hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Brigit
Brigit tai Brigid (engl. "Bridget") on kelttiläiseen ja irlantilaiseen mytologiaan kuuluva runouden, käsityötaidon, profetoimisen ja ennustamisen jumalatar. Nimi tarkoittaa kohotettua, ylennettyä tai voimaa ja auktoriteettia (iirin "brig"). Hän muistuttaa roomalaisten Minervaa ja kreikkalaisten Athenea. Brigitin isä on Tuatha Dé Danannin Dagda eli "Ollathair" (”kaiken isä”) ja puoliso on Bres.
Brigit on myös parantamisen, sepäntyön, hedelmällisyyden sekä karjan ja kevään suojelija. Häneen liittyvä symboliikka viittaa tuleen, valoon ja lämpöön sekä toisaalta nuoliin, kelloihin, oviin ja kynnyksiin. Brigit yhdistettiin rituaalisiin puhdistautumisen tuliin, ja 1. helmikuuta vietettävä Imbolc-juhla oli omistettu hänelle.
Irlannissa Brigit oli kolmihahmoinen jumalatar, ja hänen samannimiset sisarensa olivat parantamisen ja sepäntyön jumalia. Brigitiä palvoivat erityisesti filid, kelttien ennustajapapit.
Brigit omaksuttiin myös kristinuskoon Pyhä Brigitinä, jonka juhlapäivä on 1. helmikuuta. Tärkeä Pyhän Brigitin palvontapaikka oli Irlannin Kildare, jossa lienee aiemmin ollut pakanallinen pyhäkkö. Kildaressa paloi Brigitin ikuinen pyhä tuli, ja nunnat palvelivat paikalla. Brigit on edelleen keskeisellä sijalla skotlantilaisessa kansanperinteessä, jossa häntä pidetään Neitsyt Marian kätilönä.
Pohjois-Englannin briganttien heimon suojelusjumalatar Brigantia on käytännössä sama jumalatar kuin Brigit. Brigantia yhdistetään veteen, ja häntä kutsutaankin joskus ”nymfijumalattareksi”. Useat Englannin ja Irlannin joet on nimetty Brigantian mukaan.
Change (Hyunan kappale)
Change on korealaislaulaja Hyunan soolouran debyyttisingle. Se julkaistiin virallisesti 4. tammikuuta 2010. "Change" saavutti GAON-singlelistan toisen sijan lähes välittömästi sen julkaisun jälkeen. Kappaleella vierailee myös rap-artisti Jun Hyung Beastistä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin 6. tammikuuta 2010.
Frederic Thesiger Chelmsford
Frederic John Napier Thesiger, Chelmsfordin 1. varakreivi (12. elokuuta 1868 Lontoo – 1. huhtikuuta 1933 Lontoo) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies, joka toimi vuosina 1916–1921 Intian varakuninkaana.
Frederic Thesigerin isä oli zulusodassa ylipäällikkönä toiminut kenraali Frederic Thesiger, Chelmsfordin 2. paroni. Hänen äidinisänsä oli brittiläisen Intian armeijassa palvellut kenraalimajuri Heath. Thesiger kävi Oxfordin Magdalen Collegea ja aloitti uransa 1893 asianajajana. Hän osallistui pääkaupungin kunnallispolitiikkaan toimimalla Lontoon kreivikunnan valtuustossa. Hän peri 1905 isältään Chelmsfordin paronin arvon ja toimi Australiassa vuosina 1905–1909 Queenslandin sekä 1909–1913 Uuden Etelä-Walesin kuvernöörinä. Chelmsford lyötiin 1912 ritariksi. Seuraavana vuonna hän jätti kuvernöörinvirkansa ja siirtyi ensimmäisen maailmansodan aikana Dorshetshiren rykmentin kapteeniksi Intiaan, jossa yleni nopeasti. Hänet nimitettiin 1916 lordi Hardingen seuraajana Intian varakuninkaaksi.
Chelmsfordin kausi Intiassa oli intialaisen nationalismin kuohunnan aikaa. Vuonna 1919 maan hallinnossa toteutettiin niin sanotut Montagun-Chelmsfordin-reformit, jotka perustuivat hänen ja Intian asioiden valtiosihteeri Edwin Samuel Montagun laatimaan raporttiin. Sekä valtakunnallisia että alueellisia parlamentteja suurennettiin ja niiden jäsenten enemmistö muutettiin vaaleilla valittaviksi. Osavaltioiden hallinnossa otettiin käyttöön vallanjako, jossa osa paikallisista ministereistä oli vastuullisia parlamenteille ja osa kuvernööreille. Seitsenjäsenisessä toimeenpanevassa neuvostossa intialaisten edustajien määrä nostettiin yhdestä kolmeen. Uudistukset synnyttivät levottomuuksia Punjabissa ja Gujaratissa. Tämän seurauksena säädettiin Chelmsfordin tukema Rowlatt Actina tunnettu laki, jolla viranomaisille myönnettiin laajat valtuudet kansalaisoikeuksien ohittamiseen poikkeustilanteissa. Laki kuitenkin nostatti vastarintaa ja levottomuudet laajenivat, jolloin Punjab oli julistettava sotatilaan. Lisäksi Mahatma Gandhin johtamien passiivisen vastarinnan kampanjoiden seurauksena Kongressipuolue boikotoi uudistettujen neuvostojen ensimmäisiä vaaleja vuonna 1920.
Chelmsford jätti tehtävänsä Intiassa 1. huhtikuuta 1921, jolloin hänet korotettiin varakreiviksi. Hän toimi meriministeriä Ramsay MacDonaldin johtamassa Työväenpuolueen hallituksessa tammikuusta marraskuuhun 1924.
Kaupungin portit (Minsk)
Kaupungin portit tai Minskin portit (, ) on nimitys Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin rautatieasemaa vastapäätä rautatieaseman aukiolla sijaitsevalle kahdelle, vuonna 1953 valmistuneelle 11-kerroksiselle rakennukselle. Rakennusten kutsumanimi Minskin portit johtuu siitä, että talojen välistä kulkeva ulitsa Kirova johdattaa matkustajat rautatieasemalta ja keskuslinja-autoasemalta kohti kaupungin ydinkeskustaa.
Nämä koristeelliset, stalinistista klassismia edustavat, hieman linnoitustornia muistuttavat kerrostalot olivat osa vuonna 1947 käynnistettyä, toisessa maailmansodassa tuhoutuneen rautatieaseman aukion jälleenrakennushanketta. Vuosille 1948–1956 ajoittuneen jälleenrakennuksen arkkitehteina olivat leningradilainen Boris Rubanenko (1910—85), yhdessä А. Т. Golubovskin ja A. R. Korabelnikovin kanssa. Rakennukset kytkeytyvät viereisiin 5-kerroksisiin asuintaloihin.
Yhdessä tornissa sijaitsee Valko-Venäjän suurimpiin kuuluva, halkaisijaltaan yli 3,5-metrinen seinäkello. Kello on tuotu sotasaaliina Saksasta ja on yli 100-vuotias. Toisessa tornissa on samankokoinen Valko-Venäjän SNT:n vaakuna. Molemmissa torneissa on 30 metrin korkeudella neljä 3,6-metristä veistosta, jotka kuvaavat maatyöläisnaista, partisaaninaista, insinööriä, työläistä ja sotilasta. Alun perin veistokset oli tehty betonista, mutta ne poistettiin 1970-luvulla, koska patsaista murtuvien betonipalasten katsottiin aiheuttavan vaaraa ohikulkijoille. Patsaat sijoitettiin pienempien paikkakuntien puistojen koristeeksi. Myöhemmin tilalle asennettiin korvaavat, silumiinista valmistetut patsaat.
Holmqvist
Holmqvist on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Thorgan Hazard
Thorgan Ganael Francis Hazard (s. 29. maaliskuuta 1993 Louvière, Belgia) on belgialainen jalkapalloilija, jonka seura on Saksan Bundesliigassa pelaava Borussia Mönchengladbach. Pelipaikaltaan hän on vasen laitahyökkääjä. Thorgan Hazardin veli on Chelseassa pelaava Eden Hazard.
Hazard siirtyi belgialaisesta AFC Tubize Jugendista ranskalaisen RC Lensin juniorijoukkueeseen 2007. Kaudella 2010–2011 hän pelasi seuran B-joukkueessa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Lensin edustusjoukkueessa Ligue 2:ssa 14 ottelua. Kesällä 2012 hän siirtyi Chelsean organisaatioon. Seuraavat kaksi kautta hän pelasi lainalla belgialaisessa SV Zulte Waregemissa. Hän pelasi Jupiler Pro Leaguessa pudotuspelelit mukaan lukien 73 ottelua, joissa teki 18 maalia. Hän pelasi myös Mestarien liigan karsintoja ja Eurooppa-liigaa. Hänet valittiin Belgian liigan vuoden pelaajaksi 2013.
Hazard pelasi kauden 2014–2015 lainalla Bundesliigan Borussia Mönchengladbachissa. Seuraavana kesänä hän siirtyi saksalaisseuraan pysyvästi kahdeksan miljoonan euron siirtosummalla. Hän debytoi Mestarien liigassa kaudella 2015–2016. Bundesliigassa hän on pelannut 19. joulukuuta 2018 mennessä 130 ottelua, joissa hän oli tehnyt 30 ja syöttänyt 31 maalia.
Hazard pelasi Belgian kaikissa ikäkausimaajoukkueissa 15-vuotiaista alkaen. Hän pelasi kaksi ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Belgian jalkapallomaajoukkuessa hän esiintyi ensimmäisen kerran pelattuaan kuusi minuuttia ottelussa Yhdysvaltoja vastaan toukokuussa 2013. Seuraavan maaottelunsa hän pelasi vasta marraskuussa 2016. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi Gibraltaria vastaan elokuussa 2017. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki MM-karsintaottelussa Kyprosta vastaan saman vuoden lokakuussa.
Hazard kuului Belgian pronssijoukkueeseen MM-kilpailuissa 2018. Hän pelasi kahdessa alkulohkon ottelussa: seitsemän minuuttia Tunisiaa ja koko ottelun Englantia vastaan.
Samuli Viitanen
Samuli Viitanen (s. 8. tammikuuta 1993) on suomalainen judoka. Hän aloitti lajin parissa 7-vuotiaana. Nykyään hän on mustavöinen, 90-kiloissa otteleva judoka. Viitasen tehokkaimpana tekniikkana pidetään yleisesti ogoshia eli lonkkaheittoa. Sen avulla hän on voittanut useita tiukkoja otteluja niin kansallisissa kuin kansainvälisissäkin kilpailuissa.
Viitanen sijoittui Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa kolmanneksi 90 kg:n painoluokassa 2014. Hän voitti aikuisten Suomen-mestaruuden samassa painoluokassa 2013 ja 2014 sekä sai SM-pronssia 2012. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden alle 17-vuotiaiden 81 kg:n sarjassa 2009, alle 20-vuotiaiden 81-kiloisissa 2011 ja 90-kiloisissa 2012 sekä alle 21-vuotiaiden 90 kg:n painoluokassa 2013. Nuorten Euroopan cupin kilpailuissa hän on ollut kerran toinen ja kahdesti kolmas.
Edwin Samuel Montagu
Edwin Samuel Montagu (6. helmikuuta 1879 Lontoo – 15. marraskuuta 1924 Lontoo) oli brittiläinen poliitikko, joka toimi Intian asioiden ministerinä 1917–1922 ja oli laatimassa vuonna 1919 toteutettua Intian hallinnon uudistusta.
Montagu syntyi Lontoon Cityssä vaikuttaneeseen juutalaiseen pankkiirisukuun. Hänen isänsä oli Swaythlingin paronin arvon saanut pankkiiri Samuel Montagu. E. S. Montagu kuului vuodesta 1906 parlamentin alahuoneeseen liberaalien edustajana ja hänestä tuli pääministeri Herbert Henry Asquithin sihteeri. Vuosina 1910–1914 hän oli Intian asioiden ministeriön ("India Office") parlamentaarisena alivaltiosihteerinä. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi useissa hallituksen alaisissa viroissa, kuten valtiovarainministeriön finanssisihteerinä ja vuodesta 1915 Lancasterin herttuakunnan kanslerina. Vuonna 1917 Montagu nimitettiin David Lloyd Georgen hallitukseen Intian asioiden valtiosihteeriksi ja hän ryhtyi valmistelemaan Intian hallinnon uudistamista. Johtaessaan talvella 1917–1918 Intiassa vieraillutta valtuuskuntaa hän laati yhdessä varakuninkaana toimineen lordi Chelmsfordin kanssa niin sanotun Montagu-Chelmsford-raportin, jonka pohjalta valmisteltiin vuonna 1919 annettu Government of India Act. Tällä lailla osa Intian hallinnosta siirtyi ensimmäisen kerran intialaisille ministereille, jotka olivat vastuussa vaaleille valituille parlamenteille. Montagu erosi Britannian hallituksesta maaliskuussa 1922 ajauduttuaan pääministerin sekä ulkoministeri George Curzonin kanssa erimielisyyksiin Turkkia koskevasta politiikasta.
Ice Cream
Ice Cream on korealaislaulaja Hyunan kappale hänen toiselta EP:ltä, Meltingiltä. Melting, Hyunan debyyttialbumi ja EP, sisältävät "Ice Creamin" ja neljä muuta kappaletta. Kappaleelle julkaistiin teaseri 19. lokakuuta 2012, sekä kokonainen musiikkivideo SBS MTV:llä 21. lokakuuta ja YouTubessa 22. lokakuuta 2012, jolla myös PSY on cameo-roolissa.
Goti Pua
Goti Pua on suosittu intialainen kansantanssi Orissan alueelta Intian itäosista. Tanssin suosiosta on paljolti kiittäminen Ramchandradevaa, Orissassa sijaitsevan Khurdan alueen Radžaa. Häntä pidettiin valaistuneena hallitsijana ja suurena kulttuurin ja taiteen tukijana. Hänen aloitteestaan myös Goti Puan, eli "poikien tanssin" perinne alkoi. Mielenkiintoinen yksityiskohta on myös se, että klassinen Odissi-tanssityyli kehittyi Goti Puan ja Mahari-tanssityylin fuusioitumisesta.
Yleensä Goti Pua -tanssia säestää kolmen muusikon ryhmä, jotka soittavat intialaista pakhawaj-rumpua, sormisymbaaleja ja intialaista käsin pumpattavaa harmonia. Tanssivat pojat laulavat ja joskus heitä säestää lisäksi erillinen laulaja. Goti Pua tanssiesitys kestää yleensä noin kolme tuntia. Esitys alkaa yleensä ns. Bhuni Pranamilla (kunnianosoituksella Äiti Maalle) ja päättyy jäähyväisosuuteen Bidahi Sangeetiin.
Khamba Lim
Khamba Lim on intialainen kansantanssi joka kuuluu Nagalandin heimojen perinteisiin sadonkorjuutansseihin. Tanssia esitetään kahden rivin rivitanssina joissa miehillä ja naisilla on oma rivinsä.
