Intrépido (1790)
Intrépido oli Espanjan laivaston vuonna 1790 vesille laskettu 74-tykkinen San Ildefonso -luokan kaksikantinen linjalaiva.
Romero Landan tekemien piirustusten mukainen alus tilattiin Ferrolista, missä rakennustöistä vastasi Thomas Bryant. Alus laskettiin vesille 20. marraskuuta 1790.
Elokuussa 1801 alkoi toisen liittokunnan sota, jossa Ranska ja Espanja olivat liittolaisia. Ranska ja Espanja tekivät 1. lokakuuta 1800 San Ildefonsossa sopimuksen, jonka nojalla Espanjan laivasto luovutti huhtikuussa 1801 Cádizissa aluksen Ranskan laivastolle "Intrépidon" sekä "Conquistadorin", "Infante don Pelayon", "San Genaron", "Atlanten" ja "San Antonion". Alus liitettiin Ranskan laivastoon 30. kesäkuuta 1801 Toulonissa nimellä "Intrépide".
Sotatoimien alkaessa uudelleen vuonna 1803 alus oli toukokuussa ankkurissa Toulonissa yhdessä seitsemän muun linjalaivan kanssa. Lisäksi kolme muuta alusta oli telakalla ja viisi rakenteilla. Toulonissa olevan laivaston komentajana oli vara-amiraali Madeleine de Latouche-Tréville, jolla oli palveluksessa "Formidable", "Indomptable", "Atlas", "Mont Blanc" ja "Scipion". Todennäköisesto "Intrépidolla" ei ollut edes miehistöä tai nimettyä päällikköä.
Vuoden 1804 lopulla aluksen päälliköksi nimettiin Lêonore Deperonne, jonka johdolla alus varustettiin merikelpoiseksi. Toulonin laivaston komentajuus oli myös siirtynyt Villeneuvelle. Alus lähti 18. tammikuuta 1805 merelle Villeneuven laivaston mukana. Laivasto joutui Cape Sepetin edustalla kovaan luoteistuuleen, joka pakotti tuulen pieksämän laivaston palaamaan satamaan. Illalla 29. maaliskuuta alus lopulta lähti laivaston mukana merelle purjehtien suunnitelman mukaisesti Länsi-Intiaan. Alus saapui laivaston mukana Martiniquelle Fort-de-Francen edustalle 13. toukokuuta.
Alus lähti laivaston mukana paluumatkalle Eurooppaan. Laivasto kohtasi 22. heinäkuuta Cape Finisterren länsipuolella Britannian kuninkaallisen laivaston vara-amiraali Sir Richard Calderin johtaman osaston. Seuranneessa taistelussa, joka päättyi ratkaisemattomana, aluksella sai surmansa viisi ja haavoittui viisi miehistön jäsentä. Taistelun jälkeen alus purjehti etelään ja saapui Cádiziin 20. elokuuta yhdessä muiden Villeneuven laivaston alusten kanssa. Satamassa aluksen päällikkyyden vastaanotti Louis A. C. Infernet.
Alus kuului 21. lokakuuta 1805 kontra-amiraali Pierre Dumanoir le Pelleyn laivueeseen Trafalgarin taistelussa päällikkönään Louis-Antoine Infernet. Dumanoir johti kuuden linjalaivan etuosastoa, jonka alukset olivat "Intrépiden" lisäksi "Scipion", "Duguay-Trouin", "Mont-Blanc" ja "Neptune" ja Espanjan laivaston "Neptuno". Horatio Nelsonin hyökkäys erotti etuosaston alukset muusta laivastosta jättäen ne tuulenpuolelle varsinaisesta taistelusta. Dumanoir ei heti seurannut Villeneuven määräystä taisteluun palaamisesta. Laivueen palattua alukset ampuivat ainoastaan joitakin laukauksia ennen irrottautumista taistelusta.
Infernet miehistöineen halusi liittyä taisteluun ja siten hän kieltäytyi tottelemasta Dumanoirin käskyä vetäytymisestä. "Intrépideä" seurasi "Neptuno". "Intrépide" taisteli "HMS Leviathanin", "HMS African", "HMS Agamemnonin", "HMS Ajaxin", "HMS Orionin" ja "HMS Conqueororin" kanssa. Alus joutui laskemaan lippunsa noin kello viiden aikaan iltapäivällä. Alus oli vaurioitunut pahoin ja noin puolet sen miehistöstä oli saanut surmansa.
Amiraali Collingwood määräsi aluksen upotettavaksi, jottei se olisi tullut takaisin vallatuksi kaksi päivää myöhemmin.