hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hoboken (täsmennyssivu)
Hoboken voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kriketin SM-sarja 2009
Kriketin SM-sarja 2009 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa, SM50 ja SM40 -sarjat. Sarjat on nimetty ottelun maksimisyöttövuorojen (overs) mukaan. Helsinki CC voitti Suomen mestaruuden ja Vaasa CC voitti SM40 -sarjan nousten kaudelle 2010 SM50 -sarjaan.
Ottelutuloksissa lihavoitu on aloittanut sisällä, alempi lukupari ilmoittaa palot. Enemmän juoksuja tehnyt on ottelun voittaja (voitto = 8 sarjapistettä), juoksujen mennessä tasan, kyseessä on tasapeli (4 pistettä). NR = ei tulosta (4 pistettä molemmille). wet = märkä kenttä.
Espoo 11 Stars'ilta vähennetty 4 pistettä rangaistuksena (penalty).
Petit brabançon
Petit brabançon eli brabantingriffoni on Belgiasta kotoisin oleva koirarotu. Kotoisemmin tätä koiraa kutsutaan sileäkarvaiseksi griffoniksi. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 9. Petit brabançon on yksi kolmesta belgiangriffonin rotumuunnoksesta. Toiset kaksi rotumuunnosta ovat karkeakarvaiset griffon belge ja griffon bruxellois. Suomeen ensimmäiset belgiangriffonit tulivat jo 1920-luvulla, mutta varsinaiset kantagriffonit tulivat Suomeen vuonna 1958.
Petit brabançon’t ovat luonteeltaan uteliaita, terhakoita ja ystävällisiä. Ne ovat herkkähaukkuisia ja hyvin miellyttämisenhaluisia. Reippaana rotuna Griffonit ovat hyviä perhe- ja vahtikoiria, jotka sopivat niin lenkkeilijälle kuin agilitykentille. Griffoni kiintyy syvästi perheeseensä ja seuraa uskollisesti ja innokkaasti perhettään harrastuksissa ja arjessa.
Karkea- ja sileäkarvainen ovat saman rodun erilaisia karvamuunnoksia. Erivärisiä ja eri karvatyyppisiä koiria on sallittua risteyttää keskenään, joten samasta pentueesta voi esiintyä molempia karvamuunnoksia ja kaikkia värejä. Griffonit osallistuvat näyttelyyn kolmena erillisenä rotuna. Griffon belgeksi rekisteröidään karkeakarvainen joko kokonaan musta tai musta punaisin merkein (black&tan). Myös mustan ja punaruskean sekoitus rekisteröidään griffon belgeksi. Griffon bruxelloisiksi rekisteröidään karkeakarvainen ja väriltään yksinomaan punainen/punaruskea. Petit brabançoniksi rekisteröidään sileäkarvaiset griffonit väristä riippumatta.
"Petit brabançon" tarkoittaa sananmukaisesti "pientä brabantilaista", joten rodun nimi vapaasti käännettynä olisi "pienibrabantingriffoni". Muinainen Brabantin maakunta sijaitsi nykyisen Flanderin Brabantin, Vallonian Brabantin ja Brysselin alueella. Siellä tunnettiin pienikokoinen paikallinen bullenbeisser nimeltä "brabantse bullenbijter", jonka kuvaillaan olleen noin 40 cm korkea ja joka oli mm. bokserin suora kantarotu. Vaikka brabantilainen griffoni muistuttaakin tietyllä tapaa kääpiökokoista molossikoiraa, yhteyttä paikalliseen häränpurijaan ei ole toistaiseksi voitu varmentaa.
Paljon tunnustetumpi teoria onkin se, että kaikkien belgiangriffoneiden, myös sileäkarvaisen, juuret olisivat samassa rodussa: pienessä karkeakarvaisessa "smousje"-rottakoirassa, joka muistutti naapurimaan hollanninrottakoiraa. Sittemmin tämä vanha alkuperäisrotu tunnettiin nimellä "griffon d'ecurie" ("talligriffoni") ja 1800-luvulla sitä alettiin risteyttää mopsin ja kingcharlesinspanielin kanssa. Petit brabançon on perinyt punaisen ja black & tan värityksen kääpiöspanielilta, sekä lyhyen, sileän karvapeitteensä ja muut keskeiset ulkonäölliset piirteensä mopsilta.
Kriketin SM-sarja 2008
Kriketin SM-sarja 2008 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa, SM50 ja SM40 -sarjat. Sarjat on nimetty ottelun maksimisyöttövuorojen (overs) mukaan. Helsinki CC voitti Suomen mestaruuden ja Bengal Tigers voitti SM40 -sarjan nousten kaudelle 2009 SM50 -sarjaan.
Ottelutuloksissa lihavoitu on aloittanut sisällä, alempi lukupari ilmoittaa palot. Enemmän juoksuja tehnyt on ottelun voittaja (voitto = 8 sarjapistettä), juoksujen mennessä tasan, kyseessä on tasapeli (4 pistettä). NR = ei tulosta (4 pistettä molemmille).
Pre-Creedence
Pre-Creedence on The Golliwogsin (myöhemmin Creedence Clearwater Revival) vuonna 1975 julkaistu kokoelma-albumi. Materiaali on vuosilta 1964–1967.
Albumin kaksi viimeistä kappaletta, "Porterville" ja "Call It Pretending", julkaistiin ensimmäisenä CCR-singlenä vuonna 1968.
Kazakstanin vaakuna
Kazakstanin vaakuna on Kazakstanin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 4. kesäkuuta 1992.
Vaakunaan on taivaansiniselle pohjalle kuvattu kultaisella jurtan huippu, josta lähtee kultaisia säteitä. Vaakunan sivuilla on kaksi kultaista myyttista siivekästä hevosta. Vaakunan yllä on kultainen viisisakarainen tähti. Vaakunan ympyrämuoto symboloi elämää ja ikuisuutta. Jurtan huippu symboloi perheen hyvinvointia, rauhaa ja rauhallisuutta. Vaakunan väreistä kulta symboloi Kazakstanin kansan valoisaa ja selkeää tulevaisuutta ja taivaansininen symboloi halua rauhaan, suostumusta, ystävyyttä ja ihmisten yhtenäisyyttä. Vaakunan alla lukee ҚA3AҚCTAH (""Kazakstan"" kazakiksi).
Kriketin SM-sarja 2007
Vuoden 2007 Kriketin Suomen Mestaruus ratkaistiin 45 syöttövuoron (overs) peleinä.
William Wilberforce
William Wilberforce (24. elokuuta 1759 Kingston upon Hull – 29. heinäkuuta 1833 Lontoo) oli englantilainen poliitikko. Cambridgen yliopistosta valmistunut Wilberforce valittiin parlamenttiin 1780 ja hän istui siellä vuoteen 1825 saakka. Parlamenttiurallaan hän pyrki ajamaan sosiaalisia uudistuksia ja erityisesti parantamaan tehdastyöläisten asemaa. Orjakaupan kieltäviä lakialoitteita hän teki 18 vuoden ajan, kunnes laki lopulta hyväksyttiin 1807. Orjien vapauttamisesta päättänyt laki hyväksyttiin 1833, ja tuolloin jo politiikasta vetäytynyt Wilberforce kuoli pian sen jälkeen. Hänet on haudattu Westminster Abbeyhyn.
Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se hyväksyttiin 23. maaliskuuta 1937 ja poistettiin käytöstä vuonna 1992.
