hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Saustala
Saustala oli yhteisnimitys "Myhkyrilän", "Oravalan" ja "Saavolan" pikkukylille Punnusjärven etelärannalla Muolaan kunnan itäosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Saustala sijaitsi Valkjärven rajalla noin seitsemän kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta itään. Saustalan naapurikyliä olivat Muolaan puolella lännessä Himala ja Telkkälä sekä Valkjärven puolella etelässä Pentsilä ja idässä Kuuppola. Saustalan kylistä Saavola käsitti Punnusjärven ranta-alueen, Myhkyrilä Telkkälän ja Himalan vastaisen alueen ja Oravala sijaitsi Saavolan ja Myhkyrilän välissä. Nykyisin Myhkyrilä, Oravala ja Saavola ovat asumattomia eikä niillä ole venäläisiä asutusnimiä. Tosin joissakin kartoissa Saavola on nykyisin virheellisesti , mutta Lebedevka ei kuitenkaan sijaitse Saavolan alueella vaan sen naapurikylän Kuuppolan alueella
Kylien pellot olivat keskittyneet alueen pohjoispäähän, mutta Saavolan peltoja oli myös pitkin Punnusjärven rantaa. Kylien läpi johti kylätie Telkkälästä Kuuppolaan. Saustalassa ei ollut omaa koulua, vaan se kuului Telkkälän koulupiiriin. Saustalan alueen pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 7,28 neliökilometriä.
Saustalan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylien asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylien asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylät jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.
Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Myhkyrilän ja Saavolan asukkaat asutettiin Urjalaan ja Oravalan asukkaat Forssaan.
Eiranranta
Eiranranta () on reilun puolen kilometrin mittainen pääsääntöisesti itä-länsisuuntainen katu Helsingissä Länsisataman kaupunginosan Herne­saaren osa-alueessa.
Eiranranta alkaa Merisatamanrannan kaarteesta kaakkois-luoteissuuntaisena ja päättyy Hylkeenpyytäjänkadun, Laivakadun ja Hernesaarenrannan risteykseen.
Kadulla on yksi risteys; noin puolivälistä katua lähtee pohjoiseen Telakkakatu. Risteyksen jälkeen katu muuttaa suuntaansa jatkuen koillis-luoteissuuntaisena. Eiranranta on kaksisuuntainen liikenteeltään ja sen molemmin puolin on pysäköintipaikkoja sekä kevyenliikenteenväylät. Katu on päällystetty asfaltilla ja sen pohjoispuolella on pylväsvalaisimet.
Kadun eteläpuolella sijaitseville Ursinin kalliolle on pystytetty merenkulkijoiden muistoksi vuonna 1968 Oskari Jauhiaisen ja Eero Eerikäisen suunnittelema betoninen Merenkulkijoiden ja mereen menehtyneiden muistomerkki, jonka laella palaa ikuinen tuli. Alkuosan pohjoispuolella on suurikokoinen koirapuisto ja kesällä 2010 sinne rakennettiin jätteiden lajitteluasema sekä pysäköintialue veneilijöiden tarpeisiin. Loppuosan pohjoispuolella on kolme asuinrakennusta.
Eiranrannan rakennukset ovat valmistuneet vuosina 2007–2008. Rakennuksissa oli kyseisinä vuonna korkeimmat uusien asuntojen neliöhinnat Suomessa.
Rio Ave FC
Rio Ave FC on jalkapalloseura Vila do Conden kaupungista Portugalista. Seura on perustettu vuonna 1939. Edustusjoukkue pelaa kaudella 2018–2019 Portugalin pääsarjassa.
Joukkueen paras sijoitus pääsarjassa on viides sija kaudelta 1981–1982. Kaksi kautta myöhemmin joukkue selvisi Portugalin cupin finaalin, jossa se kohtasi Porton. Porto voitti ottelun numeroin 4–1.
Brendan Behan
Brendan Francis Behan [ˈbiːən] (9. helmikuuta 1923 Dublin – 20. maaliskuuta 1964 Dublin) oli irlantilainen näytelmäkirjailija.
Behan aloitti alkoholinkäytön jo kahdeksanvuotiaana. Hän lopetti koulunkäynnin vuonna 1937, jonka jälkeen hän työskenteli talomaalarina. Samaan aikaan Behan osallistui Irlannin tasavaltalaisarmeijan toimintaan kuriirina. Hänet pidätettiin Englannissa epäiltynä sabotaasin suunnittelemisesta ja tuomittiin helmikuussa 1940 kolmeksi vuodeksi kasvatuslaitokseen. Vuonna 1942 hänet karkotettiin takaisin Irlantiin. Pian sen jälkeen Behan oli mukana poliisin haavoittumiseen johtaneessa ammuskelussa, mistä hänet tuomittiin neljäksitoista vuodeksi vankeuteen murhayrityksestä. Behan kärsi rangaistuksensa Dublinissa sijainneessa Mountjoyn vankilassa ja Curraghin sotilastukikohdassa. Hänet vapautettiin yleisessä armahduksessa vuonna 1946.
Behanin vankeusaikaa seurasi useita pidätyksiä juopumuksen ja vallankumouksellisen toiminnan vuoksi. Vuonna 1948 hän muutti Pariisiin kirjoittamaan. Palattuaan 1950 hän kirjoitti kuunnelmia ja novelleja Irlannin yleisradioyhtiö Radio Telefis Éireannille. Behanin ensimmäinen näytelmä oli vuonna 1954 julkaistu "The Quare Fellow", jonka tapahtumat sijoittuivat Mountjoyn vankilaan, jossa Behan oli itse ollut vankeudessa. Näytelmässä seurataan vankien ja vanginvartijoiden reaktioita kuolemaantuomitun teloittamiseen. Näytelmän ensiesitys Dublinissa oli menestys. Vuonna 1956 näytelmä esitettiin Lontoossa ja kahta vuotta myöhemmin New Yorkissa.
Behanin mestariteoksena pidetään hänen vuonna 1958 julkaistua toista näytelmäänsä "The Hostage" (suom. "Panttivanki"), jonka ensiesitys tapahtui Dublinissa. Broadwaylla se sai ensi-iltansa 1960. Näytelmässä IRA pitää panttivankina brittisotilasta estääkseen yhden omistaan joutumasta teloitetuksi.
"Panttivangin" ohella toinen Behanin suomennettu näytelmä on "Richardin korkkijalka" (Richard's Cork Leg).
Behan oli avioitunut vuonna 1955 Beatrice Salkeldin kanssa. Behan kuoli maaliskuussa 1964 diabetekseen, jonka hoitoa vaikeutti hänen alkoholinkäyttönsä. Pariskunnan ensimmäinen lapsi oli syntynyt vain joitain kuukausia aikaisemmin.
Louejärvi
Louejärvi on noin 20 asukkaan kylä Rovaniemellä. Louejärvi sijaitsee 32 kilometriä Rovaniemeltä ja 10 kilometriä Muurolasta. Louejärvellä sijaitsee Louejärvi-niminen järvi, jonka pinta-ala on 144,9 hehtaaria, sekä Loma- että Louevaarat. Muurolasta Ylitorniolle johtava seututie 930 on linjattu Louejärven kautta. Louejärveen tulee Katiskojoki ja Loejärvestä lähtee Louejoki, joka laskee vetensä Kemijokeen.
Louevaarassa sijaitsee 1681 hehtaarin luonnonmetsän Natura-alue (FI1301306). Mm. seuraavien sukujen jäseniä kuten Körkkö, Kantolainen, Toratti, Salovaara ja Hirvonen on asunut ja asuu vieläkin Louejärven alueella.
Software as a Service
Software as a Service (lyhenne SaaS) tarkoittaa ohjelmiston hankkimista palveluna perinteisen lisenssipohjaisen tavan ja ohjelmiston asentamisen sijaan. Asiakaskohtaisia tuotantoympäristöjä ei ole, vaan sama tuotantoympäristö palvelee useampaa tai kaikkia asiakkaita. Käytöstä maksetaan yleensä käytön laajuuden mukaan. SaaS-palveluja käytetään yleensä verkkoselaimella.
Pyrrolidiini
Pyrrolidiini (CHN) on syklinen eli rengasrakenteinen amiini. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. Pyrrolidiinirakenne esiintyy monissa alkaloideissa.
Pyrrolidiinia esiintyy luonnollisesti muun muassa porkkanan lehdissä ja hieman pienemmissä määrin myös tupakan lehdissä. Pyrrolidiinirakenne esiintyy lukuisissa erilaisissa alkaloideissa. Tällaisia ovat muun muassa nikotiini, hygriini ja kuskohygriini.
Pyrrolidiinirakenne on myös tärkeä osa proliini- ja hydroksiproliiniaminohappojen rakennetta.
Pyrrolidiini on huoneenlämpötilassa kirkasta tai keltaiseen vivahtavaa nestettä, jolla on pistävä ammoniakinkaltainen haju. Yhdiste on voimakkaasti emäksinen aine ja reagoi helposti happamien aineiden kanssa ja on syövyttävä yhdiste.
Pyrrolidiinia voidaan valmistaa teollisesti tetrahydrofuraanista ja ammoniakista tai amiineista noin 300 °C:n lämpötilassa alumiinioksidin toimiessa katalyyttinä. Pyrrolidiiniä voidaan syntetisoida myös klooratuista amiineista fotolyysin avulla happamissa olosuhteissa niin sanotulla Hoffman–Löffler-reaktiolla.
Pyrrolidiiniä käytetään orgaanisissa synteeseissä valmistettaessa fungisidejä ja hyönteismyrkkyjä, kumin vulkanoinnissa tarvittavia kiihdytinaineita ja lääkeaineita. Pyrrolidiinirakenteen sisältäviä lääkeaineita ovat muun muassa buflomediili ja kaptopriili.
Pyrrolidiini reagoi samaan tapaan kuin sekundääriset amiinit. Siihen voidaan liittää esimerkiksi alkyyli-, asetyyli- tai nitroryhmiä. Pyrrolidiini on kuitenkin emäksisempi ja elektrofiilisempi kuin esimerkiksi dietyyliamiini ja soveltuu siksi hyvin enamiinien valmistukseen karbonyyliryhmän sisältävistä yhdisteistä.
Pyrrolidiini on hyvin emäksistä ja voi aiheuttaa vakaviakin syövytysvammoja joutuessaan silmiin tai iholle. Hengitettynä yhdiste aiheuttaa yskää ja kurkkukipua sekä huonovointisuutta. Nieltynä pyrrolidiini voi aiheuttaa huonovointisuutta ja oksentelua sekä kouristuksia. Pitkäaikainen altistuminen pyrrolidiinille saattaa aiheuttaa hermostovaurioita.
Kari Rimpi
Kari Allan Rimpi (s. 18. tammikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti evp, joka oli puolustusministeriön kansliapäällikkö 2006–2010.
Kari Rimpi syntyi autoilija Aulis Rimmen ja sunnittelupäällikkö Hellevi Andsténin perheeseen. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1970 oli Maija Välikangas (k. 1995) ja toinen vuodesta 1990 on Eeva Laakso. Rimpi valmistui Kadettikoulusta 1971 ja Sotakorkeakoulusta 1981. Hän on opiskellut myös Genevessä Institute of International Studies -instituutissa.
Rimpi oli Pääesikunnan päällikkö 2003–2005, Läntisen maanpuolustusalueen komentaja 2001–2002, Pääesikunnan maavoimapäällikkö 2000–2001, valmiuspäällikkö 1998–2000 ja erityistehtävissä 1998. Pohjoismaispuolalaisen prikaatin komentajana Bosnia-Hertsegovinassa hän toimi 1997–1998, Pohjois-Karjalan sotilasläänin komentajana 1996–1997, maanpuolustuskurssien johtajana 1994–1996 ja opettajana 1993–1994 ja Uudenmaan jääkäripataljoonan komentajana 1991–1993. Rimpi oli puolustusneuvoston yleissihteerin apulainen 1987–1990 ja Uudenmaan Rakuunapataljoonan pataljoonaupseeri 1985–1987. Hän työskenteli sotilasuransa alkuvuosina Uudenmaan Rakuunapataljoonassa myös opetusupseerina, samoin kuin toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina Pääesikunnassa ja Helsingin sotilaspiirin esikunnassa, yksikön päällikkönä ja opetusupseerina Päällystöopistossa sekä opetusupseerina Aliupseerikoulussa. Kenraaliluutnantiksi Rimpi ylennettiin 2001, kenraalimajuriksi 1999, prikaatinkenraaliksi 1997, everstiksi 1994, everstilutnantiksi 1990, majuriksi 1985, kapteeniksi 1978, yliluutnantiksi 1974 ja luutnantiksi 1971.
Edi Pejcic
Edi Pejcic (s. 1973) on suomalainen vedonlyöntianalyytikko ja toimittaja. Hän laskee vedonlyöntikertoimia ja kirjoittaa vihjeitä "Ilta-Sanomiin" ja "Veikkaaja"-lehteen.
Pejcic työskenteli "Veikkaajassa" jo 2002, kun "Ilta-Sanomat" osti lehden Veikkaukselta. Pejcic siirtyi kaupan mukana vanhana työntekijänä ja alkoi kirjoittaa vihjepalstaa heti myös "Ilta-Sanomiin". Kun "Veikkaaja" muuttui 2009 tabloidista aikakauslehtimuotoon, Pejcic siirtyi kirjoittamaan vihjeitä paperilehden sijaan lehden verkkosivulle. "Ilta-Sanomien" verkkosivujen blogi saavuttikin loppuvuoden aikana merkittävän suosion ja nousi Suomen suosituimpien vedonlyöntiblogien joukkoon. Pejcicin blogi on kerännyt suosiota hänen opettavan ja analyyttisen otteensa vuoksi..
Monacon Davis Cup -joukkue
Monacon Davis Cup -joukkue edustaa Monacoa Davis Cupissa. Se toimii Monacon tennisliiton alaisuudessa. Monaco osallistui ensimmäisen kerran Davis Cupiin vuonna 1929 ja osallistunut 70 vuonna. Sinä aikana Monaco on pelannut 135 maaottelua, voittanut 61 ja hävinnyt 74.
U. T. Sirelius
Uuno Taavi Sirelius (5. toukokuuta 1872 Jääski – 24. elokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kansatieteilijä ja Helsingin yliopiston ensimmäinen suomalais-ugrilaisen kansatieteen professori. Hänet tunnettiin kalastusmenetelmien tutkijana, mutta hän myös käynnisti ryijyperinteen tutkimuksen teoksellaan "Suomalaiset ryijyt".
Sireliuksen vanhemmat olivat kappalainen David Sirelius ja Anna Elisabet Cajander. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1891 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1895, maisteriksi 1897, lisensiaatiksi 1906 sekä tohtoriksi 1907. Sireliuksen väitöskirja "Über die Sperrfischerei bei den finnisch-ugrischen Völkern" käsitteli suomalais-ugrilaisten kansojen patokalastuksen kehitystä ja kalastusmenetelmien eroavaisuuksia.
Sirelius teki ensimmäisen tutkimusmatkansa Venäjälle obinugrilaisten kansojen asuma-alueille yhdessä unkarilaisen etnografin János Jankón kanssa 1896. Hän teki uuden matkan ostjakkien, vogulien ja samojedien pariin Obin ja sen sivujokien varsille 1898–1900. Vuonna 1907 Sirelius teki matkan syrjäänien ja votjakkien pariin Kazanin–Permin alueelle ja vuonna 1911 toisen matkan Arkangelin alueelle.
Sirelius oli Valtion historiallisen museon palveluksessa vuodesta 1894 ja toimi museon ylimääräisenä amanuenssina 1900–1918. Hän oli Kansallismuseon intendentti 1917 ja muinaistieteellisen toimikunnan etnografian osaston johtaja 1920–1921 sekä vt. johtaja 1921–1929. Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kansatieteen dosenttina hän toimi 1906–1921 ja professorina 1921–1929. Sirelius oli myös Suomalais-ugrilaisen seuran kirjastonhoitaja 1900–1919, Suomen muinaismuistoyhdistyksen puheenjohtaja 1922–1923 ja esimies 1925. Hän oli Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1916, ja hän sai Hampurin yliopiston kunniatohtorin arvon 1921.
Sirelius oli naimisissa vuodesta 1900 Manuela Natulinin (1876–1924) kanssa. Heidän lapsiaan olivat Aune Gertrud Ikonen (1901–1971), sittemmin Hedly, sekä Uuno Urpo Tapio Siirala (1908–1982), Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautien professori.
Helluntaiherätys Norjassa
Helluntaiseurakunnat Norjassa (norjaksi:"Pinsemenigheiter", "Pinsevenner" ja "Pinsebevegelsen") on suurin protestanttinen vapaakirkko Norjassa 39 590 jäsenellä vuonna 2009.
Thomas Ball Barratt toi helluntaiherätyksen Norjaan vuonna 1907. Barratt ei halunnut perustaa uutta kristillistä liikettä, vaan halusi kristillisten yhteisöjen uusiutuvan. Tämä ei onnistunut, ja niin hänestä tuli Norjan helluntaiherätyksen perustaja. Barratt toimi tehokkaasti Ruotsissa, Tanskassa ja Englannissa, ja kun hän vieraili Tanskassa vuonna 1907, oli se alkuna Tanskan helluntaiherätykselle. Barrattilla on ollut merkittävä rooli helluntaiherätyksen alkamiselle useissa Euroopan maissa, osittain myös Ruotsissa, Englannissa ja Suomessa.
Norjassa on yli 280 helluntaiseurakuntaa. Suurin osa on perinteisiä seurakuntia, mutta viime vuosina on perustettu myös seurakuntia, joilla on erilainen tehtävä, kuten Jesus Church, jonka seurakunnan kohderyhmä ovat nuoret.
Karl Heinrich Barth
Karl Heinrich Barth (12. heinäkuuta 1847 Pillau, Preussi – 23. joulukuuta 1922 Berliini, Saksa) oli saksalainen pianisti ja pianopedagogi.
Barth syntyi tuolloin Preussille kuuluneessa Pillaun kaupungissa (nykyinen Baltijsk) lähellä Königsbergiä. Hänen ensimmäisenä opettajanaan toimi oma isä, joka oli musiikinopettaja. Vuodet 1856–1862 opettajana oli Ludwig Steinmann Potsdamissa ja myöhemmin Hans von Bülow, Hans Bronsart von Schellendorf ja Carl Tausig. Sävellystä hänelle opettivat Adolf Marx ja Carl Weitzmann.
Vuonna 1868 Barth nimitettiin Berliiniin Sternin konservatorion opettajaksi. Sieltä hän siirtyi opettamaan Berliinin musiikkikorkeakouluun () 1871 ja hän toimi sen piano-osaston johtajana 1910–1921. Pianistina Barth hallitsi laajan ohjelmiston ja hän toimi varhain Brahmsin musiikin esitaistelijana. Barth soitti myös aikalaistensa arvostamassa Barth-triossa, jossa viulua soitti Heinrich Karl de Ahna ja selloa Robert Hausmann.
Mungopapu
Mungopapu ("Vigna radiata") on hernekasvilaji, joka on tärkeä viljelykasvi.
Mungopavun siemenet ovat pieniä, vihreitä ovaalinmuotoisia papuja, joita sanotaan mungpavuiksi. Niitä viljellään muun muassa Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Ne myydään kuivattuina, ja niitä liotetaan ennen keittämistä vedessä kahdeksan tuntia. Liotusvettä ei käytetä uudelleen. Pavut kypsyvät keittämällä 20–30 minuutissa. Mungpapuja käytetään paljon myös idätettyinä korkean ravintoarvonsa takia.
Mungopavusta on olemassa musta muoto, jota pidetään eri lajina.
Ravintosisältö
100 g mungpapuja sisältää:
Rajakylän koulu (Oulu)
Rajakylän koulu on Oulussa, Rajakylässä sijaitseva peruskoulu, joka käsittää luokat 1–9. Rajakylän koulu on yhtenäiskoulu, jossa opiskelee noin 700 oppilasta. Pääkoululla Rajakylässä on vuosiluokkia 1–9 ja Kuivasojan sivukoululla vuosiluokkia on 1–4. Yläkoulu toimii samoissa tiloissa Pateniemen lukion kanssa.
Rajakylän koulu on mukana Oulun kaupungin musiikkiluokkatoiminnassa. Koulussa alkaa joka toinen vuosi uusi musiikkiluokka, joka jatkaa toimintaansa kolmannesta yhdeksänteen luokkaan. Musiikin erikoisluokalla opiskellaan opetussuunnitelman mukaisesti, painottaen musiikkia. Musiikkiluokalle valitaan opiskelijat valintakokeiden perusteella. Lisätietoa on Oulun kaupungin perusopetuksen sivuilla.
Vuonna 2012 Rajakylän koulu aloitti Teknologiateollisuuden 100-vuotissäätiön tuella kokeilun teknologiapainotteisesta luokasta, jossa opiskellaan opetussuunnitelman mukaisia oppisisältöjä mahdollisimman paljon teknologian ja käsillä tekemisen kautta. Kokeilu vakiintui jatkuvaksi käytänteeksi, ja vuodesta 2015 asti koulussa on toiminut kaksi joka toinen vuosi toimintansa aloittavaa teknologiapainotteista luokkaa. Luokat toimivat kolmannesta luokasta kuudenteen sekä jatkavat toimintaansa 7.-9.-luokilla valinnaisten teknologiakurssien avulla. Vuonna 2016 teknologiapainotteiset luokat valittiin osaksi kansallista Hundred-projektia. Lisätietoa teknologiapainotteisten luokkien toiminnasta löytyy Rajakylätekno-blogista.
Koulussa toimii "Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry" ja Kuivasojan sivukoululla vanhempaintoimikunta Kuikku . Kodin ja koulun yhteistyössä on käytössä Wilma.
Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry:llä on tiedotuskanavanaan "Raatiset", joka on kotisivu, sisältäen jäsensivut ja jäsenrekisterin yhdistysavain palvelussa. Vanhempainyhdistys tiedottaa myös Facebook-sivuillaan.
Oulun Rajakylän koulun vanhempainyhdistys ry on "Oulun alueellisen vanhempainyhdistyksen jäsen ja kuuluu myös kattojärjestöön, Suomen Vanhempainliittoon.
Jeravnan piiri
Jeravnan piiri (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 25 600 neliökilometriä. Asukkaita on 18 600 henkeä (vuonna 2009).
Jeravnan piiri sijaitsee Burjatian itäosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Bauntin evenkiläiseen piiriin, idässä ja kaakossa Taka-Baikalian aluepiiriin, lounaassa Kižingan ja lännessä Horin piireihin.
Piirin alue käsittää Vitimin ylätasangon eteläosan Baikalin ja Lenan vedenjakajalla. Siihen kuuluu Jeravnan kattilalaakso sekä Vitimin, Udan ja Kondan jokilaaksot. Koillisessa alue rajoittuu Jablonovyivuoristoon, etelässä Tsagan-Hurtei -harjanteeseen ja lännessä Selengan tasankoon. Seudulla on lukuisia järviä. Niistä suurimmat ovat Bolšaja Jeravna, Malaja Jeravna ja Sosnovskoje.
