hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ivor Montagu
Ivor Montagu () oli brittiläinen elokuvatuottaja, -ohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvakriitikko ja pöytätennispelaaja. Hänet muistetaan ennen muuta monien Alfred Hitchcockin 1930-luvun elokuvien tuottajana. Pöytätenniksessä hänen ansionsa olivat ennen muuta järjestötoiminnassa, sillä hän oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja pitkäaikainen puheenjohtaja. Montagu oli Ison-Britannian kommunistisen puolueen jäsen.
Montagu opiskeli eläintiedettä, mutta ajautui opintojen jälkeen 1920-luvulla elokuva-alalle. Hänen elokuvauransa ei ollut pelkkää elokuvantekoa eri tehtävissä, vaan hän oli myös kriitikko ja aktiivinen järjestö- ja ammattiyhdistystoiminnassa.
Montagun ohjauksistaan merkittävimmät ovat lyhytelokuvat "The Tonic", "Day-Dreams" ja "Blue Bottles" (kaikki 1928), jotka perustuivat H. G. Wellsin ideoihin ja joiden pääosassa oli Elsa Lanchester. Hän leikkasi ja kirjoitti välitekstit Hitchcockin "Vuokralaiseen" (1926). Gaumont Britishillä hän oli apulaistuottajana neljässä Hitchcockin elokuvassa (muun muassa "Mies joka tiesi liikaa" (1934) ja "39 askelta" (1935). Kaupallinen elokuva ei kuitenkaan kiinnostanut vasemmistolaista Montaguta ja hän olikin kiinnostuneempi pienen budjetin poliittisista independent-elokuvista.
1925 Montagu oli perustamassa London Film Society -elokuvakerhoa, joka esitti mannereurooppalaisia taide-elokuvia ja neuvostoliittolaisia poliittisia elokuvia.
Elokuvakriitikkona Montagun suurimmat ansiot olivat Sergei Eisensteinin ja Vsevolod Pudovkinin tekstien kääntäjänä. Montagu seurasi Eisensteinia hänen vierailullaan Yhdysvalloissa ja kirjoitti siitä myöhemmin kirjan "With Eisenstein in Hollywood". Montagu toimi elokuvakriitikkona aina kuolemaansa asti 1984. Viimeiset arvostelunsa hän kirjoitti Sight & Sound -lehteen.
Elokuvanteon ja kritiikin lisäksi Montagu oli myös aktiivinen elokuvatyöntekijöiden ammattiyhdistyksessä ACT:ssä.
Pöytätenniksessä Montagu kunnostautui etenkin järjestöpuolella. 18-vuotiaana hän oli perustamassa Englannin pöytätennisliittoa (ETTA), jonka puheenjohtajana hän toimi kolme kertaa ja presidenttinä kaksi kertaa. 1926 Montagu oli yksi kansainvälisen pöytätennisjärjestön ITTF:n perustajajäsenistä ja sen puheenjohtajana 41 vuotta (1926–1967). ITTF:än säännöt ja pöytätenniksen pelisäännöt laadittiin Montagun vanhempien lordi ja lady Swaythlingin kotona. Miesten maailmanmestaruussarjan palkinto on Swaythling Cup, joka on nimetty lady Swaythlingin mukaan.
Montagu oli ensimmäinen ei-ammattipelaaja, joka hyväksyttiin ITTF Hall of Fameen.
Bridget Marquardt
Bridget Marquardt (syntyjään Bridget Christina Sandmeier, s. 25. syyskuuta 1973, Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen malli, televisiokasvo ja näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten tositelevisiosarjasta "The Girls Next Door".
Eemeli Reponen
Eemeli Reponen (s. 6. kesäkuuta 1990 Nakkila) on suomalainen jalkapallomaalivahti. Reponen on edustanut Suomen poikamaajoukkueita ja 21-vuotiaiden maajoukkuetta.
Reponen aloitti jalkapalloilun porilaisessa FC Jazzissa, josta hän siirtyi 16-vuotiaana Turun Palloseuraan aloittaen samalla opiskelun Aurajoen urheilulukiossa.
Kaudeksi 2009 Reponen siirtyi TPS:n paikalliskilpailija Interiin. Hän debytoi Veikkausliigassa heinäkuussa 2009 Tampere Unitedia vastaan, kun hänet vaihdettiin kentälle kesken ottelun David Monsalven saatua punaisen kortin. Tuona kautena hän pelasi kaksi ottelua liigassa. Seuraavalla kaudella 2010 hän sai enemmän peliaikaa pelaten kaiken kaikkiaan 12 liigaottelussa. Kaudella 2011 liigaminuutit jäivät nollaan, sillä Interiin palannut Magnus Bahne pelasi jokaisen Interin Veikkausliiga-ottelun. Reponen lainattiinkin tuolloin Lohjan Palloon hakemaan peliaikaa. Heinäkuussa 2012 hän nousi hetkeksi Interin ykkösmaalivahdiksi Bahnen loukkaantumisen myötä. Inter vahvisti kuitenkin myöhemmin maalivahtiosastoaan alankomaalaisella Stef Doedeella., jolloin Reponen palasi penkille. Reposen sopimusta ei jatkettu kauden 2012 jälkeen.
Heinäkuussa 2013 Reponen solmi loppukauden kestävän sopimuksen Kakkosen Kotkan Työväen Palloilijoiden kanssa.
Huhtikuussa 2015 Reponen allekirjoitti valmennus- ja pelaajasopimuksen PIF:n kanssa, josta hän siirtyi toukokuun alussa lainalle Turun Interiin. Hän valmentaa myös muissa Länsi-Suomen seuroissa Maalivahtiklubin kautta ja pitää luentoja ympäri Suomen.
Vuodeksi 2017 Reponen allekirjoitti valmennus- ja pelaajasopimuksen TPS:n kanssa. 2018 Reponen jatkaa TPS:n maalivahtivalmentajana. Hän toimii myös junioripuolella maalivahtivalmentajana. Lisäksi Reponen toimii tyttöjen U-17 ja poikien U-15 sekä U-19 maajoukkueen maalivahtivalmentajana ja lännen alueen maalivahtivalmennuskouluttajana.
Ben Eager
Benjamin "Ben" Eager (s. 22. tammikuuta 1984 Ottawa, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on voittanut urallaan sekä NHL:n mestaruuden, Stanley Cupin, että AHL:n mestaruuden, Calder Cupin. Tappelijana tunnettu laitahyökkääjä pelaa useimmiten nelosketjussa.
Eager pelasi Ottawa Jr. Senatorsissa kevääseen 2000 asti, ja sitten hän siirtyi pelaamaan OHL:n Oshawa Generalsin riveihin. Eager keräsi siellä neljän kauden aikana yhteensä 795 jäähyminuuttia runkosarjassa. Hän teki OHL:ssä parhaillaan 52 (25+27) pistettä kaudella 2003–2004. Kaudella 2001–2002 hän oli OHL:n jäähypörssin kolmas 255 minuutillaan. Phoenix Coyotes varasi Eagerin ensimmäisellä kierroksella 23. pelaajana . Hän ei kuitenkaan siirtynyt pelaamaan Coyotesin organisaatioon, kun Branko Radivojević, Sean Burke ja Eagerin oikeudet kaupattiin Philadelphia Flyersiin vaihdossa Mike Comriehen. Keväällä 2004 Eager pelasi viisi runkosarjaottelua ja kaksi pudotuspeliottelua AHL-joukkue Philadelphia Phantomsissa.