Akhu
Akhu on suosittu intialainen kansantanssi Nagalandin alueelta. Tanssi muistuttaa paljon samalta alueelta peräisin olevaa sadonkorjuutanssia Khamba Limia.
Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound Minto
Gilbert John Elliot-Murray-Kynynmound, Minton 4. jaarli, Melgund of Melgundin varakreivi, Minto of Minton kreivi (9. heinäkuuta 1845 Lontoo – 1. maaliskuuta 1914 Minto, Roxburgh, Skotlanti) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1898–1905 ja Intian varakuninkaana 1905–1910.
Hänen isoisänsä oli vuosina 1807–1813 Intian varakuninkaana toiminut Minton 1. jaarli. Minto kävi Etonin sisäoppilaitosta ja Cambridgen Trinity Collegea. Hän palveli skottilaiskaartissa ("Scots Guards") 1867–1869, mutta jätti sotilasuran omistautuen joksikin aikaa ratsastukselle. Vuosina 1874–1877 hän toimi sanomalehden kirjeenvahihtajana Espanjassa ja Turkissa ja osallistui vapaaehtoisena sotaan Venäjää vastaan Turkin armeijassa. Hän osallistui brittiarmeijan mukana myös toiseen afgaanisotaan 1879 ja vuoden 1882 Egyptin sotaretkeen. Vuosina 1883–1885 Minto palveli Kanadan kenraalikuvernööri Henry Lansdownen sotilassihteerinä jo oli 1885 esikuntapäällikkönä maan luoteisosassa käydyssä sodassa intiaaneja vastaan. Hän palasi 1886 Englantiin ja peri 1891 isänsä jaarlin arvon.
Toimiessaan Kanadan kenraalikuvernöörinä vuosina 1898–1905 Minto pyrki sovittelemaan Kanadan pääministeri Wilfrid Laurierin ja Britannian siirtomaaministeri Joseph Chamberlainin välisiä kiistoja.
Minto nimitettiin vuonna 1905 Intian varakuninkaaksi George Curzonin seuraajana. Yhdessä Intian asioiden ministeri John Morleyn kanssa hän valmisteli vuonna 1909 säädetyn Intian hallintoa uudistaneen Indian Councils Actin, joka tunnetaan myös nimellä Morleyn-Minton-reformit. Heidän tavoitteenaan oli hillitä kasvamassa ollutta intialaista nationalismia ja vahvistaa Intian kongressipuolueen maltillista siipeä. Intialaisten asemaa maan hallinnossa vahvistettiin myös nimittämällä ministerin neuvostoon kaksi intialaista edustajaa ja varakuninkaan neuvostoon yksi. Uuteen kansanedustusjärjestelmään sisältyi erillisten vaalipiirien luominen hinduille ja muslimeille, mitä intialaisnationalistit kritisoivat brittien valtaa tukevana ”hajota ja hallitse” -politiikkana. Minto tuki myös Muslimiiliton perustamista luodakseen vastapainon Kongressipuolueelle. Kriitikoiden mukaan Minton politiikka loi pohjan Intian myöhemmälle kahtiajakautumiselle. Kapinallisia Minto kohteli ankarasti ja palautti hallitukselle oikeuden karkottaa ihmisiä maasta ilman oikeudenkäyntiä päästäkseen eroon eräistä kumousjohtajista. Afganistanin emiirin vieraillessa 1907 Intiassa Minto onnistui vahvistamaan maiden välisiä ystävällisiä suhteita.
Muslimiliitto
Muslimiliitto, alkuperäiseltä nimeltään Yleisintialainen Muslimiliitto () oli Brittiläisessä Intiassa toiminut merkittävä puolue, joka ajoi erillisen muslimivaltion perustamista Intian itsenäistyessä. Tavoite toteutui vuonna 1947 Pakistanin valtion perustamisen myötä. Puolueen tunnetuin johtaja oli Muhammad Ali Jinnah. Muslimiliiton pääkilpailija oli Intian kongressipuolue.
Puolue perustettiin vuonna 1906 turvaamaan Intian muslimien oikeuksia. Brittihallinto tuki sen perustamista ja aluksi puolue ei kyseenalaistanut brittien valtaa Intiassa, mutta 1913 se päätti kuitenkin ottaa tavoitteekseen itsehallinnon saamisen Intialle. Myöhemmin puolueen tavoitteena säilyi pitkään itsenäinen ja yhtenäinen Intia, joka edellyttäisi hindujen ja muslimien yhteistä rintamaa. Vuonna 1940 Muslimiliitto kuitenkin ilmoitti kannattavansa erillisen muslimivaltion perustamista, sillä sen piirissä alettiin pelätä hindujen saavan ylivallan itsenäisessä Intiassa. Tämän jälkeen Muslimiliitto johti kamppailua Intian jakamisen puolesta ja toimi joukkovoimansa ansiosta merkittävän painostusryhmänä. Sen tavoite toteutui vuonna 1947, jolloin siirtomaavallan päättyessä perustettiin erilliset Intian ja Pakistanin valtiot.
Muslimiliitosta tuli hallitseva puolue Pakistanissa, jossa se uudelleennimettiin Yleispakistanilaiseksi Muslimiliitoksi ("All Pakistan Muslim League"). Sen kannatus alkoi kuitenkin pian heiketä ja se menetti vaalitappioiden seurauksena valtansa ensin Itä-Pakistanissa vuonna 1954 ja pian myös maan muussa osassa. Puolue hajosi 1960-luvun aikana useiksi ryhmiksi ja lakkasi olemasta 1970-luvulla.
Viranhaltijapäätös
Viranhaltijapäätös tarkoittaa Suomessa kunnallisessa päätöksenteossa viranhaltijan yksin tekemää päätöstä jossain asiassa.
Kunnan päätösvaltaa käyttää pääsäännön mukaan asukkaiden valitsema valtuusto. Valtuusto voi kuitenkin johtosäännössä siirtää toimivaltaansa kunnan muille toimielimille sekä luottamushenkilöille ja viranhaltijoille. Viranhaltijan toimivalta on tällöin kunnanvaltuustolta siirrettyä toimivaltaa, jota viranhaltija käyttää yksinään. Tehdessään päätöksen viranhaltija käyttää julkista valtaa.
Niistä päätöksistä, jotka viranhaltija tekee hänelle siirretyn toimivallan nojalla, on pidettävä pöytäkirjaa. Käytännössä pöytäkirjaa pidetään päätösluettelon muodossa eli se on luettelo viranhaltijan tekemistä päätöksistä. Tämä päätösluettelo on pidettävä yleisesti nähtävänä, ja päätökset on annettava tiedoksi samalla tavalla kuin muut kunnan viranomaisen päätökset.
Viranhaltijan päätökseen tyytymätön voi tehdä kirjallisen oikaisuvaatimuksen. Se tehdään sille toimielimelle, jonka alainen viranhaltija on. Oikaisuvaatimuksen tekemisestä säädetään kuntalaissa.
Hannah Ware
Hannah Rose Ware (s. 8. joulukuuta 1982 Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä ja malli.
Mallintöitä nuorempana tehnyt Ware tunnetaan näyttelijänä muun muassa roolistaan televisiosarjassa "Boss", jossa hän esittää päähenkilön, Kelsey Grammerin esittämän pormestari Tom Kanen päihdeongelmaista tytärtä.
Hänen pikkusiskonsa on laulaja Jessie Ware. Heidän isänsä on muun muassa ajankohtaisohjelmassa "Panorama" työskennellyt toimittaja John Ware.
