hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Paltta
Paltta on kylä Somerolla Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 34, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 39. suurimman.
Paltan lähimpiä naapurikyliä Somerolla ovat Ollila ja Sylvänä. Lännessä kylän rajoille ulottuvat Someron Lahden ja Pyölin kylien takamaat. Idässä rajanaapurina on Tammelan Torro ja pohjoisessa Jokioisten Vaulammi ja Haapaniemi. Suhteessa liikenneväyliin kylä sijaitsee Somerolta Jokioisille johtavan kantatien 52 varrella, ja Someron Lahdenkylään johtaa paikallistietasoinen yhdystie Muolaantie. 1900-luvulla Paltta on kuulunut yhdessä läheisen Sylvänän kylän kanssa viereisen Ollilan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen. Koulua Paltasta käytiin vuoteen 2016 Ollilan koulussa.
Luonnonmaantieteellisesti Paltta naapurikylineen sijoittuu Tammelan ylängön suurten suhteellisten korkeuserojen luonnehtimalle reunavyöhykkeelle, jossa luonnonympäristöä hallitsevat saven täyttämät kallioperän murroslaaksot ja näiden väliin jäävät korkeammat kallio- ja moreeniselänteet. Alueen huomattavimmat vesistöt muodostuvat Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen latvahaaroista, jotka noudattelevat saven peittämiä kallioperän murroksia. Paltan kylän alueelle näistä osuu kylän alueella sijaitsevasta Punsansuosta alkunsa saava Jaatilanjoen sivujoki Alijoki lännessä.
Historiallisesti Paltta on ollut samaa jakokuntaa viereisten Sylvänän ja Ollilan kylien kanssa 1700-luvun lopulla toimitettuun isoonjakoon asti, ja isonjaon seurauksena kylien alueet muodostavat useita toisiinsa lomittuvia eksklaaveja varsinkin jakokunnan pohjoisosissa Koisthuhdan kulmakunnassa lähellä Jokioisten ja Tammelan rajaa.
Paltan kylän vanha tontti on sijainnut nykyisen Jokioistentien varrella Alijoen itäpuolella korkeahkon moreeniselänteen länsirinteessä, mistä myös johtuu maastosanana "harjua tai rinnettä" tarkoittava kylännimi Paltta. Naapurikyliään Sylvänää ja Ollilaa pienempänä Paltta todennäköisesti on niiden 1400- tai 1500-luvulla asutettu tytärkylä. Kylän kaksi vanhaa kantataloa Alitalo ja Isotalo, joista Alitalo on paikallishistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä, sijaitsevat vielä kylän vanhalla tontilla Jokioistentien varressa.
Tunnettuihin palttalaisiin kuuluu Someron jahtivouti Erkki Jaakonpoika Haka (1746–1808), joka ansioitui innokkaana suurpetojen hävittäjänä ja sai ansioistaan Isänmaalliselta seuralta hopeisen hattunauhan.
Milka – elokuva tabuista
Milka – elokuva tabuista on vuonna 1980 ilmestynyt Rauni Mollbergin ohjaama elokuva, joka lukeutuu hänen tunnetuimpiinsa. Ohjaajan kolmas elokuva perustuu Timo K. Mukan romaaniin "Tabu" vuodelta 1965.
Elokuva on päähenkilö Milkan kehityskertomus. Siinä on "Maa on syntinen laulu" -elokuvan tapaan shokkipitoista naturalismia, mutta myös mietiskelevää ja runollista kuvallisuutta. Pääosissa olivat Milkana Irma Huntus, Milkan äitinä Leena Suomu ja Kristus-Perkeleenä Matti Turunen. Musiikin elokuvaan teki Kari Rydman.
Luettelo Swedish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2007
Tämä on luettelo Swedish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2007.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Norwegian Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Luettelo Swedish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Swedish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2008.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Norwegian Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Pyyteeri
Pyyteeri on teeren ja pyyn risteymä. Tämä kanalintu on erittäin harvinainen, sillä pyyteeriä on tavattu Norjassa neljä ja Suomessa ja Ruotsissa vain yksi. Suomen pyyteeri ammuttiin Koivulahdessa vuonna 1967, ja se oli noin 870 grammaa painanut koiras. Se oli selkäpuoleltaan harmaa, pyrstö oli musta ja muu höyhenpuku muistutti pyykoirasta.
Pyyteeri voi olla pituudeltaan jopa 40-senttimetrinen ja painaa noin 865 grammaa. Se syö erilaisia kasvinosia.
Luettelo Swedish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2009
Tämä on luettelo Swedish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2009.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Norwegian Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Luettelo Swedish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2010
Tämä on luettelo Swedish Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2009.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Norwegian Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Kirjodelfiini
Kirjodelfiini ("Cephalorhynchus commersonii") on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä, jota tavataan Etelä-Amerikan eteläisimmällä rannikolla ja Kerguelen-saarilla Intian valtamerellä.
Ensimmäiset havainnot kirjodelfiineistä teki ranskalainen luonnontieteilijä Philibert Commerson Magalhãesinsalmella vuonna 1767.
Lajilla on hyvin erottuva kuviointi. Pää, selkäevä, kylkievät, pyrstö ja vatsa ovat mustia. Kurkku, vatsa ja suurin osa torsosta ovat valkoisen peitossa. Kirjodelfiinin ruho on tanakka ja evät pieniä. Selkäevä on todella kaareva ja tylppä. Se on yksi pienimmistä valaslajeista 1,3–1,5 metrin pituudellaan ja runsaan 20 kilon painollaan. Sen voi ulkomuotonsa puolesta helposti sekoittaa pyöriäiseen.
Uroilla ja naarailla on erilainen musta läiskä vatsassa; uroilla se on kyyneleen muotoinen ja naarailla pyöreämpi.
Lajia tavataan kahdessa maailmankolkassa. Suurin populaatio löytyy Argentiinan rannikolta ja sinne johtavilta vesiltä, Magellan salmelta ja Falklandinsaarilta. Toinen paikka (löydetty 1950) on Kerguelen-saarilla. Ne suosivat matalia vesiä.
Kirjodelfiinin kannan kokoa ja siihen kohdistuvia uhkia ei tunneta täysin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli lajin kuitenkin vuonna 2017 elinvoimaiseksi, sillä Etelä-Amerikan populaatio vaikuttaa olevan yleinen lähes koko levinneisyysalueellaan. Aiemmin IUCN piti lajia puutteellisesti tunnettuna.
Kirjodelfiini on erittäin aktiivinen. Sen voi nähdä usein uimassa nopeasti pinnan tuntumassa. Se osaa myös pyöriä ja tehdä nopeita äkkikäännöksiä, ja uida ylösalaisin; tämän uskotaan parantavan niiden näkyvyyttä saaliiseen. Tavallisinta ravintoa ovat pelagiset kalat ja kalmarit. Etelä-Amerikan vesillä elävät yksilöt voivat täydentää ruokavaliotaan äyriäisillä.
Niin urokset kuin naaraatkin tulevat sukukypsiksi 6–9 vuoden iässä. Parittelu tapahtuu kevät-kesällä ja tiineys kestää 11 kuukautta.
Vanhin tunnettu kirjodelfiini kuoli 18 vuoden ikäisenä.
Lautiosaaren seisake
Lautiosaaren seisake oli liikennepaikka rataosuudella Oulu-Tornio. Perustettaessa se sijaitsi Kemin maalaiskunnassa, mutta kuntaliitoksen myötä siirtyi osaksi Kemiä vuonna 1931. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 863,71 kilometriä. Nykyinen liikepaikkarakennus piha-alueineen on yksityiskäytössä.
Radan varrella - Suomen rautatieliikennepaikat, Iltanen Jussi
Luettelo Norwegian Dance Chartin ykkösistä vuonna 2007
Tämä on luettelo Norwegian Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2007.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Swedish Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Louis-Joseph de Montcalm
Louis-Joseph de Montcalm (28. helmikuuta 1712 – 14. syyskuuta 1759) oli ranskalainen kenraali ja aatelismies. Hän liittyi Ranskan armeijaan jo yhdeksänvuotiaana. Hän kuoli haavoihinsa Quebecin taistelussa 1759.
Montcalm syntyi Candiacissa, Nîmesin lähellä. Hänen vanhempansa olivat Louis-Daniel de Montcalm ja Marie-Thérèse-Charlotte de Lauris de Castellane. Montcalm kuului arvostettuun ranskalaiseen aatelissukuun. Suvun jäseniä oli alkanut kääntyä sotilaallisiin virkoihin ja ammatteihin 1600-luvulta lähtien. Louis-Joseph seurasi perässä ja hän liittyi 16. elokuuta 1721 Régiment d’Hainaut’n rykmenttiin. Montcalm avioitui vuonna 1736 Angélique-Louise Talon de Boulayn kanssa. Heidän lapsistaan kaksi poikaa ja kolme tyttöä selvisivät vauvaiästä.
Montcalmista tuli kahdeksan vuoden palveluksen jälkeen kapteeni, mutta vasta vuonna 1732 hän aloitti aktiivisen sotilasuran. Puolan perimyssodan aika Montcalm palveli Reininmaalla Morits Saksilaisen ja James FitzJames Berwickin johtamissa joukoissa. Hän yleni kenraaliluutnantiksi Itävallan perimyssodan aikana.
Pohjois-Amerikassa Montcalm oli mukana Fort Oswegon valtauksessa elokuussa 1756. Pian Montcalm saavutti ranskalaisille kiistattoman vallan Ontariojärvellä. Vuonna 1757 Montcalm lähti kohti etelää ja valtasi Fort William Henryn. Hänen suurimpana saavutuksenaan pidetään kuitenkin Ticonderongan valtausta, jossa Montcalm kukisti noin viisinkertaisen ylivoiman.
Britit hyökkäsivät 13. syyskuuta 1759 Quebeciin. Montcalm antoi joukoilleen käskyn vastahyökkäykseen. Kun ranskalaiset olivat lopulta tarpeeksi lähellä, britit tekivät muutaman yhteislaukauksen, joista Montcalm sai osuman. Hän kuoli seuraavana päivänä haavoihinsa. Myös brittien komentaja James Wolfe kaatui samassa taistelussa.
Paakkolan seisake
Paakkolan seisake oli liikennepaikka rataosuudella Laurila-Kelloselkä. Se sijaitsi Tervolan kunnassa Yli-Paakkolan kylässä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli noin 893 km Alkuperäisen asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström, mutta se tuhoutui Lapin sodassa. Paikalle rakennettiin soden jälkeen vaatimattomampi asemarakennus, joka on purettu. Liikennepaikka lakkautettiin 1979, jolloin sivuraiteet purettiin.
Luettelo Norwegian Dance Chartin ykkösistä vuonna 2008
Tämä on luettelo Norwegian Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2008.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Swedish Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Luettelo Norwegian Dance Chartin ykkösistä vuonna 2009
Tämä on luettelo Norwegian Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2009.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Swedish Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Etelänpullokuonovalas
Etelänpullokuonovalas ("Hyperoodon planifrons") on harvoin nähty valaslaji, joka elää ilmeisesti lähinnä Etelämantereen lähivesillä. Sitä tavataan leveyspiirin 30 S eteläpuolella, yleisimmin leveyspiirien 57 S ja 70 S välillä.
Etelänpullokuonovalas kasvaa noin 8 metriä pitkäksi, koiras on noin metrin pidempi kuin naaras. Selkä ja kyljet ovat kellertävän harmaanruskeat, vatsapuoli vaaleampi. Vanhemmiten valas muuttuu kauttaaltaan vaaleammaksi. Saattaa olla, että valaan pinnan kellertävä sävy johtuu siinä elävästä planktonista. Valaan otsa on pullea ja sen alapuolella on delfiinimäinen kuono. Otsakyhmy on aikuisilla koirailla kulmikkaampi kuin naarailla ja nuorilla yksilöillä.
Etelänpullokuonovalaat elävät pienissä, 2-12 yksilön ryhmissä ja syövät mustekaloja. Poikaset syntyvät keväällä tai kesällä ja ovat syntyessään noin kolme metriä pitkiä.
Peuran seisake
Peuran seisake oli liikennepaikka rataosuudella Laurila-Kelloselkä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 919 kilometriä. Alkuperäinen laiturirakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema, mutta se purettiin pois jatkosodan aikana. Asema muutettiin miehittämättömäksi 1951 ja lopetettiin 1979. Aseman lähellä sijaitsee Ossauskosken voimalaitos.
Luettelo Norwegian Dance Chartin ykkösistä vuonna 2010
Tämä on luettelo Norwegian Dance Chart -listan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2010.
Finnish Dance Chart: 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Swedish Dance Chart: 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011 – 2012 – 2013
Eivind Bolle
Eivind Bolle (13. lokakuuta 1923 Hol, Nordland – 10. kesäkuuta 2012) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1973–1985 oltuaan sitä ennen varasijalla vuodesta 1969. Hänet valittiin Nordlandin vaalipiiristä. Bolle toimi lisäksi maansa kalastusministerinä kolmessa perättäisessä hallituksessa vuosina 1973–1981. Hän työskenteli itse kalastajana vuosina 1938–1974.
Xenoblade Chronicles
Xenoblade Chronicles (Japanissa nimellä Xenoblade, ), on Monolith Softin kehittämä ja Nintendon Wii-pelikonsolille vuonna 2010 julkaisema roolipeli. Peli julkistettiin vuoden E3 2009 -messuilla. Peli julkaistiin Euroopassa elokuussa 2011.
Pelaamisesta osan muodostaa avoimen pelimaailman tutkiminen. Säätila ja vuorokausisykli vaikuttavat tiettyjen tehtävien ja hahmojen saatavuuteen.
Pelissä voi kohdata huomattavasti vaikeampia vastustajia kuin pelihahmot pystyvät voittamaan: hävitessä pelaaja siirtyy automaattisesti edelliseen tallennuspaikkaan ilman haittavaikutuksia.
Pelin tarina perustuu kahteen aikojen alusta taistelleeseen titaaniin, Bionikseen ja Mechonikseen. Bionikselle on kasvanut monia eläviä ekosysteemejä, myös hyvin ihmisiä muistuttava homsien rotu. Mechonicsella puolestaan kehittyy monenlaisia robottisotureita, mechoneita, jotka pyrkivät hävittämään elävät olennot.
Pelin alussa pääelaaja saa ensimaistiaisen titaanien välisestä sodasta, kun hänet laitetaan taistelemaan Dunban nimisellä homsilla, joka osaa hallita Monado-miekkaa, joka on koko Bioniksen ainoa ase, joka tehoaa mechoneihin. Dunban kuitenkin loukkaantuu pahoin, ja hänet viedään hoitoon.
Alun jälkeen pelaaja ohjaa nuorta Shulk nimistä homsia, joka joutuu vuoden tauon jälkeen mechonien hyökkäyksen keskelle, kun ne hyökkäävät hänen kotikaupunkiinsa. Sinne hyökkää myös naamallinen mechon, johon eivät edes Monadon iskut tehoa. Naamallinen mechon tappaa Shulkin ystävän, Fioran. Shulk ja hänen toinen ystävänsä Reyn lähtevät kostamaan Fioran puolesta. Matkalla Shulk oppii tuntemaan Monadon paremmin ja saa selville sen muutkin kyvyt, kuten tulevaisuuteen näkeminen. 
