Belaruskaja tšyhunka
Belaruskaja tšyhunka eli "Valko-Venäjän rautatiet" (, ) on Valko-Venäjän kansallinen rautatieyhtiö. Se toimii Valko-Venäjän liikenne- ja viestintäministeriön alaisuudessa ja on julkinen valtionyhtiö. Tämän suuren valtionkorporaation alaisuuteen kuuluu kuusi alueellista divisioonaa, 32 erilaista juridista osaorganisaatiota ja kolme myyntikanavaa tai edustajaa.
Valko-Venäjän rataverkko sai alkunsa Venäjän keisarikunnan helmikuun 1851 päätöksestä rakentaa Pietari–Varsova-rata. Hankkeeseen kuuluvaa rataosuutta Daugavpils–Vilna–Hrodna alettiin rakentaa vuonna 1859. Junaliikenne Hrodnaan ja siis nykyisen Valko-Venäjän alueelle alkoi vuonna 1862. Myös koko rata valmistui pian tämän jälkeen ja henkilöliikenne Pietarista Varsovaan käynnistyi 15. joulukuuta 1862. Vuonna 2012 Valko-Venäjän rautatiet voi siis juhlistaa 150-vuotista toimintahistoriaa.
Venäjä halusi yhdistää rautateitse maan länsiosat ja satamat maan ydinosiin. Tästä syystä nykyisen Valko-Venäjän pohjoisosien kautta rakennettiin poikittainen Riika–Daugavpils–Polatsk–Vitsebsk-rautatie 1860-luvun puolivälissä.
Rautatie Moskova–Smolensk–Minsk–Brest vihittiin käyttöön vuoden 1871 marraskuussa ja samalla käynnistyi liikenne Minskin ensimmäisellä rautatieasemalla, sittemmin tuhoutuneella "Minskin Aleksandroski (Brestski) -asemalla" (). Pian eli vuosina 1871-74 keisarikunnassa rakennettiin ratayhteys Vilnan länsipuolelta Lentvarisista Valko-Venäjän halki Ukrainan Sumyn alueen Romnyyn. Tämä yhteys synnytti nykyisen Vilna-Maladzetšna–Minsk–Asipovitšy–Žlobin–Homel-radan perustan. Minskiin pystytettiin aluksi puinen, "Vilnan asemana" tunnettu rautatieasema, joka on nykyisen keskusaseman varhainen edeltäjä. Reitistä muodostui Liepaja–Romny-rata, joka turvasi keisarikunnan rahtiliikenteelle väylän maan eteläosista länteen, Itämeren myös tavanomaisena pakkastalvena avoinna pysyvään satamaan.
1880-luvun ja 1900-luvun välissä rakennetiin myös "Polesian rautatien" nimellä kulkeneita ratayhteydeyksiä Valko-Venäjän eteläosiin (pohjois-etelä-suuntainen yhdysrata Vilna-Lida–Luninets–Sarny (Ukraina) ja eteläinen poikittaisrata Brest–Pinsk–Luninets–Homel–Brjansk).
Ohessa on lueteltu Valko-Venäjän maakuntien keskusasemat, Minskin lähiliikenteen pääteasemat ja keskeisimmät risteysasemat: Kaukoliikenteen junien ohella Minskin ympäristössä liikkuu runsaasti Minskin lähijunia. Tämä lähiliikenne on organisoitu Belaruskaja Tšyhunkan tytäryrityksen, "Valko-Venäjän rautateiden Minskin osaston" () liiketoiminnaksi. Matkustaminen on suomalaisittain katsottuna edullista – maksu on enimmillään muutamia euroja (2009 tilanne). Reittien lähtöasemana on Minskin matkustajaliikenteen keskusasema tai Minskin Kulttuuri-instituutin asema. Junareitistö kymmenine paikallisasemineen haarautuu näiltä asemilta neljään eri ilmansuuntaan 
(asemien aikataulut löytää aseman venäjänkielisen kirjoitusasun perusteella):
1. Luoteeseen eli Maladzetšnan suuntaan, jonka radan asemia ovat muun muassa
Maladzetšnan aseman jälkeen luoteisten paikallisjunien käyttämät raiteet jakautuvat kolmeen jatkoyhteyteen. Yhdet raiteet vievät lounaaseen Lidaan, toiset länsiluoteeseen Liettuan vastaiselle Hudahain raja-asemalle (, ) ja kolmannet koilliseen Dokšytsyn Kruljauštšynan kylän () risteysasemalle.
2. Koilliseen eli Oršan suuntaan, jonka reitin asemia ovat muun muassa
Oršan keskusasemalla taajamajunaliikenne haarautuu ja jatkaa kahteen suuntaan: länsiluoteessa sijaitsevaan Lepeliin () ja itäkoilliseen Venäjän puoleiselle raja-asemalle Krasnojeen ().
3. Kaakkoon eli Asipovitšyn suuntaan, jonka radan asemia ovat muun muassa
4. Lounaaseen eli Baranavitšyn suuntaan, jonka radan asemia ovat muun muassa
Valko-Venäjän rautatiet on modernisoimassa junakalustoaan. Maaliskuussa 2010 yritys tilasi kymmenen paikallisliikenteen junaa Minskin lähiliikenteeseen sveitsiläiseltä Stadler-yhtiöltä. Nämä nelivaunuiset junat ovat paljolti Pääkaupunkiseudun junakaluston Helsingin seudun lähiliikenteeseen tilaamien, vuosina 2009–2014 käyttöön otettavien FLIRT-junien kaltaisia (). Belaruskaja Tšyhunka tilaamat Flirt-junat on sovittu toimitettavan joulukuun 2010 ja vuoden 2012 puolivälin välisenä aikana. Käytännössä ensimmäistä junayksikköä odotetaan Minskiin helmikuussa 2011 ja seuraavia keväällä 2011. Junayksiköistä kuusi on suunniteltu jätettävän Minskin paikallisliikenteseen ja neljä suurimpien kaupunkien väliseen liikennöintiin.
Valko-Venäjän rautateiden (БЧ) rataverkko liittyy naapurimaiden ratoihin, joista enemmistö käyttää samaa tsaarinajalta periytyvää raideleveyttä 1 520 mm. Osa naapurimaiden rautatieyhtiöistä operoi myös Valko-Venäjän läpi kulkevia junia. Esimerkiksi useat Venäjän rautateiden Moskovasta, Smolenskista tai Pietarista Keski-Eurooppaan suuntautuvista junavuoroista kulkevat Oršan, Minskin, Baranavitšyn tai Brestin kautta. Myös Vilnasta on useita päivittäisiä junavuoroja Minskiin ja osasta junista jatkaa esimerkiksi Homelin tai Mahiljoun kautta. Osa näistä ulkomaan reiteistä on Valko-Venäjän rautateiden operoimia. Koska Kaliningrad–Moskova-juna ajaa Minskin kautta, radan varren kaupungeista kuten Liettuan Kaunaksesta pääsee junalla Valko-Venäjälle. Myös Riiasta on suora junayhteys Minskiin.
"Katso myös: Luettelo Valko-Venäjän rajanylityspaikoista"