Vaakunassa on kirgiisien kansantaiteella koristeltu kehys, johon on kuvattu Tienšan-vuoristo. Kehyksen ympärillä on maatalouden tunnuksia puuvillaa ja vehnäntähkiä. Vuoriston takaa nouseva aurinko symboloi kirgiisien tulevaisuutta, sirppi ja vasara sekä punainen tähti symboloivat kommunismin voittoa ja maailmanlaajuista kommunististen maiden yhteisöä. Puuvillaa ja vehnäntähkiä kiertävässä nauhassa lukee "Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!" venäjäksi, ""Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"", ja kirgiisiksi, ""Бардык өлкөлөрдүн пролетарлары, бириккиле!"".
Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli Azerbaidžanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön vuonna 1937. Vaakunan suunnitteli graafikko Ruben Shhiyan.
Vaakunaan on kuvattu öljynporaustorni, joka symboloi Bakun laajoja öljykenttiä. Sen taakse on kuvattu nouseva aurinko, joka symboloi azerien tulevaisuutta. Sirppi ja vasara sekä punainen tähti symboloivat kommunismin voittoa ja maailmanlaajuista kommunististen maiden yhteisöä. Kuviota reunustaa maataloutta symboloivat vehnäntähkät ja puuvillat, joiden ympärille on kiedottu punainen nauha. Punaiseen nauhaan on kirjoitettu ""Kaikkien maiden työläiset, liittykää yhteen!"" azeriksi ""Бүтүн өлкəлəрин пролетарлары, бирлəшин!"" ja venäjäksi ""Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"".
Nahitševanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta käytti vaakunanaan Azerbaidžanin SNT:n vaakunaa jossa tekstejä oli muokattu.
Kriketin SM-sarja 2006
Vuoden 2006 Kriketin Suomen Mestaruus ratkaistiin 45 syöttövuoron pelein. 11 joukkueen runkosarjan jälkeen 4 parasta pelasivat mitaleista. Mestaruus meni Tampereelle.
Kriketin SM-sarja 2005
Kriketin SM-sarjaan 2005 osallistui 9 joukkuetta.
Riiaistenjärvi
Riiaistenjärvi on Naantalissa entisen Rymättylän kunnan alueella, Otavan saarella sijaitseva pieni 44,7 hehtaarin kokoinen järvi. Järven kaakkoispuolella sijaitsee Rymättylän keskusta. Vuoden 2006 aikana järvellä tehtiin runsaita sinilevähavaintoja.
Enimmillään 3,5 metriä syvä Riiaistenjärvi on itä-länsisuunnassa pitkulainen. Sen länsipäähän laskee ojan kautta Kuralanjärvi ja sen kautta myös Kuralanjärveen laskeva Tiskari. Riiaistenjärven itäpäästä on laskuoja mereen Kirkkolahteen. Järven rannat ovat enimmäkseen metsää, mutta lähettyvillä on peltoja ja korkeita kallioita. Järven koillisrantaa kulkee Seututie 189 eli Rymättyläntie. Länsipää, minne lasku-oja Kuralanjärvestä laskee, on tulva-aluetta.
Riiaistenjärven pohjoisrannalla sijaitsee ajoittamaton kivirakenteinen muinaisjäännös. Järvi oli vaarassa kasvaa umpeen 2000-luvun alkupuolella, mutta maatalouden vähentyminen pelasti järven umpeenkasvamiselta.
Järveen istutettiin vuonna 2005 1 360 kuhaa, sekä vuoden 2006 aikana 1 000 kuhaa ja 500 planktonsiikaa.. Järveen on tullut lisäksi ruutanoita Kuralanjärvestä, joka laskee Riiaistenjärveen.
Järvellä on tehty eläinplanktonlajistoselvitys vuonna 1985.
Rymättylän kirkonkylä
Rymättylän kirkonkylä eli Rymättylän keskusta on nykyisen Naantalin kaupungin, entisen Rymättylän kunnan alueella sijaitseva taajama. Se sijaitsee Rymättylän pääsaarella Otavassa ja sitä ympäröi kolme vesistöä; itäpuolella merenlahti Kirkkolahti, lounaispuolella Kirkkojärvi ja luoteispuolella Riiaistenjärvi. Kirkonkylä toimii Rymättylän palvelukeskuksena ja se oli myös kunnan hallinnollinen keskus. Kirkonkylän pinta-ala ympäristöineen on noin 4,64 km². Alueella asui vuonna 2009 noin 800 ihmistä, mutta on suunniteltu että vuonna 2030 väkiluku olisi 1 500–1 800 henkeä.
Kirkonkylän rakennuskanta on lähinnä taajaan asuttua pientaloasutusta, mutta alueella on myös muutamia kerrostaloja, sekä kaupungin, seurakunnan ja yritysten palveluja, kuten Rymättylän kirkko, Rymättylän kirjasto, Rymättylän koulu, Sale, ravintola ja leipomo-kahvila sekä Rymättylän osuuspankki ja apteekki. Länsi- ja itäosassa on pienehköt yritysalueet, jossa toimii muun muassa venetehdas TerhiTec Oy, sekä Durat-kierrätysmuovista kalusteita ja desing-tuotteita valmistava Tonester Oy Ltd, jonka toiminnasta on vuosien ajan kiistelty korkeinta hallinto-oikeutta myöten.
Pohjoisosassa sijaitseva Jugend-tyylinen Rymättylän kunnantalo valmistui vuonna 1914. Rakennuksessa on kaksi kerrosta ja kellari, pinta-alaa lähes 500 neliötä. Nykyisin rakennus on yksityisomistuksessa.
Alueen keskeltä kulkee pohjois-etelä suunnassa seututie 189 eli Rymättyläntie, ja siitä erkanevat itä-länsi suunnassa maantiet 12138 ja 12139.
Ruhtinansalmi
Ruhtinansalmi on kylä Suomussalmen koillisosassa Kainuussa. Kylän keskus on Juntusranta, josta on Suomussalmen kuntakeskukseen Ämmänsaaren noin 70 kilometrin matka. Suomen ja Venäjän rajalle on vain 9 kilometrin matka.
Ruhtinansalmen kylä on laaja: se ulottuu etelästä pohjoiseen 35 kilometrin matkalle. Idästä länteen tarkasteltuna kylä on 10–25 kilometrin levyinen. Idässä kylä rajoittuu Venäjään, jonka kanssa kylällä on yhteistä rajaa 55 kilometriä.
Aarno
Aarno on suomalainen miehen etunimi.
Aarno on muunnos muinaissaksalaisesta nimestä Arnold, joka tarkoittaa "kotkan tavoin hallitsevaa". Tällöin nimi olisi samaa alkuperää kuin Aarne ja Aarno. Saman nimen muunnelmia ovat myös Aarne ja Aarni, jotka tosin saattavat liittyä myös kansanperinteen tuntemaa aarteen vartijaa tarkoittavaan sanaan aarni.
"Väestörekisterikeskuksen" mukaan on Suomessa ollut kirjoilla kesäkuun 2017 alkuun mennessä 5664 Aarno-nimistä henkilöä.
Naimaosa
Naimaosa oli ennen vuotta 1930 solmittuja avioliittoja koskeva käsite, joka tarkoitti puolison osuutta aviovarallisuuden muodostamaan pesään. Siitä säädettiin vuoden 1889 laissa aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista. Lain mukaan puolisoilla oli yhteisomistusoikeus molempien omaisuudesta muodostuneeseen pesään. Molemmilla puolisoilla oli oikeus pesän puolikkaaseen siten, että heillä oli omistusoikeus kuhunkin pesän esineeseen. Naimaosaan ei kuitenkaan kuulunut puolisoiden yksityinen omaisuus eli ennen avioliittoa hankittu tai avioliiton aikana peritty kiinteistö maalla. Myös avioehtosopimus saattoi rajata omaisuutta yhteisomistusoikeuden ulkopuolelle.
Naimaosasta tuli konkreettinen jakovaade silloin, kun puolisoille myönnettiin pesäero tai avioliitto purkautui. Tällöin naimaosa voitiin luovuttaa samoin kuin osuus jakamattomaan kuolinpesään. Naimaosa konkretisoitui, kun puolisoiden yhteinen omaisuus jaettiin. Jaon jälkeen kummallakaan puolisolla ei enää ollut esineellisiä oikeuksia tai vallintaoikeuksia toisen omaisuuteen. Ennen naimaosan konkretisoitumista sitä ei voinut luovuttaa. Naimaosasta voitiin määrätä myös testamentilla. Testamentinsaajan saannon sisältö ratkesi kuitenkin vasta pesänjaossa.
Juhani Rinne (arkeologi)
Juhani Gustav Rinne (), oli suomalainen arkeologi, joka toimi valtionarkeologina vuosina 1929–1935.
Rinteen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Heikinpoika Rinne ja Johanna Vilhelmiina Kaarlentytär. Hänen puolisonsa vuodesta 1906 oli Anna Sigrid Behrens (k. 1941). Heidän pojastaan Henrik Johan Rinteestä (s. 1920) tuli sisätauteihin erikoistunut lääkäri. Rinne valmistui filosofian kandidaatiksi 1899, tuli Muinaistieteellisen toimikunnan amanuenssiksi 1902 ja intendentiksi 1912. Filosofian lisensiaatiksi (tohtoriksi) hän valmistui 1914 ja toimi vuodesta 1917 Kansallismuseon historiallisen osaston esimiehenä. Valtionarkeologin toimen aikana vuonna 1932 Rinteelle myönnettiin professorin arvonimi.
Rinne toimi myös Suomen Muinaismuistoyhdistyksen sihteerinä ja "Suomen Museo – Finsk Museum" -julkaisun toimittajana 1902–1918. Hänen johdollaan korjattiin useita keskiaikaisia kirkkoja, kuten Kaarinan, Rymättylän, Finströmin ja Laitilan kirkot. Huomattavin oli kuitenkin hänen työnsä Turun tuomiokirkon tutkimus- ja entistämistöiden johtajana 1923-1929.
Rinteen tutkielmia
Esimerkki hänen julkaisemastaan artikkelista
Candle in the Wind
Candle in the Wind on Elton Johnin säveltämä ja esittämä kappale vuodelta 1973. Sen sanoitti Bernie Taupin. Kappale kirjoitettiin yksitoista vuotta aikaisemmin kuolleen Marilyn Monroen muistolle. Kappale julkaistiin singlenä vuonna 1974.
Vuonna 1997 laulu uudelleensanoitettiin Prinsessa Dianan muistolle ja Elton John esitti sen hänen hautajaisissaan. Laulun single nousi listakärkeen monissa maissa, ja se saavutti paljon suuremman suosion kuin alkuperäinen laulu. Single kuuluukin nykyisin kaikkien aikojen myydyimpien joukkoon.
1758 Naantali
1758 Naantali on asteroidivyöhykeellä sijaitseva asteroidi. Sen löysi suomalainen tähtitieteilijä Liisi Oterma 18. helmikuuta vuonna 1942 Turussa. Se on nimetty Naantalin kaupungin mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1942 DK.
Datša
Datša () on venäläinen kesämökki tai vapaa-ajan asunto. Datša sijaitsee tavallisesti 1–2 tunnin paikallisjunamatkan päässä kaupunkiasunnolta ja on tavallisesti suhteellisen vaatimaton rakennus, mutta se voi olla myös hieno huvila.
Datša-sanan juuret ovat varhaiskeskiajan Venäjällä, jossa se tarkoitti julkisesti annettua lahjaa, mutta myöhemmin sai tarkemman merkityksen läänityksenä. Datšat säilyivät maaomaisuuden pääsääntöisenä muotona aina maaorjien vapauttamiseen asti vuonna 1861 ja samalla datša sai nykyisen merkityksensä.
Vuosina 1993–1994 tehdyn tutkimuksen mukaan joka neljännellä venäläisellä kaupunkilaisperheellä oli datša ja vaikka vain pieni osa niistä oli talvikäytössä, kesällä asuttavien datšojen omistajista yli puolet halusi tehdä niistä myös talviasuttavia.
Vuorijono A
Vuorijono A () on Etelämantereella 4 052 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitseva ylänkö. Se on maapallon kylmin, tuulettomin ja kuivin paikka. Keskilämpötila alueella on –70 °C, eikä siellä tuule käytännössä milloinkaan. Vuorijonon yläpuolisen ilmamassan vesimäärä olisi yhteen kerättynä vähemmän kuin ihmisen hiuksen paksuus. Vuorijono A sijaitsee Australian Antarktiksen alueella noin 1 000 kilometrin päässä etelänavasta ja noin 140 kilometrin päässä kansainvälisestä robottiobservatoriosta.
Paikka löydettiin, kun yhdysvaltalaiset ja australialaiset tähtitieteilijät etsivät kaukaisia taivaankappaleita havainnoivalle teleskoopille mahdollisimman hyvää sijoituspaikkaa. Sijainti onkin maanpäälliselle teleskoopille ihanteellisin. Teleskoopin uskotaan tuottavan lähes yhtä hyviä kuvia kuin Maata kiertävän Hubble-avaruusteleskoopin. Tutkimuksen johtajan Will Saundersin mukaan Vuorijono A:lla otettujen kuvien pitäisi olla vähintään kolme kertaa tarkempia kuin muualla maapallolla otettujen.
Pat McGreal
Pat McGreal (s. 1953) on yhdysvaltalainen Aku Ankka -käsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut yhdessä vaimonsa Carolin kanssa monia sarjoja. Pat kirjoittaa myös Indiana Jones-kirjoja.
Jack Wild
Jack Wild (30. syyskuuta 1952 – 1. maaliskuuta 2006) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi musikaalissa "Oliver!" (1960) ja myöhemmin siitä tehdyssä elokuvaversiossa ("Oliver!", 1968). Vuonna 1969 hän sai esiintymisestään elokuvaversiossa parhaan miessivuosan Oscar-ehdokkuuden. Lisäksi hän sai samasta elokuvasta Bafta- ja Golden Globe -ehdokkuudet.
Wild esiintyi myöhemmin muun muassa elokuvassa "Melody – suloinen ensirakkaus" (1971). Hän oli 1970–1980-luvuilla naimisissa Gaynor Jonesin kanssa, mutta erosi. Vuodesta 2005 kuolemaansa hän oli naimisissa Claire Hardingin kanssa.
Wild oli tupakoitsija ja alkoholiongelmainen. Hänellä oli myös diabetes. Hän saavutti raittiuden, mutta sairastui suusyöpään, joka todettiin vuonna 2001. Vuonna 2004 häneltä poistettiin kieli ja kurkunpää. Hän kuoli vuonna 2006 kyseiseen syöpään 53-vuotiaana. Hän oli uudestisyntynyt kristitty.
Emil Viljanen
Emil Viljanen (alk. Järventausta; 10. elokuuta 1874 Mouhijärvi – 20. tammikuuta 1954 Tampere) oli suomalainen puuseppä, ammattiyhdistysmies, toimitusjohtaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Viljasen vanhemmat olivat torppari Vilhelm Järventausta ja Augusta Charlotta Sandelin. Hän oli ensin renkinä neljän vuoden ajan 1888–1892 ja toimi sitten puuseppänä 1893–1904. Viljanen oli Sanomalehti Oy:n taloudenhoitajana Tampereella 1905 ja sen jälkeen Suomen paperiteollisuustyöväen liiton sihteerinä ja toimistonhoitajana Tampereella vuosina 1906–1918. Hän oli myös Suomen maanvuokraajain liiton rahastonhoitajana ja Tampereen työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Viljanen toimi huhtikuussa 1907 Tampereen työväentalossa pidetyn Suomen Ammattijärjestön perustavan kokouksen puheenjohtajana.
