hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Neftçalan piirikunta
Neftçalan piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1940 perustetun piirin pinta-ala on 1451,7 neliökilometriä. Asukkaita on 80 400 henkeä (vuonna 2010).
Neftçalan piiri sijaitsee Azerbaidžanin kaakkoisosassa Kaspianmeren rannalla. Se rajoittuu etelässä Lənkəranin ja Masallın, lännessä Cəlilabadin ja Biləsuvarin sekä pohjoisessa Salyanin piireihin. Seudun halki virtaa Kurajoki.
Piirin keskus on Neftçalan kaupunki. Muita merkittävämpiä paikkakuntia ovat Bankən, Xıllın ja Həsənabadin taajamat. Kuntia on yhteensä 27 ja kyliä 48. Kaupunkiväestön osuus on 47,5 % (vuonna 2010).
Aikaisemmin seudulla oli huomattava venäläisvähemmistö (13,5 % vuonna 1959). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,6 % asukkaista on azereja.
Seudun talous perustuu öljyn, maakaasun ja kaviaarin tuotantoon. Maatalous on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Nätävyyksiin kuuluvat Fatimeyi Zəhran moskeija Xıllıssä, kalatehtaan rakennus Bankəssa, Qoltuqin kirkko ja Heydər Almazovin mausoleumi (kaikki 1800-luvulta) sekä kotiseutumuseo.
Paikallislehtenä ilmestyy "Gündoğar".
Linoleenihappo
Linoleenihappo on yhteisnimitys sellaisille monityydyttymättömille rasvahapoille, joiden molekyylissä on 18 hiiliatomia ja niiden välillä kolmessa kohdassa kaksoissidos. Sellaisia ovat:Molekyylirakenteeltaan nämä eroavat toisistaan siinä, missä kohdassa kaksoissidokset ovat.
The Psycho-Social, Chemical, Biological &amp; Electro-Magnetic Manipulation of Human Consciousness
The Psycho-Social, Chemical, Biological & Electro-Magnetic Manipulation of Human Consciousness on yhdysvaltalaisen hip hop -yhtye Jedi Mind Tricksin vuonna 1997 ilmestynyt esikoisalbumi.
Salyanin piirikunta
Salyanin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1799 neliökilometriä. Asukkaita on 122 700 henkeä (vuonna 2010).
Salyanin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosassa Kaspianmeren rannikolla. Se rajoittuu pohjoisessa Bakun ja Şirvanin kaupunkialueisiin sekä Hacıqabulin piiriin, lännessä Biləsuvarin ja Sabirabadin piireihin sekä
etelässä Neftçalan piiriin. Seudun halki virtaa Kurajoki.
Piirin keskus on Salyanin kaupunki, josta on 126 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Toinen merkittävämpi paikkakunta on Qaraçalan taajama. Kuntia on yhteensä 45 ja kyliä 48. Kaupunkiväestön osuus on 33,7 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,7 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen rautatie ja M3-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn sekä karjanhoitoon. Lisäksi on jalostusteollisuutta sekä öljyn ja maakaasun tuotantoa.
Seudulla sijaitsee Şirvanin kansallispuisto. Paikallislehtenä ilmestyy "Qələbə" (”Voitto”).
Kefalotyri
Kefalotyri tai kefalotiri () on kova, suolainen, keltainen juusto, joka on valmistettu joko lampaan tai vuohen maidosta Kreikassa tai Kyproksella. Nuoret juustot ovat kaksi kolme kuukautta kypsytettyjä. Vanhemmat kefalotyrit ovat usein vuoden tai useamman ikäisiä, ja ne ovat kuivempia ja maultaan vahvempia ja voidaan syödä esimerkiksi mezen kanssa ouzon kera tai raastettuna eri ruokiin. 
Kefalotyrin valmistuksessa käytetyn maidon väri voi vaihdella keltaisen ja valkoisen välillä. Juuston maku muistuttaa gruyèrea, joka on kuitenkin valkeampaa ja melko suolainen verrattuna kefalotyriin. Koska kefalotyri on hyvin kova juusto, käytetään sitä Kreikassa yleisesti paistettuna oliiviöljyssä ruokalajiin nimeltä saganaki tai lisätään ruokiin, kuten spagettiin tai keitetyille vihanneksille.
Tämä on suosittu ja tunnettu juusto, jonka juuret ovat Kreikassa Bysantin aikakaudella. Kefalotyriä lähellä on samantyyppinen juusto, kefalograviera, joka on valmistettu lehmänmaidosta tai lampaan ja lehmän maidon seoksesta.
Hurrikaani Flora
Eniten ihmisuhreja vaatineisiin Atlantin valtameren hirmumyrskyihin lukeutuu Hurrikaani Flora, joka surmasi yli 7 000. Vuoden 1963 Atlantin hurrikaanikauden seitsemäs trooppinen myrsky vahvistettiin 29. syyskuuta 900 kilometriä Trinidadista itään ja sen todettiin olevan hurrikaani päivää myöhemmin laivojen ja lentokoneiden raporttien perusteella. Luokan 3 hurrikaani siitä tuli 2. syyskuuta ja Flora suuntasi kohti Isoja Antilleja. Haitissa, Dominikaanisessa tasavallassa ja Kuubassa mitattiin ennätyssateita. Läntisellä Atlantilla kehittynyt matalapaine muutti sen suunnan kohti koillista.
Flora tuhosi perusteellisesti Tobagon banaani-, kookospähkinä- ja kaakaosadot, minkä vuoksi saarivaltion pääelinkeino vaihtui maataloudesta turismiksi. Hätäapurahasto korvasi useimmat vahingot ja Yhdistyneet Kansakunnat toimitti elintarvikkeita vuoden ajan.