Troy Aikman
Troy Kenneth Aikman (s. 21. marraskuuta 1966, West Covina, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edusti koko ammattilaisuransa ajan NFL-liigassa pelaavaa Dallas Cowboysia.
Aikman oli vuoden 1989 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäinen varaus. Hän voitti urallaan Cowboysin kanssa kolmesti Super Bowlin, ja oli tärkeä osa yhtä aikakautensa parhaista joukkueista yhdessä muun muassa Emmitt Smithin sekä Michael Irvinin kanssa.
Aikman valittiin Pro Football Hall of Fameen vuonna 2006. Hän on peliuransa jälkeen työskennellyt asiantuntija-kommentaattorina FOX -televisiokanavan NFL-lähetyksissä.
Holsteinilainen puolue
Holsteinilainen puolue oli 1720-luvulla Ruotsissa vaikuttanut puolue. Sen tavoitteena oli saada Ruotsin kruunun perimysoikeus Kaarle XII:n sisaren Hedvig Sofian pojalle, Holstein-Gottorpin herttua Kaarle Fredrikille sen jälkeen kun Ruotsia hallinnut pfalzilainen suku oli sammunut mieslinjalta. Puolue sai lisäjäseniä kun sotavankeudesta Uudenkaupungin rauhan jälkeen palanneita upseereita liittyi siihen. Kannattajiin kuului myös Venäjän keisari Pietari Suuri. Venäjän vaikutusvallan lisäännyttyä erityisesti Pietari Suuren tyttären ja Kaarle Fredrikin solmittua avioliiton, puolueen kannatus Ruotsissa väheni. Arvid Hornin vaikutuksesta Ruotsi liittyi Hannoverin liittoon. Osa hosteinilaisen puolueen kannattajista oli sittemmin hattupuolueen perustajia.
Puolue hävisi vuoden 1727 jälkeen. Kaarle Fredrikin serkku Aadolf Fredrik valittiin hattujen sodan jälkeen Ruotsin kruununperijäksi ja hänestä tuli vuonna 1751 kuningas, minkä jälkeen Holstein-Gottorpin suku nousi joka tapauksessa Ruotsin valtaistuimelle. Kaarle Fredrikin pojasta puolestaan tuli myöhemmin Venäjän keisari Pietari III.
Lars Holsti
Lars Ragnar Martin Holsti (s. 5. maaliskuuta 1926 Haapajärvi) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus.
Holstin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Ragnar Hugo Holsti ja Hjördis Ingegerd Hedman. Hän avioitui 1951 sihteeri Ulla Elisabeth Ramströmin kanssa. Halsti tuli ylioppilaaksi Helsingin V yhteiskoulusta 1944 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1953. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1960, 1958 hän erikoistui röntgentutkimuksiin ja -hoitoon. Holstista tuli lääketieteellisen radiologian dosentti 1962. Holsti toimi uransa alkuvaiheessa lääkärinä eri sairaaloissa, mukaan lukien HYKSin eri klinikat ja Lastenlinna sekä Invalidisäätiön ortopedinen sairaala. Hän oli vuodesta 1968 Helsingin yliopiston sädehoidon ja syöpätautien professori. Holsti tutki syöpätautien säde- ja lääkehoitoa ja selvitti varsinkin säteilybiologisten näkökohtien soveltamista sädehoitoon. Sodassa Holsti oli asevelvollinen ja palveli rintamalla tykkimiehenä.
Keijo Holsti
Keijo Kalevi Holsti (23. lokakuuta 1932 Koski Tl – 29. heinäkuuta 1989 Koski Tl) oli suomalainen kirjallisuudentutkija. Hän oli Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen professori vuodesta 1973 kuolemaansa asti 1989.
Holsti kirjoitti ylioppilaaksi 1951 ja työskenteli oppikoulunopettajana, kunnes valmistui filosofian kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1964. Vuonna 1966 hän siirtyi assistentiksi Tampereen yliopistoon, josta väitteli tohtoriksi vuonna 1970 aiheenaan motiivin käsite kirjallisuudentutkimuksessa. Hän oli Tampereen yliopiston dosenttina 1971–1973 ja sen jälkeen professorina. Holsti oli perehtynyt erityisesti englanninkieliseen kaunokirjallisuuteen ja hän julkaisi tutkimuksia William Shakespearen ja William Faulknerin teoksista.
Kirjovehkat
Kirjovehkat ("Dieffenbachia") on vehkakasvien heimoon kuuluva suku. Ne ovat kotoisin Uuden mantereen trooppisilta alueilta. Kasveja lisätään latva-, verso- ja varsipistokkaista. Kasvit viihtyvät normaalissa huoneenlämmössä. Ne eivät ole kovin vaateliaita ilmankosteuden suhteen. Tunnetuin laji on "Dieffenbachia maculata".
Lehdet ovat kirjavan laikukkaita.
Kirjovehkat ovat suosittuja huonekasveja.
Kirjovehkan solut sisältävät neulasmaisia kalsiumoksalaattikiteitä ((COO)Ca). Jos lehtiä pureskellaan, nämä kiteet voivat aiheuttaa polttavan tunteen ja punoitusta (eryteema). Joissakin tapauksissa kasville altistuneissa kudoksissa on havaittu turvotusta (ödeema). Pureskelu ja nieleminen aiheuttavat yleensä lieviä oireita. Kontakti kirjovehkan kanssa voi kuitenkin aiheuttaa (yleensä pureskelusta johtuen) lapsille ja lemmikkieläimille useita epämiellyttäviä oireita kuten voimakasta puutumista, suun ärsytystä, runsasta syljen eritystä, paikallista turvotusta. Oireet ovat kuitenkin harvoin hengenvaarallisia. Useimmissa tapauksissa oireet ovat lieviä ja voidaan menestyksellisesti hoitaa kipulääkkeillä, antihistamiineilla ja lääkehiilellä. Vatsan tyhjennystä tai vatsahuuhtelua tarvitaan harvoin. Potilaista 70% on alle 5-vuotiaita lapsia.
Oripään seudun yhteiskoulu
Oripään Seudun Yhteiskoulu oli Varsinais-Suomessa Oripäässä vuonna 1948 toimintansa aloittanut viisiluokkainen yksityinen oppikoulu.
Koulu muuttui vuonna 1969 Oripään ja Pöytyän kuntien yhteiseksi Oripään–Pöytyän kunnalliseksi keskikouluksi. Sen toiminta päättyi vuonna 1976 peruskoulun koulupiirijakoon: Oripää ja Alastaro muodostivat yhteisen peruskoulun yläasteen koulupiirin ja Pöytyän kunta sai kumppaneikseen Auran ja Karinaisten kunnat. Tämän jälkeen Oripää ja Alastaro muodostivat yhteisen peruskoulun yläasteen oppilassalueen, jossa peruskoulun yläaste sijaitsi Alastarolla. Kun Alastaro 2000-luvulla liittyi Loimaan kaupunkiin, sama kouluyhteistyö jatkui Loimaan kaupungin ja Oripään kunnan välillä.
Koulu aloitti toimintansa tilapäistiloissa entisessä suojeluskuntatalo "Suojalassa". Lääninarkkitehti Rafael Hellemaan suunnittelema oma koulutalo oli muuttokunnossa 1950, rakennus vihittiin käyttöön 28. helmikuuta 1951. Matalalla nivelellä vanhaan osaa yhdistyvä lisärakennus valmistui käyttökuntoon syksyllä 1962 ja laajennuksen juhlalliset vihkiäiset olivat 2. helmikuuta 1963. Suunnittelijana oli arkkitehti Lauri Sipilä. Koulun lopettamisen jälkeen rakennuksissa toimivat Oripään koulu, kunnanvirasto, kirjasto ja kuntosali.