Vuonna 1917 Viljasesta tuli Tampereen kaupungin työvälitystoimiston johtaja. Suomen sisällissodan aikana Viljanen oli Tampereen väliaikaisen kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vaikka hän ei hyväksynytkään punaisten kapinaa. Sodan jälkeen Vijanen menetti työnvälitystoimiston johtajan virkansa mutta häntä ei muuten rangaistu. Viljanen valittiin vuoden 1919 kunnallisvaaleissa Tampereen kaupunginvaltuustoon ja hän toimi myös vuoden ajan valtuuston puheenjohtajana. Viljanen oli sitten Tampereen kaupungin köyhäinhoidon esimiehenä ja myöhemmin huoltotoimen toimitusjohtajana 20 vuoden ajan 1920–1940. Tässä toimessa "pääköyhäksi" kutsuttu Viljanen herätti usein ristiriitoja ja häntä epäiltiin muun muassa väärinkäytöksistä 1930-luvun alun lamavuosina.
Viljanen oli SDP:n kansanedustajana 1914–1917 ja 1919–1922 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän toimi myös Tampereen kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1919–1920, Työläisten keskusliiton johtokunnan varapuheenjohtajana sekä kuului Sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon ja Osuusliike Voiman hallintoneuvostoon.
Emil Viljanen oli naimisissa vuodesta 1899 Stella Hilda Elisabet Luodon kanssa.
Derek Holmes
Derek Holmes (s. 1939) on entinen kanadalainen jääkiekkovalmentaja. Hän oli Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentaja kaudella 1960–1961. Holmes valittiin jääkiekon IIHF Hall of Fameen taustavaikuttajana vuonna 1999 Hän toimii nykyään pelaaja-agenttina.
Uljas (lehti)
Uljas on Itä-Suomen yliopiston ylioppilaskunnan julkaisema opiskelijalehti, jonka levikki on 10 000 kappaletta. Lehden julkaiseminen aloitettiin vuoden 2009 alussa, vuosi sen jälkeen Kuopion ja Joensuun yliopistot yhdistettiin Itä-Suomen yliopistoksi. Lehden päätoimittajana toimii Jussi Turunen.
Lars Pettersson (taidehistorioitsija)
Lars ”Lasse” Karl Johan Pettersson (12. elokuuta 1918 Ruovesi – 4. huhtikuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija, joka tutki Suomen vanhaa kirkko- ja linna-arkkitehtuuria. Hän laati pro gradu -työnsä Suomen puukirkkojen arkkitehtuurista, ja jatkosodan aikana hänet komennettiin Itä-Karjalan Äänisniemelle, jonka kirkollista arkkitehtuuria hän tutki sodan aikana. Petterson ja hänen työtoverinsa Tieteellisessä Itä-Karjalan toimikunnassa saivat laadituksi arkkitehtuuripiirrokset 24 puukirkosta ja 97 tšasounasta. Vain yksi kirkko ja yksi tšasouna jäivät tutkimatta. Sodan jälkeen Petterson kirjoitti tämän materiaalin pohjalta väitöskirjan, joka valmistui vuonna 1950.
Petterson toimi Helsingin yliopiston taidehistorian professorina vuosina 1951–1981.
Lars Pettersson tunnetaan etenkin laajasta tutkimustyöstään Suomen 1600- ja 1700-luvun kansanmestarien puukirkkoarkkitehtuurin ja kirkkomaalauksen alalla. Pettersson oli Suomenlinnan museon intendentti kahteen otteeseen 1940-luvulla ja 1950-luvun vaihteessa. Hän oli myös Suomen muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1968–1973.
Museonjohtaja Susanna Pettersson on hänen lapsenlapsensa.
Fairuz Fauzy
Mohamed Fairuz Fauzy (s. 24. lokakuuta 1982 Kuala Lumpur, Malaija, Malesia) on malesialainen kilpa-autoilija.
Kaudella 2010 Fauzy pääsi testamaan Lotuksen F1-autoa Malesian GP:n perjantain ensimmäisissä harjoituksissa ja uudestaan Britannian, Saksan, Singaporen ja Abu Dhabin GP:n harjoituksissa. Fauzy on aiemmin toiminut myös Spykerin testikuljettajana vuonna 2007.
Fauzy kilpaili GP2-sarjassa kausilla 2005–06 saavuttamatta pisteitä. Hän ajoi kaudella 2008 Aasian GP2-sarjassa, jossa hän voitti yhden kilpailun. Fauzy kilpaili myös A1 Grand Prix -sarjassa kausina 2005–09 voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2009 Fauzy kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa sijoittuen sarjan kakkoseksi.
Vuonna 2011 Fauzy siirtyi Team Lotus -tallista Lotus Renault GP:n testi- ja varakuljettajaksi. Fauzy myös palasi neljän vuoden tauon jälkeen GP2-sarjaan ajaen Super Nova -tallin kuljettajana. Hän saavutti viisi pistettä kauden aikana.
Portaat
Portaat ovat rakennelma, joita pitkin voi kävellä eri korkeudella olevalta tasolta toiselle. Portaat koostuvat kahdesta tai useammasta askelmasta, joiden tarkoituksena on jakaa suuri korkeusero useaksi pieneksi eroksi. Portaista voidaan esimerkiksi arkkitehtuurisista syistä tehdä hyvinkin monimuotoisia. Yleisimpiä malleja kutsutaan usein niiden ylhäältä kuvatun mallin mukaisesti I- (suorat), L-, U- tai Y-portaiksi. Portaita, jotka kiertyvät keskiakselinsa ympäri kutsutaan kierreportaiksi. Parviportaiksi kutsutaan portaita, jotka nousukulmansa ja leveytensä puolesta eivät täytä normaalien portaiden turvallisuusmääräyksiä. Tyypillisesti nämä portaat johtavat rakennuksen parvelle.
Portaiden etenemäksi ("e") kutsutaan kahden porrasaskeleen etureunojen välistä vaakasuoraa etäisyyttä. Nousuksi ("n") kutsutaan kahden portaan yläpintojen välistä pystysuoraa etäisyyttä. Sisäportaissa nousun ja etenemän sopivana suhteena pidetään 2"n" + "e" ≈ 630 mm, ulkoportaissa hieman enemmän. Varsinkin pidempiin portaisiin rakennetaan usein lepotaso.
Suomessa portaiden rakentamista ohjaa Suomen rakentamismääräyskokoelman osio F2.
Super Street Fighter II
Super Street Fighter II: The New Challengers () on vuoden 1993 lokakuussa julkaistu videopeli. Se on jatkoa "Street Fighter II"-pelille ja samalla neljäs versio edellä mainitusta pelistä. Edelliset versiot ovat "Street Fighter II: Champion Edition" ja "Street Fighter II: Hyper Fighting". Pelissä nähtiin myös neljä uutta hahmoa; T. Hawk, Fei-Long, Dee Jay ja Cammy.
Super Street Fighter II:sta julkaistiin vuonna 1994 päivitetty versio "Super Street Fighter II Turbo".
Pelissä on viisi erilaista moodia, jotka ovat seuraavat.
