hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Leo Heikurainen
Leo Olavi Heikurainen (22. syyskuuta 1920 Alatornio – 26. huhtikuuta 1985 Bad Alexanderbad, Saksa) oli suomalainen metsätieteilijä ja Helsingin yliopiston suometsätieteen professori vuodesta 1958. Hän oli Suoman Akatemian tutkijaprofessori vuosina 1972 - 1976 ja tutki metsien ojitusta ja kuivatusta.
Alatornion Pirkkiöstä syntyisin oleva Leo Heikurainen kävi alaluokat Kemin lyseossa vuosina 1934-37 ja siirtyi sen jälkeen Tornion yhteislyseoon. Lukiovuosien koulukäynnin keskeytti Talvisota, jossa hän oli sdoan loppuvaiheessa Erillinen pataljoona 37:ssä. Sen jälkeen hän jatkoi lukio-opiskeluaan ja valmistui keväällä 1941 ylioppilaaksi. Sen jälkeen alkoi kausi Suomalaisessa Waffen-SS-vapaaehtoispataljoonassa, joka kesti kesästä 1941 kesään 1943. Suomeen palattuaan hän siirtyi Suomen armeijaan JP 3:een ja edelleen Er.P 13:een taistellen sodan loppuvaiheessa Karjalan kannaksella. Siellä hän haavoittui kesäkuussa 1944.
Syksyllä 1945 Heikurainen aloitti opintonsa Helsingin yliopistossa sekä metsätieteessä että kasvitieteessä. Sen jälkeen hän suoritti maatalous- ja metsätieteiden kandidaatin tutkinnon 1948; metsänhoitaja 1950 ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1954. Vuonna 1958 hänet nimitettiin Helsingin yliopiston suometsätieteen professoriksi, jota tehtävää hän hoiti kuolemaansa vuoteen 1985 asti. Suomen Akatemian tutkijaprofessori hän toimi 1972 - 1975.
Heikurainen toimi syntymäseutunsa Peräpohjolan perusteella Pohjois-Pohjalaisen Osakunnan inspehtorina 1959 - 1969. Asiantuntijuutensa mukaisesti hän toimi Suomen Metsätieteellisen Seuran puheenjohtajana 1961 - 1962, Suoseuran puheenjohtajana 1968 - 1970 ja Professoriliiton puheenjohtaja 1971 - 1973. Tieteenalan kansainvälisen järjestön International Peat Societyn varapresidenttinä hän toimi 1973 - 1980 ja edelleen presidenttinä 1980 - 1985. Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenenä oli 1974.
Kalevi Heinilä
Kalevi Tuovi Mikael Heinilä (s. 16. helmikuuta 1924) on suomalainen liikuntatieteilijä ja suomalaisen liikuntatutkimuksen uranuurtaja. Hän oli Jyväskylän yliopiston liikuntapedagogiikan professori vuosina 1965–1972 ja liikuntasosiologian professori vuosina 1972–1987. Jyväskylän yliopiston vararehtori hän oli vuosina 1971–1974 ja rehtori vuosina 1977–1982. Häntä kunnioittamaan perustettiin vuonna 2008 Heinilän nimeä kantava rahasto lasten liikunnallisen leikkikulttuurin edistämiseksi.
Jooseppi Manninen
Jooseppi Manninen on suomalainen Suomussalmen Piispajärveltä kotoisin oleva kuvanveistäjä.
Kenneth Richmond
Kenneth Alan "Ken" Richmond (10. heinäkuuta 1926 Kensington – 3. elokuuta 2006 Christchurch) oli brittiläinen vapaapainija, kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
Yli 87 kilogramman painoluokassa kilpaillut Richmond saavutti vapaapainissa olympiapronssia Helsingissä 1952. Yhteensä Richmond kilpaili neljissä kesäolympialaisissa: Lontoossa 1948 hän oli kreikkalais-roomalaisen painin 87-kiloisten sarjassa viides, Helsingissä vapaapainin pronssilla, Melbournessa 1956 vapaapainissa neljäs ja Roomassa 1960 vapaapainissa yhdeksäs. Kansainyhteisön kisoista Richmond voitti vapaapainissa kultaa vuonna 1954 ja pronssia vuonna 1950.
Richmond kuoli sydäninfarktiin 3. elokuuta 2006 Christchurchissä Englannin etelärannikolla. Hän oli kuollessaan 80-vuotias.
Hasan Gemici
Hasan Gemici (15. kesäkuuta 1927 Giresun – 25. kesäkuuta 2001 İzmit) oli turkkilainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
52 kilogramman painoluokassa kilpaillut Gemici voitti vapaapainissa olympiakultaa Helsingissä 1952.
One Drop -säätiö
One Drop -säätiö, One Drop Foundation (alkup.) on hyväntekeväisyysjärjestö, jonka on perustanut vuonna 2007 Kanadan Montrealissa Cirque du Soleil'n omistaja-perustaja Guy Laliberté. 
Säätiön tehtävä on pyrkiä tukemaan puhtaan veden saantia maailmanlaajuisesti ja lisät yksittäisten ihmisten ja yhteisöjen tietoisuutta köyhyydestä johtuvaa puutetta puhtaasta juomavedestä.
One Drop -säätiö ja World Series of Poker ovat järjestäneet kesästä 2012 alkaen hyväntekeväisyyspokeriturnauksia, joiden sisäänostosta on mennyt osa hyväntekeväisyyteen. Vuoden 2012 WSOP yhteyteen järjestetty The Big One for One Drop -pokeriturnaus tuotti yli 5 miljoonaa dollaria hyväntekeväisyyteen.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1913
Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Helsingin Pohjoissatamassa 1.-2. maaliskuuta 1913. Vain miehet kilpailivat. Mestaruuden voitti Norjan Oscar Mathisen, joka voitti kaksi matkaa kuten Venäjän Vasili Ippolitovkin. Loppupisteissä on huomioitu vain niiden sijoitukset, jotka luistelivat loppuun kaikki neljä matkaa. Kaikkiaan kilpailun aloitti 15 luistelijaa.
Tekstiili- ja vaatetusinsinöörikerho
Tekstiili- ja vaatetusinsinöörikerho (TVIK) oli Tampereen teknillisen yliopiston (TTY) tekstiilialan opiskelijoiden ammattiainekerho. Aiemmin kerho oli Tekstiili- ja vaatetusinsinöörikilta (TVIK), mutta menetti kilta-statuksensa 7.9.2011 yliopiston lakkautettua kuitu- ja tekstiilitekniikan koulutusohjelman, kuitumateriaalitekniikan laitoksen yhdistyessä materiaalitekniikan laitoksen kanssa. TVIKin toiminta loppui tekstiilipuolen opetuksen loppumisen mukana 2017.
TVIK Alumnit ry perustettiin vuonna 2015. Yhdistys sai alkunsa TVIKin 60-vuotisjuhlissa tammikuussa 2015. TVIK Alumnit ry:n perustava kokous pidettiin saman vuoden huhtikuussa ja patentti- ja rekisterihallituksen hyväksyntä yhdistykselle saatiin elokuussa.
TVIK Alumnit ry:n tarkoituksena on toimia yhdyssiteenä Teknillisessä korkeakoulussa, Tampereen teknillisessä korkeakoulussa ja/tai Tampereen teknillisessä yliopistossa tekstiilitekniikkaa opiskelleiden ja Tekstiili- ja vaatetusinsinöörikillan ja/tai kerhon (TVIK) toiminnassa mukana olleiden välillä, ylläpitää vuorovaikutusta yliopiston, nykyisten opiskelijoiden ja muiden alumnien kanssa, ja pitää yllä ”tvikkarihenkeä”.
