hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tapakomedia
Tapakomedia on tapakulttuurin kustannuksella pilaileva nokkela komedian laji teatterissa, kirjallisuudessa ja elokuvassa. Se tutkii koomisessa valossa ihmisten käyttäytymistä yllättävissä sosiaalisissa tilanteissa. Tapakomediat sijoittuvat yleensä yläluokan tai ylemmän keskiluokan piireihin, ja niiden katsojatkin ovat yleensä hyvin koulutettua ja kokenutta teatteri- tai elokuvayleisöä.
Varhaisimmaksi tapakomediaksi luetaan kreikkalaisen Menandroksen sekä roomalaisten Plautuksen ja Terentiuksen näytelmät. Tapakomedioita ovat myös William Shakespearen näytelmt "Turhaa lemmen touhua" (1594–1595) ja "Paljon melua tyhjästä" (1598–1600). Restauraation ajan Englannissa tapakomediasta tuli suosittua ajanvietettä, keskeisinä tekijöinä George Etherege (1635–1692), William Wycherley (1640–1716), John Vanbrugh (1664–1726), William Congreve (1670–1729) ja George Farquhar (1678–1707).
Tapakomedian mestarina pidetään Molièreä (1622–1673), esimerkkinä teeskentelyä karrikoiva näytelmä "Sievistelevät hupsut". Myöhempiä tapakomedioiden kirjoittajia ovat muiden muassa Richard Brinsley Sheridan (1751–1816), Jane Austen (1775–1817), Oscar Wilde (1854–1900), George Bernard Shaw (1856–1950), W. Somerset Maugham (1874–1965) ja Noël Coward (1899–1973). 1900-luvun tapakomedioiksi luetaan myös muun muassa P. G. Wodehousen Jeeves-tarinat, Harold Pinterin "Kotiinpaluu", E. M. Forsterin "Hotelli Firenzessä", David Mametin "Boston Marriage" (1999) sekä Kazuo Ishiguron romaani "Pitkän päivän ilta" (1989), josta on tehty myös samanniminen elokuva (1993).
Nykyisin tapakomedia on laajentunut teatterista myös televisioon ja elokuvaan. Suosittuja tapakomediaan perustuvia, siis päähahmojensa elämäntapaa ja sosiaalisia käytöstapoja ivailevia televisiosarjoja ovat muun muassa yhdysvaltalainen "Frasier" sekä brittiläiset "Pokka pitää" ja "Todella upeeta". Tapakomediaa suosivia elokuvaohjaajia ovat esimerkiksi Woody Allen ja Whit Stillman.
Pentti Happonen
Pentti Olavi Happonen (11. syyskuuta 1929 Kuopio – 2. helmikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen itseoppinut taidemaalari, jonka tyylinä oli naivismi. Ammatiltaan Happonen oli (rakennus)maalari.
Happosen isoisä oli tunnettu kirkkojen koristemaalari Otto Vilho Happonen (1875–?) Vehmersalmelta. Käytyään Helsingin työväenopiston taidemaalarikurssin vuonna 1966 Happonen ryhtyi vapaa-aikoinaan maalaamaan tauluja, ja jäätyään eläkkeelle vuonna 1972 hän omistautui kokonaan taidemaalaukselle. Happosen tauluissa Suomen luonnolla sekä huumorilla on suuri rooli. Hänen taulujaan löytyy esimerkiksi Heinäsen taidesäätiön naivistisesta kokoelmasta, joka on Oulun taidemuseon hallinnassa, Suomen Gallupin säätiön naivismikokoelmasta sekä K&G Karlssonin yksityiskokoelmasta. Mannerheimin lastensuojeluliitolla ja Juha ja Anna-Liisa Karvosella on Happosen tauluja kokoelmissaan.
Seitsensormiaraliat
Seitsensormiaraliat ("Kalopanax") on araliakasveihin kuuluva kasvisuku. Siihen sisältyy kaksi lajia. Niistä toinen on koristepuuna käytetty seitsensormiaralia ("Kalopanax septemlobus").
Carl Fredrik Pöndinen
Carl Fredrik Pöndinen, nimi alkuaan "Kalle Pöntinen" (18. tammikuuta 1849 Kronstadt, Venäjä – 7. heinäkuuta 1928 Porrassalmi, Mikkelin maalaiskunta) oli suomalainen Mikkelissä vaikuttanut tukkukauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.
Kuparisepän poika Kalle Pöntinen kävi Grenmanin ala-alkeiskoulun Mikkelissä ja muutti sitten 14-vuotiaana Heinolaan kauppa-apulaiseksi kauppias Lemströmin liikkeeseen. Hän palasi Mikkeliin parin vuoden kuluttua ja oli kauppa-apulaisena Juho Pylkkäsen liikkeessä. Kun Pylkkänen kuoli vuonna 1872 Pöntinen osti liikkeen perikunnalta ja ryhtyi harjoittamaan tukkukauppaa ja laivanvarustusta. Hän muutti sukunimensä muotoon "Pöndinen" ja sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1900.
Pöndisellä oli omistuksessaan "Siivo", "Elli", "Tapio" ja "Helvi"-nimiset laivat. Siivo-laiva liikennöi pääasiassa Mikkelin ja Pietarin välillä kun taas muut laivat liikennöivät Mikkelistä myös Viipuriin, Helsinkiin ja Tallinnaan. Laivoilla vietiin Mikkelistä voita ja puutavaraa ja tuotiin viljatuotteita, tupakkaa ja rautaa Mikkelin seudun kauppaliikkeisiin. Pöndinen omisti Mikkelissä myös viinikaupan "Mikkelin Viinikauppa Oy":n nimellä. Hänellä oli vuoteen 1924 saakka kauppakartano Mikkelin torin laidalla ja vuosina 1888-1890 rakennettu kivitalo Porrassalmenkatu 18:ssa. Lisäksi Pöndisellä oli Kotiranta-niminen huvila Porrassalmella joka siirtyi lahjoituksena Mikkelin kaupungille Pöndisen kuoleman jälkeen. Pöndinen oli Mikkelin kaupunginvaltuuston jäsenenä yli 30 vuoden ajan 1875–1907.
Pöndisen ja hänen sisarensa lahjoittamilla varoilla hankittiin vuonna 1899 Mikkelin kaupunkiseurakunnan kirkkoon Pekka Halosen maalaama alttaritaulu "Jeesus ristillä", kunnostettiin palokunnan talon juhlasali sekä rahoitettiin Mikkelin kaupunginkirjaston rakentamista 1970-luvulla. Pöndisen mukaan on saanut nimensä Mikkelissä "Pöndisenkuja".
Muuriyrtit
Muuriyrtit ("Parietaria") on kasvisuku nokkoskasvien heimossa. Siinä on 14 lajia. Pohjoismaissa kasvaa kolme muuriyrttilajia, rento-, pysty- ja amerikanmuuriyrtti, hyvin harvinaisena eteläosassa. Ne ovat poltinkarvattomia ruohoja.
Pteleat
Pteleat ("Ptelea") on ruutakasveihin kuuluva suku. Siinä on viisi lajia. Niihin sisältyy koristepensaana kasvatettu ptelea ("Ptelea trifoliata").
Sontikat
Sontikat ("Diphylleia") on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu kolme lajia.
Suvun lajeista varjosontikkaa ("Diphylleia cymosa") käytetään koristekasvina.
Tupelot
Tupelot ("Nyssa") on tupelokasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Siinä on yhdeksän lajia. Muutamaa Pohjois-Amerikkalaista ja Aasialaista tupelolajia kasvatetaan koristepuuna.
Annatot
Annatot ("Bixa") on annattokasveihin kuuluva suku ja annattokasvien heimon tyyppisuku. Siihen kuuluu viisi lajia. Niihin sisältyy hyötykasvina tunnettu annatto ("Bixa orellana").
Sinisiemenet
Sinisiemenet ("Caulophyllum") on happomarjakasvien (Berberidaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu kolme tai mahdollisesti neljä lajia.
Leukotit
Leukotit ("Leucothoë") on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on yhdeksän lajia. Niihin sisältyy
koristepensaana kasvatettu leukotti ("Leucothoë fontanesiana"). Ne ovat läheistä sukua vaiveroille.
Sassafrasit
Sassafrasit ("Sassafras") on laakerikasveihin kuuluva suku. Siinä on viisi lajia. Niihin sisältyy mauste- ja lääkekasvina käytetty amerikansassafras ("Sassafras albidum").
Harringay Green Lanesin rautatieasema
Harringay Green Lanesin rautatieasema on London Overgroundin asema Haringeyn kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Crouch Hillin ja South Tottenhamin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron Manor Housen asemalle on kävelymatkaa noin yhdeksän minuuttia ja National Railin Harringayn asemalle seitsemän minuuttia.
Asema avattiin 1. kesäkuuta 1880 nimellä Green Lanes. Sen nimi on vaihtunut vuosien varrella useaan kertaan: 30. elokuuta 1884 nimeksi tuli Harringay Park (Green Lanes), ja 18. kesäkuuta 1951 se lyheni muotoon Harringay Park. Aseman seuraava nimi oli Harringay Stadium, joka otettiin käyttöön 27. lokakuuta 1958 ja pysyi käytössä 14. toukokuuta 1990 asti, jolloin uudeksi nimeksi tuli Harringay East. Asema sai lopulta nykyisen nimensä 8. heinäkuuta 1991.
Harringay Green Lanesin asemaa käytti noin 1,4 miljoonaa matkustajaa kaudella 2015–2016.
Skimmiat
Skimmiat ("Skimmia") on ruutakasveihin kuuluva suku. Siinä on kuusi lajia. Niihin sisältyy koristepensaana, ruukkukasvina ja leikkovihreänä kasvatettu skimmia ("Skimmia japonica").
Kirsiot
Kirsiot ("Prinsepia") on ruusukasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on neljä lajia. Niihin sisältyy koriste- ja marjapuuna käytetty mantšuriankirsikka ("Prinsepia sinensis").
Matīss Kivlenieks
Matīss Edmunds Kivlenieks (s. 26. elokuuta 1996 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Cleveland Monstersissa.
Kivlenieks on HK Prizma Riian kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa Latvian pääsarjassa vain 15-vuotiaana kaudella 2011–2012, jolloin Kivlenieks pelasi siellä yhden runkosarjaottelun. Kaudella 2012–2013 hän sai otteluita ainoastaan Prizman B-nuorissa. Kaudeksi 2013–2014 Kivlenieks siirtyi Yhdysvaltoihin MNJHL-junioriliigan Edina Lakersiin. Texas Jr. Brahmas varasi hänet 80. pelaajana NA3HL:n varaustilaisuudessa 2014. Kivlenieks jatkoi kaudella 2014–2015 kuitenkin uraansa MNJHL:n Forest Lake Lakersissa. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan toiseen tähdistökentälliseen. Kivlenieks pelasi myös yhden ottelun NAHL-junioriliigan Coulee Region Chillissä, jossa hän pelasi koko seuraavan kauden 2015–2016.
Sioux City Musketeers varasi Kivlenieksin koko USHL:n varaustilaisuuden viidentenä pelaajana sekä ensimmäisenä maalivahtina ja eurooppalaispelaajana kesällä 2016. Hänestä tuli kaikkien aikojen pienimmällä numerolla liigaan varattu eurooppalaismaalivahti ja latvialaispelaaja. Kaikista eurooppalaispelaajista Kivlenieksiä pienemmällä numerolla USHL:ään on varattu vain suomalainen Thomas Nykopp (2. varaus) vuonna 2011. Kivlenieks siirtyi Musketeersiin kaudeksi 2016–2017. Hänen pelaamastaan 49 runkosarjaottelusta peräti 36 päättyi voittoon. Kivlenieksillä oli koko USHL:n paras torjuntaprosentti (93,2%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.85). Hän torjui neljän muun maalivahdin ohella myös eniten nollapelejä (5) liigassa. Kivlenieks eteni Musketeersin kanssa aina Clark Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Chicago Steel otteluvoitoin 3–2. Hänet valittiin kauden päätteeksi USHL:n vuoden pelaajaksi, parhaaksi maalivahdiksi ja ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Toukokuussa 2017 Kivlenieks teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Seura lähetti hänet syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi AHL-joukkue Cleveland Monstersiin.
Kivlenieks pelasi alle 20-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan ja ensimmäinen pronssiin. Hänet valittiin molempien turnauksien parhaaksi maalivahdiksi. Kivlenieksillä oli myös vuoden 2016 turnauksen paras torjuntaprosentti (94,1%) ja päästettyjen maalien keskiarvo (1.71). Hänet valittiin myös tähdistökentälliseen ja Latvian
turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Kivlenieks pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti kultaa.
Guajakkipuut
Guajakkipuut ("Guaiacum") on mehikorvakasveihin kuuluva suku. Siinä on viisi lajia. Niihin sisältyy lääkekasvina käytetty rohtoguajakkipuu ("Guaiacum officinale").
The Cold Vein
The Cold Vein on hip hop -duo Cannibal Oxin esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2001 levymerkillä Definitive Jux. Albumin on tuottanut El-P, joka julkaisi 19. huhtikuuta 2002 albumin instrumentaaliversion "El-P Presents Cannibal Oxtrumentals".
Vitikellopuut
Vitikellopuut ("Halesia") on storaksikasveihin ("Styracaceae") kuuluva suku. Siinä on neljä lajia. Vitikellopuita kasvatetaan koristepuuna, aikaisempi nimi lumikellopuu viittaa valkoisten kukkien ulkonäköön.
South Tottenhamin rautatieasema
South Tottenhamin rautatieasema on London Overgroundin asema Haringeyn kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Harringay Green Lanesin ja Blackhorse Roadin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron ja National Railin Seven Sistersin asemalle on kävelymatkaa noin neljä minuuttia.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1871 nimellä South Tottenham and Stamford Hill. Nimi lyheni nykyiseen muotoonsa 1. heinäkuuta 1903. Asemaa käytti noin 1,38 miljoonaa matkustajaa kaudella 2015–2016.
Kautsupuut
Kautsupuut ("Hevea") on tyräkkikasveihin kuuluva suku. Siinä on yhdeksän lajia. Niihin sisältyy luonnonkumia ja puutavaraa tuottava parakautsupuu ("Hevea brasiliensis").
Papupuut
Papupuut ("Gymnocladus") on hernekasveihin ("Fabaceae") kuuluva suku. Siinä on viisi lajia. Niihin sisältyy koristepuuna käytetty kentukinpapupuu eli kentuckinkahvipuu.
Walthamstow Queen’s Roadin rautatieasema
Walthamstow Queen’s Roadin rautatieasema on London Overgroundin asema Waltham Forestin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Blackhorse Roadin ja Leyton Midland Roadin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron ja Overgroundin Walthamstow Centralin asemalle on kävelymatkaa noin viisi minuuttia.
Asema avattiin 9. heinäkuuta 1894 nimellä Walthamstow. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 6. toukokuuta 1968. Asemaa käytti hieman yli 945 000 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Siru Innovations
Siru Innovations on suomalainen elektroniikkateollisuuden yritys, joka on perustettu vuonna 2011. Yrityksen ovat perustaneet Kaj ja Mika Tuomi, sekä Mikko Alho, jotka olivat aiemmin Bitboys -yrityksessä.
Makorepuut
Makorepuut ("Tieghemella") on sapotillakasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on kaksi Keski-Afrikassa kasvavaa lajia. Erittäin uhanalaiseksi luokiteltu länsiafrikanmakorepuu ("Tieghemella heckelii") on kaupallisesti puutavaraksi hakattu laji.
Kalukkipensaat
Kalukkipensaat ("Calycanthus") on kalukkipensaskasveihin kuuluva suku. Siinä on neljä lajia. Niihin sisältyy kaksi koristepensaana kasvatettua lajia.
Haprapaatsamat
Haprapaatsamat ("Frangula") on paatsamakasveihin kuuluva suku. Siinä on 33 lajia. Lajeihin kuuluu muun muassa korpipaatsama ("Frangula alnus", syn. "Rhamnus frangula"), joka kuitenkin luokitellaan usein "Rhamnus"-suvun paatsamiin.
Seppelvarvut
Seppelvarvut ("Stephanandra") on ruusukasveihin kuuluva kasvisuku. Siinä on kolme lajia. Niihin sisältyy koristepensaana käytetty seppelvarpu ("Stephanandra incisa"). Seppelvarput yhdistetään mahdollisesti läheiseen neillioiden ("Neillia") sukuun.
Olli Maansaari
Olli Maansaari (s. 20. tammikuuta 1999 Valkeakoski) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. HPK:n urheilutoimentaja Jukka Voutilaisen mukaan Maansaaren vahvuudet ovat yleis- ja alivoimapelaamisessa, mutta hänellä on potentiaalia myös hyökkäyssuuntaan. Voutilaisen mukaan Maansaari on myös erinomainen joukkuepelaaja.
Maansaari on Valkeakosken Kiekko-Ahman kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kaudella 2014–2015 Maansaari toimi seuran C-nuorten varakapteenina. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa HPK:n paras syöttäjä Janne Jokisen kanssa ja toiseksi paras pistemies hänen jälkeensä tehoilla 6+11=17. C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa Maansaari oli joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä tehoilla 17+18=35. Hän kävi kauden aikana myös kolmen ottelun lainalla kasvattajaseuransa Kiekko-Ahman B2-nuorissa. Kauden 2016–2017 päätteeksi Maansaari voitti A-nuorten Suomenmestaruuden.
Kaudeksi 2017–2018 Maansaari nousi HPK:n SM-liigarinkiin. Hän pelasi joukkueessa kaksi runkosarjaottelua. Maansaari teki liigadebyyttinsä 28. lokakuuta 2017 Saimaan Palloa vastaan, kun hänelle avautui viime hetkellä paikka HPK:n kokoonpanosta Oula Palveen jouduttua sivuun. Maansaari merkittiin joukkueen nelosketjuun oikeaan laitaan toisen liigadebytantin, Niilo-Kustaa Määtän sekä Jaakko Turtiaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 9.56 minuuttia. Toisessa ottelussaan, runkosarjan päätösottelussa 10. maaliskuuta 2018 Tapparaa vastaan Maansaari teki liigauransa avausmaalin. Hän edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa, jossa Maansaari pelasi kaksi ottelua.
Huhtikuussa 2018 Lehtinen teki HPK:n kanssa 1+1-vuotisen SM-liigasopimuksen.
Maansaari pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Maansaari on pelannut neljä nuorten ja 13 poikien maaottelua.
Cherry Bomb
Cherry Bomb on yhdysvaltalaisen räppäri Tyler, the Creatorin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Odd Future 13. maaliskuuta 2015.
Martti Sinerma
Martti Sinerma (8. kesäkuuta 1933 Viipuri – 17. elokuuta 2007 Jaala) oli suomalainen yleisesikuntaeversti ja tietokirjailija.
Petri Tukiainen
Petri Juhani Tukiainen (s. 1980) on suomalainen sijoittaja ja yrittäjä, joka on laskutuksen elinkaari- ja rahoituspalveluihin keskittyneen Ropo Capitalin (ent. Trust Kapital Group) perustajaosakas.
Pääomasijoittaja Sentica Partners Oy hankki enemmistöosuuden Trust Kapital Groupin osakekannasta keväällä 2016. Tukiainen toimi yhtiön toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana 05/2016 asti . Nyt hän jatkaa työtään Ropo Capitalissa vähemmistöosakkaana sekä hallituksen jäsenenä.
Petri Tukiainen on myös perustajaosakas ja hallituksen puheenjohtaja Crane Hill Group Oy:ssä, joka keskittyy uudisrakentamiseen, perustajaurakointiin sekä kiinteistökehitykseen Suomessa. Tukiaisen sijoitukset tulevat näkymään myös kaupunkirakentamisessa Kuopiossa, sillä hän on rahoittajana ja taustavoimana Kuopion satamaan suunnitellulle saunamaailmalle.
Tukiaisen ja hänen yhtiökumppaneidensa perustama Trust Kapital Group kasvoi nopeasti alan merkittäväksi toimijaksi, jonka tähtäimessä oli markkinajohtajuus. Sentica Partnersin hankittua enemmistöosuuden yhtiöstä, Petri Tukiainen siirtyi yhtiön hallituksen jäseneksi ja hän jatkoi yhtiössä vähemmistöosakkaana. Ropo Capital on jatkanut Trust Kapitalin viitoittamaa kasvua ja muutamassa vuodessa yhtiö on laajentunut 140 ihmisen työpaikaksi, jonka liikevaihto on yli 40 miljoonaa euroa. Yhtiö osti tammikuussa 2017 tiedonvälityspalveluja tarjoavan Enfo Zender Oy:n osakekannan. Kaupan myötä noin joka kuudes Suomessa liikkuva lasku välitetään Ropo Capitalin kautta.
Tukiainen hyödyntää vahvaa yritysosaamistaan ja kokemustaan toimimalla sijoittajana ja neuvonantajana useissa kotimaisissa yrityksissä. Hän on perustajana ja hallituksen puheenjohtaja Crane Hill Group Oy:ssä. Hän on mukana myös domain-kauppaa Kiinan markkinoilla tekevässä TLD Registry Ltd:ssä ja virtuaalitodellisuuden sisältöjä rakennus- ja koneteollisuuden tarpeisiin tuottavassa 3D Talo Finland Oy:ssä.
Petri Tukiainen palkittiin vuonna 2014 EY:n kansainvälisesti arvostetulla Young Entrepreneur of the Year -palkinnolla EY julkaisi voitosta perustelut videolla.
Kauppalehti valitsi Trust Kapital Groupin keväällä 2014 Keski- ja Itä-Suomen parhaimmaksi kasvuyritykseksi. Kauppalehti palkitsi yhtiön Kasvajat-palkinnolla, jonka perusteluna oli Trust Kapital Groupin menestyminen ulkomaisten yhtiöiden hallitsemalla maksuvalvonta-alalla sekä yhtiön tuotevalikoiman laajentuminen monipuoliseksi taloushallinnan kokonaisuudeksi. Kauppalehti julkaisi uutisvideon valinnasta.
Tukiainen on koulutukseltaan kauppateknikko ja hän suorittanut myös markkinoinnin johtamiseen liittyviä opintoja. Tukiaisella on myös Executive Master of Business Admistration (eMBA) –opintoja.
Niilo-Kustaa Määttä
Niilo-Kustaa Timonpoika Määttä (s. 7. elokuuta 1997 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Määttä pelaa lähinnä seuran A-nuorissa, joiden varakapteenina hän toimii.
Määttä on Hämeenlinnan Pallokerhon oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2012–2013 seuran C-nuorten varakapteenina ja kaudella 2014–2015 B-nuorten kapteenina. Kaudella 2016–2017 Määttä oli A-nuorten SM-liigan pudotuspeleissä HPK:n paras maalintekijä seitsemällä osumallaan. Hän jakoi koko sarjan maalipörssin toisen sijan HIFK:n Niklas Nordgrenin kanssa edellään vain Lukon Eetu Koivistoinen. Määttä voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Hänet palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana Ville Peltonen -palkinnolla.
Kaudella 2017–2018 Määttä nousi HPK:n A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 11+28=39 ja Määttä voitti myös HPK:n sisäisen tehotilaston lukemalla +28. Hän debytoi myös HPK:n SM-liigajoukkueessa, jossa Määttä pelasi kaksi runkosarjaottelua. Hän teki liigadebyyttinsä 28. lokakuuta 2017 Saimaan Palloa vastaan, kun Määtälle avautui paikka HPK:n kokoonpanosta Oula Palveen ja Kristian Vesalaisen jouduttua sivuun. Hänet merkittiin joukkueen nelosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen Jaakko Turtiainen sekä toinen liigadebytantti, Olli Maansaari. Määttä sai ottelussa jääaikaa 9.02 minuuttia.
Määttä valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta syksyllä 2016.
Castanopsis
Castanopsis on pyökkikasveihin kuuluva suku. Siihen kuuluu 140 lajia.
Jukka-Pekka Rahkonen
Jukka-Pekka Rahkonen on suomalainen kansalaisaktivisti ja Oikea Media -verkkolehden päätoimittaja. Hänet tunnetaan erityisesti Aito avioliitto -kansalaisaloitteen toisena alullepanija. Rahkonen on opiskellut tietotekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa ja työskennellyt IT-alalla.
Rahkonen perusti Pasi Turusen kanssa perinteistä avioliittokäsitystä puolustavan Aito avioliitto -yhdistyksen tammikuussa 2015. Rahkonen toimi yhdistyksen puheenjohtajana. Yhdistys laittoi maaliskuussa 2015 vireille Aito avioliitto -kansalaisaloitteen, jonka tavoitteena oli samaa sukupuolta olevien avioliiton mahdollistavan lakimuutoksen kumoaminen ja avioliiton säilyttäminen laissa miehen ja naisen välisenä liittona. Aloite keräsi yli 107 000 allekirjoitusta. Aloite eteni eduskuntaan saakka.
Tammikuussa 2017 Rahkonen perusti yhdessä Marko Hamilon ja Joonas Konstigin kanssa konservatiiviseksi itseään luonnehtivan Oikea Media -verkkolehden. Rahkonen siirtyi lehden päätoimittajaksi huhtikuussa 2017.
Rahkonen on myös islam-kriitikko ja hän on esiintynyt useissa maahanmuuttoa kritisoivissa tilaisuuksissa. Rahkosen mukaan islam ei ole ”varsinainen uskonto lainkaan, vaan uskonnon kaapuun puettu erittäin haitallinen poliittinen järjestelmä.”
Rahkonen on naimissa ja hänellä on kaksi lasta.
Jukka Kurttila
Jukka Kurttila (s. 11. tammikuuta 1964 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja. Hän on toiminut mainosalalla, mutta ostettuaan yhdessä muiden kanssa vuonna 2014 Finlaysonin hän on toiminut sen toimitusjohtajana.
Kurttila on koulutukseltaan filosofian maisteri, pääaineena maantiede. Hänet on valittu vuonna 2017 Pohjois-Euroopan viidenneksi vastuullisimmaksi yritysjohtajaksi, suomalaisista listan parhaana. Hän on mainostoimisto Bob Helsingin perustajia.
Eurobest
Eurobest (virallisesti "Eurobest The European Festival of Creativity" tai "Eurobest The Festival of European Creativity", aiemmin "European Advertising Festival") on mainonnan ja markkinointiviestinnän festivaali, joka järjestetään vuosittain vaihtuvassa Euroopan kaupungeissa. Tapahtuma muodostuu luovien töiden kilpailusta, kilpailun palkintojenjaosta, luennoista, seminaareista, näyttelyistä ja muusta ohjelmasta.
Ensimmäisen kerran festivaali järjestettiin Tukholmassa joulukuussa 2008, mutta Eurobest-mainoskilpailu on järjestetty ensimmäisen kerran jo 1988. Vuosina 2011–2013 tapahtuma järjestettiin kolmasti peräkkäin Lissabonissa ja joulukuussa 2014 Helsingissä.
Festivaalin järjestää myös Cannesin vuosittaisen mainosfestivaalin järjestävä pörssiyhtiö Ascential (ent. EMAP).
Eurobestissä jaetaan palkintoja 14 kategoriassa: PR, mainoselokuva, printtimainonta, ulkomainonta, suoramarkkinointi, Promo & Activation, media, vuorovaikutteinen markkinointi, mobiilimainonta, radiomainonta, muotoilu, Craft sekä integroitu ja brändätty sisältö ja viihde. Integrated and Branded Content & Entertainment.
Kullekin palkintokategorialle kootaan kansainvälinen tuomaristo, joka valitsee aluksi shortlistin eli palkintoehdokkaiksi pääsevät työt, ja jakaa näistä parhaille sitten Grand Prix’n tai kultaisen, hopeisen tai pronssisen palkinnon. Palkinnot jaetaan festivaalin päätösgaalassa.
Tapahtuman yhteydessä järjestettävvässä Young Creatives -kilpailussa alle 29-vuotiaat mainonnan suunnittelijat 2–4 hengen ryhmissä saavat tehtäväkseen suunnitella integroidun markkinointikampanjan tehtävänannossa määritellylle yleishyödylliselle järjestölle tai aatteelle 48 tunnin kuluessa.
Bentsyylisyanidi
Bentsyylisyanidi eli fenyyliasetonitriili (CHN) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste on tärkeä lähtöaine monien muiden kemikaalien valmistuksessa.
Huoneenlämpötilassa bentsyylisyanidi on väritöntä öljymäistä nestettä. Aine on käytännössä veteen liukenematonta ja liukenee hyvin useisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin.
Bentsyylisyanidia esiintyy eräiden kasvien esimerkiksi vihanneskrassin eteerisissä öljyissä. Bentsyylisyanidi on eräiden hyönteisten esimerkiksi kaaliperhosen ja aavikkokulkusirkan feromoni. Yhdiste toimii näissä hyönteisissä paritteluhaluja vähentävänä feromonina.
Bentsyylisyanidia valmistetaan natriumsyanidin ja bentsyylihalogenidien esimerkiksi bentsyylikloridin välisellä reaktiolla. Reaktio suoritetaan käyttäen liuottimena etanolia tai vesiliuoksessa, jolloin katalyytteinä käytetään faasinsiirtokatalyyttejä.
Bentsyylisyanidi on runsaasti käytetty orgaanisen kemian synteesien lähtöaine. Siitä voidaan valmistaa lääkeaineita esimerkiksi penisilliinejä, metyylifenidaattia, barbituraatteja ja amfetamiineja. Lisäksi siitä vamistetaan tuoksu- ja aromiaineita, optisia kirkastimia ja hyönteismyrkkyjä.
ANZAC Parade
"ANZAC Parade" on katu Canberrassa Australiassa. Kadun varrella on muistomerkkejä, jotka on omistettu taisteluissa kaatuneille Australian ja Uuden-Seelannin sotilaille. Kadun reunoilla kasvaa eukalyptus-puita. Alueen punainen keskikaistele on valmistettu murkastusta tiilestä.
Pod zvuki potselujev
Pod zvuki potselujev () on venäläisen televisiojuontaja Olga Buzovan esikoisalbumi. Se julkaistiin julkaistiin 6. lokakuuta 2017 levymerkillä Archer Music Productions.
Kirsikkaetanainen
Kirsikkaetanainen ("Caliroa cerasi") on aikuisena pienehkö, musta lehtipistiäinen, jonka siivet ovat läpikuultavat. Aikuiset munivat kesän alussa hedelmäpuiden lehtien alapinnoille. Aikuinen kirsikkaetanainen on kooltaan noin 4-6 mm.
Kirsikkaetanaisen toukat muistuttavat etanaa ja ovat limaisia ja musteelta tuoksuvia. Ne syövät aluksi lehden alapintaa, mutta siirtyvät isompina syömään lehtien yläpintojen solukkoa ja jättävät jäljelle vain lehden suonet. Toukkien ravintokasveja ovat luumut, kirsikat, pihlajat, päärynät, ruusukvittenit ja aroniat. Täysikasvuisina toukat pudottautuvat maahan ja koteloituvat. Toisen sukupolven toukat ilmestyvät elokuun lopussa. Kirsikkaetanainen lisääntyy yleensä partenogeneettisesti, jonka vuoksi koiraspuoliset yksilöt ovat hyvin harvinaisia. Toukkia voi torjua kasvin lehdiltä poistamalla niitä käsin tai suihkuttamalla vesisuihkulla.
Danielin kirja (elokuva)
Danielin kirja ("Daniel") on Sidney Lumetin ohjaama brittiläis-yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1983. Ethel ja Julius Rosenbergin vakoiluoikeudenkäyntiin ja kuolemantuomioihin pohjautuva elokuva perustuu E. L. Doctorow’n romaaniin, josta kirjailija itse sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Pääosia elokuvassa näyttelevät Mandy Patinkin ja Lindsay Crouse ”Isaacsonin” pariskuntana ja Timothy Hutton heidän Daniel-poikanaan.
"Helsingin Sanomien" ensi-ilta-arviossa huhtikuussa 1984 Mikael Fränti pitää Lumetin elokuvaa yhtä vaativana seurattavana kuin Doctorow’n romaania, mutta kehuu nuoren Timothy Huttonin roolisuoritusta. Myös muut pääosien esittäjät saavat häneltä arvostusta, mukaan lukien Danielia ja hänen sisartaan varhaisvuosina esittävät lapsinäyttelijät. Elokuvaa on myös arvosteltu siitä, että se jättää tarinan etäiseksi ottamatta kantaa tapaukseen. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Danielin kirjan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Pensasmintut
Pensasmintut ("Bystropogon") on huulikukkaiskasvien (Lamiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu kymmenkunta lajia sekä muutamia lajiristeymiä.
Swatch Internet Time
Swatch Internet Time (tai beat time) on kymmenlukuihin perustuva ajanmittausjärjestelmä, jonka kelloistaan tunnettu Swatch-yritys esitteli vuonna 1998 osana "Beat"-rannekellojensa markkinointikampanjaa.
Tuntien ja minuuttien sijaan tähtitieteellinen vuorokausi (yksi maapallon pyörähdys) on jaettu tuhanteen osaan, jotka on nimetty ".beateiksi". Jokainen .beat vastaa yhtä Ranskan vallankumouksen aikaan käytettyä kymmenlukuun perustuvaa minuuttia ja kestää tavanomaisen ajanmittauksen yksikköinä ilmaistuna 86,4 sekuntia. Aika merkitään kolminumeroisina lukuina eli esimerkiksi @248 tarkoittaa ajanhetkeä, jolloin ollaan menty 248 .beatia eteenpäin keskiyöstä eli päivästä on kulunut 248 tuhannesosaa (tavanomaisessa ajanlaskussa viisi tuntia ja 57 minuuttia).
"Keskiyö" ei Swatch Internet Timessä kuitenkaan viittaa tavanomaisiin aikavyöhykkeisiin, vaan käytössä on uusi Bielin mediaaniaika (BMT) Swatchin Bielin kaupungissa sijaitsevan pääkonttorin sijainnin mukaisesti (vastaa yleisen ajanlaskun Keski-Euroopan ja Länsi-Afrikan vyöhykettä, josta käytetään englanninkielellä lyhennettä UTC+01). Erillisiä aikavyöhykkeitä ei siis ole, vaan kellonaika on aina sama joka puolella maapalloa. Myöskään kesäaikaa ei ole käytössä.
Yksi keskeisistä Swatch Internet Timen päämääristä oli, että eri aikavyöhykkeillä toimivat ihmiset voisivat helpommin hahmottaa oman sijaintinsa ajassa, kun eri aikavyöhykkeitä ei enää olisi. Tämä nähtiin tärkeäksi erityisesti Internetin käytön yhteydessä, jolloin eri aikavyöhykkeillä olevat ihmiset saattavat olla jatkuvasti tekemisissä toistensa kanssa. Swatch Internet Timestä oli tarkoitus tulla uusi yhteinen viittauspiste tällaisiin tilanteisiin.
Jos tiedetään, paljonko kello on Keski-Euroopan aikavyöhykkeellä, Swatch Internet Timen voi laskea tällä kaavalla: (UTC+1 sekunnit + (UTC+1 minuutit * 60) + (UTC+1 tunnit * 3600)) / 86.4
Tilaisuudessa, jossa Swatch Internet Time esiteltiin, IT-kolumnisti Nicholas Negroponte julisti, että "Tämä on vasta alkua. Alkua ymmärrykselle siitä, ettei kyberavaruudella ole reunoja eikä rajoja. Kyberavaruudessa ei ole vuodenaikoja, eikä yötä ja päivää. Internet Time on absoluuttinen aika kaikille. Internet Time ei ole geopoliittinen. Se on globaali. Tulevaisuudessa Internet Time tulee olemaan se todellinen aika monille ihmisille."
Swatch Internet Timeä on käytetty Swatchin omien tuotteiden lisäksi esimerkiksi Dreamcast -pelikonsolin verkkopelien palvelussa, Ericssonin T20e kännykässä (2001), Phantasy Star Online -verkkopelissä ja ICQ-pikaviestipalvelussa. Swatch onnistui saamaan jotkut tärkeät web-sivustot, kuten uutistoimisto CNN:n sekä Applen sivut käyttämään uutta aikajärjestelmää.
Historioitsija Thomas Vogtherr kirjoitti teoksessaan "Zeitrechnung" (2001), että Swatch Internet Timella olisi vain pienet mahdollisuudet menestyä. Hän näki todennäköisen epäonnistumisen syynä Internet Timeen kuuluvan "eurosentrisyyden", joka liittyy keskiyön ajankohdan määrittelemiseen Keski-Euroopan aikavyöhykkeen mukaan.
Fred Andersson
Fred Andersson (s. 1946 Helsinki) on suomalaissyntyinen yritysjohtaja, joka on tehnyt uransa etupäässä Ruotsissa. Hän on toiminut muun muassa Ikean, Volvon ja Scandicin ylimmässä johdossa ja yli 20 vuotta Hennes & Mauritzin hallituksessa. Hänet tunnetaan myös olympiatason alppihiihtäjänä ja maailmanmestaruustason avomeripurjehtijana. Nykyisin Andersson asuu Kenian Nairobissa, jossa hän on mukana terveydenhoito- ja kiinteistöhankkeissa ja Oriflamen kosmetiikkabisneksessä.
Andersson opiskeli Sveitsissä ja työskenteli sitten terästeollisuudessa Itävallassa ja Englannissa. Suomeen palattuaan hän oli perustamassa kalustemyymälä Indooria. Sieltä Ingvar Kamprad houkutteli hänet toimitusjohtajaksi Ikea of Swedeniin, joka ohjaa ketjun valikoimia maailmanlaajuisesti ja vastaa ostoista. Ikeasta Andersson siirtyi Scandic-hotelliyrityksen konsernijohtajaksi ja 1990-luvun alkupuolella Volvo-henkilöautojen toimitusjohtajaksi.
Grenoblen talviolympialaisissa 1968 Andersson oli mukana Suomen alppihiihtojoukkueessa, mutta ei loukkaannuttuaan päässyt kilpailemaan. 1990-luvun lopulla Anderson oli mukana Whitbread-maailmanympäripurjehduksella kielikoulu EF:n omistajan Bertil Hultin veneessä, joka voitti kilpailun. Vuonna 1992 Andersson toimi Barcelonan olympiakisojen ruotsalaisen järjestelykomitean puheenjohtajana.
Andersson ihastui Keniaan lomamatkallaan vuonna 2000 ja päätti muuttaa sinne asumaan. Kosmetiikka- ja kiinteistöliiketoimiensa ohella hän on perustanut sinne Kinondo Kwetu -nimisen säätiön, joka tukee muun muassa terveydenhoitoa ja lasten koulutusta.
Kirjallisuusvuosi 1965
Kirjallisuusvuosi 1965 käsittelee vuoden 1965 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
National Museum of Natural History
National Museum of Natural History on Yhdysvaltain pääkaupunki Washingtonissa sijaitseva luonnonhistoriallinen museo, joka on perustettu vuonna 1910. Museorakennus sijaitsee National Mallin itäisessä päässä. Museo on osa Smithsonian-instituuttia.
Kävijämäärältään National Museum of Natural History oli vuonna 2016 maailman neljänneksi vierailluin museo.
Kirjallisuusvuosi 1964
Kirjallisuusvuosi 1964 käsittelee vuoden 1964 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1963
Kirjallisuusvuosi 1963 käsittelee vuoden 1963 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1962
Kirjallisuusvuosi 1962 käsittelee vuoden 1962 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1961
Kirjallisuusvuosi 1961 käsittelee vuoden 1961 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1960
Kirjallisuusvuosi 1960 käsittelee vuoden 1960 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Antellin neitien koulu
Antellin neitien koulu ("Antellska Privata Svenska Fruntimmerskolan") oli Mikkelissä vuosina 1854–1914 toiminut yksityinen ruotsinkielinen 7-luokkainen oppikoulu. Oppilaat olivat pääosin tyttöjä mutta poikia oli valmistavilla luokilla oppilaina. Pojat siirtyivät sittemmin vuonna 1872 avattuun Mikkelin lyseoon. Koulurakennus oli Maaherrankadulla nykyisen Kauppakeskus Akselin sisäänkäynnin kohdalla. Samassa rakennuksessa toimi myös lastentarha ja pientenlastenkoulu. Koulun oppilasmäärä oli enimmillään 1900-luvun alussa yli 120.
Koulun perustivat viipurilaisen salaneuvos Samuel Henrik Antellin sisaret Alexandra Antell (1833–1891) ja Alma Antell (1836–1925) veljensä avustuksella. Koulu sai vuodesta 1859 vuotuista avustusta keisarin käsikassasta ja vuodesta 1873 Suomen valtion avustusta muiden koulujen tapaan. Antellin sisarukset hoitivat opetuksen yksin vuoteen 1861 saakka mutta sen jälkeen palkattiin lisää opettajia. Suurin osa opettajista oli tilapäisiä tuntiopettajajia ja opettajien vaihtuvuus oli suuri. Koulun kamppaili koko olemassaolonsa ajan taloudellisissa vaikeuksissa ja valtionavun turvaamiseksi koulun otettiin myös suomenkielisistä kodeista oppilaita. Koulun toiminta päättyi keväällä 1914 oppilaiden vähyyden ja koulua johtaneen Alma Antellin korkean iän vuoksi. Alma Antell muutti Mikkelistä Helsingin lähelle Oulunkylään jossa hän vietti viimeiset vuotensa.
