hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ilkka Halonen
Ilkka Kalle August Halonen (s. 14. marraskuuta 1932 Kuopio) on suomalainen sotilas, kenraaliluutnantti evp. Halonen syntyi Kuopiossa jääkärikapteeni Otto Armas (Ami) Halosen ja lastentarhanopettaja Aino Hilja Halosen ensimmäisenä lapsena. Myöhemmin Halonen muutti perheensä mukana Siilinjärven Kasurilan kylään, missä hänen isänsä jääkärikapteeni Halonen toimi maanviljelijänä.
Halonen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta v. 1952. Varusmiespalveluksen jälkeen hän suoritti kadettikoulussa upseerin tutkinnon vuonna 1955. Hän oli joukkueenjohtajana ensimmäisessä suomalaisessa rauhanturvajoukossa (YKSK) Egyptissä 1956–1957. Hän palveli opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 2. prikaatissa ja reserviupseerikoulussa vuosina 1957–1963. Sotakorkeakoulussa Halonen opiskeli vuosina 1963–1965. Hän oli Sotakorkeakoulun opettajana vuosina 1965–1969 ja 1971–1975. Halosen sotilasura jatkui Uudenmaan Rakuunapataljoonasn ja Savon Prikaatin komentajana vuosina 1975–1980. Tämän jälkeen hän palveli Pääesikunnassa operatiivisen osaston päällikkönä. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1981 ja määrättiin Savo-Karjalan Sotilasläänin komentajaksi 1981 - 1984, minkä jälkeen hän oli Pääesikunnassa päämajamestarina ja yleisesikunnan päällikkönä vuosina 1984 -1989.Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1986. Hänen viimeinen tehtävänsä aktiivipalveluksessa oli Pohjois-Suomen Sotilasläänin komentajuus vuosina 1989 -1992.
Halonen avioitui Maija-Liisa Variksen kanssa vuonna 1957, pariskunnalla on kaksi poikaa.
Ilkka Halonen toimi Kadettikunnan puheenjohtajana 1984–1986 ja Jääkäripataljoona 27:n Perinneyhdistyksen puheenjohtajana 1989–1995.
Eläkepäivillään hän on edistänyt mm. ampumisharrastusta. Hän oli Sotainvalidien Veljesliiton Pohjois-Savon piirin puheenjohtajana vuosina 2001–2006, ja on osallistunut mm. asiantuntijana Jatkosodasta kertovien radio-ohjelmien tekemiseen.
Sabiinitarten ryöstö
Sabiinittarien ryöstö on roomalaisessa mytologiassa tarina siitä, miten Rooman varhaishistoriassa kaupungin asukkaat ryöstivät itselleen morsiamet kaupunkiin vierailemaan kutsuttujen sabiinilaisten keskuudesta.
Tarinan mukaan Roomassa ei sen perustamisen jälkeen ollut tarpeeksi vaimoja, eivätkä naapurikansojen naiset vapaaehtoisesti menneet naimisiin sen kansalaisten kanssa. Siksi kaupungin perustaja Romulus päätti ottaa viekkaudella, mitä ei muuten saanut. Hän valmisteli juhlalliset kisat merenjumalan Neptunuksen kunniaksi ja kutsui naapureita tulemaan niihin. Kisoihin tulikin suuri joukko naapureita, varsinkin sabiinilaisia. Sovitusta merkistä Rooman nuorukaiset sivalsivat kesken kisojen miekkansa ja ryöstivät suuren joukon nuoria naisia.
Kolme vuotta myöhemmin sabiinilaiset päättivät kostaa ryöstön. Naisten loukatut isät valmistautuivat taisteluun. Sabiinilaiset marssivat suurena joukkona Rooman alueelle. Siitä syttyneen taistelun aikana roomalaisten pakolla vaimoiksi ottamat sabiinilaiset naiset juoksivat hiukset sekaisin ja vaatteet revittyinä isiensä ja miestensä väliin ja taivuttivat rukouksillaan ja kyyneleillään heidät lopettamaan sodan. Naisten aloitteesta solmittiin valtioliitto, jonka mukaan roomalaiset ja sabiinilaiset liittyivät yhdeksi kansaksi, jonka hallituspaikaksi tuli Rooma. Sata sabinalaista sijoitettiin senaattiin, ja Romuluksen piti ottaa hallituskumppaniksensa sabiinien kuningas Tatius. Pian Tatius kuitenkin surmattiin eräässä kapinassa, ja tarinan mukaan senaattorit murhasivat Romuluksen.
Aihe on kiinnostanut monia taiteilijoita etenkin renessanssin aikana. Peter Paul Rubens maalasi siitä taulun 1630-luvun lopussa. Hänen versiossaan tausta on antiikin ajalta, mutta naiset ovat pukeutuneet 1600-luvun flaamilaisnaisten asuihin. Italiassa työskennelleen flaamilaisen Giambolognan tunnetuin työ on Firenzen Loggia dei Lanziin sijoitettu marmoriveistos tästä aiheesta, ja Giambolognan oppilas teki aiheesta myös pronssiversion. Nicolas Poussinin maalaus on Louvressa.
Willard Huyck
Willard Huyck on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja, joka on tullut tunnetuksi työstään elokuvan tekijä George Lucasin kanssa. He tutustuivat 1960-luvulla opiskellessaan elokuvantekoa ja kuuluivat molemmat "The Dirty Dozen" () nimiseen nuorten elokuvaajien ryhmään.
Huyck teki yhdessä Gloria Katzin ja Lucasin kanssa käsikirjoituksen elokuvaan "Svengijengi '62", josta he saivat Oscar-ehdokkuuden. Ryhmä työskenteli yhdessä myös elokuvan "Indiana Jones ja tuomion temppeli" -käsikirjoituksen parissa. Lucasin kanssa yhteistyössä syntyi myös Huyckin ohjaama "Howard – uuden ajan sankari" ("Howard the Duck"), joka oli suuri taloudellinen pettymys.
Huyck työskenteli elokuvissa sekä käsikirjoittajana että ohjaajana, joskus molemmissakin tehtävissä.
Made in Sodankylä
Made in Sodankylä on rap-artisti Stepan toinen studioalbumi. Se julkaistiin 17. maaliskuuta 2010 Joku Roti Recordsin kautta.
Albumilla vierailevat muun muassa Laineen Kasperi, Hannibal, Tykopaatti ja Edorf. "Made in Sodankylä" nousi julkaisuviikollaan (12/2010) Suomen virallisella albumilistalla sijalle 22 ja vietti listalla yhteensä kaksi viikkoa. Kappaleesta "Kaikki hyvin" on julkaistu musiikkivideo.
"Hullut jätkät" -kappale koostuu eri Suomi rap kappaleiden biiteistä:
Agathobulos
Agathobulos (tai "Agathoboulos", ; n. 125 jaa.) oli antiikin kreikkalainen roomalaisajalla elänyt kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Aleksandriasta.
Agathobuloksen elämästä tiedetään vain vähän. Hieronymuksen teoksessa "Chronicon" Agathobulos on sijoitettu Plutarkhoksen, Sekstos Khaironeialaisen ja Oinomaoksen rinnalle keisari Hadrianuksen kolmannen hallitusvuoden (119) merkittävimpien filosofien joukkoon.
Lukianoksen mukaan Agathobulos oli Demonaksin opettaja, ja myös Peregrinos Proteus opiskeli kyynistä elämäntapaa Aleksandriassa tämän ohjauksessa. Lukianoksen kuvauksen mukaan tähän ”askeesikurssiin” kuului pään ajeleminen puolittain, mudan hierominen kasvoihin, julkinen masturbointi, takapuolen piiskaaminen sekä muita ”paljoan karkeampiakin temppuja”. Lukianoksen kuvausta ei tule ottaa liian vakavasti, sillä tämä oli satiirikko, joka tunsi vastenmielisyyttä kyynikkoja ja erityisesti Peregrinosta kohtaan.
Keskiafrikankaija
Keskiafrikankaija ("Poicephalus crassus") eli aiemmalta nimeltään kameruninkaija on keskiafrikkalainen papukaija, joka elää Lounais-Tšadissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Lounais-Sudanissa ja Pohjois-Zairessa. Sen holotyypin kuvaili Richard Bowdler Sharpe Ndorumasta Sudanista 1884.
Skylark (yhtye)
Skylark on Eddy Antoninin vuonna 1994 perustama italialainen power metal -yhtye.
Angolankaija
Angolankaija ("Poicephalus rueppellii") on lounaisafrikkalainen papukaija, joka elää Angolan lounaisosissa ja Namibian pohjois- ja keskiosissa. Sen holotyypin kuvaili John Edward Gray Nunezjoelta Damaramaasta 1884. Laji on nimetty Eduard Rüppellin kunniaksi. Angolankaija on huomaamaton oleskellessaan kuivien metsien suurissa puissa. Se paljastaa kuitenkin olinpaikkansa lyhyillä terävillä huudoillaan. Ravintoon kuuluvat niin toukat, joita se kaivelee lahoista puunrungoista kuin marjat, vihreät versot, siemenet kuin melonin ja akaasian palotkin. Angolankaija munii useimpien papukaijojen tavoin puunkoloon. Pituutta linnulla on 23 cm. Naaraalla on punainen iiris ja sininen kuvelaikku.
Gaius Mucius Scaevola
Gaius Mucius Scaevola, joskus myös "Gaius Mucius Cordus", oli myyttinen muinaisen Rooman sankari.
Kuningas Tarquinius oli yllyttänyt etruskien kuninkaan Porsennan sotaan Roomaa vastaan (508 eaa). Tämä onnistui piirittämään kaupungin ja toinen legendaarinen sankari, Horatius Cocles oli viivästyttänyt joukkojen lähestymistä Roomaan. Joukkojen onnistui perääntyä kaupungin muurien taakse. Porsenna esti kuitenkin kaiken tavaran tuonnin ja uhkasi näännyttää hätäytyneen kaupungin. Eräs ylevä nuorukainen, Mucius, päätti tehdä jalon teon, saattaaksensa Roomaa piirittävät viholliset hämmennyksen valtaan. Hän meni yksinään vihollisten leiriin, pitäen tikaria salassa viittansa alla. Estämättä pääsi hän kuninkaallisen teltan eteen, jossa sotaväelle juuri palkkaa maksettiin. Mucius tuntematta kuningasta oletti että joukon keskellä seisova mies se oli, ja tuli puukottaneeksi kuninkaallisen kirjurin kuoliaaksi.
Sotamiehet paikalla ottivat tuntemattoman kiinni, ryöstivät hänen aseensa ja veivät hänet kuningas Porsennan eteen. Pelkäämättä lausui jalo nuorukainen: "Nimeni on Mucius, olen Rooman kansalainen ja tahdoin tappaa isänmaani vihollisen. Koska olen erehtynyt, tahdon sinulle tunnustaa, etten ole ainoa, joka henkeäsi uhkaa." Kuningas pelästyi ja uhkasi poltattaa hänet roviolla, jos ei ilmoittanut kaikkia salaliitossa olevia. Roomalainen nuorukainen ei sanaakaan vastannut enää, vaan paljasti oikean käsivartensa, meni likellä olevalle hiilokselle, pani kätensä tuleen kasvojansa väräyttämättä ja antoi sen siinä palaa hiljakseen. Ympärillä seisovaiset hämmästyivät ja ihmettelivät, ja kuningas huusi: "Mene, mene rankaisematta! Olet ollut vihollisempi itsellesi kuin minulle. Minä soisin, että tuollainen urhollisuus sotisi minunkin puolestani!"
Kuningas pelästyi roomalaisten osoittamaa rohkeutta ja tarjosi nyt itse roomalaisille rauhaa. Rooman täytyi antaa muutamia kansalaisia pantiksi ja aikaisemmin etruskeilta valloittamansa maa takaisin. Mucius sai tapahtuman johdosta kunnianimen "Scaevola", vasenkätinen, ja tämän nimen perivät myös hänen jälkeisensä.
Etiopiankaija
Etiopiankaija ("Poicephalus flavifrons") on Etiopian kotoperäinen papukaija. Sen holotyypin kuvaili Eduard Rüppell Shewasta Etiopiasta 1845.
Sydänjuuret
Sydänjuuret on Mokoma-yhtyeen seitsemäs studioalbumi, joka ilmestyi 24. maaliskuuta 2010.
Albumi äänitettiin Sound Supreme -studiolla Hämeenlinnassa ja miksattiin Astia-studiolla Lappeenrannassa vuodenvaihteen 2010 molemmin puolin. Albumin tuotti Janne Saksa ja miksasi Miitri Aaltonen.
Albumin sanoitukset, jotka on kirjoittanut laulaja Marko Annala, kertovat suomalaisista arvoista ja perinteistä.
Albumi julkaistiin normaalin CD- sekä vinyyliversion lisäksi kirjaversiona, joka sisältää Ville Pirisen kuvittaman 44-sivuisen kovakantisen kirjan sekä säveltäjän esipuheen jokaiselle kappaleelle. Albumin vinyyliversiossa on mukana mp3-latauskoodi.
Albumin ilmestymisen jälkeen yhtye aloittaa "Onko siitä tullut leso" -nimisen kevätkiertueen. Kappaleista "Ei kahta sanaa (ilman kolmatta)" ja "Hei hei heinäkuu" on tehty myös musiikkivideot.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 1.
Kaikki sanoitukset Marko Annala, kaikki sovitukset Mokoma.
Martti Laitinen
Martti Laitinen (s. 2. elokuuta 1925) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Tukimiehenä pelannut Laitinen edusti koko uransa ajan Helsingin Ponnistusta vuosina 1947–1958. Ponnistus pelasi mestaruussarjassa ainoastaan kauden 1948, jona Laitinen pelasi 15 ottelua. Hän pelasi myös maajoukkueessa vuosina 1952–1953 kaksi maaottelua.
Jalkapallon lisäksi Laitinen pelasi Ponnistuksessa myös jääpalloa TUL:n mestaruussarjassa, jossa hän voitti hopeaa kaudella 1948.
Heikki Lampi
Heikki Lampi (30. elokuuta 1957 Lahti – 29. elokuuta 2006 Lahti) oli suomalainen jalkapalloilija.
Hyökkääjänä pelannut Lampi edusti urallaan Lahden Reipasta 1975–1980 ja 1982–1984 sekä Kotkan Työväen Palloilijoita 1981. Aktiiviuran jälkeen hän pelasi vielä III divisioonassa Lahden Palloseurassa ja FC Reippaassa. Lampi voitti Reippaassa Suomen Cupin kolmesti 1975, 1976 ja 1978. Kaikkiaan Lampi pelasi yhdeksän kauden aikana 151 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 45 maalia.
Lampi pelasi maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1979.
Cortona
Cortona on kunta ja kaupunki Italian Toscanassa. Se sijaitsee Arezzon maakunnan kaakkoisosassa korkealla Monte Egidio -vuoren rinteellä, 650m merenpinnan yläpuolella. Sieltä on näkymä yli Val di Chianan laakson. Kunnan kaupunkikeskus on muurin ympäröimä. Muurissa on seitsemän porttia sekä "Piazzale Caribaldi", joista pääsee kaupunkiin. Koska kaupunki on rakennettu vuoren rinteeseen, ovat sen kapeat kadut paikoin melko jyrkkiä. Cortona on matkailijoiden suosima kaupunki.
Kaupungin korkeimmalla kohdalla on Medicien rakennuttama linnoitus Fortezza Medicea di Girifalco. Linnoitus rakennettiin 1556–1561 ja siinä on neljä bastionia. Samalla paikalla on ollut linnoitus jo aiemmin, mistä varhaisimmat tiedot ovat vuodelta 1258.
Cortonan kaupungissa on lukuisia kirkkoja ja luostareita. Linnoituksen vieressä on "Santuario Santa Margherita", minkä alttarilla on kirkon pyhimyksen, Santa Margheritan (k. 1297), muumio nähtävillä. Muita keskeisiä kirkkoja ovat "il Duomo" korkeine torneineen, "San Francesco" sekä muurin ulkopuolella sijaitseva "San Domenico" (rakennettu 1391–1438).
Kaupungin keskeisin paikka on kaupungintalo "Palazzo Communale" sekä sen edessä oleva aukio "Piazza della Repubblica", mistä lähtevät kaupungin tärkeimmät kadut. "Palazzo Communale" on ollut samalla paikalla jo 1100-luvun alkupuolelta saakka, mutta se on aikojen saatossa useasti uudistettu erilaisten tuhojen jälkeen.
Yhteen kaupungin monista palatseista, "Palazzo Casali"in, on rakennettu yleinen kirjasto sekä museo MAEC. MAEC eli "Museo dell’ Accademia Etrusca e della Città di Cortona" esittelee laajasti samalla paikalla sijainneen etruskien kaupungin historiaa. Näytteillä on runsaasti niin erilaisia käyttöesineitä kuin myös koruja ja taide-esineitä. Cortonan paikalla sijainnut muinainen etruskien kaupunkivaltio on ollut olemassa jo kahdeksannella vuosisadalla eaa. Kaupungissa on paljon ravintoloita ja pikkuliikkeitä. Suuremmat kaupat ja marketit ovat alhaalla laaksossa Camucian kaupungissa. Siellä on myös rautatieasema, mistä pääsee Firenzeen tunneittain. Junamatka Firenzeen kestää noin 1,5 tuntia.
Alueen viini sai vuonna 1999 laatuluokituksen DOC Cortona.
Cortonan kaupungissa on kuvattu elokuva Toscanan auringon alla.
Mikko Lampi
Mikko Lampi (s. 3. kesäkuuta 1952) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Puolustajana pelannut Lampi edusti urallaan Ilves-Kissoja 1970–1974, Tampereen Ilvestä 1974-1976 ja Sepsi-78:a 1977–1985. Kaikkiaan Lampi pelasi seitsemän pääsarjakauden aikana 139 ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Lampi pelasi maajoukkueessa vuosina 1979–1980 yhteensä 16 maaottelua.
Myös Lammen poika Veli (s. 1984) on Suomea maajoukkuetasolla edustanut jalkapalloilija.
Valkjärvi (Käkisalmen piiri)
Valkjärvi eli Mitšurinskoje () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Käkisalmen piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Karjalankannaksen keskiosassa Valkjärven pohjoisrannalla 80 kilometriä Käkisalmesta etelään ja 90 kilometriä Pietarista pohjoiseen. Kunnassa on 2 100 asukasta (vuonna 2012).
Kunnan pinta-ala on 35,1 neliökilometriä. Pohjoisessa, idässä ja etelässä sitä ympäröi Mäkrälän eli Razdoljen kunta ja lännessä se rajoittuu Punnuksen eli Krasnoozjornojen kuntaan. Keskustaajaman lisäksi Valkjärven kuntaan kuuluu Kuoppahampaalan kylä (ven. Petritšenko). Kunnassa on kahdeksan puutarhapalsta- ja huvila-aluetta, joilla asuu kesäisin enimmillään 4 000 henkeä.
Pinta-alasta 66,6 % on metsää, 17,8 % maatalousmaata ja 13,8 % asuinaluetta. Kunnan eteläosassa sijaitsee Valkjärven (ven. Mitšurinskoje) pohjoispää ja Jauholampi (Svetloje), koillisessa Saarijärvi (Morozovskoje), Nahkalampi (Harlampovskoje), Häräjärvi (Svetloje) sekä Kartjärven eteläosa (Zarosšeje). Koillisosa kuuluu Väärämäenselän rauhoitusalueeseen. Hyötykaivannaisia ovat turve ja sapropeeli.
Taajama on Suomeen kuuluneen Valkjärven kunnan entinen kirkonkylä. Suurin osa Suomen Valkjärven kuntaa kuuluu nykyiseen Mäkrälään, osa myös Punnukseen ja Petäjärveen. Venäjänkielinen nimi Mitšurinskoje on annettu vuonna 1948 neuvostoliittolaisen kasvinjalostajan Ivan Mitšurinin mukaan.
Valkjärven kautta kulkee Soittolan (ven. Podgorje) ja Raudun (Sosnovo) välinen maantie, josta haarautuu tie Lipolaan (Kotovo). Taajamasta on linja-autoyhteydet Punnukseen, Rautuun ja Pietariin. Lähin rautatieasema on Raudussa.
Kunnassa toimii pienimuotoista rakennustarvike- ja puunjalostusteollisuutta. Aikaisemmin harjoitettu turvetuotanto loppui vuonna 2007. Myös maatalousyritys ja meijeri ovat lopettaneet toimintansa. Maanviljelyä harjoittavat Valkjärven maatalousoppilaitos sekä Punnuksen maatalousyritys. Lisäksi on 11 yksityistilaa, 338 henkilökohtaista aputaloutta, hevostila ja kanifarmi.
Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kirjasto, pieni poliklinikka, posti, pankki, joukko kauppoja ja kahvila. Kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus järjestää tilaisuutensa koulun ja maatalousoppilaitoksen tiloissa. Kunnan alueella toimii viisi lomakylää, kaksi lasten kesäleiriä, lastentarhan kesäkoti, kalastusmaja, hotelli ja kaksi vierasmajaa.
Edward Smith-Stanley (13. Derbyn jaarli)
Edward Smith-Stanley (21. huhtikuuta 1775 – 30. kesäkuuta 1851 Knowsley Park) oli englantilainen valtiomies, luonnontutkija, keräilijä ja lintutieteilijä.
Edward Smith-Stanley vanhemmat olivat Edward Smith-Stanley, 12. Derbyn jaarli, ja Elizabeth Hamilton. Hän avioitui serkkunsa Charlotte Margaret Hornbyn kanssa 1798.
Päätettyään opintonsa Eton Collegessa ja Cambridgen Trinity Collegessa lordi Stanley oli Preston ja Lancashiren parlamenttiedustaja 1796–1832. Vuonna 1834 hän peri isänsä tittelin Derbyn 13. jaarlina ja vetäytyi politiikasta, keskittyen elävien ja kuolleiden eläinten kokoelmiinsa Knowsley Hallissa Liverpoolin lähellä. Hänellä oli suuri kokoelma eläviä eläimiä ja hänen kuollessaan se käsitti 1 272 lintua ja 345 nisäkästä, jotka oli toimittanut Englantiin joukko tutkimusmatkailijoita, muun muassa Joseph Burke. Osa kokoelmista on sijoitettu Liverpoolin museoon.
Smith-Stanley oli kirjailija ja ornitologi Edward Learin suojelija eli mesenaatti. Hän toimi Linnaean Societyn puheenjohtajana 1828-1833 ja Zoological Societyn puheenjohtajana.
Stanley nimesi useita uusia lintulajeja, muun muassa isokaijasen ja viirukalastajan ("Halcyon chelicuti").
Philipp Etter
Philipp Etter (21. joulukuuta 1891, Menzingen, Zug – 23. joulukuuta 1977, Bern) oli sveitsiläinen poliitikko, joka toimi maansa sisäministerinä vuosina 1934-1959. Hän oli myös liittopresidenttı neljästi: 1939, 1942, 1947 ja 1953. Etter kuului Sveitsin kristillisdemokraattiseen kansanpuolueeseen.
Ammatiltaan Etter oli asianajaja. Hänet on haudattu Berniin.
Madagaskarinkaijanen
Madagaskarinkaijanen, aikaisemmalta nimeltään harmaapääpapukaija ("Agapornis canus") on Madagaskarin kotoperäinen kaija. Sen holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Madagaskarilta ja Mauritiukselta 1788. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalaji "canus" elää saaren itä- ja länsiosissa ja "ablectanea" eteäosassa.
Madagaskarinkaijanen kasvaa 14 senttiä pitkäksi ja painaa aikuisena noin 28 grammaa. Koiras on lähes kokonaan vihreä, mutta pää, niska ja rinta ovat vaaleanharmaat ja siiven alapinnat ovat mustat. Naaraan pää puolestaan on vaalean kellanvihreä. Nokka on harmaa tai valkoinen ja silmät ovat ruskeat. Alalaji "ablectanea" on tummempi.
Sambesinkaijanen
Sambesinkaijanen ("Agapornis lilianae") on eteläisessa Afrikassa elävä kaija. Sen elinympäristö käsittää Sambesin laakson Sambiassa ja Zimbabwessa sekä erilliset populaatiot Etelä-Tansaniassa, Luoteis-Mosambikissa ja Malawissa. Laji on siirretty Itä-Sambiaan, jonka kannasta on karkulaisten muodostama yhteisö siirtynyt Etelä-Namibiaan. Lajin holotyypin kuvaili George Ernest Shelley Liwondesta Malawista.
Emil Welti
Friedrich Emil Welti (23. huhtikuuta 1825, Zurzach, Aargau – 24. helmikuuta 1899, Bern) oli sveitsiläinen poliitikko, asianajaja ja tuomari. Hän kuului Sveitsin liittoneuvostoon vuosina 1866-1891 ja toimi kuudesti liittopresidenttinä; 1869, 1872, 1876, 1880, 1884 ja 1891.
Crysis 2
Crysis 2 on Crytekin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin maaliskuussa 2011 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli oli alkujaan tarkoitus julkaista jo vuoden 2010 lopulla, mutta julkaisua siirrettiin tuntemattomasta syystä. "Crysis 2" on vuonna 2007 julkaistun "Crysisin" ja sen spin-offin "Crysis Warheadin" jatko-osa, sekä toinen osa suunnitellusta trilogiasta.
Electronic Arts julkisti pelin minuutin mittaisella teaserillä E3-konferenssissa vuonna 2009. Lisäksi uudesta CryEngine 3:sta julkaistiin traileri Game Developers Conferencessa vuonna 2009. Pelin markkinointi käynnistyi suuremmassa mittakaavassa vuoden 2011 alussa. Pelistä julkaistiin muun muassa moninpelidemo ensin Xbox 360:lle sekä myöhemmin Windowsille ja PlayStation 3:lle. Moninpeliosion on kehittänyt Free Radicalina ennen tunnettu brittiläinen Crytek UK. Pelin internetpelaus päättyi 30. kesäkuuta 2014.
"Crysis 2" sijoittuu New Yorkiin vuonna 2023. Juoni ei ole välitöntä jatkoa Tyynenmeren saarelle sijoittuvasta ensimmäisestä osasta, vaan pelit ovat yhtenevästä taustastaan huolimatta itsenäisiä juonikokonaisuuksia, joiden väliin jää kolme vuotta aikaa. Crytekin mukaan se halusi välttää tekemästä jälleen yhtä viidakkopeliä, joskin raunioitunutta kaupunkia on kuvailtu uudenlaiseksi urbaaniksi viidakoksi. Pelin alkaessa kaupunki on joutunut muukalaisinvaasion kouriin. Vihollisia on merkittävästi uudistettu, ja pääosan ottaa Alcatraz-niminen supersotilas, jonka kyvyt kumpuavat päivitetystä Nanopuku 2:sta .
Nanopuku suojaa luodeilta sekä mahdollistaa nopeamman liikkumisen, yli-inhimilliset voimat ja väliaikaisen näkymättömyyden. Merkittävänä muutoksena kykyjen käyttöä on suoraviivaistettu ensimmäisestä osasta, jotta pelaaminen olisi vimmaisempaa ja kykyjen hyödyntäminen tehokkaampaa . Erikoiskyvyt ovat yksi pelin avaintekijöistä, ja pelaajan tarkoituksena on pysäyttää muukalaishyökkäys niitä eri tilanteisiin soveltaen yhdessä aseiden kanssa.
"Crysis 2" on ensimmäinen peli, joka käyttää Crytekin kehittämän CryEngine-pelimoottorin kolmatta, konsoleiden kanssa yhteensopivaa versiota. CryEngine 3 on optimoitu useille alustoille, eikä se tue "Crysis 2":n julkaisussa DirectX 10- tai 11-rajapintaa. Tuki DirectX 11:lle on luvattu lisätä pelin Windows-versioon myöhemmin. Puute on herättänyt keskustelua, sillä sarjan ensimmäinen osa hyödynsi CryEngine 2:ta ja tuki DirectX 9:n lisäksi DirectX 10:tä.
Karl Schenk
Johann Carl Emmanuel Schenk (1. joulukuuta 1823, Signau, Bern – 18. heinäkuuta 1895) oli sveitsiläinen pastori ja poliitikko.
Schenk jäi orvoksi 11-vuotiaana ja eleli eteläisessä Saksassa 16-vuotiaaksi ennen kuin hän pääsi opiskelemaan teologiaa. Myöhemmin valmistumisen jälkeen Schenk meni naimisiin Elise Kährin kanssa. Pari sai yhdeksän lasta joista kaksi kuoli jo nuorena.
1856 Schenk valittiin liittokokoukseen ja kolme vuotta myöhemmin hänestä tehtiin myös Bernin yliopiston kunniatohtori. 7. joulukuuta 1863 Schenk valittiin liittokokouksen puhemieheksi ja vain viisi päivää myöhemmin myös Sveitsin liittoneuvoston jäseneksi. Schenk valitsi liittoneuvoston ja seurasi sisäministerinä Jakob Stämpfliä.
Liittoneuvostossa Schenck oli kuudesti presidenttinä; 1865, 1871, 1874, 1878, 1885 ja 1893. Sisäministerin salkun lisäksi hän johti talous- (1872) sekä rautatie- ja kauppaministeriötä (1875-1877). Schenck toimi liittoneuvostossa yhteensä 31 vuotta yhteenmenoon ennen kuolemaansa heinäkuussa 1895. Hän on edelleen tähän päivään mennessä pisimpään liittoneuvoston jäsenenä toiminut poliitikko.
Meidän iloinen joukkomme
Meidän iloinen joukkomme ("On Our Merry Way" tai "A Miracle Can Happen") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1948. Elokuvan ohjaajaksi on ilmoitettu Leslie Fenton, mutta myös King Vidor ja George Stevens ohjasivat osia elokuvasta.
Elokuva koostuu kolmesta eri osiosta, jotka yhdistää toisiinsa Burgess Meredithin näyttelemä reportteri Oliver Pease, joka haastattelee ihmisiä lasten vaikutuksesta heidän elämäänsä. Ensimmäisessä osiossa Pease haastattelee muusikoita Slimiä (James Stewart) ja Lankia (Henry Fonda). Toisessa osiossa haastateltavina ovat varhaiskypsän lapsinäyttelijän kanssa työskentelevät avustajat Gloria Manners (Dorothy Lamour) ja Ashton Carrington (Victor Moore). Viimeisessä osiossa esiintyvät kulkurit Al (Fred MacMurray) ja Floyd (William Demarest), jotka ovat joutuneet ongelmiin murrosikäisen pilailijan kanssa.
IPad (1. sukupolvi)
iPad on Applen taulutietokone. Laite julkaistiin 27. tammikuuta 2010. iPad toimii iPhonen ja iPod touchin tapaan Applen omalla iOS-käyttöjärjestelmällä, jonka käyttöliittymä on muokattu tukemaan iPadin suurempaa näyttöä. Laitteessa on 9,7 tuuman LED-taustavalaistu monikosketusnäyttö, joka toimii XGA-resoluutiolla (1024×768 pikseliä). Laitteen ytimenä toimii Applen suunnittelema Apple A4 -järjestelmäpiiri.
Laitteesta on saatavilla kaksi mallia, joista toisessa on sekä WLAN- että 3G-yhteys ja toisessa vain WLAN-yhteys. Mallien toimitukset alkoivat Yhdysvalloissa huhtikuussa 2010 ja Australiassa, Kanadassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Espanjassa, Japanissa, Sveitsissä ja Isossa-Britanniassa toukokuussa 2010. Suomessa, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa laite julkaistiin marraskuussa 2010.
iPadissa on ulkoiset portit telakkaliitäntänä yleiseen sisään- ja ulostuloon, 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä, kaiutin ja mikrofoni.
iPadia ohjataan monikosketusnäytöllä, joka vie suurimman osan laitteen etuosasta. iPadissa on fyysiset painikkeet laitteen lukitsemiseen, näytön käännön estämiseen/äänetön tila, äänenvoimakkuuden säätämiseen sekä painike, jolla voidaan palata kotivalikkoon. Siinä on myös kiihtyvyysanturi, jolla voidaan tarkkailla laitteen liikettä, ja digitaalinen kompassi. IPodista ja iPhonesta poiketen iPadin näyttöä voi kääntää mihin suuntaan tahansa 90 asteen välein, jolloin laitteella ei ole niin sanottua ”oikeata” ylä- ja alaosaa. Liukukytkimen, jolla voi mykistää iPadin, voi muuttaa asetuksista kallistuksen lukitusnäppäimeksi tai mykistysnäppäimeksi. iOS 4 -päivityksessä kytkin palautettiin mykistämään äänet.
Apple myy iPadiin muutamia lisävarusteita:Kuten iPhonelle, myös iPadille voidaan luoda uusia kolmannen osapuolen sovelluksia iPhone SDK -sovelluskehitystyökalujen avulla. Sovelluksia voi ladata vain Applen App Store -sovelluskaupasta. iPad pystyy pyörittämään suurinta osaa kolmannen osapuolen iPhone-sovelluksista sellaisenaan, joko skaalattuna näytölle tai alkuperäisessä koossa, mutta kehittäjät voivat luoda myös vain iPadille tarkoitettuja sovelluksia. Julkaisun aikaan saatavilla oli noin 1 000 iPadille suunniteltua sovellusta. Laite käyttää iBooks-sovellusta e-kirjojen selaamiseen ja lataamiseen. E-kirjat ladataan EPUB-formaatissa iBookstoresta.Hinnat on poimittu jokaisen maan omasta Apple Store -internetmyymälästä 21. heinäkuuta 2010 sekä 29. heinäkuuta 2010. Hinnat ovat Applen suositushintoja ja saattavat muuttua ajan kuluessa.
iPadin julkistus jakoi mielipiteet. Jotkut kutsuivat sitä jopa melkeinpä kannettavan tietokoneen tuhoajaksi. 16 gigatavun WLAN-mallin hinta, 499 dollaria, yllätti muun muassa Applen kilpailijat, jotka odottivat korkeampaa hintaa. Kun laite julkaistiin muissa maissa, tuhansia ihmisiä jonotti ensimmäisenä myyntipäivänä saadakseen oman iPadinsa. iPadia kuitenkin moitittiin joistakin sen puuttuvista ominaisuuksista, kuten kameran, Adobe Flash Playerin sekä laajakuvanäytön puutteesta.
Mahalen kansallispuisto
Mahalen kansallispuisto on luonnonsuojelualue Tansaniassa, Mahalen vuorilla. Puisto sijaitsee Tanganjikajärven itärannalla 128 km Kigalen kaupungista etelään. Se perustettiin vuonna 1985 etenkin simpanssien suojelua varten. Puiston pinta-ala on 1 613 km².
Mahalen kansallispuiston alueella ei ole lainkaan teitä. Sinne saavutaan veneellä, ja siellä liikutaan vain jalkaisin.
Tohtori John A. Zoidberg
Tri. Zoidberg on kuvitteellinen hahmo "Futurama"-televisiosarjassa. Hahmon ääninäyttelijä on Billy West.
Tri. Zoidberg syntyi Decapod 10:llä ja on äyriäis-avaruusolento. Tri. Zoidberg on ammatiltaan lääkäri ja työskentelee professori Hubert J. Farnsworthin omistamalla Planet Expressillä. Vaikkakin Tri. Zoidberg on lääkäri, elää hän köyhyydessä ja syö yleensä sen mitä löytää Planet Expressin roskiksista. Tri Zoidbergista ei juurikaan kukaan pidä ja siksi on hän on hyvin yksinäinen ja yrittää välillä epätoivoisesti löytää ystäviä tai huomiota.
Alihankkija
Alihankkija (tai aliurakoitsija) on henkilö tai useassa tapauksessa yhtiö, joka on sitoutunut hankkimaan tai toteuttamaan urakkasopimuksen mukaisen työn, materiaalin tai muun sopimukseen sisälletyn asian, mutta joka ei ole tehnyt sopimusta suoraan tilaajan kanssa vaan yhden tai useamman välikäden kautta. Tilaajan ja alihankkijan välikätenä voi olla pääurakoitsijan lisäksi yksi tai useampi muu alihankkija. Alihankinta (tai aliurakointi) on vastaavasti pääurakoitsijan tai toisen aliurakoitsijan eteenpäin myymä työ-, materiaali-, tai muu sopimuksen mukainen tilaus.
Yksinkertaisimmillaan aliurakointi on pääurakoitsijan sopimusta vastaan vaatima työ tai materiaali, joka päätyy tilaajalle joko suoraan tai pääurakoitsijan kautta. Alihankinta voi kattaa myös monihaaraisen useita suunnittelijoita, valmistajia ja asentajia vaativan verkoston, joka on tyypillistä etenkin suurien tilausten kuten suurien rakennusten, lentokoneiden, laivojen, avaruusalusten ja muiden suurien tai monimutkaisten rakennelmien toteuttamisessa. Alihankinta voi sisältää alkuperäisen tilauksen vaatiman työn kokonaisuudessaan tai vain osittain.
Alihankinnan tarkoituksena on jakaa kokonaistyömäärää eri alojen osaajille, vähentää kustannuksia hyödyntämällä kilpailuttamista, sekä jakaa tilauksen toteuttamiseen liittyvää vastuuta ja riskitekijöitä eri alihankkijoille. Alihankinta mahdollistaa myös yhtiön osaamisen tai tuotevalikoiman keskittämistä kapeammalle sektorille.
Apian urheilutalo
Apian urheilutalo on Valkeakoskella sijaitseva liikuntapaikka. Urheilutaloon kuuluu liikuntasali, uimahalli, soutuallastila, judotila, kuntosali, painisali, voimailusali ja solarium. Uimahalli rakennettiin 1980 ja liikuntahalli valmistui sen yhteyteen 1986.
Valkeakosken Isku-Veikot ja Futsal Mad Max pelaavat kotiottelunsa urheilutalon liikuntasalissa. Saliin mahtuu 990 katsojaa.
Urheilutalolla on järjestetty lukuisia Aerobicin arvokisoja. Sekä Rock'n'Swing- tanssien Sm- ja Gp-kisoja sekä Acrobatic Rock'n'Rollin Europe Cup ja Boogie woogien World Cup vuonna 2008.
Naavatillandsia
Naavatillandsia ("Tillandsia usneoides") eli espanjansammal on ananaskasvien heimoon ja tillandsioiden sukuun kuuluva kasvilaji. Sitä esiintyy eteläisessä Yhdysvalloissa, Karibialla, Väli-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Kasvi on riippuva päällyskasvi, jolla ei ole lainkaan juuria. Naavatillandsian suomenkielinen nimi ja tieteellinen lajinimi "usneoides", joka tarkoittaa ”naavan kaltaista”, viittaavat kumpikin kasvin naavoja ("Usnea") muistuttavaan ulkonäköön. Nykyään sitä käytetään koristeena kukka-asetelmissa ja käsitöissä.
Naavatillandsia on riippuva juureton päällyskasvi. Kapeat varret kasvavat noin kolmimetrisiksi. Sekä varret että lehdet ovat tiheään karvoittuneita ja hopeanharmaita. Lehdet ovat kapeita, meheviä, usein kiertyneitä, 1,5–3 senttimetriä pitkiä ja 1–2 millimetriä leveitä. Kapea lehtilapa on sisäkierteinen ja teräväkärkinen.
Kukat kasvavat yksittäin. Niitä ympäröivät puikeat 4–5 millimetriä pitkät suojuslehdet. Verholehdet ovat teräväkärkisen puikeita ja 6–7 millimetriä pitkiä. Teriö on harittava. Terälehdet ovat keltavihreitä, soikeita ja enimmillään noin yhden senttimetrin pituisia. Hedelmä on 2,5 senttimeriä pitkä kypsänä kolmiliuskaisesti aukeava kota. Siemenillä on lenninhaivenet.
Naavatillandsia kasvaa laajalla alueella Amerikan mantereilla Yhdysvaltain eteläosista ja Meksikosta Väli-Amerikan kautta Etelä-Amerikkaan. Etelä-Amerikassa sitä esiintyy suuressa osassa mannerta etelässä Argentiinaan asti. Lisäksi sitä kasvaa luontaisena useilla Karibian saarilla.
Naavatillandsia kasvaa päällyskasvina yleensä puiden päällä. Joskus se saattaa kasvaa myös aidoilla, puhelinpylväillä ja -linjoilla. Sen on todettu viihtyvän paremmin eräiden tiettyjen puiden oksilla kuin toisten. Naavatillandsian suosimia puita ovat varsinkin floridansuosypressi ("Taxodium distichum") ja virginiantammi ("Quercus virginiana").
Naavatillandsiaa käytetään koristeena kukka-asetelmissa ja käsitöissä. Kuivattua naavatillandsiaa voidaan käyttää myös pakkauspehmusteena ja istutusten katteena. Historiallisesti sitä on käytetty laajasti patjojen, huonekalujen ja autonistuinten täytteenä. 1960-lukuun mennessä synteettiset materiaalit kuitenkin korvasivat sen pehmusteena, eikä naavatillandsiaa enää kerätä kaupallisesti kuivattavaksi pehmusteeksi. Useat Pohjois-Amerikan alkuperäiskansat, kuten seminolit, käyttivät perinteisesti naavatillandsiaa nuolten, astioiden ja muiden esineiden suojaavana kääreenä sekä pehmusteena.
Pitkälehtiviikuna
Pitkälehtiviikuna ("Ficus binnendijkii") on mulperikasveihin kuuluva puu, jolla on pitkänomaiset ehjäreunaiset lehdet. Lehdet vaihtavat kasvin vanhetessa kokoa ja muotoa. Ne voivat olla 'Alii' -lajikkeella parikymmentä senttiä pitkät ja muutaman sentin levyiset. Munanmuotoiset hedelmät ovat varsissa yksittäin tai pareittain, ja niiden halkaisija voi olla 10 cm.
Pitkälehtiviikunan erityisen pitkälehtistä lajiketta 'Alii' (kauppanimenä myös "Ficus alii" tai "Ficus" 'Alii') kasvatetaan viherkasvina pensaana tai pienenä puuna. Se on verrattain helppohoitoinen viherkasvi, joka viihtyy tavanomaisessa huoneenlämmössä hajavalossa. Pitkälehtiviikunaa lisätään latvapistokkaista.
Muuttomiehet pulassa
Muuttomiehet pulassa () on Oliver Hardyn ja Stan Laurelin lyhytelokuva vuodelta 1932. Elokuvassa Hardy ja Laurel näyttelevät muuttofirman omistajia, joiden tehtävänä on automaattipianon kuljettaminen jyrkkien portaiden yläpäässä sijaitsevaan osoitteeseen. "Muuttomiehet pulassa" sai parhaan lyhytelokuvan Oscar-palkinnon.
Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi "Muuttomiehet pulassa" kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.
Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö
Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö (engl. "National Science Foundation", lyh. "NSF") on Yhdysvaltain viranomainen ja säätiö, joka tukee ei-lääketieteellisen tieteen ja tekniikan tutkimusta ja koulutusta. Sen vastine lääketieteen alalla on National Institutes of Health.
Kansallisen tiedesäätiön vuosibudjetti on noin kuusi miljardia dollaria. Säätiö rahoittaa noin 20 prosenttia kaikesta liittovaltion tukemasta perustutkimuksesta. Joillakin aloilla kuten matematiikka, tietojenkäsittelytiede, taloustiede ja yhteiskuntatieteet, NSF on päärahoittaja. Säätiö jakaa vuosittain kansallisen tieteen ja tekniikan palkinnon, National Medal of Sciencen. Säätiö perustettiin 10. toukokuuta 1950.
Pylvästyräkki
Pylvästyräkki ("Euphorbia trigona") on nopeakasvuinen suuri mehikasvi, jota pidetään myös huonekasvina. Se muistuttaa kasvutavaltaan kynttelikköä.
Pylvästyräkki voi kasvaa 2-3 metrin korkuiseksi, koko vaihtelee pensaasta pieneen puuhun. Haarovat versot ovat kolmi- tai nelisärmäisiä, vihreitä tai harmaankirjavia, 4-5 cm paksuja ja niissä on harmaanvihreitä juovia. Haaroissa kasvaa pieniä kesävihantoja lusikkamaisia lehtiä, noin 3-5 cm, ja lehtihangoissa on kaksi ruskeaa piikkiä joiden pituus on noin 5 mm. Jos verso vahingoittuu se erittää vaurion kohdalta maitiaisnestettä. Maitiaisneste saattaa aiheuttaa ärsytystä iholle tai silmiin joutuessaan.
Pylvästyräkistä on olemassa myös muotoja jotka ovat versoista ja lehdistä punertavia.
Etelä-Afrikasta, Malawista ja Tansaniasta kotoisin.
Puy de Sancy
Puy de Sancy (oks. "puèi de la Crotz") on Ranskan keskiylängön korkein vuori, jonka huippu on 1 886 metrin korkeudessa. Puy de Sancu on osa vanhaa kerrostulivuorta, joka on purkautunut viimeksi yli 220 000 vuotta sitten.
Pohjoisia ja eteläisiä rinteitä käytetään lasketteluun. Vuoren rinteille on asennettu myös muutama hiihtohissi.
Requiem (Verdi)
Giuseppe Verdi sävelsi sielunmessun Messa da Requiem ihailemansa Alessandro Manzonin muistolle vuosina 1873–1874. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa Milanossa toukokuussa 1874 säveltäjän itsensä johdolla. Teos koostuu seitsemästä osasta. Kokoonpanoon kuuluu neljä solistia, orkesteri ja suuri kuoro.
Alun perin Verdi oli säveltänyt kahdentoista muun säveltäjän kanssa messun Gioachino Rossinin muistolle. "Messa per Rossinin" esitys peruuntui aikanaan, mutta Manzonin kuoltua vuonna 1873 Verdi sävelsi tälle requiemin itsenäisesti. Alun perin "Messa per Rossiniin" sisältynyt "Libera me" kuullaan myös Manzonille sävelletyssä requiemissa.
Sielunmessun teksti perustuu katoliseen latinankieliseen tekstikokoelmaan.Teos on sävelletty seuraavalla kokoonpanolle:
Kolmas huilisti soittaa myös piccoloa. Harvinainen ofikleidi korvataan nykyisissä esityksissä usein tuuballa tai cimbassolla.
Kuivakausi
Kuivakausi on sadekauden vastakohta. Päiväntasaajan seudulla on sadeaika kesällä ja kuivakausi talvella.
Sanan aiemmin käytettyjä synonyymeja ovat pouta-aika, poudanaika, poutakausi, kuiva aika.
Stabat Mater (Rossini)
Gioacchino Rossinin Stabat Materin alkuperäisversio esitettiin Madridissa vuonna 1832. Siihen sisältyi Giovanni Tadolinin säveltämiä osuuksia; Rossini kuitenkin sävelsi sittemmin uudelleen Tadolinin osuudet, ja uusittu versio esitettiin ensi kertaa vuonna 1842.
Mikaševitšy
Mikaševitšy (, IPA: [mʲika'ʂɛvʲitʂɨ] , ) on 1785 perustettu kaupunki Luninetsin hallintopiirissä Brestin alueella Valko-Venäjän lounaisosassa. Vuonna 2004 kaupungin asukasluku oli 13 800.
Hallintopiirin itäosassa sijaitsevassa Mikaševitšyssä on avokaivoksena toimiva graniittikaivos.
Kaivoksen lähelle on ruopattu myös pistoväylä lastaussatamalle, josta pääsee etelään Pripet-joelle. Itä-länsisuuntainen Brest–Homel-rata kulkee kaivoksen eteläpuolitse mutta kaupungin halki. Maantieyhteyksistä merkittävin on kaupungin pohjoispuolelta ohittava M10-valtatie (Brest–Kobryn–Pinsk–Homel). Lähin suurempi kaupunki on Pinsk, joka sijaitsee Mikaševitšyn länsipuolella linnuntietä noin 70 kilometrin päässä.
Savannikaijanen
Savannikaijanen, aikaisemmalta nimeltään oranssipääpapukaija ("Agapornis pullarius") on päiväntasaajan seudulla Afrikassa elävä kaijalaji. Sen ruumis on vihreä, mutta sen otsa on koiraalla punainen, naaraalla oranssi ja nuorella linnulla keltainen. Savannikaijasen elinalue ulottuu lännessä Sierra Leonesta ja Guineasta aina Sudanin eteläosiin, Länsi-Etiopiaan, Länsi-Keniaan ja Luoteis-Tansaniaan, Zaireen, Angolaan ja São Tomélle. Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Ghanasta 1758. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista "ugandae" on esiintymiseltään itäisempi.
Sepelkaijanen
Sepelkaijanen, aikaisemmalta nimeltään sademetsäpapukaija ("Agapornis swindernianus") on päiväntasaajan seudulla Afrikassa elävä kaijalaji, josta tunnetaan kolme alalajia. Läntisin nimialalaji "swindernianus" elää laikuittain Liberiassa, Norsunluurannikolla ja Ghanassa, alalaji "zenkeri" Kamerunissa, Gabonissa, Keski-Afrikan tasavallassa ja läntisessä Zairessa, sekä alalaji "emini" Zairen keski- ja itäosista Ugandan länsiosiin. Sen holotyypin kuvaili Heinrich Kuhl Liberiasta 1820. Sepelkaijanen syö pääasiassa hedelmiä ja hyönteisiä.
Inkeroisten Terho
Inkeroisten Terho ry on urheiluseura Inkeroisissa, nykyisin Kouvolan kaupungissa.
Seura on perustettu 15. helmikuuta 1914 ja seuran ohjelmaan kuuluvat suunnistus, hiihto ja yleisurheilu. Seurassa on harrastettu myös pesäpalloa. Vuonna 1921 käytiin Inkeroisten urheilukentällä ratkaiseva kokeiluottelu, jonka tuloksena pitkäpallosta siirryttiin lopullisesti pesäpalloon.
Celebesinriippukaija
Celebesinriippukaija ("Loriculus stigmatus") on Indonesian Sulawesiin kotoperäinen kaija. Sen holotyypin kuvaili Salomon Müller Sulawesista 1843.
Celebesinriippukaija kasvaa 15 cm pitkäksi ja painaa aikuisena noin 30 grammaa. Yleisväri on vihreä, nokka on musta. Koiraalla on puneinen otsa. Molemmilla sukupuolilla on viininpunainen yläperä.
Filippiinienriippukaija
Filippiinienriippukaija ("Loriculus philippensis") on Filippiinienin kotoperäinen kaija. Lajista tunnetaan kymmenen eri saarille eriytynyttä alalajia. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Luzonilta 1776.
Filippiinienriippukaija kasvaa 14 cm pitkäksi, ja painaa aikuisena 32-40 grammaa. Se on yleisväriltään vihreä, otsa ja päälaki sekä yläperä ovat punaiset, ja selkää pitkin kulkee kullankeltainen raita.. Koiraalla on kurkussa oranssi läikkä, naaraalla on sinertävät posket.
Irinej
Irinej (; s. 28. elokuuta 1930 Vidova, Jugoslavian kuningaskunnassa) on 45. Serbian ortodoksisen kirkon patriarkka, ortodoksisten serbien hengellinen johtaja, alkaen 22. tammikuuta 2010. Hänen koko arvonimensä on Hänen Pyhyytensä Pećin arkkipiispa, Belgradin ja Karlovciin metropoliitta, serbialaisten patriarkka Irinej. Vuosina 1975–2010 hän toimi Nišin piispana.
Antero Takala
Antero Takala (s. 7. kesäkuuta 1939 Helsinki) on suomalainen valokuvaaja ja Yleisradion entinen tv-kuvaaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1997.
Takala asui 1950-luvulla Kouvolassa ja aloitti valokuvauksen paikallisessa kameraseurassa. Vuonna 1960 hän aloitti Yleisradiossa kameramiehenä. Takala jäi eläkkeelle Ylen pääkuvaajan tehtävästä vuonna 2002. Hän on toiminut freelance-valokuvaajana vuodesta 1960.
Vuonna 1972 Takala toteutti televisiolle videoteoksen "Romeo ja Julia", joka pohjautui kokonaan valokuviin. Balettiesityksestä otetut mustavalkoiset valokuvat kuvattiin videolle ja videokuva väritettiin tarkoitusta varten rakennetulla elektronisella efektilaitteella. Teknisin keinoin pysähtyneeseen kuvaan saatiin aikaan tanssin liike. Teoksen taustalla soi elektroakustinen musiikki. Vuonna 1974 Takalan "Romeosta ja Juliasta" tuli ensimmäinen videotaideteos, joka oli esillä suomalaisessa taidegalleriassa.
Suomen toinen videotaideteos, Takalan "Piha" (1980), jatkoi teknisesti samaa linjaa. Kehittyneemmän tekniikan avulla kuvaan voitiin luoda herkempiä värisävyjä. "Piha" pohjautui Bo Carpelanin samannimiseen teokseen, joka kertoi 1930-luvun Helsingin Kruununhaan takapihoista ja niiden ihmisistä. Videokuvan pohjaksi Takala kuvasi mustavalkokuvia muun muassa omasta tyttärestään pojan vaatteisiin puettuna. Molemmat teokset kuuluvat Suomen valokuvataiteen museon kokoelmiin.
Takalan valokuvat ovat klassisia mustavalkoisia valokuvia. Hän kuvaa filmille ja tekee kuvista hopeagelatiinivedokset, jotka digitoidaan. Digitoiduista kuvista tulostetaan näyttelyihin mustesuihkuvedokset.
Takalan mukaan hänen valokuvansa eivät ole luontokuvia eivätkä dokumenttikuvia vaan fiktiota. "Vaikka aiheena on luonto, kuvat kertovat aika paljon minusta itsestäni." Takalan kuvista vuosilta 1960–2010 on koottu retrospektiivinen näyttely, joka oli esillä valokuvataiteen museossa keväällä 2010. Lisäksi kuvista on julkaistu kirja "Mindscape – Mielenmaisema" (Musta taide, 2010).
Takala asuu Helsingin Katajanokalla. Hän on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.
Piinaava hiljaisuus
Piinaava hiljaisuus on Viikatteen vinyylisinglelevy. Alun perin vuonna 1997 yhtye nauhoitti Piinaava hiljaisuus-EP:n, jota ei ryhdytty promotoimaan. EP sisälsi yhteensä viisi kappaletta. Kappaleet "Revennyt esirippu" ja "Koiran tuokio" ilmestyivät split-singlellä,
joka jaettiin KLV-yhtyeen kanssa. Kappale "Taivaallinen mies" ilmestyi Alakulotettuja tunnelmia -EP:llä. Loput kappaleet re-masteroitiin vuonna 2002 ja julkaistiin 7 tuuman vinyylinä 500 kappaleen rajoitettuna levynä. Kappale "Elonkorjuu" on ensimmäinen Viikatteelle ikinä sävelletty kappale.
Džidan piiri
Džidan piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 8 600 neliökilometriä. Asukkaita on 30 900 henkeä (vuonna 2009).
Džidan piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Kabanskin, koillisessa Selengan ja idässä Kjahtan piireihin, etelässä Mongoliaan ja lännessä Zakamenskin piiriin.
Maantieteellisesti piiri käsittää Džidan jokilaakson ja sitä reunustavan Borgoin suola-aron. Pinta-alasta 42 % on metsää.
Piiriin kuuluu Džidan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 22 maalaiskuntaa: Altsak, Armak, Beloozersk, Borgoi, Botsi, Bulyk, Dyrestui, Gegetui, Inzagatui, Jenhor, Naryn, Nižni Burgaltai, Nižni Itšetui, Nižni Torei, Ojer, Petropavlovka, Tsagan-Usun, Tsagatui, Verhni Burgaltai, Verhni Itšetui, Verhni Torei ja Želtura. Hallinnollinen keskus on Petropavlovkan kylä, josta on 240 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen. Asutuskeskuksia on yhteensä 37.
Asukkaista 52,8 % on venäläisiä, 42,3 % burjaatteja, 1,7 % ukrainalaisia ja 1,6 % tataareja.
Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut maidon, lihan ja villan tuotantoon sekä viljakasvien viljelyyn. Lisäksi on elintarviketeollisuutta.
Petropavlovkassa on taidegalleria. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii venäläisiä ja burjaattilaisia perinneyhtyeitä.
Paikallislehtenä ilmestyy "Džidinskaja pravda" (”Džidan totuus”).
Susanin kääntymys
Susanin kääntymys ("Miracle on 34th Street") on George Seatonin ohjaama yhdysvaltalainen jouluelokuva vuodelta 1947. Elokuvassa tavaratalon joulupukkina työskentelevä Kris Kringle joutuu oikeuden edessä todistamaan olevansa oikea joulupukki. Elokuva sai kolme Oscar-palkintoa. Palkinnot tulivat parhaasta alkuperäistarinasta, parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta ja Edmund Gwennille parhaasta miessivuosasta roolistaan Kris Kringlenä.
Elokuva valittiin vuonna 2005 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Susanin kääntymyksen" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1983
Pesäpallon SM-sarja 1983. Alajärven Ankkurit voitti runkosarjan, mutta jäi lopulta neljänneksi. Seinäjoen Maila-Jussit voitti mitalit selvällä erolla Hyvinkään Tahkoon, joskin ottelukohtaiset erot kentällä olivat pienet. Suomen Cupissa Kouvolan Pallonlyöjät voitti loppuottelussa niukasti Lammin Lujan 6–4.
Runkosarja
Mitalisarja
Putoamissarja
Sarjasta putosivat Vaasan Maila, Kankaanpään Maila ja Ikaalisten Tarmo. Tilalle nousivat Ykkössarjan kolme parasta: Sotkamon Jymy, Kouvolan Pallonlyöjät ja Haminan Palloilijat.
Seinäjoen Maila-Jussit: Timo Heimonen, Ari Rinta-Rahko, Matti Laitila, Jukka Peltoniemi, Hannes Rajala, Jari Tyynelä, Tapio Ristilä, Jari Karjanlahti, Esa Mäntymaa, Hannu Ahvenniemi, Ari Uusitalo, Harri Kujala, Pelinjohtaja Tuomo Olli, valmentaja Jukka Peltoniemi.
Džida
Džida () on Jenisein vesistöön kuuluvan Selengan sivujoki Burjatian tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 567 kilometriä, valuma-alueen laajuus 23 500 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus joen suussa 60 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Hamar-Dabanin etelärinteiltä ja virtaa kohti itää Džidan harjanteen pohjoispuolella. Sen varrella sijaitsee Zakamenskin kaupunki, Petropavlovkan piirikeskus ja Džidan kaupunkimainen taajama.
Anssi Vesala
Anssi Vesala (31. toukokuuta 1941 Sippola) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Anssi Vesala voitti pesäpallossa Suomen mestaruuden Kouvolan Pallonlyöjäin joukkueessa vuosina 1966-69 ja valittiin myös jokaisena mestaruusvuotenaan Itä-Länsi -otteluun. Vuosi 1969 toi kaiken kukkuraksi lyöjäkuninkuuden ja valinnan Vuoden pesäpalloilijaksi sekä Suomen Cupin voiton. Ennen KPL:ää Vesala pelasi Saveron Virityksessä ja Utin Haukoissa, sekä Puna-Mustien mestaruussarjajoukkueessa vuodesta 1964.
Viisi orkesterikappaletta
Viisi orkesterikappaletta (, op. 16) on Arnold Schönbergin orkesteriteos vuodelta 1909. Se esitettiin ensimmäistä kertaa Lontoossa 3. syyskuuta 1912. Teoksesta on olemassa uusittu versio vuodelta 1949.
Claudio Nunes
Claudio Nunes (s. 23. maaliskuuta 1969 Rooma) on italialainen bridgenpelaaja. Hän on bridgen maailmanrankingin kolmonen. Hän pelaa usein yhdessä Fulvio Fantonin kanssa.
Vuonna 2004 Nunes voitti World Team Olympiad -turnauksen joukkuetovereinaan Norberto Bocchi, Giorgio Duboin, Fulvio Fantoni, Lorenzo Lauria ja Alfredo Versace. Hän voitti Bermuda Bowlin vuonna 2005 samalla joukkueella kuin vuotta aikaisemmin. Hän voitti myös World Mind Sports Games -turnauksen vuonna 2008. Joukkueessa pelasi Norberto Bocchin tilalla Antonio Sementa.