hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Vihreä nauha
Vihreä nauha on vihreä tietoisuusnauha. Se on ollut käytössä maailmalla monissa eri tilanteissa osoittamaan solidaarisuutta tai tukemista jotakin tiettyä asiaa kohtaan. Vihreä nauha on äänetön viesti kertoa ympäristölle, että henkilöt eivät ole tilanteessa yksin. Suomessa Vihreä nauha -kampanjan lanseerasivat Tapiolan Toimihenkilöt lokakuussa 2011. Kampanjalla haluttiin osoittaa tukea Tapiolassa työskennelleille irtisanomisuhan alla olleille henkilöille. Vihreää nauhaa on käytetty myös Otavamediassa, kun yhtiö ilmoitti aloittavansa yt-neuvottelut loppuvuodesta 2011. Kampanja levisi myös muihin suomalaisiin lehtitaloihin 2011 loppuvuoden yt-neuvottelujen sumassa.
Vuodesta 2018 lähtien vihreä nauha on toiminut mielenterveys tietoisuusnauhana. Vihreäväri perustuu sen käyttöön mielisairaden merkkinä 1800-luvulla ja vihreän tietoisuusnauhan käyttöön muualla maailmassa.
Tietoisuusnauha on lyhyt kankaasta muodostettu silmukka, jota käytetään osoittamaan jonkin asian kannatusta tai tukemista. Nauhat ovat suosittuja anglosaksisissa maissa.
Useat ryhmät käyttävät nauhoja kannatussymboleinaan ja nauhan merkitys riippuu sen väristä. Esimerkiksi punainen nauha symboloi tukea AIDSin sairastajille ja violetti tai valkoinen tukea Alzheimerin tautia sairastaville. Vaaleanpunaisen nauhan aiheena on rintasyöpä. Oranssin nauhan aiheena on multippeliskleroosi (MS).
Nauhat kiinnitetään yleensä vaatteisiin tai ne solmitaan esimerkiksi auton antennin ympärille.
Adlercrona
Adlercrona oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut aatelissuku numero 868. Suku oli kotoisin Ranskasta Bordeauxista, missä Jean de Flon eli 1500-luvulla. Hänen poikansa Gillis muutti Ruotsiin, jossa hänestä vuonna 1635 tuli Lotorpan ruukinpatruuna. Hänen poikansa, kauppias ja ruukinpatruuna Johan de Flon (k.1687) aateloitiin vuonna 1674 nimellä Adlercrona.
Adlerfelt
Adlerfelt oli ruotsalainen aatelissuku 1700-luvulla. Suvun yksi haara oli vapaaherrallinen.
Suku sai alkunsa, kun aatelisen Trafverhjelm-sukuun kuuluneen Johan Jacobsson Trafvaren poika Carl Johansson (1643–1705) yleni kuninkaalliseksi hovikamreeriksi ja hänet aateloitiin vuonna 1693 nimellä Adlerfelt. Hänen sukunsa merkittiin Ruotsin ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 1272. Hänen poikansa Gustaf Adlerfelt otti osaa Pultavan taisteluun. Nuorempi poika Pehr Adlerfelt (1680–1743) kohosi kenraalimajuriksi 1719 ja korotettiin vapaaherraksi vuonna 1720. Hänen sukunsa merkittiin vapaaherralliseksi suvuksi numero 178. Myös Pehr Adlerfeltin poika Carl Adlerfelt ryhtyi sotilasuralle ja nousi isänsä tavoin kenraalimajuriksi. Vapaaherrallinen sukuhaara sammui vuonna 1769 ja koko suku vuonna 1808.
Ruotsin ritarihuone
Ruotsin ritarihuone on Tukholman keskustassa sijaitseva rakennus, joka on alun perin rakennettu Ruotsin säätyvaltiopäivien aatelisia edustajia varten. Nimellä viitataan myös Ruotsin aatelin "Svenska ridderskap och adel" -nimiseen organisaatioon, joka käyttää edelleen rakennusta. Sen toimintaa säätelee vuodelta 1866 peräisin oleva ritarihuonejärjestys.
Ritarihuonerakennus sijaitsee Stadsholmenin saaren luoteiskolkassa Bonden palatsin vieressä, vastapäätä Riddarholmenia. Rakennuksen suunnitteli alkujaan vuonna 1641 arkkitehti Simon de la Vallée, mutta rakennustöiden venyessä yli 30 vuoden mittaisiksi suunnittelua jatkoivat useat muut arkkitehdit. Vuosina 1642–1652 suunnittelua johti Heinrich Wilhelm, 1652–1656 Justus Vingboons ja 1656–1674 Jean de la Vallée, joka suunnitteli talon viimeistelyn, porraskäytävän ja katon. Ritarihuone edustaa hollantilaistyylistä barokkiarkkitehtuuria. Talon taakse rakennettiin 1870 kaksi Adolf W. Edelsvärdin suunnittelemaa erillistä lisärakennusta.
Ruotsin aatelin edustajat kokoontuivat ritarihuoneelle säätyvaltiopäiviä varten ensimmäisen kerran vuonna 1668 ja viimeisen kerran vuonna 1866. Vuodesta 1869 alkaen talossa on kokoontunut joka kolmas vuosi aateliskokous.
Talon edessä on vuonna 1773 pystytetty kuningas Kustaa Vaasan patsas, jonka on tehnyt ranskalainen kuvanveistäjä Pierre Hubert L’Archevêque.
Teemu Niikko
Teemu Johannes Niikko (s. 13. joulukuuta 1980 Lahti) on suomalainen urheilutoimittaja ja juontaja. Niikko on tullut tutuksi muun muassa MTV3:n, Canal+:n ja Yleisradion urheilulähetyksistä.
Hän isännöi tätä nykyä MTV Sportin ja MTV3:n Hockey Night -lähetyksiä. Vuoden 2017 alussa hän aloittaa myös MTV Sport Uutisten toimituspäällikkönä.
Niikko aloitti uransa Ylellä 2001, jossa työskenteli vuoteen 2010. Hän siirtyi MTV3:n palvelukseen samana vuonna, jossa on toiminut muun muassa MTV Sport Uutisten ankkurina ja jääkiekkolähetysten juontajana.
Yle-aikanaan Niikko toimi muun muassa jääkiekon MM-kisalähetysten studioisäntänä vuosina 2007–2010, vuoden 2010 jalkapallon MM-kisalähetysten studioisäntänä ja urheiluruutu-lähetysten lukijana. Lisäksi hän juonsi kolme ensimmäistä Suomen Urheilugaalaa.
Ennen televisiouraansa Niikko työskenteli juontajana lahtelaisessa paikallisradiossa vuodet 2001–2003.
Niikko on suorittanut akateemisen Bachelor of Arts -tutkinnon Englannissa, Chesterin yliopistossa. Hän on lisäksi opiskellut radiotyötä Laajasalon opistossa.
Sari Sirkkiä-Jarva
Sari Sirkkiä-Jarva on työskennellyt 1990-luvun alkuvuosista saakka urheilutoimittajana ja -juontajana muun muassa Urheiluruudussa, Ylen Aamu-tv:ssä ja TV2:n Peliuutisissa. Radio Suomessa hän on ollut raportoimassa jääkiekon SM-liigakierroksilla. Lehtitoimittajana hän on työskennellyt muun muassa Aamulehdessä. Sirkkiä-Jarva on ollut myös Jääkiekkojournalistit ry:n puheenjohtaja. Tietokirjailijana hän on kirjoittanut Esa Tikkasen omaelämäkerran "Tiki - Viiden Stanley Cupin mies" (Tammi, 2007). Lisäksi hän on julkaissut kaksi sisustusalan tietokirjaa (Näin kunnostat mummolan mööpelit, Tammi 2007 ja Romuromanttinen sisustuskirja, Tammi 2011).
Tahvo Kaila
Irja Eevi Tellervo Ruokonen, kirjailijanimi Tahvo Kaila (3. joulukuuta 1904 Jyväskylä – 23. elokuuta 1979 Varkaus) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä "Eeva Laviala".
Irja Ruokosen vanhemmat olivat liikemies Johannes Paavo Kaila (Johansson) ja kanslianhoitaja Eva Charlotta Koskinen. Hän oli naimisissa piiriesimies Veikko Herman Ruokosen kanssa.
Ruokonen asui Varkaudessa vuodesta 1935 alkaen.
Nimellä "Tahvo Kaila":
Nimimerkillä "Eeva Laviala":
We Are the In Crowd
We Are the In Crowd on yhdysvaltalainen vuonna 2009 perustettu pop-punkyhtye Poughkeepsiesta, New Yorkista. Yhtyeeseen kuuluvat Taylor Jardine (laulu), Jordan Eckes (kitara/laulu), Mike Ferri (basso), Rob Chianelli (rummut) ja Cameron Hurley (kitara). Yhtye julkaisi debyytti-EP:nsä, "Guaranteed To Disagree", 8. kesäkuuta 2010, ja ensimmäisen studioalbuminsa, "Best Intentions" lokakuussa 2011.
Yhtye teki levytyssopimuksen Hopeless Recordsin kanssa marraskuussa 2009. Samoihin aikoihin julkaistiin yhtyeen ensimmäinen single "For The Win".
Yhtye aloitti ensimmäisen studioalbuminsa äänitykset toukokuussa 2011. "Best Intentions" -niminen albumi julkaistiin lokakuussa 2011. Se sijoittui "Billboard" 200 -listalla sijalle 122.
20. elokuuta 2013 yhtye julkaisi ensimmäisen singlen, ”Attention”, toiselta studioalbumiltaan. Lokakuussa 2013 yhtye ilmoitti saaneensa valmiiksi toisen studioalbuminsa. "Weird Kids" -nimeä kantava studioalbumi julkaistiin 18. helmikuuta 2014.
10. helmikuuta 2016 Kerrang! uutisoi Taylor Jardinen paljastaneen yhtyeen olevan tauolla ja työskentelevänsä uuden projektin parissa muiden We Are the In Crowd -jäsenten kanssa, paitsi Jordan Eckesin.
K. Rietu
Tuomas Edward Karhu, kirjailijanimi K. Rietu (21. joulukuuta 1892 Kymi – 15. elokuuta 1978 Lohja) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Nimimerkillä "K. Rietu" :
Nimellä "T. E. Karhu":
P. O. Barck
Per Olov (Per-Olov) Fredrik Barck (1. toukokuuta 1912 Helsinki – 4. marraskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjallisuusarvostelija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1953 aiheenaan Arvid Mörne ja vuosisadanvaihteen Suomi. Hän oli merkittävä suomenruotsalainen kirjallisuuskriitikko ja toimi vuosina 1935–1963 useissa lehdissä ja Yleisradiossa.Vuodesta 1954 hän oli Åbo akademin ruotsinkielisen kirjallisuuden dosentt ja 1964–1972 kirjallisuushistorian professori. Hän oli Finlands svenska författareföreningin puheenjohtaja 1953–1956 ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin puheenjohtaja 1966–1973. Merkittäviä ovat erityisesti hänen esseekokoelmansa "Dikt och förkunnelse" (1936) ja "Ansikten och möten" (1972) ja Ture Jansonin elämäkerta (1962).
David K. Brown
David K. Brown (1928 Leeds – huhtikuu 2008 Bath, Somerset) oli brittiläinen laivasuunnittelija ja kirjailija. Hän astui Britannian amiraliteetin palvelukseen ja hänestä tuli Royal Corps of Naval Constructorsin jäsen. Hän eteni aina toiseksi pääsuunnittelijaksi ennen eläkkeelle jäämistään 1988.
Eläkkeelle jäätyään Brown aloitti kirjailijanuransa. Hän julkaisi useita teoksia ja artikkeleita sekä osallistui Royal Corps of Naval Contructorsien satavuotisjulkaisun historiatoimikuntaan.
Major League Baseball -kausi 1907
Major League Baseball -kausi 1907 päättyi Chicago Cubsin 4-0 voittoon Detroit Tigersista kauden päätteeksi pelatussa World Series -ottelusarjassa. Mestaruus on Cubsin ensimmäinen MLB:ssä.
Heronin kolmio
Heronin kolmio on sellainen kolmio, jonka sivujen pituudet ja pinta-ala ovat rationaalilukuja. Myös korkeudet on tällöin rationaalisia. Heronin kolmioita etsittäessä voidaan käyttää Heronin kaavaa. Heronin kaava on nimetty Heron Aleksandrialaisen mukaan, kuten myös Heronin kolmio.
Mikä tahansa kolmio, jonka sivunpituudet on Pythagoraan kolmikko, on Heronin kolmio.
Kolmio jolla ei ole suorakulmaa ja jonka sivujen pituudet on 5, 5, ja 6 ja pinta ala on 12. Tämä kolmio saadaan konstruoitua, kun otetaan kaksi suorakulmaista kolmiota, joiden sivujen pituudet ovat 3, 4 ja 5. Nämä kolmiot asetetaan siten, että 4:n pituiset sivut ovat vastakkain. Luvut 3, 4 ja 5 muodostavat tunnetusti Pythagoraan kolmikon.
Tämä esimerkki voidaan laajentaa yleiseksi tapaukseksi. Eli oletetaan olevan olemassa Pythagoraan kolmikko("a", "b", "c") ja valitaan, että "c" on pisin sivu. Tarvitaan myös toinen Pythagoraan kolmikko ("a", "d", "e"), missä "e" voidaan valita pisimmäksi sivuksi. Nämä kolmiot yhdistetään siten, että sivut "a". Näin saadaan kolmio, jonka sivujen pituudet ovat "c", "e", and "b" + "d". Tällöin kolmion pinta-ala on siis
On olemassa Heronin kolmio siten, että se voidaan jakaa kahdeksi suorakulmaiseksi kolmioksi, joiden sivujenpituudet muodostavat rationaalilukuiset Pythagoraan kolmikot.
Lauseen todistus
Käytetään todistuksessa apuna aiemmin esitettyä esimerkin yleistystä: Olkoon Heronin kolmion sivujen pituudet "c", "e", "b" + "d" ja pinta-ala "A" määritelmän mukaan rationaalilukuja. Oletetaan myös, että sivu jonka pituus on "b" + "d" is on pisin. Jotta saadaan osoitettua, että ("a", "b", "c") and ("a", "d", "e") ovat Pythagoraan kolmikoita täytyy todistaa, että luvut "a", "b", ja "d" ovat rationaalisia.
