hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Michael Zorc
Michael Zorc (s. 25. elokuuta 1962 Dortmund) on saksalainen uransa jo päättänyt jalkapalloilija. Hän toimii nykyisin Bundesliiga-seura Borussia Dortmundin urheilutoimenjohtajana. 183 senttimetriä pitkän oikeajalkaisen Zorcin pelipaikka oli puolustava keskikenttäpelaaja.
Zorc edusti koko ammattilaisuransa samaa seuraa, Borussia Dortmundia. Hän pelasi seuran paidassa vuodesta 1981 vuoteen 1998 asti. Suurimpia Zorcin saavuttamia menestyksiä ovat muun muassa Mestareiden liigan voitto kaudella 1996-1997, kaksi Bundesliigan mestaruutta kausilla 1994-1995 ja 1995-1996 sekä Intercontinental Cup vuonna 1997 ja DFB-Pokal kaudella 1988-1989. Zorc pelasi Dortmundin paidassa 463 Bundesliiga-ottelua viimeistellen 131 maalia. Lopetettuaan vuonna 1998 Zorcista tuli vielä samana vuonna Dortmundin urheilutoimenjohtaja, jossa roolissa hän on voittanut kolmesti Saksan mestaruuden. Zorc toimii tuossa roolissa yhä.
Zorc pelasi Länsi-Saksan nuorten maajoukkueissa ja on pelannut myös sen B-maajoukkueessa. Saksan jalkapallomaajoukkueessa Zorc pelasi seitsemän ottelua vuosina 1992-1993, mutta ei ollut joukkueen kokoonpanossa MM- tai EM-kilpailuissa.
Ängesön-Bergön
Ängesön-Bergön on 5,3 neliökilometrin kokoinen saari Kemiönsaaren kunnan Hiittisten saaristossa. Saarella asuu ympärivuotisesti yhdeksän asukasta.
Ängensön-Bergön muodostuu kahdesta yhteenkasvaneesta saaresta, joiden ympärillä on useita pieniä saaria. Kapea salmi erottaa saaren asutusta Vänoxan saaresta. Ängensön-Bergönin pohjoisosassa on Bergön kylä jossa on kolme asuintaloa.
Tomi Ikonen
Tomi Ikonen (s. 7. toukokuuta 1983) on suomalainen salibandymaalivahti, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Ikosen kasvattajaseura on vantaalainen AC HaKi. Ikonen on 193 senttimetriä pitkä ja painaa 95 kilogrammaa. Hän lyö vasemmalta.
Aiemmin Ikonen on edustanut liigaseuroista muun muassa Classicia ja Tapanilan Erää. Nuorempana Ikonen pelasi myös jääkiekkoa (Sapko, Shakers, KJT). Hän kuului Suomen salibandymaajoukkueeseen vuoden 2014 MM-kisoissa Göteborgissa, joissa hän pelasi kuusi ottelua ja saavutti MM-hopeaa.
Ikonen työskentelee siviiliammatissaan kirvesmiehenä.
Risto Töllikkö
Risto Töllikkö (s. 3. heinäkuuta 1991) on suomalainen salibandyn pelaaja, joka edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Esport Oilersia. Töllikkö on pelipaikaltaan puolustaja. Töllikkö lyö vasemmalta ja hän on 181 senttimetriä pitkä. Hän on edustanut liigassa vain NST:tä, mutta hänen kasvattajaseuransa on Taipalsaaren Kisa. Töllikkö kuuluu myös Suomen salibandymaajoukkueeseen. Hän pelasi siinä vuoden 2014 MM-kisoissa Göteborgissa, jossa hän saavutti hopeaa tehden muun muassa Suomen 2-0 -johtomaalin finaalissa Ruotsia vastaan. Suomi hävisi tuon ottelun lopulta 2-3.
Hänen sisarensa Anni Mukala (o.s. Töllikkö) on pelannut naisten liigassa ja tyttöjen maajoukkueessa.
Denis Ten
Denis Jurjevitš Ten (; 13. kesäkuuta 1993 Almaty – 19. heinäkuuta 2018 Almaty) oli kazakstanilainen taitoluistelija ja olympiamitalisti. Hänen valmentajinaan toimivat muun muassa Frank Carroll ja Nikolai Morozov ja koreografeinaan Lori Nichol ja David Wilson. Ten voitti yksinluistelun olympiapronssia vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa pistein 255,10. Näin hänestä tuli historian ensimmäinen kazakstanilainen taitoluistelun olympiamitalisti. Ten saavutti myös kaksi MM-mitalia, hopeaa Lontoosta vuonna 2013 ja pronssia Shanghaista vuonna 2015, ja voitti kultaa kotimaassaan järjetyissä Aasian talvikisoissa vuonna 2011. Tenin ennätyspisteet olivat vuonna 2015 luistellut 289,46. Hän oli 168 senttimetriä pitkä.
Ten kuoli 25-vuotiaana heinäkuussa 2018 jouduttuaan puukotetuksi kotikaupungissaan Almatyssa.
Ossi Kanervo
Ossi Kanervo (s. 23. marraskuuta 1987 Oulu on suomalainen jäätanssija. Hänen parinaan luisteli Henna Lindholm ja aikaisemmin myös Janna Hujanen. Kanervo edustaa Helsinki SC:tä. Lindholmin kanssa hän voitti vuonna 2012 Pohjoismaiden mestaruuden, vuonna 2014 Bavarian Open -pronssia sekä kolme Suomen-mestaruutta vuosina 2011, 2012 ja 2014. Heidän valmentajanaan toimi italialainen olympiamitalisti Maurizio Margaglio. Kanervo ja Lindholm osallistuivat kaksiin MM-kilpailuihin. Kanervo voitti myös yhden Suomen-mestaruuden entisen parinsa Janna Hujasen kanssa. Kanervo on 173 senttimetriä pitkä.
Kanervo ja Lindholm lopettivat luistelu-uransa keväällä 2015.
Tyler Blackburn
Tyler Jordon Blackburn (s. 12. lokakuuta 1986 Burbank, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Caleb Riversinä nuorten draamasarjassa "Valehtelevat viettelijät". Hän oli aluksi sarjassa vierailijana, mutta kolmannella tuotantokaudella Caleb on jo vakiohahmo. Lisäksi hän esiintyi sarjan spin-offissa "Ravenswoodissa". Blackburn näytteli myös Iania "Päivien viemää" -sarjassa.
Petaluma
Petaluma on kaupunki Sonoman piirikunnassa Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennassa 57 941 ihmistä.
Ekojärvi (Sastamala)
Ekojärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Ekojärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 102 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 750 metriä. Siihen laskee Marjasuolta ja Marjasuonmaalta suo-ojia. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 10 kilometriä pitkä Ekojokena päättyvä laskuoja. Laskuojan nimi on aluksi Ekojärvenkanava ja Ekojärvenholvi, muuttuu sitten alempana Lamminojaksi, Harjastenojaksi ja Stormin jälkeen Ekojoeksi.
