Daimler-Motoren-Gesellschaft
Daimler-Motoren-Gesellschaft tai lyhyesti DMG oli saksalainen, moottoreita ja ajoneuvoja vuosina 1890–1926 valmistanut yhtiö. Yhtiön perustivat Gottlieb Daimler ja Wilhelm Maybach ja sen ensimmäinen sijaintipaikka oli Cannstattissa (nykyisin Bad Cannstatt, Stuttgartin metropolin sisällä oleva itsehallinollinen alue). Gottlieb Daimler kuoli vuonna 1900. Vuonna 1903, alkuperäisten toimitilojen tuhouduttua tulipalossa, yhtiön liiketoiminta siirrettiin Untertürkheimiin (nykyisin Stuttgartin metropolin sisällä oleva itsehallinollinen alue) ja edelleen Berliiniin, vuonna 1922. Yhtiöllä oli tuotantolaitokset myös Marienfeldessä (nykyinen Berliinin metropolin kaupunginosa) sekä Sindelfingenin kaupungissa, lähellä Stuttgartia.
Yhtiön alkuperäinen toiminta-ajatus oli valmistaa bensiinikäyttöisiä moottoreita, mutta Wilhelm Maybachin ja Emil Jellinekin välisen sopimuksen myötä valmistettiin myös pieni erä kilpa-autoja, jotka menestyivät hyvin. Tästä innostuneena yhtiö päätti, vuonna 1902, aloittaa Mercedes-nimisten autojen valmistuksen. Tämän jälkeen autojen valmistus kasvoi ja niistä tuli DMG:n päätuote. Yhtiö valmisti elinaikanaan useita eri malleja.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeisen Saksan talouslaman johdosta DMG yhdistyi vuonna 1926 Benz & Cie. -yhtiön kanssa, muodostaen Daimler-Benz AG -nimisen yhtiön, joka valmisti ajoneuvoja Mercedes-Benz -nimellä. Vuonna 1998 yhtiö fuusioi itseensä amerikkalaisen Chrysler Corporationin ja sen nimeksi tuli DaimlerChrysler. Vuonna 2007 tapahtuneen Chryslerin poismyynnin jälkeen yhtiön nimi muutettiin muotoon Daimler AG.
Vuonna 1882 sekä Gottlieb Daimler että Wilhelm Maybach erosivat Nikolaus Otton Deutz AG Gasmotorenfabrik -yhtiön palveluksesta. Heinäkuussa 1887 Daimler osti Cannstattista entisen metallivalimon tilat, pinta-alaltaan liki 3 000 neliömetriä. Täällä he aloittivat venemoottoreiden valmistuksen ja heidän kehittämänsä "Neckar"-jokivene nousi suureen suosioon. Vuonna 1890 he perustivat oman, moottoreita valmistaneen yhtiön, "Daimler-Motoren-Gesellschaft (DMG)". Yhtiön tarkoituksena oli valmistaa pieniä, nopeakäyntisiä moottoreita, Daimlerin ja Maybachin aiemmin kehittämien moottoreiden suunnitelmia hyödyntäen. Yhtiö myi myös muille valmistajille Daimlerin moottoreiden valmistus- ja myyntioikeuksia.
DMG ajautui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin, koska moottoreiden myyntimäärät eivät olleet riittäviä ja lisenssioikeuksien tuotot jäivät suunniteltua vähäisemmiksi. Rahoittajien vaatimuksesta yksityinen yhtiö muutettiin osakeyhtiöksi vuonna 1890. Yhtiön hallitukseen tulleet rahoittajien edustajat eivät uskoneet Daimlerin ja Maybachin visioihin moottoroitujen vaunujen valmistuksesta ja laajensivat paikallismoottoreiden tuotantoa. Hallitus jopa suunnitteli yhtiön fuusioimista Otton "Deutz AG:n" kanssa. Tämä oli yksi syy jonka vuoksi Daimler ja Maybach irtisanoutuivat yhtiöstä, toinen oli Daimlerin ja Maybachin halu keskittyä visioimansa auton suunnitteluun.
Vuonna 1892 Maybach esitteli ensimmäisen "Phönix"-moottorinsa, joka oli aiempia versioita kehittyneemmällä kaasuttimella varustettu, kaksisylinterinen rivimoottori.
Vaikka DMG myi samaan aikaan paikallis- ja venemoottoreita läpi Euroopan, yhtiön kassatilanne ei ollut hyvällä tolalla. 1890-luvun puolivälin paikkeilla Daimlerin hyvä ystävä ja liikekumppani Frederick Simms lupasi järjestää DMG:lle tilauksia ja lisärahoitusta, ehdolla että Daimler, Maybach ja hän itse saisivat paikan yhtiön johtokunnasta. Vuonna 1896 Daimlerin ja Maybachin yritystoiminta yhdistettiin DMG:n kanssa. Daimler oli 1895 esitellyt kaksisylinterisellä moottorilla varustetun "Vis-á-Vis" -mallin, jonka valmistus siirtyi nyt DMG:n vastuulle. Vuonna 1897 esiteltiin DMG:n ensimmäinen nelipaikkainen tonneau-malli, Daimler Phönix, jonka moottori oli asennettu ajoneuvon etuosaan.
Gottlieb Daimler menehtyi vuonna 1900. Tämän jälkeiset DMG:n menestyksekkäät "Mercedes"-mallit perustuivat Wilhelm Maybachin, Emil Jellinekin suositusten ja ideoiden pohjalta, suunnittelemiin kilpa-autoihin. Daimlerilla kilpailleen Wilhelm Bauerin kuolemaan johtaneen onnettomuuden myötä Jellinek halusi DMG:n kehittävän modernimman ja turvallisemman kilpa-auton. DMG:n suurena asiakkaana ja samalla johtokunnan jäsenenä hänen onnistui muokata yhtiön johtokuntaa enemmän automobiilimyönteiseksi. Maybach jatkoi yhtiön palveluksessa suunnittelijana vuoteen 1909, jonka jälkeen hänen paikalleen nimettiin Gottlieb Daimlerin vanhin poika Paul.
DMG perusti elokuussa 1899, silloisen Itävalta-Unkarin alueelle, tytäryhtiön nimeltä "Österreichische Daimler-Motoren-Commanditgesellschaft Bierenz Fischer u. Co" , nimen pituuden vuoksi yhtiön nimestä käytettiin yleisesti muotoa Austro-Daimler.
Vuonna 1890 ranskalainen Panhard & Levassor valmisti ensimmäisen autonsa, jonka voimanlähteenä oli lisenssivalmisteinen Daimler-moottori. Eräs heidän asiakkaistaan, Armand Peugeot, alkoi myös itse valmistaa autoja, jotka oli varustettu Panhard & Levassorin valmistamilla moottoreilla. Peugeot osti Daimlerin moottoreiden lisenssioikeudet Panhard & Levassorilta ja sai autoillaan menestystä erityisesti Saksan markkinoilla.
Vuonna 1890 Frederick Simms aloitti Lontoossa Daimlerin venemoottoreiden myynnin. Vuonna 1893 hän perusti yhtiön nimeltä "Daimler Motor Syndicate Ltd", josta muutaman mutkan jälkeen kasvoi brittiläisen autoteollisuuden ensimmäinen suuryhtiö Daimler Company.
Vuosina 1888–1905 New Yorkin Long Islandilla toiminut Daimler Motor Company myi Daimler-moottoreita jokivene- ja huvijahtikäyttöön sekä myös maakulkuneuvojen voimanlähteeksi. Yhtiö myös ilmeisesti valmisti itse yhden henkilöauton. Vuosina 1905–1907, "Daimler Manufacturing Company" -nimellä toiminut yhtiö valmisti lisenssillä saksalaiseen Mercedes-mallistoon perustuvia autoja.
Daimler ja Maybach olivat aloittaneet yhtiönsä toiminnan vuonna 1886 "Neckar"-jokiveneiden valmistuksella. Tämä maailman ensimmäinen moottorivene oli nopea ja ketterä. Pituutta sillä oli 4,5 metriä ja se kykeni parhaimmillaan kuuden solmun nopeuteen. Vene oli DMG-yhtiön ensimmäinen kaupallinen menestys, jonka suosiota edesauttoi aikakauden olematon maantieverkko. Veneiden ja venemoottorien valmistus oli DMG:n ydinliiketoimintaa, jota varten Berliinin Marienfeldiin rakennettiin oma tuotantolaitos vuonna 1902.
Daimler valmisti ensimmäisen bensiinikäyttöisen ilmalaivamoottorinsa vuonna 1888. Vuodesta 1899 vuoteen 1907 DMG toimitti Maybachin suunnittelemia moottoreita zeppeliineihin. Wilhelm Maybach jätti DMG:n vuonna 1909, jonka jälkeen hän perusti poikansa Karlin kanssa Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH -nimisen yhtiön.
Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiön Sindelfingenin tehdas valmisti sekä lentokoneita että lentokonemoottoreita.Vuosisadan vaihteen jälkeen DMG:n automobiilien myynti lähti hyvään kasvuun, etenkin Emil Jellinekille valmistettujen, Maybachin suunnittelemilla "Daimler-Mercedes" -moottoreilla varustettujen kilpa-automallien myötä. Näiden kilpa-autojen pohjalta kehitettiin malli Mercedes 35 PS. Tuotanto kasvoi ja keskittyi yhtiön Untertürkheimin tehtaille. Vuonna 1902 DMG valmisti ensimmäiset virallisesti "Mercedes"-nimeä kantavat mallit. Mercedes-Simplex -malliston huipulla oli 60 PS, auto jossa yhdistyivät parhaat sen aikakauden kilpa-autojen ja matkavaunujen ominaisuudet. Nimen jälkiosalla "Simplex" haluttiin kuvata Mercedeksen käytön helppoutta. 60 PS kykeni 120 km/h huippunopeuteen ja se asetti tason jota muut autonvalmistajat, kuten Berliet, Rochet-Schneider, Martini, Ariel, Star ja FIAT, pyrkivät tavoittelemaan. Yhdysvalloissa, New Yorkin Long Islandilla sijainnut, pianovalmistaja William Steinwayn omistuksessa ollut Daimler Motor Company valmisti luultavasti yhden auton. Simplex-mallien menestyksen myötä DMG:n työvoiman määrä kasvoi vuodessa 821:sta (1903) 2200:een (1904).
Vuodet 1906–1913 olivat yhtiön toiminnassa kasvun aikaa, osittain myös, koska ulkopuolisten toimittajien osuutta auton valmistamisen komponeneteista vähennettiin ja siirryttiin omaan valmistukseen. Mekanisaation lisääminen nosti vuosittaisen suoritustason 0,7 autosta per vuosi per henkilö, kymmeneen autoon vuodessa per henkilö.
Vuosina 1910–1924 yhtiö käytti Mercedes-moottorien ohella myös amerikkalaisen insinöörin Charles Knightin suunnittelemaa luistiventtiilimoottoria, jota valmistettiin lisenssillä, nimellä Mercedes-Knight.
Vuonna 1907 DMG valmisti maailman ensimmäisen sarjatuotantoisen nelivetoisen henkilöauton, nimeltä Dernburg-Wagen, tilaajansa Bernhard Dernburgin mukaan. Dernburg oli Saksan siirtomaa-asioista tuolloin vastannut poliitikko, ja hän halusi saada siirtomaiden huonoissa tieolosuhteissa liikkumaan kykenevän ajoneuvon. DMG loi tuotteelle iskulauseen "Allradantrieb für den Alltagsbetrieb", eli "Jokapyöräveto jokapäiväiseen käyttöön. DMG ei ollut maailmassa ensimmäinen nelivetotekniikan käyttäjä. Hollantilainen autonvalmistaja Spyker oli esitellyt nelivetoisen mallinsa Spyker 60 HP:n jo vuonna 1903, mutta kyseinen auto oli kaksipaikkainen kilpa-auto.
Vuonna 1909 yhtiö otti käyttöön kolmisakaraisen tunnuksensa. Sakarat kuvaavat yhtiön kolmea toimintasektoria: Maalla - Merellä - Ilmassa.
Vuonna 1911 Daimler-Motoren-Gesellschaft listautui Frankfurtin arvopaperipörssiin.
Alkuperäiset Cannstattin tehtaat tuhoutuivat tulipalossa heinäkuun 10. päivän vastaisena yönä, vuonna 1903. Tulipalossa tuhoutui rakennusten lisäksi 93 loppuun valmistettua Mercedes-autoa, mikä oli neljännes yhtiön vuosituotannosta, kaikki autojen valmistukseen tarvittavat koneet ja työkalut sekä pieni ajoneuvohistoriallinen museo, jossa säilytettiin muun muassa Gottlieb Daimlerin valmistamaa ensimmäistä moottorikäyttöistä maakulkuneuvoa, Reitwagen-moottoripyörää.
Lokakuussa 1902 DMG avasi uuden tuotantolaitoksen Berliinin eteläpuolelle. Sen tarkoitus oli keskittyä yksinomaan vene- ja merimoottoreiden valmistukseen. Vuonna 1905 tehtailla alkoi kuorma-, linja- ja paloautojen valmistus. Alueesta muodostui 1900-luvun alun Saksassa tärkeä autoteollisuuden keskittymä ja myös muuta teollisuutta siirtyi samalle alueelle. Ensimmäiset saksalaiset panssarivaunut, malliltaan Sturmpanzerwagen A7V, valmistettiin vuosina 1917–1918 DMG:n Marienfelden tehtailla.
Untertürkheim oli sijainniltaan teollisuudelle ihanteellisella paikalla, Neckar-joen ja Stuttgart-Ulm -rautatien varrella. Alueelle oli valmistunut vesivoimalaitos vuonna 1900. DMG oli suunnitellut uuden tehdasalueen käyttöönoton sijoittuvan vuoteen 1905, mutta Cannstattin tehtaiden täydellinen tuhoutuminen tulipalossa vuonna 1903, pakotti yhtiön kiirehtimään laitosten valmistumista. Keväällä 1904 Untertürkheimista tuli DMG:n päätoimipaikka, yhtiön hallinnon muuttaessa myös sinne. Vuonna 1913 tehdasalueen pinta-ala oli 22 hehtaaria ja ensimmäisen maailmansodan aikana alue ja työvoiman määrä kasvoivat edelleen. Alueelle oli keskitetty kaikki autojen valmistukseen liittyvä toiminta, lähtien metallivalimoista ja sahalaitoksesta ja päättyen autojen viimeistelyyn. Vuonna 1925 alueelle siirtyi myös ajoneuvojen suunnitteluosasto.
Yhtiön kolmas tuotantokeskus valmistui vuonna 1915. Sotatoimien vuoksi tehdas keskittyi lentokoneiden ja lentokonemoottorien valmistukseen. Tuotantoon kuului muun muassa Mercedes D III -moottori, joka oli ensimmäisen maailmansodan aikan kaikkein yleisin voimanlähde saksalaisissa lentokoneissa. Sodan jälkeen rauhanehdot määräsivät lentokonetuotannon lopetettavaksi ja tehdas siirtyi valmistamamaan maakulkuneuvoja.
DMG oli ensimmäisen maailmansodan jälkeisessä Weimarin Tasavallassa yksi avainyhtiöistä. Yhtiö kolminkertaisti pääomansa vuonna 1920, tekemällä 100 miljoonan osakkeen annin. Vuonna 1922 yhtiön pääkonttori muutti Untertürkheimista takaisin Berliiniin. Weimarin Tasavallan taloudellinen alamäki oli kuitenkin kaoottinen ja inflaatio laukkasi jättiharppauksin. Tämän vuoksi kotimaan tilaukset olivat todella olemattomissa lukemissa ja vienti muualle Eurooppaan kangerteli sodan jälkeisen inflaation vuoksi. Vuonna 1923 DMG valmisti vain 1020 yksikköä (moottorit, ajoneuvot). Selvityäkseen yhtiö valmisti muun muassa Mercedes-polkupyöriä ja kirjoituskoneita ja painatti jopa omaa rahaa. Daimlerin valmistamat kirjoituskoneet olivat DMG (Daimler-Motoren-Gesellschaft)-merkkisiä. (Mercedes-kirjoituskoneita valmisti Mercedes Büromaschinen-Werke AG).
Selvityäkseen sodan jälkeisistä talousongelmista, Benz & Cie. oli ehdottanut DMG:lle fuusiota jo vuonna 1919, mutta ajatus ei saanut DMG:n hallituksessa tuolloin kannatusta. Talouden ahdingon pahentuessa, yhtiöt neuvottelivat vuonna 1924 uudestaan ja sopivat yhteistyösopimuksen, joka olisi voimassa vuoteen 2000 asti. Sopimuksen mukaan yhtiöt yhtenäistäisivät tuotteidensa designin, tuotannon, toimitukset, myynnin ja markkinoinnin, mutta yhtiöt olisivat edelleen itsenäisiä toimijoita omine tuotemerkkeineen.
Heinäkuussa 1926 yhteistyösopimusta syvennettiin ja DMG sekä Benz & Cie. fuusioituivat Daimler-Benz AG:ksi, jonka pääkonttori sijaitsisi Untertürkheimin tehtaiden yhteydessä.
Yhtiön valmistamien ajoneuvojen nimeksi annettiin "Mercedes-Benz". Nimeen oli yhdistetty DMG:n tuotteen nimi ja Karl Benzin sukunimi. Yhtiön uusi tavaramerkki muodostui DMG:n kolmisakaraisesta tähdestä jota ympäröi Karl Benzin perinteisen logon laakeriseppele ja teksti Mercedes-Benz. Fuusiota seuranneena vuonna yhtiön myymien yksiköiden määrä kolminkertaistui lukemaan 7918. Samana vuonna yhtiö aloitti dieselmoottorilla varustettujen hyötyajoneuvojen valmistuksen.