hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Western Province (Papua-Uusi-Guinea)
Western Province, epävirallisesti Fly River Provincial Government on Papua-Uuden-Guinean valtion läntisimmän ja laajimman maakunnan nimitys. Se rajoittuu lännessä Indonesian Papuan provinssiin. Harvaan asuttu Western on matalaa ja suoperäistä ja sen tärkein sisävesireitti on Fly-joki. Maakunnan pinta-ala on 98 189 km ja väkiluku vuoden 2011 tietojen mukaan noin 200 000 asukasta.
Nathalie Blomqvist
Nathalie Ida Helena Blomqvist (s. 20. huhtikuuta 2001 Pietarsaari) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa IK Falkenia ja häntä valmentaa Caroline Smedberg.
Blomqvist saavutti hopeaa 1 500 metrin juoksussa Kalevan kisoissa Jyväskylässä 2018 ajalla 4.32,78. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 × 800 metrin viestijuoksussa kultaa vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saavuttanut pronssia 1 500 metrillä vuonna 2018.
Blomqvist sijoittui alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 1 500 metrillä seitsemänneksi ajalla 4.25,20.
Blomqvistilla on hallussaan 17-vuotiaiden sisäratojen Suomen ennätys 800 metrillä ylipitkällä radalla ajalla 2.10,09.
Marvel Rising: Secret Warriors
Marvel Rising: Secret Warriors on vuonna 2018 julkaistu yhdysvaltalainen animaatioelokuva, joka perustuu useisiin Marvel Comicsin hahmoihin. Marvel Animationin tuottaman elokuvan päärooleissa ovat Hämähäkki-Gwen (myös nimellä Aavehämähäkki), Oravatyttö sekä Inferno. Äänensä hahmoille ovat antaneet muun muassa Dove Cameron, Chloe Bennet ja Tyler Posey.
Animaatioelokuvan sai esityksensä sekä Disney Channelilla että Disney XD:llä 30. syyskuuta 2018.
"Secret Warriors" on osa Marvelin uutta "Marvel Rising" -tuoteperhettä. Vastaavana tuottajana toimiva Sana Amanat on kertonut Marvel Comicsin huomanneen uusien supersankareiden herättäneen kiinnostusta fanien uudessa sukupolvessa ja tämä sarja edustaa Marvel Universea hyvin.
Marvel kertoi animaatioelokuvan tuottamisesta 7. joulukuuta 2017. Mairghread Scott valittiin käsikirjoittajaksi ja vastaaviksi tuottajiksi nimettiin Joe Quesada, Dan Buckley, Cort Lane ja Eric Radomski.
Saint-Jeannet
Saint-Jeannet on Ranskan kunta kaakkoisessa Alpes-Maritimes-departementissa Provence-Alpes-Côte d'Azurin hallintoalueella. Vuoristoinen kunta sijaitsee Ranskan Rivieran sisäosissa parikymmentä kilometriä Nizzasta luoteeseen ja muutama kilometri Vencesta koilliseen.
Yli 400 metrin korkeudessa sijaitsevan Saint-Jeannet’n kylän yläpuolelle kohoaa kaksi korkeaa kalliorinnettä, Baou de Saint-Jeannet ja Baou de Gaude. Kylä on saanut nimensä suojeluspyhimyksestään Johannes Kastajasta. Vuonna 2015 kunnassa oli 4 071 asukasta. Väkimäärä on nelinkertaistunut 1960-luvun alusta, jolloin asukkaita oli tuhatkunta.
Saint-Jeannet kuuluu 16 Nizzan lähellä sijaitsevan vuoristokylän matkailureittiin "Route des Villages Perchés". Reitin muut kylät ovat Aspremont, Carros, Castagniers, Coaraze, Colomars, Duranus, Èze, Falicon, La Gaude, Lantosque, Levens, La Roquette-sur-Var, Saint-Blaise, Tourrette-Levens ja Utelle.
Alliance (Ohio)
Alliance on kaupunki Ohion osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 22 322. Pääosa Alliancesta kuuluu Starkin piirikuntaan, mutta pieni osa kaupungista on Mahoningin piirikunnassa.
Viherpuukäärme
Viherpuukäärme ("Dendrelaphis punctulatus") on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmelaji.
Viherpuukäärmellä on hoikka, virtaviivainen ruumis ja pitkä, hyvin ohut häntä. Sen pää on hieman ruumista leveämpi ja sillä on suuret, pyöreäpupilliset silmät. Se on täysikasvuisena tavallisesti noin 0,9–1,5 metriä pitkä, mutta suurimmat yksilöt voivat kasvaa kaksimetrisiksi. Viherpuukäärmeen väri vaihtelee sijainnista riippuen. Selkäpuoli on väriltään oliivinvihreän, kirkkaanvihreän, harmaan, ruskean, mustan, sinisen ja keltaisen välillä. Sillä on useimmiten keltainen tai kermanvärinen vatsapuoli ja kirkkaankeltainen kaula. Nahka on suomujen välissä vaaleansininen, ja se näkyy erityisesti käärmeen nieltyä suuren saaliin ja sen puolustautuessa.
Viherpuukäärmettä tavataan Australian pohjois- ja itäosien rannikolta ja sen lähialueilta. Se on yleisin maan harvoista tarhakäärmeistä. Uudesta-Guineasta ja sen läheisiltä saarilta tavattuja yksilöitä pidetään nykyään eri lajeihin kuuluvana. Viherpuukäärme elää sekä kuivissa että kosteissa elinympäristöissä, kuten avoimissa metsissä, sademetsissä, maaseudulla ja esikaupunkien puutarhoissa. Se viihtyy yhtä lailla ruohomailla kuin metsissä.
Viherpuukäärme on nopea kiipeilijä, joka viettää suurimman osan ajastaan puissa ja pensaissa. Se tarttuu kiinni oksista kiertämällä piiskamaisen häntänsä niiden ympärille. Viherpuukäärme on terävänäköinen ja pääasiassa aktiivinen päivällä. Se ottaa usein aurinkoa aamuisin ja pakenee häirittynä nopeasti suojaan. Viherpuukäärme viettää yönsä puunkoloissa, kallionhalkeamissa, kapeissa luolissa tai hylätyissä rakennuksissa. Talvella käärmeet kokoontuvat ryhmiin pysyäkseen lämpiminä.
Häirittynä viherpuukäärme voi päästää kloaakistaan epämiellyttävän hajun. Se saattaa myös nousta ylös ja pullistaa kurkkunsa ja ruumiinsa etuosan, jolloin sen suomujen välissä oleva vaaleansininen nahka näkyy. Saalistajan pelästyessä käärme pääsee luikertelemaan pakoon. Tarvittaessa käärme myös puree, vaikkei sillä olekaan myrkkyhampaita tai myrkkyä.
Viherpuukäärme etsii ravintonsa maasta ja matalasta aluskasvillisuudesta. Se on aktiivinen peto, joka tutkii päällään lehtiä ja löysää maaperää haistaakseen saaliinsa, jonka se nielee elävänä. Viherpuukäärmeen pääasiallista ravintoa ovat sammakot, mutta se syö myös gekkoja, skinkkejä ja muita liskoja. Lisäksi sen on joskus havaittu syövän matelijoiden munia, pieniä nisäkkäitä, rannalle ajautuneita nuijapäitä ja kalaa.
Viherpuukäärmeet parittelevat kesäkuukausina. Naaras munii kerralla 3–16 munaa, jotka kuoriutuvat usein helmi- tai maaliskuussa. Vastakuoriutuneet poikaset ovat kuonosta peräaukkoon mitattuina noin 24-senttisiä.
Julianne Mooren filmografia
Tämä on Julianne Mooren filmografia.
Hackensack (New Jersey)
Hackensack on kaupunki New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden väestönlaskennassa 43 010. Hackensack kuuluu Bergenin piirikuntaan ja se on piirikunnan hallintokeskus.