Järven rantaviiva on 6,8 kilometriä pitkä ja ranta on avosuota ja luhtaa, vaikka ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Suurin saari on Selkäsaari, joka on 90 metriä pitkä. Järvestä on saanut nimensä Ekojärven kylä, jonka tiloja on järven ympärillä. Loma-asuntoja on soisten rantojen takia vain muutama.
Ekojärven Natura-alueen omistaa Suomen valtio ja sitä hallinnoi Metsähallitus. Siihen kuuluu matalavetinen Ekojärvi ja sen rannat. Karhunkalliolle on rakennettu lintutorni ja nuotiopaikka. Järvi on arvokas lintujärvi.
Ennen Ekojärven vedenpinnan korkeuden alentamista järvessä oli runsaasti kalaa. Järvellä oli kalamaja, missä kauempaakin tulleet kalastajat majoittautuivat, kun tultiin syyskalastamaan. Läheisessä Ekojärven kylässä tarvittiin lisää niittyjä, joita muodostettiin alentamalla Ekojärven pintaa.
Vuonna 1865 talollinen Wilhelm Johansson ja kumppanit pyysivät järjestämään katsemuksen tulevaa järvenlaskua varten. Asia vedettiin kuitenkin takaisin ja vasta vuonna 1873 talollisen Punto Karl Gustafssonin hakemus järven kuivattamiseksi hyväksyttiin. Ensimmäisessä hakemuksessa kohteena olivat myös vierekkäiset Ojalammi ja Paskolammi. Vuonna 1875 järven pintaa alennettiin ilman valtionapua. Järven vedenpintaa laskettiin syventämällä järvestä lähtevää ojaa. Avuksi saatiin suuri nosturi, jolla painavaa kiveä ja maata voitiin nostaa. Nosturin avustamana valmistui noin kilometrin verran holvattua kanavaa, joka kulkee edelleen maan alla. Kuivatuksella pyrittiin lisäämään heinäntuotantoa, mikä onnistui hyvin. Rannoilla oli kymmeniä latoja, joista vesijättöyhtiö möi "järvisheinälotteja" eniten tarjoaville.
Vuoden 1927 vesijätön jako osakkaiden kesken selvittää hyvin, paljonko järvenpohjaa paljastui. Kartan mukaan entisen järven lahdista Läpänlahti, Pirttilashti, Rappari, Vehkalahti, Kolkunperä, Mustalahti ja Särkilahti maatuivat ja saaret Rukku (iso?) ja Piukku (pieni?) maatuivat rantaan kiinni. Nykykartassa suuremman saaren nimeksi on merkitty Piukku. Saaren taakse oli jäänyt syvä lahti, mutta nykyään lahti on lähes kasvanut umpeen.
Vesijättömaata kertyi vuonna 1927 jaettavaksi 78 hehtaaria niittyjä, 26 hehtaaria metsämaata ja 129 hehtaaria avovettä. Jakoalue oli vuonna 1878 paalutettu monikulmainen alue, joka seurasi järven rantoja.
Valeri Gratšov
Valeri Nikolajevitš Gratšov (, (s. 14. lokakuuta 1964 Krasnogorsk) on entinen venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Sen jälkeen hän toiminut valmennustehtävissä Venäjällä ja Ruotsissa.
Valeri Gratšov aloitti jääpallouransa 19-vuotiaana Moskovan lähellä Krasnogorskissa paikallisessa Zorkissa, jossa hän pelasi ensimmäisen Neuvostoliiton pääsarjakautensa. Sen jälkeen hän siirtyi Moskovan Dynamoon, jossa hän pelasi seuraavat seitsemän kautta. Hän palasi vielä kahdeksi kaudeksi kasvattajaseuraansa Zorkiin, mutta sen jälkeen siirtyi Neuvostoliiton urheilujärjestelmän romahdettua Ruotsiin.
Gratšovista tulikin toisen venäläisen Sergei Obuhovin kanssa uudessa ruotsalaisseurassaan Falunin Falu BS:ssä keskeisiä pelaajia seuran menestykselle. Hän pelasi 1990-luvun lopun eli seitsemän kautta Falunissa ja saavutti yhden Ruotsin Allsvenskanin hopeamitalin. Uusi seura 2000-luvun alussa oli IFK Vänersborg, jossa hän pelasi kaikkiaan neljä kautta. Vänersborgissa Gratšov muodosti suomalaisten Ari Holopaisen ja Sami Laakkosen kanssa joukkueen rungon, joka taisteli tasapäisesti silloisia Ruotsin mahtiseuroja Västeråsia, Sandvikenia ja Hammarbytä vastaan.
2000-luvun alussa Gratšov siirtyi enemmän pelaajavalmentajan rooliin, jossa hän oli Venäjän maajoukkueessa, IFK Vänersborgissa ja Zorkissa. Kaudella 2010 hän tuli Ruotsiin pelaten ja valmentaen toiseksi korkeimman sarjatason Allsvenskanin vänersborgilaista Blåsut BK:ta.
Gratšov itse oli jo aiemmin halukas valmennustehtäviin venäläiseen huippuseuraan. Selainen toteutui kesällä 2014, jolloin hän siirtyi Venäjän pääsarjan irkutskilaiseen Baikal-Energijaan.
Valeri Gratšovin poika Ilja on myös jääpalloilija ja edustanut kaudesta 2012 alkaen ruotsalaista Uppsalan Siriusta.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Gentofte Stars
Unibet Stars Gentofte on tanskalainen jääkiekkoseura Gentoftesta. Joukkue pelaa Tanskan korkeimmalla sarjatasolla Metal Ligaenissa.
Tero Koponen (näyttelijä)
Tero Tuomas Koponen (s. 26. joulukuuta 1979 Tampere) on suomalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti äänirooleistaan. Koposen tunnetuin äänirooli on "Pasila 2.5 – The Spin-Off" -animaatiosarjan Kyösti Pöysti. Lisäksi häntä oli kuultu jo alkuperäisessä "Pasila"-sarjassa vierasäänenä jaksoissa "Traleridarra" ja "Koala vs. Valkohai".
Koponen opiskeli Teatterikorkeakoulussa 2003–2007 ja valmistui teatteritieteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa Helsingin Kaupunginteatterissa, Suomen Kansallisteatterissa, Q-teatterissa ja Ryhmäteatterissa.
Soxhlet-laite
Soxhlet-laite on kemiassa käytettävä erotuslaite, jolla kiinteän aineen sisältämät kemialliset yhdisteet uutetaan käytettävään liuottimeen. Laitteen kehitti 1800-luvulla saksalainen kemisti Franz von Soxhlet. Alun perin hän kehitti laitteen rasvojen erotukseen kiinteistä maitonäytteistä, mutta nykyään sitä käytetään monilla kemian ja kemianteollisuuden aloilla.