Vuonna 1951 valmistui koulun viereen neliasuntoinen opettaja-asuntola. Se on sittemmin purettu ja sen tontilla on päiväkoti ja kunnan liikuntahalli.
Yhteiskoulun rehtorit
Kunnallisen keskikoulun johtajat
Afrikanrakonokka
Afrikanrakonokka ("Anastomus lamelligerus") on laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa tavattava kattohaikaroihin kuuluva lintu.
Afrikanrakonokka on suurikokoinen lintu, joko voi kasvaa 81–94 cm pitkäksi. Väritykseltään lintu on kauttaaltaan violettiin vivahtavan musta pronssinruskein yksityiskohdin. Kaulan ja rinnan sulat ovat pienentyneet. Afrinkanrakonokan selkein tuntomerkki on sen pitkä ja massiivinen nokka. Nokan puoliskot eivät sulkeudu täysin, mikä on sopeutuma kotiloiden ja simpukoiden syöntiin.
Afrikanrakonokan elinympäristöä ovat suot, vesistöjen reunamaat, tulvaniityt, riisiviljelykset, kosteat savannit ja mutatasangot. Laji muuttaa kuivina kausina suurina parvina kosteille alueille. Lajin pääasiallista ravintoa ovat nilviäiset, kuten kotilot ja simpukat, joiden kuoren se viiltää auki erikoistuneella nokallaan. Afrikanrakonokka voi syödä myös sammakoita, matoja, vesihyönteisiä, rapuja ja kaloja. Afrikanrakonokka pesii suurina kolonioina, toisinaan myös muiden haikaralintulajien kanssa. Pesä sijaitsee puussa tai pensaassa vedn äärellä tai vaihtoehtoisesti ruovikossa.
Viirivehkat
Viirivehkat ("Spathiphyllum") on vehkakasvien heimoon kuuluva suku. Ne ovat kotoisin Etelä-Amerikasta. Poikkeuksena on laji tieteelliseltä nimeltään "Spathipyllum blandum", joka on kotoisin Havaijilta.
Kukkien väri on yleensä valkoinen tai kellanvalkoinen. Kukinnan loputtua suojuslehti muuttuu vihreäksi.
Luonnonvaraiset kasvit ovat kosteikkokasveja. Näin ollen viirivehkat tarvitsevat paljon kastelua ja kostean ilman. Kasvit viihtyvät valoisalla paikalla, mutta sietävät myös varjoa.
Viirivehkoja käytetään huonekasveina. Kukinnan loputtua tehtävän mullan vaihdon yhteydessä kasvia voidaan jakaa.
Dan Houser
Dan Houser (s. 1974 Lontoo, Englanti) on brittiläinen videopelituottaja sekä Rockstar Gamesin toinen perustaja yhdessä veljensä Sam Houserin kanssa.
Houser on käsikirjoittanut muun muassa kaikki "Grand Theft Auto" -pelisarjan pelit vuodesta 1999 lähtien. Hän oli veljensä kanssa Time-lehden vuosittaisella maailman sadan vaikutusvaltaisimman henkilön listalla vuonna 2009.
John Morley
John Morley, Morley of Blackburnin varakreivi (24. joulukuuta 1838 Blackburn – 23. syyskuuta 1923 Wimbledon) oli brittiläinen Liberaalipuoluetta edustanut poliitikko ja elämäkertoihin erikoistunut kirjailija.
Morley valmistui 1859 lakimieheksi, mutta siirtyi pian sanomalehdentoimittajaksi. Hän julkaisi 1867–1882 "Fortnightly Review" -lehteä ja toimi 1880–1883 "Pall Mall Gazetten" päätoimittajana. Hän oli parlamentin alahuoneessa vuosina 1883–1895 Newcastlen ja 1896–1908 Montrose Burghsin edustajana. Morley toimi 1886 Irlannin asiain ministerinä William Gladstonen kolmannessa hallituksessa ja toimi pääministerin oikeana kätenä valmisteltaessa Irlannin itsehallintolakia ("home rule"), joka tosin ei mennyt läpi parlamentissa. Hän toimi uudelleen Irlannin ministerinä vuosina 1892–1895. Tämän jälkeen Morley keskittyi vuosikymmeneksi lähinnä kirjallisiin töihinsä, mutta liberaalien palattua oppositiokauden jälkeen takaisin valtaan hän toimi Intian asioiden ministerinä Henry Campbell-Bannermanin ja Herbert Henry Asquithin hallituksissa joulukuusta 1905 marraskuuhun 1910.
Vuonna 1909 säädetty Intian hallintoa uudistanut Indian Councils Act tunnetaan myös nimellä Morleyn–Minton reformi, sillä se perustui Morleyn ja Intian varakuninkaana toimineen Minton jaarlin yhteistyöhön. Uudistuksen myötä Intian valtakunnalliseen ja paikallishallintoon luotiin osittainen kansanedustus, joskin äänioikeus jäi hyvin rajalliseksi. Morleyn ja liberaalien toiveena oli luoda edellytykset brittiläistyylisen parlamentarismin kehittämiselle Intiassa, mutta Minto halusi säilyttää brittiviranomaisilla veto-oikeuden kaikkeen lainsäädäntöön Intiassa. Morley myös nimitti ministeriön yhteydessä toimineeseen Intian asioiden neuvostoon kaksi intialaista edustajaa, yhden muslimin ja yhden hindun. Morley sai päärinarvon 1908 ja siirtyi 1910 valtakunnanneuvoston lordipresidentiksi ("Lord President of the Council"). Hän vastusti Britannian liittymistä ensimmäiseen maailmansotaan ja erosi protestina hallituksesta elokuussa 1914.
Morleyn tunnetuin kirjallinen teos oli vuonna 1903 ilmestynyt kolmiosainen William Gladstonen virallinen elämäkerta "The life of William Ewart Gladstone". Hän julkaisi elämäkerrat myös Edmund Burkesta (1867 ja 1879), Voltairesta (1872), Rousseausta (1873), Diderot’sta ja ensyklopedisteista (1878), Richard Cobdenista (1881), Ralph Waldo Emersonista (1884), Robert Walpolesta (1889) ja Oliver Cromwellista (1900). Morleyn muita teoksia olivat "On Compromise" (1874), "Studies in Literature" (1891), "Critical Miscellanies" (1908) ja kaksiosainen muistelmateos "Recollections" (1917). Vuonna 1921 ilmestyivät vielä viisitoistaosaiset kootut teokset ("Works").
Cardiffin linna
Cardiffin linna on Cardiffissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa sijaitseva linna, jonka normannit perustivat 1000-luvulla vanhan roomalaislinnoituksen paikalle.
Roomalaiset rakensivat ensimmäisen pysyvän asutuksen paikalle ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Robert Fitzhamon aloitti mäkilinnan rakentamisen roomalaisaikaisen raunion päälle vuonna 1091. Linnan varustuksia vahvistettiin 1200-luvulla, jolloin rakennettiin torni ja eteläportti
Jere Seppälä
Jere Seppälä (s. 4. tammikuuta 1993 Kemi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Porin Ässissä. Joukkueen urheilutoimenjohtaja Jari Korpisalo on kuvaillut häntä hyvin liikkuvaksi puolustajaksi, jolla on myös kiekollista potentiaalia. Hän pystyy Korpisalon mukaan myös pelaamaan fyysisesti ja kamppailemaan vahvasti.