IGN antoi pelille arvosanan 9.0/10 arvostelussaan.
Hulluna Saraan
Hulluna Saraan on Samuli Valkaman ohjaama elokuva. Sen ovat käsikirjoittaneet Valkama ja Katri Manninen. Elokuvan pääosissa ovat suomalaiset näyttelijät Jussi Nikkilä ja Ville Virtanen, sekä "Lost"-sarjasta tunnetuksi tullut australialainen näyttelijä Emilie de Ravin.
"Hulluna Saraan" on romanttinen komedia entisestä tenavatähdestä ja hänen rokkari-isästään, jotka rakastuvat Saraan, yhdysvaltalaiseen rivitanssinopettajaan.
Elokuvan alkuperäinen nimi on Love and Other Troubles, jolla sitä levitetään kansainvälisesti.
Grey’s Monument
Grey’s Monument () on brittipoliitikko Charles Greylle pystytetty muistomerkki Newcastle upon Tynen keskustassa.
Grey’s Monumentin doorilainen pylvään suunnitteli Benjamin Green ja huipulla olevan patsaan teki Edward Hodges Baily. Se valmistui vuonna 1838, ja se rahoitettiin julkisin varoin kunnioittamaan Charles Greyn työtä. Julkista keräystä muistomerkin pystyttämiselle johti William Ord.
Pylväs on noin 40 metriä korkea, ja sen huipulla oleva patsas on noin 4 metriä korkea. Patsas seisoo jalustalla, joka on pylvään päällä olevalla parvekkelle, johon pääsee pylvään sisällä olevan 164 askelmaisen rappukäytävän kautta. English Heritage listasi rakennelman vuonna 1954, ja se on listattu korkeimmalla I-luokan statuksella.
Laura Pous Tió
Laura Pous Tió (s. 1. lokakuuta 1984 Granollers) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 72 tammikuussa 2012. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä ja kuusi turnausta nelinpelissä.
Pous Tió voitti vuonna 2005 kultaa Välimeren kilpailuissa. Grand Slam -turnauksissa Pous Tió on päässyt kerran toiselle kierrokselle, Yhdysvaltain avoimissa 2011.
Pous Tió sai kahden vuoden kilpailukiellon 1. lokakuuta 2007 alkaen, koska häneltä otetusta näytteestä löytyi hydroklooritiatsidia ja amiloridia.
Lumimittari
Lumimittari ("Operophtera fagata") on loppusyksyn yleinen yöperhoslaji.
Lumimittari on dimorfinen perhoslaji, jonka sukupuolet eroavat selvästi toisistaan. Koiraat ovat vaaleanharmaita tai ruskeanvalkoisia, hentokuvioisia perhosia. Tärkeänä tuntomerkkinä etusiiven ulompi poikkiviiru kaartuu siiven takareunan lähellä siiven tyveä kohti. Takasiivet ovat hyvin vaaleat. Siipiväli on 28–32 mm.
Naaraat ovat lentokyvyttömiä. Niiden siivet ovat surkastuneet liuskamaisiksi ja ovat pituudeltaan noin 3/4 naaraan vartalon pituudesta, ja niiden poikki kulkee selvä, tumma vyö. Väritykseltään naaras on harmaankirjava, ja sillä on pitkät jalat.
Hyvin samannäköinen, mutta selvästi pienikokoisempi laji on hallamittari ("Opherophtera brumata"). Sekä lumi- että hallamittari ovat lennossa samaan aikaan, ja niitä tavataan usein sekaisin.
Lumimittari on eurooppalainen laji, jota tavataan Britteinsaarilta ja Etelä-Ranskasta Keski- ja Pohjois-Euroopan poikki Venäjälle. Suomessa levinneisyys painottuu eteläosiin ja levinneisyyden pohjoisraja kulkee Pohjois-Pohjanmaalla. Lumimittarin lentoaika alkaa syyskuun lopulta ja jatkuu marraskuulle.
Lumimittari on aivan syksyn viimeisiä perhosia. Laji viihtyy koivua kasvavissa, valoisissa metsissä, mutta myös puistoissa ja puutarhoissa. Laji lentää öisin, muttei liiku yölämpötilan ollessa pakkasella. Koiraat tulevat valolle, joskus jopa suurina joukkoina. Toukat koteloituvat maahan, ja muna talvehtii.
Runsaina esiintyminä lumimittarin toukat voivat aiheuttaa vahinkoa koivujen lehvästöille.
Toukka elää useilla eri puulajeilla, Suomessa erityisesti koivuilla ("Betula"). Etelämpänä pääravintokasvi on euroopanpyökki ("Fagus sylvatica").
Newcastlen rautatieasema
Newcastlen rautatieasema on keskusrautatieasema Newcastle upon Tynessä, Pohjois-Englannissa. Se on Itärannikon radan (East Coast Main Line) pysähdyspaikka, josta lähtee yhteyksiä etelään Yorkiin, Doncasteriin ja Lontooseen, ja pohjoiseen Edinburghiin ja Glasgowhun.
Se oli maailman ensimmäinen katettu asema, ja kuningatar Viktoria osallistui sen avajaisiin vuonna 1850.
Rautatieaseman alapuolella on Tyne and Wearin metron asema.
Pikkukiitäjä
Pikkukiitäjä voi tarkoittaa seuraavia eläinlajeja:
Kyläjoen seisake
Kyläjoen seisake oli Tornion aseman alainen laiturivaihde rataosalla Oulu-Tornio. Etäisyys Helsingistä oli 878,7 kilometriä. Seisake sijaitsi Kyläjoen likeisyydessä. Miehitys asemalta lopetettiin 1956 ja koko liikennepaikka lopetettiin 1982. Asemarakennus on purettu.
ARP 2600
ARP 2600 on ARP Instruments, Incin valmistama analoginen syntetisaattori. ARP 2600:aa on käytetty usealla levyllä, mutta sen valmistusmäärä jäi pieneksi: soitinta valmistettiin vain noin 3 000 kappaletta. ARP 2600 on yhdessä ARP Odysseyn ja ARP 2500:n rinnalla valmistajan tunnetuin syntetisaattorimalli. Soitin on aikalaistensa syntetisaattoreiden tapaan yksiääninen. Suomessa tiedetään Esa Kotilaisen ja oululaisen muusikon Jukka Ruohomäen omistavan kyseisen soittimen. ARP 2600:sella on luotu R2-D2-droidin äänet Star Wars-elokuvasarjaan. Soittimen pystyy sulkemaan kuljetusta varten "matkalaukuksi".
Syntetisaattori on rakenteeltaan puolimodulaarinen. Sitä voidaan käyttää moduuleiden keskinäisten sisäisillä peruskytkennöillä täysin ilman ulkopuolisia kytkentäkaapeleita, jolloin soittimen ominaisuuksien täydellinen hyödyntäminen on osittain rajoitettu. Ominaisuuksien käyttöä voidaan laajentaa kytkemällä moduuleita toisiinsa ulkopuolisilla kytkentäkaapeleilla modulaaristen syntetisaattorimallien tapaan.
