hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
George Biondo
George Michael Biondo (s. 3. syyskuuta 1945 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen basisti. Hänet muistetaan parhaiten Steppenwolfin basistina vuosina 1970–1976, ja hän on myös toiminut päälaulajana joillakin yhtyeen kappaleilla. Biondo on myös soittanut John Kayn sooloyhtyeessä, ja hänellä ja Steppenwolf-rumpali Jerry Edmontonilla oli oma yhtye 1980-luvulla. Viime aikoina hän on toiminut klubi- ja studiomuusikkona.
Jens Skålberg
Jens Skålberg (s. , Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja.
Hän pelasi vuosina 2007–2009 Elitserieniä Färjestadissa. Yhteensä hän on pelannut 92 ottelua Elitserienissä tehopistein 2+8. Skålberg siirtyy kaudeksi 2009–2010 TPS:ään vuoden mittaisella vuokrasopimuksella. Keväällä 2010 hän voitti TPS:ssä Suomenmestaruuden. Skålberg palasi seuraavaksikin kaudeksi TPS:aan. Kesällä 2011 hän siirtyi Allsvenskanin Örebrohon.
Kent Henry
Kent Henry ("synt. Henry Plischke") (5. huhtikuuta 1948 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat – 18. maaliskuuta 2009 Portland, Oregon, Yhdysvallat) oli amerikkalainen kitaristi, joka parhaiten muistetaan Blues Imagen ja Steppenwolfin kitaristina.
The Den
The Den on jalkapallostadion Lontoossa, Englannissa ja se toimii Millwall FC:n kotistadionina.
Vuonna 1993 valmistuneen stadionin kapasiteetti on 20 146.
Aasian kisat 2002
14. Aasian kisat järjestettiin Etelä-Korean Busanissa 29. syyskuuta–14. lokakuuta 2002. Kilpailuihin osallistui 7 556 urheilijaa 44 maasta, ja ensimmäistä kertaa Aasian kisojen historiassa kaikki Aasian olympiakomitean jäsenvaltiot lähettivät paikalle edustajiaan. Kilpailtuja urheilumuotoja oli 38, joista kehonrakennuksessa kilpailtiin ensimmäistä kertaa.Vuoden 2002 Aasian kisoissa kilpailtiin yhteensä 38 eri urheilumuodossa:
Major League Gaming
Major League Gaming (MLG) on vuonna 2002 Sundance DiGiovannin ja Mike Sepson perustama pohjoisamerikkalainen kilpapelaamiseen erikoistunut järjestö jonka kotipaikka on New York. He järjestävät videopeliturnauksia ympäri Yhdysvaltoja sekä Kanadaa. MLG:n turnauksia on televisioitu ESPN:n ja muiden urheilutahojen verkkosivustoilla.
MLG on myös kehittämässä sisältöä televisioon ja tietokoneille. Vuonna 2009 "MLG" sai Agora Gamesin omistukseensa ja vuonna 2013 "MLG" julkaisi mlg.tv streaming-palvelun.
PC
PlayStation 3
Nintendo Gamecube
Starcraft II kommentaattoreina toimivat DJ Wheat, Day 9, Rob Simpson, Tasteless, Artosis, JP, dApollo sekä TotalBiscuit. Taistelupelien kommentaattoriena ovat Juicebox Abel, Tom Brady ja Bibulus.
Vuonna 2006 MLG:stä tuli ensimmäinen televisiossa Yhdysvalloissa näytetty ammattiepelitapahtuma. Halo 2 Pro sarjaa näytettiin USA Network kanavalla.
Vuonna 2011 League of Legends lisättiin kesken kauden pelien Halo: Reach, Starcraft 2 ja Call of Duty: Black Ops ammattipelien joukkoon.
Vuoden 2012 aikana MLG solmi monivuotisen yhteistyösopimuksen KeSPA:n (Korean eSports Association) kanssa koskien Starcraft: Brood War pelaajia. Sopimus mahdollistaa KeSPA:n pelaajien osallistumisen Yhdysvalloissa käytäviin MLG-turnauksiin. Sopimus myös kieltää pelaajia ottamasta osaa muihin ulkomaalaisiin kilpailuihin ilman MLG:n lupaa.
Kesäkuussa käyty MLG Anaheim oli ensimmäinen Yhdysvalloissa käyty turnaus jossa oli mukana Korean Brood War-ammattipelaajia.
Tammikuussa 2013 MLG lisäsi pelin Call of Duty: Black Ops 2 listoilleen. Elokuussa sama tapahtui Call of Duty: Ghosts pelille.
Catherine Wilkin
Catherine Wilkin (s. 22. elokuuta 1945) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Rouva Regiä televisiosarjassa "Tallijengi", Liz Ryania televisiosarjassa "McLeodin tyttäret" ja Pamela Stonehamia televisiosarjassa "Lentävät lääkärit".
Heli Simpson
Heli Simpson (s. 21. helmikuuta 1987) on australialainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjassa "Tallijengi". Hän on australialaisen komediaryhmä "Boss Octopus"in jäsen. Nuoresta lähtien Simpson on ollut näyttelemisen ohella kiinnostunut myös biologiasta ja hän on osallistunut Kiinan Pekingissä järjestettyihin kansainvälisiin biologian olympialaisiin. Simpson valmistui lääketieteen ja kirurgian kandidaatiksi () Melbournen yliopistosta vuonna 2011 ja on työskennellyt lääkärinä "Mercy Hospital for Women" -naistensairaalassa Victorian osavaltiossa.
David Leggio
David Leggio (s. 31. heinäkuuta 1984 Buffalo, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti.
Vuosina 2004-2008 Leggio pelasi NCAA-yliopistosarjaa Clarksonin yliopiston joukkueessa. Hänet valittiin vuonna 2007 sarjaan parhaaksi maalivahdiksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Vuonna 2008 hänet valittiin sarjan toisen tähdistökentällisen maalivahdiksi. Kaudella 2008–2009 hän pelasi ECHL:n Florida Everbladesissa. Leggio pelasi myös kaksi AHL-ottelua Albany River Ratsissa ja Binghamton Senatorsissa.
Kaudeksi 2009-2010 Leggio teki sopimuksen SM-liigassa pelaavan Turun Palloseuran kanssa, jossa hän korvasi NHL:aan siirtyneen Alexander Salákin joukkueen ykkösmaalivahtina. Kauden päätteeksi joukkue voitti Suomen mestaruuden.
Kaudeksi 2010–2011 Leggio teki yksivuotisen sopimuksen NHL-seura Buffalo Sabresin kanssa. Hän kuitenkin pelaa Sabresin farmiseura Portland Piratesissa AHL-liigassa.
Leggio valittiin Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkueen kolmanneksi maalivahdiksi vuoden 2010 maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta hän ei pelannut yhdessäkään ottelussa.
Arja Jussila
Arja Irmeli Jussila (o.s. Myllyselkä, s. 29. huhtikuuta 1953 Muhos) on entinen suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensivat Antti Matinolli ja Eero Jussila.
Jussila jäi Helsingin MM-kilpailuissa 1983 karsinnassa ilman tulosta. Samoin hänelle kävi myös Lièvinin sisäratojen EM-kilpailuissa 1987. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1979–1988 voittaen ulkoratamaaottelujen pituuskilpailun Lappeenrannassa ja Tukholmassa 1983, Tampereella 1987 sekä Øyestadissa 1988.
Jussila saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 1979, 1983, 1984, 1985, 1986 ja 1988 sekä pronssia 1982. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 1986 ja 1987 sekä hopeaa 1983 ja 1988. Pohjoismaiden hallimestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa 1987 ja hopeaa 1986. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä 1986. Kolmiloikassa hän oli Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljäs 1990.
Jussila hyppäsi ulkorataennätyksensä 649 cm Tyrnävällä 15. kesäkuuta 1986. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 645 Oslossa 14. helmikuuta 1987.