Osoitetaan ensin, että luku "a" on rationaalinen. Koska kolmion pinta-ala on
niin
Oikean puolen luvut ovat oletuksen nojalla rationaalisia, siis myös "a" on rationaaliluku. Osoitetaan sitten, että luvut "b" ja "d" ovat rationaalisia.
Pythagoraan lauseen mukaan suorakulmaisille kolmioille pätee, että
ja
Joista saamme, että
ja
Taas oikean puolen luvut ovat oletuksen nojalla rationaalisia ja siten myös "b" − "d" täytyy olla rationaalinen. Oletuksen mukaan "b" + "d" on rationaalinen, joten täytyy olla, että "b" ja "d" ovat rationaalisia.
Kaavan kaikille Heronin kolmioille kehitti Euler. Tässä on Brahmagubtan ja Carmichaelin esittämä versio:
Missä "s" on puolikas piiri ja "A" on pinta-ala. Pätee myös, että
Tässä taulukossa on listattu sellaiset Heronin kolmiot joiden sivujen piituuksien yhteinen tekijä on 1.
Bartonella
Bartonella (vanhempi nimitys "Rochalimaea") on bakteerisuku, joka kuuluu gramnegatiiviseen sukuun. Suvussa tunnetaan vähintään kahdeksan lajia. Osa "Bartonella"-lajeista on ihmisen patogeenejä, joista osa voi tarttua esimerkiksi hirvikärpästen ja puutiaisen levittämänä.
Ranskan virallisten terveysohjeiden mukaan Bartonella-infektion mahdollisuus tulee tutkia epäselvissä borrelioositapauksissa.
Suomesta kuvattiin uusi "Bartonella"-laji, ("Bartonella naantaliensis") vuonna 2014.
Luettelo New Yorkin metron linjoista
New Yorkin metro on metrojärjestelmä New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Asemia on yhteensä 468, joista maanalaisia on 277. Pituutta koko rataverkolla on yhteenlaskettuna 1 355 kilometriä, mistä 40 % on maan pinnalla. New Yorkin metro on yksi harvoista ympärivuorokautisesti toimivista metrojärjestelmistä.
New Yorkin metroa hoitaa New York City Transit Authority (NYCTA), joka on Metropolitan Transportation Authority of the State of New Yorkin (MTA) tytäryhtiö.
Life and Times of Don Rosa
Life and Times of Don Rosa on dokumentaarinen katsaus tunnetun Disney-sarjakuvapiirtäjän, Don Rosan, elämään ja uraan. Elokuva on kuvattu vuonna 2009 Don Rosan kotona Kentuckyssa. Elokuvan on ohjannut tanskalainen Sebastian S. Cordes.
Asko Laukka
Asko Nuutinpoika Laukka (23. maaliskuuta 1908 Helsinki – 19. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Björkhagenin metroasema
Björkhagenin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Björkhagenin kaupunginosassa. Asemalla sijaitsee Lenka Jonessonin taidetta. Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 6 800 matkustajaa päivässä. Asemalta on matkaa Slussenin metroasemalle 4,8 km.
HMS Woodlark
HMS Woodlark on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Kärrtorpin metroasema
Kärrtorpin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Kärrtorpin kaupunginosassa Tukholmassa. Asema sijaitsee Bagarmossenin metroaseman ja Björkhagenin metroaseman välissä. Asemalla on Björn Olsénsin taidetta. Asema avattiin 19. marraskuuta 1958.
Hötorgetin metroasema
Hötorgetin metroasema on Tukholman metron asema, joka sijaitsee Norrmalmin kaupunginosassa Tukholmassa. Asema sijaitsee T-Centralenin metroaseman ja Rådmansgatanin metroaseman välissä. Se avattiin 26. lokakuuta 1952, jolloin aseman nimi oli vielä Kungsgatan. Vuonna 1998 asemalle sijoitettiin Gun Gordillosin taidetta. Vuonna 2015 asemaa käytti arkisin 33 600 matkustajaa päivässä.
Major League Baseball -kausi 1906
Major League Baseball -kausi 1906 päättyi chicagolaisten välien selvittelyyn World Series sarjassa, kun White Sox voitti American Leaguen ja Cubs ylivoimaisesti National Leaguen.
Linja 1 (New Yorkin metro)
Linja 1 on yksi New Yorkin metron linjoista. Se on merkitty punaisella kartoissa ja opasteissa.
Hello America
Hello America on Blue Systemin vuonna 1992 julkaistu studioalbumi.
Levyn tunnetut kappaleet "Romeo & Juliet" ja "I Will Survive" ovat molemmat rakkauslauluja, joista jälkimmäinen muistuttaa tyylillisesti vuoden 1989 Twilight albumin kappaletta "Everything I Own". I Will Surviven sanoitukset kertovat rakkauden vuoksi taistelemisesta sekä yksinäisyydestä.
Levyllä on myös mahtipontinen, 50 hengen orkesterin voimin säestetty raita "Crossing the River", josta on tehty pienin muutoksin (muun muassa se ei sisällä laulua) bonusraidaksi merkitty albumin päätöskappale "Final". Crossing the River kappaleen Dieter Bohlen kirjoitti pojalleen Marcille. Se kertoo "joen ylittämisestä", eli vaikeuksien voittamisesta elämässä. Dieter sai idean kappaleeseen, kun hänellä oli tapana kävellä poikansa kanssa metsässä, ja heidän käyttämänsä polku johti usein joelle. Heidän viettäessään aikaa siellä kuusivuotias Marc oli aina sanonut isälleen, ettei selviäisi elämän tuomista haasteista ilman hänen apuaan.
Albumi nousi parhaimmillaan Saksan listoilla sijalle 18, ja Tšekkoslovakian listoilla sijalle 13.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dieter Bohlen.
Oranssi linja (Washingtonin metro)
Orange Line on yksi Washingtonin metron linjoista. Puolet asemista on jaettu Sinisen linjan ja kaksi kolmasosaa Hopean linjan kanssa.
Hälvälän ala-aste
Hälvälän ala-asteen koulu sijaitsee Hollolassa. "Hälvälän kansakoulu" perustettiin vuonna 1876. Nykyään Hälvälän koulussa toimii peruskoulun luokat 1-6 ja esikoulu. Oppilaita koulussa oli 11. elokuuta 2014 yhteensä 208, joista 18 esikoululaisia.
Linja 2 (New Yorkin metro)
Linja 2 on yksi New Yorkin metron linjoista. Linjan asemista 20 sijaitsee Bronxissa, 24 Manhattanilla ja loput 16 Brooklynissä. Linja merkitään punaisella metron kartassa, asemakylteissä ja muissa opastimissa.
Liiketoimintajärjestelmä
Liiketoimintajärjestelmä on yrityksen tai muun organisaation tietojärjestelmä, jossa useat käyttäjät lisäävät järjestelmään tietoa ja käyttävät järjestelmässä olevaa tietoa työtehtävissään. Liiketoimintajärjestelmiä ovat muun muassa toiminnanohjaus-, asiakkuudenhallinta- ja dokumentinhallintajärjestelmät.
Liiketoimintajärjestelmät voidaan jakaa funktionaalisiin ja prosesseja tukeviin. Funktionaaliset järjestelmät tukevat yleensä yhtä yrityksen funktiota, kuten taloushallintoa tai myyntiä. Prosesseja tukevat järjestelmä tukevat yleensä yrityksen eri funktioiden läpi meneviä liiketoimintaprosesseja, kuten tilaus-toimitus-laskutusketjua.
Mikäli yrityksellä on käytössä useita liiketoimintajärjestelmiä, on otettava huomioon mahdolliset järjestelmien väliset päällekkäisyydet tai epäjatkuvuuskohdat. Päällekkäisyyksillä tarkoitetaan tilanteita, joissa sama tieto on perustettava useaan järjestelmään, esim. uuden asiakkaan tiedot on perustettava moneen järjestelmään. Epäjatkuvuuskohdilla tarkoitetaan tilanteita, joissa mikään järjestelmä ei tue liiketoimintaprosessin tiettyä kohtaa, vaan prosessien jatkuminen on puhtaasti ihmisen huolellisuuden ja tarkkaavaisuuden varassa.
Nuccia Focile
Nuccia Focile (s. 25. marraskuuta 1961) on italialainen sopraano. Hän syntyi Sisiliassa, opiskeli Torinossa Elio Battaglian johdolla ja teki oopperadebyyttinsä Oscarina Verdin "Naamiohuveissa" La Scalassa vuonna 1986. Samana vuonna hän voitti Kansainvälisen Pavarotti-kilpailun Philadelphiassa. Tämän jälkeen hän teki useita konserttiesiintymisiä Luciano Pavarottin kanssa.
Vuonna 1995 Focile teki Metropolitan-debyyttinsä Mimìn roolissa Puccinin "La bohèmessa". Mimì on hänen tunnetuin roolinsa; hän on samassa oopperassa esiintynyt myös Musettan roolissa. Muita oopperoita, joissa hän on esiintynyt, ovat olleet "Don Carlos", "Così fan tutte", "Lemmenjuoma", "Don Giovanni", "Iphigenia in Tauris", "Pajatso", "Falstaff", "Figaron häät", "Maria Golovin", "Otello", "La traviata" ja "Jevgeni Onegin".
Focile on tehnyt useita levytyksiä Philipsille, Opera Raralle ja Telarcille. Hän asuu Walesissa miehensä, tenori Paul Charles Clarken ja yhteisen Antonia-tyttären kanssa.
Ortodoksinen teologia
Ortodoksinen teologia on ortodoksisen kirkon harjoittamaa teologiaa. Ortodoksinen teologia ottaa etäisyyttä läntiseen teologiaan ja painottaakin järjen ja antiikin filosofien sijasta vahvaan traditioon patristiikassa ja mystiikassa.
Merkittäviä ortodoksiseen teologiaan vaikuttaneita henkilöitä ovat muun muassa Gregorios Nazianzilainen ja Simeon Uusteologi.
Suuren skisman jälkeen lännen ja idän kirkot kulkivat eri tietä. Bysantissa teologia ei saanut samanlaista asemaa yliopistoissa kuten lännessä. Akateemiseksi tieteeksi ortodoksinen teologia kehittyi Balkanilla.
1700-luvulla ortodoksisen teologian luonne muuttui Pietari Suuren myötä, sillä hän halusi länsimaalaistaa myös kirkon. Länsimaiset metodit ja ajattelumallit otettiin käyttöön samalla kun vanhoista perinteistä pyrittiin pitää kiinni. Teologian katsottin nyt alentuneen muiden tieteiden tasolle ja ortodoksiset kirkkohistorijoitsijat kutsuvat tätä käännekohtaa "länsimaiseksi vankeudeksi" tai "älylliseksi orjuudeksi länsimaisille ideoille".
"Länsimainen vankeus" päättyi 1800-luvun puolivälissä, jolloin metropoliitta Filaret Moskovalainen käänsi liturgian venäjän kielelle. Moderni teologia alkoi kehittyä vuosisadan vaihteessa, ja sen yksi merkittävimmistä moderneista teologeista oli Georgij Florovskij. Myös koulutuskieli vaihtui latinasta venäjäksi ja antiikin filosofien sijasta palattiin kirkkoisien tutkimiseen. Teologia itsessään alettiin nähdä filosofiana joka rakentuu Jumalan tuntemisen ympärille.
Ortodoksisuus ei perustu tunnustuksiin, vaan keskeistä on käsitys kirkosta oikean uskon ilmaisijana. Kirkon usko perustuu opinkappaleisiin eli dogmeihin, jotka puolestaan kirkon näkemyksen mukaan perustuvat suoraan Jumalan ilmoitukseen. Kirkon uskonkappaleet on määritelty seitsemässä ekumeenisessa kirkolliskokouksessa.
Ignitron (elektroniputki)
Ignitron on suuritehoinen 1930-luvulla kehitetty tasasuuntaava elektroniputki.
Ignitronin keksi Joseph Slepian työskennellessään Westlinghouse Electricsillä, joka omisti tuotemerkin ja oikeudet nimeen Ignitron.
Ignitron on tyypillisesti suuri terässäiliö jonka pohjalla on elohopea-allas joka toimii laitteessa katodina. Elohopea-altaan yläpuolella on anodi joka on valmistettu grafiitista tai metallista joka ei muuta muotoaan korkeissa lämpötiloissa, ja se on eristettynä teräslieriöstä. Elohopea-altaassa on sytyttimenä puolijohteesta - kuten piikarbidista - valmistettu sytytyselektrodi, johon johdetaan pulsseina suuri virta, joka saa aikaan ikään kuin "pöllähdyksen" elektroneja, elohopeaplasmaa joka saa elohopeahöyryn johtamaan sähköä katodin ja anodin välillä.
Elohopea-altaan pinnalle muodostuu valokaaren johdosta paljon vapaita elektroneja, jotka pitävät ignitronin toimintaa yllä. Elohopea toimii katodina ja siitä syntynyt höyry johtaa sähköä vain yhteen suuntaan, ja ignitron toimii näin tasasuuntaajana. Sytyttyään ignitron johtaa sähköä niin kauan kunnes virransyöttö ulkopuolelta katkaistaan tai katodin ja anodin välinen jännite muuttuu vastasuuntaiseksi.
Ignitronia käytettiin pitkään suurien virtojen tasasuuntauksessa suurissa teollisuuslaitoksissa jossa tarvittiin suuritehoista tasasuuntauslaitetta, tällaisia olivat muun muassa alumiinisulatot. Ignitroneja käytettiin myös kontrolloimaan virtaa sähköhitsauskoneissa. Suuria tasavirtamoottoreita on myös ohjattu ignitroneilla joissa on hila, samalla tavoin kuin esimerkiksi triakeilla. Sähköjunissa on myös käytetty ignitroneja tasasuuntaajana muuntajien jälkeen, kun haluttiin muuntaa ajolankojen suuri vaihtojännite tasajännitteeksi. Monissa näissä sovelluksissa ignitron on korvautunut puolijohteisiin perustuvilla tasasuuntaajilla.
