hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mathieu Faivre
Mathieu Faivre (s. 18. tammikuuta 1992 Nizza) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka edustaa C.S. Isola -seuraa.
Vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa Les Houchesissa Faivre voitti kultaa suurpujottelussa. Vuotta myöhemmin hän saavutti pronssia Crans Montanan suurpujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli yhdeksäs suurpujottelussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui suurpujottelussa seitsemänneksi.
Faivre kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa maaliskuussa 2010 sijoittuen 15:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2012 oltuaan kymmenes. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Naeban suurpujottelussa helmikuussa 2016. Hän oli samalla kaudella vielä kolmas Sankt Moritzin suurpujottelussa. Suurpujottelucupissa hän sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2016–2017 Faivre voitti Val d’Isèren suurpujottelun sekä oli samassa lajissa toinen Alta Badiassa ja kolmas Aspenissa. Suurpujottelucupissa hän sijoittui toiseksi. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Saalbach-Hinterglemmin suurpujottelussa.
Elisabeth Schicho
Elisabeth Schicho (s. 10. toukokuuta 1991) on saksalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Schliersee -seuraa.
Schicho saavutti Saksan mestaruuskilpailuissa vuonna 2012 hopeaa sprintissä ja pronssia yhdistelmähiihdossa. Maailmancupissa Schicho kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä 12. tammikuuta 2013 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 28:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 24:nneksi Toblachin vapaan hiihtotavan sprintissä helmikuussa 2014. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 Schicho saavutti kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja pronssia 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa.
Marika Sundin
Marika Sundin (s. 19. joulukuuta 1991) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Sollefteaa SK -seuraa.
Maailmancupissa Sundin kilpaili ensimmäisen kerran Jällivaarassa 24. marraskuuta 2012 sijoittuen 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 57:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 oltuaan Liberecin perinteisen hiihtotavan sprintissä 19:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran maaliskuussa 2014 oltuaan Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä seitsemäs.
Dietmar Nöckler
Dietmar Nöckler (s. 29. syyskuuta 1988 Bruneck) on italialainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Gruppo Sportivo Fiamme Oro -seuraa.
Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Nöckler oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:s ja viestissä Italian joukkueen mukana neljäs. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai Federico Pellegrinon kanssa pronssia vapaan hiihtotavan parisprintissä ja oli 50 kilometrin perinteisen kilpailussa kahdestoista. Lahdessa 2017 Nöckler ja Pellegrino saivat parisprintissä hopeaa.
Maailmancupissa Nöckler kilpaili ensimmäisen kerran Valdidentrossa helmikuussa 2009 sijoittuen sprintissä 40:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2012 oltuaan Moskovan vapaan hiihtotavan sprintissä 29:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Lahden 15 kilometrin perinteisen kilpailuissa maaliskuussa 2013 ja 2015. Hän voitti parisprintin Federico Pellegrinon kanssa Planicassa tammikuussa 2016 ja Dresdenissä tammikuussa 2018. Lisäksi hän on ollut parisprintissä toinen Toblachissa tammikuussa 2017 ja kolmas Otepäässä tammikuussa 2015. Tour de Skillä hän sijoittui 31:nneksi 2012–2013 ja 21:nneksi 2015.
Sandra Ringwald
Sandra Ringwald (s. 27. syyskuuta 1990 Villingen-Schwenningen) on saksalainen maastohiihtäjä ja ammattisotilas. Hän edustaa ST Schonach-Rohrhardsberg -seuraa.
Maailmancupissa Ringwald kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2010 sijoittuen sprintissä 45:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2012 oltuaan Milanon vapaan hiihtotavan sprintissä 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016 oltuaan viides. Parhaimmillaan hän on sijoittunut neljänneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Toblachissa tammikuussa 2017 ja Lahdessa maaliskuussa 2018.
Ringwald sai hopeaa alle 23-vuotiaiden MM-kilpailujen perinteisen hiihtotavan sprintissä Liberecissä 2013. Aikuisten arvokilpailuissa hän esiintyi ensimmäisen kerran samana vuonna Val di Fiemmen MM-kilpailuissa. Kaksi vuotta myöhemmin Falunin MM-kilpailuissa hän sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 13:nneksi ja 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa 33:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 14:nneksi, 15 kilometrin yhdistelmähiihdossa 21:nneksi sekä 4 × 5 kilometrin viestissä kuudenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli viestissä kuudes, vapaan hiihtotavan parisprintissä kymmenes, perinteisen hiihtotavan sprintissä viidestoista ja vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 26:s.
Sebastian Eisenlauer
Sebastian Eisenlauer (s. 13. maaliskuuta 1990) on saksalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa SC Sonthofen -seuraa.
Maailmancupissa Eisenlauer kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2010 sijoittuen sprintissä 47:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2011 oltuaan Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä 15:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Drammenin perinteisen hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2014 oltuaan kymmenes. Joulukuussa 2013 hän sijoittui Tour de Skihin kuuluneessa Oberhofin sprintissä seitsemänneksi. Parhaimmillaan hän on ollut kuudes Planican vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2016.
Linn Sömskar
Linn Sömskar (s. 3. kesäkuuta 1989) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa IFK Umeå SK -seuraa.
Maailmancupissa Sömskar kilpaili ensimmäisen kerran Düsseldorfissa joulukuussa 2010 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 20:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Milanon vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2012 oltuaan yhdeksäs. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on neljäs sija Toblachin vapaan hiihtotavan sprintistä joulukuussa 2015.
Johan Edin
Johan Edin (s. 9. helmikuuta 1987 Sundsvall) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa IFK Mora SK -seuraa.
Maailmancupissa Edin kilpaili ensimmäisen kerran Borlängessä maaliskuussa 2006 sijoittuen vapaan hiihtotavan sprintissä 53:nneksi. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008 oltuaan 26:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Quebecin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012 oltuaan kahdeksas. Se on myös hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.
Maria Nysted Grønvoll
Maria Nysted Grønvoll (s. 22. tammikuuta 1985) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Furuflaten IL -seuraa.
Maailmancupissa Grønvoll kilpaili ensimmäisen kerran Drammenissa maaliskuussa 2008 sijoittuen perinteisen hiihtotavan sprintissä 51:nneksi. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Liberecin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2011 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 17:nneksi Quebecin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2012.
Tolvilan kartano
Tolvilan kartano sijaitsee Viialassa, nykyisen Akaan alueella. Kartano on yksi alueen suurimpia maatiloja ja sen historia ulottuu useiden vuosisatojen taakse.
Tolvilan kartanon alueella on toiminut Markku Niemisen valmentama ravitalli. Tolvilan kartanon mailla on hoidettu ja valmennettu useita menestyneitä ravihevosia. Viime vuosien aikana Tolvilan kartanon mailla on alettu kasvattaa lampaita ja sinne on perustettu Tolvilan Kartanon lammastila -niminen lammastuotteisiin erikoistunut palvelu. Kartanon mailla tuotetaan ja myydään lampaan lihaa eri muodoissa, enemmän ja vähemmän jalostettuna. Lisäksi myynnissä on lampaantaljoja ja villaa sekä muita maaseututuotteita.
Tolvilan kartanon mailla on ollut asutusta jo kivikaudella ja osa alueesta on suojeltu muinaismuistolain perusteella. Tilan nimi on säilynyt samana jo keskiajalta alkaen, jolloin (vuonna 1465) maanomistajana tiedetään olleen Martti Tolvila -niminen henkilö. Kartanoksi tilaa on kutsuttu 1600-luvun puolivälistä alkaen, jolloin se toimi säteritilana.
Aleš Razým
Aleš Razým (s. 19. elokuuta 1986 Plzeň) on tšekkiläinen maastohiihtäjä. Hän edustaa Dukla Liberec -seuraa.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Razým sijoittui sprintissä kuudenneksi ja parisprintissä 12:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Razým sijoittui sprintissä 44:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui parisprintissä kuudenneksi.
Maailmancupissa Razým kilpaili ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2005. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Nové Měston vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2005 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 11:nneksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2008.
Hannu Hannunpoika (Erthel)
Hannu Hannunpoika, "Hans Hansson till Monikkala" (k. 1605) oli suomalainen upseeri ja hänestä tuli vuonna 1597 Suomeen käskynhaltija.
Hän osallistui ratsumestarina Venäjän sotaan mutta riitaantui Klaus Flemingin kanssa ja lähti vuonna 1595 Ruotsiin. Kaarle-herttuan määräyksestä hänestä tuli Pohjanmaan rajankäyntikomission jäsen ja vuonna 1596 Suomen talonpoikien valituksia tutkivan lautakunnan jäsen. Kaarle lähetti hänet 1597 puolustamaan Pohjanmaata Fleminingiä vastaan. Hän jäi vuonna 1598 Sigismundin kannattajien vangiksi, mutta hän vapautui, kun Viro antautui 1600. Hänet mestattiin 1605 syytettynä juonittelusta Kaarle-herttuaa vastaan.
Hän sai Monikkalan kartanon vuonna 1600 Kaarle-herttualta läänityksenä.
Hänen äitinsä oli Karin Göransdotter, joka synnytti pojan noin 1555. Isä oli saksalainen aatelismies Hans Erthel, joka oli vuonna 1556 vankina Turun linnassa, mahdollisesti juuri tästä syystä.
Ryszard Komornicki
Ryszard Komornicki (s. 14. elokuuta 1959) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Komornicki aloitti pelaajauransa GKS Tychyn keskikentän pohjalla 1980-luvun alussa. Hän siirtyi KS Górnik Zabrzeen kesällä 1982 ja edusti seuraa 1980-luvun loppupuolen huippuvuosina. Komornicki juhli Górnikissa neljää peräkkäistä Puolan mestaruutta vuosina 1985–1988. Menestyksen myötä Komornicki pääsi myös eurokentille, mutta Górnik ei koskaan selvinnyt Euroopan Cupissa toista kierrosta pidemmälle.
Kuuden Górnik-kauden jälkeen Komornicki siirtyi Sveitsin kentille FC Aaraun joukkueeseen. Kaudella 1992/93 hän pääsi juhlimaan seuran paidassa Sveitsin mestaruutta. Hän jätti seuran kesällä 1994 ja edusti vielä Sveitsissä FC Wohlenia ja Kickers Luzernia pelaajavalmentajan ominaisuudessa, kunnes ripusti lopulta yli 40-vuotiaana nappulakengät naulaan kauden 2000/01 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Komornicki edusti Puolaa vuosina 1984–1988 kaikkiaan 20 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 ja pelasi kaikissa kolmessa alkulohkon ottelussa.Komornicki aloitti valmennuruansa FC Wohlenin pelaajavalmentajana 1998/99 ja toimi samassa ominaisuudessa myös Kickers Luzernissa. Hän valmensi 2000-luvun alussa myös FC Solothurnia ja toimi heinäkuun 2001 FC Luzernin päävalmentajana. Vuodet 2002–2005 Komornicki toimi FC Zürichin organisaatiossa U21-joukkueen valmentajana. Aikuisten tasolle hän palasi tammikuussa 2006 ex-seuransa KS Górnik Zabrzen päävalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut jo huhtikuussa.
Komornicki palasi jo kesällä 2006 Sveitsiin valmentaen FC Badenia tammikuuhun 2007 saakka, kunnes siirtyi FC Aaraun peräsimeen. Toukokuussa 2007 hän sai väistyä kokeneen Gilbert Gressin tieltä, mutta palasi valmentajaksi jo elokuun alussa. Aarau sijoittui Komornickin johdolla kahteen otteeseen Sveitsin liigan viidenneksi. Kauden 2008/09 jälkeen puolalaisvalmentaja jätti Aaraun palaten Górnik Zabrzen päävalmentajaksi. Toinen yritys Puolassa jäi sekin lyhyeksi, kun seura erotti Komornickin jo joulukuussa.
Epäonnistuneen Górnik-pestinsä jälkeen Komornicki valmensi Sveitsissä FC Wiliä ja FC Wohlenia. Elokuussa 2012 hän palasi liigavalmentajaksi FC Luzernin peräsimessä. Luzern ei menestynyt puolalaisen johdolla odotusten mukaisesti ja lopulta seura erotti Komornickin huhtikuussa 2013. Luzern majaili tuolloin liigan toiseksi viimeisenä.
Valkovatsakalastaja
Valkovatsakalastaja ("Corythornis leucogaster") on kuningaskalastajien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa Guineasta ja Malista Ugandan länsiosiin ulottuvalla alueella.
Eerik Hare
Eerik Pietarinpoika Hare (k. 1627) oli suomalainen virkamies. Hänet nimitettiin vuodesta 1605 Hämeenlinnan ja Hämeen läänin voudiksi. Pohjanmaan käskynhaltija hän oli vuodesta 1610. Hänen ankaruuttaan arvosteltiin moiterunossa, ja valitusten vuoksi hän joutui eroamaan Pohjanmaan käskynhaltijan tehtävästä, mutta koska hän nautti kuninkaan luottamusta hän sai nimityksen Hämeen ja Uudenmaan käskynhaltijaksi.
Oliivi-iibis
Oliivi-iibis ("Bostrychia olivacea") on iibisten heimoon kuuluva pelikaanilintu. Sen laikuttainen esiintymisalue ulottuu päiväntasaajan tienoilla Afrikan poikki Sierra Leonesta Keniaan ja Tansaniaan. Se elää alankoalueiden tiheissä metsissä, joissa on vähän tai ei lainkaan aluskasvillisuutta. Se syö hyönteisiä, matoja, etanoita, käärmeitä ja toisinaan myös kasviperäistä ravintoa.
Bettina Gruber
Bettina Gruber (s. 31. tammikuuta 1985) on entinen sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Maailmancupissa Gruber kilpaili ensimmäisen kerran Davosissa helmikuussa 2006. Maailmancupin pisteille hän sijoittui ensimmäisen kerran Rybinskn vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2009 oltuaan 28:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa 12:nneksi Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2010. Hän lopetti vuonna 2014.
Frestan kirkko
Frestan kirkko () on Ruotsissa Upplands Väsbyn kunnassa sijaitseva kirkkorakennus. Ensimmäinen Frestassa sijainnut kirkko oli todennäköisesti rakennettu puusta ja paikallaan 1200-luvulle asti, jolloin paikalle rakennettiin harmaakivikirkko. Kivikirkon kuori ja sakaristo edustavat romaanista tyyliä. Kirkon seiniin on muurattu 13 riimukiveä ja niitä on joitakin myös hautausmaalla.
