hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cumières-le-Mort-Homme
Cumières-le-Mort-Homme on kunta Meusen departementissa Lorrainen hallintoalueella Ranskassa. Kunta kuuluu Verdunin arrondissementtiin ja Charny-sur-Meusen kantoniin. Kunnassa ei ollut yhtään asukasta vuoden 2006 väestönlaskennassa. Cumières-le-Mort-Hommen pinta-ala on 6,11 neliökilometriä.
Kunnasta on matkaa Chattancourtiin 1,9 kilometriä, Marreen 2,9 km, Forges-sur-Meuseen 3,4 km, Champneuvilleen 3,5 km, Regnéville-sur-Meuseen 4 km, Béthincourtiin 4,1 km ja Samogneuxiin 5 km. Ranskan pääkaupunkiin Pariisiin on matkaa 218 kilometriä.
Kunta tuhoutui 21. helmikuuta–19. joulukuuta 1916 käydyssä ensimmäiseen maailmansotaan kuuluvassa Verdunin taistelussa, eikä sitä koskaan jälleenrakennettu. Samassa taistelussa tuhoutuivat myös läheiset Beaumont-en-Verdunoisin, Bezonvauxin, Fleury-devant-Douaumontin, Haumont-près-Samogneuxin, Louvemont-Côte-du-Poivren, Douaumontin, Ornesin ja Vaux-devant-Damloupin kunnat, joista ainoastaan kolme jälkimmäisinä mainittua ovat nykyisin asutettuja.
Cumières-le-Mort-Hommen väkiluvun kehitys vuodesta 1803 vuoteen 1913 sekä vuodesta 1968 vuoteen 2006:
Evon harjoitusalue
Suomen pelastusalan keskusjärjestön ja Suomen puolustusvoimien harjoitusalue on Padasjoella sijaitseva harjoitusalue. Alueella on sekä sotilaallisia että siviilikriisinhallintaan, palo- ja pelastustoimeen liittyviä harjoitusalueita.
Alueen ampumarata koostuu useasta osasta: Telhonjärven lounaispuolella, Vähä-Hervon itäpuolella ja Iso-Hervon koillispuolella sijaitsee puolustusvoimien 150 metrin ampumarata, jossa voidaan ampua rynnäkkökiväärillä.
Samalla alueella on myös muita kuin sotilasammuntoihin liittyviä ratoja Hälvälän ampumaradan tapaan, kuten Padasjoen Riistanhoitoyhdistyksen hirviampumarata metsästystutkintoa varten sekä Padasjoen reserviyhdistyksen pistoolirata ja sovelletun reserviläisammunnan rata
Ampumarasta etelään Iso-Taruksen itäpuolella ja Vähä-Taruksen koillispuolella sekä Kaakonlammin eteläpuolella on leiri- ja harjoitusalue, jota käyttävät muuhun kuin ammuntaan maanpuolustuskoulutusyhdistys sekä reserviupseeri- ja muut reserviläisyhdistykset.
Alueella on kaksi tielaitoksen lahjoittamaa majoitusparakkia (suurehko tupa Hauho ja pienehkö tupa Kouvola, neljä viiden hengen huonetta), yksi varastoparakki, kaksi kuuden hengen saunaa sekä lisäksi puolustusvoimien joukkuesauna. Aluetta käyttävät mm. maanpuolustuskoulutusyhdistys, Tapiolan Reserviupseerien ja Espoon Reserviläisten talvi- ja kesäpäivien järjestäjät.
Kolmas harjoitusalue on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön (SPEK) leiri- ja kurssikeskus Palotarus, joka sijaitsee Vähä-Taruksen lounaispuolella, Iso-Taruksen länsirannalla ja Iso-Hervon koillispuolella. Aluetta käytetään sopimuspalokuntien (aikaisemmalta nimeltään vapaapalokunnat) harjoitusalueena.
Alue on parhaiten varusteltu kolmesta harjoitusalueesta. Siellä on yksitoista majoitusmökkiä ("Tavi, Kuikka, Haapana, Viklo, Liro, Kuovi, Kivitasku, Satakieli, Peukaloinen, Kiuru ja Punarinta"), kaksi saunaa ("Metso ja Teeri"), ruokala ("Kuhankeittäjä"), ruokailukatos ("Käki"), tarjoilukatos ("Kottarainen"), grillikatos ("Käenpiika"), luentosali ("Käpytikka") ja hallintorakennus ("Palokärki").
Aluetta käytetään alkusammutuksen harjoitusalueena, mutta myös yleisluontoisena kurssikeskuksena, jota voidaan sopimuspalokuntien lisäksi tarjota myös yrityksille.
Aprilia AF1
Aprilia AF1 on Aprilian vuosina 1989-1991 valmistama kevytmoottoripyörä.
Aprilia AF1 -mallisto syntyi vuonna 1989 kun markkinoille tuli Aprilia Replica AF1, pyörässä on tehoa 32hv ja Rotax 123 -moottori. Vuonna 1991 malli korvattiin Futuralla, jossa uusittiin koko ulkomuoto, mutta ei konetta. Jo vuonna 1992 Aprilia korjasi taas Futuran puutteita ja ulkomuotoa Sport Pro -mallistolla jossa olikin jo paranneltu malli 123 -koneesta ja siitä irtosikin hulpeat 35hv. Myös ulkomuotoa muutettiin lähinnä takapään osalta. Sport Prohon sitten päättyikin AF1 malliston valmistus, jonka tilalle tuli Aprilia rs.
Bertil Tallberg
Bertil Tallberg (17. syyskuuta 1883 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 20. huhtikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos, liikkeenjohtaja, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.
Purjehtijasukuun syntynyt Tallberg kuului suomalaisen Lucky Girl -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan pronssia Tukholman kesäolympialaisissa 1912.. Hänen Gunnar-veljensä kuului samaan miehistöön.
Tallbergin isän, kauppaneuvos Julius Tallbergin kuoltua hän ja Gunnar-veli ottivat hoitaakseen Ab Julius Tallberg Oy:n. Aluksi Tallberg hoiti liikkeen kauppatoimintaa ja rauta- ja rakennustarvikekauppaa, mutta Gunnarin siirryttyä syrjään terveydellisistä syistä hänet nimettiin liikkeen toimitusjohtajaksi vuonna 1929. Sota-aika lähivuosien rajoitteineen vaikeutti yhtiön toimintaa. Tallberg nimettiin kauppaneuvokseksi vuonna 1936. Hän siirtyi syrjään toimitusjohtajan paikalta vuonna 1949, 65-vuotiaana, mutta toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana aina vuoteen 1963 ja kuolemaansa asti. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä.
Tallbergin ja hänen puolisonsa Greta Helena Stråhlen poika, arkkitehtiylioppilas ja reservin kornetti Georg Bertil Tallberg (s. 1917) menehtyi talvisodassa Äyräpäässä maaliskuussa 1940 saamiinsa vammoihin.
KTM SX
KTM SX on motocross-moottoripyörä, jota valmistaa itävaltalainen KTM. SX-mallisto jakautuu 2- ja 4-tahtisiin pyöriin, vaihtelevilla moottorin kuutiotilavuuksilla. Tästä syystä SX-nimike on vain kaksitahtisilla kun nelitahtisille on luotu nimike SX-F, jossa F merkitsee nelitahtimoottoria(tulee englannin sanasta four, eli neljä).
Kruunupyyn vaakuna
Kruunupyyn kunnanvaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kruunattu apilaristi, jonka alasakara muodostaa kaateisen aurankärjen, kaikki kultaa”, ja se vahvistettiin käyttöön 14. kesäkuuta 1974. Vaakuna on saanut aiheensa 1969 Kruunupyyn kuntaliitokseen osallistuneiden kuntien vanhoista vaakunoista: aurankärki on peräisin Alavetelin, apilaristi Teerijärven ja kruunu Kruunupyyn vaakunasta.
Alkuperäinen Kruunupyylle 15. helmikuuta 1955 vahvistettu vaakuna oli myös Gustaf von Numersin suunnittelema. Vaakuna perustuu vanhaan pitäjänsinettiin vuodelta 1607, jolloin Kaarle IX antoi pitäjän perustamista koskevan kuulutuksen. Sinetin aihe – kuten pitäjän nimenkin – on aiemmin samana vuonna tapahtuneet Kaarlen kruunajaiset. Kruunu teki vaakunasta puhuvan. Vaakunan selitys oli ”kultakentässä punainen hirsi, jossa kultakruunu”, se muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi sen jälkeen, kun uusi vaakuna vahvistettiin käyttöön.
Aigiale
Aigiale () tai Aigialeia () oli kreikkalaisessa mytologiassa Argoksen kuninkaan Diomedeen puoliso ja Adrastoksen tytär.
Palattuaan takaisin Troijan sodasta kuningas huomasi kuningattaren elävän aviorikoksessa Kometeen kanssa. Kun Aigiale yritti myrkyttää miehensä, tämä pakeni Etelä-Italiaan Apulian kaupunkiin. Uskottomuuden kerrotaan olleen Nauplioksen syytä, joka oli ajanut Aigialen rikokseen valheellisilla väitteillään siitä, että Diomedes olisi palaamassa takaisin sodasta mukanaan troijalainen rakastajatar. Tämän version mukaan Aigiale olisi karkottanut Diomedeen Argoksesta. Diomedes itse uskoi syynä onnettomuuteen olevan Afroditen vihan, jonka hän oli saanut päälleen haavoitettuaan tätä taistelujen aikana.
Virmajärvi (Savitaipale)
Virmajärvi on järvi ja sen rantamilla sijaitseva kylä Savitaipaleella Etelä-Karjalassa. Järven pinta-ala on 10,57 km², ja se on pinta-alaltaan Suomen 296. suurin järvi. Vedenpinnan korkeustaso on 90,2 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven suurin syvyys on 28 metriä. Virmajärven kylästä tunnetaan kirjallinen maininta jo vuodelta 1543 ("Wirmaierffi"). Nimen etymologiasta ei ole selvyyttä.
Virmajärvi laskee läntisimmästä lahdestaan lähtevän, muutaman kilometrin pituisen Virmajoen kautta Mäntyharjun Korpijärvestä alkavaan vesireittiin, joka edelleen laskee Savitaipaleella Kuolimon kautta Saimaaseen. Järvessä on yli 20 saarta tai luotoa sekä useita niemiä, jotka jakavat sen pieniksi seliksi. Virmajärveä rajaa etelässä sisempi Salpausselkä. Järven eteläpäässä sijaitsee Heituinlahden kylä. 1800-luvun lopulla Virmajärven vedenpintaa laskettiin yli metri ympäröivän viljelysmaan lisäämiseksi, mistä järven ekologia ei kuitenkaan sen syvyyden ja runsasvetisyyden vuoksi juurikaan kärsinyt.
Dan Bain
Donald Henderson ”Dan” Bain (14. helmikuuta 1874 – 15. elokuuta 1962) oli kanadalainen urheilija ja liikemies. Bain oli todella monipuolinen urheilija ja kilpaili niin jääkiekossa, rullaluistelussa, voimistelussa, taitoluistelussa, golfissa kuin ammunnassakin. Kenties parhaiten hänet muistetaan jääkiekkoilijana voittamiensa kahden Stanley Cupin ansiosta, jotka hän saavutti Winnipeg Victoriasin riveissä 1896 ja 1901.
Hänen lyhyt mutta intensiivinen kiekkouransa alkoi kaudella 1894/95 ja päättyi kaudella 1901/02. National Hockey League ei tuolloin ollut vielä olemassa, vaan kanadalaista huippukiekkoa pelattiin alueellisissa sarjoissa. Bainin winnipegiläisjoukkue pelasi Manitoba Hockey Leaguessa.
Hänen saldokseen kaikkiaan 27 ottelussa muodostui 73 tehopistettä,jotka kertyivät 66 maalista ja 7 syötöstä. Play off -otteluissa hän esiintyi 11 kertaa ja jäi syötöittä, mutta teki pudotuspeleissä sen sijaan 10 maalia.
M/S Pallas
M/S Pallas on 1909 Kailan Höyrysaha Oy:lle rakennettu höyryhinaaja, alkujaan S/S Puuha. 1911 aluksen omistajaksi tuli Kailaniemen Puutavaraliike Oy, 1915 Pyhäniemen Pyörätehdas Oy ja 1918 Pyörä- ja Puuteollisuus Oy. 1920-luvulla aluksen omisti Oy Hinaaja ja 1925 Oy Pallas Ab.
Aluksen miehistö koostui kuudesta henkilöstä ja alun perin sitä käytettiin kahden proomun hinaamiseen Kärkisistä Vesijärveä pitkin Lahteen.
Paimensaari
Paimensaari on saari Kuolimojärvessä Savitaipaleella ja 2000-luvun alussa rakennettu Savitaipaleen kirkonkylän osa. Saari oli ennen luonnontilainen, pinnanmuodostukseltaan ja kasvillisuudeltaan kaunis alue. Se on noin kaksi kilometriä pitkä ja keskimäärin puoli kilometriä leveä, ja tie sinne kaartaa Savitaipaleen vanhan hautausmaan ja Hakamäen luonnonsuojelualueen taitse. Matkaa Savitaipaleen kirkolta on kilometrin verran.
Saaressa oli ennestään 7–8 kesäasumusta ja pari venäläisten ennen ensimmäistä maailmansotaa rakentamaa huvilaa. Vuosisadan alkupuolella saaressa paimennettiin pappilan karjaa, mistä saari sai nimensäkin. Sotien muistona siellä on vielä nähtävissä juoksuhaudanpohjia. Toisen maailmansodan aikana kaukopartiomiehillä oli siellä sijaitsevassa kanttorilassa rintamantakainen tukipiste.
Vuodesta 1935 Paimensaaressa alkoi viettää kesiään viipurilaissyntyinen taidemaalari Väinö Rautio, joka rakensi sinne vuonna 1948 ateljeen, missä vuodesta 1970 järjesti kesänäyttelyitä poikansa taiteilija Matti J. Raution kanssa. Väinö Raution kuoltua näyttelyperinnettä jatkoi viimeksi mainittu puolisonsa taidegraafikko Eeva Jokipellon kanssa kaikkiaan 36 vuoden ajan. Näyttelyissä vieraili kymmeniä taiteilijoita eri puolilta Suomea ja ulkomailtakin.
Tv1 (höyryveturi)
Tv1 (K3 vuoteen 1942 saakka), kutsumanimeltä "”Jumbo”" oli Valtionrautateiden vuodesta 1917 alkaen 1970-luvulle saakka käyttämä väliraskas höyryveturi. Vetureita valmistettiin vuosina 1917–1945 kaikkiaan 142 kappaletta.
Useimmat veturit valmisti Tampella, mutta myös toinen tamperelainen veturinvalmistaja Lokomo sai tehdäkseen 25 veturia, ja 1920-luvulla tilattiin saksalaiselta Hanomagilta ja ruotsalaiselta Nohabilta 10 kpl kummaltakin.
Tv1:llä oli ominaisuuksiensa ja suuren lukumääränsä vuoksi merkittävä rooli raskaassa tavaraliikenteessä 1920-luvulta aina 1940-luvun lopulle. Vielä raskaammat Tr1- ja Tr2-veturit syrjäyttivät Tv1-vetureita pääradoilta, mutta koko sarja pysyi tehokkaassa käytössä 1960-luvulle saakka kunnes Dv15-, Dv16- ja Dv12-dieselveturit nopeasti korvasivat ne. Noin sata vanhinta veturia hylättiin vuoteen 1969 mennessä ja loput vuonna 1977. Niidenkin käyttö oli tosin loppunut useita vuosia aikaisemmin. Neljä yksilöä on säilynyt. Niistä numero 933 (Tampella 1938) Toijalan veturimuseossa on varustimiltaan täydellinen, ulkonäöltään autenttisessa kunnossa ja syyskuusta 2013 lähtien jälleen myös käyttökunnossa.
Tv1:n pyöräjärjestys on 1’D, eli siinä on yksi johtoakseli ja neljä yhteenkytkettyä vetoakselia. Kansainvälisesti tällaisella pyöräjärjestyksellä varustetusta veturista käytetään nimitystä "Consolidation", ja amerikkalaisen tavan mukaan pyöräjärjestys merkitään 2-8-0. Lisäksi veturiin kuuluu 3-akselinen tenderi, jossa on 16 m vesisäiliö ja polttoainetila 5 tonnille kivihiiliä tai 13 m polttopuita. Veturin massa ilman tenderiä on 61,5 tonnia, josta 52,4 tonnia vetopyörillä. Tenderin kanssa kokonaismassa on 97,5 tonnia ja kokonaispituus 17,8 metriä.
Tv1:ssä on levykehys, jota voidaan pitää vanhahtavana piirteenä, sillä kaikki myöhemmät VR:n höyryveturisarjat suunniteltiin käyttäen kankikehystä. Koska äärimmäisten vetävien akselien välimatka (pyörästön pituus) on suuri, pyörästön mukautumista kaarteisiin parannettiin kytkemällä johtoakseli ja ensimmäinen vetoakseli ns. Kraussin teliksi. Kattilan työpaine oli 11,8 baaria (12 kp/cm), mutta 1938 ja sen jälkeen rakennetut 35 veturia varustettiin 12,8 baarin (13 kp/cm) kattilalla. Adheesiolla 0,2 (vetopyörien ja kiskon välinen kitkakerroin) Tv1:n vetovoimaksi liikkeelle lähdössä voidaan laskea 103 kN (10,5 Mp).
Kattila voitiin suhteellisen pienin muutoksin varustaa polttamaan joko kivihiiltä tai puuta. Polttoaineen laadulla ei sinänsä ollut vaikutusta höyrykoneen suurimpaan lyhytaikaiseen konetehoon eikä vetovoimaan liikkeellelähdössä. Kivihiiltä poltettaessa kattilan höyryntuotto (kattilateho) oli kuitenkin suurempi. Tämän vuoksi hiiltä polttava veturi pystyi junan nopeuden noustessa pitämään yllä suurempaa vetovoimaa ilman että kattilan paine olisi alkanut laskea. Näin hiiltä polttava Tv1-veturi kehitti 845 kilowatin (1 150 hv) jatkuvasti ylläpidettävissä olevan indikoidun tehon 55 kilometrin tuntinopeudella ja puuta polttava 625 kilowattia (850 hv) nopeudella 45 km/h. Veturille määrätty suurin nopeus oli 60 km/h. Se perustui (kuten höyryvetureilla yleensäkin) taloudellisuusnäkökohtiin eikä ollut veturin suurin mahdollinen nopeus.
ABC-valtiot
ABC-valtiot on yhteisnimitys, jota joskus käytetään kolmesta Etelä-Amerikan valtiosta: Argentiinasta, Brasiliasta ja Chilestä. Nämä kolme maata ovat taloudeltaan maanosansa vahvimmat valtiot ja ne tekevätkin keskenään yhteistyötä monissa kehitys- ja aluekysymyksissä.
ABC-valtiot esiintyi käsitteenä ensimmäisen kerran 20. toukokuuta 1914, kun maat tapasivat Kanadassa Meksikon ja Yhdysvaltojen tulehtuneiden välien takia. Vuonna 1915 kolmen maan välille laadittiin sopimus, jolla oli tarkoitus vastustaa Yhdysvaltojen vaikutusvaltaa alueella. Vuonna 1942 ABC-maat olivat yhdessä Yhdysvaltojen kanssa merkittävässä asemassa ratkaisemassa Perun ja Ecuadorin välistä sotaa.
Free State Stadium
Free State Stadium (myös Vodacom Park) on vuonna 1952 avattu urheilustadion, joka sijaitsee Etelä-Afrikan keskiosan suurimmassa kaupungissa, Bloemfonteininissa. Stadion on uudelleenrakennettu vuonna 1995 ja se sijaitsee 1400 metrin korkeudella merenpinnasta.
Stadion on rugby unionin ja jalkapallon käytössä, ja toimii kaupungin kahden suositun urheilujoukkueen kotikenttänä. Stadionia käyttävät Bloemfonteinin kelttiläisen jalkapallon joukkue sekä Free State Cheetah-rugbyjoukkue. Stadionin katsojakapasiteetti on 45 000 katsojaa.
Stadion on yksi Etelä-Afrikan jalkapallon MM-kisojen stadioneista.
Free State Stadiumille tehtiin MM-kisoja varten useita korjaustöitä. Stadionin toiseen kerrokseen tehtiin lisää katsojapaikkoja joidenka myötä stadionin katsojakapasiteetti nousi 45 000 katsojaan. Stadionille uusittiin samalla myös uudet valot, sisääntuloportit, uusi tulostaulu sekä äänentoistojärjestelmä.
Free State Stadium isännöi MM-kisoissa viittä alkulohkon ottelua sekä yhtä toisen kierroksen ottelua.
Albert Rosenholm
Albert William Rosenholm () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa pioneerijoukoissa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan komppanianpäällikkönä.
Rosenholmin vanhemmat olivat työnjohtaja Konrad Rosenholm ja Charlotta Klindt. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Elin Dagmar Liljan kanssa. Hän kävi viidennen luokan Karjaan ruotsalaista yhteiskoulua ja suoritti yksityisesti yhdeksännen luokan Nya svenska läroverket i Helsingfors-nimisessä oppilaitoksessa vuonna 1924. Hän suoritti Suojeluskuntain sotilashallinnollisen kurssin ensimmäisen jakson vuonna 1934 ja toisen jakson vuonna 1935.
Rosenholm työskenteli laivoissa konemestarina ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 23. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Rosenholm siirrettiin pataljoonan rintamalta paluun jälkeen 10. heinäkuuta 1917 alkaen pataljoonan 1. konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi).
Rosenholm komennettiin Saksasta Suomeen 2. joulukuuta 1917, jonne hän saapui 8. joulukuuta 1917 aselaiva S/S Equityn toisella retkellä. Aspuskäriin Merikarvialle. Merikarvialta hän matkusti Vaasaan. mistä hänet komennettiin kouluttamaan Vöyrin, Oravaisten ja Maksamaan suojeluskuntajoukkoja. Tehtävät täytettyään hänet komennettiin sen jälkeen 18. tammikuuta 1918 alkaen päälliköksi Vöyrin pataljoonan konekiväärikomppaniaan (pataljoona oli muodostettu Vöyrin koulun komppanioista)) . Rosenholm osallistui komppanianpäällikkönä venäläisten aseistariisumiseen Ylistarossa ja Raahessa sekä sisällissodan taisteluihin Oulussa, Vaskivedellä, Kurussa, Teiskossa, Messukylässä, Sorilassa ja Lapinniemessä sekä Tampereella.
Rosenholm palveli sisällissodan jälkeen edelleen Vöyrin sotakoulun konekiväärikomppanian päällikkönä, mistä tehtävästä hänet siirrettiin 22. heinäkuuta 1918 alkaen Vaasan konekivääriaseseppäkoulun opetusupseeriksi. Aseseppäkoulusta hänet siirrettiin 17. maaliskuuta 1919 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Jääkäriprikaatin polkupyöräosastoon, josta hänet siirrettiin edelleen 1. toukokuuta 1919 Keski-Suomen rykmenttiin. Keski-Suomen rykmentistä hänet tosin komennettiin välittömästi edelleen päälliköksi Terijoen rajavartiopataljoonan 3. komppaniaan. Terijoelta hän palasi takaisin Keski-Suomen rykmenttiin 11. heinäkuuta 1919, missä hänet sijoitettiin rykmentin aseupseeriksi ja 1. tammikuuta 1920 alkaen 1. konekiväärikomppanian päälliköksi ja 25. tammikuuta 1925 uudelleen rykmentin aseupseeriks1. Rosenholm erosi armeijasta 2. helmikuuta 1926 ja astui suojeluskuntajärjestön palvelukseen 1. maaliskuuta 1926 ja hänet sijoitettiin Suojeluskuntain päällystökoulun talouspäälliköksi ja adjutantiksi ja toimi tehtävissä aina kuolemaansa saakka. Hänet haudattiin Helsingin Hietaniemen hautausmaalle.
We Don’t Wanna Put In
We Don’t Wanna Put In on Stephane & 3G:n esittämä laulu, joka valittiin Georgian edustuskappaleeksi Eurovision laulukilpailuun 2009. Stephane & 3G voitti 18. helmikuuta 2009 maansa euroviisukarsinnat, mutta myöhemmin Euroopan yleisradiounioni ilmoitti laulun rikkoneen Eurovision laulukilpailun sääntöjä, sillä sen katsottiin piikittelevän Venäjän silloista pääministeriä Vladimir Putinia. EBU pyysi Georgiaa muuttamaan laulun sanoitusta tai vaihtamaan edustajaa, mutta Georgia ei tähän suostunut, vaan vetäytyi kisasta pois.
Viron tanssijuhlat
Viron tanssijuhlia (yks. "tantsupidu", mon. "tantsupeod") pidetään yhdessä Viron laulujuhlien kanssa joka viides vuosi. Yhdessä ne ovat suurin ja merkittävin virolainen kulttuuritapahtuma. Vuonna 2009 laulujuhlat järjestettiin 25. kerran ja tanssijuhlat 18. kerran. Tanssijuhlien historia alkaa vuoden 1934 voimistelujuhlista.
Tanssijuhlat pidetään Kalevin stadionilla. Osallistujia on Viron lisäksi kaikista naapurimaista. Tanssijuhlien osanottajien määrä on 7 - 10 tuhatta tanssijaa. Tapahtumat järjestää Viron Laulu- ja Tanssijuhlat Säätiö.
Vuoden 2009 tanssijuhlien (2.-5. heinäkuuta) teemana oli meri. Tanssikonsertteja Kalevin stadionilla oli kolme, lisäksi tanssijat osallistuivat suureen kulkueeseen, joka päättyi Tallinnan laululavalle.
Valtakunnallisiin tapahtumiin lisäksi järjestetään alueellisia kansanperinnettä juhlia. Vuodesta 1962 järjestetään neljän vuoden välein koululaisten juhlat. Seuraava koululaisten laulu- ja tanssijuhla järjestetään Tallinnassa 2011 1-3. heinäkuuta yhdessä muiden EU kulttuuripääkaupungin tapahtumiin. 2006 ja 2010 järjestettiin Rakveressa valtakunnalliset miesten ja 2011 Jõgevalla valtakunnallinen naisten tanssijuhlat.
Vuonna 2000 Helsingin olympiastadionilla ja 2005 Tartossa pidettiin Suomen ja Viron yhteiset tanssipidot.
Tanssipidot järjestettiin seuraavan kerran Tampereen stadionilla Ratinassa. Tanssipidot 2012 Tampere -tapahtuman Velisinfonia-tanssiteokseen osallistui 4500 ihmistä Virosta ja Suomesta. Raikkaan ja energisen teoksen teemoina olivat mm. veljeys, meri, rakastuminen ja intohimo. ”Velisinfonian” keskiössä oli kahden nuoren miehen tarina, mutta mitäpä olisivat miehet ilman ihania naisia ja suomalaisuus ilman tangoa ja saunaa. Tanssiteoksen ohjauksesta ja konseptista vastasivat Petri Kauppinen, Kalev Järvela ja työryhmä. Tanssipitoja Tampereella vietettiin 13.-17.6.2012 ja Velisinfonia esitettiin Tampereen Stadionilla 17.6.2012 klo 13.00.
Kalevin stadion
Kalevin stadion () on urheilustadion Tallinnassa. Se valmistui vuonna 1955. Stadionin alkuperäinen nimi on "Komsomoli staadion". Kalevin stadion on maan tärkeimpiä jalkapallokenttiä. Se toimii JK Tallinna Kalev -seuran kotikenttäna.
Stadioni on myös joka viides vuosi järjestettävien Viron tanssijuhlien pitopaikka. Siellä järjestetään myös muun muassa suuria voimisteluesityksiä ja koiranäyttelyitä.
Samanniminen stadion toimi Tallinnassa jo 1900-luvun alkupuolella. Se oli muun muassa Viron jalkapallomaajoukkueen kotikenttänä joissakin otteluissa 1920–1930 -luvuilla.
Opettaja.tv
Opettaja.tv oli Internetiä ja tv:tä hyödyntävä palvelukokonaisuus opettajille ja kasvatusalan ammattilaisille. Opettaja.tv tarjosi sisältöjä, jotka liittyvät opettajien päivittäiseen työhön, itsensä ammatilliseen kehittämiseen sekä vuoropuheluun muiden opettajien kanssa. Yle on tehnyt Opettaja.tv:tä yhteistyössä opetushallituksen kanssa.
Oppitunneille ja opettajien ammatilliseen kehittymiseen suunnatut tv-ohjelmat poistuivat Yle Teeman ohjelmistosta vuoden 2012 alussa, jolloin Yle uudisti ohjelmistoaan ja siirsi resursseja verkkoon. Kaikki Opettaja.tv:n ohjelmat, joihin on nettioikeudet, ovat kuitenkin nähtävissä Opettaja.tv:n verkkopalvelussa ja oppimisen verkkopalvelussa. Televisio-ohjelmista osa on tarkoitettu katsottavaksi oppilaiden kanssa, osa taas on suunnattu opettajille ja muille kasvattajille ammatillisen kehittymisen tueksi.
Opettaja.tv:n verkkopalvelu tarjosi oppimateriaalia, työkaluja, vertaistukea sekä maksutonta täydennyskoulutusta. Täydennyskoulutuskurssit ovat pohjautuneet Opettaja.tv:n ohjelmiin, ja koulutuksen sisällöistä ovat vastanneet viralliset täydennyskoulutuskeskukset. Opiskelu on ollut yhteisöllistä verkko-opiskelua.
Opettaja.tv:n verkkopalvelun korvasi vuoden 2013 alussa avattu uusi oppimisen verkkopalvelu. Palvelun kohderyhmiä ovat koululaiset, opettajat ja aikuisopiskelijat – erityisesti kieltenopiskelijat. Kaikki Opettaja.tv:n aikaa kestävät ja käyttökelpoiset materiaalit siirretään uuteen palveluun, jossa ne ovat edelleen käytettävissä opetukseen ja oppimiseen.
Yle aloitti radion opetusohjelmat 1920-luvulla. Vuonna 1963 aloittanut Koulu-tv tuli osaksi Opettaja.tv:n palvelukokonaisuutta. Opettaja.tv:n televisio-ohjelmien tuotanto käynnistyi syksyllä 2006 ja verkkopalvelu avattiin keväällä 2007.
Opettaja.tv:n edeltäjä oli vuosina 2001-2006 toiminut Opinportti ja sen alainen Kouluportti-verkkopalvelu. Keväällä 2004 Opinportissa julkaistiin Suomen suurin video- ja audioklippejä sekä verkkotehtäviä sisältävä oppimisaihiopankki. Opettaja.tv:n oppimateriaalihaussa on mukana tuhansia videoita, ääniklippejä ja tehtäviä. Tuntityökalun avulla materiaaleista voi koostaa esityksiä oppitunneille. Opettajat ovat voineet jakaa koostamansa esitykset muiden opettajien kanssa.