Huhtikuussa 2004 Eager teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi kaudella 2004–2005 ainoastaan Phantomsissa ja voitti kauden päätteeksi AHL:n mestaruuden, Calder Cupin. Eager debytoi NHL:ssä seuraavalla kaudella, 2005–2006, jolloin hän pelasi 25 ottelua tehoin 3+5=8. Eager keräsi ensimmäisellä kokonaisella NHL-kaudellaan 2006–2007 233 jäähyminuuttia ja hän voitti runkosarjan jäähypörssin, vaikka Eager pelasikin vain 63 ottelua. Hän teki toukokuussa 2007 kahden vuoden jatkosopimuksen Flyersin kanssa. Eager kaupattiin kuitenkin jo saman vuoden joulukuussa Chicago Blackhawksiin vaihdossa Jim Vandermeeriin. Hän teki heinäkuussa 2009 vuoden jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa. Eager teki kaudella 2009–2010 yhden kauden piste-ennätyksen tehoilla 7+9=16. Hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin.
Kesäkuussa 2010 Eager kaupattiin Akim Aliun, Brent Sopelin ja Dustin Byfuglienin kanssa Atlanta Thrashersiin vaihdossa Marty Reasoneriin, Jeremy Moriniin, Joey Crabbiin sekä ensimmäisen ja toisen kierroksen varausvuoroihin . Tammikuussa 2011 Eager siirtyi San Jose Sharksiin. Hän pelasi kauden loppuun Sharksissa ja teki heinäkuussa 2011 kolmivuotisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa.
Eager pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2002. Hän oli 45 minuutillaan turnauksen jäähypörssin toinen Sveitsin Alan Tallarinin jälkeen.
Ilse Barends
Ilse Barends (16. toukokuuta 1921) on chileläinen entinen yleisurheilija, joka kilpaili korkeushypyssä, pituushypyssä, pika-aitajuoksussa ja pikajuoksussa. Hän voitti Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kahdeksan henkilökohtaista mitalia, joista neljä on kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Lisäksi Barends sai kaksi hopeamitalia maansa pikaviestijoukkueen jäsenenä.
Barends rikkoi korkeushypyssä Etelä-Amerikan ennätyksen neljästi ja piti maansa ennätysta hallussaan aina vuoteen 1972 saakka.
Kutt Calhoun
Kutt Calhoun (oik. "Melvin Calhoun Jr.", Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko.
Big Scoob
Big Scoob (Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) on amerikkalainen rap-muusikko. Hän on ryhmän "57th Street Rogue Dog Villians" entinen jäsen.
Hard Rock Cafe
Hard Rock Cafe on teemaravintolaketju, jonka perustivat yhdysvaltalaiset Peter Morton ja Isaac Tigrett. Ensimmäinen ravintola avattiin Lontoossa 1971. Ravintoloiden koristelu rock and roll -aiheisilla muistoesineillä alkoi vuonna 1979. Pohjois-Amerikan alkuperäiskansa, seminolit, ostivat ravintolaketjun vuonna 2006. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Orlandossa, Floridassa. Ravintoloita on noin 150 yli 50 maassa. Yhtiöllä on myös muutama nimeään kantava kasino ja hotelli. Suomeen avattiin Hard Rock Cafe lokakuussa 2012. Ravintola sijaitsee Helsingin keskustassa Aleksanterinkadulla.
Blake Wheeler
Blake James Wheeler (s. 31. elokuuta 1986 Plymouth, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsiä.
Wheeler pelasi vuodet 2002–2004 USHS-liigan Breck Mustangsissa. Phoenix Coyotes varasi hänet vuonna koko varaustilaisuuden viidentenä pelaajana. Wheeler sai varauksensa jälkeen useita sopimustarjouksia Coyotesista, mutta hän päätti jatkaa uraansa kehittymisen kannalta Minnesotan yliopistojoukkueessa aina varauksensa umpeutumiseen asti. Ennen NCAA:ta Wheeler pelasi kauden 2004–2005 USHL-joukkue Green Bay Gamblersissä. Hänet valittiin siellä tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2005–2006 Wheeler siirtyi Minnesotan yliopistojoukkueeseen. Hän pelasi siellä kolme kautta, ja kaudella 2006–2007 Wheeler voitti WCHA:n mestaruuden ja valittiin lopputurnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi vapaana agenttina Boston Bruinsiin. Wheeler teki siellä tulokaskaudellaan 2008–2009 tehot 21+24=45 ja oli tulokkaiden pistepörssin kuudes Florida Panthersin Michael Frolíkin kanssa. Wheeler pelasi kauden aikana myös nuorten tähdistöottelussa, jonka arvokkaimmaksi pelaajaksi hänet valittiin.
Heinäkuussa 2010 Wheeler teki vuoden mittaisen 2,2 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Bruinsin kanssa. Kaudella 2010–2011 hän pelasi Bruinsissa 58 peliä, kunnes hänet kaupattiin helmikuussa Atlanta Thrashersiin. Samassa kaupassa Thrashersiin siirtyi myös Mark Stuart ja Bruins sai Rich Peverleyn ja Boris Valábikin.
Wheeler edusti Yhdysvaltoja vuoden 2011 MM-kilpailuissa. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006.
Laserosoitin
Laserosoitin on pienikokoinen kannettava laser, jonka tuottama säde näkyy pienenä, värillisenä pisteenä jota voidaan käyttää karttakepin tapaan kiinnittämään katsojien huomiota tiettyihin kohteisiin tai yksityiskohtiin.
Tehokkaimmat laserosoittimet voivat vahingoittaa silmiä säteen kohdistuessa niihin. Esimerkiksi Ruotsissa yli 5 mW:n osoittimien hallussapito yleisellä paikalla on ilman eri lupaa kielletty. Suomessa hyväksyttävät laserosoittimet toimivat näkyvän valon aallonpituusalueella ja niiden maksimiteho on 1 mW (laserluokka 2). Poikkeuksena tästä ovat AV-laitteistot, joiden varustukseen kuuluu laserosoittimeksi tarkoitettu luokan 3R laite eli sen maksimiteho voi olla 5 mW.
I’m Confessin’ That I Love You
”I’m Confessin’ That I Love You” on yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1930. Sen sanoitti Al J. Neiburg Chris Smithin sävellykseen ”Lookin’ for Another Sweetie” (es. Fats Waller). Tuolloin sävellys siirrettiin Ellis Reynoldsin ja Doc Daughertyn nimiin. Kappaleen nauhoittivat sen ilmestymisvuonna muun muassa Louis Armstrong, Rudy Vallée ja Guy Lombardo. Suureksi osaksi Armstrongin ansiosta kappaleesta on tullut jazz- ja populaarimusiikin standardi. Lionel Hampton oli mukana Armstrongin nauhoituksessa rumpalina ja myöhemmin siirryttyään vibrafonistiksi äänitti kappaleen sekä oman orkesterinsa että Benny Goodmanin yhtyeen kanssa. ”Confessin’” oli saksofonisti Lester Youngin suosikkikappaleita, ja tämä nauhoittikin kappaleen useita kertoja uransa aikana. Englantilainen laulaja Frank Ifield nauhoitti listaykköseksi nousseen version vuonna 1963.
Kappaleen koko nimi on ”I’m Confessin’ That I Love You”, mutta nimi lyhennetään usein milloin mihinkin muotoon. Usein käytettyjä ovat muun muassa ”Confessin’ (That I Love You)”, ”I’m Confessin’” ja pelkkä ”Confessin’”. Ranskalaissyntyinen Fabienne Delsol julkaisi kappaleen 2007 toisella levyllään "Between You and Me" nimellä ”I'm Confessin'”.
James Brooke
Sir James Brooke (29. huhtikuuta 1803, Varanasi, Brittiläinen Intia – 11. kesäkuuta 1868, Burrator, Yhdistynyt kuningaskunta) oli alun perin brittiläinen seikkailija josta tuli myöhemmin ensimmäinen Sarawakin kuningaskunnan Rajah. Hän oli englantilaisen Thomas Brooken ja skotlantilaisen päärin William Stuartin aviottoman tyttären Anna Marian poika.