Ignitron kestää erittäin hyvin ylivirtaa ja vastasuuntaista jännitettä, tämän vuoksi niitä valmistetaan edelleen ja käytetään helpommin särkyvien puolijohteiden sijasta joissakin sovelluksissa. Esimerkiksi erityisesti pulsseilla ohjattaviin sovelluksiin on rakennettu erityisesti tätä varten toimivia ignitroneja jotka antavat sähkön pulsseissa. Nämä pystyvät kytkemään satoja kiloampeereja, ja pystyvät johtamaan jopa 50kV. Tällaisissa ignitroneissa anodi on yleensä molybdeenia, koska se kestää korkeita lämpötiloja muuttamatta muotoaan. Lämpötila saattaa nousta suureksi vastasuuntaisen virran aiheuttaessa värähtelyä ja sähköpurkauksia putkessa. Pulsseilla ohjattavat ignitronit toimivat yleensä hyvin matalilla pulssisuhteilla, ja ohjaavat suurilta kondensaattoreilta energiaa sitä tarvitseville laitteille.
R142
R142 on New Yorkin metron IRT Divisioonan uusin junatyyppi. Junat rakennettiin vuosina 1999-2001 Bombardierin tehtaalla Plattsburghissa ja Barressa.
R142 junat olivat New Yorkin metron ensimmäiset junat, joissa kuulutettiin äänitetyt kuulutukset. Kuulutuksessa ilmoitetaan seuraavan pysäkin nimi ja sitä seuraavan aseman nimi ja vaihtomahdollisuudet. Ennen ovien sulkemista kuuluu varoitusääni.5 juna saapumassa 125th Streetin asemalle
Armi Toivanen
Armi Toivanen (s. 19. kesäkuuta 1980 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Ensimmäinen pitkä elokuva, jossa hän näytteli, oli Aleksi Mäkelän ohjaama Rööperi, jossa hän esitti Krisun raskaana olevaa tyttöystävää, Kristaa. Vuonna 2012 Toivanen oli mukana Putous-viihdesarjan kolmannella tuotantokaudella ja voitti sketsihahmokilpailun hahmollaan Leena Hefner o.s. Herppeenluoma.
Toivasen kaksossisko on muusikko Alina Toivanen, joka on soittanut rumpuja muun muassa yhtyeissä Risto ja Minä ja Ville Ahonen.
Toivanen voitti huhtikuussa 2012 Potsdamissa, Saksassa Sehsüchte-lyhytelokuvafestivaaleilla parhaan näyttelijän palkinnon roolistaan elokuvassa Korsoteoria. Hän voitti myös vuonna 2014 Kultaisen Venlan vuoden parhaana naisnäyttelijänä roolistaan "Nuoret nerot" tv-draamassa.
Kesästä 2017 alkaen Toivanen juonsi aamuohjelmaa Radio Helsingissä lokakuuhun saakka, jolloin hän lopetti elokuvan kuvausten takia.
Armi Toivasella on kaksossisko Alina ja isosisko Anni.
Linja 3 (New Yorkin metro)
Linja 3 on yksi New Yorkin metron linjoista. Se on merkitty punaisella karttoihin ja opastimiin.
Rami Virtanen
Rami Virtanen (s. 7. huhtikuuta 1979) on suomalainen näyttelijä ja mainosääni.
Hänen tähänastisen näyttelijäuransa ainoa elokuvarooli on elokuvassa "FC Venus". Hän on esiintynyt myös "Kotikatu"-sarjassa kahdeksan vuoden aikana yli kahdessakymmenessä jaksossa.
Virtanen on toiminut mainosäänenä lukuisissa televisio- ja radiomainoksissa. Parhaillaan hän toimii toisena kanavaäänenä Radio Novalla ja aikaisemmin toimi myös SuomiTV:llä kanavaäänenä.
Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani
Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani on vuonna 1968 julkaistu Juha Vainion ja Reijo Tanin yhteinen albumi. Levylle on koottu heidän yhdessä ja erikseen esittämiään, vuosina 1966−1968 ilmestyneillä singlelevyillä julkaistuja kappaleita. Kaikki kappaleet on sanoittanut Juha Vainio ja useimmat ovat Toivo Kärjen säveltämiä. Säestäjinä ovat Pertti Metsärinteen ja Rauno Lehtisen yhtyeet. Laulun ”Lahjomaton Elias Nessinen” päähenkilön esikuvana oli yhdysvaltalainen etsivä Eliot Ness.
Ambrose Mathalaimuthu
Ambrose Mathalaimuthu (20. heinäkuuta 1925 – 15. marraskuuta 2009) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Tuticorinin hiippakunnan piispaksi 30. elokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Justin Diraviam, jota avustivat Thomas Fernando ja Packiam Arokiaswamy.
Mathalaimuthu sai 6. joulukuuta 1979 nimityksen Coimbatoren hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. heinäkuuta 2002.
Carolina Eyck
Carolina Eyck (s. 26. joulukuuta 1987 Berliini) on saksalainen muusikko, jonka soitin on theremin.
Eyck aloitti pianonsoiton viisivuotiaana ja viulunsoiton ollessaan kuusi. Hänen opettajansa berliiniläisessä musiikkiin erikoistuneessa koulussa oli professori Ulla Scholz. Siirryttyän alttoviuluun Eyck sai opettajaksi professori Ditte Leserin.
Vuonna 2005 Eyckin sävellys "Physikalische Formeln" nuorten säveltäjien kilpailun. Teos "Sciciani – Am wendischen Burgwall", harmonikalle ja jousille, voitti seuraavana vuonna radioasema RBB:n säveltäjäpalkinnon.
Eyckille myönnettiin vuonna 2007 Tukholman kuninkaallisen musiikkikorkeakoulun stipendi viulua varten.
Eyck on opiskellut thereminin soittoa Lydia Kavinan oppilaana, ja hän soittaa soitinta "Big Briar Theremin series 91A" sekä Etherwaven ammattilais-thereminiä, jonka on valmistanut Robert Moog. Hän on kirjoittanut ensimmäisen saksankielisen thereminin oppikirjan "Die Kunst des Thereminspiels" ja opettaa soitinta. Hän on esiintynyt thereminsolistina useilla musiikkijuhlilla, esimerkiksi Baselissa, Davosissa, Łódźissa ja Budapestissa.
Eyck vieraili Suomessa lokakuussa 2011 Kansallisoopperan Tuhkimo-baletissa. Hän soitti neljässä esityksessä, minkä jälkeen hänen tilalleen tuli toinen soittaja. Kalevi Aho on säveltänyt hänelle konserton "Kahdeksan vuodenaikaa", joka kantaesitettiin 10.10.2012 Rovaniemellä Korundi-salissa.
Yvon Ambrose
Yvon Ambrose (s. 30. elokuuta 1942 Pondicherry) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pondicherryn ja Cuddaloren arkkihiippakuntaan 23. joulukuuta 1967 ja nimitettiin Tuticorinin hiippakunnan piispaksi 1. huhtikuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro López Quintana, jota avustivat Antony Anandarayar ja Peter Fernando.
Peter Fernando
Peter Fernando (22. maaliskuuta 1939 – 31. joulukuuta 2016) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tuticorinin hiippakuntaan 31. toukokuuta 1971 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi 23. helmikuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marianus Arokiasamy, jota avustivat Siluvaimathu Teresanathan Amalnather ja Thomas Fernando.
Fernandosta tuli 8. joulukuuta 1999 Tuticorinin piispa. 22. maaliskuuta 2003 hän sai nimityksen Madurain arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.
Ystäväni Simon Birch
Ystäväni Simon Birch ("Simon Birch") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut draamakomedia, joka perustuu John Irvingin romaaniin "Ystäväni Owen Meany" ("A Prayer for Owen Meany"). Mark Steven Johnsonin ohjaaman elokuvan pääosia esittävät Ian Michael Smith, Joseph Mazzello, Ashley Judd, Oliver Platt, David Strathairn ja Jim Carrey.
Antony Devotta
Antony Devotta (s. 30. kesäkuuta 1943) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. elokuuta 1971 ja nimitettiin Tiruchirapallin hiippakunnan piispaksi 16. marraskuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. tammikuuta 2001. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Peter Fernando ja James Masilamony Arul Das.
Justin Diraviam
Justin Diraviam (8. huhtikuuta 1907 – 25. tammikuuta 1991) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. huhtikuuta 1935 ja nimitettiin Madurain arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 13. huhtikuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Robert Knox, jota avustivat James Mendonça ja John Peter Leonard.
Diraviam jäi eläkkeelle 3. joulukuuta 1984.
James Mendonça
James Mendonça (2. tammikuuta 1892 – 14. huhtikuuta 1978) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1927 ja nimitettiin Trichinopolyn hiippakunnan piispaksi 7. maaliskuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Peter Leonard.
Mendonça osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 19. joulukuuta 1970.
Idänkukonkannus
Idänkukonkannus ("Consolida orientalis", syn. "Delphinium orientale") on yksivuotinen, purppuranpunakukkainen leinikkikasvi.
Idänkukonkannus kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Pysty varsi on haaraton tai niukkahaarainen, ja ainakin yläosastaan sirottavakarvainen. Alimmat varsilehdet ovat pitkäruotisia, ylemmät lähes ruodittmia. Lehtilapa on 3–5-osainen ja toistamiseen kapealiuskainen. Kukinto on kapeahko, harsu ja monikukkainen terttu. Alimpien kukkien tukilehdet ovat liuskaisia ja ylimpien ehyitä. Kukkien esilehdet ovat tyviosasta kukkaperän kanssa yhdiskasvuisia ja kukkapohjukseen tai sen yli ulottuvia. Vastakohtaiset, purppuranpunaiset kukat ovat 2–3 cm leveitä. Verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Ylimmän verholehden kannus on 6–12 mm pitkä. Terälehtiä on vain yksi ja sen lapa on kolmiliuskainen. Mesikannus on verholehden kannuksen sisällä. Emin vartalo on karvainen. Suomessa idänkukonkannus kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu yksi, 20–25 mm pitkä karvainen tuppilo, joka kapenee toispuolisesti jyrkästi lyhyeksi odaksi. Siemenet ovat väriltään punaruskeita. Monien muiden leinikkikasvien tapaan myös idänkukonkannus on myrkyllinen.
Idänkukonkannus on alun perin kotoisin Etelä-Euroopasta Pyreneiden niemimaalta ja Balkanilta. Suomessa idänkukonkannusta on tavattu Etelä- ja Keski-Suomessa Vaasan korkeudelle saakka, sekä yksittäisiä esiintymiä myös pohjoisempana Oulun korkeudelle asti. Suuri osa Suomessa tehdyistä lajin havainnoista on kuitenkin 1900-luvun loppupuolelta.
Suomessa idänkukonkannus on tulokaslaji, jota tavataan toisinaan myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla.
Idänkukonkannusta viljellään myös koristekasvina.
Adlerfors
Adlerfors oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1720. Johan Forsman, kruununvouti Abraham Forsmanin poika auskultoi Svean hovioikeudessa 1705, minkä jälkeen hän liittyi vapaaehtoisena Helsingen rykmenttiin ja kohosi vuoteen 1720 mennessa ratsumestariksi. Hänet aateloitiin samana vuonna nimellä Adlerfors. ;yös hänen pojastaan Carl Abrahamista tuli ratsumestari.
Adlerheim
Adlerheim oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1632. Peter Arosell (1679-1736) kuului aateliseen Stiernhöök-sukuun ja hänet aateloitiin vuonna 1719 nimellä Adlerheim yhdessä veljensä lasten kanssa.
Savarinathen Iruthayaraj
Savarinathen Iruthayaraj (14. heinäkuuta 1927 – 18. lokakuuta 2001) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Palayamkottain hiippakunnan piispaksi 17. toukokuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Justin Diraviam, jota avustivat Antony Padiyara ja Packiam Arokiaswamy.
Iruthayaraj erosi tehtävistään 15. heinäkuuta 1999.
Muuli (rikollisuus)
Muuli on rikollisuudessa henkilö, joka vastaanottaa laittomasti hankittua omaisuutta ja välittää sitä eteenpäin. Muuli nimitys sai alkunsa huumeita maasta toiseen kuljettaneista huumekuriireista. Nimitys on laajentunut käytettäväksi myös esimerkiksi tietotekniikkarikollisuudessa, jossa muuleja käytetään laittomasti hankittujen tavaroiden ja varojen siirtämiseen. Muulina toimiminen on monien maiden lainsäädännöissä kiellettyä. Suomessa muulina toimimisesta rangaistaan yleensä joko rahanpesuna tai törkeänä rahanpesuna.
Pedro López Quintana
Pedro López Quintana (s. 27. heinäkuuta 1953 Barbastro) on espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Santiago de Compostelan arkkihiippakuntaan paavi Johannes Paavali II 15. kesäkuuta 1980. Hänet nimitettiin 12. joulukuuta 2002 Acropoliksen titulaariarkkipiispaksi, ja hänet konsekroi piispaksi 6. tammikuuta 2003 Leonardo Sandrin ja Antonio Maria Vegliòn avustama Johannes Paavali II.
López Quintana sai 8. helmikuuta 2003 nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Intiaan ja Nepaliin. 10. joulukuuta 2009 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Kanadaan.
Muuli (täsmennyssivu)
Muuli voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Marianus Arokiasamy
Marianus Arokiasamy (31. elokuuta 1927 – 22. maaliskuuta 2007) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. joulukuuta 1954 ja nimitettiin Kottarin hiippakunnan piispaksi 23. marraskuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. helmikuuta 1971. Pääkonsekraattorina toimi Justin Diraviam, jota avustivat Daniel Paul Arulswamy ja Thomas Roch Agniswami.
Arokiasamy sai 3. heinäkuuta 1987 nimityksen Madurain arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 22. maaliskuuta 2003. Hän kuoli päivälleen neljä vuotta myöhemmin.
Jebalamai Susaimanickam
Jebalamai Susaimanickam (s. 25. syyskuuta 1945) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Madurain arkkihiippakuntaan 27. tammikuuta 1971 ja nimitettiin Sivagangain hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 1. huhtikuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Peter Fernando, jota avustivat Edward Francis ja Antony Devotta.
Susaimanickamista tuli 1. syyskuuta 2005 Sivagangain piispa.
Edward Francis
Edward Francis (3. kesäkuuta 1930 – 11. huhtikuuta 2017) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1957 ja nimitettiin Sivagangain hiippakunnan piispaksi 3. heinäkuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Justin Diraviam ja Marianus Arokiasamy.