Cameron Cartio
Cameron Cartio (; s. 9. huhtikuuta 1978 Teheran) on iranilaissyntyinen laulaja. Hän muutti lapsena Espanjaan, josta siirtyi pian nykyiseen kotimaahansa Ruotsiin. Hän osallistui vuoden 2005 Melodifestivaleniin hitillään "Roma". Hänen muiden tunnettujen kappaleidensa joukossa ovat "Ni Na Nay" ja "Henna". Jälkimmäisessä Cartio teki yhteistyötä Khaledin kanssa.
Cartio julkaisi debyyttialbuminsa ("Borderless") vuonna 2006.
Koiranelämää
Koiranelämää on Thomas Brezinan Seitsemän tassua ja Penny -kirjasarjan ensimmäinen. Kirja käsittelee Pennyn, ja tämän koirien, pienen temppelikoira Millin ja elokuvatähti Robinin elämää ja seikkailuja. Millin oli joku heittänyt ulos liikkuvasta autosta, ja Robinin kouluttaja-emäntä oli halvaantunut vakavasti kuvauksissa, joten Robin oli jäänyt Pennyn luokse.
Crustit
Crustit ovat eräs punkin pohjalta kehittynyt alakulttuuri. Ennen crust punk -aikaa termi saattoi tarkoittaa street-punkkaria tai talonvaltaajaa. Termiä käytettiin Britanniassa 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa.. Myöhemmin se kansainvälistyi. Crustin tunnistaa hoitamattomasta ulkonäöstä. Termi yhdistetään nykyään usein crust punkiin.
Tyypilliseen pukeutumistyyliin kuuluvat likaiset vaatteet, lävistykset, takkuinen ja sotkuinen tukka (rastatukka) ja luonnollinen hygienisyys. Crustit ovat tyypillisesti nuoria, asunnottomia ja työttömiä. Tatuoinnit ovat myös yleisiä.
Crustit määritellään yleensä löyhästi poliittisiksi, ja he voivat olla anarkisteja tai anarko-primitivistejä. Jätteet käytetään uudelleen, ja elanto kerätään roskalaatikoista. Monet crustit vaeltavat, elävät terveellisesti ja tekevät kausiluonteista työtä, kuten sadonkorjuuta.
Valtaosa Suomen punkskenestä 2010-luvulla kuuluu crust punk -kategoriaan.
Termi "crusti" tarkoittaa myös tietynlaista lävistystä.
Sanaa "crusti" voidaan käyttää myös Lidl-päivittäistavarakauppaketjun oman tuotemerkin sipseistä.
James Caird (vene)
James Caird oli 23 jalkaa (6,86 m) pitkä pelastusvene. Se oli yksi "Endurance"-laivan pelastusveneitä, ja sillä tutkimusmatkailija Ernest Shackleton ja viisi muuta retkikunnan jäsentä onnistuivat purjehtimaan 800 mailia (1300 km) Elefanttisaarelta Etelä-Georgian saarelle 24. huhtikuuta – 10. toukokuuta 1916. Pelastusvene sai nimensä tutkimusretkeä rahoittaneen James Cairdin mukaan.
Norjalaiset merimiehet ottivat veneen talteen ja nykyisin sitä säilytetään Dulwich Collegessa, Ernest Shackletonin vanhassa koulussa Lontoossa.
Alfred Olofsson
Alfred Olofsson () oli suomalainen suojeluskuntaupseeri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui myös länsirintaman taisteluihin saksalaisessa joukko-osastossa. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Ruotsalaisen prikaatin riveissä.
Olofssonin äiti oli ruotsalainen Kristina Pettersson. Olofsson kävi kansakoulun ja suoritti asevelvollisuutensa ja kävi aliupseerikoulun Ruotsin armeijan Väster­bottenin rykmen­tissä vuosina 1914–1916. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918.
Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 3. komppaniaan 21. elokuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Olofsson siirtyi jatkamaan palvelustaan 10. toukokuuta 1917 alkaen saksalaiseen joukko-osastoon (Fösilier-Regiment Königin Victoria von Schweden n:o 34) ja osallistui sen mukana taisteluihin Saksan länsirintamalla Saint-Quentinin seuduilla ja Flanderissa vuonna 1917 sekä Elsassissa talvella vuonna 1918.
Olofsson saapui Saksasta sisällissotaa käyvään Suomeen huhtikuussa vuonna 1918 ja liittyi sotamiehenä Ruotsalaiseen prikaatiin riveihin heti Tampereen valloituksen jälkeen. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja oli mukana Ruotsalaisen prikaatin etenemisessä Hämeenlinnaan.
Olofsson astui Suomen armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä Ruotsalaisen prikaatin hajotuksen jälkeen 27. heinäkuuta 1918. Hänet sijoitettiin Valkoisen kaartin rykmentin 7. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 8. huhtikuuta 1919 alkaen 2. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 10. heinäkuuta 1919. Olofsson työskenteli varastonhoitajana Medica Oy:n palveluksessa vuosina 1922 - 1939. Siviilitöidensä ohella hän toimi kouluttajana Helsingin suojeluskunnan Oldboys-rykmentissä, missä hän toimi vuodesta 1919 vuoteen 1930 saakka, jonka jälkeen hän toimi kaksi vuotta suojeluskunnan upseeri- ja viestiosaston ampumaupseerina. Olofsson toimi myöhemmin Helsingin suojeluskunnassa vielä talvi- ja jatkosodankin aikana.
Fylkesvei 91
Fylkesvei 91 tai Fylkesveg 91 (lyhennettynä Fv91; aiemmin "Riksvei 91" tai "Riksveg 91", lyhennettynä "Rv91") on tie, joka sijaitsee Tromssan läänissä, Pohjois-Norjassa. Tie kulkee Kaivuonossa sijaitsevan Olderdalenin ja Tromssan kunnassa sijaitsevan Fagernesin välillä. Tien pituus on 45,9 kilometriä, kun lauttavälejä ei lasketa mukaan.
Nefrostomia
Nefrostomia on munuaisen ja ihon väliin tehtävä avanne, jonka avulla virtsaa voidaan laskea suoraan virtsajärjestelmästä (munuaisaltaasta).
Nefrostomiaa käytetään tapauksissa, joissa virtsa karkailee munuaisista virtsanjohtimen läpi virtsarakkoon. Jos virtsa ei pääse virtaamaan ulos, virtsajärjestelmän sisäinen paine nousee ja munuaiset voivat vaurioitua.
Yleisin nefrostomiaa vaativa tukos on syöpä, varsinkin munasarjasyöpä ja paksusuolen syöpä. Nefrostomiaa voidaan myös tarvita pyonefroosin ja virtsakivitaudin hoitamiseen.
Nefrostomian suorittaa kirurgi tai interventionaalinen radiologi, ja se koostuu tavallisesti ihon läpäisevästä ja virtsatiessä sijaitsevasta katetrista. Nefrostomia suoritetaan ultraääniohjauksella, CT-fluoroskopialla tai valonvahvistimella. Imeytyvää puudutusta käytetään puuduttamaan alue, jonka neula läpäisee puhkaistakseen munuaisen.
Virtsa kerätään erilliseen pussiin, joka voidaan tyhjentää tarvittaessa.
BitLocker
BitLocker on kiintolevyn tai ulkoisen muistilaitteen salausohjelma, joka kuuluu Windows Vistan ja Windows 7:n Enterprise- ja Ultimate-versioihin sekä Windows 8:n Pro- ja Enterprise-versioihin. Windows 10:ssä se sisältyy edellä mainittujen lisäksi myös Education-versioon . Se kysyy asetettua salasanaa ennen tiedostojen avaamista. Salaamisen voi asettaa myös siten, että tiedostot aukeavat vain, kun tietty laite on kytketty tietokoneeseen. BitLocker-ohjelmaa voi käyttää myös Vistassa, sillä ohjelma siirtyy massamuistilaitteen mukana.
Gorgonopsia
Gorgonopsia on sukupuuttoon kuollut terapsidien alalahko, jonka edustajat olivat permikaudella eläneitä lihansyöjiä. Nimitys ”Gorgonopsia” tulee kreikkalaisen mytologian gorgoista.
Gorgonopsia ilmestyi keskisellä permikaudella. Lahkon ensimmäiset edustajat olivat korkeintaan koiran kokoisia, mutta kun Dinocephalia-alalahkon terapsidit hävisivät, Gorgonopsian edustajista tuli hallitsevia petoja. Permikauden loppuvaiheessa oli kehittynyt jo sarvikuonon kokoisia lihansyöjiä. Kaikki Gorgonopsian jäsenet kuolivat sukupuuttoon permikauden päättäneessä suuressa joukkosukupuutossa. Ne ovat Theriodontian pääkehityslinjoista ainoa, joka hävisi tuolloin kokonaisuudessaan.
Gorgonopsiaan kuuluneilla lajeilla oli monia nisäkäsmäisiä piirteitä, kuten esimerkiksi erilaistunut hampaisto, johon kuuluivat muun muassa sapelimaiset kulmahampaat. Suurin Gorgonopsian jäsen on "Inostrancevia", joka kasvoi suunnilleen nykyisen karhun kokoiseksi. Sillä oli 51–60 cm pitkä kallo ja 15 cm pitkät kulmahampaat.
Gorgonopsia luokitellaan Theriodontiaan yhdessä Therocephalian ja kynodonttien ("Cynodontia") kanssa, joihin myös nykyiset nisäkkäät kuuluvat.
Gebauer (2007):
Silja Borgarsdóttir Sandelin
Silja Borgarsdóttir Sandelin (s. 4. tammikuuta 1985 Helsinki) on suomenruotsalainen SM-tason käsipallopelaaja ja Ruotsalaisen kansanpuolueen poliitikko.
Sandelinilla on Suomen ja Islannin kansalaisuus. Äiti, filosofian maisteri Ann Sandelin, on toiminut Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmatoiminnan johtajana ja isä, Borgar Garðarsson, on näyttelijä.
Sandelin on valmistunut valtiotieteiden kandidaatiksi Åbo Akademissa ja on myös istunut Åbo Akademin hallituksessa. Hän on toiminut Åbo Akademis Studentkårin luottamustehtävissä useina vuosina, muun muassa puheenjohtajana.
Ylioppilaaksi hän valmistui vuonna 2003 Borgå Gymnasiumista. Hän on pelannut käsipalloa SM-sarjatasolla vuodesta 2002 ja Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2005. Hän on Helsingin kaupungin liikuntalautakunnan jäsen 2013–2016 ja hänet valittiin RKP:n Helsingin piirin varapuheenjohtajaksi vuonna 2012 .
Borgarsdóttir Sandelin on RKP:n ehdokas eduskuntavaaleissa 2015 Helsingin vaalipiirissä. Hän oli ehdokkaana myös europarlamenttivaaleissa 2014, äänimäärä oli 3 867. Hän oli myös ehdolla europarlamenttivaaleissa 2009, eduskuntavaaleissa 2011 ja kunnallisvaaleissa 2012. Hän toimi RKP:n nuorisojärjestön Svensk Ungdomin pääsihteerinä vuosina 2009–2012. Hän oli Nuorten Pohjoismaiden Neuvoston presidentti 2012.
Powerviolence
Powerviolence (joskus myös power violence) on raivokas ja epäsointuinen hardcore punkin alalaji. Powerviolence toimii läheisesti thrashcoren ja grindcoren kanssa.
Powerviolence-termi syntyi powerviolencen pioneerin, Man Is The Bastardin kappaleen nimestä "Hispanic Small Man Power (H.S.M.P.)". Lopullisen muodon powerviolencelle muodosti hardcore punk-yhtye Infest, joka sekoitti nuoren hardcore punkin elementtejä noiseen ja sludgeen ja otti vaikutteita yhtyeiltä Lärm ja Siege. Tyylilajin kehityksessä vaikuttivat merkittävästi 1990-luvun alulla yhtyeet Man Is The Bastard, Crossed Out, No Comment, Capitalist Casualties ja Manpig. Powerviolence-yhtyeet ottivat inspiraatiota yhtyeiltä Siege, Deep Wound, Cryptic Slaughter, Septic Death, Dirty Rotten Imbeciles ja aikaisemmalta Corrosion of Conformityltä. Nämä yhtyeet soittavat enemmän tai vähemmän crossover thrashia, thrash metallia ja/tai thrashcorea.
Spazz-yhtyeen vokalisti ja basisti Chris Dodgen levy-yhtiö Slap-a-Ham Records on keskittynyt vahvasti powerviolenceen. Levy-yhtiöllä ovat käyneet esimerkiksi yhtyeet Neanderthal, No Comment, Crossed Out, Infest ja Spazz. Levy-yhtiö Fiesta Grande järjesti powerviolence-festivaaleja vuosina 1992-2000. Spazzin rumpali Max Wardin levy-yhtiö 625 Thrashcore aloitti myös omat festivaalinsa, Super Sabado Gigantet. Vaikka powerviolence-festivaaleilla oli paljon thrashcore-yhtyeitä, myös thrash metal-yhtyeille löytyi omat tilansa.
Jón Arnór Stefánsson
Jón Arnór Stefánsson (s. 21. syyskuuta 1982, Reykjavik) on islantilainen koripalloilija, joka pelaa nykyisin CB Málagassa.
Jón pelasi juniorikoripalloa Artesia HS:ssa. Vuonna 2000 hän siirtyi ammattilaiseksi KR:iin, jossa hän voitti Islannin mestaruuden kaudella 2001–2002. Jónin ensimmäinen ammattilaisjoukkue Islannin ulkopuolella oli saksalainen TBB Trier. Hänen piti osallistua vuoden 2003 NBA:n varaustilaisuuteen, mutta hän vetäytyi viime hetkellä.
Kaudeksi 2003–2004 Jón liittyi Dallas Mavericksiin. NBA-ura ei kuitenkaan auennut ja hän lähti Dynamo Saint Petersburgiin, jossa hän voitti EuroCupin. Seuraavaksi kaudeksi hän meni Basket Napoliin ja yhden kauden jälkeen Pamesa Valenciaan. Helmikuussa 2007 Jón siirtyi Lottomatica Roomaan sopimuksella, jolla hän pelaisi seurassa kesään 2008 saakka. Lottomatican paidassa hän pelasi myös ensimmäistä kertaa urallaan Euroliigaa.
Kaudeksi 2008–2009 Jón liittyi takaisin KR:iin, mutta siirtyi kesken kauden Benetton Trevisoon. Kaudeksi 2009–2010 hän siirtyi espanjalaiseen CB Granadaan. Kesällä 2011 Jón siirtyi Basket Zaragozaan. ja kesällä 2014 CB Málagaan.
Tähkä-ärviä
Tähkä-ärviä ("Myriophyllum spicatum") on ärviäkasvien heimoon kuuluva vesikasvi. Se kasvaa noin 20–200 cm korkeaksi. Ärviät kasvavat vesistön pohjalla ja eivät tavallisesti kasva vedenpinnan yläpuolelle. Lehdet ovat kiehkuroina ja ne ovat kiinnittyneet kasvin varteen. Tähkä-ärviän kukat ovat pieniä, muutaman millimetrin leveitä. Kukat ovat punertavia ja ne sijaitsevat tähkänä kasvin varren yläpäässä. Tähkä-ärviää kasvaa järvissä, joissa sekä murtovedessä, tosin Suomessa tähkä-ärviää kasvaa lähinnä ainoastaan murtovedessä, mutta järvissä tavataan jonkin verran tähkä-ärviälle läheistä sukua olevaa kalvasärviää.
Syysmyrkkylilja
Syysmyrkkylilja eli alastonimpi ("Colchicum autumnale") on myrkkyliljakasvien heimoon kuuluva kasvilaji.
