Samson Agonistes
Samson Agonistes on John Miltonin kirjoittama traaginen lukudraama.  Se ilmestyi Miltonin runoelman "Paradise Regained "yhteydessä vuonna 1671, ja kirjan nimisivulla luki: "Paradise Regained / A Poem / In IV Books / To Which Is Added / Samson Agonistes". Yleisesti ajatellaan, että Milton aikoi kirjoittaa "Samson Agonistesia" samoihin aikoihin kuin "Paradise Regainedia, "mutta että Milton sai sen valmiiksi myöhemmin.
Milton alkoi tehdä sunnitelmia tragedioiden aiheiksi muistikirjaansa 1640-luvulla. Monet hänen ideoistaan käsittelivät Simsonia, ja hän suunnitteli teokselleen nimiä kuten "Samson pursophorus or Hybristes" tai "Samson marriing or" "Ramath Lechi" tai "Dagonalia". Hänen lopulta valitsemansa nimi korostaa Samsonia taistelijana tai voimamiehenä. Näytelmä sisältyi teokseen "Paradise Regained", ja sen painoi 29. toukokuuta 1671 John Starkey. Ei ole varmaa tietoa siitä, milloin Milton kirjoitti teoksensa. Niinpä se voi olla varhaistuotantoa ja sisältää Miltonin ajatuksia Englannin sisällissodasta tai se voi olla myöhäistuotantoa ja ilmaista hänen epätoivoaan restauraatiota eli kuningasvallan palauttamista kohtaan. Varhaistuotantoon kuulumisesta todistaa hänen uskonsa vallankumoukseen; myöhäistuotantoon kuuluminen yhdistää teoksen hänen myöhäiskauden teoksiinsa kuten Kadotettuun paratiisiin ja silloin teos kommentoisi tasavallan kaatumista. Vuonna 1671 teoksesta otettiin uusi painos uudella nimilehdellä ja sen alkuun lisättiin Miltonin teksti muinaiskreikkalaisesta tragediasta ja Aristoteleen Runousopista.
Milton kirjoitti nimisivulle, että teos oli "dramaattinen runo" eikä siis draama. Hän ei toivonut, että teos esitettäisiin näyttämöllä, mutta ajatteli sen vaikuttavan ihmisiin. Hän toivoi, että yhdistämällä Samsonin piirteitä muihin Raamatun hahmoihin, kuten Jobiin tai psalmien kirjoittajaan, hän kykenisi luomaan täydellisen sankarin, joka voisi käsitellä monimutkaisia teologisia kysymyksiä. Kirjoittamalla runon ja valitsemalla sankarikseen Samsonin Milton kuvasi myös omaa sokeuttaan, joka vaivasi häntä elämän loppupuolella.
"Samson Agonistes" perustuu Simsonin tarinaan Vanhassa Testamentissa. Tarina kerrotaan Tuomarien kirjan luvuissa 13–16. Miltonin teos dramatisoi tarinan, joka alkaa Tuomarien kirjan jakeesta 16:23, siis toiminnan keskeltä. Samson on joutunut filistealaisten vangiksi, hänen hiuksensa eli hänen voimanlähteensä on leikattu ja hänen silmänsä kaivettu ulos. Samson on "Blind among enemies, O worse than chains" (rivi 66).
Näytelmän alkupuolella Samson nöyrtyy Jumalan edessä myöntämällä, ettei hänen voimansa ole hänen omansa: "God, when he gave me strength, to show withal / How slight the gift was, hung it in my hair" (rivit 58–9).
Kuoro käsittelee Samson taustaa ja kuvailee hänen sotasaavutuksiaan:
Vaikka hän on suurmies, muistuttaa kuoro, Samson on (todellisen ja metaforisen) sokeutensa takia vanki:
Samson paljastaa kuinka hän menetti voimansa: koska himoitsi Dalilaa ja omien tekojensa myötä petti Jumalan:I yielded, and unlocked her all my heart, Hänen tilansa on kuitenkin enemmän kuin vain hänen omansa:
Kun Samson on torjunut Dalilan vetoomukset, tämä pyytää Samsonilta, että saisi koskettaa miehen kättä (rivi 951) ja Samson vastaa kieltävästi:  "Not for thy life, lest fierce remembrance wake / My sudden rage to tear thee joint by joint" (rivit 952–3). Hän neuvoo Dalilaa, miten olla järkyttämättä itseään: “At distance I forgive thee, go with that" (rivi 954). Pian sen jälkeen kuoro valittaa naisten luonnetta ja petollisuutta:
Harapha huomauttaa, että Samson on
Hän kuitenkin kuvailee Samsonin menneitä saavutuksia sanoessaan "thou art famed / To have wrought such wonders with an ass’s jaw" (rivit 1094-5). Kuoro pui sitä, kuinka Jumala antaa yksittäisille ihmisille vallan vapauttaa oma kansansa kahleistaan ja erityisesti väkivallan avulla:
Runoelman viimeiset 250 riviä kuvailevat väkivallan tekoa, joka tapahtuu näytelmän aikana: Samson saa itselleen voiman tuhota temppelin ja surmata kaikki filistealaiset ja samalla itsensä. Tämä ei kuitenkaan tapahdu näyttämöllä vaan näytelmän henkilöhahmot kertovat tapahtuneesta. Kun temppelin tuhosta on kerrottu, runo korostaa kuolemaa eikä rauhaa:
Manoa, Samsonin isä, kuvailee tapahtumia näin: "Sad, but thou know’st to Israelites not saddest / The desolation of a hostile city" (rivit 1560–1). Viimeiset rivit kuvailevat katharsista, joka näyttäisi ottavan vallan näytelmän lopussa: