hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Saara Särmä
Saara Särmä (s. 1975 Forssa) on suomalainen tutkija, taiteilija ja feministi. Särmä on tullut tunnetuksi "Congrats, you have an all male panel!" -blogista, joka dokumentoi humoristisesti paneeleita ja seminaareja, joissa esiintyy vain miesasiantuntijoita.
Särmä on perustanut Feministisen ajatushautomo Hatun entisen kansanedustaja Rosa Meriläisen ja toimittaja Johanna Vehkoon kanssa.
Särmä väitteli tohtoriksi vuonna 2014. Väitöskirja sisältää Särmän tekemiä kollaaseja, joilla hän ilmentää sitä, kuinka ydinasevalloiksi mieliviä valtioita sukupuolitetaan, seksualisoidaan ja vähätellään.
Colonne de Juillet
Colonne de Juillet (”Heinäkuun pylväs”) on 51,5 metriä korkea muistopylväs Pariisin Place de la Bastille -aukiolla. Se on pystytetty vuoden 1830 heinäkuun vallankumouksessa kuolleiden muistoksi. Pylväs on pronssia ja se on ontto. Pylvään huipulla on Auguste Dumontin kullattu veistos "Vapauden henki".
Colonne de Juillet pystytettiin heinäkuun vallankumouksen myötä valtaan nousseen kuningas Ludvig Filipin määräyksestä. Kuningas antoi määräyksen muistomerkin pystyttämisestä jo joulukuussa 1830 ja muurasi peruskiven vain vuosi vallankumouksen jälkeen, heinäkuussa 1831. Pylvään suunnitelma tilattiin vuonna 1833 arkkitehti Jean-Antoine Alavoinelta, mutta lopulta sen suunnitteli hänen apulaisena Joseph-Louis Duc. Pylväs valmistui vuonna 1840. Monumentin huipulle kuningas Ludvig Filip valitsi Dumontin vuonna 1833 esittelemän veistoksen "Vapauden henki". Pylvään muut koristelut toteutti kuvanveistäjä Antoine-Louis Barye.
Colonne de Juillet’n kryptaan haudattiin 504 heinäkuun 1830 kansannousussa kuollutta pariisilaista. Lisäksi uhrien nimet hakattiin pylvään jalustaan. Jälkeenpäin pylväs omistettiin myös vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen uhreille, mikä kasvatti nimien lukumäärään seitsemäänsataan. Pylvään marmorinen jalusta on peräisin jo Napoleonin ajalta ja se oli alun perin tarkoitettu Napoleonin kaavailemalle suurelle norsupatsaalle, joka ei koskaan valmistunut.
Krista Berg
Krista Berg on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Kontiolahden Urheilijoita. Aikaisemmin hän edusti Oulun Hiihtoseuraa.
Krista Berg on edustanut Suomea useissa kansainvälisissä kilpailuissa vuosina 2009–2012. Hän kilpaili nuorten MM-kilpailuissa Torsbyssä 2010, Nové Městossa 2011 ja Kontiolahdella 2012 sekä nuorten EM-kilpailuissa Otepäässä 2010 ja Ridnaun-Val Ridannassa 2011. Hän sijoittui nuorten arvokisojen henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan 33:nneksi Torsbyn MM-kilpailujen normaalimatkalla 2010 ja viestissä neljänneksi Otepään EM-kilpailuissa 2010.
Krista Berg voitti Pohjoismaiden mestaruuspronssia Hämeenlinnassa vuonna 2011.
Kotimaan kilpailuissa Berg on saavuttanut useita nuorten Suomen-mestaruusmitaleita ampumahiihdossa ja ampumajuoksussa. Vuonna 2012 hän voitti sarjassaan N21 Suomen-mestaruuden normaalikilpailussa, yhteislähdössä, pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Vuonna 2013 Berg oli ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailuissa pikakilpailussa neljäs Kaisa Mäkäräisen voittaessa.
Krista Berg kuului Joensuun urheiluakatemian kärkiurheilijoihin vuosina 2012–2014.
Til It Happens to You
”Til It Happens to You” on Lady Gagan esittämä kappale vuodelta 2015. Lady Gaga teki kappaleen yhdessä Diane Warrenin kanssa "Uhka kampuksella" -dokumenttielokuvaa varten, joka käsittelee seksuaalista hyväksikäyttöä amerikkalaisilla yliopistokampuksilla.
Kappale julkaistiin singlenä 18. syyskuuta 2015, ja samana päivänä videopalvelu Vevossa julkaistiin Catherine Hardwicken ohjaama musiikkivideo.
Cliff Barker
Clifford Eugene ”Cliff” Barker (15. tammikuuta 1921 Yorktown, Indiana – 17. maaliskuuta 1998 Satsuma, Florida) oli yhdysvaltalainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja olympiavoittaja.
Barker voitti Kentuckyn yliopiston joukkueessa kaksi NCAA:n mestaruutta. Hän pelasi NBA:ssa vuodet 1949–1952 Indianapolis Olympiansissa, jonka päävalmentajana hän samalla toimi kahden ensimmäisen kauden ajan. Barker pelasi myös Yhdysvaltojen olympiakultaa Lontoon kesäolympialaisissa 1948 voittaneessa maajoukkueessa.
Henrik Visnapuu
Henrik Visnapuu (2. tammikuuta 1890, Valgamaa – 3. huhtikuuta 1951, New York) oli virolainen runoilija. Hän kuului Siuru-nimiseen kirjailijaryhmään, jonka myrsky- ja kiihkokauden huomattavin edustaja hän Marie Underin ohella. Hänen esikoiskokoelmansa "Amores" (1917) herätti kohua. Siinä ja muissa varhaisissa kokoelmissaan Visnapuu esiintyy varsinkin rakkauslyyrikkona, mutta mukana niissä on myös luontoaiheita. Hän kirjoitti myös vallankumouksen tragiikasta ja uskonnollisia kokemuksia. 1920-luvulta lähtien hän kirjoitti erityisesti isänmaasta. Lyriikan lisäksi hän julkaisi mm. näytelmiä ja esseitä sekä vuonna 1951 muistelmateoksen Päike ja jõgi.
Vuosina 1935–1937 Visnapuu oli propagandaministeriön neuvos, vuosina 1937–1940 yksi Uus-Eestin toimituksen jäsenistä ja samaan aikaan kirjallisuusaikakauskirja Varamun toimittaja. Vuonna 1944 hän lähti maanpakoon Saksaan, mistä sittemmin muutti Yhdysvaltoihin. Hänen pakolaisvuosinaan kirjoittamastaan lyriikasta ilmenee isänmaan kaiho ja rakkauden peruselämys.
Vincent Youmans
Vincent Youmans oli yhdysvaltalainen elokuvamusiikin ja operettien säveltäjä, aikansa keskeisiä elokuvasäveltäjiä. Häneltä on suomeksi esitetty yksi hänen alkukautensa musikaaleista "No no Nanette" (1924) ja "Laivaston tyttö".
Ralph Beard
Ralph Milton Beard jr. (2. joulukuuta 1927 Hardinsburg, Kentucky – 29. marraskuuta 2007 Louisville, Kentucky) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Beard voitti Kentuckyn yliopiston joukkueessa kaksi NCAA:n mestaruutta. Hän pelasi NBA:ssa vuodet 1949–1951 Indianapolis Olympiansissa. Kaudella 1950–1951 hänet valittiin en ykkös- ja kaudella 1949–1950 kakkosviisikkoon. Vuonna 1951 hänet valittiin historian ensimmäiseen un. Beard pelasi myös Yhdysvaltojen olympiakultaa Lontoon kesäolympialaisissa 1948 voittaneessa maajoukkueessa. Beardin pelaajaura loppui, kun hän sai elinikäisen pelikiellon NBA:han yliopistoaikaisesta sopupelistään. Beard kuoli Louisvillessä 29. marraskuuta 2007.