Brooke syntyi Secroressa, Varanasin kaupungissa, joka kuului silloiseen Brittiläiseen Intiaan. Hän asui syntymäkaupungissaan 12-vuotiaaksi asti, jolloin Brooke lähetettiin Norwich Schooliin Lontooseen opiskelemaan. Brooke palasi Intiaan 1819, ja hänet värvättiin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian armeijaan. Brooke loukkaantui vakavasti 1825 kesken ensimmäisen anglo-burmalaisen sodan ja lähti Englantiin toipumaan. Hän palasi 1830 sodan jo päätyttyä.
Erottuaan armeijasta Brooke lähti yrittämään kaupankäyntiä Kaukoitään, muttei saavuttanut menestystä. Myöhemmin hän sijoitti rahansa "The Royalist" -nimiseen kuunariin, jolla purjehti Borneoon Brunein sulttaanikuntaan vuonna 1838. Brooke auttoi sulttaania taltuttamaan keskushallintoa vastustaneen kapinan. Tämän sulttaani, ilmeisesti uhkailujen jälkeen, luovutti hänelle yksityisen läänin alueiltaan. Brooke laajensi sittemmin aluettaan ja hänestä tuli lopulta Sarawakin kiistämätön hallitsija 24. syyskuuta 1841. Lopullisesti Brooke julistautui Rajahiksi kuitenkin vasta 18. elokuuta 1842.
Läpi hallitsijakautensa Brooke kamppaili kapinallisia vastaan. Yksi hänen suurimmista ongelmistaan oli merirosvot, jotka olivat jatkuvana vitsauksena Brooken valtakauden loppuun asti. Säilyttääkseen valta-asemansa Brooke uudisti koko Sarawakin hallintoa ja lainsäädäntöä.
Brookella ei ollut aviollisia lapsia, joten hän joutui nimeämään sisarensa pojan John Brooke Johnson-Brooken seuraajakseen 1861. John menetti myöhemmin kuitenkin arvostelun takia setänsä seuraajan aseman nuoremmalle veljelleen Charlesille, joka sittemmin seurasi James Brookea Sarawakin Rajahina. James Brooke kuoli 1868 Burratorissa Isossa-Britanniassa ja hänet haudattiin Sheepstorin kirkon hautausmaalle Plymouthiin, samoin kuin hänen seuraajansa Sarawakin valtaistuimella.
Skeleton Crew (elokuva)
Skeleton Crew on suomalainen kauhuelokuva, joka on valmistunut vuonna 2009. Elokuvan ovat ohjanneet Tommi Lepola ja Tero Molin.
Elokuva sijoittuu hylättyyn itäsuomalaiseen mielisairaalaan, jossa kuvataan laitoksen menneisyyteen pohjautuvaa "Silent Creek" -kauhuelokuvaa. Sairaala suljettiin 1970-luvulla, kun sen johtaja Andersson jäi kiinni potilaiden kiduttamisesta kuoliaiksi ja sen kuvaamisesta. Kuvausryhmän löydettyä Anderssonin salaisen huoneen filmeineen ohjaaja Steven kiinnostuu kuvamateriaalista liikaakin ja menneisyyden verityöt alkavat uusiutua.
Sierren alue
Sierren alue (, ) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Sierren alue sijaitsee Rhônen laaksossa, Keski-Valais’ssa.
Sierren alueella on 12 kuntaa, joista suurimmat ovat Sierre ja Crans-Montana. Alueen keskus on Sierre. Sierren alueen asukasluku on 48 906 (31.12.2015). Väkimäärä on selvässä kasvussa, sillä kolme vuotta aiemmin, vuoden 2012 lopulla, asukkaita oli 47 167. Alueen pinta-ala on 419 km².
1.1.2017 neljä alueen kuntaa, Chermignon, Mollens, Montana ja Randogne yhdistyivät Crans-Montanan kunnaksi. Vuoden 2015 lopussa näissä kunnissa oli yhteensä 10 931 asukasta.
Sierren alue on ranskankielinen: vuonna 2000 sen asukkaista 80 % oli ranskankielisiä. Saksankielisiä oli 8 %, italiankielisiä 4 % ja muun kielisiä noin 8 %. Ranskan kielen asema Sierressä on vahvistunut voimakkaasti: vielä 1880-luvulla alueen valtakieli oli saksa.
Suvi-Päivikki Ala-Könni
Suvi-Päivikki Ala-Könni (28. heinäkuuta 1951 Helsinki – 10. maaliskuuta 2010 Torrevieja, Espanja) oli Suomen ensimmäisiä lapsiartisteja. Hän lauloi lähinnä kansanlauluja lapsille isänsä professori ja etnomusikologi Erkki Ala-Könnin opastuksella. Suvi-Päivikki esiintyi esimerkiksi Markus-sedän "Lastentunti"-ohjelmassa sekä elokuva- ja mainosrooleissa 1950-luvulla.
Myöhemmällä iällä hän opiskeli kasvatustieteitä ja teki uran erikoispäiväkotien johtajana Helsingissä. Hänen lempilaulunsa oli "Aleksille taikinaa", ja siksi hänen kahden poikansa nimiksi tulivat Aleksi ja Julius. Hänellä on myös yksi tytär (Anna).
George Perry
George Perry oli englantilainen eläintieteilijä, jonka erikoisalana olivat nilviäiset.
Perryn henkilöhistoriasta tiedetään hyvin vähän. Hänen oletetaan syntyneen vuonna 1771. Hän asui Lontoossa tai sen lähistöllä.
Perry julkaisi "Arcana; or the museum of natural history:" nimistä kuukausittaista eläintieteellistä sarjaa tammikuusta 1810 syyskuuhun 1811. Sarjassa julkaistiin kirjoituksia muun muassa linnuista, nisäkkäistä, kaloista, matelijoista ja hyönteisistä. Vuonna 1811 Perry julkaisi tunnetumman teoksensa, "Conchology, or the natural history of shells: containing a new arrangement of the genera and species, illustrated by coloured engravings executed from the natural specimens, and including the latest discoveries". Teoksessa hän esittelee nilviäislajeja 61:llä käsin väritetyllä, akvatintamenetelmällä painetulla foliokokoisella sivulla. Tekstiä on vain nelisivuisessa johdannossa ja teoksen lopussa olevassa sisällysluettelossa.
"Arcana"ssaan Perry nimesi uuden lintulajin, australiankurjen ("Grus rubicunda").
R.I.P. (nuortenromaani)
R.I.P. on vuonna 1993 ilmestynyt Tuija Lehtisen kirjoittama nuortenkirja, joka kertoo R.I.P.-nimisen bändin roudarina toimivasta 17-vuotiaasta Saska-nimisestä pojasta.
Saska Jokunen lopettaa lukion kesken huomattuaan, ettei se ole hänen juttunsa, ja ryhtyy roudaamaan serkkunsa Hassen "R.I.P."-bändin laitteistoa keikoilla, ja kirjoittaa bändille sanoituksia.
Bändin suosio kasvaa kasvamistaan niin omassa kaupungissa kuin sen ulkopuolellakin, ja koska bändin jäsenillä on liian kiire harjoittelun, keikkailun ja itsestään jonkinlaisen huolesta pitämisen kanssa, ei heille jää aikaa ihailijakirjeisiin vastaamiseen, vaan he sälyttävät työn Saskan niskoille. Salaperäinen "Runotyttö"-nimellä kirjoittava tyttö alkaa kiinnostaa Saskaa: hän on täysin erilainen, kuin kaikki muut kirjeiden lähettäjät. Saska laittaa kaikki Runotytön kirjeet omaan talteensa, ettei Hasse saisi niitä käsiinsä ja kiinnostuisi tytöstä.
