Beaver Island (Michiganjärvi)
Beaver Island on Yhdysvaltojen Suuriin järviin kuuluvan Michiganjärven pohjoisosassa sijaitsevan Beaver Islandin saariston suurin saari. Se oli 1800-luvun puolivälissä lyhyen aikaa James Strangin johtaman, mormoneista eriytyneen strangiittikirkon jäsenten ihanneyhdyskunta. Nykyisin Beaver Island on suosittu purjehdus-, matkailu- ja lomailukohde.
Beaver Island sijaitsee 51 kilometriä luoteeseen Charlevoix’n kaupungista ja kuuluu Charlevoix’n piirikuntaan. Saarelle pääsee vain autolautalla, veneellä tai lentokoneella. Saarella on kaksi lentokenttää, julkinen (KSJX) ja yksityinen Welke Airport (6Y8).
Ottawa-intiaanien tiedetään käyttäneen saarta kalastustukikohtana jo noin 2 000 vuotta sitten. Vuonna 1871 arkeologi Henry Gillman löysi hautakummuista taitavia käsityöesineitä. 1800-luvun alussa saaren intiaanien joukkoon alkoi asettua eurooppalaisperäisiä metsästäjiä ja kalastajia. Vuonna 1832 pappi Frederic Baraga viipyi intiaanien parissa lähetystyössä. Vuosisadan puolivälissä saarelle alkoi asettua yhä enemmän mormonitaustaisia strangiitteja, joiden johtaja James Strang julistautui uskontokunnan kuninkaaksi. Moniavioisuutta harjoittanut ihanneyhdyskunta alkoi rakoilla ja joutua riitoihin eriuskoisten kanssa. Vuonna 1856 Strang murhattiin ja yhdyskunta karkotettiin saarelta vain kahdeksan vuoden jälkeen. Seuraavaksi saarelle alkoi asettua irlantilaistaustaisia kalastajia ja muita Irlannin suurta nälänhätää paenneita siirtolaisia erityisesti Donegalin kreivikunnasta. Saaren eristyneisyys sai aikaan, että iiri oli vuosikymmeniä saaren pääkieli. 1880-luvun puolivälissä Beaver Islandista oli tullut Yhdysvaltojen tärkein ja yksi koko maailman suurimmista järvikalan tuotantopaikoista.
Saariyhdyskunnan lyhytaikaisen ”kuninkaan” James Strangin lisäksi saaren merkkihenkilöitä olivat katolinen pappi Peter Gallagher, joka oli vuodesta 1865 vuoteen 1898 saaren värikäs ja karismaattinen johtaja, sekä Leo Tolstoin oppilaana ollut venäläinen kirjailija ja pasifisti Feodor Protar, joka toimi saarella lääkärinä vuodesta 1893 kuolemaansa 1925 asti.
Kalastuksen ohella metsäisen saaren toiseksi pääelinkeinoksi tuli puunkorjuu. Vuonna 1901 muodostettu Beaver Island Logging Company rakensi saarelle puutavarasatamia, asuintiloja ja rautateitä. 1900-luvulle tultaessa sekä kalakanta että metsävarat alkoivat nopeasti vähetä yli, ja saareen ryhdyttiin houkuttelemaan matkailijoita. 1940-luvulla matkailu oli jo saaren suurin elinkeino, mutta varsinainen matkailuelinkeinon loistokausi alkoi vasta 1970-luvulla.
Beaver Island on pohjois-eteläsuunnassa 21 kilometriä pitkä ja länsi-itäsuunnassa 5–10 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 144,45 neliökilometriä, ja vakituisia asukkaita vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan oli 657. Saaren suurin taajama on James Strangin mukaan nimensä saanut St. James saaren pohjoiskärjessä, jossa asuu yli puolet asukkaista. Muu osa saaresta muodostaa Peaine-nimisen township-alueen. Saaren ympärillä on asumattomia pienempiä saaria kuten Garden Island, High Island ja Hog Island.
Beaver Islandilla on useita pieniä järviä, kuten Lake Geneserath kaakossa, Greenes Lake ja Fox Lake saaren keskiosissa, sekä pohjoisosan Font Lake, Egg Lake, Round Lake ja Barneys Lake. Jordan Riverlaskee saaren itäpuolelle ja Iron Ore Creek eteläpuolelle.
Kalastuksen, metsänhoidon ja maanviljelyn on saaren pääelinkeinona syrjäyttänyt matkailu. Saari on vapaa-ajanpurjehtijoiden suosittu kohde, jossa on uimarantoja, luontopolkuja, hotelleja, ravintoloita ja golfkenttä.
Central Michigan Universityllä on saarella tutkimusasema.
Beaver Islandille lentää kaksi lentoyhtiötä, Island Airways ja Fresh Air Aviation, pienillä 6–10 hengen potkurikoneilla Charlevoix’sta. Kaupungista kulkevat saareen myös Beaver Island Boat Companyn autolautat huhtikuusta joulukuuhun.
Beaver Islandin saariston pääsaaret ovat suuruusjärjestyksessä: