hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kim Jung-woo
Kim Jung-woo (9. toukokuuta 1982 Soul Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkuetasolla hän edustaa Al Sharjah SC:tä. Aiemmin urallaan hän on edustanut myös Ulsan Hyundai FC:tä (75 ottelua, 1 maali), Nagoya Grampus Eightiä (52 ottelua, 7 maalia), Seongnam Ilhwa Chunmaa (52 ottelua, 7 maalia), Sangju Sangmu Phoenixia (40 ottelua, 18 maalia) ja Jeonbuk Hyundai Motorsia (41 ottelua, 5 maalia).
Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa Kim on vuodesta 2003 lähtien pelannut 68 ottelua ja tehnyt 6 maalia. Hän oli mukana Japanin joukkueessa myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Kim Bo-kyung
Kim Bo-kyung (6. lokakuuta 1989 Gurye, Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkäävä keskikenttäpelaaja, joka voi pelata myös keskikentän vasemmalla laidalla.
Seuratasolla Kim edustaa Cardiff City FC:tä ja on aiemmin pelannut myös Cerezo Osakan (41 ottelua, 15 maalia) ja Oita Trinitan (27 ottelua, 8 maalia) riveissä.
Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa Kim on vuodesta 2010 lähtien pelannut 19 ottelua ja tehnyt 2 maalia. Hän oli mukana Etelä-Korean joukkueessa myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Oh Beom-seok
Oh Beom-Seok (29. heinäkuuta 1984 Pohang Etelä-Korea) on eteläkorealainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja.
Seuratasolla Oh edustaa Korean Police FC:tä. Aiemmin urallaan hän pelannut myäs Pohang Steelersin (70 ottelua, 3 maalia), Yokohama FC:n (10 ottelua), FC Krylia Sovetov Samaran (28 ottelua), Ulsan Hyundai FC:n (33 ottelua, 4 maalia) ja Suwon Bluewingsin (26 ottelua) riveissä.
Etelä-Korean jalkapallomaajoukkueessa Kim on vuodesta 2010 lähtien pelannut 40 ottelua ja tehnyt 2 maalia. Hän oli mukana Etelä-Korean joukkueessa myös vuoden 2010 MM-kisoissa.
Death Walks With Me
Death Walks With Me on suomalaisen death metal -yhtyeen Noumenan neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Haunted Zoo Productions.
Valonielu
Valonielu on psykedelisen black metal -yhtyeen Oranssin Pazuzun kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 11. lokakuuta 2013, Euroopassa levymerkillä Svart Records ja Yhdysvalloissa levymerkillä 20 Buck Spin.
Kaikki kappaleet säveltänyt Oranssi Pazuzu sekä kirjoittanut Ontto.
Rajatorpan ostoskeskus
Rajatorpan ostoskeskus on Vantaan Rajatorpan asuinalueella, Vapaalan kaupunginosassa sijaitseva pieni ostoskeskus. Ostoskeskuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Hyvärinen & Harlo, ja se rakennettiin kahdessa osassa, joista ensimmäinen valmistui vuonna 1971 ja jälkimmäinen 1974. Nykyisin ostoskeskuksen palveluihin kuuluvat muun muassa pizzeria, Alepa, parturi-kampaamo, baari ja kirpputori. Ostoskeskus on määritelty rakennushistorialliselta arvoltaan alueellisesti merkittäväksi, ja kuuluu arvoluokituksessa luokkaan 2.
Vuonna 2010 tehdyn asukaskyselyn mukaan ostoskeskuksen koetaan olevan iltaisin turvaton, kuten myös kunnostuksen tarpeessa. Ostoskeskuksen ympäristöä on kuvailtu likaiseksi ja rumaksi. Ostoskeskusta onkin kaavoiteltu purettavaksi ja tilalle suunnitellaan asuinrakennusta, jonka alakerrasta löytyy liiketiloja. Tämä herättää kuitenkin Rajatorpan asukkaissa vastustusta, sillä se vähentäisi palvelujen määrää nykyisestä.
Skream
Skream (oikealta nimeltään Oliver Dene Jones; s. 1. kesäkuuta 1986) on brittiläinen elektronisen musiikin tuottaja.
Skream on yksi ensimmäisistä dubstep-artisteista. Hänen ensimmäinen albuminsa oli "Skream!", joka julkaistiin vuonna 2006 ja toinen oli "Outside the Box", joka julkaistiin vuonna 2010.
Skream on perustanut myös pitkäaikaisten yhteistyökumppaneidensa Artworkin ja Bengan kanssa musiikkiryhmän, nimeltä Magnetic Man. Heidän debyttialbuminsa, "Magnetic Man" julkaistiin vuonna 2010.
Blisskieli
Blisskieli on ideografinen kommunikaatiomenetelmä, joka tukee ja korvaa puhetta. Kielen kehitti 1940-luvun lopulla itävaltalaistaustainen insinööri Charles K. Bliss. Hän pyrki edistämään maailmanrauhaa luomalla kansainvälisen apukielen.
Kolmekymmentä vuotta myöhemmin blisskieli otettiin viestintäkeinoksi monivammaisille henkilöille, joilla on sekä liikunta- että puhevamma. Kieltä voidaan hyödyntää, kun henkilö on kykenemätön käyttämään viittomia sekä puhuttua kieltä ja kuvat eivät riitä kommunikointiin.
Mustarinta-apali
Mustarinta-apali ("Apalis binotata") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustarinta-apalia tavataan Angolassa, Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vuoriapali
Vuoriapali ("Apalis personata") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Vuoriapalia tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkoviiksiapali
Valkoviiksiapali ("Apalis jacksoni") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkoviiksiapalia tavataan Angolassa, Burundissa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Keniassa, Nigeriassa, Ruandassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kirjosiipiapali
Kirjosiipiapali ("Apalis chariessa") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kirjosiipiapalia tavataan Malawissa, Mosambikissa ja Tansaniassa. Keniasta se on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sitä tavataan vain pienellä alueella ja koska sen kanta on pieni ja vähenemässä. Sen populaatioksi arvioidaan 2 500–9 999 yksilöä.
Kirjosiipiapali suosii korkeita, kosteita ja reheviä metsiä, ja sitä tavataan yleensä alle 1 600 metrin korkeudella merenpinnasta.
Paulo Futre
Paulo Jorge dos Santos Futre (28. helmikuuta 1966 Montijo Portugali) on pelaajauransa jo lopettanut portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli laitahyökkääjä.
Uransa aikana hän pelasi Sporting Clube de Portugalin (21 ottelua, 3 maalia), FC Porton (81 ottelua, 25 maalia), Atlético Madridin (173 ottelua, 38 maalia), SL Benfican (11 ottelua, 3 maalia), Olympique de Marseillen (8 ottelua, 2 maalia), AC Reggiana 1919:n (13 ottelua, 5 maalia), AC Milanin (1 ottelu), West Ham United FC:n (9 ottelua), ja Yokohama Flügelsin (13 ottelua, 3 maalia) riveissä.
Portugalin jalkapallomaajoukkueessa Futre pelasi vuosina 1983-1995 41 ottelua ja viimeisteli niissä 6 maalia. Hän oli mukana myös Portugalin joukkueessa vuoden 1986 MM-kisoissa.
Tijana Dapčević
Tijana Dapčević (s. 3. helmikuuta 1976 Skopje, Jugoslavia (nyk. Makedonia)) on Serbiassa asuva pop-laulaja. Hänet tunnetaan myös Tijanana. Hän edusti Makedoniaa Eurovision laulukilpailussa vuonna 2014. Hän on osallistunut myös vuonna 2002 Makedonian ja vuonna 2006 Serbia ja Montenegron Euroviisukarsintaan.