Luontolive
Luontolive on selainpohjainen verkkopalvelu, joka sisältää lapsille suunnattuja mukaansatempaavia luontovideoita ja -tehtäviä, jotka tukevat laaja-alaista oppimista. Luontolive-yritys tuottaa myös livekuvaa luonnosta ja eläimistä sekä tarjoaa eläinten katselutoimintaa. Yrityksen on perustanut vuonna 2016 suomalainen luontokuvaaja sekä luontoyhteysohjaaja Markus Hanhela, joka jatkaa sukunsa perinteikästä ammattia. Isä Martti Hanhela aloitti ammattiluontokuvausuransa vuonna 1975.
Guinea (alue)
Guinea on perinteinen nimi Länsi-Afrikan alueelle, joka sijaitsee Guineanlahden rannikolla. Alue on kosteaa trooppista metsää tai savannia, joka jatkuu rannikolta aina Sahelin rajalle asti. Sana ”Guinea” tulee berberinkielisestä sanasta "aguinaw", joka tarkoittaa ”mustien miesten maata”. Ensimmäistä kertaa termiä käyttivät portugalilaiset, ja alueesta on käytetty myös nimiä Guinuia, Ginya, Gheneoa ja Ghinea.
Guinea on vanhastaan jaettu kahteen pääosaan, jotka ovat:
Valtiot on lueteltu sijaintinsa mukaisessa järjestyksessä Senegalista pohjoisessa Angolaan etelään. Valtiot Senegalista Nigeriaan sijaitsevat Ylä-Guineassa, loput Kamerunista Angolaan Ala-Guineassa.
Inga Dambe
Inga Dambe ' (s. 15. elokuuta 1977 Riika) on latvialainen suunnistaja.
Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän oli mukana viidenneksi sijoittuneessa viestijoukkueessa. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras MM-kisasaavutuksensa on yhdeksäs sija keskimatkalla Lausannen MM-kilpailuissa 2012. EM-kilpailuissa hänen paras sijoituksensa on pitkän matkan kymmenes sija Falunin EM-kilpailuissa 2012. Dambe edustaa Paimion Rastia, jonka joukkueessa hän oli Venlojen viestin toinen vuonna 2012.
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet
Nuori ja ihmeellinen T. S. Spivet ("The Young and Prodigious T.S. Spivet") on Jean-Pierre Jeunet’n ohjaama ranskalais-kanadalainen englanninkielinen elokuva vuodelta 2013. Jeunet myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Guillaume Laurantin kanssa Reif Larsenin lastenkirjan "The Selected Works of T. S. Spivet" (2010) pohjalta. Kolmiulotteisena kuvattu elokuva kertoo 10-vuotiaan lapsineron matkasta Montanan maaseudulta Washingtonin Smithsonian-instituuttiin hakemaan palkintoa keksimästään ikiliikkujasta, samalla kun tuntee syyllisyyttä veljensä kuoleman aiheuttaneesta ampumavahingosta.
Jeunet’n ensimmäinen englanninkielinen ohjaus sitten vuoden 1997 elokuvan "Alien – ylösnousemus" sai kriitikoilta hyvin varautuneen vastaanoton. "The Guardian" antoi elokuvalle yhden tähden viidestä ja kiteytti sen sekoitukseksi suklaata, sitruunamehua ja valkaisuainetta. Myös "IndieWiren" Oliver Lyttelton ihmetteli elokuvan toisiinsa yhteensopimattomia tyyli- ja sisältövalintoja. Hän näki hyvää lähinnä poikaa esittävän Kyle Catlettin ja hänen tieteestä innostunutta äitiään esittävän Helena Bonham Carterin roolitöissä, mutta piti kokonaisuutta onttona. Roger Ebert -muistosivuston Simon Abrams näki elokuvassa paljon hyvääkin ja antoi sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Chibunna Ezeabasirim
Chibunna Godswill Ezeabasirim (s. 24. helmikuuta 2001 Helsinki) on suomalainen aitajuoksija. Hänen päämatkansa on 400 metrin aidat. Ezeabasirim edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmentavat Harri Laiho ja Vesa-Pekka Pihlavisto.
Ezeabasirim saavutti hopeaa 400 metrin aitajuoksussa Kalevan kisoissa Jyväskylässä 2018 ajalla 52,08. Aika on Ezeabasirimin ennätys ja uusi 17-vuotiaiden Suomen ennätys 91,40 cm:n aidoilla.
Ezeabasirim pääsi alle 18-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2018 400 metrin aidoissa välieriin, joissa juoksi yhdeksänneksi.
Päiväntasaajan Guinean kansallinen yliopisto
Päiväntasaajan Guinean kansallinen yliopisto (, lyh. UNGE) on vuonna 1995 perustettu, Päiväntasaajan Guinean pääkaupunki Malabossa ja lisäksi Batassa toimiva julkinen yliopisto.
Espanjalaisen CSIC-tutkimuskeskuksen Webometrics-yliopistorankingissa Päiväntasaajan Guinean kansallinen yliopisto ylsi vasta maailmanlistan sijalle 24 314. Se oli ainoa Päiväntasaajan Guinean yliopisto tällä listalla. Käytännössä UNGEn ohella yliopisto-opetusta Päiväntasaajan Guineassa antaa Espanjan kansallinen etäopiskelu-yliopisto (Universidad Nacional de Educación a Distancia (UNED – Española)) ja Keski-Afrikan amerikkalainen yliopisto (Universidad Americana de África Central – AUCA).
Akseli Vuorisola
Akseli Vuorisola (10. kesäkuuta 1896 – 11. heinäkuuta 1967) oli amerikansuomalainen laulaja, sanoittaja, tanssija, tanssipedagogi ja näyttelijä.
Vuorisola teki yhdessä hanuristi Willy Larsenin kanssa kuusi levytystä Columbia Records-levy-yhtiölle New Yorkissa vuosina 1928–1929. Yhden lauluista "Sorjosen ryyppyreissu" Vuorisola oli itse sanoittanut Rafael Ramstedtin alkuperäisen kappaleen "Oi sä sulo Helsinki" pohjalta. Suomeen palattuaan Vuorensola piti tanssikoulua Kitkat-talossa Esplanadipuistossa Helsingissä. Hän oli mukana myös kolmessa elokuvassa Maskotti (1943), Loviisa - Niskavuoren nuori emäntä (1946) ja Isän vanha ja uusi (1955) näyttelijänä tai tanssiohjaajana.
Vuorisola oli naimisissa tanssija Helmi Vuorisolan o.s. Salmi kanssa.
Bretignolles-sur-Mer
Bretignolles-sur-Mer on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella läntisessä Ranskassa. Se sijaitsee Atlantin rannikolla.
Kunta on suosittu merenrantakohde, joka on etenkin surfaajien suosiossa. Kunnan nähtävyyksiä on Vendée Miniature, missä on kuvattuna todellinen paikallinen kylä 1:10 pienoismallina.
Lomén yliopisto
Päiväntasaajan Guinean kansallinen yliopisto (, lyh. UL) on vuonna 1970 perustettu, Togon pääkaupunki Loméssa toimiva julkinen ja maansa suurin yliopisto.
Espanjalaisen CSIC-tutkimuskeskuksen Webometrics-yliopistorankingissa Lomén yliopisto luokiteltiin maailmanlistan sijalle 4 314. Se oli maansa korkeimmalle sijoittunut yliopisto tällä listalla.
Kaarina Ruotsalainen
Hanna Kaarina Ruotsalainen (s. 25. heinäkuuta 1928 Sonkajärvi) on suomalainen Iisalmessa asuva kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija.
Ruotsalaisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Paavo Ruotsalainen ja Vilina Kainulainen. Hän valmistui opettajaksi Hämeenlinnan opettajaseminaarista 1954.