Yksinkertaisin malli laitteistosta koostuu seuraavista osista: jäähdytin, soxhlet-laite ja kolvi. Ennen uuttoa kiinteä aine annostellaan erotuksessa käytettävään uuttosukkaan, jolloin kiinteää ainetta ei pääse valumaan liuottimen mukana soxhletin alapuolella sijaitsevaan kolviin. Uuton alussa puhdasta liuotinta kuumennetaan kiehuvaksi, jolloin se kulkee soxhletin isompaa sivuputkea pitkin ja tiivistyy yläpuolella olevan jäähdyttimen ansiosta pisaroiksi. Kun tiivistynyttä liuotinta on kerääntynyt riittävästi soxhletin pienempään sivuputkeen, liuotin ja uutetut yhdisteet valuvat kolviin ja liuottimen kierrätys laitteistossa alkaa alusta.
JVG:n diskografia
Tämä artikkeli on JVG -yhtyeen diskografiasta.
VilleGalle
Diederik Boer
Diederik Boer (s. 24. syyskuuta 1980 Emmeloord, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa kaudella 2014–2015 Alankomaiden pääsarjassa Eredivisiessä pelaavaa AFC Ajaxia.
Boer kuului PEC Zwollen edustusjoukkueeseen kaudesta 2001–2002 lähtien. Yhteensä hän pelasi seurassa 58 Eredivisien ja 239 Eerste divisien ottelua sekä kahdeksan karsintaottelua. Boer oli Zwollen ykkösmaalivahti yhdeksän peräkkäisen kauden ajan vuosina 2005–2014. Näistä kausista kahtena viimeisenä joukkue pelasi pääsarjatasolla. 1. syyskuuta 2014 Boer siirtyi Ajaxiin.
Zwolle:
Ajax:
Osnovy geopolitiki
Osnovy geopolitiki. Geopolititšeskoje buduštšeje Rossii () on geopolitiikkaa käsittelevä kirja, jonka on kirjoittanut Aleksandr Dugin. Kirjalla on ollut suuri vaikutus Venäjän armeijan, poliisin ja kansallismieliseen ulkopoliittiseen eliittiin ja sitä käytetään oppikirjana Venäjän armeijan yleisesikunta-akatemiassa.
Kirjan toinen tekijä on yleisesikunta-akatemian kenraali Nikolai Klokotov.
Kirjassa sanotaan, että "[etnisten] venäläisten taisto maailmanherruudesta" ei ole päättynyt ja että Venäjä säilyy "uuden antiporvarillisen, amerikkalaisvastaisen vallankumouksen valmistelualueena". Euraasialainen imperiumi tullaan rakentamaan "yhteisen vihollisen perusteille: atlantismin hylkäämiselle, Yhdysvaltojen strategiselle valvonnalle ja liberaaleista arvoista kieltäytymiselle".
Dugin uskoo mannerten väliseen, "atlantistien" (Amerikan) ja "euraasianistien" (Euroopan, joka on osa Venäjän valta- ja etupiiriä) väliseen suureen sotaan. Sotilaallisilla operaatioilla on sodassa vain vähäinen osuus. Kirjan tekijä uskoo hienovaraiseen valtioiden vastaiseen toimintaan (subversioon), epävakauttamiseen ja Venäjän erikoisosastojen disinformaatioon. Operaatioita tulisi avustaa kovalla ja lujatahtoisella Venäjän kaasu-, öljy- ja muiden luonnonvarojen hyödyntämisellä osana maiden painostamista.
Kirjassa mainitaan merkittävimmäksi tulevaisuudentavoitteeksi koko Euroopan suomettaminen.Euraasialainen projekti voitaisiin laajentaa Etelä- ja Keski-Amerikkaan.
Uwe Rahn
Uwe Rahn (s. 21. toukokuuta 1962 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rahn pelasi Saksan Bundesliigassa 14 peräkkäistä kautta vuosina 1980–1993. Pisimpään hän edusti Borussia Mönchengladbachia, jossa pelasi yhdeksänä kautena. Kesken kauden 1988–1989 Rahn siirtyi 1. FC Kölniin, jossa pelasi puolentoista kauden ajan. Tämän jälkeen hän pelasi Hertha BSC:ssä, Fortuna Düsseldorfissa ja Eintracht Frankfurtissa yhden liigakauden kussakin. Rahn ei voittanut Bundesliigan mestaruutta, vaikka hänen joukkueensa oli viidesti sarjan kolmen parhaan joukossa. Molempina Köln-kausina joukkue sijoittui sarjassa toiseksi, ja kolmannen sijan Rahn saavutti kahdesti Mönchengladbachissa sekä kerran Eintracht Frankfurtissa. Henkilökohtaisella tasolla hänen paras kautensa oli 1986–1987, jolloin hän teki 24 maalia ollen sarjan paras maalintekijä. Rahn pelasi myös kolme muuta yli kymmenen maalin liigakautta, kaikki Mönchengladbachissa. Hän päätti uransa japanilaisessa Urawa Red Diamondsissa.
Rahn valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1987.
Saksan maajoukkueessa Rahn pelasi 14 ottelua ja teki viisi maalia vuosina 1984–1987. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 saavuttaen MM-hopeaa, muttei pelannut turnauksessa lainkaan. Hän oli mukana myös Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joissa pelasi kolme ottelua.
Jukka Listenmaa
Jukka-Pekka Listenmaa (s. 9. maaliskuuta 1970) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Listenmaa on Tampereen Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi TPV:n edustusjoukkueessa kaudella 1988, esiintyen I divisioonassa kerran joukkueen pudotessa kauden päätteeksi sarjatasoa alemmaksi. Listenmaa oli mukana TPV:n paluussa pääsarjatasolle, kun joukkue nousi kaudeksi 1992 takaisin I divisioonaan ja heti 1993 Veikkausliigaan. Ensimmäisellä liigakaudellaan hän oli isossa roolissa, pelaten 27 ottelussa ja onnistuen maalinteossa neljästi. Kauden 1994 alun Listenmaa vietti Kakkosessa lainalla Nokian Pyryssä ja vastuu liigassa väheni vain seitsemään esiintymiseen TPV:n voittaessa yllätysmestaruuden.
Kaudella 1995 Listenmaan peliaika vaihteli rotaatiopelaajana ja kesäkuussa tullut loukkaantuminen piti hänet kaksi kuukautta poissa pelikentiltä. TPV putosi Ykköseen ja Listenmaa siirtyi Kakkosessa pelanneeseen Tampereen Kisa-Tovereihin. Hän edusti TKT:ta yhden kauden ajan ja oli 12 maalillaan joukkueen paras maalintekijä yhdessä Jarmo Poskiparran kanssa. Listenmaa palasi TPV:hen kaudeksi 1997 ollen avauksen vakionimiä. Vuonna 1998 hän vaihtoi toiseen Ykkösessä pelanneeseen seuraan, Nokian Pyryyn. Listenmaa palasi yhdessa usean muun NoPy:n pelaajan kanssa edustamaan juuri perustettua Tampere Unitedia sen ensimmäiselle kaudelle ennen lopettamistaan 29-vuotiaana.
