hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Viola (juusto)
Viola on Valion rekisteröimä tavaramerkki, jolla on vuosikymmenten aikana myyty erilaisia sulate- ja tuorejuustoja sekä valmiskeittoja. Levitettävä Viola-sulatejuusto tuli markkinoille 1934 Valio Koskenlaskijan seuraksi. Violan tunnusmerkkinä ollut Viola-tyttö on koristanut pakkauksia vuosikymmenten ajan. Viola sulatejuustoa on vuosien saatossa pakattu folioon ja kartonkiin, pyöreään kartonkirasiaan, puupurkkiin ja muovirasiaan.
Vuonna 2006 Valio uudisti Viola-brändiä Suomessa, ja Viola-tytön korvasi mainonnassa "Villa Viola" -talo ja pakkauksissa kukkakuosi. Samassa yhteydessä Suomen markkinoilta lopetettiin Viola-sulatejuustot, ja brändin alle siirrettiin Valion tuorejuustovalikoima (entinen Valio Hovi). Vuonna 2007 Valion feta nimettiin Viola-salaattijuustoksi kreikkalaisen fetajuuston saatua EU:n alkuperämaasuojan. Nykyään Valio Violan tuotevalikoimaan kuuluu myös valmiita keittoja.
Viola-sulatejuustot lanseerattiin Neuvostoliitossa vuonna 1956. Venäjällä Viola-tyttö on edelleen käytössä, ja tuotevalikoimassa on nykyään sulatejuustojen lisäksi myös tuorejuustoja . Valio Viola oli sulatejuustojen markkinajohtaja sekä Pietarissa että Moskovassa vuonna 2009.
Pentti Syrjä
Pentti Heikki Syrjä (14. lokakuuta 1919 Teisko – 25. elokuuta 2002 Kuopio) oli suomalainen upseeri, kenraalimajuri ja kirjailija. Hän toimi aktiivipalvelusaikanaan mm. Reserviupseerikoulun rehtorina.
Pentti Syrjä tuli ylioppilaaksi vuonna 1939 ja aloitti varusmiespalveluksensa juuri talvisodan edellä. Hän toimi jatkosodan aikana joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä Karjalan kannaksella sekä Lapin sodan aikana komppanianpäällikkönä. Hän haavoittui Kannaksella jatkosodan loppuvaiheissa. Käytyään Kadettikoulun hän toimi opetusupseerina ja esikuntatehtävissä eri joukko-osastoissa, Karjalan Jääkäripataljoonan komentajana vuosina 1965–1968, Reserviupseerikoulun johtajana vuosina 1968–1972 (virkavapaana 1971−1972) ja Savo-Karjalan sotilasläänin esikuntapäällikkönä vuosina 1972–1975 sekä komentajana vuosina 1975–1979, minkä jälkeen hän siirtyi eläkkeelle. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1975. Sotilasuransa aikana ja sen jälkeen Pentti Syrjä toimi aktiivisesti Sotainvalidien Veljesliitossa.
Pentti Syrjä nostatti vuonna 1986 kohun muistelmateoksellaan "Gruppa Finljandija", jossa hän kuvasi kahden muun suomalaisen upseerin kanssa Frunzen sotilasakatemiassa Neuvostoliitossa viettämäänsä opiskeluvuotta 1971–1972. Pääesikunta oli yrittänyt estää teoksen julkaisemisen jo ennen sen ilmestymistä, koska sen katsottiin sisältävän sellaisia Neuvostoliittoon liittyviä tietoja, jotka olisi Suomen ja Neuvostoliiton naapurisuhteiden vuoksi ollut pidettävä salassa. Kirjan tultua julkisuuteen presidentti Mauno Koivisto esitti asiasta voimakkaan julkisen paheksuntansa sanoen mm., että ""maan edun parasta ymmärtämättömällä kenraalilla ei puolustusvoimien reservissä voi olla käyttöä"". Pentti Syrjä puolustautui sanoen kaikkien kirjassaan esittämiensä asioiden tulleen julki eri yhteyksissä jo aiemmin ja tulkitsi valtiovallan jyrkän reaktion osoitukseksi poliitikkojen ja puolustusvoimien yliherkkyydestä idänsuhteissa. Kirjamarkkinoilla "Gruppa Finljandija" nousi yhdeksi syksyn 1986 myyntimenestyksistä.
Myös kahdessa muussa kirjassaan Pentti Syrjä käsitteli Suomen ja Neuvostoliiton suhteiden kannalta jossakin määrin arkoja aiheita: suomalaisten sotavankien kokemuksia Neuvostoliitossa sotien aikana ja Suomen armeijassa jatkosodan aikana palvelleiden suomensukuisten neuvostosotilaiden vaiheita.
Road to Revolution: Live at Milton Keynes
Road to Revolution: Live at Milton Keynes on Linkin Parkin konsertti, joka kuvattiin Milton Keynesissa 29. kesäkuuta 2008. Linkin Park konsertoi Euroopassa "Projekt Revolution" -kiertueella, jossa DVD taltioitiin. DVD sai nimen "Road To Revolution: Live at Milton Keynes" ja se julkaistiin marraskuussa 2008.
VIVA
VIVA oli saksalainen musiikki-TV-kanava, jonka pääkonttori sijaitsi Berliinissä. VIVA:n omisti Viacom.
VIVA perustettiin Kölnissä vuonna 1993. VIVA:lla oli televisiokanavat myös Itävallassa, Sveitsissä, Puolassa ja Unkarissa. Lokakuussa 2009 kanava aloitti myös Britanniassa ja Irlannissa korvaten TMF-kanavan. VIVA lähetti lähinnä viihdeohjelmia ja musiikkivideoita nuoremmalle yleisölle. Viacom ilmoitti kesällä 2018 sulkevansa loput VIVA-kanavat vuoden loppuun mennessä. Saksan VIVA lopetti lähetystoiminnan 31.12.2018 klo 14:00 CET.
Viva Germany lähettää muun muassa seuraavia ohjelmia:
Novgorodin alueen hallinnollinen jako
Novgorodin alue jakaantuu hallinnollisesti yhteen kaupunkipiirikuntaan sekä 21 kunnallispiiriin, jotka käsittävät 21 kaupunkikuntaa ja 106 maalaiskuntaa.Vuonna 1944 Novgorodin alue jakautui Batetskin, Belebjolkan, Borovitšin, Demjanskin, Dregelin, Holmin, Hvoinajan, Kresttsyn, Ljubitinon, Lytškovon, Malaja Višeran, Molvotitsyn, Mošenskojen, Mstan, Novgorodin, Okulovkan, Opetšenski Posadin, Pestovon, Poddorjen, Polan, Soltsyn, Staraja Russan, Šimskin, Tšudovon, Utorgošin, Valdain, Volotin ja Zalutšjen piireihin. Yhteensä piirejä oli 28. Samana vuonna Holmin piiri liitettiin Velikije Lukin alueeseen.
Vuonna 1958 Pihkovan alueeseen kuulunut Holmin piiri liitettiin jälleen Novgorodin alueeseen.
Vuonna 1960 lakkautettiin Opetšenski Posadin piiri ja seuraavana vuonna lakkautettiin Belebjolkan ja Zalutšjen piirit.
Vuonna 1963 lakkautettiin Batetskin, Dregelin, Hvoinajan, Kresttsyn, Ljubytinon, Lytškovon, Malaja Višeran, Molvotitsyn, Mošenskojen, Mstan, Poddorjen, Polan, Šimskin, Tšudovon, Utorgošin ja Volotin piirit. Ljubytinon piiri perustettiin uudelleen jo seuraavana vuonna, Hvoinajan, Kresttsyn, Malaja Višeran, Mošenskojen, Poddorjen, Tšudovon ja Volotin piirit vuonna 1965. Vuonna 1966 muodostettiin Batetskin ja Marjovon piirit, vuonna 1968 Parfinon piiri ja vuonna 1973 Šimskin piiri.
Audiodog (EP)
Audiodog EP on entisen Kiss-kitaristin, Bruce Kulickin EP-levy, joka julkaistiin 17. helmikuuta 2001. Albumin vastaavana tuottajana toimi säveltäjä Curt Cuomo. Albumia painettiin vain 1000 kappaletta, jotka numeroitiin.
Seikkailija Dora
Seikkailija Dora () on yhdysvaltalainen lasten animaatiosarja. Sarjassa tutkimusmatkailija Dora seikkailee yhdessä Nuuti-nimisen apinan kanssa. Sarja opettaa lapsille huumorin varjolla muun muassa englannin kieltä Suomessa, sen sijaan alkuperämaassa, jossa pääosin puhutaan englantia, on kielenä, jota viljellään pääkielen ohella, espanja. Suomessa sarjaa ovat esittäneet MTV3, Sub, C More Juniori, Nickelodeon/Nick Jr. ja Fox.
Transformer (Bruce Kulickin albumi)
Transformer on Bruce Kulickin toinen studioalbumi, joka julkaistiin huhtikuussa 2003. Albumi menestyi yhtä hyvin kuin edeltäjänsä, ja myi kultalevyn verran.
Kaikki kappaleet säveltänyt Bruce Kulick.
Milos Slavicek
Milos Salavicek (s. 1993) on tšekkiläinen haulikkoampuja ja nuorten maailmanmestari.
Salavicek voitti sekä henkilökohtaisen että joukkuekullan MM-kilpailuissa Mariborissa 2009 poikien sarjassa.
1974 (albumi)
1974 on Bruce Kulick, Mike Katzin ja Guy Boisin yhtyeen KKB:n kokoelma-albumi, joka sisältää harvinaisia kappaleita ja esiintymisiä Brucen uralta. Levyä painettiin 1000 kappaletta. Kulick ei itse laula albumilla. Vuonna 2015 albumista julkaistiin vinyylipainos.
Renato Pasquali
Renato Pasquali (s. 31. heinäkuuta 1954 Jesolo) on italialainen koripallovalmentaja.
Pasquali toimi vuodet 1989–1993 Ettore Messinan apuvalmentajana Virtus Bolognassa. Kaudella 1996–1997 hän oli Mike D'Antonin kanssa Benetton Trevison valmentajana. Ensimmäisen kerran hän toimi päävalmentajana Serie A2:ssa pelanneen Fulgor Libertas Forlìn valmentajana. Vuodet 2003–2006 Pasquali valmensi BC Kiovaa, jonka hän vei EuroChallengen finaaliin kaudella 2004–2005. Lisäksi hän on toiminut Pallacanestro Reggianan ja Virtus Bolognan päävalmentajana.
Jaakko Pasanen
Jaakko Pasanen (s. 6. marraskuuta 1978 Valkeakoski) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Pasanen edusti Veikkausliigassa Valkeakosken Hakaa, jossa hän voitti Suomen mestaruuden kolmesti. Pasasen liigadebyytti tapahtui kesäkuussa 1996 ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan. Valkeakoskelta hän siirtyi Kuopion Palloseuraan kaudeksi 2003 ja sieltä Tampereelle ensin PP-70:n riveihin ja myöhemmin Tampereen Pallo-Veikkojen riveihin. Syksyllä 2009 Pasanen teki sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa.
Ruostumatonta rakkautta
Ruostumatonta rakkautta ("Heartbeeps") on yhdysvaltalainen komedia vuodelta 1981 kahdesta robotista, jotka rakastuvat ja päättävät pärjätä omillaan. Elokuvan on ohjannut Allan Arkush, ja sen pääosia robotteina näyttelevät Andy Kaufman ja Bernadette Peters. Elokuva sisältää paljon John Williamsin musiikkia.
Val Com 17485 (Kaufman), robotti, joka suunniteltiin palvelijaksi käyttäen puumateriaaleja, tapaa Aqua Com 89045 -nimisen seurarobotin (Peters), jonka ensisijainen tehtävä on auttaa allasjuhlissa. Tehtaassa korjausta odottaessaan kaksi robottia rakastuvat ja päättävät karata. Suunnitelmansa toteuttaakseen he varastavat tehtaan pakettiauton. He alkavat etsiä paikkaa, jossa voisivat asua. He rakentavat pienen Phil-robotin, jota kohtelevat kuin lastaan ja saavat seurakseen myös mekaanisen standup-koomikon Catskillin. Crimebuster-robotti lähetetään karkulaisten perään, mutta romuliikkeen ihmisten avulla tarina päättyy onnellisesti.
Kuvaaminen aloitettiin kesäkuussa 1980, mutta yhdysvaltalaisten näyttelijöiden ammattiliiton Screen Actors Guildin lakon vuoksi kuvaukset keskeytettiin heinäkuussa. Lakko päättyi saman vuoden lokakuun alussa, ja kuvauksia päästiin jatkamaan.
Vincent Canby kirjoitti elokuvasta, että se oli "sietämätön" ja "kauhean hienosteleva tarina". Koska elokuva ei myynyt hyvin, filmiyhtiöt hylkäsivät Andy Kaufmanin elokuvasuunnitelman "The Tony Clifton Story" omasta alter-egostaan Tony Cliftonista.
Kaufman tunsi, että elokuva oli niin huono, että hän pyysi henkilökohtaisesti anteeksi "The David Letterman Showssa" ja lupasi vitsaillen korvata rahat jokaiselle, joka oli maksanut sen näkemisestä (joita ei siis olisi ollut kovin monta). David Lettermanin vastaus tähän oli, että jos Kaufman kerran tahtoi korvata, hänen "kannatti varautua kahdenkymmenen dollarin laskuun".
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen sanoo elokuvan idean sopivan hyvin koko perheen katsottavaksi ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
"Ruostumatonta rakkautta" oli ehdolla Academy Awardin saajaksi vuonna 1982 parhaasta maskeerauksesta, jonka teki Stan Winston.
Sergei Svetlov
Sergei Svetlov (s. 17. tammikuuta 1961 Penza, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija. Svetlov voitti jääkiekon olympiakultaa vuonna 1988.
Oikeana laitahyökkääjänä pelannut Svetlov pelasi 154 maaottelua Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa. Svetlov pelasi Moskovan Dynamossa 372 liigaottelua Neuvostoliiton sarjassa. Svetlov on pelannut ja valmentanut Saksassa ja hänellä on Saksan kansalaisuus. Hänet valittiin Neuvostoliiton jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1988.
Chidlovskin sivutenglanniksi
Andrei Lomakin
Andrei Lomakin (3. huhtikuuta 1964, Voskresensk, Neuvostoliitto – 9. joulukuuta 2006, Detroit, Yhdysvallat) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Lomakin voitti jääkiekon olympiakultaa vuonna 1988.
Lomakin pelasi NHL-urallaan Philadelphia Flyersissa ja Florida Panthersissa. Hän kuoli 2. joulukuuta 2006 pitkällisen sairauden jälkeen.
Etelä-Korean energiapolitiikka
Etelä-Korean energiapolitiikka kertoo Etelä-Korean energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.
Ympäristöjärjestö Germanwatchin mukaan vuonna 2008 Eteä-Korean osuus maailman hiilidioksidipäästöistä oli 1,70 % (9. sija), % energiankulutuksesta 1,84 % ja väestöstä 0,74 %. Vuonna 2007 Etelä-Korea oli CCPI-indeksissä sijalla 48/56.
Etelä-Korean oli maailman neljänneksi suurin öljyntuoja vuonna 2007, jolloin 97 % maan energiasta koostui fossiilisen energian tuonnista.
Etelä-Koreaan on tuotu maakaasua nesteytettynä.
Vuoden 2003 uusiutuvan energian ohjelman tavoite oli nostaa uusiutuvan energian määrä primaarienergiasta 1,4:stä viiteen prosenttiin vuonna 2011 ja myöhemmin 10 prosenttiin vuonna 2020 tuulivoiman ja aurinkosähkön lisäyksillä. IEA:n mukaan Etelä-Korea voisi tuottaa 30 % sähköstä uusiutuvilla energialähteillä, mutta osuus oli 2,3 % vuonna 2007.
Etelä-Koreassa oli tuulivoimaa: 98 MW (2005), 173 MW (2006), 191 MW (2007) ja 236 MW vuonna 2008. Maaliskuussa 2008 Etelä-Koreaan oli 253 MW tuulivoiman Kioton pöytäkirjan Clean Development Mechanism CDM-projekteja. CDM-projekteihin on sisältynyt:
Tuulivoiman tavoite on 2 250 MW vuoteen 2012 mennessä. Clean Development Mechanism (CDM) projekteista 90% on neljään maahan: Kiina, Intia, Etelä-Korea ja Brasilia ja vain 1% vähiten kehittyneisiin maihin (least developed countries LDC).
Aurinkosähkö liitettiin vuonna 2003 käyttöön otettuun syöttötariffiin vuonna 2006 (74 centtiä/kWh). Verkkoon kytkettyjä aurinkokennoja oli 35 MW vuonna 2006. EPIA ennusti Etelä-Koreaan vuonna 2010 aurinkokennojen määräksi 400-500 MW. Aurinkoenergiaa oli asennettu EPIA:n mukaan 352 MW vuonna 2008. Saksalainen Solarworld käynnisti vuonna 2008 yhteistehtaan korealaisen SolarPark kanssa 150 MWp kapasiteetilla Jeonju:ssa.
"Asia-Pacific Partnership for Clean Development and Climate" perustettiin vuonna 2005 jäseninään Etelä-Korea, Australia, USA, Japani, Kiina ja Intia.
Seljanka
Seljanka (), myös soljanka (), on venäläinen keitto. Keitto mielletään Suomessa usein kalakeitoksi marsalkka Mannerheimin mieliruokiin kuuluneen kalaseljankan mukaan, mutta sen voi tehdä myös lihasta, sienistä, kuten tateista ja herkkusienistä, tai makkarasta. Keitto maustetaan tomaattimurskalla. Siihen lisätään happamuutta ja suolaa maustekurkun tai sienien säilöntäliemellä, hapankaalilla, kapriksella, oliiveilla tai sitruunalla. Valmiiseen keittoon voidaan lisätä myös smetanaa.
"Soljanka" on keiton nimen vanhempi muoto, joka on luultavasti muodostettu suolaa merkitsevästä sanasta "sol". 1700-luvulla Pietarin hienosto alkoi kutsua keittoa "seljankaksi" sanan "selski", 'maalainen' mukaan. "Moskovan soljanka" on toinen ruoka: se tarkoittaa kalapannua, joka on kypsytetty haudutetun kaalin kanssa.
University of East Anglia Climatic Research Unit
Climatic Research Unit (CRU) on osa englantilaista University of East Angliaa ja sitä pidetään yhtenä johtavista ilmastomuutosta tutkivista laitoksista
Yksikkö perustettiin 1972 yliopiston ympäristötieteiden laitoksen alaisuuteen Norwichiin, Ison-Britannian Itä-Angliaan ilmastotutkija Hubert H. Lambin (1913-1997) johdolla. Vuodesta 1998 lähtien yksiköä on johtanut, ensin jaetusti (1998-2004) ja sitten yksin professori Philip D. Jones.
Yksikössä työskenteli 2009 kolmisenkymmentä tutkijaa ja sen toiminta on lähes yksinomaan ulkopuolisen rahoituksen varassa. Rahoittajia ovat eri yhteisöt ja järjestöt, ministeriöt ja hallitustenväliset elimet, kuten myös kaupan ja teollisuuden alan yritykset. Vielä vuonna 2007 yksikön 15:stä hengestä vain kolmen palkan maksoi kokonaan yliopisto.
Tutkimuslaitos on saanut osakseen kritiikkiä kieltäydyttyään luovuttamasta raporttiensa pohjana olevaa dataa muun muassa CRU:ta arvostelevalle Stephen McIntyrelle. Ilmastoskeptikot ovat väittäneet tutkimusyksikön pantanneen jo vuosia tutkimustietoa ja estäneen muita tutkijoita pääsemästä tarkastelemaan laitoksen ilmastoaineistoa.
Marraskuun 19. ja 20. päivien välillä 2009 CRU:hun kohdistuneen krakkeroinnin seurauksena internetiin levisi tiedosto, joka sisälsi yli 1 000 sähköpostia ja 3 000 dokumenttia. Yliopiston edustajat vahvistivat tietomurron, mutta eivät vielä pystyneet kertomaan, kuinka iso osa tiedostoista oli aitoja.
Useat tutkijat ja muut viestien lähettäjät tai vastaanottajat vahvistivat omien viestiensä olevan aitoja. Keskustelupalstoilla viesteistä esiteltiin osia, joiden väitettiin osoittavan tutkijoiden vääristelleen ilmastonmuutokseen liittyviä tutkimustuloksia. Pennsylvanian yliopiston professori Michael Mannin mukaan verkkokeskustelijat irrottivat sanoja "täydellisesti asiayhteydestään saadakseen tyhjänpäiväisen keskustelun vaikuttamaan rikolliselta". Samaa mieltä oli myös NASAn tutkija Gavin Schmidt.
Joulukuussa järjestettäväksi aiotun Kööpenhaminan ilmastokokouksen arveltiin olevan mahdollisesti teon ja sen ajoituksen syynä.
Riippumattomissa tutkimuksissa CRU:n toiminta todettiin rehelliseksi, mutta CRU sai moitteita siitä, ettei kaikkea tietoa oltu jaettu tietoja pyytäneille.
Suuri autopuhallus
Suuri autopuhallus () on vuonna 1977 ilmestynyt yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasi Ron Howard. Se oli Howardin ensiohjaus. Elokuvan pääosissa olivat Howard itse Sam Freemanina sekä Nancy Morgan Paula Roversina.
Kaksi nuorta rakastavaista, Sam Freeman ja Paula Powers, tahtovat mennä naimisiin Las Vegasissa. Kun Paula esittelee Samin vanhemmilleen, he kiistelevät tyttärensä päätöksestä: heidän mielestään tytölle parempi sulho olisi vauraan perheen poika Collins Hedgeworth (Paul Linke). Paulan vanhemmat ovat myös rikkaita, ja hänen isänsä, Bigby Powers (Barry Cahill), suunnittelee uraa kuvernöörinä. He luulevat, että Sam nai Paulan rahan takia ja kutsuvat häntä onnenonkijaksi, jonka Paula raivokkaasti kiistää.
Sam heitetään ulos ja Paula lähetetään huoneeseensa. Hän pakenee ikkunan läpi, varastaa vanhempiensa Rolls-Roycen, ottaa Samin kyytiin ja lähtee pois; tämä on karanneiden rakastavaisten tarinan alku räjähtävässä kulussa kohti Las Vegasia. Kun uutiset heidän lähdöstään leviävät, muutamat lähtevät heidän peräänsä ja yrittävät pysäyttää pariskunnan.
Paulan isä Bigby aloitta jahdin helikopterillaan. Collins Hedgeworth jättää tallinsa ja alkaa jahdata rakkauttaan kuin hulluna. Collins soittaa TenQ-radioaseman DJ Curly Q. Brownille (Don Steele) ja tarjoaa 25 000 dollaria sille, joka nappaa Paulan ja Samin. Jahdista tulee aina vain kaoottisempi, kun monet ihmiset yrittävät pysäyttää parin suuren palkkion toivossa. Suuri osa autoja kolaroi ja tulee varastetuksi, ja myöhemmin Collins Hedgeworthista tarjotaan 25 000 dollaria, koska hänet on etsintäkuulutettu hänen varastettuaan auton.