Kun bändillä alkaa mennä yhä vain lujempaa, heille tarjotaan levytyssopimusta, ja pojat alkavatkin levyttää. Samoihin aikoihin tapahtuu jotain outoa: Hasse sammuu lavalle, nukkuu monta päivää eikä ole minkäänlaisessa esiintymiskunnossa. Bändin muut jäsenet pakottavat Saskan, Hassen täydellisen kaksoisolennon, menemään lavalle Hassen sijaan.
Samaan aikaan esiintyessään R.I.P.:n kanssa Saska kertoo vaikka toiselle puolelle Suomea bändin perässä seuraavalle bändäri Nikitalle muistojaan lapsuudenrakkaudestaan Emmasta, yrittää jäljittää punahiuksista tyttöä, johon on ihastunut, selvittää, kuka Runotyttö todella on, ja päästä perille Hassen sekoiluista.
Lopulta paljastuu, että Hasse käyttää piristäviä lääkkeitä pysyäkseen hereillä keikkaillessaan, ja unilääkkeitä pystyäkseen nukkumaan. Lopulta Hassen alettua laulaa hotellihuoneessa tyhjin silmin lastenlauluja Saska kertoo Hassen lääkesekoiluista tämän vanhemmille, jolloin Hasse viedään vieroitushoitoon.
Lopuksi herkästi ja tunteellisesti laulavasta Saskasta tehdään R.I.P.:n solisti. Saska myös selvittää jokaisen mysteerinsä, kun "Runotyttö" paljastuu bändäri Nikitaksi, ja hänen ihailemansa punahiuksinen tyttö on todellisuudessa hänen lapsuudenrakkautensa Emma.
Kehnämittari
Kehnämittari ("Perconia strigillaria") on jokseenkin harvinainen lovimittareihin kuuluva perhoslaji.
Kehnämittarin siipien kärkiväli on Suomessa keskimäärin 28-33 millimetriä ja Britanniassa 36–41 milliä. Lajin siivet ovat vaalean harmaan ja tummemman harmaan kirjomat, kehnäiset. Siivissä on myös useita tummempia viiruja, jotka kulkevat melko suorina siipien poikki. lajista tavataan myös tummempia värimuotoja.
Kehnämittaria tavataan Euroopassa ja Venäjällä. Laji on levinnyt Espanjasta ja Irlannista Fennoskandiaan, Venäjälle ja Etelä-Eurooppaan asti. Suomessa lajia tavataan pääasiassa vain maan eteläosissa, Rauma-Imatra linajn eteläpuolella.
Lajin lentoaikaa Suomessa on kesäkuun loppu ja heinäkuun alkupuoli, Britanniassa kesä-heinäkuu.
Kehnämittarin elinaluetta ovat lämpimät, kanervaa kasvavat paikat. Tyypillisiä elinpaikkoja ovat rämeiden reunat, harjut ja erilaiset avoimet kentät, kuten hakkuuaukeat. Laji talvehtii melkein täysikasvuisena, ravintokasviin kiinnitetyssä verkossa sijaitsevassa kotelossa. Laji lentää iltahämärästä alkaen, mutta varsinkin kuivalla säällä kehnämittarit lähtevät häirittynä helposti lentoon myös päivällä.
Kehnämittarin toukat käyttävät ainoastaan Suomessa ainoastaan kanervaa ravintonaan. Britanniassa laji syö myös muita kanervakasveja.
Silmälasikurki
Silmälasikurki ("Grus vipio") on itäaasialainen kurkilintu. Sen elinympäristö käsittää Koillis-Mongolian, Koillis-Kiinan ja Venäjän kaakkoiskolkan. Se on muuttolintu, joka talvehtii Korean niemimaalla, Japanin eteläisillä saarilla sekä Kiinan keskiosissa. Peter Simon Pallas kuvaili lajin holotyypin Transbaikalista vuonna 1811.
Taifuuni Bess
Taifuuni Bess oli vuoden 1982 taifuunikauden 11. trooppinen myrsky, kuudes taifuuni ja ensimmäinen supertaifuuni. Korkeimman tuulen nopeutensa 260 km/h se saavutti avomerellä. Se aiheutti 59 kuolonuhria Etelä-Japanissa.
Taiwaninraitatimali
Taiwaninraitatimali ("Sibia morrisoniana") on Itä-Aasiassa tavattava pyrstötimaleihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan taiwaninraitatimali on 18–19 cm. Selästään laji on väritykseltään harmaa sekä oliivinruskea ja päälaeltaan kastanjanruskea. Linnun siivet ovat mustan ja ruskean raidalliset. Pyrstö on tumma ja siinä on vaaleampia ruskeita poikkijuovia. Vatsa on väriltään harmaa. Koiras- ja naarastaiwaninraitatimalit muistuttavat toisiaan ulkonäöltään.
Taiwaninraitatimalia tavataan Taiwanissa ja Kiinassa. Linnun elinympäristöä ovat vuoristojen rinteiden lehtimetsät ja liikkuvat erityisesti lehvästöjen sisäosissa. Taiwaninraitatimalin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 1 400–2 800 metrin korkeudella merenpinnasta.
Taiwaninraitatimalit liikkuvat yleensä pieninä ryhminä. Lajin ravintoa ovat pääasiassa hyönteiset ja siemenet.
Asvalttisoturi
Asvalttisoturi on Tuija Lehtisen kirjoittama vuonna 1997 ilmestynyt nuortenkirja. Se kertoo teinipoika Kimistä, tämän roolipeliharrastuksesta sekä loputtomasta ihastuksesta punk-prinsessa Saraan. Kirja sai Topeliuspalkinnon vuonna 1997.
Kim on esiintynyt aikaisemmin Lehtisen toisessa nuortenkirjassa "Kundi kesätukkainen" setteriään ulkoiluttamassa. Kirjan päähenkilönä on Maarit, Kimin runoilijaystävä. Punkkarineiti Saran monivaiheinen tarina jatkuu Lehtisen kirjoissa sara@crazymail.com, Nottingham kesällä kello 6, Sara ja levottomat jalat sekä Missä olet, Sara?.
Kim on 15-vuotias poika, jonka elämä on sekavaa, vaihtelevaa ja liikkuvaa. Roolipelissä hän on sankari Ciramir Näkymätön, mutta tosielämässä kaikki ei ole niin helppoa. Kim on jo ala-asteella ihastunut kultatukkaiseen Saraan, josta on myöhemmin kuoriutunut Sid-nimisen punkkarin kanssa liikkuva punk-prinsessa. Lisäksi Kimiä vaivaavat hissukka hammaslääkäri-isä, johon ei saa vauhtia millään, kysymykset 13 vuotta sitten kuolleesta Julia-äidistä, sekä ärsyttävä perässäroikkuja Möykky. Kim purkaa usein huolensa punahiuksiselle runoilijaystävälleen Maaritille. Kim ja Maarit uskottelevat Kimin isälle pitkään Maaritin olevan hänen tyttöystävänsä, sillä isä tahtoo kovasti, että Kimilläkin on joku. Kuitenkin kun Möykky ja Sara pettävät Kimiä tämän isovanhempien saaressa mökillä, Kimillä menevät asiat lisää sekaisin.
Brigin alue
Brigin alue () on yksi Sveitsin 148:sta ja Wallisin kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta.
Brigin alueella on 7 kuntaa, joista suurimmat ovat Brig-Glis ja Naters. Alueen keskuspaikka on Brig. Brigin alueen asukasluku on 26 580 (31.12.2015). Asukasluku on kasvussa, sillä vuoden 2012 lopussa asukkaita oli 25 583. Alueen pinta-ala on 434 km² .
Birgischin, Mundin ja Natersin kunnat yhdistyivät uudeksi Natersin kunnaksi 1.1.2013.
Brigin alue on saksankielinen: vuonna 2000 sen asukkaista 92 % oli saksankielisiä. Italiankielisiä oli noin 2 %, ranskankielisiä noin 1 % ja muun kielisiä noin 5 %.