Pelaajauransa jälkeen Listenmaa on toiminut valmennustehtävissä Tampereen Ilveksen junioreissa, Tampereen Kisa-Tovereissa, Tampereen Peli-Pojissa sekä Tampereen Pallo-Veikoissa.
HMS Hart (U58)
HMS Hart (viirinumerot U58 ja F58) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuoden 1943 lopulla.
Alus palveli vuosina 1958-1971 Saksan laivastossa koululaivana fregatiksi luokiteltuna nimellä "Scheer".
Alus tilattiin 18. joulukuuta 1941 Alexander Stephen and Sonsilta osana vuoden 1941 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 27. maaliskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 1943 kumminaan rouva Pitcher. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
Valmistuttuaan alus siirrettiin Tobermoryyn koulutettavaksi, missä se oli yli joulun. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi Clydeen sijoitettuun 7. saattajaryhmään (), jonka mukana se aloitti Atlantin saattueiden suojaamisen tukiryhmän osana. Alus siirtyi ryhmän mukana Gibraltarille maaliskuussa 1944.
Toukokuussa 1944 alus palasi ryhmän mukana Clydeen valmistautumaan kaakkoisen reitin () sulkemiseen osana operaatio Neptunea. Valmistautumisen aikana "Hart" kolaroi sluuppi "HMS Rochesterin" kanssa, mutta alusten saamat vauriot osoittautuivat vähäisiksi ja ne olivat mukana operaatiossa. Alus suojasi Kanaalin saattueita syyskuun loppuun, jona aikana "Hart" kolaroi 1. syyskuuta joukkojenkuljetusalus "Vikingin" kanssa.
Alus siirrettiin 19. lokakuuta Devonportin telakalle, mistä se vapautui 23. joulukuuta. Alus saapui joulupäivänä Tobermoryyn koulutukseen, minkä päätyttyä se siirtyi Liverpooliin 22. saattajaryhmään. Alus osallistui 16. tammikuuta 1945 Saksan laivaston sukellusveneen "U-482" upottamiseen. Alus osallistui saattueiden suojaamiseen Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka, minkä jälkeen se oli kolme viikkoa huollettavana Devonportissa. Alus lähti Kauko-Itään Brittiläiseen Tyynenmeren laivastoon 20. kesäkuuta 1945.
Intian valtamerelle alus saapui hieman ennen japanilaisten antautumista. Se sai 11. elokuuta määräyksen lähteä Colombosta Singaporen kautta Hong Kongiin liittyäkseen laivastoon. Laivaston uudelleen järjestäminen siirsi aluksen 32. saattajaosastoon ja alus lähetettiin Brisbaneen huollettavaksi 23. joulukuuta. Alus poistui telakalta tammikuussa 1946. Alus jatkoi palvelustaan Tyynenmeren laivastossa, vaikka se vaihtui 1. saattajaosastoksi. Alus ajoi karille 14. huhtikuuta, törmäsi laituriin 13. maaliskuuta 1947 ja kolaroi rahtialus "Hong Khengin" kanssa 19. heinäkuuta. Lopulta alus vaurioitui pyörremyrskyssä syyskuussa 1949.
Laivaston nimen vaihtuessa Kauko-Idän laivastoksi "Hart" siirrettiin 1949 3. fregattilaivueeseen. Alus palasi Britteinsaarille, ja se siirrettiin vuoden 1951 kesällä Devonportissa reserviin. Alus hinattiin vuoden 1954 lopulla Lisahallyyn ankkuriin, mistä se palasi Devonprtiin 1955. Alus sijoitettiin myyntilistalle.
Alus myytiin marraskuussa 1957 Länsi-Saksalle, joka liitti sen huollon jälkeen laivastoonsa 24. tammikuuta 1958 nimettynä "Scheeriksi". Alus poistettiin palveluksesta 1967 ja se myytiin 17. maaliskuuta 1971 Hampuriin VEBEG'lle romutettavaksi.
Nya Rampen
Nya Rampen on suomenruotsalaisten näyttelijöiden Suomessa perustama, mutta nykyisin Berliinissä toimiva kokeellinen teatteriryhmä. Sen groteskin tyylitellyt tuotannot ovat voittaneet useita palkintoja eurooppalaisilla teatterifestivaaleilla.
Nya Rampenissa toimivat Elmer Bäck, Rasmus Slätis, Jacob Öhrman ja Markus Öhrn.
Nya Rampenin ja ruotsalaisen Institutet-ryhmän yhdessä toteuttama "Conte D’Amour" käsitteli valtaa ja seksuaalisuutta vuonna 2008 paljastuneen itävaltalaisen Josef Fritzlin insestitapauksen kautta. Näytelmä voitti muun muassa pääpalkinnon Saksassa 2011 pidetyllä Impulse-teatterifestivaalilla. Sen jälkeen toteutettu "We Love Africa and Africa Loves Us" ruotii länsimaisen ihmisen ristiriitaista suhdetta kehitysmaihin. Teoksessa esiintyy sama groteski perhe kuin "Conte D´Amourissa". Trilogiaksi muodostuneen sarjan päättää "Bis zum Tod", joka tutkii pedofilian herättämää pelkoa nyky-yhteiskunnassa.
Vuonna 2011 Baltic Circle -festivaaleilla esitetty Nya Rampenin teos "Worship!" tutki ihmisen pakkomielteistä halua kuulua ja uskoa johonkin. Se yhdisti balettia, musikaalia, oopperaa, jousisoitantaa, miekkailua, tosi-tv:tä, tietokonepeliä, väkivaltaviihdettä, pornoa ja viittauksia Shakespearen teoksiin.
HMS Mermaid (U30)
HMS Mermaid (viirinumerot U30) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1944.
Alus palveli vuosina 1950-1971 Saksan laivastossa fregatiksi luokiteltuna nimellä "Scharnhorst".
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta. Sen köli laskettiin 8. syyskuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 11. marraskuuta 1943. Alus otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1944.
Alus luovutettiin 5. toukokuuta 1950 Länsi-Saksan laivastolle, joka otti sen palvelukseen nimettynä "Schanhorstiksi". Alus myytiin romutettavaksi huhtikuussa 1990 oltuaan vuodesta 1974 alkaen palveluskelvottomana.
HMS Hind (U39)
HMS Hind (viirinumerot U39) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1944.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta. Sen köli laskettiin 31. elokuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 30. syyskuuta 1943. Alus otettiin palvelukseen 11. huhtikuuta 1944.
Alus romutettiin joulukuussa 1958.
HMS Modeste (U42)
HMS Modeste (viirinumerot U42) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1945.
Alus tilattiin Chathamin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 15. helmikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944. Alus otettiin palvelukseen 3. syyskuuta 1945.
Alus romutettiin maaliskuussa 1961.
HMS Nereide (U64)
HMS Nereide (viirinumerot U64) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1946.
Alus tilattiin Chathamin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 15. helmikuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1944. Alus otettiin palvelukseen 6. toukokuuta 1946.
Alus romutettiin toukokuussa 1958.
HMS Snipe (U20)
HMS Snipe (viirinumerot U20) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1946 toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta. Sen köli laskettiin 21. syyskuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1945. Alus otettiin palvelukseen 9. syyskuuta 1946.
Alus romutettiin elokuussa 1960.
HMS Sparrow (U71)
HMS Sparrow (viirinumerot U71) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston parannellun Black Swan -luokan sluuppi, joka otettiin palvelukseen vuonna 1946 toisen maailmansodan päätyttyä.
Alus tilattiin William Denny and Brothersilta. Sen köli laskettiin 30. lokakuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1946. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 16. joulukuuta.
Alus romutettiin toukokuussa 1958.
Köln-luokka
Köln-luokka eli F120-luokka oli Saksan laivaston kuuden aluksen muodostama fregattiluokka. Ne olivat ensimmäiset Saksassa valmistetut suuremmat sotalaivat toisen maailmansodan päätyttyä. Alukset korvattiin 1980-luvulla tyypin 122 -fregateilla ja neljä käytöstä poistettua alusta myytiin Turkille.
Luokan alukset muodostivat Wilhelshaveniin sijoitetun 2. fregattilaivueen.
H. C. Stülcken Sohn
H. C. Stülcken Sohn, joka tunnetaan myös nimellä Stülcken-Werft, oli saksalainen Heinrich Christoph Stülckenin vuonna 1846 Hampuriin perustama telakka.
Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti Saksan keisarikunnan laivastolle yhden pienen sukellusveneen "U-157", joka palveli sodan aikana tunnetun päällikön Max Valentinen alaisuudessa. Alus teki sodan pisimmän partiomatkan 27. marraskuuta 1917 – 15. huhtikuuta 1918 eli 139 päivää. Toisen maailmansodan aikana yhtiö valmisti Kriegsmarinelle 24 kappaletta tyypin VIIC sukellusveneitä. Yhtiö käytti työvoimanaan Neuengammen keskitysleirin vankeja.
Sodan jälkeen yhtiö valmisti uudelleen perustetulle laivastolle erilaisia aluksia. Vuonna 1966 yhtiö liitettiin osaksi Blohm + Vossia.
Köln (F220)
Köln (runkonumero F220) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Alus tilattiin maaliskuussa 1957 Hampurista Stülcken-Werftiltä. Sen köli laskettiin 21. joulukuuta 1957 ja alus laskettiin vesille 6. joulukuuta 1958. Alus otettiin palvelukseen 15. huhtikuuta 1961.
Alus poistettiin palveluksesta 17. joulukuuta 1982.
Ortoesterit
Ortoesterit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa hiiliatomiin on sitoutunut 3 alkoksiryhmää. Ortoestereiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RC(OR’).
Ortoestereitä valmistetaan tyypillisemmin niin kutsutulla Pinner-reaktiolla. Tässä reaktiossa nitriilistä muodostetaan imidaatti, joka reagoi alkoholin kanssa muodostaen ortoesterin.
Ortoesterit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta happamissa olosuhteissa muodostaen alkoholin ja esterin. Hydrolyysin ensimmäisessä vaiheessa ortoesteristä eliminoituu yksi alkoksiryhmistä ja muodostuu oksoniumkationi. Tässä oksoniumkationissa on elektrofiilinen hiiliatomi, jonka kanssa nukleofiilinen vesimolekyyli reagoi additioreaktiolla. Muodostuva hemiasetaalin kaltainen välituote hajoaa alkoholiksi ja esteriksi. Esimerkkinä trimetyyliortoformaatin hydrolyysi.
Mikäli näissä olosuhteissa on mukana karbonyyliyhdiste kuten aldehydi tai ketoni, reagoi ortoesterin hydrolyysissä muodostuva alkoholi karbonyyliyhdisteen kanssa muodostaen asetaalin. Tämä on yleisesti käytetty tapa erityisesti vaikeasti asetaalin muodostavien ketonien asetaalien valmistamiseen. Ortoesterit voivat reagoida hydrolyysin kaltaisesti myös muiden nukleofiilien kuin veden kanssa. Esimerkiksi ortoestereiden ja karboksyylihappojen anioneiden karboksylaattien välisessä reaktiossa muodostuu estereitä.
Ortoesterit reagoivat allyylisten alkoholien kanssa transeetteröitymisreaktiolla muodostaen uuden ortoesterijohdannaisen. Tästä välituotteesta eliminoituu α-asemassa olevasta hiiliatomista protoni ja muodostuva tyydyttymätön yhdiste reagoi Claisen-toisiintumisella muodostaen γ,δ-tyydyttymättömän esterin. Kiraalisista allyylisistä alkoholeista muodostuu kiraalisia estereitä hyvällä selektiivisyydellä.
Emden (F221)
Emden (runkonumero F221) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä. Sen köli laskettiin 15. huhtikuuta 1958 ja alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1959. Alus otettiin palvelukseen 24. lokakuuta 1961.
Alus poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1983. Se myytiin Turkille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Gemlik".
Augsburg (F222)
Augsburg (runkonumero F222) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä. Sen köli laskettiin 29. lokakuuta 1958 ja alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1959. Alus otettiin palvelukseen 7. huhtikuuta 1962.
Alus poistettiin palveluksesta 30. maaliskuuta 1988. Se on romutettu 1989.
Karlsruhe (F223)
Karlsruhe (runkonumero F223) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Alus tilattiin Kielistä Howaldtswerke-Deutsche Werftiltä. Sen köli laskettiin 15. joulukuuta 1958 ja alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1959. Alus otettiin palvelukseen 15. joulukuuta 1962.
Alus poistettiin palveluksesta 28. maaliskuuta 1983. Se myytiin Turkille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä "Gelibolu".
Lübeck (F224)
Lübeck (runkonumero F224) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä. Sen köli laskettiin 28. lokakuuta 1959 ja alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1960. Alus otettiin palvelukseen 6. heinäkuuta 1963.
Alus poistettiin palveluksesta 1. joulukuuta 1988. Se myytiin varaosina Turkille.
Braunschweig (F225)
Braunschweig (runkonumero F225) oli Saksan liittotasavallan laivaston Köln-luokan fregatti.
Alus tilattiin Hampurista Stülcken-Werftiltä. Sen köli laskettiin 28. heinäkuuta 1960 ja alus laskettiin vesille 3. helmikuuta 1962. Alus otettiin palvelukseen 16. kesäkuuta 1964.
Alus poistettiin palveluksesta 4. heinäkuuta 1989. Se myytiin Turkille korvaamaan aiemmin myyty "Emden". Turkin laivasto nimesi aluksen "Gemlikiksi".
Kiimajärvi (Ekojärvi)
Kiimajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Ekojärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 14,5 hehtaaria ja sen pituus on 700 metriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee useita tulo-ojia, jotka liittyvät Kiimajärvensuon ojitukseen tai peltojen ojituksiin. luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,1 kilometriä pitkä Kiimajärvenoja, joka laskee Pitkäjärveen. Eteläpuolen Kiimajärvenkallioiden takana olevan Pikku Kiimajärven vedet suotuvat ilman laskuojaa Kiimajärveen.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Itärannalla on muutama loma-asunto, jonne johtaa tiet Mattilanmaalta Stromin suunnalta. Järvessä on yksi pieni saari.
Korvalammi (Stormi)
Korvalammi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Lammen pituus on 150 metriä ja leveys 300 metriä. Sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 1,4 kilometriä pitkä Korvalamminoja, joka yhtyy Ekojokeen sen alajuoksulla. Lammen rannan ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa.
La montagna di luce
La montagna di luce (”Valon vuori”) on vuonna 1965 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Emilio Salgarin romaaniin perustuvan elokuvan on ohjannut Umberto Lenzi. Sen pääosaa näyttelee yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Punjabin radža lähettää seikkailija Allan Fosterin varastamaan temppelissä säilytettävän Kohinoor-timantin. Allan onnistuu saamaan timantin haltuunsa fakiiri Sitaman avulla. Hän yrittää paeta, mutta rajalla radža ja Sitama saavat hänet kiinni. Allan palauttaa timantin temppeliin, mutta todellisuudessa kyseessä on vain kopio. Oikea Kohinoor päätyy koristamaan kuningatar Viktorian kruunua.
"La montagna di luce" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Malesian maisemissa. Se on viihdyttävä eksoottinen toimintaseikkailu, mutta tarinan loppuosa vaikuttaa aivan liian kiirehdityltä. Lopussa on erikoinen kommentti brittiläisestä kolonialismista.
Elokuva on saatavilla Mya Communicationin hyvälaatuisena DVD-julkaisuna, joka sisältää italiankielisen ääniraidan ja englanninkielisen tekstityksen. DVD:n nimi "Sandok" viittaa Emilio Salgarin Sandokan-tarinoihin, vaikka elokuvalla ei ole niiden kanssa mitään tekemistä.
Kotojärvi (Sastamala)
Kotojärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee vain yksi kaksi tulo-ojaa. Kotovuoren ja Myllyvuoren välistä laskee järven länsipäässä pienen lammen läpi Myllyoja. Sen kautta laskevat Pitkäjärven, Kiimajärven ja Pikku Kiimajärven vedet. Hanhijärven holvin kautta lasketun Hanhijärven vedet yhtyvät tähän samaan tulo-ojaan. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkuunsa 750 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Lamminojaan. Lamminojan nimi muuttuu alajuoksulla Ekojoeksi.
Järven rantaviiva on 1,9 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi peltoa. Maatilat sijaitsevat peltojen takana, mutta loma-asuntoja ei järvellä ole.
Tyrvääläisen rovastin Antero Vareliuksen vuoden 1853 pitäjänkertomuksessa Tyrväästä sisälsi kartan, jossa Kotojärven nimi oli kirjoitettu "Rutasjärvi". Vuonna 1815 jätettiin hakemus kolmen järven järvenlaskusta. Järvet olivat Kotojärvi, Tyvijärvi ja Ylinen Lahnajärvi. Työnjaosta ja osuuksien jakamisista tehtiin sopimus vuonna 1850, jolloin ainakin Ylinen Lahnajärvi oli jo kuivatettu.
Herajärvi (Sastamala)
Herajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 4,7 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järven tulo-ojia on kaksi ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa kolme kilometriä pitkä laskuoja. Se yhtyy Ekojärvenkanavaan heti Ekojärven entisen luusuan alapuolella.
Järven rantaviiva on 0,87 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven itärannan loma-asunnoille kulkee tie 12987, joka johtaa Ekojärven kylästä Vammalaan.
Ojajärvi (Sastamala)
Ojajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria, ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 150 metriä. Järvessä on vain kaksi pientä tulo-ojaa, ja sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannassa, josta saa alkuunsa viisi kilometriä pitkä Ojajärvenoja. Se kulkee osan matkastaan maan alla ja yhtyy lopulta Harjastenojaan. Se taas tunnetaan alajuoksulla Ekojokena.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä, ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pitkän järven päät ovat suota. Rantoja ei ole rakennettu, eikä sinne johda tietä.
Lukkari E. R. Lindstedt ja hänen kumppaninsa hakivat vuonna 1843 lupaa kuivattaa Ojajärvi, mutta ei tiedetä, vetivätkö he hakemuksensa takaisin. Vuonna 1848 Stormin kyläläiset hakivat lupaa kasketa Ojajärven rantoja ja saivat samana vuonna luvat kumpaankin hankkeeseen. Ojajärven vieressä olleen Paskolammen kuivattamisesta käytiin katselmus vuonna 1865, mutta asia vedettiin pois käsittelystä. Nykykarttojen mukaan järven vedenpintaa on kuitenkin laskettu.
Järvi on kutistunut neljännekseen alkuperäisestä Vatajan Järviän kyläläisten toimenpiteiden johdosta. Veden laskua varten kyläläiset perustivat ojayhtiön, joka kuivasi myös läheisen Paskolammin. Järveä kuivattiin vesijättömaan aikaansaamiseksi. Jättömaalla kasvatettiin järviruokoa, jota myytiin karjan tarpeisiin.
MM-rallikausi 2015
MM-rallikausi 2015 on rallin maailmanmestaruussarjan 43. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 25. tammikuuta, ja päättyi Walesin ralliin 15. marraskuuta 2015. Kauden aikana ajettiin yhteensä 13 rallia neljässä eri maanosassa.
Maailmanmestariksi ajoi kolmatta kertaa peräkkäin Sébastien Ogier.
Pikku Kiimajärvi (Sastamala)
Pikku Kiimajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 0,72 hehtaaria ja sen pituus on 150 metriä ja leveys 50 metriä. Järveen on johdettu ympäröivän suon ojia. Laskuojaa ei varsinaisesti ole, mutta maahan suotunut vesi valuu alempana olevaan Kiimajärveen.
Järven rantaviiva on 0,35 kilometriä pitkä. Rannan ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta järven rannat ovat soistunutta metsämaastoa.
Lasse Norman Hansen
Lasse Norman Hansen (s. 11. helmikuuta 1992 Fåborg) on tanskalainen rata- ja maantiepyöräilijä.
Hansen voitti Lontoon olympialaisissa 2012 kultaa omniumista ja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 pronssia joukkuetakaa-ajosta sekä omniumista. Hän on myös saavuttanut viisi MM-mitalia, joista kaksi on hopeista ja kolme pronssista. Omniumista hänellä on yksi MM-hopea ja yksi pronssi, joukkuetakaa-ajosta yksi hopea ja kaksi pronssia. Hänellä on myös EM-hopea joukkuetakaa-ajosta 2011 ja omniumista 2015 sekä EM-pronssi joukkuetakaa-ajosta 2015.
Maantiepyöräilyssä Hansen kilpaili 2011 Team Concordia Forsinkring - Himmerland -joukkueessa. Vuosina 2012–2013 hän edusti Blue Water Cycling -tallia, 2014–2015 Garmin-Sharpia / Cannondale-Garminia ja vuodesta 2016 Stölting Service Groupia.
Pitkäjärvi (Sastamala)
Pitkäjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Ekojoen valuma-alueesta, jonka laskujoki Ekojoki laskee Evonlahdessa Rautaveteen Ekossa.
Järven pinta-ala on 25,3 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee vain pari tulo-ojaa, joista Kiimajärvenoja tuo Kiimajärven ja Pikku Kiimajärven vedet. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Kauppilahdessa, josta saa alkuunsa 2,5 kilometriä pitkä Pitkäjärvenoja. Se laske Myllyojan nimellä Kotojärveen, joka yhtyy vuorostaa Ekojoen uomaan.
Järven rantaviiva on 3,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven länsiosassa on rannalla suota ja vesiheinikkoa. Järvellä on yksi saari, jonne johtaa silta.
Talollinen Wille Sorva haki vuonna 1896 lupaa kuivattaa Pitkäjärvi ja lupa myönnettiin samana vuonna. Kuitenkin Sorva haki vielä uudelleen samaa lupaa vuonna 1898, joka myönnettiin taas samana vuonna.
Ádám Marosi
Ádám Marosi (s. 26. heinäkuuta 1984 Budapest) on unkarilainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. Marosi saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisten henkilökohtaisesta kilpailusta Lontoosta. Marosi on saavuttanut 18 aikuisten arvokisamitalia, kun olympialaiset, MM-kilpailut ja EM-kilpailut lasketaan mukaan. Näin ollen hän on yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä nykyaikaisista viisiottelijoista. MM-kilpailuista hän on voittanut kolme kultamitalia, yhden hopeamitalin ja kolme pronssista mitalia. EM-kilpailuista Marosi on saavuttanut peräti viisi kultaa, kolme hopeaa ja kaksi pronssia. 13 Marosin arvokisamitaleista on tullut joukkuekilpailuista. Marosi on 181 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.
Bremen-luokka (fregatti)
Bremen-luokka eli F122-luokka on Saksan laivaston kahdeksan aluksen muodostama fregattiluokka, johon kuuluu 1982-1990 valmistunutta ja 2010-luvulla palveluksesta poistumassa olevaa alusta. Ne muistuttavat Alankomaiden laivaston Kortenaer-luokan aluksia, mutta runko ja voimanlähde on erilainen. Alukset on optimoitu sukellusveneidentorjuntaan, vaikka niitä ei ole varustettu vedettävin kaikuluotaimin. Ne soveltuvat myös ilmatorjuntaan ja pinta-alusten torjuntaan.
Luokka oli viimeisiä Länsi-Euroopan unionin tonnistorajoitusten rajoittamia Länsi-Saksan laivastolle valmistettuja aluksia. Luokan alukset tullaan korvaamaan F125-luokan aluksilla, joiden luovutus alkaa vuonna 2016.
Bibras Natkho
Bibras Natkho (, s. 18. helmikuuta 1988 Kfar Kama) on israelilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa TsSKA Moskovaa.
Maajoukkuetasolla Natkho edustaa kotimaansa Israelin maajoukkuetta.
Possum Bourne
Peter Raymond George "Possum" Bourne (13. huhtikuuta 1956 – 30. huhtikuuta 2003) oli uusiseelantilainen ralliautoilija ja maan historian menestynein lajissaan. Lempinimensä Possum Peter Bourne sai kolaroituaan nuorena äitinsä Humber 80:n yrittäessään väistää opossumia ().
Bourne voitti urallaan kolmesti muun muassa Aasian-Tyynenmeren Rallisarjan vuosina 1993, 1994 ja 2000 sekä Australian rallimestaruuden peräti seitsemästi peräkkäin vuosina 1996-2002. Bourne ajoi rallin maailmanmestaruussarjassa uransa aikana 42 kilpailua ollen parhaimmillaan kolmas Uuden-Seelannin rallissa vuonna 1987. Ensimmäisen WRC-kilpailunsa Bourne ajoi vuonna 1983. Hänen kartanlukijansa Dr. Rodger "Roj" Freeth kuoli vakavassa onnettomuudessa Bournen kyydissä Australian rallissa vuonna 1993. Bourne itse kuoli siviilissä auto-onnettomuudessa vuonna 2003, vain muutama päivä hänen omaelämäkertansa "Bourne to Rallyn" ilmestymisen jälkeen. Bournelle pystytettiin pronssinen patsas vuosi hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2004.
Teemu Tamminen
Teemu Tamminen (s. 27. elokuuta 1987 Riihimäki) on suomalainen käsipalloilija, joka edustaa SM-liigassa pelaavaa Riihimäen Cocksia. Pelipaikaltaan Tamminen on vasen laitahyökkääjä. Tamminen on edustanut kotikaupunkinsa Riihimäen Cocksia vuodesta 2005 alkaen ja on saavuttanut seuran kanssa kahdeksan Suomen mestaruutta (2007, 2008, 2009, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016), kuudesti Suomen cupin (2007, 2008, 2010, 2011, 2013, 2015), kahdesti SM-hopeaa ja kerran SM-pronssia.
Tamminen kuuluu myös Suomen käsipallomaajoukkueeen tärkeimpiin pelaajiin. Hän pelasi ensimmäisen kerran maajoukkueessa vuonna 2007 ja on 15.1.2017 mennessä pelannut 68 maaottelua viimeistellen 334 maalia. Tamminen on 191 senttimetriä pitkä ja painaa 90 kilogrammaa.
Aleksandrs Cauņa
Aleksandrs Cauņa (s. 19. tammikuuta 1988 Daugavpils, Latvian SNT) on latvialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa TsSKA Moskovaa.
Maajoukkuetasolla Cauņa edustaa kotimaansa Latvian maajoukkuetta, jonka paidassa hän debytoi kesäkuussa 2007 EM-karsintaottelussa Espanjaa vastaan.
Ylistenjärvi
Ylistenjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Ylistenjärven valuma-alueeseen, jonka laskujoki Pesurinoja laskee Roismalanlahteen Liekoveteen.