Hyvin monien autojen seuratessa heitä Paula ja Sam kääntyvät pienelle maantielle yrittäen eksyttää takaa-ajajansa. Sam tahtoo mennä muualla naimisiin, mutta Paula on yhä Vegas-häiden kannalla. Paulan isä lähestyy paria soittamalla, mutta Paula ei tahdo kuunnella isäänsä. Kun pari saapuu Las Vegasiin Sam alkaa kyseenalaistaa Paulan syitä karata hänen kanssaan ja sitä, onko naisen syy vilpitön ihastuminen häneen vai tahto ärsyttää isäänsä. Paula vakuuttelee haluavansa naimisiin Samin kanssa.
Jahti saa näkyvyyttä tiedotusvälineissä ja kamerat alkavat seurata takaa-ajajia. Takaa-ajavat autot alkavat hajottaa toisiaan, ja seuraa valtava ketjukolari. Rolls-Royce hajoaa täysin, mutta Paulan ja Samin onnistuu paeta. Lopulta he onnistuvat myös pääsemään naimisiin.
Elokuvan budjetti oli 602 000 dollaria. Sitä kuvattiin Victorvillessä ja sen lähistöllä Kaliforniassa. Roger Corman oli johtava tuottaja Rance Howardin kanssa. Howard myös kirjoitti tarinaa Ron Howardin kanssa.
Elokuva oli taloudellinen menestys, ja se tuotti yli 15 miljoonaa dollaria lipputuloja. Elokuvasta tehtiin DVD-versio vuonna 1999 ja se tehtiin uudelleen vuonna 2006.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen sanoo "Suurta autopuhallusta" liian tavanomaiseksi autovarashurjasteluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Etelä-Korean ympäristöpolitiikka
Tämä artikkeli kertoo Etelä-Korean ympäristöpolitiikasta.
__notoc__
Eteläkorealaisella Shinmoorim-yhtiöllä on sellu- ja/tai plantaasisuunnitelma Kiinassa. Korindo-ryhmällä on sellusuunnitelmia Indonesiassa.
Etelä-Korea oli maailman neljänneksi suurin öljyntuoja vuonna 2007, jolloin 97 % maan energiasta koostui fossiilisen energian tuonnista. Germanwatchin mukaan vuonna 2008 Etelä-Korean osuus maailman hiilidioksidipäästöistä oli 1,70 % (9. sija), energiankulutuksesta 1,84 % ja väestöstä 0,74 %.
Iranin energiapolitiikka
Iranin energiapolitiikassa keskeistä on öljyntuotanto ja suuret öljyvarat. Iranin ydinvoima on saanut huomiota epäillyn ydinasetuotannon vuoksi.
Saudi-Arabia, Iran, Irak, Kuwait ja Yhdistyneet Arabiemiraatit tuottivat ¼-osan maailman öljystä vuonna 2005, joka oli 20 miljoonaa tynnyriä (barellia) päivässä.
Iranissa löydettiin öljyä vuonna 1908. Britannia sai osake-enemmistön Anglo-Iranian Oil Company -yhtiössä. Siitä syntyi myöhemmin BP. Valtaapitävät kadžarit (1796-1925) olivat epäsuosittuja, mutta suhtautuivat suopeasti ulkomaihin. Venäjä ja Britannia vahvistivat hallitsijan. Huono talous lisäsi veroja ja korruptiota. Kadžarien aikana Iranin talouselämä oli ulkomaisen ja varsinkin brittien pääoman hallinnassa. Väestö nousi vastarintaan Iranin myymisestä. Vuonna 1906 perustettiin parlamentti, mutta muutoin ulkovaltojen valta jatkui. Upseeri Reza Khan Pahlavi syrjäytti kadžarit vuonna 1925 ja ryhtyi šaahiksi. Hän uudisti taloutta. Pahlavi neuvotteli paremmat ehdot öljy-yhtiössä vuonna 1932.
Neuvostoliitto ja Britannia syrjäyttivät šaahin II maailmansodassa vuonna 1941 ja vaativat uudeksi hallitsijaksi hänen poikansa Mohammad Reza Pahlavin (1941-1979). Pääministeri Mohammed Mossadeq kansallisti öljy-yhtiön vuonna 1951, mikä johti joidenkin maiden, kuten USA, Iranin öljyn boikotteihin. Myöhemmin ulkomaat syrjäyttivät Mossadeqin ja öljy-yhtiöiden sopimukset laadittiin uudestaan. Valta keskitettiin šaahille ja parlamentarismi murskattiin. Šaahi toteutti osittaisen maauudistuksen, mutta torjui demokratisoinnin.
Vuodesta 1971 vahvistui sotilaallisuus, salaisen poliisin SAVAK valta ja kidutukset. Lähi-idän sodan 1973 jälkeen öljytuloja käytettiin suuriin asehankintoihin ja teollistamiseen. Korruptiota ja sensuuria harjoitettiin. Yhteiskuntaerot olivat suuret. Tammikuussa 1978 alkoivat laajenevat mielenosoitukset. Syyskuussa 1978 satoja mielenosoittajia surmattiin Teheranissa Jaleh-aukiolla (musta perjantai). 16.1.1979 šaahi lähti maanpakoon ja kuoli Egyptissä 27.7.1980. Vastarintaliikkeen johtaja Pariisissa maanpaossa elänyt ajatollah Ruhollah Khomeini valittiin johtajaksi 1.2.1979. Iran lakkautti suhteita ulkovaltoihin, kuten Yhdysvallat ja lopetti aseostot. Irak halusi hyvitystä vuoden 1975 rajasopimuksiin ja hyökkäsi Iraniin syyskuun 1980 lopussa. Sota heikensi öljyteollisuutta.
Öljyn tuottajamaat perustivat öljykartellin OPEC 1960-luvulla. OPECin tavoite on lehdistötiedotteiden ja tarjonnan avulla hallita öljyn kysyntää ja hintaa. Kartelli päätti vuonna 1982, että öljymaiden tuotantokiintiöt määräytyvät öljyvarojen mukaan. Iranin vanhat tunnetut öljyvarat olivat 37 mrd. tynnyriä. Vuonna 1993 öljyvarat olivat 92 mrd. tynnyriä.
Kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA epäilee, että Iranissa on tiedettyä enemmän ydinlaitoksia. IAEA:n mukaan Iranin antamissa tiedoissa on puutteita. IAEA:n mukaan Iran voi rikastaa uraania vuonna 2011. Ydinlaitokset ovat Natanzissa Keski-Iranissa ja Qomissa 100 km Teheranista. Iranin mukaan ydinlaitokset ovat polttoainetta varten.
Iranilla on 10% osuus Eurodif uraanin rikastuslaitoksesta Tricastinissa Ranskassa.
Roman (kaupunki)
Roman () on kaupunki Itä-Karpaattien vuoriston keskellä Moldaviassa, Itä-Romaniassa. Kaupunki sijaitsee Neamțin piirikunnassa 45 kilometriä itään Piatra Neamțin kaupungista.
Fröken B
Ulrika Verna Marika Broberg (s. 27. toukokuuta 1982 Ulricehamn) tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Fröken B on ruotsalainen hip hop -artisti. Hän kuuluu Meldeahin kanssa Silversystrar -nimiseen hip hop/soul -duoon, jonka kanssa hän on julkaissut kolme CD:tä. Fröken B on julkaissut myös kaksi sooloalbumia. Tällä hetkellä Fröken B asuu Göteborgissa.
Merja Ailus
Merja Maarit Anneli Ailus (o.s. "Kasanen", s. 24. maaliskuuta 1968 Espoo) oli Kevan (aik. Kuntien eläkevakuutus) toimitusjohtaja vuosina 2010–2013. Vuosina 2006–2009 hän toimi Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliiton (Jyty) puheenjohtajana.
Ailus valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994. Hän toimi vuosina 1994–1995 Omaisuudenhoitoyhtiö Arsenalin avustavana lakimiehenä ja vuodet 1995–1996 asianajotoimisto Norros oy:n ja 1996–1997 Teknisten liiton lakimiehenä. Hän johti vuosina 2000–2001 Oslossa toimivaa telealan valituslautakunta Teleklagenemndaa. Vuodet 2001–2004 Ailus oli Kunnallisen työmarkkinalaitoksen lakimies.
Jytyssä Ailus aloitti vuonna 2004 neuvottelupäällikkönä. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2005, jolloin hänestä tuli edunvalvontajohtaja. Vuonna 2006 hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi.
Puoluekannaltaan Ailus on keskustalainen. Hän oli keskustan kunnallisvaaliehdokkaana Helsingissä vuoden 2008 vaaleissa muttei päässyt valtuustoon.
Ailus toimi Kevan luottamustehtävissä vuodesta 2006 ennen nousemistaan sen johtoon. Vuosina 2006–2009 hän oli sijoitusneuvottelukunnan jäsen ja vuodesta 2009 hallituksen jäsen.
Tammikuussa 2010 Ailus aloitti Kevan toimitusjohtajana. Hänen edeltäjänsä, keskustalainen Markku Kauppinen oli eronnut tehtävästä vaalirahoituskohun takia vuonna 2009. Toimitusjohtajan valintaprosessi herätti keskustelua syksyllä 2009. Ailuksen vastaehdokkaana oli poliittisesti sitoutumaton Kevan varatoimitusjohtaja ja valtiovarainministeriön entinen budjettipäällikkö Timo Viherkenttä. Ailuksen valintaa arvosteltiin poliittisena päätöksenä, jossa hakijoiden pätevyyttä enemmän vaikuttivat puoluesidonnaisuudet.
Syksyllä 2013 Ailuksen työsuhde-edut herättivät huomiota. Ilmeni, että hän oli maksanut työsuhdeasunnostaan vuosien ajan liian vähän veroja. Myös hänen työsuhdeautonsa kanssa ilmeni epäselvyyksiä. Sen hankinnassa epäiltiin kierretyn hankintalakia, joka edellyttää yli 30 000 euron suuruisten hankintojen kilpailuttamista. Luottamusta Ailukseen heikensi myös esiin tullut tieto, jonka mukaan hänelle oli maksettu vuosia perusteetta lapsilisiä Suomen lisäksi myös Norjasta.
Työsuhde-etujen epäselvyyksistä noussut kohu ja Kevan hallituksen luottamuksen menettäminen johtivat lopulta Ailuksen irtisanoutumiseen Kevan toimitusjohtajan tehtävästä 6. joulukuuta 2013. Ailuksen johtajasopimuksen mukainen eroraha oli vuoden palkka lomaetuineen eli reilut 300 000 euroa.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1966
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1966 Dortmundissa, Länsi-Saksassa. Kisojen ajankohta oli 27. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Westfalenhalle, jonka juoksurata oli 160 metrin mittainen.
Janne Kinnunen (näyttelijä)
Janne Jaakko Tapani Kinnunen (s. 25. heinäkuuta 1974 Kontiolahti) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan televisiosarjasta "Karjalan kunnailla", jossa hän näyttelee Jaakko Jumppasta. Kinnunen on näytellyt myös elokuvissa "Historiaa tehdään öisin" (1999), "Kahakka" (2001), "Aleksis Kiven elämä" (2002) ja "Ralliraita" (2009).
Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 1998.
Ruskokerttusieppo
Ruskokerttusieppo ("Microeca fascinans") on Australiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa tavattava pensassieppoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan ruskokerttusieppo on 12–14 cm. Ruskokerttusiepon sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Selkä, siivet ja päälaki ovat lajilla väriltään harmahtavan ruskeat. Päässä on vaalea, heikohkosti erottuva silmäkulmajuova. Kurkku, rinta ja vatsa ovat linnulla kellertävän valkoiset. Ruskokerttusiepon pyrstön valkoiset höyhenet näkyvät parhaiten, kun lintu laskeutuu puuhun.
Ruskokerttusieppoa tavataan Australiasta ja Papua-Uuden-Guinean koillisosista. Australiassa laji on levinnyt koko mantereelle, lukuun ottamatta kuivimpia alueita Australian keskiosissa ja Tasmaniaa. Linnun elinympäristöä ovat avoimet metsämaat ja pensaikot. Lajia tavataan usein maatiloilla ja puistoissa. Veilä 1960-luvulla ruskokerttusieppo oli hyvin yleinen Sydneyn kaupungin lähiöissä. Lajia on kuitenkin lähes hävinnyt sieltä mahdollisesti lisääntyneen hyönteismyrkkyjen käytön vuoksi. Laji on kuitenkin yleinen maaseudulla Sydneyn lähellä. Ruskokerttusiepot istuvat tyypillisesti aitojen tai sähkölankojen päällä.
Ruskokerttusiepon pesimäkausi kestää elokuusta tammikuulle. Pesimäkaudessa voi olla useita pesueita samalla parilla. Pesä on pieni ja kuppimainen ja rakennetaan oksanhaarukkaan. Pesä tehdään ruohoista, puunkuoresta ja jäkälistä, jotka sidotaan yhteen hämähäkinseitillä. Naaras munii yleensä kaksi munaa, joita se hautoo hieman yli kaksi viikkoa. Koiras ruokkii hautovaa naarasta ja poikasiaan.
Ruskokerttusiepon ravinto koostuu hyönteisistä. Lintu syöksyy oksalta lentävän hyönteisen kimppuun, nappaa sen ja palaa takaisin oksalle.
Basquiat
Basquiat on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut draamaelämäkertaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Julian Schnabel. Elokuva keskittyy kertomaan postmodernin taiteilijan Jean-Michel Basquiatin elämästä.
Elokuvassa Basquiatina nähdään Jeffrey Wright ja David Bowie esittää Basquiatin ystävä ja oppi-isä Andy Warholia. Oikeiden henkilöiden lisäksi mukana on myös muutamia fiktiivisiä hahmoja.
Ohjaajana Schnabelin on usein nähty laittavan itseään elokuviinsa lisäämällä juoneen fiktiivisen henkilön, Albert Milon (Gary Oldman), jonka hahmo perustuu Schnabeliin itseensä. Schnabel jättää elokuvaan itseään myös lisäämällä siihen oman äitinsä, isänsä ja tyttärensä Albert Milon perheenä. Schnabel itse on tarjoilija.
"Basquiat" oli ensimmäinen kaupallinen esitys taiteilijasta. Jean-Michel Basquiat kuoli 12.8.1988 heroiinin yliannostukseen. Hän oli ollut riippuvainen kokaiinista ja heroiinista. Schnabel ja hänen studioavustajansa Greg Bogan tekivät maalauksia "Basquiatin tapaan" elokuvaa varten..
Kriittinen vastaanotto elokuvaa kohtaan oli sekalaista, eikä yhtä positiivista kuin Schnabelin myöhempien elokuvien, kuten "Perhosen lasikuvussa".
Janet Maslin "The New York Times"issa kutsui elokuvaa "arkailemattomaksi, huomiotakiinnittäväksi ja enemmän kuin vähän helpoksi, tyylikkäältänäyttäväksi elokuvaksi ilman konnektiivista verkkoa, joka olisi antanut sille todellista syvyyttä".”
Seuraavat laulut tulevat elokuvassa järjetyksessä.
The Definitive Simon &amp; Garfunkel
The Definitive Simon & Garfunkel on Simon & Garfunkelin vuonna 1991 julkaistu kokoelmalevy.
Hannu Virolainen
Hannu Ilmari Virolainen (s. 5. kesäkuuta 1947 Nurmes) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muiden muassa tv-sarjassa "Karjalan kunnailla" ja elokuvissa "Kätkäläinen" (1980), "Pohjanmaa" (1988), "Kuningasjätkä" (1999), "Badding" (2000), "Koirankynnen leikkaaja" (2004), "Joensuun Elli" (2004), "Ralliraita" (2009).
Hän on näytellyt uransa aikana Kouvolan Teatterissa 1971–76, Joensuun kaupunginteatterissa 1979–83 ja 1987–95 ja Vaasan kaupunginteatterissa 1983–87. 
Hannu Virolainen on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 1969. Hän on käynyt myös teknillisen ammattikoulun.
Hannu Virolainen on ollut kaksi kertaa naimisissa. Hänellä on kaksi lasta ja kaksi lastenlasta.
Satu kantaa lasta
Satu kantaa lasta – Opas lasten ja nuorten kirjallisuusterapiaan 1 on Silja Mäen ja Pirjo Arvolan kokoama ja toimittama kirjallisuusterapiaa käsittelevä teos. Se on ensimmäinen teos alallaan ja lähestyy aihettaan hyvin käytännöllisesti tarinoiden kautta sekä ennaltaehkäisevässä että hoidollisessa mielessä. Menetelmää voidaan soveltaa myös syömishäiriöisten nuorten terapiaan, mistä kirjassa kerrotaan onnistunut esimerkki "Eijasta", joka toipui kolmen vuoden viikoittaisen terapian avulla. Menetelmään voidaan yhdistää kuvataideterapiaa.
Kirjan ensimmäinen osa keskittyy teoriaan ja vastaa kysymykseen, mitä kirjallisuuterapia on. Toisessa osassa esitellään menetelmien käyttöä, kolmas osa esittelee käytännön työtä, muun muassa kuvan ja sanan yhdistämistä terapiassa, ja neljäs osa tuo kuuluviin äitien äänen.
Kirjallisuusterapiaa voi käyttää rankkojenkin psyykkisten kokemusten, kuten väkivallan ja seksuaalisen hyväksikäytön, aiheuttamien traumojen hoidossa.
Kirjan toimittajilla on kummallakin opetus- ja terapiatyön kautta syvällinen kokemus aiheesta. Kirja alkaa heidän kirjoittamallaan teoriaosuudella. Heidän lisäkseen kirjoittajina on viisi muuta ammattilaista.
Kirja soveltuu kirjallisuusterapeuttien ja muiden hoitoalan ammattilaisten käyttöön, mutta myös vanhemmat saavat siitä tukea omaan kasvatustyöhönsä, jotta he oivaltaisivat satujen ja lapselle lukemisen merkityksen.
Teokselle on jatkoa samojen toimittajien kokoama "Tarina tukee lasta – Opas lasten ja nuorten kirjallisuusterapiaan 2".
Kaarina Turunen
Liisa Kaarina Turunen (s. 28. syyskuuta 1943 Pielisjärvi) on suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Lahden kaupunginteatterin riveissä lähes puoli vuosisataa.
Kaarina Turunen aloitti Lahden kaupunginteatterin näyttelijänä vuonna 1963. Kiinnitystä kesti aina vuoteen 2011, jolloin hän jäi eläkkeelle. Turusen näyttämötaiteellisia tehtäviä olivat muun muassa Ellen Salpakari Väinö Linnan tekstiin perustuvassa näytelmässä "Täällä Pohjantähden alla" ja kohtalokas Malviina Hella Wuolijoen teoksessa "Niskavuoren nuori emäntä". Edelleen Turunen tulkitsi nimiosan komediassa "Shirley Valentine" ja Gina Ekdalin osan Henrik Ibsenin klassikkonäytelmässä "Villisorsa". Turusen jäähyväisnäytelmä oli "Kalenteritytöt".
Eläkkeellä ollessaan Turunen on näytellyt muun muassa Miikkulan kesäteatterin näytelmässä "Onnenmaa", joka perustuu Markku Pölösen tangoelokuvaan "Onnen maa".
Kaarina Turunen on ollut mukana myös erinäisissä televisiotuotannoissa. Vuosina 1978–1981 hän näytteli Karin Hansenia MTV3:n draamasarjassa "Rauhanranta 12". Draamasarjassa "Tuliportaat" (Yle TV1, 1998) hän tulkitsi Ria af Näfverhornin roolin ja sarjassa "Karjalan kunnailla" (Yle TV2, 2007–2009) hän näytteli Helinä Koskista. Turunen on näytellyt myös elokuvassa "Lieksa!" (2007).
Turusen vanhemmat ovat autoilija Matti Turunen ja ompelija Tyyne Kortelainen. Hän avioitui juontaja Reijo Salmisen kanssa 1965. Heillä on kaksi lasta: näyttelijä Eppu Salminen (oik. Jarmo Juhani Salminen, s. 1965) ja stand up -koomikko Krisse Salminen (oik. Heidi Kristiina Salminen, s. 1976).
Mikael Ikonen
Mikael Ikonen on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan tv-sarjasta Karjalan kunnailla, jossa hän näyttelee Kai "Kaitsu" Sahiojaa.
Ace Eli and Rodger of the Skies
Ace Eli and Rodger of the Skies on yhdysvaltalainen seikkailukomedia vuodelta 1973. Elokuva kertoo stunttilentäjästä (Cliff Robertson), joka kiertää Yhdysvaltoja nuoren poikansa (Eric Shea) kanssa 1920-luvulla. Elokuvan tarinan laati alun perin Steven Spielberg.
Steven Spielberg oli kehitellyt tarinan lentäjästä, jolla on nuori poika, yhdistellen häntä kiinnostavia aiheita: lentokoneet, lentäminen ja vanhemman vastuu. Spielberg myi tarinan 20th Century Foxille aikoen ohjata elokuvan itse, mutta sen ostaneet henkilöt lähtivät studiolta ja uusi johtaja antoi tarinan työstettäväksi toiselle kirjoittajalle ja eri ohjaajalle.
1920-luvun alkuvuosien Kansasissa Eli-niminen lentäjä ja hänen 11-vuotias poikansa Rodger lähtevät lentäen matkaan ympäri maata ja kohtaavat lukuisia seikkailuja. Vaikka Elillä on monia romansseja, hän ei hyväksy vakituisia suhteita, ja Rodger kaipaa kuollutta äitiään.
Seraphine
Seraphine ("Séraphine") on Martin Provostin ohjaama ranskalais-belgialainen taiteilijakuvaus vuodelta 2008. Elokuva nousi Ranskassa arvostelu- ja yleisömenestykseksi ja sai seitsemän Cesar-palkintoa ohi monien suurtuotantojen. Lisäksi Prevost oli ehdolla palkinnonsaajaksi ohjaajana. Itseoppinutta naivistista taiteilijaa näyttelee Yolande Moreau.
Elokuva perustuu Séraphine Louisin, taiteilijanimeltään Séraphine de Senlis, elämään olematta elämäkertaelokuva. Pienessä ranskalaiskylässä asuva siivoojana ja pyykkärinä koko ikänsä työskennellyt Séraphine on erikoinen persoona, joka maalaa, koska suojelusenkeli on käskenyt hänen maalata. Picasson ja Henri Rousseaun esille nostaneen taidekauppias Wilhem Uhden (Ulrich Tukur) tapaaminen muuttaa hänen elämänsä. Uhden kautta hänen maalauksensa leviävät maailmalle. Taiteilija kuitenkin kuoli unohdettuna mielisairaalassa. Elokuvan ansiosta taiteilijan teosten näyttely oli esillä Pariisin Musée Maillol’ssa..
Moreaun näyttelijätyö on saanut niin ihailijoita kuin palkintojakin. Elokuvassa on rauhallinen rytmi, ja siinä saavat tilaa niin hieno näyttelijätyö kuin Ranskan maaseudun 
väritkin. Elokuva kuvaa aihetta romantisoimatta.Kritiikissä kiitetään elokuvan eleetöntä ja tarkasti havainnoivaa kertomusta, joka ei keskity niinkään Séraphine de Senlisin nimellä tunnetun taiteilijan teoksiin. Pikemminkin se kuvaa sitä prosessia, jossa taiteilija työskentelee. Se osoittaa löytymisen merkityksen. Taiteilijan löytäjästä Wilhelm Uhdesta (Ulrich Tukur), jonka kautta elokuvan kerronta lähinnä etenee, elokuva ei onnistu luomaan yhtä kiinnostavaa kuvaa.
Remix &amp; Soundtrack Collection
Remix & Soundtrack Collection on rap -artisti/tuottaja Timbalandin 4. kesäkuuta 2007 julkaistu remixalbumi.
The Instrumentals
The Instrumentals on R&B-laulaja T-Painin syksyllä 2009 julkaistu instrumentaalialbumi. Albumi sisältää T-Painin suurimmat hitit ilman laulua T-Painin kolmelta edelliseltä studioalbumilta: "Rappa Ternt Sanga", "Epiphany" ja "Thr33 Ringz". Albumi on julkaistu vain digitaalisesti.
The Yes Men Fix the World
The Yes Men Fix the World ("The Yes Men Fix the World") on Yes Men -tunnuksen alle ryhmittyneiden amerikkalaisaktivistien toinen elokuva. Mike Bonanno ja Andy Bichlbaum onnistuvat yhä huijaamaan suuryhtiöitä, asiantuntijoita ja johtajia väärillä nettisivuillaan ja saavat kutsuja toinen toistaan tärkeämpiin yritysmaailman tilaisuuksiin. Ennen kaikkea he tallentavat tempauksensa kameralle hieman Michael Mooren tapaan.
Top 20
Top 20 on suomalaisen laulajan Kalevi Nymanin kokoelma-albumi vuodelta 1998 johon on koottu hänen kappaleitaan eri vuosilta
Martin Bergeron
Martin Bergeron (s. 20. tammikuuta 1968 Verdun, Quebec) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan niin Pohjois-Amerikassa, Euroopassa kuin Japanissakin. NHL-seura New York Rangers varasi Bergeronin vuonna 1988 numerolla 55, mutta korkein sarjataso, jolla Bergeron pelasi oli kuitenkin NHL:n farmiliiga AHL, jossa Bergeron pelasi kaudella 1990–1991 Binghamton Rangersissa 41 ottelua.
AHL-kautensa jälkeen Bergeron pelasi vielä ECHL-liigan Louisville Icehawksin joukkueessa, kunnes aloitti viisi kautta kestäneen Euroopan kiertueensa. Bergeron edusti kaudella 1992–1993 saksalaista EHC Gelsenkirchenin joukkuetta jääkiekon 1. Bundesligassa. Seuraavalla kaudella hän edusti alemman sarjatason Oberligan Neusser EV:n joukkuetta. Seuraavat kaksi kautta Bergeron edusti saman liigan EHC Dortmundin joukkuetta. Bergeronin Euroopan pelit katkesivat kaudella 1996–1997, vaikkakin kauden Bergeron aloitti itävaltalaisessa Wiener EV:n joukkueessa monikansallisessa Alpenligassa. Hän pelasi loppukauden vasta perustetussa Ligue Nord-Américaine de Hockey (QSPHL) -liigassa Acton Vale Novan joukkueessa. Viidessä ottelussa Bergeron teki seitsemän (6+1) pistettä. Seuraavalla kaudella Bergeron pelasi Japanissa Snow Brand Sapporon joukkueessa. 40 ottelussa syntyi tehot 40+23.
Sen kauden jälkeen Bergeron siirtyi Suomeen ja I-divisioonaseura Oulun Kärppiin. Kahdessa kaudessa Bergeron pelasi 86 ottelua, joissa hän teki 86 maalia ja antoi 77 maaliin johtanutta syöttöä. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti divisioonan piste-, maali- ja jäähypörssin, ja uusi jäähypörssiä lukuun ottamatta tittelinsä seuraavalla kaudella.
Bergeron pelasi seuraavat kolme kautta Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Nationalliga B:ssä. Kaksi kausista meni HC Ajoien ja yksi EHC Baselin joukkueissa. Kaudeksi hän palasi Suomeen ja SM-liigaseura Porin Ässiin. Ässissä tehot jäivät 55:ssä ottelussa 38:aan ja Bergeron palasi Sveitsiin. Sveitsissä Bergeron pelasi aina uransa loppuun eli kauteen 2006–2007.
Zacharias Cygnaeus
Zacharias Cygnaeus (1. marraskuuta 1733 Mäntyharju – valtiopäivien aikana 5. huhtikuuta 1809 Porvoo) nimitettiin Porvoon hiippakunnan piispaksi 1792.
Cygnaeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Zacharias Cygnaeus (1700-1774) ja Birgitta Svahn. Hän tuli ylioppilaaksi Turussa 1754 ja vihittiin papiksi Porvoossa 1755, minkä jälkeen toimi Loviisan kappalaisen apulaisena. Tuli 1763 Mäntyharjulle mielisairaan isänsä avustajaksi ja 1775 tämän seuraajaksi. Cygnaeus oli pappina valistushenkinen ja tuli ilmeisesti tästä syystä kuningas Kustaa III:n suosioon ja sai 1792 nimityksen Porvoon piispaksi.
Cygnaeus toimi vuoden 1800 valtiopäivillä kirkollisvaliokunnan puheenjohtajana. Hän oli hengellisenä puhujana tunnettu ja kiitetty kautta maan. Cygnaeuksen ensimmäinen puoliso vuodesta 1761 oli Helena Dorotea Willström (k. 1770) ja toinen vuodesta 1773 Emerentia Af Enehjelm (k. 1825). Ensimmäisestä avioliitosta syntyneestä pojasta Zachariaksesta tuli myös Porvoon piispa.
Neuvosto-Suomi
Neuvosto-Suomi tai Suomen kansantasavalta olivat Neuvostoliiton suunnitelmia Suomen hallitsemiseksi voitetun toisen maailmansodan jälkeen. Mahdollisuuksia oli kaksi: joko liittää Suomi osaksi Neuvostoliittoa omaksi neuvostotasavallaksi tai hallita Suomea Itä-Saksan tapaan satelliittivaltiona. Neuvostoliiton suunnitelmat muuttuivat moneen kertaan sodan edetessä.
Neuvostoliitto perusti talvisodan aikana Terijoen hallituksena tunnetun Suomen kansanhallituksen, jonka johdossa oli Otto Wille Kuusinen. Neuvostoliitto ilmoitti 2. joulukuuta 1939 solmineensa kansanhallituksen avunantosopimuksen. Hallituksesta oli tarkoitus tulla Neuvostoliiton valtaaman Suomen uusi hallitus.
Talvisodan jälkeen 31. maaliskuuta 1940 Neuvostoliitto muodosti Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan yhdistämällä valtaosan Suomen Moskovan rauhassa luovuttamista alueista ja Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan. Karjalan autonominen neuvostotasavalta oli tätä ennen ollut osa Venäjän sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa. Syyt uuden neuvostotasavallan muodostamiseen olivat pitkälti poliittiset. Sen avulla oltaisiin voitu liittää luontevasti koko Suomi tai osa Suomen alueista Neuvostoliittoon.
Suomen kansanarmeija oli Neuvostoliiton perustama armeijakunta, jonka tarkoituksena oli syrjäyttää Suomen oma armeija sodan päätyttyä. Kansanarmeija oli tarkoitus koota Neuvostoliitossa asuvista suomensukuisista kansoista, pääasiassa karjalaisista, inkeriläisistä ja Suomesta Neuvostoliittoon loikanneista henkilöistä. Käytännössä se ei kuitenkaan onnistunut, vaan armeijaan jouduttiin määräämään myös valkovenäläisiä ja muita ulkoisesti samannäköisiä kansalaisia.
Anton Axélo
Anton Axélo (s. 14. tammikuuta 1984) on ruotsalainen hip hop -artisti. Anton aloitti uransa Speakers Corner -yhtyeessä.
Uusi julkisjohtamisen oppi
Uusi julkisjohtamisen oppi eli New Public Management perustuu näennäismarkkinoiden teoriaan. Se on Yhdysvalloissa 1970-80 -luvuilla kehitetty julkisten organisaatioiden muutosoppi, jonka tavoitteena on siirtää yksityiseltä puolelta omaksuttuja toimintatapoja julkisen hallinnon organisaatioihin ja toimintamalleihin. Uusi julkisjohtamisen oppi perustuu pohjimmiltaan tayloristiseen talousteoriaan, eli keskusjohtoiseen tieteelliseen liikkeenjohtoon.
Aiemmin julkisten organisaatioiden opit perustuivat pitkälti virkamiesten rationaalisuuteen, etiikkaan ja yleisen hyvän käsitteeseen. Uuden julkisjohtamisen malli perustuu yksityisten markkinoiden ihailuun ja idealisointiin. Tämän käsityksen mukaan suurin osa julkisen sektorin toiminnoista voidaan − ja pitää − yksityistää ja ulkoistaa eli hoitaa yksityisten markkinoiden kautta.
Uuden julkisjohtamisen opin mukaan yksityiset markkinat ovat tehokkaat ja perinteinen valtio (julkiset toiminnot yleensä) tehoton. Tästä uskomuksesta syntyy tarve uudistaa kaikki julkiset organisaatiot yksityisten yhtiöiden johtamismallien mukaan. Jokaiselle yksikölle ja osa-alueelle täytyy luoda omat budjetit, ja niiden käytettävissä olevat varat sidotaan määrällisiin tuotoksiin, joista vain pieni osa tulee yksiköiden omaan budjettiin. Menestyksekkäitä yksiköitä ja etenkin niiden johtajia tulee palkita, kun taas määritellyillä kriteereillä heikosti pärjänneiltä voidaan viedä rahat ja toimintaedellytykset.
Advance Patrol
Advance Patrol eli AP on ruotsalainen vuonna 1998 perustettu Malmöstä kotoisin oleva hip hop/reggaeton -yhtye. Yhtyeeseen kuuluu tällä hetkellä kolme jäsentä Gonza Blatteskånska, Juan Havana ja DJ Lucutz. Yhtye räppää espanjaksi, ruotsiksi ja englanniksi. Tähän asti yhtye on julkaissut neljä studioalbumia.
Yhtyeen kaikki jäsenet ovat kotoisin Latinalaisesta Amerikasta, mutta ovat kasvaneet Malmössä. Gonza ja Lucutz ovat Lindängenin kaupunginosasta ja Juan Kroksbäckistä.
Vuonna 2003 julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi "Utskrivna". Siitä tuli suuri menestys ja sitä ylistettiin jopa Ruotsin parhaaksi hip hopiksi.
Vuonna 2004 julkaistiin "Gå löss" (suom. "Mene pois") -niminen dokumentti, joka käsitteli itsemurhaa tehnyttä yhtyeen jäsentä. Dokumentin olivat ohjanneet Magnus Gertten ja Erik Bäfving.
Yhtyeen toinen "Aposteln" -nimeä kantava studioalbumi julkaistiin vuonna 2006. Tämäkin albumi menestyi hyvin ja sen kappaleet saivat useita soittoja ruotsalaisilla radiokanavilla.
Vuonna 2007 julkaistiin kolmas "Enligt AP" -niminen studioalbumi.
"El Futuro" -niminen neljäs studioalbumi julkaistiin toukokuussa 2009.
Ricardo López
Ricardo López Felipe, yleensä vain Ricardo (s. 30. joulukuuta 1971 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti.
Ricardo on Atlético Madridin kasvatti. Hän nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1994, mutta ei pelannut siellä kuin yhden sarjaottelun kaudella 1996–1997. Hän ei onnistunut syrjäyttämään silloista Atléticon ykkösmaalivahti José Francisco Molinaa.
Vuonna 1998 hän siirtyi Real Valladolidiin. Ricardo pelasi joukkueessa yhteensä neljä kautta, ja kaudella 2001–2002 hän pelasi kaikki 38 sarjaottelua ollen joukkueen selvä ykkösmaalivahti. Hänet valittiin myös mukaan Espanjan maajoukkueeseen vuoden 2002 MM-kilpailuihin.
30. elokuuta 2002 Ricardo teki kolmivuotisen sopimuksen englantilaisen Manchester Unitedin kanssa. Siirtosumma oli 1,5 miljoonaa puntaa. Hänet hankittiin korvaamaan loukkaantunutta Fabien Barthezia. Ricardon peliaika jäi kaikesta huolimatta vähiin, kun hän pelasi vain neljässä Mestarien liigan ottelussa ja yhdessä Valioliigan ottelussa. Valioliiga debyytissään Manchester United kohtasi Blackburn Roversin, jossa hän onnistui muun muassa torjumaan itseaiheuttamansa rangaistuslaukauksen.
23. elokuuta 2003 hän siirtyi kauden lainasopimuksella Racing Santanderiin. Racingilla oli mahdollisuus tehdä siirrosta pysyvä seuraavana kesänä. Kauden päätteeksi Racing vältti putoamisen alemmalle sarjatasolle, kun se sijoittui 16. Ricardo palasi Manchesteriin, mutta Tim Howardin ja Roy Carrollin toimiessa joukkueen ykkös-ja kakkosmaalivahtina luvassa ei ollut peliaikaa.
Kauden 2004–2005 päätteeksi hänet vapautettiin sopimuksestaan ja hän palasi kotimaahansa. Kesällä Ricardo teki kaksivuotisen sopimuksen Osasunan kanssa. Hän oli heti alusta alkaen joukkueen ykkösmaalivahti ja pelasi vuosien 2005–2009 aikana yli 100 pääsarjaottelua.
Ricardo on pelannut kaksi maaottelua. Ensiesiintymisensä maajoukkueessa hän teki 14. marraskuuta 2001 ystävyysottelussa Meksikoa vastaan.
Seuraavana kesänä hän pelasi toisen maaottelunsa Ferenc Puskásin kunniaksi järjestetyssä ottelussa Unkaria vastaan. Hän korvasi Iker Casillasin puoliajalla.
Alaverdoba
Alaverdoba () on uskonnollinen ja kansanperinteeseen kuuluva juhla, jota vietetään Georgian itäosassa Kakhetin maakunnassa. Sen juuret ovat sadonkorjuun juhlistamisessa. Festivaali keskittyy Alaverdin katedraalin ympärille, jolta se on saanut nimensä: suffiksi -"oba" viittaa omistukseen. Juhla kestää useita päiviä ja saavuttaa huippukohtansa Pyhän Joosef Alaverdilaisen juhlapäivänä. Hän oli yksi Kolmestatoista assyrialaisesta kirkkoisästä ja katedraalin perustaja 500-luvulla.
Aiemmin Alaverdoba kesti kolmen viikon ajan ja sitä vietettiin kolmiosaisessa syklissä, mikä heijasteli esikristillisiä Kuun palvontaan liittyviä kultteja. 1800-luvulla festivaaliin lisättiin maatalousmarkkinoiden perinne. Sitä käsiteltiin useissa ajan etnologisissa kertomuksissa ja matkapäiväkirjoissa, ja Giorgi Šengelaia ohjasi vuonna 1962 festivaalista kertovan osin fiktiivisen elokuvan "Alaverdoba".
Alaverdoba selviytyi neuvostokaudesta ja sitä juhlitaan edelleen Kakhetissa laajalti. Juhliin osallistuu sekä paikallisia että lähialueilta saapuvia vieraita, kuten kistejä Pankisin rotkosta.