Sinfonia nro 1 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdy sävelsi ensimmäisen sinfoniansa c-mollissa maaliskuussa 1824 ollessaan 15-vuotias. Aiemmin Mendelssohn oli jo säveltänyt kaksitoista sinfoniaa pelkille jousille, ja ensimmäistä sinfoniaansa täydelle orkesterille hän nimittikin alun perin 13. sinfoniakseen. Teos kantaesitettiin Leipzigissä 1. helmikuuta 1827. Kaksi vuotta myöhemmin säveltäjä johti Lontoossa esityksen, jossa hän korvasi menuetin versiolla Oktettonsa scherzosta.
Aino Matikka
Aino Matikka, o.s. "Ettala", (s. 1983) on suomalainen balettitanssija. Hän on tanssinut Suomen Kansallisbaletissa vuosina 2004–2009 ja uudelleen vuodesta 2011. Vuonna 2010 hän tanssi Yhdysvalloissa American Ballet Theatressa. Hän pääsi vuonna 2009 finaaliin Helsingin balettikilpailussa.
Matikka opiskeli Suomen Kansallisoopperan balettioppilaitoksessa vuosina 1997–2003. Keväällä 2003 hän vieraili Münchner Ballettakademiessa.
Rämekarvajalka
Rämekarvajalka ("Gynaephora selenitica") on jokseenkin harvinainen villakkaisiin kuuluva perhoslaji. Vanhemmassa kirjallisuudessa lajista on käytetty nimeä odelmakehrääjä. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Rämekarvajalan siipien kärkiväli on koiraalla noin 25-32 millimetriä ja naaraalla noin 32-34 mm. Perhosen siipien pohjaväri on vihertävän tummanruskea ja takasiivet ovat etusiipiä tummemmat. Siipien kuviointi erottaa rämekarvajalan sen lähilajeista. Naaraan takaruumis on koirasta selvästi paksumpi. Molemmilla sukupuolilla on kampamaiset tuntosarvet.
Toukka muistuttaa yleisemmän tuhkakarvajalan ("Dicallomera fascelina") toukkaa. Se on musta ja kauttaaltaan pitkien mustien karvojen peittämä. Toukan selkäpuolella on viisi tuuheaa, mustaa karvatupsua, jotka ovat laidoilta vaaleanharmaat.
Rämekarvajalka on levinnyt Eurooppaan ja Venäjälle. Euroopassa sen levinneisyysalue ulottuu Itä-Ranskasta Saksaan, Puolaan Baltiaan ja Suomeen, mutta muualta Skandinaviasta se puuttuu. Venäjällä lajia tavataan Mustanmeren pohjoispuolella, Keski-Venäjälle asti. Suomessa lajilla on vakituinen kanta vain Kaakkois- ja Etelä-Suomessa, Linjan Sipoo-Mäntyharju-Rautjärvi kaakkoispuolella. Lännenpänä on satunnaisia esiintymiä. Laji on Suomessa tulokaslaji, joka on havaittu ensimmäisen kerran vuonna 1890 Porvoosta, jonka suunnalta se on levittäytynyt muualle Suomeen.
Laji lentää Suomessa toukokuun lopusta kesäkuun loppuun. Hyvin harvinainen toinen sukupolvi lentää elokuussa. Luonnossa toisen sukupolven yksilöistä on vain yksittäishavaintoja.
Lajin elinympäristöä ovat suot, erityisesti harvaa ja kituliasta mäntyä kasvavat rämeet. Lajin suosiossa ovat erityisesti rämeiden avosuota vasten olevat laidat. Perhosia on toisinaan tavattu myös muissa ympäristöissä, kuten apilapeltojen tuholaisena 1930-luvulla. Perhosen esiintymät ovat paikallisia, eikä lajia yleensä tavata sen tyypillisen elinympäristön ulkopuolella.
Laji on päiväaktiivinen ja lajin koiraat lentävät auringon paistaessa, parin metrin korkeudella. Illan tullen lento rauhoittuu. Naaraat ovat selvästi koiraita vähemmän liikkeellä ja ne lentävät selvästi matalammalla. Aikuiset perhoset eivät nauti ravintoa ja elävät vain muutaman päivän. Parittelun jälkeen naaras munii 150–200 munaa, jotka se asettaa erityisesti kuiville heinänkorsille. Munarykelmiin tarttuu suojaavia karvoja naaraan takaruumiista. Toukkia voi nähdä rämevarvuilla. Toukat elävät yksin ja nuorempina piilottelevat päivisin lähellä maanpintaa. Elo-syyskuussa, kun toukat ovat kookkaampia, ne eivät enää piilottele, jolloin niitä on helppo löytää. Toukat talvehtivat. Toukka koteloituu toukokuun alussa.
Rämekarvajalan toukka on polyfagi. Tavallisia ravintokasveja ovat monet soiden kasvit, kuten suokukka, kanerva, juolukka, mustikka, vadelma, koivut, pajut ja haapa. Myös muita ravintokasveja on havaittu.
Sionin alue
Sionin alue (, ) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais'n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta.
Sionin alueella on 5 kuntaa, joista suurimmat ovat Sion ja Savièse. Alueen pinta-ala on 126 km² . Alueella on asukkaita 45 932 (31.12.2015). Väkimäärä on kasvussa, sillä 31.12.2012 asukkaita oli 43 746. Alue on pääosin ranskankielistä.
Ty Burrell
Ty Burrell (s. 22. elokuuta 1967 Grants Pass, Oregon, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on palkittu kahdesti Primetime Emmyllä ja SAG-palkinnolla Phil Dunphyn roolistaan komediasarjassa "Moderni perhe".
Burrell on näytellyt monissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänen televisioroolejaan ovat olleet muun muassa plastiikkakirurgi Oliver Barnesin rooli tilannekomediassa "Hoidon tarpeessa" ("Out of Practice", 2005–2006), Gary Crezyzewskin rooli tilannekomediassa "Takaisin ruutuun" ("Back to You", 2007–2008) ja Phil Dunphyn rooli vuonna 2009 alkaneessa tilannekomediassa "Moderni perhe" ("Modern Family"). Vuosina 2011 ja 2014 hänet palkittiin Primetime Emmyllä roolistaan sarjassa "Moderni perhe", kategoriassa paras miessivuosa komediasarjassa. Hän oli ehdolla saman palkinnon saajaksi myös vuosina 2010, 2012 ja 2013.
Elokuvissa Burrell on esittänyt muun muassa Steveä kauhuelokuvassa "Kuolleiden aamunkoitto" (2004), Allan Arbusia draamaelokuvassa "Fur" ("Fur: An Imaginary Portrait of Diane Arbus", 2006), Leonard Samsonia supersankarielokuvassa "The Incredible Hulk" (2008) ja Interpolin agentti Jean-Pierre Napoleonia musikaalikomediassa "Muppets Most Wanted" (2014). Ensimmäiset elokuvaroolinsa hän teki vuonna 2001 komediaelokuvassa "Evoluutio", jossa hän esitti eversti Flemmingiä, ja sotaelokuvassa "Isku Mogadishuun" ("Black Hawk Down"), jossa hänellä oli Tim Wilkinsonin rooli.
Burrell opiskeli näyttelemistä Southern Oregon Universityssä, jossa hän suoritti bachelor-tutkinnon vuonna 1993, ja Pennsylvania State Universityssä, jossa hän suoritti master-tutkinnon vuonna 1997. Opiskeluaikanaan hän muun muassa esitti pääroolia John Steinbeckin romaaniin "Vihan hedelmät" ("The Grapes of Wrath") perustuvassa näytelmässä vuonna 1994 ja Thornton Wilderin näytelmässä "Meidän kaupunkimme" ("Our Town") vuonna 1996. Valmistuttuaan Pennsylvania State Universitystä hän teki ensimmäisen roolityönsä ammattilaisena washingtonilaisen Folger Shakespeare Theatren esittämässä William Shakespearen näytelmässä "Loppiaisaatto" ("Twelfth Night").
Myöhemmällä teatteriurallaan hän on näytellyt muun muassa Caryl Churchillin näytelmässä "Drunk Enough to Say I Love You?" Lontoon Royal Court Theatressa, William Shakespearen näytelmässä "Rikhard III" ("Richard III") New Yorkin Public Theaterissa ja newyorkilaisen Signature Theater Companyn tuottamassa versiossa Lanford Wilsonin näytelmästä "Burn This".
Burrell on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta, vuosina 2010 ja 2012 adoptoidut tyttäret.
Sinfonia nro 2 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdy sävelsi toisen sinfoniansa, "Ylistyslaulun" (; op. 52), kirjapainotaidon 400-vuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1840. Teoksesta tuli menestys sen kantaesityksessä Leipzigissä tuon vuoden kesäkuussa. Uutta marraskuista esitystä varten Mendelssohn lisäsi teokseen vielä kolme laulettua osaa. Hän luonnehti sävellystään "sinfonia-kantaatiksi". Siinä on käytetty Lutherin Raamatun tekstejä.
Teos sai myös kritiikkiä osakseen; Wagner piti sitä huonosti Beethovenilta kopioituna.
Sinfonia alkaa varsinaisella "Sinfonia"-osuudella (Maestoso con moto – Allegro – Allegretto un poco agitato – Adagio religioso). Sitä seuraavat lauletut osat, joissa kuullaan orkesterin lisäksi solisteja ja/tai kuoroa.
Strata 950
Strata 950 on hydraulinen kaivosteollisuuden käyttämä pystyporauslaitteisto, jonka on kehittänyt australialainen RUC Cementation Mining Contractors -yhtiö. Se voi porata tuhanteen metriin asti.
Strata 950 käyttää kaksisuuntaista porausmenetelmää, jossa porataan ensin ylhäältä päin pilottireikä ja sen jälkeen
akseliin kiinnitetään koneeseen päin vetäen leikkaava eli ns. reaming pull -porauspää. Pilottireikää porataan 0-68 kierrosta minuutissa 69 tonnin voimalla ja tuotantoreikää vetäen porattaessa kierrosluku on 0-9 kierrosta minuutissa 950 tonnin voimalla. Porareikää voidellaan ja jäähdytetään vedellä, jota kuluu 35 litraa sekunnissa.
Strata 950 on valmistajan toiseksi suurin malli. Strata 850 on lajissaan suurin vastaavanlainen laite.
Poraa käytettiin Chilen 2010 kaivosonnettomuudessa‎ pelastustunneli "A":n tekemisessä. Strata 950 ehti 598 metrin syvyyteen (85% tavoitesyvyydestä 702 metriä), kun Schramm T130XD-poralla tehty tunneli "B" pääsi perille. Pelastustunneli "C" oli tällöin 372 metrissä poralla RIG-421.
Jukka Kampman
Jukka Kampman on suomalainen basisti, joka soitti Kalle Kaaja & Kulkukoirat -yhtyeessä. Yhtyeen solistina toimii edesmenneen Topi Sorsa­kosken jälkeen Kalle Kaaja. Hän on kotoisin Oulusta. Kampman on opiskellut sekä klassista että kevyttä musiikkia konservatorioissa Oulussa ja Tampereella. Hän on opiskellut myös Helsingin Pop & Jazz Konservatoriossa ja toiminut siellä soitonopettajana.
Kampman on soittanut useiden tunnettujen artistien yhtyeissä, kuten Jari Sillanpää, Juice Leskinen, Eino Grön, Eija Kantola, Laura Voutilainen, Kari Tapio, Paula Koivuniemi ja Lea Laven. Nuorena hän on satunnaisesti säestänyt myös Eugen Malmsténia, Taisto Tammea, Henry Theeliä ja Rauli ”Badding” Somerjokea. Kampman toimii myös Otentic-bassojen yhtenä keulakuvana. Hän soittaa Otenticin J Custom -bassoa.
Love Happens
Love Happens on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut romanttinen draamaelokuva. Pääosissa on muun muassa Jennifer Aniston. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Brandon Camp.
Jumala on
Jumala on Juice Leskisen kirjoittama runokokoelma. Se ilmestyi Kirjayhtymän julkaisemana vuonna 1996. Leskiselle tyypilliseen tapaan kokoelman nimi on kaksitulkintainen, sillä kustantajansa mukaan hän oli kommentoinut sen nimeä: ”Jumala on – tai off”. Kokoelman nimikkorunossa todetaan: "Olen tullut siihen tulokseen, että jumala on – – vaikkei uskoisi."
Jean Monnet -ohjelma
Jean Monnet -ohjelma on Euroopan komission ohjelma Euroopan integraation tutkimuksen edistämiseksi. Sillä on toimintaa 60 maassa viidessä maanosassa. Jean Monnet -ohjelma on osa elinikäisen oppimisen ohjelmaa. Nimensä ohjelma on saanut Euroopan unionin arkkitehdiksi luonnehditulta Jean Monnet'lta.
Jean Monnet -ohjelman puitteissa rahoitetaan kolmentyyppistä toimintaa:
2046 Leningrad
2046 Leningrad on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi T. M. Smirnova vuonna 1968. Nimensä pikkuplaneetta sai Neuvostoliittolaisen Leningradin kaupungin mukaan, joka tunnetaan nykyään alkuperäisellä nimellään Pietarina. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1968 UD1. Koska Leningradin absoluuttinen magnitudi (H) on 11,5, sen läpimitta on todennäköisesti kolmentoista ja kolmenkymmenen kilometrin välillä.
Sinfonia nro 3 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdy sai ensimmäisen inspiraationsa kolmanteen sinfoniaansa ("Skottilainen"; a-molli, op. 56) Skotlannin-matkaltaan vuonna 1829. Teos kuitenkin valmistui vasta vuonna 1842. Se kantaesitettiin Leipzigissä samana vuonna. Lontoon-ensiesityksen jälkeen Mendelssohn omisti teoksen kuningatar Viktorialle, joka miehensä Albertin tavoin ihaili hänen musiikkiaan suuresti. Skottilainen sinfonia koostuu neljästä osasta, jotka kuitenkin ovat temaattisesti sidoksissa toisiinsa; se onkin tarkoitettu esitettäväksi ilman taukoa.
Belgian parlamentti
Belgian parlamentti tai Liittovaltion parlamentti on Belgian lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Parlamentti koostuu edustajainhuoneesta ja senaatista. Kuningas nimittää liittohallituksen. Nykyisenä edustajainhuoneen puhemiehenä toimii André Flahaut.
55 Pandora
55 Pandora on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi G. Searle vuonna 1858. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Pandoran mukaan. Pandora on läpimitaltaan noin 67 kilometrinen, ja sen vuorokauden pituus eli pyörähdysaika on noin 4,80 tuntia. Tätä asteroidia ei tule sekoittaa yhteen Saturnuksen kuista.
Kierumatara
Kierumatara ("Galium aparine") on mataroiden sukuun kuuluva yksivuotinen, ruohovartinen rikkakasvi. Kasvi muistuttaa läheisesti peltomataraa ("Galium spurium"), mutta on kookkaampi ja rotevavartisempi. Kierumataralla on 3–5 senttimetriä pitkät vastapuikeat lehdet, jotka kasvavat kiehkuroina varressa. Kukintona on viuhko, jossa on 2–5 hyvin pientä valkoista kukkaa. Hedelmykset ovat halkaisijaltaan 4-millimetriset, pareittain kasvavat, pyöreähköt ja täynnä pieniä koukkukarvoja. Kierumatara voi risteytyä peltomataran alalajin rikkapeltomataran ("Galium spurium" ssp. "vaillantii") kanssa.