Tekstiili- ja vaatetusinsinöörikillan juuret ulottuvat Otaniemeen ja Koneinsinöörikiltaan (KIK). Tekstiilialan opiskelijat olivat aluksi osa koneinsinöörikiltaa, toimien tekstiilikerhona. Tekstiili-insinöörikilta (TIK) perustettiin 10.2.1955. Tekstiili- ja vaatetustekniikan opetus siirtyi vuosina 1974-77 Helsingistä Tampereelle.
Killan nimi muuttui Tekstiili-ja vaatetusinsinöörikillaksi (TVIK) 7.4.1978, jolloin kaikki tekstiililaitoksen toiminta oli siirretty Tampereelle.Kerhon kotisivut internet archivessa
TVIK Alumnit ry Facebookissa
Termokarsti
Termokarsti on ikiroudan sulamisesta syntyvä kumpuja ja painumia sieältävä yleensä soinen maanpinta. Termokarstissa on yleensä pyöreähköjä ikiroudan sulamisesta syntyviä järviä. Talik on ikiroudan sisässä maan alla oleva ympäri vuoden routaantumaton kohta.
Jakutiassa termokarstiin suo- ja arokasvillisuutta sisältäviä painumia kutsutaan nimellä "alas".
Termokarsti on yleistynyt viime aikoina, kun Siperian ikirouta sulaa.
Alas (ikirouta)
Alas () on maantieteessä yleensä Jakutiassa oleva ikiroudan sulamisesta ja jäätymisestä syntynyt laaja painuma. Alas syntyy ikiroudan sulamisesta syntyneen järven kuivuessa. Järvi kuivuu nopeasti, koska Jakutiassa on kuivaa ja vesi haihtuu melko kuumana kesänä nopeasti. Alasissa kasvaa monesti ruohoisia kasveja ja suokasvillisuutta, joskus metsää. Alaseja käytetään esimerkiksi hevosten laitumina.
Monesti alasien ruohokasvillisuus on painumassa olevan järven ympäröimällä alueella. Keski-Jakutian alasien kasvillisuus ulottuu arosta suolaisen suoniityn kautta suokasvillisuuteen. Keski-Jakutian alaseista on tunnistettu ainakin 23 kasviyhdyskuntaa, joista syntyy sarja kuivasta kosteaan. Kuivimman pään kasvillisuus on aroa "Festuca lenensis" ja "Stipa krylovii", sarja kulkee suolasuoniityn läpi ("Hordeum brevisubulatum", "Puccinellia tenuiflora", "Alopecurus arundinaceus", "Calamagrostis langsdorffii", "Carex juncella") suoyhdyskuntaan "Scolochloa festucacea", "Glyceria triflora", "Scirpus lacustris" ja "Typha latifolia".
Pohjois-Jakutian alasit ovat syntyneet aikana, jolloin seudulla oli 4–5 °C nykyistä lämpimämpi kesä.
Kissa-Kallu
Kissa-Kallu on vuonna 1989 paljastettu veistos Turun Hämeentien ja Vanhan Hämeentien risteyksessä sijaitsevassa pienessä puistikossa. Simo Heleniuksen tekemä punagraniittinen veistos esittää miestä säkki selässään ja maitokannu kädessään, kumartuneena jaloissaan kiehnäävän kissan puoleen.
Patsaan esikuvana oli Nummenpakalla 1900-luvun alkuvuosikymmeninä asunut omalaatuinen erakko Karl Georg Lemberg. 1980-luvulla syntyi ajatus pystyttää veistos Kissa-Kallun muistolle. Varat hankittiin Nummenpakanseuran järjestämällä keräyksellä. Turun kaupunki kustansi veistoksen perustustyöt ja sijoituspaikan kunnostuksen.
Kissa-Kallu asui Santakuopankadun varrella ja kävi joka päivä norottamassa maitoa Itäisen aseman tyhjistä maitotonkista ja keräämässä pois heitettyjä elintarvikkeita Uudenmaankadun kauppahallilta. Tarinan mukaan Kissa-Kallun ei koskaan nähty hymyilevän, paitsi äitinsä hautajaisissa. Kallu istui hevosrattailla ja hihitti: ”Mää ole ensmäist kertaa vosikan kyyris ja mul on niim piru hauskaa.”
Noin 800 metriä Hämeenkatua keskustaan päin sijaitsee toinen kansanihmistä ja hänen kissaansa kuvaava veistos, Viljo Mäkisen Kissa-Alli.
Liskokalat
Liskokalat eli sisiliskokalat
(Synodontidae) on auloppikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.
Varhaisimmat liskokalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu mioseenikaudelle. Heimo jaetaan 2 alaheimoon, 4 sukuun ja 57–70 lajiin. Aikaisemmin heimoon luettiin kuuluvaksi suku "Bathysaurus", joka sittemmin on erotettu omaksi heimokseen Bathysauridae. Kooltaan liskokalallajit voivat saavuttaa suurimmillaan 45–70 cm:n pituuden. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia ja sylinterimäisiä, liskomaisia kaloja. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri suu, jossa on useita pienikokoisia hampaita, lyhyehkö ja korkeahko selkäevä ja rasvaevä. Väritykseltään heimon lajit ovat tyypillisesti kirjavia. Ne voivat olla ruskeita, hopeanharmaita tai punaisia, punaisin, keltaisin, sinisin tai tummin laikuin tai täplin. "Harpadon"-suvun lajeilla ei ole suomuja. Toisin kuin useilla muilla auloppikaloilla, liskokaloilla on erilliset koiras- ja naarassukupuolet eivätkä ne ole hermafrodiitteja.
Liskokalalajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä lämpimistä ja lauhkeista vesistä. Toisinaan "Harpadon"-suvun lajeja tavataan myös murtovesistä. Liskokalat elävät tyypillisesti matalissa rantavesissä ja syvimmillään noin 300 metrin syvyydessä meren pinnasta. Heimon kalat elävät lähellä hiekka- tai mutapohjia tai koralliriutoilla usein pareittain. Liskokalat ovat ahnaita peroja, jotka saalistavat pienempiä kaloja ja äyriäisiä. Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa kalastetaan "Harpadon"-suvun lajeja ruokakaloiksi, mutta ne eivät ole taloudellisesti erityisen merkittäviä.
Iman Shumpert
Iman Asente Shumpert (s. 26. kesäkuuta 1990 Oak Park, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA-seura Sacramento Kingsiä.
Shumpert arvioitiin high school -vuosinaan ikäluokkansa parhaiden lahjakkuuksien joukkoon ja hän edusti NCAA-koripallon I-divisioonassa Georgia Tech -yliopistoa kolme kautta vuosina 2008–2011. Viimeisellä NCAA-kaudellaan Shumpert oli Atlantic Coast Conferencen pallonriistotilaston ykkönen sekä joukkueensa paras piste-, levypallo- ja syöttötilastoissa. Shumpert vakuutti kykyjenetsijät ja osallistui , jossa New York Knicks varasi hänet ensimmäisellä kierroksen 17. varausvuorolla.
Debyyttikaudellaan 2011–2012 Shumpert pelasi runkosarjassa 59 ottelua 66 mahdollisesta ja oli 35 ottelussa aloitusviisikossa. Shumpert valittiin n yhteydessä järjestettyyn donkkauskisaan, mutta hän joutui jättämään sen väliin polvivamman takia. Pudotuspelien ensimmäisen kierroksen ensimmäisessä ottelussa Shumpert teloi jälleen polvensa ja oli lähes kahdeksan kuukautta sivussa. Kauden päätteeksi Shumpert äänestettiin viidenneksi parhaaksi tulokkaaksi ja valittiin eseen. Shumpert oli myös ainoa tulokaspelaaja, joka sai ääniä a valittaessa.
