hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Igor Presnjakov
Igor Presnyakov (Игорь Пресняков) on venäläinen kitaristi, josta tuli YouTube-sensaatio vuonna 2007 laulucovereidensa ja omalaatuisen soittotyylinsä ansiosta.
Igor Presnyakov syntyi Moskovassa. Hän opiskeli klassista musiikkia läheisessä akatemiassa ja voisi lopulta valmistua yhtyeisiin sekä kitaristiksi että kapellimestariksi. Hän muutti Alankomaihin jatkaakseen uraansa, joka on jo nyt kestänyt yli 35 vuotta. Hänen akustiseen kitaratyyliinsä vaikuttaa eri musiikkityylejä: reggae, rock and roll, R&B, kantri, jazz ja heavy metal. Hänen merkittävin tuntomerkkinsä on rytmin luominen samaan aikaan, kun hän soittaa lyömällä kitaran runkoon tahdissa. Tämä jäljittelee useita muusikoita. Vaikka Presnyakov joskus laulaakin monia hänen alkuperäisiä- ja cover-kappaleitaan, on hän tunnetumpi soittotaidoistaan.
"Igorin" suosio on noussut hänen ensidebyytistään YouTubessa vuonna 2007. Hänen YouTube-videoillaan on tällä hetkellä yli 250 miljoonaa latausten näyttökertaa ja sen lisäksi yli 1,3 miljoonaa kanavan tilaajaa. Hänen kuuluisin kitaracoverinsa on "Nоthing EIsе Маttеrs" yli kahdeksalla miljoonalla katsojallaan.
Poikkeavuus
Poikkeavuudella tarkoitetaan sosiologisessa kontekstissa toimintaa tai käytöstä, joka rikkoo kulttuurisia normeja, kuten muodollisesti säädettyjä sääntöjä (esimerkiksi rikollisuus) tai epämuodollisia sosiaalisten normien (kuten perinteiset tavat) rikkomuksia. Näiden sääntöjen syntyminen, muuttuminen ja toimeenpaneminen kuuluu sosiologien, psykologien, psykiatrien ja kriminologien tutkimusalueeseen.
Normit ovat tiettyjä käyttäytymisen malleja, jotka tekevät ihmisten käyttäytymisestä yhteiskunnassa ennustettavaa. Ne muuttuvat yhteiskunnan muuttuessa, ja ovat riippuvaisia kontekstista kuten yhteiskuntaluokasta ja ikäryhmästä.
Poikkeavuus tarkoittaa näiden kulttuurisesti vahvistettujen normien rikkomista. Tämä määritelmä voidaan tulkita useilla eri tavoilla. Sosiaaliset normit ovat erilaisia eri kulttuureissa: toisessa kulttuurissa poikkeavuus ja sääntöjen rikkominen voidaan toisessa yhteiskunnassa tulkita normaaliksi. Jotkut poikkeavat toiminnot voivat olla rikollisia.
Poikkeavuutta pyrkii selittämään kolme sosiologista suuntausta: rakenteellinen funktionalismi, symbolinen interaktionismi ja konfliktiteoria.
Filip Forsberg
Carl Filip Anton Forsberg (s. 13. elokuuta 1994 Östervåla, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsissa. Hänen vahvuutensa ovat luistelussa, ja TSN:n kykyjenetsijän Craig Buttonin mukaan Forsberg on verrattavissa Brendan Shanahaniin. Forsberg varattiin numerolla 11 Washington Capitalsiin.
Forsberg on Leksands IF:n kasvatti. Hän voitti vuonna 2009 U16 SM:n pronssia. Kaudella 2009–2010 Forsberg pelasi Leksandissa pääosin J18 Allsvenskanissa, mutta hän edusti myös pudotuspeleissä J20 SuperElit-joukkuetta, jonka kanssa Forsberg voitti mestaruuden.
Kaudella 2010–2011 Forsberg oli Leksandin J20-joukkueen paras pistemies tehoilla 21+19=40 ja debytoi myös miesten edustusjoukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa, jossa hän pelasi 10 runkosarjaottelua ja kuusi Kvalserien-ottelua tehden tehot 1+1=2. KHL-seura Sibir Novosibirsk varasi Forsbergin toisella kierroksella 41. pelaajana .
Kaudella 2011–2012 Forsberg nousi Leksandin Allsvenskan-miehistöön, mutta pelasi kauden aikana myös J20-joukkueessa. Tammikuussa 2012 NHL:n kykyjenetsijäpalvelu listasi hänet Euroopassa pelaavien kenttäpelaajien rankingissa ykkössijalle .
Washington Capitals varasi Forsbergin 11. pelaajana NHL:än varaustilaisuudessa kesällä 2012.
NHL-kauden 2012–2013 siirtorajan umpeutuessa Forsberg vaihdettiin Nashville Predatorsiin kun Washington Capitals sai vastineeksi Martin Eratin ja Michael Lattan.
Forsberg voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2012 ja alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2011. Hän oli jälkimmäisenä mainitussa turnauksessa neljällä osumallaan Ruotsin toiseksi paras maalintekijä Mika Zibanejadin ja Jeremy Boycen kanssa sekä kolmanneksi paras pistemies Boycen kanssa. Aikuisten arvokisoista Forsbergilla on MM-kultaa 2018.
Forsbergin veli Fredrik Forsberg (s. 1996) ja serkku Linus Carlsson (s. 1995) pelaavat myös jääkiekkoa.
Stefan Meyer
Stefan Meyer (s. 20. heinäkuuta 1985 Medicine Hat, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Elitserien-joukkue Färjestads BK:ssa. Hänen vahvuutensa ovat työntekemisessä, fyysisyydessä ja kiekonsuojaamisessa. Meyer on aiemmin pelannut yhteensä 20 NHL-ottelua tehden kaksi syöttöpistettä ja keräten 17 jäähyminuuttia.
Meyer syntyi Albertan Medicine Hatissa, mutta hän kasvoi Saskatchewanin Fox Valleyssä ja aloitti siellä jääkiekon. Meyerin syntymäkaupungin joukkue Medicine Hat Tigers varasi hänet toisena pelaajana WHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2000. Meyer pelasi kaudella 2000–2001 vielä suurimmaksi osaksi Saskatchewanin paikallisessa juniorisarjassa Notre Dame Houndsin riveissä, mutta kausi 2001–2002 oli hänen tulokaskautensa WHL:ssä ja se toi 67 runkosarjaottelussa tehot 18+22=40. Kaudella 2002–2003 Meyer oli WHL:n yhden kauden maaliennätyksellään, 36 osumallaan, Tigersin kolmanneksi paras maalintekijä Joffrey Lupulin ja Ben Thomsonin jälkeen. Florida Panthers varasi hänet toisella kierroksella 55. pelaajana.
Kaudella 2003–2004 Meyer oli tehoilla 34+41=75 Tigersin toiseksi paras maalintekijä Clarke MacArthurin jälkeen sekä kolmanneksi paras pistemies. Hän voitti WHL:n mestaruuden keväällä 2004 ja vei joukkueen Memorial Cup -lopputurnaukseen saakka, joissa Meyer oli kahdella osumallaan Tigersin toiseksi paras maalintekijä Chris St. Jacquesin jälkeen. Viimeisellä WHL-kaudellaan 2004–2005 hän teki liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 34+43=77 ja voitti Tigersin sisäisen piste- ja maalipörssin. Hän sijoittui WHL:n maalipörssissä kahdeksanneksi.
Meyer siirtyi kaudeksi 2005–2006 Florida Panthersin organisaatioon. Hän pelasi vuodet 2005–2009 lähes kokonaan AHL-joukkue Rochester Americansissa. Kaudella 2007–2008 hän jakoi 21 osumallaan Americansin sisäisen maalipörssin voiton Mark Mancarin kanssa. Meyer teki samalla kaudella NHL-debyyttinsä ja pelasi Panthersissa neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2008–2009 hän pelasi taas kokonaan farmissa ja oli tehoilla 18+22=40 Americansin kolmanneksi paras pistemies ja maalintekijä.
Kesäkuussa 2009 Meyer kaupattiin Phoenix Coyotesiin vaihdossa Steven Reinprechtiin. Hän pelasi koko kauden 2009–2010 sen farmijoukkue San Antonio Rampagessa. Meyer siirtyi vapaana agenttina kaudeksi 2010–2011 kaksivuotisella sopimuksella Calgary Flamesiin. Hän pelasi kauden aikana 16 NHL-ottelua ja sai kaksi syöttöpistettä.
Kaudella 2011–2012 Meyer ehti pelata vain kuusi ottelua Flamesin farmijoukkue Abbotsford Heatissa, kunnes hän siirtyi joulukuussa 2011 loppukaudeksi Eurooppaan ja Ruotsin Elitserienin Färjestads BK:hon.
Artūras Karnišovas
Artūras Karnišovas (s. 27. heinäkuuta 1971 Klaipėda, Liettuan SNT, Neuvostoliitto) on liettualainen koripalloilija. Peliuransa jälkeen hän on toiminut Denver Nuggetsin organisaatiossa vuodesta 2013 ja hänet nimitettiin seuran toimitusjohtajaksi kesäkuussa 2017.
Karnišovas aloitti koripallon Statyba Vilnassa, jonka edustusjoukkueeseen hän nousi vuonna 1989. Hän edusti seuraa yhden kauden ajan ja siirtyi vuosiksi 1990–1994 pelaamaan yliopistokoripalloa Seton Hallin yliopistoon. Karnišovas palasi Eurooppaan vuonna 1994 ja pelasi yhden kauden ajan ranskalaisessa Cholet Basketissa. Vuosiksi 1995–1997 hän siirtyi FC Barcelonaan, jossa hän voitti molempina kausina Espanjan-mestaruuden. Kauden 1997–1998 Karnišovas vietti kreikkalaisessa Olympiakosissa, jonka jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Fortitudo Bolognaan. Hän voitti jälkimmäisellä kaudella Italian-mestaruuden. Vuonna 2000 Karnišovas palasi FC Barcelonaan, jossa hän voitti kolmannen Espanjan-mestaruutensa kaudella 2000–2001. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2002.
Karnišovas edusti junioritasolla Neuvostoliittoa ja hän voittikin maan paidassa EM-pronssia vuonna 1987 alle 16-vuotiaiden EM-kilpailuissa. Liettuan itsenäistyttyä hän edusti Liettua maajoukkuetta. Karnišovas oli ensimmäistä kertaa mukana arvokisoissa vuonna 1992, jolloin Liettua voitti olympiapronssia. Hän oli mukana myös vuoden 1996 olympialaisissa, joista maa voitti toistamiseen olympiapronssia. EM-kilpailuista Karnišovas voitti pronssia vuonna 1995.
Rakenteellinen funktionalismi
Rakenteellinen funktionalismi on laaja näkökulma sosiologiassa ja antropologiassa, joka tulkitsee yhteiskuntaa rakenteena, joka koostuu toisiinsa liittyvistä osista. Funktionalismi lähestyy yhteiskuntaa kokonaisuutena, johon sen osat (normit, tavat, perinteet ja instituutiot) vaikuttavat. Herbert Spencerin esittelemän analogian mukaan nämä yhteiskunnan osat ovat "elimiä", jotka pyrkivät "kehon" kunnolliseen toimintaan. Perusajatukseltaan rakenteellinen funktionalismi pyrkii "erottelemaan mahdollisimman tarkasti kaikki piirteet, tavat ja käytännöt ja niiden vaikutukset yhteiskunnan kokonaisuuden toimintaan". Talcott Parsons käytti termiä kuvaamaan pikemminkin tiettyä sosiaalitieteiden metodologisen kehityksen vaihetta kuin erillistä koulukuntaa.
Konfliktiteoria
Konfliktiteoriat ovat yhteiskuntatieteiden näkökulmia, jotka korostavat sosiaaliryhmän sosiaalista, poliittista tai materiaalista epätasa-arvoa, kritisoivat laajaa sosiaalipoliittista järjestelmää tai jotka muuten vähättelevät rakenteellisen funktionalismin ja ideologisen konservatismin merkitystä. Konfliktiteoriat kiinnittävät huomiota valtaeroihin, kuten luokkakonfliktiin, ja yleensä kritisoivat historiallisesti hallitsevia ideologioita.
Jotkut konfliktiteoriat syntyivät korostamaan perinteisen ajattelun ideologisia piirteitä. Vaikka useissa konfliktiteorioissa onkin samoja piirteitä, konfliktiteoria ei viittaa yhtenäiseen koulukuntaan, eikä sitä tule sekoittaa rauhan ja konfliktien tutkimukseen tai muihin sosiaalisten konfliktien teorioihin.
Yhteiskuntatieteiden klassikoista konfliktiteoria yhdistetään tavallisesti Karl Marxiin (1818-1883). Marxismi perustui dialektisen materialismin historiakäsitykseen, jonka mukaan kapitalismi tuottaisi sitä edeltävien sosioekonomisten järjestelmien tavoin sisäisiä jännitteitä, jotka johtaisivat sen omaan tuhoon. Marx kannusti radikaalia muutosta, kannustaen työväenluokan vallankumousta ja vapautumista hallitsevasta luokasta.
Muita varhaisia konfliktiteoreetikkoja olivat puolalaisaustralialainen sosiologi ja poliittinen teoreetikko Ludwig Gumplowicz (1838-1909) sekä amerikkalainen sosiologi ja paleontologi Lester F. Ward (1841-1913). Vaikka Ward ja Gumplowicz kehittivätkin teoriansa itsenäisesti, niissä oli paljon yhteistä ja ne lähestyivät konfliktia kokonaisvaltaisesta antropologisesta ja evoluution näkökulmasta, vastakohtana Marxin varsin rajatulle taloudellisten tekijöiden analyysille.
Gumplowicz kuvaa teoksessaan "Grundriss der Soziologie" (Sosiologian ääriviivat, 1884), kuinka kulttuurien ja etnisten ryhmien väliset konfliktit ovat muokanneet yhteiskuntaa. Gumplowicz teorisoi, että suuret ja kompleksiset yhteiskunnat kehittyivät sodasta ja valloituksista. Valtiot kehittyvät, kun yksi ryhmä pyrkii hallitsemaan toista; näin syntyy jaottelu herroihin ja orjiin. Lopulta kehittyy kompleksinen kastijärjestelmä. Horowitz on kuvannut Gumplowicziä yhdeksi konfliktiteorian perustajista.
C. Wright Millsiä on kuvattu modernin konfliktiteorian isäksi. Millsin mukaan yhteiskunnalliset rakenteet syntyvät konfliktista ihmisten erilaisten intressien ja resurssien välillä. Nämä rakenteet vaikuttavat vuorostaan yksilöihin ja resursseihin, samoin kuin "epätasaiseen vallan ja resurssien jakoon yhteiskunnassa".
Kanadalainen sosiologi Alan Sears kuvaa konfliktiteoriaa kirjassaan "A Good Book, in Theory: A Guide to Theoretical Thinking" (2008) seuraavasti:
Volgan talousalue
Volgan talousalue on () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Astrahanin alue, Kalmukian tasavalta, Penzan alue, Samaran alue, Saratovin alue, Tatarstanin tasavalta, Uljanovskin alue ja Volgogradin alue. Alueen pinta-ala on 536 400 km² ja asukasluku 16 905 000 asukasta. Väestötiheys on 31 as./km² ja kaupungistumisaste 73 %.
Space Rage
Space Rage on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka ohjasi Conrad E. Palmisano. Käsikirjoituksesta vastasi Jim Lenahan. Pääosassa esiintyvät Richard Farnsworth, Michael Paré ja John Laughlin.
Pankkiryöstäjä Grange lähetetään rangaistusleirille Proxima Centauri -planeetalle. Siellä hän suunnittelee heti pakoa, jota ovat estämässä palkkasoturi Walker ja jo eläkkeellä oleva eversti.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa hengettömäksi mutta vauhdikkaaksi scifi-westerniksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Länsi-Siperian talousalue
Länsi-Siperian talousalue () on yksi Venäjän kahdestatoista talousalueesta. Siihen sisältyy Altain aluepiiri, Altain tasavalta, Kemerovon alue, Hanti-Mansian autonominen piirikunta, Novosibirskin alue, Tomskin alue, Tjumenin alue ja Jamalin Nenetsian autonominen piirikunta. Alueen pinta-ala on 2 427 200 neliökilometriä ja väkiluku 15 108 000 asukasta. Väestötiheys on 6,2 as/km² ja kaupungistumisaste 71 prosenttia.
Luoteinen talousalue
Luoteinen talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Leningradin alue, Novgorodin alue, Pihkovan alue ja Pietarin liittovaltiokaupunki. Alueen pinta-ala on 196 500 km² ja asukasluku 8 034 000 asukasta. Väestötiheys on 41 as/km² ja kaupungistumisaste 87 %.
Itä-Siperian talousalue
Itä-Siperian talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Burjatian tasavalta, Taka-Baikalian aluepiiri, Irkutskin alue, Hakassian tasavalta, Krasnojarskin aluepiiri ja Tuvan tasavalta. Alueen pinta-ala on 4 122 800 km² ja asukasluku 9 128 000 asukasta. Väestötiheys on 2,2 as/km² ja kaupungistumisaste 71 %.
Volga-Vjatkan talousalue
Volga-Vjatkan talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Tšuvassian tasavalta, Kirovin alue, Marin tasavalta, Mordvan tasavalta ja Nižni Novgorodin alue. Alueen pinta-ala on 265 400 km² ja asukasluku 8 480 000 asukasta. Väestötiheys on 32 as/km² ja kaupungistumisaste 70 %.
Kaukoidän talousalue
Kaukoidän talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Amurin alue, Tšukotkan autonominen piirikunta, Juutalaisten autonominen alue, Kamtšatkan aluepiiri, Habarovskin aluepiiri, Magadanin alue, Primorjen aluepiiri, Sahan tasavalta ja Sahalinin alue. Alueen pinta-ala on 6 216 000 km² ja asukasluku 7 463 000 asukasta. Väestötiheys on 1,2 as/km² ja kaupungistumisaste 76 %.
Keskinen mustanmullan talousalue
Keskinen mustanmullan talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Belgorodin alue, Kurskin alue, Lipetskin alue, Tambovin alue ja Voronežin alue. Alueen pinta-ala on 167 700 km² ja väkiluku 7 872 000 henkeä. Väestötiheys on 47 as/km² ja kaupungistumisaste 62%.
Heikki Nieminen
Heikki Nieminen (9. toukokuuta 1926 Hollola – 5. syyskuuta 2016) oli suomalainen kuvanveistäjä ja taidegraafikko. Hänen töitään oli ensi kertaa julkisesti esillä Lahdessa vuonna 1946.
Niemisen vanhemmat olivat maanviljelijä Nestor Nieminen ja Aino Nieminen (s. Pönkkä). Nieminen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1947–1948 ja Suomen Taideakatemian koulussa vuosina 1948–1952. Kouluopintojensa jälkeen Nieminen oli usean vuoden ajan taidegraafikko Aukusti Tuhkan assistenttina.
Lukuisia Niemisen veistoksia on julkisesti esillä ympäri Suomea. Hänen huomattaviin ulkoveistoksiinsa kuuluvat muun muassa Akseli Gallen-Kallelan patsas Porissa (1965), F. E. Sillanpään muistomerkki Hämeenkyrössä (1965), kaksi suihkukaivoveistosta Lahdessa ("Susanna", 1961, ja "Sudenkorennot", 1965) sekä Espoon Puolarmetsän sairaalan pihamaalle sijoitettu pronssiveistos "Aurinkotuuli" (1980). Varkauden Pirttiniemen sankarihautausmaan pronssinen muistomerkki "Ylös murheesta" on hänen teoksensa vuodelta 1964. Niemisen laajimmin tunnettuja teoksia ovat kuitenkin "Hymytyttö"- ja "Hymypoika"-pienoisveistokset, joita on jaettu Suomen kouluissa kipsivaloksina oppilaiden tunnustuspalkintoina vuodesta 1954 alkaen.
Heikki Nieminen oli 1950-luvun lopulta alkaen ensimmäisiä suomalaistaiteilijoita, jotka ottivat materiaalikseen lujitemuovin.
Nieminen toimi myös opettajana 1950-luvulta lähtien, ensin Taideakatemian koulussa ja myöhemmin pääosin Taideteollisessa korkeakoulussa aina 1990-luvun alkuun saakka.
Niemisen puoliso oli farmaseutti Tellervo Nieminen (o.s. Ahonen).
Pohjoinen talousalue
Pohjoinen talousalue () on yksi Venäjän 12:sta talousalueesta. Siihen sisältyy Arkangelin alue, Karjalan tasavalta, Komin tasavalta, Murmanskin alue, Nenetsian autonominen piirikunta ja Vologdan alue. Alueen pinta-ala on 1 466 300 km² ja asukasluku 5 861 000 asukasta. Väestötiheys on 4 as./km² ja kaupungistumisaste 76 %.
Muztagh Ata
Muztagh Ata () on 7 546 metriä korkea vuori Tiibetin ylängön pohjoisreunalla Xinjiangin itsehallinnollisella alueella Kiinassa. Muztagh Ata sijaitsee Karakorumin maantien varrella noin 24 kilometrin päässä Kiinan ja Tadžikistan väliseltä rajalta. Ensimmäinen kirjattu valloitusyritys tapahtui vuonna 1894, jolloin ruotsalainen tutkimusmatkailija Sven Hedin yritti kiivetä sen huipulle onnistumatta. Vuoren huipulle pääsi ensimmäistä kertaa onnistuneesti kiinalais-neuvostoliittolainen retkikunta vuonna 1956.
Bleakk
Bleakk (oikealta nimeltään Sami Laakkonen) on suomalainen hip hop -tuottaja.
Nikobaarienpöllönen
Nikobaarienpöllönen ("Otus alius") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Intiassa Nikobaareilla ainakin Great Nicobarilla, mutta ehkä myös Little Nicobarilla. Vuoden 2004 tsunami on aiheuttanut sille uhkia. Laji on IUCN:n uhanalaisuusluokituksessa arvioitu puutteellisesti tunnetuksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät.
Venäjän federaatiopiirit
Venäjän federaatiopiirit () ovat Venäjän keskushallinnon aluehallinnollinen jaottelu. Ne eivät ole Venäjän liittovaltion perustavia osia kuten federaatiosubjektit (osavaltiot). Jokainen federaatiopiiri käsittää useampia federaatiosubjekteja, ja jokaista johtaa presidentin nimittämä edustaja jonka virallinen titteli on "täysivaltainen edustaja". Täysivaltaisen edustajan tehtävä on valvoa federaation viranomaisten toimintaa alueella, vaikkakin hänen toimivaltansa on laajempi.
Federaatiopiirien johtajat toimivat linkkinä federaatiosubjektien ja federaation hallituksen välillä ja heidän pääasiallinen vastuunsa on valvoa liittovaltion lakien noudattamista federaatiosubjekteissa.
Federaatiopiirit perustettiin toukokuussa 2000 Vladimir Putinin aloitteesta osana laajempaa ohjelmaa liittohallinnon vahvistamiseksi. Tämä laajempi uudistusohjelma sisälsi duuman ylähuoneen federaationeuvoston vaalitavan muuttamisen epäsuoraksi, federaatiosubjektien perustuslakien tarkastamisen, presidentille oikeuden hajottaa federaatiosubjektin parlamentti ja oikeuden erottaa federaatiosubjektin hallitus mikäli nämä eivät noudata liittovaltion lakeja.
19. tammikuuta 2010 perustettiin uusi Pohjois-Kaukasian federaatiopiiri jakamalla Eteläinen federaatiopiiri.
21. maaliskuuta 2014 perustettiin Venäjän Ukrainalta miehittämän Krimin alueen kattava Krimin federaatiopiiri. Se koostuu kahdesta federaatiosubjektista: liittokaupunki Sevastopolista ja entisen Krimin autonomisen tasavallan alueella sijaitsevasta Krimin tasavallasta.
Täysivaltainen edustaja ja hänen toimistonsa varmistaa federaatiosubjektien liittovaltion lakien ja normien loukkauksen. He myös valvovat oikaisumenettelyä lähemmältä kuin liittovaltion instituutiot Moskovasta. He ovat täten keskeisiä Putinin keskushallinnon auktoriteetin vahvistamisessa. Federaatiosubjektien perustaminen on auttanut rajoittamaan federaatiosubjektien lakeja ja käytäntöjä, jotka ovat vastoin liittovaltion lakeja, esimerkiksi kansalaisoikeuksien rajoittamista, alueiden kuvernöörien tai tasavaltojen presidenttien autoritääristä hallitsemista, poliisin manipuloimista ja tuomioistuinten kontrollointia, journalismin hankaloittamista ja vaalien väärentämistä.
Liittovaltion viranomaisten, erityisesti oikeuslaitoksen, "kaapattiin" federaatiosubjekteissa Boris Jeltsinin aikana. Tämä prosessi on estynyt Täysivaltaisen edustajan taatessa, että liittovaltion elimet tekevät tehtävänsä ilman vallasta taistelua paikallisten elinten kanssa.
Täysivaltaiset edustajat valvovat liittovaltion työntekijöiden kiertämistä viroissa, jotta he eivät tule liian riippuvaisiksi paikallisista johtajista.
Federaatiopiirit muistuttavat rajoiltaan pitkälti Sisäministeriön miliisipiirejä ja Puolustusministeriön sotilaspiirejä. Tämä takaa Täysivaltaiselle edustajalle suoran yhteyden armeijan komentorakenteeseen ja turvallisuuspalvelun toimintakoneistoon. Tämä lähettää federaatiosubjekteille selvän viestin, että niiden täytyy toimia yhteistyössä liittovaltion hallituksen kanssa, ja se on hyödyllistä Täysivaltaiselle edustajalle.
Timo Malmi
Timo Ensio Malmi (s. 18. kesäkuuta 1948 Tampere) on suomalainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, historiantutkija ja tietokirjailija. Malmin tuotannon tärkeänä teemana on ollut sotavuosien 1918 ja 1939–1944 monipuolinen ja humaani tarkastelu. Teoksissaan hän on käsitellyt muun muassa suomalaisia sotavankeja Neuvostoliitossa, sotaorpojen tarinoita ja Tampereen taistelua 1918. Malmille on myönnetty muun muassa Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto ja Tampereen kulttuuritekopalkinto.
Koulutukseltaan Malmi on filosofian lisensiaatti (Suomen historia) ja toimittaja. Hän on toiminut Suomen tiedetoimittajien liiton (1991–1993) ja Pirkkalaiskirjailijat ry:n (2002–2008) puheenjohtajana. Vuosina 1973–2012 Malmi toimi Tampereen yliopiston viestintäpäällikkönä. Malmi on myös Tampereen Velaatan kaupunginosassa toimivan Maitolaiturimuseon puuhamies.
FS Le Fantasque (1934)
Le Fantasque oli Ranskan laivaston 1936 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta. Sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1931 ja alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1934. Aluksen valmistumista viivästytti koeajoissa tapahtunut karilleajo ja se valmistui 10. maaliskuuta 1935.
Toisen maailmansodan alussa "Le Fantasque" partioi Atlantilla ja etsi saksalaisia saarronmurtajia. Alus upotti 16. lokakuuta 1939 rahtialus "SS Hallen" ja vangitsi sen miehistön. Alus osallistui Saksan laivaston taskutaistelulaiva "Admiral Graf Speen" etsintään, jonka aikana se valtasi 25. marraskuuta kauppa-alus "SS Santa Fen" "Le Terriblen" ja risteilijä "Dupleixin" kanssa.
Ranskan antauduttua alus liittyi Dakarissa Vichyn Ranskan laivaston 10. hävittäjälaivueeseen () yhdessä sisaralustensa "Malinin" ja "L’Audacieux’n" kanssa. Liittoutuneiden hyökätessä 23. syyskuuta 1940 Dakariin alus laski savuverhon satamassa olevien alusten suojaksi. Se joutui laivatykistön ja lentokoneiden maaliksi kärsimättä vaurioita.
Liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikkaan "Le Fantasque" vaihtoi muiden Ranskan Länsi-Afrikassa olevien alusten kanssa puolta liittyen liittoutuneisiin. Alus siirrettiin maaliskuussa 1943 Bostoniin huollettavaksi, jossa yhteydessä sille asennettiin tutkat ja kaikuluotain sekä vahvennettiin ilmatorjuntaa. Huollon päätyttyä alus luokiteltiin uudelleen kevyeksi risteilijäksi.
"Le Fantasque" osallistui tulitukitehtävissä 9. syyskuuta 1943 alkaen Salernon maihinnousuun. Alus laski 13.–14. syyskuuta välisenä yönä Ajaccioon Korsikalla 250 kommandosotilasta ja aseita sekä ammuksia vastarintaliikkeelle. Se pysäytti 24. joulukuuta saksalaisen rahtialuksen "Nicoline Maerskin", joka pakotettiin karille Espanjan rannikolla lähellä Tortosaa.
10. DCT määrättiin tekemään isku Adrianmerelle. Sen tarkoituksena oli eristää Jugoslavia Italiasta. 18.–19. maaliskuuta "Le Fantasque" ja "Le Terrible" kohtasivat Saksan laivaston saattueen, johon kuuluivat rahtialus "F124", hinaaja "Titanic" sekä saattajat "FS270", "FS273" ja "FS274". Saattue upotettiin lukuun ottamatta "Titanicia", joka pakeni Kyparissiaan. Alus upotti 17. kesäkuuta "Le Terriblen" kanssa tankkeri "Giulianan" sekä vauriotti sitä suojanneita raivaajia "R5" ja "R14". Alus osallistui 15. elokuuta alkaen Etelä-Ranskan maihinnousuun.
Vuosina 1945 ja 1946 alus palveli Indokiinassa. Se sijoitettiin 1950 reserviin. Alus luokiteltiin saattajaksi, jolloin sen viirinumeroksi vaihdettiin D610. Alus hinattiin 1953 Touloniin, jossa sitä käytettiin majoitustilana. Alus poistettiin 2. toukokuuta 1957 alusluettelosta nimettynä "Q98:ksi" ja myytiin romutettavaksi.
FS Le Malin (1933)
Le Malin oli Ranskan laivaston 1936 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 13. toukokuuta 1931 Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seynestä. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 16. marraskuuta ja alus laskettiin vesille 17. elokuuta 1933. Alus valmistui 1. toukokuuta 1936.
Toisen maailmansodan alussa "Le Malin" partioi Atlantilla ja etsi saksalaisia saarronmurtajia. Se osallistui muun muassa lokakuussa 1939 Saksan laivaston taskutaistelulaiva "Admiral Graf Speen" etsintään. Se osallistui 29. toukokuuta 1940 "Bourrasquen" kanssa Dunkerquen evakuointiin, jolloin kumpikin aluksista osui miinaan. Alus kuitenkin pääsi satamaan, ja se kunnostettiin.
Ranskan antauduttua alus liittyi Vichyn Ranskan laivaston 10. hävittäjälaivueeseen () sisaralustensa "Le Fantasquen" ja "L’Audacieux’n" kanssa. Se vaurioitui lievästi Britannian kuninkaallisen laivaston lentokoneiden hyökätessä Mers-el-Kébiriin 3. heinäkuuta. Korjausten jälkeen se siirrettiin Dakariin, jossa alus liittoutuneiden hyökätessä 23. syyskuuta 1940 suojasi satamassa olevia aluksia. Se joutui laivatykistön ja lentokoneiden maaliksi kärsimättä vaurioita. Lokakuun puolivälissä alus siirrettiin Casablancaan.
Liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikkaan "Le Malin" vaihtoi marraskuussa 1942 muiden Ranskan Länsi-Afrikassa olevien alusten kanssa puolta ja liittyi liittoutuneisiin. Alus siirrettiin maaliskuussa 1943 Bostoniin huollettavaksi, ja siihen asennettiin kaksi tutkaa ja kaikuluotain, sekä sen ilmatorjuntaa vahvennettiin korvaamalla aiemmat 37 ja 13,2 millimetrin aseet 40 ja 20 millimetrin tykein. Huollon päätyttyä alus luokiteltiin uudelleen kevyeksi risteilijäksi ja se lähetettiin Välimerelle.
"Le Malin" osallistui tulitukitehtävissä 9. syyskuuta 1943 alkaen Salernon maihinnousuun. Alus laski 13.–14. syyskuuta välisenä yönä Ajaccioon Korsikalla 250 kommandosotilasta ja aseita sekä ammuksia vastarintaliikkeelle.
10. DCT määrättiin tekemään isku Adrianmerelle. Sen tarkoituksena oli eristää Jugoslavia Italiasta. Alus osallistui 15. elokuuta alkaen Etelä-Ranskan maihinnousuun. Se kolaroi joulukuussa sisaraluksensa "Le Terriblen" kanssa, ja alus oli korjattavana aina Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka.
Vuosina 1946 ja 1947 alus palveli Indokiinassa. Se sijoitettiin 1951 reserviin. Alus muutettiin 1953 esikunta-alukseksi. Se törmäsi marraskuussa 1963 riuttaan Pohjois-Ranskan rannikolla. Alus poistettiin palveluksesta joulukuussa. Se poistettiin tammikuussa 1964 alusluettelosta ja myytiin romutettavaksi kuukautta myöhemmin.
Aapo K. Tulkki
Aapo K. Tulkki (18. joulukuuta 1921 Jaala – 16. marraskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen mainosalan yrittäjä.
Tulkki työskenteli nuorea ovelta ovelle -kauppiaana, mutta elämänuran hän teki mainosalalla. Hän työskenteli ILMOssa ja SEKissä ja perusti 1953 yhdessä muiden kanssa Seitsenmainos-nimisen mainostoimiston. Hänestä tuli sen toimitusjohtaja 1956, ja myöhemmin yritys siirtyi hänen omistukseensa. Hän hankki omistukseensa myös muita alaa lähellä olevia yrityksiä. Hän luopui alan yrityksistä 1980-luvulla.
Tulkki sai asevelvollisena lentäjän koulutuksen ja toimi sodissa lentäjänä. 1960-luvulla hän oli mukana Finlantic-lentoyhtiöhankkeessa. Yhtiöllä oli kaksi nelimoottorista DC 6 -konetta, joilla se harjoitti charter-lentotoimintaa. Yhtiön toiminta päättyi lupahankaluuksiin.
Tulkki oli perustamassa vetaraaniyhdistys Pilvenveikkoja.
FS Le Terrible (1933)
Le Terrible oli Ranskan laivaston 1935 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 8. toukokuuta 1931 Chantier Navals Françaisilta Caenista. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 8. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 30. marraskuuta 1933. Alus valmistui 1. lokakuuta 1935.
Toisen maailmansodan alussa "Le Terrible" partioi Atlantilla etsien saksalaisia saarronmurtajia. Se osallistui muun muassa lokakuussa 1939 Saksan laivaston taskutaistelulaiva "Admiral Graf Speen" etsintään, minkä aikana se valtasi 25. lokakuuta 1939 sisaraluksensa "Le Fantasquen" kanssa saksalaisen rahtialuksen "Santa Fen".
Ranskan antauduttua alus liittyi Vichyn Ranskan laivastoon. Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä Mers-el-Kebiriin 3. heinäkuuta 1940 aikoi hyökätä torpedoin, mutta se määrättiin suojaamaan "Strasbourgin" pakoa Touloniin. Alus siirrettiin Dakariin, jossa alus liittoutuneiden hyökätessä 23. syyskuuta 1940 suojasi satamassa olevia aluksia.
Liittoutuneiden noustua maihin Pohjois-Afrikkaan "Le Terrible" vaihtoi marraskuussa 1942 muiden Ranskan Länsi-Afrikassa olevien alusten kanssa puolta liittyen liittoutuneisiin. Alus siirrettiin maaliskuussa 1943 Bostoniin huollettavaksi, jossa yhteydessä sille asennettiin kaksi tutkaa ja kaikuluotain sekä vahvennettiin ilmatorjuntaa korvaamalla aiemmat 37 ja 13,2 millimetrin aseet 40 ja 20 millimetrin tykein. Huollon päätyttyä alus luokiteltiin uudelleen kevyeksi risteilijäksi ja se lähetettiin Välimerelle.
"Le Terrible" osallistui Italian maihinnousuihin ollen tulitukitehtävissä ja suojaten osastoja ilmahyökkäyksiltä. Alus määrättiin tekemään laivueensa mukana isku Adrianmerelle, minkä tarkoituksena oli eristää Jugoslavia Italiasta. Alus osallistui 15. elokuuta alkaen Etelä-Ranskan maihinnousuun. Se kolaroi joulukuussa sisaraluksensa "Le Malinin" kanssa ja alus oli korjattavana aina Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka.
Alus sijoitettiin telakalta palattuaan reserviin ja se luokiteltiin saattajaksi viirinumerolla D611. Se saattoi lentotukialuksia "La Fayette", "Bois Belleau" ja "Arromanches". Alus siirrettiin koululaivaksi Brestiin 1956. Se poistettiin palveluksesta ja alus myytiin romutettavaksi kesäkuussa 1962.
FS L’Indomptable (1933)
L'Indomptable oli Ranskan laivaston 1936 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 13. toukokuuta 1931 Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seynestä. Sen köli laskettiin 25. tammikuuta 1932 ja alus laskettiin vesille 7. joulukuuta 1933. Alus valmistui 10. helmikuuta 1935.
Alus muodosti toisen maailmansodan puhjetessa sisaralustensa "Malinin" ja "Triomphantin" kanssa Atlantin laivastoon kuuluneen 8. contre-torpilleurs viirikön. Alus osallistui viirikkönsä mukana useisiin vuosien 1939 ja 1940 laivasto-operaatioihin kuten Norjan taisteluihin, mistä viirikkö Italian sotaan liittymisen uhatessa siirrettiin Välimerelle.
Alus oli Saksan miehittäessä Vichyn Ranskan Toulonissa, jossa sen miehistö upotti aluksensa muun laivaston mukana 27. marraskuuta 1942.
FS L’Audacieux (1931)
L'Audacieux oli Ranskan laivaston 1935 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Vichyn Ranskan laivastossa.
Alus tilattiin Arsenal de Lorientilta. Sen köli laskettiin 16. marraskuuta 1931 ja alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1934. Alus valmistui 27. marraskuuta 1935.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Atlantin laivaston 10. hävittäjäviirikköön, jonka muina aluksina olivat "Le Fantasque" ja "Le Terrible". Toisen maailmansodan alkaessa alus oli viirikön mukana Brestissä, josta ne siirrettiin Dakariin. Ranskan antautuessa alus oli viirikkönsä mukana Välimerellä.
Alus siirtyi syyskuussa 1940 viirikkönsä suojatessa 4. risteilijälaivuetta Dakariin, jossa se oli liittoutuneiden yrittäessä vallata sataman 23. syyskuuta. Alus vaurioitui pahoin "HMAS Australian" tykkitulessa. Alus syttyi tuleen ja se jouduttiin ajamaan maihin. Aluksen hylky hinattiin Bizerteen, jossa sen korjaustyöt aloitettiin. Alus vauriotui telakalla liittoutuneiden ilmahyökkäyksessä 7. toukokuuta 1943.
FS Le Triomphant (1934)
Le Triomphant oli Ranskan laivaston 1936 valmistunut Fantasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 7. toukokuuta 1931 Ateliers et Chantiers de Francelta Dunkerquesta. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 28. elokuuta ja alus laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1934. Alus valmistui 26. toukokuuta 1936.
Alus poistettiin laivastoluettelosta joulukuussa 1954. Se kuitenkin oli neljä vuotta myöhemmin edelleen Malagassa.
FS Mogador (1937)
Mogador oli Ranskan laivaston 1935 valmistunut Mogador-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 28. joulukuuta 1934 ja alus valmistui 9. kesäkuuta 1937. Alus valmistui 8. huhtikuu 1939.
"Mogador" liitettiin palvelukseen otettaessa 6. hävittäjäviirikköön, joka yhdessä 8. ja 10. viirikön kanssa muodosti Brestiin sijoitetun Force de Raidin 2. kevyen laivueen. Alus operoi talven 1939-1940 viirikkönsä mukana Atlantilla etsien Saksan laivaston saarronmurtajia. Ranskan antauduttua alus siirtyi heinäkuussa 1940 Mers-el-Kebiriin, jossa se oli Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä satamaan.
Alukseen osui takakannelle 15 tuuman kranaatti, joka räjäytti sen syvyyspommit. Tulipalosta ja pahoista vaurioista huolimatta alus ei uponnut. Tunteja myöhemmin tulipalo oli sammutettu ja alus hinattu takaisin satamaan. Tilapäiskorjausten jälkeen alus hinattiin Touloniin telakalle. Vaurioita korjattaessa aluksen X-torni korvattiin kahdella kaksiputkisella 37 millimetrin Mk1933 -ilmatorjuntatykillä ja sen lisäksi kaksi Mk 1927 37 millimetrin tykkiä korvattiin vastaavilla kaksiputkisilla.
Alus oli juuri palannut palvelukseen, kun sen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonin satama-altaaseen. Alus nostettiin 5. huhtikuuta 1943, mutta sitä ei palautettu palvelukseen.
FS Volta (1936)
Volta oli Ranskan laivaston 1939 valmistunut Mogador-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de Bretagnelta Nantesista. Sen köli laskettiin 24. joulukuuta 1934 ja alus laskettiin vesille 26. marraskuuta 1936. Alus valmistui 6. maaliskuuta 1939.
"Volta" liitettiin palvelukseen otettaessa 6. hävittäjäviirikköön, joka yhdessä 8. ja 10. viirikön kanssa muodosti Brestiin sijoitetun Force de Raidin 2. kevyen laivueen. Alus operoi talven 1939-1940 viirikkönsä mukana Atlantilla etsien Saksan laivaston saarronmurtajia. Ranskan antauduttua alus siirtyi heinäkuussa 1940 Mers-el-Kebiriin, jossa se oli Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä satamaan.
Alus välttyi osumilta ja se liittyi "Strasbourgin" suojaksi saattaen taistelulaivan Touloniin. Aluksen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonin satamaan. Se nostettiin 20. toukokuuta 1943, mutta alusta ei palautettu palvelukseen.
La Combattante (1942)
La Combattante oli toisessa maailmansodassa Vapaan Ranskan laivaston palveluksessa ollut Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan saattuehävittäjä "HMS Haldon".
Alus tilattiin 28. heinäkuuta 1940 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companylta Govanista osana vuoden 1940 hätäohjelmaa (). Sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1941 tilausnumerolla 1695. Alus vaurioitui maaliskuussa Glasgowiin tehdyssä ilmahyökkäyksessä, jolloin sen vesillelasku viivästyi. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1942 nimellä "HMS Haydon". Se siirrettiin 1. joulukuuta 1942 Vapaan Ranskan laivaston hallintaan, ja se otettiin 15. joulukuuta palvelukseen nimettynä "La Combattanteksi". Alus valmistui 30. joulukuuta 1942.
"La Combattante" läpäisi vastaanottotestit, jonka jälkeen se siirtyi Tobermoryyn aloittaen koulutuksen 13. tammikuuta 1943. Alus siirrettiin 12. helmikuuta Scapa Flowhun päättämään koulutuksensa. Se aloitti seuraavana päivänä koulutuksensa Kotilaivaston hävittäjäosastossa, mikä päättyi 23. maaliskuuta.
Heti koulutuksen päätyttyä alus lähti Irlanninmeren kautta Portsmouthiin. Se liittyi 26. maaliskuuta Milford Havenissa rannikkosaattueeseen, josta se erkani jatkaen matkaansa Portsmouthiin sijoitettuun 1. hävittäjälaivueeseen. Laivueen mukana alus suojasi saattueita ja partioi Kanaalin alueella. Alus joutui 7. lokakuuta partomatkalla Le Havre/Cap Barfleurin rannikkopatterien tuleen ja 26. huhtikuuta 1944 alus torjui E-veneiden hyökkäyksen upottaen "S147":n.
"La Combattante" määrättiin osaksi Normandian maihinnousun itäisen osaston Force J:tä sekä tulitukiosasto Group E:tä, jolle oli määrätty maalipisteet Beny-sur-Merin alueelta. Alus partioi 12. toukokuuta "HMS Steynerin" kanssa Kanaalin alueella, jolloin alukset kohtasivat Boulognesta lähteneet E-veneet. Seuranneessa taistelussa E-vene "S141" tuhoutui ja toinen E-vene vaurioitui.
Alus suojasi 5. kesäkuuta "HMS Stevenstonen" ja "HMS Venuksen" kanssa saattueen J9 Junorannlle. Saattueeseen kuuluivat fregatti "HMS Lawford", kymmenen LST:tä, viisi moottoritykkivenettä ja kolme Yhdysvaltain rannikkovartioston kutteria. Seuraavana päivänä "La Combattante" tulitti rannikkopuolustuksen tuliasemia. Operaatiosta vapauduttuaan alus lähti Portsmouthiin palaten saattuepalvelukseen.
Alus kuljetti 12. kesäkuuta kenraali de Gaullen tutustumaan sillanpäähän. Se suojasi Noren alaisuudessa saattueita tammikuussa 1945. Se osui miinaan 23. helmikuuta Humberin suistossa lähellä East Dudgeonin poijua. Alus upposi nopeasti, jolloin "HMS MTB 76" ja "HMS MTB 770" pelastivat 118 eloonjäänyttä. Aluksen mukana sai surmansa 67 merimiestä.
Olof Östergren
Karl "Olof" Östergren (17. helmikuuta 1874 Gävle, Ruotsi - 14. lokakuuta 1963), oli ruotsalainen kielitieteilijä, erityisesti stilistiikan alalla, ja Uppsalan yliopiston dosentti, joka sai professorin arvonimen 1936. Hänet tunnetaan laatimastaan mahtavasta kymmenosaisesta ruotsin kielen sanakirjasta "Nusvensk ordbok" (1915–1972). Östergren on kirjoittanut myös kirjasen "Våra vanligaste främmande ord", joka ilmestyi alkujaan 1907 ja josta on otettu sittemmin useita painoksia.
Östergrenin oma yli 365 000 niteen kirjasto oli aikoinaan Pohjoismaiden suurin yksityiskirjasto. Suuri osa siitä koostui nykykaunokirjallisuudesta, jota hän hyödynsi sanakirjanteossa. Kirjasto sijaitsi hänen yksityisasunnossaan Uppsalassa. Kempen säätiö osti koko kirjaston ja lahjoitti sen Uumajan yliopistolle.
Uumajan yliopiston kirjastossa on erikoiskokoelma, joka sisältää noin 25 000 Östergrenille kuulunutta teosta. Kokoelman pääpaino on kielitieteessä, mutta se sisältää teoksia myös muilta aloilta, niin ruotsalaisia kuin ulkomaisiakin. Kokoelman tuoreimmat teokset ovat vuodelta 1956. Siihen kuuluu käsin kirjoitettu aakkosellinen luettelo, joka on digitalisoitu.
Olof Östergren on haudattu Uppsalan vanhalle hautausmaalle.
Edvin Wahlstén
Edvin Gregorius Wahlstén (2. maaliskuuta 1872 Turku – 15. joulukuuta 1945 Turku) oli suomalainen toimittaja, asianajaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Wahlsténin vanhemmat olivat räätäli August Wahlstén ja Eva Maria Henrikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen ylemmän hallintotutkinnon 1899. Wahlstén oli Åland-lehdessä toimittajana 1897–1898 ja päätoimittajana 1898 sekä Åbo Underrättelser-lehden avustajana ja Turun Lehden toimittajana 1901–1906. Hän toimi Turun ja Porin läänin lääninhallituksen arkistonhoitajana 1903–1917 mutta oli sortovuosina poliittisista syistä (kiellettyjen kirjojen levittäminen) erotettuna 1903–1906. Myöhemmin hän oli Sosialisti-lehden toimittajana 1919–1925 ja päätoimittajana 1924–1925 sekä asianajajana Turussa vuodesta 1923 alkaen. Wahlstén sai kunnallisneuvoksen arvon 1937.
Wahlstén oli mukana Turun VPK:n toiminnassa ja oli myös n isännöitsijänä. Hän oli Turun vakinaisen palokunnan asioita hoitaneen palotoimikunnan jäsen 1903–1918 ja 1922–1924 sekä palolautakunnan jäsen vuodesta 1937. Wahlstén oli Turun Työväen Säästöpankin asiamiehenä vuodesta 1914 ja pankin hallituksen puheenjohtajana 1914–1919 ja 1921–1945.
Wahlstén oli kansanedustajana 1926–1927 edustaen Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan lokakuussa 1926 kuolleen Valentin Annalan tilalle. Wahlstén toimi lisäksi Turun kaupunginvaltuuston varapuheenjohtajana ja hän oli Turun kaupunginhallituksen jäsen.
Edvin Wahlstén oli naimisissa vuodesta 1903 Hilja Edit Rosténin kanssa.
Waldemar Karhumäki
David Waldemar Karhumäki (20. huhtikuuta 1880 Multia – 8. huhtikuuta 1945 Helsingin pitäjä) oli suomalainen vakuutustarkastaja ja lastenkirjailija.
Nimimerkillä "W. K.":
Omalla nimellä:
Lydia Blåfield
Aina Lydia Blåfield, os. "Nordström" (2. syyskuuta 1871 Jämsä – 18. joulukuuta 1949 Mänttä) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka käytti kirjailijanimeä Aini Sinikka.
Lydia Blåfield oli naimisissa vuodesta 1896 asemapäällikkö Hugo Richard Blåfieldin (1872–1951) kanssa. Heillä oli viisi lasta joista tunnetuin oli näyttelijä Heidi Blåfield.
Nimimerkillä "Aini Sinikka ":
Nahkuri
Nahkuri on nahankäsittelyn perinteinen käsityöammatti. Nahkurin työn eri vaiheiden kautta tulee nyljetystä raakanahasta "nahas" ja lopuksi eri tavoin viimeistelty nahka, jota käytetään esimerkiksi jalkineiden ja muiden nahkatuotteiden valmistukseen.
Ammattimainen nahkuri työskentelee nahkurinverstaassa, jossa on työkalujen ohella tarvittavia säilytystiloja ja rakennelmia, kuten liotusastioita ja nahkojen kuivaamiseen käytetyt nahkurin orret.
Nahkurintyö oli perinteinen ammattikunnassa tekijältä toiselle välittyvä ammatti. Kuitenkin 1900-luvun alkupuolelta on Suomesta olemassa myös nahkurin käsikirjoja, joita on nyttemin käytetty nahkurin ammattityön tutkimuksessa.
Teollisen mittakaavan tuotannon kehittyminen vähensi myös perinteisten nahkurinverstaiden määrää. Suomessa työskenteli 670 nahkuria vuonna 1923. Suomen nahkurit järjestäytyivät noin 200:n yrityksen voimin Suomen nahkurien yhdistykseksi Hämeenlinnan Aulangolla 1940.
Vaškin piiri
Vaškin piiri () on kunnallishallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 2 900 neliökilometriä. Asukkaita on 9 100 henkeä (vuonna 2010).
Vaškin piiri sijaitsee Vologdan alueen luoteisosassa Valkeajärven pohjois- ja itärannalla. Se rajoittuu pohjoisessa Vytegran, idässä Kirillovin ja lounaassa Belozerskin piireihin. Valkeajärveen laskevia jokia ovat Kovža ja Kema. Kovžajokea pitkin kulkee Volgan–Itämeren vesitie. Piirin luoteisosassa on Melgunovskaja datšan maisemansuojelualue ja Piksimovon kylän luona Družinnojen karstijärvi.
Piiri on saanut nimensä Valkeajärven rannalla sijaitsevasta Vaškin kylästä. Vuonna 1938 piirikeskus siirrettiin Lipin Borin kylään. Vuonna 1959 piiriin liitettiin osa lakkautetuista Kovžan ja Šolan piireistä. Vuosina 1962–1965 alue kuului Belozerskin piiriin.
Nykyään Vaškin piiriin kuuluu kymmenen maalaiskuntaa: Andrejevskaja, Ivanovskoje, Kisnema (keskuspaikka Troitskoje), Konjovo (Novokemski), Lipin Bor, Piksimovo, Pokrovskoje, Poretšje (Bonga), Roksomskoje (Parfenovo) ja Vasiljevskaja. Puolet asukkaista asuu Lipin Borin piirikeskuksessa. Muita suurempia asutuskeskuksia ovat Novokemski, Pervomaiski ja Bonga.
Lipin Borin kautta kulkee Vologdan, Vytegran ja Karhumäen välinen maantie. Talous perustuu metsä- ja elintarviketeollisuuteen, sähköntuotantoon ja maatalouteen. Lisäksi harjoitetaan kalastusta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Matkailua pyritään kehittämään virkistyskalastuksen pohjalta.
Piirissä on kolme alakoulua, viisi peruskoulua, kolme keskikoulua ja kolme lasten harrastuskeskusta. Kulttuurilaitoksia ovat musiikkikoulu, piirin kulttuuritalo, kirjastolaitos, käsityökeskus, kylien kerhotalot ja kotiseutumuseo. Nähtävyyksiin kuuluvat muinaiset asuinpaikat, Belozeron kaupungin ensimmäinen sijaintipaikka Kisnema Troitskojen kylässä sekä Uhtoman kylän kirkot.
Lipin Bor
Lipin Bor () on kylä ja Vaškin piirin hallinnollinen keskus Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valkeajärven koillisrannalla 180 kilometriä Vologdasta luoteeseen. Asukkaita on 3 800 henkeä (vuonna 2002).
Kylässä toimii puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, musiikkikoulu, kaksi kirjastoa ja kulttuuritalo.
August Verner Jaakkola
August Verner Jaakkola (6. tammikuuta 1887 Tarvasjoki – 5. kesäkuuta 1954 Piikkiö) oli suomalainen rovasti ja runoilija.
Jaakkola toimi Piikkiön kirkkoherrana yli 30 vuotta. Hän on sanoittanut virsikirjan virren 319 "Sä kuljet seurassa Jeesuksen" ja hänen sanoittamiaan lauluja on lisäksi yhdeksän kappaletta evankelisen herätysliikkeen Siionin kannel-laulukirjassa.
Kema
Kema () on Volgan vesistöön kuuluva joki Vologdan alueella Venäjällä. Sen pituus on 150 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 4 480 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Kemskojejärvestä ja laskee Valkeajärveen. Suurimmat sivujoet ovat Indomanka ja Korba. Keman varrella sijaitsevat Bongan, Pokrovskojen ja Novokemskin kuntakeskukset.
Karvoni
Karvoni (CHO) on terpeeneihin kuuluva syklinen ketoni. Karvonia esiintyy lukuisissa kasvien eteerisissä öljyissä.
Karvoni on optisesti aktiivinen yhdiste, joka esiintyy luonnossa niin puhtaina enantiomeereinä kuin raseemisena seoksena. S(+)-karvoni eli d-karvoni (CAS 2244-16-8) on yksi pääkomponenteista kuminan ja tillin siementen eteerisissä öljyissä. Kuminan eteeriset öljyt koostuvat jopa 50–75 % karvonista. R(-)-karvoni eli l-karvoni (CAS 6485-40-1) on piparmintun, ja muiden minttujen suvun ("Mentha") kasvien, eteerisissä öljyissä vallitseva enantiomeeri, jota on öljyissä 55–75 %. Raseemisena seoksena karvonia esiintyy muun muassa laventelin ja inkivääriruohon öljyissä.
Karvonin isomeerit ovat tyypillinen esimerkki enantiomeerien tuoksujen eroista: S-karvoni muistuttaa tuoksultaan tilliä ja kuminaa, R-karvoni piparminttua. Ihminen aistii R-karvonin tuoksun pienemmistä pitoisuuksista kuin isomeerinsa tuoksun. Isomeerit voidaan muuntaa toisikseen epoksidoinnin pelkistyksen ja hapetuksen avulla. Karvoni on öljymäistä nestettä, joka liukenee vain vähäisissä määrin veteen.
Nykyään karvonia tuotetaan synteettisesti, mutta aikaisemmin isomeereja tuotettiin tislaamalla kumina- tai piparminttuöljyä. S(+)-karvonin synteettisen valmistuksen lähtöaineena on (-)-limoneeni ja R(-)-karvonia tuotetaan (+)-limoneenista. Limoneenin syklohekseenirenkaan kaksoissidos reagoi nitrosyylikloridin kanssa ja muodostaa välituotteena limoneeninitrosokloridia. Tämä muodostaa emäskäsittelyn seurauksena karvonioksiimin, joka reagoi hapon kanssa karvoniksi. Karvonin valmistukseen on kehitetty myös bioteknisiä menetelmiä.
Karvonin enantiomeereistä on R(-)-karvoni tuotetumpi ja käytetympi. Sitä käytetään muun muassa hammastahnoissa ja suuvesissä tuomaan piparmintun makua. Sitä voidaan lisätä aromiksi myös ruokiin ja juomiin. Karvonista voidaan syntetisoida myös muita yhdisteitä, esimerkiksi terpeenejä. Katalyyttinen vedytys johtaa niin ikään aromiaineina käytettäviin karveoliin tai dihydrokarvoniin. Käsiteltäessä yhdistettä vahvoilla hapoilla se isomeroituu karvakroliksi. (-)-Karvoni on yksi pikrotoksiinin synteesin lähtöaineista.
Karvonin on havaittu estävän perunoiden itämistä. Erityisesti tehokas on (+)-enantiomeeri, joka on jopa tehokkaampi kuin tarkoitukseen yleisesti käytetyt profaami (isopropyylifenyylikarbamaatti) ja klooriprofaami (isopropyyli-3-kloorifenyylikarbamaatti). Karvoni estää myös eräiden sienien, homeiden ja hiivojen, kuten "Aspergillus niger" ja "Candida albicans", kasvua.
FS Bourrasque (1925)
Bourrasque oli Ranskan laivaston 1925 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Atelier et Chantiers de Francelta Dunkerquesta, missä köli laskettiin 12. marraskuuta 1923. Alus laskettiin vesille 5. elokuuta 1925 ja liitettiin laivastoon 23. syyskuuta 1926.
Toisen maailmansodan alkaessa alus palveli Brestiin sijoitetussa Ranskan laivaston 4. hävittäjäviirikössä, jonka muut alukset olivat "Ouragan" ja "Orage".
Alus tuhoutui osuttuaan 30. toukokuuta 1940 miinaan Nieuportin edustalla operaatio Dynamon kolmantena päivänä ja jouduttuaan sen jälkeen ilmahyökkäykseen.
FS Orage (1925)
Orage oli Ranskan laivaston 1925 vesille laskettu Bourrasque-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Chantiers Navals Français'lta Caenista. Sen köli laskettiin 20. elokuuta 1923 ja alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1924. Alus otettiin palvelukseen 1. joulukuuta 1926.
Toisen maailmansodan alkaessa alus palveli Brestiin sijoitetussa Ranskan laivaston 4. hävittäjäviirikössä, jonka muut alukset olivat "Ouragan" ja "Bourrasque".
Alus tuki Boulognen evakuointia Ranskan merivoimien hävittäjäosaston mukana, kun se joutui 23. toukokuuta 1940 tuhoisaan ilmahyökkäykseen.