Nykytaide suurin piirtein
Nykytaide suurin piirtein on nykytaidetta erityisesti lapsille ja nuorille esittelevä kirja, jonka ovat tehneet Marjatta Levanto ja kuvittaja Julia Vuori. Otavan vuonna 1998 julkaisema kirja sai Rudolf Koivu -palkinnon 1999.
Robert Radler
Robert Radler on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja, sekä elokuvatuottaja, joka tunnetaan erityisesti Power Rangers -sarjojen "Mighty Morphin Power Rangersin" ja "Power Rangers Zeon" jaksojen ohjaamisesta.
Hän aloitti työskentelynsä television parissa 1980-luvulla ohjaten muun muassa muutaman jakson "New Monkees", sekä elokuvan "Voittamaton isku", jossa näyttelivät muun muassa Eric Roberts, Phillip Rhee ja James Earl Jones.
Chinatown II
Chinatown II () on Jack Nicholsonin ohjaama film noir -elokuva vuodelta 1990. Se on jatkoa Roman Polańskin vuoden 1974 menestyselokuvalle "Chinatown". Ohjauksen lisäksi Nicholson myös näyttelee elokuvan pääosaa.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 elokuvaa moititaan sekavaksi, ja se saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Asfalttilampaat
Asfalttilampaat on Mikko Niskasen ohjaama elokuva vuodelta 1968. Se perustuu Sakari Haaran samannimiseen romaaniin vuodelta 1959.
Elokuvan tunnuskappale oli Kaj Chydeniuksen Aulikki Oksasen runoon säveltämä Sinua, sinua rakastan.
Elokuvaa kuvattiin Naantalissa kesällä 1968. Kuvauspaikaksi kaavailtiin aluksi Porvoota, mutta apulaisohjaaja Jarmo Laineen ehdotuksesta ne siirrettiin Naantaliin. Värielokuvaksi laajakankaalle kaavailtu teos päätettiin tuotannollisista syistä kuvata mustavalkoisena. Ohjaaja ei siitä pitänyt. Elokuvan menestys jäi odotettua heikommaksi, siitä kertyi tappiota 125 700 markkaa ja Mikko Niskasen ohjaajan uralle siitä seurasi usean vuoden tauko.
Elokuvan jälkityöt johtivat ohjaaja Niskasen ja tuottaja Jörn Donnerin välirikkoon. Donner päätti leikata elokuvan itse ja lisäsi siihen jälkikäteen seksikohtauksia, jotka Niskasen mielestä turmelivat hänen herkän nuorisokuvauksensa. Mikko Niskanen sanoutui irti elokuvasta eikä sanomansa mukaan koskaan katsonut sen "donnerilaista" versiota. Suomen elokuva-arkistossa on tallella vain Mikko Niskasen ja Kari Kyrönsepän alkuperäinen käsikirjoitusluonnos.Pikkukaupungin kirjastossa työskentelevä maisteri Ville Herman rakastuu veljensä häissä talonmies Kannisen tyttäreen, Liisaan. Nuorten rakkautta kuitenkin vaikeuttavat pahansuovat kaupunkilaiset juoruineen. Kun kauppias Törhö saattaa raskaaksi myyjätär Rebeckan ja antaa tälle potkut, kaupunkilaiset alkavat väittää Ville Hermannin raiskanneen Rebeckan. Liisan isää uhataan työpaikan menettämiselle jos Liisa jatkaa seurustelua Ville Hermannin kanssa.
Kansan Uutisten kriitikko Martti Savo ilmaisi kritiikin yleislinjan: "Mikko Niskasen eräiltä osin jopa ansiokas uutuus jättää jälkeensä sekavan vaikutelman." Savo sanoi uutuuden olevan kerronnallisesti "Käpy selän alla" -elokuvaa rauhallisempi ja "Lapualaisoopperaa" johdonmukaisempi. Aamulehden Erkka Lehtolan mukaan "Niskasen uusimmasta filmistä jäävät päällimmäisinä mieleen sen kömpelyydet" ja "kenties tarkoituksena on ollut luonnostella syvällinen välähdys ihmiselon irvokkuudesta, mutta lopputulos on vain mauton".
Tuhnaja
Tuhnaja on kylä Rovaniemen kaupungissa Lapissa. Kylä sijaitsee Tapionkylän länsipuolella Tuhnajanjärven ympärillä noin 30 kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen. Tuhnaja on tunnettu taitavasta puukontekijästä, jonka valmistamat puukot ovat suosittuja yritysten liikelahjoja ja turistien matkamuistoja. Tuhnajassa toimi kauppa 1900-luvun alussa.
Tuhnajan kylä on saanut nimensä Tuhnajanjärvestä. Tuhnaja -nimen merkitys ei ole tiedossa, mutta sen läheisyydessä on paljon saamelaisperäisiä nimiä, joten Tuhnajan nimikin saattaa olla saamelaisperäinen.
Tuhnajan ensimmäinen talo perustettiin 1790-luvun alkupuolella Tuhnajanjärven etelärannalle. Sen nimi oli Luusuanniemen uudistalo. Tilan nimeksi vakiintui sittemmin läheisen Tuhnajanjärven mukaan Tuhnaja, josta sittemmin tuli koko kylän nimi.
Tuhnaja sijaitsee Ounasjoen ja Rovaniemeltä Kittilään vievän kantatie 79 itäpuolella. Kylä sijaitsee noin 30 kilometriä Rovaniemen keskustasta pohjoiseen ja noin yhdeksän kilometriä Tapionkylästä itään. Kylän keskellä on Tuhnajanjärvi (89,4 m mpy.), joka laskee Tuhnajanjokea pitkin Luonuanjokeen, joka puolestaan laskee Ounasjokeen. Tuhnajanjärveen laskee pohjoisesta Antinoja ja idästä Iso-Paavolammesta tuleva Paavonoja. Kylän ympärillä kohoavia vaaroja ovat muun muassa Paloselkä, Kertunvaara ja Saarivaara.
Tuhnajassa toimi kiertokoulu 1900-luvun alussa. Varsinainen Tuhnajan koulu aloitti toimintansa vuonna 1949. Tuhnajaan perustettiin oma koulu, koska Tapionkylän koulu oli käynyt ahtaaksi ja Tuhnajassa oli riittävästi lapsia oman koulun perustamiseen. Oppilaita koulussa oli parhaimmillaan 40. Koulu ehti toimia kahdessa talossa, jotka molemmat omisti Matti Poikajärvi. Rovaniemen maalaiskunta osti Poikajärveltä kahden hehtaarin suuruisen tontin koulurakennusta varten. Laskevan oppilasennusteen vuoksi tontille ei kuitenkaan ehditty rakentaa kuin kaivo. Tuhnajan koulu lakkautettiin vuonna 1966 ja oppilaat alkoivat käydä koulu Tapionkylän koulussa.
Marie Phillips
Marie Phillips (s. 1976 Lontoo) on brittiläinen kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa, humoristinen fantasiaromaani "Huonosti käyttäytyvät jumalat" (2007) ilmestyi suomeksi 2009 Bazar-kustantamon julkaisemana.
Timo Kuusisto
Timo Pekka Kuusisto (s. 28. kesäkuuta 1959 Jalasjärvi) on entinen suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Jalasjärven Jalasta ja Yleisurheilu 2000 Laukaa -seuraa.
Kuusisto jäi Ateenan EM-kilpailuissa 1982 loppukilpailuissa ilman tulosta. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui loppukilpailussa 18:nneksi tuloksella 525 cm. Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa 1985 hän oli yhdestoista hypättyään 520. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän karsiutui loppukilpailusta. Hän edusti Suomea kahdessa aikuisten maaottelussa, vuosina 1982 ja 1987, sijoittuen parhaimmillaan kolmanneksi ulkoratamaaottelussa Helsingissä 1982.