Francis jäi eläkkeelle 1. syyskuuta 2005.
Katariinan puisto
Katariinan puisto on Katariinan palatsia ympäröivä puisto Puškinin esikaupunkialueella, lähellä Pietarin kaupunkia, entisessä Tsarskoje Selossa. Siinä on sekä 1700- että 1800-luvun elementtejä: muotopuutarha ja maisemapuistoa.
Muotopuutarha on aivan palatsin vieressä, ja sen suunnitteli keisarinna Elisabetin ohjeiden mukaan Rastresllin johtama arkkitehtiryhmä. Englantilaisenksi puutarhaksi kutsutun osan suunnitteli 1770-luvulla englannissa opiskellut Johann Busch.
Rikkakukonkannus
Rikkakukonkannus ("Consolida regalis", syn. "Delphinium consolida") on yksivuotinen, lähinnä Euroopassa tavattava leinikkikasvi.
Rikkakukonkannus kasvaa 20–50 cm, joskus jopa 80 cm korkeaksi. Varsi on pysty, haarainen ja yläosastaan alaspäisesti myötäkarvainen, joskus myös sirottavakarvainen. Alimmat varsilehdet ovat pitkäruotisia, ylemmät lähes ruodittmia. Lehtilapa on 3–5-osainen ja toistamiseen kapealiuskainen. Terttumainen kukinto on leveähkö ja niukkakukkainen. Kaikkien kukkien tukilehdet ovat tavallisesti ehyitä. Kukkien esilehdet ovat tyviosasta kukkaperän kanssa yhdiskasvuisia, mutta eivät ylety kukkapohjukseen saakka. Vastakohtaiset, siniset tai purppuranvivahteiset ja usein hieman kirjavat kukat ovat 2–3 cm leveitä. Verhiö on teriömäinen ja viisilehtinen. Ylimmän verholehden kannus on 15–25 mm pitkä. Terälehtiä on vain yksi ja sen lapa on kolmiliuskainen. Emin vartalo on kalju. Suomessa rikkakukonkannus kukkii kesä-syyskuussa. Kukinnan jälkeen kukkiin muodostuu yksi, 6–15 mm pitkä kalju tai harvakarvainen tuppilo, joka kapenee toispuolisesti jyrkästi lyhyeksi odaksi. Siemenet ovat väriltään mustia. Rikkakukonkannus on myrkyllinen kasvilaji.
Suomessa tavataan kahta rikkakukonkannuksen alalajia. Nimialalaji rikkakukonkannus (ssp. "regalis") on melko niukkahaarainen, kukinnoltaan tiheähkö ja suurikukkainen, kukat tavallisesti väriltään violetinsinisiä ja tuppilot kaljuja. Toinen alalaji harsukukonkannus (ssp. "paniculata") on runsashaarainen, kukinnoltaan harsu ja pienikukkainen, kukat vaihtelevat väriltään tummansinisestä violetinpunaiseen ja tuppilot kaljuja tai joskus harvakarvaisia.
Rikkakukonkannusta tavataan Euroopassa Ranskasta Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue ulottuu Etelä-Italiaan, Keski-Kreikkaan ja Kaukasuksen alueelle, pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin ja Baltian maihin. Euroopan ulkopuolella lajia tavataan muutamin paikoin Turkissa, Keski-Aasiassa ja Länsi- ja Keski-Siperiassa. Suomessa rikkakukonkannusta on tavattu tulokkaana Lappia myöten, runsaimmin kuitenkin eteläisimmästä Suomesta. Laji on hävinnyt monilta vanhoilta kasvupaikoiltaan. Alalajeista rikkakukonkannusta on tavattu koko maasta, harsukukonkannuksen levinneisyysalueen rajoittuessa eteläisimpään Suomeen.
Suomessa rikkakukonkannus on Ahvenanmaalla muinaistulokas ja muualla maassa uustulokas, jota tavataan rautateillä, myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla. Aikaisemmin se oli tavallinen viljapeltojen rikkakasvi, mutta on hävinnyt niiltä lähes kokonaan. Kasvin myrkyllisyyden vuoksi sitä yritettiin kerätä pois viljapelloilta karjan ja ihmisten myrkyttymisen välttämiseksi.
Rikkakukonkannuksesta on aikaisemmin valmistettu rohtoa virtsan eritystä lisämään sekä matolääkettä. Myrkyllisyytensä takia sitä ei kuitenkaan enää nykyään käytetä lääkkeenä. Kasvilla on ollut myös monia muita käyttötarkoituksia. Siitä on tehty myrkkyä tuholaisia vastaan ja valmistettu mustetta. Kuivattuja kukkia on myös käytetty tupakan koristeena yhdessä ruiskaunokin kukkien kanssa. Laji on myös harvinainen koristekasvi.
Jukka Heiskanen
Jukka Heiskanen (s. 1962 Kuopio) on sarjakuvaneuvos, sarjakuvakääntäjä sekä Aku Ankka -lehden vastaava päätoimittaja. Aikoinaan hän piirsi myös huumorilehti Pahkasikaan sarjakuvia.
Heiskanen aloitti opiskelun Jyväskylän yliopistossa vuonna 1982.Heiskanen tunnetaan monien sarjakuvien käännöksistä. Merkittävimpiä lienevät Blueberryt. Hän on lisäksi toiminut Sarjainfon päätoimittajana vuosina 1993–1996. Vuonna 1994 Heiskanen siirtyi Aku Ankka -lehden palvelukseen äitiyslomasijaisena. Huhtikuussa 2003 hän aloitti Aku Ankan päätoimittajana, toimien kuitenkin aluksi yhteistyössä Markku Kivekkään kanssa.
Fuck Me, Ray Bradbury
Fuck Me, Ray Bradbury on vuonna 2010 internetissä julkaistu musiikkivideo. Videossa esiintyy näyttelijä, käsikirjoittaja ja koomikko Rachel Bloom, joka laulaa intohimosta kirjailija Ray Bradburya kohtaan. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Rachel Bloom ja videon on ohjannut Paul Briganti. Kappaleen tuottajina toimivat Jack Dolgen ja Jon Siebels. Videon kuvaaja on Paul Rondeau ja koreografi Katie Lee Hill.
Video oli Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 2011.
Aleksei Aleksandrovitš Romanov
Aleksei Aleksandrovitš Romanov (1850–1908) oli Venäjän keisari Aleksanteri II:n neljänneksi vanhin poika ja siis Aleksanteri III:n veli ja Nikolai II:n setä. Hän teki mittavan uran laivastossa.
Romanovia koulutettiin laivastouralle pienestä asti: talvisin oli teoreettista opiskelua, kesällä harjoittelua sota-aluksilla. Vuodenvaihteessa 1871–1872 hän teki pitkän valtiovierailun Yhdysvaltoihin. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Venäjän keisariperheen jäsen kävi Yhdysvalloissa, ja presidentti Ulysses S. Grant halusi Romanovin saavan miellyttävän kuvan Yhdysvalloista. Niinpä hänelle järjestettiin monenlaisia viihdykkeitä, kuten ylellinen puhvelinmetsästysretki Buffalo Billin ja George Armstrong Custerin seurassa. Vuonna 1872 hän vieraili Japanissa, ja matkan varrellä hän pysähtyi myös Etelä-Amerikassa ja Afrikassa.
