hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Devon Murray
Devon Michael Murray (s. 28. lokakuuta 1988, Kildaren kreivikunta) on irlantilainen näyttelijä. Hän on tunnettu roolistaan Seamus Finniganina Harry Potter -elokuvasarjassa. Lisäksi hän on näytellyt Christyä elokuvassa "This Is My Father", Malachya elokuvassa "Seitsemännen portaan enkeli" ja Geoffreyta elokuvassa "Yesterday's Children".
Murray syntyi Kildaren kreivikunnassa Irlannissa, ja on Michael ja Fidelma Murrayn ainoa lapsi. Menestyttyään maanlaajuisesti laulamalla kykykilpailuissa, hän liittyi Billie Barryn esiintymiskouluun. Myöhemmin hän siirtyi The National Performing Arts'in esiintymiskouluun, ja menestyi menestymistään sitä mukaan kun hän kasvoi ja kehittyi. Murrayn näyttelijänura kuitenkin alkoi elokuvan "This Is My Father" myötä, mikä avasi ovet suurille elokuvarooleille. "Seitsemännen portaan enkeli" ja "Yesterday's Children" soivatkin Murraylle maailmanlaajuista huomiota, ja auttoivat häntä pääsemään Seamus Finniganin rooliin Harry Potter -elokuviin.
Murray on kokenut ratsastaja, ja hän on kilpaillut lukuisissa kisoissa ympäri Irlantia. Hän on myös voittanut useita mitaleita. Muita Devonin harrastuksia ovat rullalautailu, mönkijät, tanssiminen ja rapmusiikki. Hän on sanonut ihailevansa muun muassa irlantilaismuusikko Christy Moorea. Murray on roomalaiskatolinen.
Murraylla on hallussaan epävirallinen sauvanrikontaennätys, sillä Harry Potter -elokuvien kuvauksissa hän on rikkonut yhteensä yli 10 taikasauvaa.
58534 Logos
58534 Logos on cubewanoihin luokiteltava Kuiperin vyöhykkeen objekti, jolla on Zoe-niminen kiertolainen. Logoksen ja Zoen nimet tulevat gnostilaisesta traditiosta. Ennen kuin Logos sai nimensä se tunnettiin tunnuksella .
Logoksen kiertolainen Zoe löydettiin 17. marraskuuta 2001 Hubble-teleskoopilla. Se sai väliaikaisen nimen S/2001 (58534) 1 ja löydön varmistuttua nimen Zoe (virallisesti (58534) Logos I Zoe). Sen halkaisijaksi arvioidaan 66 kilometriä ja keskietäisyydeksi 8 ,217 ± 42 kilometriä.
Eileen Ryan
Eileen Ryan (alk. Eileen Annucchi, s. 15. lokakuuta 1927 New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista "Jugment in Berlin" (1988), "The Indian Runner" (1991), "Magnolia" (1999) ja "Kaikki kuninkaan miehet" (2006). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa "Bonanza", "Matlock", "Tohtori Ben Casey", "Tales of Fells Fargo", "Pieni talo Preerialla", "NYPD Blue", "Teho-osasto", "Ally McBeal" ja "C.S.I." Hän on muusikko Michael Pennin, näyttelijä Sean Pennin ja jo edesmenneen näyttelijä Chris Pennin äiti.
Ryan on roomalaiskatolilainen. Hänen sukujuurensa ovat Irlannista ja Italiasta.
Ryan jäi leskeksi hänen miehensä ohjaaja Leo Pennin kuoltua vuonna 1998. He olivat menneet naimisiin vuonna 1958.
Kihovauhkonen
Kihovauhkonen (vanhoissa merkinnöissä myös "Kihawanskoinen" ja "Kihavaiconen") on Suomen kansantaruissa esiintyvä olento. Nimi mainitaan ensimmäisen kerran jo vuonna 1663, kun Paltamon kirkkoherra, rovasti Juhana Cajanus vanhempi julkaisi kertomuksen Paltamon pitäjän oloista. Cajanus mainitsee kotiseutunsa myyttiset alkuasukkaat, Calawa-jättiläisen ja hänen 12 poikaansa, joista yksi oli nimeltään Kihawanskoinen. Myöhemmin Kihawanskoinen eli Kihovauhkonen on tavattu muun muassa tervanpolton opettajana Pohjanmaalla, jättiläisenä tai vaeltavana oraakkelina. Savolaisten mukaan nimi merkitsee löyhkää tai houkkamaista ihmistä. Vuonna 1881 professori J. R. Aspelin kirjoitti tutkielman "Kihovauhkonen, Kalevan poika", jossa hän yritti valaista tämän merkillisen taruolennon asemaa.
Kihovauhkosesta on olemassa sadoittain tarinoita, mutta ilmeisesti nimi on kerännyt aikojen kuluessa ympärilleen sellaistakin tarina-ainesta, joka ei ole siihen alun perin kuulunut. Vankimmin Kihovauhkosen nimi on liitetty maailmanlopun ennustuksiin, joita on kerätty Savosta. Tässä yhteydessä Kihovauhkonen oli vaeltaja, joka kertoi tapaamilleen ihmisille maailmanlopun ennustuksia. Joskus nämä ennustukset koskivat hänen vierailemiaan paikkoja. Tämä savolaisten tarinoiden Kihovauhkonen sijoittuu kertojien tuntemaan historialliseen aikaan ja tuttuun ympäristöön, tosin aikaan selvästi ennen kertojien itsensä syntymää.
Kihovauhkosen nimiin pantujen, eri puolilta Savoa kerättyjen ennustusten mukaan muun muassa seuraavat ajanmerkit kertoisivat maailmanlopun olevan lähellä:
Erään monin paikoin tunnetun ennustuksen mukaan viimeisessä taistelussa vuotaa niin paljon verta, että iso puupölkky siinä ui. Joidenkin mukaan Kihovauhkonen kertoi vielä, että lopussa miehiä on jäljellä niin vähän, että kaikki jäljelle jääneet Suomesta tai joltain Savon paikkakunnalta mahtuvat sille pölkylle istumaan. Muutakin kuin maailmanloppua Kihovauhkosen sanottiin ennustaneen, kuten tulevien kirkkojen sijainteja ja onnettomuuksia. Joskus nämä ennustukset osuivat oikeaan, toisinaan taas eivät.
Samankaltaisia ennustuksia on pantu muidenkin myyttisten ennustajien suuhun, myös Savon ulkopuolella. Näin ennusti Tattaran kuningas Nakkilassa:
"Päättömillä hevosilla ruvetaan ajamaan, siimaa tulee olemaan ilma täynnä, rautavarpaat otetaan käytäntöön, rahat muuttuvat niin pieniksi kuin kalan suomut ("joissain versioissa raha katoaa kokonaan"). Uskonsota nousee pohjoisesta. Se on oleva viimeinen sota. Verta on vuotava niin paljon, että kuusituumainen parru siinä ui."
Juutalaisuuden käsitys Jeesuksesta
Juutalaisuudessa Jeesusta ei pidetä Jumalan Poikana, eikä hänellä ole mitään asemaa juutalaisessa uskonnossa. Juutalaiset uskonoppineet pitävät Jeesusta "vääränä messiaana", joka yritti vapauttaa juutalaiset Rooman vallasta siinä epäonnistuen. Jeesusta pidetään kuitenkin uskonnoltaan juutalaisena, sillä hänen opetuksensa noudattivat tuon ajan juutalaisia oppeja, ja hän kehotti ihmisiä noudattamaan juutalaista lakia. Juutalaisuus kuitenkin vastustaa etenkin Jeesuksen ilmoitusta siitä että hän voi antaa syntejä anteeksi, että vain hänen kauttaan ihmiset voivat päästä Jumalan luo, ja että pahalle on käännettävä toinenkin poski.
Juutalaisten Talmudissa mainitaan Jeshu-nimisen henkilön teloitetun pääsiäisenä noituuden harjoituksesta ja Israelin eksyttämisestä. Samassa yhteydessä mainitaan Jeesuksella olleen viisi opetuslasta: Matthai, Nakai, Nezer, Buni ja Todah. Talmudissa kerrotaan myös Jeesuksen olleen juutalaisen naisen ja Pantera-nimisen roomalaisen sotilaan avioton lapsi.
Thomas George Gentry
Thomas George Gentry (1843 – 1905) oli yhdysvaltalainen(?) lintutieteilijä ja kirjailija.
Gentry julkaisi teoksen "Life-histories of the Birds of Eastern Pennsylvania" vuonna 1876. Vuonna 1878 hän julkaisi kirjansa "The House Sparrow at Home and Abroad: With Some Concluding Remarks Upon Its Usefulness" (Campbell PR). Vuonna 1882 julkaistiin hänen kirjansa "Nests and Eggs of Birds of United States".
Gentry nimesi linnuista sininiskanärhen ("Cyanocorax heilprini") 1885.
Patrick Doyle
Patrick Alan Doyle (6. huhtikuuta 1953 Uddingston, Skotlanti, Iso-Britannia) on brittiläinen elokuvasäveltäjä. Hän on ollut kaksi kertaa ehdolla Parhaan musiikin Oscar-palkintoon elokuvista "Järki ja tunteet" (1995) ja "Hamlet" (1996). Hän on tehnyt useasti yhteistyötä Kenneth Branaghin kanssa ja on säveltänyt musiikin muun muassa tämän ohjaamiin elokuviin "Kuningas Henrik V" (1989), "Kuten haluatte" (2006) ja "Thor" (2011).
Hän on säveltänyt lisäksi musiikin muun muassa elokuvaan "Harry Potter ja liekehtivä pikari" (2005).
David Heyman
David Jonathan Heyman (s. 1961 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia) on brittiläinen elokuvatuottaja ja elokuvatuotantoyrityksen Heyday Filmsin perustaja. Hänet tunnetaan parhaiten Harry Potter -elokuvasarjan sekä vuoden 2013 elokuvan "Gravity" tuottajana. Gravity oli toinen elokuva, jonka Heyman teki yhdessä ohjaaja Alfonso Cuarón kanssa ensimmäisen ollessa Harry Potter ja Azkabanin vanki. Vuonna 2016 hän tuotti elokuvat "Valo valtameren yllä" ja "Ihmeotukset ja niiden olinpaikat".
Aris Thessaloniki BC
Aris BC (, tunnetaan myös nimellä K.A.E. Aris) on kreikkalainen koripalloseura. Seura on yksi Kreikan menestyneimmistä joukkueista Olympiakos BC:n ja Panathinaikos BC:n jälkeen. Joukkue on osa Aris Thessaloniki -yleisseuraa.
Seuran ensimmäinen Kreikan mestaruus tuli vuonna 1930, heti kahdeksan vuotta koripallojaoston perustamisen jälkeen. Hiljaiseloa kesti aina vuoteen 1979 saakka, jolloin seura voitti toisen Kreikan mestaruutensa. Vuonna 1985 Aris voitti ensimmäisen "tuplansa" eli sekä Kreikan mestaruuden että Kreikan Cupin. Seuran kulta-aikaa olivat erityisesti vuodet 1985-1991, jolloin se voitti Kreikan mestaruuden 7 kertaa peräkkäin. Vuonna 1985 Aris pääsi myös Korać Cupin semifinaaleihin, mutta tie kuitenkin pysähtyi Pallacanestro Varesen voitettua kreikkalaiset. Tällöin Arisissa pelasivat muun muassa Nikos Galis ja Panagiotis Giannakis.
Arisin Euroopan valloitus alkoi kuitenkin vasta 1990-luvulla. Silloin seura voitti Saporta Cupin (1993) ja Korać Cupin (1997). Vuonna 2003 seura voitti vielä EuroCup Challengen. Vuodelta 2004 on seuran viimeisin Kreikan Cupin voitto.
Viime vuodet ovat olleet seuralta hiljaiseloa. Kaudella 2005-2006 seura sijoittui ULEB Cupissa kuitenkin toiseksi varmistaen näin paikkansa Euroliigassa 14 vuoden poissaolon jälkeen. Euroliiga-kaudella 2007-2008 seura onnistui valmentajansa Gordon Herbertin johdolla kiusaamaan suuria seuroja päästen 16:n parhaan joukkoon. Samana vuonna Hanno Möttölä edusti Arisia. Fanien harmiksi Aris ei päässyt kaudeksi 2008-2009 Euroliigaan vaan joutui pelaamaan ULEB Eurocupia. Siellä joukkue jäi lohkovaiheeseen.
Rebecca Lacey
Rebecca Lacey (20. huhtikuuta 1965) on walesilaista syntyperää oleva englantilainen näyttelijä. Hän syntyi Watfordissa, Isossa-Britanniassa. Hän on edesmenneen näyttelijä Ronald Laceyn tytär.
Rebecca tunnetaan parhaiten roolistaan taloudenhoitaja Irene Stuartina Laakson kuningas -sarjassa. Hän on näytellyt myös mm. Sairaalaelämää-sarjassa.
Warbringer
Warbringer on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye. Yhtye perustettiin 2004 Onslaught nimellä, mutta nimi muuttui Warbringeriksi yhtyeen saatua tietää samannimisen thrash metal -yhtyeen olevan Britanniassa. Vuonna 2008 yhtye sopi levytyssopimuksen Century Medialle, Century Median edustajan nähtyään heidän esiintymisensä.
Vuonna 2011 rumpali Nic Ritter jätti yhtyeen, ja hänen tilalleen valittiin Calros Cruz, joka on soittanut Hexenissä.
Warbringer aloitti kolmannen albumin, Worlds Torn Asunderin äänitykset 18.4.2011. Albumin tuottaa Steve Evetts. Worlds Torn Asunderin julkaisupäivä on 27.9.2011.
Fundamentals of argumentation theory
Fundamentals of argumentation theory: A handbook of historical backgrounds and contemporary developments (suom. argumentaatioteorian perusteet: historiallisten taustojen ja nykyisten kehitysten käsikirja) on vuonna 1996 ilmestynyt argumentaation ja retoriikan perusteos. Teos esittelee tiivisti väitteiden perusteluopin keskeiset kehitysvaiheet antiikista nykyaikaan. Kirja sisältää huomattavan laajan luokitellun kirjallisuusluettelon.
Laurence Markham Huey
Laurence Markham Huey (6. syyskuuta 1892 Tiajuana Valley Kalifornia – 11. kesäkuuta 1963 San Diego) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Huey liittyi 16-vuotiaana Katherine Stephensin San Diegon luonnonhistoriallisessa museossa (SDNHM) järjestämälle Luonnontutkijoiden luokalle. Muuten hän oli itseoppinut eläintieteilijä. Vuonna 1913 Huey tapasi Donald R. Dickeyn, varakkaan lintujen kerääjän ja valokuvaajan, jonka kanssa hän työskenteli seuraavat kymmenen vuotta keräten lintuja Kaliforniasta ja Arizonasta sekä perehtyen valokuvaamiseen. Syksyisin ja talvisin Huey työskenteli metsätöissä ja puutarhoissa. Vuonna 1914 Huey valittiin San Diegon luonnonhistoriallisen seuran jäseneksi. Vuonna 1923 hän liittyi San Diegon luonnonhistoriallisen museon henkilökuntaan ja toimi SDNHM:n lintu- ja nisäkäsosastojen kuraattorina 38 vuotta, 1923–1961.
Huey kirjoitti ja julkaisi 164 tieteellistä artikkelia ja kuvaili 84 litu-ja nisäkäslajia tai -alalajia, muun muassa karibianhaikaran ("Egretta tricolor") alalajin "occidentalis" 1927.
Franck Verzy
Franck Verzy (s. 13. toukokuuta 1961 Lyon, Rhône, Ranska) on entinen ranskalainen korkeushyppääjä.
Verzy sijoittui Milanossa käydyissä sisäratojen EM-kilpailuissa 1982 korkeushypyssä 20:nneksi tuloksella 215 cm. Samana vuonna ulkoratojen EM-kilpailuissa Ateenassa hän karsiutui tuloksella 215 cm. Hän jäi loppukilpailun ulkopuolelle myös Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuloksella 210 cm sekä Los Angelesin 1984 olympialaisissa tuloksella 215 cm. Vuonna 1983 hän voitti Euroopan cupin loppukilpailussa korkeushyppykilpailun.
Ranskan mestaruuden 180-senttinen ja 63-kiloinen Verzy voitti ulkoradoilla vuosina 1982–1984 ja 1986 sekä hallissa vuonna 1983. Hän paransi Ranskan ennätystä kolmasti: heinäkuussa 1981 hän hyppäsi tuloksen 228 cm, viikkoa myöhemmin 230 cm ja elokuussa 1983 uransa parhaan tuloksen 232 cm. Viimeksi mainittu säilyi Ranskan ennätyksenä lähes 11 vuotta kunnes Jean-Charles Gicquel ylitti 233 cm. Vuonna 1982 Verzy hyppäsi sisäratojen Ranskan ennätyksen 226 cm. Seuratasolla hän edusti PL Pierre-Béniteä.
The Super Powers Team: Galactic Guardians
The Super Powers Team: Galactic Guardians on Hanna-Barberan tuottama yhdysvaltalainen piirrossarja, joka perustuu löyhästi DC Comicsin sarjakuvaryhmään Oikeuden Puolustajat. Sarjaa esitettiin ABC:llä ja se kesti kahdeksan jakson verran. Se oli samalla viimeinen Hanna-Barberan tuottama Superystävät-animaatiosarja.
Pääosin vihollisena toimi Darkseid yhdessä apulaistensa Desaadin ja Kalibakin kanssa. Sankareista vähiten esiintymisiä teki Salama, joka esiintyi vain yhdessä jaksossa, jossa se ei edes käyttänyt voimiaan. Äänirooleihin tuli pääosin yksi muutos, kun aiemmin Batmanin roolissa toiminut Olan Soule korvattiin jo 1960-luvun Batmanin televisiosarjassa näytelleellä Adam Westillä. Soule pysyi sarjassa mukana mutta sai roolikseen professori Martin Steinin.
Sarja julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 23. lokakuuta 2007.
Paul Poaniewa
Paul Poaniewa (s. 8. marraskuuta 1953 Nouméa, Uusi-Kaledonia) on entinen ranskalainen korkeushyppääjä.
Poaniewa sijoittui yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailujen korkeushypyssä viidenneksi Katowicessa 1975 tuloksella 219 cm, 20:nneksi San Sebastiánissa 1977 tuloksella 210 cm sekä 18:nneksi Milanossa 1978 tuloksella 205 cm. Ulkoratojen arvokilpailuihin hän osallistui kolmasti mutta ei selviytynyt kertaakaan loppukilpailuun. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hänen karsintatuloksensa oli 208 cm, Montréalin 1976 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 205 cm ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän hyppäsi 210 cm.
Ranskan mestaruuden 187-senttinen ja 75-kiloinen Poaniewa voitti ulkoradoilla vuosina 1973–1975 ja 1977–1978 sekä hallissa vuosina 1975 ja 1977–1978. Hän paransi Ranskan ennätystä kolmasti: heinäkuussa 1973 hän hyppäsi tuloksen 222 cm ja kesäkuussa 1975 Saint-Étiennessä hän ylitti ensin 224 cm ja sitten 226 cm. Viimeksi mainittu säilyi Ranskan ennätyksenä lähes kuusi vuotta kunnes Franck Bonnet pääsi senttimetrin verran korkeammalle. Seuratasolla Poaniewa edusti Stade Français'ta.
Olavi Svanberg
Olavi Armas Svanberg (10. joulukuuta 1941 Sysmä – 25. elokuuta 2002) oli suomalainen hiihtosuunnistaja.
Svanberg voitti urallaan kuusi MM-mitalia, ja hän oli ensimmäinen suomalainen miesten hiihtosuunnistuksen maailmanmestari. Ensimmäisen henkilökohtaisen mitalinsa ja mestaruutensa hän voitti hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa Hyvinkäällä 1975. Samoissa kisoissa hän oli voittamassa kultaa myös viestissä, jossa olivat mukana myös Pekka Pökälä, Heimo Taskinen ja Jorma Karvonen. Toisen henkilökohtaisen kullan Svanberg voitti Itävallan Aigenissa vuonna 1982. Lisäksi hän oli mukana voittamassa pronssia samojen kisojen viestissä, sekä hopeaa Ruotsin Avestan viestissä vuonna 1980 ja Italian Lavaronessa 1984. Suomen-mestaruuksia Svanberg voitti neljä vuosina 1972–1978.
Svanberg toimi Suomen hiihtomaajoukkueen huoltajana 1998–2002. Siviiliammatiltaan hän oli rajaylivääpeli. Hän edusti urallaan Kiteen Urheilijoita, Sysmän Sisua ja Joutsan Pommia. Svanberg hukkui Laatokkaan vuonna 2002.
Kalliosirkunjyvä
Kalliosirkunjyvä ("Lappula deflexa", syn. "Hackelia deflexa") on Suomessa rauhoitettu lemmikkikasvi.
Yksi- tai kaksivuotinen kalliosirkunjyvä kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Se on pysty- tai kohenevavartinen ja pehmeäkarvainen. Lehdet ovat kapeita. Kalliosirkunjyvän kukinto on monihaarainen ja sen siniset kukat ovat pieniä, 3–6 mm leveitä. Parhaiten lajin tunnistaa sen hedelmysten särmissä olevista ankkuripäisistä piikeistä.
Kalliosirkunjyvän levinneisyys on sirkumpolaarinen, joskin Pohjois-Amerikassa esiintyvät populaatiot kuuluvat eri rotuun. Laji on laajalle levinnyt Euroopan ja Aasian vuoristoissa. Pohjoismaissa kalliosirkunjyvää tavataan pääasiassa Ruotsin ja Norjan tuntureilla. Suomessa lajin esiintymät ovat hajallaan Etelä-, Itä- ja Pohjois-Suomessa. Kalliosirkunjyväesiintymiä tunnetaan Heinolasta, Savonlinnasta, Kuusamosta, Enontekiöltä, Inarista ja Utsjoelta. Yksittäisissä kasvustoissa on useimmiten enintään muutamia kymmeniä yksilöitä.
Kalliosirkunjyvä on tyypillinen etelävuorikasvi, joka viihtyy lämpimillä pahdanaluskivikoilla. Laji suosii kalkkipitoista kallioperää ja tarvisee runsaasti typpeä. Varsin usein esiintymät sijaitsevatkin kotkan, piekanan tai korpin pesäpengermien alla, joista valuvat ulosteet lannoittavat maaperää. Uusille kasvupaikoille kalliosirkunjyvä leviää piikkisten hedelmysten takertuessa eläinten turkkeihin.
Bernard Gauthier (yleisurheilija)
Bernard Gauthier (s. 4. heinäkuuta 1949 Orléans, Loiret, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.
Gauthier sijoittui yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuissa 1970 korkeushypyssä 16:nneksi tuloksella 200 cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli 14:s tuloksella 215 cm.
Gauthier hyppäsi kesäkuussa 1972 Ranskan ennätyksen 220 cm. Ennätys säilyi hänen nimissään vain runsaan vuoden. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän oli pituudeltaan 181-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 78 kiloa. Seuratasolla hän edusti EC Orléansia.
Donald R. Dickey
Donald Ryder Dickey (31. maaliskuuta 1887 Iowa – 15. huhtikuuta 1932 Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja ja eläintieteilijä.
Dickeyn opiskellessa viimeistä vuottaan Yalen yliopistossa hän sai vakavan sydänkohtauksen ja joutui pitkäksi ajaksi vuodelepoon. Hän kuitenkin valmistui luokkansa mukana, mutta muutti kahdeksi vuodeksi takaisin vanhempiensa luokse Pasadenaan. Hän vieraili ystävänsä maatilalla ja alkoi havainnoida lintuja. Jonkin ajan kuluttua hän hankki kameran ja aloitti valokuvaamisen kuvaamalla paikallisia lintuja ja niiden pesiä.
Toivuttuaan kokonaan vuonna 1916 Dickey alkoi ammattimaisesti kerätä ja valokuvata lintuja ja nisäkkäitä. Vuonna 1926 kokoelma oli paisunut jo lähes 30 000 lintu- ja nisäkäsnäytteeseen. Samana vuonna California Institute of Technology nimitti Dickeyn Selkärankaisten osaston tutkimusavustajaksi. Dickeyn kokoelma käsitti lopulta yli 50 000 linnun ja nisäkkään nahkaa tai luurankoa, 10 000 luonnonhistoriallista kirjaa ja 7 500 valokuvaa. Dickeyn leski Florence Van Vechten Dickey lahjoitti kokoelman vuonna 1940 Kalifornian yliopistolle (UCLA). Se on eräs maailman hienoimmista Keski-Amerikan ja Yhdysvaltain lounaisosien lintu-ja nisäkäskokoelmista.
Dickeyn apuna keräysmatkoilla toimivat muun muassa Adriaan J. van Rossem ja Laurence Markham Huey. van Rossem työskenteli Dickeyn kanssa vuodesta 1911 alkaen ja kirjoitti hänen kanssaan useita artikkeleita, sekä viimeisteli Dickeyltä kesken jääneen teoksen "The Birds of El Salvador". Huey työskenteli Dickeyn kanssa 1915–1932.
Dickeyn valokuva-arkisto oli aikansa hienoimpia. Hän teki myös luontoelokuvia, ja merilintujen lentoa esittelevä filmi kiinnosti Howard Hughesin insinöörejä, jotka kehittelivät lentokoneiden siipiä.
Dickey nimesi van Rossemin kanssa useita lintujen alalajeja. Yksin hän nimesi räikkäluhtakanan ("Rallus longirostris") alalajin "yumanensis" 1923.
Ateenan olympiahalli
Ateenan olympiahalli (, , OAKA) on Maroúsissa Suur-Ateenan alueella Kreikassa sijaitseva sisähalli. Se on yksi Euroopan suurimmista ja moderneimmista urheiluhalleista. Halli vihittiin käyttöön kesäkuussa 1995 ja se sijaitsee 9 kilometrin päässä Ateenan keskustasta. Halli on osa suurta Ateenan olympiakeskusta ("Athens Olympic Sports Complex").
Bernard Gauthier
Bernard Gauthier (22. syyskuuta 1924 Beaumont-Monteux, Drôme, Ranska – 23. marraskuuta 2018) oli ranskalainen maantiepyöräilijä.
Gauthier voitti Bordeaux–Pariisi-pyöräilykilpailun vuosina 1951, 1954, 1956 ja 1957. Vuonna 1950 hän sijoittui Ranskan ympäriajossa 17:nneksi johdettuaan kilpailua seitsemän päivän ajan.
Gilbert Vallaeys
Gilbert Vallaeys (s. 13. maaliskuuta 1944 Blaye, Gironde, Ranska) on ranskalainen korkeushyppääjä.
Vallaeys edusti Ranskaa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 mutta jäi karsintaan tuloksella 200 cm. Kesäkuussa 1965 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 211 cm, joka pysyi voimassa vain 1,5 kuukautta. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän on pituudeltaan 188-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 72 kiloa. Seuratasolla hän edusti AC Boulogne-Billancourtia.
Fischer
Fischer on saksalainen sukunimi, joka merkitsee kalastajaa.
Tunnettuja Fischerejä:
Karl-Erik Michelsen
Karl-Erik Kristian Michelsen (s. 5. toukokuuta 1957 Ähtäri) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston professori. Hän toimi vuonna 2002 perustetun yliopiston erillislaitoksen Etelä-Karjala-instituutin johtajana sen perustamisesta aina kesäkuuhun 2011 saakka, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Pertti Kolari.
Michelsen kävi koulunsa Joensuussa ja valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta. Hän opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja hakeutui maisteriksi valmistumisensa jälkeen Pennsylvanian yliopistoon Yhdysvaltohin, missä vietti viisi vuotta. Michelsenin tieteellisenä mentorina toimi Thomas P. Hughes, jonka avulla hän löysi oman alansa tiedon- ja innovaatioiden tutkimuksen parissa.
Vuonna 1993 Michelsen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa Kansallisen tutkimusjärjestelmän kehityksestä. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana ja tutkimusohjelman koordinaattorina Suomen Akatemiassa sekä Suomen historian professorina Helsingin yliopistossa. Hän toimii myös konsulttina.
Vuonna 2002 Michelsen sai Suomen Elektroniikkainsinöörien Seuran palkinnon ansiokkaasta tutkimustyöstä ja vuonna 2003 Tekniikan historian seuran hopeisen ansiomerkin. Vuonna 2015 hän sai Suomen Ekonomien tunnustuspalkinnon kirjastaan "Kone: Perhe, yrittäjyys ja yritys teollisuuden vuosisadalla" (2013). Vuonna 2018 hänet valittiin vuoden professoriksi.
Michelsen pelasi koripalloa Joensuun Katajassa kaudella 1976–1977 ja HNMKY:ssä 1977–1982. Vuonna 2007 Michelsen peri tädiltään Stendalin sukukartanon Joroisissa.
Fysiikan päivät
Suomen fysiikan päivät on fysiikkaa tunnetuksi tekevä ammattilais- ja yleisötapahtuma, jonka Suomen fyysikkoseura järjestää vuosittain eri yliopistojen kanssa.
Fysiikan päivät 2008 toteuttivat Suomen fyysikkoseura ry, Turun yliopisto ja Åbo Akademi Turussa.
Fysiikan päivät pidettiin 43. kerran Espoon Dipolissa 12.-14. maaliskuuta 2009. Tuolloin Teknillinen korkeakoulun isännöimään tilaisuuteen saapui luennoimaan muun muassa vuonna 2003 fysiikan Nobelin palkinnon supranesteteorioistaan saanut Anthony Leggett.
Vuonna 2010 Fysiikan päivät järjestettiin 11.-13. maaliskuuta Jyväskylän Paviljongissa. Tilaisuutta isännöi Jyväskylän yliopiston Fysiikan osasto.
Vuonna 2011 Fysiikan päivät on samalla Nordic Physics Meeting, johon Pohjoismaiden lisäksi osallistuu Viron fyysikot. Se järjestetään 29.3.-31.3. Scandic Marina Congress Centerissä Helsingin Katajanokalla. Isäntänä on Helsingin yliopiston Fysiikan laitos.
Katherine Stephens
Katherine Stephens, s. Brown (s. noin 1853 Englanti - 1954 San Diego) oli englantilainen paleontologi ja luonnontieteilijä, joka muutti Yhdysvaltoihin 1890.
Katherine "Kate" Brownin kiinnostus luonnonhistoriaan alkoi vierailuista Lontoon museoissa. Jonkin aikaa hän työskenteli British Museumissa, kunnes muutti asumaan serkkunsa luokse San Diegoon. Hän toimi opettajana ja ryhtyi sitten tutkimaan San Diegon simpukoita. Hän tutki sekä maa- että merinilviäisiä. 1898 hän avioitui eläintieteilijä Frank Stephensin kanssa.
Vuonna 1910 San Diegon luonnonhistoriallinen museo palkkasi Kate Stephensin kuraattoriksi hoitamaan seuran kokoelmia. Yhdentoista vuoden ajan Kate ja Frank hoitivat ja kartuttivat seuran kokoelmia. Koska Frankin kuulo oli heikko ja ajotapansa holtiton, kielsi Kate häntä liikkumasta yksin luonnossa. He tekivätkin kaikki keräysmatkat kahdestaan ja Kate toimi Frankin sihteerinä. Vuosina 1927–1928 Kate tutki fossiilisia kotiloita.
Vuonna 1920 Kate sai museon nilviäisten ja selkärangattomien merieläinten osaston kuraattorin viran. Hän järjesti useita näyttelyitä ja opetti luonnonhistoriaa paikallisille lapsille, joiden joukossa oli muun muassa Laurence Markham Huey. Kate vetäytyi eläkkeelle 1936 työskenneltyään lähes 30 vuotta museossa. Hän jatkoi simpukankuorten tutkimista vielä yli 90-vuotiaana. Kate ja Frank Stephensin kokoelmat lahjoitettiin museolle postuumisti 1955.
Mahamat Idriss
Mahamat-Koundja-Ouya Idriss (17. heinäkuuta 1942 Fort-Lamy, Tšad – 3. lokakuuta 1987) oli ranskalais-tšadilainen korkeushyppääjä.
Idriss edusti Ranskaa kolmissa olympialaisissa. Hän sijoittui korkeushypyssä 12:nneksi Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 203 cm ja yhdeksänneksi Tokion 1964 olympialaisissa tuloksella 209 cm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän jäi karsintaan tuloksella 206 cm.
Ranskan mestaruuden 190-senttinen ja 75-kiloinen Idriss voitti vuosina 1960 ja 1961. Hän paransi Ranskan ennätystä kahdesti: heinäkuussa 1960 hän hyppäsi tuloksen 209 cm ja kesäkuussa 1961 tuloksen 210 cm. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä neljä vuotta kunnes Gilbert Vallaeys ylti senttimetrin korkeammalle. Idriss ylitti näytöskilpailussa 211 cm sekä vuonna 1966 Tšadia edustaessaan 217 cm. Seuratasolla hän edusti ASS Fort-Lamy'ta.
Rakastunut bestman
Rakastunut bestman on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2008.
Elokuvan päähenkilöt Tom ("Patrick Dempsey") ja Hannah ("Michelle Monaghan") tutustuvat opiskelijajuhlissa ja melkein päätyvät vahingossa sänkyyn. Kymmenen vuotta myöhemmin Tom ja Hannah ovat hyviä ystäviä, mutta erilaisissa elämäntilanteissa: Tom harrastaa yhden yön suhteita kun taas Hannah on menossa naimisiin skotlantilaisen rikkaan Colinin (Kevin McKidd) kanssa. Hannah pyytää Tomia bestmanikseen. Silloin Tom tajuaa olevansa rakastunut Hannahiin ja päättää estää häät.
Elokuva on superrikkaiden maailmaan sijoitettu romanttinen komedia.
Maurice Fournier
Maurice Fournier (s. 18. tammikuuta 1933 Lassigny, Oise, Ranska) on entinen ranskalainen korkeushyppääjä.
Fournier edusti Ranskaa kaksissa olympialaisissa. Hän sijoittui korkeushypyssä 11:nneksi Melbournen 1956 olympialaisissa tuloksella 196 cm ja 14:nneksi Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 200 cm.
Ranskan mestaruuden 190-senttinen ja 83-kiloinen Fournier voitti vuosina 1959 ja 1963. Hän hyppäsi Ranskan ennätyksen neljä kertaa: Toukokuussa 1956 hän paransi Papa Gallo Thiamin kuusi vuotta vanhaa ennätystä kahdella senttimetrillä tuloksellaan 205 cm ja sivusi sitä toukokuussa 1960. Kesäkuussa 1960 hän hyppäsi uuden ennätyksen 206 cm ja kuukautta myöhemmin vielä 207 cm mutta menetti ennätyksen samassa kilpailussa Mahamat Idrissille. Seuratasolla Fournier edusti Racing CF:ää ja US Batillya.
Lolésio Tuita
Lolésio Tuita (15. heinäkuuta 1943 Hihifo, Wallis- ja Futunasaaret – 1995) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Tuita edusti Ranskaa kaksien arvokilpailujen keihäänheitossa. Hän sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa 11:nneksi tuloksella 76,34 m – karsinnassa hän heitti tuloksen 78,78 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän karsiutui tuloksella 68,86 m.
Ranskan mestaruuden 182-senttinen ja 90-kiloinen Tuita voitti vuosina 1970, 1972, 1973 ja 1976.
Matti Hiltunen (jalkapalloilija)
Matti Hiltunen (s. 26. tammikuuta 1933 Kuopio) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Hiltunen nousi 1. divisioonassa pelanneen Kuopion Pallotovereiden edustusjoukkueeseen 17-vuotiaana 1950. Hän pelasi seurassa kuusi kautta, joista yhden mestaruussarjassa. Vuonna 1956 hän siirtyi hallitsevan mestarin Kiffenin riveihin. Hiltunen voitti pronssia samana vuonna, mutta kauden 1957 päätteeksi Kiffen putosi pääsarjatasolta ja hän siirtyi Kuopion Palloseuraan. KuPS voitti mestaruuden 1958 ja lisäksi Hiltunen sai yhden SM-hopean kahdeksan seurassa vietetyn kauden aikana. Urallaan Hiltunen ehti pelata 151 pääsarjaottelua, joissa hän teki 51 maalia. Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuoden pelaajaksi 1954.
Maajoukkueessa Hiltunen pelasi 21 A-maaottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hänellä on tilillään myös 15 B-maaottelua, mikä on enemmän kuin kellään suomalaispelaajalla.
Hiltusen isä Hannes ja poika Joni ovat myös SM-tason jalkapalloilijoita.
Pierre Ramadier
Pierre Ramadier (22. toukokuuta 1902 Lunel, Hérault, Ranska – 1983) oli ranskalainen seiväshyppääjä.
Ramadier saavutti Pariisin EM-kilpailuissa 1938 seiväshypyssä pronssia tuloksella 400 cm. Neljä vuotta aiemmin Torinon EM-kilpailuissa hän oli sijoittunut viidenneksi tuloksella 390 cm. Berliinin 1936 olympialaisissa hän sijoittui 17:nneksi tuloksella 380 cm ja Amsterdamin 1928 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 330 cm.
Ramadier voitti seiväshypyssä Ranskan-mestaruuden kaikkiaan 11 kertaa vuosina 1928–1932, 1934, 1936–1939 ja 1942. Hän hyppäsi Ranskan ennätyksen viidesti: 386 cm vuonna 1928, 396 cm vuonna 1929, 399 cm vuonna 1930 sekä 403,5 cm ja 407 cm vuonna 1931.
Aprilia RS 50
Aprilia RS 50 oli Aprilian vuonna 2011 julkistettu ns. street-mopo. Aprilia RS 50 oli ulkoisesti hyvin samanlainen kuin kevytmoottoripyörä-isoveljensä. Väritykset olivat joka vuosi samanlaiset.
Prudent Joye
Prudent Joye (s. 15. joulukuuta 1913 Roubaix, Nord, Ranska – 1. marraskuuta 1980) oli ranskalainen yleisurheilija, joka voitti Euroopan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa.
Joye edusti Ranskaa Berliinin 1936 olympialaisissa mutta ei vielä menestynyt; hän karsiutui alkuerissä sekä 400 metrin aitajuoksussa (aika 54,1) että 4 × 400 metrin viestijuoksussa (aika 3.15,2 oli Ranskan ennätys). Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän voitti aitajuoksussa kultaa ajalla 53,1 s ja sijoittui viestissä neljänneksi ajalla 3.18,3.
Joye voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1936–1939, 1941 ja 1943 sekä 400 metrin juoksussa vuonna 1941. Hän teki 400 metrin aitajuoksussa Ranskan ennätyksen 53,4 s vuonna 1936 sekä 53,0 s pari viikkoa ennen vuoden 1938 EM-kilpailuja. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä kahdeksan vuotta. Joye edusti CAF Paris -seuraa.
Lassi Hyvärinen
Lassi Hyvärinen (s. 1981 Pyhäselkä) on suomalainen runoilija.
Hyvärisen esikoisrunokokoelma "Riippuvat puutarhat" ilmestyi vuonna 2007. Hänen toinen runoteoksensa "Keisarin tie" ilmestyi vuonna 2012. Kolmas teos "Tuuli ja kissa" (2018) on Tanssiva karhu -palkintoehdokkaana. Hyvärinen on saanut useita työskentelyapurahoja, palkintoja ja palkintoehdokkuuksia. Hän voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun 2007 ja sai Kalevi Jäntin palkinnon 2012. Lisäksi Hyvärinen oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2008 ja Runeberg-palkintoehdokkaana 2012.
Hyvärisen runoutta luonnehtivat erityisesti dadaismi ja kuvarunous.
Hyvärinen on lestadiolaistaustainen ja tunnetaan liikkeen kulttuurisuhteeseen kriitikkona.
Jacques Lévèque
Jacques Lévèque (1. marraskuuta 1917 Pariisi, Ranska – 15. marraskuuta 2013) oli ranskalainen yleisurheilija, joka saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 800 metrin juoksussa.
Lévèque saavutti Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hopeaa 800 metrin juoksussa uransa parhaalla ajalla 1.51,8. Hän hävisi Saksan Rudolf Harbigille 1,2 sekuntia. Lisäksi hän sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi ajalla 3.18,3.
Lévèque voitti Ranskan mestaruuden 800 metrin juoksussa vuonna 1938. Hän teki 500 metrin juoksussa Ranskan ennätyksen 1.03,5 vuonna 1937.
Roger Rochard
Roger Rochard (20. huhtikuuta 1913 Évreux, Eure, Ranska – 25. helmikuuta 1993) oli ranskalainen kestävyysjuoksija, joka voitti maansa ensimmäisen yleisurheilun Euroopan-mestaruuden Torinossa 1934.
Rochard voitti Torinon EM-kilpailuissa 1934 kultaa 5 000 metrin juoksussa Ranskan ennätyksellä 14.36,8. Neljä vuotta myöhemmin Pariisin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi ajalla 14.55,6. Olympialaisissa hän ei menestynyt: Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän keskeytti 5 000 metrin juoksun loppukilpailussa ja Berliinin 1936 kisoissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 15.12,2.
Rochard voitti Ranskan mestaruuden 5 000 metrin juoksussa vuosina 1931, 1932, 1934 ja 1935. Hänen vuonna 1934 juoksemansa 5 000 metrin Ranskan ennätys pysyi voimassa heinäkuuhun 1948 saakka. Hän juoksi myös 3 000 metrillä Ranskan ennätyksen kahdesti: 8.36,2 vuonna 1933 ja 8.28,6 vuonna 1938.
Raphaël Pujazon
Raphaël Pujazon (12. helmikuuta 1918 Campillo, Espanja – 2000) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka saavutti kansainvälisiä voittoja estejuoksussa ja maastojuoksussa.
Pujazon voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 3 000 metrin estejuoksussa uransa parhaalla ajalla 9.01,4. Hopealle sijoittunut ruotsalainen Erik Elmsäter hävisi hänelle lähes 10 sekunnilla. Samoissa kisoissa Pujazon sijoittui 5 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 14.46,8. Lontoon 1948 olympialaisissa hän keskeytti estejuoksun loppukilpailussa.
Maastojuoksun MM-kisoja edeltäneen kansainvälisen maastojuoksukilpailun Pujazon voitti vuosina 1946 ja 1947. Lisäksi hän sijoittui toiseksi vuonna 1949 ja 21:nneksi vuonna 1950. Kaikissa noissa kisoissa Ranska voitti joukkuekilpailun.
Pujazon voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1948, 5 000 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942, 1944 ja 1946, 1 500 metrin juoksussa vuonna 1944 sekä maastojuoksussa vuosina 1944–1949. Hän paransi Ranskan ennätystä 2 000 metrin juoksussa aikaan 5.19,0 vuonna 1946 sekä 3 000 metrin juoksussa aikaan 8.25,7 vuonna 1941 ja 8.20,5 vuonna 1945. Estejuoksussa ei noihin aikoihin noteerattu virallisia ennätyksiä.
Pujazon oli pituudeltaan 175-senttinen ja painoi kilpailuvuosinaan 61 kiloa.
Bernard Santona
Bernard Santona (10. marraskuuta 1921 Pontailler-sur-Saône, Côte-d'Or, Ranska – 1. helmikuuta 1978) oli ranskalainen pikajuoksija.
Santona voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ensimmäisen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli uusi Ranskan ennätys 3.14,4. Hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuonna 1947.
Mirja Puhakka
Mirja Annele Puhakka (s. 30. huhtikuuta 1955 Sippola) on entinen suomalainen hiihtosuunnistaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän on myös kaikkien aikojen toinen suomalainen maailmanmestari ja MM-mitalisti lajissa. Hän edusti urallaan Anjalankosken Sippurastia.
Puhakka on saavuttanut urallaan hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa yhteensä kuusi mitalia, joista puolet on kultaa ja puolet hopeaa. Mirjalla on myös viisi henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja yksi viestissä.
Avesta, Ruotsi 1980:Aigen, Itävalta 1982:Lavarone, Italia 1984
Yves Cros
Yves Cros (5. lokakuuta 1923 Aigues-Vives, Hérault, Ranska – 22. maaliskuuta 1995) oli ranskalainen pika- ja aitajuoksija.
Cros voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 4 × 400 metrin viestissä, jossa hän juoksi toisen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli uusi Ranskan ennätys 3.14,4. Henkilökohtaisessa päälajissaan 400 metrin aitajuoksussa hän sijoittui neljänneksi Ranskan ennätysajalla 52,6 s. Lontoon 1948 olympialaisissa hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa viidenneksi ajalla 53,3 s; välierissä hän juoksi uransa parhaan ajan 52,5 s. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 54,1 s.
Cros voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1944, 1946, 1947 ja 1949. Hän edusti Stade Français -seuraa.
Ctenochaetus truncatus
Ctenochaetus truncatus on Intian valtameressä elävä melko harvinainen välskärikala. Se muistuttaa ulkonäöltään keltasilmävälskäriä ("Ctenochaetus strigosus").
Ctenochaetus truncatus kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Se muuttaa väritystään kasvaessaan. Poikaset ovat aivan keltaisia, aikuisen yksilön vartalossa on vaalean sinisiä pilkkuja ruskealla pohjalla. Silmän ympärillä on auringonkukan keltainen rengas. Sillä on jopa 30 hammasta, jotka kasvavat monessa rivissä kuin harjan piikit.
Ctenochaetus truncatus elää Malediivien ympäristössä ja muualla Intian valtamerellä. Sitä on tavattu 1-20 metrin syvyydestä riuttojen sisärinteiltä, usein suurikokoisten korallien joukosta.
Ctenochaetus truncatus elää yksitellen tai pienissä parvissa. Se on yksi rauhallisimmista välskärilajeista, ja sopii seura-akvaarioihin. Se voi joutua kiusaamisen kohteeksi, joten rauhalliset lajit ovat turvallisin valinta samaan akvaarioon.
Ctenochaetus truncatus syö luonnossa levää ja saa sen joukossa pieniä selkärangattomia. Akvaariossa se nyppii laseista ja kivistä levää, ja syö pohjalla mahdollisesti vellovaa levä- ja detritusmassaa, minkä lisäksi sille annetaan kasvis- ja äyriäispitoisia pakaste- ja kuivaruokia. 
Sopiva lämpötila on 23 - 27° C.
Étienne Bally
Étienne Bally (17. huhtikuuta 1923 Vénissieux, Rhône, Ranska – 10. tammikuuta 2018) oli ranskalainen pikajuoksija. Hän saavutti kolme mitalia Brysselin EM-kilpailuissa 1950.
Bally sijoittui Oslon EM-kilpailuissa 1946 neljänneksi 100 metrin juoksussa ajalla 10,8 s. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,7 s sekä saavutti hopeaa 200 metrillä ajalla 21,8 s ja 4 × 100 metrin viestissä ajalla 41,8 s. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui viestissä viidenneksi ajalla 40,9 s; alkuerissä Ranskan joukkue juoksi maansa ennätyksen 40,8 s. Helsingissä hän osallistui myös 100:n ja 200 metrin juoksuun sekä Lontoon 1948 olympialaisissa 200 metrin juoksuun mutta ei selviytynyt välieriin.
Bally voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1947 ja 1950 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1946, 1947, 1950 ja 1952. Heinäkuussa 1947 hän juoksi samana päivänä Ranskan ennätyksen sekä 100 metrillä (10,5 s) että 200 metrillä (21,6 s). Lokakuussa 1949 hän paransi 200 metrillä Ranskan ennätyksen aikaan 21,3 s.
Seuratasolla Bally edusti FC Lyonia. Hän oli pituudeltaan 170-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 62 kiloa.
Pierre Gonon
Pierre Gonon (s. 4. helmikuuta 1924) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Gonon saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli 42,0 s.
Raudanpuuteanemia
Raudanpuuteanemia on eräs anemian tyyppi, joka johtuu riittämättömästä raudan saannista tai imeytymisestä suhteessa sen poistumiseen. Elimistön raudanpuute johtaa siihen, ettei punasoluissa olevaa hemoglobiinia pystytä valmistamaan riittävästi. Raudanpuuteanemia on tyypiltään mikrosyyttinen anemia, mikä tarkoittaa, että punasolujen koko on poikkeavan pieni. Ne ovat myös normaalia kalpeampia johtuen niiden sisältämästä vähäisestä hemoglobiinimäärästä. Laboratoriokokeissa nämä näkyvät pieninä MCV (mean cell volume)- ja MCHC (mean cell hemoglobin concentration)-arvoina.
Raudanpuuteanemian yleisin aiheuttaja on raudan menetys verenvuodon vuoksi. Naisilla tämä johtuu useimmiten kuukautisvuodosta. Muita mahdollisia syitä ovat verenvuodot mahalaukusta, suolistosta tai peräpukamista. Raudanpuuteanemian oireita ovat muun muassa väsymys, kalpeus, hengästyminen, suun alueen kivut, korvien soiminen ja harvinaisempana pica-oire. Raudanpuuteanemian ensisijainen hoito on raudansaannin lisääminen esimerkiksi rautavalmisteita syömällä. Ravinnon paras raudan lähde on liha. C-vitamiini edistää raudan imeytymistä ravinnosta. Ferrosulfaatti on tehokkain ja halvin suun kautta annettavista rautalääkkeistä.
John Clements Wickham
John Clements Wickham (21. joulukuuta 1798 – 6. tammikuuta 1864) oli englantilainen meriupseeri ja tuomari. Hän toimi luutnanttina "HMS Beaglellä" sen toisella matkalla 1831–1836, johon myös Charles Darwin osallistui. "Beaglen" kolmannelle matkalle Wickhamistä tehtiin kapteeni ja "Beaglen" komentaja. Tuolla matkalla laiva teki useita hydrograafisia tutkimuksia Australian rannikolla.
Vuonna 1839, "Beaglen" kolmannen matkan aikana, luutnantti John Lort Stokes huomasi luonnonpoukaman, jonka Wickham nimesi Charles Darwinin mukaan "Port Darwiniksi" (nyk. Darwin). Vuonna 1841 Wickham sairastui, ja loppuosa tutkimusmatkasta hoidettiin Stokesin alaisuudessa.
Wickhamistä tuli myös ensimmäinen residentti Brisbanen Moreton Bayn alueella, jonka poliisimaistraattina () hän toimi vuosina 1843–1859. Hän toimi vuosina 1853-1859 myös hallituksen edustajana Moreton Bayn koloniassa. Hän muutti 1859 Etelä-Ranskaan, jossa asui kuolemaansa saakka.
Timo Tuppurainen
Timo Tuppurainen (s. 1973) on suomalainen muusikko. Tuppuraisen instrumentit ovat sähkö- ja kontrabasso. Hän on soittanut muun muassa Lenni-Kalle Taipale Triossa vuosina 1995–1999, U-Street All Stars -yhtyeessä vuosina 2000–2004, Erja Lyytisen yhtyeessä vuosina 2003-2004 sekä Pipoka-yhtyeessä vuodesta 2000 lähtien. Nykyisiä orkestereita Tuppuraisella ovat muun muassa yhtyeet Hemma Beast, Kokko Quartet, Fusiotherapy, Arricone Big Band, Sin City, Antti Utriainen Expansion sekä The Blush.
Tuppurainen on toiminut teatterimuusikkona Kuopion Kaupunginteatterissa vuosina 1994–1995 sekä Suomen kansallisteatterissa vuosina 2003–2005 Reko Lundanin näytelmässä "Ihmisiä hyvinvointivaltiossa". Hän on myös säveltänyt teatterimusiikkia muun muassa Vantaan näyttämön ja Vihdin teatterin näytelmiin.
Timo Tuppurainen on valmistunut Sibelius-akatemian jazzmusiikin koulutusohjelmasta musiikin maisteriksi vuonna 2004.
Sitä ennen hän on opiskellut Oulunkylän pop/jazz-konservatoriossa vuosina 1992-1995.
Consilium
Consilium tai consilium principis oli Rooman valtakunnassa keisarien neuvonantajista koostuva neuvosto. Neuvosto perustui tasavallan aikaisten virkamiesten neuvostoihin ("consilium magistratuum"). Augustus ja hänen seuraajansa kutsuivat koolle neuvoston kun hän katsoi sen aiheelliseksi. Aluksi neuvosto koostui keisarin läheisistä ystävistä. Consiliumin tehtäviin kuului auttaa keisaria lakiehdotusten ja hallinnollisten käskyjen valmistelussa. Consilium toimi kuitenkin vain neuvoa-antavana elimenä ja keisarin ei ollut pakko noudattaa sen ehdotuksia. Ajan myötä consiliumin luonne muuttui. Hadrianus teki neuvostosta vakituisen ja sen jäsenyys oli elinikäinen. Hadrianuksen neuvostoon kuului juristeja, tärkeitä virkamiehiä ja senaattoreja. 200-luvulla consilium oli omaksunut ne tehtävät jotka aikaisemmin olivat kuuluneet senaatille.
HMS Calcutta (D82)
HMS Calcutta oli Britannian kuninkaallisen laivaston "Carlisle"-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä. Alus valmistui liian myöhään osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan.
"HMS Calcutta" liitettiin käyttöön otettaessa 8. Kevyt Risteilijäviirikkön lippulaivaksi Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemille. Alus oli huollossa toistuvasti ja palasi huolloista lippulaivaksi kesäkuussa 1921, syyskuussa 1923 ja toukokuussa 1926.
"HMS Calcutta" kutsuttiin kotiin ja poistettiin käytöstä marraskuussa 1927. Aluksella ollut miehistö siirrettiin "HMS Despatchille". "HMS Calcutta" otettiin 18. syyskuuta 1929 uudelleen palvelukseen 6. Risteilijäviirikön lippulaivana Afrikan asemalle. "HMS Calcutta" poistettiin uudelleen palveluksesta 1931 ja siirrettiin reserviin.
"HMS Calcutan" reservissä olo ei ollut kuitenkaan pelkkää toimettomuutta, vaan se suoritti erilaisia tukitoimintoja kuten majoitusta. Alus siirrettiin 1938 Chathamin telakalle ilmatorjuntaristeilijäksi muuttamista varten. Muutostyöt valmistuivat heinäkuussa 1939.
"HMS Calcutta" palveli Humberin osastossa. Alus osallistui Norjan taisteluihin huhtikuusta 1940, kunnes siirrettiin toukokuussa Ranskan rannikolle tukemaan Dunkerquen evakuointia, jonka aikana alus evakuoi 1856 sotilasta.
"HMS Calcutta" oli 25. kesäkuuta 1940 yhdessä Kanadan laivaston hävittäjien "HMCS Fraserin" ja "HMCS Restigouchen" kanssa evakuoimassa Bordeauxista saarroksiin jääneitä 4000 pakolaista. Alusten saapuessa "HMS Calcutta" ja "Fraser" törmäsivät kovassa merenkäynnissä, jolloin "Fraser" hajosi kolmeen osaan. Törmäyksessä "HMS Calcutalla" sai surmansa 19 miehistönjäsentä ja "Fraserin" upotessa menetti henkensä 45 miehistönjäsentä.
"HMS Calcutta" siirrettiin elokuun lopulla Välimeren laivastoon Aleksandriaan osana operaatio Hatsia yhdessä "HMS Illustriousin" ja "HMS Coventryn" kanssa.
Italian armeijan hyökättyä Egyptiin Välimeren laivasto suoritti maavoimien tukemiseksi useita rohkeita hyökkäyksiä Italian maavoimien varikkoja ja joukkojen keskittymiä vastaan. Laivasto-osasto, jossa olivat taistelulaiva "HMS Valiant", tukialus "HMS Illustrious", raskas risteilijä "HMS Kent", ilmatorjuntaristeilijät "HMS Calcutta" ja "HMS Coventry" sekä seitsemän hävittäjää, hyökkäsi 16. syyskuuta Benghaziin.
"HMS Calcutta" oli saattuepalveluksessa Välimerellä ja osallistui maaliskuussa 1941 Matapanin taisteluun.
Alus upposi 1. kesäkuuta 1941 osallistuessaan Kreetan evakuointeihin ilmahyökkäyksessä noin 100 merimailia Aleksandriasta. Aluksen miehistö evakuoitiin "HMS Coventryyn".
Oikeudenala
Oikeudenala eli oikeusala on oikeusjärjestyksen osa, joka yhdessä toisten oikeudenalojen kanssa jäsentää oikeusjärjestelmän rinnakkaisiin alueisiin. Oikeusajattelussa oli 1800-luvulla keskeistä erottelu subjektiiviseen oikeuteen ja objektiiviseen oikeuteen. Subjektiivinen oikeus antaa toimintamahdollisuuksia oikeussubjekteille ja objektiivisen oikeuden keskeinen piirre on sen yhteys valtiolliseen vallankäyttöön. Tältä pohjalta on syntynyt jako valtion ja kansalaisten suhteita käsittelevään julkisoikeuteen ja kansalaisten keskinäisiä suhteita sääntelevään yksityisoikeuteen. Julkisoikeus ja yksityisoikeus jakaantuvat osa-alueiksi eli kapeiksi yksityiskohtaisiksi oikeudenaloiksi.
Oikeusalojen sisällä tapahtuu usein jäsentymistä yhä tarkempiin erityisaloihin, jolloin oikeusjärjestelmän johdonmukaisuus saattaa kärsiä. Sama vaara tulee esiin myös silloin, kun kahdella eri oikeudenalalla tarkastellaan samaa tai samantyyppistä oikeudellista kysymystä, ja päädytään erilaiseen ratkaisuun antamalla erilainen painoarvo eri tekijöille.
Pargasiitti
Pargasiitti on inosilikaattien ryhmään kuuluva mineraali. Se on löydetty ensimmäisen kerran Paraisilta, jonka mukaan se on saanut nimensä.
Pargasiittia esiintyy korkean lämpötilan metamorfisissa kivissä ja karsikivien kontaktiaureoleissa syväkivi-intruusioiden ympärillä. Sitä esiintyy myös andesiittisissa vulkaniiteissa ja muuttuneissa ultramafisissa kivissä.
V. E. Törmänen
Vilho Edvard (V. E.) Törmänen (sukunimi aik. Kyrö; 12. huhtikuuta 1886 Inari – 3. kesäkuuta 1967 Lohja) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Törmänen valmistui opettajaksi Kajaanin seminaarista 1909 ja toimi kansakoulunopettajana ensin Rovaniemellä 1909–1910 sekä 1912–1918 ja sitten Vihdissä 1921–1930. Viimeksi hän oli opettajana Lohjalla 1930–1947. Törmänen oli myös päätoimittajana Keski-Pohjanmaa -lehdessä 1919–1921 ja Länsi-Uusimaa-lehdessä 1935–1937. Törmäsen ja hänen puolisonsa Liina Halvarin poika, pastori ja reservin vänrikki Onni Törmänen, kaatui talvisodassa maaliskuussa 1940 joukkueenjohtajana Turkinsaaressa.
Törmänen aloitti kirjoittamisen jo opiskellessaan Kajaanin seminaarissa. Hänen 1925 ilmestynyt esikoisromaaninsa "Mestarit" sijoittui lappilaiseen Juutuan kylään. Törmäsen tunnetuin teos, runokokoelma "Tunturilauluja" ilmestyi 1925 ja sai hyvän vastaanoton. Säveltäjä Yrjö Kilpinen sävelsi kokoelman runoista 12 kappaletta muun muassa runot "Jänkä", "Vanha kirkko", "Laululle" ja "Tunturille". Runokokoelma käännettiin myös ruotsiksi ja saksaksi.
Törmänen joutui kuitenkin tahtomattaan mukaan 1920-luvun kirjallisiin taisteluihin kun professori Edvin Flinck (Linkomies) kritisoi samaan aikaan ilmestyneitä Tulenkantajat-ryhmään kuuluneiden runoilijoiden runokokoelmia ja piti Törmäsen Tunturilauluja-kokoelmaa niitä parempana. Kun Törmäsen toinen runokokoelma "Elämän korpi" ilmestyi 1928, Tulenkantajiin kuulunut Lauri Viljanen kirjoitti siitä murskaavan arvostelun jossa hän vertasi kokoelman runoja viikkolehtien palstoilla julkaistuihin ""runollisiin rikkaruohoihin"". Törmänen joutui tämän jälkeen julkaisemaan lähes kaikki teoksensa omakustanteina sillä kustantajat eivät halunneet niitä julkaista. Tätä tilannetta hän kuvasi itse 1956 ilmestyneessä omakustanteessa "Harkittu "murha"". Törmänen joutui omasta mielestään Tulenkantajien ""klikkiterrorin kohteeksi"".