Kauden 2012–2013 Shumpert pääsi aloittamaan tammikuun puolivälissä polvivammastaan toivuttuaan ja vakiinnutti paikkansa New York Knicksin aloitusviisikossa.
Vuonna 2016 Shumpert voitti Cleveland Cavaliersissa NBA:n mestaruuden. Helmikuussa 2018 hänet myytiin Sacramento Kingsiin.
Matilda (kylä)
Matilda () on Salon kaupungin Perniössä sijaitseva kylä, joka on pieni ruukkiyhdyskunta entisen rautaruukin ympäristössä. Matilda sijaitsee Halikonlahden itärannalla Teijon ja Strömman kanavan puolivälissä Teijon kansallispuiston länsipuolella. Vakituisia asukkaita kylässä on noin 100. Kesäisin väkimäärä kasvaa moninkertaiseksi eli asukkaita on noin 400.
Kylän nimi juontaa ruukin omistajan vuorineuvos Viktor Zebor Bremerin (1804–1869) toisen vaimon vapaherratar Ottiliana Mathilda Bremerin o.s. Rehbinder (1825–1900) toisesta etunimestä, jota hän pääasiassa käytti.
Reilun kilometrin päässä Matildan kylän merenrannasta on Matildanjärvi. Sen rannoille on tehty laaja patikointiverkosto pitkospuineen ja laavuineen. Järven rannalla sijaitsee myös Teijon kansallispuisto ja luontokeskus.
Useimmat kylän rakennukset ovat 1800-luvun loppupuolelta, mutta työväenasuntoja on rakennettu vielä vuonna 1917. Ruukinkartanon kaksikerroksinen päärakennus sijaitsee mäen korkeimmalla kohdalla. Kartanon siipirakennuksissa oli virkailijoiden asuntoja ja ympärillä useita talousrakennuksia.
Vanhojen rakennusten lomaan on rakennettu uusia asuinrakennuksia 1900–2000-lukujen vaihteessa. Mathildedalin ruukinkatujen varsilla on runsaasti puuistutuksia. Matildan puistotien sanotaan olevan Suomen pisin tammikuja.
Mathildedal on syntynyt Mathildedalin ruukin ympärille 1800-luvun puolivälistä alkaen.
Ruukin tuotantotoiminta loppui 1970-luvun lopulla ja kylän elinvoima alkoi hiipua. Vuonna 2003 kyläalue siirtyi uusille omistajille, joiden tavoitteena on säilyttää vanha kulttuurimiljöö ja herättää se eloon matkailuelinkeinoa ja vapaa-ajan palveluja kehittämällä.
Vuonna 2004 perustetun Mathildedalin kulttuuriyhdistyksen tarkoituksena on edistää alueen kulttuuritoimintaa ja vaalia alueen kulttuurimaisemaa ja rakennusperintöä. Yhdistys järjestää teatteriesityksiä ja muita kulttuuritilaisuuksia, kesäkursseja, taidenäyttelyitä, konsertteja, kyläjuhlia ja markkinoita. Se toimii yhteistyössä muiden Salon alueen kulttuuri- ja taideyhdistysten kanssa.
Matildan kylä oli vuonna 2017 Salon suosituin matkailukohde noin 120 000 kävijällään. Toiseksi tuli läheinen Teijon kansallispuisto 80 000 kävijällä. Ruukin rakennuksissa toimivat muun muassa kyläravintola Terho, ravintola Ruukin Krouvi, Kahvila Kyläkonttori, Kyläpanimo ja Kyläleipuri sekä alpakanvillaan erikoistunut Ruukin kehräämö ja puoti.
Matildassa sijaitsee muun muassa Metsähallituksen luontokeskus ja vierasvenesatama palveluineen. Kylässä toimii myös Hotel Mathildedal ja oma kyläpanimo.
Alueella toimii myös Teijon Alueen Kyläyhdistys ry, joka järjestää tapahtumia ja toimintaa.
Mathildedalin työväentalo eli Matilda-talo on Mathildedalin työväenyhdistyksen ylläpitämä seurantalo.
Luettelo suomalaista elokuvaa käsittelevistä kirjoista
Tässä luettelossa on suomalaista elokuvaa käsitteleviä kirjoja.
Blochin laki
Blochin laki on havaintopsykologiaan liittyvä psykofysiikan lainalaisuus, jonka mukaan vakiokokoisen ja kriittistä aikaa lyhyemmän valonvälähdyksen havaintokynnys on kääntäen verrannollinen ajan ja valon intensiteetin tuloon . Toisin sanoen, jos fotonien määrä pidetään vakiona, ärsykkeen kirkkauden tai esitysajan muuttaminen ei lyhyellä esitysajalla vaikuta havaintokokemukseen. Kriittistä aikaa pidemmillä valonvälähdyksillä havaintokokemus vaihtelee lineaarisesti valon intensiteetin funktiona, eli esitysaika ei enää vaikuta havaittuun kirkkauteen.
Ajatus lyhyiden valonvälähdysten biologisesta vaikutuksesta on johdettavissa Bunseniin ja Roscoeen (1855), jotka havaitsivat että fotokemiallisen reaktion voimakkuus oli suoraan verrannollinen fotonien määrään. Bloch (1885) sovelsi Bunsen-Roscoe-lakia näköaistin toimintaan ja tämä lainalaisuus on nimetty Blochin laiksi. Kriittisestä ajasta, jota lyhyemmillä ajoilla lainalaisuus toimii, on erilaisia tuloksia, jotka vaihtelevat 64 millisekunnista sataan millisekuntiin .
Blochin lakia on viime vuosina kritisoitu. Greenen ja Ogdenin kokeessa (2013) osoitettiin, että alle yhden millisekunnin esitysajoilla kuvioiden tunnistukseen tarvittavien fotonien määrä ei ole vakio vaan pienenee esitysajan lyhetessä. Heidän mukaansa erot aikaisempiin tuloksiin johtuvat paremmasta valonvälähdysten esitysteknologiasta. Aikaisemmat kokeet on tehty laitteilla, joissa esitysajan kontrolli perustuu mekaaniseen sulkijaan, mikä on saattanut tehdä ajoituksista epätarkkoja. Lisäksi valonvälähdyksinä on käytetty valkoista valoa, minkä vuoksi sekä verkkokalvon tappi- että sauvasolut ovat aktivoituneet, mikä voi olla ongelmallista, koska tappi- ja sauvasolujen ajalliset toimintaperiaatteet ovat erilaisia. Greenen ja Ogdenin kokeet toteutettiin ledimatrisiilla, jossa käytettiin punaisia ledejä (630 nm), mikä tekee koetuloksista luotettavampia, koska vain tappisolut aktivoituvat.
Suomen paras olut
Suomen paras olut -kilpailu on järjestetty vuodesta 2011 lähtien. Kilpailussa palkitaan parhaat suomalaiset oluet. Kilpailun järjestyspaikka on ollut Lahdessa ja Helsingissä. Kilpailu on avoin kaikille kaupallisten panimoiden kotimaassa valmistetuille oluille, jotka ovat säännöllisessä anniskelu- tai vähittäismyynnissä. Tuomaristossa kilpailussa on sekä ammattilaisia että harrastelijoita. Kilpailun järjestämisestä vastaa Panimo- ja virvoitusjuomateollisuusliiton ja Pienpanimoliiton perustama Suomalainen Olut Ry.
Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 2011 Lahdessa 30.9 sadonkorjuutapahtumassa. Kilpailuun osallistui 99 olutta 17 eri panimolta. Seuraavana vuonna tapahtuma pidettiin Herkkujen Suomi – Syystober -tapahtumassa Helsingin Rautatietorilla. Kilpailuun osallistui 128 olutta 18 eri panimolta. Vuonna 2013 kilpailu pidettiin samassa tapahtumassa. Oluita kilpailuun osallistui 146 21 eri panimolta. Vuonna 2014 kilpailu pidettiin jälleen Syystober-tapahtumassa, jollon kilpailuun osallistui 131 olutta 20 eri panimolta.