Super Battle: 16 valittavasta hahmosta pelaajan tarkoitus on voittaa valitsemallaan hahmolla kaikki muut. Mikäli pelaaja häviää taistelun, voi hän valita uuden hahmon tai pelata samalla. Jokaisella hahmolla on oma loppunsa, kun on voittanut viimeisen vastuksen M. Bisonin.
Versus Battle: Kahden pelaajan välinen kamppailu, jossa lasketaan tilastot voitoista ja tappioista. Pelaajat voivat valita minkä tahansa hahmon ja tapella keskenään. Myös hahmojen omat tilastot kirjataan ylös.
Group Battle: Tarkoitus on pelata muodostamallaan joukkueella. Pelissä on kaksi vaihtoehtoa; Match Play, jossa pelaajat valitsevat itselleen 1-8 hahmoa. Molemmilla on saman verran hahmoja käytössä ja pelaajat saavat valita saman hahmon kahdesti joukkueeseensa. Voittaja on se joka on voittanut eniten otteluita. Eliminationissa kumpikin pelaaja saa valita 1-8 hahmoa, mutta mikäli toinen pelaajista valitsee vain yhden hahmon se ei myöskään saisi hävitä ainuttakaan ottelua mikäli haluaa selvitä kilpailun voittajana.
Tournament Battle: Turnausmuotoinen kilpailu, jossa ottelee yhteensä kahdeksan hahmoa. Pelaajia voi olla myös saman verran ja jokaisesta sijasta on omat ottelunsa, kuten ensimmäisenä jatkosta pudonneet taistelijat.
Time Challenge: Ideana on voittaa tietokoneen ohjaama vastustaja mahdollisimman nopeasti.
Koripallon Serie A -kausi 2009–2010
Kausi 2009–2010 on 88. kausi, jolloin pelataan koripallon Serie A:n mestaruudesta. Suomalaispelaajista sarjassa ovat mukana Kimmo Muurinen ja Petteri Koponen. Edelliskauden mestarina kauteen lähti Montepaschi Siena.
Seikko Eskola
Seikko Aarne Väinämö Eskola (s. 13. syyskuuta 1933 Riihimäki) on suomalainen professori, historiantutkija ja päätoimittaja.
Eskola väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingissä 1965. Hän toimi Tampereen yliopiston yleisen historian apulaisprofessorina 1974–1997. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian dosenttina 1981–1998 ja aikakauslehti "Kanavan" päätoimittajana 1973–1996.
Eskola on ollut myös kirkolliskokouksen jäsenenä ja maallikkojäsenenä osallistunut kirkkohallituksen toimintaan varapuheenjohtajana ja ollut Kirkon tutkimuslaitoksen johtokunnan puheenjohtaja. Lisäksi hän vaikutti pitkään, vuosina 1966–1983, Yleisradion ohjelma- ja hallintoneuvostossa.
Vuonna 1999 Eskolalle myönnettiin valtion journalistipalkinto. Hänelle on myönnetty myös P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinto.
Alexandra Rosenfeld
Alexandra Rosenfeld on ranskalainen malli ja vuoden 2006 Miss Eurooppa. Rosenfeldin kruunasi Johanna Raunio Ukrainan pääkaupungissa Kiovassa.
Rosenfeld on naimisissa Italian rugbymaajoukkueen kapteenin Sergio Parissen kanssa.
Domenico Raccuglia
Domenico Raccuglia (s. 27. lokakuuta 1964 Altofonte, Italia) on italialainen mafiajohtaja ja Sisilian mafian kakkosmies. Hän pakoili poliisia 15 vuotta, kunnes jäi kiinni vuonna 2009.
Raccuglia on nykyisin Altofonten mafiaperheen johtaja. Kun perheen "johtajien johtaja" Bernardo Provenzano vangittiin, Raccugliaa ehdotettiin tämän seuraajaksi yhdessä Matteo Messina Denaron ja Salvatore Lo Piccolon kanssa.
Vuonna 1993 Raccuglia kidnappasi murhatodistaja Santo Di Matteon 11-vuotiaan pojan painostaakseen Di Matteota jättämään todistuksensa mafiaa vastaan. Raccuglia tappoi pojan 1996 tämän oltua panttivankina 779 päivää.
Raccuglia tappoi toisen avaintodistajan sukulaisen vuonna 1994, kun hän surmasi Girolamo La Barberan, joka oli Gioacchino La Barberan isä.
Italian poliisin erikoisyksikkö pidätti Raccuglian Trapanin maakunnassa marraskuussa 2009. Hän oli ollut etsintäkuulutettuna 15 vuotta. Raccuglialle oli langetettu jo kolme elinkautista vankeusrangaistusta.
Axel Cadier
Axel Vilhelm Teodor Cadier (13. syyskuuta 1906 Varberg – 29. lokakuuta 1974 Göteborg) oli ruotsalainen painija ja olympiavoittaja.
Cadierin painiuran huipennus osui Berliinin kesäolympialaisiin 1936, jolloin hän voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa sarjan 87 kg olympiakultaa. Edellisissä, Los Angelesin olympialaisissa hän oli paininut pronssia sarjassa 79 kg.
Cadier voitti kreikkalais-roomalaisella tyylillä myös kolme Euroopan mestaruutta (1933, 1935 ja 1938). Vapaapainissa hän voitti EM-kultaa vuonna 1937 ja hopeaa vuonna 1935.
Keltaoliivisieppo
Keltaoliivisieppo ("Eopsaltria australis") on Australian itäosissa elävä pensassieppoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan keltaoliivisieppo on 15–17 cm. Lajin pyrstö, selkä ja päälaki ovat väriltään harmaat. Harmaissa siivissä näkyy linnun lentäessä valkoinen juova. Keltaoliivisiepon kurkku on väriltään valkoinen ja vatsa kirkkaankeltainen. Eteläisten keltaoliivisieppojen yläperä on väritykseltään oliivinvihreä, kun taas pohjoisempana elävillä yksilöillä se on väriltään keltaisempi. Sukupuolet muistuttavat väritykseltään toisiaan, mutta koiras on hieman naarasta kookkaampi. Nuoret yksilöt ovat väriltään ruskeita valkoisin viiruin. Harmaarintasieppo ("Eopsaltria griseogularis") muistuttaa keltaoliivisieppoa, mutta eroaa siitä harmaan rinnan perusteella.
Keltaoliivisieppoa tavataan Australian itäosista Queenslandin, Uuden Etelä-Walesin ja Victorian osavaltioiden alueilta. Laji on yleisin rannikkoseudulla, mutta sitä tavataan myös sisämaasta. Keltaoliivisieppoa tavataan monenlaisista ympäristöistä, niin kuivista metsistä kuin sademetsistäkin. Laji on yleinen myös puutarhoissa ja puistoissa. Huolimatta sopeutumisesta monenlaisiin metsäympäristöihin laji kärsii, jos metsäalueet ovat pirstaleisia. Pienissä metsälaikuissa on tarjolla vähemmän linnun ravintonaan käyttämiä hyönteisiä, minkä vuoksi pesivät linnut joutuvat tekemään pidempiä ravinnonhakumatkoja ruokkiakseen poikasensa. Vuonna 2000 julkaistun tutkimuksen mukaan pienillä metsäalueilla pesivien keltaoliivisieppojen pesimäkausi on lyhyempi, pesueet pienempiä ja munat kooltaan pienempiä ja kevyempiä verrattuna laajoissa metsissä pesiviin lintuihin.
Keltaoliivisiepon ravintoa ovat hyönteiset, hämähäkkieläimet ja muut niveljalkaiset. Ravintonsa lintu etsii pääosin maasta. Keltaoliivisieppo ruokailee yleensä yksin, mutta voi etsiä ravintoa myös pareittain tai pienissä ryhmissä.