Conakryn yliopisto
Conakryn yliopisto eli "Conakryn Gamal Abdel Nasser -yliopisto" (, lyh. UGANC) on vuonna 1962 perustettu, Guinean pääkaupunki Conakryssa toimiva julkinen yliopisto.
Espanjalaisen CSIC-tutkimuskeskuksen Webometrics-yliopistorankingissa Conakryn yliopisto luokiteltiin maailmanlistan sijalle 15 906. Se oli maansa korkeimmalle sijoittunut yliopisto tällä listalla.
Porsche Supercup Saksan Grand Prix 2018
Porsche Supercup Saksan Grand Prix 2018 oli Porsche Supercup -kauden 2018 viides osakilpailu, joka ajettiin 22. heinäkuuta Hockenheimringin moottoriradalla Hockenheimissa Saksassa. Kilpailun voitti Nick Yelloly.
Miika Tenhunen
Miika Juhani Tenhunen (s. 11. lokakuuta 1996 Nivala) on suomalainen estejuoksija. Tenhunen edustaa Nivalan Urheilijoita.
Kalevan kisoissa Tenhunen on saavuttanut pronssia estejuoksussa Jyväskylässä 2018 ajalla 9.03,58. Hänen ennätyksensä on 26. toukokuuta 2018 Helsingissä juostu 8.57,12.
Johannes Korhonen (kansanedustaja)
Johannes Korhonen (11. lokakuuta 1883 Sotkamo – 13. toukokuuta 1955 Sotkamo) oli suomalainen poliitikko. Korhonen toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1930–1933 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Korhonen toimi Sotkamon kunnanvaltuuston jäsenenä ja sen sihteerinä.
Kansakoulusta päästyään Korhonen opiskeli Kajaanin seminaarissa, josta valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1910. Politiikan ulkopuolella Korhonen toimi kansakoulunopettajana Reisjärvellä 1910–1912 ja Sotkamossa 1912–1952, maanviljelijänä Sotkamossa 1912–1955 sekä Sotkamon Jormaisten ja Naapurivaaran osuuskassan kirjanpitäjänä noin 25 vuotta.
Pianopoli
Pianopoli on kunta Etelä-Italiassa, Calabrian alueella, Catanzaron maakunnassa. Kunta sijaitsee Catanzarosta 30 kilometriä länteen. Pianopolissa on runsaat 2 000 asukasta.
Tuomas Akvinolainen on Pianopolin suojeluspyhimys.
Sinopoli
Sinopoli on kunta Etelä-Italiassa, Calabrian alueella, Reggio Calabrian metropolikaupungissa. Kunta sijaitsee Reggio Calabriasta 30 kilometriä koilliseen. Sinopolissa on runsaat 2 000 asukasta.
Poli (Italia)
Poli on kunta Keski-Italiassa, Lazion alueella, Rooman metropolikaupungissa. Kunta sijaitsee Roomasta 40 kilometriä itään. Polissa on runsaat 2 000 asukasta.
Niilo Hentola
Niilo Oskar Hentola (7. heinäkuuta 1913 Helsinki – 9. lokakuuta 1980) toimi yli kolmekymmentä vuotta Myynti- ja mainoskoulun rehtorina.
Niilo Hentolan vanhemmat olivat maalari Eero Hentola, aiemmin Hendolin, ja Edla Mieskonen ja puoliso vuodesta 1939 Helvi Linnea Salminen. Hentola tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui ekonomiksi 1936. Myynti- ja mainoskoulun opettajana hän toimi 1936–1946 ja rehtorina vuodesta 1947. Hän oli myös "Myyjä- ja Myymälä" -lehden toimitussihteeri 1936–1946 ja päätoimittaja vuodesta 1947. Puolustusvoimien viihdytystoiminnan hankintakeskuksen päällikkönä ja selvitysmiehenä Hentola työskenteli 1945–1946. Hän julkaisi 1939 teoksen "Mitä myyjän tulee tietää näyteikkunoista". Eläkkeelle rehtorin tehtävästä vuonna 1978 jäänyt Hentola sai opetusneuvoksen arvon vuonna 1966. Hentola hoiti myös useita alansa luottamustoimia, kuten Suomen Markkinointiliiton puheenjohtajuutta 1964–1965.
Luettelo eniten maaottelumaaleja maalleen tehneistä jalkapalloilijoista
Tämä on luettelo eniten maaottelumaaleja maalleen tehneistä jalkapalloilijoista.
Tummennetut pelaajat ovat edelleen aktiivisia.
Jussi Piironen
Juho Armas ”Jussi” Piironen (30. huhtikuuta 1901 Joroinen – 25. kesäkuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Vuonna 1927 alkaneella teatteriurallaan hän toimi pisimpään Porin Teatterissa vuodesta 1951 lähtien ja sitä ennen Varkauden, Turun ja Helsingin työväenteattereissa, Kotkan ja Joensuun kaupunginteattereissa sekä Vaasan suomalaisessa teatterissa. Hän näytteli sivuosia elokuvissa "Miehen tie" (1940), "Yövartija vain..." (1940), "Ryhmy ja Romppainen" (1941) ja "Kuisma ja Helinä" (1951).
Piironen sai vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalin.
Luettelo edistysmielisistä osuusliikkeistä
Luettelo edistysmielisistä osuusliikkeistä listaa suomalaisia osuuskauppoja, jotka harjoittivat niin sanottua edistysmielistä osuustoimintaa.
Luettelo kattaa E-osuuskunta Ekan perustamisen yhteydessä vuonna 1983 yhteen sulautuneet osuusliikkeet edeltäjineen, Ekan ulkopuolelle jääneet osuusliikkeet edeltäjineen sekä toisessa maailmansodassa luovutettujen alueiden osuusliikkeet edeltäjineen.
E-osuuskunta Ekan perustamisen yhteydessä 1983 Keskusosuusliike OTK:hon sulautuivat nämä 39 eri puolilla Suomea toiminutta osuusliikettä. Moniin niistä oli aiemmin yhdistynyt muita alueen työväenosuuskauppoja:
 Nämä osuusliikkeet lakkasivat vuonna 1944, osa jo vuonna 1939 talvisodan yhteydessä.
Martta Bröyer
Martta Alina Bröyer (vuoteen 1919 "Nevalainen", 20. lokakuuta 1897 Helsinki – 23. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija, lausuja ja koreografi. Hän kehitti oman Bröyer-suunnan, jossa yhdistyvät lausunta ja liikunta.
Martta Bröyer kävi tyttölukiota ja Porvoon naisopiston ja opiskeli 1910- ja 1920-luvulla musiikkia, laulua, tanssia ja lausuntaa Suomen lisäksi Émile Jaques-Dalcrozen johdolla Helleraussa ja Mary Wigmanin johdolla Dresdenissä, sekä Pariisissa ja Zürichissä. Hän perusti Bröyer-koulun ja opetti siellä 45 vuoden ajan omaa taidemuotoaan. Bröyer-suunnan ensiesityksessä Helsingissä 1927 taiteilija itse esittei seitsenosaisen "Dramaattisen sarjan". Muita kantaesityksiä olivat "Espressivo" ja "Kuolontanssi-sommitelma" Oopperassa 1930 sekä kansansävelmiin ja -runoihin perustuva "Suomalainen sarja" Kansallisteatterissa 1931. Hän esiintyi ennen sotia myös Saksassa.
Bröyer sai vuonna 1956 Pro Finlandia -mitalin.
Martta Bröyer asui vielä eläkeiässäkin omassa ja äitinsä syntymäkodissa, Helsingin vanhimmassa säilyneessä puurakennuksessa Ruiskumestarin talossa Kruununhaassa.
Alkulan tila
Alkulan tila sijaitsee Vanhassa Vaasassa. Vaasan kaupungin omistamaan tilaan kuuluu nykyisin 1700-luvulla rakennettu päärakennus, puutarha ja eläinaitauksia.
Tilan nimi on peräisin sen entiseltä asukkaalta August Alexander Levónilta, joka perusti sinne Suomen ensimmäisen höyrymyllyn.
Alkulan tila toimi Abraham Wasastjernan tupakkaviljelmänä vuodesta 1773 seuraavan vuosisadan alkuun. Vaasalainen tehtailija August Alexander Levón osti tilan vuonna 1847 ja perusti sinne seuraavana vuonna väritehtaan. Vuonna 1849 Levón laajensi tuotantoaan rakentamalla tilalle Suomen ensimmäisen höyrymyllyn.
Päärakennus ja Alkula säilyivät Vaasan palosta vuonna 1852. Palon jälkeen kaupunki siirrettiin meren ääreen, jonne myös Levón keskitti toimintansa. Alkulan myllyn tuotanto siirrettiin kaupungin uudelle paikalle vuonna 1876. Levónin kuoleman jälkeen tila myytiin maanviljelystarkoituksiin ja lopulta vuokrattavaksi. Tila oli asumiskäytössä 1970-luvulle saakka, minkä jälkeen kaupunki lunasti sen vuonna 1976. Tilan päärakennus ränsistyi ja pysyi autiona aina 1990-luvulle saakka, jolloin se kunnostettiin Pohjanmaan museon ohjeiden mukaan.
Nykyisin tilaa ylläpitää ja käyttää Vaasan 4H-järjestö.
Nikkelijodidi
Nikkelijodidi (NiI) on nikkeli- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian reaktioissa.
Huoneenlämpötilassa kidevedetön nikkelijodidi on väriltään mustaa kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on heksagonaalinen. Nikkelijodidi on hygroskooppista eli se imee kiderakenteeseensa vettä. Aineesta tunnetaan kidevedelliset tetra- ja heksahydraatit (NiI·4HO ja NiI·6HO). Heksahydraatti on väriltään sinivihreää. Nikkelijodidi liukenee erittäin hyvin veteen ja liukenee myös hieman etanoliin.
Nikkelijodidia valmistetaan nikkelikarbonaatin ja vetyjodidin välisellä reaktiolla.
Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa kytkentäreaktioissa ja usein yhdessä samarium(II)jodidin kanssa.
Syvälahden koulu
Syvälahden koulu on Turun Hirvensalossa syksyllä 2018 aloittanut yhtenäiskoulu. Se on uuden Syvälahden monitoimitalon suurin käyttäjä kirjaston, nuorisopalvelutilojen, neuvolan ja päiväkodin rinnalla. Koulun rehtorina toimii Jarmo Salo.
Syvälahden yhtenäiskouluun siirtyi noin 40 oppilasta Haarlan koulusta Hirvensalon eteläpäästä, noin 125 oppilasta Hirvensalon vanhimmasta koulusta Wäinö Aaltosen koulusta ja noin 400 oppilasta Turun Samppalinnanmäellä sijaitsevasta Luostarivuoren koulusta.
Koulun tilaratkaisuissa ei ole käytetty lainkaan pitkiä käytäviä, eikä pulpettejakaan ole. Luokat on jaettu ”kortteleihin”, joiden keskellä on toreiksi kutsutut keskustilat. Yhdessä korttelissa työskentelee noin sata lasta ja neljä opettajaa erilaisten ryhmien ja opetustilanteiden vaatimissa muunneltavissa tiloissa. Sekä tilaratkaisut että opetussuunnitelmat kannustavat oppilaiden väliseen yhteistyöhön.
Koulutiloihin on sijoitettu Turun ammattikorkeakoulun taideakatemian opiskelijoiden teoksia.
Brigantia
Brigantia oli kelttiläinen jumalatar, luultavasti voiton jumalatar. Hänen nimensä on johdettu kelttiläisestä sanasta "brig", mäki tai korkeus. Sama sana on Walesissa asuneen briganttien heimon nimen taustalla, ja Brigantia olikin heimon suojelusjumalatar . Brigantia yhdistettiin veteen, ja roomalaisaikana jumalatarta kutsuttiin "nymfijumalattareksi". Useat Britannian ja Irlannin joet on nimetty hänen mukaansa. Brigantialla saattaa olla yhteys irlantilaiseen jumalattareen Brigitiin, mutta tämä ei ole varmaa.
Toivo Drockila
Toivo Armas Drockila (21. maaliskuuta 1898 Kotka – 11. joulukuuta 1960 Kotka) oli suomalainen lavastaja, joka teki elämäntyönsä Kotkan kaupunginteatterissa ja sen edeltäjissä Kotkan Työväen Teatteri, Kotkan Näyttämö ja Kotkan maakuntateatteri. Hän aloitti lavastajanuransa vuonna 1924 opiskeltuaan Turun piirustuskoulussa sekä William Lönnbergin ja Uuno Alangon johdolla. Hän sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1958.
Drockila oli Suomen Lavastustaiteilijain Liiton ja Kotkan Taidekerhon perustajajäseniä ja toimi teatterityönsä ohella työväenopiston taideopettajana ja kotkalaisten lehtien kuvataidekriitikkona.
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum
Frá Fornjóti ok hans ættmönnum (”Fornjótrista ja hänen sukunsa jäsenistä) on yhteinen nimitys kahdelle keskiajan islantilaiseen saagakirjallisuuteen kuuluvalle tekstille, "Fundinn Noregr" ja "Hversu Noregr byggðist", joissa kuvataan muutamien norjalaisten sukujen polveutumista tarunhohtoisista kuningaista ja myyttisestä Fornjótr-jättiläisestä. Kumpikin teksti on käsittelemänsä tarinamateriaalin vuoksi luettu muinaissaagoihin. "Hversu Noregr byggðist" on säilynyt ainoastaan Flateyjarbók-käsikirjoituksessa. "Fundinn Noregr" on Orkneylaisten saagan aloittava osio, joka on sekin säilynyt Flateyjarbókissa. Kumpikaan ei sisällä runoutta. Näistä kahdesta tekstistä "Fundinn Noregr" on ilmestynyt suomeksi nimellä "Norjan löytäminen" muinaissaagojen kokoelmassa "Egill Yksikätinen. Muinaissaagoja Pohjolasta" (Helsinki: Finn Lectura).
Tarinan runko on kummassakin tekstissä sama. Fornjótrin suku hallitsee kummassakin ”Kveenien maata” (isl. "Kvenland") ja ”Finnien maata” (isl. "Finnland"), joista jälkimmäiseen liittyvät termi "Finnar" viittasi yleensä nimenomaan saamelaisiin. Molemmat tekstit yhdistävät myös Fornjótrin jälkeläisen Thorrin uhrijuhlatapaan ja mainitsevat Thorrin kolme lasta (pojat Nórr ja Górr sekä tytär Gói) ja tyttären katoamisesta ja veljesten etsintämatkoista näiden yrittäessä löytää sisarensa. Norjan vallattuaan Nórr kohtaa kummassakin kuningas Hrólfrin (isl. "Hrólfr í Berg" eli ”Vuoren Hrólfr"), joka on ryöstänyt Góin, ja kohtaaminen päättyy lopulta siihen, että Hrólfr nai Góin ja Nórr taas saa puolisokseen Hrólfrin sisaren. Kummassakin tekstissä Nórr ja Górr jakavat valloittamansa maat keskenään niin, että Górr ottaa haltuunsa saaret ja Nórr mantereella olevat alueet.
Yhtäläisyyksien lisäksi tarinoissa on kuitenkin myös jonkin verran eroja. "Hversu Noregr byggðist" sisältää esimerkiksi joitain tarina-aihelmia, joita ei selitetä vaan jotka ovat ymmärrettävissä "Norjan löytäminen" tekstin kautta (esim. Góin löytämiseksi järjestetty uhrijuhla "Norjan löytäminen" -tekstissä selittää ensin mainitussa tarinassa olevan maininnan kuukauden myöhässä olevasta uhrijuhlasta). Jotkut "Norjan löytäminen" -tekstissä esiintyvät yksityiskohdat jäävät "Hversu Noregr byggðist" -tekstissä mainitsematta, mahdollisesti toiston välttämiseksi samassa Flateyjarbók-käsikirjoituksessa olevissa teksteissä. Siinä missä "Norjan löytäminen" keskittyy lopuksi Orkneyn jaarlien esi-isän eli Górrin pojan Heitin jälkeläisiin, "Hversu Noregr byggðist" kuvaa tarkemmin Nórrin sekä Górrin muiden poikien jälkeläisiä laajentaen näin "Norjan löytäminen" -tekstin suppeaksi jättämää kuvaa tai lisäten siitä kokonaan puuttuvia yksityiskohtia. Maantieteellisesti "Hversu Noregr byggðist" keskittyy Norjaan ja sen pohjoispuolella oleviin alueisiin toisin kuin "Norjan löytäminen", jossa liikutaan myös Itämeren alueella ja Tanskassa.
Päivi Anttikoski
Päivi Anttikoski on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut valtioneuvoston viestintäjohtajana vuoden 2018 alusta.
Anttikosken edeltäjä viestintäjohtajan tehtävässä oli Markku Mantila. Anttikoski aloitti toimittajanuransa 1997 Yleisradiossa. Hän työskenteli monissa tehtävissä MTV:ssä 1998–2014 ja päätoimittajana Helsingin Sanomissa lokakuusta 2014 helmikuuhun 2017 vastaten journalistisista digitaalisista sisällöistä.
Anttikosken valinta Aamulehden vastaavaksi päätoimittajaksi kariutui hänen mukaansa loppuvuodesta 2017 viime hetkellä, siinä vaiheessa, kun toimitusjohtaja Kai Telanteelle selvisi, että hän muuttaisi yksin Tampereelle ja perhe jäisi Helsinkiin. Aamulehden edellinen päätoimittaja Jouko Jokinen asui Tampereella ja hänen perheensä Helsingissä, eikä häneltä rekrytointiprosessin aikana kyselty perheasioita. Aamulehti edellyttää, että päätoimittaja asuu Tampereella.
Telanne kieltää, että ratkaiseva asia olisi ollut perheen asuminen eri paikkakunnalla. Hänen mukaansa Anttikoskelle syntyi väärä käsitys. Kuitenkin Aamulehden silloinen liiketoimintajohtaja Kari Juutilainen oli sanonut syyksi, että Anttikoski olisi ”hylännyt perheensä”. Myös Juutilainen kieltää sanoneensa mitään perheasioiden vaikutuksesta kielteiseen päätökseen. Telanne tuomittiin syrjinnästä sakkorangaistukseen Johanna Korhosen tapauksessa. Korhosen valinta Lapin Kansan päätoimittajaksi purettiin, kun Telanne sai tietää, että hän asuu naisen kanssa. Työoikeuden asiantuntijat pitävät myös Anttikosken tapausta työsyrjintärikoksena.
Sisä-Suomen poliisilaitos on avannut työsyrjintäepäilystä esitutkinnan 24. heinäkuuta 2018.
Attila (sarjakuvahahmo)
Attila on belgialaisen käsikirjoittaja Maurice Rosyn ja sveitsiläisen piirtäjä Deribin luoma sarjakuva puhuvasta koirasta, joka toimii salaisena agenttina.
Attila on sveitsiläisten viranomaisten teknologian avulla hyvin älykkääksi kehittämä bulldoggi, joka koirana on helppo soluttautua rikollisten keskuuteen. Muuten Attila ajaa autoa, tupakoi ja kulkee kahdella jalalla.
Attilaa julkaistiin Spirou-lehdessä vuosina 1967–1973 sekä neljänä albumina. Myös Maurice Kornblum osallistui Attila-tarinoiden kirjoittamiseen.
Attila-tarinoista ovat ilmestyneet suomeksi Ruudussa "Koiran ammatti" ja "Vanhassa linnassa" vuosina 1973–1974 sekä "Salaperäinen Z 14" vuonna 1975 ja "Casimirin perintö" Non Stopissa vuonna 1975. Koiran ammatti ilmestyi myös Trumf-albumina vuonna 1974 nimellä "Viekas vainukoira". Vuonna 2017 Otava julkaisi kokoelman, joka sisältää edellisten lisäksi kaksi lyhyttä tarinaa.
Katri Stigell-Hyvönen
Katri Maria Stigell-Hyvönen (1. lokakuuta 1898 Piikkiö – 27. helmikuuta 1968 Turku) oli suomalainen musiikinopettaja, kuoronjohtaja sekä laulu- ja lausuntapedagogi. Musiikinopettajan työn lisäksi hän johti monia harrastusryhmiä, kuten vuonna 1932 perustamaansa tyttöjen Kipinä-Kuoroa. Hänelle myönnettiin director cantus -arvonimi 1948 ja Pro Finlandia -mitali vuonna 1958.
Katri Stigell-Hyvönen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1918 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa ja Helsingin musiikkiopistossa. Laulua ja lausuntaa hän opiskeli monien opettajien johdolla Suomen lisäksi Saksassa, jossa hän suoritti myös tutkintoja laulun, puhetaidon ja fonetiikan aloilla.
Stigell-Hyvönen toimi laulunopettajana Alli Nissisen valmistavassa koulussa Helsingissä ja sitten Turun suomen- ja ruotsinkielisissä kansakouluissa, tyttökouluissa ja -lyseoissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1960.
Kipinä-Kuoron kanssa Stigell-Hyvönen teki 1930- ja 1940-luvulla konserttimatkoja Viroon ja Ruotsiin. Tyttökuoron pohjalta muodostui myöhemmin naiskuoro Kipinättäret. Vuonna 1940 hän perusti Turun tuomiokirkkoon nuortenkuoron, joka toimi monilla nimillä ja kokoonpanoilla.
Katri Stigell-Hyvönen oli naimisissa rovasti Väinö E. Hyvösen (1903–1987) kanssa.
Tampereen yliopisto (uusi)
Tampereen yliopisto (lyhenne TAU tai TUNI puhuttaessa yliopiston ja ammattikorkeakoulun muodostamasta kokonaisuudesta) on Tampereella 1.1.2019 aloittanut yliopisto, joka syntyi Tampereen yliopiston ja Tampereen teknillisen yliopiston sulautuessa vuonna 2017 perustettuun Tampereen korkeakoulusäätiöön. Tampereen yliopisto on runsaalla 20 000 opiskelijallaan Suomen toiseksi suurin yliopisto.
Säätiömuotoisena toimiva yliopisto omistaa myös 87 % Tampereen ammattikorkeakoulusta. Yhdessä ne muodostavat niin ikään Suomen toiseksi suurimman, yli 30 000 opiskelijan korkeakouluyhteisön. Korkeakouluyhteisön valmisteluvaihe tunnettiin nimellä Tampere3.
Uudessa Tampereen yliopistossa on 7 tiedekuntaa.Tampereen yliopistolla on kolme kampusaluetta. Näiden lisäksi toimintaa on Lahden, Porin ja Seinäjoen yliopistokeskuksissa.
Keskustakampus on vanhan Tampereen yliopiston pääkampus Kalevanharjun kaupunginosassa. Rakennuksista Päätalo, Linna ja Virta on nimetty tunnettujen tamperelaisten henkilöiden mukaan.
Hervannan kampus on vanhan Tampereen teknillisen yliopiston pääkampus. Rakennukset on nimetty eri tekniikan alojen mukaan, kuten Konetalo ja Sähkötalo.
Kaupin kampus sijaitsee Tampereen yliopistollisen sairaalan ja Tampereen ammattikorkeakoulun välittömässä läheisyydessä.
Tamperelaiset korkeakoulut alkoivat keväällä 2014 vuorineuvos Stig Gustavsonin johdolla selvittää yhteistyön syventämisen vaihtoehtoja. Seuraavana syksynä valmistunut selvitys sai jatkoa koulujen vararehtoreista koostetusta työryhmästä, jonka työn tuloksena korkeakoulujen hallitukset nostivat seuraavan vuoden toukokuussa esille mahdollisuuden yhdistymisestä. Prosessia alettiin tässä vaiheessa kutsua nimellä Tampere3.
Uutena yliopistona toimivan Tampereen korkeakoulusäätiön perustamistilaisuudessa yliopiston nimeksi paljastettiin "Tampereen uusi yliopisto", englanniksi "Tampere New University." Ehdotusta kritisoitiin voimakkaasti ja nimi muutettiin Tampereen yliopistoksi. Alkuperäisen nimen tarkoitus oli painottaa että kyseessä on nimenomaan uusi yliopisto, eikä samanniminen vanha yliopisto johon teknillinen yliopisto on vain liitetty.
Reverie
Reverie on yhdysvaltalainen scifi-painotteinen draamasarja. Ensimmäisen kauden esittäminen alkoi Yhdysvalloissa NBC-kanavalla 30. toukokuuta 2018.
Sarjan pilottijakson kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2017 Kanadan Vancouverissa. Loput jaksot kuvattiin Los Angelesissa Yhdysvalloissa.
NBC vahvisti tilanneensa sarjan pilottikauden toukokuussa 2017.
Sweet Dreams (La Bouchen kappale)
Sweet Dreams (tunnetaan myös nimellä Sweet Dreams (Ola Ola E)) on saksalaisen Eurodance-duo La Bouchen kappale. Se julkaistiin alunperin maaliskuussa 1994 duon samannimisen albumin johdantosinglenä. Yhdysvalloissa kappale julkaistiin marraskuussa 1995. Se saavutti singlelistan kärjen Italiassa ja Kanadan tanssimusiikkilistalla sekä nousi Yhdysvalloissa listasijalle kolmetoista. Australiassa "Sweet Dreams" pääsi singlelistan sijalle kahdeksan ja myi kultaa.
Ville Valtonen (professori)
Ville Valtonen on suomalainen professori ja HYKSin entinen infektiosairauksien klinikan ylilääkäri. Valtonen on väitellyt tohtoriksi vuonna 1972 ja nimitetty dosentiksi vuonna 1976. Professoriksi Valtonen on nimitetty vuonna 1998.
Julkisuudessa Valtonen on tunnettu home- ja sisäilmasairauksia koskevista kannanotoistaan. Long Play -julkaisun mukaan Valtosta pidetään tiedeyhteisön silmissä toisinajattelijana.
Yakari
Yakari on lapsille suunnattu intiaanisarjakuva.
Alun perin Yakaria tekivät sveitsiläisen sarjakuvataiteilija Derib (Claude de Ribaupierre) ja käsikirjoittaja Job (André Jobin). Vuodesta 2016 käsikirjoittajana on toiminut Joris Chamblain. Yakaria on ilmestynyt vuosina 1973–2016 yhteensä 39 albumia. Yakarista on tehty myös animaatiosarjoja.
Yakari on pieni siouxintiaanipoika, jonka erityispiirre on, että hän osaa eläinten kieliä. Myös eläimet ymmärtävät toisiaan, ja niillä voi olla taikavoimia. Yakarin toteemieläin on Suuri Kotka, joka antaa usein kryptisiä neuvoja. Tapahtumat sijoittuvat Pohjois-Amerikkaan. Valkoisia ei sarjassa vielä näy, mutta hevosia jo.
"Yakari" ilmestyi suomeksi ensimmäisen kerran jatkosarjana Non Stop -lehdessä vuosina 1977–1978. "Yakari ja valkoinen biisoni" ilmestyi Non Stop -albumina 7/1978. Otava on julkaissut nämä ja kuusi muuta albumeina.
Kai Kajanus
Kai Kajanus (12. joulukuuta 1908 Tukholma – 19. heinäkuuta 1994 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija ja konserttimestari. Hän soitti lähes 30 vuotta Helsingin kaupunginorkesterissa, usein konserttimestarina, kunnes siirtyi vuonna 1958 Tukholman kuninkaalliseen filharmoniseen orkesteriin. Siinä hän soitti ensiviulua eläkeikäänsä saakka. Kajanus sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1957, samana vuonna kuin hänen sisarensa, harpputaiteilija Lilly Kajanus-Blenner.
Robert Kajanuksen muusikkoperheeseen syntynyt Kai Kajanus sai ensimmäisen viulunsa kuusivuotiaana ja pääsi 16-vuotiaana opiskelemaan Franz Lisztin musiikkiakatemiaan Budapestiin. Hän opiskeli viulunsoittoa myös Berliinin Sternin konservatoriossa ja kehittyi erittäin taitavaksi orkesterimuusikoksi ja viulusolistiksi.
Buddy Longway
Buddy Longway on sveitsiläisen Deribin (Claude de Ribaupierre) luoma lännensarjakuva.
Buddy Longwaytä julkaistiin vuodesta 1972 alkaen Tintin-lehdessä ja albumeina. Vuoteen 1987 mennessä Derib julkaisi 16 albumia ja vuosina 2002–2006 vielä neljä.
Buddy Longway kertoo turkismetsästäjästä. Sarja sijoittuu suurten biisonilaumojen aikaan, jolloin intiaanit elivät vielä vapaasti. Maisemia ovat Kalliovuoret ja preeria. Sarjan poikkeuksellisia piirteitä on realismi: henkilöt ovat epätäydellisiä ja epäröiviä; he vanhenevat sarjan edetessä.
Ensimmäinen albumi Sainuk ilmestyi suomeksi Zoom-albumina 14/1975. Vuonna 2017 Apollo julkaisi niteen Myötä- ja vastamäessä, joka sisältää neljä ensimmäistä seikkailua.
David Lindley
David Perry Lindley (s. 21. marraskuuta 1944) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on työskennellyt monien tunnettujen artistien kanssa, kuten Jackson Browne, Warren Zevon, Curtis Mayfield ja Dolly Parton. Hän on multi-instrumentalisti, joka soittaa muun muassa kitaraa, sähköbassoa, kontrabassoa, viulua, banjoa, Steel-kitaraa, mandoliinia, hardingfele-viulua, bouzoukia, sisteriä, sazia, Yaylı tanburia, charangoa, cümbüşia, udia, sitraa ja ukulelea.
Teini-iässä Lindley alkoi soittaa banjoa ja viulua sekä voitti myöhemmin viisi kertaa Topangan banjo- ja viulukilpailun. Vuosina 1966– 1970 hän oli perustajajäsen Kaleidoscope-nimisessä bändissä, joka soitti psykedeelistä musiikkia. Bändi julkaisi neljä albumia Epic Records -levymerkille.
Kaleidoscopen hajottua Lindley lähti Englantiin ja soitti Terry Reidin bändissä muutaman vuoden. Vuonna 1972 hän ryhtyi yhteistyöhön Jackson Brownen kanssa ja soitti tämän bändissä vuoteen 1980. 1970-luvulla hän kävi kiertueilla myös muiden artistien, kuten Crosby-Nash, Linda Ronstadt ja James Taylor, kanssa.
Vuonna 1981 Lindley perusti oman bändinsä, El Rayo-X:n. Jackson Browne tuotti heidän ensimmäisen albuminsa. Heidän viimeinen esiintymisensä ennen hajoamista tapahtui 31. joulukuuta 1989. Sen jälkeen Lindley on tehnyt kiertueita soolo-artistina ja myös duona Hani Naserin ja myöhemmin Wally Ingramin kanssa. Hän on soittanut myös lukemattomissa studio-sessioissa. Kiertueiden ja studiotöiden välissä hän on opetellut soittamaan uusia instrumentteja.
Ilmari Haapalainen
Eino Ilmari Haapalainen (1. maaliskuuta 1897 Lappeenranta – 30. heinäkuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen sellotaiteilija. Hän toimi Turun kaupunginorkesterin soolosellistinä 1929–1929 ja siirtyi sitten Radion sinfoniaorkesteriin, jossa soitti eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Sellon ohella Ilmari Haapalainen tunnettiin viola da gamban soittajana myös Suomen ulkopuolella.
Haapalainen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1960.
Linnainmaankulma
Linnainmaankulma on Porissa sijaitseva 16-kerroksinen asuin- ja liikerakennus, joka on korkeudeltaan 53 metriä. Vuonna 2016 valmistunut Linnainmaankulma on Porin ja samalla koko Satakunnan korkein asuinrakennus.
Linnainmaankulman rakennutti varainhoitoyhtiö Taaleritehtaan Porin kiinteistörahasto. Arkkitehti Pekka Mäen ja turkulaisen Sigge Arkkitehdit Oy:n suunnittelema tornitalo sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa Isolinnankadun ja Mikonkadun kulmassa. Tontilta purettiin kauppanevos Olli F. Linnainmaan vuonna 1965 rakennuttama kaksikerroksinen liikerakennus. Linnainmaankulma on 1,3 metriä korkeampi kuin vuonna 1962 valmistunut Porin sairaanhoito-oppilaitoksen asuntola, joka aikaisemmin tunnettiin Porin korkeimpana asuinrakennuksena.
Rakennuksen katutasossa sijaitsee Satakunnan Osuuskaupan omistama S-market. Kerrokset 2–4 toimivat asukkaiden sekä viereisen Porin Sokoksen pysäköintitiloina. Linnainmaankulman 42 asuntoa ovat kerroksissa 5–16. Rakennuksessa on myös varastotilana ja jätehuoneena toimiva kellarikerros. Asukkaiden oleskelupiha leikkipaikkoineen sijaitsee viidennessä kerroksessa pysäköintikerrosten päälle rakennetulla kannella. Asuinkerrosten hissillä pääsee suoraan Sokos-tavarataloon, josta pysäköintitasojen kautta on kulku myös viereisessä korttelissa sijaitsevaan kauppakeskus IsoKarhuun.
Linnainmaankulman korttelin puoleiset julkisivut ovat pääosin lasitettuja parvekkeita. Kadun puoleisia julkisivuja on verhoiltu esipatinoidulla kuparilevyllä, jonka on valmistanut Porissa toimiva Aurubis Finland.
Linnainmaankulma rakennettiin kahdessa vaiheessa, kun Porin kaupunginvaltuusto oli vuonna 2012 hyväksynyt tornitalon mahdollistaneen asemakaavamuutoksen. Vuoden 2013 lopussa valmistuivat Sokoksen 2 000 m²:n kokoinen laajennusosa sekä kolmikerroksiset pysäköintitasot. Tämän jälkeen rakennustyöt pysähtyivät usean kuukauden ajaksi tornitalosta tehtyjen valitusten vuoksi. Rakentamista päästiin jatkamaan toukokuussa 2014, kun Korkein hallinto-oikeus ei myöntänyt asemakaavan vastustajille valituslupaa, ja Linnainmaankulma valmistui lopulta helmikuussa 2016.
Lokakuussa 2016 kaupunginhallitus vahvisti Linnainmaankulman viereen Isolinnankadun toiselle puolelle uuden asemakaavan, joka mahdollistaa muun muassa toisen 16-kerroksisen tornitalon rakentamisen. ”Porin Manhattaniksi” kutsutusta kaavasta tehtiin useita valituksia, jotka korkein hallinto-oikes hylkäsi toukokuussa 2017. Valittajien joukossa oli muun muassa läheisen V kaupunginosan asukasyhdistys, joka oli vastustanut jo Linnainmaankulman rakentamista. Myös Satakunnan museo sekä ELY-keskus vastustivat lausunnoissaan uutta asemakaavaa. Itätullinkadun ja Mikonkadun väliseen kortteliin suunnitellun 16-kerroksisen tornitalon rakentaminen alkaa mahdollisesti syksyllä 2018.
Spider-Man 3 (videopeli)
Spider-Man 3 on vuonna 2007 julkaistu videopeli. Peli perustuu elokuvaan Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3.
Kirsti Rista
Kirsti Iris Rista (o.s. "Siitonen", 2. tammikuuta 1935 Soanlahti – 12. heinäkuuta 2018 Mikkeli) oli suomalainen taidegraafikko, joka tunnettiin puupiirroksistaan.
Kirsti Rista opiskeli taidemaalariksi Suomen Taideakatemiassa 1957–1959. Ensinäyttelynsä hän piti vuonna 1961. 1970-luvun taitteessa hän opiskeli taidegrafiikkaa työväenopistossa Erkki Hervon, Pekka Mäkisen ja Viktor Kuuselan johdolla. Rista piti elämänsä aikana parikymmentä yksityisnäyttelyä ja oli mukana kymmenissä yhteisnäyttelyissä. Ristan töitä on muun muassa Helsingin kaupunginmuseon, Mikkelin kaupungin ja Mikkelin taidemuseon kokoelmissa.
Vuonna 2008 mikkeliläinen Rista sai Etelä-Savon taidetoimikunnan palkinnon elämäntyöstään ”puupiirrosten grand old ladynä”.
Kirsti Rista oli aiemmin naimisissa valokuvaaja Simo Ristan kanssa. Heillä on viisi vuosina 1957–1963 syntynyttä lasta. Yksi heistä on puutaiteilija Ilona Rista.
Ultimate Spider-Man (animaatiosarja)
Ultimate Spider-Man on Hämähäkkimies-sarjakuvaan perustuva animaatiosarja. Sarjaa esitettiin neljä kautta ja 104 jaksoa Disney XD -kanavalla vuosina 2012–2017. Ohjelmassa on vieraillut muun muassa Galaksin Vartijat, Hulk ja Kostajat.
Forlimpopoli
Forlimpopoli on kaupunki Keski-Italiassa, Emilia-Romagnan alueella, Forlì-Cesenan maakunnassa. Kaupunki sijaitsee Forlìsta viitisen kilometriä kaakkoon. Forlimpopolissa on runsaat 13 000 asukasta.
Filidh
Filidh tai filid (gaelin "fili", näkijä) olivat muinaisessa Irlannissa ammattimaisia runoilijoita, joiden virallisiin tehtäviin kuuluivat tarujen ja sukupuiden tallentaminen sekä hallitsevan luokan urotöistä kertovien runojen sepittäminen. Uskottiin, että filidh pystyivät langettamaan pelättyjä pilkkoja tai kirouksia (áer), jotka tuhosivat kirotun maineen, ja saattoivat myös aiheuttaa fyysistä vahinkoa tai jopa kuoleman. Filidh muodostivat oman aristokraattisen luokan, ja Irlannin käännyttyä kristinuskoon 400-luvulla he omaksuivat laittomiksi julistettujen druidien eli kelttien pappisluokan tehtävät.
Filidh jaettiin seitsemään arvoasteeseen. Yksi alimmista luokista oli bardi. Korkein aste oli ollamh, jonka pystyi saavuttamaan vähintään 12 vuoden opintojen jälkeen. Runoilijan täytyi silloin hallita 300 vaikeaa runomittaa, 250 tärkeää tarinaa ja 100 vähäisempää tarinaa. Ollamh sai käyttää karmiininpunaista höyhenkoristeista kaapua ja sauvaa. Aluksi filidh suosivat germaanisissa kielissä yleisiä alkusoinnillisia säkeitä, mutta myöhemmin he kehittivät mutkikkaisiin sääntöihin perustuvia runomuotoja, joista suosituin oli "debide".
Filidh saivat omistaa maata 500-luvulta lähtien, ja heille tuli myös uusia tehtäviä. Virallisten runojen laatimisen lisäksi heidän tuli neuvoa paikallisia asukkaita lakiasioissa ja kirjallisuudessa sekä kertoa kansallisesta historiasta. Tämän pohjalta kehittyivät myöhemmät bardien oppilaitokset. 1100-luvulta alkaen filidhien runous siirtyi lyyrisiin luonnonkuvauksiin ja henkilökohtaisiin runoihin, jotka kuvasivat heidän isäntiensä inhimillisiä ominaisuuksia kuten jalomielisyyttä, ja sankarirunoelmat tai tarut esi-isistä jäivät taka-alalle. Runousopin tiukat säännöt eivät myöskään olleet enää yhtä tärkeitä. Vähitellen filidhien ja bardien erot hälvenivät, ja 1200-luvulla bardit olivat jo hallitsevassa asemassa.
Derib
Derib, oikealta nimeltään Claude de Ribaupierre, (s. 8. elokuuta 1944 La Tour-de-Peilz, Sveitsi) on sveitsiläinen sarjakuvataiteilija.
Derib aloitti uransa Peyon studiolla 1960-luvulla osallistumalla muiden muassa Strumffit-sarjan piirtämiseen.
Ensimmäinen merkittävä oma sarjakuva oli Maurice Rosyn kanssa tehty Attila, tarina puhuvasta agenttikoirasta, jota julkaistiin Spiroussa vuosina 1967–1973 neljän albumin verran.
Vuonna 1970 Derib alkoi piirtää Yakaria, lapsille suunnattua intiaanisarjakuvaa, jota käsikirjoitti Job (André Jobin).
Deribin päätyönä pidetään Buddy Longwaytä, realistista lännentarinaa, jossa kulttuurien ristiriidat kohtaavat turkismetsästäjän ja hänen intiaanivaimonsa elämänkulussa. Ensimmäinen osa julkaistiin Tintin-lehdessä 1972. Sarjaa on ilmestynyt kaksikymmentä albumia.
Muita merkittäviä sarjoja ovat olleet yhdeksänä albumina ilmestynyt intiaaniaiheinen "Celui qui est né deux fois" (Hän joka syntyi kahdesti).
1980-luvulta alkaen Derib käsitteli yhteiskunnallisia aiheita: "Jo" oli vuonna 1981 ilmestyessään ensimmäisiä AIDS-aiheisia sarjakuvia. "Pour toi, Sandran" (1995) aiheena oli prostituutio ja "No Limitsin" väkivalta. "Red Road" on nykyaikaan sijoittuva jatko Celui qui est né deux fois:lle.
Paternopoli
Paternopoli on kunta Etelä-Italiassa, Campanian alueella, Avellinon maakunnassa. Kunta sijaitsee Avellinosta 30 kilometriä itään. Paternopolissa on runsaat 2 000 asukasta.
Sapiens: Ihmisen lyhyt historia
Sapiens: Ihmisen lyhyt historia on israelilaisen historioitsija Yuval Noah Hararin kirja, joka julkaistiin hepreaksi vuonna 2011 ja suomennettiin vuonna 2016.
Kirja käy läpi ihmiskunnan historian ja kertoo sen avulla, miksi ihminen ("Homo sapiens") nousi maapallolla muita eläinlajeja valtaatekevämmäksi. Kirjassaan Harari väittää muun muassa maanviljelyn syntymisen olleen ihmiskunnalle virhe.
Kobolttijodidi
Kobolttijodidi (CoI) on koboltti- ja jodidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa katalyyttinä ja kosteusindikaattorina.
Kobolttijodidi on huoneenlämpötilassa kiteistä hygroskooppista ainetta. Se on polymorfista ja sillä on kaksi kidemuotoa, jotka ovat väriltään musta α-muoto ja keltainen β-muoto. Näistä β-muoto on epästabiilimpi ja muuntuu α-muodoksi kuumennettaessa noin 400 °C:n lämpötilaan. Kidevedettömän kobolttijodidin lisäksi tunnetaan myös väriltään vihreä dihydraatti (CoI·2HO) ja ruskehtavanpunainen heksahydraatti (CoI·6HO). Kobolttijodidi liukenee hyvin veteen ja liukenee myös etanoliin. Kobolttijodidi ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
Kidevedetöntä kobolttijodidia valmistetaan koboltin ja jodin välisellä reaktiolla ja kidevedellisiä muotoja saadaan liuottamalla kobolttijauhetta vetyjodidin.
Kobolttijodidia käytetään kosteusindikaattorina erityisesti osoittamaan sisältävätkö orgaaniset liuottimet vettä. Lisäksi sitä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä katalyyttinä muun muassa karbonylaatioreaktioissa.
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia
Spider-Man: Kohti hämähäkkiversumia () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Marvel Comicsin sarjakuvahahmoon Hämähäkkimies perustuva animaatioelokuva. Se sai ensi-iltansa 14. joulukuuta 2018.
Reise in das innere Nord-America in den Jahren 1832 bis 1834
Reise in das Innere Nord-America in den Jahren 1832 bis 1834 on moniosainen teos, jonka on laatinut saksalainen etnologi ja luonnontieteilijä Maximilian zu Wied-Neuwied. Kuvitus on sveitsiläisen taidemaalarin Karl Bodmerin. Teos ilmestyi peräjälkeen kolmella kielellä, saksaksi, englanniksi ja ranskaksi. Englanniksi sen nimi on "Maximilian Prince of Wied’s Travels in the Interior of North America, during the years 1832–1834" ja ranskaksi "Voyage dans l’interieur de L’Amérique du Nord exécuté pendant les années 1832, 1833 et 1834".
Teos kuvaa Maximilian zu Wied-Neuwiedin, Karl Bodmerin ja David Dreidoppelin vuosina 1832–1834 tekemää kansatieteellistä matkaa Pohjois-Amerikkaan. Tutkimusmatkan tarkoituksena oli tutkia Pohjois-Amerikan kasvistoa ja eläimistöä ja tavata niitä intiaaniheimoja, jotka aikoinaan elivät Missourin länsipuolella ja jotka tulivat Missourin rantamien linnakkeisiin tekemään turkiskauppaa American Fur Companyn kanssa.
Teos "Reise in das innere Nord-Amerika 1832 bis 1834" on merkittävimpiä Yhdysvaltojen intiaanikansojen dokumentointeja.
Karl Bodmer toi matkalta Saksaan yli 400 luonnosta ja akvarellia intiaaneista, kasveista, eläimistä ja maisemista. Maximilian zu Wied-Neuwied valitsi lukuisista akvarelleista ne, jotka hän halusi liittää teokseen.
Hän pyysi siksi Karl Bodmeria valvomaan valmistusta sadan taalerin kuukausipalkkaa vastaan, josta puolet tämä joutui käyttämään velkojen ja kulujen maksuun.
Kirjan ensimmäiset kappaleet viitenä niteenä ilmestyivät 10. marraskuuta 1837. Vuosina 1837–1842 ilmestyi Koblenzissa kaksiniteinen laitos, jonka julkaisija oli Jakob Hölscher. Ranskankielinen laitos ilmestyi 1840–1843 ja englanninkielinen 1843–1844. Teosta tilattiin 277 kappaletta. Talouslama ja vuoden 1848 vallankumous keskeyttivät kysynnän. Karl Bodmer lupasi 1847 kuvien oikeudet ja alkuperäislaatat Maximilian zu Wied-Neuwiedille ja tämän perheelle. Kokoelmaa säilytettiin Neuwiedin linnassa, jonne se unohtui.
Yhdysvaltalaisen Pittsburgin Carnegie-kirjaston historiallisen kokoelman kappale teoksesta varastettiin monien muiden teosten joukossa. Kirjaston arkistonhoitaja vei teoksia parinkymmenen vuoden aikana lähiseudun antikvaariseen kirjakauppaan. Varkaudet huomattiin vuonna 2017. Kyseisen kappaleen arvoksi määriteltiin tässä yhteydessä yli miljoona euroa. Teos on yhä kateissa.