Kuusisto saavutti Kalevan kisoissa hopeaa 1982 ja pronssia 1981. Ennätyksensä 561 cm hän hyppäsi Somerolla 12. heinäkuuta 1987. Hallissa hän hyppäsi parhaimmillaan 552 Jalasjärvellä 15. joulukuuta 1984.
Juha Lahtinen
Juha Lahtinen (s. 1962) on Salossa asuva entinen valkeakoskelaisen jalkapalloseura FC Hakan toimitusjohtaja FC Haka Oy:n toiminnan alkamisesta 2008 syksyyn 2009 jolloin hän jatkoi seuran toiminnanjohtajana vuoden 2010 loppuun. Tätä ennen hän toimi Salon Palloilijat ry:n puheenjohtajana vuosina 1999-2006 sekä juniorivalmentajana vuosina 1997-2006.
Kenny Sansom
Kenneth Graham Sansom (s. 26. syyskuuta 1958 Camberwell, Lontoo) on englantilainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen pakki.
Sansom aloitti uransa Crystal Palacessa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi ollessaan 16-vuotias. Hän oli seuran historian kolmanneksi nuorin joukkueessa pelannut. Vuonna 1977 Sansom johti Palacen juniorit FA Youth Cupin voittoon. Sansom valittiin seuran vuoden pelaajaksi samana vuonna. Kovana taklaajana tunnettu Sansom kuului joukkueensa ehdottomiin avainpelaajiin kun seura nousi alasarjoista ylöspäin ja lopulta Englannin 1. divisioonaan saakka vuonna 1979.
Kesällä 1979 Sansom debytoi Englannin maajoukkueessa ottelussa Walesia vastaan.
Kesällä 1980 Arsenal osti Sansomin miljoonalla punnalla ja antoi Clive Allenin vaihtokaupassa. Debyyttinsä hän teki 16. elokuuta 1980 ottelussa West Bromwichia vastaan. Sansom kuului kahdeksan Arsenal-vuoden aikana joukkueen kirkkaimpiin tähtiin ja hänet valittiin vuonna 1981 vuoden Arsenal-pelaajaksi. Yhteensä Sansomille kertyi Arsenal-paidassa kaikki pelit mukaan lukien 394 ottelua, joissa hän onnistui 6 kertaa maalinteossa.
Highbury-vuosien jälkeenkin Sansom jatkoi vielä pitkään uraansa, edustaen vielä Newcastle Unitedia, Queens Park Rangersia, Coventry Citya, Evertonia, Brentfordia ja Watfordia.
Englannin maajoukkuetta Sansom edusti vuosien 1979 ja 1988 välillä 86 kertaa ja teki yhden maalin (Suomea vastaan MM-karsinnoissa vuonna 1984). Hän oli maajoukkueen luottomiehiä ja oli eniten pelejä maajoukkueessa pelannut laitapakki kunnes Ashley Cole ohitti hänet maaottelumäärässä vuonna 2011. Sansom edusti Englantia vuosien 1982 ja 1986 MM-kisoissa sekä vuosien 1980 ja 1988 EM-kisoissa.
Peliuransa lopettamisen jälkeen Sansom on julkisesti tunnustanut kärsivänsä alkoholismista ja uhkapelaamisesta.
Jääsjärvi
Jääsjärvi on järvi Hartolan ja Joutsan kuntien alueella Päijät-Hämeessä ja Keski-Suomessa. Sen pinta-ala on 81,11 km², ja se on pinta-alaltaan Suomen 54. suurin järvi. Vedenpinnan korkeustaso on 92,3 metriä meren pinnan yläpuolella.
Jääsjärven etelä- ja kaakkoisosassa on suuri yhtenäinen vesialue, jota yleensä kutsutaan Jääsjärveksi. Tämän varsinaisen Jääsjärven pituus on pohjoisesta etelään on noin15 km, ja leveys 10 km. Alueella on useita kymmeniä saaria, joista suurimpia ovat Vehkasalo, Hirtesalo, Kotisalo, Ohrasaari, Urrionsaari ja Nautsalo. Vehkasaloon, Hirtesaloon ja Ohrasaareen on tieyhteys. Järven tämä osa on koillisreunaa lukuun ottamatta Hartolan puolella. Siitä pohjoiseen ja luoteeseen on useista kapeista salmista ja pienistä järvenselistä muodostuva osa. Noin kahdeksan kilometrin pituinen vesireitti, jonka kapein kohta on Oravakivensalmi, yhdistää varsinaisen Jääsjärven pohjoisessa olevaan järven osaan, joka muodostuu Joutsan puolella olevista pienistä selistä. Ne ovat luoteesta kaakkoon Puttolanselkä, Angesselkä ja Joutsansalmi. Angesselästä erkanee etelään noin 10 km:n pituinen Rääpönsalmi, jonka eteläpäässä Hartolan puolella on laajempi yhtenäinen selkävesi, Rautavesi eli Akonselkä. Rautavettä ja varsinaista Jääsjärveä erottaa vain Hartolan kirkonkylästä pohjoiseen suuntautuva harju.
Jääsjärvi on osa Sysmän reittiä. Suontee laskee siihen koillisesta Viherin kautta. Viherillä on kaksi erillistä lasku-uomaa Jääsjärveen, yksi Viherin luoteispäästä Myllynkosken kautta Joutsansalmeen ja toinen Viherin kaakkoispäästä varsinaisen Jääsjärven koilliskulmaan. Kirkasvetinen Jääsjärvi laskee järven lounaisosasta, Hartolan kirkonkylän etelälaidalta, lähtevän Tainionvirran ja useiden pienempien järvien kautta Päijänteeseen.
Seija Kuha
Seija-Liisa Tellervo Kuha (myöh. Sippola, s. 27. toukokuuta 1944 Kuortane) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Kuortaneen Kuntoa.
Kuha voitti viisiottelun Suomen mestaruuden Valkeakoskella 1961 pistemäärällä 2805 ja sai samassa lajissa hopeaa Varkaudessa 1962 ennätyksellään 3016 pistettä. Pituushypyssä hän sai Kalevan kisoissa hopeaa Lappeenrannassa 1962 tuloksella 573 cm ja pronssia Turussa 1963 tuloksella 553. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa neljä kertaa sijoittuen 400 metrin juoksussa kolmanneksi Tampereella 1962 ja pituushypyssä parhaimmillaan niin ikään kolmanneksi Värnamossa 1962. Hänen ennätyksensä 400 metrillä on 58,6 s vuodelta 1962, korkeushypyssä 150 cm (1961) ja pituushypyssä 582 cm (1962).
Rumpler Tropfenwagen
Rumpler Tropfenwagen ("Rumpler Pisara-auto") oli itävaltalaisen insinööri Edmund Rumplerin suunnittelema automalli. Vuonna 1921 Berliinin autonäyttelyssä esiteltyä autoa pidetään maailman ensimmäisenä sarjavalmisteisena virtaviivaisena automallina.
Kuljettajan istuin oli asetettu keskelle ja sen takana olevassa istuinrivissä oli kaksi paikkaa. Vuodesta 1923 autossa oli näiden lisäksi vielä kaksi lisäistuinta.
Tropfenwagenissa oli sen elinkaaren aikana kolme eri moottorimallia. Alun perin autossa oli W6-moottori. Koska moottorin käynti oli epävakaata, se korvattiin myöhemmin 4-sylinterisellä rivimoottorilla.Voimansiirrossa oli hyödynnetty Rumplerin aikaisempia keksintöjä, kuten heiluriakselia ja vaihteistoon integroitua vetopyörästöä ("transaxle").
Vaikka auto oli aikanaan edistyksellinen, se ei myynyt erityisen hyvin, tuotantomäärä jäi noin 100 yksilöön. Autossa oli alkuvaiheessa ohjaukseen ja jäähdytykseen liittyviä lastentauteja, jotka haittasivat sen mainetta. Lisäksi autossa ei ollut lainkaan tavaratilaa. Lähes kaikki autot myytiin taksikäyttöön, sillä siihen oli helppo nousta sisään ja sen korkeasta sisätilasta oli hyötyä.
