälkeen hän näyttelee ja muut pelaajat yrittävät arvata hänen eleistään, liikkeistään ja ilmeistään, mitä hän esittää. Jos joku arvaa oikein, sekä vuorossa oleva pelaaja sekä oikein arvannut pääsevät liikkumaan pelilaudalla. Spinnerin pyöritys antaa mahdollisuuden edetä vieläkin nopeammin. Pelin aikana ei saa nauraa näyttelyesityksille, jos näin tapahtuu naurava pelaaja joutuu peruuttamaan pelilaudalla. Ensimmäinen maaliin päässyt pelaaja on voittaja.
Grand Prix Formula 1
Grand Prix Formula 1 on lautapeli, jossa tarkoituksena on ajaa voittajana ruutulipulle. Neljässä osakilpailussa on tarkoitus ajaa autoa mahdollisimman nopeasti ja taitavasti saadakseen parhaan mahdollisen sijoituksen. Grand Prix Formula 1 on vauhdikas peli, jossa pelaajien kokonaispisteet neljän kilpailun jälkeen ratkaisevat voittajan.
Jokaisen osakilpailun alussa ratkaistaan aloittaja arpakuutiolla. Suurimman luvun heittänyt aloittaa ja tämän jälkeen heittovuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Yksi osakilpailu on yhden pelilaudan kierroksen mittainen. Jokaisella kierroksella on oma aloitusruutu: Monaco, Monza, Silverstone ja Hockenheim. Autot lähtevät kierrokselle vuorollaan samasta lähtöruudusta ja etenevät radan ruuduilla arpakuution
mukaisesti. Ruudussa saa olla vain yksi auto kerrallaan. Kun pelaajia on kaksi tai kolme, he siirtävät vuorollaan erikseen molempia autojaan arpakuution mukaisesti.
Impi (nimi)
Impi on suomalainen naisen etunimi, joka johtuu kainoa nuorta neitoa tarkoittavasta sanasta "impi". Impi viettää nimipäiväänsä 11. kesäkuuta. Rinnakkaismuoto Immi viittaa vanhan suomalaisen uskonnon rakkauden valtiattareen. Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi on annettu 9228 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt vuosien 1900 ja 1920 välisenä aikana.
Immi
Immi on suomalainen naisen etunimi, joka on harvinaisempi muunnelma nimestä Impi. Immi viettää nimipäiväänsä 11. kesäkuuta. Vuoden 2012 loppuun mennessä nimi on annettu noin 60 naiselle ja muutamalle miehelle. Miehen nimenä se on muunnelma nimestä Immanuel.
Maailman eläimet seikkailupeli
Maailman eläimet seikkailupeli on lautapeli, jossa on noin 300 korttia eläinaiheisia kysymyksiä ympäri maailmaa. Pelissä liikutetaan puista pelinappulaa maailmankartalla tavoitteena käydä kaikilla mantereilla. Peli kuuluu Tacticin Green Globe -tuoteperheeseen, joka koostuu ympäristötietoutta opettavista peleistä.
Nyyttikestit
Nyyttikestit eli ”nyyttärit” on useamman ihmisen kokoontuminen, jossa jokaisen on tarkoitus tuoda jotakin syötävää mukanaan. Täten yksilön panos ja kustannukset jäävät suhteellisen pieniksi, mutta ryhmä voi nauttia laajasta, ryhmän koosta riippuvasta valikoimasta erilaisia ruokalajeja. Ryhmä voi etukäteen sopia, kuka tuo mitäkin (esimerkiksi alkuruokalajeja, pääruokia tai jälkiruokia).
Yhdysvalloissa nyyttikestit ovat erityisen suosittuja uskonnollisissa tai muissa yhteisöissä ja seurakunnissa.
Touché
Touché on lautapeli, jossa tarkoituksena muodostaa pelilaudalle tiettyjä kuvioita pyramideista korttien avulla. Kortit ratkaisevat, mihin saat pyramidisi asettaa. Pelin lopussa voittaja on se pelaaja, joka on muodostanut eniten kuvioita. Peliä voidaan pelata myös joukkueittain. Touché on voittanut arvostetut Vuoden peli- sekä Mensa Select-kilpailun vuonna 1996. Touché-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Jokaista korttipakan korttia vastaa pelilaudalla 2 samanlaista ruutua. Jakajan vasemmalla puolella istuva pelaaja aloittaa pelin valitsemalla kädestään yhden kortin ja asettamalla sen pöydälle omaan poistopakkaansa kuvapuoli ylöspäin. Sitten hän peittää jommankumman korttia vastaavan ruudun pelimerkillä. Tämän jälkeen pelaaja ottaa käteensä nostopakastaan uuden kortin; pelaajalla tulee aina olla 5 korttia kädessään.
Pelivuoro vaihtuu aina myötäpäivään. Seuraavilla vuoroillaan pelaajat yrittävät täydentää aloittamiaan kuviota. Tämä tapahtuu pelaamalla kortteja, jotka
sopivat pelilaudalle aiemmin asetettujen pelimerkkien viereisiin ruutuihin niin, että ne täydentävät kuviota. Pelaaja voi myös aloittaa uuden kuvion
rakentamisen toiseen kohtaan pelilaudalla. Kuvion kaikkien pelimerkkien tulee olla samanvärisiä, et siis voi täydentää vastapelaajien kuvioita omilla
pelimerkeilläsi.