ARP 2600 syntetisaattoria valmistettiin sen yhdeksän vuotta kestäneen tuotannon aikana (1971-1980) yhdeksänä erilaisena versiona. Suurimmat erot näissä versioiden uudistuksissa olivat enemmän ulkonäöllisiä koskien käyttöpaneelin ja merkintöjen painatuksien väritystä sekä kotelointia. Valmistaja muutti tuotannon aikana soittimen sisäistä elektroniikkaa merkittävästi kerran kopioimalla suodattimen rakennetta Moogin valmistamista syntetisaattoreista, josta johtuen ARP joutui lopulta oikeudenkäyntiin Moog Music Inc.:n kanssa. Syyte suodattimen elektronisen kytkennän käytön kopioinnista sovittiin lopulta siten, että ARP:n oli palattava takaisin myöhemmissä versioissaan käyttämään omaa suunnittelua olevan suodattimen rakennetta.
Muihin samoina aikoina valmistettuihin syntetisaattoreihin verrattuna erikoisuutena ARP 2600:n säätimet olivat pelkästään liukusäätimiä irrallista koskettimistoa lukuun ottamatta, kun muissa syntetisaattoreissa säätimet olivat suurimmaksi osaksi pyöritettäviä.
Night of Hunters
Night of Hunters on yhdysvaltalaisen laulaja-pianisti Tori Amosin albumi, joka julkaistiin 20. syyskuuta 2011.
Night of Hunters on Amosin ensimmäinen täysin akustinen albumi. Amos esiintyy levyllä Apollon Musagète -jousikvartetin ja muiden klassisten soittajien kanssa. Useissa kappaleissa on käytetty variaatioita klassisen musiikin säveltäjien kuten Johann Sebastian Bachin, Franz Schubertin ja Erik Satien sävellyksistä. Säveltäjä John Philip Shenale teki albumin jousisovitukset. Night of Hunters on konseptialbumi, jonka kappaleet kertovat yhden naisen elämästä ja vaikeuksiin joutuneesta ihmissuhteesta. Albumilla laulavat Amosin lisäksi hänen 10-vuotias tyttärensä Natasha Hawley ja 19-vuotias sisarentytär Kelsey Dobyns.
Pellingin lossi
Pellingin lossi liikennöi Porvoossa mantereen ja Pellingin saaren välillä. Reitin pituus on 277 metriä. Lossi liikennöi 15 minuutin välein joka päivä kello 5–23 ja muulloin tarvittaessa. Liikennöinnistä vastaa Finferries eli Suomen Lauttaliikenne Oy.
Tie Porvoosta Tirmoon valmistui vuonna 1864 ja sitä jatkettiin rantaan v. 1936. Tuolloin liikennöinti hoidettiin yhteysaluksilla. 1950-luvulla Pellinkiin liikennöi Tirmosta mm. vuorolaiva Tora sekä nopeita tilausveneitä (taxibåtar). Rannassa oli ja on edelleen laitureita yksityisveneille. Helsingin Kauppatorilta Pellinkiin liikennöi 1950-1959 myös säännöllisesti m/s Pellinge -niminen alus jolla matka kesti n. 4 h. Yhteyttä käyttivät varsinkin Pellingissä täysihoidossa olevat helsinkiläisperheet.
Pellinki oli vielä 1960-luvun alussa täysin autoton alue, ainoat ajoneuvot olivat traktoreita. Tilanne muuttui kun vuonna 1964 aloitettiin liikennöinti lautalla välillä Tirmo-Sandviken. Lauttamatkaa oli aluksi runsaat 3 km. Ensimmäinen lautta oli pieni puurakenteinen n. 8 henkilöautoa kuljettava lossi jolla matka Tirmosta Sandvikeniin kesti n. 15 min. Lossi oli maksullinen. 1970-luvun alussa lauttamatka lyheni kun Ison Pellingin saaressa rakennettiin tieyhteys välillä Söderbyntie-Sandholmen. Samalla vanha Pellingin laiturialue jäi pois käytöstä. Mantereen puolella lauttamatkaa lyhennettiin siirtämällä lauttasatama noin kilometrin verran lännemmäksi. Lauttamatka lyheni tällöin 1,5 kilometriin. Alkuperäinen puulautta oli vaihtunut jo metallirakenteiseen, entiseen TVH:n lauttaan. Samaan aikaan Sandholmeniin alkoi kehittyä saaristokeskus, mm. kahvila ja meripolttoaineasema. 
Pellingin liikennetilanne muuttui täysin vuonna 1983, kun Tielaitos rakensi Pellingin saarten välille asfalttipintaisen saaristotien Sunisaaren, Tullholmenin ja Pikku-Pellingin kautta aina Suurpellingin Söderbyhyn asti. Tie käsitti kolme siltaa ja lossiranta voitiin sijoittaa Sundönille.. Lautta muuttui vaijerilossiksi, jolloin vaatimukset mm. miehistön osalta helpottuivat koska vaijerilossia ei lueta vesiliikennealukseksi. Lauttamatka salmen yli kestää muutaman minuutin mutta yhteys on varsinkin kesäisin pahasti ruuhkautunut. Lautta lähtee klo 7 - 23 välillä aikataulun mukaisesti 15 min välein. 
Vuodesta 1983 lähtien vaijerilosseja on ollut kolme erilaista: aluksi 40 tn (kuva), sitten 60 tn ja nyt 70 tn kantoiset. Ensimmäiset kaksi lossia olivat 2-kaistaisia ja nykyinen on 3-kaistainen. Nykyisin käytössä oleva lossi liikennöi aikaisemmin Kemiönsaarella Lövön lossina toukokuuhun 2011 asti, jolloin Lövön silta korvasi sen. Uusi lossi aloitti liikennöinnin Pellingissä elokuussa 2011, jolloin vanha, vuonna 1974 rakennettu lossi siirtyi Inkoon Barösundiin. Uuden lautan myötä Pellingin lossin kantavuus nousi 70 tonniin.
Maunu Pekanpoika Nyrh
Maunu Pekanpoika Nyrh tai Nyrhi (syntymäaika tuntematon, kuollut todennäköisesti noin 20. maaliskuuta 1553 Lappeella) oli Kustaa Vaasan aikana Lappeella alkaneiden talonpoikaislevottomuuksien johtaja, joka tuomittiin kuolemaan ja mestattiin.
Nyrhin isä oli Pekka Maununpoika Nyrhi, Lappeen Nyrhilän talon omistaja. Nyrhi oli lähetystössä, joka kävi kuninkaan luona syksyllä 1551 valittamassa Lappeen kihlakunnan tuomarista Pärttyli Jönsinpojasta ja anomassa käräjien määrän lisääntymisen takia kasvaneen talonpoikien kyyditys- ja kestitysvastuun vähentämistä. Lähetystölle luvattiin tutkia tuomarin asia ja he ymmärsivät käräjien ja samalla niiden kestitysten vähenevän. Seuraava talvi oli levoton Lappeella, kun talonpojat kieltäytyivät syys- ja talvikäräjien järjestämisestä eivätkä maksaneet veroja. Kuningas lähetti Nyrhin johtamille talonpojille nuhtelukirjeen ja antoi asian tiedoksi laamanni Henrik Klaunpoika Hornille ja Olavinlinnan isännälle Kustaa Finckelle. He pitivät Lappeen ja Taipaleen yhteiset kuninkaankäräjät kevättalvella 1553. Paikalle tuli runsaasti väkeä, joiden puolesta Nyrhi ja lautamies Inki Multiainen ilmoittivat etteivät talonpojat suostu kuin kaksien käräjien pitämiseen vuodessa. Horn ja Fincke saivat lautakunnan tuomitsemaan Nyrhin kuolemaan ja vaikka häntä yritettiin pelastaa huovien käsistä, se ei onnistunut, vaan tuomio pantiin täytäntöön.
Viuvala
Viuvala on kylä ja aiempi kyläkeskus Somerniemellä Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 85, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 26. suurimman ja Somerniemen kylistä väkiluvultaan neljänneksi suurimman.
Viuvala kuuluu 2000-luvulla läheisen Oinasjärven kyläkeskuksen vaikutusalueeseen. Sen lähimpiä naapurikyliä Somerniemellä ovat Oinasjärven rantakylät Kopila lännessä ja Jakkula pohjoisessa. Naapurikunnan Lohjan kylistä se rajoittuu Nummen Leppäkorpeen etelässä sekä Pusulan Hattulan, Hauhulan, Herralan ja Hyrkkölän kylien takamaametsiin idässä.
Kylän kautta kulkee Helsingin suunnasta Somerolle johtava seututie 280, josta erkanevat paikallistietasoiset yhdystiet Viuvalantie Leppäkorven suuntaan ja Jakkulantie Jakkulan suuntaan.
Viuvala rajoittuu yhdessä naapurikyliensä Oinasjärven, Jakkulan ja Kopilan kanssa Karjaanjoen vesistöön kuuluvaan Oinasjärveen ja kylän vanha ydinalue sijoittuu Oinasjärven laskujoen Pitkiönjoen itärannalle. Kylän pohjoispuolitse kulkee Viuvalannummen harjujakso ja kylän pohjoisrajana on Arimaa-järvestä Oinasjärveen laskeva Mäentaanjoki.
Isossajaossa Viuvala on ollut omana jakokuntanaan, mutta lienee aiemmin ollut samaa jakokuntaa viereisen Jakkulan kylän kanssa. Kylän vanhoja taloja ovat olleet Kauranen, Kumuni, Pispa ja Sulka, ja kylän vanha tontti on sijainnut Pitkiönjoen pohjoisrannalla, nykyisten Helsingintien ja Viuvalantien risteyksen kohdalla. Kylän taloista Pispa yhdistettiin vuonna 1914 Sulkaan, mutta Kauranen, Sulka ja Kumuni ovat vielä olemassa hieman alkuperäiseltä kylätontilta hieman sivussa sen eri puolilla.
Kylässä toimi vuosina 1923–1965 Viuvalan kansakoulu. Vielä 1990-luvun alussa kylässä oli myös kaksi kauppaa.
Kylän taloista Viuvalan Pispa yhdessä Someron emäpitäjän alueella sijainneiden Sylvänän Jallin, Syvänojan Sonnin ja Vilukselan Vitkan kanssa mainitaan Aleksis Kiven "Seitsemässä veljeksessä" osana Eeron Jouluyönä laulamaa laulua. Romaanissa viitataan näiden ohella myös eräisiin somerolaisiin henkilöihin. Näistä Kivi lienee kuullut Somerolta kotoisin olleelta ystävältään Axel Wiensiltä.
Nolostuminen
Nolostuminen tarkoittaa ihmisen lamaannuttavaa tunnetilaa, joka koetaan usein epämiellyttäväksi. Nolostuminen on yleensä sosiaalinen reaktio ja syntyy yleensä muiden ihmisten reaktioiden pohjalta. Jos ihminen kokee itsensä jollain tasolla nöyryytetyksi, hän puolustaa itseään synnyttämällä reaktion, jossa tuntee tarpeelliseksi poistua paikalta ja näin välttyä lisähaitoilta.
Nolostuminen kuuluu ihmisyksilön kehityksessä varhaisimmin ilmeneviin sosiaalisiin tunteisiin, jotka syntyvät yleensä 18 kuukauden jälkeen.
Knuutti Liuhtari
Knuutti Juhonpoika Liuhtari (s.n. 1615) oli lapualainen talollinen ja kirkonrakentaja. Hän oli 1650-luvulla 2/3 manttaalisen Liuhtarin talon isäntä. Hän rakensi 100 taalarin korvauksesta Kuortaneen ensimmäisen kirkon, joka valmistui 1654 ja saattoi päätökseen Naarasluoman (Härmän) kirkon rakentamisen, jonka Sipi Tuomaanpoika Kauppi oli pannut alkuun. Liuhtari on mahdollisesti rakentanut muitakin kirkkoja, mistä ei kuitenkaan ole säilynyt tietoja. Hän toimi myös Lapualla kirkonisäntänä.
Sampo Lehtola
Sampo Lehtola (s. 10. toukokuuta 1989) on suomalainen keihäänheittäjä. Lehtola edustaa Lapinlahden Vetoa, ja häntä valmentaa Juhani Nykänen.
Lehtola sijoittui kuudenneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Oulun Kalevan kisoissa 2016 hän voitti pronssia tuloksella 79,47.
Lehtola voitti Lappeenrannan Eliittikisoissa 2011 keihäskilpailun omalla ennätystuloksellaan 83,77 metriä. Tämän jälkeen Suomen Urheiluliitto valitsi Lehtolan edustamaan Suomea yleisurheilun MM-kilpailuihin Daeguun. Antti Ruuskanen teki kuitenkin keihäänheiton edustajien valinnasta valituksen Urheilun oikeusturvalautakunnalle, jonka mukaan Urheiluliiton päätös valita Lehtola kisajoukkueeseen Ruuskasen sijaan ei ollut ilmoitettujen valintakriteerien mukainen. Oikeusturvalautakunnan lausunnon vuoksi Urheiluliitto muutti valintojaan siten, että Antti Ruuskanen otettiin Daegun kisajoukkueeseen Lehtolan tilalle. 2013 Lehtola voitti Lapinlahden Eliittikisat tuloksella 81,67 metriä.
Sipi Tuomaanpoika Kauppi
Sipi Tuomaanpoika Kauppi oli härmäläinen talollinen ja kirkonrakentaja.
Kauppi oli syntyisin nuijapäällikkö Pentti Pirin pojanpoika ja Härmän kappalaisen Georg Asprothin setä. Hän toimi Härmässä kihlakunnanoikeuden lautamiehenä. 1670-luvulla hänet valittiin Naarasluomalle rakennettavaksi päätetyn saarnahuoneen rakennusmestariksi ja työ pantiin alkuun 1675. Jostakin syystä Kauppi ei kuitenkaan vienyt työtä päätökseen, vaan lapualainen Knuutti Liuhtari jatkoi työn loppuun. Näin valmistunut pyhättö oli vaatimaton vain 25½ kyynärää (=15,1 m) pitkä ja 19½ kyynärää (=12,2 m) leveä, mutta suuri ei ollut Härmän väkilukukaan. Vain vajaan parinkymmenen talon asukkaat olivat Kaupin johdolla kirkkoa pystyttämässä. 1682 Kauppi teki käräjillä esityksen kellojen hankkimisesta Härmän kirkkoon. Härmän seuraavan kirkon rakentanut Antti Hakola oli Kaupin naapurista ja oli alkuaan mahdollisesti saanut rakennustaitojaan tämän perheeltä. Sipi Kaupin puoliso oli nimeltään Priitta Matintytär, ei Maliina Erkintytär Pouttu, kuten joskus on virheellisesti luultu.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2012
Yleisurheilussa kilpailtiin Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa 3.–12. elokuuta. Tapahtumia oli miehille 24 ja naisille 23, eli yhteensä 47. Yleisurheilulajien suoritukset tehtiin Lontoon olympiastadionilla lukuun ottamatta kävelykisoja ja maratoneja, joiden lähtö ja maali olivat The Mallilla. Olympiastadionin yleisökapasiteetti oli 80 000 henkilöä.
Yhdystie 2010
Yhdystie 2010 on 25 kilometrin pituinen yhdystie Varsinais-Suomessa. Tie johtaa Nousiaisista valtatieltä 8 Vahdon kautta Paattisille ja edelleen Lietoon seututielle 204.
Tie alkaa Nousiaisista valtatien 8 risteyksestä, josta tie lähtee kulkemaan Nousiaisten keskustan eteläpuolta pitkin melko suorana. Nousiaisten keskustan jälkeen tie ohittaa Santamalan ja saapuu Koljolaan, jossa se tekee jyrkän mutkan itään päin ja kohtaa Yhdystien 2014. Tämän jälkeen tie ohittaa Nousiaisten kirkon ja ylittää Hirvijoen. Kirkon sivuutettuaan tie tekee jyrkän mutkan pohjoiseen päin, ja jatkuu mutkitellen noin 3 kilometriä kunnes kohtaa Nousiaisten Ojankulmalla Yhdystien 2013, tekee jyrkän mutkan pohjoiseen, jatkuu muutaman kilometrin itään melko suorana ja siirtyy Ruskon puolelle Vahdolla. Täällä tie kohtaa Yhdystien 2015, tekee kolme melko jyrkkää mutkaa ja ohittaa Hemmolan. Hemmolasta tie jatkuu noin puoli kilometriä kunnes se saapuu Vahdon kuntakeskukseen jossa se kohtaa Turusta tulevan Yhdystien 2012. Vahdon jälkeen tie jatkuu melko suorana, mutta ajoittain mutkittelevana noin 5 kilometrin verran ja se saapuu Paattisille, jossa se risteää Paattistentien kanssa. Siitä tie jatkuu mutkittelevana ja metsiä halkovana kilometrin verran ja saapuu päätepisteeseensä seututien 204 risteykseen.
Osoitenimenä tiellä on Nousiaisissa Valtatien 8 ja Nousiaisten keskustan välillä "Lemuntie" ja siitä eteenpäin Koljolaan asti "Koljolantie" ja tämän jälkeen "Vahdontie", jolla nimellä tie kulkee lyhyen matkaa myös Maskun alueella. Ruskolla, entisen Vahdon kunnan alueella tien osoitenimenä on ensin "Nousiaistentie" ja sitten "Valpperintie" ja Vahdon keskustan jälkeen "Paattistentie". Turussa entisen Paattisten kunnan alueella osoitenimenä on ensin "Laukolantie" ja Paattistentien risteyksen jälkeen "Levauksentie".
Ruikan seisake
Ruikan seisake oli rataosalla Laurila-Kelloselkä sijainnut rautatien liikennepaikka. Etäisyyttä Helsingistä Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli noin 941 kilometriä. Ruikka oli varsin vähäkäyttöinen laituri, jonka miehtys loppui jo vuonna 1949. Liikennepaikan ympärillä oli vain vähän asutusta jokirannassa ja Valtatie 4:n varrella.
Paarit
Paarit ovat pelastustoimessa käytettävä väline, jolla voidaan kuljettaa loukkaantunut potilas. Paarit muodostuvat kahdesta yhdensuuntaisesta tangosta joiden välissä on kangasta. Erilaisia paareja ovat pyöräpaarit, joita käytetään varsinkin sairaaloissa ja ambulansseissa sekä tavalliset kantopaarit.
Paareja ja muita kantoaisoilla varustettuja lavoja on käytetty myös puutarhanhoidossa mullan, lehtien ja roskien kuljettamiseen sekä muillakin aloilla raskaiden taakkojen kantamiseen kahden tai useamman hengen voimin.
Imarin seisake
Imarin seisake oli Laurila–Kelloselkä-rataosuudella sijainnut rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka perustettiin jatkosodan aikana vuonna 1943 saksalaisten sotilaiden runsaan liikenteen vuoksi, jolloin tarvittiin junille uusi kohtauspaikka. Alue oli tuolloin pisin yksiraiteinen rataosa Suomessa ilman kohtauspaikkaa; Rovaniemen rautatieaseman ja Hirvaan etäisyys oli 17,8 kilometriä. Imari sijaitsi keskellä tietöntä metsäaluetta ja sen merkitys laski heti sotien jälkeen. Miehitys seisakkeelta poistettiin 1951 ja liikennepaikka lakkautettiin 1973.
Yhdystie 2012
Yhdystie 2012 on yhdystie Varsinais-Suomessa. Tie johtaa Raisiosta Ruskon Vahdolle ja on pituudeltaan 15 kilometriä. Tien varrella kulkee koko matkan kevyen liikenteen väylä.
Tie alkaa "Kuninkojantien" nimellä Kantatien 40 liittymästä Kuninkojalla Raisiossa ja vaihtuu Vahdontien risteyksessä nimeltään "Vahdontieksi". Ensin tie kulkee melko suorana ja 60 km/h nopeusrajoituksella varustettuna noin kolme kilometriä, ohittaa Turun lentokentän idässä, kulkee Lähteenmäen asuinalueen läpi ja ohittaa Munittulan asuinalueen idässä. Ruskon kirkonkylän luona tie ylittää Vähäjoen ja risteää Kaharintien ja Hujalantien kanssa, saapuu tämän jälkeen Ruskon keskustaan ja ohittaa Hiidenvainion asuinalueen ja ylittää Ruskonjoen. Täältä tie jatkuu suorana Merttelään ohittaen Merttelän koulun ja kohtaa metsäisellä taipaleella Yhdystien 2013. Tästä tie jatkuu noin kahden kilometrin verran 80 km/h nopeusrajoituksilla varustettuna ensin mutkikkaana ja metsiä halkovana ja sitten suorana ja vähän mutkittelevana halki peltojen kunnes saapuu Vahdolle. Vahdolla tie kulkee Vahdon kuntakeskuksen läpi, ohittaa Laukolan ja saapuu päätepisteeseensä yhdystien 2010 risteykseen.
Andrei Kolkutin
Andrei Kolkutin (ven. Андрей Колкутин, s. 1957 Smoljaninovo, Primorjen aluepiiri) on venäläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1982 ja kuuluu ”The Foster Brothers” -taiteilijaryhmään.
Nivavaaran seisake
Nivavaaran seisake oli rautatieliikennepaikka Laurila-Kelloselkä rataosuudella. Se sijaitsi Saarenkylän läheisyydessä Kemijoen pohjoispuolella. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 979,33 kilometriä. Saksalaiset sijoittivat Nivavaaraan jatkosodan aikaan kaksi bensiinisäiliötä sekä bunkkereita, joista yksi on edelleen jäljellä laiturirakennusta vastapäätä. Miehitys asemalla päättyi 1953. Henkilöliikenne päättyi 1972 ja liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 1987.
Têtu
Têtu on ranskalainen elämäntapalehti joka on suunnattu erityisesti homoseksuaaleille. Sen alaotsikko on "le magazine des gays et lesbiennes".
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2012
Sulkapallossa kilpailtiin Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa 28. heinäkuuta – 5. elokuuta. Tapahtumia oli viisi, jotka olivat miesten sekä naisten kaksin- ja nelinpeli sekä lisäksi sekanelinpeli. Kilpailijoita oli yhteensä 172. Tapahtumat käytiin Wembley Arenalla. Paikalle yleisöön mahtui 12 500 henkilöä. Sulkapallo on painoltaan 4,74–5,50 grammaa, ja sisältää 16 höyhentä.
Kilpailijat valittiin Badminton World Federationin ranking-listan perusteella 3. toukokuuta 2012. Yhdestä maasta sai osallistua maksimissaan kolme pelaajaa kaksinpeleihin ja kaksi paria nelinpeleihin, jolloin yhdestä maasta voi olla enintään 18 kilpailijaa.
Lännenpalsami
Lännenpalsami ("Impatiens capensis") on Pohjois-Amerikassa alkuperäisenä kasvava yksivuotinen palsamilaji. Se on kosteilla paikoilla viihtyvä oranssikukkainen ruohokasvi, joka muiden palsamien tapaan levittää siemenensä sinkoavien kotiensa avulla. Suomessa lännenpalsami on ihmisen kylvämä tulokaslaji, jolla on muutamia paikallisia, leviäviä esiintymiä. Se kuuluu Suomessa myös haitallisten vieraslajien listaan.
Lännenpalsami kasvaa 30–70 cm korkeaksi. Varsi on turpeanivelinen, kalju, mehevä ja yläosasta hieman haarova. Läpikuultavan ohuet lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti ja ovat soikeita tai puikeita sekä tylppähampaisia. Lehtipuoliskossa on 7–12 hammasta. Lännenpalsamin kukinto on tukilehden alle taipunut 2–4-kukkainen terttu. Kooltaan kaksineuvoiset kukat ovat noin 30–40 mm pitkiä, riippuvia ja väriltään punakeltaisia ja tummalaikkuisia. Kukan alin verholehti on pussimainen, jyrkästi kannukseksi kapeneva. Kannus on taipunut tavallisesti 180°. Terälehdet ovat osittain yhdiskasvuisia. Umpipölytteiset kääpiökukat ovat yleisiä. Suomessa lännenpalsami kukkii heinä-syyskuussa. Siemenet ovat korkosuonisia ja ne kypsyvät riippuvissa, litumaisissa kodissa. Kypsinä kodat repeävät herkästi viideksi liuskaksi ja sinkauttavat tehokkaasti siemenet lähiympäristöön. Lännenpalsami on myrkyllinen kasvi.
Lännenpalsami muistuttaa ulkonäöltään paljon Suomessa alkuperäisenä lajia kasvavaa lehtopalsamia ("Impatiens noli-tangere"). Lehtopalsamin lehdissä on kuitenkin enemmän hampaita, kukka on väriltään keltainen ja kukan kannus on loivemmin kapeneva ja vähemmän taipuva.
Lännenpalsami on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta on levinnyt ihmisten tuomana myös Eurooppaan. Pohjois-Amerikassa sitä tavataan laajalla levinneisyysalueella. Manner-Yhdysvalloissa lännenpalsami kasvaa kaikkialla muualla paitsi Alaskassa, maan lounaisosassa sekä muutamassa keskilännen osavaltiossa, Kanadassa se puuttuu vain koillisimmilta alueilta.
Pohjoismaissa laji on harvinainen tulokas, jota on tavattu ainoastaan muutamin paikoin Tanskasta ja Suomesta. Suomessa lännenpalsami kasvaa Lohjanjärven rannoilla Lohjalla ja Karjalohjalla laajalle levinneenä uustulokkaana. Kanta sai alkunsa, kun vuonna 1949 kylvettiin Kanadasta tuotuja siemeniä. Lajia on tavattu myös Raahen seudulla. Vuonna 2010 lännenpalsamia löydettiin myös Helsingistä Vartiokylän ja Vuosaaren kaupunginosista.
Alkuperäisellä elinalueellaan Pohjois-Amerikassa lännenpalsami kasvaa esimerkiksi kosteissa metsissä, jokien tulvatasangoilla, soilla ja ojissa. Suomessa lännenpalsamin kasvupaikat ovat joko tulvarannoilla tai ojanvarsilla. Lohjanjärven rannoilla laji on menestynyt erinomaisesti, ja voimakkaana kilpailijana on syrjäyttänyt alkuperäistä kasvillisuutta.
Tetu
Tetu voi tarkoittaa:
Grainger Town
Grainger Town on Newcastle upon Tynen vanha keskusta. Alue on nimetty Richard Graingerin mukaan, joka rakennutti valtaosan sen rakennuksista 1830- ja 1840-luvulla. Alueeseen kuuluvat Grainger Market, Theatre Royal, Grey Street, Grainger Street ja Clayton Street. Grainger Townissa on kaikkiaan 450 rakennusta, joista lähes puolet on museoviraston suojelemia. Ne ovat tyypillisesti harmahtavia kivitaloja, joissa on paljon pylväitä, torneja ja kupoleita.
Alue oli 1970-luvulla rappeutumassa pahasti, mutta vuosina 1997––2003 siellä toteutettiin laajamittainen kehityshanke, jonka aikana rakennuksia kunnostettiin ja alueelle tuotiin uutta elämää ja työpaikkoja.
EPLAN
EPLAN on erityisesti sähkösuunnittelussa käytettävä tietokantapohjainen suunnittelujärjestelmä. Ohjelmistoa valmistaa saksalainen EPLAN Software & Service GmbH & Co. joka on osa Friedhelm Loh Grouppia. Yritys on perustettu vuonna 1984 ja työllistää noin 700 henkilöä ympäri maailman.
EPLAN on tietokantaan perustuva CAE-suunnittelujärjestelmä (Computer Aided Engineerin) ja eroaa toiminnaltaan perinteisistä viivapiirtoon kehitetyistä CAD-järjestelmistä (Computer Aided Design)
Ohjelma voidaan rajapintojen avulla yhdistää useisiin tuotetiedon hallintajärjestelmiin (PDM) sekä toiminnaohjausjärjestelmiin (ERP).
Matias Koski
Matias Koski (s. 18. toukokuuta 1994 Hämeenlinna) on suomalainen uimari. Hän muutti jo 3-vuotiaana Yhdysvaltoihin. Siellä Atlantassa nykyään asuva Koski edustaa seuratasolla Suomessa Heinolan Iskua ja Yhdysvalloissa Dynamo Swim Clubia. Koski edustaa kansainvälisissä kilpailuissa Suomea, ja hän on myös Yhdysvaltain kansalainen. Hän opiskelee Georgian yliopistossa.
Koski on tullut tunnetuksi rikottuaan useita Antti Kasvion yli kaksi vuosikymmentä kestäneitä Suomen ennätyksiä. Vuoden 2016 pitkän radan EM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrin vapaauinnissa neljänneksi.
Koski alkoi keskittyä uintiin 13-vuotiaana. Tätä ennen hän pelasi muun muassa amerikkalaista jalkapalloa. Koski osallistui ensimmäisen kerran pitkän radan SM-kilpailuihin vuonna 2011 ja voitti 400 metrillä Suomen mestaruuden. Hän saavutti vuoden 2011 Yhdysvaltain nuorten mestaruuskilpailuissa kaksi kulta- ja neljä hopeamitalia. Samoissa kilpailuissa hän paransi Antti Kasvion 18 vuotta vanhan pitkän radan 800 metrin vapaauinnin Suomen ennätystä kahdella sekunnilla aikaan 8.08,54. Koski oli ensimmäinen suomalainen, joka kykeni rikkomaan jonkin Kasvion tekemistä pitkän radan SE:istä.
Maaliskuussa 2012 Koski rikkoi Kasvion pitkän radan 1 500 metrin vuonna 1993 tehdyn SE:n ajalla 15.23,33. Saman kuun lopulla hän ui Indianapolisissa Yhdysvaltain GP-sarjan osakilpailussa 1 500 metrin vapaauinnissa voittoon ajalla 15.09,17, jolla Koski paransi tuoretta SE:tään yli 14 sekunnilla. Tulos rikkoi Lontoon kesäolympialaisten OQT- eli varman osallistumisrajan. Samassa uinnissa Koski paransi väliaikana myös 800 metrin SE:tään 3,82 sekunnilla aikaan 8.04,82. Koski alitti myös Lontoon OST-aikarajan 200 ja 400 metrin vapaauintimatkoilla. Lontoossa Kosken tavoitteena oli parantaa SE-aikaansa. 1500 metrin vapaauinnissa Koski jäi kuitenkin välieränsä viimeiseksi ajalla 15.34,80 lopullisen sijoituksen ollessa 27:s. Hän karsiutui myös 200 ja 400 metrin matkoilta, mutta ui 200 metrin vapaauinnissa uuden oman ennätyksensä ajalla 1.49,84.
Toukokuussa 2013 Koski paransi 800 metrin pitkän radan SE:tänsä aikaan 8.03,05. Uinnin EM-kisoissa 2014 Koski paransi 200 metrin vapaauinnin ennätystään aikaan 1.48,06 ja ui välierissä kymmenenneksi.
Maaliskuussa 2015 Koski voitti Yhdysvaltain yliopistomestaruuden 1 650 jaardin vapaauinnissa. Arvostetun mestaruuden tuonut aika oli metrimittaiselle altaalle epävirallisesti muutettuna Kosken voimassa ollutta 1 500 metrin SE:tä parempi. Heinäkuussa Koski ui Yhdysvalloissa 200 metrin vapaauinnissa alle Rion kesäolympialaisten A-rajan ja pääsi lähelle Kasvion 22 vuotta vanhaa Suomen ennätystä.
Maaliskuussa 2016 Koski ui Yhdysvaltain yliopistosarjan finaaleissa Atlantassa lyhyellä radalla 200 jaardin vapaauinnissa toiseksi kilpailun historian viidenneksi nopeimmalla ajalla.
Koski valittiin Rion olympialaisten 2016 Suomen joukkueeseen maaliskuussa. Toukokuussa hän sijoittui Lontoon pitkän radan EM-kilpailuissa 200 metrin vapaauinnin loppukilpailussa neljänneksi ja rikkoi Kasvion vuonna 1993 tehdyn Suomen ennätyksen alittaen ensimmäisenä suomalaismiehenä 1.47:n sekuntirajan.
Indie-videopeli
Indie-videopelit eli indie-pelit ovat videopelejä, joita kehittävät yksityishenkilöt tai pienet ryhmät ilman julkaisijan taloudellista tukea. Indie-pelit ovat usein innovatiivisia ja niitä levitetään usein digitaalisesti. Viime vuosina indie-pelien suosio on noussut, mikä johtuu pääasiassa uusista verkkolevitystavoista ja kehitystyökaluista.
Joitain kaupallisesti menestyneitä indie-pelejä ovat "Bastion" (500 000 myytyä peliä), "World of Goo", "Super Meat Boy " (miljoona myytyä peliä) ja "Minecraft" (kahdeksan miljoonaa myytyä peliä).
Indie-pelille ei ole olemassa laajalti hyväksyttyä määritelmää, mutta useimmissa indie-peleissä on joitain yhteisiä piirteitä. Indie-pelejä kehittävät yksityishenkilöt, pienet ryhmät tai pienet riippumattomat yhtiöt. Indie-pelit ovat myös useimmiten pienempiä kuin valtavirtaa edustavat pelit. Indie-pelien kehittäjillä ei ole julkaisijoiden taloudellista tukea ja pieni budjetti tai ei ollenkaan budjettia, minkä vuoksi ne käyttävät usein digitaalisia levitystapoja. Riippumattomuuden johdosta indie-kehittäjillä ei ole esteitä luovuudelle eikä tarvetta julkaisijoiden hyväksynnälle. Tämän vuoksi varattu budjetti ei myöskään rajoita pelin suunnittelua. Lisäksi kehittäjäryhmien pieni koko lisää yksilöiden osallisuutta kehitysprosessissa. Täten indie-pelit ovat tunnettuja myös innovaatiosta, luovuudesta ja taiteellisesta kokeilusta. Kehittäjien kyky luoda grafiikkaa voi myös olla rajoittunut, minkä vuoksi heidän täytyy keskittyä innovatiiviseen pelattavuuteen. Indie-pelien joukossa on nähty sekä lajityypiltään klassisia pelejä että uutta innovaatiota pelattavuudessa. Kuitenkaan se, että peli on ”indie”, ei tarkoita että peli keskittyisi innovaatioon.
Marijampolėn rautatieasema
Marijampolėn rautatieasema () on Liettuan eteläosissa, 47 000 asukkaan Marijampolėssa sijaitseva rautatieasema. Marijampolėn asema sijaitsee runsas 50 kilometriä Kaunasista lounaaseen, Puolan Varsovaan jatkavan radan varrella.
1920-luvulla valmistunut asemarakennus on Liettuan rautateiden (Lietuvos Geležinkeliai) kauneimpia ja sijaitsee Marijampolen kantakaupungissa, noin kilometri hallinnollisesta keskustasta itään. Kaupungin linja-autoasema () löytyy rautatieaseman naapurista (seuraava rakennus etelään).
David Willcocks
Sir David Valentine Willcocks (30. joulukuuta 1919 Newquay, Cornwall - 17. syyskuuta 2015) oli brittiläinen kuoronjohtaja, urkuri ja pedagogi. Hän toimi vuosina 1929–1934 kuoropoikana Westminster Abbeyssa. Hän opiskeli Clifton Collegessa, Bristolissa vuosina 1934–1938 ja oli sitten urkustipendillä opiskelevana urkurina ("organ scholar") King's Collegessa, Cambridgen yliopistolla vuosina 1939–1940. Willcocks palveli toisessa maailmansodassa ja sai ansioistaan Military Crossin. Tämän jälkeen hän palasi King's Collegeen vuosiksi 1945–1947.
Willcocksista tuli opintojen jälkeen King's Collegen fellow, ja hänet nimitettiin lisäksi Cambridgen filharmonisen seuran johtoon. Hän työskenteli vuosina 1947–1950 Salisburyn ja vuosina 1950–1957 Worcesterin katedraalin urkurina. Hän toimi Worcesterin-aikoinaan lisäksi City of Birmingham Choirin johdossa ja kolmesti (1951, 1954, 1957) Three Choirs Festivalin pääkapellimestarina. Vuosina 1956–1974 Willcocks johti Bradford Festival Choral Societya, ja vuosina 1957–1974 hän oli King's Collegen musiikinjohtaja.
Willcocks on toiminut Cambridgessa yliopiston urkurina sekä luennoitsijana ja johtanut sen musiikkiseuraa. Vuosina 1960–1998 hän toimi Lontoon The Bach Choirin musiikillisena johtajana. Hän antoi sen kanssa Benjamin Brittenin "War Requiemin" monien maiden ensiesitykset. Hän on lisäksi muun muassa pitänyt konsertteja Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin kanssa.
Vuonna 1971 Willcocksista tuli Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentaja, ja vuonna 1977 hänet lyötiin ritariksi. Hän on saanut kunnia-arvoja lukuisilta yliopistoilta. Hän on tehnyt levytyksiä esimerkiksi The Bach Choirin, Englannin kamariorkesterin ja Academy of St Martin in the Fieldsin kanssa. Hänen tekemänsä kuorosovitukset joululauluista ovat laajalti käytettyjä. Hän oli Royal Academy of Musicin ja Royal Philharmonic Societyn kunniajäsen. Myös Willcocksin poika Jonathan on luonut uran musiikin alalla.
Pectiniidae
Pectiniidae on kivikorallien heimo, johon kuuluu ainakin viisi sukua. Kaikkia tavataan vain Indopasifisella merialueella. Niille ovat tyypillisiä paksut, usein värikkäät polyypit. Värikkyys ja suhteellinen helppohoitoisuus ovat tehneet niistä melko suosittuja riutta-akvaarioiden lajeja.