Keltaoliivisiepon pesimäkausi kestää heinäkuulta tammikuulle. Pesimäkauden aikana samalla parilla voi olla kolme poikuetta. Naaras rakentaa kuppimaisen pesän puunkuoren paloista ja ruohoista sekä muista kasvinosista ja sitoo ne yhteen hämähäkinseitin avulla. Naaras munii kahdesta kolmeen munaa ja hautoo niitä yksin. Koiras osallistuu kuoriutuneiden poikasten hoitoon. Toisinaan apuna on myös muita keltaoliivisieppoja.
Kuolinilmoitus
Kuolinilmoitus on sanomalehdessä julkaistu, yleensä maksullinen ilmoitus henkilön kuolemasta. Ilmoitus voi olla kutsu hautajaisiin tai niiden jälkeen julkaistu tiedonanto ja kiitos osanotosta. Muiden luokiteltujen ilmoitusten tavoin kuolinilmoituksia pyritään nykyisin julkaisemaan myös verkossa, kuten Suomessa Kuolinilmoitukset.fi -sivustolla.
Eri asia on muistokirjoitus eli nekrologi, sanoma- tai muussa lehdessä julkaistava kirjoitus, jossa kerrotaan kuolleesta henkilöstä. Se ei ole ilmoitus, vaan osa toimituksellista aineistoa, jonka julkaisusta ja mahdollisesta muokkauksesta päätetään kussakin toimituksessa.
Kuolinilmoitukseen sisältyy yleensä vainajan nimi, syntymä- ja kuolinaika sekä -paikka, ilmoitukseen osallistuvien henkilöiden tai yhteisöjen nimet, muistosanoina muistolause, raamatunjae tai runonsäe, kuolemaan viittaava kuvasymboli sekä mahdollinen kutsu hautajaisiin tai maininta jo tapahtuneesta hautaamisesta.
Sairaalaa tai muuta laitosta ei suositella kuolinilmoituksessa ilmoitettavan kuolinpaikkana, pelkkä paikkakunta riittää. Koska kuolinilmoitus on yleensä perheen, suvun tai lähiomaisten ilmoitus henkilön kuolemasta, ilmoituksen allekirjoittaneiden joukkoon ei ole tapana sisällyttää ystäviä ja tuttavia. Toisaalta myös yritykset ja yhteisöt voivat ostaa lehteen kuolinilmoituksen niiden toimintaan keskeisesti vaikuttaneen henkilön muistolle.
Suomessa kuolinilmoitusten yleisin tunnus on kristillinen risti. Sotaveteraanien järjestötunnukset ovat yleisesti käytössä. Kuva-aiheista ovat usein käytössä esimerkiksi kukat kuten kalla, kielo ja lilja sekä linnut kuten kyyhkyt, pääskyt ja joutsen. Suomalaiseen kansanperinteeseen viittaa esimerkiksi veneaihe, etenkin soutuvene tai ruuhi. Suomessa kuolinilmoitusten kuva-aiheet ovat olleet hyvin yhdenmukaisia lehtien tarjoaman kuvavalikoiman suhteen. Ruotsissa ilmoitukset ovat monimuotoisempia.Henkilöhistoriaan liittyviä:Sanomalehden kuolinilmoitus on omaisten ja muun vainajan lähipiirin tapa tiedottaa muulle yhteisölle kuolemasta ja muistella vainajaa sekä samalla kutsua siunaustilaisuuteen tai kiittää osanotosta. Kielellisillä ja kuvallisilla ilmaisuilla on ollut tärkeä asema kulttuurisena merkkijärjestelmänä hautaustraditioissa. Kuolinilmoitusten merkkijärjestelmä muodostuu sekä teksteistä että kuvista. Kuolinilmoituksissa kerrotaan, kuka on kuollut ja milloin se on tapahtunut, ketkä jäävät suremaan ja kaipaamaan vainajaa, milloin hautajaiset järjestetään ja miten se tapahtuu. Lisäksi kuolinilmoituksissa muistellaan vainajaa, vakuutetaan hänelle rakkautta ja kiitetään häntä. Joissakin kuolinilmoituksissa käsitellään ja määritellään elämään ja kuolemaan liittyvä aiheita myös laajemmin yleisellä tasolla.
Tunnetun henkilön kuolema ylittää uutiskynnyksen. Tavallisten ihmisten tavalliset kuolemat eivät ole uutisoinnin arvoisia asioita, koska heidän kuolemansa ei herätä lähipiiriä laajempaa yleistä mielenkiintoa. Kaikki pääsevät tavallisesti lehtien sivuille kuolinilmoituksissa. Kuolema koskettaa jokaista yksittäistä vainajan lähipiiriin kuuluvaa ihmistä vähintään yhtä kipeästi kuin suurempi maailmanlaajuinen katastrofi.
Kari Martonen
Kari Tapani Martonen (s. 13. maaliskuuta 1963 Valkeakoski) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli vasen laitapuolustaja. Martonen valmentaa Ykkösessä pelaavaa Valkeakosken Hakaa.
Martosen kasvattajaseuroja olivat Kontulan Urheilijat ja Helsingin Jalkapalloklubi. Pääsarjatasolla hän pelasi HJK:ssa vuosina 1982–1989 ja Hakassa 1990–1996 kaikkiaan 248 ottelua, joissa hän teki 22 maalia. Hän saavutti neljä SM-kultaa, yhden SM-hopean, kaksi SM-pronssia sekä yhden Suomen cupin voiton.
Martosella on JVK- ja ammattivalmentajatutkinto. Hän aloitti valmennusuransa Kakkosen AC Täysosumassa. Hakan A-nuoria hän valmensi 2000–2001. Vuosina 2002–2005 hän toimi Hakan kakkosvalmentajana ja vuosina 2006–2009 Hongan kakkosvalmentajana. Vuodesta 2007 lähtien hän on toiminut lisäksi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kakkosvalmentajana.
Marraskuussa 2009 Martonen nimitettiin JJK:n päävalmentajaksi kausiksi 2010–2012. Hän valmensi joukkueen Veikkausliigan kolmanneksi kaudella 2011. Marraskuussa 2011 Martosen sopimusta jatkettiin kauden 2014 loppuun asti. Hän sai kuitenkin potkut tehtävästään kesäkuussa 2013 JJK:n juututtua sarjajumboksi.
Joulukuussa 2013 Martonen nimitettiin Seinäjoen Jalkapallokerhon toimitusjohtajaksi.
Kriketin SM-sarja
Kriketin SM-sarja koostuu kahdesta tasosta 1. ja 2. divisioonasta. Lisäksi mestaruudesta pelataan sisäkriketissä.
Kriketin juuret Suomessa ulottuvat 1960-luvulle, jolloin myyttinen “Palmerstonin yhteisö” pelasi ensimmäiset krikettiottelut Tapiolassa, Espoossa. Helsingin Krikettiklubi (Helsinki CC) oli ensimmäinen virallinen joukkue, ja se pelasi 1970-luvulla vuosittain otteluita Ison-Britannian Tukholman suurlähetystön joukkuetta vastaan. Tiedossa on, että se otteleli myös Moskovassa asuneita brittejä vastaan. Kriketin nykyinen kehitysvaihe Suomessa alkoi 1990-luvun puolivälissä, jolloin perustettiin Turku CC, Stadin Krikettiseura ja Vantaa CC. Nämä joukkueet alkoivat pian haastamaan Helsingin Krikettiklubin valta-asemaa.