Little Boots
Victoria Christina Hesketh (s. 4. toukokuuta 1984), taiteilijanimeltään Little Boots, on brittiläinen electropopmuusikko. Hänen debyyttialbuminsa "Hands" julkaistiin 8. kesäkuuta 2009. Se nousi Britannian albumilistalla viidenneksi ja pysyi listalla 17 viikkoa. Kakkosalbumi "Nocturnes" ilmestyi vuonna 2013 ja menestyi edeltäjäänsä heikommin - se oli albumilistalla vain viikon sijalla 45. .
Ennen soolouraansa Hesketh lauloi elektropunk-yhtye Dead Discossa.
Simon Critchley
Simon Critchley (s. 27. helmikuuta 1960) on brittiläissyntyinen Yhdysvalloissa asuva filosofi. Hän opettaa New School for Social Researchissa.
Critchley on valmistunut Essexin yliopistosta ja opiskellut myös Nizzan yliopistossa.
Critchleyn mukaan filosofian ei enää antiikin tapaan lähde liikkeelle ihmettelystä vaan pettymyksestä, pettymyksestä ihmisen rajoittuneisuuteen ja erityisesti uskonnolliseen ja poliittiseen pettymykseen. Nykyiset poliittiset projektit hän jakaa kolmeen: ensinnäkin militaristinen uusliberalismi, jota edustavat Yhdysvaltojen ja useimpien Euroopan maiden poliittiset valtapuolueet, toiseksi uusleninismi, kuten al-Qaidan tapaiset ääri-islamilaiset liikkeet, ja kolmanneksi uusanarkistiset liikkeet, kuten prekariaattiliikkeet. Itseään hän pitää uusanarkisina, joka hänen mukaansa eroaa muista väkivallattomuutensa takia.
Teos "Infinitely Demanding" on systemaattinen katsaus hänen ajatteluunsa. Se on käännetty viidelle kielelle.
Cratchley on vieraillut Suomessa kesäkuussa 2009.
Domination (lautapeli)
Domination on lautapeli, jossa tavoitteena on vallata pelilaudalta eniten alueita itselle. Pelaajat laittavat vuorotellen domino-laattoja oikeille paikoille ja yrittävät muodostaa neliöitä. Aina kun täydentää neliön, saa valloitettua kyseisen alueen ja saa pisteen. Se, joka kerää eniten pisteitä, voittaa pelin. Domination-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Nuorin pelaaja aloittaa. Vuorollasi sinun pitää laittaa yksi domino telineeltäsi pelilaudalle. Domino pitää laittaa kahden neliön väliin niin, että silmäluvut dominon päissä vastaavat niiden neliöiden silmälukuja, joita dominon päät koskettavat. Kun olet laittanut dominon pelilaudalle, ota nostokasasta uusi domino niin, että sinulla on jälleen 7 dominoa telineelläsi. Vuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Kun laitat pelilaudalle dominon, joka täydentää neliön, olet valloittanut kyseisen alueen. Laita yksi pelimerkkisi alueen keskelle valloituksen merkiksi, jonka jälkeen vuoro siirtyy myötäpäivään seuraavalle pelaajalle. Kun kaikki dominot on laitettu pelilaudalle, peli päättyy. Se, jolla on eniten pisteitä pelin päättyessä, voittaa.
Julkisasiamies
Julkisasiamies on ranskalaisessa oikeusperinteessä käytetty tuomioistuinta avustava korkea virkamies (Avocat général), joka rinnastetaan tuomareihin.
Julkisasiamiehen tehtävänä on laatia asian käsittelyn loppuvaiheessa oma ratkaisuehdotuksensa, joka on pohjana varsinaisten tuomarien päätösharkinnalle. Julkisasiamiehen ratkaisuehdotus on julkisasiamiehen itsenäinen kannanotto oikeuden oikeasta tulkinnasta, eikä se sido tuomioistuinta sen laatiessa tuomiota.
Julkisasiamiehen päätösehdotus eroaa suomalaisesta ylemmissä oikeusasteissa käytössä olevasta esittelyjärjestelmästä siten, että julkisasiamiehen ehdotus on julkinen ja asianosaiset voivat sitä kommentoida. Sen sijaan suomalaisen tuomioistuimen esittelijän laatima päätösehdotus on osa tuomioistuimen salaista päätösharkintaa, eikä edes asianosaisilla ole oikeuttaa saada esityksen sisällöstä tietoa.
Myös Euroopan unionin tuomioistuimessa on kahdeksan julkisasiamiestä. Ensimmäinen suomalainen julkisasiamies on Niilo Jääskinen.
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 222 artiklan mukaan julkisasiamiesten tehtävänä on täysin puolueettomina ja riippumattomina esittää julkisessa istunnossa perustellut ratkaisuehdotukset asioissa, jotka yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön mukaan vaativat heidän myötävaikutustaan.
Imago (lautapeli)
Imago on lautapeli, jossa tarkoituksena on käyttää mielikuvitusta vastatessa kysymyksiin itsestä, ystävistä ja perheestä tai vaikkapa julkkiksista, joita ei koskaan ole tavannut oikeasti. Imago-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.
Pelaajat heittävät arpakuutiota ja korkeimman luvun saanut aloittaa. Hän heittää uudelleen arpakuutiota ja siirtää valkoista pelimerkkiä myötä- tai
vastapäivään arpakuution näyttämän määrän. Pelaaja nostaa kysymyskortin pakasta ja lukee kysymyksen ääneen.
Jokaisessa kysymyskortissa on viiva, jonka kohdalla sanotaan kohteen nimi. Valkoinen pelimerkki ratkaisee, kuka on kohde.
"Esimerkki: Anni heittää numeron neljä, ja saapuu ruutuun ”Jaakko”." "Jaakosta tulee siten kysymyksen kohde. Anni nostaa kysymyskortin ja kysyy: - Jos Jaakko olisi eläin, mikä seuraavista hän olisi? Sen jälkeen Anni lukee kaikki kuusi vastausvaihtoehtoa ja asettaa kortin kaikkien pelaajien nähtäville." "Pelaajat päättävät sen jälkeen itsekseen, mikä vastaus parhaiten kuvaa kohdetta (eli Jaakkoa), ja asettavat vastauskorttinsa numeropuoli alaspäin pöydälle."
Kun kaikki pelaajat ovat valinneet vastauksensa, he kääntävät korttinsa ja kertovat vastauksensa ääneen yksitellen, alkaen siitä pelaajasta, jonka vuoro on, kunnes kaikki vastaukset on paljastettu. Varaudu puolustamaan vastaustasi.
Jokaisen kierroksen jälkeen kysymyskortti laitetaan pakan alimmaiseksi, pelaajat
ottavat vastauskorttinsa pöydältä ja siirtävät pelinappuloitaan. Seuraava pelaaja heittää arpakuutiota ja jatkaa peliä.
Veronoikaisu
Veronoikaisu on veroviranomaisen tekemä itseoikaisu silloin, kun toimitetussa verotuksessa havaitaan virhe. Se on jälkiverotuksen lievempi muoto, johon ei liity veronkorotusta, vaan ainoastaan korko. Aloitteen verovelvollista hyödyttävään veronoikaisuun voi tehdä sekä verovelvollinen että viranomainen. Oikaisu on tehtävä viiden vuoden kuluessa verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Verotusta ei voida oikaista, jos asia on jo ratkaistu valitukseen annetulla päätöksellä.
Veronoikaisu verovelvollisen vahingoksi on tehtävä yleensä verotuksen päättymistä seuraavan vuoden aikana. Jos kyseessä on verottajan kirjoitus- tai laskuvirhe tai verotus on perustunut sivullisilta saatuihin virheellisiin tietoihin, veronoikaisu on tehtävä kahden vuoden kuluessa verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Jos verovelvollinen ei ole antanut veroilmoitusta ollenkaan tai se on ollut puutteellinen, erehdyttävä tai väärä, veronoikaisu on tehtävä viiden vuoden kuluessa verotuksen päättymistä seuraavan vuoden alusta. Tällainen verotuksen oikaisu edellyttää, että verovelvollinen on osaksi tai kokonaan jäänyt verottamatta.
Jos verovelvollinen on antanut puutteellisen, erehdyttävän tai väärän veroilmoituksen tai ei ole antanut sitä ollenkaan, hänelle määrätään veronoikaisun lisäksi veronlisäys (viivekorko) ja veronkorotus. Veronoikaisu verotettavan vahingoksi voidaan jättää tekemättä, jos kyseessä on vähäinen tulo.
Piiritullikamarin määräämän valmisteveron määrää voidaan muuttaa verovelvollisen hyväksi, jos piiritullikamari toteaa virheellisen asiantilan oikaisuvaatimuksen tai valituksen johdosta tai muutoin. Veronoikaisu voidaan tehdä kolmen vuoden kuluessa veron määräämistä seuraavan kalenterivuoden alusta tai myöhemminkin, kunhan vaatimus on tehty tänä aikana.
Lucius Salvius Otho
Lucius Salvius Otho (ensimmäinen vuosisata jaa.) oli roomalainen poliitikko ja keisari Tiberiuksen läheinen ystävä. Hänen pojastaan Othosta tuli keisari vuonna 69, mutta tämä hallitsi vain neljän kuukauden ajan.
Lucius Salvius Otho oli etruskisukua. Historioitsija Suetoniuksen mukaan suku juonsi juurensa etruskien johtavista suvuista. Hänen isänsä, Marcus Salvius Otho, oli novus homo eli sukunsa ensimmäinen joka oli päässyt senaattiin. Hän oli edennyt urallaan aina preettoriksi asti. Suetoniuksen mukaan hänen äitinsä, olisi ollut alhaista syntyperää ja ehkä alkujaan jopa orja. Marcus eteni urallaan koska hän oli viettänyt nuoruutensa Livia Augustan talossa. Luciuksesta tuli merkittävä poliitikko ja keisari Tiberiuksen läheinen ystävä. Hän oli uransa aikana muun muassa konsulina vuonna 33 ja African provinssin maaherra. Claudius korotti hänet patriisien joukkoon ja senaatti myönsi hänelle patsaalla Palatiumilla. Luciuksen vaimo Albia Terentia oli myös luultavasti ylhäistä sukua.
Luciuksen oli kaksi poikaa, Marcus Salvius Otho (tuleva keisari) ja Lucius Salvius Otho. Marcus syntyi Ferentiumissa 28. huhtikuuta vuonna 32. Lucius eteni urallaan aina konsuliksi (vuonna 52) ja "Asian" prokonsuliksi. Luciuksella oli myös tytär, joka oli jossain vaiheessa kihloissa Germanicuksen pojan Drusuksen kanssa.