Edward Young
Edward Young (1681 - 1765) oli brittiläinen runoilija. Vuonna 1719 Young siirtyi Yrjö II:n hovipapista Welwyniin kappalaiseksi. Hänen pääteoksensa on vuosina 1742–1745 ilmestynyt runoelma "The Complaint, or Night Thoughts on Life, Death and Immortality", joka tunnetaan myös nimellä "Youngin yöt". Se käsittelee elämää, kuolemaa ja kuolemattomuutta. Siinä on Miltonia muistuttavaa ylevää synkkyyttä mutta myös väsyttävää kaihomielisyyttä ja monisanaisuutta. Hän oli romantikkojen edeltäjä. Romantiikka alkoi herätä sen myötä, että hän pyysi yöltä pääsemistä "hengen tutkimattomille alueille."
Francis Younghusband
Francis Edward Younghusband (1863–1942) oli brittiläinen Aasian-tutkija ja upseeri. Hän matkasi vuodesta 1886 lähtien laajasti Keski-Aasiassa. Vuosina 1903 ja 1904 tapahtunut, Younghusbandin ja kenraali Macdonaldin johtama Tiibetiin suuntautunut brittiläinen sotilasretkikunta eteni ensimmäisenä Lhasaan. Younghusband teki myös matkoja Mantšuriaan ja Gobiin. Vuonna 1904 Younghusband pakotti Tiibetin hallituksen perustamaan kaksi kauppapaikkaa brittejä varten. Vuosina 1904–1906 Younghusband oli Ison-Britannian komissaari Tiibetissä.
Suomen muinaislinnat (kirja)
Suomen muinaislinnat on valtionarkeologi Hjalmar Appelgrenin vuonna 1891 julkaistu väitöskirja, joka esittelee yhteensä 361 hänen tutkimaansa suomalaista muinaislinnaa. Se on ensimmäinen ja edelleen myös laajin aiheesta tehty tutkimus. Nykyään teoksen ansioina pidetään Appelgrenin tarkkoja muinaislinnojen kuvauksia sekä niistä tehtyjä piirustuksia ja karttoja.
Suurin osa kirjassa esitellyistä paikoista ei kuitenkaan ole muinaislinnoja, vaan pelkkiä paikannimistöön perustuvia olettamuksia, joista Appelgren on löytänyt jotakin perimätietoa. Varmoiksi todennetut hän esittelee piirustuksin, käsitellen myös niiden rakenteita ja paikoilla tehtyjä kaivauksia. Väitöskirjaa laatiessaan Appelgren vieraili itse yli sadalla linnavuorella. Osassa hän suoritti myös kaivauksia, joiden perusteella Appelgren määritteli ne myöhäisrautakautisiksi.
Kirjassa on yhteensä yli 160 kuvaa, jotka käsittävät muinaislinnojen pohjapiirroksia ja karttoja, maisemapiirroksia sekä kuvia kohteista tehdyustä esinelöydöistä. Lisäksi mukana on karttaliite. Teoksen kuvituksesta on Appelgrenin ohella vastannut kartanpiirtäjä I. J. Inberg.
Salakirjat-kustantamo julkaisi teoksen uusintapainoksena vuonna 2013. Sen kannessa on Magnus von Wrightin kivipiirros Hakoisten linnavuoresta.
Title IX
Title IX (säädös 9) on 23. kesäkuuta 1972 voimaan astunut Yhdysvaltain laki. Lain mukaan liittovaltion tukemissa koulutusohjelmissa ei saa syrjiä ketään sukupuolen perusteella. Jos oppilaitos rikkoo lakia, valtio voi peruuttaa sen rahoituksen.
Charles Augustus Young
Charles Augustus Young (1834–1908) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän tutki perusteellisesti Aurinkoa spektrianalyysin ja valokuvauksen avulla. Vuonna 1869 sattuneen auringonpimennyksen aikana Young keksi kromosfäärin kääntävän kerroksen ja koroniumviivan auringonspektrissä. Ensimmäisten joukossa hän valokuvasi protuberansseja. Young oli professori Dartmouth Collegessa vuodesta 1868 ja Princetonissa vuodesta 1877 lähtien.
Tarkka-ampujat (televisiosarja)
Tarkka-ampujat ("Flashpoint") on kanadalainen poliisisarja, jonka ensiesitys oli CTV:n kanavalla 11. heinäkuuta 2008. Sitä esitettiin Suomessa TV5-kanavalla vuodesta 2011 lähtien. Sarjan ovat luoneet Mark Ellis ja Stephanie Morgenstern ja sitä tähdittävät Hugh Dillon, Amy Jo Johnson, David Paetkau, Sergio Di Zio, sekä Enrico Colantoni. "Tarkka-ampujia" kuvattiin Torontossa.
Tammikuussa 2011 Ion Television hankki kaikki sarjan oikeudet CBS:ltä. Ion Television lopetti sarjan tuottamisen vuonna 2012 viidennen kauden jälkeen.
"Tarkka-ampujissa" seurataan poliisin erikoisyksikön, SRU:n ("Strategic Response Unit") toimintaa erilaisissa vaaratilanteissa. SRU perustuu Toronton poliisin erikoisyksikön ("Emergency Task Force") toimintaan.
"Tarkka-ampujat" sai alkunsa CTV-televisiokanavan kilpailusta, jossa he pyysivät ihmisiä lähettämään omia käsikirjoituksiaan kanavalle. Käsikirjoitusvaiheessa sarjan nimiä olivat "Sniper" ja "Critical Incident". Käsikirjoitus oli kahden tunnin televisioelokuvalle, joka muutettiin televisiosarja formaattiin.
CTV antoi sarjalle vihreätä valoa joulukuussa 2007. Sarjan alkamista ei haitannut vuosina 2007–2008 tapahtunut käsikirjoittajien lakko, koska kanadalaiset tuotannot olivat sen ulkopuolella.
Sarja oli tarkoitettu vain CTV:n kanadalaiselle katsojille, mutta tammikuussa 2008 Yhdysvaltalainen CBS kertoi ostaneensa sarjan esitysoikeudet.
13 jakson mittaisen ensimmäisen kauden kuvaaminen alkoi huhtikuussa 2008. Pilottijakson (""Scorpio"") tapahtumat perustuvat vuonna 2004 Torontossa tapahtuneeseen panttivankitilanteeseen, joka päättyi Toronton erikoisyksikön (Emergency Task Force) tarkkuuskiväärin laukaukseen.
Elokuussa 2008 CTV ilmoitti tilanneensa sarjalle toisen tuotantokauden. Kolmas kausi tilattiin lokakuussa 2009, neljäs kausi kesäkuussa 2010 ja viides kausi tammikuussa 2012.
"Tarkka-ampujat" ja draamasarja "Kuuntelija" on yhdistetty samaan maailmaan crossover-jakson myötä.
Pakolaisten rekisteröintikeskus
Pakolaisten rekisteröintikeskus on EU:n ulkorajalle perustettu virasto, jossa EU:n ulkopuolelta saapuneiden pakolaisten ja turvapaikanhakijoiden rekisteröinti käsitellään. Rekisteröintikeskuksessa turvapaikanhakijan laillinen oikeus jäädä Eurooppaan selvitetään ja pakolainen voi saada hyväksytyn tai hylätyn päätöksen, jonka jälkeen hänet voidaan palauttaa lähtömaahan takaisin. Mikäli pakolainen todetaan lailliseksi turvapaikanhakijaksi, hän voi siirtyä johonkin EU:n jäsenmaahan.
Pakolaisten rekisteröintikeskus on perusteilla mm. Kreikkaan kuuluvalle Kosin saarelle, jossa se on kohdannut voimasta paikallisten asukkaiden vastustusta ja johtanut jopa aseellisiin välikohtauksiin. Myös saaren pormestari on vedonnut Kreikan pääministeriin tilanteen rauhoittamiseksi.
Sisteri
Sisteri, cittern eli sisterni (engl. "cittern", myös "citharen", "cithren", "cittharn"; saks. "Cister", "Cither", "Cythar", "Halszither", "Zister", "Zitter"; ransk. "cistre"; it. "cetara", "cetera", "cetra"; esp. "citara", "cithara", "citola") on 18:lla tai 19:llä kiinteällä metallista tai luusta tehdyllä otenauhalla varustettu metallikielinen näppäilysoitin, jonka kielisilta on liikuteltavissa. Sisterin edestäpäin katsottuna päärynää muistuttava runko on matala ja pohja tasainen tai vain hieman kupera. Soittimen kielten määrä on vaihdellut rakentajasta ja rakennuspaikasta riippuen: ranskalaiset sisterit olivat usein nelikuoroisia (kieliä kahdeksan), italialaiset kuusikuoroisia (kieliä 12), englantilaiset ja saksalaiset viisikuoroisia (kieliä kymmenen). Bassokokoisen sisterin eli ceteronen (saks. "gross Cither", "gross Zittern"; ransk. "cisteron"; it. "ceterone", "citara tiorbata") kielten määrä on enimmillään 28.
Sisteri oli suosionsa huipulla 1500–1600-luvuilla. Renessanssiaikana soittimen katsottin periytyvän antiikin kitharasta ("κιθάρα"), vaikka edeltäjäksi on pikemmin osoitettava keskiaikainen citole.
Sisterin 1600- ja 1700-luvulla syntyneitä paikallisia erityismuotoja ovat mm. kellositra, englanninkitara ja portugalinkitara. Saksalaisella kielialueella sisteri koki uuden tulemisensa 1900-luvun vaihteessa, jolloin kehitettiin Thüringenin metsäsitra (saks. "Lutherzither", "Thüringer Waldzither", "Waldzither", "Wartburglaute"), joka oli suosittu varsinkin Wandervogel-liikkeen parissa.
Steve Jackson
Steve Jackson -nimisiä henkilöitä ovat:
Kirill Käro
Kirill Valerjevitš Käro (, ) (s. 24. helmikuuta 1975 Tallinna, Viron SNT) on virolais-venäläinen näyttelijä, jolla on ollut sekä teatteri- että televisiorooleja.
Kirill Käro on kotoisin Tallinnan Lasnamäeltä, jossa hänen vanhempansa asuvat. Hän puhuu omien sanojensa mukaan viroa huonosti. Hänen isoisänsä oli siperianvirolainen Alfred Kärö, joka muutti muutti Viroon neuvostomiehityksen aikoihin vuonna 1940 ja avioitui paikallisen vironvenäläisen naisen kanssa. Kirillin isä Valeri Käro oli merimies ja äiti työskenteli lastentarhassa. Virolainen näyttelijä Volli Käro on hänen isosetänsä. Kirill valmistui venäjänkielisestä Tallinnan 12. lukiosta (nyk. Lasnamäen lukio) vuonna 1992. Kirill Käron mukaan hän ei pidä itseään virolaisena, muttei koe itseään myöskään Venäjällä puhtaan venäläisenä. Tallinnassa häntä pidetään venäläisenä ja Moskovassa täysin virolaisena. Moskovaan palaamisesta huolimatta Kärö käy usein Virossa, Latviassa ja Ukrainassa.
Tämän jälkeen hän opiskeli Štšukinin teatterikoulussa Moskovassa, josta valmistui 1997. Vuosina 1997–1999 hän toimi Moskovassa armenialaisen Armen Džigarhanjanin johtamassa Moskovan draamateatterissa, ja palasi Viroon, jossa näytteli Viron venäläisessä teatterissa vuosina 1999–2004. Vuonna 2005 hän palasi takaisin Venäjälle.
Suomessa Käro tunnetaan ainakin Aleksein osasta Klaus Härön menestyselokuvasta Miekkailija sekä Ylellä 2016 esitetystä ukrainalaisesta dekkarista Nuuskija.
Eetu Peuhkuri
Eetu Peuhkuri (s. 3. marraskuuta 1990) on suomalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienin Broberg/Söderhamn Bandyä ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Peuhkuri on lappeenrantalaisen Veiterän kasvatti. Hän oli voittamassa seuran A-juniorien kanssa SM-kultaa vuonna 2011.
Veiterän edustusjoukkueessa Peuhkuri pelasi yhdeksän vuoden ajan kaudesta 2006–2007 alkaen. Kaudella 2014–2015 Veiterä saavutti Suomen Cupin mestaruuden ja Bandyliigassa SM-pronssia. Kaudeksi 2015–2016 Peuhkuri siirtyi Ruotsin Elitserienin Broberg/Söderhamn Bandyyn.
Peuhkuri pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa Suomen maajoukkueessa tammikuussa 2015. Hän kuului maajoukkueeseen MM-kilpailuissa Habarovskissa vuonna 2015 ja Uljanovskissa vuonna 2016, joista jälkimmäisissä Suomi saavutti hopeaa.
Peuhkuri on jääpallosuvusta. Hänen isoisänsä Matti Peuhkuri nousi Veiterän edustusjoukkueeseen vuonna 1959. Matin pojista Anssi, Harri ja Kari Peuhkurista pisimmälle lajissa pääsi viimeksi mainittu, joka pelasi 78 A-maaottelua. Kari on myöhemmin toiminut Jääpalloliiton puheenjohtajana, ja Anssi puolestaan Veiterän valmentajana. Kolmannesta polvesta SM-tasolla ovat Eetun lisäksi pelanneet Joonas ja Topi Peuhkuri.
Juha Kinnunen (täsmennyssivu)
Juha Kinnunen on seuraavien henkilöiden nimi:
Anwar Shaikh
Anwar Shaikh (s. 1945) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hän toimii professorina New School yliopistossa New Yorkissa. Hän tutkii kapitalistista taloutta klassisesta, erityisesti marxilaisesta näkökulmasta.
Shaikhin pääteos on "Capitalism: Competition, Conflict, Crisis" (Oxford University Press, 2016).
Anja Winquist
Anja Winquist (o.s. "Jaatinen"; 9. huhtikuuta 1934 Sortavala − 16. joulukuuta 2015 Turku) oli suomalainen muotoilija ja keraamikko. Hän teki pitkän uran keramiikkasuunnittelijana Arabialla.
Winquist opiskeli muotoilua Taideteollisessa oppilaitoksessa, josta valmistui vuonna 1955. Valmistumisensa jälkeen hän siirtyi työskentelemään Arabialle vuonna 1955 ja työskenteli yhtiön palveluksessa vuoteen 1974 saakka. Winquist suunnitteli koriste-esineiden lisäksi myös käyttökeramiikkaa, kuten Karelia-astiaston. Winquist lähti Arabiasta vuonna 1974 Pentikin palvelukseen kouluttamaan ja kehittämään yhtiön toimintaa. Uransa loppuvaiheessa hän toimi myös Turun kaakelitehtaan vastaavana muotoilijana.