Suomen Krikettiliitto ry perustettiin vuonna 1999 kehittämään ja järjestelemään krikettitoimintaa Suomessa. Liitto on ensimmäisestä toimintavuodestaan lähtien myös järjestänyt lajin viralliset SM-kilpailut. Sisävuoron pituus – joka määrittää lajin luonnetta keskeisesti – on ylimmällä sarjatasolla ollut 45 (aluksi 40) syöttövuoroa (overs) vuoteen 2007 saakka. Sen jälkeen siirryttiin 50 syöttövuoroon ja nykyisin 40 syöttövuoroon. Vuonna 2008 perustettiin toinen sarjataso, jossa pelataan 40 syöttövuoroa. Tämän sarjan parhaat joukkueet nousevat entiseen SM50-sarjaan, josta puolestaan heikoimmat putoavat.
Lisäksi pelataan Open T20- ja Dev T20 -sarjat, joissa pelataan 20 syöttövuoron pelejä. Myös sisäkriketissä pelataan Suomen mestaruudesta. Koska kahdessa pääsarjassa pelataan molemmissa nykyisin 40 syöttövuoroa, on ne nimetty 1. ja 2. divisioonaksi.
Dan Koivulaakso
Dan Koivulaakso (s. 1980 Helsinki ) on suomalainen kansalaisaktivisti ja helsinkiläinen kunnallispoliitikko. Hän toimi Vasemmistonuorten puheenjohtajana vuosina 2009–2011. Hän on töissä Julkisten ja hyvinvointialojen liiton (JHL) kunta-alan sopimustoimitsijana.
Koivulaakso valmistui 2008 yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan sosiaaliantropologia.
Koivulaakso on työskennellyt useita vuosia eri kansalaisjärjestöissä, muun muassa Amnestyssa kampanjakoordinaattorina, Kansainvälinen vapaaehtoistyö ry:ssä pääsihteerinä sekä Vasemmistonuorten Palestiinaan suuntautuvan kehitysyhteistyöhankkeen koordinaattorina. Lokakuussa 2009 Koivulaakso aloitti myös puolueensa vasemmistoliiton äänenkannattajan "Kansan Uutisten" kolumnistina.
Koivulaakso on osallistunut muun muassa Vapaa liikkuvuus -verkoston toimintaan, asumisen kalleuteen ja asunnottomuuteen liittyviin hankkeisiin sekä talonvaltauksiin. Koivulaakso on ollut järjestämässä Euromayday-, Vapaa Helsinki- ja Murrostorstai 2009 -mielenosoituksia vuodesta 2007. Keväällä 2010 Koivulaakso osallistui Vastavoima-ryhmän tempaukseen, jonka tarkoitus oli tukea Suomen Elintarviketyöläisten Liiton lakkoa: ryhmä teki helsinkiläiseen S-marketiin iskun, jossa leipiin liimattiin ”rikkurileipä"-tarroja. Kauppa hävitti leivät. Hän pyöritti vuosien 2009 ja 2010 kesinä vasemmistonuorten puheenjohtajana ”Ilmianna pomosi” kampanjaa.
Koivulaakso sai vuoden 2011 eduskuntavaaleissa 1 667 ääntä eikä tullut valituksi. Kuntavaaleissa 2012 Koivulaakso sai 1 211 ääntä ja pääsi Helsingin valtuustoon.
Koivulaakson kasvoille sumutettiin Oulussa heinäkuussa 2012 kaasua, kun hän osallistui puhetapahtumaan äärioikeistosta. Poliisi tutki tapausta pahoinpitelynä, poliittisten toimintavapauksien loukkaamisena ja kokouksen estämisenä. Epäilty oli vuonna 1990 syntynyt mies, jolla oli yhteyksiä äärioikeistolaiseen Suomen vastarintaliikkeeseen. Koivulaakson mukaan sekä pippurisumutuksessa että myöhemmässä Jyväskylän kirjastopuukotuksessa poliisin epäiltynä on sama henkilö. Henkilö on myöhemmin tuomittu teoista.
Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa Koivulaakso ei tullut valituksi 2 610 äänellä.
Albertus Pictor
Albertus Pictor (n. 1440 Immenhausen-1509) oli ruotsalainen myöhäisgotiikan ajan kirkkomaalari. Hänet tunnetaan monista säilyneistä seinämaalauksista eri kirkoissa Etelä- ja Keski-Ruotsissa.
Albertuksen alkuperäinen nimi "Albertus Immenhusen" tuli hänen Saksan Hessenissä sijaitsevan kotikaupunkinsa Immenhausenin mukaan. Albertuksen nimi on mainittu ruotsalaisissa asiakirjoissa vuonna 1465, jolloin hänet oli hyväksytty Arbogan porvaristoon. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän muutti Tukholmaan, missä hän ajan tavan mukaan otti hoitaakseen aiemmin kuolleen taiteilijan Johan Målaren työpajan sekä meni myös tämän lesken kanssa naimisiin.
Albertus Pictor oli monipuolinen ja tuottelias taiteilija. Aikalaiset tunsivat hänet kirkkojen seinämaalausten ohella urkurina ja kirjailujen tekijänä. Häneltä on säilynyt yli kolmekymmentä kirkkomaalausta, joista useimmat ovat Mälarenin alueella. Noin kolmanneksessa niistä on Albertus Pictorin signeeraus. Tunnettuja maalauksia on Bromman kirkossa Tukholman lähellä, Lidin kirkossa Södermanlandissa ja Täbyn kirkonkylän kirkossa Täbyssä.
Albertuksen maalaus "Kuolema pelaa shakkia" Täbyn kirkossa inspiroi Ingmar Bergmania luomaan elokuvaansa Seitsemäs sinetti vuodelta 1957 kohtauksen, jossa ritari pelaa shakkia kuoleman personifikaation kanssa. Myös itse Albertus Pictor esiintyy kirkossa maalaavana, häntä näyttelee Gunnar Olsson.
Luettelo televisiosarjan Entourage jaksoista
"Entourage" on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Doug Ellin. Sarjaa esitettiin vuosina 2004–2011 HBO-kanavalla yhteensä kahdeksan tuotantokauden ja 96 jakson ajan. Ellin oli sarjan vastaava tuottaja yhdessä Mark Wahlbergin, Stephen Levinsonin, Dennis Biggsin, Rob Weissin ja Ally Musikan kanssa. Sarja, joka perustuu löyhästi Walhbergin omiin kokemuksiin elokuva-alasta, seuraa Vincent Chasea (Adrian Grenier), newyorkilaista näyttelijää, joka luo uraa Hollywoodissa. Vincent jakaa kokemuksensa hänen seurueensa kanssa, jonka jäsenet auttavat – ja joskus myös vaikeuttavat – hänen uraansa. Hänen seurueeseensa kuuluvat hänen velipuolensa ja kollegansa Johnny ”Drama” Chase (Kevin Dillon), hänen lapsuudenystävänsä ja managerinsa Eric ”E” Murphy (Kevin Connolly), hänen häikäilemätön agenttinsa Ari Gold (Jeremy Piven) sekä hänen toinen pitkäaikainen ystävänsä Salvatore ”Turtle” Assante (Jerry Ferrara). "Entouragen" ensimmäinen jakso esitettiin HBO:lla 18. heinäkuuta 2004, ja sen viimeinen jakso 11. syyskuuta 2011. Sarjalle tehtiin jatkoa vuonna 2015 elokuvan "Entourage" muodossa.
!colspan="8;" style="background-color: #7FFF00;"| Osa 1
Wink (yhtye)
Wink oli suosittu japanilainen tyttöduo 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa. Sen muodostivat Sachiko Suzuki (s. 22. helmikuuta 1969) ja Shōko Aida (s. 23. helmikuuta 1970). Yhtye esitti j-popia tekemällä covereita länsimaisista hittikappaleista. Ensimmäinen single julkaistiin 27. huhtikuuta 1988 ja viimeiseksi jäänyt julkaisu tapahtui 31. maaliskuuta 1996. Tämän jälkeen yhtye hajosi.