Järven pinta-ala on 447 hehtaaria ja sen pituus on 3,8 kilometriä ja leveys 2,2 kilometriä. Järveen laskee vähän tulo-ojia, mikä nostaa veden kesimääräistä viipymää suureksi. Sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa kolme kilometriä pitkä Krvinoja, joka laskee Tapiolanjärveen.
Järven rantaviiva on 18,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järveen rajautuu vain muutama pelto, joiden maatilat sijaitsevat lähettyvillä. Rannoilla on paljon loma-asutusta ja sinne johtaakin paljon tietä. Järvessä on 9 saarta, joiden yhteispinta-ala on 3,1 hehtaaria. Niiden pinta-ala on vähäinen ja vain Jaamalansaari on yli hehtaarin suuruinen. Muita saaria ovat Pujosaari ja Äijälänsaari.
Keskistenjärvi
Keskistenjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Ylistenjärven valuma-alueeseen, jonka laskujoki Pesurinoja laskee Vammalassa Roismalanlahteen Liekoveteen.
Järven pinta-ala on 2,4 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 100 metriä. Järveen laskee ympäristöstä muutamia tulo-ojia, joista yksi on Ylistenjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 450 metriä pitkä kanava tai oja Kravinojaan, joka laskee Tapiolanjärven ja Pesurinojan kautta Liekoveteen.
Järven rantaviiva on 0,67 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi umpeen kasvaneen suuremman järven kosteikkoa. Rannoilla ei ole asutusta eikä sinne johda tietä. Järvi ja suurempi kosteikko on rauhoitettu luonnonsuojelulain perusteella.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven muoto on muuttunut suuresti, mikä tarkoittaa, että järven vedenpintaa on laskettu suuresti.
Tapiolanjärvi
Tapiolanjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi kuuluu Ylistenjärven valuma-alueeseen, jonka laskujoki Pesurinoja laskee Roismalanlahteen Liekoveteen.
Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja sen pituus on 700 metriä ja leveys 300 metriä. Järven laskee tulo-ojia ympäröiviltä pelloilta. Yksi tulo-ojista on Kravioja, joka on Keskistenjärven laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 7 kilometriä pitkä Pesurinoja, joka laskee Liekoveteen Roismalanlahdessa. Pesurinojan luonnollinen alajuoksu jää Liekoveden vedenpinnan noston vuoksi liian matalalle, joten viimeisen kilometrin matkalla sen uoma kulkee korotettujen vallien välissä.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsikköä, rannat ovat kuitenkin pehmeitä. Järvi on matalana rehevöitynyt ja ruohottunut. Tällaisena se on mainio lintujärvi, joka onkin suojeltu.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Tapiojärvi".
Bremen (F207)
Bremen (runkonumero F207) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1982 ja se poistettiin palveluksesta 2014.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 Bremer Vulcanilta. Sen köli laskettiin 9. heinäkuuta 1979 ja alus laskettiin vesille 27. syyskuuta. Alus otettiin palvelukseen 7. toukokuuta 1982.
Alus poistettiin palveluksesta 28. maaliskuuta 2014.
Robert Farah Maksoud
Robert Farah Maksoud (s. 20. tammikuuta 1987 Montréal, Kanada) on kanadalaissyntyinen kolumbialainen ammattilaistennispelaaja. Farah voitti vuoden 2011 Pan-Amerikan kisoissa kultaa sekä kaksinpelissä että nelinpelissä Juan Sebastián Cabalin kanssa. Cabalin kanssa Farah on tällä hetkellä ATP-rankingissa historiansa parhaalla sijalla 23. ja pari on saavuttanut kaksi turnausvoittoa vuonna 2014 Rio de Janeirossa ja Winston Salemissa. Grand Slameissa Cabal ja Farah ovat olleet parhaimmillaan puolivälierissä vuonna 2013 Australian avoimissa. Kaksinpelissä Farah on ollut maailmanrankingissa parhaimmillaan sijalla 163. vuonna 2011 ja selviytynyt Grand Slam-turnauksissa parhaimmillaan toiselle kierrokselle. Farah on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 91 kilogrammaa. Hän on oikeakätinen. Farahin valmentajana toimii Jeff Coetzee.
Niedersachsen (F208)
Niedersachsen (runkonumero F208) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1982.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 AG Weseriltä. Sen köli laskettiin 9. marraskuuta 1979 ja alus laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1980. Alus otettiin palvelukseen 15. lokakuuta 1982.
Alus on palveluksessa 2014.
Rheinland-Pfalz (F209)
Rheinland-Pfalz (runkonumero F209) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1983 ja se poistettiin palveluksesta 2013.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 Blohm + Vossilta. Sen köli laskettiin 25. syyskuuta 1979 ja alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 1980. Alus otettiin palvelukseen 9. toukokuuta 1983.
Alus poistettiin palveluksesta 22. maaliskuuta 2013.
Emden (F210)
Emden (runkonumero F210) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1983 ja se poistettiin palveluksesta 2013.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 Nordseewerkeltä. Sen köli laskettiin 23. kesäkuuta 1979 ja alus laskettiin vesille 17. joulukuuta 1980. Alus otettiin palvelukseen 7. lokakuuta 1983.
Alus poistettiin palveluksesta 29. marraskuuta 2013.
Köln (F211)
Köln (runkonumero F211) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1984 ja se poistettiin palveluksesta 2012.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 Blohm + Vossilta. Sen köli laskettiin 16. kesäkuuta 1980 ja alus laskettiin vesille 29. toukokuuta 1981. Alus otettiin palvelukseen 19. lokakuuta 1984.
Alus poistettiin palveluksesta 31. heinäkuuta 2012.
Karlsruhe (F212)
Karlsruhe (runkonumero F212) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1984.
Alus tilattiin 26. marraskuuta 1977 Kielistä Howaldtswerke-Deutsche Werftiltä. Sen köli laskettiin 10. maaliskuuta 1981 ja alus laskettiin vesille 8. tammikuuta 1982. Alus otettiin palvelukseen 19. huhtikuuta 1984.
Alus on palveluksessa 2014.
Augsburg (F213)
Augsburg (runkonumero F213) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1989.
Alus tilattiin 6. joulukuuta 1985 Bremer Vulcanilta Sen köli laskettiin 4. huhtikuuta 1987 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 17. syyskuuta. Alus otettiin palvelukseen 13. lokakuuta 1989.
Alus on palveluksessa 2014.
Lübeck (F214)
Lübeck (runkonumero F214) oli Saksan liittotasavallan laivaston ja yhdistyneen Saksan laivaston Bremen-luokan fregatti, joka otettiin palvelukseen 1990.
Alus tilattiin 6. joulukuuta 1985 Nordseewerkeltä. Sen köli laskettiin 1. kesäkuuta 1987 ja alus laskettiin vesille vielä samana vuonna 15. lokakuuta. Alus otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1990.
Alus on palveluksessa 2014.