hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Piz Bernina
Piz Bernina on Berninan Alpeilla Sveitsissä sijaitseva 4 049 metriä korkea vuorenhuippu. Se on Graubündenin kantonin ja Itäisten Alppien korkein kohta. Se on myös Alppien itäisin 4 000 metriä ylittävä huippu.
Nimen huipulle antoi Johann Coaz Berninasolan mukaan.
Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama
Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama (koreaksi 조국통일민주주의전선) on Korean demokraattisessa kansantasavallassa toimiva poliittinen yhteistyöelin. Se on muodostettu 22. heinäkuuta 1946 Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä pohjoisessa Koreassa. Järjestön alkuperäinen nimi oli Pohjois-Korean isänmaan yhdistämisen demokraattinen rintama. Usein sitä kutsutaan myös lyhyemmällä nimellä Isänmaan rintama.
Demokraattinen isänmaan yhdistämisen rintama muistuttaa toisen maailmansodan jälkeen itäisen Keski-Euroopan kansantasavalloissa muodostettuja poliittisia yhteistyöjärjestöjä, esimerkiksi Saksan demokraattisen tasavallan Kansallista rintamaa. Se on siis kattojärjestö, joka kokoaa yhteen kaikki Pohjois-Koreassa toimivat poliittiset ja yhteiskunnalliset järjestöt. Rintamaa hallitsee Pohjois-Koreaa hallitseva Korean työväenpuolue, minkä lisäksi siihen kuuluu kaksi muuta maassa sallittua poliittista puoluetta, Korean sosiaalidemokraattinen puolue ja Cheondogyolainen Ch'ôngu -puolue. Lisäksi järjestöön kuuluu esimerkiksi Korean pioneerijärjestö, Korean työväenpuolueen nuorisojärjestö Kim Il-Sungin sosialistinen nuorisoliitto, Korean demokraattinen naisjärjestö ja Korean Punainen Risti.
Pohjois-Korean parlamentin, korkeimman kansanneuvoston, samoin kuin muiden kansanedustuslaitosten kokoonpano määräytyy käytännössä Demokraattisen isänmaan rintaman järjestämissä vaalikokouksissa, joissa päätetään, ketkä asetetaan ehdolle vaalien yhtenäislistoilla. Vaaleissa äänioikeutetuilla on mahdollisuus äänestää ainoastaan yhtenäislistaa vastaan tai sen puolesta, yksittäisiä ehdokkaita ei voi äänestää.
Marmolada
Marmolada (, ) tai Punta Penia on Koillis-Italiassa sijaitseva 3 343 metriä korkea vuorenhuippu ja Alppien Dolomiiteista korkein. Se sijaitsee jotakuinkin keskellä Etelä-Tirolissa olevaa Dolomiittien vuoristoa. Vuoren pohjoispuolta rajaa Avision jokilaakso sekä Canazein ja Malga Ciapelan välinen tie. Vuorelta lounaaseen sijaitsee Val Contrin -laakso, ja etelässä Cima Ombrettan vuorenhuippu. Ensimmäisenä huipulle kiipesivät Paul Grohmann, Angelo Dimai ja F. Dimai 28. syyskuuta 1864.
Eräs alueen harvoista jäätiköistä laskeutuu loivasti Marmoladan pohjoisen puoleisilla rinteillä, kun taas eteläpuolella vuorta reunustaa äkkijyrkkä noin 850 metriä korkea ja 3 kilometriä pitkä vuorenseinämä.
Artemio Franchi Trophy
Artemio Franchi Trophy oli kahdesti järjestetty jalkapallokilpailu, jossa kohtasivat Euroopan-mestari ja Etelä-Amerikan mestari.
Kilpailu pelattiin vuosina 1985 ja 1993. Se oli nimetty Artemio Franchin mukaan.
Kilpailu oli vastine seuratason Intercontinental Cupille. Sitä voidaan myös pitää nykyisen Maanosaliittojen cupin edeltäjänä.
Thomas Riiminiekka
Thomas Riiminiekka ("Thomas the Rhymer", 1990) on Ellen Kushnerin fantasiaromaani vuodelta 1990. Teos sai World Fantasy -palkinnon ja Mythopoeic-palkinnon. Kirjan juoni perustuu skotlantilaiseen kansantarinaan. Johanna Vainikainen-Uusitalon tekemän suomennoksen on julkaissut Vaskikirjat vuonna 2008. Suomennettu teos sai vuoden 2009 Tähtifantasia-palkinnon.
LOLCODE
LOLCODE on leikkimielinen esoteerinen ohjelmointikieli jolla voi ohjelmoida melko rajoittuneesti. Sen syntaksi perustuu lolcat-kieleen eli väännökseen englannin kielestä.
Kielessä kaikki kirjoitetaan isoilla kirjaimilla.
Alla oleva koodi tulostaa tekstin ”HAI WORLD”.
Kintereenkosken sellutehdas
Kintereenkosken sellutehdas eli Oy Nurmi Ab:n sulfiittisellutehdas oli Nurmen kylässä Kintereenkosken rannalla toiminut sellutehdas.
Ensimmäinen saha oli perustettu Kintereenkosken rannalle jo 1700-luvulla. Vuonna 1860 Kintereenkosken rannalle perustettiin puuhiomo, joka muutettiin paperitehtaaksi vuonna 1866.
Kintereenkosken varteen perustettiin sulfiittiselluloosatehdas vuonna 1889 ja sen omistajaksi tuli vuonna 1909 Oy Nurmi Ab. Vuonna 1922 tehtaalla oli noin 90 työntekijää ja se tuotti noin 3000 tonnia sulfiittiselluloosaa. Tehdas siirtyi 1930-luvulla Suomen Gummitehdas Oy:n omistukseen. Jatkosodassa Vahviala vallattiin takaisin ja Nurmen selluloosatehtaan toimintaa jatkoi marraskuusta 1941 alkaen Oravan Tehtaat Oy .
Håkan Malm
Lars Håkan Malm (7. helmikuuta 1936 Maalahti – 7. tammikuuta 2018 Maalahti) oli Ruotsalaista kansanpuoluetta edustanut suomalainen poliitikko.
Malm valmistui agrologiksi vuonna 1955, ja hän toimi maanviljelijänä Maalahdessa vuodesta 1956. 1961–1975 hän toimi Pohjanmaan Munakeskuskunnan (Österbottens Äggcentrallag) johtajana.
Malm toimi kansanedustajana Vaasan läänin vaalipiiristä kuuden vaalikauden ajan, syyskuusta 1975 maaliskuuhun 1999. Eduskuntavaaleissa 1999 hän ei ollut enää ehdolla. Hän toimi vuodesta 1987 vuoteen 1999 eduskunnan valtiovarainvaliokunnan varsinaisena jäsenenä. Hän vaikutti varsinaisena jäsenenä myös lakivaliokunnassa, laki- ja talousvaliokunnassa, liikennevaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa. Vuodet 1987–1995 Malm oli kansliatoimikunnan jäsen ja 1996–1999 valtiontilintarkastaja. Vuonna 1998 hänelle myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi.
Malm oli yli 30 vuotta, vuodet 1961–1992, Maalahden kunnanvaltuuston jäsen. Vuosina 1970–1975 hän oli kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Hän toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen varapuheenjohtajana vuodesta 1976 vuoteen 1996 ja presidentin valitsijamiehenä vaaleissa 1978, 1982 ja 1988.
Malm oli naimisissa vuodesta 1958, ja hänellä oli kaksi lasta, vuonna 1959 syntynyt tytär ja vuonna 1966 syntynyt poika.
Andromeda Software Development
Andromeda Software Development (tai lyhyesti ASD) on kreikkalainen demoskene-ryhmä joka perustettiin vuonna 1992.
ASD on voittanut Assembly-tapahtuman demokilpailun neljästi ja he ovat muutenkin menestyneet hyvin.
Ola Rosendahl
Ola Mikael Rosendahl () oli Ruotsalaista kansanpuoluetta edustanut suomalainen poliitikko.
Rosendahl toimi kansanedustajana kaksi vaalikautta, vuodet 1995–2003. Hän sai eduskuntavaaleissa 1995 6428 ääntä Uudenmaan läänin vaalipiirissä, toiseksi eniten vaalipiirinsä neljästä valitusta RKP:n edustajasta, ja eduskuntavaaleissa 1999 5306 ääntä Uudenmaan vaalipiirissä, neljänneksi eniten yhtä monesta valitusta RKP:n edustajasta. Eduskuntavaaleissa 2003 hän ei ollut enää ehdolla. Rosendahl oli kahdeksan vuotta, huhtikuusta 1995 maaliskuuhun 2003, eduskunnan talousvaliokunnan jäsen ja hän vaikutti varsinaisena jäsenenä myös maa- ja metsätalousvaliokunnassa (1995–1999) ja valtiovarainvaliokunnassa (1999–2003). Vuodet 2000–2003 hän kuului valtiontilintarkastajiin.
Rosendahl valmistui agronomiksi vuonna 1966 ja hän oli ammatiltaan maanviljelijä. Hän oli vuosina 1968–1972 Österbottens svenska producentförbundin (ÖSP) toiminnanjohtaja, 1972–1976 Ruotsinkielisten maataloustuottajain keskusliiton eli Svenska lantbruksproducenternas centralförbundin (SLC) toiminnanjohtaja ja vuodesta 1976 vuoteen 2000 SLC:n puheenjohtaja. Hän oli puheenjohtajana myös Nylands svenska landskapsförbundissa (1998–2000) ja Sydkustens landskapsförbundissa (1999–2000).
Rosendahl oli naimisissa vuodesta 1970 ja hänellä oli vaimonsa Christinan kanssa kaksi lasta.
Gunnar Wiklund
Gunnar Wiklund (17. elokuuta 1935 Luulaja - 29. syyskuuta 1989 Lysekil) oli ruotsalainen iskelmälaulaja. Hän aloitti uransa vuonna 1959 levytettyään iskelmän "Nu tändas åter ljusen i min lilla stad", joka möi 200 000 kappaletta. Wiklund levytti pääasiassa käännösversioita Jim Reevesin lauluista kuten esimerkiksi "Mest av allt" ("I love you because") ja "Han måste gå" ("He'll have to go"). Vuonna 1968 levytetty "Vi ska gå hand i hand" (alun perin itäsaksalainen "Dunja du") menestyi myös Suomessa. Wiklund kuoli syöpään 29. syyskuuta 1989 ollessaan 54-vuotias ja hänet haudattiin Skogskyrkogårdenin hautausmaalle Tukholmaan.
Gunnar Wiklund kävi myös muutaman kerran esiintymässä Suomessa ja vuonna 1966 hän levytti suomeksi singlen "Talven ruusut/Sait multa kukkaset toukokuun". Singlen A-puoli on alun perin Ruotsissa menestynyt "Vinterrosor", kun taas singlen B-puolen oli jo Eila Pellinen levyttänyt vuonna 1957.
Tykistön, pioneeri- ja viestijoukkojen sotahistoriallinen museo
Tykistön, pioneeri- ja viestijoukkojen sotahistoriallinen museo () eli Pietarin tykistömuseo on Pietarin Koivusaarella Pietari-Paavalin linnoituksen edustalla sijaitseva suuri aselajimuseo.
Museon kokoelmiin kuuluu on 850 000 esinettä, joista 1 200 on tykistöaseita. Vain pieni osa kokoelmista on näytteillä.
Aaro Lintilä
Aaro Olavi Lintilä () oli suomalainen keskustapoliitikko.
Lintilä toimi kansanedustajana kymmenen vuotta, helmikuusta 1962 tammikuuhun 1972. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti maa- ja metsätalousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja talousvaliokunnassa. Hän oli myös eduskunnan pankkivaltuuston jäsen.
Lintilä syntyi maanviljelijäperheeseen ja oli itsekin maanviljelijä. Hän viljeli kotitilaansa Toholammilla vuodesta 1944, aluksi veljiensä kanssa. Myöhemmin tila siirtyi kokonaan hänelle. Ennen kansanedustajuuttaan hän toimi vuosina 1949–1951 puolueensa Keski-Pohjanmaan piirin järjestöneuvojana ja vuosina 1952–1961 piirin toiminnanjohtajana. Vuonna 1964 Lintilä seurasi Viljami Kalliokoskea piirin puheenjohtajana ja toimi tehtävässä vuoteen 1975. Kansanedustajavuosiensa jälkeen hän oli vuodesta 1974 kuolemaansa saakka Eläkeliiton toiminnanjohtaja.
Lintilä oli presidentin valitsijamies kaksissa vaaleissa, 1962 ja 1968. Hän vaikutti myös Toholammin kunnallispolitiikassa. Hän oli vuodesta 1965 kunnan kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Vuonna 1978 Lintilälle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.
Lintilä oli naimisissa Kaisu Helena Nissilän kanssa vuodesta 1955. Heidän poikansa Mika Lintilä on toiminut kansanedustajana vuodesta 1999 alkaen.
Dolfiini
Dolfiini ("Coryphaena hippurus") eli mahi-mahi on suuri trooppisten merialueiden ahvenkala. Amerikkaan purjehtineet espanjalaiset löytöretkeilijät antoivat sille nimen "dorado", kultainen.
Dolfiini voi kasvaa lähes kaksi metriä pitkäksi ja painaa 20–40 kg. Sen kiiltävät suomut ovat selän puolella vihreitä ja alas mentäessä ne muuttuvat keltaisiksi. Selkäevä on peitsimäinen, väriltään sinivihreästä siniharmaaseen. Se on hyvin pitkä ulottuen lähes kalan päästä pyrstöön. Peräevän pituus on noin puolet selkäevästä. Pyrstössä on kaksi pitkää haaraa.
Dolfiineja tavataan lähinnä yli 25-asteisissa trooppisissa vesissä ympäri maailmaa. Uintisyvyydenkin ne valitsevat lämpötilan perusteella.
Dolfiinit ovat lihansyöjiä, jotka saalistavat lentokaloja, rapuja, kalmareita, makrilleja ja muita pikkukaloja.
Dolfiinilla ei ole kovinkaan suurta merkitystä kalamarkkinoilla, mutta sitä kalastetaan jonkin verran teollisesti. Urheilukalastuksessa se on erittäin arvostettu ja himottu saalis. Koska dolfiini viihtyy melko lähellä merenpintaa, se on harppuunakalastajien suosiossa. Sen liha on maukasta, joten sitä käytetään monin eri tavoin. Dolfiinia tulee myös sivusaaliina tonnikalan kalastuksessa pitkälläsiimalla.
Booritrifluoridi
Booritrifluoridi eli trifluoriboraani (BF) on boorin ja fluorin muodostama molekyyliyhdiste. Aine on Lewis-happo ja sitä käytetään muun muassa muiden booriyhdisteiden valmistukseen.
Huoneenlämmössä booritrifluoridi esiintyy värittömänä pistävänhajuisena kaasuna, joka muodostaa ilman kosteuden kanssa valkoisia huuruja. Aine liukenee viileään veteen ja hiilivetyihin. Lämpimämmän veden kanssa booritrifluoridi regoi muodostaen boorihappoa, fluoriboorihappoa ja vetyfluoridia. Aine myös syövyttää useita metalleja. Aine reagoi myös voimakkaasti kloorattujen hiilivetyjen, alkyyli- ja bentsyylinitraattien, kalsiumoksidin, etyylieetterin ja jodin kanssa. Aine aiheuttaa myös metallien korroosiota.
Ensimmäisen kerran booritrifluoridia valmistivat Louis Jacques Thénard ja Joseph Louis Gay-Lussac vuonna 1808. He valmistivat ainetta kuumentamalla booritrioksidin ja kalsiumfluoridin seosta.
Booritrifluoridia syntyy myös valmistettaessa aromaattisia fluoriyhdisteitä, kuten fluoribentseeniä, Baltz-Scheimann- menetelmällä. Diatsoniumsuola muutetaan fluoriboorihapon avulla tetrafluoriboraattisuolaksi, joka hajotetaan kuumentamalla. Tällöin atsoniumryhmä korvautuu fluorilla ja vapautuu typpeä ja booritrifluoridia.
Booritrifluoridia käytetään useissa erilaisissa kemiallisissa synteeseissä erityisesti polymerisaatioreaktioissa. Lisäksi aineella on käyttöä elektroniikkateollisuudessa ja hyönteisten karkottamisessa.
Booritrifluoridi on myrkyllistä. Hengitettynä aine aiheuttaa hengenahdistusta ja yskää. Silmiin joutuessaan aine aiheuttaa syövytysvammoja. Limakalvoille joutuessaan aine muodostaa happamia ja syövyttäviä aineita. Lisäksi pitempiaikainen altistus voi aiheuttaa hammasvaurioita ja niveloireita. Eläinkokeissa havaittiin lisäksi vaikutuksia maksaan ja munuaisiin. Aine on myrkyllistä ympäristölle ja erityisesti vesien eliöstölle.
Muuramen vaakuna
Muuramen kunnanvaakuna on suoraan kunnan nimeen viittaava puhuva vaakuna.
Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 6. helmikuuta 1960. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hopeinen suomuurain, jonka marja kultaa”.
Oklokratia
Oklokratia (, ) viittaa valtiomuotoon, jossa valta on väkijoukolla tai järjestäytymättömällä ihmismassalla. Oklokratian synonyymina käytetään toisinaan sanaa ”rahvaanvalta”. Oklokratiaa pidetään niin sanotun terveen hallitusmuodon, demokratian eli kansanvallan, vastakohtana, rappeutuneena demokratiana. Sanan alkuperä on kreikan sanoissa "okhlos" (), ’(rettelöitsevä) väkijoukko’ ja "kratos" (), ’valta’, ’voima’. Termin toi käyttöön kreikkalainen historioitsija Polybios teoksessaan "Historiai".
Eri hallitusmuotojen sanotaan kiertävän loputonta kehää: esimerkiksi monarkiasta voi ottaa ylivoiman tyrannia, josta syntyy demokratia. Demokratia muuttuu oklokratiaksi, joka puolestaan muuttuu aristokratiaksi, jonka syrjäyttää oligarkia, josta palataan takaisin monarkiaan..
Lafayette-luokka
Lafayette-luokka oli Yhdysvaltain merivoimien kolmas strateginen ohjussukellusveneluokka.
Lafayette-luokka oli alun perin Yhdysvaltojen suurilukuisin strateginen ohjussukellusvenetyyppi. Luokka käsitti alun perin kaiken kaikkiaan 19 venettä, mutta 1980-luvun lopulla luokan kymmenen viimeisintä modernisoitua venettä erotettiin erilliseksi James Madison-luokaksi.
Myös Royal Navy kehitti myöhemmin luokan pohjalta omat Resolution-luokan ohjusveneensä.
Veneet valmistuivat 1960-luvun alussa neljältä telakalta. Rakentajina toimivat General Dynamics Electric Boat Grotonissa, Connecticutissa, Mare Island Naval Shipyard Kaliforniassa, Portsmouth Naval Shipyard Mainessa ja Newport News Shipbuilding and Drydock Company Virginiassa.
Kuten aikaisemmissakin ohjusveneissä, voimanlähteenä oli Westinghouse S5W-painevesireaktori, joka tuotti höyryä kahdelle höyryturbiinille. Veneistä "James Monroe, Henry Clay ja Daniel Webster" oli varustettu Westinghousen turbiineilla, "Nathan Halen" voimanlähteenä toimi yksi DeLavalin valmistama turbiini, ja loput veneistä kulkivat kahden General Electricin turbiinin voimin. Kaikissa veneissä turbiinit pyörittivät yhtä potkuriakselia ja 7-lapaista potkuria. Alusten nopeudeksi sukelluksissa ilmoitettiin yli 20 solmua. 
Viimeisenä valmistuneessa "Daniel Websterissä" kokeiltiin alkuvaiheessa veneen keulaan sijoitettuja syvyysperäsimiä. Kaikissa aikaisemmissa ohjussukellusveneissä aluksen syvyysperäsimistä keulimmaiset oli sijoitettu torniin. Tämä kuitenkin aiheutti ongelmia veneen pituussuuntaisen vakauden suhteen, ja näistä ongelmista pyrittiin tällä kokeilulla pääsemään eroon. Kokeilun seurauksena aluksen huippunopeus kuitenkin laski lisääntyneen vastuksen takia. Tämän vuoksi ajatuksesta luovuttiin, ja Daniel Websterin syvyysperäsimet siirrettiin muiden veneiden tapaan torniin ensimmäisen ison huoltojakson yhteydessä vuonna 1969.
Ohjussiilojen lukumäärä oli 16, kuten aikaisemmissakin ohjusveneissä. Lafayette-luokka suunniteltiin alun perin uutta Poseidon C3 SLBM-ohjusta varten. Poseidon-ohjusjärjestelmän kehitystyö ei kuitenkaan ollut vielä veneiden rakennusvaiheessa valmis, ja niinpä luokan veneisiin asennettiin Polaris A2-ohjukset, tavoitteena ottaa Poseidon-ohjukset käyttöön myöhemmin jälkiasennuksena. Tämä ohjusjärjestelmän vaihto toteutuinkin kaikkiin veneisiin 1970-luvun puolivälissä. "Lafayette, Alexander Hamilton" ja "Woodrow Wilson" aseistettiin 1980-luvulla vielä uusilla TridentC4 -ohjuksilla.
Taktisena aseistuksena oli 4 torpedoputkea.
Yyterin kartano
Yyterin kartano sijaitsee Porin Yyterin kylässä. Tilan historia ulottuu 1600-luvun loppupuolelle. Alkuaan kartano oli säteriratsutila, vuonna 1678 eversti Bernhard Rehbinder sai Yyterin kylälle säterivapauden.
Vuonna 1705 säteriratsutilan isännäksi tuli eversti Gustav Eneskiöld. Hänen vaimonsa Hildegard Rehbinder omisti tilan everstin kuoltua vuoteen 1725. Seuraavaksi tilan osti Kustaa Juhonpoika Arctelius eli Kyösti Juhonpoika. Hänen vaimonsa Helena Andersdotter omisti säteritilan tämän jälkeen uuden miehensä Mikael Sallgrénin kanssa vuoteen 1755.
Ensimmäiset tilan torpat mainitaan vuonna 1763. Vuonna 1768 tilan haltijaksi tuli kapteeni Johan Petter Blom. Seuraavina isäntinä olivat sukelluskomissaari Isak Fellman ja rovasti Abraham Fellman 1802–1815, sekä Anders ja Ferninand Gyllenbögel.
Vuonna 1857 ratsutilaa alettiin nimittää Yyterin kartanoksi. Seuraavaksi isännäksi tuli Yyterin kartanon vävy, Vanhakartanon omistaja Simon Vanhakartano. Hän omisti kartanon vuoteen 1920, jolloin kartano siirtyi Rosenlewin suvun haltuun.
Nykyisin kartanon omistaa liikennelentäjä, kiinteistösijoittaja Ville Majasaari. Metsäalueet omistaa nykyisin UPM-Kymmene. Alueella toimii myös ratsastuskoulu.
Puisen päärakennuksen vanhimmat osat ovat peräisin 1700-luvulta ja sen nykyinen klassisistinen ulkoasu on 1920-luvulta. Rakennusta ympäröi vanha puisto. Tiiliset karjarakennukset on tehty myös 1920-luvulla.
Kartanon peltoihin rajoittuva Pihlavan huvila-alue on rakennettu 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa kartanon maille. Aikaisemmin alueella sijaitsi kartanon torppia, joista osa muutettiin kesäasunnoiksi.
Paperitehdas
Paperitehdas on paperin valmistamiseen tarkoitettu tehdas. Paperitehtaassa valmistetaan paperia kasvikuiduista, kuten selluloosasta, vanhoista vaatteista tai muista raaka-aineista. Paperitehtaissa käytetään paperikoneita, kuten fourdrinier.
Paperitehtaiden historian tutkimista vaikeuttaa tutkijoiden käyttämän terminologian ja määritelmien hajanaisuus. Useat käyttävät termiä tehdas erottelematta sitä, onko tehtaan käyttövoimana ihminen, eläin vai vesi. Tämän seurauksena on ollut vaikeata määrittää milloin vesivoimaa ryhdyttiin käyttämään hyödyksi paperinvalmistuksessa. Tämä on ollut merkittävä muutos paperin valmistuksessa käytettävissä menetelmissä.
Kiinalaiset ja muslimipaperivalmistajat hyödynsivät ihmis- ja eläinvoimaa paperin valmistuksessa. Ei kuitenkaan ole varmoja lähteitä sille, että he olisivat hyödyntäneet vesivoimaa. Tämän johdosta paperitehtaista käytettiin yleensä nimitystä paperimylly.
Tutkijat ovat löytäneet paperimyllyjä Bagdadista Abbasidien aikakaudelta vuosilta 794-795. Vesivoiman käytöstä ei kuitenkaan ole vielä tältäkään ajalta varmoja viitteitä.
Al-Andaluksessa tehty kattava tutkimus alueen paperinvalmistuksesta ei paljastanut merkkejä vesikäyttöisistä tehtaista. Myöskään reconquistan jälkeen tapahtuneessa omaisuuden jaossa ei ole mainittu vesivoimalla toimineita paperitehtaita. Arabialaisissa teksteissä ei koskaan mainita termiä mylly paperinvalmistuksen yhteydessä ja Ziridien sulttaanin Al-Muizz ibn Badisin kirjoittamassa kuvauksessa puhutaan ainoastaan käsin tapahtuvasta paperinvalmistuksesta. Englantilainen insinööri ja historioitsija Donald Hill on tunnistanut mahdollisen vesivoimalla toimineen paperitehtaan Samarkandista 1000-luvulta. Hillin lähteenä on persialaisen tiedemiehen Al-Biruniin muistiinpanoihin, mutta hän myöntää, että muistiinpanoissa mainitaan liian lyhyesti, jotta asia voitaisiin varmuudella päätellä. Tätä kuitenkin pidetään ensimmäisenä lähteenä vesivoimalla tapahtuneesta paperinvalmistuksesta.
Hill mainitsee, että paperitehtaita on mainittu varhaisissa kristillisissä katalonialaisissa lähteissä 1150-luvulta lähtien, joka voi viitata islamilaisiin perinteisiin, mutta varmoja lähteitä tälle ei ole.
Ensimmäinen varma viite vesivoimalla toimineesta paperitehtaasta on vuodelta 1282 Aragonian kuningaskunnasta. Pietari III antamassa julistuksessa mainitaan kuninkaallisen vesimyllyn perustaminen paperinvalmistuksen keskuksena toimineeseen Xàtivaan. Alueen paikalliset muslimipaperinvalmistajat näyttävät vieroksuneen uutta keksintöä, sillä julistuksessa annetaan heille oikeus jatkaa paperinvalmistusta perinteisellä tavalla.
Ensimmäinen Alppien pohjoispuolella toiminut pysyvä paperitehdas perustettiin 1390 Nürnbergiin. 1300-luvun puolivälin jälkeen paperinvalmistus Euroopassa kehittyi nopeasti.
S/S Oihonna
S/S Oihonna oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva. Se oli käytössä yli 60 vuotta 1898–1960.
Oihonna rakennettiin 1898 "Gourlay Bros. & Co":n telakalla Dundeessa Skotlannissa. Se liikennöi ensimmäiseen maailmansotaan saakka talvisin Tukholma – Turku-linjalla ja kesäisin Tukholma – Helsinki – Pietari-linjalla. Vuosina 1902–1903 ja 1906 se teki myös risteilyjä Huippuvuorille ja Nordkapille. Alus ajoi karille huhtikuussa 1906 ollessaan matkalla Tukholmaan, kyydissä olivat muiden muassa Lenin ja Stalin.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Oihonna oli Pohjanlahdella Suomen ja Ruotsin välisessä liikenteessä. 1920- ja 1930-luvuilla se oli Suomesta Ruotsiin ja edelleen Saksaan Stettiniin tai Lübeckiin suuntautuvassa liikenteessä. 13. maaliskuuta 1920 pidätettiin Turun satamassa Oihonnan hiiliruumaan piiloutunut amerikkalainen toimittaja John Reed joka oli palaamassa Venäjältä länteen. Vuonna 1944 laiva takavarikoitiin liittoutuneiden valvontakomission käyttöön ja se palveli komission henkilöstön majoituslaivana Helsingissä.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö sai Oihonnan takaisin 27. helmikuuta 1948 ja se oli sitten korjattavana 1948–1949 Wärtsilän Hietalahden telakalla. Vuonna 1949 laiva asetettiin Turun ja Tukholman väliseen liikenteeseen. Oihonna avasi 1. toukokuuta 1954 uuden Helsinki – Travemünde linjan ja se palveli tällä reitillä aina vuoteen 1959 saakka. Oihonna myytiin lokakuussa 1960 belgialaiselle Ghentissä toimivalle "SOGEDE"-yhtiölle romutettavaksi. M/S Stein hinasi Oihonnan sen viimeselle matkalle Helsingistä Antwerpeniin.
S/S Oihonnan pituus oli 64,00 metriä, leveys 9,55 metriä ja syväys 5,49 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 072 bruttorekisteritonnia (470 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan nelisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 400 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 48 I luokassa ja 48 II luokassa.
Erityisesti suojeltava laji
Erityisesti suojeltava laji on uhanalainen laji, joka on luonnonsuojeluasetuksessa säädetty erityisesti suojeltavaksi, koska sen häviämisuhka on ilmeinen. Erityisesti suojeltavan lajin säilymiselle tärkeän esiintymispaikan hävittäminen ja heikentäminen on kielletty, ja lajille voidaan tarvittaessa laatia yksityiskohtainen suojelusuunnitelma.
Love Letters
Love Letters on Beyoncén kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2008.
S/S Aegir
S/S Aegir oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön (myöh. Effoa) omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.
Aegir rakennettiin 1896 "Nylands Verkstedin" telakalla Kristianiassa (nykyinen Oslo). Tilaajana oli Gustav Pauligin omistama helsinkiläinen "Helsingfors Ångfartygs Ab" -varustamo. Tämän varustamon osake-enemmistö siirtyi 1916 Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle.
Suomen sisällissodan aikana pakomatkalla olleet punaiset ottivat laivan haltuunsa mutta hylkäsivät sen sitten laivan juututtua karille Porkkalan majakan itäpuolella. Alus irrotettiin myöhemmin ja vietiin korjattavaksi. Vuonna 1920 Aegirin omistajayhtiö sulautettiin Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiöön ja Aegir oli sitten liikenteessä Helsinki–Tallinna ja Helsinki–Lyypekki-linjoilla. Aegir myytiin 1930 turkulaiselle Bore-varustamolle ja se sai uuden nimen "S/S Bore V".
Vuonna 1955 Bore V luovutettiin Wärtsilän Crichton-Vulcanin telakalle Turussa jossa se oli tarkoitus purkaa. Laiva muutettiin kuitenkin proomuksi. Proomu oli sitten Wärtsilä-yhtymään kuuluneiden Taalintehtaan rautatehtaan, Crichton-Vulcanin telakan ja myöhemmin Turun telakan käytössä. Proomu oli olemassa ainakin vielä vuonna 1983.
S/S Aegirin pituus oli 56,32 metriä, leveys 8,64 metriä ja syväys 5,60 metriä. Laivan vetoisuus oli 769 bruttorekisteritonnia (457 nettorekisteritonnia) ja nopeus 10 solmua. Laivan kaksisylinterisen kompoundihöyrykoneen teho oli 500 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 15 I luokassa ja 14 III luokassa.
No More Heroes
No More Heroes on japanilaisen Goichi Sudan ensimmäinen peli Wiille. NMH julkaistiin 2008 kevällä. Peli käyttää sarjakuvamaista cel-shading-grafiikkaa. Jatko-osa on tulossa vuonna 2010 "No More Heroes: Desperate Strugglesin" myötä.
Päähenkilö on Travis Touchdown jolla on aseena valomiekka. Pelin maailma on vapaa ja liikkua voi jalkaisin tai moottoripyörällä.
Kontrollit hoidetaan Wii Remotella ja Nunchukilla, jolloin remotella ohjataan asetta ja nunchukin tatilla liikutaan. Taistelut tapahtuvat painamalla "A" näppäintä ja tappo isku tehdään remotea heiluttamalla nuolen osoittamaan suuntaan.
Pelin päähenkilö on Travis Touchdown, joka haluaisi tulla maailman parhaimmaksi tappajaksi. Tämän saavuttaaksensa hän joutuu ensin haastamaan 10 parasta tappajaa.
S/S Astraea
S/S Astraea oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva.
Astraea rakennettiin 1891 "Wigham Richardson & Co.":n telakalla Newcastlessa. Se oli vuoteen 1899 saakka Hanko – Hull -linjalla ja sen jälkeen pääasiassa Turku – Kööpenhamina – Hull-linjalla. Laiva myytiin 20. helmikuuta 1930 hankolaiselle H. A. Elfvingille ja siitä tuli "Suomi-1"-nimisenä Islannin vesillä kalastaneiden suomalaisalusten huoltolaiva. Vuonna 1934 laivan omistus siirtyi Elfvingin Kalastuslaivue Oy:lle ja heinäkuussa 1936 se myytiin Thomas Youngille Sunderlandiin romutettavaksi. Laiva lähti viimeiselle matkalleen saman vuoden lokakuussa.
S/S Astraean pituus oli 70,64 metriä, leveys 9,80 metriä ja syväys 5,79 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 186 bruttorekisteritonnia (635 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 500 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 22 I luokassa, 34 II luokassa ja 186 III luokassa.
Spontaani emissio
Spontaani emissio on prosessi, jossa valonlähde kuten atomi, molekyyli, nanokide tai nukleoni palaa viritetyltä energiatilalta johonkin alempaan energiatilaan samalla emittoiden fotonin. Jos virityksen laukeaminen tapahtuu itsestään ilman ulkopuolisen häiriön vaikutusta, kyseessä on spontaani emissio, jolloin fotoneita emittoituu tarkasteltavan aineen atomeista mielivaltaisiin suuntiin
Spontaani emissio on prosessi, joka on tärkeässä roolissa monissa luonnon ilmiöissä ja jolle moni sovellus perustuu, kuten loisteputki, vanhat televisiot (katodisädeputki), plasmanäytöt, laserit ja LEDit.
Olkoon atomi aluksi viritetyllä (ylemmällä) energiatasolla formula_1. Se voi siirtyä spontaanisti perustasolle 
formula_2 emittoiden samalla energiatasojen eroa vastaavan fotonin, jonka energia on siis
formula_3, missä h on Planckin vakio ja formula_4 on taajuus. Spontaanisti emittoituvien fotonien suunnat ja vaiheet ovat satunnaisia. .
Kuvassa on esitetty spontaanin emission periaate energiatasojen avulla.
Kvanttimekaanisessa systeemissä, kun huomioidaan systeemin tilan ja sähkömagneettisen kentän välinen vuorovaikutus, vain alin energiatila on stabiili ja muilla tiloilla on äärellinen elinikä formula_5. Kuten edellä on esitetty, syntyy viritystilojen purkautuessa valokvantti (fotoni) formula_6, jonka energia on yhtä suuri kuin tilojen energiaerotus. Tilan eliniän formula_5 sijaan puhutaan usein spektriviivan leveydestä formula_8. Heisenbergin epätarkkuusperiaate liittää edellä esitetyt suureet toisiinsa seuraavasti
formula_9,
missä formula_10 on tilan elinikä, formula_11 redusoitu Planckin vakio ja formula_12 on tilojen energiaerotuksen epämääräisyys, josta siis seuraa spektriviivojen leveneminen.
Olkoon hiukkasten lukumäärä viritystilassa formula_13 ajan funktiona
formula_14
ajan dt kuluttua viritystilasta on purkautunut perustilaan dN hiukkasta
formula_15
jolloin hajoamistodennäköisyydeksi aikayksikössä saadaan
formula_16
Kvanttimekaniikassa todennäköisyystiheydellä formula_17 tarkoitetaan todennäköisyyttä löytää hiukkanen viritystilasta formula_18. Viritystilan energia ei ole reaalinen vaan siinä on imaginaariosa formula_19, missä formula_20 on luonnollinen viivanleveys spontaanissa emissiossa. Imaginaariosa taas liittyy transition todennäköisyyteen.
Kun systeemin aaltofunktio on muotoa
formula_21
tällöin todennäköisyystiheys
formula_22
formula_23
jolloin saadaan transitiotodennäköisyydeksi aikayksikössä 
formula_24.
Nissan-stadion
Nissan-stadion () tai Jokohaman kansainvälinen stadion () on Jokohamassa, Japanissa sijaitseva urheilustadion.
Stadion vihittiin käyttöön vuonna 1998. Sen kapasiteetti on noin 72 000.
Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloon. Se on J. Leaguessa pelaavan Yokohama F. Marinosin kotikenttä. Stadionilla pelattiin 2002 maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu. Sillä pelattiin myös 2001 Maanosaliittojen cupin loppuottelu. Vuosina 2002–2004 stadionilla pelattiin Intercontinental Cup. Vuosina 2005–2008 sillä pelattiin seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelu.
MET
MET on
S/S Nord I
S/S Nord I oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön jonkin aikaa omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.
Laiva rakennettiin 1902 "Sir Raylton, Dixon & Co. Ltd:n" telakalla Middlesbroughissa Englannissa ja sen oli tilannut helsinkiläinen "Ångfartygs Ab Nord" -varustamo. Laivan viimeistelytyöt tehtiin vuodenvaihteessa 1902–1903 Hietalahden telakalla Helsingissä ja se alkoi tammikuusta 1903 alkaen kuljettaa Amerikkaan matkaavia siirtolaisia ja voita Suomesta Englantiin. Reitti kulki Hangosta Kööpenhaminan kautta Newcastleen ja Grimsbyyn. Nord-varustamo alensi siirtolaisten Amerikan-matkan hintaa 100 markkaan ja pian Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö tarjosi vastaavaa matkaa 79 markalla. Kova hintakilpailu aiheuttikin tappioita molemmille varustamoille.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö osti 26. lokakuuta 1904 Nord-varustamon ja sen kolme laivaa lopettaakseen Englannin-liikenteessä syntyneen kovan kilpailun. Laivat otettiin kaupan jälkeen pois liikenteestä ja jätettiin Englantiin odottamaan sopivaa ostajaa. Nord I myytiin 22. huhtikuuta 1905 hampurilaiselle Max Jebsenille ja se sai nimen "S/S Nord". Samana vuonna laiva myytiin edelleen Yhdysvaltoihin D. W. Deshlerille ja siitä tuli nyt "S/S Ohio No. 4". Vuonna 1906 laivan omistajaksi tuli tokiolainen "Nippon Yusen K.K." ja uudeksi nimeksi "S/S Hirosaki Maru". Laiva siirrettiin 1923 tokiolaiselle "Kinkai Yusen K.K."-varustamolle. Laiva ajoi karille 3. heinäkuuta 1936 Notorossa Sahalinin saaren luona kun se oli matkalla Hontosta Adomariin mukanaan matkustajia ja rahtia. Sahalinin saaren eteläosa kuului vielä tällöin Japanille.
S/S Nord I:n pituus oli 73,12 metriä, leveys 10,74 metriä ja syväys 5,64 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 440 bruttorekisteritonnia (823 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 700 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 24 I luokassa ja 28 II luokassa. Lisäksi oli 137 paikkaa siirtolaisia varten.
S/S Nord II
S/S Nord II oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön jonkin aikaa omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.
Laiva rakennettiin 1902–1903 "Sir Raylton, Dixon & Co. Ltd:n" telakalla Middlesbroughissa Englannissa ja sen oli tilannut helsinkiläinen "Ångfartygs Ab Nord" -varustamo. Laivan viimeistelytyöt tehtiin Hietalahden telakalla Helsingissä ja se alkoi vuodesta 1903 alkaen kuljettaa Amerikkaan matkaavia siirtolaisia ja voita Suomesta Englantiin. Reitti kulki Hangosta Kööpenhaminan kautta Newcastleen ja Grimsbyyn. Nord-varustamo alensi siirtolaisten Amerikan-matkan hintaa 100 markkaan ja pian Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö tarjosi vastaavaa matkaa 79 markalla. Kova hintakilpailu aiheuttikin tappioita molemmille varustamoille.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö osti 26. lokakuuta 1904 Nord-varustamon ja sen kolme laivaa lopettaakseen Englannin-liikenteessä syntyneen kovan kilpailun. Laivat otettiin kaupan jälkeen pois liikenteestä ja jätettiin Englantiin odottamaan sopivaa ostajaa. Nord II myytiin maaliskuussa 1905 Grimsbyssä toimivalle "Great Central Railway"-yhtiölle ja se sai uudeksi nimekseen "S/S Wrexham".
Laiva haaksirikkoutui 19. kesäkuuta 1918 Valkealla merellä Yugina-joen suun edustalla lähellä Chavangaa. Se oli tällöin tulossa lastattuna Murmanskissa.
S/S Nord II:n pituus oli 73,11 metriä, leveys 10,72 metriä ja syväys 5,64 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 432 bruttorekisteritonnia (818 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 700 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 24 I luokassa ja 28 II luokassa. Lisäksi oli 137 paikkaa siirtolaisia varten.
Leander-luokka (risteilijä)
Leander-luokan alukset olivat Britannian Kuninkaallisen laivaston keveitä risteilijöitä. Tämän tyypin alukset palvelivat myös Uuden Seelannin ja Australian laivastoissa. Australian laivaston aluksia kutsutaan usein Perth-luokan risteilijöiksi ja ne poikkeavatkin jonkin verran varsinaisista Leander-luokan aluksista. Alusluokan alukset nimettiin kreikan mytologiasta otetuilla nimillä.
Luokan alusten suunnitteluun vaikutti raskaamman York-luokan suunnittelussa luodut periaatteet ja alukset olivatkin hyvin sopivia kauppamerenkulun suojaamiseen. Alus oli ainoa risteilijäluokka Kuninkaallisessa laivastossa, joka oli rakennettu yhdellä savupiipulla sitten vuoden 1880.
Leander-luokan alusten pääaseena olivat kahdeksan 6 tuuman 50 kaliiperin Mk XXIII tykkiä. Tykit oli asennettu kaksoitykkitorneihin kaksi etu ja kaksi takakannelle. Aluksen apuaseina olivat neljä yksiputkisena asennuksena olevaa 4 tuuman 45 kaliiperin QF Mk V HA tykkiä, jotka myöhemmin korvattiin kaksiputkisilla (8 tykkiä). Ilmatorjunta-aseina oli 12 puolentuuman Vickers konekivääriä kolmena neliputkisena asennuksena. Lisäksi aluksessa oli neljä 21 tuuman torpedoputkea kummallakin laidalla.
Aluksilla oli mahdollisuus käyttää yhtä Fairey Seafox lentokonetta.
Alusten suojana oli ainoastaan 845 tonnia terästä eli alukset olivat suhteellisen haavoittuvaisia taistelussa. Ammusvarastot oli ympärisuojattuja 3,5 - 1 tuuman teräksellä. Alusten kyljet oli suojattu 3 - 1 tuuman vöillä ja tornien suoja oli tuuman.
Veneilyreitti
Veneilyreitti on pienille vesikulkuneuvoille tarkoitettu vesistöreitti, jonka varrella on veneilijöille ja melojille suunnattuja palveluita. Veneilijöiden arvostamia palveluita ovat muun muassa veneiden huolto- ja tankkausmahdollisuus, vesiliikenne- ja matkailupalveluiden yhteensopivuus sekä julkisten laitureiden ja vierasvenesatamien tasokkuus. He pitävät arvossa myös vesistön puhtautta ja palveluiden hintojen kohtuullisuutta.
Veneilyreitin varustukseen kuuluvat usein kodat, laavut, tulentekopaikat, merkityt rantautumispaikat sekä veneiden lasku- ja nostoluiskat. Myös veneilyreitin kartoitus, kartan painaminen, opasteiden rakentaminen sekä jätehuollon järjestäminen on tärkeää. Joissakin paikoissa tarvitaan myös veneen kuljetusta trailerilla maantietä pitkin vesistöstä toiseen. Tästä niin sanotusta kumikanavasta huolehtivat paikalliset yrittäjät tilausten perusteella.
S/S Nord III
S/S Nord III oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön jonkin aikaa omistama yhdistetty rahti- ja matkustajahöyrylaiva.
Laiva rakennettiin 1903 "Sir Raylton, Dixon & Co. Ltd":n telakalla Middlesbroughissa Englannissa ja sen oli tilannut helsinkiläinen "Ångfartygs Ab Nord" -varustamo. Se alkoi kesäkuusta 1903 alkaen kuljettaa Amerikkaan matkaavia siirtolaisia ja voita Suomesta Englantiin. 
Reitti kulki Hangosta Kööpenhaminan kautta Newcastleen ja Grimsbyyn. Nord-varustamo alensi siirtolaisten Amerikan-matkan hintaa 100 markkaan ja pian Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö tarjosi vastaavaa matkaa 79 markalla. Kova hintakilpailu aiheuttikin tappioita molemmille varustamoille.
Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö osti 26. lokakuuta 1904 Nord-varustamon ja sen kolme laivaa lopettaakseen Englannin-liikenteessä syntyneen kovan kilpailun. Laivat otettiin kaupan jälkeen pois liikenteestä ja jätettiin Englantiin odottamaan sopivaa ostajaa. Nord III myytiin kesäkuussa 1905 amerikkalaiselle D. W. Deshlerille ja se sai uudeksi nimekseen "S/S Ohio No. 2". Vuonna 1906 se myytiin edelleen tokiolaiselle "Nippon Yusen K.K." -varustamolle ja nimeksi vaihtui "S/S Kamikawa Maru".
Laiva haaksirikkoutui 23. helmikuuta 1919 Hokkaidon luona lähellä Oniwakin majakkaa ollessaan matkalla Karamutosta Otaruun.
S/S Nord III:n pituus oli 73,08 metriä, leveys 10,66 metriä ja syväys 5,64 metriä. Laivan vetoisuus oli 1 449 bruttorekisteritonnia (828 nettorekisteritonnia) ja nopeus 12,5 solmua. Laivan kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 1 700 hevosvoimaa. Hyttipaikkoja oli 24 I luokassa ja 28 II luokassa. Lisäksi oli 137 paikkaa siirtolaisia varten.
Kaj Rosvall
Kaj Rosvall (22. maaliskuuta 1942 Rauma) on suomalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1961–1974 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Valmentajaurallaan Rosvall on toiminut muun muassa Lukon ja Vaasan Sportin päävalmentajana.
Rosvall pelasi koko SM-sarjauransa ajan Rauman Lukossa. Hänelle kertyi yhteensä 148 SM-sarjaottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 45 + 16 = 61 ja jäähymääränsä 25 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1963 ja saavutti lisäksi yhden SM-pronssin.
Betty Zane
Elizabeth ”Betty” Zane (19. heinäkuuta 1765 – 23. elokuuta 1823) oli yhdysvaltojen vapaussodan sankaritar. Betty oli Ebenezer Zanen sisar ja Zane Greyn iso-isotäti. Betty Zane osallistui Fort Henryn puolustamiseen Virginiassa v. 1782 kuljettamalla ruutia linnakkeeseen.
Zane Grey kirjoitti hänestä kertovan romaanin "Betty Zane". Kun Zane Grey ei löytänyt kirjalleen julkaisijaa hän julkaisi kirjan itse vuonna 1903 käyttäen siihen vaimonsa rahoja.
Jukka Pasanen
Jukka Pasanen (14. lokakuuta 1937 Helsinki – 26. lokakuuta 2014) oli apulaisoikeuskanslerina ja kihlakunnantuomarina toiminut suomalainen lakimies.
Pasanen valmistui lainopin kandidaatiksi 1961 ja sai varatuomarin arvon 1963. Pasanen toimi Helsingin hovioikeudessa viskaalina 1963–1972 ja sen jälkeen eri tehtävissä oikeusministeriössä. Hänet nimitettiin Kymin tuomiokunnan kihlakunnantuomariksi 1977. Apulaisoikeuskanslerina hän toimi 1981–2001.
Gaia Group
Gaia Group on suomalainen asiantuntijayritys, jonka pääliiketoiminta-alueet ovat kestävän liiketoiminnan konsultointi- ja tukipalvelut sekä uuden liiketoiminnan kehittäminen. Gaia Groupilla on yksi tytäryhtiö Gaia Consulting Oy, joka käytännössä vastaa Gaia Groupin operatiivisesta toiminnasta. Gaia Consulting tekee kansallisia ja kansainvälisiä asiantuntijahankkeita julkiselle ja yksityiselle sektorille liittyen energiaan ja resurssienhallintaan, ympäristöön ja ilmastoon, turvallisuuteen ja riskienhallintaan, cleantechiin ja biotalouteen, ennakointiin ja innovaatiotutkimukseen. Gaia on Cleantech Finlandin, Global Cleantech Cluster Association, Green Building Council Finlandin, FiBS yritysvastuuverkoston sekä Finnish Water Forumin (FWF) jäsenyritys ja kumppani.
Gaia työllistää noin 45 henkilöä erilaisilla koulutustaustoilla. Yrityksen vuotuinen liikevaihto on noin 4,5 M€ (2014). Gaian omistaa yrityksen toimiva johto. Gaian nykyinen toimitusjohtaja on Juha Vanhanen ja hallituksen puheenjohtajana toimii Pasi Rinne - molemmat ovat yrityksen perustajajäseniä.
Gaialla on yli 700 asiakasta viidellä mantereella, joista suurimmat markkina-alueet ovat Eurooppa ja Afrikka. Gaian pääkonttori sijaitsee Helsingin Bulevardilla. Muita toimipisteitä on Turussa, Zürichissä, San Franciscossa, Buenos Airesissa, Pekingissä sekä Addis Abebassa.
Gaia Group on perustettu Helsingissä vuonna 1993.
Gaia (muinaiskreikaksi Γαῖα, ”Maa”) on kreikkalaisessa mytologiassa alkujumala, joka on useiden jumalten ja titaanien äiti.
Huoltaja
Huoltaja tarkoittaa oikeustieteessä henkilöä, joka vastaa lapsen hoidosta, kasvatuksesta, valvonnasta ja muusta huolenpidosta. Yleiskielessä huoltaja on jostakin huolta pitävä henkilö, esimerkiksi lapsen, perheen, auton tai urheilujoukkueen huoltaja. Yksinhuoltaja on henkilö, joka ainoana huolehtii perheen asioista. Yhteishuoltajuudessa lapsella on kaksi huoltajaa, jotka yleensä ovat lapsen isä ja äiti.
Lain perusteella lapsen naimisissa olevat vanhemmat tulevat yhdessä lapsen huoltajiksi syntymän hetkellä. Äiti on yksin lapsen huoltaja silloin, kun vanhemmat eivät ole keskenään avioliitossa. Jos he myöhemmin solmivat avioliiton, heistä molemmista tulee välittömästi lapsen huoltajia. Jos vanhemmat eivät ole keskenään naimisissa, he voivat sopia lapsen huollosta tekemällä kunnan sosiaalilautakunnan vahvistaman huoltosopimuksen. Lapsen huolto voidaan sopimuksella uskoa yhteisesti molemmille vanhemmille tai vain yksin toiselle vanhemmalle. Huoltajat ovat ensisijaisessa vastuussa lapsen hoidosta ja hyvinvoinnista, ja mikäli lapsen hoito on puutteellista tai hänen hyvinvointinsa vaarantuu, voi lastensuojelu puuttua asiaan. Lapsen huoltajuus päättyy lapsen täyttäessä 18 vuotta tai aikaisemminkin, jos lapsi solmii avioliiton.
Lapsen vanhempi, huoltaja tai sosiaalilautakunta voi viedä lapsen huoltajuuden käräjäoikeuden ratkaistavaksi. Lapsen edun perusteella tuomioistuin voi antaa huoltajuuden yhteisesti molemmille vanhemmille, vain toiselle vanhemmalle tai yhdelle tai useammalle muulle henkilölle, joko vanhempien ohella tai heidän sijastaan. Muun henkilön pääsy lapsen huoltajaksi edellyttää erittäin painavia perusteita.
Kuluntalahden rautatieasema
Kuluntalahden rautatieasema () oli rautatieliikennepaikka Kuluntalahden kylässä Kajaanissa rataosalla . Liikennepaikka toimi myös risteysasemana vuodesta 1952 aina 1980-luvulle saakka, kun Nuasjärven ja Oulujärven välinen Kuluntalahden siirtorata oli käytössä. Liikennepaikka lakkautettiin 1980-luvun loppupuoliskolla yhdessä useiden muiden liikennepaikkojen kanssa, kun Dm7-kiskobussiliikenne päättyi.
Kuluntalahden kaksikerroksinen laituri-tyypin asemarakennus rakennettiin vuonna 1923 Jarl Ungernin suunnitelmien pohjalta, ja se oli lähes samanlainen Jormuan rautatieaseman kanssa. Puisessa asemarakennuksessa oli kaksikerroksisen keskiosan lisäksi yksikerroksiset siivet molemmin puolin. Asemarakennus siirrettiin vuonna 1997.
Brian O’Brian
Brian O’Brian on Disney Channelin perinteisiä, lyhyitä kertomuksia Brian-nimisestä miehestä. Sarjan on kirjoittanut ja ohjannut Danny Kaplan ja Brian Stepanek (Arwin-talkkari ”Viiden tähden elämää Zachin ja Codyn kanssa” -Disney Channelilla). Sarjat ovat viiden minuutin pituisia näyteltyjä komedioita. Sarjaa on kuvattu Italiassa. Sarja nähtiin ensimmäisen kerran Disney Channel -kanavalla 3. lokakuuta 2008, 13 jaksolla. Brian O’Brian on hieman Mr. Bean -tyylinen hahmo, joka joutuu ongelmiin arkipäivän asioiden kanssa.
1. tuotantokausi
Ruutikanavasytytin
Ruutikanavasytytin on ilmatorjunta-aseissa aiemmin käytetty sytytinmalli.
Ruutikanavasytyttimen toiminta perustuu eri mittaisiin kranaatin sisällä oleviin kanaviin, jotka on täytetty ruudilla, ja ne toimivat siis eräänlaisina sytytyslankoina. Kanavat on jo ammustehtaalla suljettu erikoisruuveilla.
Kun haluttu paloaika on selvitetty, sitä vastaavan ruutikanavan sulku poistetaan ja ammus ladataan tykkiin. Kun tykki laukaistaan, kanavaruuti syttyy ja aikanaan räjäyttää ammuksen. Kaikissa ammuksissa on myös iskusytytin kärjessä.
Menetelmän tarkkuus on vain tyydyttävä, siksi se pitkälti syrjäytyikin jo 1930-luvulla kellolaitteella varustettujen ammusten tieltä. Suomessa ruutikanavakranaatteja käytettiin vielä alkuvuodesta 1944 Helsingin suurpommitusten torjunnassa, koska huomattavassa osassa käytössä olleista ilmatorjuntatykeistä ei ollut palopituuskoneistoja.
Viimeiset ruutikanavakranaatit Suomessa ammuttiin Skoda-tykeillä Hietalahden rannasta meren päälle kunnialaukauksina marsalkka Mannerheimin hautajaisissa. Näitä tykkejä säilytetään Tuusulan Ilmatorjuntamuseossa.
Titus Albucius
Titus Albucius (100-luku eaa.) oli roomalainen preettori, puhuja ja epikurolainen filosofi. Albucius opiskeli Ateenassa 100-luvun loppupuolella. Hän oli hyvin perehtynyt kreikkalaiseen kirjallisuuteen. Cicero sanoi hänen olleen itsekin melkein kreikkalainen. Runoilija Lucilius satirisoi sitä, että Albucius käytti joka tilanteessa kreikkaa ja viittasi kreikkalaiseen filosofiaan.
Albucius syytti auguuri Mucius Scaevolaa väärinkäytöksistä ("repetundae") provinssissaan, mutta oikeusjuttu epäonnistui. Vuonna 105 eaa. Albucius toimi preettorina Sardiniassa. Hän menestyi eräässä pienimuotoisessa jutussa rikollisia vastaan, ja juhli tämän ansiosta triumfia provinssissa. Palattuaan Roomaan hän pyysi senaatilta kunnianosoitukseksi supplicatiota, mutta tästä kieltäydyttiin. Vuonna 103 eaa. Gaius Julius Caesar vanhempi syytti Albuciusta väärinkäytöksistä provinssissaan, ja hänet tuomittiin. Pompeius Strabo oli tarjonnut itseään syyttäjäksi, mutta hänen ei sallittua toimia tehtävässä, koska hän oli ollut Albuciuksen kvestori.
Tuomion jälkeen Albucius vetäytyi Ateenaan ja keskittyi filosofian tutkimiseen. Albucius jätti jälkeensä puheita, jotka Cicero tunsi.
Yhdystie 8710
Yhdystie 8710 on Suomen tieverkkoon kuuluva yhdystie Kajaanin kaupungin alueella. Se kiertää Kajaanin kaupunkialueen eteläpuolelta ja yhdistää valtatien 5 valtatiehen 6. Tien pituus on noin 25 kilometriä, ja valtatie 6:en suunnasta tullessa se on kestopäällystetty Lahnasjärventien risteykseen asti, josta eteenpäin se jatkuu sorapäällysteisenä tienä. Mainuanvaaralta Murtomäelle tien nimi on Mainuanvaarantie, Murtomäeltä Kivimäelle Murtomäentie, ja Kivimäeltä Karankanlahdelle Ruuhijärventie.
Tie alkaa valtatieltä 5 Mainuan kylän Mainuanvaaralta, noin 20 kilometriä etelään Kajaanin keskustasta. Tie johtaa kaakkoon noin kuuden kilometrin matkan ylittäen -rautatien, ennen kuin se risteää Tikkaharjuntien kanssa Murtomäen kylän länsipuolella ja kääntyy itäkoilliseen. Tie risteää tasossa -rautatien sekä -kaivosradan kanssa Murtomäessä. Tie jatkuu koilliseen läpi Alakylän ja Kivimäen kylien, Ison Ruuhijärven itäpuolitse ja päättyy Karankajärven pohjoispuolelle Karankalahden kylään, jossa se liittyy valtatiehen 6.
Jazvan komi
Jazvan komi on Venäjällä Permin aluepiirin koillisosassa puhuttu komin kielen muoto, jota näkökulmasta riippuen pidetään komipermjakin murteena tai yhtenä komin kolmesta päämurteesta.
Jazvan komit asuvat Permin aluepiirin Krasnovišerskin piirissä Jazvajoen yläjuoksulla. Vuonna 1950 heitä arvioitiin olleen 4 tuhatta ja 1990-luvun alussa kaksi tuhatta. Kielimuoto poikkeaa muista komin murteista mm. erityisten vokaaliensa ja sanapainon suhteen.
Vuonna 2003 julkaistiin paikallisen opettajan Anna Paršakovan laatima ensimmäinen Jazvan komin aapinen.
Aikasytytin
Aikasytytin on räjäytin joka toimii ennalta asetetun aikamäärän (aikautuksen) jälkeen.
Aikasytyttimiä on monenlaisia. Tunnetuimpia ovat kellokytkimen avulla toimivat: räjähteen yhteyteen on asetettu erillinen kellokoneisto, joka erikseen asetetun ajan jälkeen kytkee virran tai vapauttaa jousiviritteisen iskurin joka räjäyttää aloitepanoksen ja siten räjähteen itsensä.
Ilmatorjunnassa käytettiin aiemmin ruutikanavasytytintä, joka oli eri vahvuisiin kanaviin asennettu, kiinteästä ruudista tehty eräänlainen sytytyslanka joka syttyi asetta laukaistaessa. 
Kulloinkin tarvittua aikaa varten valittiin tarvittavan mallinen kanava.
Happotoimisia aikasytyttimiä käytetään yleensä aikapommien yhteydessä. Tällaisessa sytyttimessä on lasiampulliin suljettua voimakasta happoa. Ampulli on sijoitettu joustavaan kuoreen, ja sen alla on metallinen säppi, joka pitelee jousiviritettyä iskuria paikallaan. Kun ampulli särkyy, happo syövyttää säpin poikki ja iskuri vapautuu räjäyttäen aloitepanoksen. Aika säädetään vaihtelemalla metallisäpin vahvuutta. 
Tällaista sytytintä käytti mm. eversti Claus von Stauffenberg yrittäessään surmata Adolf Hitlerin 20. heinäkuuta 1944.
Aikasytytin voidaan tehdä oikeastaan melkein mistä tahansa: esimerkiksi jopa vuotavasta astiasta. Astian pohjalle asetetaan metallilevy johon on kiinnitetty nalliin johtava sähköjohto, ja paristosta tuleva johto on kytketty kellukkeeseen. Kun astia vuotaa tyhjäksi, virta kytkeytyy ja nalli räjähtää. Samoin eri kemikaaliseoksia voidaan käyttää samaan tarkoitukseen.
Elokuvassa Filmi palaa joka kertoo joukkomurhaan syyllistyneen miehen yrityksestä tuhota tuhopolttajan avulla underground-elokuva johon hän on tahtomattaan tullut kuvatuksi aikasytyttimenä käytetään vedellä täytettyjä ilmapalloja joihin on sijoitettu valkoista fosforia. Pallot puhkaistiin ja kun vesi vuoti pois fosfori syttyi joutuessaan tekemisiin ilman kanssa