Yhtyeen jäsenet olivat osallistuneet 1987 kauneuskilpailuun josta heidät oli keksitty musiikkibisnekseen. Seuraavana vuonna heistä muodostettiin yhtye jonka ensimmäinen single oli cover-versio vanhasta The Rubettesin hitistä "Sugar Baby Love". Useimmat Winkin kappaleet perustuivat länsimaisiin hitteihin sanoitettuna uudelleen japaniksi. Winkin tyyliin kuului lähes ilmeetön ja hymytön esiintyminen yhdistettynä yksinkertaisiin käsiliikkeisiin ja askeleenvaihtoihin. Useimmiten he esiintyivät lolita-tyyppisissä asuissa.
Heti 1990-luvulle tultaessa kiinnostus yhtyettä kohtaan alkoi nopeasti laskea. Yhtye yritti uutta nousua tuolloin suosiotaan kasvattaneen eurodancen avulla. He julkaisivat eurodance-tyylisen kappaleen "Jive Into The Night", mutta se floppasi pahasti. Seuraava single "Angel Love Story" menestyi hieman paremmin mutta kaupallinen menestys jäi saavuttamatta. Tämän tosiseikan myötä yhtye hajosi vuonna 1996.
Tämän jälkeen yhtyeen jäsenet ovat tehneet uraa TV-kasvoina kumpikin tahollaan ja erilaisia julkaisuja entisten Morning Musumen jäsenten kanssa.
Kriketin SM-sarja 2004
Yksitoista joukkuetta osallistui Kriketin SM-sarjaan kaudella 2004. Joukkueet jaettiin kahteen ryhmään tason mukaan siten, että parhaat pelasivat A-ryhmässä ja heikommat B-ryhmässä. Kaikki A.ryhmän joukkueet, sekä 3 parasta B-ryhmästä selvisi pudotuspeleihin. Osa B-ryhmän otteluista pelattiin 2 vuoroparin (innings) mittaisina.
Ystävänpäivä (elokuva)
Ystävänpäivä (Valentine’s Day) on 12. helmikuuta 2010 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komedia. Garry Marshallin ohjaaman elokuvan rooleissa on paljon tunnettuja näyttelijöitä.
Ystävänpäivä on romanttinen tarina kaupunkilaisista, joiden elämänpolut risteävät yhden ystävänpäivän aikana Los Angelesissa.
Lomaileva upseeri nimeltä Kate (Julia Roberts) on matkustamalla kentikoneella Irakista Los Angelesiin, jolloin hän tapaa Holdenin (Bradley Cooper), homomiehen, jonka kumppani on jalkapallopelaaja (Eric Dane). Kukkakaupan omistaja Reed (Ashton Kutcher) kosii tyttöystäväänsä nimeltä Morley (Jessica Alba) samaan aikaan kun Julialla (Jennifer Garner) on poikaystävä nimeltä Harrison (Patrick Dempsey), jonka huomataankin olevan naimisissa.
Assistentti nimeltä Liz (Anne Hathaway) työskentelee kaupungin isoimmassa lahjakkuusvirastossa ja tapailee postinkäsittelypalvelussa työskentelevää assistenttia nimeltä Jason (Topher Grace). Hän toimii salaisesti puhelintyttönä. Katen äiti Estelle (Shirley MacLaine) on onnellinen eläkeläinen, jonka täytyy kertoa kaukaisesta seurustelusuhteesta aviomiehellensä nimeltä Edgar (Hector Elizondo). Heidän tyttärenpoikansa lapsenvahti (Emma Roberts) aikoo harrastaa seksiä poikaystävänsä kanssa, joka on samassa lukiossa kuin hän. Willy (Taylor Lautner) ja Felicia (Taylor Swift) ovat urheilullisia teini-ikäisiä, jotka ovat syvästi rakastuneita.
Samaan aikaan tiedottaja nimeltä Kara (Jessica Biel) on nähtävimminkin yksin ilman ketään, töissä ystävänpäivänä. Hän tapaa urheilu-uutisjuontajan (Jamie Foxx), johon hän rakastuu.
"Valentine's Day" on virallinen soundtrack kyseiselle elokuvalle. Säveltäjänä toimi John Debney. Soundtrack julkaistiin 9. helmikuuta 2010.
Nyt-liitteessä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 1,5.
Jakub Voráček
Jakub Voráček (s. 15. elokuuta 1989 Kladno, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka siirtyi kesällä 2011 Philadelphia Flyersiin. Hän on voittanut urallaan maailmanmestaruuden.
Voráček pelasi ensimmäiset miesten ottelunsa Tšekin Extraligassa, kun hän edusti HC Kladnoa yhden ottelun verran kaudella 2005–2006. Vuodet 2006–2008 Voráček pelasi QMJHL:n Halifax Mooseheadsissa. Ensimmäisellä QMJHL-kaudellaan 2006–2007 Voráček teki tulokkaista eniten pisteitä, valittiin vuoden tulokkaaksi ja tulokkaiden tähdistökentälliseen. Columbus Blue Jackets varasi hänet NHL:ään varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana. Varaustilaisuus järjestettiin Blue Jacketsin kotihallissa, Nationwide Arenalla. Toisella kaudella 2007–2008 hän teki 101 pistettä ja valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
Voráček siirtyi Blue Jacketsin NHL-joukkueeseen kaudeksi 2008–2009 ja teki tulokaskaudellaan tehot 9+29=38 80 ottelussaan. Jäähyminuutteja hän keräsi 44. Toisella kaudellaan Voráček teki 50 pistettä ja kolmannella kaudellaan 46 pistettä. Kolmen Blue Jackets -kautensa aikana Voráček oli sivussa vain viidestä ottelusta. Kesällä 2011 Philadelphia Flyers hankki hänet ja kaksi varausvuoroa vaihdossa Jeff Carteriin.
Voráček on edustanut Tšekkiä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007 sekä alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2008. Vuonna 2006 hän voitti alle 18-vuotiaiden MM-pronssia.
Ensimmäisen aikuisten arvoturnauksen Voráček pelasi Saksassa 2010. Tšekki voitti turnauksessa maailmanmestaruuden. Voráček edusti uudelleen maataan MM-kisoissa 2011, jolloin Tšekki voitti pronssia.
Barry Wilmore
Barry Eugene "Butch" Wilmore (s. 29. joulukuuta 1962) on yhdysvaltalainen koelentäjä ja NASAn astronautti.
Wilmore kasvoi Mount Julietissa. Hän on naimisissa Deanna Wilmoren kanssa.
Wilmore suoritti sähkötekniikan alemman ja ylemmän korkeakoulututkinnon Tennessee Technological Universityssä.
Wilmore on lentänyt A-7E ja F/A-18 lentokoneilla. Hän toimii komentajana Yhdysvaltain laivastossa ja on työskennellyt neljällä yhdysvaltalaisella lentotukialuksella. Wilmore on osallistunut lentäjänä Bosnian valvontalentoihin sekä Persianlahden sotaan ja Irakin sotaan. Wilmorella on yli 5 900 lentotuntia ja 663 menestyksekästä lentotukialukselle laskeutumista.
Wilmore on työskennellyt avaruussukkulan työntöjärjestelmien johdossa ja laukaisumiehistön jäsenenä. Wilmore osallistui 16. marraskuuta 2009 laukaistulle avaruussukkulalennolle STS-129 pilottina.