Auton tuotanto päättyi vuonna 1925. Vuonna 1979 Tropfenwagenia testattiin Volkswagenin tuulitunnelissa. Sen ilmanvastuskertoimeksi mitattiin kunnioitettavat 0,28. Volkswagen pääsi itse samalle tasolle vasta vuonna 1988 esitellyn Passatin myötä.
Rumpler Tropfenwagen on jäänyt suuren yleisön mieleen erityisesti Metropolis-elokuvasta.
Tiettävästi vain kaksi Tropfenwagenia on säilynyt jälkipolville. Toinen on museoitu Müncheniin Deutsches Museumiin, toinen taas Berliiniin Deutsches Technikmuseumiin.
Lampaan maksamato
Lampaan maksamato tai lampaanmaksamato ("Fasciola hepatica") on eri nisäkkäiden (myös ihmisen) maksaan infektoituva loinen. Sitä esiintyy kaikkialla maailmassa, ja se aiheuttaa suuria taloudellisia tappioita lampaissa ja karjassa. Matoa esiintyy myös melko yleisesti ihmisissä lampaankasvatusalueilla, mutta Suomessa mato on ihmisessä erittäin harvinainen.
Lampaan maksamato voi joutua ihmiseen lähinnä valmistamattomien kasvien, esimerkiksi vesikrassin, syömisen takia.
Isossa-Britanniassa loinen aiheuttaa säännöllisesti etenkin maalis–joulukuussa märehtijöiden sairastumista. Karja ja lampaat voivat saada tartunnan syödessään loisen sen tarttuvassa muodossa kasvien mukana.
Lampaan maksamadolla on epäsuora elämänkierto, eli se tarvitsee väli-isännän suvuttomaan lisääntymiseensä. Suvullinen lisääntyminen tapahtuu isäntäeläimen sappitiehyissä maksassa. Aikuinen lampaan maksamato munii munansa sappitiehyisiin, josta munat kulkeutuvat suolistoon ja edelleen ulosteiden mukana ympäristöön. Munan on päästävä veteen, jotta siitä voi kuoriutua 2-4 viikossa värekarvatoukka ("miracidium"). Värekarvatoukalla on vuorokausi aikaa löytää väli-isäntänä toimiva kotilo ja tunkeutua sen sisälle. Kotilossa värekarvatoukka tiputtaa karvansa ja hakeutuu joko kotilon sukupuolirauhasiin tai ruoansulatusrauhaseen ja muodostaa sinne sporokystan.
Sporokystassa värekarvatoukan germinaalisolut alkavat kasvaa ja jakaantua siten, että jokaisesta germinaalisolusta muodostuu uusi lampaan maksamadon vaihe, redia. Redioiden kasvaessa riittävän suureksi sporokysta hajoaa, ja redioista muodostuu cercarioita, jotka vaeltavat ulos kotilon elimistöstä ympäristöön. Ne hakeutuvat vesikasvien läheisyyteen ja kapseloituvat niihin kiinni. Tätä kapselimuotoa kutsutaan metacercariaksi, ja isäntäeläin saa maksamatotartunnan syömällä laidunruohoa, johon on kapseloituneena metacercarioita. Metacercariat hajoavat isäntäeläimen ruoansulatuskanavassa, ja niistä vapautuu nuoria maksamatoja, jotka tunkeutuvat suoliston seinämän läpi vatsaonteloon ja sieltä edelleen maksan kapselin läpi maksakudokseen hakeutuen sappitiehyisiin. Sappitiehyissä niistä tulee aikuisia lampaan maksamatoja, ja elämänkierto voi alkaa uudelleen.
Sinfonia nro 3 (Kokkonen)
Joonas Kokkosen 3. sinfonia on vuonna 1967 valmistunut orkesteriteos. Teosta pidetään yhtenä huomattavimmista suomalaissinfonioista ja se sai Pohjoismaiden Neuvoston musiikkipalkinnon valmistumistaan seuraavana vuonna.
Kokkosen kolmas sinfonia on säveltäjänsä useiden teosten tavoin kestoltaan suppea ja materiaaliltaan keskitetty. Sen kesto on kapellimestarin tempovalinnoista riippuen vain noin 15-20 minuuttia. Kolmas sinfonia on kuitenkin orkestraatioltaan värikkäämpi verrattuna Kokkosen siihenastisiin sinfonioihin. Tyyliltään sinfonia on vapaatonaalinen. Teoksessa on neljä osaa. Avausosa "Andante sostenuto" alkaa harpun hiljaisella näppäilyllä ja jousien salaperäisillä tremoloilla, joista vähitellen kehittyy värikkäästi soitinnettuja sointikenttiä. Avausosassa esitellään suurin osa koko sinfoniassa käytettävisstä temaattisista iduista, jotka toistuvat aidon sinfoniseen tyyliin eri tavoin varioituina ja valaistuina muissa osissa. Vain muutaman minuutin mittainen nopea toinen osa "Allegro" alkaa soitinryhmältä toiselle kulkevilla nopeilla repliikeillä, mutta kasvaa loppua kohden täyden orksterin tehokkaaseen marssimaiseen huipennukseen. Kolmas osa "Allegretto moderato" on kepeässä tempossa kulkeva ulkoisesti vaatimaton intermezzo. Sinfonia huipentuu hitaan osan ja finaalin aineksia yhdistelevään neljänteen osaan "Adagio", joka lyhyestä kestostaan huolimatta onnistuu säilyttämään monumentaalisen ja salaperäisen tunnelmansa loppuun asti.
Some Gave All
Some Gave All on amerikkalaisen Billy Ray Cyrusin ensimmäinen albumi. Sen julkaisi Mercury Records. Albumin tunnetuin kappale on "Achy Breaky Heart", joka oli viisi viikkoa Billboardin country-listan kärkisijalla. "Could've Been Me", "Wher'm I Gonna Live?" ja "She's Not Cryin' Anymore" julkaistiin myös singleinä.
Eemeli Harja
Matti Eemil ”Eemeli” Harja () oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Kansallinen Kokoomus.
Harja valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 1936 Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä ja hän toimi kansanedustajana kolmen vuoden ajan, syyskuusta 1936 elokuuhun 1939. Hän oli eduskunnan maatalousvaliokunnan jäsen. Hän vaikutti poliittisella urallaan myös Kauhajoen kunnallispolitiikassa ja oli neljissä vaaleissa presidentin valitsijamies, 1925, 1937, 1940 ja 1943.
Kansakoulun ja kansanopiston käynyt Harja syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli kotikunnassaan Kauhajoella. Hän oli perustamassa Etelä-Pohjanmaan maataloustuottajain liittoa, jonka ensimmäisenä puheenjohtajana hän toimi, ja hän oli myös muun muassa Etelä-Pohjanmaan maanviljelysseuran johtokunnan ja MTK:n valtuuskunnan jäsen.
Harjan puoliso oli Maria Aurora ”Maiju” Harja (o.s. Yli-Knuuttila), jonka kanssa hän avioitui marraskuussa 1909. He saivat yhdeksän lasta, kolme poikaa ja kuusi tytärtä.
Harja sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1939. Hän kuoli toukokuussa 1949, 69-vuotiaana.
Saksan siirtomaat
Saksan siirtomaat olivat Euroopan ulkopuolella olevia alueita, jotka olivat Saksan hallinnassa 1800-luvun lopulta vuoteen 1918 asti.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Saksa menetti Versailles’n rauhansopimuksessa kaikki siirtomaansa, jotka joutuivat Kansainliiton mandaattialueina Ison-Britannian, Ranskan, Japanin, Belgian, Australian, Etelä-Afrikan ja Uuden-Seelannin hallintaan. Näistä Kamerun jaettiin brittien ja ranskalaisten kesken, nykyään Tansaniaan kuuluva Tanganjikan alue luovutettiin Isolle-Britannialle, kun taas Ruanda-Urundin seutu luovutettiin Belgialle, Namibiasta tuli Etelä-Afrikan mandaattialue, Saksan Uusi-Guinea luovutettiin Australian hallintaan, samoin Nauru. Marshallinsaaret, Mikronesia, Palau ja Pohjois-Mariaanit luovutettiin Japanin hallintaan, Samoan hallinta luovuttettiin Uudelle-Seelannille kun taas Togosta tuli Ranskan mandaattialue. Yhdysvalloille ei tullut sen sijaan yhtäkään mandaattialuetta, koska maa kieltäytyi liittymästä Kansainliittoon.