Koulun oppilaina olivat muun muassa kirjailija Karl August Tavaststjerna ja näyttelijä Sirpa Tolonen.
Sellaista on elämä
Sellaista on elämä (televisioesityksessä Elämänmenoa, "That’s Life!") on Blake Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen komediadraama vuodelta 1986. Elokuvan pääosissa näyttelevät Jack Lemmon ja Julie Andrews. Ohjaaja Edwards teki käsikirjoituksen yhdessä Milton Wexlerin kanssa.
Elokuva perustuu Blake Edwardsin ja hänen läheistensä omiin kokemuksiin ja kertoo ikääntyvästä arkkitehdista ja tämän syöpää sairastavasta vaimosta. Tapahtumat sijoittuvat miehen 60-vuotisjuhlien viikonloppuun pariskunnan kotona Malibussa. Mies on pettynyt elämäänsä rikkaiden tilaajien nöyristelijänä ja periaatteidensa myyjänä. Vaimo, tunnettu laulajatar, yrittää lohduttaa miestään vaikka on itse saanut juuri kurkkusyöpädiagnoosin.
Elokuva kuvattiin pienellä budjetilla Blake Edwardsin ja hänen vaimonsa Julie Andrewsin kotona Malibussa, ja monet sivuosien näyttelijät ovat joko heidän tai Jack Lemmonin sukulaisia.
"Helsingin Sanomien" televisiosivulla huhtikuussa 1992 Mikael Fränti pitää Jack Lemmonin roolisuoritusta maneerisena ja sanoo suoraan, ettei millään tahtonut jaksaa katsoa tätä ”pitkästyttävää lässyttelyä” loppuun. Myös "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa ”kypsänä kotivideona”, jota ”on ikävä katsella”. Hän antaa sille kaksi tähteä viidestä. Sen sijaan "The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
J. W. Runebergin palkinto
J. W. Runebergin palkinto (, myös "Runebergspriset") on suomalainen lääketieteellinen huomionosoitus, joka on jaettu vuodesta 1960 lähtien. Palkinto jaetaan nykyisin joka toinen vuosi. Palkinnon perustana on rahasto, jonka J. W. Runeberg lahjoitti vuonna 1902. Palkinto käsittää mitalin ja rahasumman (2010-luvulla 25 000 €). Palkinnon myöntää Finska Läkaresällskapet.
Kirjallisuusvuosi 1959
Kirjallisuusvuosi 1959 käsittelee vuoden 1959 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1958
Kirjallisuusvuosi 1958 käsittelee vuoden 1958 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1957
Kirjallisuusvuosi 1957 käsittelee vuoden 1957 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1956
Kirjallisuusvuosi 1956 käsittelee vuoden 1956 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
New West End -synagoga
New West End -synagoga on synagoga Lontoossa, joka avattiin vuonna 1879. Arkkitehti George Ashdown Audsley suunnitteli myös Princes Roadin synagogan Liverpoolissa.
Synagoga on Grade I -luokan suojelukohde.
Gustaf Fredrik Laurell
Gustaf Fredrik Laurell (29. joulukuuta 1802 – 1. tammikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja vuorineuvos.
Laurellin vanhemmat olivat Kuopion lääninlasaretin lääkäri, asessori Axel Fredrik Laurell (1766–1823) ja Gustava Sofia Tigerstedt. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1818. Laurell valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823 sekä suoritti tuomarintutkinnon 1823 ja vuoritutkinnon 1825.
Laurellista tuli vuori-intendentinkonttorin ylimääräinen vuorikadetti 1825, vt. ylimasuunimestari 1827, vakinainen ylimasuunimesteri 1831, vuorimestari 1840, vuorineuvos 1856 ja vuorihallituksen intendentti vuonna 1858. Hän johti vuorihallitusta vuoteen 1868 saakka ja oli samalla jäsenenä manufaktuurijohtokunnassa.
Gustaf Fredrik Laurellin veli oli teologian professori Axel Adolf Laurell.
Kirjallisuusvuosi 1955
Kirjallisuusvuosi 1955 käsittelee vuoden 1955 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1954
Kirjallisuusvuosi 1954 käsittelee vuoden 1954 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1953
Kirjallisuusvuosi 1953 käsittelee vuoden 1953 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Leikkiä Luojan laitumilla
Leikkiä Luojan laitumilla ("At Play in the Fields of the Lord") on Héctor Babencon ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1991. Amazonin viidakon lähetyssaarnaajista kertovan elokuvan päärooleissa näyttelevät Tom Berenger, John Lithgow, Daryl Hannah, Aidan Quinn, Kathy Bates ja Tom Waits. Quinnin ja Batesin esittämän avioparin pientä poikaa esittää suomalainen Niilo Kivirinta. Elokuva perustuu Peter Matthiessenin romaaniin vuodelta 1965, josta käsikirjoituksen sovitti ohjaajan kanssa Jean-Claude Carrière.
Kaksi rähjäistä amerikkalaista miestä (Waits ja Berenger) tekevät lentokoneellaan pakkolaskun pieneen viidakkokylään, josta he löytävät maanmiehiään, lähetyssaarnaajaperheen (Lithgow ja Hannah). He alkavat liehakoida kaunista vaimoa. Pian lähistölle tulee toinenkin amerikkalainen perhe lähetystyöhön (Quinn, Bates ja Kivirinta), selvästi toista ryhmää huonommin valmistautuneena. Amerikkalaisia vaivaavat taudit ja paikalliset alkuasukkaat, jotka eivät tiedä miten suhtautua taivaalta laskeutuviin muukalaisiin, jotka eivät pohjimmiltaan tunnu kunnioittavan heidän elämäntapaansa.
Elokuva sai eri puolilla maailmaa monenlaisia, enimmäkseen nihkeän myönteisiä arvosteluja. Suurella budjetilla tehty elokuva ei tuonut tarpeeksi lipputuloja ja jäi palkinnoitta. Babenco sai odottaa seitsemän vuotta ennen seuraavaa mahdollisuutta pitkän elokuvan ohjaamiseen.
"Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert näkee elokuvan ennen kaikkea moraliteettina jokaisen oikeudesta uskoa omalla tavallaan. Hän kuitenkin sanoo, että ajatuksia ei tuputeta vaan ne tulevat ilmi epäsuorasti muun muassa kuvauksessa. "Helsingin Sanomien" Helena Ylänen säälii hyviä näyttelijöitä, jotka ovat joutuneet työskentelemään kankean ja hahmottoman käsikirjoituksen ja heiveröisen ohjauksen kanssa. Vain Quinnin ja Kivirinnan hahmot on hänestä näytelty ja ohjattu kiinnostavasti. Brasilialaisohjaaja suhtautuu Yläsen mielestä sademetsiin ja niiden alkuperäisasukkaisiin elokuvassa kunnioittavasti, mutta käsikirjoitus pitää muut kuin valkoiset henkilöhahmot sivussa. Hänestä monia täysosumia tehnyt tuottaja Saul Zaentz (mm. "Yksi lensi yli käenpesän", "Olemisen sietämätön keveys" ja "Amadeus") on tällä kertaa pahasti epäonnistunut.
Kirjallisuusvuosi 1952
Kirjallisuusvuosi 1952 käsittelee vuoden 1952 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1951
Kirjallisuusvuosi 1951 käsittelee vuoden 1951 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Kirjallisuusvuosi 1950
Kirjallisuusvuosi 1950 käsittelee vuoden 1950 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Etelä-Afrikan valtiollinen presidentti
Etelä-Afrikan valtiollinen presidentti oli Etelä-Afrikan valtiopäämies vuosina 1961–1994. Virka perustettiin kun Etelä-Afrikasta tuli tasavalta kansanäänestyksen tuloksena 1960. Samalla Etelä-Afrikan kenraalikuvernöörin virka lakkautettiin. Charles Robberts Swart oli viimeinen kenraalikuverööri ja ensimmäinen valtiollinen presidentti.
Valtiollisen presidentin virka lakkautettiin 1994, kun apartheid-järjestelmästä luovuttiin. Sen jälkeen maan valtiopäämies on ollut presidentti.
Seija Sora
Seija Sora (12. joulukuuta 1918 Vaasa – 15. marraskuuta 1983 Joensuu) oli suomalainen näyttelijä.
Seija Soran vanhemmat olivat tehtailija Nikolai Sora ja Hilda Rajala. Hän suoritti SF:n Filmikoulun vuonna 1943 ja opiskeli tuonnempana myös laulua. Sora aloitti näyttämötaiteilijan uransa Kemin Näyttämöltä 1945. Ura jatkui lyhyin kiinnityksin eri puolilla Suomea, muun muassa Turun kaupunginteatterissa 1955–1957 ja Oulun Teatterissa 1959–1961. Vuosina 1961–1963 Sora työskenteli vapaana taiteilijana. Vuosina 1971–1982 hän työskenteli Joensuun kaupunginteatterin näyttelijänä. Sora jäi eläkkeelle toukokuussa 1982. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke heinäkuussa 1983.
Soralla oli oma teatterinsa, Teatteri 88, Vaasassa. Hän työskenteli sen johtajana ja ohjaajana.
Soran näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Käthe Seidel näytelmässä "Kypsyyskoe", Juulia näytelmässä "Tohvelisankarin rouva" ja Anna näytelmässä "Laitapuolella". Emmerich Kálmánin teoksessa "Kreivitär Mariza" Sora näytteli nimiosan.
Teatteriuransa ohella Sora näytteli muutamassa elokuvassa. Hänen roolinsa olivat lähinnä avustajatasoisia, kuten vieras kutsuilla melodraamassa "Sylvi" (1944), tai pieniä sivurooleja, kuten lehtori elokuvassa "Kuuma kissa?" (1968).
Seija Sora avioitui edustaja Martti Backströmin kanssa 1943, liitto päättyi 1946. Hänen toinen puolisonsa oli näyttelijä ja teatterinjohtaja Paavo Roiha. Liitto alkoi 1954.
Leyton Midland Roadin rautatieasema
Leyton Midland Roadin rautatieasema on London Overgroundin asema Waltham Forestin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Walthamstow Queen’s Roadin ja Leytonstone High Roadin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3.
Asema avattiin 9. heinäkuuta 1894 nimellä Leyton. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1949. Asemaa käytti noin 1,34 miljoonaa matkustajaa kaudella 2015–2016.
Paavo Roiha
Paavo Roiha (s. 3. maaliskuuta 1919 Viipuri) on suomalainen teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja näyttelijä.
Paavo Roihan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Oskari Roiha ja Lydia Kosonen. Hän aloitti näyttämötaiteilijan uransa Viipurin kaupunginteatterin harjoittelijana 1938. Toisen maailmansodan jälkeen hänellä oli lyhyt pesti Joensuun Teatterissa, ura jatkui niin ikään lyhyin kiinnityksin eri puolilla Suomea, muun muassa Turun Kaupunginteatterissa 1955–1957 ja Oulun Teatterissa 1959–1961.
Roiha näytteli muun muassa Malvolion ("Loppiaisaatto"), Tuomaan ("Seitsemän veljestä") ja kamarineuvos Björcken ("Katupeilin takana"). Hänen ohjaustehtäviinsä lukeutuvat muun muassa "Anne Frankin päiväkirja", "Juurakon Hulda", "Kuinka äkäpussi kesytetään" ja "Luulosairas".
Teatteriuransa ohella Roiha teki pari pientä elokuvaroolia. Musiikkikomediassa "Vain laulajapoikia" (1951) hän näytteli lääkäriä ja sotakuvauksessa "Sissit" (1963) hänellä oli nimeämätön roolitehtävä.
Paavo Roiha avioitui näyttelijä Seija Soran (1918–1983) kanssa 1954.
Leytonstone High Roadin rautatieasema
Leytonstone High Roadin rautatieasema on London Overgroundin asema Waltham Forestin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Leyton Midland Roadin ja Wanstead Parkin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta Lontoon metron Leytonstonen asemalle on kävelymatkaa noin yhdeksän minuuttia.
Asema avattiin 9. heinäkuuta 1894 nimellä Leytonstone. Nykyinen nimi otettiin käyttöön 1. toukokuuta 1949. Asemaa käytti hieman alle 980 000 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Wanstead Parkin rautatieasema
Wanstead Parkin rautatieasema on London Overgroundin asema Newhamin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Leytonstone High Roadin ja Woodgrange Parkin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta TfL Railin Forest Gaten asemalle on kävelymatkaa noin kaksi minuuttia.
Wanstead Parkin asema avattiin 9. heinäkuuta 1894. Sitä käytti hieman yli miljoona matkustajaa kaudella 2015–2016.
Tuija Turunen
Tuija Turunen on kasvatustieteen, erityisesti opettajankoulutuksen professori (1.8.2015-) ja Lapin yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan dekaani.
Turunen valmistui Joensuun yliopistosta kasvatustieteen maisteriksi 1992, ja Lapin yliopistosta 2008 kasvatustieteen tohtoriksi. Hänen väitöskirjansa (2008) käsitteli esiopetuksen opetussuunnitelmia ("Mistä on esiopetussuunitelmat tehty? Esiopetuksen opetussuunnitelmien perusteiden 1996 ja 2000 diskurssianalyyttinen tutkimus"); väitöskirjatyötä ohjasi professori Kaarina Määttä. Helmikuusta 2014 lähtien hän on ollut Oulun yliopiston kasvatustieteen dosentti.
Woodgrange Parkin rautatieasema
Woodgrange Parkin rautatieasema on London Overgroundin asema Newhamin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Wanstead Parkin ja Barkingin asemien välissä. Asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeiden 3 ja 4 rajalla. Sieltä ei ole suoria vaihtoyhteyksiä muihin juniin, mutta TfL Railin Manor Parkin asemalle on kävelymatkaa noin seitsemän minuuttia.
Woodgrange Parkin asema avattiin 9. heinäkuuta 1894. Sitä käytti hieman alle 980 000 matkustajaa kaudella 2015–2016.