Tanu
Tanu, tano tai liinalakki on kansallispukujen yhteydessä käytettävä valkea päähine, joka on pesän nimisestä suorakulmaisesta pellavapalttinapalasta tehty kookas, pyöreäkupuinen myssy. Palan etureunaan kiinnitetään pitsiä tai laskostettu kangaspala. Tanu kiinnitetaan päähän valkoisella silkkinauhalla ja se sidotaan silkkirusetilla takana.
Tanun syrjäytti tykkimyssy, kun se yleistyi 1700-luvulla, mutta tanu säilyi käytössä pitkään osassa Savoa ja Kymenlaaksossa. On luonnollista, ettei suuritöisiä asuja ja asusteita saati arvokkaita tekstiilejä poistettu käytöstä vain "muodin" takia, vaikka se onkin vaikuttanut valintoihin ja kansallispukujen piirteisiin.
Virolaiseen kansallispukuun kuuluu myös tanu-niminen päähine, mutta suomalainen tanu on kuitenkin erivärinen ja -näköinen kuin virolainen, joka muistuttaa pikemmin harakka- eli sorakkapäähinettä.
Ålands Andelsslakteri
Ålands Andelsslakteri oli ahvenanmaalainen osuusteurastamo, perustettu vuonna 1909. ÅAS oli Suomen varhaisin
ja pienin osuusteurastamo. EU:hun liityttäessä 1995 osuuskunnan rakennukset Gölbyn kylässä olisi viimeistään pitänyt uusia, mutta pienten volyymien ja vähäisten tuottojen takia se ei kannattanut. Ålands Andelsslakteri jäi ilman omaa teurastuspaikkaa ja melko pian sen jälkeen se lopetti toimintansa.
Teurastamo-osuuskunnalla oli vuonna 1994 yhteensä 394 lihantuottajajäsentä ja 22 työntekijää.
Ålands Andelsslakteri kuului jäsenenä Tuottajain Lihakeskuskuntaan.
Jason Platt
Jason Platt (s. 29. huhtikuuta 1981 San José) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa kaudella 2009–2010 Vaasan Sportissa. Plattin aiempi seura oli Kotkan Titaanit. Hänellä on NHL-varaus Edmonton Oilersiin.
Platt pelasi juniorina muun muassa USHL-liigan Omaha Lancersin riveissä. Juniouran jälkeen hän siirtyi Providencen yliopistojoukkueeseen. Neljän kauden jälkeen hän siirtyi NHL-joukkue Edmonton Oilersin AHL:n farmijoukkueeseen. Kausina 2006–2008 Platt pelasi ECHL:n Augusta Lynxissä, minkä jälkeen siirtyi pelaamaan Eurooppaan. Hänen uransa jatkui Suomessa Mestiksen Kotkan Titaaneissa, jossa hän pelasi kauden 2008–2009.
Jatkoaika.comin mukaan Platt on nopea ja vahva luistelija. Hän pystyy antamaan nopean ja hyvän syötön hyökkääjälle joka vaihdossa ja taklaa myös hyvin. Plattilla on kiekollisessa pelissä parannettavaa ja laukaus tarvitsee lisää voimaa. Lisäksi hän pelaa paljon mailalla ja saattaa saada sen vuoksi jäähyjä.
Live at the Roxy (Bob Marley &amp; The Wailers)
Live at the Roxy on Bob Marley & The Wailersin vuonna 2002 julkaistu livealbumi. Albumi nauhoitettiin Hollywoodin Roxy teatterissa vuonna 1976 Rastaman Vibration Tourin aikana.
Mestis-kausi 2009–2010
Kausi 2009–2010 oli jääkiekon Mestiksen 10. kausi. Sarjassa pelattiin 12 joukkueen nelinkertainen runkosarja, ja lisäksi joukkueet pelasivat yhden kotiottelun Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vastaan. Runkosarjan kahdeksan parasta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Kaksi viimeistä joutui karsimaan sarjapaikastaan Suomi-sarjan kahden parhaan joukkueen kanssa.
Uutena joukkueena Mestikseen oli Suomi-sarjasta noussut RoKi, joka korvasi sarjasta pudonneen Titaanit.
Sarjan mestaruuden voitti Joensuun Jokipojat.
"Sarjataulukot kertovat kunkin joukkueen pelit kotona-vieraissa". Kotijoukkue vasemmalla, vierasjoukkue ylhäällä.
Mestiksen karsintasarjaan osallistuivat sarjan kaksi viimeistä, Heinolan Kiekko ja Rovaniemen Kiekko, sekä Suomi-sarjan kaksi parasta, Kiekko-Laser ja KJT TuusKi.
Koska karsintasarjan jälkeen RoKilla ja Kiekko-Laserilla oli yhtä paljon pisteitä, viimeisestä Mestis-paikasta pelattiin uusintaottelu RoKin kotihalissa Lappi-areenalla, koska RoKilla oli parempi maaliero.
Golla
Golla Oy on suomalainen laukkuja ja matkapuhelinkoteloja valmistava design-yritys. Gollan tuotteita on myyty kansainvälisesti yli 100 maassa. Toimistoja yrityksellä on Suomessa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Päätoiminnot ja tuotteiden suunnittelu on keskitetty Gollan Helsingin toimistoon. Yrityksellä on myös tytäryhtiöt Kiinassa sekä Yhdysvalloissa.
Gollan omistaa Petri Kähkönen perheineen. Huippuvuosinaan 2005-2010 Golla teki noin 20-30 miljoonan euron liikevaihtoa liiketuloksen ollessa 5-10 miljoonaa euroa.
Golla on valittu vuoden yritykseksi vuonna 2009. Vuonna 2010 tasavallan presidentti palkitsi Gollan kansainvälistymispalkinnolla. Vuonna 2013 Golla voitti vuoden Helsinkiläisen yrityksen palkinnon.
Golla on vuonna 1994, suomalaisessa Kollan kylässä Raumalla perustettu perheyritys. Nimi Golla tulee Kollan kylästä. Nimen muodostamisessa on sovellettu Rauman murteen tapaa vaihtaa k:t g:ksi.
Yhtiö aloitti toimintansa valmistamalla muotoilutuotteita, kuten cd-telineitä. Ensimmäinen Gollan hittituote oli kumimaisesta muovista valmistettu koiranluun muotoinen Cd-Luu. Vaikka Gollan cd-telineitä päätyi myyntiin aina New Yorkin Museum of Modern Artin myymälää myöten, keskittyi yhtiö 2000-luvulle siirryttyään matkapuhelinkoteloiden valmistamiseen. Gollan brändi ja tuotemallisto houkutti pian yhteistyökumppanikseen Nokian, jonka alihankkijana yritys toimi jonkin aikaa. Kun alihankkijan rooli päättyi, keskittyi Golla designpainotteisiin kuljetusratkaisuihin myös muille mobiililaitteille. Nykyään Gollan tuotteita myydään useassa kansainvälisessä myymäläketjussa.
Gollan mallisto käsittää laukkuja ja reppuja. Lisäksi mallistoon kuuluu puhelinlompakoita sekä koteloja matkapuhelimille ja tableteille.
Demetri Martin
Demetri Martin (synt. 25. toukokuuta 1973 New York City, New York) on yhdysvaltalainen Emmy- ja Perrier-palkittu koomikko, näyttelijä, muusikko, käsikirjoittaja ja humoristi. Hän on parhaiten tunnettu stand-upistaan ja työstään 
"The Daily Show'ssa". Hänellä on myös oma ohjelmansa Comedy Central -kanavalla nimeltään "Important Things with Demetri Martin".
Martin näyttelee pääosaa Ang Leen elokuvassa "Taking Woodstock", joka sai ensi-iltansa vuoden 2009 Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvassa Martin näyttelee Elliot Tiberiä, homouttaan salailevaa taiteilijaa, joka on luopunut haaveistaan auttaakseen vanhanaikaista juutalaista perhettään hoitamaan motelliaan. Filmi perustuu Tiberin kirjaan.
Brett Lindros
Brett Alexander Blake Lindros (s. 2. joulukuuta 1975}} London, Ontario, Kanada) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija.
New York Islanders varasi Lindrosin vuoden 1994 NHL:n varaustilaisuudessa yhdeksännellä vuorolla. Lindros pelasi NHL:ssä kuitenkin kahdella kaudella vain 51 ottelua ja joutui lopettamaan lupaavan uransa aivotärähdysten takia.
Lindros on Eric Lindrosin pikkuveli.
Jääkiekkouran jälkeen Lindros teki NHL:n pelaajayhdistyksen NHLPA:n Be a Player -televisio-ohjelmaa. Myöhemmin hän on toiminut useiden kanadalaisten jääkiekkotelevisio-ohjelmien isäntänä.
Bob Marley &amp; The Wailersin diskografia
Tämä on Bob Marley & The Wailersin diskografia.
LSO Osuuskunta
LSO Osuuskunta on vajaan 2 000 lihantuottajan yhteisö, jonka toiminnan tarkoituksena on jäsentensä lihantuotannon tukeminen ja sen jatkuvuuden turvaaminen. Tätä tarkoitustaan se toteuttaa olemalla HKScan Oyj:n suurin omistaja ja käyttämällä yhtiössä omistajan tahtoa. LSO Osuuskunnan hallussa on 34,9 prosenttia HKScan Oyj:n osakkeista ja 69,3 prosenttia äänimäärästä.
LSO Osuuskunnan jäseneksi voivat liittyä lihantuottajat, joilla on voimassa oleva yhteistyösopimus HKScanin suomalaisen hankintayhtiön kanssa. LSO Osuuskunnalla oli vuoden 2010 päättyessä 1 810 jäsentä.
LSO Osuuskunta, vuoteen 1995 saakka nimeltään Lounais-Suomen Osuusteurastamo, perustettiin vuonna 1913 toimialueena aluksi Varsinais-Suomi ja Lounais-Häme Forssaan asti. Teurastukset alkoivat 1914 ja makkaranvalmistus 1915, einekset tulivat mukaan 1933 ja säilykkeet 1937. Oli maan suurin lihanvientiliike 1930-luvulla. Kuului jäsenenä Tuottajain Lihakeskuskuntaan vuodesta 1936 keskusliikkeen lakkauttamiseen vuoteen 1991 asti.
LSO:n toimialue laajeni kolmessa fuusiossa lähes koko Lounais- ja Etelä-Suomeen: Länsi-Uudenmaan Osuusteurastamo vuonna 1964, Etelä-Suomen Osuusteurastamo vuonna 1971 ja Satahämeen Osuusteurastamo 1989. Jäsenmäärä nousi viimeksi mainittuna vuonna ennätykselliseen 25 000:een.
LSO Osuuskunta irrotti teollisuutensa ja markkinointinsa erilliseksi tytäryhtiöksi vuonna 1988 (nykyinen HKScan Oyj), mutta jatkoi edelleen hankintaa, eläinvälitystä, neuvontaa ja tuottajapalveluja. Vuoden 1997 alussa luovutti pois nämäkin tehtävänsä hankintayhtiö HK Agri Oy:lle (ent. LSO Foods Oy). Nykyisin LSO Osuuskunta mahdollistaa jäsentensä taloudellisia toimintaedellytyksiä käyttämällä omistajavaltaa HKScan Oyj:ssä.