Vuonna 1873 Romanovista tehtiin laivaston ylipäällikkö. Hän uusi tarmokkaasti kalustoa ja satamia. Kun Venäjä hävisi Tsushiman meritaistelun Japania vastaan vuonna 1905, hänet erotettiin virastaan. Hän vietti loppuelämänsä Pariisissa.
Romanoville Pietariin rakennettu palatsi on nykyisin musiikkitalo.
Ilomäen koulu
Ilomäen koulu on Ilmajoella Huissin kylässä sijaitseva peruskoulu. Koulussa on luokat 1–6. Koulu on ollut käytössä jo vuodesta 1900. Koulun historiassa on ollut monta nykyään tunnettua henkilöä. Koulu juhli 111-vuotisjuhliaan kesällä 2011. Koulussa on ollut 152 oppilasta vuonna 1989. Nykyään koulussa on noin 53 oppilasta.
Major League Baseball -kausi 1905
Major League Baseball -kausi 1905 päättyi New York Giantsin voitonjuhliin, joukkueen kaadettua World Seriesissä Philadelphia Athleticsin voitoin 4-1.
Kaupunkishamaani
Kaupunkishamaani on The Gambitin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 11. tammikuuta 2012 ja se nousi Suomen viralliselle albumilistalle ollen viikon toiseksi myydyin rap-albumi Suomen virallisen albumilistan. Albumilla vierailevat muun muassa Juno ja Kevin Tandu.
Albumin kappaleista "Esirippu" (mukana Juno), "Jos sä haluut olla mun kaa" (mukana Justin Cameo), "Mitä kurko" (mukana Samuel), "Kadut tietää / Rillaa" (mukana Bigi, Karma, Octavio & Samuel) ja "Bulevardi" (mukana Kevin Tandu) on julkaistu musiikkivideot.
Marcus Fagerudd
Marcus Fagerudd (s. 17. joulukuuta 1992 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Ruotsin SHL-liigan Djurgårdens IF:ää. Elite Prospects -sivuston mukaan hän on hyvällä laukauksella ja liikkeellä varustettu puolustaja, joka ei pienehköstä koostaan huolimatta kaihda fyysisiä vääntöjä. Fageruddilla on kehitettävää kokonaisvaltaisessa pelaamisessa. Hän laukoo oikealta.
Fagerudd on IFK Lepplaxin kasvatti. Hän voitti joukkueessa tehoilla 12+15=27 koko B2-nuorten SM-sarjan puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin kaudella 2007–2008. Fagerudd siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2008–2009 Porin Ässien B-nuoriin, joissa hän voitti SM-pronssia toisen kautensa 2009–2010 päätteeksi. Fagerudd oli kymmenellä syötöllään B-nuorten SM-sarjan pudotuspelien 2010 tehokkain puolustaja.
Kaudeksi 2011–2012 Fagerudd siirtyi Ässien A-nuorista Ruotsiin ja Luleå HF:ään vuoden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi kauden aikana kaksi Elitserien-ottelua ja sai Luulajan miesten joukkueesta peliaikaa myös European Trophyssa viiden ottelun verran, joissa Fagerudd teki kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran lainalla HockeyAllsvenskan-joukkue Boforsk IK:ssa. Suurimman osan kaudestaan Fagerudd pelasi kuitenkin Luulajan J20-joukkueessa. Hän voitti tehoilla 16+34=50 ylivoimaisesti koko J20 SuperElitin puolustajien piste-, maali- ja syöttöpörssin. Fagerudd voitti myös Luulajan sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Hän jakoi J20 SuperElitin pistepörssin kahdeksannen sijan Timrå IK:n Linus Wernemanin kanssa.
Kesäkuussa 2012 Fagerudd teki vuoden mittaisen sopimuksen Norjan GET-liigan nousijajoukkue Tønsberg Vikingsin kanssa. Hän teki siellä 22 runkosarjaottelussa tehot 4+6=10, kunnes Fagerudd siirtyi marraskuussa loppukaudeksi 2012–2013 Allsvenskanin nousijajoukkue Asplöven HC:hen. Huhtikuussa 2013 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.
Kaudella 2013–2014 Fagerudd oli pelipaikastaan huolimatta Asplövenin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Simon Olssonin jälkeen tehoilla 16+12=28. Hän voitti koko Allsvenskanin puolustajien maalipörssin ja jakoi puolustajien pistepörssin kahdeksannen sijan Almtuna IS:ää ja Djurgårdens IF:ää edustaneen Marcus Högströmin kanssa. Tammikuussa 2014 Fagerudd palasi kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella Luulajaan, jossa hän teki loppukaudella 11 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Ensimmäisellä täydellä SHL-kaudellaan 2014–2015 Fagerudd teki 46 runkosarjaottelussa tehot 1+13=14 sekä yhdeksässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän voitti Luulajassa kauden aikana Mestarien liigan mestaruuden.
Fagerudd palasi kaudeksi 2015–2016 Suomeen ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Tampereen Ilveksen riveihin. Hän oli joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja kahdeksalla osumallaan. Kaudeksi 2017–2018 Fagerudd palasi Ruotsiin ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Djurgårdens IF:n SHL-joukkueeseen.
Fagerudd pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2009. Yhteensä hän on pelannut 15 poikien maaottelua.
Major League Baseball -kausi 1904
Major League Baseball -kausi 1904. American Leaguen voitti Boston Americans ja National Leaguen New York Giants. World Series jäi Giantsin boikotoinnin takia pelaamatta.
Adlerhoff
Adlerhoff oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 918. Suku on lähtöisin Holsteinin Husumista, mistä Hummert Adolph Hanssen (k. 1684)muutti Tukholman porvariksi ja kauppiaaksi sekä myöhemmin ruukinpatruunaksi. Hän lainasi kuningas Kaarle X Kustaalle suuria summia ja tästä syystä hänet aateloitiin 1677 nimellä Adlerhoff.
Adlerklo
Adlerklo oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1262. Johan Afwer (1654-1706) toimi Itä-Göötanmaalla tuomarina ja aateloitiin vuonna 1693 nimellä Adlerklo. Hänen pojanpoikansa Johan (1713-1776) auskultoi Svean hovioikeudessa ja toimi tämän jälkeen tuomarina Södermanladissa.
Adlermarck (vapaaherra)
Adlermarck oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut vapaaherrallinen aatelissuku numero 266. Aateliseen Aldermarck- sukuun kuulunut Carl Magnus Adlermarck (1710-1775) auskultoi Svean hovioikeudessa ja toimi tämän jälkeen tuomarina mm Eskilstunassa ja Gripsholmilla ja vuodesta 1747 hovioikeuden asessorina. Hänet korotettiin vapaaherraksi vuonna 1764. Poika, kanslianeuvos Carl Gustaf Adlermarck toimi tiedeakatemiassa.
Adler Salvius
Adler-Salvius oli Ruotsin ritarihuoneeseen kuulunut aatelissuku numero 170. Johan Adler-Salvius (1590-1652) aateloitiin 1624 sekä korotettiin 1651 vapaaherraksi. Vuonna 1620 hän nai Lorentz Hartmanin upporikkaan lesken ja kasvatti sen jälkeen lapsipuolensa sekä esitteli heidät hovissa.