Syysmyrkkylilja kasvaa tavallisesti noin 5–30 cm korkeaksi kasviksi. Sen tyven luona olevat lehdet ovat leveänsuikeita, noin 15 cm:n pituisia ja muutaman sentin levyisiä. Kehälehtiä on kuusi kappaletta ja ne ovat yhtyneet tyveltä pitkähköksi putkeksi. Syksyisin, kukinta-aikaan syysmyrkkyliljan lehdet kuolevat pois ja jäljelle jää ainoastaan kukkavana.
Syysmyrkkyliljaa tavataan Keski-Euroopassa kosteilla niityillä, mutta Suomessa sitä kasvaa vain koristekasvina ja harvoin satunnaisena viljelykarkulaisena. Syysmyrkkylilja on myrkyllinen kasvi ja siitä voidaan eristää myrkyllistä kolkisiinia.
Julkaisuarkisto
Julkaisuarkisto () on vakiintunut yleistermiksi, jolla tarkoitetaan tieteellisten julkaisujen tallentamiseen ja avoimeen verkkojulkaisemiseen soveltuvaa teknistä järjestelmää ja sen ympärille rakennettuja palveluita. Teknisen kehitystyön ja ylläpitotyön lisäksi julkaisuarkiston olemassaolo edellyttää mm. aineistojen tallentamiseen, kokoelmien hallinnointiin ja asiakaspalveluun liittyvien prosessien ja palvelujen järjestämistä. Julkaisuarkistot voivat olla
joko organisaatio- tai tieteenalakohtaisia.
Vaikka julkaisuarkiston kaltaisia palveluita on ollut olemassa jo aiemmin, niiden rakentaminen ja toimintakonseptin muotoutuminen sai vauhtia kansainvälisen open access -liikkeen 2000-luvun alkuvuosina esittämien tavoitteiden myötä. Taustalla olivat tieteellisen julkaisemisen kustannuskriisi ja toiveet tieteellisten julkaisujen nykyistä vapaammasta saatavuudesta, joka tehostaisi sekä tutkijoiden että kansalaisten tiedonsaantia. Tätä päämäärää edistämään kehiteltiin ajatus tieteellisissä lehdissä julkaistujen artikkelien rinnakkaistallennuksesta. Alkuvaiheessa julkaisuarkistojen uskottiin rakentuvan tutkijoiden vapaaehtoisesti tekemän itsearkistoinnin myötä, mutta vähitellen havaittiin, että toiminnan yleistyminen edellyttää velvoittavampia ohjeita. Monet korkeakoulut ovat antaneet tutkijoilleen velvoitteen tallentaa tutkimusjulkaisunsa organisaation avoimeen julkaisuarkistoon. Käytännössä tallentamisen yleistyminen on kuitenkin edellyttänyt velvoitteiden lisäksi myös toimivien tukipalveluiden luomista.
Tieteellisten artikkelien lisäksi julkaisuarkistoihin on tallennettu mm. opinnäytteitä, sarjajulkaisuja, konferenssijulkaisuja, tutkimusdataa, digitoituja historiallisia aineistoja ja erilaisia kuva-aineistoja. Julkaisuarkistoilla on monissa korkeakouluissa ja tutkimuslaitoksissa yhteyksiä tutkimustietojärjestelmiin, joihin pyritään kokoamaan viitetiedot kaikista organisaation henkilökunnan tuottamista julkaisuista.
Kaikilla suomalaisilla korkeakouluilla ja monilla muilla organisaatioilla on julkaisuarkisto. Suurin osa julkaisuarkistoista sijaitsee Kansalliskirjaston keskitetysti ylläpitämässä infrastruktuurissa, mutta osa yliopistoista ylläpitää itsenäisesti omia palveluitaan.
Julkaisuarkistojen tarpeisiin on kehitetty useita avoimen lähdekoodin ohjelmistoja, joista tunnetuimpia ovat DSpace, EPrints, Invenio ja Fedora. DSpace on näistä maailmanlaajuisesti laajimmassa käytössä. Myös lähes kaikki suomalaiset julkaisuarkistot perustuvat siihen.
Mäkiapila
Mäkiapila ("Trifolium montanum", syn. "Amoria montana") on suuressa osassa Eurooppaa tavattava hernekasvien heimoon kuuluva apilalaji.
Monivuotinen mäkiapila kasvaa noin 20–50 cm korkeaksi. Kasvin varsi on pysty ja karvainen. Lehdet ovat kolmisormisia ja niiden lehdykät ovat suikeita tai suippoja, nirhalaitaisia ja alta karvaisia. Aluslehtien lehdykät ovat 3–7 cm pitkiä. Lehtien korvakkeet ovat pitkälti ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Pallomaiset ja pitkäperäiset kukinnot sijaitsevat varsien päissä ja niitä on usein kaksi yhdessä. Kukat ovat perällisiä ja väriltään aluksi kellanvalkoisia, kukinnan jälkeen kellanruskeita. Kukan verhiö on karvainen, kellanvalkoinen teriö tyveltä yhdislehtinen ja 7–9 mm pitkä. Mäkiapila kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa.
Mäkiapila muistuttaa Suomessa tavattavista muista apiloista eniten yleistä alsikeapilaa ("T. hybridum").
Mäkiapilaa tavataan Pohjois-Espanjasta läpi Keski- ja Itä-Euroopan Keski-Venäjälle saakka. Etelässä lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-Italiaan, Pohjois-Balkanille ja Kaukasukselle, pohjoisessa Baltiaan, Keski-Ruotsiin ja Etelä-Suomeen. Norjassa ja Tanskassa laji on harvinainen. Suomessa mäkiapila on Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa muinaistulokas. Samoilla alueilla lajia voi myös varmimmin tavata Suomessa, joskin harvinaisena. Muualla Suomessa laji satunnainen tulokaslaji, jota on harvakseltaan tavattu Kemin korkeudelle saakka. Viime vuosikymmeninä laji on suuresti harvinaistunut kaikkialla Suomessa. Se on muun muassa hävinnyt kokonaan Satakunnasta.
Mäkiapila kasvaa kuivilla kasvupaikoilla, kuten kallioilla, pientareilla ja kedoilla. Toisinaan sitä saattaa tavata tulokkaana satamissa ja rautateillä.
Dimetyyliallyylipyrofosfaatti
Dimetyyliallyylipyrofosfaatti (CHOP) on orgaaninen fosforiyhdiste, joka esiintyy kaikissa elämänmuodoissa. Se on tärkeä osa terpeenien synteesiä yhdessä isomeerinsä isopentenyylipyrofosfaatin kanssa.
Dimetyyliallyylipyrofosfaattia syntyy kahdella tavalla. Mevalonaattireitissä muodostuu ensin isopentenyylipyrofosfaattia, joka muunnetaan isopentenyylipyrofosfaatti-isomeraasin avulla dimetyyliallyylipyrofosfaatiksi. Dimetyyliallyylipyrofosfaatin ja isopentenyylipyrofosfaatin reagoidessa syntyy geranyylipyrofosfaattia, josta eliöt voivat muokata uusia terpeenejä.
Dimeyyliallyylipyrofosfaattia syntyy myös niin sanotulla ei-mevalonaattireitillä eli 1-deoksi-D-ksyluloosi-5-fosfaatti-reitillä. Siinä (E)-4-hydroksi-3-metyyli-but-2-enyylipyrofosfaatista muodostetaan dimetyyliallyylipyrofosfaattia ja isopentenyylipyrofosfaatin. Nämä kaksi reittiä ovat yhteydessä toisiinsa dimetyyliallyylipyrofosfaattimolekyylin kautta.
Jarmo Eskelinen (nyrkkeilijä)
Jarmo Johannes Eskelinen (s. 17. toukokuuta 1962 Kajaani) on suomalainen nyrkkeilijä. Hänen seuransa on Kajaanin Kuohu.
Eskelinen on edustanut Suomea kaksissa olympialaisissa: vuonna 1984 Los Angelesissa 54 kg:n sarjassa ja vuonna 1988 Soulissa 57 kg:n sarjassa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Eskelinen on saavuttanut kolme pronssimitalia: Tampereella 1981 (sarja 51 kg), Budapestissa 1985 (54 kg) sekä Torinossa 1987 (57 kg). Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden Bergenissä vuonna 1984 sekä seitsemän Suomen-mestaruutta vuosina 1981 sekä 1983–1988 sarjoissa 51–57 kg.
Jarmo Eskelinen toimii edelleen aktiivisesti nyrkkeilyn parissa valmentajana, muun muassa Suomen Nyrkkeilyliiton pohjoisen alueen valmentajakouluttajana, sekä myös lajin tuomaritehtävissä.
Dettifoss
Dettifoss on vesiputous Jökulsárgljúfurin kansallispuistossa Pohjois-Islannissa. Putous on Jökulsá á Fjöllum joessa, joka virtaa Vatnajökullista merelle. Putoukset ovat yli 100 metriä leveitä ja 44 metriä korkeita. Sen virtausmäärä on Euroopan vesiputouksista suurin sillä vettä virtaa 500 m/s. Dettifoss on myös sävelmä jonka Jón Leifs nimesi putousten mukaan. Elokuvassa Prometheus putous kuvaa esihistoriallista maailmaa.
Vuoden I-divisioonapelaaja (koripallo)
Vuoden I-divisioonapelaajan valitsevat vuosittain I-divisioonajoukkueiden päävalmentajat ja kapteenit.
Erilaisuus
Erilaisuus on tamperelaisten kulttuurintutkijoiden Mikko Lehtosen ja Olli Löytyn toimittama artikkelivalikoima, jonka on kustantanut Vastapaino vuonna 2003. Artikkeleissa käsitellään erilaisuutta ja monikulttuurisuutta.
Esipuheessa kirjan toimittajat toteavat, että mitkään kulttuurit eivät ole ”puhtaita” vaan ne ovat syntyneet vuorovaikutuksessa toisten kulttuurien kanssa. Kaikki kulttuurit ovat tässä mielessä ”monikulttuureja”. Monikulttuurisuuspuheessa nojataan yleensä ajatukseen erilaisuuden suvaitsemisesta. Suomessa ei ole ollut kulttuuria moniarvoistavaa vahvaa keskiluokkaa ja sivistyneistöä. Kaupunkien myöhäinen kehitys Suomessa piti kauppaa harjoittavan keskiluokan merkitykseltään vähäisenä talonpoikaisväestöön tai työläisiin verrattuna.
David Gray (laulaja)
David Gray (s. 13. kesäkuuta 1968 Sale, Suur-Manchester) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hän levytti ensimmäisen studioalbuminsa vuonna 1993. Maailmanlaajuista huomiota hän sai kuusi vuotta myöhemmin julkaistuaan neljännen albuminsa "White Ladder".
StudioalbumitKokoelma-albumitDavid Grayn musiikkia on esiintynyt muun muassa seuraavissa televisio-ohjelmissa ja elokuvissa:
Pandemian vakavuusasteikko
Pandemian vakavuusasteikko ("Pandemic Severity Index", PSI) on Yhdysvalloissa kehitetty luokitus influenssapandemioiden vakavuudelle. Asteikon otti käyttöön Yhdysvaltain terveysministeriö vuonna 2007.
Silvia Richards
Silvia Richards (1916 – 1999) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja.
Richards pääsi koesopimuksen kautta Warner Brothersille. Sitä ennen hän oli toiminut Hollywoodissa radiokäsikirjoittajana. Richards käsikirjoitti uransa aikana muutamia elokuvia. Hän teki yhteistyötä muun muassa Fritz Langin kanssa.
George Constantine
George Constantine (22. helmikuuta 1918 Southbridge, Massachusetts – 7. tammikuuta 1968 Southbridge) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1959, Yhdysvaltain GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä urallaan.
John Cordts
John Cordts (s. 23. heinäkuuta 1935 Hampuri, Saksa ) on kanadalainen entinen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1969, Kanadan GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa, eikä saavuttanut pisteitä.
Cordts syntyi Saksassa ja asui Ruotsissa ennen kuin muutti Kanadaan. Hänet valittiin Kanadan Moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 2003. Ennen F1-uraa Cordts oli menestynyt Kanadan ja Yhdysvaltojen urheiluautokilpailuissa ja Can-Am -sarjoissa.
Gnuplot
gnuplot on komentoriviohjelma 2- ja 3-ulotteisten kuvaajien luomiseen funktioista tai annetuista pisteistä. Gnuplot toimii useimmissa käyttöjärjestelmissä, kuten Linuxissa, Windowsissa ja OS X:ssä. Ohjelmiston kehityksen aloittivat Thomas Williams ja Colin Kelley vuonna 1986. Myöhemmin kehittäjiä on tullut lisää.
gnuplot osaa tulostaa kuvaajia monissa tiedostomuodoissa (PNG, EPS, SVG jne.). Lisäksi gnuplotilla voidaan tuottaa Latex-kuvauskieltä. Tällöin se tulostaa kuvaajan tex-tyyppisenä tiedostona, jonka voi yhdistää suoraan LaTeX-dokumenttiin.
Nimen alkuosasta huolimatta gnuplotia ei ole nimetty GNUn mukaan, minkä takia "gnuplot" alkaa tavanomaisesta erisnimen kirjoitustavasta poiketen pienellä g-kirjaimella. gnuplotin kopiosuoja sallii sen, että käyttäjä voi kopioida ohjelmistoa ilmaiseksi ja muokata lähdekoodia. Muokattua koodia saa kuitenkin jakaa vain "patchina".
Harry Cohn
Harry Cohn (23. heinäkuuta 1891 New York, New York Yhdysvallat – 27. helmikuuta 1958 Phoenix, Arizona, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja ja Columbia Picturesin johtaja.
Vuonna 1920 Harry Cohn perusti veljensä Jackin ja Joe Brandtin kanssa CBC-tuotantoyhtiön. Yritys tunnettiin alkuaikoina todella pienistä tuotantobudjeteista. Vuonna 1924 he muuttivat CBC:n nimeksi Columbia Picturesin, ja vuonna 1929 Cohnin veljekset ostivat Brandtin ulos yrityksestä. Jatkossa Jack Cohn vastasi myynnistä ja jakelusta, kun Harry tuotti elokuvat.
Harry Cohn valitsi nuoren Frank Capran ohjaamaan vuoden 1928 draamakomedian "That Certain Thing". Columbia Picturesin ja Capran yhteistyö jatkui tämän jälkeen hedelmällisenä. Capran ohjaama "Tapahtui eräänä yönä" (1934) nosti Columbian merkittävimpien elokuvayhtiöiden joukkoon. Samoihin aikoihin Harry taisteli yrityksen vallasta veljensä kanssa. Harry Cohn nousi lopulta Columbia Picturesin presidentiksi ja tuotantojohtajaksi. Millään muulla yritysjohtajalla ei ollut aiemmin ollut samaa asemaa.
Harry Cohn toi 1940- ja 1950-lukujen aikana useita merkittäviä näyttelijöitä ja ohjaajia Columbialle. Yrityksen alaisuudessa näyttelijät Rita Hayworth, Jack Lemmon, Glenn Ford ja Kim Novak nousivat tähteyteen ja Cohn palkkasi Columbian elokuvaohjaajaksi huippunimiä, kuten George Cukorin, Howard Hawksin, Nicholas Rayn, Otto Premingerin ja Orson Wellesin. Columbia kukoisti Cohnin johdossa 1950-luvulla, ja se tuotti tuona aikaina esimerkiksi klassikkoelokuvat "Täältä ikuisuuteen", "Alaston satama", "Kwai-joen silta" ja "Erään murhan anatomia". Cohn oli Columbian johdossa aina kuolemaansa asti.
Cohn tunnettiin itsevaltaisena ja pahasuisena johtajana. Häntä kutsuttiinkin "Hollywoodin julmimmaksi mieheksi".