Piiriin kuuluu 14 maalaiskuntaa: Egitui (keskuspaikka Možaika) Gunda, Isinga, Komsomolskoje, Konda (Telemba), Ozernyi, Širinga, Sosnovo-Ozjorskoje, Tselinnyi, Tuldun, Tužinka, Uldurga, Ulhasaa (Gonda) ja Ust-Egita. Hallinnollinen keskus on Sosnovo-Ozjorskojen kylä, josta on 297 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen. Asutuskeskuksia on yhteensä 22.
Asukkaista 54 % on burjaatteja ja 44 % venäläisiä. Yli 35 % väestöstä asuu piirikeskuksessa Sosnovo-Ozjorskojessa.
Seudulla on elintarvike- ja kaivosteollisuutta. Maatalous on erikoistunut hevosten ja lampaiden kasvatukseen sekä maidon ja lihan tuotantoon.
Sosnovo-Ozjorskojessa on ammattikoulu, lasten taidekoulu ja Tsyrenžap Sampiloville omistettu taidegalleria. Kulttuurilaitosten yhteydessä toimii kaksi kansanteatteria ja neljä folkloreyhtyettä. Piirissä sijaitsee vuonna 1820 perustettu Egituin buddhalaisluostari, jossa säilytetään ainutlaatuista Buddhan patsasta. Sosnovo-Ozjorskojessa on pieni hotelli. Sosnovoje-järven rannalle rakennetaan matkailukeskusta.
Paikallislehtenä ilmestyy "Jaruuna" (”Jeravna”).
Jeravna
Jeravna () on järviryhmä Burjatian tasavallan Jeravnan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Selenga ja Vitim -jokien vedenjakajalla. Järvistä suurimmat ovat "Bolšoje Jeravnoje" (myös "Bolšaja Jeravna", "Bolšoje Jeravninskoje"; pinta-ala 104 neliökilometriä), "Maloje Jeravnoje" ("Malaja Jeravna", "Maloje Jeravninskoje"; 60,5 neliökilometriä) ja "Sosnovoje" ("Sosnovskoje", 24 neliökilometriä). Suurin osa järvistä laskee Vitimiin sen sivujoen Holoin kautta.
Mora–Brunflo-rata
Mora–Brunflo-rata on Ruotsin rataverkkoon kuuluva vähäliikenteinen pohjois-eteläsuuntainen Inlandsbanan-rautatien keskinen rataosuus. Rataosuuden omistaa ja sitä ylläpitää Inlandsbanan AB. Rataosan pituus on 307 kilometriä, se on yksiraiteinen ja sähköistämätön eikä sitä ole varustettu kauko-ohjauksella tai kulunvalvontalaitteistolla.
Liikenne rataosalla on vähäistä ja rajoittuu muutamaan päivittäiseen tavarajunavuoroon Moran ja Svegin välillä. Kesäisin rataosalla liikennöi päivittäin henkilöjunia. Rataosalla suurin sallittu nopeus on 80 km/h.
Inlandsbanan-radan keskinen osa Morasta pohjoiseen muodostettiin hankkimalla valtion omistukseen alueelle aiemmin rakennettuja yksityisten rautatieyhtiöiden rataosia. Rataosuuden Moran ja Orsan välillä rakennutti alun perin yksityinen rautatieyhtiö Falun-Rättvik-Mora Järnväg (FRMJ) ja se avattiin liikenteelle 1892. Orsan ja Svegin välinen osuus kuului alun perin Orsa-Härjeådalens Järnvägille (OHJ) joka sai luvan rataosan rakentamiseen vuonna 1900, ja se valmistui 1909. Molemmat rataosuudet siirtyivät valtion hallintaan vuosina 1917–1919. Valtio rakensi Svegin ja Brunflon välisen rataosuuden vuosina 1915–1922, ja ensimmäisenä liikenteelle avattiin osuus Hackås–Brunflo vuonna 1916.
Kristinehamnin ja Jällivaaran välinen 1 288 kilometrin mittainen Inlandsbanan valmistui 1937. Kesti kuitenkin vain noin 30 vuotta ennen kuin liikenteen lakkautukset alkoivat. Sivurata Svegista Hedeen lakkautettiin 1966, ja vuonna 1969 henkilöliikenne Lesjöforsin ja Moran välillä. Liikenteen vähyyden vuoksi koko Inlandsbananin sulkemista suunniteltiin eritoten 1980-luvulla, mutta vuonna 1993 rata siirtyi Inlandsbanan AB:n omistukseen.
Australian avoin tennisturnaus 2002
Vuoden 2002 Australian avoin tennisturnaus pelattiin 14.-27. tammikuuta 2002.
Finaalissa olivat vastakkain Thomas Johansson, Ruotsi ja Marat Safin, Venäjä. Johansson otti ensimmäisen Australian avoimen turnausvoittonsa luvuin 3–6, 6–4, 6–4, 7–6(4). Johansson oli selvittänyt tiensä finaaliin voittamalla semifinaaleissa Tšekin Jiří Novákin ja puolivälierissä Ruotsin Jonas Björkmanin. Finaalin hävinnyt Safin selvitti välierät voittamalla Saksan Tommy Haasin ja puolivälierät kukistamalla Etelä-Afrikan Wayne Ferreiran.
Finaalissa olivat vastakkain Yhdysvaltain Jennifer Capriati ja Sveitsin Martina Hingis. Capriati voitti ottelun luvuin 4–6, 7–6(7), 6–2. Hän selvitti tiensä finaaliin voittamalla välierissä Belgian Kim Clijstersin ja puolivälierissä Ranskan Amélie Mauresmon. Finaalin hävinnyt Hingis voitti välierissä Yhdysvaltain Monica Selesin ja puolivälierässä Italian Adriana Serra Zanettin.
Miesten nelinpelin voittivat Bahaman Mark Knowles ja Kanadan Daniel Nestor. Finaalissa he kaatoivat Ranskan Michaël Llodran ja Fabrice Santoron luvuin 7–6, 6–3.
Naisten nelinpelin voittivat Martina Hingis ja Venäjän Anna Kournikova. He kukistivat finaalissa parin Daniela Hantuchová, Slovakia ja Arantxa Sánchez, Espanja luvuin 6–2, 6–7, 6–1.
Sekanelinpelin voittivat Daniela Hantuchová ja Zimbabwen Kevin Ullyett. Finaalissa kukistuivat Argentiinan Paola Suárez ja Gastón Etlis luvuin 6-3, 6-2.
Australian avointen poikien kaksinpelin voiton vei Ranskan Clement Morel. Finaalissa kaatui Australian Todd Reid luvuin 6-4, 6-4.
Tyttöjen kaksinpelin voitti Barbora Strýcová, Tšekki. Finaalissa kukistui Venäjän Maria Sharapova luvuin 6–0, 7–5.
Poikien nelinpelin voittivat australialaispari Todd Reid ja Ryan Henry.
Tyttöjen nelinpelin voittivat Argentiinan Gisela Dulko ja Indonesian Angelique Widjaja.
Volotšajevka-2
Volotšajevka-2 () on kaupunkimainen taajama Juutalaisten autonomisen alueen Smidovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Siperian rautatien varrella 45 kilometriä Habarovskista länteen. Asukkaita on 1 900 henkeä (vuonna 2009).
5.–14. helmikuuta 1922 Volotšajevkan aseman lähellä käytiin Vasili Blücherin johtaman Kaukoidän tasavallan kansan vallankumousarmeijan ja kenraali Moltšanovin komentamien valkoisten joukkojen välinen taistelu, joka päättyi valkoisten tappioon. Taistelun seurauksena kansan vallankumousarmeija valtasi Habarovskin.
Hede (täsmennyssivu)
Hede voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jetman
Jetman on hahmo, joka esiintyy eri avaruuspeleissä: Chōjin Sentai Jetman on japanilainen televisiosarja.
Liisi Karttunen
Elisabeth (Liisi) Karttunen (6. tammikuuta 1880 Kitee – 20. elokuuta 1957 Kitee) oli suomalainen historiantutkija ja diplomaatti.
Liisi Karttusen vanhemmat olivat Kiteen kappalainen, varapastori Karl Karttunen ja Eva Maria Telén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1905. Karttunen työskenteli vuodesta 1907 alkaen Roomassa Henry Biaudet’n johtamassa Vatikaanin arkistoja tutkineessa ryhmässä. Karttunen tutki erityisesti vastauskonpuhdistuksen ajan katolista kirkkoa sekä Vatikaanin suhteita Pohjoismaihin. Hän väitteli tohtoriksi 1910, väitöskirjan nimi oli "Antonio Possevino: Un diplomate pontifical au 16e siécle".
Suomen itsenäistyttyä Karttunen oli vuodesta 1919 Suomen Rooman suurlähetystön palveluksessa kulttuuri- ja sanomalehtiavustajana sekä puolen vuoden ajan 1935–1937 Suomen va. asiainhoitajana Roomassa. Palattuaan Suomeen 1944 hän oli 1944–1948 ulkoministeriön palveluksessa.
Karttusen veljet Uuno ja Kaarlo Karttunen työskentelivät myös jonkin aikaa Biaudet’n ryhmässä ja väittelivät tohtoreiksi. Uuno Karttunen (1874–1959) toimi sittemmin Sortavalan ja Seinäjoen lyseon rehtorina ja Kaarlo Iivari Karttunen (1883–1950) oli opettajana Mikkelin ja Turun lyseossa.
Gregorius Toursilainen
Gregorius Toursilainen (n. 538–594) oli frankkilainen historioitsija ja Toursin piispa. Hänen pääteoksensa "Historia Francorum" käsittelee frankkien historiaa vuosina 417–591, ja on merovingien aikakauden keskeisin lähde.
Gregorius kuului huomattavaan gallialais-roomalaiseen sukuun, jonka monet jäsenet olivat piispoja. Gregorius päätti jo varhain astua kirkon palvelukseen, ja vuonna 573 hänet valittiin Toursin piispaksi, missä virassa hän pysyi kuolemaansa saakka.
Gregorius Toursilainen kirjoitti useita pyhimysten elämäkertoja, tunnetuimpana niistä Martinus Toursilaisen eli Pyhän Martin ihmeteoista kertovat neljä kirjaa.
Gregorius Toursilainen on julistettu pyhimykseksi. Hänen muistopäiväänsä vietetään 17. marraskuuta.
Hedebanan
Hedebanan oli Ruotsin rataverkkoon kuulunut sivurataosuus Svegistä Hedeen. Rataosan pituus oli noin 72 kilometriä, ja se oli yksiraiteinen ja sähköistämätön. Rataosuus avattiin yleiselle liikenteelle 9. marraskuuta 1924. Sen rakentamiskustannukset olivat noin 5,6 miljoonaa Ruotsin kruunua.
Henkilöliikenne lakkautettiin 1. helmikuuta 1966 Svegin ja Glissjöbergin väliltä, ja samalla lakkautettiin Glissjöbergin ja Heden välinen rataosuus. Jäljelle jäänyt rataosuus Svegistä Glissjöbergiin lakkautettiin 7. lokakuuta 1970.
Akuutti vatsa
Akuutilla vatsalla tarkoitetaan äkillisesti alkavaa tai voimistuvaa vatsakipua, jonka taustalla on yleensä nopeasti hoitoa vaativa sairaus. Mahdollisia syitä on monia, kuten umpilisäketulehdus, puhjennut mahahaava, virtsatiekivi, sappitietukos tai suolitukos. Osalla potilaista syytä ei löydetä. Akuutin vatsan yhteydessä voi esiintyä esimerkiksi oksentelua.
Mankellbron
Mankellbron on Svegin taajamassa Härjedalenin kunnassa Ruotsissa sijaitseva yhdistetty maantie- ja rautatiesilta. Silta ylittää Ljusnan-joen, ja sen ainoalla kannella joen ylittävät sekä Brogatan että Inlandsbanan-rataan kuuluva rataosuus . Sillan pääjänteen pituus on 45 metriä, kokonaispituus 120 metriä, ja se avattiin liikenteelle 1909.
Silta on nimetty kirjailija Henning Mankellin mukaan.
Ville Muilu
Vilho Johannes (Ville) Muilu (4. elokuuta 1915 Nurmo – 22. helmikuuta 1977) oli suomalainen herännäisiin kuulunut pappi ja kirjailija.
Muilu toimi rajaseutupappina Lentiirassa, Oulun hiippakunnan diakoniapastorina ja Rääkkylän kirkkoherrana. Vuodesta 1964 hän oli sotilaspastorina Niinisalossa ja myöhemmin kenttärovastina Kuopiossa.
Ruutu+ Urheilu 2
Ruutu+ Urheilu 2 (entiseltä nimeltä "Nelonen Sport" ja "Nelonen Pro 2") oli suomalainen urheiluun erikoistunut, 1. helmikuuta 2010 aloittanut maksullinen televisiokanava, joka näkyi useimmissa kaapeliverkoissa sekä maanpäällisessä digiverkossa. Ruutu+ Urheilu 2 oli osa Nelonen Media -mediayksikköä, joka kuuluu Sanoma-konsernin Suomen toimintojen liiketoimintaryhmään, Sanoma Media Finlandiin. Kanavalla esitettiin muun muassa Jääkiekon SM-liigan kuukauden peli, semifinaalit ja finaalit jälkilähetyksinä. Televisiokanava aloitti lähetyksensä nimellä Nelonen Sport ja korvasi samalla entisen Urheilukanavan. Kanava vaihtoi nimeään 1. tammikuuta 2011 Nelonen Pro 2:ksi muuttuen helmikuun alussa maksulliseksi kanavaksi, näkyen vielä tammikuun ajan ilmaiseksi. Samoin nimeään muutti myös Nelonen Sport Pro, jonka nimeksi tuli Nelonen Pro 1. Vuonna 2017 Nelonen Pro 1 vaihtoi jälleen nimeään, uudeksi nimeksi tuli Ruutu+ Urheilu 1.
Heinäkuussa 2018 Nelonen Media ilmoitti lopettavansa maksu-tv-toimintansa ja maksukanavien lähetyksien loppuvan syyskuun alussa.
Svegin rautatieasema
Svegin rautatieasema (, ) on rautatieasema Svegin taajamassa Härjedalenin kunnassa Ruotsissa. Se sijaitsee Inlandsbanan-rautatiehen kuuluvan rataosan lähes puolivälissä, Ljusnanjoen pohjoisrannalla.
Rautatien Orsasta Svegiin rakensi yksityinen rautatieyhtiö, Orsa-Herjeådalens Järnväg (OHJ), ja Svegin liikennepaikka avattiin yleiselle liikenteelle 9. helmikuuta 1909, kun viimeinen kahden kilometrin mittainen Ljusnanjoen ylittävä osuus Bäckedalista valmistui. Rautatie Orsasta Svegiin liikennepaikkoineen siirtyi Ruotsin valtionrautateiden, Statens Järnvägarin omistukseen 1. tammikuuta 1919.
Vuosina 1924–1970 Sveg oli risteysasema, jossa Hedeen johtava 72 kilometrin mittainen sivurataosuus, Hedebanan, haarautui Inlandsbanasta.
HMAS Canberra (D33)
HMAS Canberra (viirinumero D33) oli Australian laivaston County-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa. Alus kuului ensimmäisenä tilattuun Kent-alaluokkaan.
"HMAS Canberra" laskettiin vesille 31. toukokuuta 1927, jolloin sen kummina toimi prinsessa Mary. Alus otettiin palveluskäyttöön 9. heinäkuuta 1928 ensimmäisenä päällikkönään George L. Massey.
"HMAS Canberra" viipyi palvelukseenoton jälkeen viisi kuukautta Britteinsaarilla koulutettavana. Alus saapui 25. tammikuuta 1929 ensimmäisen kerran Australiaan Fremantleen, minkä jälkeen se viipyi kotivesillään aina syyskuuhun 1931.
"HMAS Canberra" aloitti syyskuussa 1931 laivastovierailun Uuteen-Kaledoniaan ja Fidžille. Alus vieraili vuosina 1932 ja 1937 Kiinassa sekä Uudessa-Seelannissa kolmesti. Se saattoi 1934 "HMS Sussexia" Gloucesterin herttuan, prinssi Henryn Australian-vierailun aikana.
Toisen maailmansodan alun "HMAS Canberra" oli saattuepalveluksessa suojaten saattueita kotivesillä sekä Tasmaninmerellä. Alus osallistui vuonna 1940 tuloksetta Saksan laivaston risteilijä "Admiral Graf Speen" sekä sen tukilaiva "Pinguinin" etsintään.
"HMAS Canberra" osallistui alkuvuodesta 1941 tuloksettomaan taskutaistelulaiva "Admiral Scheerin" etsintään. Alus pysäytti yhdessä "HMNZS Leanderin" Saksan laivaston tukilaiva "Coburgin" sekä entisen norjalaisen tankkeri "Ketty Brovigin", jonka kaappari "Atlantis" oli vallannut kuukautta aiemmin. Vuoden 1941 lopun se oli Intian valtamerellä saattueiden suojana.
"HMAS Canberra" siirrettiin 7. helmikuuta 1942 Sydneyyn telakalle huoltoon. Alus oli telakalla ollessaan epäonnistuneen Japanin laivaston tekemän minisukellusvenehyökkäyksen kohteena. Palvelukseen palattuaan se liitettiin toukokuun puolessavälissä TF 44:ään, jonka mukana se rynnäköi kesäkuussa Korallimerelle yhdessä Yhdysvaltain laivaston risteilijöiden "USS Chicagon" ja "USS Salt Lake Cityn" kanssa. Alus oli heinäkuussa jonkin aikaa sijoitettuna Wellingtoniin ennen liittymistään operaatio Watchoveriin Salomonsaarilla.
"HMAS Canberra" valvoi maihinnousualusten esiintymistä 7.–8. elokuuta Tulagilla, mutta ei kohdannut vastarintaa. Alus oli varhain 9. elokuuta partioimassa osana liittoutuneiden maihinnousua Guadalcanalille sekä Tulagille, kun se kohtasi useita Japanin laivaston risteilijöitä.
"HMAS Canberra" vastaanotti Savon saaren taistelun avauslaukaukset. Alukseen osui muutamassa minuutissa kaksi torpedoa sekä yli 20 kahdeksan tuuman tykkien täyslaidallista. Osumien seurauksena alus menetti tehonsa ja kallistui voimakkaasti. Aluksen eloonjääneet siirrettiin Yhdysvaltain laivaston hävittäjille "USS Patterson" ja "USS Blue". Yhdysvaltain laivaston kontra-amiraali Richmond Kelly Turner antoi käskyn, jonka mukaan aluksen oli kyettävä aamuun mennessä seuraamaan osastoa tai se tulisi upottaa. "USS Ellet" ja "USS Selfridge" upottivat aluksen tykein ja laukaisemalla useita torpedoita. Aluksella sai surmansa 193 miehistönjäsentä mukaan lukien aluksen päällikkö Frank Getting.
Ain’t Misbehavin’
”Ain’t Misbehavin’” on Thomas ”Fats” Wallerin ja Harry Brooksin säveltämä ja Andy Razafin sanoittama jazzstandardi vuodelta 1929. Se kuului musikaaliin "Hot Chocolates", jota esitettiin ensin Harlemissa ja joka myöhemmin siirtyi Broadwaylle.
Kappaleesta nauhoitettiin kuusi hittiversiota sen ilmestymisvuonna. Ensimmäisenä singlelistalle nousi Leo Reisman ja myöhemmin samana vuonna Bill ”Bojangles” Robinson, Gene Austin, Louis Armstrong, Ruth Etting ja Waller itse. Armstrongin Broadway-debyytti oli tämän kappaleen soittaminen trumpettisoolona "Hot Chocolatesin" väliajalla. Wallerin pianoinstrumentaaliversio vuodelta 1929 valittiin historiallisia äänilevyjä arkistoivaan Grammy Hall of Fameen vuonna 1984.
Vuonna 1943 Waller lauloi kappaleen elokuvassa "Swingin suurhurmurit", jossa esiintyi lista ajan suosituimpia mustia esiintyjiä, kuten Lena Horne, Cab Calloway, Bill Robinson, Dooley Wilson, Katherine Dunham ja The Nicholas Brothers.
Kappale antoi nimen Wallerin musiikkiin perustuvalle vuoden 1978 Broadway-musikaalinäytelmälle "Ain’t Misbehavin’", joka palkittiin parhaan musikaalin Tony-palkinnolla. Musikaalin suosio herätti uudelleen yleisön kiinnostuksen jo valmiiksi arvostetun pianistin musiikkiin.
Vexi Salmi suomensi kappaleen Kalle Fältin vuoden 1975 levytykseen nimellä ”Voit minuun luottaa”. Uusi Iloinen Teatteri on esittänyt laulua Mikko Koivusalon musikaalisuomennoksessa nimellä ”En katso muihin”.
Neljä nolattua neroa (elokuva)
Neljä nolattua neroa ("Monkey Business") on Marx-veljesten kolmas elokuva ja se valmistui vuonna 1931. Elokuvan pääosissa ovat Marx-veljesten lisäksi Thelma Todd, Rockliffe Fellowes, Harry Woods ja Ruth Hall. Käsikirjoitukseen teki humoristi S. J. Perelman. Marx-veljesten elokuvista tunnettu Margaret Dumont ei poikkeuksellisesti ole tässä elokuvassa mukana.
Elokuvassa Marx-veljet esittävät salamatkustajanelikkoa, jotka joutuivat pakoilemaan viranomaisia luksusristeilijällä ja he ryhtyvät vahingossa kilpailevien gangstereiden kätyreiksi.
Rajakylän koulu
Rajakylän koulu tarkoittaa seuraavia kouluja:
Hevosen sulat
Hevosen sulat, myös nimellä Hevosensulat, (engl. Horse Feathers) on neljäs Marx-veljesten elokuva vuodelta 1932.
Siinä Groucho esittää Huxley Collegen rehtoria, joka poikansa (Zeppo Marx) kehotuksesta lähtee salakapakkaan etsimään jalkapallon pelaajia Huxleyn ja Darwinin välistä jalkapallo-ottelua varten. Siellä hän tormää jääkauppias Chicoon ja Harpoon, ja luulee näitä ammattijalkapalloilijoiksi. Kaiken lisäksi Zepon naisystävä (Thelma Todd) yrittää manipuloida Huxleyn ja Darwinin välistä jalkapallo-ottelua.
Teargarden by Kaleidyscope
Teargarden by Kaleidyscope on Smashing Pumpkinsin monivaiheinen konseptialbumi. Alkuperäisenä ajatuksena yhtyeellä oli, että teos sisältää 44 kappaletta joista jokainen kappale tulisi ladattavaksi yhtyeen kotisivuille yksi kerrallaan, lisäksi kappaleet oli tarkoitus julkaista neljän raidan EP-levyinä CD/LP-formaateissa, eli yhteensä 11 EP:tä. Suunnitelmat kuitenkin elivät matkan varrella, ja jo kolmannen osan jälkeen yhtye päätti ryhtyä julkaisemaan kokopitkiä studioalbumeja osana projektia.
Vol. 1: Songs for a Sailor
Kappaleet:
Vol. 2: The Solstice Bare
Kappaleet:
Vol. 3
Kappaleet:
Oceania
Kappaleet:
Monuments to an Elegy
Day For Night
Aivot altaassa
Aivot altaassa on tietoteoriaan liittyvä ajatuskoe. Ajatuskokeessa lähdetään tilanteesta, jossa aivot on irrotettu ruumiista, asetettu ravinneliuosta täynnä olevaan altaaseen ja kytketty tietokoneeseen, joka syöttää niille aistimaailmaa vastaavia ärsykkeitä.
Äärimmäisten skeptikkojen mukaan emme voi varmasti tietää, elämmekö todellisuudessa vai olemmeko vain aivot altaassa. Siten emme ehkä voisi luottaa tietävämme mitään varmasti. Hilary Putnamin mielestä taas kukaan ei voi loogisesti todeta olevansa pelkässä lumetodellisuudessa elävät aivot.
Raidió Teilifís Éireann
Raidió Teilifís Éireann, RTÉ on Irlannin julkisen palvelun yleisradioyhtiö. Se aloitti radiolähetykset 2RN-asemalta 1. tammikuuta 1926 ja säännölliset televisiolähetykset 31. joulukuuta 1961.
RTÉ:llä on kaksi televisiokanavaa, RTÉ One ja RTÉ Two, ja radiokanavat RTÉ Radio 1, RTÉ 2fm, RTÉ lyric fm ja RTÉ Raidió na Gaeltachta.
Vuonna 2009 RTÉ:n nimen kirjoitusasu muutettiin Radio Telefís Éireannista muotoon Raidió Teilifís Éireann. Nimi tarkoittaa iirin kielessä "Irlannin radiota ja televisiota".
Aleksandr Krasnoštšokov
Aleksandr Mihailovitš Krasnoštšokov (, oikealta nimeltään Abram Moisejevits Krasnoštšok, Абра́м Моисе́евич Краснощёк; 10. lokakuuta 1880 Tšernobyl – 26. marraskuuta 1937 Moskova) oli juutalaissyntyinen venäläinen bolševikkipoliitikko.
Aleksandr Krasnoštšokov syntyi kauppa-apulaisen perheeseen. Vuodesta 1896 lähtien hän osallistui Venäjän sosiaalidemokraattien toimintaan. Vuonna 1902 Krasnoštšokov muutti Yhdysvaltoihin, missä hän suoritti korkeakoulututkinnon ja liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen.
Kesällä 1917 Krasnoštšokov palasi Venäjälle ja liittyi bolševikkipuolueeseen. Vuonna 1918 hän työskenteli Kaukoidän kansankomissaarien neuvoston puheenjohtajana ja Kaukoidän armeijan esikuntapäällikkönä. Vuosina 1920–1921 Krasnoštšokov toimi VKP(b):n Kaukoidän byroon jäsenenä, Kaukoidän tasavallan hallituksen puheenjohtajana ja ulkoministerinä. Vuosina 1921–1922 hän oli Venäjän SFNT:n raha-asiain apulaiskansankomissaari ja vuodesta 1922 teollisuuspankin (Prombank) hallituksen puheenjohtaja sekä kansantalousneuvoston puhemiehistön jäsen.
Syyskuussa 1923 Krasnoštšokov pidätettiin niin sanotun Prombankin jutun yhteydessä ja tuomittiin kuudeksi vuodeksi vankeuteen. Hänet vapautettiin marraskuussa 1924. Vuodesta 1926 lähtien hän työskenteli Neuvostoliiton maatalouden kansankomissariaatissa. Vuonna 1930 Krasnotštšokov hyväksyttiin uudestaan VKP(b):n jäseneksi. Hänet pidätettiin heinäkuussa 1937 ja tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta ja vastavallankumouksellisen järjestön jäsenyydestä. Krasnotštšokov ammuttiin ja haudattiin Donskoin luostarin hautausmaalle. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1956.
Pjotr Nikiforov
Pjotr Mihailovitš Nikiforov (, 12. lokakuuta 1882 nykyisen Irkutskin alueen Irkutskin piirin Ojokin kylä – 6. tammikuuta 1974 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.
Pjotr Nikiforov syntyi työläisperheeseen. Vuonna 1901 hän liittyi vallankumousliikkeeseen, toimi Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja osallistui Kronstadtin kapinaan vuonna 1905. Sen jälkeen hän oli mukana sosiaalidemokraattien maanalaisessa toiminnassa, kunnes vuonna 1910 joutui pidätetyksi ja sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden pakkotyörangaistukseksi. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi bolševikkien johtotehtävissä Irkutskissa ja Vladivostokissa.
Vuosina 1918–1920 Nikiforov oli Venäjän valkoisten vankina. Vuosina 1920–1922 hän työskenteli VKP(b):n Kaukoidän aluepiirikomitean puheenjohtajana, puolueen Kaukoidän byroon jäsenenä ja Kaukoidän tasavallan ministerineuvoston puheenjohtajana. Vuosina 1925–1927 Nikoforov oli Neuvostoliiton lähettiläänä Mongoliassa ja toimi sen jälkeen Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvoston palveluksessa sekä Venäjän SFNT:n tavarahuollon apulaiskansankomissaarina. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli puoluetehtävissä.
Nikiforov on kirjoittanut Venäjän kansalaissodasta kertovia muistelmateoksia. Hänet on palkittu Leninin ja Lokakuun vallankumouksen kunniamerkeillä sekä Znak Potšota -kunniamerkillä.
Nikolai Matvejev
Nikolai Mihailovitš Matvejev (, 1877 Taka-Baikalian alueen Nertšinski Zavodin kihlakunnan Bogdatin kylä – 26. huhtikuuta 1951 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen puoluevirkailija.
Nikolai Matvejev valmistui Irkutskin junkkerikoulusta ja työskenteli Taka-Baikalian kasakkajoukkojen hallinnossa. Vuonna 1918 hän toimi Taka-Baikalian kansankomissaarien neuvoston johtajana ja Siperian kansankomissaarien neuvoston jäsenenä. Neuvostovallan kukistuttua alueella hän oli valkoisten vankina helmikuuhun 1920 saakka. Joulukuussa 1920 Matvejevista tuli Kaukoidän tasavallan hallituksen jäsen ja sotaministeri sekä vuonna 1922 tasavallan hallituksen puheenjohtaja. Venäjän kansalaissodan jälkeen hän toimi puolue- ja talousjärjestöjen palveluksessa.
Nippon seishi Cranes
Nippon seishi Cranes () on japanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey -ammattilaisliigassa.
Oji Eagles
Oji Eagles (, Ōji Seishi Aisu Hokkē-bu) on japanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey ammattilaisliigassa.
Cavanin kreivikunta
Cavanin kreivikunta () on Irlannin tasavallan kreivikunta Ulsterin historiallisessa provinssissa Irlannin saaren pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajautuu Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvaan Pohjois-Irlantiin. Kreivikunnassa on 76 092 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 855,93 neliökilometriä. Kreivikunnan pääkaupunki on Cavan, jolta se on saanut nimensä.
Ruotsin jääkiekon tähdistökentällinen
Ruotsin jääkiekon tähdistökentällinen on valittu kaudesta 1958–1959 lähtien. Kentällisen valitsevat jääkiekkotoimittajat. Kentälliseen on valittu vain ruotsalaisia jääkiekkoilijoita. Vuodesta 1983 lähtien tähdistökentällisiin on valittu myös Ruotsin ulkopuolella pelaavia ruotsalaisia jääkiekkoilijoita ja vuosina 1983–2002 niihin valittiin myös Pohjois-Amerikassa pelaavia kiekkoilijoita.
Jääpallon SM-sarja 1965
Jääpallon SM-sarja kaudella 1964-1965 päätettiin pelata kahdessa kuuden joukkueen lohkossa, joissa molemmissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Sarjaa piti näin ollen laajentaa kahdella joukkueella, jolloin edellisellä kaudella sarjasta pudonneet HIFK ja OTP saivat mahdollisuuden uusia sarjapaikkansa karsinnoissa. Karsinnoissa HIFK säilytti paikkansa SM-sarjassa voitettuaan Akilleksen, OTP ei onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa hävittyään Oulun Tarmolle. Uusina joukkueina mukana olivat lisäksi suomensarjasta nousseet Seinäjoen Palloseura ja Mikkelin Palloilijat. Eteläisen lohkon voitti WP-35, ja toinen välieräjoukkue oli yllättäjä HIFK. Pohjoisen lohkon voitti OPS, ja toisena välieriin selvisi VIFK. Välieristä loppuotteluun selviytyivät etelälohkon joukkueet WP-35 ja HIFK. Varkaudessa pelatun finaalin voitti WP-35 maalein 5-1. OPS saavutti pronssia, mitali oli OPS:lle 19 perättäinen mitalisijoitus. Sarjasta putosivat alkulohkojen viimeiset Veiterä ja Oulun Tarmo. Kauden maalikuningas oli WP-35:n Pentti Markkanen 15 maalillaan.
Ennen sarjan alkua karsittiin kumpaankin lohkoon yhdestä paikasta. HIFK ja Akilles pelasivat yhden ottelun Varkaudessa. Oululaisjoukkueet ratkaisivat sarjapaikan kohtalon kaksoisottelussa.
Yleisömäärät koottu Helsingin Sanomien otteluraporteista
WP-35:n joukkue: Olavi Toivonen, Pekka Kettunen, Paavo Kiuru, Pauli Auvinen, Birger Wright, Ilmari Väisänen, Seppo Laakkonen, Esko Holopainen, Pentti Markkanen, Pentti Jokinen, Ari Kivikoski, Seppo Koskinen, Seppo Immonen, Teuvo Immonen, Erkki Räsänen ja Eino Ropponen. Valmentaja: Leo Partanen.
Mulgaparatiisikaija
Mulgaparatiisikaija ("Psephotellus varius") on eteläaustralialainen värikäs ja pitkäpyrstöinen kaija.
Linnun pituus on 28 cm ja paino 50–70 g. Sukupuolet ovat erivärisiä. Koiras on pääosin vihreä, sen otsa on keltainen, päälaella on punainen laikku, maha ja alaperä ovat keltaiset, ja kyljessä on punainen läiskä. Naaras on himmeämmän värinen. Nokka on tumman harmaa, iiris ruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuori lintu muistuttaa aikuista, mutta on himmeämmän värinen.
Mulgaparatiisikaijat elävät laajalla alueella Australian eteläosien sisämaassa. Austin Hobart Clark kuvaili lajin holotyypin ilmeisesti Spencer Gulfin alueelta Etelä-Australiasta. Lajin populaation koko on noin 100 000 yksilöä.
Mulgaparatiisikaija asuttaa puustoisia savanneja, kuivia pensaikkoja, sekä akasia- ja eukalyptusmetsiköitä.
Pesä on tavallisesti veden äärellä kasvavan matalan puun kolossa. Naaras munii neljästä kuuteen, tavallisesti viisi munaa, joita se hautoo noin kolme viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta lähes joka tunti. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin kolme kuukautta pesästälähdön jälkeen.
Mulgaparatiisikaijat syövät siemeniä, vihreitä lehtiä, hedelmiä ja marjoja.
Tōhoku Free Blades
Tohoku Free Blades' () on japanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey ammattilaisliigassa. Seura aloitti sarjassa pelaamisen kaudella 2009-2010.
Nertšinsk
Nertšinsk () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nertšajoen rannalla 305 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta itään. Kaupunki on Nertšinskin piirin keskus. Priiskovyin asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Siperian rautatiehen. Asukkaita on 14 775 henkeä (vuonna 2014).
Kaupunki on saanut alkunsa Šilkajoen rannalle Nertšan suuta vastapäätä vuonna 1653 perustetusta kasakoiden linnakkeesta. Daguurien ruhtinaan Gantimurin joukot polttivat sen vuonna 1656, ja vuonna 1658 linnoitus rakennettiin uudelleen Šilkan toiselle rannalle. Vuonna 1689 Nertšinskistä tuli kaupunki ja voivodikunnan keskus. Samana vuonna siellä solmittiin Venäjän ja Kiinan välisen rajan määritellyt Nertšinskin sopimus. Vuodesta 1783 kaupunki toimi Nertšinskin alueen, vuodesta 1805 kihlakunnan ja vuosina 1851–1917 Taka-Baikalian alueen Nertšinskin piirikunnan keskuksena. 1700-luvulla ja uudelleen vuonna 1812 Nertšinsk siirrettiin tulvien takia korkeammalle paikalle.
Nykyään Nertšinskissä toimii maatalous- ja elintarviketeollisuusyrityksiä. Kaupungissa on kaksi keskikoulua, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, maatalousteknikumi ja kulttuuritalo. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Nertšinskaja zvezda" (”Nertšinskin tähti”). Kaupungissa on lukuisia arkkitehtonisia ja historiallisia nähtävyyksiä.
Novoorlovsk
Novoorlovsk () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Aginskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 27 kilometriä Aginskojesta kaakkoon. Asukkaita on 3 000 henkeä (vuonna 2009).
Novoorlovsk sai kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 1982. Siellä toimii tantaalia ja volframia tuottava kaivosyritys. Taajamassa on keskikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, museo ja sairaala.
Orlovski
Orlovski () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Aginskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Aginskojesta kaakkoon. Asukkaita on 2 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1940 perustetun tina- ja volframikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1970 siitä tuli Orlovskin kaupunkimainen taajama. Nykyään siellä toimii malminrikastamo ja maatalousyritys.
Kultaparatiisikaija
Kultaparatiisikaija ("Psephotellus chrysopterygius") on Koillis-Australiassa elävä uhanalainen kaijalaji.
Linnun pituus on 28 cm ja paino noin 56 g. Koiraan alapuolen väritys on turkoosinsininen, otsa ja hartiat keltaiset, päälaki ja niska mustat, vatsan ja pyrstön alapeitinhöyhenet punaiset valkoisin reunuksin, selkäpuoli ruskea ja yläperä turkoosi. Naaras on himmeämmän värinen. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuori lintu muistuttaa väritykseltään naarasta.
Kultaparatiisikaijat elävät kahdella suppealla alueella Australian Cape Yorkin niemimaan sisämaassa. Sen elinympäristön ala on 2 900 neliökilometriä ja populaation koko noin 2 000 yksilöä. Lajin kanta on pienentynyt voimakkaasti viime vuosikymmeninä.
Kultaparatiisikaija asuttaa puustoisia savanneja ja harvakasvuisia metsiä.
Lisääntymiskausi on toukokuusta tammikuulle. Pesä on termiittikeossa, johon molemmat puolisot kaivavat pesäonkalon. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo noin 23 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta ja ruokkii myös poikasia yhdessä naaraan kanssa. Poikaset jättävät pesän viiden viikon ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin neljä kuukautta pesästälähdön jälkeen.
Kultaparatiisikaijat syövät ruohojen siemeniä, kukkia, silmuja ja mettä.