Kierumatara kasvaa Suomessa enimmäkseen etelärannikolla, mutta harvakseltaan Oulun korkeudelle asti. Ahvenanmaalla ja Varsinais-Suomessa se kasvaa yleisenä. Merenrannoilla laji on Suomessa alkuperäinen.
Sinfonia nro 5 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdy sävelsi viidennen sinfoniansa ("Uskonpuhdistus") Augsburgin tunnustuksen 300-vuotisjuhlan (1830) kunniaksi. Se kuitenkin esitettiin vasta kahden vuoden kuluttua. Vuosilta 1830–1832 peräisin olevat kirjeet osoittavat säveltäjän olleen teoksesta innoissaan, vaikkakin myöhemmässä elämässään hän arvosteli sitä ankarasti eikä edes suostunut sen julkaisemiseen.
Sinfonia on sävelletty kahdelle huilulle, kahdelle oboelle, kahdelle klarinetille, kahdelle fagotille, kontrafagotille, serpentille (neljännessä osassa), kahdelle käyrätorvelle, kahdelle trumpetille, kolmelle pasuunalle, patarummuille ja jousille.
Teos alkaa D-duurissa.
949 Hel
949 Hel on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Max Wolf vuonna 1921. Pikkuplaneetta sai nimensä skandinaavisen mytologian Hel-jumalattaren mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella 1921 JK.
Vaahteramalja XXXI
Vaahteramalja XXXI on Vaahteraliigan kauden 2010 päättävä finaalitapahtuma, joka järjestettiin ISS Stadionilla, Vantaalla 4. syyskuuta 2010. Ottelussa kohtasivat runkosarjan voittanut Seinäjoen Crocodiles ja runkosarjan kolmas, Porvoon Butchers. Crocodilesilla Vaahteramaljoja on yksi ja finaaliesiintymisiä neljä, kun taas Butchers metsästi kuudetta perättäistä mestaruuttaan, ja esiintyi finaalissa jo seitsemättä kertaa.
Porvoon Butchers saavutti ottelussa kuudennen perättäisen Suomen mestaruuden.
Vaahteramaljan tapahtumapäivä alkaa tailgate-tapahtumatorilla, jossa musiikista vastaa Redrama ja erilaisista oheistapahtumista mm. Funky Team Gorillaz cheerleaderit, sekä raittiusseura Zoom, joka pelaa näytösottelun Suomen naisten maajoukkuetta vastaan. Mukana on myös keskieurooppalaisista lumilautailijoista ja BMX-pyöräilijöistä koostuva bagjump-ryhmä.
Seinäjoki aloitti kauden tappiolla Helsinkiläistä Roostersia vastaan, mutta otti ensimmäisen voittonsa toisella kierroksella kaatamalla vieraissa Tampereen Saintsin. Seinäjokelaiset pääsevät Vaahteramaljaan kahdeksan ottelun voittoputkessa, sillä joukkue voitti runkosarjassa seitsemän viimeistä otteluaan, ja saalisti viimeisellä kierroksella runkosarjan voiton voittamalla Helsinki Wolverinesin kotonaan lukemin 35-12. Välierissä Crocodiles raivasi tieltään kotiottelussaan Helsingin Roostersin.
Runkosarja
Välierä
Butchers aloitti kauden vakuuttavasti viidellä voitolla, kunnes maaottelutauon jälkeen kärsi kaksi tappiota, joista toisen juuri Crocodilesille. Porvoolaiset saivat kuitenkin pelinsä jälleen kulkemaan ja runkosarjan kolme viimeistä ottelua päättyivät Butchersille suotuisasti. Butchers saavutti lopulta runkosarjassa kolmannen sijan. Välierissä Porvoolaiset kaatoivat vajaamiehisen Helsinki Wolverinesin, joka oli edellisessä ottelussaan menettänyt runkosarjan voiton.
Runkosarja
Välierä
133 Cyrene
133 Cyrene on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. C. Watson vuonna 1873. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Kyrenen mukaan. Cyrenen läpimitta on noin 67 kilometriä ja pyörähdysaika noin 12,71 tuntia.
Viulukonsertto (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn Bartholdy sävelsi viulukonserttonsa e-mollissa (op. 64) Ferdinand Davidille. Joachim piti sitä kaikista saksalaisista viulukonsertoista rakkaimpana. Mendelssohn mainitsi konserton kirjeessä jo vuonna 1838; hän kertoi valinneensa sävellajin ja miettineensä avausmelodiaa, jota ei voinut saada mielestään. Teos kuitenkin valmistui vasta kuuden vuoden kuluttua. Se kantaesitettiin Leipzigissä 13. maaliskuuta 1845 Niels Gaden johdolla.
10,000 Maniacs
10,000 Maniacs on yhdysvaltalainen pop-rockyhtye.
Yhtyeen perustivat nimellä Still Life vuonna 1981 New Yorkin Jamestownissa Dennis Drew (kosketinsoittimet), Steve Gustafson (basso), Chet Cardinale (rummut), Robert Buck (kitara) ja Teri Newhouse (laulu). Myöhemmin yhtyeeseen liittyi lauluntekijäksi, kitaristiksi ja laulajaksi John Lombardo. Pian Cardinale ja Newhouse lähtivät yhtyeestä, jolloin laulusolistiksi tuli Natalie Merchant, joka oli silloin 17-vuotias. Vuonna 1983 yhtyeen vakituiseksi rumpaliksi tuli Jerry Augustyniak.
John Lombardo jätti yhtyeen vuonna 1986, mutta palasi vuosiksi 1994–2002. Natalie Merchant jätti yhtyeen vuonna 1993, minkä jälkeen tärkeimpänä laulusolistina yhtyeessä on ollut Mary Ramsey.
Yhtye otti vuonna 1981 nimekseen 10,000 Maniacs ja alkoi kirjoittaa omaa musiikkia. Sävellyksistä vastasi useimmiten Lombardo ja sanoituksista Merchant. Vuonna 1982 yhtye julkaisi EP-levyn "Human Conflict Number Five" ja seuraavana vuonna ensimmäisen LP-levynsä "Secrets of the I Ching." Vuonna 1990 näiden kahden levyn materiaalia julkaistiin uudelleenmasteroituna levyllä "Hope Chest: The Fredonia Recordings 1982-1983."
Vuonna 1984 10,000 Maniacs teki sopimuksen Elektra-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi seuraavana vuonna toisen LP-levynsä, "The Wishing Chair", jonka musiikki oli folk-vaikutteista melodista rockia. Tämän levyn myötä 10,000 Maniacs alkoi saada entistä enemmän huomiota osakseen niin kriitikkojen kuin yleisönkin parissa.
Vuonna 1987 yhtye julkaisi levyn "In My Tribe", joka oli edeltäjiään enemmän pop-rock-tyylinen. Sitä seurasivat edellisiä levyjä kantaa ottavampia sanoituksia sisältänyt "Blind Man's Zoo" (1989) ja "Our Time in Eden" (1992). Vuonna 1993 10,000 Maniacs julkaisi MTV Unplugged -esiintymisensä levynä, minkä jälkeen Natalie Merchant jätti yhtyeen aikaisemman lupauksensa mukaisesti ja ryhtyi soolouralle.
Merchantin lähdettyä 10,000 Maniacs on jatkanut toimintaansa vaihtelevalla kokoonpanolla. Perustajajäsen Robert Buck kuoli vuonna 2000.