Kansainvälinen paralympiakomitea
Kansainvälinen paralympiakomitea ("International Paralympic Committee", lyh IPC) on paralympialaisia hallinnoiva maailmanlaajuinen kattojärjestö. Komiteaan kuuluu 200 jäsenmaata. Komitea on perustettu vuonna 1989 ja sen päämaja sijaitsee Bonnissa, Saksassa. Komitea työllistää yli 70 ihmistä 17 maasta.
Fearbringer
Fearbringer on Domination Blackin esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. joulukuuta 2005 levymerkillä Poison Arrow. Albumin kansitaiteen on toteuttanut Mr. Lordi.
Haunting (EP)
Haunting on suomalaisen metalliyhtyeen Domination Blackin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2008 levymerkillä Violent Journey Records.
EP debytoi Suomen virallisen singlelistan sijalla 15.
Siiri Hannikainen
Siiri Maria Hannikainen, o. s. "Väänänen" (11. joulukuuta 1889 Aunus – 12. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja.
Siiri Hannikaisen vanhemmat olivat sahanhoitaja Erik Johan Väänänen ja Maria Laitinen.
Siiri Hannikainen oli naimisissa 1914–1921 toimittaja, lähetystöneuvos ja kirjailija Lauri Hannikaisen kanssa. Heidän poikansa oli suurlähettiläs Heikki Juhani Hannikainen (1915-1989). Siiri Hannikainen työskenteli ulkoministeriön kirjaamossa.
Osmo Hassi
Osmo Samuel Hassi (6. kesäkuuta 1921 Jämsä – 24. helmikuuta 2018 Tampere) oli Tampereen teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori 1969–1985 sekä korkeakoulun rehtori vuodesta 1975 vuoteen 1985.
Hassin vanhemmat olivat maanviljelijä Emil Hassi ja Hilja Maria Norrgård. Hän valmistui ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta 1942 ja sitten teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1949 ja tekniikan lisensiaatiksi 1966. Tekniikan tohtoriksi Hassi väitteli Oulun yliopistossa 1982. Hassi työskenteli Koneen palveluksessa suunnittelijana 1948-1949 ja esimiehenä piirustuskonttorissa 1949–1951. Rauma-Repolan Rauman tehtaiden voimalaitoksen apulaisinsinööri hän oli 1951–1954 ja käyttöinsinööri 1954–1956 sekä samalla turvallisuusinsinööri 1953–1956. Tampereen teknillisen oppilaitoksen sähkötekniikan lehtorina Hassi toimi 1956–1966 ja yliopettajana 1966–1968. Tampereen teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan vt. professori hän oli 1967–1968 ja professori 1969–1985 sekä rehtori 1975–1985.
Hassi tutki erityisesti sähkövoimatekniikkaa ja magnetohydrodynamiikkaa. Hänen julkaisujaan ovat muun muassa seuraavat:
Hassin puoliso vuodesta 1948 oli Signe Maija-Liisa Fredrickson (1921–2000). Heidän lapsiaan ovat arkkitehti Osmo Ville Johannes Hassi (s. 1952) ja kansanedustaja, ministeri, europarlamentaarikko, kirjailija Satu Hassi (s. 1951). Hassin veli on professori Antti Hassi.
Kuriirishakki
Kuriirishakki oli Saksassa 1100-luvulta 1800-luvulle pelattu shakin muunnos. Pelin tavoite oli vastustajan kuninkaan saattaminen mattiin, kuten nykyäänkin shakissa. Mahdollisesti pelissä on myös ollut niin sanottu ryöstövoitto eli vastustajan kaikkien nappuloiden lyönti (kuningasta lukuun ottamatta) on voittanut.
Kuriirishakkia pelattiin 12x8 ruudun laudalla. Valkean oikea nurkkaruutu on valkoinen ja linjat voidaan nykykäytännön mukaan merkitä kirjaimilla a-l, 12 ensimmäisen kirjaimen mukaan. Kuriiripelin nappulat olivat a1-ruudusta lukien: torni, ratsu, norsu, kuriiri, mies, kuningas, visiiri, neuvonantaja, kuriiri, norsu, ratsu ja torni. Mustalla oli samat nappulat 8. rivillä. Valkealla oli 12 sotilasta toisella rivillä ja mustalla vastaavasti 12 sotilasta seitsemännellä rivillä. Torneja, ratsuja, norsuja ja kuriireja kummallakin oli kaksi, loppuja neljää upseeria yksi kummallakin.
Kuriiri liikkui kuten lähetti ja mies-nappula kuten kuningas - se voitiin lyödä tavallisen nappulan tapaan. Visiiri liikkui yhden askeleen vinottain. Torni, ratsu ja kuningas liikkuivat kuten nykyshakissa.
Norsu liikkui kaksi askelta vinottain, riippumatta siitä oliko välissä olevassa ruudussa nappulaa vai ei, eli norsu hyppäsi yhden ruudun yli. Alkuruudussaan j1 sijainneella norsulla oli vain 12 ruutua laudalla: j1 j5 l3 l7 h3 h7 f1 f5 d3 d7 b1 b5. Kaikki neljä norsua pystyivät liikkumaan vain 12 ruutuun, eivätkä eriväriset norsut kohdanneet toisiaan.
Neuvonantaja (saksaksi "Schleich") siirtyi yhden ruudun ylös, sivulle tai alas, neljään suuntaan, ei vinottain. Esimerkiksi ruudusta e4 neuvonantaja siirtyi ruutuihin e5, d4, f4 ja e3. Tätä nappulaa ei käytetty keskiajan shakissa, joten se on kuriirishakin oma nappula.
Sotilaat liikkuivat vain yhden ruudun kerrallaan. Sotilas korottui viimeisellä rivillä todennäköisesti visiiriksi, mutta asiasta ei ole varmuutta .
Linnoitusta ei keskiajan kuriirishakissa tunnettu. Kuningas ei saanut hypätä ensimmäisellä siirrollaan, kuten joissain keskiajan shakin muunnelmissa.
Pelissä pelattiin tavallisesti alkupeli. Valkea siirsi sotilaansa a2-a4, g2-g4 ja l2-l4 sekä visiirin ruutuun g3, musta vastaavat siirrot a7-a5, g7-g5, l7-l5 ja visiiri g6:een. Tämän jälkeen alkoi varsinainen peli.
Pelin alkuperä on hämärä. Kuriirishakkia tiedetään pelatun Saksassa 1100-luvulta 1800-luvulle, viimeksi Ströbeckin kylässä lähellä Halberstadtin kaupunkia 1800-luvulla. Selenus mainitsee peliä pelatun myös Saksan naapurimaissa .
Todennäköisesti ensimmäisen shakkiaiheisen öljyvärimaalauksen "Shakinpelaajat" maalasi hollantilainen Lucas van Leyden vuonna 1508. Maalauksessa pelataan kuriirishakkia.
Emmi Voionmaa
Emmi Selma Sofia Voionmaa (sukunimi vuoteen 1906 "Wallin" ; 21. heinäkuuta 1877 Jyväskylä – 25. tammikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja.
Emmi Voionmaan vanhemmat olivat seminaarin lehtori Olai Wallin (1832–1896) ja Flora Fredrika Bernhardina Schreck (1839–1926). Eino Voionmaa ja Väinö Voionmaa olivat hänen veljiään.