Kemissä syntynyt Seppälä on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin kaudeksi 2008–2009, jolloin Seppälä kuului joukkueen C-nuorten kapteenistoon. Hän voitti B-nuorten Suomenmestaruuden keväällä 2011. Kaudella 2012–2013 Seppälä oli Bluesin A-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 6+22=28, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Seppälä voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Elokuussa 2013 Seppälä teki 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2013–2014 neljännessä ottelussa 20. syyskuuta 2013 JYPiä vastaan. Seppälän liigauran avausmaali syntyi 16. marraskuuta 2013 Turun Palloseuraa vastaan, jolloin hänen osumansa ratkaisi Bluesille 3–2-voiton. Seppälä vakiinnutti kauden edetessä paikkansa SM-liigakokoonpanossa ja hänen tulokaskautensa toi kaikkiaan 45 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 3+6=9. Huhtikuussa 2014 Seppälä teki kevääseen 2016 asti ulottuvan jatkosopimuksen Bluesin kanssa.
Kaudella 2014–2015 Seppälä pelasi Bluesin lisäksi myös kahdeksan ottelua lainalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Kevään 2015 pudotuspeleissä hänellä oli Bluesin paras teholukema (+1). Kaudella 2015–2016 Seppälä nousi joukkueen kapteenistoon, kun talousvaikeuksista kärsinyt Blues joutui myymään pelaajiaan. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Porin Ässiin, jota siirtyi myös valmentamaan Seppälälle Bluesista tuttu Jyrki Aho. Seppälä teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 7+11=18, joilla hän oli Ässien eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Jyri Marttisen ja Niko Peltolan kanssa. Joulukuussa 2016 hän teki joukkueen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Seppälä pelasi kaudella 2017–2018 loukkaantumisten vuoksi runkosarjassa vain 42 ottelua.
Seppälän pikkuveli Joonas on pelannut myös jääkiekkoa.
George Robinson Ripon
George Frederick Samuel Robinson, Riponin 1. markiisi, Riponin 2. jaarli, Goderich of Noctonin varakreivi (24. lokakuuta 1827 Lontoo – 9. heinäkuuta 1909 Studley Royal, lähellä Riponia, Yorkshire) oli brittiläinen liberaalipoliitikko, joka loi pitkän uran ministerinä ja toimi vuosina 1880–1884 Intian varakuninkaana.
Ripon syntyi Downing Street 10:ssä Lontoossa, sillä hänen isänsä oli tuolloin lyhytaikaisesti Britannian pääministerinä toiminut Frederick John Robinson, silloinen Goderichin varakreivi ja sittemmin Riponin jaarli. Myös poika tunnettiin Goderichin varakreivinä, kunnes hän peri tammikuussa 1859 isältään Riponin jaarlin arvon ja myöhemmin samana vuonna myös sedälleen kuuluneen De Greyn jaarlin arvon, minkä jälkeen hänet tunnettiin nimellä De Greyn ja Riponin jaarli.
Ripon kuului 1852–1859 parlamentin alahuoneeseen, ensin Hullin, vuodesta 1853 Huddersfieldin ja vuodesta 1857 West Riding of Yorkshiren edustajana. Perittyään isänsä päärinarvon hän siirtyi ylähuoneeseen. Hän toimi alivaltiosihteerinä sotaministeriössä 1859–1861 ja Intian asioiden ministeriössä 1861–1863 sekä 1863 sotaministerinä ja 1866 Intian asioiden ministerinä. William Gladstonen ensimmäisessä hallituksessa Ripon oli 1868–1873 lordipresidenttinä (Lord President of the Council). Hän johti myös 1871 Britannian ja Yhdysvaltojen välistä niin sanottua Alabama-kiistaa ratkonutta komiteaa, jonka työ toimi pohjana Washingtonin sopimukselle ja Genevessä järjestetylle välitystuomiolle. Ripon palkittiin tästä hyvästä 1871 markiisin arvolla. Hänet valittiin 1870 myös Englannin vapaamuurarien suurmestariksi, mutta käännyttyään 1874 katoliseksi hän erosi tehtävästä ja vetäytyi politiikasta kuudeksi vuodeksi.
Gladstonen palattua pääministeriksi Ripon nimitettiin huhtikuussa 1880 Intian varakuninkaaksi lordi Lyttonin seuraajana ja hän ryhtyi osin peruuttaman edeltäjänsä linjauksia. Hän lopetti toisen afgaanisodan tunnustamalla Abdur Rahman Khanin aseman Afganistanin emiirinä ja veti 1881 brittijoukot pois Afganistanista. Intiassa Ripon toteutti liberaaleina pidettyjä uudistuksia. Hän kumosi vuoden 1878 Vernacular Press Actin palauttaen siten ei-englanninkieliselle lehdistölle tasaveroiset oikeudet englanninkielisen kanssa, laajensi paikallishallinnon valtuuksia, alensi suolaveroa ja yritti huonolla menestyksellä tasata maan verotusta. Riponin vuonna 1883 esittämä laki oikeuslaitoksen uudistamista (ns. Ilbert Bill) nostatti vastarintaa Intian eurooppalaistaustaisessa väestössä, sillä se olisi antanut intialaistuomareille tasaveroiset oikeudet käsitellä eurooppalaissyntyisiä Britannian kansalaisia koskeneita oikeusjuttuja. Laki hyväksyttiin muutettuna siten, että Britannian kansalaisilla olisi aina oikeus vaatia tapauksensa sellaisen valamiehistön käsiteltäväksi, jonka jäsenistä vähintään puolet oli eurooppalaisia. Intialaisten arvostama Ripon erosi varakuninkaan tehtävistä 1884.
Ripon toimi meriministerinä Gladstonen kolmannessa hallituksessa 1886 sekä siirtomaaministerinä 1892–1895. Vuosina 1905–1908 hän toimi vielä pienemmän valtiosinetin hoitajana (Lord Privy Seal) sekä liberaaliryhmän johtajana ylähuoneessa.
Hääyö (vuoden 1959 elokuva)
Hääyö on Erik Blombergin ohjaama suomalais-ruotsalais-puolalaisena yhteistyönä tehty historiallinen seikkailuelokuva vuodelta 1959. Se sai Suomessa teatteriensi-iltansa vasta tammikuussa 1962.
Käsikirjoitus perustuu Émile Zolan novelliin "L'Attaque du Moulin" teoksessa "Les Soirées de Médan" (1880; "Rynnäkkö myllyä vastaan", suom. K. N-N. Työväen sanomalehti-o.y., (1906).
"Hääyö" jäi Blombergin viimeiseksi pitkäksi ohjaukseksi, ja hän siirtyi sen jälkeen television pariin. Hän on itse sanonut elokuvasta, että sen tekeminen oli äärettömän raskasta: kun suomalaiset menivät Puolaan, kaikki sovittu oli tekemättä, työtottumukset olivat erilaiset, oli kielivaikeuksia, eikä Harriet Andersson ollut parhaassa mahdollisessa kunnossa.
Puolalaiskylässä on vuonna 1809 Napoleonin sotien aikaan tulossa häät. Vihittävänä sulhasensa kanssa on myllärin tytär, mutta kesken juhlan kylään ratsastaa joukko sotilaita, eikä hääyöstä tule sellainen kuin kuviteltiin.
Arviossaan eräs kriitikko luonnehtii yhteistyöelokuvaa rytmitykseltään epätasaiseksi, ja toteutus on jäänyt puolinaiseksi. Kömpelö jälkiäänitys pilaa tunnelmaa, joskin visuaalisesti onnistuneita hetkiä arvioija elokuvassa näkee.