Anja Winquist oli naimisissa keraamikko ja muotoilija Peter Winquistin kanssa. He saivat Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1976. Anja Winquist kuoli 16. joulukuuta 2015 kotonaan Turussa 81-vuotiaana.
Pirjo Hämäläinen
Pirjo Raila Helinä Hämäläinen (myös "Hämäläinen-Forslund", 24. toukokuuta 1952 Valkeala – 3. helmikuuta 2017 Hyvinkää) oli suomalainen taidehistorioitsija, kirjailija ja kolumnisti.
Hämäläinen kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan tyttölyseosta ja opiskeli sen jälkeen Kouvolan kieli-instituutissa venäjää ja Helsingin yliopistossa taidehistoriaa, venäjää ja muita humanistisia aineita. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1981. Hämäläisen ensimmäisiä työpaikkoja olivat Gallen-Kallelan museo, Museoviraston rakennushistorian osasto, Helsingin taiteilijaseura ja Suomen taideakatemian tiedotus- ja valistusosasto. Helsingistä Hämäläinen lähti 1982 käynnistämään Hyvinkään uutta taidekeskusta, nykyistä taidemuseota, jonka pysyvänä kokoelmana esitellään Yrjö Saarisen maalauksia.
Kansan Uutisten kulttuuritoimittajana Hämäläinen aloitti 1989. Kolmen vuoden kuluttua hän siirtyi vapaaksi kolumnistiksi. Hyvinkään Sanomiin, nykyiseen Aamupostiin, Hämäläinen kirjoitti 1980-luvulta lähtien taidearvosteluja ja kolumneja.
Hyvinkään kaupunginvaltuustossa Hämäläinen oli vasemmistoliiton edustajana. Hän vaikutti myös muun muassa Hyvinkään kaupunginhallituksessa, Uudenmaan maakuntahallituksessa, Suomen kulttuurirahaston Uudenmaan rahastossa ja Euroopan Alueiden komiteassa. Suomi–Venäjä-Seurassa Hämäläinen toimi monissa eri tehtävissä, kymmenisen vuotta myös Hyvinkään osaston puheenjohtajana.
Hämäläinen julkaisi suuren määrän artikkeleita ja yli 20 tietokirjaa. Hänelle olivat aiheina läheisiä kuvataide, tyylihistoria, sukuhistoria, paikallishistoria, folklore, kasviperinteet, Pietari, Karjalan kannas ja Hyvinkää.
¨
Łukasz Parszczyński
Łukasz Parszczyński (s. 4. toukokuuta 1985 Varsova) on puolalainen este- ja keskimatkojen juoksija. 180 senttimetriä pitkä ja 64 kilogrammaa painava Parszczyński edustaa KS Podlasie Białystokia.
Parszczyński kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa jääden alkueriin 3 000 metrin estejuoksussa. Hän kilpaili myös vuoden 2011 MM-kilpailuissa Daegussa. Parszczyński pitää hallussaan Puolan ennätystä sisäratojen 2 000 ja 3 000 metrin sileällä matkalla. Maastojuoksun EM-kilpailuista hänellä on yksi nuorten joukkuehopea ja yksi -pronssi.
Tammikuussa 2016 Parszczyński loukkaantui vakavasti pudottuaan kahden kerroksen matkan parvekkeelta Espanjan Costa Bravalla. Parszczyńskin ura päättyi todennäköisesti tähän onnettomuuteen.
Nicolai Reedtz
Nicolai Reedtz (s. 8. syyskuuta 1995 Odense) on tanskalainen tietokonepelaamisen ammattilainen. Reedtz on erikoistunut en. Reedtz edustaa tanskalaista Astralis-joukkuetta.
Reedtz liittyi Astralisiin tammikuussa 2016. Tätä ennen hän edusti niin ikään tanskalaista ?-joukkuetta. Vuonna 2015 Reedtz valittiin HLTV.org -nettisivuston toimesta maailman kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi.
Reedtz tunnetaan paremmin pelaajanimellään "dev1ce".
Tervajärvi (Parkano, Jylhänkylä)
Tervajärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Jylhänkylässä sijaitseva kuivatettu järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Tervajärvi, joka on osa Vääräjoen valuma-aluetta, on nykyään ojitettua avosuota.
Järven pituus oli 650 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala oli 6,8 hehtaaria. Sen paikalla sijaitsee suunnilleen saman kokoinen ja muotoinen ojitettu suo. Se sijaitsee 500–600 metriä Vähä-Valkiaisesta ja Iso Venejärvestä itään. Tervajärven suon seitsemän kilometriä pitkä laskuoja lähtee suon eteläpäästä ja yhtyy Kuivasjärven Aholanlahteen laskevaan Vääräjokeen. Suohon laskee ympäröiviltä metsäsoilta suo-ojia, jotka ohjataan Vääräjokeen. Rantaviivan pituus oli ennen järvenlaskua 1,4 kilometriä. Suon yli kulkee nykyään peltotie. Valtatie 3 ohittaa entisen järven eteläpään 100 metrin etäisyydeltä.
Vanhoissa Parkanon pitäjänkartoissa, joita piirrettiin Suomessa 1840-1870-luvuilla on Tervajärvi piirretty selkeästi näkyviin. Tuona aikana seudulle oli perustettu kolme uudistilaa (nyby), jotka olivat raivanneet pieniä aloja peltomaata tajojensa ympäriltä. Seutu oli hyvää senkin vuoksi, että ympärillä oli järviä, joiden pinnanlasku olisi helppo toteuttaa. Järvenlaskun vesijättömaalla kasvoi heinärehu hyvin. Tervajärven ympäriltä on laskettu pariakin järveä ennen kuin oli Tervajärven vuoro kuivattaa kokonaan.
Vuoden 1959 painetussa peruskartassa Tervajärvi on vielä piirretty järvenä, jonka vedenpinta oli 30 senttimetriä korkeammalla kuin viereisellä "Vähä-Valkijärvellä". Laskuojan alkuosuus oli tuolloin vielä luontainen puro, mutta Peltomäen maatilan peltojen halki se virtasi suoraksi kaivettuna. Tämän jälkeen järveä on alettu laskea. Vuoden 1984 peruskartassa järven yleisilme on muuttunut selvästi heinittyneeksi. Järvellä oli avovettä enää puolet entisestä alasta. Vuonna 1992 järvi oli jo kosteikko, jonka läpi oli kaivettu suo-oja. Nykyään (vuonna 2016) järven eteläpään pohja on ojitettu tiheästi ja kuivattamisen viimeinen vaihe on käsillä.
Tatiana Calderón
Tatiana Calderón Noguera (s. 10. maaliskuuta 1993 Bogotá, Kolumbia) on kolumbialainen rata-autoilija. Hän toimii Sauberin F1-testikuljettajana.
Calderón aloitti uransa karting-luokista vuonna 2005. Vuonna 2010 Calderón aloitti kilpauransa Yhdysvalloissa Star Mazda Championship -sarjassa jossa hän sijoittui sarjan kymmenenneksi. Vuonna 2011 Calderón jatkoi sarjassa ja saavutti kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2012 Calderón siirtyi Euroopan radoille ja kilpaili European F3 Open -sarjassa. Hän saavutti kauden aikana 56 pistettä ja sijoittui sarjan yhdeksänneksi. Samana vuonna hän ajoi neljä kilpailua Formula Renault Alps -sarjassa.
Vuonna 2013 Calderon siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjaan jossa hän ei saavuttanut kauden aikana yhtään pistettä. Samana vuonna hän kilpaili Britannian Formula 3 -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Calderón jatkoi Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen kauden aikana 29 pistettä sijoittuen sarjan 15:nneksi. Vuonna 2015 Calderón ajoi kolmannen kauden sarjassa mutta ei saavuttanut pisteitä. Vuosina 2015–2016 Calderón ajoi myös Aasian MRF Challenge -sarjassa saavuttaen yhden voiton ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi.
Vuonna 2016 Calderón kilpaili GP3-sarjassa Arden International -tallissa, kaudella 2017 hän kilpaili DAMS-tallissa.
Break the Border
Break the Border on ruotsalaisen laulajan Yohion debyyttialbumi, joka julkaistiin Ruotsissa 27. maaliskuuta 2013 englanninkielisenä versiona. Japanissa albumi julkaistiin 15. toukokuuta 2013. "Break the Border" sisältää myös kappaleen ”Heartbreak Hotel”, jolla Yohio osallistui vuoden 2013 Melodifestivaleniin ja sijoittui finaalissa toiseksi.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Yohio, ellei toisin mainittu.
Daniel Giasson
Daniel Arnaldo Giasson (s. 24. elokuuta 1987 Caxias do Sul, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja, joka edustaa italialaista Luparensea ja Italian futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 185 senttimetriä pitkä ja 83 kilogrammaa painava Giasson on laitapelaaja.
Giasson siirtyi synnyinmaastaan vuonna 2005 italialaiseen Nepiin. Kaudella 2010–2011 Giasson voitti Italian cupin Lazion kanssa. Luparensea Giasson on edustanut vuodesta 2014 alkaen.
Giasson saavutti Italian maajoukkueen kanssa kultaa vuoden 2014 EM-kilpailuista Belgiasta. Vuonna 2008 hän saavutti Italian alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kanssa ikäluokan EM-hopeaa.
Alessandro Patias
Alessandro Patias (s. 8. heinäkuuta 1985 Mondaí, Brasilia) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja, joka edustaa portugalilaista SL Benfica Futsalia ja Italian futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 183 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Patias on kärkipelaaja.
Patias siirtyi synnyimaastaan italialaiseen Terniin vuonna 2005. Italian mestaruuden hän on voittanut kahdesti, kerran Montesilvanon ja kerran Marca Futsalin riveissä. Benfican paidassa Patias on pelannut vuodesta 2014 alkaen. Hän on voittanut Portugalin mestaruuden kerran.
Patias oli mukana saavuttamassa EM-pronssia vuoden 2012 EM-kilpailuista Kroatiasta.
Unto Turunen
Unto Juhani Turunen (s. 1939) on suomalainen diplomaatti, arvoltaan varatuomari. Hän on ollut ulkoministeriössä toimistopäällikkönä 1980–1983, suurlähettiläänä Jeddassa 1983–1985, Riadissa 1983–1987, Varsovassa 1988–1991, ulkoministeriössä ulkoasiainneuvoksena 1991–1993, kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1993–1995 ja linjajohtajana 1995–1996, suurlähettiläänä Soulissa 1996–2000 ja Kuala Lumpurissa (Malesia) 2000–2004.
The Casualties
The Casualties on yhdysvaltalainen vuonna 1990 New York Cityssä perustettu street punk -yhtye, jonka ainoa vielä nykyisin samassa yhtyeessä vaikuttava muusikko on laulaja Jorge Herrera. Yhtyeen kokoonpano ei ole muuttunut vuoden 1998 jälkeen.
The Casualties perustettiin vuonna 1990 tarkoituksena synnyttää uudelleen street punkin "kulta-ajan" henki 1980-luvun yhtyeiden The Exploited ja Charged GBH vaikutteilla. Yhtyeen alkuaikoina kokoonpano vaihteli jatkuvasti ennen kahden ensimmäisen albumin julkaisua. The Casualties on esiintynyt samoilla kiertueilla muun muassa The Exploitedin, Cockney Rejectsin ja UK Subsin kanssa.
Victor Hermans
Victor Jacobus Hermans (s. 17. maaliskuuta 1953 Maastricht) on alankomaalainen entinen futsalpelaaja ja nykyinen futsalvalmentaja. Hermans on toiminut vuodesta 2012 alkaen Thaimaan futsalmaajoukkueen päävalmentajana. Pelipaikaltaan Hermans oli "universal".
Hermans pelasi vuosina 1977–1989 Alankomaiden futsalmaajoukkueessa 50 ottelua tehden 12 maalia. Hän oli mukana lajin historian ensimmäisissä MM-kilpailuissa vuonna 1989, joista Alankomaat saavutti hopeaa. Hermans valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Hän teki turnauksessa kuusi maalia.
Ensimmäisen valmentajanpestinsä, Alankomaiden maajoukkueen apuvalmentajan pestin, Hermans sai vuonna 1990. Hän on toiminut päävalmentajana Hong Kongin, Malesian, Alankomaiden, Iranin, Maltan ja Thaimaan futsalmaajoukkueissa. Hong Kongia, Malesiaa ja Thaimaata Hermans on luotsannut myös MM-kilpailuissa. Thaimaan päävalmentajana hän on toiminut vuodesta 2012 alkaen.
Ülo Tuulik
Ülo Tuulik (s. 1940) on virolainen kirjailija. Hän kuvaa teoksissaan merielämää, esimerkiksi novellikokoelmassa "Vihm Gibraltaris" (1972). Suomennetussa teoksessa "Sodan jaloissa" (1976, alkuteos "Sõja jalus", 1974) hän kuvaa virolaisten siviilien kärsimyksiä toisessa maailmansodassa.
Mahu (Lomonosovin piiri)
Mahu () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla neljä kilometriä Kapriosta lounaaseen. Kylässä on 62 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Se esiintyy alkuperäisasukkaittensa asuttamana myös ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Mahussa asui 359 vatjalaista, 17 savakkoa ja 15 äyrämöistä. Kylässä puhuttiin itävatjaa, mutta se oli pitkälti venäläistynyt jo 1900-luvun alkuun mennessä. Paikallisesta kielimuodosta kertoo Lauri Kettusen keräämä "Vatjan kielen mahun murteen sanasto".
Mahun talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Pietarhovin kihlakunnan Kaprion volostiin ja Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan. Kylässä oli hautausmaa ja tsasouna. Kaprion luterilaisen seurakunnan kyläluettelossa Mahua ei mainita. Neuvostoaikana Mahu kuului Kaprion kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan yli 200 henkeä.
Tempodrom
Tempodrom on monitoimiareena Saksan pääkaupungissa Berliinissä, lähellä Potsdamer Platzin aukiota. Se rakennettiin entisen Anhalter Bahnhofin rautatieaseman paikalle, ja sen ensimmäinen tilaisuus oli 1. joulukuuta 2001 European Film Awards elokuvagaala. Areenalle mahtuu jopa 4000 katsojaa. Ulkonäöltään Tempodrom on futuristinen ja muistuttaa sirkustelttaa, alkuperäisen Tempodromin mukaan.
Tempodrom oli alun perin entisen sairaanhoitaja Irene Moessingerin saamallaan perinnöllä 1. toukokuuta 1980 perustama sirkusteltta Potsdamer Platzilla. Siitä tuli suosittu kulttuurilaitos, jossa esitettiin teatteria ja konsertteja.
Tempodromissa esitetään konserttien lisäksi jääshow-esityksiä ja siellä pelataan snookerin German Masters-turnaus.
Palsamit
Palsamit eli "häpykannukset" ("Impatiens") on kasvisuku. Sen lajeja tavataan luonnonvaraisina laajasti Aasiassa, Afrikassa ja Pohjois-Amerikassa. Tieteellinen nimi Impatiens tarkoittaa kärsimätöntä, ja liittyy kasvien "innokkuuteen" levittää siemeniään. Kypsä siemenkota aukeaa pienestäkin kosketuksesta ja lennättää siemenet kauas.
Sukuun kuuluu yli tuhat lajia. Useimpia niistä tavataan viileässä vuoristoilmastossa. Joitakin suvun lajeja kasvatetaan koristekasveina, toiset ovat kiusallisia rikkaruohoja.
Raija Tuumi
Raija-Liisa Lappalainen (o.s. "Tuumi", 26. elokuuta 1923 Kiukainen – 28. helmikuuta 2016) oli suomalainen keraamikko. Hän teki kivikeramiikkaa, ja vadeissa ja maljoissa on hyvin pyöristetty ja avoin muoto, niiden pinta on karhea ja lasitus vihertävä tai ruskea. Hän opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulun keramiikkaosastolla 1946–1949 ja työskenteli Arabian taideosastolla vuosina 1950–1974. Sen jälkeen hänellä oli oma työhuone Jousapot vuosina 1974–1977.
Archaío Limáni
Archaío Limáni (; myös "Arhéo Limáni"), antiikin Lekhaion (), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylä on osa Archaía Kórinthoksen kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 979 (vuonna 2011).
Antiikin Lekhaion oli kylän nykyisen nimen, suomeksi ”Antiikin satama”, mukaisesti Korintin satamakaupunki. Se sijaitsi Korintin kannaksen länsipuolella ja palveli Korintinlahden puoleista merenkulkua, siinä missä Korintin toinen satama Kenkhreai (nykyinen Kechriés) sijaitsi kannaksen itäpuolella eli Saroninlahden puolella. Archaío Limáni sijaitsee noin kolme kilometriä pohjoiskoilliseen antiikin Korintin paikasta eli nykyisestä Archaía Kórinthoksen kylästä, ja noin kolme kilometriä länteen nykyisestä Kórinthoksen kaupungista. Nykyinen Léchaio-niminen pikkukaupunki puolestaan sijaitsee eri paikassa, noin 4,5 kilometriä antiikin Lekhaionin paikasta länteen.
Lekhaion oli Korintille merkittävä kauppa- ja sotasatama. Sieltä kuljettiin sekä keskiseen ja luoteiseen Manner-Kreikkaan että läntiselle Välimerelle. Satamaan johti Korintista niin kutsuttu Lekhaionin tie, joka sai alkunsa Korintin agoralta. Kaupunkia ja satamaa yhdistivät pitkät muurit, jotka suojasivat kaupungin ja sen linnavuoren Akrokorintin yhteyttä merelle. Sataman tiedetään olleen käytössä ainakin arkaaisella kaudella, mutta ei vielä esihistoriallisella ajalla. Se kukoisti erityisesti roomalaisella kaudella, jolloin se oli tärkeä etappi Rooman ja Achaean provinssin pääkaupunkina toimineen Korintin välillä. Satamaa on rakennettu erityisesti 500-luvulla eaa., noin vuonna 45 jaa. sekä noin vuonna 355 jaa. Vuonna 391 eaa. Lekhaionissa käytiin Korintin sotaan kuulunut Lekhaionin taistelu.
Lekhaion oli koko Kreikan suurimpia satamia. Varsinaisen satama-alueen kooksi on arvioitu noin 150 000 neliömetriä. Satama koostui ulkosatamasta (noin 100 000 neliömetriä) aallonmurtajineen, sekä sisäsatama-altaasta (noin 50 000 neliömetriä), johon johti kapea kanava. Satama-alue sijaitsee heti nykyisen kylän länsipuolella. Nykyisin paikalliset viittaavat siihen nimellä "Vounalákia" (Βουναλάκια).
Muusta kaupungista tiedetään vähemmän, mutta joitakin yksityiskohtia tunnetaan kirjallisuuden kautta. Plutarkhoksen, jonka teos "Seitsemän viisaan pidot" sijoittuu satamakaupunkiin, mukaan kaupungissa oli muun muassa Afroditelle omistettu temppeli, Asklepiokselle omistettu pyhäkkö, gymnasion sekä kilparata. Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Poseidonin pyhäkkö. Sisäsataman kaakkoispuolelta on löydetty Nymfaion. Alueen eteläpuolelta on löydetty klassiselta kaudelta peräisin oleva hautausmaa sekä roomalainen huvila.
Satama oli käytössä ainakin vielä bysanttilaisella kaudella. 400-luvun lopussa tai 500-luvun alussa alueelle rakennettiin muun muassa suuri basilikakirkko, jossa oli erillinen, varhaisempi baptisterio. Basilika kuitenkin tuhoutui maanjäristyksessä jo 500-luvun puolessa välissä.
Muinainen satama on nykyisin osaksi meren alla. Sitä on tutkinut muun muassa Tanskan Ateenan-instituutin, Kööpenhaminan yliopiston ja kreikkalaisten arkeologien yhteisprojekti.
Kechriés
Kechriés (; myös "Kehriés"), antiikin Kenkhreai (; myös "Kenkhrea", "Kenkrea"), on Kreikan kylä, joka kuuluu hallinnollisesti Kórinthoksen kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylä on osa Xylokérizan kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 238 (vuonna 2011).
Antiikin Kenkhreai oli Korintin satamakaupunki. Se sijaitsi Korintin kannaksen itäpuolella ja palveli Saroninlahden ja Egeanmeren puoleista merenkulkua, siinä missä Korintin toinen satama Lekhaion nykyisen Archaío Limánin kylän paikalla sijaitsi kannaksen länsipuolella eli Korintinlahden puolella. Kenkhreai sijaitsi noin 10 kilometriä itäkaakkoon nykyisen Archaía Kórinthoksen kylän paikalla sijainneesta antiikin Korintista. Paikka on noin kahdeksan kilometriä kaakkoon nykyisestä Kórinthoksen kaupungista.
Kenkhreai oli merkittävä satama todennäköisesti viimeistään arkaaiselta kaudelta lähtien. Myöhemmin se kukoisti erityisesti roomalaisella ajalla. Kenkhreaissa oli jo varhain ensimmäisellä vuosisadalla varhaiskristillinen seurakunta. "Roomalaiskirjeessä" mainitaan Kenkhreain seurakunnan palvelija Foibe. Kaupunki kärsi suuria vaurioita maanjäristyksissä vuosina 365 ja 375 jaa., mutta toimi satamana pitkään tämän jälkeenkin.
Kenkhreaissa on noin 500 metriä pitkä ranta ja lahti sekä niemeke, jossa satama aallonmurtajineen on sijainnut. Allonmurtajia oli kaksi, koillisosassa sijainnut eteläsuuntainen allonmurtaja ja lounaisosassa sijainnut itäsuuntainen aallonmurtaja. Erilaisia varasto- yms. rakennuksia on ollut ainakin 200 metrin matkalla.
Satamarakenteiden lisäksi arkeologisella alueella on Isikselle omistetun temppelin rauniot. Temppeli sijaitsi aivan merenrannassa ja siinä oli apsis, mosaiikkilattiat ja suihkulähde. Apuleiuksen teoksessa "Kultainen aasi" Kenkhreai esiintyy paikkana, jossa päähenkilö tulee Isiksen uskoon öisellä rannalla sekä osallistuu tämän juhlaan, mikä saattaa viitata samaan paikkaan. Myöhemmin temppelin paikalle rakennettiin varhaiskristillinen kirkko, joka kukoisti vielä 500-luvulla.
Arkeologisella alueella on myös toisen, mahdollisesti Afroditelle omistetun pyhäkön jäänteet. Alueelta on löydetty myös lukuisia roomalaisaikaisia hautoja. Osa alueen raunioista on nykyisin meren peittämiä.
Iivanaisi
Iivanaisi () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla kolme kilometriä Kapriosta lounaaseen. Kylässä on 30 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan ilmeisesti nimellä "Ivankovo" Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa se esiintyy muodossa "Iwanofschi".
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Iivanaisissa asui 504 vatjalaista. Kylässä puhuttiin itävatjaa, mutta 1900-luvun alkuun mennessä se oli jo lähes kokonaan venäläistynyt.
Iivanaisin talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Pietarhovin kihlakunnan Kaprion volostiin ja Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan. Kylässä oli hautausmaa ja tsasouna. Neuvostoaikana Iivanaisi kuului Kaprion kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan yli 200 henkeä.
Asklepieion (Korintti)
Asklepieion (; ) oli antiikin aikainen lääkinnän jumalalle Asklepiokselle omistettu pyhäkkö Korintin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.
Asklepieion sijaitsi Korintin kaupungin pohjoisosissa noin 700 metriä pohjoiseen agoralta ja noin 450 metriä pohjoiseen Apollonin temppeliltä. Paikalla sijaitsi Lernan lähteenä tunnettu vesilähde, ja pyhäkkö lienee tarkoituksella sijoitettu hieman kauemmas kaupungin ytimestä terveellisenä pidettyyn paikkaan. Pyhäkköalueeseen kuului temppeli ja parantola. Paikalla on ollut arkaaisella kaudella Apollonille omistettu ulkoilmapyhäkkö. Noin 400-luvulla eaa. osa siitä omistettiin tämän poikana pidetylle Asklepiokselle, jolle Apollonin parantajajumalan ominaisuus siirtyi. Viimeistään 300-luvulla eaa. paikalle rakennettiin temppeli, joka oli omistettu Asklepiokselle ja mahdollisesti myös Hygieialle. Pyhäkkö ja parantola lakkasivat todennäköisesti toimimasta, kun roomalaiset tuhosivat kaupungin vuonna 146 eaa., mutta myöhemmin roomalaisella ajalla se kunnostettiin.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä, ja siinä oli cella ja sen etupuolella neljä pylvästä. Se sijaitsi keskellä pyhäkköpihaa, jonka ympärillä oli stoa ja muita pylväikkötiloja. Temppelin itäpuolella oli alttari ja aarrekammio ja länsipuolella "abaton", jossa potilaat nukkuivat. Temppelin lähellä oli myös kaksi suorakulmaista kuoppaa, joissa pidettiin mahdollisesti Asklepioksen pyhiä käärmeitä. Pyhäköstä laskeutui portaat sen länsipuolella sijainneelle Lernan lähteelle. Siihen liittyi toinen pylväiköin ympäröity piha, jossa oli kaivorakennus sekä vesialtaita ja -säiliöitä. Sen yhteydessä oli myös kylpy-, ruokailu- ja lepotiloja potilaille. Lähteen vettä käytettiin parantamiseen. Alueelta on löydetty suuri määrä parantuneiden tai parantumista toivoneiden antamia ihmisruumiin osia esittäviä keraamisia votiivilahjoja.
Heti Asklepieionin eteläpuolella sijaitsivat roomalaisella ajalla gymnasion ja circus. 400- ja 500-luvuilla jaa. pyhäkön aluetta käytettiin kristillisenä hautausmaana. Kaivorakennus muutettiin pieneksi kappeliksi.
Glauken lähde
Glauken lähde () oli antiikin aikainen lähdekaivorakennus Korintin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.
Glauken lähde sijaitsi Korintin temppelikukkulan länsirinteessä agoran luoteispuolella. Lähde on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian Glaukesta (myös Kreusa), joka oli Korintin kuningas Kreonin tytär ja nai Iasonin. Kun Medeia antoi Glaukelle lahjaksi myrkytetyn viitan, tämä yritti paeta polttavaa tunnetta hyppäämällä lähteeseen. Näin se sai nimensä.
Paikalla oli lähdekaivorakennus jo klassisella ja hellenistisellä ajalla. Se rakennettiin mahdollisesti jo arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. samaan aikaan läheisen Apollonin temppelin kanssa. Roomalaiset todennäköisesti tuhosivat sen muun kaupungin ohella vuonna 146 eaa., mutta rakensivat sen myöhemmin uudestaan.
Lähdekaivorakennus on kuutiomainen, ja sen pituus on pohjois-eteläsuunnassa noin 15 metriä ja itä-länsisuunnassa noin 14 metriä. Korkeutta sillä on noin 7,5 metriä. Rakennuksen lounaiskulmassa on ulokemainen lisärakennus. Kaivorakennukseen on mahtunut noin 527 kuutiometriä vettä.
Heti lähteen itäpuolella sijaitsi roomalaisella ajalla niin kutsuttu Temppeli C. Toinen merkittävä lähdekaivo Korintin agoran läheisyydessä oli Peirenen lähde.
Peirenen lähde
Peirenen lähde () oli antiikin aikainen lähdekaivorakennus Korintin kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat antiikin Korintin arkeologisella alueella nykyisessä Archaía Kórinthoksen kylässä Kórinthoksen kunnassa.
Varsinainen Peirenen lähde sijaitsi Korintin linnavuoren Akrokorintin rinteellä. Sieltä vesi johdettiin Korintin agoralle eli torille. Sen pohjoislaidalla Lekhaionin tien ja sen Propylaia-portin itäpuolella sijaitsi Peirenen lähdekaivorakennus. Myös linnavuori sai vetensä samaan vesisuoneen liittyneestä niin kutsutusta Ylemmän Peirenen lähteestä. Kreikkalaisen mytologian mukaan Peirenen lähde oli alun perin nymfi Peirene, joka muuttui lähteeksi. Tarustossa lähde oli myös Pegasoksen mieluisin juomapaikka, ja Bellerofon sai hevosen kiinni lähteen luona.
Varhaisemmat paikalla olleet lähdekaivorakennelmat rakennettiin 500–100-luvuilla eaa. Niissä käytettiin joonialaisia pylväitä. Nykyisin paikalla oleva lähdekaivorakennus rakennettiin roomalaisella ajalla, osa ensimmäisellä vuosisadalla keisari Augustuksen rahoittamana ja osa 100-luvulla Herodes Atticuksen rahoittamana. Rakennelmassa oli kaksikerroksinen julkisivu, jossa oli kuusi kaari-ikkunaa. Alemman kerroksen pylväät edustivat korinttilaista tyyliä ja ylemmän kerroksen pylväät joonialaista tyyliä. Myöhemmässä vaiheessa lähdekaivopiha ympäröitiin kolmelta sivustalta seinillä, joissa oli puolikaaren muotoinen syvennys sisäänkäynteineen pohjoislaidalla.
Rakennelmaa paranneltiin myös useissa myöhemmissä vaiheissa muun muassa päällystämällä se marmorein. Bysanttilaisella ajalla paikalle rakennettiin pieni kirkko ja sitä käytettiin myös hautausmaana.
Toinen merkittävä lähdekaivo Korintin agoran läheisyydessä oli Glauken lähde.
Kahvikit
Kahvikit ("Psychotria") on suuri kasvisuku matarakasvien heimossa. Sukuun kuuluu yli 2 000 lajia, joita tavataan kaikkialla tropiikissa.
Useimmat suvun lajit ovat pensaita tai pieniä puita.
Klimettina
Klimettina () on kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla kahdeksan kilometriä Kapriosta lounaaseen. Kylässä on 36 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Klimettina mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Se esiintyy alkuperäisasukkaittensa asuttamana myös ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa.
Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Klimettinassa asui 308 vatjalaista. Kylässä puhuttiin itävatjaa, mutta se oli pitkälti venäläistynyt jo 1900-luvun alkuun mennessä. Kaprion luterilaisen seurakunnan kyläluettelossa Klimettina mainitaan vatjalais-venäläisenä sekakylänä.
Klimettinan talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Pietarhovin kihlakunnan Kaprion volostiin ja Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan. Kylässä oli hautausmaa, tsasouna ja semstvon ylläpitämä koulu. Neuvostoaikana Klimettina kuului aluksi Lommahan ja myöhemmin Kaprion kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan yli 200 henkeä.
B61
B61 on Yhdysvalloissa tuotettu ydinase, luokaltaan lähinnä "taktinen". Se on räjähdysteholtaan säädettävissä oleva kilotonni-luokan ydinpommi, joka voidaan pudottaa sotilaslentokoneesta. Asetyyppi kehiteltiin sellaisen sotilasdoktriinin pohjalta, että tämän ydinaseen saattoi pudottaa raskasta pommikonetta kevyemmästä ilma-aluksesta. B61 kehiteltiin Kylmän sodan aikakaudella.
Ase on edelleen Yhdysvaltain sotavoimien käytössä, ja arvellaan ainakin 200 pommin olevan toimintavalmiudessa, kaikista 3 155 koskaan rakennetusta B61-pommista. Näistä 180 on USA:n NATO-liittolaisilla Euroopassa. Sitä pidetään eräänä kaikkein tarkimmista (uusimman mallin osumatarkkuus on vain 30 m.) ydinaseista, mitä koskaan on kehitetty. Tämän pommin räjähdysvoima on jokseenkin saman suuruinen kuin neljällä Hiroshiman pommilla.
Tämä pommityyppi on käynyt lukuisia kehitysvaiheita, joita on myös kritisoitu lähinnä kehitysohjelman kalleuden vuoksi. Tuorein kehitysversio on niin kutsuttu "Model 12" eli Mod-12. F/A-22 Raptor ei sitä kykene käyttämään asearsenaalissaan, eivätkä myöskään Panavia Tornado taikka F-16 Fighting Falcon. Sen sijaan "häivehävittäjä" F-35 Lightning II kykenee tähän.
Ilari Tyrni
Ilari Heikki Johannes Tyrni (12. maaliskuuta 1934 Helsinki – 24. huhtikuuta 2010) oli suomalainen kansantaloustieteilijä ja professori. Hän oli Tampereen yliopiston kansataloustieteen professori vuodesta 1971, ja hän tutki matemaattista taloustiedettä ja taloustieteen metodologiaa. Hän jäi eläkkeelle vuoden 1998 alussa.
Tyrni piti kansantaloustieteessä matematiikkaa hyvin keskeisenä ja korosti kansainvälistymisen tärkeyttä. Hän harjoitti jatko-opinto Britanniassa, jossa hän laati Review of Economic Studiesissa vuonna 1964 julkaistun artikkelin ”The effects of price changes on consumer saving”, jota pidetään yhtenä suomalaisen taloustieteen kansainvälistymisen merkkipaaluna.
Tyrnillä oli identtinen kaksoisveli Istervo Tyrni, mistä aiheutui jonkin verran sekaannuksia.
The Review of Economic Studies
The Review of Economic Studies on brittiläinen taloustieteellinen julkaisu. Sen perusti 1933 ryhmä Britanniassa ja Yhdysvalloissa toimivia taloustieteilijöitä. Alkuperäisen toimituskunnan jäsenet olivat Abba P. Lerner, Paul Sweezy ja Ursula Kathleen Hicks. Sitä julkaisee Oxford University Press. Vuoden 2003 katsauksen mukaan se oli taloustieteen julkaisuista kahdeksanneksi merkittävin.
Lehteä pidetään laajasti yhtenä viidestä parhaasta taloustieteen julkaisusta. Siitä vastaa johtokunta, jonka puheenjohtaja on Andrea Prat (Columbian yliopisto). Päätoimittajat ovat Stéphane Bonhomme (CEMFI), Francesco Caselli (London School of Economics), Philipp Kircher (Edinburghin yliopisto), Marco Ottaviani (Bocconi University), Imran Rasul (University College London) ja Dimitri Vayanos (London School of Economics).
Leipää ja suolaa
Leipää ja suolaa. Kolme psalmien kirjaa on Suomen Vapaakirkossa vaikuttaneen Tapio Nousiaisen vuonna 1973 ilmestynyt runoteos. Teoksen kustansi Päivä ja siitä on ilmestynyt 19 painosta, viimeisin vuonna 2007.
"Leipää ja suolaa" oli Nousiaisen ensimmäinen runokirja. Nousiainen julkaisi vuonna 1976 kirjan "Kultaa ja multaa", joka on jatkoa "Leipää ja suolaa" -teokselle. Vuonna 1984 julkaistiin kaksi kasettia, joilla teosta tulkitsee lausuntataiteilija Yrjö Jyrinkoski.
Teoksen ensimmäinen kirja on nimeltään "Syntisten psalmeja", toinen kirja "Jumalisten psalmeja" ja kolmas kirja "Kristuksen psalmeja". Teksteissä Nousiainen käsittelee uskoa ja elämää erilaisten ihmisten näkökulmasta. "Syntisten psalmeissa" Nousiainen käsittelee hengellistä kaipuuta, pelastuksen tarvetta ja uskoontulon esteitä. "Jumalisten psalmeissa" aiheena on usko ja sen uudistuminen. Uskon rinnalle Nousiainen nostaa lähimmäisenrakkauden. "Kristuksen psalmeissa" kuvataan Kristusta eri näkökulmista.
Vapaakirkon saarnaaja, runoilija Vilho Rantanen on luonnehtinut teosta erityislaatuiseksi, hengeltään samanlaiseksi kuin "Spoon River antologia".
Marja Laakkonen kirjoitti "Arvostelevassa kirjaluettelossa", että samantapaista julistusta ovat harrastaneet muun muassa Simo Talvitie ja Michael Quoist. ”Nousiaisen kirja olisi voittanut tiivistämisestä, mutta tällaisenaankin se on mukavan lukukelpoinen, satuttavakin parhaimmillaan.”
Krotonit
Krotonit ("Croton") on tyräkkikasvien laaja suku. Sukuun kuuluu yli 1000 lajia.
Useimmat krotonit elävät puoliaavikolla, mutta lähes kaikista tropiikin elinympäristöistä löytyy ainakin yksi krotonilaji. Joillakin alueilla lajikirjo on erityisen runsasta, esimerkiksi Brasiliassa on määritetty 356 krotonilajia ja Kuubassa 33.