Hopeakromaatti
Hopeakromaatti (AgCrO) on hopea- ja kromaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Ulkomuodoltaan hopeakromaatti on ruskehtavan punaista jauhemaista ainetta.
Hopeakromaatti on huonosti veteen liukenevaa. Hopeakromaattia valmistetaan lisäämällä hopeanitraattiliuokseen jotain kromaattisuolaa, kuten kaliumkromaattia. Tällöin niukkaliukoinen hopeakromaatti saostuu.
Hopeakromaatti liukenee tiosulfaattiliuoksiin, koska hopeaionit muodostavat näiden yhdisteiden kanssa kompleksin.
Hopeakromaatti ilmaisee muodostumisellaan Mohrin titrauksen loppupisteen. Mohrin titrauksessa tutkitaan näytteestä kloridi-ioneja. Tutkittavaan liuokseen lisätään indikaattoriksi kaliumkromaattia ja titrausliuoksena käytetään hopeanitraattia. Titrauksessa muodostuu aluksi hyvin niukkaliukoisen hopeakloridin saostuma, joka on väriltään valkoinen. Kaikkien kloridi-ionien saostuttua akaa saostua hopeakromaattia, jonka punaisen värin esiin tuleminen ilmaisee titrauksen loppupisteen..
Hopeakromaattia käytetään maalaustaiteessa väriaineena. Hopeakromaattia käytetään tuottamaan punavioletteja ja okran sävyjä..
Orgaanisen kemian synteesissä hopeakromaattia käytetään katalyyttinä muodostettaessa alkoholeista aldoleita.
Hopeakromaattia käytetään litium-hopeakromaatti-paristoissa, joissa elektrolyyttiliuoksena käytetään litiumheksafluoriarsenaattia metyyliformiaattiliuoksena tai litiumperkloraatin propyleenikarbonaattiliuosta. Litium-hopeakromaattiparistossa litium hapettuu litiumkromaatiksi ja hopeaionit pelkistyvät. Reaktion tuottama lähdejännite on 2,7V ja kokonaisreaktio on:
Paattionlehdon hautausmaa
Paattionlehdon hautausmaa eli Kemin pohjoinen hautausmaa on Kemin seurakunnan hautausmaa. Hautausmaa sijaitsee Paattion kaupunginosassa noin kolme kilometriä pohjoiseen Kemin keskustasta. Hautausmaa on syrjäyttänyt vanhan Peurasaaren hautausmaan Kemin seurakunnan päähautausmaana.
Vanhan hautausmaan käytyä ahtaaksi seurakunta hankki maa-alueen uutta hautausmaata varten vuonna 1939. Diplomi-insinööri Väinö Pekkalan tekemä hautausmaan käyttösuunnitelma hyväksyttiin Kemin kirkkovaltuustossa kevättalvella 1944. Piispa Väinö Malmivaara vihki hautausmaan käyttöön 14. lokakuuta 1945. Hautausmaata kutsuttiin aluksi "Karihaaran hautausmaaksi", mutta jo 1940–luvulla nimeksi vakiintui "Pohjoinen hautausmaa". Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1993.
Siunauskappelin suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu kolmen arkkitehtitoimiston kesken vuonna 1958. Kilpailun voitti arkkitehti Osmo Sipari, jota avustivat arkkitehtiylioppilas Erkki Kairamo ja diplomi-insinööri Eino Puranen, ehdotuksellaan "Rauhan maa". Rakennustyöt alkoivat keväällä 1959 ja kappelin vihki käyttöön piispa Olavi Heliövaara 11. syyskuuta 1960. Tiili- ja betonirunkoinen valkeaksi rapattu kappeli edustaa modernistista arkkitehtuuria. Kappelisaliin mahtuu 250 henkilöä. Alttaritaulu on taidemaalari Erkki Koposen alun perin Kemin kirkkoon maalaama. 1953 valmistunut taulu siirrettiin kappeliin vuonna 1987. Kappelin 14-äänikertaiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1961 valmistamat. Paattionlehdon kappeli on peruskorjattu 1993.
Tatu ja Patu
Tatu ja Patu ovat Aino Havukaisen ja Sami Toivosen yhdessä kirjoittaman ja kuvittaman lastenkirjasarjan päähenkilöt. Tatu ja Patu ovat kotoisin Outolasta, jossa asiat tehdään hieman toisin kuin tavallisesti.
Alun perin hahmot olivat mukana samojen tekijöiden "Veera"-kirjoissa, kunnes niistä alettiin tehdä omia kirjoja. Suosituimpia Tatu ja Patu -kirjoja ovat muiden muassa "Tatun ja Patun Suomi" ja "Tatu ja Patu päiväkodissa". Kirjasarjan käännösoikeudet on myyty 21 maahan.
Tatu ja Patu -kirjoihin pohjautuvia näytelmäsovituksia on esitetty muun muassa Linnateatterissa, Teatteri Hevosenkengässä ja Ahaa Teatterissa. 19. lokakuuta 2016 sai ensi-iltansa elokuva "Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!", jonka on käsikirjoittanut Aino Havukainen.
Havukaisen ja Toivosen mukaan Tatu ja Patu ovat poikia siksi, että tekijät halusivat alun perin varoa määrittelemästä hahmojaan liian tarkasti ja uskoivat, että pojat ovat jollakin tavalla neutraaleja toimijoita. Tekijöiden mukaan sukupuoli on hahmoille kuitenkin tarpeeton määre, sillä Tatu ja Patu ovat pikemminkin ”käveleviä uteliaisuuksia” kuin maskuliinisia tai feminiinisiä ihmisiä.
Tatun ja Patun paras kaveri Veera oli aluksi stereotyyppinen tyttö, joka tiesi, ohjasi ja neuvoi, ja piti huolta pöhköistä pojista, mutta tämä alkoi vaikuttaa kuluneelta, ja nykyään Veeran rooli on aktiivisempi ja laajempi, mikä näkyy erityisesti "Kanelia kainaloon, Tatu ja Patu!" -elokuvassa.Ruotsinkielisiä Tatu ja Patu -kirjoja:
Oheiskirjat:
Aino Havukainen ja Sami Toivonen voittivat vuoden 2007 Finlandia Junior -palkinnon kirjalla "Tatun ja Patun Suomi". Teosta myytiin sen ilmestymisvuonna noin 100 000 kappaletta.
Vuonna 2010 Tatu ja Patu -kirjasarja sai Suomen tietokirjailijat ry:n 8 000 euron arvoisen Tietopöllö-palkinnon.
George Follmer
George Follmer (s. 27. tammikuuta 1934) on entinen yhdysvaltalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeentoista F1-osakilpailuun kaudella 1973. Hän saavutti yhteensä 5 MM-pistettä ajamalla kolmanneksi Espanjan GP:ssä ja kuudenneksi Etelä-Afrikan GP:ssä. Hän on yksi harvoista depyyttikilpailussaan pisteille ajaneista kuljettajista.
Follmer kilpaili myös USAC-mestaruussarjassa vuosina 1967–1971 ja 1974 ajaen 25 starttia. Hän ajoi myös Indianapolis 500 -sarjassa vuosina 1969–1971 ollen parhaimmillaan 15. Hän voitti vuoden 1969 Phoenix International Racewayn kilpailun. F1-uran jälkeen Follmer kilpaili NASCAR Winston Cup -sarjassa ajaen 13 kilpailua 30:stä.
Follmer voitti myös vuoden 1965 SCCA Road Racing -sarjan mestaruuden ja Trans-Am-sarjan mestaruuden kahdesti vuosina 1972 ja 1976, ollen myös vuoden 1972 CanAm-sarjan mestari.
Follmer valittiin Amerikan Moottoriurheilun Hall of Fameen vuonna 1999.
Ron Flockhart
Ron Flockhart (16. kesäkuuta 1923 Edinburgh – 12. huhtikuuta 1962 Victoria, Australia) oli brittiläinen F1-kuljettaja. Hän osallistui neljääntoista F1-osakilpailuun kausina 1954 ja 1956–1960. Hän saavutti yhteensä viisi MM-pistettä ja yhden palkintosijan Italian GP:ssä 1956. Hän ajoi kuudenneksi Ranskan GP:ssä 1960.
Flockhart aloitti kilpauransa vuonna 1951 Formula 3 -sarjassa. Hän voitti vuoden 1956 Le Mansin 24 tunnin ajon Ecurie Ecosse -tiimissä Ninian Sandersonin kanssa. Hän voitti myös seuraavana vuonna yhdessä Ivor Buebin kanssa.
Flockhart kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1962.
Helsinki.fi
Helsinki.fi on Helsingin yliopiston ja Helsingin kaupungin yhteinen kaupunkiportaali. Helsinki.fi:n käyttäjiä ovat aktiiviset pääkaupunkiseutulaiset sekä Helsingistä kiinnostuneet ihmiset Suomessa ja ulkomailla. Portaali palvelee kolmella kielellä; suomeksi ruotsiksi ja englanniksi.
Portaalin sisältö jakaantuu viidelle pääkanavalle:
Sivusto tarjoaa lisäksi sähköisiä palveluita, kuten tapahtumahaun sekä liikenteen aikatauluhaut, sekä pelejä ja kilpailuja.
Portaalissa seikkailevat Helsinki.fi -jääkarhut, joille on luotu Facebook-sivu.
Helsinki.fi -portaali on Helsingin yliopiston omistama ja hallinnoima verkkopalvelu, jonka sisältöä tuotetaan yhdessä Helsingin kaupungin ja muiden pääkaupunkiseudun toimijoiden kanssa. Portaalissa vierailee viikoittain noin 40 000 eri kävijää. Portaalin pelejä pelattiin vuonna 2008 yhteensä yli 500 000 kertaa.
Sulka (kirjailija)
Henrik Jakob Matikainen, kirjailijanimeltään Sulka (25. heinäkuuta 1842 Parikkala – 15. helmikuuta 1914 Parikkala) oli suomalainen kirjailija.
Matikainen toimi kouluolojen tutkijana Pietarissa ja Inkerissä.
Todennäköisyysamplitudi
Todennäköisyysamplitudi on kvanttimekaniikassa aaltofunktion amplitudia kuvaava kompleksiluku. Aaltofunktion avulla siis kuvataan, millä todennäköisyydellä hiukkanen löytyy tietystä paikasta formula_1. Kun todennäköisyystiheys paikan suhteen merkitään formula_2, voidaan todennäköisyysamplitudi merkitä formula_3.
Todennäköisyysamplitudin käsite juontaa juurensa vuodesta 1926, jolloin Max Born esitti tulkintansa, että Schrödingerin yhtälön aaltofunktion amplitudin neliö esittää todennäköisyystiheyttä ja aaltofunktion amplitudi on todennäköisyysamplitudi.
Todennäköisyys, että kvanttimekaaninen hiukkanen löytyy jostain kohdasta avaruutta, on yksi. Täten on pädettävä normalisaatio
missä siis formula_3 on todennäköisyysamplitudi.
Todennäköisyysamplitudi voidaan esittää myös bra-ket-merkinnällä seuraavasti:
formula_6.
A.O.D.
A.O.D. eli Altars of Destruction on suomalainen, Kauhajoella vuonna 1986 perustettu Bay Area thrash metal -tyyppistä thrash metalia soittava yhtye.
A.o.D.:n aktiivisimpina vuosina 1980-luvun lopulla yhtyeen musiikki oli samankaltaista kuin samoihin aikoihin toimineiden suomalaisten thrash metal -yhtyeiden Stonen, Airdashin ja Maple Crossin musiikki. Muista poiketen yhtyeen tyylissä kuuluu sveitsiläisen Celtic Frostin voimakas vaikutus.
A.o.D. hajosi vuonna 1989, syynä olivat henkilökohtaiset ongelmat, varusmiespalvelukset, muutot toisille paikkakunnille ja erimielisyydet musiikkisuunnan suhteen. A.o.D. palasi takaisin yhteen kokeilumielessä väliaikaisilla kokoonpanoilla vuonna 2008. Junnu Mäki erosi yhtyeestä 2009. Yhtyeen uusi ja oikeastaan ensimmäinen studioalbumi "Gallery of Pain" julkaistiin vuonna 2010 kokoonpanolla Kimmo Osmo (kaikki kitarat), Pasi Osmo (basisti), Jussi Samppala (rummut) ja Mika Luoma (laulu). A.o.D:n tunnetuimpia kappaleita ovat ”Altars of Destruction”, ”Suicide”, ”Guilty or Not”, ”Stillborn Butcher” ja ”F.T.A.”EP:t
Hallintomenettely
Hallintomenettely tarkoittaa viranomaisessa tapahtuvaa hallintoasian käsittelyä, jota koskevat säännökset sisältyvät Suomessa hallintolakiin (434/2003). Hallintomenettely on hallinto-oikeudellinen käsite, mutta se on periaatteiltaan yhteydessä yleiseen prosessioikeuteen. Hallintomenettelyyn ei sisälly hallintolainkäyttö, lainsäädäntöasiat eikä yksityisoikeudelliset asiat. Esimerkiksi julkisyhteisön tekemä kiinteistön kauppa ei ole hallintomenettelyä, mutta sitä edeltävä viranomaiskäsittely kuuluu hallintomenettelyn piiriin. Sitä ovat myös oikeushallintoasiat, kuten virkanimitykset.
Hallintomenettelyyn kuuluu asian vireillepano, valmistelu, esittely ja päätöksenteko, jonka jälkeen päätös annetaan tiedoksi asianosaiselle. Se päättyy yleensä päätöksen täytäntöönpanoon, johon voi liittyä tehosteiden, kuten uhkasakon, käyttö. Kaikissa vaiheissa viranomaisella on velvollisuus neuvoa asianosaista.
Hallintolain edeltäjä oli hallintomenettelylaki (598/1982), jota ennen hallintomenettelyn säädöspohja oli hajanaista ja monin osin puutteellista. Asiaa sääntelivät lähinnä oikeudenkäymiskaaren yleiset periaatteet ja sääntelemättömissä kohdissa turvauduttiin yleisiin hallinto-oikeudellisiin periaatteisiin ja virkamiesten harkintaan. Eräitä hallintomenettelyn osa-alueita varten säädettiin yleislakeja jo itsenäisyyden ajan alussa, mutta yleinen hallintomenettelylaki säädettiin vasta 1980-luvulla.
Hallintomenettelyn osa-alueita sääntelivät
Stefanos (piispa)
Stefanos (alun perin Christakis Charalambides, s. 29. huhtikuuta 1940 Bukavu, Belgian Kongo) on Tallinnan jo koko Viron metropoliitta ja Viron apostolisen ortodoksisen kirkon päämies.
Stefanos syntyi Belgian Kongossa kyproksen kreikkalaisille vanhemmille. Ja opiskeli lääketiedettä Louvainissa Belgiassa ennen kuin päätti lähteä papilliselle uralle ja siirtyi opiskelemaan Pariisiin Pyhän Sergein instituuttiin vuonna 1960. Hän opiskeli samanaikaisesti myös Sorbonnen yliopiston teologisessa tiedekunnassa ja erikoistui erämaaisiin.
Valmistuttuaan teologian maisteriksi hänet vihittiin diakoniksi vuonna 1963 ja papiksi 1968. Vuonna 1987 hänet vihittiin piispaksi ja nimitettiin Ranskan metropoliittakunnan apulaispiispaksi, joka vastasi Etelä-Ranskan seurakunnista. Piispana toimiessaan Stefanos tuotti ortodoksisuudesta ohjelmia Ranskan radioon ja kirjoitti kaksi kirjaa sekä satoja ortodoksista teologiaa käsitteleviä artikkeleita.
Vuonna 1999 ekumeeninen patriarkka nimitti Stefanoksen Viron ortodoksisen kirkon edustajien pyynnöstä Viron apostolisen ortodoksisen kirkon päämieheksi virkaa tilapäisesti hoitaneen Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispan Johannesta seuraajaksi. Viron presidentti Lennart Meri tuki Stefanoksen valitaa.
Stefanos on Viron ortodoksien piirissä arvostettu johtaja, mutta piispan välit Moskovan patriarkaattiin ja venäläisiin ortodokseihin on säilynyt ongelmallisena.
Sui generis
Sui generis on latinankielinen ilmaus, joka tarkoittaa ”omaa lajiaan” tai kirjaimellisesti ”omaa sukuaan”. Se on peräisin skolastisesta filosofiasta, jossa sillä tarkoitettiin ideaa tai entiteettiä, jota ei voitu lukea osaksi jotain suurempaa käsitettä.
Nykyään termiä on käytetty muun muassa biologiassa, oikeustieteessä, politiikan tutkimuksessa ja sosiologiassa. Esimerkiksi taksonomiassa "sui generis" viittaa sellaiseen lajiin, jota vastaa suku, johon ei kuulu muita lajeja.
Febe Ingman
Febe Johanna Ingman (sukunimi vuodesta 1897 Rancken; 26. joulukuuta 1861 Purmo – 16. kesäkuuta 1914 Vaasa) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija.
Ingmanin vanhemmat olivat Teuvan kirkkoherra Wilhelm Ingman (1820–1875) ja tämän 2. puoliso Emma Ottilia Schalin. Hänen veljään olivat arkkipiispa Lauri Ingman sekä pappi ja nuortenkirjailija Alfred Emil Ingman. Febe Ingman toimi opettajana Gamla Vasa flickskolanissa. Vuonna 1897 hän meni naimisiin Lapväärtin kirkkoherran Axel Gunnar Ranckenin kanssa.
Messukylän Toverit
Messukylän Toverit ry (MesTo) on tamperelainen vuonna 1915 perustettu urheilun yleisseura, jonka menestynein laji on tyttöjen ja naisten lentopallo. Vuonna 2013 emoseura eriytti naisten lentopallon ykkössarjatoiminnan omaksi seurakseen, ja Mesto Tampere ry syntyi. Kauden 2014–2015 päätteeksi edustusjoukkue voitti helsinkiläisjoukkue HEL Volleyn ykkössarjan finaalissa voitoin 3-0 ja sai mahdollisuuden anoa paikkaa lentopallon naisten Mestaruusliigassa kaudelle 2015–2016.
Live (Dingo)
Live on 14. lokakuuta 2009 julkaistu Dingon live-albumi. Albumin sisältö koostuu kesällä 2009 Dingon keikoilla äänitetyistä kappaleista. Albumilla on bonuskappaleena uusi studiolevytys "Indiana".
Mielihyväperiaate
Mielihyväperiaate on periaate, jonka mukaan ihminen pyrkii maksimoimaan olosuhteissa mahdollisen mielihyvän. Sigmund Freudin mukaan vastakohta libidon mielihyväperiaatteelle on ns. realiteettiperiaate, jonka ohjaamana sopeutuminen ympäristön realiteetteihin tapahtuu.
Todellisuusperiaate
Todellisuusperiaate () eli realiteettiperiaate on Sigmund Freudin mukaan periaate, jonka ohjaamana sopeutuminen ympäristön tosiasioihin tapahtuu.
Moskovan patriarkaatin Viron ortodoksinen kirkko
Moskovan patriarkaatin Viron ortodoksinen kirkko (, ) on toinen Viron ortodoksisista kirkoista. Kirkko on Moskovan patriarkaatin alainen autonominen kirkko ja sen päänä toimii metropoliitta Korneli. Moskovan patriarkaatin Viron ortodoksinen kirkkoon kuuluu 31 seurakuntaa ja 57 papiston jäsentä, joista 43 on pappeja ja 14 diakoneja.
Kirkossa on vajaa 200 000 jäsentä, joten se on suurin Virossa toimiva kirkkokunta. Siihen kuuluu myös merkittävä Pühtitsan nunnaluostari. Toinen Virossa toimiva ortodoksinen kirkko on Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin alainen Viron apostolinen ortodoksinen kirkko.
Viron ortodoksinen kirkko sai autonomian vuonna 1920 siirtyi vuonna 1923 Konstantinopolin patriarkaatin alaisuuteen yhdessä Suomen ortodoksisen kirkon kanssa, sillä Moskovan patriarkaattiin oli vaikea pitää yhteyttä.
Kun Neuvostoliitto miehitti Viron, kirkon autonomisuus otettiin pois ja siitä tuli Moskovan patriarkaatin alainen piispakunta vuonna 1941. Saksalaismiehityksen aikaan 1941–1945 kirkko liittyi Konstantinopoliin, kunnes uuden neuvostomiehityksen alkaessa kirkko siirtyi taas Moskovan alaisuuteen 1945. Moskovan mukaan kirkko siirtyi patriarkaatin alaisuuteen vapaaehtoisesti, ilman painostusta.
Viron itsenäistyttyä uutta yhteiskuntaa rakennettiin "jatkuvuuden periaatteella", jossa yksilöiden ja yhteisöjen oikeudet ja velvollisuudet perustuvat tilanteeseen ennen neuvostomiehitystä vuonna 1940. Tämän vuoksi kirkon omaisuuden katsottiin kuuluvan Tukholmassa pakolaiskirkkona toimineelle Viron Konstantinopolin alaiselle autonomiselle kirkolle, joka palasi takaisin Viroon vuonna 1993.
Osa ortodoksisista seurakunnista ei kuitenkaan halunnut liittyä Konstantinopolin alaiseen autonomiseen kirkkoon ja seurasi yhdeksän vuoden jakso, jolloin näiden seurakuntien juridinen asema oli maassa epäselvä. Vuonna 2002 Viron sisäasiainministeriö rekisteröi Moskovan yhteyteen jääneet seurakunnat uskonnolliseksi yhdyskunnaksi nimeltä Moskovan patriarkaatin Viron ortodoksinen kirkko.
Kaarina Buure-Hägglund
Ritva Kaarina Buure-Hägglund (s. 16. kesäkuuta 1942 Helsinki) on suomalainen juristi (OTT) ja virkamies, joka nousi ensimmäisenä naisena kenraalikuntaan ottaessaan helmikuussa 1996 vastaan Puolustusvoimien asessorin eli johtavan juristin viran. Asessori on siviilivirka, joka osastopäällikkönä rinnastettiin vuoteen 2008 asti kenraalin arvoiseksi.
Ennen puolustusministeri Anneli Tainan 1995 suorittamaa nimitystä Buure-Hägglund toimi Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa kansainvälisen yksityisoikeuden, erityisesti ulkomaankaupan oikeuden apulaisprofessorina. Kontaktin Puolustusvoimiin Buure-Hägglund loi toimiessaan puheenjohtajana naisten asepalvelusta selvittäneessä toimikunnassa. Hänellä oli taustallaan myös pitkähkö ura oikeusministeriössä, muun muassa lainsäädäntöjohtajana.
Buure-Hägglund oli vuonna 2001 ehdolla eduskunnan oikeusasiamieheksi. Tehtävään valittiin lopulta apulaisoikeusasiamies Riitta-Leena Paunio. 27. marraskuuta 2001 järjestetyssä äänestyksessä Paunio sai 170 ääntä, 5 äänesti tyhjää ja 3 hylättiin, koska olivat äänestäneet Buure-Hägglundia, joka oli peruuttanut hakemuksensa kirjeitse 16. marraskuuta 2001. Juuri ennen hakemuksen poisvetämistä perustuslakivaliokunta oli asettunut yksimielisesti Paunion kannalle.
Syksyllä 2001 Buure-Hägglund palasi Helsingin yliopistoon, jossa hän ryhtyi hoitamaan dosentuuria.
Diakoninkynttilä
Diakoninkynttilä on ortodoksisen kirkon jumalanpalvelusväline.
Diakoninkynttilä on mehiläisvahasta tehty noin 3 cm paksu ja 80 cm pitkä kynttilä, johon voidaan liittää erillinen metallinen tai puinen kahva. Joissakin seurakunnissa on myös metallisia tai puisia kynttilänvarsia, joihin liitetään ylimmäksi 2 cm paksu kirkkokynttilä.
Diakoni kantaa tätä kynttilää oikeassa kädessään osallistuessaan suitsutuksiin tai saattoihin. Diakoni kulkee aina papin tai piispan edellä, koska ajatus on että hän näyttää valoa varsinaiselle palveluksen toimittajalle.
Noki
Noki on hiilivetyjen tai muiden orgaanisten aineiden epätäydellisessä palamisessa syntyvä musta hiilipitoinen aine. Se sisältää yli 99 % hiiltä sekä lisäksi pieniä määriä vety-, happi- ja rikkiyhdisteitä. Noen sisältämä nk. orgaaninen hiili viilentää ilmastoa, kun taas nk. musta hiili lämmittää ilmastoa.
Noki leijuu ilmassa hiutaleina ja tarttuu hanakasti erilaisiin pintoihin. Jo hyvin pieninä määrinä se tummentaa pinnat, joihin se osuu. Esimerkiksi vaatteista se ei lähde pois helpolla. Savupiippuihin kertyvä noki saattaa tukkia piiput tai aiheuttaa nokipaloja, minkä vuoksi savupiiput on säännöllisesti nuohottava.
Teollisuuden tarpeisiin nokea valmistetaan polttamalla maaöljystä saatavia hiilivetyjä. Suurin osa tuotannosta käytetään kumiteollisuudessa. Hienojakoista nokea eli kimröökiä käytetään myös mustana väriaineena maaleissa, muoveissa ja painomusteissa
Ilmakehätieteellisessä kirjallisuudessa noen määritellään koostuvan kahdesta osatekijästä: orgaanisesta hiilestä sekä epäorgaanisesta mustasta hiilestä. Noen sisältämä orgaaninen hiili viilentää ilmastoa, kun taas musta hiili voimistaa llmaston lämpenemistä. Biomassan kotitarvepoltosta syntyy noin neljä kertaa enemmän orgaanista hiiltä kuin mustaa hiiltä. Dieselin ja kivihiilen noki puolestaan sisältää enemmän mustaa hiiltä kuin orgaanista hiiltä, joten sillä on ilmastoa lämmittävä nettovaikutus.
Lähes kolme neljännestä ihmistoiminnasta aiheutuvasta ilmakehää viilentävästä orgaanisesta hiilestä saa alkunsa metsäpaloista ja peltojen kulotuksesta. Loput orgaanisen hiilen päästöt aiheutuvat biomassan kotitarvekäytöstä (19 %) ja fossiilisten polttoaineiden käytöstä (7 %).
Valtaosa ilmakehää lämmittävistä mustan hiilen päästöistä aiheutuu metsäpaloista, metsän kaskeamisesta ja peltojen kulotuksesta (42 %). Muut mustan hiilen päästöt aiheutuvat fossiilisten polttoaineiden poltosta (38 %) ja biomassan kotitarvekäytöstä (20 %).
Metsäpalojen ja metsän kaskeamisen yhteydessä syntyvien nokipäästöjen ilmastoa viilentävä vaikutus on kuitenkin kaksinkertainen niiden lämmitysvaikutukseen verrattuna. Metsäpalojen noella saattaa silti olla paikallista ilmastoa lämmittävää vaikutusta ja esimerkiksi Venäjän ja Kiinan kevätkulotusten nokipäästöjen on havaittu nopeuttavan arktisten alueiden sulamista.
Marika Laijärvi
Marika Aurora Laijärvi (ent. "Uskali", s. 12. syyskuuta 1970 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Laijärvi on valmistunut filosofian maisteriksi Jyväskylän yliopistosta pääaineenaan saksan kieli ja kulttuuri. Hän on työskennellyt saksan kielen opettajana ja lasten- ja nuortenkirjakriitikkona.
Voimasuo
Voimasuo on kotimaisen Jääportit-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 12. toukokuuta 2009.
Albumin kansien pastellivärimaalaukset on tehnyt Mindy M. Heinonen.
Eila-Maija Mirolybov
Eila-Maija Mirolybov (ent. Saksa, s. 7. kesäkuuta 1943) on entinen Yleisradion toimittaja, Ylen uutisten uutisankkuri 1978–1981 ja Ortodoksiviesti-lehden entinen päätoimittaja. Mirolybov jäi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2003. Hän on pitkän toimittajauransa aikana ollut mukana Tv-lähetyksissä selostajana selostamassa lukuisia kuninkaallisia tapahtumia ja tästä syystä häntä pidetäänkin erityisesti Euroopan kuningasperheiden asiantuntijana.
Vastaava toimittaja
Vastaava toimittaja on Suomessa "laki sananvapauden käyttämisestä joukkoviestinnässä" (13. kesäkuuta 2003/460) määrittämä tehtävä. Lain mukaan julkaisijan tulee määrätä aikakautiselle julkaisulle (aikakauslehdelle tai vastaavalle) ja verkkojulkaisulle "vastaava toimittaja", jonka tehtävänä on johtaa ja valvoa toimitustyötä, päättää aikakautisen julkaisun, verkkojulkaisun tai ohjelman sisällöstä sekä muusta lain määräämästä. Hänen tulee olla viisitoista vuotta täyttänyt henkilö, joka ei ole konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Tieto vastaavasta toimittajasta on merkittävä julkaisuun. Laki sallii myös useiden vastaavien toimittajien määräämisen. Tällöin määritellään yleensä kullekin henkilölle oma vastuualue.
"Painovapauslaissa" vuodelta 1919 käytettiin termiä päätoimittaja. Vuoden 2003 Lakiuudistus muutti oleellisesti rikollisesta julkaisutoiminnasta annettavia rangaistuksia: päätoimittajan vastuuta pienennettiin siinä tapauksessa että hän ei ole laiminlyönyt tehtäviään, ja hänen alaisuudessaan työskentelevien vastuu lisääntyi.
Tapauksissa, jossa vastaavan toimittajan laiminlyönti johtaa virheellisen tiedon julkaisemiseen, voidaan tämä tuomita päätoimittajarikkomuksesta sakkoon. Vastaavan toimittajan ei tarvitse olla päätoimittaja vaan hän voi olla myös keskijohtoon kuuluva tai rivitoimittaja.
Angela Ruggiero
Angela Ruggiero (s. 3. tammikuuta 1980) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän syntyi Panorama Cityssä Kaliforniassa ja hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Ruggiero on voittanut neljä olympiamitalia; kultaa 1998 Naganossa, hopeaa 2002 Salt Lake Cityssä ja 2010 Vancouverissa sekä pronssia 2006 Torinossa.
Angela Ruggiero valittiin Vancouverin vuoden 2010 kisojen aikana KOK:n urheilijajäseneksi seuraavaksi kahdeksaksi vuodeksi.. 2015 Ruggiero kutsuttiin The Hockey Hall of Famen jäseneksi.