Maatalouden rakennemuutoksen seurauksena jäsenmäärä on pienentynyt viime vuosina voimakkaasti. Vuonna 2000 LSO Osuuskunnassa oli 7 558 tuottajajäsentä, vuonna 2010 määrä oli alentunut 1 810:een.
Kvadrupolimagneetti
Kvadrupolimagneetti, eli nelinapainen magneetti koostuu neljästä magneetista siten, että kahden magneetin pohjoisnavat ovat toisiaan vastapäätä ja samoin kahden muun magneetin etelänavat. Magneetit on siis sijoitettu siten, että vierekkäisten magneettien kvadrupolin keskustaan osoittavat navat ovat vastakkaiset. Keskellä kvadrupolia magneettikenttä on nolla. Keskipisteen ulkopuolella magneettikenttä kasvaa voimakkaasti radiaaliseen suuntaan.
Kvadrupolimagneetteja käytetään muun muassa hiukkaskiihdyttimissä ja synkrotroneissa varattujen hiukkasten fokusoinnissa. Varatut hiukkaset kokevat magneettikentässä Lorentzin voiman ja niiden rata muuttuu. Kvadrupolimagneetti toimii osittain samoin kuin valoa taivuttavat linssit optiikassa. Kvadrupolimagneetti ei kuitenkaan voi fokusoida varattuja hiukkasia sekä pysty- että vaakasuunnassa kuten optinen linssi vaan sen vaikutus hiukkasiin on yhdessä suunnassa kokoava ja toisessa hajottava. Käyttämällä useita kvadrupolimagneetteja tietyn välimatkan päässä toisistaan, voidaan hiukkasjoukkoa fokusoida molemmissa suunnissa.
Kvadrupolimagneetteja voidaan käyttää myös ohjaamaan neutronien lentorataa, sillä neutroneilla on magneettinen momentti, vaikkei niillä olekaan varausta.
Sasovo
Sasovo () on kaupunki Venäjällä Rjazanin alueella Tsna-joella. Vuonna 2005 suoritetun väestönlaskennan mukaan Sasovossa asui 30 000 asukasta, ja 30 736 (2002). Sasovo perustettiin vuonna 1642 ja kaupunginoikeudet se sai 1926.
Satahämeen Osuusteurastamo
Satahämeen Osuusteurastamo, (alkuaan Satakunnan Osuusteurastamo) perustettiin vuonna 1919 Porissa. Sen toimialueena oli aluksi Porin ympäristö, myöhemmin koko Satakunta. Kituliaiden alkuvuosien jälkeen SOT pääsi 1930-luvun lopulla nousuun, joka jatkui sotien jälkeen ja 1950-luvulla. Makkaroiden valmistus SOT:ssä alkoi vuonna 1921, einesten 1940. Uusi tuotantolaitos valmistui Porin Karjarantaan vuonna 1952. 1960-luvulla SOT oli Tuottajain Lihakeskuskunta -ryhmän neljänneksi suurin osuusteurastamo.
Tamperelainen Hämeen Osuusteurastamo (per. 1949) fuusioitui Satakunnan Osuusteurastamoon vuonna 1972 ja yhdistyneen yrityksen nimi muutettiin Satahämeen Osuusteurastamoksi. Vuoden 1989 alussa Satahämeen Osuusteurastamo puolestaan fuusioitui LSO Osuuskuntaan ja toi mukanaan 12.504 tuottajajäsentä ja 674 työntekijää.
LSO-konsernin sisäisen rakennesaneerauksen yhteydessä tuotanto Porin tehtaalla loppui vuosina 1991—1993. Satahämeen Osuusteurastamolla oli Tampereen Raholassa pienempi tuotantolaitos ja jakeluterminaali, jotka toimivat eri muodoissa kesään 2008 asti.
The Best of The Wailers
The Best of The Wailers on reggaeyhtye The Wailersin elokuussa 1971 julkaistu albumi. Nimestään huolimatta se ei ole kokoelma-albumi.
Albumin tuotti Leslie Kong, joka kuoli sydänkohtaukseen 38 viikkoa albumin julkaisun jälkeen.
The Capeman
The Capeman () on Paul Simonin Derek Walcottin libretoon säveltämä Broadway-musikaali, joka sai ensi-iltansa 22. tammikuuta 1998. Pääroolin jakoivat nuorta Salvador Agronia näytellyt Marc Anthony ja samaa hahmoa vanhana esittänyt Rubén Blades‎. Simon julkaisi vuonna 1997 musikaalin kappaleista albumin Songs from The Capeman.
Paul Simon sai ajatuksen musikaaliin vuonna 1989 työstäessään "Rhythm of the Saints"-albumiaan ja tutustuttuaan Derek Walcottiin. Yhdentoista miljoonan dollarin budjetilla tehty musikaali sai kriitikoilta huonon vastaanoton ja vaikka se suosittu latinojen piirissä sen esitykset lopetettiin maaliskuussa 1998 68 esityksen jälkeen. Musikaalin musiikki ja lavastus saivat Tony-ehdokkuudet, mutta jäi ilman varsinaisia palkintoja.
Musikaali kertoo yhden New Yorkin tunnetuimman murhaajan Salvador Agronin tarinan. Vuonna 1959 kuusitoistavuotias Agron, joka kuului "The Vampires" jengiin murhasi kaksi teini-ikäistä eräällä leikkikentällä. Agron sai lempinimen "viittamies" mustasta punareunaisesta viitasta, jota hän piti yllään murhien aikana.
Musikaali herätti voimakkaita reaktiota ja Simonia kritisoitiin Agronin tarinan valitsemisesta musikaalinsa aiheeksi. Arvostelijat katsoivat, että musikaali ihannoi murhaajaa. "New York magazinen" arvostelussa pidettiin erityisen ongellisena sitä, että Agron oli tosielämän rikollinen eikä Robin Hoodin kaltainen kaukainan legenda.
Simon ja Walcott pyrkivät musikaalissa tutkimaan anteeksiantoa: voiko kaksi teini-ikäistä murhannut saavuttaa anteeksiannon ja voiko yhteiskunta antaa tälle anteeksi. Tekijöiden tarkoituksena oli pyrkiä olemaan saarnaamatta yleisölle esittää nämä moraaliset kysymykset viihdyttävän tarinan muodossa.
Wonju
Wonju (, hanja: 原州市) on kaupunki Etelä-Koreassa Gangwonin provinssissa, ja se on provinssin suurin kaupunki. Wonju sijaitsee 90 kilometriä pääkaupungista Soulista. Sieltä ja muualta päin Etelä-Koreaa tulee paljon opiskelijoita Wonjuun, joka on kolmen merkittävän yliopiston kotikaupunki.
Vuonna 2011 kaupungissa oli 311 449 asukasta.
Etelä-Suomen Osuusteurastamo
Etelä-Suomen Osuusteurastamo perustettiin vuonna 1936 nimellä Uudenmaan Karjakeskuskunta. Toimialueen laajennuttua pian perustamisen jälkeen Uudeltamaalta Hämeenlinnan ja Lahden seuduille nimi muutettiin Etelä-Suomen Osuusteurastamoksi vuonna 1939. Keskuspaikaksi vakiintui 1950-luvulla Kerava, jonne valmistui uusi tuotantolaitos 1960.
Etelä-Suomen Osuusteurastamo sulautui LSO Osuuskuntaan vuonna 1971, jolloin sillä oli 3.578 tuottajajäsentä. ESO työllisti 528 henkeä (v. 1962). Keravan tehdas palveli viimeksi LSO:n einestehtaana vuoteen 1991, jolloin einesten valmistus keskitettiin muualle. Keravan kaupunki oli jo kauan halunnut kaavoittaa alueen muuhun käyttöön.
Kaukheimonen
Kaukheimonen on järvi Savitaipaleella.
Vesistöön on istutettu järvitaimenta, planktonsiikaa, järvisiikaa sekä harjusta.
OK-Liha
OK-Liha (vuoteen 1978 asti Karjakunta) oli lihateollisuutta harjoittaneiden SOK-laisten osuuskauppojen keskusliike, joka muuttui itse vähitellen valtakunnallisesti merkittäväksi lihateollisuusyritykseksi.
Kun S-ryhmä ryhtyi 1980-luvulla karsimaan laajaksi paisunutta teollisuuttaan, osuuskaupat myivät OK-Lihan lokakuussa 1985. Ostajina olivat Tuottajain Lihakeskuskunta ja osuusteurastamot, jotka vuorostaan lunastivat omilla toimialueillaan sijainneet OK-Lihan tehtaat eri puolilta Suomea. Kaupan yhteydessä osuusteurastamot saivat myös OK-tuotemerkin.
OK-Lihan ja sen tytäryhtiöiden palveluksessa oli vuonna 1982 yhteensä 2 214 henkeä.
Osuusteurastamot perustivat vuonna 1918 Suomen Karjakeskuskunta -nimisen osuuskunnan, joka toimi niiden keskusliikkeenä. Keskusliikkeen ensimmäinen toimitusjohtaja vuodesta 1919 vuoteen 1935 oli agronomi, filosofian maisteri Yrjö Collan. Keskusliikkeeseen liittyi 1920- ja 1930-luvulla kasvava joukko maakuntien SOK-laisia osuuskauppoja, jotka harjoittivat lihan hankintaa ja välitystä ja jotkut myös pientä jalostusta. Osuusteurastamot eivät hyväksyneet lukumääräisesti ylivoimaisen osuuskaupparyhmittymän kasvavaa valtaa Suomen Karjakeskuskunnassa, vaan pitkien kiistojen jälkeen erosivat keskusliikkeestä vuonna 1936 ja perustivat itselleen uuden keskusliikkeen, Tuottajain Lihakeskuskunnan. Suomen Karjakeskuskunta jäi silloin pelkästään SOK-laisten osuuskauppojen järjestöksi ja se muutti nimensä myöhemmin Karjakunnaksi. Kiistely osuusteurastamoiden kanssa päättyi vasta, kun osuuskaupat myivät keskusliikkeensä osuusteurastamojärjestölle lokakuussa 1985.
Hans Herrmann
Hans Herrmann (s. 23. helmikuuta 1928 Stuttgart, Baden-Württemberg, Saksa) on saksalainen entinen F1-kuljettaja. Hän osallistui 19 F1-osakilpailuun kausilla 1953–1955 ja 1957–1961. Hän saavutti yhteensä 10 MM-pistettä ja yhden palkintosijan, joka tuli Sveitsin GP:stä 1954. Lisäksi hän ajoi nopeimman kierroksen Ranskan GP:ssä 1954, vaikka keskeytti kilpailussa.
Herrmann osallistui myös Le Mansin 24 tunnin ajoon vuonna 1970 ajaen Porsche 917 -autoa. Hän voitti kilpailun yhdessä Richard Attwoodin kanssa. Hän kilpaili myös Mille Migliassa, Targa Floriossa ja Nürburgringin 1 000 km kilpailussa.
Signe Søes
Signe Søes (s. 8. huhtikuuta 1983) on tanskalainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa ruotsalaista IFK Lidingöä. Aikaisemmin hän edusti tanskalaista OK Pan Århusia.
Viimeisenä juniorivuotenaan Søes voitti hopeaa keskimatkalta nuorten MM-kilpailuissa.
Venlojen viestissä 2008 hän voitti pronssia IFK Lidingön joukkueessa. Aikuisten MM-kilpailuissa Olomoucissa 2008 hän sijoittui pitkällä matkalla viidenneksi ja sprintissä seitsemänneksi. Suunnistuksen maailmancupissa Zürichissä Sveitsissä lokakuussa 2008 Søes sijoittui keskimatkalla toiseksi ja sprintissä kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2008 hän sijoittui viidenneksi.
Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 Søes sijoittui sprintissä neljänneksi ja keskimatkalla kymmenenneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2009 hän sijoittui kuudenneksi. Primorskon EM-kilpailuissa 2010 hän saavutti hopeaa keskimatkalla ja sijoittui sprintissä kuudenneksi. Vuoden 2010 MM-kilpailuissa Trondheimissa Søes oli viestissä viides, keskimatkalla seitsemäs ja sprintissä yhdestoista. Savoien MM-kilpailuissa 2011 hän oli viestissä viides, pitkällä matkalla seitsemäs ja keskimatkalla 26:s. Vuonna 2014 hän palasi arvokilpailuihin Palmelan EM-kilpailuissa ja voitti kultaa keskimatkalla sekä sijoittui neljänneksi viestissä ja kuudenneksi pitkällä matkalla.
Hänen kaksoisveljensä Rasmus on myös maajoukkuetason suunnistaja.
OTK:n lihateollisuus
Osuustukkukauppa OTK:n lihateollisuus alkoi vuonna 1936 Viipurista ja käsitti loppuvaiheessaan lihavalmistetehtaat Vantaalla, Turussa, Lahdessa, Imatralla, Oulussa ja Kuopiossa sekä lemmikkieläinruokatehtaan Tampereella, teurastamot Ylivieskassa ja Iisalmessa ja teurastamo-osakkuuksia useilla paikkakunnilla. Myös Jyväskylässä oli OTK:n teurastamo.
Rationalisoidessaan toimintaansa OTK:lainen osuusliike myi lihateollisuutensa lokakuussa 1981. Ostajina olivat Tuottajain Lihakeskuskunta (TLK) ja osuusteurastamot. Kauppaan sisältyivät myös lihavalmistetuotemerkki Serve ja säilyketuotemerkki Winner.
Merkittävin OTK:n lihateollisuuden tuotantolaitoksista vuonna 1981 oli ns. Elannon makkaratehdas Vantaalla. Osuusliike Elanto oli siirtänyt lihavalmiste- ja valmisruokatehtaansa Hämeentieltä Helsingistä Vantaalle, Backaksen kartanon maille rakentamiinsa uusiin tiloihin 1967. Työväen osuuskauppajärjestön sisäisessä työnjaossa vuonna 1970 siitä tuli osa keskusliike OTK:n teollisuutta.
Vantaan tehdas päätyi kaupassa TLK:n teollisuudelle (= Helsingin Kauppiaat Oy) ja on merkittävästi laajennettuna ollut vuodesta 1991 lähtien HK Ruokatalo Oy:n Vantaan tuotantolaitos.
Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa
Kaikki paitsi Mårtenson on turhaa on vuonna 2006 julkaistu tribuuttilevy Lasse Mårtensonille. Levyn julkaisun ohella järjestettiin myös tribuuttikonsertti Helsingin juhlaviikoilla samana vuonna.
Yllättäen Mårtenson närkästyi niin äänilevystä kuin konsertistakin, jota hän kritisoi äänekkäästi kevyen musiikin medioissa. Mårtenson boikotoi tapahtumaa, ja piti sen järjestämistä halpamaisena eleenä.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
A1 Liga
A1 Liga on Kroatian korkein koripallosarja.
Liigan syyskaudella kymmenen joukkuetta pelaavat ensin 18 ottelun sarjan, jonka neljä parasta pääsevät toiseen vaiheeseen. Toisessa vaiheessa kyseiset neljä joukkuetta sekä Adrianmeren liigassa pelaavat neljä joukkuetta pelaavat toisen vaiheen, jossa ratkaistaan Kroatian mestari.Adrianmeren liigassa:
Sähkömagneettinen kenttä
Sähkömagneettinen kenttä on sähkövarauksen aiheuttama, sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen perustuva fysikaalinen kenttä. Luonnossa esiintyvistä tunnetuimpia lienevät valo, Maan magneettikenttä ja Auringon magneettikenttä. Pientaajuisia sähkömagneettisia kenttiä syntyy käytettäessä esimerkiksi hiustenkuivaajaa. Matkapuhelin käyttää hyväksi radioaaltoja ja mikroaaltouunin toiminta perustuu suurtaajuiseen sähkömagneettiseen kenttään.