Vuonna 2015 tapahtuma siirtyi Suuret Oluet - Pienet Panimot tapahtumassa Helsingin Rautatietorilla. Kilpailuun osallistui 22 eri panimolta 176 olutta. 2016 kilpailuun osallistui 30 panimoa, joilta oluita oli arvioitavana 178. Seuraavana vuonna 2017 osallistujien määrä oli kasvanut 38 panimoon, joilta oluita oli tällä kertaa arvioitavana 212. Tänä vuonna kisan tuomaristossa oli ensimmäistä kertaa ulkomaalaisia tuomareita. Tuomaristossa oli erilaisia olutasiantuntijoita Alankomaista, Yhdysvalloista, Saksasta ja Brasiliasta.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1961
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1961 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Mestaruussarjaan kaudeksi 1962.
VPS ja KPT pelasivat uusinnan noususta mestaruussarjaan, jonka VPS voitti 3–0.
Leppäsuo
Leppäsuo () on alue Helsingissä Kampin ja Etu-Töölön rajalla. Se sijaitsee entisen satamaradan ja Hietaniemen hautausmaan välissä, Marian sairaalan pohjois­puolella.
Leppäsuon länsireunassa hautausmaan ohitse kulkee Mechelininkatu. Aluetta halkovat lisäksi vilkas­liikenteisen Pohjoisen Rauta­tie­kadun länsi­osa sekä kapea Leppä­suon­katu, jonka itä­osa on nykyisin pihakatu.
Paikan­nimi Alkärr on ollut käytössä 1800-luvulta lähtien. Suomen­kielinen vastine Leppä­suo virallistettiin vuonna 1928, mutta oli ollut käytössä jo sitä ennen.
Vielä 1800-luvun lopulla Leppäsuo oli rakennetun kaupunki­alueen äärimmäisellä laidalla. Vuonna 1875 Mårten Gabriel Stenius perusti sinne suuren kauppapuutarhan, joka toimi paikalla vuoteen 1930 saalla.. Töölö kaavoitettiin kerros­talo­valtaiseksi kaupunki­alueeksi jo vuonna 1906, mutta silloin vahvistetussa asemakaavassa oletettiin vielä Leppä­suon kauppa­puu­tarhan jäävän paikalleen.
Kauppa­puutarhan alueen reunaan, nykyisen Mechelinin­kadun varteen rakennettiin 1800-luvun lopulla osittain kolmi­kerroksinen puinen Leppä­suon perhe­asuntojen osake­yhtiön talo. Se muutettiin vuonna 1936 lastentarhaksi ja toimi sellaisena vuoteen 1976 saakka, jolloin talo purettiin. Aluetta sivuavan satama­radan varteen valmistui vuonna 1897 ruumishuone. Se poistui käytöstä vuonna 1924 Harjun ruumishuoneen valmistuttua, minkä jälkeen Maria Åkerblom ylläpiti rakennuksessa koira­tarhaa löytö­koiria varten.
Kauppapuutarhan poistuttuakin alue pysyi aina 2000-luvulle saakka suurelta osin rakenta­matto­mana aukkona keskellä muutoin tiiviisti rakennettua kantakaupunkia. Sen pohjois­reunaan rakennettiin kuitenkin vuonna 1947 ylioppilas­asuntola­ryhmä, Domus Academica, jota on myöhemmin laajennettu lisä­rakennuksilla. Alueella oli lisäksi pitkään kaksi huoltoasemaa sekä Lapin­lahden­kadun päässä, Marian sairaalan edustalla joukko kukka­kioskeja. Lisäksi alueelle sijoitettiin 1970-luvun lopulla Matka­huollon tavaraterminaali ja linja-autojen pysäköinti­alue.
Vuonna 1995 Leppäsuon alueelle vahvistettiin uusi asemakaava, jonka mukaan alueelle on rakennettu kerrostaloja. Suurin osa niistä on kuitenkin voitu rakentaa vasta sen jälkeen, kun Kampin keskus uusine linja-auto­asemineen vuonna 2005 valmistui, jolloin samalla tavara­terminaali ja linja-autojen pysäköinti­ poistuivat alueelta. Sinne on rakennettu muun muassa HOAS:n asuntola sekä Asunto Oy Leppä­suon palvelu­talo
Leppäsuon itälaitaa sivusi vuodesta 1894 lähtien Helsingin satamarata, joka kulki tällä kohdalla kuilussa useita metrejä ympäröiviä katuja alempana. Se purettiin vuonna 2009, ja sen paikalle on myöhemmin rakennettu kevyen liikenteen väylä, "Baana".
Author-it
Author-it on teknisen dokumentoinnin tuottamiseen ja sisällön hallintaan tarkoitettu työkalu, jolla voi luoda, ylläpitää ja julkaista dokumentteja yhdestä lähteestä. Järjestelmän on kehittänyt Author-it Software Corporation, joka perustettiin 1996 Uuden-Seelannin Aucklandissa. Yhtiöllä on toimistot myös Kaliforniassa, Dubaissa ja Sydneyssä.
Author-itillä voi julkaista dokumentteja ainakin seuraavissa muodoissa:
Author-it tallentaa kaiken informaation objekteina tietokantaan, jota järjestelmässä kutsutaan kirjastoksi. Objektityyppejä ovat mm. kirjat, topikit, tiedosto-objektit (esim. kuvat), hyperlinkit, muotoiluun tarvittavat tyylit, sanastot, sisällysluettelot, hakusanaluettelot ja julkaisuprofiilit. Kirjastoa ja sen objekteja voi käyttää usea käyttäjä yhtä aikaa.
Author-it toimii pääasiassa pilvipalveluna, tosin työpöytäkäyttökin on mahdollista. Pilvipalvelua käytettäessä kaikki 
järjestelmän moduulit toimivat suoraan internet-selaimella. Järjestelmä sisältää seuraavat työnkulun perusvaiheet ja niihin liittyvät 
moduulit:
Järjestelmässä on sisäänrakennettuna lukuisia suotimia, joilla sisältöä voi tuoda. Lisäksi Author-it tarjoaa avoimen ohjelmointirajapinnan ja sovelluskehityspaketin, joiden avulla voidaan luoda lisää suotimia ja kytkeä Author-it osaksi mitä tahansa suurempaa järjestelmää, esimerkiksi tuotteen elinkaaren hallintajärjestelmää.
Järjestelmän käyttö saattaa vaatia kolmansien osapuolien lisenssejä, esimerkiksi seuraavia:
Susi (täsmennyssivu)
Susi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Shining (ruotsalainen yhtye)
Shining on Niklas Kvarforthin luotsaama, vuonna 1996 perustettu, ruotsalainen Black Metal -yhtye. 
Shiningin sanoitukset käsittelevät pääasiallisesti huumeita, itsemurhaa, masennusta ja kuolemaa. 22. syyskuuta 2013 julkaistu 8 ½ – Feberdrömmar i vaket tillstånd on yhtyeen järjestyksessä yhdeksäs studioalbumi.
Yhtyeen keikkarumpalina toimi suomalainen Rainer "Raikku" Tuomikanto vuosina 2012-2016.
Silkkikukat
Silkkikukat eli klarkiat ("Clarkia") on horsmakasvien heimoon kuuluva suku.
Silkkikukat ovat usein yksivuotisia. Kukinnot sijaitsevat latvassa ja niissä on kukkia harvakseltaan. Kukinnot ovat terttumaiset. Kasvien korkeus vaihtelee 25–60 cm välillä. Kukkien värejä ovat valkoinen, vaaleanpunainen, punainen, violetti ja sininen. Joillakin lajeilla on kaksivärisiä kukkia.
Silkkikukat viihtyvät aurinkoisella kasvupaikalla kosteahkossa maassa. Ravinteiden tarve on joko kohtalainen tai runsas.
Silkkikukkia käytetään koristekasveina puutarhoissa. Siroklarkia, komeaklarkia ja isosilkkikukka soveltuvat myös leikkokukiksi.
Sigurd Klockare
Sigurd Klockare (1913 Malmberget, Kiiruna – 1994) oli ruotsalainen lehtimies ja historioitsija.
Klockaren isä oli kotoisin Ruotsin Vojakkalasta, äiti Suomen puolelta Tornionjokilaaksosta. Isä oli koneenkäyttäjänä Haaparannan Seittenkarin sahalla. Myös Sigurd aloitti työuransa samalla sahalla, ja alan ammattiliitto oli hänelle myöhemminkin tärkeä asia. Hän oli myös Suomen ja sen kirjallisuuden tuntija, mikä pohjautui Klockaren täydelliseen suomen kielen taitoon ja opiskeluvuoteen vuonna 1938 Suomessa.
Pisimmän uran Klocakre teki "Sia"-nimisen Ruotsin metsäteollisuustyöläisten ammattiliiton lehden toimittajana vuosina 1943–1973. Hän käytti lehdessä runsaasti reportaasimuotoisia juttuja, jotka hän kuvitti omilla valokuvillaan. Hän otti tehtäväkseen kirjoittaa Ruotsin työväenliikkeen ja sosialidemokraattisen toiminnan historiaa, joiden pohjalta hän sai Uumajan yliopiston kunniatohtorin arvon 1989.
Klockaren siteet Suomeen olivat monipuoliset. Hän tunsi kirjailijoista Viljo Kajavan, Arvo Turtiaisen ja Pentti Haanpään sekä oli suuri Aleksis Kiven tuotannon ihailija. Suomi-kiinnostus näkyy myös hänen teoksessaan "Yleislakosta kansanrintamaan" (1972) (), joka on Kekkosen ajan Suomen kuvaus.
Andri Poperežai
Andri Anatolijevytš Poperežai (, s. 29. joulukuuta 1975 Vorošilovhrad, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapallomaalivahti.
Hän on edustanut urallaan 1990-luvulla ja 2000-luvulla ukrainalaisia seuroja. Vuosina 1999–2002 Poperezhai pelasi Kazakstanissa edustaen Kaisar Kyzylordaa ja Batys Uralskia. Kesäksi 2012 ukrainalaismaalivahti tuli Suomeen pelaamaan Kolmosen FC Kemin joukkueessa. Kaudella 2013 Poperezhai on pelannut vuokrasopimuksella Kakkosessa pelaavassa torniolaisessa TP-47:ssä.
Vihervuorikerttu
Vihervuorikerttu ("Urolais epichlorus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Vihervuorikerttua tavataan Kamerunissa, Päiväntasaajan Guineassa ja Nigeriassa. Sen kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen Kamerunin lounaisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota vielä olevan vaarassa.
Kapinpriinia
Kapinpriinia ("Phragmacia substriata") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kapinpriiniaa tavataan Namibiassa ja Etelä-Afrikassa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Zimbabwenpriinia
Zimbabwenpriinia ("Oreophilais robertsi") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Zimbabwenpriiniaa tavataan Zimbabwessa ja Mosambikissa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punasiipikerttu
Punasiipikerttu ("Drymocichla incana") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Punasiipikerttua tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Ugandassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kukonharjat
Kukonharjat ("Celosia") on revonhäntäkasvien heimoon kuuluva suku. Siihen kuuluu 50 lajia.
Kukkien värejä ovat keltainen, vaaleanpunainen ja punainen.
Kukonharjoja on käytetty koristekasveina satoja vuosia. Siemenet kylvetään maaliskuulla, jonka jälkeen taimet esikasvatetaan.Lajikeryhmiä:
Sahelinkerttu
Sahelinkerttu ("Spiloptila clamans") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Sahelinkertun levinneisyysalue on hyvin laaja ja sitä tavataan Sahelin alueella. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, joskin harvinainen joillain alueilla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kissa-Alli
Kissa-Alli on vuonna 1977 paljastettu Viljo Mäkisen (1920–1985) veistämä patsas Turun Hämeenkatu 6:n kohdalla.
Punagraniittinen veistos kuvaa vanhaa huivipäistä naista ja tämän jaloissa kiehnäävää kissaa. Sen tilasi Turun Säästöpankki uuden Hämeenkadun konttorinsa edustan komistukseksi. Pankin konttorin tiloissa toimii nyt Iittalan myymälä.
Veistoksen korkeus on 231 cm ja jalustan 43 cm.
Noin 800 metriä Hämeenkatua ja Hämeentietä itään päin sijaitsee toinen kansanihmistä ja hänen kissaansa kuvaava veistos, Simo Heleniuksen Kissa-Kallu.
Aavikkoapali
Aavikkoapali ("Prinia rufifrons") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Aavikkoapalia tavataan laajalla alueella Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tiago Ilori
Tiago Abiola Delfim Almeida Ilori (s. 26. helmikuuta 1993 Lontoo, Englanti) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa Englannin Valioliigan Liverpoolissa. Hän on peilipaikaltaan keskuspuolustaja.
Akasiakerttu
Akasiakerttu ("Phyllolais pulchella") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Akasiakerttua tavataan laajalla alueella Keski- ja Itä-Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Shikokun pyhiinvaellusreitti
Shikokun pyhiinvaellusreitti on Japanissa Shikokun saarella kulkeva vajaa 1 200 kilometriä pitkä temppelireitti, joka kulkee 88 temppelin kautta. Reitin historia ulottuu 700-luvulle, jolloin Kūkai-niminen buddhamunkki eli saarella. Hänen uskotaan perustaneen reitin. Ensimmäiset maininnat pyhiinvaelluksesta ovat 1100-luvulta.
Temppelireitin kiertää vuosittain noin 4 000 vaeltajaa. Pyhiinvaeltajilla ("Henro") on yllään valkoinen takki ja olkihattu päässään. Aina temppelissä käydessään pyhiinvaeltaja saa leimakirjaansa merkinnän käynnistä.
Riihimäen varuskuntakirkko
Riihimäen varuskuntakirkko on vuonna 1913 valmistunut Riihimäen varuskunnan alueella sijaitseva kirkkorakennus. Kirkko oli alun perin ortodoksisen varuskunnan kirkko ja vihitty nimelle "Kristuksen kirkastumisen kirkko".
Suomen itsenäistymisen jälkeen se kuten muutkin ortodoksiset varuskuntakirkot riisuttiin kirkollisista tunnuksista. Riihimäellä hävitettiin tornit, ikonostaasi ja muu sisustus tuhottiin, ikonit katosivat. Kirkon kellot myytiin lukuun ottamatta nykyisin käytössä olevia kolmea pikkukelloa. Rakennus oli vuosikymmeniä varastona. Jatkosodan päätyttyä kirkko päätettiin kunnostaa, ettei sen kohtalo olisi samanlainen kuin monien rajan taakse jääneiden kirkkojen.
Kirkko edustaa tsaarinajan kasarmityyliä. Sen omistaa puolustusministeriö, ja se oli vuoteen 2009 vuokrattuna Riihimäen seurakunnalle ylläpitoa vastaan. Korjaukset suunnitteli arkkitehti Kalevi Väyrynen ja ne tehtiin suurelta osin talkootyönä. Kirkon vihki piispa E. G. Gulin vuonna 1960. Kirkossa ei järjestetä sunnuntaijumalanpalveluksia, mutta siellä pidetään iltahartauksia ja erilaisia varuskunnan väen perhepiirin kaste- ja muita tilaisuuksia. Vuonna 2009 kirkko palautui varuskunnalle, mutta seurakunta järjestää siellä joitakin tilaisuuksia ja vastaa uruista ja esineistöstä.
Kirkko rakennettiin 1880-luvulla tehtyjen tyyppipiirustusten mukaan. Samoilla piirustuksilla on rakennettu aikoinaan myös Kouvolaan varuskuntakirkko, joka on nykyisin palautettu ortodoksiseksi kirkoksi.
Kirkossa on vuonna 1993 valmistuneet urkurakentamo Veikko Virtasen 8-äänikertaiset urut. Kirkossa on hyvä akustiikka, ja siksi sen on suosittu konserttikirkko.
Kirkon seinässä paljastettiin 11. syyskuuta 1967 Jyrki Sailon suunnittelema eversti Fjodor Znamenskin pronssinen reliefi. Hänet on todennäköisesti haudattu kirkon lähellä olevan kuusen viereen, mutta paikalla olleet nurkkakivet ja ketjut hävitettiin 1940-luvulla puuvaraston tieltä.
Caraga
Caraga on Filippiinien hallintoalue. Se sijaitsee Mindanaon saaren pohjoisosassa ja muodostuu Agusan del Norten, Agusan del Surin, Surigao del Norten, Surigao del Surin ja Dinagat Islandsin provinsseista sekä Butuanin kaupungista. Caragan asukasluku on 2 429 224 (vuonna 2010) ja kokonaispinta-ala 21 471 neliökilometriä.
Neuvostoliiton 11. armeija
Neuvostoliiton 11. armeija oli Neuvostoliiton puna-armeijan yhtymä. Valko-Venäjän sotilaspiiri perusti sen vuonna 1939 aiemmasta Minskin armeijaryhmästä. Kesällä 1940 se liitettiin osaksi Balttian sotilaspiiriä.
Saksan aloitettua 22. kesäkuuta 1941 operaatio Barbarossan armeijan komentajana oli kenraaliluutnantti V. I. Morozov. Armeija yritti pysäyttää Luoteen rintaman osana Saksan pohjoisen armeijaryhmän etenemisen kohti Leningradia tuloksetta.
9. heinäkuuta alkaen armeijaan kuuluivat XLI ja XXII armeijakunnat sekä I mekanisoitu armeijakunta ja edelleen 1. syyskuuta alkaen 180., 182., 202. ja 254. kivääridivisioonat, 21. motorisoitu kivääriprikaati, 614. tykistörykmentti, 87. ja 110. erilliset panssaripataljoonat, 7. sekalentodivisioona sekä erillisyksiköitä. Vuosina 1942 ja 1943 armeija osallistui hyökkäyksiin lähellä Solzyä ja Staraja Russaa sekä Demjanskin motin saartamiseen. Kesällä ja syksyllä 1943 se kuului Lännen rintamaan. Heinäkuun puolivälissä armeijaan kuuluivat LIII armeijakunta sekä 4., 96., 260., 273. ja 323. kivääridivisioonat, 225. panssarirykmentti sekä erillisyksiköitä. Armeija liitettiin 30. heinäkuuta osaksi Bryanskin rintamaa, jonka mukana se osallistui Kurskin taisteluun. Joulukuussa armeija hajotettiin ja sen henkilöstö siirrettiin muihin yhtymiin.
Matt Calvert
Matthew Calvert (s. 24. joulukuuta 1989 Brandon, Manitoba) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Columbus Blue Jacketsissa. Blue Jackets varasi hänet viidennen kierroksen seitsemäntenä pelaajana.
Calvert aloitti junioriuransa lyhyellä visiitillä Manitoba Hockey Leaguen Winkler Flyers -joukkueessa, jossa hän pelasi vain yhden pelin. Tämän jälkeen hän pelasi kolme kautta Western Hockey Leaguen Brandon Wheat Kings -joukkueessa.
Calvert teki alivoimalla kypärätempun Calgary Hitmeniä vastaan vuoden 2010 WHL:n itäisen konferenssin finaaleissa. Tämän ansiosta Calvertista tuli ainoa pelaaja, joka on tehnyt kolme alivoimamaalia saman erän aikana WHL:n playoffeissa.
Calvert aloitti ammattilaisuransa Blue Jacketsin yhteistyöjoukkueessa, AHL-liigan Springfield Falconsissa, kaudella 2010–2011. Calvert pelasi ensimmäisen NHL-pelinsä 8. tammikuuta 2011. Ensimmäisen NHL-maalinsa hän teki seuraavassa pelissä Los Angeles Kingsiä vastaan. Calvertin ensimmäinen kypärätemppu NHL-urallaan tuli Phoenix Coyotesia vastaan 25. helmikuuta 2011. Tämä oli Blue Jacketsin 19. kypärätemppu.
Adolf Ivar Arwidssonin muistomerkki
Adolf Ivar Arwidssonin muistomerkki on Turun Tuomiokirkonpuistoon vuonna 1970 pystytetty Harry Kivijärven graniittiveistos. Jyväskylän mustasta graniitista veistetty teos on korkeudeltaan 423 cm.
Aimo Oristo on kuvannut Adolf Ivar Arwidssonin muistoa vaalivan veistoksen symboloivan ”Aamuruskon miestä” tuomassa valonsädettä, joka siirtää paikoiltaan taantumuksen pimeät kivipaadet.
Wings of Darkness
Wings of Darkness on suomalaisen Tarot-yhtyeen ensimmäinen single, joka julkaistiin vuonna 1986.
As One
As One on suomalaisen Tarot -yhtyeen kappale sen neljänneltä albumilta "Stigmata". Kappale julkaistiin yhtyeen viidentenä singlenä vuonna 1995 levymerkillä Bluelight Records.
The Punishment
The Punishment on Tarotin seitsemäs single.
Simo Heininen
Simo Kaarle Matias Heininen (s. 23. huhtikuuta 1943 Lahti) on suomalainen historioitsija. Hän on ollut Helsingin yliopiston yleisen kirkkohistorian professori. Hänen tutkimuskohteensa on ollut erityisesti Mikael Agricola.
Heininen väitteli vuonna 1976. Hän oli vuosina 1975–1983 Helsingin yliopistossa Suomen ja Skandinavian kirkkohistoria dosentti ja 1983–2009 yleisen kirkkohistorian professori.
Heininen sai vuonna 2004 Suomen tietokirjailijoiden jakaman oppikirjailijapalkinnon.
Heininen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1989.
Turun hautausmaan sankarihautojen yhteinen muistomerkki
Turun hautausmaan sankarihautojen yhteinen muistomerkki on Turun hautausmaalla kesäkuussa 1953 paljastettu muistomerkki. Yli sankarihauta-alueen kohoavasta kuparisesta rististä, mustasta graniittimuurista ja siihen ripustetusta naishahmoveistoksesta koostuvan monumentin suunnitteli arkkitehti Erik Bryggman ja veistoksen teki Jussi Vikainen. Yhteismuistomerkissä on teksti ”Rakkaus ei koskaan häviä” suomeksi ja ruotsiksi sekä ”Pro Patria 1939–1944”.
Muistomerkki sijaitsee lähellä Bryggmanin vuosikymmen aiemmin piirtämää Ylösnousemuskappelia.
Eevi Bengs
Eevi Bengs (s. 3. maaliskuuta 1990) on suomalainen nykyaikainen viisiottelija, joka edustaa Helsingin Nykyaikaiset 5-ottelijat -seuraa. Bengs on saavuttanut neljä Suomen mestaruutta ja viisi pohjoismaiden mestaruutta lajissaan. Paras maailmancupin sijoitus hänellä on 26. maailmancupin finaalista vuonna 2013. Hän sijoittui lajin maailmanmestaruuskilpailuissa Taiwanissa elokuussa 2013 34. sijalle ja vuonna 2012 Euroopan-mestaruuskisoissa 21. sijalle.
Vuonna 2017 hän voitti ampumajuoksun MM-kultaa yksilökilpailussa ja joukkuekilpailun MM-hopeaa yhdessä Tiitus Ämmälän kanssa. Myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Bengs oli hopealla.
Bengs kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta ja opiskelee Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa. Hän on myös pääkaupunkiseudun urheiluakatemian jäsen, joten hän on järjestänyt opintonsa urheilun ehdoilla.
Hajdúböszörmény
Hajdúböszörmény on noin 30 000 asukkaan kaupunki Koillis-Unkarissa. Se on myös maineikas koulukaupunki, jossa toimii mm. yksi Debrecenin yliopiston osasto. Ilmapiiri on sen myötä hienostuneen akateeminen. Kaupungilla on uniikki ympyränmuotoinen katujen asemakaava (kuten Pariisilla), jonka arvellaan saaneen alkunsa siitä, että on haluttu puolustautua hyökkäyksiltä. Katujen asemakaavaa tuntematon vierailija voi helposti joutua eksyksiin ja huomata kävelleensä ympyrää pitkän ajan.
Kuten monissa pienemmissä Unkarin kaupungeissa, jopa väestö kaupungin rajojen sisäpuolella ansaitsee tulonsa aivan kuten perhekunnan välttämättömyydet maanviljelyllä ja karjanhoidolla. Tämän paikallistalouden ominaisuuden takia korkeat aidat ja hajujen runsaus ovat erittäin yleisiä jopa kaupungin ytimessä.
1990-luvulla Hajdúböszörmény joutui taloudelliseen kriisiin, joka aiheutti suuren työttömyyden. Monet syyttivät korkeaa työttömyysastetta Rautaesiripun romahtamisesta, joka tapahtui 1989 ja sopeutumisajasta jonka minkä tahansa talouden täytyisi käydä läpi sellaisessa taloudellisessa mullistuksessa. Vielä uudempi syy työttömyyteen oli General Electricin Tungsramin tehtaan supistaminen (uusien taloudellisten mahdollisuuksien johdosta yhtiö tunnusteli Kiinaa).
Hajdúböszörményllä on kuusi ystävyyskuntaa: Berehove (Ukraina), Joseni (Romania), Kraśnik (Puola), Salonta (Romania), Siilinjärvi (Suomi) ja Trogir (Kroatia).
Abraham Lincolnin prikaati
Abraham Lincolnin prikaati (, ) on nimitys, jota käytettiin Espanjan sisällissodassa vuosina 1937–1938 tasavaltalaisten puolella taistelleista yhdysvaltalaisista vapaaehtoisista.
Yhdysvaltalaiset muodostivat yhdessä muiden englanninkielisten sekä joidenkin latinalaisamerikkalaisten vapaaehtoisten kanssa 15. kansainvälinen prikaatin, joka oli yksi ulkomaalaisista taistelijoista kootuista joukko-osastoista eli Kansainvälisistä prikaateista. Mukana oli myös useita amerikansuomalaisia vapaaehtoisia. Jalkaväkisotilaiden ohella prikaatiin kuului teknistä henkilökuntaa, lääkintähenkilökuntaa sekä lentäjiä. Amerikkalaisia vapaaehtoisia oli yhteensä noin 2 800, joista sodassa kaatui 750–800.
Vapaaehtoisten taistelijoiden joukossa oli useita toimittajia ja kirjoittajia sekä muita eri alojen taiteilijoita. Tunnetuimpia olivat muun muassa säveltäjä Conlon Nancarrow sekä myöhemmin Hollywoodin mustalle listalle joutunut käsikirjoittaja Alvah Bessie. Prikaatin tukijoihin kuuluvat muun muassa Pablo Picasso, Ernest Hemingway, Woody Guthrie ja George Orwell. Osa tukijoista, kuten Hemingway, myös vieraili sodan aikana Espanjassa vapaaehtoisten luona.
Laura Salminen
Laura Salminen (s. 9. huhtikuuta 1987) on suomalainen nykyaikainen viisiottelija. Hän edustaa Helsingin Nykyaikaiset 5-ottelijat -seuraa. Salmisen valmentajana toimii hänen isänsä Veikko Salminen, joka on itsekin lajin arvokisaedustaja.
Laura Salmisen parhaat saavutukset lajista ovat vuodelta 2010, jolloin hän sijoittui Egyptin maailmancuposakilpailussa 11. sijalle ja maailmancupin finaalissa Venäjällä 14. sijalle. Junioritasolla hän saavutti Euroopan-mestaruuden vuonna 2003.
Hänet nimettiin Lontoon kesäolympialaisten nykyaikaiseen viisiotteluun varaurheilijaksi, joten hän matkusti kisapaikalle siltä varalta, että paikka kilpailuun aukeaisi. Hän ei kuitenkaan päässyt kilpailemaan ja joutui palaamaan Suomeen ilman olympiakisakokemusta.
Salmisella on myös kaksi nuorten Suomen mestaruutta maastojuoksussa. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi kalpamiekkailun SM-kilpailussa vuonna 2011.
Salminen kuuluu helluntaiherätysliikkeeseen.
Saksan 8. panssaridivisioona
Saksan 8. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se muodostettiin 3. kevyestä divisioonasta tammikuussa 1940. Olemassaolonsa aikana divisioonan esikunta oli Cottbusissa osana Wehrkreis III:a.
Wehrkreis III perusti 10. marraskuuta 1938 Cottbusissa 3. kevyen divisioonan, johon kuuluivat perustettaessa 67. panssaripataljoona, 8. ja 9. mekanisoidut ratsuväkirykmentit ja 8. tiedustelurykmentti.
Divisioona asetettiin liikekannalle 28. elokuuta 1939. Puolan valtaukseen se liitettiin XV armeijakuntaan, jonka mukana se eteni Warte-Nida-linjalle. Puolan sotatoimien päätyttyä divisioona palasi Cottbusiin.
3. kevyt divisioona nimettiin 16. lokakuuta 1939 8. panssaridivisioonaksi, jolloin sen tiedustelurykmentin toinen tiedustelupataljoona siirrettiin 10. panssaridivisioonaan. Tilalle divisioona sai Itä-Preussiin sijoitetun kaksipataljoonaisen 10. panssarirykmentin. Samassa yhteydessä perustettiin 8. kivääriprikaatin esikunta, johon liitettiin kolmipataljoonainen 8. kiväärirykmentti ja 8. moottoripyöräpataljoona. Divisioonan panssaripataljoonien pääkalustona olivat tsekkiläiset Panzerkampfwagen 38(t) -panssarivaunut. Divisioonan 10. panssarirykmenttiin muodostettiin 1. tammikuuta 1940 kolmas pataljoona 67. panssaripataljoonasta. Lisäksi divisioonaan kuului kaksikomppaniainen panssarintorjuntapataljoona, pioneeripataljoona sekä viesti- ja huoltoyksiköitä. Divisioonan tykistöön kuului kaksi 105 millimetrin haupitsein varustettua patteristoa.
Divisioona liitettiin Ranskan valtausta varten XLI motorisoituun armeijakuntaan. Se osallistui Maas-joen ylitykseen liittyviin taisteluihin, joissa Ranskan joukot kykenivät aluksi torjumaan saksalaisten etenemisen. Taisteluissa divisioona kärsi suurehkoja tappioita. Lopulta ranskalaiset pakotettiin peräytymään panssarihyökkäyksen tieltä. Divisioona oli mukana tuhottaessa Ranskan 1. ja 7. armeija toukokuussa 1940. Ranskan antauduttua divisioona viipyi Ranskassa miehitysjoukkona maaliskuuhun 1941 saakka.
Divisioona lähetettiin itään maaliskuussa 1941 ja se osallistui huhtikuussa Balkanin taisteluihin osana I armeijakuntaa. Se siirrettiin heinäkuussa itärintamalle, jossa se liitettiin pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmään Erich von Mansteinin komentamaan LVI panssariarmeijakuntaan. Divisioona hyökkäsi armeijakunnan mukana Baltian maiden läpi kohti Leningradia.
Divisioona osallistui taisteluihin Neuvostoliittoa vastaan aina vuoden 1944 loppuun saakka.
Divisioonankomentajina olivat:
Ravattulan keskiaikainen kirkko
Ravattulan keskiaikainen kirkko oli Kaarinassa Ravattulan kylän Ristimäessä sijainnut varhaiskeskiaikainen kirkko, josta nykyään on jäljellä enää kivinen perustus. Kyseessä on Suomen vanhin tunnettu kirkko, joka rakennettiin 1100–1200-lukujen vaihteessa. Sen jäännökset löydettiin vuonna 2013, mutta kaivauksia oli paikalla tehty jo vuodesta 2010 lähtien. Peltoaukean keskeltä sijaitsevasta metsäsaarekkeesta on kirkon kivijalan lisäksi löydetty kalmisto sekä sitä kiertäneen kiviaidan perustukset.
Ravattulan kirkko edusti varhaiskeskiaikaista romaanista rakennustyyliä. Sen yhteydestä on tehty esinelöytöjä, jotka vahvistavat kirkon ajoitusta 1100-luvulle. Puurakenteisen kirkon pituus oli noin kymmenen ja leveys kuusi metriä. Siihen on kuulunut runkohuone sekä kapeampi kuoriosa. Kirkon itäreunalta löytyi myös alttarin kiviset perustukset. Esinelöytöjen perusteella kirkko on ollut käytössä vain 1220–1230-luvuille saakka, jonka jälkeen se on ilmeisesti purettu ja rakennusmateriaalit kierrätetty uuteen paikkaan. Ristimäki on todennäköisesti palvellut 10–20 eri talon kirkkona, joten sitä on käyttänyt laajempi yhteisö kuin pelkkä Ravattulan kylän alue.
Muinaisjäännös löydettiin Turun yliopiston arkeologian oppiaineen suorittamissa kaivauksissa. Varhaiskeskiaikaisten puukirkkojen jäännöksiä on Suomesta etsitty jo 150 vuoden ajan ja kaivauksia johtanut arkeologi Juha Ruohonen luonnehtikin kirkkolöytöä kuluvan vuosituhannen merkittävimmäksi. Ennen Ravattulaa on tunnettu runsaasti rautakauden ja keskiajan vaihteen tienoon kalmistoja, mutta niistä ei ole löytynyt varmoja kirkkorakennusten perustuksia.
Alueelta on löydetty myös laaja ristiretkiaikaan ja keskiajan alkuun ajoittuva kalmisto sekä sitä ympäröineen kiviaidan perustuksia. Arvioiden mukaan kalmistossa voi olla jopa 300 hautaa. Kalmistoa kiertäneen aidan perusteella on päätelty, että kyseessä on ollut kristillinen hautausmaa, jonka vanhimmat hautaukset on mahdollisesti tehty jo sata vuotta ennen kirkon rakentamista.
Mustahuiluvaris
Mustahuiluvaris ("Melloria quoyi") on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustahuiluvarista tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen on raportoitu olevan meko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jalkapallon Suomen Cup 1976
Jalkapallon Suomen Cup 1976 oli cupin 22. järjestämisvuosi. Osanotto-oikeus siihen oli kaikilla seuroilla. Kilpailuun osallistui 294 joukkuetta. Aluksi karsittiin 40 joukkuetta varsinaiseen kilpailuun, johon lisäksi mestaruussarjan ja I divisioonan joukkueet, yhteensä 24, pääsivät ilman karsintaa.
Loppuotteluun selvisivät mestaruussarjalainen Lahden Reipas ja Tampereen Ilves (I divisioona), ja se pelattiin Tampereella 17. huhtikuuta 1977. Ottelun voitti Reipas 2-0.
1 rangaistuspotkukilpailu.
HMS Leith (U36)
HMS Leith (viirinumerot U36 ja L36) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Grimsby-luokan sluuppi, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 Devonportin telakalta osana vuoden 1931 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 6. helmikuuta 1933 ja alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1933 kumminaan rouva Pipon. Alus valmistui 10. heinäkuuta 1934.
Alus määrättiin kaksi vuorokautta palvelukseen oton jälkeen Uuden-Seelannin laivastoasemalle miehitettynä Chathamin laivastotukikohdan henkilöstöllä. Alus saapui Aucklandiin 13. marraskuuta aloittaen palveluksensa Tyynellämerellä sekä Uuden-Seelannin aluevesillä.
Toisen maailmansodan päätyttyä toukokuussa 1945 alus määrättiin siirrettäväksi reserviin. Alus siirtyi kesäkuussa Rosythiin, jossa sen varastot tyhjennettiin ja alus sijoitettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja se myytiin 1946 kauppalaivastoon nimellä "Byron" ja edelleen "Friendship". Vuonna 1949 Tanskan kuninkaallinen laivasto osti aluksen liittäen sen laivastoonsa vedentutkimusaluksena nimellä "KDM Galathea". Alus myytiin romutettavaksi 1955.
Metyyliglyoksaali
Metyyliglyoksaali eli pyruvaldehydi on yksinkertaisin ketoaldehydi eli se sisältää sekä aldehydien että ketonien funktionaalisen ryhmän. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Metyyliglyoksaali on huoneenlämpötilassa väriltään keltaista nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Metyyliglyoksaali muodostaa helposti polymeerejä. Metyyliglyoksaalille tapahtuu sekä aldehydeille että ketoneille tyypillisiä reaktioita.
Metyyliglyoksaalin synteesiin on useita tapoja. Teollisuudessa käytetty menetelmä on propyleeniglykolin hapetus ilman avulla katalyyttien läsnä ollessa. Muita tapoja ovat asetonin hapetus seleenidioksidin avulla ja isonitrosoasetonin happohydrolyysi. Metyyliglyoksaalia käytetään valmistettaessa lääkkeitä, väriaineita ja hyönteismyrkkyjä ja siitä saadaan muun muassa imidatsolijohdannaisia. Metyyliglyoksaalia voidaan käyttää pelkistimenä.
Eliöt tuottavat metyyliglyoksaalia muodostuu trioosifosfaattien glykolyysin sivutuotteena. Yhdiste on eliöille haitallista, koska se muodostavat additiotuotteita proteiinien arginiini-, lysiini-, ja metioniiniaminohappojen kanssa johtaen toimimattomiin proteiineihin. Lisäksi se muodostaa stabiileja additiotuotteita DNA:n kanssa muodostaen niin kutsuttuja kehittyneitä glykaation lopputuotteita. Näillä yhdisteillä on rooli diabeteksen, verisuonitautien ja hermodegeneraation syntymekanismeissa. Eliöt tekevät metyyliglyoksaalin vaarattomaksi kahden entsyymin avulla, jotka ovat laktoyyliglutationilyaasi eli glyoksalaasi I ja glyoksalaasi II.
Jalkapallon Viking Cup 1976
Jalkapallon Viking Cup 1976 oli Viking Cupin 5. järjestämisvuosi. Cupin palkintona olleen 15 000 mk jakoivat KPV ja Reipas nuorisotyönsä tukemiseen. Finaalin voitti KPV jatkoajalla 1–0.
1 rangaistuspotkukilpailu.