Nimellä "Emmi Wallin":
Nimellä "Emmi Voionmaa":
Docventures
Docventures on Riku Rantalan ja Tuomas Milonoffin juontama televisiosarja, jossa esitetään dokumenttielokuvia ja keskustellaan niistä. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Yle TV2:lla syksyllä 2013 ja toinen syksyllä 2014. Kolmas kausi esitettiin syksyllä 2015, neljäs syksyllä 2016 ja viides syksyllä 2017. Kuudes kausi nähdään syksyllä 2018 ja esityspäivä on vaihdettu keskiviikosta tiistaihin.
Ohjelma voitti vuosien 2013 ja 2014 parhaan ajankohtais- ja asiaohjelman Kultaisen Venlan.
Jokaisessa jaksossa on vaihtuvia vieraita, joiden kanssa juontajat keskustelevat elokuvasta. Jaksot alkavat elokuvan ja asiantuntijavieraiden esittelyllä. Etukäteen kuvattu elokuvan esittely on sisältänyt muun muassa teemaan liittyvää materiaalia Madventures-matkailusohjelmasarjasta. Vieraat esitellään suorassa lähetyksessä, minkä jälkeen elokuva alkaa. Jaksot ovat katsottavissa rajoitetun ajan myös Yle Areenassa.
Elokuvan päätyttyä siirrytään takaisin suoraan lähetykseen, jolloin keskustelu alkaa. Lähetykseen on sisältynyt myös inserttejä, joissa on muun muassa videohaastateltu ulkomailla olevaa, kyseiseen elokuvaan tai sen aiheeseen liittyvää henkilöä. Katsojat voivat osallistua lähetykseen yhteisöllisten viestimien välityksellä. Ennen lähetystä yleisölle esitetään internetissä aiheeseen liittyvä kysymys, johon voi vastata lähetyksen loppuun asti.
Lähetyspäivänä Rantala ja Milonoff alustavat tulevan jakson teeman Yle Puhe -radiokanavalla. Radio-ohjelmassa on lisäksi vieras, joka tulee esittämään yhden kysymyksen asiantuntijavieraalle illan televisiolähetyksessä. Radiolähetykset ovat kuunneltavissa Yle Areenassa. Radiolähetysten poliittisena kommentaattorina toimi Ari Lahdenmäki.
Ensimmäisen tuotantokauden neljäs studiovieras Leo Stranius haastoi Rantalan pitämään lihattoman lokakuun. Kampanja huipentui joukkouttamalla kootun kasvisruoista koostuvan reseptikirjan julkaisuun.
Ensimmäisen tuotantokauden televisiolähetykset päättyivät 13. marraskuuta 2013, mutta ohjelma sai jatkoa internetissä kuuden jakson verran. Sarjan lähetysaika aikaistui ja keskusteluosuuden kesto lyheni puoleen tuntiin. Näihin jaksoihin ei sisältynyt esittelyosuutta. Kaikkien verkossa esitettävien jaksojen aiheena oli nainen, myös studiovieraina oli naisia. Lisäjaksojen uutena elementtinä radiovieras veti lähetyksen aikana chatin. Valokuvaaja Meeri Koutaniemi otti jokaisesta vieraasta omakuvan, joka esiteltiin jakson aikana. Jaksot olivat mustavalkoisia.
Docventuresin optio-oikeudet on myyty Norjaan.
Lähde
Lähde
Vuoden 2013 itsenäisyyspäivänä TV2 näytti lisäksi Docventures-erikoisjakson (19. jakso), jossa esitettiin Aleksi Bardyn ohjaama "Rouva presidentti". Jakson vieraina olivat ohjaaja-toimittaja Susanna Kuparinen ja tutkija Roope Mokka. Aiheena oli itsenäisyys. Jakson lopussa esitettiin Kerkko Koskinen Kollektiivin Hoosianna-musiikkivideo, joka on Kuparisen ohjaama.
Lähde
Lähde
Lähde
Dunaújvárosi Acélbikák
Dunaújvárosi Acélbikák (tunnetaan myös nimellä Dab-Docler) on unkarilainen jääkiekkoseura, 
joka pelaa Unkarin, Romanian ja Slovakian yhteisessä pääsarjassa MOL ligassa.
Orient (auto)
Orient oli vuosina 1902–1908 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Ensimmäinen Orient-auto oli halpa, kevyt ja kaksipaikkainen Orient Buckboard. Autossa oli bensiinikäyttöinen yksisylinterinen moottori ja kaksi vaihdetta. Orient Buckboard painoi vain 227 kiloa.
Autotehdas sijaitsi Walthamissa, Massachusettsin osavaltiossa.
Vuonna 1905 esiteltiin nelisylinterinen Orient, jota valmistettiin vuoteen 1908, jolloin autojen tuotanto keskeytyi. Vuonna 1909 tehdas muutti nimensä Metz Companyksi, joka jatkoi autojen tuotantoa vuoteen 1922.
Orient-autoja tuotiin Suomeenkin vuodesta 1906 lähtien. Maahantuojan esitteessä vuodelta 1907 esitellään Orient BB ja kehutaan sen talviominaisuuksia auton keveyden ja ilmajäähdytteisen moottorin vuoksi. Orient BB maksoi Suomessa 2 500 markkaa. Takana sijaitsevan moottorin päälle sai lisähinnasta yhden hengen istuimen 60 markalla. Autoon sai haluamansa värin 50 markalla.
Orient BB:ssä ei ollut varsinaista koria, edessä ja takana oli puinen laatikko. Istuimelle mahtui kaksi ihmistä. Yksisylinterisen nelitahtimoottorin iskutilavuus oli 548 cm³. Suurin teho oli 3 kW (4 hv) kierrosnopeudella 1 000. Käynnistys värinäkelan ja kuivapariston avulla. Ei mittareita, öljyvalot. Omapaino oli 275 kiloa. Huippunopeus oli 40 km/t.
IPC
IPC voi tarkoittaa seuraavia:
Metz (auto)
Metz oli vuosina 1909–1922 valmistettu yhdysvaltalainen automerkki. Tehtaan nimi oli Metz Company ja se sijaitsi Walthamissa Massachusettsissa. C. H. Metz aloitti liiketoimintansa vuonna 1886 valmistamalla polkupyörien osia. Vuonna 1902 Metz-yhtiön edeltäjä Orient aloitti autojen valmistuksen.
Metz Model 22 oli kaksipaikkainen roadster-tyyppinen auto, jossa oli 17 kilowatin nelisylinterinen vesijäähdytteinen moottori. Vuonna 1922 Metz Company joutui taloudellisiin vaikeuksiin ja elokuussa se ajautui konkurssiin. Metz-autojen tuotanto päättyi tähän.
Ferencváros Budapest TC
Ferencvárosi TC jégkorong-szakosztály on unkarilainen jääkiekkoseura, 
joka pelaa Unkarin, Romanian ja Slovakian yhteisessä pääsarjassa MOL ligassa.
Farman (auto)
Farman oli vuosina 1902 ja 1920–1931 valmistettu ranskalainen auto. Englantilais-ranskalaiset veljekset Henry ja Maurice Farman perustivat autotehtaan, joka valmisti myös Farman-lentokoneita.
Veljekset valmistivat vuonna 1902 auton, jossa oli kaksisylinterinen 12 hevosvoiman eli 9 kilowatin moottori. Autonvalmistus kuitenkin loppui samana vuonna ja tehdas keskittyi lentokoneiden valmistamiseen. Uudelleen autonvalmistus alkoi vuonna 1919, jolloin Farman esitteli Farman A6 -loistoauton. Siinä oli 6,6 litran moottori, yläpuolinen nokka-akseli ja 4 vaihdetta. Moottori oli kopio Hispano Suizan kuusisylinterisestä moottorista .
Tehdas esitteli NF-mallin 1927. Farman NF:ssä oli 7,1 litran moottori. 1929 New Yorkin pörssiromahduksesta alkanut lama vaikutti pian Euroopassakin ja autojen kysyntä väheni. Vuonna 1931 Farmanin piti lopettaa kalliiden loistoautojen tuotanto vähäisen kysynnän vuoksi.
Kaikkiaan Farman-autoja valmistettiin 1902-1931 yhteensä vain 120 kappaletta, eli keskimäärin vain kymmenen autoa vuodessa.
Cars: Cars Collection, Suuri Tietokirja Autoista, osa 12, 1987
HIFK-Friidrott
HIFK-yleisurheilu ry () on HIFK:n yleisurheilutoimintaa harjoittava yhdistys. Yleisurheilu on ollut HIFK:n ohjelmassa seuran alkuajoista lähtien ja se järjesti Suomen ensimmäiset kansainväliset yleisurheilukilpailut Helsingin Kaisaniemessä 3.–4. heinäkuuta 1900. Seura on voittanut Kalevan maljan seitsemän kertaa vuosina 1918, 1919, 1921, 1922, 1923, 1924 ja 1933.
HIFK juoksi viestijuoksun SM-kisoissa 1950 4 × 400 metrin viestissä uuden Suomen-ennätyksen ajalla 3.18,7. Joukkueeseen kuuluivat Rainer Pelkonen, Lasse Räihä, Oskar Reponen ja Rolf Back. Se sivusi samoissa kisoissa samalla joukkueella myös 4 × 800 metrin Suomen-ennätystä 7.43,4.
DVTK Jegesmedvék
DVTK Jegesmedvék on unkarilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Slovakian pääsarjassa Tipsport Ligassa.
Erehtyneet sydämet
Erehtyneet sydämet on Eero Leväluoman ja Erkki Uotilan ohjaama elokuva vuodelta 1944. Se on luokiteltu arvioissa sota-ajan viihdedraamaksi.
"Erehtyneet sydämet" on tuotantoyhtiön neljäs elokuva. Ohjaustyön pani alkuun Leväluoma, mutta esikoisohjaajalle liian suureksi urakaksi osoittautunut työ jäi kesken, ja Uotila vei sen loppuun. Käsikirjoittajista Antti Metsalo on todellisuudessa tuottaja Theodor Lutsin puoliso Aksella Luts.
Aikalaisarvioissa puututtiin käsikirjoituksen ongelmiin: runsaudenpula olisi kaivannut karsimista, ja siksi elokuvaa on luonnehdittu ”helppohintaiseksi ajanvietefilmiksi”. Näyttelijöille annettiin kiitosta, erityisesti Erkki Uotila kuvanveistäjän roolissa sai suitsutusta Olavi Vesterdahlilta. Eija Karapään Vesterdahl toteaa kehittyvän filmi filmiltä, ja saman pani merkille Paula Talaskivi.
Saksan XXIII armeijakunta
Saksan XXIII armeijakunta () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.
Wehrkreis VI perusti 24. marraskuuta 1938 Bonnissa komentoesikunta Eifelin (), josta muutettiin 1. maaliskuuta 1939 rajajoukkojenesikunta Eifel (). Toisen maailmansodan alun liikekannallepanon yhteydessä kesällä 1939 esikunta aloitti liikekannallepanon. Se muodosti 18. syyskuuta 1939 XXIII armeijakunnan esikunnan ().
Yhtymä liitettiin 25. elokuuta 1939 armeijaryhmä C:n 5. armeijaan sen esikunnan ollessa Eifelissä. Siirto armeijaryhmä B:n 6. armeijaan tehtiin jo 10. lokakuuta ja 20. lokakuuta edelleen armeijaryhmä A:n 12. armeijaan, jolloin esikunta siirtyi Trieriin ja 25. lokakuuta saman armeijaryhmän 16. armeijaan.
Elokuusta 1940 alkaen armeijakunta oli armeijaryhmä A:n 16. armeijassa Alankomaissa, kunnes se toukokuussa 1941 liitettiin kanaalinrannikolle kootun armeijaryhmä D:n 15. armeijaan maihinnousuun Britteinsaarille. Kesäkuussa se siirrettiin pohjoiseen armeijaryhmään Itä-Preussiin osaksi 16. armeijaa, jonka mukana se hyökkäsi Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta siirrettiin keskustan armeijaryhmän 9. armeijaan elokuussa, jonka mukana se osallistui Smolenskin, Vjazman ja Rževin taistelutihin.
Armeijakunnankomentajina olivat:
Ralf Gyllenhammar
Ralf Gyllenhammar (s. 1. heinäkuuta 1966 Örgryte, Ruotsi) on ruotsalainen muusikko, lauluntekijä ja mediapersoona. Gyllenhammar tunnetaan Mustasch-metalliyhtyeen laulaja-kitaristina. Yhtyeen riveissä hän on voittanut kaksi kertaa Grammis-palkinnon parhaasta hard rock -albumista.
Maaliskuussa 2013 Gyllenhammar pääsi Melodifestivalenin finaaliin kappaleellaan ”Bed on Fire”.
Kolmevuotiaana Gyllenhammarin vanhemmat hylkäsivät pojan, ja myöhemmin hänet adoptoitiin sijaisperheeseen.
Sounds Like Hell, Looks Like Heaven
Sounds Like Hell, Looks Like Heaven on ruotsalaisen stoner rock -yhtyeen Mustaschin kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 1. helmikuuta 2012 levymerkillä Regain Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 6.
Newtonin–Pepysin ongelma
Newtonin–Pepysin ongelma on todennäköisyysongelma, joka käsittelee todennäköisyyttä heittää kuutoset vaihtelevalla määrällä noppia.
Vuonna 1693 Samuel Pepys ja Isaac Newton kiistelivät Pepysin esittämästä väitteestä, josta Pepys aikoi lyödä vetoa. Ongelma oli tämä:
Pepys ajatteli intuitiivisesti, että vaihtoehdolla C olisi suurin todennäköisyys, mutta Newton päätteli oikein, että itse asiassa vaihtoehdolla A on suurin todennäköisyys toteutua.
Todennäköisyydet vaihtoehdoille A, B ja C ovat:
Tulokset voidaan havaita soveltamalla binomijakaumaa. Yleisesti, jos P("N") on todennäköisyys heittää ainakin "n" kuutosta kuudella "n" nopalla, niin:
Kun "n" kasvaa, P("N") vähenee monotonisesti kohti asymptoottista rajaa 1/2.
Vaikka Newton laski oikein heittojen todennäköisyydet, hän tarjosi Pepysille erillisen, intuitiivisemman selityksen. Hän kuvitteli, että B ja C vaihtoehdoissa heitetään noppia kuutosten ryhmissä, ja sanoi että A oli kaikkein todennäköisin vaihtoehdoista, koska se vaati kuutosen saamisen vain yhdellä heitolla, kun taas B ja C vaativat kuutosen saamista jokaisella heitolla. Tämä selitys olettaa, että ryhmä ei tuota enempää kuin yhden kuutosen, joten se ei itse asiassa vastaa alkuperäiseen ongelmaan.
Nighttime Harmony
Nighttime Harmony on suomalaisen death/doom metal -yhtyeen Antagonist Zeron EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Violent Journey Records.
Kappaleet ovat myös yhtyeen samana vuonna ilmestyneellä esikoisalbumilla "Doomed", jota varten ne nauhoitettiin uudelleen. EP:stä julkaistiin rajoitettu 100:n kappaleen painos.
Howeitat
Howeitat () on historiallisen Transjordanin alueella ja nykyisen Jordanian ja Saudi-Arabian alueella vaikuttava arabiheimojen liitto. Howeitat jakautuu useaan haaraan, mukaan lukien Ibn Jazi, ibu Tayi ja Sulaymanniyin. Tunnettuihin Howeitat-päälliköihin kuului muun muassa Auda ibu Tayi, joka osallistui ensimmäisen maailmansodan aikana Osmanien valtakuntaa vastaan käytyyn arabikapinaan. Howeitat mainitaan myös historiallisissa lähteissä, kuten brittiläisen T. E. Lawrencen arabikapinaa käsittelevässä omaelämäkerrallisessa teoksessa "Seven Pillars of Wisdom" (1922). Teokseen pohjautuvassa elokuvassa "Arabian Lawrence" (1962) nähdään Howeitat-heimo ja sen päällikkö Auda ibu Tayi.
Doomed
Doomed on suomalaisen metalliyhtyeen Antagonist Zeron esikoisalbumi. Se julkaistiin 28. syyskuuta 2012 levymerkillä Violent Journey Records.
Musiikillisesti albumilla yhdistellään elementtejä death-, doom-, black- ja post metalista.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ben Pakarinen, ellei toisin mainittu.
Eemi
Eemi on miehen etunimi, Emil-nimen muunnelma. Nimi on annettu 1900-luvun alusta vuoden 2009 loppuun mennessä 604 henkilölle.
Vuodesta 2015 lähtien Eemin nimipäivä on 30. elokuuta, joka ennestäänkin on Eemelin ja Eemilin nimipäivä.
Miles Malleson
William Miles Malleson (25. maaliskuuta 1888 – 15. maaliskuuta 1969) oli brittiläinen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Näyttelemisen lisäksi hän myös käsikirjoitti elokuvia ja käänsi ja sovitti näytelmiä.
Condemnation (The Jasser Arafatsin albumi)
Condemnation on suomalaisen death/thrash metal -yhtyeen The Jasser Arafatsin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Violent Journey Records.
Horizon Pictures
Horizon Pictures oli Britanniassa perustettu elokuvien tuotantoyhtiö. Yhtiön perusti yhdysvaltalainen elokuvatuottaja Sam Spiegel. Horizon Pictures tuotti useita menestyneitä elokuvia, kuten "Afrikan kuningatar" (1951), "Kwai-joen silta" (1957) ja "Arabian Lawrence" (1962).
Edo (täsmennyssivu)
Edo voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Human Waste Compression
Human Waste Compression on suomalaisen death metal- yhtyeen Mors Subitan esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Violent Journey Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 42.
Henri Virsell
Henri Virsell on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja miksaaja. Virsell on miksannut mm. yhtyeitä Lovex, Uniklubi, Diablo ja Yö sekä on ollut yhtenä perustajana ja pitkäaikaisena osakkaana maineikkaassa Fantom Studiossa. Virselin oma yhtye Manzana on julkaissut neljä levyä ja tehnyt useita Euroopan-kiertueita. Aiempia yhtyeitä, joissa Virsell on soittanut kitaraa ja säveltänyt ovat olleet mm. tamperelaiset kokoonpanot Mellow ja Vaahto.
Virsell pyörittää myös TRC-Records-levy-yhtiötä.
Tokyo (täsmennyssivu)
Tokyo voi tarkoittaa:
Aratic
Aratic on porilainen thrash metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2012. Yhtyeen musiikki on kasarithrasia, jossa on vaikutteita saksalaisten thrash metal -yhtyeiden musiikista.
Yhtyeen esikoisalbumi, "To the Early Grave", julkaistiin 14. kesäkuuta 2013 levymerkillä Violent Journey Records.
Eveliina Suonpää
Eveliina Suonpää (s. 12. huhtikuuta 1995 Kiukainen) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa SDHL:lässä pelaavaa Linköpin HC:ta. Hän on pituudeltaan 174 cm.
Suonpään kasvattajasura on Panelian Raikas. Hän edusti SM-sarjassa Team Oriflame Kuortanetta kaudet 2011–2014. Kaudella 2014–2015 hän pelasi sekä Tampereen Ilveksessä että Minnesota-Duluthin yliopistojoukkueessa. Kaudet 2016–2017 ja 2017-2018 hän on edustanut Rauman Lukkoa. Hänet valittiin SM-sarjan parhaaksi maalivahdiksi ja All Stars -maalivahdiksi kaudella 2016–2017. Kaudesta 2018-2019 hän on edustanut Linköping HC:ta.
Suonpää kuului Suomen alle 18-vuotiaiden MM-kisajoukkueeseen 2013. Naisten maajoukkuessa hän teki ensiesiintymisensä Japania vastaan elokuussa 2013. Hän oli mukana Sotšin olympialaisissa 2014, muttei saanut peliaikaa. Ruotsin MM-kilpailuissa 2015 hän pelasi yhden ottelun. Suomi sai kisoissa pronssia. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen myös Yhdysvaltojen MM-kilpailuissa 2017 jääden kuitenkin ilman peliaikaa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli Suomen pronssia saavuttaneen joukkueen kolmosmaalivahti.
Vikenti Veresajev
Vikenti Vikentjevitš Veresajev (, oikea sukunimi "Smidovitš", Смидо́вич; 16. tammikuuta 1867 Tula – 3. kesäkuuta 1945 Moskova) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen kirjailija.
Vikenti Veresajev syntyi lääkärin perheeseen. Hän opiskeli Tulan klassisessa lukiossa ja valmistui Pietarin yliopiston historiallis-kielitieteellisestä tiedekunnasta. Narodnikkien vaikutuksesta hän suoritti lääkärin tutkinnon Tarton yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Pietarin Botkinin sairaalassa.
Veresajevin ensimmäinen kertomus ilmestyi vuonna 1887. Hänen varhainen tuotantonsa heijastaa kirjailijan pettymystä narodnikkeihin ja kehitystä kohti marksilaisuutta. Laajaa huomiota herättivät sivistyneistön aatteellista näköalattomuutta kuvaava pienoisromaani "Bez dorogi" (”Vailla tietä”, 1895) sekä lääkärinammatista kriittisesti kertova "Zapiski vratša" (”Lääkärin muistiinpanoja”, 1901). Vuonna 1901 Veresajev karkotettiin Tulaan, minkä jälkeen hän matkusteli Venäjällä ja Länsi-Euroopassa. Vuonna 1903 hän sai luvan muuttaa Moskovaan, jossa hän liittyi kirjailijaryhmä Sredaan.
Kirjailija osallistui lääkärinä Venäjän–Japanin sotaan, jota hän kuvaa realistisesti kokoelmassa "Na japonskoi voine" (”Japanin sodassa”, julkaistu kokonaan 1928). Vuosien 1905–1907 tapahtumat saivat Veresajevin hylkäämään vallankumouksellisen ideologian ja kääntymään kohti humanismia. Vuosina 1910–1915 hän laati kirjallisuusfilosofisen teoksen "Živaja žizn" (”Elävä elämä”), jonka ensimmäinen osa käsittelee Tolstoita ja Dostojevskiä ja toinen osa Nietzscheä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Veresajev johti lääkintäosastoa rautatiellä.
Venäjän vallankumouksen jälkeen Veresajev omistautui kokonaan kirjalliselle toiminnalleen. Vuonna 1922 hän kirjoitti vallankumousta sivistyneistön näkökulmasta kuvaavan romaanin "V tupike" (”Umpikujassa”). Komsomolin ja maatalouden kollektivisoinnin varjopuolia arvostellut romaani "Sisarukset" ("Sjostry", 1933) sai osakseen ankaraa kritiikkiä. Kirjailija laati myös ”asiakirjamontaasiin” perustuvat elämäkertateokset "Puškin v žizni" (”Puškinin elämä”, 1926–1927), "Gogol v žizni" (”Gogolin elämä”, 1933) ja "Sputniki Puškina" (”Puškinin seuralaiset”, 1934–1936), kirjoitti muistelmateoksia sekä käänsi antiikin kreikkalaista kirjallisuutta, muun muassa Homeroksen "Iliaan" ja "Odysseian". Hän sai elämäntyöstään Stalin-palkinnon vuonna 1943.
Tiina Ranne
Tiina Ranne (s. 6. joulukuuta 1994) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa SM-sarjassa pelaavaa Kalevan Palloa. Hän on pituudeltaan 165 cm.
Ranteen kasvattajaseura on Panelian Raikas. Hän on edustanut SM-sarjassa Team Oriflame Kuortanetta kaudet 2010–2014, JYPiä 2014–2016, Hämeenlinnan Pallokerhoa 2016–2017 ja kaudesta 2017–2018 alkaen KalPaa. Hän voitti Suomen-mestaruuden JYPissä kaudella 2015–2016.
Ranne kuului Suomen alle 18-vuotiaiden MM-kisajoukkueeseen 2011 ja 2012. Naisten maajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä Japania vastaan elokuussa 2013. Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2016.
To the Early Grave
To the Early Grave on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Araticin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Violent Journey Records.
Serapion-veljet
Serapion-veljet () oli nuorten venäläisten kirjailijoiden yhteenliittymä 1920-luvulla Pietarissa ja Leningradissa.
Saksalaisen romantikon E. T. A. Hoffmannin teoksesta nimensä ottanut ryhmä sai alkunsa Vsemirnaja literatura -kustantamon ja Pietarin Taiteiden talon yhteyteen vuonna 1919 perustetusta kääntäjäkurssista ja kirjallisuusstudiosta. Sen ensimmäinen kokoontuminen pidettiin vuoden 1921 alussa. Serapion-veljiin kuuluivat Lev Lunts, Nikolai Nikitin, Mihail Slonimski, Ilja Gruzdev, Konstantin Fedin, Vsevolod Ivanov, Mihail Zoštšenko, Veniamin Kaverin, Jelizaveta Polonskaja ja Nikolai Tihonov sekä joukko ”ulkojäseniä”. Sen toimintaa ohjasivat muun muassa Maksim Gorki ja Viktor Šklovski.
Serapion-veljet julistivat tavoitteekseen uusien kirjallisten ilmaisukeinojen löytämisen, mutta käytännössä he olivat lähinnä ystäväpiiri, jonka jäsenten tuotanto kehittyi eri suuntiin. Heitä yhdisti ajatus luomistyön vapaudesta sekä pyrkimys pysyttäytyä päivänpolitiikan ulkopuolella. Ryhmä julkaisi vain yhden yhteisen kokoelmateoksen "Serapionovy bratja" vuonna 1922. Sen johtajana pyrki toimimaan ohjelma-artikkelillaan "Potšemu my Serapionovy bratja" (”Miksi olemme Serapion-veljiä”) esiintynyt Lev Lunts.
Neuvostoviranomaisten taholta Serapion-veljet nähtiin kaunokirjallisuuden myötäilijöinä, joiden toimintaa pyrittiin aluksi sietämään. 1920-luvun puolivälin jälkeen se alkoi herättää yhä voimakkaampaa arvostelua. Ryhmän kokoontumiset jatkuivat vuoteen 1929 saakka. Myöhemmin muun muassa Zoštšenko, Slonimski ja Tihonov joutuivat kärsimään sen jäsenyydestä. Veniamin Kaverin teki Serapion-veljien perintöä uudelleen tunnetuksi 1960-luvulta lähtien.
Witheria
Witheria on suomalainen thrash metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000 nimellä Fallout. Entisellä nimellään yhtye julkaisi yhden demon, minkä jälkeen se muutti nimensä nykyiseen muotoonsa vuonna 2001.
Maaliskuussa 2013 yhtye ilmoitti nauhoittavansa materiaalia uutta albumiaan varten, joka on määrä julkaista vuosien 2013–2014 vaihteessa.
Vitiset
Vitiset ("Didymium") on limasienisuku. Sukuun kuuluu 79 lajia, joista neljäätoista on löydetty Suomesta.
Suvulle on tunnusomaista ohuen, kalvomaisen peridion pinnalla oleva kalkki, joka on muodostunut tähtimäisistä kiteistä eikä ole ryynimäistä kuten solmusilla ("Physarum"), joita monet vitiset muutoin muistuttavat. Itiöpesäkkeen tukirakennelmassa kapillitiossa sen sijaan vitisillä ei ole kalkkia, toisin kuin solmusilla. Vitisten itiöpesäke on perällinen tai perätön sporangio tai plasmodikarppi. Itiöpöly on ruskeaa.
Infernal Maze
Infernal Maze on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Witherian esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Twisted Face Productions.
Lukemattomia juttuja
Lukemattomia juttuja on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Karoliina Niemelän ohjaama dokumenttielokuva.
Lukemattomia juttuja -teos (Myriad Stories) on Waria-tuotantojen kollaasi haastatteluista Oulun Toppilan alueelta. Materiaali on kuvattu elokuussa 2011 Meri-Toppilassa, asuinalueella, jota kutsutaan myös Oulun ghetoksi. Alueen keskellä sijaitsee Alvar Aallon suunnittelema tehdasympäristö, jossa toimi vuoteen 1985 asti sellutehdas Toppila Oy. Vanhalle tehdasalueelle 1990-luvulla rakennetusta lähiöstä mm. vuokra- ja opiskelija-asuntoineen on muodostunut kulttuurien sulatusuuni.
Lukemattomia juttuja tehtiin alun perin sarjaksi mikroelokuvia, joista muodostui Oulun kaduilla sijaitsevilla UBI-kosketusnäytöillä ja www-sivustona 22.3.–22.4.2012 esitetty mediateos. Teoksen galleriaversio oli esillä Oulun taidemuseossa osana Lumipalloefekti, pohjoisen taiteen triennaalia 21.11.2012–20.1.2013. Teossarja sai päätöksensä Meri-Toppilasta kuvatusta aineistosta koostetusta dokumentista, jonka ensi-ilta oli Elokuvateatteri Starissa 25.5.2013.
Lukemattomia juttuja -teoksen päähenkilöitä ovat alueen entiset ja nykyiset asukkaat, siellä työssä käyvät ja satunnaisesti vierailevat henkilöt. Kaikilta kysyttiin samat kysymykset: mikä on elämän kantava voima, mikä on elämässä tärkeää ja mikä on elämän motto. Lisäksi alueen entiset asukkaat ja tehtaan entiset työntekijät muistelevat alueen historiaa ja omaa elämäänsä alueella.
Kuukauden kuvausten aikana kameroiden edessä oman tarinansa kertoi kaikkiaan 47 henkilöä. Kuvauksissa on käytetty yhteisötaiteen metodia, joka antoi kuvattaville mahdollisuuden vaikuttaa teoksen sisältöön. Taltioituna on butotanssija Liana Potilan esitys siilossa, Pentti Koivukankaan, 94 haitarin omistajan, haitariesitys ja aluetta elämänsä eri vaiheissa turvapaikkanaan pitävän runoilija Kristiina Ketola-Oravan runoja sekä kuvataiteilija Riikka Kontion maalauksia. Dokumentti on kestoltaan noin 30 minuuttia.
Dokumentin kantavana ideana on yllyttää ihmiset ajattelemaan oman elämän parhaita puolia. Tekijät toivovat myös, että Lukemattomien juttujen katsojat havahtuvat miettimään samoja asioita. Elokuva on ylistyslaulu arkipäivän onnelle.
Waria-tuotantojen työryhmään kuuluivat: Karoliina Niemelä (ohjaus ja leikkaus), Pirjo Lempeä (kuvaus), Marjo Pekonen (tuottaja), Meeri Muinonen (äänet), Esa Hietala (koodaus ja tekstitys), Mervi Saaranen (tuotantoavustaja) ja Elias Kiuru (tuotantoharjoittelija)
Lukemattomia juttuja on toteutettu Aalto-yliopiston ja Oulun yliopiston Dimeke – tuotekehitystä digimediaan -hankkeen myöntämän tuotekehityspalkinnon avulla sekä Pohjois-Pohjanmaan kulttuurirahaston apurahalla.
Amica (lounasravintolaketju)
Amica on suomalainen Fazerin omistama lounasravintolaketjubrändi. Amican toiminnasta vastaa Fazer Food Services -yksikkö, johon kuuluu lähes 1 100 ravintolaa Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Norjassa ja jonka liikevaihto vuonna 2012 oli 580,2 miljoonaa euroa. Muita yksikön brändejä ovat "Blue", "Fazer" ja "wip". Amica-ravintolat vastaavat lounaan lisäksi myös asiakasyrityksiensä edustustarjoiluista.
Fazer Food Services on Suomen suurin työpaikoilla toimiva lounasravintolaketju; se on arvioinut markkinaosuudekseen 40–50 prosenttia. Se tuottaa ruokapalveluja muun muassa työeläkevakuutusyhtiö Varmalle, Koneen hallinnolle ja Aalto-yliopistolle.
Fazerilla tehtiin vuonna 1975 päätös aloittaa henkilöstöravintolatoiminta. Seuraavana vuonna toimintansa aloitti Fazer Catering, jonka toiminnassa korostuivat asiakaslähtöisyys, laatutietoisuus ja kansainväliset trendit. Ensimmäisenä toimintavuotena asiakkaiksi saatiin muun muassa Aga, Eläketurvakeskus ja IBM. Vuonna 1978 Fazer Catering osti itseään huomattavasti isomman Työmaahuollon, jolloin henkilöstöravintoloiden määrä nousi noin sataan. 1970-luvun lopulla Fazer Cateringilla oli yli 700 työntekijää, joista noin 600 oli vakinaista henkilöstöä.
1980-luvun alussa Fazer Catering osti toimipaikkaruokalatoiminnot Tehdasravintoloilta ja Jalostajan Catering Oy:lta, jolloin henkilöstöravintoloiden määrä ylitti kahdensadan. Fazer Catering käytti tulosjohtamista, ja se panosti aktiiviseen tuotekehitykseen. Sisäistä tiedotusta varten oli oma henkilöstölehti, ja tietotekniikkaa hyödynnettiin muun muassa ruokalistojen suunnittelussa. Vuonna 1987 Fazer Konditoria Oy:n ravintola- ja kahvilatoiminta siirtyi Fazer Cateringille, jolloin palveluksessa oli yli 1 700 työntekijää ja 256 henkilöstöravintolaa. Vuonna 1988 Fazer Cateringin ostettua Ruotsin toiseksi suurimman henkilöstöravintolayrityksen Scandic Restaurant Ab:n se vaihtoi nimensä Amicaksi.
Vuonna 1989 yhtiön liikevaihto oli 450 miljoona markkaa. 1990-luvun alun laman vuoksi Amican voimakas kehityskausi katkesi; kasvun sijaan tärkeämmäksi tuli asiakkaiden tyytyväisyys palveluihin. Vuonna 1993 Amica osti Kulinaari Ravintolat Oy:n (aiemmin Valtion ravitsemuskeskus), jonka liikevaihto vuonna 1992 oli 450 miljoonaa markkaa ja jolla oli 1 600 työntekijää. Kulinaari ja Amica Ravintolat Oy toimivat aluksi erillisinä yhtiöinä. Tallinaan avattiin Amica Eesti. Kulinaari yhdistyi Amicaan lokakuussa 1994. 1990-luvun lopulla Amicalla oli yli 800 henkilöstöravintolaa. Toimitusjohtaja Soili Suonojan aikana yhtiöstä tuli Suomen suurin ja Euroopan kahdeksanneksi suurin ravitsemisalan yritys. Vuonna 1999 yrityksen liikevaihto oli noussut jo yli 1 160 miljardiin markkaa ja se työllisti 3 500 työntekijää.
Vuonna 2005 yhtiö otti nimekseen Fazer Amica Oy, ja vuonna 2010 siitä tuli Fazer Food Services Oy.Amica-ravintoloilla on kolme pääasiallista lihantoimittajaa:
Sôl austan, Mâni vestan
Sôl austan, Mâni vestan (suom. "Auringosta itään, kuusta länteen") on norjalaisen black metal -yhtyeen Burzumin kymmenes studioalbumi. Albumin julkaisusta ilmoitettiin helmikuussa 2013 ja se julkaistiin 27. toukokuuta 2013 levymerkillä Byelobog Productions. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.
Albumin kappaleet ovat soundtrack elokuvalle "ForeBears", jonka ohjasi ja tuotti Varg Vikernes ja hänen vaimonsa.
William J. Simmons
William Joseph Simmons (6. toukokuuta 1880 – 18. toukokuuta 1945) oli yhdysvaltalainen henkilö, joka perusti toisen Ku Klux Klanin vuonna 1915.
Bassnectar
Lorin Ashton, taiteilijanimeltään Bassnectar, (s. 19. helmikuuta 1977) on yhdysvaltalainen elektronisen musiikin tuottaja ja DJ.
Fasto
Fasto oli vuosina 1926–1929 valmistettu ranskalainen automerkki. Fasto-autoja valmistettiin Pariisin pohjoispuolella sijaitsevassa Saint-Ouen'issa. Sana Fasto on johdettu ranskan kielen sanoista "Fabriques d'Automobiles de St Ouen" (). Fasto-autot oli tarkoitettu tavallisille perheille.
Ensimmäinen malli 1 jäi prototyypiksi. Seuraava malli oli Fasto 2, jossa oli 1597 cm³ nelisylinterinen moottori, joka tuotti 18 kW eli 25 hv. 1926 esitellyssä Fasto C1:ssä oli kuusisylinterinen moottori, iskutilavuudeltaan 2396 cm³. Tämän mallin 1926 alusta oli esillä Pariisin autonäyttelyssä. 1927 malli Fasto 3:ssa oli nelisylinterinen moottori, joka tuotti 35 hv eli 25 kW. Viimeiseksi Fasto-autoksi jäi A-4. Tuotanto päättyi 1929.
Brain Blasterz
Brain Blasterz on Bon Bon Buddiesin valmistama makeisbrändi. Brain Blasterit ovat alkumaultaan kirpeitä. Brain Blastereita myydään Tanskassa, Suomessa, Saksassa, Hollannissa, Espanjassa, Ruotsissa ja Englannissa. Suomessa Brain Blasterzien maahantuoja on Prescott Oy.. Brain Blasterzeilla on myös toinen versio: Brain Burnerz. Brain Burnerz on Bon Bon Buddiesin valmistama makeisbrändi, jotka ovat alkumaultaan tulisia. Brain Burnerzeja myydään Tanskassa, Suomessa, Saksassa, Hollannissa, Espanjassa, Ruotsissa ja Englannissa.
Valmistukseen on käytetty muurahaishappoa.
Ajax Cape Town
Ajax Cape Town (afr. "Ajax Kaapstad") on Etelä-Afrikan Kapkaupungissa toimiva jalkapalloseura. Se on pelannut perustamisestaan lähtien maan pääsarjassa Premier Soccer Leaguessa ja on parhaimmillaan sijoittunut toiseksi vuosina 2004, 2008 ja 2011.
Ajax Cape Town perustettiin vuonna 1999 hollantilaisen Ajax Amsterdamin yhteistyöseuraksi yhdistämällä kaksi paikallista joukkuetta, Seven Stars ja Cape Town Spurs. Ajax Amsterdam omistaa nykyään seurasta 51%. Ajax Cape Town pelaa kotiottelunsa vuoden 2010 MM-kilpailuja varten rakennetulla Cape Town Stadiumilla.
I’ve Found a New Baby
”I’ve Found a New Baby” on jazzstandardi vuodelta 1926. Sen sävelsivät ja sanoittivat Spencer Williams ja Jack Palmer. Kappaleen äänitti ensimmäisenä Clarence Williams yhtyeensä Blue Fiven kanssa. Sen on nauhoittanut suuri määrä artisteja, mukaan lukien Mills Brothers, Harry James, Sidney Bechet, Lester Young ja Benny Goodman. Goodmanin nauhoitus vuodelta 1939 on erityisen tunnettu nuoren Charlie Christianin soittaman kitarasoolon ansiosta.
Suomeksi kappaleen on sanoittanut Sauvo Puhtila nimelle ”Neljä pientä kirjainta”. Suomenkielisen version ovat äänittäneet Helena Siltala ja Brita Koivunen.
Erika Turunen
Erika Turunen on suomalainen pukusuunnittelija. Turusen ooppera-, teatteri- ja tanssiproduktioihin 1990-luvun alusta lähtien suunnittelemien puvustusten on sanottu olevan taidetta itsessään, runollisia ja veistoksellisia. Erika Turusen töille ominaista on myös uusien materiaalien kehittäminen ja pukujen kolmiulotteisuus.
Erika Turunen aloitti 15-vuotiaana kuvataidekoulun Raumalla. Myös paikallinen kuvanveistäjä Kerttu Horila opetti Turuselle kuvanveistoa ja kannusti taiteen pariin. Vuonna 1988 Turunen aloitti opiskelut Taideteollisessa korkeakoulussa vaatetussuunnittelun- ja pukutaiteen osastolla. Ensin hän teki töitä Sibelius-Akatemian oopperastudiolle ja myöhemmin Turunen siirtyi Kansallisoopperaan.
Turunen toimi Suomen Kansallisoopperan ja baletin puvuston johtajana 1995–2009. Kansallisoopperassa hän on suunnitellut puvustukset muun muassa teoksiin "Hobitti" (2001, kor. Marjo Kuusela), "Matka Reimsiin" (2002, ohj. Dario Fo), "Punainen viiva" (2007, ohj. Pekka Milonoff), "Prinsessa Ruusunen" (2008, kor. Javier Torres), "Veren häät" (2011, ohj. Cathy Marsten) sekä "Lumikuningatar" (2012, kor. Kenneth Greve).
Erika Turunen on saanut huomiota erityisesti nykytanssille suunnittelemistaan puvustuksista. Hän on työskennellyt päätyönsä ohella muun muassa Jorma Elon, Marilena Fontouran, Marjo Kuuselan, Kenneth Kvarnströmin, Susanna Leinosen, Kaari Martinin, Tero Saarisen, Javier Torresin ja Jorma Uotisen kanssa. Merkittävää kansainvälistä kiitosta ovat saaneet muun muassa Tero Saarinen Companyn teosten "HUNT" ja "Borrowed Light" puvustukset.
Hän on suunnitellut pukuja myös muun muassa Nederlands Dans Theaterille, Ballet de l´Opéra de Lyonille, Tanskan kuninkaalliselle baletille, Grand Theatre de Genevelle sekä Skånen Dans Theaterille ja Malmön sekä Göteborgin oopperalle. Vuonna 2007 Turunen vastasi Eurovision laulukilpailuiden väliaikanumeroiden ja kuuluttajien puvustuksesta.
Vuonna 2010 Turunen perusti yhdessä pukusuunnittelija ja lavastaja Pirjo Liiri-Majavan kanssa Helsinkiin Ateljee Hurman, jossa hän suunnittelee erilaisten produktioiden lisäksi tilaustöinä myös esiintymisasuja ja iltapukuja.
Painful Escape
Painful Escape on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Witherian toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Stay Heavy Records.
Vanishing Order
Vanishing Order on suomalaisen thrash metal -yhtyeen Witherian kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Violent Journey Records.
Tom Nyman (basisti)
Tom Nyman on suomalainen basisti. Nyman on soittanut Laika & The Cosmonautsissa. Nykyisin hän soittaa J. Karjalaisen yhtyeessä.
Vuonna 1993 Nyman oli perustamassa Hitsville IV -studiota Helsingin Pitäjänmäkeen.
Aulopit
Aulopit (Aulopidae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä ja lauhkeista vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Varhaisimmat auloppien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu myöhäiselle liitukaudelle. Nykyään heimo jaetaan lähteestä riippuen 1–3 sukuun ja 10–14 lajiin. Ruumiinrakenteeltaan aulopit ovat hoikkia ja pitkänomaisia kaloja. Tyypillisesti ne kasvavat noin 30–45 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suuret silmät ja suu, pitkähkö ja korkeahko selkäevä ja haarautunut pyrstöevä. Auloppilajeilla on rasvaevä. Heimon kaloilla eliintyy sukupuolidimorfiaa. Koiraiden evissä on keltaisia, punaisia tai oransseja täpliä ja ruumiissa voi olla tummia täpliä Myös koiraiden ja naaraiden rinta- ja vatsaevät eroavat muodoltaan.
Auloppilajeja tavataan Atlantista Välimeri mukaan luettuna sekä Tyynestämerestä. Ne ovat lämpimien ja lauhkeiden veien kaloja, jotka liikkuvat lähellä hiekkapohjia tai kivikkoisia riuttoja tyypillisesti noin 50–550 metrin syvyydessä satunnaisesti niitä tavataan aina 1 000 metrin syvyyteen asti. Auloppien ravintoa ovat kalat ja äyriäiset, kuten katkaravut.