hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Porfobilinogeeni
Porfobilinogeeni (CHNO) on pyrrolijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste esiintyy välituotteena useissa eliöissä porfyriinien kuten hemin ja klorofyllin biosynteesissä.
Huoneenlämpötilassa porfobilinogeeni on vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen. Porfobilinogeenin rakenteessa on kaksi hapanta karboksyylihapporyhmää, joiden pK-arvot ovat 3,7 ja 4,95. Lisäksi molekyylissä on emäksinen aminometyyliryhmä, jonka pK-arvo on 10,1. Porfobilinogeeni reagoi kuumissa ja laimeissa happoliuoksissa muodostaen uroporfyrinogeeneja.
Eliöt muodostavat porfobilinogeenia aminolevuliinihaposta. Reaktiossa kondensoituu kaksi aminolevuliinihappoa ja sitä katalysoiva entsyymi on porfobilinogeenisyntaasi eli aminolevulinaattidehydrataasi. Porfyriinien biosynteesin seuraavassa vaiheessa neljä porfobilinogeenimolekyyliä kondensoituu muodostaen hydroksimetyylibilaania eli preuroporfyrinogeenia. Tätä reaktiota katalysoi porfobilinogeenideaminaasi.
Porfobilinogeenin määrä virtsassa lisääntyy selkeästi eräiden porfyrioiden kuten akuutin intermittentin porfyrian ja perinnöllisen porfyrian yhteydessä ja tätä voidaan käyttää näiden sairauksien osoittamiseen. Virtsan porfobilinogeeni reagoi p-dimetyyliaminobentsaldehydin kanssa muodostaen väriltään voimakkaan punaisen yhdisteen. Tätä testiä kutsutaan Hoeschin testiksi.
Freikorps-kirjallisuus
Freikorps-kirjallisuus eli vapaajoukkokirjallisuus () oli Saksassa ensimmäisen maailmansodan jälkeen harrastettu sotakirjallisuuden alalaji. Nimityksen taustalla on sodan jälkeen siviiliin palanneista veteraaneista muodostuneet Freikorps-joukot sekä sotaa ihannoiva henki. Sen valta-aikaa oli maailmansotien välinen aika, erityisesti 1920-luku, mutta se nousi uuteen kukoistukseen 1930-luvulla.
Kirjallisuudenlaji oli yksi modernismin vastustamisen muoto. Uutta henkeä vastusti muun muassa Thomas Mann, jonka teoksen "Betrachtung eines Unpolitischen" hengessä sitä kirjoitettiin. Se oli tasoltaan lähinnä kioskikirjallisuutta, ja se ihannoi sotaa ja väkivaltaa ja korosti miehisyyttä. Lajin romaanien ja muistelmien esitystapa oli popularisoivaa, ja alun perin laji oli suunnattu sodassa niin henkisesti kuin fyysisesti vammautuneille veteraaneille, mutta kirjoja luettiin myös laajemmin, joten painosmäärät saattoivat välillä olla suuria.
Kirjoittajat olivat yleensä itsekin sodan käyneitä veteraaneja. Kirjailijoina he olivat keskinkertaisia, parhaimmistoa edusti Ernst Jünger. Hänen teostensa teemat eivät poikenneet muusta lajityypin kirjallisuudesta romantisoituina sodan ja väkivallan kuvauksina, mutta niiden taso oli korkea, mikä Anders Rydellin mukaan tekee niistä "tavallaan sitäkin pelottavampia". Muita lajityypin kirjailijoita ovat Rudolf Herzog, Werner Beumelburg ja Emil Strauss.
Teosten päähenkilö on yleensä porvarisnuorukainen, jonka kehityskulkua teos kuvaa. Nuorukainen on hämmentynyt ajan pinnallisen materialismin ja henkisen köyhyyden keskellä. Hän etsii syvällisempää tarkoitusta, jonka tarjoaa sota. Taistelujen keskellä hän oivaltaa elämän merkityksen ja tajuaa, että ihmisen on hyväksyttävä kohtalonsa ja uhrauduttava isänmaan, tovereiden ja verisiteiden puolesta. Vastakkain asettuvat näin rintamalla koetut ihanteet ja kotirintaman valheellisuus ja turmeltuneisuus. Kotiin palaava nuori veteraani joutuu kokemaan siviilielämän ja modernismin kulttuurin vastenmieliset piirteet, kuten demokratian, työväenliikkeen esiinnousun, seksuaalisen vapauden ja naisten vapautumisen. Niiden naiskuvaan mahtuu vain kolmenlaisia naisia: äiti, "sisar hento valkoinen" ja huora. Kaikki tämä osui yksiin kansallissosialististen ihanteiden kanssa, joita kirjallisuudenlaji vahvisti ja jota monet lajin kirjailijat myöhemmin kannattivat.
Kirjallisuudenlajia on tutkinut saksalainen Klaus Theweleit väitöskirjassaan "Freikorpsliteratur: Vom deutschen Nachkrieg 1918−1923" (1976), johon pohjautuu hänen teoksensa "Männerphantasien".
Turun kauppaopisto
Turun kauppaopisto oli vuosina 1839–1983 Turussa toiminut kauppaoppilaitos. Vuonna 1983 se yhdistyi Turun kaupungin kauppakoulun kanssa Turun Kauppaoppilaitos - Handelsläroverket i Åboksi, joka vuonna 1998 yhdistettiin silloisen Turun ammatti-instituutin, Turun teknillisen ammattioppilaitoksen ja Turun terveydenhuolto-oppilaitoksen kanssa Turun ammatti-instituutiksi.
Opisto sai alkunsa vuonna 1837, kun Turun Kauppaseura ja Turun suomalainen porvaristo asettivat toimikunnan kauppakoulun perustamiseksi. Toimikuntaan kuuluivat kauppaneuvos A. Kingelin, sekä kauppiaat N. P. Cajander, C.U. Grönberg ja J.E. Humelin. Koulun ensimmäiset oppilaat aloittivat 7. lokakuuta 1839. Vuonna 1870 opistoon alettiin ottaa myös naisoppilaita ja 1884 opistossa alettiin antaa myös suomenkielistä opetusta. Ensimmäinen suomenkielinen opisto-osasto perustettiin vasta 1905 Turun kaupunginvaltuuston aloitteesta. Asiaa oli aiemmin ajettu tuloksetta myös yksityisten tahojen toimesta.
Kauppakoulun viralliseksi nimeksi muutettiin "Turun Kauppaopisto (Handelsinstitutet i Åbo)" vuonna 1880.
Vuosina 1946–1951 opistossa toimi jatkoluokka varsinaisen opistotutkinnon jo suorittaneille, mutta luokka lakkautettiin Turun kauppakorkeakoulun aloitettua toimintansa.
Alkuvuosinaan koulu toimi hovineuvos Langéllin talossa Puutarha- ja Humalistonkatujen kulmassa. Huonosti toimintaan sopivista tiloista muutettiin vuonna 1841 kauppaneuvos Kingelinin omistamaan taloon Yliopiston- ja aninkaistenkatujen kulmaan. 1851 koulu muutti vanhan suurtorin laidalla sijaitsevaan Tryggin taloon. 1860 koulu muutti Itäisen Rantakadun varrella sijaitsevassa ja Carl Hambergin omistamassa 1643 rakennettuun kivitaloon, jonka paikalla nykyisin on Rettigin palatsi. Vuonna 1862 koulu muutti Iso Häämenkatu 28:ssa sijainneeseen Suomen Talousseuran rakennukseen. Vuosina 1867–1885 koulu toimi ns. Richterin talossa.
Vuonna 1886 opisto sai ensimmäisen oman talonsa osoitteeseen Eerikinkatu 22. Puutalossa oli kolme luokkahuonetta, opettajainhuone, naisoppilaiden huone ja vahtimestarin asunto. Koulu toimi rakennuksessa vuoteen 1908 saakka, jolloin sille rakennettu jugend-tyylinen kivitalo valmistui osoitteeseen Aurakatu 11. Koulu toimi jugend-rakennuksessa vuoteen 1968, jolloin se sai seuraavan uuden talonsa osoitteeseen Kellonsoittajankatu 9–11. Kellonsoittajan kadun rakennuksessa toimii nykyisin Turun ammatti-instituutin toimipiste, joka antaa suomen- ja ruotsinkielistä opetusta liiketalouden ja tieto- ja viestintätekniikan aloilla.
Muuntunut tajunnantila
Muuntunut tajunnantila on tajunnan tila, joka eroaa merkittävästi saman yksilön normaalista vireästä valvetilasta. Muuntuneita tajunnantiloja ovat esimerkiksi hypnoosi, meditaation aikainen tila, hallusinaatio, transsi ja uni.
Muuntuneita tajunnantiloja voi esiintyä monenlaisissa tilanteissa. Muuntunut tajunnantila voi syntyä fysiologisten, psykologisten, sosiaalisten tai farmakologisten toimenpiteiden tai vaikutusten seurauksena. Sen voi aiheuttaa ärsykkeiden vähäisyys tai monotoninen toistuvuus tai alentunut vireystila tai väsymys, mutta myös voimakkaat ärsykkeet, lisääntynyt vireystila tai intensiivinen keskittyminen. Fysiologisista ja kemiallisista tekijöistä muuntuneita tajunnantiloja aiheuttavat esimerkiksi happivajaus, verensokerin aleneminen, huumeet ja alkoholi. Myös neurologisiin häiriöihin voi liittyä muuntuneita tajunnantiloja.
Uskonnollisissa kokemuksissa muuntuneeseen tajunnantilaan voi liittyä voimakkaita tunteita ja hallusinaatioita.
Muuntuneiden tajunnantilojen tutkimuksella voidaan saada selville sellaisia mielen toimintamekanismeja, joita tai joiden merkitystä ei tavallisten mielentilojen tutkimuksessa havaita. Muuntuneen tajunnantilan aikana ihminen voi nähdä elämänsä ja itsensä laajemmasta perspektiivistä ja eri kulmasta kuin tavallisesti, minkä ansioista sitä voidaan hyödyntää psykologiassa.
Suomen ukrainalaiset
Suomen ukrainalaiset ovat Suomessa asuvia ukrainalaisia tai heidän jälkeläisiään. Suomessa on arviolta yhteensä noin 4000 ukrainalaista tai ukrainankielistä.
Ukrainalaiset asuvat etupäässä Suomen eteläosassa, pääkaupunkiseudulla, sekä suuremmissa kaupungeissa (Turussa, Tampereella, Kuopiossa) ja pienissä kylissä.
Suomen Ukrainalaiset ry on Suomessa oleva aktiviisin ukrainalainen seura. Helsingissä myös toimii Ukrainalaisten yhdistys Suomessa ry ja Tampereella Ukrainan kansainvälinen kulttuurikeskus.
Chac
Chac tai Chaac on mayojen sateen ja hedelmällisyyden jumala. Hän on erityisen tärkeä Jukatanin niemimaalla, jossa hänet kuvattiin klassisella kaudella hahmona, jolla oli esiintyöntyvät sarvet, suuret pyöreät silmät sekä kärsämäinen nenä.
Chac tunnetaan myös nimillä "Ah Hoya" ("hän joka virtsaa"), "Ah Tzenul" ("hän joka ruokkii muut") ja "Hopop Caan" ("hän joka valaisee taivaan"). Chac on asteekkien Tlaloc-jumalan vastine.
Muiden mayojen jumalten tavoin Chac näyttäytyi nelijumalana, Chaceina. Nämä neljä jumalaa liitettiin neljään pääilmansuuntaan ja niiden tunnusväreihin: valkoinen – pohjoinen, punainen – itä, musta – länsi ja keltainen – etelä. Jälkiklassisella kaudella Chichén Itzássa ihmisuhraus liitettiin sateen jumalaan, ja uhrattavan käsiä ja jalkoja piteleviä pappeja kutsuttiin chaceiksi.
Jälkiklassiselta kaudelta peräisin olevilla mayojen ja tolteekkien rakennusten raunioilla on lepääviä hahmoja esittäviä kivipatsaita, joita kutsutaan nimellä Chacs Mool. Niiden uskotaan edustavan sateen jumalaa. Espanjalaisvalloituksen jälkeen chacit yhdistettiin kristillisiin pyhimyksiin ja esitettin usein ratsun selässä.
Chaotic Nation
Chaotic Nation on Entwinen seitsemäs albumi. Se julkaistiin 2. lokakuuta 2015 levymerkillä Spinefarm Records.
Sirpa Mäenpää
Sirpa Mäenpää on suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainneuvos. Hän on Suomen suurlähettiläs Addis Abebassa Etiopiassa 1. syyskuuta 2013 lähtien. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1981.
Ennen Addis Abebaan siirtymistä Mäenpää toimi Suomen Bangkokin-suurlähettiläänä vastuualueenaan Thaimaa, Myanmar, Kambodža ja Laos. Hän on aiemmin työskennellyt ulkomaanedustustoissa Suomen Nairobin-suurlähetystössä ja väliaikaisena asiainhoitajana Managuassa.
Helsingissä muissa ulkoministeriön tehtävissä Mäenpää on toiminut muun muassa rauhanvälityksen erityisedustajana, kehitysyhteistyöosastolla sekä Afrikan ja Lähi-idän osastolla eri tehtävissä, viimeksi apulaisosastopäällikkönä.
Sofie From-Emmesberger
Sofie From-Emmesberger on suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainneuvos. Hän on ollut Suomen edustaja EU:n poliittisessa ja turvallisuusasiain komiteassa 1.9.2015 alkaen. Sitä ennen hän oli Suomen suurlähettiläs Nairobissa Keniassa vuosina 2011-2015 ensimmäisessä suurlähettilään tehtävässään. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1996. Hän työskenteli ulkoministeriön ihmisoikeuspolitiikan yksikön päällikkönä vuodesta 2008, kunnes siirtyi Nairobiin.
From-Emmesberger on työskennellyt poliittisen osaston lisäksi kauppapoliittisella, oikeudellisella ja Afrikan ja Lähi-idän osastolla. Suomen ulkomaan-edustustoissa hän on työskennellyt Suomen pysyvässä edustustossa Euroopan neuvostossa Strasbourgissa ja suurlähetystössä Tel Avivissa.
Christina Harttila
Christina Harttila on suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainneuvos. Hän on ulkoministeriön henkilöstösuunnitteluyksikössä erityistehtävissä toimittuaan sitä ennen Suomen suurlähettiläänä Rabatissa Marokossa 1. syyskuuta 2011 lähtien ja akkreditoituna Mauritaniassa. Hän siirtyi Rabatiin ulkoministeriön Eurooppa-osastolta, jossa toimi yksikön päällikkönä vuodesta 2007 lähtien Keski-, Länsi- ja Etelä-Euroopan yksikössä. Eurooppa-osaston lisäksi hän on työskennellyt kauppapoliittisella osastolla eri tehtävissä yksikön päällikkönä 1999–2002 sekä kehitysyhteistyö-, poliittisella ja protokollaosastoilla. Suomen ulkomaan-edustustoissa hän on työskennellyt pysyvissä edustustossa Genevessä ja Wienissä. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1981.
Anne Vasara
Anne Vasara (s. 1960 Espoo) on suomalainen diplomaatti. Hän on Suomen suurlähettiläs Rabatissa Marokossa 1. syyskuuta 2015 lähtien. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1989 ja oli sitä ennen Länsiväylän toimittaja ja toimitussihteeri.
Vasara siirtyi Rabatiin Suomen Washingtonin edustustosta, jossa hän toimi suurlähettilään sijaisena. Sitä ennen hän oli ulkoministeriössä henkilöstösuunnittelupäällikkönä. Hänen aiempia ulkomaantehtäviään ovat olleet Suomen OECD-edustustossa Pariisissa, Suomen pysyvässä edustustossa Euroopan neuvostossa Strasbourgissa sekä Suomen pysyvässä EU-edustustossa Brysselissä. Hän on kotimaassa ollessaan työskennellyt kauppapoliittisella, poliittisella ja kehityspoliittisella osastolla, EU-sihteeristössä sekä henkilöstöhallinnossa.
King Satan
King Satan on tamperelainen industrial metal -yhtye, jonka laulaja ja multi-instrumentalisti King Aleister Satan perusti vuonna 2015. Yhtye yhdistelee musiikissaan aggrotechia, death metalia, black metalia ja hard rockia.
Yhtye kiinnitettiin Saturnal Recordsille toukokuussa 2016. Yhtyeen esikoisalbumi "King Fucking Satan" julkaistiin 26. toukokuuta 2017 maailmanlaajuisesti , pois lukien Iso-Britannia ja Irlanti, joissa albumi julkaistiin 30. kesäkuuta 2017.
Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2016
Vuoden 2016 ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin Rovaniemen Toramossa 1.–3.4.2016. Kilpailujen järjestävä seura oli Ounasvaaran Hiihtoseura. Suomen-mestaruuksista kilpailtiin viesteissä, pikakilpailuissa ja yhteislähdöissä. Samalla kilpailtiin nuorten sarjojen SM-mitaleista.
Päivämäärä: 1. huhtikuuta
Päivämäärä: 2. huhtikuuta
Päivämäärä: 3. huhtikuuta
Päivämäärä: 1. huhtikuuta
Päivämäärä: 2. huhtikuuta
Päivämäärä: 3. huhtikuuta
O. J. Simpsonin murhatapaus
O. J. Simpsonin murhatapaus (virallisesti People of the State of California v. Orenthal James Simpson, tai People v. O. J. Simpson, ) oli Los Angelesin piirikunnan ylioikeudessa vuosina 1994–1995 pidetty rikosoikeudenkäynti. Siinä entistä NFL-pelaajaa ja näyttelijää O. J. Simpsonia syytettiin hänen ex-vaimonsa Nicole Brown Simpsonin ja tämän ystävän, tarjoilija Ron Goldmanin, 12. kesäkuuta 1994 tapahtuneista murhista. Oikeudenkäynti kesti yksitoista kuukautta ja se alkoi valamiehistön valanlausumisesta 9. marraskuuta 1994. Avauspuheenvuorot tehtiin 24. tammikuuta 1995, ja tuomio ilmoitettiin 3. lokakuuta 1995, kun Simpson todettiin syyttömäksi molempiin murhiin. Tapausta on kuvailtu historian julkisimmaksi oikeudenkäynniksi.
Simpsonia edusti erittäin kuuluisa joukko asianajajia (jota kutsuttiin myös nimellä ”Dream Team”), jota johti ensin Robert Shapiro ja myöhemmin Johnnie Cochran. Lisäksi ryhmään kuuluivat F. Lee Bailey, Alan Dershowitz, Robert Kardashian, Shawn Holley, Carl E. Douglas ja Gerald Uelmen. Myös DNA-todisteisiin erikoistuneet Barry Scheck ja Peter Neufeld olivat mukana puolustuksessa.
Apulaissyyttäjät Marcia Clark ja Christopher Darden uskoivat olevansa tapauksessa vahvoilla, mutta Cochran onnistui saamaan valamiehistön epäilemään DNA-todisteita (joka oli tuolloin suhteellisen uusi todistemuoto oikeustapauksissa) kuten verinäytteitä, joita Cochranin mukaan oli käsitelty väärin laboratoriossa, ja muita oikeudessa esitettyjä todisteita. Cochran ja puolustusryhmä väittivät Los Angelesin poliisin syyllistyneen myös muihin virkavirheisiin, jotka liittyivät laajaan rasismiin. Simpsonin julkkis-status, rotuongelmat ja pitkä televisioitu oikeudenkäynti piti kansan huomion niin sanotussa ”vuosisadan oikeudenkäynnissä”. Tapauksen lopulla kansalliset mielipidetutkimukset, joissa määriteltiin Simpsonin syyllisyyttä tai syyttömyyttä, osoittivat suuria eroja tumma- ja valkoihoisten yhdysvaltalaisten välillä.
Rikosoikeudenkäynnin jälkeen Brownin ja Goldmanin omaiset nostivat siviilikanteen Simpsonia vastaan. 4. helmikuuta 1997 valamiehistö totesi Simpsonin olevan vastuullinen molempiin kuolemiin. Omaisille myönnettiin korvauksia yhteensä 33,5 miljoonaa dollaria, mutta he ovat saaneet siitä vain pienen osan.
Crossy Road
Crossy Road on kolikkopeli, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2014. Pelin on kehittänyt ja julkaissut Hipster Whale, ja sen nimi ja sen konsepti perustuu vitsiin ”Miksi kana ylitti tien?” Peliä on kuvattu nimellä ”Endless "Frogger"” (loputon "Frogger").
Pelin tavoitteena on päästä mahdollisimman pitkälle kuolematta. Pelaaja pelaa jonakin hahmona (kana, koala, pupu, "jne") ja siirtyy eteenpäin napauttamalla tai pyyhkäisemällä näyttöä haluamaansa suuntaan liikutaakseen hahmoa vaakasuunnassa. Pelissä on useita esteitä, kuten joet, autot ja junat, jotka aiheuttavat välittömän kuoleman. Ohittaakseen esteet pelaajan täytyy edetä kun reitti on selvä, tai hyppiä tukeilla ylittääkseen jokia. Jos pelaaja pysyy tarpeeksi kauan paikallaan tai ottaa kolme askelta taaksepäin, kotka nappaa hahmon, jolloin peli loppuu. Jokaisesta eteenpäin suuntautuvasta hypystä saa yhden pisteen, josta joka 50:nellä pisteellä kuuluu ääniefekti. Pelin aikana voi myös kerätä kolikoita, joita voi käyttää uusien hahmojen ostamiseen.
Aluksi kehittäjien oli tarkoitus viettää vain kuusi viikkoa aikaa pelin kehitykseen, mutta jälkeenpäin he tajusivat pelin mahdollisen ja omistivat toiset kuusi viikkoa pelin saamiseksi valmiiksi. Pelin ilmaispeli-malli perustui "Dota 2:een". Kehittäjä Matt Hallin mukaan "Crossy Road" sai inspiraationsa "Froggerista", "Temple Runista", "Subway Surfersista", "Disco Zoosta", "Flappy Birdista", "Skylandersista", "Tiny Wingsista" ja "Fezistä". Pelin taidetyylin loi Ben Weatherall.
Peli oli Australian Game Developer Awardsin Game of the Year Award 2014 finalisti. Se sai yleisesti myönteisiä arvioita, joista Metacritic antoi pelille pisteet 88, TouchArcade ja BigBoomBoom.com 5/5 tähteä, Gamezebo Gaming 4,5/5 tähteä, ja Apple 'N' Apps 4/5 yleispistettä. Polygon puhui pelistä ”loistavana”, ja vertasi sitä päivitettyyn "Froggeriin", kun taas "TIME" kutsui peliä "Tetriksen" ja "Flappy Birdin" sekoitukseksi. Vuoden 2015 Worldwide Developers Conferencessä "Crossy Road" oli yksi 2015 Apple Design Awardsin voittajista.
Vain kolme kuukautta pelin julkaisemisen jälkeen se oli ladattu yli 50 miljoonaa kertaa ja se oli tuottanut yli 10 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2016 Hipster Whale ja Disney Interactive Studios julkaisivat iOS -, Android - ja Windows Phone - laitteille spin-offin nimeltä "Disney Crossy Road". Se sisältää Disney-hahmoja, kuten Mikki Hiiren ja Aku Ankan, sekä lukuisia muita hahmoja Disneyn franchise -sarjoista, kuten "Leijonakuningas", "Kaksin karkuteillä", "Räyhä-Ralf" ja Pixarin "Toy Story" ja "Inside Out – mielen sopukoissa". Pelissä on yli 250 hahmoa ja salaisia hahmoja, kuten Mortimer Hiiri Mikki Hiiren maailmasta ja Lenny the Binoculars ensimmäisestä "Toy Story" - elokuvasta.
Joulukuussa 2017 tullaan julkaisemaan pelin toinen, "Star Warsiin" keskittynyt jatko-osa.
Patrik Pulkkinen
Patrik Pulkkinen (s. 14. maaliskuuta 2001 Helsinki) on suomalainen ratamoottoripyöräilijä.
Pulkkinen debytoi MM-sarjassa Moto3-luokassa kaudella 2017. Kaksi edellistä kautta hän kilpaili Red Bull MotoGP Rookies Cupissa.
Pulkkinen oli yksi kilpailijoista vuonna 2016 esitetyssä Circuit eMotorsport -televisio-ohjelmassa.
Hei taas
Hei taas on Ville Leinosen albumi, joka julkaistiin 10. maaliskuuta 2017 levymerkillä Sound of Finland. Se sisältää cover-versioita 1980-luvun suomalaisista iskelmäkappaleista.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 45.
Suluissa alkuperäinen esittäjä.
Downtown Line
Downtown Line on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän linja. 41,9 kilometrin pituisella linjalla on 34 asemaa. Se kulkee Bukit Panjangista Tampinesiin.
Suunnitelma linjan rakentamiseksi julkistettiin vuonna 2005. Hinta-arvio oli 18 miljardia Singaporen dollaria. Linjan ensimmäinen vaihe Bugisista Chinatowniin avattiin 22. joulukuuta 2013 ja toinen vaihe Bukit Panjangiin 27. joulukuuta 2015. Kun linjan itäinen jatke avautui 21. lokakuuta 2017, Downtown Linesta tuli maailman pisin automatisoitu maanalainen metrolinja.
Kolenté
Kolenté tai Great Scarcies on joki Länsi-Afrikassa. Se saa alkunsa Guineasta ja virtaa sieltä Sierra Leoneen, missä se laskee vetensä Atlanttiin. Kolenté on 257 kilometriä pitkä.
Kolenté saa alkunsa 40 kilometriä Kindian kaupungin pohjoispuolella Fouta Djallonin ylängöltä. Sieltä se virtaa kohti Sierra Leonea, ja joki muodostaa 101 kilometrin verran Guinean ja Sierra Leonen rajaa.
Sierra Leonen puolella Kolenté virtaa tiheästi asutun mangrovealueen läpi, jossa temnet viljelevät riisiä. Jokivarren tärkeimmät riisikeskukset ovat Kambia, Rokupr ja Mambolo. Joen suulla harjoitetaan suolan keräystä ja kalastusta.
Rokel
Rokel tai Seli on joki Sierra Leonessa. Se saa alkunsa maan pohjoisosista ja virtaa 400 kilometrin matkan lounaaseen. Se laskee vetensä Atlanttiin laskevaan Sierra Leone -nimiseen estuaariin.
Rokelin valuma-alue on 10 622 neliökilometriä. Sen yläjuoksulla on monia koskia ja Sulavuorilla 15 metrin korkuinen Bambuman vesiputous.
Sierra Leonen suurin vesivoimala, Bumbunan vesivoimala, sijaitsee Rokeljoessa, vajaa 4 kilometriä Bumbunan kaupungista yläjuoksulle päin (koordinaatit ).
Lentopallon Mestaruusliigakausi 2016–2017
Lentopallon miesten Mestaruusliigan kausi 2016–2017 pelattiin 11 joukkueen 3-kertaisena sarjana. 8 parasta jatkoi pudotuspeleihin ja kaksi viimeisintä joutui karsimaan sarjapaikastaan.
Naisten Mestaruusliigaan osallistui 9 joukkuetta. Lisäksi Kuortane pelasi yhden vieras- ja kotiottelun jokaista joukkuetta vastaan.
Järjestyksen sarjassa määrää ensisijaisesti voittojen määrä.
Vammalan Lentopallo (3. mestaruus)
mestarijoukkue:
Päävalmentaja: Sami Kurttila
2-valmentaja: Janne Kangaskokko
Huoltaja: Manu Soro
Tilastot: Mikko Korpela
LP Viesti Salo (8. mestaruus)
mestarijoukkue:
Päävalmentaja: Tomi Lemminkäinen
Apuvalmentaja: Janne Harju
Fysiikkavalmentaja: Ville Salmi
Tilastot: Petri Virtanen
Huoltaja: Auno Lindh
Joukkueenjohtaja: Jouni Salmenjaakko
Pieksämäki Volleyn osallistuminen liigakarsintoihin evättiin, koska seura ei pystynyt suoriutumaan liigakelpoisuuteen liittyvien talousvelvoitteidensa hoitamisesta sovittuihin aikarajoihin mennessä. 1-sarjan voittajana naisten liigakarsintoihin selviytynyt Nurmon Jymy sai automaattisesti oikeuden hakea liigapaikkaa kaudelle 2017-2018.
Videopelivuosi 1982
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1982 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Videopelivuosi 1983
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1983 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Blériot-SPAD S.510
Blériot-SPAD S.510 oli ranskalaisen Blériot-SPAD:n kehittämä ja valmistama kaksitasoinen yksimoottorinen hävittäjälentokone, joka perustui tehtaan aiempaan S.91-malliin.
S.510:n kehitys käynnistyi Blériot-SPAD:n aiemman S.91-mallin pohjalta, ja uusi konetyyppi suunniteltiin siten, että se täyttäisi vuonna 1926 asetetut kevyen hävittäjän vaatimukset. Koneessa oli monia ajanmukaisia piirteitä, kuten virtaviivaistetuilla muotolevyjen sisään asennetut päälaskutelineet ja kiinteä kannussuksi. Konetyypin kehityshistoria oli värikäs, eikä tyyppi pärjännyt sen kanssa kilpailleelle Dewoitine D.510 -yksitasolle. Tästä huolimatta Ranskan ilmailuministeriö saatiin taivuteltua ostamaan 60 jo hankintahetkellä vanhentunutta S.510-konetta. S.510C.1-malli tuli palveluskäyttöön vuoden 1936 alulla, ja pysyi rajoitetussa käytössä aina toisen maailmansodan alulle. Muutamien operatiivisten tehtävien jälkeen tyyppi siirrettiin toissijaisiin tehtäviin Pohjois-Afrikkaan.
Videopelivuosi 1980
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1980 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Videopelivuosi 1981
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1981 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Stories
Stories on ruotsalais-DJ Aviciin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. lokakuuta 2015.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 17. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 10, ja pysyi listalla yhteensä 24.
Kallio Block Party
Kallio Block Party (tunnetaan myös lyhennettynä KBP) on Kallio-liikkeen järjestämä tapahtuma Helsingin Kallion kaupunginosan kaduilla.
Ensimmäisen kerran vuonna 2011 järjestetyssä pääsymaksuttomassa tapahtumassa Kallion kadut, puistot ja julkiset rakennukset täyttyvät musiikilla, taiteella ja katukulttuurilla. Urbaani katufestivaali on täysin vapaaehtoisten järjestämä, aidaton ja kaikille avoin. KBP järjestetään joka vuosi elokuun ensimmäisenä lauantaina. Festivaalien ajaksi autotiet suljetaan ja kadut täyttyvät lavoilla, ruoka-autoilla ja ihmisillä.
Videopelivuosi 1984
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1984 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
99 Luftballons (albumi)
99 Luftballons (, ) on saksalaisen yhtyeen Nenan kokoelmalevy vuodelta 1984. Se oli heidän ensimmäinen maailmanlaajuisesti julkaisemansa albumi kappaleen ”99 Luftballons” saaman suosion johdosta ja heidän ensimmäinen albuminsa, jossa oli englanninkielisiä sanoja. Albumi sai kohtuullista suosiota Yhdysvalloissa.
Videopelivuosi 1985
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1985 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Luettelo Atari 7800 -peleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Atari 7800 -peleistä.
Luettelo Atari 5200 -peleistä
Tämä on luettelo julkaistuista Atari 5200 -peleistä:
Videopelivuosi 1986
Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1986 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Julkisen talouden lainanhoitokulut
Julkisen talouden lainanhoitokulut tarkoittavat niitä kuluja, joita julkiselle taloudelle, sen keskeisimpänä osana valtiolle koituu lainanotosta esimerkiksi lainanhoitokustannuksina tai korkoina. Tässä artikkelissa käsitellään asiaa ja sen merkitystä yhteiskunnalle.
Vuonna 2016 Suomen julkisen talouden lainojen hoitokulut olivat arviolta noin 1,6 miljardia euroa. Tämä vastaa noin 2,9 prosenttia Suomen valtion menoarviosta 2016, ja noin 0,7 prosenttia bruttokansantuotteesta.
Suomen valtion bruttokansantuote kasvoi vuonna 2016 noin 1,6 prosenttia, näin ollen yhteiskunnan tuotanto kasvoi julkisia lainanhoitokuluja noin 0,9 prosenttiyksikköä enemmän suhteessa bruttokansantuotteeseen. Tältä osin kehitys oli siis kestävää.
Suoranaista vaikutusta lainanhoitokuluilla ei hyvinvointiin ole, elleivät ne kasva vastuuttomaan tai kestämättömään kokoluokkaan suhteessa tuotantoon.
Aihetta käsitellessä on oleellista huomata, että talouden käsite kattaa sekä sen tuotannon, että hyvinvoinnin.
Hyvinvoinnin kehitys Suomessa vuonna 2015 inhimillisen kehityksen indeksin mukaisesti oli positiivista kehitystä 0,2 prosenttiyksikköä.
Suomi kuuluu maailman maiden joukossa eniten hyvinvoivien valtioiden joukkoon, ja sijoitusluku oli 23. listauksessa vuonna 2015. Tasa-arvo-korjatussa inhimillisen kehityksen indeksissä Suomen sijoitus oli vielä parempi hyvinvoinnin kannalta, kymmenes.
Näin voidaan siis todeta, että Suomella on valtiona yleisesti ottaen kohtalaisen hyvä taloudellinen tilanne.
On silti huomautettava, että suomalaisilla ja Suomessa asuvilla henkilöillä taloudelliset tilanteet vaihtelevat.
Koulutuksella on merkittävä rooli yhteiskunnan talouden ja hyvinvoinnin kannalta.
Pentti Karvonen
Pentti Karvonen -nimisiä henkilöitä ovat:
Pyhälahden kansakoulu
Pyhälahden kansakoulu sijaitsee Keiteleen Pyhälahden rannalla Konnevedellä. Koulurakennus valmistui syksyllä 1946. Pyhälahden koulu on viimeinen Konnevedelle perustettu kansakoulu. Koulu on rakennustyyliltään ja -tavaltaan tyypillinen 1930–1940-luvun koulurakennus. Rakennus on kulttuuri- ja rakennushistoriallinen suojelukohde.
Koulun tontilla Pyhälahden hiekkarannan rinteessä on jääkauden jättämä kiviröykkiö ”Hiidenpelto”, jonka takia koulun tontti oli alun perin rakentamaton. Koulurakennus sijaitsee noin 50 metrin päässä vanhasta perinteisestä Pyhälahden kalatiestä. Koulun järven puoleisessa rinteessä on rantalehto ja luonnonlähde. Keiteleen Pyhälahti rakennuspaikkana on Natura 2000:n järviluonnon suojelualuetta. Vesistö liittyy Kymijoen vesistöön ja Neiturin kanavan kautta Suomen uusimpaan Etelä-Konneveden kansallispuistoon. Alue on luonnonhistoriallinen, ja lähiseudulta on löytynyt monia muinaismuistoja
Pyhälahden kansakoulu aloitti toimintansa supistettuna kouluna vuokrahuoneissa vuonna 1937. Koulurakennus oli tarkoitus rakentaa vuonna 1940, mutta hanke toteutui sotavuosien vuoksi vasta 1946. Pyhälahden kansakoulun rakensivat Matti Paananen, Simo Sirkka ja Kalle Jäppinen. Perustuksen lohkokivet otettiin Kantianvuoresta. Kivilaji on vaaleanharmaata, keskirakeista, selvästi suuntautunutta granodioriittia, jossa esiintyy punertavaa graniittia leikkaavina juonina tai osueina..
Koulurakennus on hirsirakenteinen. Siinä oli alun perin pärekatto. Vuonna 1954 rakennukseen laitettiin tiilikatto ja lautavuoraus. Vuonna 1965 Pyhälahden kansakoulu lakkautettiin ja koulupiiri yhdistettiin Särkisalon koulupiiriin. Koulu toimi tämän jälkeen kylätalona. Koulurakennusta ja pihapiiriä on kunnostettu muun muassa vuosina 1990–1992, 2000–2002 ja 2010. Lähiseudulla ovat muun muassa Navettakino, Riihikahvila, Kalasatama ja hiekkaranta.
Kulttuurihistoriallisesti arvokkaassa hirsirakennuksessa ovat toimineet myöhemmin muun muassa Särkisalon kyläyhdistys, Retkeilykeskus Rantakallio sekä taiteilija Eeva-Liisa Mölsän ateljee. Pyhälahden vanha kansakoulu toimii edelleen mökki- ja retkimatkailijoiden kiintopisteenä sekä leirikouluna elävänä museona.
Ranskan 1. tykistörykmentti
1. tykistörykmentti () on Ranskan maavoimien 1. divisioonaan kuuluva tykistörykmentti. Rykmentti osallistui sekä ensimmäiseen että toiseen maailmansotaan.
Rykmentti jatkaa kuningas Ludvig XIV:n 4. helmikuuta 1671 perustaman kuninkaallisen fusilieerirykmentin () perinteitä. Sen ensimmäisestä patteristosta perustettiin 25. helmikuuta 1720 nimellä Régiment de la Fère päällikkönään (everstinään) N. Pijart
Vuonna 1785 Napoleon Bonaparte astui aliluutnanttina palvelukseen tässä rykmentissä palvellen rykmentissä aina vuoteen 1790. Ranskan vallankumouksen jälkeen vuonna 1791 rykmentin nimen lopusta poistettiin perustajan patronyymi ja sille annettiin järjestysnumeroksi ykkönen () vanhimpana ranskalaisena tykistöyksikkönä. Nimeen lisättiin täsmenne 1794 () erottamaan se ratsastavasta tykistöstä.
Rykmentti oli ainoastaan hallinnollinen organisaatio ja se toimi pattereihin jakaantuneena eri paikoissa. Esimerkiksi 1. lokakuuta 1812 rykmentin patterit oli sijoitettu seuraavasti:
Rykmentin kalustona on LRU, COBRA-vastatykistötutkat, SL2A-äänimittausjärjestelmä (), VAB, 120 mm heittimet. lennokit, PVP ja AURELIA ja sen kokoonpano on seuraava:
Rykmentin komentajina 1792 - 1815 olivat
Cellino San Marco
Cellino San Marco (vuoteen 1862 "Cellino", Leccen murteella "Cilinu") on kunta Etelä-Italiassa Brindisin maakunnassa Apulian alueella.
Cellino San Marco sijaitsee Salenton niemimaalla eli Italian ”saappaankorossa” kymmenisen kilometriä Adrianmeren rannikolta sisämaahan. Brindisi sijaitsee maanteitse noin 25 kilometriä Cellino San Marcosta pohjoiseen, Lecce puolestaan noin 30 kilometriä Cellino San Marcosta kaakkoon. Etäisyys Bariin on noin 135 kilometriä. Italian maanjäristysvyöhykkeiden luokituksessa Cellino San Marco kuuluu vyöhykkeeseen 4 (zona 4) eli matalan maanjäristysvaaran alueeseen.
Cellino San Marcon naapurikunnat ovat Brindisi, Campi Salentina (LE = Leccen maakunta), Guagnano (LE), San Donaci, San Pietro Vernotico ja Squinzano (LE). San Donacin ja San Pietro Vernoticon keskustaajamat sijaitsevat aivan Cellino San Marcon keskustaajaman tuntumassa.
Cellino San Marco on alankomaata. Sen maaperä on hedelmällistä ja olosuhteet viininviljelylle, oliivinviljelylle sekä muulle maataloudelle ovat otolliset. Ilmasto on välimerellinen: kesät ovat lämpimiä, tuulisia ja kuivia. Talvet ovat leutoja. Lumisateita saattaa esiintyä toisinaan.
Cellino San Marcon alueen merkittävin arkeologinen monumentti on Bosco Li Veli -nimisestä paikasta löydetty niin kutsuttu ”tomba a forno” (”uunia muistuttava hauta”), joka on peräisin eneoliittiselta kaudelta. Vuonna 1948 löydettyä hautaa on vaikea erottaa ympäristöstään. Eneoliittisella kaudella ja pronssikaudella paikkakunnalla on mahdollisesti elänyt primitiivinen väestö, jonka tilalle tuli toista alkuperää oleva väestö, joka perusti nykyisen Cellinon. Keskiajalla alueen huomattavin kylä oli La Mea nykyisen San Donacin rajan tuntumassa. San Marcon kirkko on rakennettu 800-luvulta peräisin olevan kappelin raunioille 1600–1700-luvuilla. Kirkossa on muun muassa barokkia edustava alttari ja hopeinen patsas vuodelta 1819.
1300-luvun alusta aina 1800-luvun alkuun Cellinoa hallitsivat useat feodaaliherrat kuten De Fallosa, Noha, Albrizzi ja Chyurlia. Joachim Murat lopetti feodaalioikeudet vuonna 1806. Risorgimenton eli Italian yhdistymisen aikaan 1800-luvulla Cellinossa perustettiin Nuori Italia -liikkeeseen kuulunut kapinallisryhmä ”La Plebe al Monte Sacro”. Vuonna 1927 Cellino San Marcosta tuli osa tuolloin perustettua Brindisin maakuntaa, sitä ennen se oli kuulunut Leccen maakuntaan.
Cellino San Marcon väkiluku oli vuonna 1861 noin 1 200, josta se kasvoi yli 7 000 asukkaaseen 1980-luvulle tultaessa. Sen jälkeen väkimäärä on vähentynyt.
Tunnettuja Cellino San Marcossa syntyneitä tai asuneita henkilöitä ovat muun muassa Albano Carrisi (s. 1943), Franco Carrisi (s. 1947), Ylenia Carrisi (1970–1993), Yari Carrisi (s. 1973) ja Cristèl Carrisi (s. 1985) sekä ensin mainitun ex-puolisot Romina Power ja Loredana Lecciso (s. 1972). Muita paikkakuntaan liittyviä henkilöitä ovat muun muassa poliitikko Antonio De Viti De Marco (1858–1943) ja filologi Raffaele Spongano (1904–2004).
Cellino San Marcon asukkaita kutsutaan adjektiivilla "cellinesi" (monikko).
Temple Sinai (Oakland)
Temple Sinai on reformijuutalainen synagoga Oaklandissa Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 aloitettiin laajennusprojekti, johon seurakunnan jäsenet lahjoittivat yli 12 miljoonaa dollaria. Työt aloitettiin 2008 ja uusi kappeli valmistui kesällä 2010
Porfobilinogeenisyntaasi
Porfobilinogeenisyntaasi eli aminolevulinaattidehydrataasi on lyaaseihin kuuluva entsyymi. Entsyymin substraattina toimii aminolevuliinihappo ja tuotteena muodostuu porfobilinogeenia. Porfobilinogeenia esiintyy niin esi- kuin aitotumaisissakin soluissa ja se on tärkeä entsyymi porfyriinien kuten hemin ja klorofyllin biosynteesissä. Porfobilinogeenisyntaasin EC-numero on EC 4.2.1.24.
Porfobilinogeenisyntaasia esiintyy useissa eliöissä. Ihmisellä se on aktiivinen erityisesti punasoluissa. Eri eliöiden entsyymit poikkeavat toisistaan kineettisten parametrien, metallikationivaatimusten ja pH-stabiiliuden suhteen. Rakenteeltaan porfobilinogeenisyntaasi on tyypillisesti joko kuudesta alayksiköstä koostuva heksameeri tai kahdeksasta alayksiköstä koostuva oktameeri. Näistä oktameeri on tyypillisempi ja katalyyttisesti aktiivisempi. Entsyymi on siis niin kutsuttu morfeeiini. Toimiakseen porfobilinogeenisyntaasi tarvitsee kahdenarvoisen metallikationin, joka on joko sinkki tai magnesium. Ihmisen entsyymi käyttää sinkkiä. Sinkistä riippuvaiset porfobilinogeenisyntaasit ovat hyvin herkkiä lyijyn aiheuttamalle inhibiitiolle. Lyijy sitoutuu entsyymissä sinkin tilalle, mutta ei toimi samalla tavoin katalyyttisesti aktiivisena metallina. Lyijymyrkytyksen aiheuttama anemia ja virtsan aminolevuliinihapon pitoisuuden nousu johtuu porfobilinogeenisyntaasin toiminnan estymisestä.
Porfobilinogeenisyntaasin katalysoiman reaktion mekanismille on esitetty useita vaihtoehtoja. Yhteistä niille on, että ensimmäisessä vaiheessa muodostuu aminolevuliinihapon ketonin karbonyyliryhmän ja entsyymin aktiivisen kohdan lysiiniaminohapon välille imiini eli niin kutsuttu Schiffin emäs. Erään esitetyn mekanismin mukaan seuraavassa vaiheessa emäksinen aminohappo deprotonoi toisen aminolevuliinihapon ketoniryhmän viereisen hiiliatomin, jolloin muodostuu enolaatti-ioni. Tämä enolaatti-ioni on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen imiinin kanssa additioreaktiolla. Seuraavassa vaiheessa tapahtuu protoninsiirto ja entsyymin ja substraatin välinen aminosidos protonoituu ja muodostuu ammoniumioni. Tämä välituote hajoaa aldolikondensaatioreaktion mukaisesti ja muodostuva välivaihe irtoaa entsyymistä. Muodostuva tuote sisältää nukleofiilisen aminoryhmän ja elektrofiilisen ketoniryhmän ja välituote syklisoituu molekyylinsisäisellä kondensaatioreaktiolla. Näin muodostuneesta yhdisteestä syntyy porfobilinogeenia protoninsiirtojen seurauksena.
Eräässä porfyriatyypissä akuutissa kongenitaalisessa porfyriassa porfobilinogeenisyntaasin aktiivisuus on vähäinen tai entsyymiä ei muodostu. Tämä johtaa virtsan aminolevuliinihapon ja koproporfyrinogeeni III:n pitoisuuden kasvamiseen. Sairaus periytyy autosomien välityksellä ja oireet ovat samankaltaisia akuutin intermittentin porfyrian kanssa.
Ristasara
Ristasara eli lännenhernesara ("Carex demissa") on sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Ristasaraa on aiemmin pidetty pitkään hernesaran ("Carex viridula") alalajina, mutta nykyisin ristasara on kuitenkin tulkittu omaksi lajikseen. Ristasara voidaan jakaa kahteen alalajiin, lännenristasara ("Carex demissa" subsp. "demissa") sekä makaronesianristasara ("Carex demissa" subsp. "cedercreutzii"), joista Suomessa tavataan nimialalajia lännenristasaraa.
Ristasara kuuluu lisäksi niin sanottuun "keltasararyhmään", jonka lajit risteytyvät helposti keskenään. Ristasara muistuttaakin paljolti keltasaran ("Carex flava") ja hernesaran ("Carex viridula") risteymää, mutta tuo risteymä on kuitenkin steriili toisin kuin ristasara, joka on lisääntymiskykyinen.
Ristasara on melko matalakasvuinen ja sen varsi on usein S-kirjaimenmuotoisesti kaartuva. Sen lehdet ovat sileitä ja 3–4 mm leveitä. Ristasara on erilaistähkäinen saralaji, ja sen kukintona oleva tähkistö koostuu tavallisesti yhdestä vaaleanruskehtavasta hedetähkästä sekä muutamasta vihertävänvärisestä emitähkästä. Hedetähkä on ohut ja sijaitsee varressa ylinnä, selvästi erillään emitähkistä. Emitähkiä on tavallisesti kahdesta neljään kappaletta ja ne sijaitsevat kiinni varressa melko harvassa. Emikukat ovat kolmiluottisia. Tähkäsuomut ovat väriltään kalvaanruskeita sekä muodoltaan kulmikkaita, ja pullakot ovat kulmikkaita sekä lyhyen suuodan omaavia.
Ristasaraa kasvaa monenlaisilla kosteilla ihmisvaikutteisilla paikoilla, kuten ojanpenkereillä, metsäteiden reunoilla sekä metsäisillä levikepaikoilla. Suomessa ristasaraa tavataan lähinnä Ahvenanmaalla, minkä lisäksi Varsinais-Suomesta sekä muualta eteläisestä Suomesta on monia, osin vanhoja havaintoja. Etelämpänä, kuten Etelä-Ruotsissa, laji on yleisempi kuin Suomessa.
Ristasaran tieteellisen nimen lajinimi ("demissa") tarkoittaa latinaksi matalaa.
Keltasararyhmä
"Keltasararyhmä" on taksonomisesti epävirallinen lähisukuisten saralajien muodostama lajiryhmä, johon kuuluvien taksonien tulkinta lajeiksi ja alalajeiksi ei ole kaikilta osin täysin selkeää. Keltasararyhmään kuuluvat lajit risteytyvät helposti keskenään, minkä myötä lajien ja alalajien erottaminen on hankalaa. Risteymät muistuttavat vaihtelevassa määrin vanhempiaan ja ovat useimmiten steriilejä eli niiden pullakoihin ei kehity lisääntymiskykyistä pähkylää. Etenkin keltasaran ja hernesaran väliset risteymät ovat tavallisia näiden kasvaessa samalla alueella. Hernesaran kolmea alalajia on joskus pidetty kutakin omana lajinaan, ja ristasara on aiemmin tulkittu myös hernesaran alalajiksi. Lajiryhmän lajeilla on eroja muun muassa pullakoiden suuodan pituudessa.
Reviisori
Reviisori on Nikolai Gogolin kirjoittama näytelmä, jonka teemoja ovat muun muassa Venäjän mahti ja korruptio. Kirjassa reviisori eli julkisten laitosten tarkastaja on tulossa venäläiseen kylään kierrokselle, ja kaupunginjohtaja rupeaa järjestelemään kaupungin asioita vierailua varten.
Alfa Romeo Alfetta GTV
Alfa Romeo Alfetta GT/GTV on Alfa Romeon vuosina 1974–1987 valmistama coupé-korinen automalli, joka perustuu nimensä mukaisesti Alfa Romeo Alfettaan. Se korvasi edeltäneen 105/115-sarjan, ja seuraajiksi tulivat vuonna 1994 uudet GTV- ja Spider-mallit. Vuosina 1978–1979 autoa myytiin Pohjois-Amerikassa nimellä Alfa Romeo Sprint Veloce.
Alfa Romeo Alfetta GT esiteltiin vuonna 1974, kaksi vuotta sedan-korista Alfettaa myöhemmin. Coupé perustui sedanin lyhennetylle alustalle, mutta sen kori oli muotoiltu virtaviivaisemmin, ja ilmanvastuskerroin oli 0,39. Kaikki mittarit kierroslukumittaria lukuun ottamatta oli sijoitettu keskelle kojelautaa, mikä sai osakseen arvostelua. Alkuperäinen moottori oli 1,8-litrainen (122 hv).
Vuonna 1976 1,8-litrainen moottori poistui, ja uuden malliston muodostivat 1,6-litrainen (109 hv) GT ja 2,0-litrainen (122 hv) GTV 2000. Vuonna 1979 esiteltiin GTV 2000 Turbodelta -malli, jossa 2,0 litran moottorin teho oli nostettu turboahtamalla 175 hevosvoimaan.
Mallia uudistettiin seuraavana vuonna, jolloin se sai muun muassa uudet nykyaikaisemmat muovipuskurit. Kritisoitua mittaristoasettelua muutettiin siten, että kaikki mittarit oli nyt tavalliseen tapaan sijoitettu kuljettajan eteen.
Malliston huipulle esiteltiin vuonna 1981 GTV6, jossa oli Alfa 6 -mallin 2,5-litrainen (160 hv) V6-moottori varustettuna Bosch L-Jetronic -ruiskutusjärjestelmällä. Ulkoisesti GTV6-mallin tunnistaa konepellin kohoumasta. Vuosina 1984–1985 valmistettiin lisäksi 212 kappaletta 3,0-litraisella (174 hv) V6:lla varustettua versiota kilpa-autoluokitusta varten.
Ida B. Wells
Ida Bell Wells-Barnett, paremmin tunnettu nimellä Ida B. Wells (16. heinäkuuta 1862 Holly Springs, Mississippi – 25. maaliskuuta 1931 Chicago, Illinois), oli yhdysvaltalainen kansalaisoikeusaktivisti ja toimittaja. Wells oli yksi NAACP:n perustajajäsenistä. Hän vastusti erityisesti lynkkauksia.
Ida B. Wells syntyi Mississipissä heinäkuussa 1862, noin kuusi kuukautta ennen kuin Emancipation Proclamation vapautti hänen vanhempansa orjuudesta. Hänen vanhempansa kuolivat 1878 keltakuumeeseen. Sen jälkeen tuolloin 16-vuotias Wells alkoi toimia opettajana. Vuosien 1882 ja 1883 välillä hän muutti Memphisiin, Tennesseehen, toimiakseen siellä opettajana. Vuonna 1883 matkustaessaan junalla Wells määrättiin istumaan tupakointivaunuun, jossa mustien oli määrä istua. Wells ei totellut, vaan haastoi junayhtiön oikeuteen. Wells voitti paikallisessa oikeudessa, mutta korkein oikeus kumosi päätöksen. Hänet erotettiin opettajan työstä 1891, koska hän vastusti äänekkäästi koulujen rotuerottelua.
Wells alkoi kirjoittaa sanomalehtiin vuonna 1887. Hän vastusti kirjoituksissaan varsinkin lynkkauksia. Aiheesta tuli hänelle erityisen tärkeä, kun kolme mustaa ruokakauppiasta, jotka olivat myös Wellsin ystäviä, lynkattiin vuonna 1892. Wells piti aiheesta luentoja paitsi Yhdysvalloissa, myös Euroopassa. Wells meni naimisiin lakimies ja toimittaja Ferdinand L. Barnettin kanssa vuonna 1893 ja jatkoi aktivismia yhdessä miehensä kanssa. Wells kuoli 25. maaliskuuta 1931. Sitä ennen hän ehti kirjoittaa omaelämäkertansa "Crusade for Justice: The Autobiography of Ida B. Wells", jonka toimitti hänen tyttärensä Alfreda M. Duster.
Seija Toro
Seija Toro on suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainneuvos. Toro on koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hän on ollut 1. syyskuuta 2016 alkaen ulkoasiainministeriöstä käsin kiertävän suurlähettilään tehtävässä. Sitä ennen hän oli Suomen suurlähettiläs Maputossa Mosambikissa 1. marraskuuta 2013 lähtien. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1989.
Toro on työskennellyt aikaisemmin muun muassa Unicefin Costa Rican ja Kuuban-maapäällikkönä, Pohjoismaiden ja Suomen johtokuntaedustajana Latinalaisen Amerikan kehityspankissa Washingtonissa sekä ulkoministeriössä aluepäällikkönä Afrikan ja Lähi-idän osastolla sekä Suomen edustustoissa Lusakassa, Roomassa ja YK-edustustossa New Yorkissa.
Riitta Korpivaara
Marja Riitta Korpivaara on suomalainen diplomaatti. Hän on ulkoministeriön kehittämis- ja työhyvinvointipäällikkö. Hän oli 2011–2014 Suomen suurlähettiläs Nigeriassa, jonne hän siirtyi Brysselistä. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1980 ja siirtyi diplomaattiuralle vuonna 1995. Suomen edustustoissa Korpivaara on työskennellyt Brysselin lisäksi Alger’ssa, Bukarestissa, Moskovassa sekä varapääkonsulina pääkonsulaateissa New Yorkissa ja Pietarissa. Ministeriössä hän on työskennellyt oikeudellisella, poliittisella ja kauppapoliittisella osastolla, protokollaosastolla sekä koulutuspäällikkönä.
Korpivaara oli Suomen Brysselin suurlähetystön kakkosvirkamiehenä elokuusta 2008–2011. 1980-luvulla hän työskenteli suurlähetystöissä Algeriassa ja Romaniassa sekä Moskovassa. Hän palasi Suomeen 2000-luvun alussa ja on työskennellyt ministeriön poliittisella osastolla asevalvontayksikössä ja sen jälkeen hallinnollisella osastolla koulutuspäällikkönä.
Helve
Helpeet ovat heinäkasveilla ("Poaceae") tavattavia, kutakin tähkylän yksittäistä kukkaa suojaavaa pieniä suomuja, joita on tavallisesti kaksi. Kaksittain olevista helpeistä voidaan erottaa ulkohelve, alempana ja sisähelve, ylempänä. Sisähelve on hieman lähempänä kukan lisääntymisosia ja jää osittain ulkohelpeen sisään. Helpeissä, tavallisesti ulkohelpeessä, voi olla myös lajista riippuen vaihtelevankokoinen vihne. Helpeet ovat siis tähkylän kunkin kukan suojuslehtiä samaan tapaan kuin kaleet ovat kokonaisten tähkylöiden suojuslehtiä. Joidenkin heinien hedelmän, jyvän, kypsyessä helpeet jäävät ympäröimään sitä akanoina.
Faleron
Faleron (, ), joskus myös "Faleros" (), oli antiikin aikainen kaupunki Attikassa Kreikassa. Se oli antiikin Ateenan satama Pireuksen ohella. Faleron oli myös Aiantis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos ja kuului fylensä "asty"-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Faleron sijaitsi Saroninlahden rannalla noin 20 stadionia eli noin 4 kilometriä Ateenan kaupungista etelälounaaseen nykyisten Palaió Fáliron, Néo Fáliron, Moscháton ja Kallithéan alueella. Alue on noin kolme kilometriä itään Pireuksesta. Kaupungin keskusta on ollut Palaió Fáliron eli ”Vanhan Faleronin” alueella lähellä nykyistä Pyhän Yrjön ("Ágios Geórgios") kirkkoa. Pireuksen ja Faleronin välissä sijaitsee Faleroninlahti eli nykyinen Fálironlahti.
Faleron oli Ateenan varhaisin kauppa- ja sotasatama jo mykeneläiseltä kaudelta lähtien. Se oli osa Pireuksen alueen neljän vanhan kylän Tetrakomoi-nimistä liittoa Pireuksen, Ksypeten ja Thymaitadain demosten ohella. Näillä demoksilla oli yhteinen Herakleen pyhäkkö. Perinteen mukaan Tetrakomoi oli yksi Kekropsin ajan Attikan kahdestatoista vanhasta kaupungista ("polis") tai kylästä ("kōmē"), jotka Theseus myytin mukaan yhdisti ("synoikismos") Ateenaksi.
Faleronin demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin yhdeksän edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin 13 bule-edustajaa.
Klassisella kaudella Faleronin sataman merkitys väheni, kun Pireuksesta tuli kaupungin pääsatama 400-luvun alkupuolella eaa. Kun niin kutsutut Pitkät muurit rakennettiin 400-luvulla eaa. suojaamaan Ateenan yhteyttä merelle, Ateenan ja Faleronin välille rakennettiin erillinen muuri, niin kutsuttu Faleronin muuri, joka oli kolmesta muurista eteläisin.
Faleron oli suurikokoinen demos, ja sen väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin henkeä. Kaupungista oli kotoisin muun muassa filosofi Demetrios Faleronlainen. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä "Falēreus" ().
Faleronista on jäänyt vain vähän antiikin aikaisia jäänteitä, ja myös alueen rantaviiva on muuttunut hyvin paljon antiikin ajoista. Merkittävimmät löydökset ovat suuria kivenlohkareita, joita on löydetty pitkältä matkalta sisämaasta merelle asti. Ne ovat todennäköisesti Faleronin muurin osia.
Fáliro
Fáliro (, ) voi viitata seuraaviin paikkoihin Ateenan metropolialueella Kreikassa:
Fálironlahti
Fálironlahti (), antiikin Faleroninlahti, on lahti Saroninlahden pohjoisosassa Egeanmeressä Kreikassa. Sen länsipuolella sijaitsee Pireuksen niemi.
Lahti on saanut nimensä antiikin ajan Faleronin kaupungista, joka sijaitsi sen rannalla. Se oli yksi antiikin Ateenan satamista. Nykyisin lahden rannalla sijaitsevat muun muassa Palaió Fáliro lahden itärannalla, Néo Fáliro ja Kallithéa pohjoisrannalla sekä Pireus länsirannalla. Palaió Fálirossa lahden rannalla on suuri Floísvoksen marina, Néo Fálirossa Rauhan ja ystävyyden stadion ja Pireuksessa Mikrolímanon satama eli antiikin Munikhian satama sekä Zean satama. Lahden pohjoisosaan laskee Kifisós-joki.
Néo Fáliro
Néo Fáliro () on kaupunginosa Pireuksen kaupungissa Ateenan metropolialueella Kreikassa. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Saroninlahteen kuuluvan Fálironlahden rannalla. Kaupunginosan nimi, suomeksi ”Uusi Faleron”, viittaa alueella sijainneeseen antiikin aikaiseen Faleronin kaupunkiin, joka oli antiikin Ateenan satamia.
Néo Fálirossa sijaitsevat muun muassa Olympiakoksen kotikenttä Karaïskákis-stadion sekä urheilustadion ja monitoimiareena Rauhan ja ystävyyden stadion. Kaupunginosassa sijaitsee myös Ateenan metron asema Fáliro. Kifisós-joki laskee Fálironlahteen Néo Fáliron ja sen itäpuolisen Moscháton rajalla.