Vihertöpösirkku
Vihertöpösirkku ("Certhidea olivacea") eli aiemmalta nimeltään kerttusirkku on Etelä-Amerikan Galápagossaarilla elävä tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Vihertöpösirkku on darwininsirkuista pienin. Sen ruumiinpituus on noin 10 senttimetriä ja paino 8 grammaa. vihertöpösirkun kapea ja terävä nokka muistuttaa muodoltaan tangaroiden ja kerttujen nokkaa, mihin lajin nimikin viittaa. Lajin väritys on vaatimaton. Molempien sukupuolten höyhenpeite on samea ja väriltään oliivinvihreä. Aikasemmin vihertöpösirkkua ja harmaatöpösirkkua ("Certhidea fusca") pidettiin saman lajin populaatioina. Populaatioiden edustajien koossa ja värityksessä on vain vähän eroja, mutta niiden lauluäänet poikkeavat selvästi toisistaan. DNA-testien mukaan töpösirkkupopulaatioiden kehityshaarat erkanivat toisistaan jo 1,5–2,0 miljoonaa vuotta sitten tai jopa aiemmin. Vihertöpösirkkujen nokan muoto ja melodinen lauluääni poikkeavat selvästi saarten muista sirkuista.
Vihertöpösirkkua tavataan kotoperäisenä lajina ainoastaan Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla. Se on saarten laajimmalle levinnyt darwininsirkkulaji, ja sitä tavataan kaikilla tärkeimmillä saarilla. Vihertöpösirkku elää Galapagosin saariston sisäosissa, harmaatöpösirkku puolestaan pienemmillä ulkosaarilla. vihertöpösirkkujen levinneisyys kattaa noin 7 800 neliökilometriä.
Vihertöpösirkkujen ainoaa elinympäristöä ovat 300–700 metrin korkeudessa kasvavat kosteat ikivihreät metsät, joiden valtakasveja ovat asterikasveihin kuuluvan "Scalesia"-suvun puut. Harmaatöpösirkkujen elinympäristöä sen sijaan ovat saarten karut alueet, joiden kasvillisuus koostuu pensaista, kaktuksista ja lehtensä ajoittain pudottavista puista.
Vihertöpösirkut ovat hyönteissyöjiä. Ne etsivät sammalten, lehtien ja kaarnojen alta ruoakseen hyönteisiä ja hämähäkkejä. Ohut, terävä nokka on mukautunut juuri tätä tarkoitusta varten. Vihertöpösirkut ovat ilmeisesti ainoita darwininsirkkuja, jotka pystyvät nappaamaan saaliinsa lennosta.
Lisääntymiskausi on yleensä kuumaan ja sateiseen aikaan, jolloin ravintoa on runsaiten. Kerttusirkut ovat yksiavioisia. Pari perustaa pienen reviirin ja rakentaa sinne pienen, kupolin muotoisen pesän, jonka sivulle tehdään sisäänkäyntiaukko. Naaras munii tavallisesti kolme munaa, joita se hautoo yksin noin 12 vuorokautta. Poikaset pysyttelevät pesässä kaksi viikkoa kuoriutumisensa jälkeen, kunnes jättävät pesänsä. Poikasia ja nuoria lintuja saalistavat usein suopöllöt. Aikuisia uhkaavat satunnaisesti myös galapagosinhiirihaukka ja galapagosinkyyryhaikara.
Palau Reialin metroasema
Palau Reial on Barcelonan metron linjan 3 asema. Se sijaitsee Avinguda Diagonal -kadun alla Les Cortsin alueella. Metroaseman lähellä on myös samanniminen Trambaix-pikaraitiotien pysäkki.
Palau Reialin asema on avattu vuonna 1975 ja se on saanut nimensä lähistöllä sijaitsevasta Alfonso XIII:n 1920-luvulla rakennuttamasta kuninkaallisesta palatsista. Pikaraitiotiepysäkki puolestaan otettiin käyttöön vuonna 2004.
Pianokonsertto nro 1 (Mendelssohn)
Felix Mendelssohn sävelsi ensimmäisen pianokonserttonsa g-mollissa (op. 25) Münchenin-matkalla 1830-luvun alussa. Hän omisti teoksensa Delphine von Schaurothille, paronittaren tyttärelle, jonka kanssa vietti matkallaan aikaa. Teos on peräisin ajalta, jolloin "Capriccio brilliant" (1830–1832) pianolle ja orkesterille oli kesken.
Mendelssohn toimi solistina konserttonsa kantaesityksessä Münchenissä 17. lokakuuta 1831. Hän saavutti menestystä, mutta suurimpaan maineeseen teos nousi Lisztin tulkinnan myötä.
Konsertollaan säveltäjä rikkoi perinteitä muun muassa tuomalla solistin esille vain muutaman tahdin mittaisen orkesterijohdannon jälkeen.
Bagger 288
Bagger 288 on saksalaisen Krupp-yhtiön energia- ja kaivosyritys Rheinbraunille valmistama pyörökauhakaivinkone. Valmistuessaan 1978 Bagger 288 syrjäytti Nasan Crawler-transporterin maailman suurimpana tela-ajoneuvona 13 500 tonnilla. Laitteen suunniteluun ja valmistamiseen kului viisi vuotta, sekä kokoamiseen toiset viisi vuotta, kokonaiskustannusten yltäessä 100 miljoonaan dollariin. Toisin kuin Crawler-transporter, joka luokitellaan omalla virtalähteellä toimivaksi telakuljettimeksi, Bagger 288 on ulkoisella virtalähteellä toimiva telakaivinkone.
Bagger 288 rakennettiin siirtämään maapeite hiilikaivoksen päältä Tagebaum Habachissa Saksassa. Kone voi siirtää 240 000 tonnia hiiltä tai 240 000 kuutiometriä maapeitettä päivässä jalkapallokentän kokoiselta alueelta ja 30 metrin syvyydeltä. Hiiltä kaivetaan yhtenä päivänä 2400 hiilivaunun verran. Kaivin on 220 metriä pitkä ja n. 96 metriä korkea. Kone vaatii 16,56 megawattia ulkoista sähkövirtaa. Se liikkuu 2–10 m minuutissa (0,1–0,6 km/h). Pääosan kori on 46 metriä leveä ja se on neljästä telavaunusta muodostuvien rivien päällä, joista jokainen on 3,8 metriä leveä. Leveä pohja alentaa maahan kohdistuvaa painetta ja se on vain 17,1 N/cm. Tämä mahdollistaa kulkemisen soran, mullan ja jopa ruohon päällä ilman merkittäviä jälkiä. Koneen kääntösäde on 100 metriä ja se pystyy nousemaan 1:18 kallistuskulmassa.
Kaivinpään halkaisija on 21,6 m ja siinä on 18 kauhaa johon jokaiseen mahtuu 6,6 kuutiometriä maata.
Vuoden 2001 helmikuuhun mennessä kone oli kaivanut loppuun Tagenbau Hambachin kaivoksen eikä sitä enää tarvittu. Se siirrettiin kolmessa viikossa 22 km:n päähän Garzweilerin kaivokselle moottorite 61:n, Erftjoen, junaradan ja usean tien yli. Siirto maksoi 150 milj. Saksan markkaa ja vaati 70 työmiehen joukon. Joet ylitettiin asettamalla suuria teräsputkia ja laskemalla niiden päälle kiviä ja soraa. Erikoisruohoa istutettiin pehmentämään sen kulkemista arvokkaan maapohjan yli. Bagger 288 siirtäminen kokonaisena tuli taloudellisemmaksi kuin sen siirtäminen osissa.
Bagger 288 kuuluu joukkoon saman kokoisia koneita kuten Bagger 281 (rakennettu 1958), Bagger 285 (1975), Bagger 287 (1976), Bagger 293 (1995), jne.
Viulukonsertto nro 3 (Saint-Saëns)
Camille Saint-Saëns sävelsi kolmannen viulukonserttonsa h-molli op. 61 vuonna 1880. Viuluvirtuoosi Pablo de Sarasate, jolle teos oli sävelletty, kantaesitti sen samana vuonna.
Saint-Saënsin viimeiseksi jäänyt viulukonsertto koostuu kolmesta osasta: