hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Helsinki-Cotonou Ensemble
Helsinki-Cotonou Ensemble on suomalais-beniniläinen afrobeat- ja funk-yhtye. Sen kantavia voimia ovat kitaristi Janne Halonen ja beniniläinen laulaja-perkussionisti-saksofonisti Noël Saïzonou.
Yhtye sai alkunsa Janne Halosen residenssistä Villa Karossa Beninissä vuonna 2009. Hän oli matkustanut sinne, koska piti Herbie Hancockin yhtyeen kitaristista Lionel Louekesta ja halusi päästä selville tämän soiton juurista. Beninissä hän tutustui Noël Saïzonou’hun ja ryhtyi tekemään musiikkia tämän kanssa. Saïzonou vieraili vuonna 2011 musiikillisen yhteistyön merkeissä Suomessa. Tällöin he muodostivat yhdessä rumpali Juha Räsäsen ja basisti Sampo Riskilän kanssa yhtyeen.
Vuonna 2012 Halonen kävi uudelleen Beninissä, tällä kertaa yhdessä Räsäsen ja Riskilän kanssa. Yhdessä beniniläisten muusikoiden kanssa suomalaiset harjoittelivat päivittäin, soittivat kolme konserttia ja äänittivät levyn "Beaucoup De Piment!", joka miksattiin Suomessa ja julkaistiin seuraavana vuonna. Levyn julkaisun jälkeen he soittivat 13 keikan kiertueen Suomessa, mm. monilla festivaaleilla.
Toinen levy, "Fire, Sweat & Pastis" ilmestyi vuonna 2015 ja kolmas levy "We Are Together" vuonna 2018. “Yritteliäs yhtye on kuuden vuoden jälkeen yhä voimissaan ja levyllä entistä vakuuttavampi… Afrobeatia, jazzia ja funkia edelleen fuusioiva yhtye kuulostaa grooveen päästyään fokusoituneemmalta. Ehkäpä he ovat nyt enemmän yhdessä, yleissoinniltaan vähän ‘popmaisemmaksi’ säädettynä”, kirjoitti albumista "Helsingin Sanomat".
Lev Nikulin
Lev Veniaminovitš Nikulin (, oikea sukunimi "Olkonitski", Олькони́цкий; 20. toukokuuta 1891 Žitomir – 9. maaliskuuta 1967 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Nikulin syntyi näyttelijäperheeseen. Hän opiskeli Moskovan kauppakorkeakoulussa ja julkaisi ensimmäisen teoksensa vuonna 1910. Venäjän sisällissodan aikana Nikulin toimi puna-armeijan valistustyöntekijänä. Sen jälkeen hän työskenteli diplomaattina ja toimittajana ja matkusteli paljon ulkomailla.
Kirjailija tunnetaan lähinnä vallankumoushistoriallisista seikkailuromaaneistaan ja taiteilijaelämänkerroistaan. Hän kirjoitti myös näytelmiä, elokuvakäsikirjoituksia ja matkakertomuksia. Napoleonin sodista kertova historiallinen romaani "Rossii vernyje syny" (”Venäjän uskolliset pojat”, 1950) sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Nikulinin teosten taiteellinen arvo on vähäinen.
Audrey Mildmay
Grace Audrey Louisa St. John Mildmay (19. joulukuuta 1900 Hurstmonceaux, Sussex – 31. toukokuuta 1953 Glyndebourne) oli brittiläinen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.
Mildmay oli kolmekuukautinen, kun hänen isänsä sai töitä Englannin kirkon vikaarina Pentictonissa, Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa. Mildmay esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa lasten operetissa, jonka esitti Vancouverin naisten musiikkikerho. Vuonna 1924 Mildmay lähti Lontooseen opiskelemaan Walter Johnstone-Douglasin johdolla, ja vuosina 1927–28 hän kiersi Pohjois-Amerikassa "Kerjäläisoopperan" esityksissä. Hän liittyi Royal Carl Rosa -oopperayhtiöön, jonka palveluksessa hän tulkitsi muiden muassa Musettan, Kertun, Micaëlan ja Neddan roolit.
Mildmay meni vuonna 1931 naimisiin John Christien kanssa. Pariskunta perusti yhdessä Glyndebournen oopperafestivaalin, jonka ensimmäinen tilaisuus järjestettiin 28. toukokuuta 1934. Tuolloin Mildmay esiintyi Susannan roolissa "Figaron häissä". 1930-luvun aikana sopraanoa kuultiin useissa eurooppalaisissa keskuksissa. Toisen maailmansodan puhjettua hän muutti Kanadaan kahden lapsensa kanssa ja pysyi siellä vuoteen 1944 saakka. Viimeiset esiintymisensä oopperassa hän teki toukokuussa 1943 Montrealissa Susannan roolissa. Englantiin palaamisen jälkeen Mildmayn terveys alkoi heiketä. Hän kuitenkin ryhtyi järjestämään Rudolf Bingin kanssa ensimmäistä Edinburghin festivaalia (1947).
Mildmayn ääntä kuullaan "Don Giovannin", "Figaron häiden" ja "Kerjäläisoopperan" levytyksissä 1930–40-luvuilta.
Beerbongs &amp; Bentleys
Beerbongs & Bentleys on yhdysvaltalaisen r&b-artisti Post Malonen toinen studioalbumi, jonka julkaisi Republic Records 27. huhtikuuta 2018. Albumilta julkaistiin kolme hittisingleä: "Rockstar", "Candy Paint" ja "Psycho". Kappaleen Rockstar ympärillä pyöri haamukirjoittamiskohu, joka osoittautui oikeaksi. Räppäri Joey Badass haamukirjoitti kappaleen Postin kanssa.
Post aikoi julkaista albumin alun perin 2. joulukuuta 2017, mutta hän ei ollut tyytyväinen albumiin, joten julkaisupäivä siirtyi huhtikuulle. Post järjesti "Beerbongs & Bentleys Tour" -kiertueen mainostaakseen albumia. Kiertueella on mukana 21 Savage sekä SOB X RBE.
Bellahøj
Bellahøj on alue Kööpenhaminan kaupungissa. Se sijaitsee Brønshøj-Husumin tilastoalueella. Bellahøj sijaitsee noin viisi kilometriä luoteeseen kaupungin keskustasta. Alueelle rakennettiin Kööpenhaminan ensimmäiset kerrostalot.
Pikkuluikka
Pikkuluikka ("Eleocharis parvula") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, luikkien ("Eleocharis") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yleisesti ottaen hyvin pienikokoinen rannoilla kasvava kasvilaji, joka kasvaa usein kokonaan vedenpinnan alla. Veden alla kasvaessaan se ei muodosta lainkaan kukintotähkiä. Pikkuluikka muistuttaa useita muita luikkalajeja, mutta on erotettavissa niistä rönsyjensä päissä olevien talvehtimissilmujen perusteella.
Pikkuluikan varret ovat noin viisi senttimetriä korkeita, velttoja, ohuita ja vaaleanvihreitä. Varret kasvavat pieninä, ruusukemaisina ryhminä. Pikkuluikka muodostaa juurakostaan kapeita rönsyjä, joiden kärkiin muodostuu valkoisia talvehtimissilmuja. Pikkuluikan kukintona on varren päässä oleva yksittäinen tähkä, joka on lähestulkoon surkastunut. Tähkä on noin pari millimetriä pitkä ja siinä on muutamia kukkia. Tähkäsuomut ovat munanmuotoisia sekä vaaleanvihreitä ja alimmat niistä ovat pituudeltaan ainakin puolet koko tähkän pituudesta. Kukat ovat kolmiluottisia. Pikkuluikan hedelmä on kolmikulmainen, vaaleankullanruskea ja kiiltävä pähkylä.
Pikkuluikka kasvaa merenrannoilla yleensä vedessä pehmeillä ja savisilla pohjilla. Pikkuluikkaa tavataan usein yhdessä pikkuhauran ("Zannichellia palustris") sekä näkinpartaislevien kanssa. Suomessa pikkuluikkaa tavataan koko merenrannikkoalueella, joskaan se ei ole erityisen yleinen.
Pikkuluikan on löytänyt N. H. Nilsson 21.07.1887 Ruotsin Skånesta ja löytö julkaistiin seuraavana vuonna.
Pikkuluikkaa käytetään akvaariokasvina.
Anna Hashimoto
Anna Hashimoto (s. kesäkuu 1989) on brittiläinen klarinetisti. Hän syntyi Japanissa, mutta muutti synnyinmaastaan Lontooseen kuusi kuukautta myöhemmin. Hän teki konserttodebyyttinsä Lontoossa 15-vuotiaana soittamalla Carl Maria von Weberin musiikkia Englannin kamariorkesterin kanssa Barbican Centressä. Hänet on sittemmin kutsuttu säännöllisesti soittamaan orkesterin solistina. Muihin orkestereihin, joiden konserttosolistina hän on esiintynyt, lukeutuvat Brysselin filharmonikot, Japanin filharmonikot ja Nagoyan filharmonikot. Hashimoto on voittanut kansainvälisen klarinettikilpailun Kortrijkissä (2010), Carlinossa (2009) ja nuorten sarjassa Tokiossa (2003).
Hashimotoa on kuultu merkittävissä esiintymispaikoissa Britanniassa, muualla Euroopassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Japanissa. Näiden joukossa ovat olleet South Bank Centre, Wigmore Hall, Dvořák-sali (Praha) ja Suntory-sali (Tokio). Hashimoton ensimmäinen sooloalbumi "A Touch of France" otettiin kansainvälisesti hyvin vastaan. Debyyttialbumin julkaisua seurasivat toisen ("A Touch of Anna") ja kolmannen ("A Touch of Britain") albumin julkaisut.
Hashimoto opiskeli muun muassa Royal Academy of Musicissa Michael Collinsin johdolla. Hän on johtanut omaa Atéa-kvintettiään. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Vladimir Ashkenazy, Paul Watkins, Myung-whun Chung ja Jan Latham-Koenig. Kamarimusiikin alueella Hashimoto on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Michael Collinsin, Leon McCawleyn ja Tsuyoshi Tsutsumin sekä useiden jousikvartettien kanssa. Hän on vieraillut lukuisten eri orkesterien soittajana ja opettanut klarinetinsoittoa Birminghamin kuninkaallisessa konservatoriossa.
Ulla-Maarit Magga
Ulla-Maarit Magga on saamelainen luokanopettaja. Magga on valittu saamelaiskäräjien kausille 2012–2015 ja 2016–2019. Hän on ollu saamelaisten edustaja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksessa vuosina 2016–2020.
Coca-Cola-kamera
Coca-Cola-kamera on suomen kielen puhekielessä käytetty ilmaisu, jolla viitataan hyvin yksinkertaiseen kameraan, esim. Kodak Instamaticiin.
Alkuperäinen Coca-Cola-kamera on kuitenkin ollut Agfan Iso-Rapid If –kamera, joka oli jossain määrin monimutkaisempi laite kuin Kodak Instamatic. Toisin kuin viimemainitussa, siinä valotusta pystyi säätämään. Valotusaikoja löytyi kaksi erilaista, ja himmenninaukon arvoja kolme erilaista.
Nimen Coca-Cola-kamera tämä laite sai siitä, että suomalainen Coca-Colan pullottaja järjesti vuonna 1965 tai 1966 kampanjan, jossa pullonkorkkeja keräämällä saattoi saada omakseen Agfan Iso-Rapid Ifin. keräämällä 20 pullonkorkkia ja lähettämällä niiden sisällä olleet tarrat ja maksamalla 16 markkaa postiennakkona, saattoi saada itselleen tämän kameran, jonka arvo oli 44 markkaa. Kampanja onnistui hyvin, sillä kameran menekki oli 125 000 kappaletta puolen vuoden aikana.
Kamera käytti Afgan Rapid-järjestelmän filmiä, joka oli ladattu kasettiin. Negatiivin koko oli 24 × 24 mm.
Monica Raymund
Monica Raymund (s. 26. heinäkuuta 1986 St. Petersburg, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Ria Torresina rikosdraamassa "Paljastavat valheet", sekä Gabriela Dawsonina Dick Wolfin luomissa draamasarjoissa "Chicago Fire" ja "Chicago P.D.".
Raymund syntyi Floridan St. Petersburgissa vuonna 1986 Steve ja Sonia Raymundille. Hän valmistui yksityisestä koulusta ("Shorecrest Preparatory School") vuonna 2004 ja esitettäviin taiteisiin erikoistuneesta Juilliard Schoolista vuonna 2008.
Raymund esiintyi useissa näytelmissä opiskellessaan Juilliard Schoolissa, sekä St. Petersburgissa hän esiintyi LiveArts Peninsula Foundationin alkuperäistuotannoissa "Manhattan Casino" ja "Webb's City: The Musical". Raymund on myös toiminut Ann Reinkingin Broadway Theatre -projektissa esiintyjänä.
Vuonna 2008 Raymund sai ensimmäisen televisioroolin NBC:n rikosdraamasarjassa "". Vuonna 2009 hänet valittiin esittämään Maria "Ria" Torresia Foxin rikosdraamasarjaan "Paljastavat valheet".
CBS kiinnitti Raymundin draamasarjan "Good Wife" kolmannelle kaudelle.
Raymund valittiin tähdittämään Dick Wolf draamasarjaa "Chicago Fire" vuonna 2012. Hänen esittämä Gabriela Dawson hahmo on vieraillut myös sarjoissa "Chicago P.D." ja "Chicago Med".
Kesäkuussa 2011 Raymund meni naimisiin käsikirjoittaja Neil Patrick Stewartin kanssa. Pari kuitenkin erosi vuonna 2014.
Monican on avoimesti HLBT-tukija. Vuonna 2014 hän kertoi Twitterin kautta olevansa biseksuaali.
Vuonna 2015 Monican pikkuveli Will menehtyi 27-vuotiaana.
Syyskuussa 2015 Raymund kertoi seurustelevansa Tari Segalin kanssa.
Pikkusorsimo
Pikkusorsimo ("Glyceria declinata") on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, sorsimoiden ("Glyceria") sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen keskikokoinen heinälaji. Pikkusorsimo muistuttaa ojasorsimoa ("Glyceria fluitans"), mutta eroaa siitä lehtiensä värin sekä tähkylöidensä ulkohelpeiden ulkonäön perusteella.
Pikkusorsimon varret voivat kasvaa noin puoli metriä pitkiksi, mutta jäävät usein lyhyemmiksi. Varret ovat kasvutavaltaan maanmyötäisiä tai kohenevia. Lehdet ovat sinivihreitä, noin puoli senttimetriä leveitä, melko lyhyitä ja kärjistään äkillisesti kapenevia. Lehtitupet ovat sileitä, ja kieleke on pitkä. Pikkusorsimon kukinto on noin 10–20 cm pitkä, enemmän tai vähemmän yksipuoleinen röyhy, jonka tähkylät painuvat yhteen kukinnan jälkeen. Röyhyn alimmassa nivelestä lähtee yleensä vain yksi tai kaksi röyhyn haaraa. Tähkylät ovat isoja sekä liereitä ja niissä on noin kymmenen kukkaa. Tähkylöiden ulkohelpeet ovat leveitä sekä tylppäkärkisiä ja kärjistään tyypillisesti hammaslaitaisia. Ulkohelpeiden suonien kärjet ovat tummia. Sisähelpeet ovat usein ulkohelpeitä pidempiä ja kärjistään tyypillisesti kaksikärkisiä. Pikkusorsimo kukkii kesä–heinäkuussa.
Pikkusorsimo kasvaa kosteilla kasvupaikoilla, useimmiten ihmisvaikutteisella ja runsasravinteisella savimaalla, ojissa, laidunmailla, suonlaiteilla ja lammikoissa. Pikkusorsimoa tavataan yleisesti eri puolilla Eurooppaa aivan pohjoisimpia ja itäisimpiä osia lukuun ottamatta. Suomessa pikkusorsimoa on tavattu vain Helsingin seudulla 1990-luvulla. Suomea lähimpänä pikkusorsimoa tavataan Etelä-Ruotsissa, Tanskassa ja Saksassa.
Pikkusorsimon tieteellisen nimen lajinimi ("declinata") tulee latinan kielen sanasta "declinare" (suom. kaartua alas).
Caia van Maasakker
Caia van Maasakker (s. 5. huhtikuuta 1989 Den Haag) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Van Maasakker pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 2011. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 146 maaottelua ja tehnyt niissä 38 maalia. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuonna 2011, hopeaa vuonna 2016 sekä pronssia vuonna 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Van Maasakker edustaa vuonna 2018 seuratasolla SCHC:tä. Aiemmin hän on pelannut MHC:ssä. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Kitty van Male
Kitty van Male (s. 5. kesäkuuta 1988 Amstelveen) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueissa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Van Male on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa huhtikuuhun 2018 mennessä 103 maaottelua ja tehnyt niissä 29 maalia. Hän saavutti Champions Trophyssa hopeaa vuonna 2016 ja voitti EM-kilpailuissa kultaa vuonna 2017.
Van Male edustaa vuonna 2018 seuratasolla Amsterdamia. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Carlsberg (alue)
Carlsberg on alue Valbyn ja Vesterbro/Kongens Enghave tilastoalueilla melko keskellä Kööpenhaminaa, reilun kahden kilometrin päästä kaupungin keskustasta. Alue tunnetaan erityisesti siitä, että panimoalan yrityksen Carlsbergin ensimmäinen tehdas perustettiin alueelle 1847. Carlsbergin pinta-ala on noin 33 hehtaaria. Carlsberg lopetti oluen panemisen Valbyssa vuonna 2006.
Catherine Robbin
Catherine Robbin (s. 28. syyskuuta 1950 Toronto, Kanada) on kanadalainen taidemusiikin laulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän opiskeli Dorothy Allan Parkin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa (Toronto) sekä Jacob Hammin ja Phyllis Mailingin johdolla Vancouverissa. Lisäksi hän suoritti opintoja Audrey Langfordin johdolla Lontoossa. Hän sai opetusta myös mestarikursseilla ja yksityisesti Ré Kosterilta Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa sekä Sir Peter Pearsilta Englannissa.
Ammattimaisen debyyttinsä laulajana Robbin teki Georg Friedrich Händelin "Messias-oratorion" esityksessä 1972 Niagaran sinfoniaorkesterin (St Catharinesin sinfoniaorkesterin) kanssa. Robbin voitti Caplet-palkinnon vuonna 1978 kansainvälisessä laulukilpailussa Pariisissa. Samana vuonna hänet palkittiin hopeamitalilla Geneven kansainvälisessä kilpailussa, ja seuraavana vuonna hän voitti kultapalkinnon Benson & Hedgesin kansainvälisessä laulukilpailussa konserttilaulajille. Vuonna 1978 Robbin alkoi esiintyä triossa basso John Dodingtonin ja sittemmin Valerie Tryonin korvaaman pianisti Jane Coopin kanssa.
New Yorkissa Robbin esiintyi resitalistina ensimmäistä kertaa maaliskuussa 1981. Hän on esiintynyt resitalistina, konserttilaulajana sekä oratorioiden roolien tulkitsijana suurten kanadalaisorkesterien ja -kuorojen kanssa. Lisäksi hän on laulanut muiden muassa Bostonin sinfoniaorkesterin, Buffalon filharmonikkojen ja Saint Louisin sinfoniaorkesterin kanssa. Robbin on myös tulkinnut lukuisia oopperarooleja eri aikakausilta muiden muassa Händelin ja Benjamin Brittenin teoksien esityksissä.
Tahmikit
Tahmikit ("Collomia") on sinilatvakasvien (Polemoniaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 15–30 lajia.
Suvun lajeista Suomessa on tavattu kaitatahmikkia ("Collomia linearis") satunnaisesti eri puolilla maata.
Kiurunkukat
Kiurunkukat ("Gilia") on sinilatvakasvien (Polemoniaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 40 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu lähes 200 muutakin lajia, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Useita kiurunkukkalajeja käytetään koristekasveina.
Luettelo Apache Software Foundationin projekteista
Tämä on luettelo Apache Software Foundationin projekteista.
Pirkan Pirtti
Pirkan Pirtti on Pirkkalassa sijaitseva juhlatalo. Pirkan Pirttiä isännöi nykyään Pirkkalan Pirkat ry, joka vuokraa sitä juhla- kokous- yms tarkoituksiin.
Pirkkalan Suojeluskunta oli rakentanut 1925 Kyöstin ja Sankilan alueiden rajalle Lauri ja Elli Sankilan suusanallisesti suojeluskunnan käyttöön antamalle tontille talkoovoimin pavinljonkityyppisen rakennuksen paikallisjärjestön harjoitusten ja kokoontumisen keskuspaikaksi. Rakennukseen saatiin 1930 -luvulla ravintolatilat, jolloin paikka kiinnosti myös huvitilausuuksien pitäjiä. Pinnistys (myöhemmin Pinnistäjät ja Pirkkalan Pirkat) oli ahkera vuokraaja. Viereistä peltoaukeaa käytettiin urheilukisailuihin. 
Sotien aikaan talosta hoidettiin tähystystoimintaa katolle rakennetusta tähystystornista. Jatkosodan aikaan taloa käytettiin haavoittuneiden toipilaskotina paikallisten lottien voimin. 
Marraskuussa 1944 eduskunta lakkautti Neuvostoliiton vaatimuksesta suojeluskuntajärjestön. Järjestön omaisuuden uudelleenjärjestelyissä talo ja Haikassa sijainnut suojeluskunnan tontti myytiin Pinnistäjille yhden euron hintaan.
Pirkan Pirtti on museoviraston nimeämä suojelukohde, ja se on osa paikallista lähihistoriaa. Talo on jatkuvasti liikunta- ja kulttuurikäytössä.
Magreta Sara
Magreta Sara on saamelainen luokanopettaja ja saamelaiskäräjien jäsen. Sara nousi julkisuuteen kun hän oli vuonna 2011 yhteydessä viestintäministeri Krista Kiuruun, koska Lismassa ei ollut tietoverkko- tai matkapuhelinyhteyksiä eikä tietoa tilanteen parantumisesta ollut. Lisäksi myös lankapuhelinyhteydetkin olivat olleet pokki viikon. Ylen A-reportaasi nosti esille Saran ja lismalaisten vaatimuksen saada kylään matkapuhelinyhteydet. Julkisuuden seurauksena Lismaan tuli marraskuussa 2012 3G-verkkoyhteys. Vuonna 2013 Sara sai kutsun presidentti Sauli Niinistön järjestämälle itsenäisyyspäivän juhlavastaanotolle.
Wang Fengying
Wang Fengying (s. lokakuu 1970, Baoding. Hebei, Kiina) on kiinalainen yritysjohtaja. Hän toimii kiinalaisen autovalmistaja Great Wall Motorin toimitusjohtajana. Hänet on luokiteltu kuuluvan maailman vaikutusvaltaisimpien talouselämän vaikuttajien joukkoon.
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Wangin vuoden 2017 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 62. Talousjulkaisu Fortune nosti hänet kuitenkin maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 9. sijalle (2017).
Osin hänen johdollaan kiinalainen autoteollisuus on lisännyt vientiään ja saanut kasvavaa hyväksyntää myös ulkomailla. Vuonna 2011 Great Wall Motor listattiin Shanghain pörssiin; yhtiö noteerataan myös Hongkongin pörssissä. Yhtiö on hankkinut ensimmäisenä kiinalaisena autonvalmistajana ainakin joillekin automalleilleen myös EU:n vaatimat hyväksynnät. Yhtiöllä oli vuonna 2013 jo 12 tuotantolaitosta Kiinan ulkopuolella. Yhtiö vie autoja esimerkiksi Venäjälle, Australiaan, Italiaan ja Zimbabween. Vuonna 2016 yhtiön myynti (+23 %, liikevaihto 14,3 mrd. USD) ja liikevoitto (24 %) nousi merkittävästi. Yritys selvitteli mahdollisuutta aloittaa tuotantoa myös Yhdysvalloissa.
Wang kertoi alkuvuonna 2018 Kiinan kansankongressissa yhtiönsä haluavan yli kaksinkertaistaa tuotantonsa vuoteen 2025 mennessä. Tavoitteena on 2 miljoonan auton vuosituotanto. Keskeisenä keinona yhtiön toimitusjohtaja Wang pitää suunniteltua 3,2 miljardin dollarin investointia sähköautotuotantoon ja pienten sähköautojen tuotannon merkittävää kasvattamista. Yhtiö on tehnyt aiesopimuksen esimerkiksi BMW:n kanssa sähköMinien tuotannon aloittamisessa Kiinassa. Vuonna 2017 yhtiön kappalemääräinen autotuotanto (950 315 autoa, toisen lähteen mukaan 1,07 miljoonaa) laski hieman edellisvuodesta.
Wang suoritti alemman korkeakoulututkinnon Tianjin Institute of Financessa ennen vuonna 1991 alkanutta työuraansa, ja myöhemmin maisteritutkinnon (rahoitus pääaineenaan) samasta korkeakoulusta vuonna 1999. Hän on työskennellyt koko työuransa Great Wall Motorin palveluksessa; toimitusjohtajaksi hän nousi 13 vuoden työuran jälkeen. Hän kuuluu Kiinan kommunistiseen puolueeseen ja on saanut useita tunnustuksia myös kotimaassaan.
Tanja Sanila
Tanja Sanila (s. 1979 Sevettijärvi, Inari) on Saamelaiskäräjien jäsen.
Hän oli kolttien luottamusmies vuosina 2015–2017. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena kolttien korkeimpaan luottamustehtävään. Ennen luottamusmiehenä olemistaan hän toimi saamelaiskulttuurin läänintaiteilijan sijaisena.
Koulutukseltaan Sanila on taiteiden maisteri Lapin yliopistosta, ja hänellä on porotalouden ammattitutkinto. Vuonna 2007 Sanila perusti graafisen alan yrityksen Disainarin. Sanila on Kokoomuksen edustaja Inarin kunnanvaltuustossa valtuustokaudella 2017–2021 ja Saamelaiskäräjien kulttuurilautakunnan jäsen 2016–2019.
Still Waters (Breakbotin albumi)
Still Waters on ranskalaisen elektronisen musiikin artistin Breakbotin toinen albumi. Albumin julkaisi Ed Banger Records -levy-yhtiö 5. helmikuuta 2016.
Carlien Dirkse van den Heuvel
Carlien Dirkse van den Heuvel (s. 16. huhtikuuta 1987 's-Hertogenbosch) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Dirkse van den Heuvel pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa toukokuussa 2008. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 189 maaottelua ja tehnyt niissä 25 maalia. Hän on alankomaalaisnaisista pelannut 12:nneksi eniten maaotteluita. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuonna 2011, hopeaa vuonna 2016 sekä pronssia vuosina 2008, 2009, 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2009, 2011 ja 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Dirkse van den Heuvel edustaa vuonna 2018 seuratasolla SCHC:tä. Nuorempana hän pelasi VMHC:ssä ja HC Den Boschissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Yūka Setō
Yūka Setō (s. 22. helmikuuta 1997 Kamikawa) on japanilainen mäkihyppääjä. Hänen seuransa on Hokkaido High-Tech Athlete Club.
Setō sijoittui Falunin MM-kilpailuissa 2015 normaalimäessä 31:nneksi ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 14:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 17:nneksi.
Maailmancupissa Setō esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2014 Lillehammerissa sijoittuen 32:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi maaliskuussa 2018 Oberstdorfissa.
Nuorten MM-kilpailuihin Setō on osallistunut kaksi kertaa. Vuoden 2015 kisoissa hän sai joukkuemäessä pronssia ja oli normaalimäessä seitsemäs. Vuonna 2016 hän sijoittui joukkuemäessä kuudenneksi ja normaalimäessä viidenneksi.
Joyce Sombroek
Joyce Sombroek (s. 10. syyskuuta 1990 Alkmaar) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Sombroek on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 117 maaottelua. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014 sekä saavuttanut hopeaa Rosariossa 2010. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuonna 2011, hopeaa vuosina 2010 ja 2016 sekä pronssia vuosina 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2011 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Sombroek edustaa vuonna 2018 seuratasolla Larenia. Hän on pelipaikaltaan maalivahti.
Margot van Geffen
Margot van Geffen (s. 23. marraskuuta 1989 Tilburg) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Alankomaiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa Lontoossa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016.
Van Geffen pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 2011. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 154 maaottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuonna 2011, hopeaa vuonna 2016 sekä pronssia vuosina 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2011 ja 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Van Geffen edustaa vuonna 2018 seuratasolla HC Den Boschia. Aiemmin hän on pelannut TMHC Forwardissa ja HC Rotterdamissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Tarhaloiskimalainen
Tarhaloiskimalainen ("Bombus barbutellus") on kimalaisten sukuun ja loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Suomessa se on hyvin harvinainen ja luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, joskin saattaa olla jo hävinnyt.
Tarhaloiskimalainen muistuttaa ulkonäöltään suuresti yleistä mantuloiskimalaista. Naaras on väritykseltään musta, mutta keskiruumiin etu- ja takaosa ovat keltaiset ja takaruumiin kärki osittain valkoinen. Koiraalla keltaista väriä on lisäksi takaruumiin tyviosassa. Siivet ovat tummat. Mantuloiskimalaiseen verrattuna tarhaloiskimalaisnaaraan keskiruumiin takaosan karvoitus on tiheämpää, viimeisessä selkäkilvessä on tiheämmin pisteitä eikä se ole yhtä kiiltävä. Kooltaan tarhaloiskimalainen on 14–17 mm.
Tarhaloiskimalaista tavataan Espanjasta ja Irlannista Venäjän kaukoitään saakkaja pohjoisessa Ruotsin keskiosiin. Suomessa sitä on aikaisemmin tavattu sieltä täältä Uudenmaan ja Etelä-Karjalan alueilla, mutta viimeisin havainto on Vantaalta 1980-luvun alusta.
Tarhaloiskimalainen on tarhakimalaisen pesäloinen. Naaras tunkeutuu tarhakimalaisen pesään. Piiloteltuaan pesässä jonkin aikaa se, tappaa kuningattaren ja alkaa munia omia muniaan, joista syntyviä toukkia tarhakimalaistyöläiset hoivaavat.
Lajin typillistä elinympäristöä ovat kedot ja puistot. Koiraat ruokailevat ainakin kaunokilla ja ohdakkeilla.
Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 tarhaloiskimalainen on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, mutta koska viimeisimmästä havainnosta on yli 30 vuotta se saattaa tosiasiassa olla jo hävinnyt. Myös Ruotsissa laji on taantunut ja sen odotetaan harvinaistuvan edelleen, mutta on toistaisesksi luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rautjärven Asemanseutu
Rautjärven Asemanseutu (aiemmin Korjola) on Rautjärven kunnan eteläosassa sijaitseva, Rautjärven rautatieaseman ympärille syntynyt reilun 200 asukkaan taajama. Taajaman vaikutusalueella lähikylissä asuu n. 800 asukasta.
Asemanseudulta on matkaa Rautjärven kuntakeskukseen Simpeleelle 21 km ja Vuoksenniskalle Imatralle 18 km.
Taajamassa sijaitsee vuonna 1995 perustettu Rautjärven Aseman koulu, jossa toimivat peruskoulun luokat 1-6. Asemanseudulla toimivat myös päiväkoti Karhunpesä ja Aseman kirjasto. Rautjärven Asemanseudun palveluihin lukeutuvat lisäksi muun muassa päivittäistavarakauppa M Aseman Puoti ja Pub Kahvila Aseman Kello.
Konianvuori
Konianvuori (tunnettu myös nimellä Konia) on mäki- ja kallioalue Vihdin pohjoisosassa Olkkalan, Herrakunnan ja Moksin kylien välisellä alueella. Se kohoaa 58 metriä viereisen Moksjärven yläpuolelle ja 149 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Alueella on kaksi luonnonsuojelualuetta. Näistä suuremmalla, valtion omistamalla Konianvuoren luonnonsuojelualueella muun muassa pyöräily on kielletty. Konianvuoren alue kuuluu kokonaisuudessaan 123 hehtaarin kokoiseen Natura 2000-alueeseen (FI0100039) sekä valtakunnallisesti merkittävään kallioalueeseen (KAO010128). Konianvuori on kytkeytynyt myös sen eteläpuolella olevaan, luontoarvoiltaan merkittävään alueeseen.
Konianvuori on melko suosittu nähtävyys. Siellä on useita polkuja, näköalapaikka Moksjärvelle ja Vihdin seurakunnan vanha nuotiopaikka. Mäen koillisjyrkänteessä on suuri, erityislaatuinen hiidenkirnu.
Marloes Keetels
Marloes Keetels (s. 4. toukokuuta 1993 Schijndel) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneessa joukkueessa Rio de Janeirossa 2016.
Keetels pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa helmikuussa 2013. Hän on huhtikuuhun 2018 mennessä pelannut 115 maaottelua ja tehnyt niissä 13 maalia. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014. Champions Trophyssa saavutuksina on hopeaa vuonna 2016 ja pronssia vuonna 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2017 sekä saanut hopeaa vuonna 2015.
Keetels edustaa vuonna 2018 seuratasolla HC Den Boschia. Aiemmin hän on pelannut SMHC De Hopbelissa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Mantuloiskimalainen
Mantuloiskimalainen ("Bombus bohemicus") on kimalaisten sukuun ja siellä loiskimalaisten alasukuun kuuluva mesipistiäislaji. Se on Suomen yleisin loiskimalaislaji.
Mantuloiskimalaisnaaras on musta, mutta keskiruumiin etuosa on leveälti keltainen ja takaruumiin kärkiosa laajasti valkoinen. Myös takaruumiin etuosassa sekä keskiruumiin sivuilla ja takaosassa voi olla keltaista karvoitusta. Koiras muistuttaa naarasta väritykseltään, mutta yksilökohtaista vaihtelua keltaisen värin määrässä on enemmän. Siivet ovat tummahkot. Kooltaan mantuloiskimalainen on 12–20 mm.
Mantuloiskimalainen on Euroopan yleisimpiä loiskimalaisia ja sen esiintymisalue ulottuu Espanjan ja Italian pohjoisosista napapiirin pohjoispuolelle. Myös Aasian pohjoisosissa se on laajalti levinnyt, mutta etelämpänä elinalueet keskittyvät vuoristoihin. Pohjois-Amerikassa lajin kannat ovat romahtaneet. Suomessa se on yleisin loiskimalainen ja esiintyy koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Myös Norjassa se on alasukunsa yleisin laji.
Mantuloiskimalainen on pääasiassa mantukimalaisen pesäloinen, mutta sen tiedetään loisineen myös kangaskimalaisella. Naaras aloittaa mantukimalaispesän etsinnän jo toukokuussa ja sellaisen löydettyään tunkeutuu pesään. Piiloteltuaan jonkin aikaa keräämässä itseensä pesän ominaistuoksua, se surmaa alkuperäisen kuningattaren ja alkaa munia omia muniaan, joista syntyvää loiskimalaisjälkikasvua mantukimalaistyöläiset hoivaavat.
Laji viihtyy aukeissa ympäristöissä sekä valoisissa kangasmetsissä. Koiraat käyvät loppukesällä monilla erilaisilla kukilla. Naaraat käyvät kukilla keväällä ennen kuin valtaavat pesän.
Euroopassa ja Aasiassa mantuloiskimalainen on laajalle levinnyt ja yleisimpiä loiskimalaislajeja, mutta Pohjois-Amerikassa sen kannat ovat romahtaneet siinä määrin, että IUCN pitää lajia siellä äärimmäisen uhanalaisena. Uhanalaisuuden asteen ollessa hyvin erilainen esiintymisalueen eri osissa, kansainvälisesti se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi..
Teenage Color
Teenage Color on ranskalaisen elektronisen musiikin artistin Collegen esikois-EP. EP julkaistiin 3. maaliskuuta 2008.
Willemijn Bos
Willemijn Bos (s. 2. toukokuuta 1988 Eelde) on alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Alankomaiden olympiahopeaa saavuttaneessa joukkueessa Rio de Janeirossa 2016.
Bos pelasi Alankomaiden maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 2011. Hän on pelannut 106 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia. Nivelsidevamma viimeisessä olympialaisia edeltäneessä harjoitusottelussa esti hänen matkansa Lontoon olympialaisiin 2012 mutta neljä vuotta myöhemmin hän sai Rion kisoista olympiamitalin, minkä jälkeen hän luopui maajoukkuetehtävistä. Hän on MM-kilpailuissa voittanut kultaa kotikisoissa Den Haagissa 2014. Champions Trophyssa saavutuksina on kultaa vuonna 2011, hopeaa vuonna 2016 sekä pronssia vuosina 2012 ja 2014. EM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa vuonna 2011 sekä saanut hopeaa vuonna 2015 ja pronssia vuonna 2013.
Bos edustaa vuonna 2018 seuratasolla Larenia. Aiemmin hän on pelannut GHHC Groningenissa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.
Juhani Tamminen -palkinto
Juhani Tamminen -palkinto on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan Mestiksen mestarijoukkueen päävalmentajalle. Palkinto on myönnetty kaudesta 2008–2009 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli Sportin Juhani Tamminen, jonka mukaan palkinto nimettiin keväällä 2017.
Oleksandr Kornijtšuk
Oleksandr Jevdokimovitš Kornijtšuk (, ; 25. toukokuuta 1905 Kiovan kuvernementin Hristinovkan kylä – 14. toukokuuta 1972 Kiova) oli ukrainalainen näytelmäkirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.
Oleksandr Kornijtšuk syntyi rautatietyöläisen perheeseen. Hän valmistui Kiovan kansanvalistusinstituutista vuonna 1929, työskenteli Kiovan ja Odessan elokuvastudioilla ja toimi myöhemmin diplomaattina, Neuvostoliiton korkeimman neuvoston kansanedustajana (vuodesta 1937), Ukrainan kirjailijaliiton puheenjohtajana (1938–1941 ja 1946–1954), Ukrainan SNT:n ministerineuvoston varapuheenjohtajana (1953–1954) ja Ukrainan SNT:n korkeimman neuvoston puheenohtajana (vuodesta 1959).
Kornijtšuk aloitti kirjallisen toimintansa vuonna 1925. Hän kirjoitti sekä ukrainaksi että venäjäksi. Kornijtšuk oli yksi sosialistisen realismin näkyvimpiä edustajia, joka pyrki aina noudattamaan NKP:n linjaa. Hän on kirjoittanut historiallisia, vallankumous- ja sota-aiheisia draamoja, mutta myös psykologisia, satiirisia ja lyyrisiä näytelmiä. Kornijtšuk sai viidesti Stalin-palkinnon ja Leninin rauhanpalkinnon vuonna 1960. Hän oli naimisissa kirjailija Wanda Wasilewskan kanssa.
Bro Park
Bro Park on vuonna 2016 valmistunut laukkarata, joka sijaitsee Tukholman läänissä Upplands-Bron kunnassa. Se rakennettiin vuonna 1960 avatun Täbyn laukkaradan korvaajaksi. Bro Parkissa on vuosittain noin 40 kilpailupäivää. Merkittävimmät vuosittaiset suurkilpailut ovat "Stockholms Stora Pris" ja "Stockholm Cup".
Bro Parkin rakennuskustannukset olivat noin 50 miljoonaa euroa. Päätös radan rakentamisesta syntyi vuonna 2011, kun Ruotsin laukkaurheilun keskusjärjestä Svensk Galopp myi noin 10 kilometriä Tukholman pohjoispuolella sijaitsevan Täbyn laukkaradan alueen JM Bygg ja Skanska -rakennusyhtiöille 200 miljoonalla eurolla. Paikalle rakennetaan 4 000 asukkaan Täby Parkin kaupunginosa.
Constance Marie Charpentier
Constance Marie Charpentier, tunnettu myös sukunimellä Blondelu (4. huhtikuuta 1767 Pariisi – 3. syyskuuta 1849 Pariisi) oli ranskalainen taidemaalari. Hän teki paljon naisten ja lasten muotokuvia.
Charpentierin isä oli kauppias, jonka tiedetään joutuneen oikeuteen luvattomasta lääkkeiden myymisestä. Tyttären saama taidekoulutus on jäänyt suurelti osin dokumentoimatta, mutta varmuudella tiedetään hänen saaneen opetusta Jacques-Louis Davidilta, Louis Latiffelta ja Pierre Bouillonilta.
Avioliiton taiteilija solmi vuonna 1793 Victor-François Charpentierin kanssa, joka oli ammatiltaan virkamies. Aviomiehen suvussa oli vallankumouksen kannattajia ja Charpentier maalasi Georges Dantonin muotokuvan. Vuonna 1798 hän piti ensimmäisen näyttelynsä. Charpentierin työt nauttivat omana aikanaan arvostusta ja valtio osti yhden hänen töistään tuolloin huomattavalla 1500 frangin summalla.
Uransa varrella Charpentierin tiedetään maalanneen vain yhden historiamaalauksen, nimeltään "Melankolia". Siitä on tullut hänen tunnetuin työnsä. Viimeisen näyttelynsä hän piti vuonna 1821. Sen jälkeen hän antoi yksityistunteja maalaamisessa noin kymmenen vuoden ajan.
Tarhakimalainen
Tarhakimalainen ("Bombus hortorum") on kimalaisten sukuun kuuluva mesipistiäislaji.
Tarhakimalainen on musta, mutta keskiruumiin etu- ja takaosa sekä koko takaruumiin tyviosa ovat laajalti kirkkaan keltaiset. Lisäksi takaruumiin kärki on valkoinen. Pää on hyvin pitkulainen ja imukärsä kimalaisen kokoon nähden erittäin pitkä, jopa yli 20 mm. Koiraat eroavat kuningattarista ja työläisistä pitempien tuntosarvien perusteella. Lentäessään kukasta kukkaan tarhakimalainen pitää pitkää imukärsäänsä ojennettuna. Koko 10–22 mm.
Tarhakimalaista tavataan lähes koko Manner-Euroopan poikki Anatolian pohjoisosiin ja idässä koko Siperiaan. Pohjois-Afrikassa sitä ei tavata. Myös Euroopassa se puuttuu Azoreilta, useimmilta Välimeren saarilta sekä pohjoiselta tundralta. Laji on tavattu Islannista, jonne se lienee levinnyt ihmisen toimesta. Se on myös viety Uuteen-Seelantiin 1880-luvulla.. Suomessa tarhakimalainen esiintyy koko maassa ollen etelässä melko yleinen mutta harvinaistuu pohjoista kohti.
Tarhakimalainen viihtyy puistoissa, puutarhoissa ja sekametsissä. Kuningatar perustaa pesän usein puun juurakkoon tai kiven alle, lähelle maanpintaa. Erittäin pitkän imukärsänsä vuoksi tarhakimalainen pystyy vierailemaan pitkätorvisissa kukissa, joiden meteen muut hyönteiset eivät pääse helposti käsiksi. Se on puna-apilan tärkeimpiä pölyttäjiä. Koiraat houkuttelevat nuoria, parittelemattomia kuningattaria luokseen merkiten puiden ja pensaiden oksia tuottamallaan feromonilla.
Wild Wild Wonderland
Wild Wild Wonderland on Saara Aallon viides studioalbumi, joka julkaistiin 27. huhtikuuta 2018. Ensimmäisellä listaviikollaan albumi nousi Suomen virallisen albumilistan toiseksi.
Albumin kolmella ensimmäisellä singlellä (”Monsters”, ”Domino”, ”Queens”) Aalto kilpaili Uuden Musiikin Kilpailussa maaliskuussa 2018. Äänestyksen voitti ”Monsters”-kappale, jolla Aalto edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa toukokuussa 2018.
Maria Leopoldina (Brasilia)
Maria Leopoldina (22. tammikuuta 1797 – 11. joulukuuta 1826) oli Habsburgien hallitsijasukuun kuulunut Itävallan arkkiherttuatar, josta tuli Pedro I:n puolisona Brasilian keisarinna ja Portugalin kuningatar.
Marian vanhemmat olivat Frans I ja Maria Teresa. Hän sai hyvän koulutuksen, oli taitava kuvataiteissa ja osoitti kiinnotusta luonnontieteisiin. Hän meni naimisiin portugalilaisen prinssin kanssa edustajan välityksellä vuonna 1817 ja matkusti sitten aviomiehensä luokse Brasiliaan, mihin tämä oli paennut Napoleonin joukkoja. Aviomies osoittautui komeaksi mutta oppimattomksi, ja oli pettynyt kun Maria Leopoldina ei ollut kaunis. Pariskunta viihtyi kuitenkin yhdessä. Vuonna 1819 syntyi tytär Maria II, josta tuli Portugalin hallitsija. Lapsia syntyi lisää lähes joka vuosi. Vuonna 1825 syntyi Pedro II, joka seurasi isäänsä Portugalin hallitsijana. Maria Leopoldina kuoli keskenmenoon vuonna 1826.
Dejana Radanović
Dejana Radanović (s. 14. toukokuuta 1996) on serbialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 246 syyskuussa 2017. Hän on voittanut urallaan kuusi ITF-turnausta kaksinpelissä.
Radanović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2017.
Kartanokimalainen
Kartanokimalainen ("Bombus hypnorum") on kimalaisten sukuun kuuluva mesipistiäislaji. Muista kimalaislajeista poiketen se pesii usein rakennuksissa.
Kartanokimalainen on musta kimalaislaji, jonka keskiruumin selkäpuoli on kokonaan oranssinruskea ja takaruumin kärki kirkkaanvalkoinen. Ruskeaa väriä on etenkin koiraalla myös takaruumiin tyvessä sekä pään etuosassa. Ruumiin pituus 11–20 mm.
Kartanokimalaista tavataan suuressa osassa Eurooppaa. Se puuttuu Välimeren ympäristöstä. Brittein saarilta laji tavattiin ensimmäisen kerran vuonna 2001 ja on levinnyt siellä hyvin nopeasti ollen paikoitellen jo yleinen. Laji tavattiin Islannista ensimmäisen kerran vuonna 2008 ja sen odotetaan leviävän sielläkin nopeasti. Suomessa se esiintyy koko maassa, mutta harvinaistuu pohjoista kohti.
Kun kimalaispesät yleensä ovat maan alla, kartanokimalainen pesii puunkoloihin ja rakennuksiin, mihin se nimikin monilla kielillä viittaa. Se kelpuuttaa pesäpaikaksi myös linnunpöntöt ja pystyy häätämään sinne jo asettuneen pikkulinnun. Pesän sisäänkäynti on ulkokautta, mutta asuinrakennuksissa sijaitsevista pesistä kimalaisia eksyy usein sisätiloihinkin. Pesät ovat monesti suuria. Yhdessä pesässä saattaa olla jopa 400 työläistä. Laji on kimalaiseksi aggressiivinen ja yhdyskunta puolustaa pesää tarvittaessa kiivaasti..
Lajin ominta ympäristöä ovat niityt ja kedot sekä kaupunkiympäristöt. Lyhyen imukärsänsä vuoksi kartanokimalainen ei pääse käsiksi pitkätorvisten kukkien meteen. Se on kuitenkin monien puutarhakasvien keskeinen pölyttäjä.
Maria Leopoldine
Maria Leopoldine (1632–1649) oli Habsburg-suvun itävaltalaiseen haaraan kuulunut prinsessa, josta tuli serkkunsa Ferdinand III:n toisena puolisona Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, Böömin ja Unkarin kuningatar. Hän kuoli 13 uukautta häiden jälkeen synnytyksen komplikaatioihin.
12 tuolia
12 tuolia ("Dvenadtsat stuljev") on Leonid Gaidain ohjaama neuvostoliittolainen komediaelokuva vuodelta 1971. Sen käsikirjoituksen laativat yhdessä ohjaaja ja Vladlen Bahnov, ja tarina perustuu Ilja Ilfin ja Jevgeni Petrovin veijariromaaniin "Kaksitoista tuolia". Pääosia näyttelevät Sergei Filippov ja Artšil Gomiašvili.
Yli kaksi ja puoli tuntia kestävä farssimainen, mykkäelokuvankin keinoja käyttävä tarina kertoo 1920-luvun Neuvostoliitossa elävästä huijari Ostap Benderistä, joka pettää ihmisiä hyötyäkseen. Entinen aatelismies Vorobjaninov kuulee anoppinsa piilottaneen sukunsa omistamia jalokiviä bolševikeiltä yhteen kahdestatoista ruokasalin tuolista. Tuolit on myyty pois, ja niin Vorobjaninov pestaa huijari Benderin kanssaan etsimään tuota yhtä tuolia.
Elokuvasta tuli valtavan suosittu kotimaassaan Neuvostoliitossa, ja siitä on jäänyt kansan suussa elämään monta repliikkiä. Suomessa "12 tuolia" tuotiin ensi-iltaan 10. maaliskuuta 1972 ja se sai 12 674 teatterikatsojaa, millä se sijoittuu ensi-iltavuotensa 282 uutuuselokuvasta sijalle 153. Vuoden 1988 televisioesityksen alla "Helsingin Sanomien" Mikael Fränti pitää elokuvaa hersyvänä veijaritarinana ja hyvänä satiirina ahneudesta, mutta sanoo ohjaaja Gaidain sortuvan hänelle ominaiseen tyypittelyyn, liioitteluun ja kikkailuun. Fränti moittii myös elokuvan liiallista pituutta.
Yhdysvaltalainen komediaohjaaja Mel Brooks teki "Kaksitoista tuolia" -romaanista vain vuotta Gaidaita aiemmin elokuvasovituksen "12 pallia eli kevät koittaa anopille" (1970).
Olga Danilović
Olga Danilović (s. 23. tammikuuta 2001 Belgrad) on serbialainen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 253 huhtikuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä. Junioreiden maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan viidentenä tammikuussa 2018.
Danilović edusti Serbiaa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2018. Danilović on voittanut kolme Grand Slam -nelinpeliturnausta junioreiden puolella: Ranskan avoimet 2016 Paula Arias Manjónin kanssa, Wimbledonin 2017 Kaja Juvanin kanssa ja Yhdysvaltain avoimet 2017 Marta Kostjukin kanssa.
Luettelo Kostajista
Kostajat on supersankareista koostuva fiktiivinen supersankarijoukko, jonka seikkailuja julkaisee Marvel Comics. Lehtinumerot viittaavat alkuperäisiin Yhdysvalloissa julkaistuihin lehtiin.
Artikkeli on keskeneräinen.
Polina Seronosova
Polina Seronosova (s. 22. tammikuuta 1993) on valkovenäläinen maastohiihtäjä.
Lahden MM-kilpailuissa 2017 Serosonova sijoittui parisprintissä 11:nneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 41:nneksi ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 52:nneksi. Serosonova osallistui Pyeongchangin olympialaisiin 2018, missä hän sijoittui viestijoukkueen mukana 14:nneksi, parisprintissä 16:nneksi, 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 40:nneksi, perinteisen hiihtotavan sprintissä 41:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 46:nneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 48:nneksi.
Maastohiihdon maailmancupissa Serosonova kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Pyeongchangissa helmikuussa 2017 oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä 23:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Francine Van Hove
Francine Van Hove, alkujaan van Nieuwenhove, (s. 5. toukokuuta 1942 Saint-Mandé Ranska) on ranskalainen taidemaalari.
Van Hove opiskeli ensin kuvaamataidon opettajaksi ja työskenteli yhden lukuvuoden tyttökoulussa Strasbourgissa. Lukuvuoden päätyttyä hän lähti takaisin Pariisiin, missä hän on asunut vuodesta 1964.
Van Hove tunnetaan nukkuvia nuoria naisia esittävistä maalauksistaan. Hän tekniikkansa muistuttaa Italian renessanssimaalareita ja alankomaalaisia 1600-luvun taiteilijoita. Hän on maalannut yli 400 maalausta, jotka kaikki ovat yksityiskokoelmissa.
Alexandrine
Alexandrine (24. joulukuuta 1879 – 28. joulukuuta 1952) oli saksalainen herttuatar, josta tuli Kristian X:n puolisona Tanskan kuningatar.
Alexandrine kasvoi Mecklenburg-Schwerinin herttuaparin tyttärenä vuoroin Scwerinissä, Pohjois-Saksassa, vuoroin Cannesissa Ranskassa, missä perhe vietti aikaansa isän heikon terveyden takia. Hän harrasti urheilua ja musiikkia nuoresta asti. Luonteeltaan ujolla Alexandrinella oli aluksi vaikeuksia tottua julkisen huomion kohteena olemiseen. Hän harjoitti hyväntekeväisyyttä koko elämänsä ajan.
Ranskan avoin tennisturnaus 2018
Ranskan avoin tennisturnaus 2018 pelattiin 27. toukokuuta – 10. kesäkuuta 2018 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 117. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpelimestaruuden voitti jo 11:nnen kerran Espanjan Rafael Nadal. Naisten kaksinpelin voitti Romanian Simona Halep saavuttaen ensimmäisen Grand Slam -mestaruutensa.
Vera Lapko
Vera Lapko (s. 29. syyskuuta 1998 Minsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Hän on sijoittunut parhaimmillaan kaksinpelissä WTA-listan sijalle 60 lokakuussa 2018. Hän oli junioreiden maailmanlistan ykkösenä helmikuussa 2016.
Lapko voitti tyttöjen kaksinpelin Australian avoimissa 2016. Huhtikuussa 2018 Lapko eteni välieriin Luganon WTA-turnauksessa. Välierissä hän hävisi maailmanlistan sijalla 20 olleelle Elise Mertensille.
Marry Ailonieida Somby
Marry Ailonieida Somby (s. 1953, Tana) on saamelainen kirjailija.
Somby opiskeli Tromsøn yliopistossa ja työskenteli uransa alkuajan nukketeatterin parissa. Hän on asunut Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ennen kuin palasi Norjaan. Sombyn esikoisteos vuonna 1976 "Ámmul ja alit oarbmælli" oli ensimmäinen pohjoissaamenkielinen lastenkirja. Sombyn lastenkirjoissa toistuvat saamelainen kansanusko ja myytit. Useita hänen kirjojaan on käännetty norjaksi. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa 1994 "Mu Apache ráhkesvuohta./Krigeren, elskeren og klovnen" oli kirjoitettu kaksikielisenä.
Maria Luisa (Espanjan kuningatar, 1662–1689)
Marie Louise d'Orleans (1662–1689) oli ranskalainen prinsessa, josta tuli Kaarle II:n puolisona Espanjan kuningatar. Hän oli Orléansin herttua Filipin tytär; kuningas Ludvig XIV oli hänen setänsä ja Englannin Kaarle I hänen äidinisänsä. Kuningas Ludvig kihlasi hänet Espanjan kuninkaalle vahvistaakseen rauhaa Ranskan ja Espanjan välillä.
Maria Luisan asema oli hankala. Aviomies, liikanimeltään Kaarle Noiduttu, oli henkisesti jälkeenjäänyt ja fyysisesti vammainen. Maria Luisa vetäytyi arvokkaaseen hurskauteen. Hän kuoli vuonna 1689, vain 27-vuotiaana. Kuoleman huhuttiin olleen myrkytys, mutta siitä ei ole mitään todisteita.
Lucile Morat
Lucile Morat (s. 15. kesäkuuta 2001) on ranskalainen mäkihyppääjä. Hänen seuransa on Courchevel.
Morat sijoittui Lahden MM-kilpailuissa 2017 normaalimäessä 24:nneksi ja sekajoukkuemäessä kymmenenneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hyppäsi normaalimäessä 21:nneksi.
Maailmancupissa Morat esiintyi ensimmäisen kerran joulukuussa 2016 Lillehammerissa sijoittuen 12:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi joulukuussa 2016 Nižni Tagilissa.
Vuoden 2018 nuorten MM-kilpailuissa Morat sai joukkuemäestä pronssia ja oli normaalimäessä neljäs.
Huguette Tourangeau
Marie Jeannine Huguette Tourangeau (12. elokuuta 1938 Montreal – 21. huhtikuuta 2018) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän valmistui pedagogiikassa sekä pianonsoitossa Marguerite–Bourgeoys-opistosta ja pääsi vuonna 1958 CMM:iin, jossa hänen opettajiinsa kuului Ruzena Herlinger. Hän debytoi vuonna 1964 Mercèdèsin roolissa Georges Bizet'n oopperassa "Carmen" Zubin Mehtan johtamassa esityksessä. Vuonna 1964 hän esiintyi Cherubinon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin "Figaron häissä" Richard Bonyngen johdolla Stratfordin festivaalilla.
Metropolitan-oopperassa Tourangeau esiintyi ensimmäistä kertaa 28. marraskuuta 1973 Nicklaussen roolissa "Hoffmannin kertomuksissa". Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa Sydneyn oopperatalossa "Carmenin" nimiroolissa ja tulkinnut kevyttäkin oopperaa. Vuonna 1977 Tourangeausta tehtiin ensimmäinen Kanadan musiikkineuvoston vuoden taiteilijapalkinnon saaja. Heinäkuussa 1997 hänet nimitettiin Kanadan ritarikunnan jäseneksi. Hänen miehensä Barry Thompson johti Vancouverin oopperaa ja Edmontonin oopperayhdistystä.