Hääyö
Hääyö on häiden jälkeinen yö, jonka hääpari viettää yhdessä. Sillä voidaan tarkoittaa myös seurakuntien Suomessa järjestämiä yöllisiä yhteisvihkimistilaisuuksia. Tilaisuuksissa pariskunnat voivat mennä naimisiin usein ilman ennakkoilmoittautumista ja vähällä vaivalla. Ensimmäinen hääyötapahtuma järjestettiin Vantaalla Pyhän Laurin kirkossa vuonna 2009, jonka jälkeen tapahtuma on levinnyt muualle Suomeen ja vakiintunut Vantaalla syyskuun kolmanteen perjantaihin.
Ville Ahlgren
Ville Johannes Ahlgren (s. 6. lokakuuta 1993 Pori) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ahlgren on Porin Ässien kasvatti. Hän oli kaudella 2008–2009 joukkueen C-nuorten paras pistemies ja syöttäjä SM-karsinnoissa tehoilla 7+12=19. Ahlgren pelasi seuraavan kauden 2009–2010 MWEHL:ää Dallas Starsin B-juniorijoukkueessa, mutta hän palasi Ässiin kaudeksi 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Ahlgren oli palaamassa Pohjois-Amerikkaan ja siirtymässä USHL-joukkue Sioux City Musketeersin riveihin, mutta hän jatkoi uraansa kuitenkin Espoo Bluesin A-nuorissa, joiden toiseksi paras pistemies Ahlgren oli Juuso Ikosen kanssa tehoilla 16+25=41.
Kaudeksi 2012–2013 Ahlgren nostettiin Bluesin SM-liigarinkiin. Hän ei kuitenkaan tehnyt vielä liigadebyyttiään, vaan kausi kului kokonaan joukkueen A-nuorissa, joiden kolmanneksi paras pistemies Ahlgren oli tehoilla 14+28=42. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Ahlgren palasi kaudeksi 2013–2014 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Porin Ässiin. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2013–2014 neljännessä ottelussa 21. syyskuuta 2013 Espoo Bluesia vastaan. Liigauransa avausmaalin Ahlgren teki 29. marraskuuta 2013 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 31 runkosarjaottelussa tehot 2+2=4. Ahlgren pelasi kauden aikana myös Ässien A-nuorissa, joissa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Tammikuussa 2014 Ahlgren teki kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ässien kanssa.
Kaudeksi 2016–2017 Ahlgren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ranskan Ligue Magnusin HC Chamonix-Morzineen. Hän pelasi loukkaantumisten takia kuitenkin vain 11 ottelua jääden ilman tehopisteitä. Tammikuussa 2017 Ahlgren jätti joukkueen ja palasi Suomeen henkilökohtaisiin syihin vedoten. Hän ei pelannut loppukaudella enää missään. Kaudeksi 2017–2018 Ahlgren siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen.
Ahlgren on pelannut yhteensä 12 nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua.
Korean Grand Prix 2013
Korean Grand Prix 2013 (virallisesti 2013 Formula 1 Korean Grand Prix) oli Formula 1 -kauden 2013 14. osakilpailu, joka ajettiin 4–6. lokakuuta Korean International Circuitilla Yeongamissa Etelä-Koreassa. Kilpailu jäi samalla viimeiseksi Korean GP:ksi toistaiseksi.
Ennen viikonlopun alkua Korean kisaa uhkasi Fitow-niminen taifuuni. Ennusteiden mukaan sen odotettiin tuovan mukanaan rankkasateen lisäksi myös 160 mailia tunnissa puhaltavan myrskytuulen. Rataan tehtiin myös muutoksia tälle vuodelle siten, että varikon ulostuloa siirrettiin 1. mutkasta radan 2. mutkaan.
Ensimmäiset vapaat harjoitukset ajettiin perjantaina kello 10 paikallista aikaa (kello 04 Suomen aikaa). Testikuljettajat Force Indian James Calado ja Marussian Rodolfo González pääsivät ajamaan ekat harkat tallien autoilla. Harjoitusten alussa González pyörähti seinään menettämällä autonsa etusiiven. Lotuksen Kimi Räikkönen pyörähti ulos radalta menettämällä autonsa hallinnan radan viimeisessä mutkassa osuttuaan rangasvalliin, kun harjoitus aikaa oli jäljellä enää muutama sekunti. Nopeinta vauhtia piti yllä Mercedeksen Lewis Hamilton ennen Red Bullin Sebastian Vetteliä.
Toiset vapaat harjoitukset ajettiin perjantaina kello 14 paikallista aikaa (kello 08 Suomen aikaa). Nopeinta vauhtia piti jälleen Hamilton ennen Vetteliä.
Kolmannet vapaat harjoitukset ajettiin lauantaina kello 11 paikallista aikaa (kello 05 Suomen aikaa). Red Bullin Sebastian Vettel olin nopein ennen tallikaveri Mark Webberiä.
Aika-ajot ajettiin lauantaina klo 14 paikallista aikaa (kello 08 Suomen aikaa).Kilpailu ajettiin sunnuntaina klo 15 paikallista aikaa (kello 09 Suomen aikaa).
Virtakerttuli
Virtakerttuli ("Myiothlypis fulvicauda") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Virtakerttulia tavataan laajalla alueella Keski-Amerikan eteläosissa ja Etelä-Amerikan luoteisosissa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jokikerttuli
Jokikerttuli ("Myiothlypis rivularis") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Jokikerttulia tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Paraguayssa, Surinamessa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jukataninkerttuli
Jukataninkerttuli ("Granatellus sallaei") on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu.
Jukataninkerttulia tavataan Belizessä, Guatemalassa ja Meksikossa. Sen kannaksi arvioidaan 20 000–49 999 yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punavatsakerttuli
Punavatsakerttuli ("Granatellus pelzelni") on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punavatsakerttulia tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Surinamessa ja Venezuelassa. Sitä on kuvattu harvinaiseksi ja laikuttaisesti levittäytyneeksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Lajin ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Teponlinna
Teponlinna eli Alvettulan muinaislinna on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Hauhon Lautsian kylässä sijaitseva muinaislinna.
Linnavuori sijaitsee Hauhon kirkolta 9,5 kilometriä pohjoisluoteeseen, Ilmoilanselästä noin kilometrin itään ja Vähäjärven itärannalla olevassa niemessä. Mäki kohoaa yli 20 metriä Vähäjärven pintaa korkeammalle ja sen rinteet ovat hyvin jyrkät koillisessa ja kaakossa. Koillissivulla sijaitsee myös jyrkänne. Muut rinteet ovat loivempia. Linnan suojavarustusten jääteet muodostavat kivivallin, joka kiertää mäen lakea. Vallissa on aukko, joka on tulkittu linnan portiksi. Aukon molemmilla puolilla valli on viisi metriä leveä, mutta valli muuttuu kapeammaksi vallin loppupäitä lähestyttäessä. Kivivalli ja jyrkänne sulkevat sisällensä noin 200 m² suuruisen alueen.
Linnavuorta ei ole tutkittu arkeologisilla kaivauksilla. Sitä on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1935 (Jouko Voionmaa), 1945 (Oiva Keskitalo) ja 1983 (Jyri Saukkonen).
Linnavuoren hoitoalue sisältää linna-alueen ja sen länsipuolisen metsän. Alueelta on poistettu näkyvyyttä estävää vesakkoa. Linnavuoren ohi johtavalle tiellä on tilaa parille pysäköitävälle autolle. Mäen huipulle johtava polku on helppo kiivetä terveelle ihmiselle. Osa rinteistä ovat pystysuoria ja renalla on putoamisvaara.
Debrecenin taistelu
Debrecenin taistelu oli Saksan Etelän armeijaryhmän ja 6. armeijan sekä Unkarin 3. armeijan välinen taistelu Neuvostoliiton Arorintaman joukkoja vastaan. Taistelu käytiin Debrecenin kaupungin lähistöllä Unkarissa 6.–29. lokakuuta 1944 välisenä aikana. Kaupunkia puolustivat tuolloin III armeijakunnan ja 23. panssaridivisioonan joukot sekä lisäjoukkoina 76. jalkaväkidivisioonan ja Panzerkorps Feldherrnhallen joukot. Taistelu päättyi ratkaisemattomana molempien osapuolten kärsiessä huomattavia tappioita. Taistelun seurauksena saksalaisten puolustus Budapestin liepeillä murtui, jolloin etenevät Neuvostojoukot onnistuivat piirittämään ja valtaamaan Budapestin muutamaa kuukautta myöhemmin.
Inuyaman linna
Inuyaman linna () on linna Inuyamassa, Aichin prefektuurissa, Japanissa. Linnan rakennutti Oda Nobuyasu ja se valmistui vuonna 1537.
Linnan keskustorni on vanhin edelleen pystyssä oleva puinen linnatorni Japanissa ja linna on nimetty Japanin kansalliseksi aarteeksi.
Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013
Lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 pelattiin Tanskassa ja Puolassa 20.-29. syyskuuta. Turnaus pelattiin Tanskassa ja Puolassa kuudessa eri kisapaikassa, joista neljä sijaitsee Tanskassa ja kaksi Puolassa. Semifinaalit ja mitaliottelut pelattiin national stadiumilla Kööpenhaminassa.
Puolivälierät 1 ja 3 Aarhus, 2 ja 4 Gdańsk/Sopot, välierät ja mitalipelit Kööpenhaminassa.
Jääkiekon European Trophy 2013
Jääkiekon European Trophy 2013 on neljäs järjestetty seurajoukkueiden European Trophy turnaus. Turnauksen lohkovaihe käynnistyi 6. elokuuta ja päättyi 8. syyskuuta. Pudotuspelit pelataan Berliinissä 19. joulukuuta ja 22. joulukuuta välisenä aikana.
Turnaukseen osallistuivat samat 32 joukkuetta kuin edelliseen turnaukseen. Joukkueet jaettiin neljään lohkoon, jossa ne pelasivat kahdeksan ottelua. Lopputurnaukseen selviytyi viisi joukkuetta sekä lopputurnauksen isännöitsijä, Eisbären Berlin.
Frederick Hamilton-Temple-Blackwood Dufferin
Frederick Temple Hamilton-Temple-Blackwood, Dufferinin ja Avan 1. markiisi (21. heinäkuuta 1826 Firenze, Toscana, Italia – 12. helmikuuta 1902 Clandeboye, lähellä Belfastia, Irlanti) oli brittiläinen diplomaatti. Hän toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1872–1878 ja Intian varakuninkaana 1884–1888.
Dufferin syntyi vanhaan skotlantilaiseen sukuun, joka oli asunut 1600-luvulta alkaen Irlannissa. Hänen isänsä oli Dufferinin 4. paroni. Dufferin kävi Etonin poikakoulua sekä Oxfordin Christ Church Collegea ja keskittyi valmistumisensa jälkeen joksikin aikaa tilustensa hoitoon Irlannissa. Hän sai päärinarvon 1850. Hänen diplomaattiuransa alkoi vuonna 1855 ja 1860 pääministeri Henry Palmerston lähetti hänet asiamiehenä Syyriaan selvittämään kristittyihin kohdistunutta verilöylyä. Dufferin vaikutti keskeisesti järjestelyihin, joilla Libanonin alue rauhoitettiin takaamalla sekä kristityille että muslimeille mahdollisuus osallistua hallintoon. Palattuaan kotimaahan liberaaleihin kuulunut Dufferin toimi 1864–1866 Intian asioiden ja 1866–1868 sotaministeriön alivaltiosihteerinä sekä 1868–1872 Lancasterin herttuakunnan kanslerina. Hän sai 1871 jaarlin arvon.
Toimiessaan vuosina 1872–1878 Kanadan kenraalikuvernöörinä Dufferin pyrki vahvistamaan tämän hiljattain luodun dominion yhtenäisyyttä sekä siteitä emämaahan. Sen jälkeen hän oli 1879–1881 suurlähettiläänä Pietarissa ja 1881–1884 Konstantinopolissa. Jälkimmäisenä kautena Britannia miehitti Ottomaanien valtapiiriin kuuluneen Egyptin. Tilannetta selvitellessään Dufferin vietti puoli vuotta (1882–1883) Kairossa Britannian erityisvaltuutettuna. Vuonna 1884 hänet nimitettiin varakuninkaaksi Intiaan, jossa hän pyrki lepyttelemään edeltäjänsä lordi Riponin uudistuksiin tyytymätöntä brittiväestöä. Hänen kaudellaan Burma valloitettiin ja yhdistettiin Brittiläiseen Intiaan vuonna 1886. Dufferin jätti Intian vuonna 1888, jolloin hän sai Dufferinin ja Avan markiisin arvon, Burman entisen pääkaupungin Avan mukaan.
Dufferin toimi vielä suurlähettiläänä Roomassa 1888–1891 ja Pariisissa 1891–1896. Hän torjui Robert Salisburyn vuonna 1895 tarjoaman ulkoministerinsalkun ja vetäytyi seuraavana vuonna viettämään eläkepäiviään tiluksilleen Pohjois-Irlantiin. Dufferinin nimi tahrautui hänen viimeisinä elinvuosinaan hänen suostuttuaan johtokunnan puheenjohtajaksi London and Globe Finance Corporation -nimiseen yritykseen, jonka toimitusjohtaja Whitaker Wright paljastui huijariksi.
Avoimien ohjelmien päivä
Avoimien ohjelmien päivä (eng. "Software Freedom Day" eli "SFD") on vuosittainen syyskuun kolmantena lauantaina vietettävä juhla. Sen tarkoituksena on lisätä avoimeen lähdekoodiin perustuvien ohjelmistojen tunnettavuutta. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2004.
"Digital Freedom Foundation" ("DFF") on voittoa tavoittelematon organisaatio joka toimii virallisena järjestäjänä ja hoitaa lahjoituksen käsittelyn, sponsorointi sopimukset sekä tilityksen. DFF on saanut verovapauden Yhdysvalloissa, joka kattaa kaikki lahjoitukset. Organisaation alkuperäinen nimi oli "Software Freedom International", mutta sen korvasi DFF vuoden 2011 alussa, jolloin siitä tuli myös Culture Freedom Day, Hardware Freedom Day ja Education Freedom Day päivien taustaorganisaatio.
Tapahtuman järjestää paikalliset yhteisöt, joiden toiminnasta lisää SFD wikissä.Alussa suurin sponsori oli Linux järjestelmä Ubuntun valmistanut Canonical Ltd.. Myöhemmin muun muassa IBM, Sun Microsystems, DKUUG, Google, Red Hat, Linode, Nokia, MakerBot Industries, FSF sekä FSFE liittyivät sponsoreiden joukkoon.
Viheltäjäkerttuli
Viheltäjäkerttuli ("Catharopeza bishopi") on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Viheltäjäkerttulia tavataan kotoperäisenä St Vincentin saarella. Sen kannaksi arvioidaan 3 000–5 000 yksilöä, ja sen kannankehitys on laskeva. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni, ja elinympäristöt alueella ovat vähenemässä.