Gollegiella
Gollegiella () on saamelainen kielipalkinto, jota on jaettu joka toinen vuosi vuodesta 2004 lähtien. Palkinnon arvo on 15 000 euroa.
Yksityishenkilöt ja instituutiot Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä voivat ehdottaa palkinnonsaajaehdokkaita. Palkinnon tarkoitus on kehittää, säilyttää ja elvyttää saamelaiskieliä. Palkinto voidaan jakaa yksittäisille ihmisille, ryhmille, organisaatioille ja instituutioille. Se voidaan myös jakaa usean tahon kesken.
Hohenthal
Hohenthal on sukunimi seuraavilla henkilöillä:
Samuli Harima
Samuli Albert Harima (vuoteen 1936 Hohenthal, 4. syyskuuta 1879 Veteli – 2. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen kauppaneuvos ja talouselämän vaikuttaja, jonka kauppiasura alkoi Keski-Pohjanmaan Osuuskaupan piiristä ja ulottui kansainväliseen kauppakamaritoimintaan.
Samuli Hariman vanhemmat olivat suntio, kirjuri ja maanmittari Juho August Hohenthal ja lukkarintytär Maria Jokelin. Samuli oli kuudesta aikuisikään selviytyneestä pojasta vanhin. Hän avusti jo nuorena isäänsä tämän tehtävissä eri puolilla pitäjää ja tunsi jo kiinnostusta kaupankäyntiin. Hän pääsi Tampereen kauppaoppilaitokseen, josta valmistui vuonna 1900.
1900-luvun alussa hän oli perustamassa Keski-Pohjanmaan Osuuskauppaa Kokkolassa ja siirtyi sieltä Vaasaan tukkuliike Oy Laurell & Lahtinen Ab:n toimitusjohtajaksi 1909. Vuonna 1918 hän siirtyi Suomen Valtamerentakainen Kauppa Oy:n johtotehtäviin Helsinkiin ja teki 1920-luvun alussa pitkän liikematkan Brasiliaan, Uruguayhin ja Argentiinaan.
Varsinaisen elämäntyönsä Samuli Harima teki tukkuliike Talous-Osakekaupan pääosakkaana ja johtajana 1922–1943 sekä johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa 1962 saakka. Samuli Harima oli perustamassa Suomen Tukkukauppiaiden liittoa, jonka puheenjohtajana toimi vuoteen 1946. Harima oli Pohjoismaiden tukkukauppiasliittojen keskusneuvoston puheenjohtaja parikymmentä vuotta sekä jäsen Kansainvälisen tukkukauppiasliittojen keskusneuvostossa. Hän oli myös Suomalais-neuvostoliittolaisen kauppakamarin pitkäaikainen puheenjohtaja sen perustamisesta 1946 lähtien. Muista luottamustehtävistä mainittakoon Aero Oy, Kansallis-Osake-Pankki, Vakuutusosakeyhtiö Pohjola, Uusi Suomi, Liikesivistysrahasto, Suomen Ilmapuolustusliitto ja Suomen Höyrylaiva Oy. Kauppaneuvoksen arvo hänelle myönnettiin 1924.
Samuli Hariman puoliso vuodesta 1907 oli Anna Matilda o.s. Björklund. Heidän kahdesta lapsestaan Jorma Harima (1908–1963) toimi isänsä tavoin Talous-Osakekaupan johdossa. Samuli Hariman tytär oli taidemaalari Ilona Harima.
Razan Taha
Razan Taha (; s. 29. joulukuuta 1991 Amman) on jordanialainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja jäi siellä naisten 50 metrin vapaauinnissa 56. sijalle.
Stefanie Moser
Stefanie Moser (s. 23. huhtikuuta 1988) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa WSV Reith im Alpbachtal -seuraa.
Vuoden 2008 nuorten MM-kilpailuissa Formigalissa Moser saavutti pronssia supersuurpujottelussa.
Moser kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Altenmarkt-Zauchenseen superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2007 sijoittuen 17:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Garmisch-Partenkirchenin supersuurpujottelussa helmikuussa 2012 oltuaan yhdeksäs. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa viidenneksi Lake Louisen syöksylaskussa marraskuussa 2012.
Antennimonnit
Antennimonnit ("Pimelodidae") on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan luonnonvaraisina makeista vesistä Keski- ja Etelä-Amerikasta. Useita antennimonnilajeja pidetään myös akvaariokaloina.
Antennimonnien heimoon kuuluu 29 sukua ja noin 93 lajia. Heimon taksonomia on muuttunut aikaisemmasta ja useat lajit, jotka aiemmin katsottiin kuuluvaksi tähän heimoon ovat sittemmin siirretty joko pimeloiden ("Heptapteridae") tai mehiläismonnien heimoon.
Antennimonnilajit vaihtelevat kooltaan huomattavasti, tyypillisimmin ne ovat noin 20–80 cm pitkiä. Pienimmät lajit ovat vain muutamia senttimetrejä pitkiä, kun suurin laji jättilapamonni ("Brachyplatystoma filamentosum") voi saavuttaa jopa 3 metrin pituuden. Tyypillisiä piirteitä ovat usein litteähkö pää, kuonon 3 pitkää viiksisäieparia, jotka voivat olla jopa pidempiä kuin kalan ruumis, hyvin kookas rasvaevä, voimakkaasti haarautunut pyrstöevä ja suomuton iho. Suurin osa antennimonneista on pohjaväriltään harmaita, ruskeita tai mustia ja ruumiissa voi olla vaaleampia tai tummempia pilkkuja, läikkiä tai juovia.
Antennimonnilajeja tavataan Meksikosta Etelä-Amerikkaan. Ne elävät järvissä sekä voimakkaastikin virtaavissa kirkas- tai tummavetisissä joissa ja puroissa. Eniten heimon lajeja esiintyy Amazonian alueella. Heimon suurimmat lajit saalistavat ravinnokseen pienempiä kaloja, kun pienemmät lajit syövät eläinplanktonia, äyriäisiä, vesihyönteisiä tai hedelmiä. Eräät lajit kuten kultalapamonni ("Brachyplatystoma flavicans") ja hopealapamonni ("B. vaillanti") ja "Pseudoplatystoma"-suvun lajit ovat Etelä-Amerikassa kaupallisestikin merkittäviä ruokakaloja. Akvaarioissa ovat suosittuja muun muassa "Pimelodus"- ja "Sorubim"-sukujen lajit sekä panssaripäämonni ("Phractocephalus hemioliopterus") ja seepralapamonni ("Merodontotus tigrinus").
Hartmann
Hartmann on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Max Hartmann
Max Hartmann (1876–1962) oli saksalainen biologi, Kaiser-Wilhelm-Institutin, myöh. Max-Planck-Institutin, biologisen osaston johtaja vuodesta 1914 Berliinissä ja 1944–1955 Hechingenissä ja Tübingenissä. Hän tutki lisääntymistä, hedelmöitystä ja sukupuolisuutta ja myös filosofisia kysymyksiä.
Ala-Kintaus
Ala-Kintaus on Jämsän reittiin kuuluva pienehkö järvi Kintauden kylässä Petäjävedellä Keski-Suomessa. Se on karu ja lievästi humuspitoinen järvi, johon on istutettu kuhaa, järvitaimenta, kirjolohta, siikaa, planktonsiikaa, järvisiikaa ja muikkua. Kalastus on sallittu vain luvan hankkineille. Järven vedenkorkeutta säännöstellään Koskensaaren Oy:n patojen avulla. Yläjuoksulla oleva Ylä-Kintaus laskee vetensä Välijokea myöten Ala-Kintauteen, josta ne laskevat edelleen Huhtiaan ja Karikkoselkään ja lopulta Jämsän kautta Päijänteeseen. Ala-Kintauden kolme suurinta saarta ovat Räihänsaari, Ellilänsaari ja Kuoliosaari.
Nokia 6500
Nokia 6500 on Nokian vuonna 2002 julkaistu matkapuhelin.
Julius Hartman
Karl Julius Hartman (1861–1936) oli suomalainen historioitsija ja vakuutusjohtaja. Hän valmistui filosofian lisensiaatiksi 1888 ja sai professorin arvon 1930. Hän oli Turussa kansakoulunopettajana 1892–1902, vakuutusyhtiö Sammon toimitusjohtaja 1908–1926, Suomen merimiesten tapahturmavakuutuslaitoksen toimitusjohtaja 1904–1927 ja vakuutusyhtiö Verdandin (nyk. Veritas Eläkevakuutus) toimitusjohtaja vuodesta 1905.
Nokia 6510
Nokia 6510 on Nokian vuonna 2002 julkaistu matkapuhelin.
Nokia 6620
Nokia 6620 on Nokian vuonna 2004 julkaistu matkapuhelin.
Sinistra Ecologia Libertà
Sinistra Ecologia Libertà (SEL) on italialainen syksyllä 2009 perustettu vasemmistolainen puolue. Puolueen johtaja on Nichi Vendola.
Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa puolue oli mukana koalitiossa Demokraattisen puolueen kanssa.
Ueli Schnider
Ueli Schnider (s. 29. maaliskuuta 1990) on sveitsiläinen maastohiihtäjä, joka edustaa seuratasolla Gardes Frontiere -seuraa. Schnider on erikoistunut sprintteihin.
Schnider osallistui ensimmäistä kertaa maastohiihdon maailmancupiin joulukuussa 2010 Davosissa ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 68:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Schnider saavutti tammikuussa 2013 ollen Liberecin sprintissä 23:s. Schniderin paras maailmancup-sijoitus on 13. sija Drammenin perinteisen sprintissä maaliskuussa 2015.
Schnider osallistui myös vuoden 2013 MM-kisoihin Val di Fiemmessä ollen ainoalla matkallaan, perinteisen sprintissä 47:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kahdeksas.
2C-TFM
2C-TFM (2C-CF) on psykedeelinen fenetyyliamiini joka kuuluu 2C-ryhmään. Se syntetisoitiin ensimmäisen kerran David E. Nicholsin laboratoriossa.
2C-TFM:n psykoaktiiviseksi annokseksi on raportoitu 3-5 mg. Aineesta on hyvin vähän tietoa olemassa, eikä sen myrkyllisyydestä ole tietoa, mutta sen psykedeelisten vaikutusten on raportoitu kestävän 8-16 tuntia.
2C-TFM on luokiteltu Suomessa kuluttajamarkkinoilta kielletyksi psykoaktiiviseksi aineeksi.
2C-T
2C-T on psykedeelinen ja hallusinogeeninen fenetyyliamiini 2C-ryhmästä. Jotkut käyttävät sitä enteogeenina. Sillä on samankaltaisuuksia rakenteessa ja farmakologisissa ominaisuuksissa meskaliiniin ja 2C-T-2:n verrattuna.
Sen kehittivät ja sitä tutkivat David E. Nicholas ja Alexander Shulgin yhteistyössä.
2C-T alkaa vaikuttamaan noin 75-150 mg annoksilla, ja sen vaikutuksia on kuvailtu samankaltaisiksi meskaliinin ja MDMA:n kanssa, ja vaikutukset voivat kestää jopa 6 tuntia.
2C-T:n myrkyllisyyttä ei ole juurikaan dokumentoitu, mutta se on huomattavasti vähemmän voimakas kuin sille sukua olevat aineet, kuten esimerkiksi 2C-T-7, mutta oletettavasti sillä on samankaltainen myrkyllisyys verrattuna muihin 2C-ryhmän huumeisiin, jos sitä otetaan suurempia annoksia.
Spartacuksen poika
Spartacuksen poika (, suomeksi myös Rooman kotkat) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Historia-aiheista peplumia edustavan filmin on ohjannut Sergio Corbucci. Sen pääosaa näyttelee yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves.
Julius Caesar lähettää vuonna 48 eaa. nuoren kenturio Randuksen tutkimaan konsuli Crassuksen toimia. Matkalla Randuksen laiva ajautuu karille, hänet vangitaan ja myydään orjaksi. Randuksen johtamat orjat nousevat kapinaan. Amulettinsa perusteella hänet tunnistetaan kaksikymmentä vuotta sitten kuolleen kapinajohtaja Spartacuksen pojaksi. Perille päästyään Randus tapaa Crassuksen, tämän rakastajattaren Claudian ja jälkimmäisen soturiveljen Vertiuksen. Randus jatkaa isänsä työtä ja johtaa salaa orjuutetun kansan kapinaa julmaa Crassusta vastaan. Claudia paljastaa Randuksen, joka vangitaan. Orjat vapauttavat hänet ja tappavat Crassuksen. Claudia karkotetaan autiomaahan ja Vertius saa surmansa kaksinkamppailussa Randuksen kanssa. Paikalle saapuva Caesar tuomitsee Randuksen kuolemaan, mutta koko kansa vetoaa hänen puolestaan ja Caesar armahtaa hänet.
"Spartacuksen poika" on paras Stanley Kubrickin "Spartacuksen" (1960) innoittamista jäljitelmistä. Se on toimiva seikkailuelokuva, joka ei kuitenkaan nouse esikuvansa tasolle. Sergio Corbuccin ohjaus on sujuvaa, Steve Reeves on vaatettunakin karismaattinen sankari ja Gianna Maria Canale tuo elokuvaan seksuaalista jännitettä.
Eastmancolor-väreissä Cinemascope-laajakangastekniikalla toteutettu suuren budjetin filmi on kuvattu Titanuksen studioilla Roomassa ja Misr Guizehin studiossa Kairossa. Ulkokuvissa näkyvät muun muassa Gizan pyramidit ja sfinksi. Piero Piccionin musiikki on lainattu samojen tekijöiden elokuvasta "Romulus ja Remus". Yhdysvalloissa "Spartacuksen poikaa" esitettiin nimellä "The Slave" (”Orja”).
Karl Hasselqvist
Karl Hasselqvist (1600-luvulla – 19. syyskuuta 1727) oli herännäisyyden johtohenkilöitä. Hän opiskeli teologiaa Turun akatemiassa ja tutustui enonsa Petrus Schaeferin johtamaan yltiöpietistiseen piiriin. Hän siirtyi 1713 Tukhholmaan ja nousi sikäläisten pietistipiirien johtoon. Häntä syytettiin niin sanotussa Sicklan jutussa, ja todennäköisesti hänen siinä laatimansa puolustuskirjelmä tuli myöhemmin vanhemman ruotsalaisen pietismin uskonopiksi.
Nokia 6650
Nokia 6650 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin.
Barthold Rudolf Hast
Barthold Rudolf Hast (1724–1784) oli suomalainen lääkäri. Hän väitteli tohtoriksi 1747 Uppsalan yliopistossa ja oli ensimmäinen suomalainen, joka sai Ruotsissa lääketieteen tohtorin oppiarvon. Hän oli lääninlääkäri Helsingissä ja piirilääkäri Vaasassa. Hän hankki apteekin 1760 ja 1762 Vaasaan ja Ouluun. Hänen ansiostaan Pohjanmaalla aloitettiin rokottaminen.
2C-F
2C-F on vähemmän tunnettu psykedeeli 2C-ryhmästä. Sen syntetisoi ensimmäisen Alexander Shulgin, ja kirjassaan PiHKAL, hän määrittelee pienimmäksi vaikuttavaksi annokseksi 250 mg. 2-CF on ruskeahkoa öljymäistä ainetta ja sitä saa myös hydrokloridisuolana joka on jauhemaista ja valkoista.
2C-F:n farmakologisista ominaisuuksista, myrkyllisyydestä tai metaboliasta tiedetään vain hyvin vähän. 250 mg:n annoksella 2C-F aiheuttaa vähäisiä näköharhoja ja väsymystä.
Nokia 6670
Nokia 6670 on Nokian vuonna 2004 julkaistu matkapuhelin.
äänimuistiinpanot
Hugo Viidakkoseikkailu
Hugo Viidakkoseikkailu () on televisiopeli (ks. SMS-TV-peli). Pelistä on julkaistu versio Windowsille.
Peli sijoittuu kaukaiseen viidakkoon, jossa, kuten aina, Hugo yrittää pelastaa perheensä Scyllan kynsistä.
Ilkeä Skylla on kyllästynyt normaaliin elämäänsä ja kaipaa vaihtelua. Kuin tilauksesta noidan postiluukusta kolahtaa sisään matkaesite kaukaisesta Tulivuorisaaresta ja sen viidakosta. Skylla keksii ovelan juonen: hän kaappaa jälleen Hugon perheen, mutta oman luolansa sijasta vie nämä vangiksi saaren tulivuoren huipulle. Skylla liittoutuu saaren entisen kuninkaan Don Krokon kanssa ja tekee tästä ja lukuisista tyhmistä apinoista orjansa. Hugo on palaamassa kävelyltä kotiinsa. Kun perhe ei ole paikalla heräävät epäilykset Skyllasta. Hugo menee Skyllan luolalle, mutta se on tyhjä. Pöydällä lojuu kuitenkin matkaesite. Hugo tajuaa tapahtuneen ja matkaa heti lentokoneellaan viidakkoon. Skylla on kuitenkin varautunut ja ampuu Hugon alas ananaskranaatilla. Hugon pudottua hän tapaa kaksi uutta ystävää: Fernando-tukaanin ja Janne-apinan. Yhdessä ystävät ryhtyvät taistoon Skyllaa vastaan.
Jokaisen Viidakkoseikkailun pelin lopuksi tulee loppukohtaus, jossa Hugon täytyy yrittää vapauttaa Hugolina ja lapset. Viidakkoseikkailun loppukohtauksessa pitää valita oikea kahva. Jos valitsee oikein Hugo vapauttaa perheen, mutta jos valitsee väärin niin Hugo lennätetään pois tulivuorelta.
Ylä-Kintaus (järvi)
Ylä-Kintaus on Jämsän reitin latvavesiin kuuluva, puhdas mutta lievästi rehevä järvi Petäjävedellä. Se on suosittu mökkijärvi, koska se on lähellä Jyväskylää ja sen monet pienet lahdelmat tarjoavat suojaisia paikkoja lomailijoille. Vesistöön on istutettu kuhaa, siikaa, planktonsiikaa, peledsiikaa ja muikkua. Ylä-Kintaus muodostaa yhteisen vesialueen Ala-Kintauden kanssa.
Amelia (Italia)
Amelia on kunta Ternin maakunnassa Umbrian hallintoalueella Keski-Italiassa. Kaupungissa on noin 12 000 asukasta.
Kaupungin ympärille rakennettu etruskiaikainen muuri on kaupungin tärkeimpiä nähtävyyksiä.
Berndt Johan Hastfer
Berndt Johan Hastfer (2. toukokuuta 1737 Taivassalo – 1809 Valko-Venäjä) oli suomalainen eversti, ruukinpatruuna ja tilanomistaja. Hän järjesti kuningas Kustaa III:n toimeksiannosta alkusyynä olleen valehyökkäyksen mutta hakeutui sitten yhteistyöhän Anjalan liiton miesten kanssa ja joutui tuomituksi maankavalluksesta.
Hastfehrin vanhemmat olivat vapaaherra ja Porin läänin jalkaväkirykmentin eversti Johan Hastfer (k. 1769) sekä Margareta Elisabeth Stackelberg, jonka isä oli sotamarsalkka B. O. Stackelberg. Hastferin suku oli baltiansaksalaista alkuperää. Hastfer pääsi ylioppilaaksi Turussa 1748, ja jonkin aikaa yliopistossa opiskeltuaan hän siirtyi sotilasuralle. Hänestä tuli Jämtlandin rakuunarykmentin kersantti ja vänrikki 1753 sekä luutnantti 1754. Hastferista tuli Deux Ponts-rykmentin kapteeni Ranskassa 1757 ja Porin läänin jalkaväkirykmentin luutnantti 1760 ja kapteeni 1762. Hän oli Jämtlandin rakuunarykmentissä majurina vuodesta 1763 ja everstiluutnanttina vuodesta 1774. Hastfer siirtyi sitten 1774 Turun läänin jalkaväkirykmenttiin jossa hänestä tuli eversti 1777. Hänet nimitettiin vuonna 1781 Savon prikaatin komentajaksi.
Hastfehr perusti vuonna 1771 Leineperin (Fredriksforsin) ruukin Kullaalle rakennettuaan sinne kaksi vasarapajaa. Vuonna 1781 hän perusti parin kilometrin päähän Fredriksbergin ruukin. Hastfer oli 1760-luvulla myös valtiopäivämiehenä kahteen otteeseen 1765–1766 ja 1769–1770.
Hastfer oli Kustaa III:n uskottu ja hän järjesti aiheuttaneen provokaation kun muutamat Hastfehrin venäläisiksi sotilaiksi pukemat savolaiset talonpojat tekivät hyökkäyksen rajan yli Suomen puolelle Puumalan Vuolteensalmella. Hastfehr ilmoitti tästä raportissaan, ja kuningas Kustaa III sai hyökkäyksestä aiheen sodan julistamiseen Venäjälle. Sodan alettua Hastfer ryhtyi 2. heinäkuuta 1788 piirittämään Venäjälle kuulunutta Olavinlinnaa mutta oli sitten yhteydessä Anjalan liittoon kuuluneiden Ladaun, Ramsayn ja Glasenstjernan kanssa ja perääntyi 20. elokuuta Savonlinnan edustalta. Sitten Hastfer aloitti neuvottelut venäläisten ja venäläisten puolelle siirtyneen Georg Magnus Sprengtportenin kanssa ja ilmoitti haluavansa edistää Suomen itsenäistymistä Ruotsin vallasta. Hän menetti komentajanvirkansa, ja hänet tuomittiin 19. huhtikuuta 1790 kuolemaan maankavaltajana. Kuningas Kustaa III armahti kuitenkin Hastfehrin. Armahduksen syynä lienee ollut se, että Hastfehr oli järjestänyt sodan aloittaneen valehyökkäyksen kuninkaan antamien salaisten ohjeiden perusteella.
Armahduksen jälkeen Hastfehr oleskeli ensin sukulaistensa luona Skånessa mutta siirtyi sitten 1791 ulkomaille. jossa asui Kööpenhaminassa, Lontoossa, Hampurissa ja viimeksi Venäjällä. Venäjällä Hastfehr nimitettiin prikaatinkenraaliksi. Hän kuoli 1809 Valko-Venäjällä.
Hastfer oli naimisissa vuodesta 1765 Fredrika Brigitta Bonden (k. 1814) kanssa, jonka isä oli Uppsalan yliopiston kansleri, valtaneuvos, kreivi Gustaf Bonde.
Lugnano in Teverina
Lugnano in Teverina on kunta Ternin maakunnassa Umbrian hallintoalueella Keski-Italiassa. Kunnassa on noin 1 500 vakinaista asukasta.
Kunnan nähtävyyksiä on puhdaslinjainen romaanisen tyylin Santa Maria Assuntan kirkko.
Hans Hausen
Hans Magnus Hausen (12. elokuuta 1884 Helsinki – 16. kesäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen geologi. Hän väitteli 1927 ja toimi valtiongeologina Argentiinassa 1914–1917. Vuosina 1927–1951 hän oli Åbo Akademin geologian professori. Hän teki tutkimusmatkoja eri puolille maailmaa ja eläkkeelle jäätyään hän asettui Espanjaan ja tutki siellä Kanariansaarten geologiaa. Hän kirjoitti kansantajuisia ja tieteellisiä teoksia ja Suomen mineralogian historian vuosilta 1818–1918 "History of geology and mineralogy in Finland 1828–1918" (ilmestyi englanniksi 1968, julk. Societas scientarum Fennica).
Hänen isänsä oli historioitsija, valtionarkistonhoitaja Reinhold Theodor Hausen.
Virkki-käsityömuseo
Virkki-käsityömuseo on Tyyne-Kerttu Virkin 1977 perustama käsityön säätiöpohjainen erikoismuseo, jota ylläpitää vuonna 1978 perustettu samanniminen säätiö. Tyyne-Kerttu Virkki -säätiön tehtävänä on ylläpitää museon toimintaa sekä vaalia kansallista käsityö- ja perinnekulttuuria.
Virkki-käsityömuseon noin 3000:n objektin kokoelma koostuu pääosin käsityö- ja kotiteollisuustuotteista sekä käsityön työvälineistä. Kokoelma painottuu Karjalan alueelta kerättyihin tekstiileihin, ja sen perustan muodostaa Tyyne-Kerttu Virkin itse keräämä esinekokoelma Aunuksesta. Kokoelmaan kuuluu myös ulkomaista käsityöesineistöä mm. Virosta, Meksikosta ja Kyprokselta.
Museo toimi alkuvuosinaan 1977-1995 perustajansa Tyyne-Kerttu Virkin kotitalon kellarikerroksessa Helsingin Taivallahdessa osoitteessa Merikannontie 3. Vuonna 1995 museokokoelmat siirrettiin Karjala-talolle Käpylään, jossa aktiivista museo- ja näyttelytoimintaa harjoitettiin vuoteen 2010 saakka. Vuonna 2010 museokokoelmat liitettiin osaksi Jyväskylässä toimivan Suomen käsityön museon kokoelmia, jossa ne muodostavat oman samannimisen erilliskokoelman. Museokokoelman digitaalinen tietokanta, kirjasto ja arkisto sekä Virkin kotimuseo toimivat edelleen Virkki-säätiön alaisuudessa .
Tyyne-Kerttu Virkin Merikannontien kotimuseo avattiin yleisölle 29.9.2004, josta asti tämä 1950-1960-lukujen asuun palautettu kotimuseo on ollut avoinna yleisölle tilauksesta.
Tyyne-Kerttu Virkki -säätiö järjestää vuosittain perustajansa muistoa ja elämäntyötä vaalivia tapahtumia, näyttelyitä ja seminaareja. Vuodesta 2001 lähtien järjestetyt Tyyne-Kerttu Virkki -seminaarit ovat käsitelleet laajasti käsityökulttuuria ja -perinnettä:
Nokia 6700 classic
Nokia 6700 Classic on Nokian vuonna 2009 julkaistu matkapuhelin.
Sormio
Sormio eli manuaali on useissa kosketinsoittimissa sormin soittamiseen käytettävän koskettimiston nimitys. Yksi sormio on yksi rivi koskettimia, joka tavallisesti (mutta ei välttämättä aina) kattaa soittimen äänialan alimmasta ylimpään sävelkorkeuteen. Sormioita voi soittimessa olla yksi tai useampia. Sormio-nimitystä käytetään yleensä vain silloin, kun soittimessa on myös jalkio tai jalkio puuttuu, mutta sormioita on kaksi tai useampia. Usean sormion tapauksessa eri sormioilla yleensä soitetaan soittimen eri äänikertoja.
Sormio tai useampia on mm. uruissa, cembalossa, sähköuruissa ja urkuharmonissa sekä joissain vanhemmissa, harvinaisemmissa kosketinsoittimissa. Pianon koskettimistoa ei yleensä sanota sormioksi, koska pianossa koskettimistoja on vain yksi eikä jalkiota tavallisesti ole (joskin joissain pianoissa jalkiota on käytetty).
Tavanomaisimmassa sormion tyypissä kromaattisen sävelasteikon sävelet c, d, e, f, g, a ja h ovat valkoisia koskettimia (isot koskettimet), sävelet cis/des, dis/es, fis/ges, gis/as ja ais/b mustia koskettimia (pienet koskettimet). Erityisesti uruissa ja cembaloissa värit ovat joskus päinvastaiset.
Sormio on yleensä mekaanisessa, mutta joissain soittimissa sähköisessä tai pneumaattisessa yhteydessä soittimen soivan osan (kieli, pilli jne.) soimisen aikaansaavaan osaan. Esimerkiksi uruissa koskettimen painallus avaa erilaisista vivuista ja tangoista muodostuvan mekanismin tai ilmaputken tai sähkön välityksellä urkupilliin johtavan paineilmaventtiilin.
Jalkio
Jalkio eli pedaali on useissa kosketinsoittimissa jaloin soittamiseen käytettävän koskettimiston nimitys. Jalkio on rivi koskettimia ja kattaa tavallisesti matalan pään sävelten osan soittimen äänialasta. Kaikissa kosketinsoittimissa ei ole jalkiota, mutta jos sellainen on, niitä on vain yksi, koska useampi jalkio olisi jaloilla soittamiseen epäkäytännöllinen (toisin kuin sormio, joita voi olla useampia).
Jalkio on usein (muttei välttämättä aina) mm. uruissa ja sähköuruissa, joskus myös cembalossa. Myös pianosta on joskus tehty jalkiollisia versioita, jotka kuitenkin ovat jääneet lähinnä kuriositeeteiksi. Jalkiolliselle pianolle musiikkia on säveltänyt erityisesti Charles-Valentin Alkan. Tavanomaisia pianon kaiku- ja muita pedaaleja ei kutsuta jalkioksi.
Jalkio on useimmiten valmistettu puusta, ja sekä kromaattisen sävelasteikon sävelet c, d, e, f, g, a ja h että sävelet cis/des, dis/es, fis/ges, gis/as ja ais/b ovat puunvärisiä koskettimia. Jälkimmäiset voivat olla myös pianokoskettimiston tapaan mustiksi tai tummiksi värjättyjä tai esimerkiksi valmistettu tummemmasta puulajista.
Jalkio on yleensä mekaanisessa, mutta joissain soittimissa sähköisessä tai pneumaattisessa yhteydessä soittimen soivan osan (kieli, pilli jne.) soimisen aikaansaavaan osaan. Esimerkiksi uruissa jalkiokoskettimen painallus avaa urkupilliin johtavan paineilmaventtiilin.
Jalkioiden muoto vaihtelee maittain, urkurakentajittain, aikakausittain ja tapauskohtaisesti mieltymyksen mukaan. Jalkio voi olla ylhäältä katsottuna suora, jolloin jalkiokoskettimet ovat keskenään yhdensuuntaisia, tai säteittäinen, jolloin koskettimet ovat viuhkamaisesti eli soittopöydän puoleisesta päästään ulompana toisistaan kuin toisesta päästään. Jalkio voi olla lattiatasosta katsoen tasainen, jolloin keskimmäisestä koskettimesta vasemmalle ja oikealle mentäessä koskettimet ovat samalla korkeudella, tai kovera, jolloin keskimmäisestä koskettimesta vasemmalle ja oikealle koskettimet nousevat korkeammalle. Jalkio voi myös olla mikä tahansa edellä mainittujen yhdistelmistä, kuten yhdensuuntainen ja tasainen, yhdensuuntainen ja kovera, säteittäinen ja tasainen tai säteittäinen ja kovera.
Paavo Arni
Kaarle Paavo Armas Arni (vuoteen 1933 "Forsström", 20. huhtikuuta 1905 Viipuri – 28. toukokuuta 1969 Helsinki) oli yli-insinööri ja Yleisradion teknillinen johtaja. Aarni oli radio- ja televisiotoiminnan studiotekniikan uranuurtaja Suomessa, mutta myös akustiikan erikoisasiantuntija. Hän suunnitteli useita akustisia tiloja, kuten Turun konserttitalon salin akustiikan, joka oli Suomen ensimmäinen konserttitarkoituksiin rakennettu sali ja Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennuksen akustiikan.
Arnin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Emil Forsström ja Fanny Kyander. Hänn pääsi ylioppilaaksi 1924 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1930. Arni toimi Yleisradiossa radioteknikkona 1931–1934, studiopäällikkönä vuodesta 1934 ja yli-insinöörinä vuodesta 1952. Hän oli meluntorjuntakomitean sihteerinä vuodesta 1945 ja myöhemmin komitean puheenjohtajana.
Paavo Arni oli naimisissa 1934–1949 radiotoimittaja Vuokko Arnin o.s. Knuutila kanssa. Avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1949 Maire Harlinin kanssa.
Liian suuri suu
Liian suuri suu on suomalaisen Kadotetut-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1985.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ahti Pelttari sekä sovittanut Kadotetut.
Olemme kaikki syyllisiä
Olemme kaikki syyllisiä on Aarne Tarkaksen ohjaama elokuva vuodelta 1954. Käsikirjoituksen on tehnyt Tarkas Onni Hallan romaanin "Oudot virrat" (1949) pohjalta.
Tarkas on saanut elokuvaan vaikutteita ranskalaisen ohjaajan André Cayatten ohjauksesta "Hiipivät askeleet", jonka alkuperäisnimi "Nous sommes tous les assassins" on suomeksi 'Olemme kaikki murhaajia'. Tarina saa alkunsa, kun Helsingin Kaivopuistosta löytyy nuoren naisen ruumis. Pian paljastuu tekijä, ja seuraa oikeuskäsittely.
Aikalaisarvioijat näkivät elokuvassa niin onnistuneita puolia kuin heikkouksiakin. Käsikirjoitusta pidettiin toisaalta rohkeaotteisena mutta toisaalta kysyttiin: ”Mistä Tarkas oikein syyttää yhteiskuntaa?” Myös ohjauksessa nähdtiin nuorta ja rohkeaa yrittämisenhalua, mutta toiselta puolelta havaittiin, että Tarkas toistaa entisiä puutteitaan. Kuvaus sai yleisesti kiitosta
Mark Rummukainen
Mark Rummukainen (s. 19. helmikuuta 1982 Canberra, Australia) on australialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa AIHL-joukkue Canberra Knightsissa. Isokokoinen Rummukainen laukoo oikealta. Hänen isänsä on lähtöisin Suomesta.
Rummukainen pelasi AIHL-liigaa Canberra Knightsin mukana ensimmäisen kerran vuonna 2000. Kaudella 2002–2003 hän kävi pelaamassa Suomessa II-divisioonaa vaasalaisen HC Stormin joukkueessa, mutta Rummukainen palasi siellä pelatun kauden jälkeen Knightsiin. Vuosina 2005–2007 hän pelasi Brisbane Blue Tonguesin riveissä, mutta tämän jälkeen Rummukainen palasi taas Knightsiin.
Rummukainen edusti Australiaa II-divisioonan MM-kilpailuissa joka vuosi vuosina 2001–2011, paitsi vuonna 2009, jolloin Australia pelasi I-divisioonassa. Hän voitti lohkokultaa vuosina 2008 ja 2011, lohkohopeaa vuosina 2005, 2007 ja 2010 sekä lohkopronssia vuosina 2001 ja 2006. Vuonna 2012 Rummukainen edusti Australiaa sarjatasoa ylempänä I-divisioonan B-lohkossa, mutta joukkue putosi kuitenkin turnauksen päätteeksi takaisin II-divisioonaan. Kahdessa viimeisimmässä MM-turnauksessa hän on toiminut Australian varakapteenina.
Rummukainen pelasi myös alle 20-vuotiaiden D-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 2000 ja III-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2001.
Kadotetut (albumi)
Kadotetut on suomalaisen Kadotetut-yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984.
Kaikki kappaleet sanoittanut Ahti Pelttari sekä sovittanut Kadotetut.
Lonely Hearts Killers
Lonely Hearts Killers ("Lonely Hearts") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Todd Robinsonin ohjaama elokuva.
Tositapahtumiin perustuva tarina kertoo 1940-luvun sarjamurhaajapariskunnasta. Elokuvan pääosissa nähdään Jared Leto, Salma Hayek, John Travolta, James Gandolfini, Laura Dern ja Scott Caan.
Zapa!
Zapa! on suomalaisen Kadotetut-yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1987.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Ahti Pelttari sekä sovittanut Kadotetut ja Junior Simola, ellei toisin mainittu.
Nokia 6730 classic
Nokia 6730 Classic on Nokian vuonna 2009 julkaistu matkapuhelin.
Friisilän koulu
Friisilän koulu on Raision keskustassa sijaitseva pieni alakoulu, jossa on myös erityisopetusta. Koulussa on noin 280 oppilasta.
Nokia 6800
Nokia 6800 on Nokian vuonna 2003 julkaistu matkapuhelin.
Nokia 6810
Nokia 6810 on Nokian vuonna 2003 julkaisema matkapuhelin.
Lliam Webster
Lliam Webster (s. 19. helmikuuta 1986 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen jääkiekkoilija, joka pelaa AIHL-joukkue Melbourne Icessa. Hän toimi joukkueen kapteenina vuonna 2010.
Webster on pelannut kotikaupungissaan Melbournessa joka kausi. Hän pelasi Melbourne Jetsin AIHL-joukkueen mukana ensimmäisen kerran 15-vuotiaana vuonna 2001. Kausina 2003–2004 ja 2004–2005 Webster kävi pelaamassa myös Pohjois-Amerikassa MJHL-liigaa Selkirk Steelersissä sekä OPJHL-liigaa Aurora Tigersissä ja Thornhill Thunderbirdsissä. Hän voitti AIHL:ssä Melbourne Icen sisäisen pistepörssin vuosina 2005, 2006, 2008 ja 2010. Vuosina 2010, 2011 ja 2012 Webster voitti liigan mestaruuden. Hän toimi vuonna 2010 Icen kapteenina.
Australian ulkopuolella Webster pelasi kausina 2005–2006 ja 2006–2007 Suomessa Vaasan Sportin A-nuorissa. Hän voitti jälkimmäisen kauden päätteeksi A-nuorten I-divisioonan hopeaa. Webster voitti myös 81 minuutillaan loppusarjan jäähypörssin. Hän pelasi myös molempina Sportissa vietettyjen kausien aikana yhden Mestis-ottelun. Kaudella 2008–2009 Webster pelasi Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla Regionalligan EC Hannover Pferdeturm Towersissa.
Webster edusti Australiaa II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010 ja 2011. Hän voitti lohkokultaa vuosina 2008 ja 2001, lohkohopeaa vuosina 2005 ja 2007 sekä lohkopronssia vuonna 2006. Webster oli vuoden 2010 turnauksessa joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 7+2=9. Vuoden 2008 turnauksessa hän jakoi viidellä osumallaan koko B-lohkon maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Greg Oddyn kanssa. Webster pelasi myös sarjatasoa ylempänä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2012. Hän oli jälkimmäisessä turnauksessa tehoilla 2+2=4 Australian paras pistemies. Joukkue putosi kuitenkin takaisin II-divisioonaan. Webster toimi kahdessa viimeisimmässä MM-turnauksessaan Australian varakapteenina.
Webster pelasi myös alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2006 sekä alle 18-vuotiaiden III-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2003, jolloin hän voitti A-lohkon kultaa ja oli Australian paras pistemies tehoilla 5+4=9.
Reino Björn
Reino Viljo Einar "Rööri" Björn (3. heinäkuuta 1932 Helsinki – 22. elokuuta 2012) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja. Hänet tunnetaan yhtenä lajin suurimmista suomalaispersoonista.
Pelaajana Björn edusti kolmea helsinkiläisseuraa vuosina 1954–1971. Tilastollisesti parhaalla kaudellaan 1961 hän teki 9,8 pistettä ottelua kohden.
Valmentajana Björn valmensi Suomen naisten koripallomaajoukkuetta vuosina 1960–1962. Lisäksi hän valmensi menestyksekkäästi HTU:n naisjoukkuetta 1960-luvun alkupuolella ja kolmea miesten pääsarjajoukkuetta. Suomen cupin Björn voitti valmentajana kahdesti, vuosina 1970 ja 1973.
Vuonna 2000 Björn kuului Suomen yli 55-vuotiaiden miesten maailmanmestaruuden voittaneeseen maajoukkueeseen. Elantonsa hän teki yksityisyrittäjänä. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja kolme tytärtä. Björn kuoli 80 vuoden iässä 22. elokuuta 2012.
Björnin pallonkäsittely ei ollut kovin taitavaa, mutta hän korvasi puutteitaan kovalla yrittämisellä, minkä vuoksi yleisökin kannusti häntä usein. Joukkuetovereitaan Björn innosti "jatkuvasti" huutamalla. Björnin pelityyli oli aggressiivinen, mikä kerrytti hänelle runsaasti virheitä ja joskus jopa ulosajoja. Lehdistökin kirjoitti Björnin persoonallisista peliotteista, usein positiiviseen sävyyn. Hänestä kehittyi eräänlainen kulttihahmo.
Björn saattoi tehdä ajoittain runsaasti pisteitä, mutta ennen kaikkea hän oli hyvä puolustaja, syöttäjä ja vastustajan henkistä tasapainoa häiritsevä pelaaja, joiden ominaisuuksien vuoksi häntä pidettiin joukkueelleen tärkeänä.
Myös valmentajana Björniä pidettiin ns. tulisieluisena.
Raine Nuutinen
Raine Tauno ”Ati” Nuutinen (8. kesäkuuta 1931 Helsinki – 5. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen koripalloilija.
Nuutinen pelasi Suomen pääsarjassa vuodet 1952–1965 voittaen useita Suomen mestaruuksia. Hän pelasi myös menestyksekkäästi Suomen maajoukkueessa, jossa pelasi muun muassa Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ja viisissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa.
Nuutinen kuoli 81 vuoden iässä 5. elokuuta 2012.
Friisilän koulu (Espoo)
Friisilän koulu on pieni alakoulu Espoon Friisilässä. Koulu sijaitsee Matinkylä-Olarin alueella ja siellä on noin 130 oppilasta. Se on valmistunut vuonna 1962, ja on peruskorjattu vuonna 2000. Lukuvuonna 2018–2019 koulun rehtorina toimii Birgit Paju.
Manna Dey
Padmabhusan Manna Dey (; 1. toukokuuta 1919 – 24. lokakuuta 2013) oli intialainen laulaja. Hänen alkuperäinen nimensä on Probodh Chandra Dey. Hän aloitti uransa playbacklaulajana elokuvassa "Tamanna" (1943). Häntä kuullaan lisäksi esimerkiksi elokuvassa "Mashal" (1950). Manna Dey levytti yli 3 500 laulua. Hän sai lukuisia palkintoja, kuten Padma Shrin (1971), Padma Bhushanin (2005), Dadasaheb Phalke -palkinnon (2007) ja Filmfaren elämäntyöstä (2011).
Manna Dey meni vuonna 1953 naimisiin Sulochana Kumaranin kanssa. Parille syntyi lapsia.
Sanna Salmenkallio
Sanna Salmenkallio (s. 1966 Espoo) on säveltäjä, viulisti ja äänisuunnittelija, joka on tehnyt monipuolisesti elokuva- ja konserttimusiikkia sekä sävellyksiä ja äänisuunnittelua erilaisiin näyttämöteoksiin.
Salmenkallio opiskeli Sibelius-Akatemiassa ja on täydentänyt opintojaan Teatterikorkeakoulussa ja Kuvataideakatemiassa. Hän on säveltänyt musiikkia yli 30 elokuvaan ja kymmeniin näyttämöteoksiin. Salmenkallio on toiminut muusikkona ja esiintyjänä lukuisissa teatteri- , tanssi- ja elokuvatuotannoissa. Hänet tunnetaan myös yhteisöteatteriteoksista pakolaisten sekä vankien parissa.
Salmenkallio on voittanut parhaan musiikin Jussi-palkinnon vuosina 2005 ("Melancholian 3 huonetta") ja 2015 ("Eedenistä pohjoiseen").