Koivutuulenpesä
Koivuntuulenpesä ("Taphrina betulina") on kotelosieni, joka aiheuttaa tuulenpesiksi kutsuttuja kasvannaisia useimpiin koivulajeihin koko maassa. Se on ehdoton loinen, eikä tule toimeen ilman isäntäpuuta. Siltä puuttuu itiöemä tyystin; mikroskooppiset itiökotelot kehittyvät suoraan loisitun kasvin kuoren pinnalle. Koivuntuulenpesän rihmasto kasvaa puun solujen väleissä aiheuttaen syöpämäistä kasvua. Itse tuulenpesä on pääasiassa koivun solukkoa. Tuulenpesien läpimitta vaihtelee kymmenestä sentistä metriin. Niitä näkee eniten vanhoissa ja huonokuntoisissa puissa, jotka ovat esimerkiksi tautien tai toisten loisten vaivaamia. Koivuntuulenpesä ei vaikuta kovin haitallisesti isäntäpuuhun, joka voi kasvaa vielä vuosien ajan. Tuulenpesien poisto ei myöskään vaikuta taudin etenemiseen. Tuulenpesäsienten sukuun kuuluu useita muitakin lajeja, joista useimmat ovat isäntäspesifejä. Tuulenpesien lisäksi ne aiheuttavat lehtien käpristymistä tai hedelmien mutaatioita.
Vallejo (Kalifornia)
Vallejo on San Franciscon lahden alueella sijaitseva 116 000 asukasta käsittävä kaupunki. Se on perustettu vuonna 1851 ja nimetty espanjalaisen kenraali Mariano Guadalupe Vallejon mukaan. Vallejo on toiminut myös kahdesti Kalifornian osavaltion pääkaupunkina. Ensimmäisen kerran vuonna 1852 yhden viikon, ja 1853 yhden kuukauden ajan. 1854 Vallejon edustalle Mare Islandille perusettiin Yhdysvaltain laivaston Tyynen Valtameren rannikon ensimmäisen telakka. Tämän jälkeen Vallejosta kehittyi nopeasti jatkuvan laivaliikenteen meriportti, kunnes telakka suljettiin 1996
Seppo Suuronen
Seppo Suuronen toimi Erä-lehden päätoimittajana vuosina 1984-2011. Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura valitsi hänet Vuoden kalamieheksi 2011 ansioistaan Erä-lehden kehittäjänä.
The Sons of the Darkness
The Sons of the Darkness on puolalaisen black metal -yhtye Thunderboltin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2001.
Black Clouds Over Dark Majesty
Black Clouds Over Dark Majesty on puolalaisen black metal -yhtye Thunderboltin EP-levy, joka on julkaistu vuonna 1999.
Albumi uudelleenjulkaistiin vuonna 2005 Christhunt Productions -levymerkillä, jolloin siitä painettiin rajoitettu 500 käsin numeroidun 7" kopion painos.
Thunderbolt / Kataxu
Thunderbolt / Kataxu on kahden puolalaisen black metal -yhtyeen Thunderboltin ja Kataxun split-albumi, joka on julkaistu vuonna 2001.
Thunderbolt
Kataxu
The Burning Deed of Deceit
The Burning Deed of Deceit on puolalaisen black metal -yhtye Thunderboltin vuonna 2003 julkaistu toinen studialbumi.
Inhuman Ritual Massmurder
Inhuman Ritual Massmurder on puolalaisen black metal -yhtye Thunderboltin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2004.
Apocalyptic Doom
Apocalyptic Doom on puolalaisen black metal -yhtye Thunderboltin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 19. helmikuuta 2007.
Paweł Pietrzak
Paweł Pietrzak (s. 6. maaliskuuta 1981, Częstochowa, Puola) on puolalainen rumpali. Hän on toiminut yhtyeissä Thunderbolt, Makle Kfuckle ja Honor.
Thunderbolt
Infernal War
Jänönvihma
Jänönvihma ("Cytisus scoparius") eli jänönpapu on monivuotinen, kesävihanta ja yksikotinen pensas, joka kuuluu vihmojen sukuun ja hernekasvien heimoon. Se on kotoisin Euroopasta mutta on levinnyt ihmisen avustamana myös muualle maailmaan.
Jänönvihma on pysty tai koheneva, runsashaarainen ja piikitön pensas, jonka korkeus on tavallisesti 60–100 senttimetriä ja enimmillään 2 metriä. Sillä on kalju, viisisärmäinen haararanka, johon on kiinnittynyt kierteisesti kolmilehdykkäisiä lehtiä. Nuorilla yksilöillä on karvainen haararanka ja ehyet lehtilavat. Yksittäinen lehdykkä on vihreä, 6–20 millimetriä pitkä, soikeanpitkulainen tai vastapuikea ja kalju tai myötäkarvainen.
Jänönvihmalla on kaksineuvoiset, vastakohtaiset kukat, jotka puhkeavat lehtihankoihin yksittäin tai pareittain huhti–kesäkuussa. Niissä on keltainen teriö, 5 millimetrin pituinen kalju verhiö, 10 millimetrin pituinen perä ja 10–14 millimetrin pituinen purje. Muiden hernekasvien tapaan sen hedelmät ovat palkoja.
Jänönvihman luontainen levinneisyysalue Euroopassa ulottuu pohjoisessa Britteinsaarille ja Skandinavian eteläosiin, idässä Puolaan ja Romaniaan ja etelässä Iberian niemimaalle. Se on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin, missä se luokitellaan nykyään haitalliseksi vieraslajiksi. Suomessa sitä kasvatetaan joskus koristepensaana aivan eteläisimmällä rannikolla ja Ahvenanmaalla.
Jänönvihma menestyy lauhkealla ja osin myös subtrooppisella vyöhykkeellä, lievästi mantereisissa olosuhteissa. Se kasvaa yleensä hiekkaisella maaperällä ja aurinkoisilla paikoilla.
Päät (pienoisromaani)
Päät () on Greg Bearin vuonna 1990 ilmestynyt pienoisromaani. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 1992 Kariston Scifin parhaita -sarjassa.
Teos on voittanut Hayakawa-palkinnon 1996.
Albirex Niigata
Albirex Niigata () on jalkapalloseura Niigatan kaupungista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguessa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Benjamín Rojas
Benjamín Rojas on argentiinalainen näyttelijä, laulaja ja malli. Hän esiintyy Disney Channelillä esiintyvässä "Jake ja Blake" -toimintakomediasarjassa. Hän esittää siinä sekä Jakea että Blakea.
Glarus
Glarus on kaupunki Sveitsissä. Se on Glarusin kantonin pääkaupunki. Asukkaita on runsaat 12 000.
Nykyinen Glarusin kunta syntyi vuonna 2011, jolloin kolme naapurikuntaa, Ennenda, Netstal ja Riedern, yhdistettiin Glarusiin.
Kaupunki sijaitsee Linthjoen laaksossa, Linthalissa. Laakson itäpuolella nousevat Glarusin Alpit ja länsipuolella Schwyzin Alpit.
Linthiä seuraileva valtatie 17 () pohjoisesta Klausenpass-solan yli Urin Altdorfiin kulkee Glarusin kautta. SBB:n rautatie Ziegelbrückestä kantonin eteläosaan, Linthalin kylään, kulkee Glarusin kaupungin kautta.
Solothurn
Solothurn on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä. Kaupungissa on noin 16 000 asukasta. Solothurn on Solothurnin kantonin pääkaupunki. Lisäksi se muodostaa oman hallintoalueensa.
Solothurn sijaitsee tiheästi asutulla Sveitsin keskitasangolla, Aarejoen rannalla, nelisenkymmentä kilometriä Bernistä pohjoiseen.
Solothurn on rautatieliikenteen solmukohta. Sieltä lähtee rautatie seitsemään suuntaan:
Moottoritie A5 ohittaa Solothurin eteläpuolelta ja moottoritie A1 itäpuolelta.
Cirrus Aircraft Corporation
Cirrus Aircraft Corporation on kiinalaisomisteinen yhdysvaltalainen lentokonetehdas. Sen perustivat vuonna 1984 Alan ja Dale Klapmeier. Sen ensimmäinen tuote oli Cirrus VK-30 -kevytlentokone, joka rakennettiin harrastajavoimin rakennussarjasta.
Elokuussa 2001 Cirrus myi 58 % osakkeistaan 100 miljoonalla dollarilla Crescent Capitalille, joka on Bahrainin "First Islamic Investment Bank of Bahrain" eli Arcapitan omistama. Joulukuussa 2007 Arcapita Bank halusi päästä eroon omistuksestaan, ja helmikuussa 2010 China Aviation Industry General Aircraft Co (CAIGA) osti yhtiön. CAIGA on tytäryhtiö kiinalaisessa puolustus-, ilmailu-, elektroniikka- ja autoteollisuusjätissä AVICissa.
Yhtiöllä on sertifioituja yleisilmailukoneita – Cirrus SR20 ja Cirrus SR22 ja ultralight Cirrus SR Sport sekä pieni suihkulentokone Cirrus Vision SF50 kehitteillä.
Cirrus Aircraft tehdas on Duluthissa, Minnesotassa. Sillä on toinen tehdas North Dakotassa ja kokoonpanotehtaita Englannissa ja Australiassa.
Fjordo Finlandia
Fjordo Finlandia on Chilen Tulimaassa, Patagonian eteläkärjessä sijaitseva vuono.Sanna Leskinen: "Väinö Auer - Suotutkija teki elämäntyönsä Patagoniassa". GEO-lehti, 10/2010, sivut 32-35
Vuonon löysi suomalainen tutkimusmatkailija Väinö Auer retkikuntineen vuonna 1929. Vuono nimettiin löytäjien kotimaan () mukaan.
Vuono on kaksihaarainen. Sen päähaaraan laskeutuvalle jäätikölle annettiin nimeksi Finlandia. Vuonon toiseen, lännenpuoleiseen haaraan laskeutuu toinen jäätikkö, jolle annettiin nimeksi Runeberg. Chilen viranomaiset tunnustivat Fjordo Finlandian yhdessä Fjordo Auerin (toinen Auerin mukaan nimetty vuono) kanssa virallisiksi vuonojen nimiksi vasta vuonna 2007, jolloin Auerin ensimmäisen retkikunnan käynnistä oli kulunut jo lähes 80 vuotta.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
31. yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin Ranskan Pariisissa 4.–6. maaliskuuta 2011. Kilpailupaikkana toimi vuoden 1994 kisojen tapaan Palais Omnisports de Paris-Bercy. Ranska isännöi kisoja viidennen kerran.
Isäntämaa
Aivan pihalla
Aivan pihalla ("Oblivious") on komediallinen game show, jota esitettiin yhdysvaltalaisella TNN/Spike TV -televisiokanavalla vuodesta 2002 vuoteen 2004. Suomessa televisiosarjaa esittää SuomiTV.
Sarjaa esitettiin tai esitetään myös Challenge-televisiokanavalla Isossa-Britanniassa, Irlannissa ja The Comedy Channel -kanavalla Australiassa, Real TV -kanavalla Etelä-Koreassa sekä TV2 Zebra -kanavalla Norjassa. Sarjaa juontaa koomikko Regan Burns.
Myöhemmin sarjasta julkaistiin DVD, joka sisältää kaikki kahden tuotantokauden jaksot.
Kiven sylissä
Kiven sylissä on kirjailija ja kuvataiteilija Esko Pekka Tiitisen kirjoittama sukupolviromaani, joka ilmestyi 2010 Tammen kustantamana. Teos on saanut Savonia-palkinnon.
"Kiven sylissä" kuvaa Vänskien sukua Pohjois-Karjalan kuparikylässä Outokummussa, josta alkoi sata vuotta sitten kehittyä kaivoskaupunki. Kaivos on suljettu, mutta sukupolvelta toiselle siirtyvä kivi on yhä toisista välittämisen symboli. Kirjan päähenkilöt ovat raskaan ruumillisen työn tekijöitä, jotka löytävät uuden elämänsisällön luovasta työstä. Teos kuvaa viiden sukupolven vaiheita Outokummussa, ja Tiitisellä oli apuna 96-vuotiaan isänsä muistot niinä pitkinä vuosina, jotka kirjan synnyttämiseen kului.
Kuvitteellista Vänskän sukua kuvaava kertomus alkaa Aapro Pekanpojasta, joka nousee mäen syrjää kummulle katsomaan maisemaa, jota hänen isänsä esitteli hänelle jo vuosia aiemmin. Hän laskeutuu takaisin ja palaa kotitaloon, jossa isä tekee lähtöä pellonraivukseen. Paitsi eteenpäin tulevaan, kertomus kurottautuu taaksepäin isoisä Hiskiin, joka on arvioinut kummun sisältävän aarteita.
"Kiven sylissä" jakautuu kolmeen osaan, joista ”Kiven syli” kertoo 1900-luvun alusta, toinen ”Kairatut sydämet” 1950–1960-lukujen vaihteesta ja kolmas ”Kaivoksen kainalossa” nykyajasta ja siitä, miten vanhat kaivokset ovat saaneet uuden elämän kulttuurin käytössä.
Palkintoraati perusteli teoksen "Kiven sylissä" valintaa sillä, että Tiitisen kuvauksesta välittyvät sydämen lämpöä ja ymmärtäväinen suhtautuminen inhimillisiin heikkouksiin.
Kriitikko Vuokko Juurisola nostaa "Kiven sylissä" -teoksen arvoteosten luokkaan. Hän näkee sen rakenteellisesti taitavana mutta samalla sisällöltään merkittävänä romaanina, jossa kerrotaan paitsi yhden suvun tarina, myös suomalaista kaivoshistoriaa. Eija Komu näkee teoksen viime vuosien romaanitarjonnassa "ääri-ilmiöiden ja perversioiden keskellä" myönteisenä poikkeuksena: "Hiljainen rakkaudesta puhuminen voisi olla kerrassaan rajua ja poikkeuksellista." Terhi Nevalaisen mielestä teos olisi pitänyt palkita Pohjois-Karjalan omalla Carelia-palkinnolla, jos sellainen olisi.
"Kiven sylissä" -teoksen kaikki kolme osa on toteutettu myös teatteriesityksinä Outokummun Kiisuteatterissa.
Ensimmäisenä esitettiin "Kairatut sydämet" -musikaali vuon­na 1995 (sävellys Jukka Linkola). Toinen osa oli "Kaivoksen kainalossa" (ohjaus Inkeri Tiitinen) kesällä 2007. Kolmas osa "Kiven syli" esitettiin kesällä 2010 (musiikki Ilmari Tiitinen).
Nouveau Parti anticapitaliste
Nouveau Parti anticapitaliste () on ranskalainen vuonna 2009 perustettu poliittinen puolue. Puolue luonnehtii itsensä vasemmistolaiseksi ja antikapitalistiseksi. Puolue ajaa myös muun muassa rasismin vastaisuutta ja feminismiä. Puolueen edustamaa vasemmistolaisuutta on kuvailtu trotskilaisuudeksi ja äärivasemmistolaisuudeksi. Puolueen edustajana toimii Olivier Besancenot.
Puoluetta kohtaan on esitetty kritiikkiä esimerkiksi siksi, että vuoden 2010 aluevaaleissa puolueella oli ehdokkaana burkaan pukeutunut nainen. Tätä pidettiin vääryytenä, sillä puolue väittää ajavansa feminismiä.
On aika sijoiltaan
On aika sijoiltaan () on Philip K. Dickin vuonna 1964 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 1996 J. Pekka Mäkelä.
Spike (täsmennyssivu)
Spike tai The Spike voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Tohtori Veriraha
Tohtori Veriraha () on Philip K. Dickin vuonna 1965 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 2010 J. Pekka Mäkelä.
Ubik
Ubik on Philip K. Dickin vuonna 1969 ilmestynyt tieteisromaani, joka suomennettiin vuonna 1994. Vuonna 2005 TIME-lehti listasi Ubikin 100 parhaan vuoden 1923 jälkeen julkaistun englanninkielisen kirjan joukkoon.
Kirja sijoittuu silloiseen vuoden 1992 tulevaisuuteen, jossa teknologian kehittyminen on mahdollistanut muun muassa asumisen kuussa ja organismin henkiinherättämisen kryoniikan avulla. Lisäksi noin puolelle maailman väestöstä on kehittynyt paranormaaleja kykyjä. Samanaikaisesti väestö ilman yliluonnollisia kykyjä yrittää varjella yksityisyyttään. Teoksen päähenkilö Joe Chip työskentelee yhtiölle, joka pyrkii estämään paranormaalia kenttää saa tehtävänannon kuussa. Annettu tehtävä osoittautuu ansaksi mutta kaikki matkalaiset, lukuun ottamatta ryhmän johtajaa pääsevät turvallisesti takasin maahan. Maassa he huomaavat outoja tapahtumia, muun muassa televisio muuttuu ajassa taaksepäin yhä vanhemmaksi versioksi ja Joe Chip pyrkii pysäyttämään ajan kääntymisen ennen kuin on liian myöhäistä.
Mars on meidän
Mars on meidän () on Philip K. Dickin vuonna 1964 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut WSOY:lle vuonna 1993 Matti Rosvall.
Alfan kuun klaanit
Alfan kuun klaanit () on Philip K. Dickin vuonna 1964 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 2005 J. Pekka Mäkelä.
Kirjaa kuvaa Chuck Rittersdorfia, joka asuu vuokratalossa vieraiden elämänmuotojen ympärillä. Hän saa tietää entisen vaimonsa menneen robotin kanssa tutkimaan Alfa Centaurin kuuta. Chuck päättää kostaa vaimolle ja tappaa tämän. Niin hän lähtee kuuhun jäljittämään entisestä vaimoaan.
Lies, Inc.
Lies, Inc. on Philip K. Dickin vuonna 1984 ilmestynyt tieteisromaani. Teos on uudistettu versio romaanista "The Unteleported Man", joka julkaistiin lyhennettynä 1966. "Lies, Incin" on suomentanut Likelle vuonna 1995 Arvi Tamminen.
Ruukunkorjaaja
Ruukunkorjaaja () on Philip K. Dickin vuonna 1965 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 2003 J. Pekka Mäkelä.
Jumalan pojan paluu
Jumalan pojan paluu () on Philip K. Dickin vuonna 1981 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 2004 J. Pekka Mäkelä.
Varro vain viime vuotta
Varro vain viime vuotta () on Philip K. Dickin vuonna 1966 ilmestynyt tieteisromaani. Teoksen on suomentanut Likelle vuonna 2001 J. Pekka Mäkelä.
Tom Hooper
Thomas George ”Tom” Hooper (s. 1972) on brittiläinen elokuvaohjaaja. Hän sai parhaan ohjauksen Oscar-palkinnon vuoden 2011 Oscar-gaalassa elokuvasta "Kuninkaan puhe". Sen jälkeen hän ohjasi musikaalielokuvan "Les Misérables", joka sai ensi-iltansa vuonna 2012.
Pengonpohjan rukoushuone
Pengonpohjan rukoushuone on Pengonpohjan kylässä Ylöjärvellä sijaitseva talkoilla rakennettu rukoushuone. Sen rakennustyöt alkoivat vuonna 1893 ja valmistuivat 1898. Rukoushuoneen ylläpitämiseksi on toiminut ompeluseura vuodesta 1925 ja rukoushuoneyhdistys vuodesta 1932. Nykyään sen omistaa Ylöjärven seurakunta. Alttaritaulu on ompeluseuran lahjoittama, vuodelta 1928 ja nimeltään "Matteus 11:28". Taulun on maalannut Anna Sahlstén. Rukoushuoneessa on urkuharmoni.
Rukoushuone oli alun perin torniton, suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka alttaripäädyssä on runkohuonetta kapeampi ja matalampi sakaristo, runkohuoneessa on satulakatto. Rakennusta on korjattu vuosina 1928, 1938 ja 1962. Istumapaikkoja 250 henkilölle. Rukoushuoneen suunnitelmat oli tehty Yleisten rakennusten Ylihallituksessa.
Vuonna 1954 rukoushuoneen viereen rakennettiin seiniltään avonainen kellotapulin virkaa tekevä katos, johon saatiin luovutetulle alueelle jääneen Kaukolan kirkon entinen kello. Kello on valettu vuonna 1753.
Aurejärven kirkko
Aurejärven kirkko on Itä-Aureen kylässä Ylöjärvellä sijaitseva kirkko joka on rakennettu vuonna 1924 silloisen Kurun seurakunnan rukoushuoneeksi etäällä pääkirkosta asuville seurakuntalaisille. Kurun seurakunta myönsi rovasti A. M. Nummisen esityksestä varat kirkon rakentamiseen.
Kirkon suunnitteli Oiva Kallio. Kirkon rakennustöistä vastasi kihniöläinen rakennusmestari J. V. Teikari. Kirkko on muodoltaan suorakaiteen muotoinen torniton pitkäkirkko, jossa runkohuonetta matalampi sakaristo sijaitsee totutusta poikkeavasti runkohuoneen pitkällä sivulla. Runkohuoneen molemmissa päädyissä on pienet kylkiäiset. Kirkon seinät ovat matalat ja ulkokate sekä kylkiäiset jyrkästi aumattuja paanukattoja. Seinäratkaisu perustuu insinööri Väinö Rankan patentoimaan ratkaisuun. Sisätiloissa on käytetty apilanlehtiholvausta.
Kirkon pihapiirissä on erikoinen paanuin verhoiltu kahdeksanjalkainen kellotapuli, joka päättyy nelilappeiseen huippuun. 1900-luvun alkuvuosikymmeninä kirkkoarkkitehtuurissa etsittiin usein muotoratkaisuja historiallisista tyyleistä. Aurejärven kirkossa Oiva Kallio päätyi jäljittelemään erityisesti 1600-luvulla Suomessa vallinnutta puukirkkoarkkitehtuuria. Kellotapulin esikuvat löytyvät puolestaan Ruotsista ja Norjasta.
Kirkossa on istumapaikkoja noin 400 henkilölle. Kirkon alttaritaulu on Ilmari Heinosen 1958 maalaama "Jeesus siunaamassa lapsia".
HMAS Australia (1911)
HMAS Australia (viirinumerot C6/09/81) oli Australian laivaston Indefatigable-luokan taisteluristeilijä. Alus oli yksi kolmesta luokan aluksesta, ja se oli valmistettu suojaamaan Britannian imperiumia. Australian hallitus tilasi aluksen vuonna 1909 ja se laskettiin vesille vuonna 1911. Alus otettiin palvelukseen vuonna 1913 Australian laivaston lippulaivana, ja se on ollut ainoa Australian laivastossa palvellut raskas taisteluyksikkö.
"HMAS Australian" köli laskettiin 26. kesäkuuta 1910 John Brown and Companyn telakalla Clydebankissa, ja alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1911 kumminaan Australian Lontoossa toimineen edustajan ja entisen pääministerin Sir George Reidin puoliso. Alus valmistui 21. kesäkuuta 1913.
Aluksen tykistön, torpedoaseistuksen ja konehuoneen läpäistyä vastaanottotestit "HMAS Australia" liitettiin Australian laivastoon Portsmouthissa 21. kesäkuuta 1913 ensimmäisenä päällikkönään Britannian kuninkaallisen laivaston komentaja Stephen H. Radcliffe. Kaksi päivää myöhemmin kontra-amiraali George Edwin Patey nosti lippunsa aluksella, kun hänet oli valittu Australian laivaston komentajaksi.
Alus lähti Portsmouthista kohti Australiaa 21. heinäkuuta vastavalmistuneen risteilijän, "HMAS Sydneyn" kanssa. "HMAS Australia" vieraili matkan aikana Kapkaupungissa, ja se kohtasi 4. lokakuuta merellä ennen saapumistaan Sydneyyn muut Australian laivaston alukset, eli risteilijät "HMAS Melbournen", "HMAS Sydneyn" ja "HMAS Encounterin" sekä hävittäjät "HMAS Warregon", "HMAS Parramattan" ja "HMAS Yarran". Ensimmäisen palvelusvuotensa aikana alus vieraili lukuisissa Australian rannikkokaupungeissa.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä "HMAS Australia" sai tehtäväkseen Tyyneltämereltä poistuvan Saksan keisarikunnan Itä-Aasian laivueen etsimisen ja tuhoamisen. Alus joutui kuitenkin toistuvasti osallistumaan Saksan Tyynenmeren alusmaiden Uudella-Guinealla ja Samoalla valtaamiseen esti laivasto-osaston tehokkaan etsimisen ennen Coronelin ja Falklandin taisteluita, joista jälkimmäisessä laivue tuhoutui.
Tyynenmeren alueen varmistamisen jälkeen alus liittyi Pohjanmeren operaatioihin, jotka sisälsivät pääasiassa partiomatkoja ja harjoittelua. Alus oli mukana laivaston ilma-aseen kehittelyssä, ja 11 sen miehistöstä osallistui Zeebrüggeen tehtyyn iskuun. Alus oli Skagerrakin taistelun aikana telakalla kolaroituaan sisaraluksensa "HMS New Zealandin" kanssa. Alus käytti sodan aikana pääaseitaan ainoastaan kahdesti. Ensimmäisen kerran tammikuussa 1915 tuhotessaan saksalaisen kauppalaivan ja toisen kerran joulukuussa 1917 oletettuun sukellusveneeseen.
Sodan päätyttyä aluksen palatessa Australiaan sen miehistössä puhkesi kapina, kun pyyntö loman pidentämisestä Fremantlessa evättiin. Muina syinä olivat vähäiset lomat sodan aikana, palkanmaksuongelmat sekä Britannian laivaston henkilöstön suosiminen australialaisten kustannuksella.
"HMAS Australia" siirrettiin ensin koululaivaksi ja lopulta vuonna 1921 reserviin sodanjälkeisten lamavuosien budjettileikkausten seurauksena. Washingtonin laivastosopimus edellytti aluksen romuttamista osana Britannian supistamistoimia, ja alus upotettiin vuonna 1924 Sydney Headsin edustalle.
Kettuhait
Kettuhait ("Alopiidae") on sillihaikaloihin kuuluva kalaheimo, jonka lajeja tavataan valtameristä. Heimon tieteellinen nimi tulee kreikan kielen kettua tarkoittavasta sanasta alopex.
Vanhimmat kettuhaifossiilit on ajoitettu eoseenikauden alkuun ja heimon arvellaan eriytyneen muista sillihaikaloista noin 55 miljoonaa vuotta sitten. Nykyisin lajeja elää kolme, jotka kaikki kuuluvat sukuun "Alopias".Lajit ovat:
Kettuhaiden heimon lajien tunnusomaisin piirre on hyvin pitkä ja hivenen kaartuva pyrstö. Pyrstö voi olla jopa lähes puolet kalan kokonaispituudesta. Kettuhait ovat melko suurikokoisia ja ovat sukukypsinä noin 3 metriä pitkiä. Kettuhai on lajeista suurikokoisin ja pisin tavattu kettuhai oli 5,5 metriä pitkä. Selkäeviä on kaksi, joista etummainen on kolmiomainen ja takimmainen hyvin pieni. Rintaevät ovat lajeilla suuret ja kapeat. Kettuhailla pienessä suussa hammasrivejä on 60 ja hampaat ovat pienet tai keskikokoiset ja teräväkärkiset. Silmät ovat suurikokoiset varsinkin isosilmäkettuhailla. Väriltään kettuhaiden lajit ovat selästään harmaita ja vatsastaan valkoisia.
Kettuhailajeja tavataan laikuttaisesti Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Lajit elävät lauhkeissa ja lämpimissä vesissä niin rannikkoseuduilla kuin avomerelläkin ja erityisesti ulappakettuhai on valtamerien ulapoiden laji.
Kettuhait ovat voimakkaita ja aktiivisia uimareita. Niiden ravinto koostuu mustakaloista ja kaloista. Lajit uivat ympyrää kalaparvien ympärillä ja käyttävät pitkää pyrstöään tainnuttamaan ja tappamaan saaliinsa. Kettuhait ovat ovovivipaarisia eli poikaset kuoriutuvat munista vielä ollessaan naaraan kohdussa. Poikasia on yleensä kahdesta kuuteen. Poikaset voivat syödä kohdussa ollessaan hedelmöittymättömiä munasoluja ja vähemmän kehittyneitä alkioita.
Kettuhaita kalastetaan ja niiden liha ja evät ovat arvostettuja ja arvokkaita tuotteita.
Širvan
Širvan on historiallinen alue Azerbaidžanin pohjoisosassa Kurajoen ja Kaspianmeren välillä. Sen maantieteellinen nimitys on Širvanin tasanko tai aro.
Sassanidien aikana 200–600-luvuilla Širvan kuului Kaukasian Albaniaan. Arabit valtasivat sen vuonna 654. Vuosina 799–1538 aluetta hallitsi Širvan-šaahien dynastia, jonka pääkaupunkina toimi Şamaxı. Tärkeimpiä elinkeinoja olivat maanviljely, silkin ja kankaiden tuotanto sekä kaupankäynti. Vuonna 1538 Širvanista tuli persialaisen safavidien valtakunnan maakunta.
Vuodesta 1748 lähtien alue muodosti Širvanin kaanikunnan, joka liitettiin Venäjään vuonna 1805. Venäläiset lakkauttivat kaanikunnan vuonna 1820 ja muodostivat sen alueesta Širvanin provinssin, joka vuonna 1840 liitettiin Kaspian alueeseen, vuonna 1846 Şamaxın ja vuonna 1859 Bakun lääneihin.
Länsimaissa Širvan on tunnettu siellä valmistetusta itämaisesta mattotyypistä.
Kytöviljely
Kytöviljely eli kydönpoltto on historiallinen polttoviljelymenetelmä, jossa pellon ruokamultakerrosta poltettiin maata lannoittavaksi tuhkaksi. Kydötettävälle maalle kerättiin puunrunkoja, oksia ja risuja, jotka ladottiin pitkiksi kasoiksi. Puuaineksen päälle asetettiin ruokamullan kyntöviilloksia ja turpeita. Puiden ja maa-aineksen annettiin palaa vähitellen tuhkaksi, joka levitettiin pellolle ja kynnettiin maahan. Kytöviljely oli tavallista puuttomilla kovilla mailla ja alavilla niityillä. Kytöviljely erosi kaskiviljelystä siinä, että kydötettäessä multaa paloi runsaasti kun taas kaskenpoltossa maan pinta yleensä vain kärventyi.
Suomessa harjoitetusta kytöviljelystä on tietoja 1600-luvulta lähtien. Sitä harjoitettiin varsinkin Hämeessä sekä Lounais- ja Länsi-Suomessa Koska kydönpoltto oli ryöstöviljelyä, joka useana vuonna toistuessaan hävitti ruokamullan vähitellen kokonaan, valtio kielsi sen harjoittamisen vuoden 1753 metsäasetuksessa. Siitä huolimatta se oli joillakin paikkakunnilla käytössä vielä 1800-luvulla. Entisaikoina käytössä ollutta rahkasoiden pintakerroksen kydöttämistä ei pidetä varsinaisena kytöviljelynä.
Kazakstanin saksalaiset
Kazakstanin saksalaiset ovat Kazakstanissa asuvia saksalaisia. Vuonna 2006 heitä arvioitiin olevan noin 200 000. Määrä on ollut ennen suurempi, mutta monet etniset saksalaiset ovat sittemmin muuttaneet Saksaan.
Saksalaisia tuli joukolla Kazakstaniin Volgan saksalaisten autonomisesta SNT:ta vuodesta 1942 lähtien, koska heitä ei pidetty luotettavina Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Noin puolimiljoonaa saksalaista siirrettiin pääasiassa Akmolan, Kostanain ja Pohjois-Kazakstanin oblasteihin. Vuonna 1959 he muodostivat 7,1 % Kazakstanin väestöstä ja heitä oli jopa miljoona. 1970-luvulla saksalaisia oli vähintään 839 000 ja heistä suurin osa eli Karagandassa ja Kazakstanin koillisalueilla. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen saksalaiset suhtautuivat maan venäläisten tavoin kielteisesti maan itsenäisyyteen. Pelkästään vuonna 2002 entisen Neuvostoliiton alueelta lähti 200 000 saksalaista ja suurin osa heistä Kazakstanista ja suurimittainen maastamuutto on jatkunut sen jälkeenkin.
Suurin osa Kazakstanin saksalaisista ei puhu kazakkia tai saksaa, vaan venäjää. Saksan valtion tuella Kazakstanissa on esitetty muun muassa saksankielisiä radio-ohjelmia. Huono kazakin kielen taito estää saksalaisia käytännössä kokonaan työskentelemästä esimerkiksi korkeissa valtion viroissa, joissa kazakin kielen osaaminen on edellytyksenä. Saksalaiset eivät ole maastamuutosta aiheutuneen väestön vähenemisen takia juurikaan edustettuna politiikassa.
Joona-Ville Heinä
Joona-Ville Heinä (s. 11. toukokuuta 1989) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edustaa HIFK:ta ja häntä valmentaa Mikael Ylöstalo.
Heinä karsiutui välierissä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 110 metrin aitajuoksussa Hengelossa 2007. Hän sai pronssia alle 23-vuotiaiden PM-kilpailuissa 2010. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän karsiutui alkuerissä. Heinä osallistui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 110 metrin aitajuoksuun sijoittuen alkuerässään viidenneksi ja karsiutuen ajalla 14,21 kahden metrin vastatuuleen.
Heinä on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2010 lähtien. Hän voitti hallimaaottelun 60 metrin aitajuoksun Tampereella 2011.
Heinä on saavuttanut Kalevan kisojen 110 metrin aitajuoksussa hopeaa 2011 ja 2013 sekä pronssia 2010 ja 2015. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Suomen-mestaruuden Helsingissä 2011 ja saavutti hopeaa 2014 ja 2015. Hän voitti 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen-mestaruuden 2009, 2011, 2012 ja 2015.
Heinä juoksi 110 metrin aitajuoksun ennätyksensä 13,89 Jämsässä 2011. 60 metrin aitajuoksun hän on juossut hallissa parhaimmillaan 7,87 Tampereella 2011.
Hariharalaya
Hariharalaya oli muinainen kaupunki ja khmerien valtakunnan pääkaupunki, joka sijaitsi nykyissä Roluosissa, Siĕm Réabin maakunnassa Kambodžassa.
Jayavarman II perusti khmerien valtakunnan noin 802 ja valitsi uuden valtakunnan pääkaupungiksi Hariharalayan. Se säilyi khmerien pääkaupunkina 800-luvun loppuun asti. Indravarman I:n kuoltua 889 hänen poikansa taistelivat vallasta ja Hariharalaya ilmeisesti tuhoutui pahoin näissä taisteluissa, sillä Indravamanin seuraaja Yasovarman I (hallitsi n. 889/890–n. 910/912) rakennutti uudeksi pääkaupungiksi Yasodharapuran, joka oli valtakunnan ensimmäinen pääkaupunki Angkorissa.
Harihalayassa on kolme khmerien temppeliä: Bakong, Preah Ko ja Lolei.
Jokiluikero
Jokiluikero ("Salaria fluviatilis") on Välimeren ympäristössä luonnonvaraisena elävä ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Luikerot ovat tavallisemmin tunnettuja akvaariokaloina.
Jokiluikero on yleensä reilun kymmenen sentin mittainen. Jokiluikerolla on yksi huomattavan pitkä selkäevä ja samoin pitkänmallinen peräevä. Vatsaevä on jäykkä, ja kala voi levätä pohjassa sen varassa. Pyrstöevä on pyöreäkärkinen. Kalalla ei ole suomuja. Sen kyljillä on laikkua. Koiraskalan erottaa päälaen harjanteesta. Sekä ylä- että alaleuassa on pari muita pitempiä hampaita, jotka eivät ole kuitenkaan kulmahampaat fylogeneettisessä mielessä.
Jokiluikeroa tavataan Euroopan puolella Ranskan, Espanjan, Italian ja eräiden Baltian maiden makeissa vesissä. Muun muassa Gardajärvessä kasvaa lajin oma endeeminen muotonsa. Lajia tavataan myös muun muassa Turkissa, Marokossa ja Algeriassa. Laji ei ole uhanalainen.
Şamaxı
Şamaxı () on kaupunki Azerbaidžanissa. Se sijaitsee Kaukasuksen pääjonon kaakkoisella reuna-alueella 122 kilometriä Bakusta länteen. Kaupunki on Şamaxın piirin keskus. Sen kautta kulkee Bakusta Tbilisiin johtava M1-valtatie. Asukkaita on 31 700 henkeä (vuonna 2010).
Şamaxı on yksi Azerbaidžanin vanhimmista kaupungeista. 800–1500-luvuilla se oli Širvan-šaahien valtakunnan pääkaupunki sekä merkittävä kaupan, käsityöammattien, arkkitehtuurin ja taiteen keskus. Mongolit valloittivat ja hävittivät kaupungin vuonna 1222. 1700-luvun puolivälissä siitä tuli Širvanin (Şamaxın) kaanikunnan pääkaupunki. Vuonna 1805 alue liitettiin Venäjään.
Vuonna 1840 kaupungista tuli Kaspian alueen ja vuonna 1846 Şamaxın läänin hallinnollinen keskus. Vuoden 1859 maanjäristyksen jälkeen lääninhallinto siirrettiin Bakuun. Myöhemmin kaupunki oli Bakun lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvun lopussa sen asukkaista 79 % oli azereja, 18 % armenialaisia ja 3 % venäläisiä.
Nykyään Şamaxı on maatalousalueen keskus. Kaupungissa toimii opettajakorkeakoulun osasto, valistusteknikumi sekä teollisuus- ja talousopisto. Lähistöllä sijaitsevat Nasir al-Din Tusille nimetty observatorio ja Pirqulun luonnonpuisto. Kaupungin muinaiset rakennukset ovat tuhoutuneet lukuisissa maanjäristyksissä. Säilyneistä nähtävyyksistä huomattavimpia ovat 700–1400-luvuilla rakennettu perjantaimoskeija ja Yeddi gümbəzin mausoleumiryhmä. Kaupungissa on kotiseutumuseo ja runoilija Sabirin kotimuseo.
Italian kreikkalaiset
Italian kreikkalaiset ovat Italiassa asuvia kreikkalaisia. Vuonna 2003 Italiassa asui 7 271 Kreikan kansalaista, joiden lisäksi historiallisen Magna Graecian alueella asuu edelleen 2 500–20 000 kreikan kielen griko-nimistä murretta puhuvaa henkilöä. Historiallista kreikkalaisasutusta on Calabriassa ja Apuliassa, missä kreikkalaisia on noin 60 000. Kreikasta Italiaan muuttaneita on kaikkiaan noin 30 000.
Magna Graecian alueella on ollut kreikkalaista asutusta 800-luvulta eaa. 900-luvulta lähtien Italiaan pakeni suuria määriä kreikkalaisia Ottomaanien tuhoamasta Bysantista. 1000-luvulla alueelle tulivat normannit, mikä johti alueen osittaiseen latinalaistumiseen. Tuolloin etenkin kreikkalainen papisto omaksui latinan suurin joukoin. Tavallinenkin kansa alkoi latinalaistua 1400-luvulta lähtien. Kreikka säilyi maaseudulla eristäytyneissä kylissä, mutta niissäkin asukkaat olivat kaksikielisiä 1600-lukuun mennessä. Italian yhdentymisen jälkeen vuonna 1861 suoritetussa väestönlaskennassa kreikkalaisia oli 8 000. Kiinnostus kansanperinteeseen heräsi ja esimerkiksi kreikankielisiä runoja ja lauluja julkaistiin ja kerättiin talteen. Vuonna 1901 Italia aloitti maastamuuton tukemisen, mikä johti suuriin joukkomuuttoihin etenkin kreikkalaisten asuttamasta Etelä-Italiasta. Maastamuuttoa alettiin vaikeuttaa vasta fasistien tultua valtaan vuonna 1922. Fasistit myös vainosivat kreikkaa puhuvaa väestöä. Kreikkalaisten maanviljelijöiden omavaraisuus 1950-luvun maatalousuudistukseen saakka suojeli kuitenkin kieltä. Kreikkalaisen väestön omavaraisuutta heikensi sittemmin myös maaseudulta muutto kaupunkeihin ja pakollinen asepalvelus. Sekä paikalliset että ulkomaiset tutkijat aloittivat kreikan tutkimuksen jälleen 1950-luvulla . 1970-luvulla perustettiin "La Ionica" -kulttuuriseura, joka julkaisi muun muassa kreikan kielistä proosaa. Sittemmin perustettiin "Unione dei Greci dell’Italia Meridionale", joka vaati esimerkiksi kaksikielisiä tienviittoja, mutta tähän ei suostuttu. Kreikan hallitus aloitti yhteistyön La Ionican kanssa ja Italian kreikkalaisia kutsuttiin esimerkiksi kesäleireille Kreikkaan. Kreikkalaiset mainitaan suojeltavana ryhmänä Italian vuoden 1999 laissa.
Italian kreikkalaisiin ja grikoon kohdistettu mielenkiinto elää yhä. Grikoa opiskellaan sen eristyneisyydestä juontuvan ”puhtauden” vuoksi ja kreikkalaista väestön geenejä on tutkittu samasta syystä lääketieteelisiin tarkoituksiin. Italiassa esitetään kreikankielisiä radio-ohjelmia, sitä opetetaan muutamissa kouluissa ja sillä ilmestyy useampia lehtiä. Kreikkalainen musiikkitraditio on elossa, minkä lisäksi Italiassa on useita kreikkalaisia teatteriryhmiä.
Isojen Antillien hurrikaani 1909
Vuoden 1909 Isojen Antillien hurrikaani oli poikkeuksellisen myöhäinen, koska se haihtui vasta 14. marraskuuta. Lounaisella Karibianmerellä 8. marraskuuta syntynyt myrsky aiheutti valtavia tuhoja Jamaikalla ja Haitissa. Kokonaisia kyliä tuhoutui ja kuolleita kertyi useita satoja.
Gonaïvesissa joki tulvi yli äyräidensä, minkä vuoksi kaupungin asukkaat joutuivat pysyttelemään talojensa yläkerroksissa kaksi päivää ja vesimassat nostivat ruumiita haudoista. lennätinyhteydet Port-au-Princen ja maan pohjoisosan kaupunkien välillä olivat poikki.
Sinapin leirikeskus
Sinappi on Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän leirikeskus Turun Kakskerran saaressa meren rannalla. Sinapin nykyinen päärakennus valmistui 2003. Tilat soveltuvat ensisijaisesti vanhuksille, vammaisille ja perhekäyttöön. Huoneissa on omat wc- ja peseytymistilat. Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän diakoniset leirit järjestetäänkin pääosin Sinapissa. Leirikeskuksessa järjestetään myös rippikoululeirejä.
Sinapin entinen päärakennus on professori Erik Bryggmanin 1945 suunnittelema "Villa Staffans", alkujaan vuorineuvos Staffansin huvila. Se on suojeltu rakennussuojelulailla.
Rami Oravakangas
Rami Oravakangas (s. 14. maaliskuuta 1985) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Pyhäjärven Pohtia ja häntä valmentaa Martti Oravakangas.
Oravakangas on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2009 lähtien. Hän on saanut Kalevan kisoissa pronssia 800 metrillä 2008 ja 2011. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on voittanut 800 metrin Suomen-mestaruuden 2011, saanut hopeaa 2010 sekä pronssia 2007, 2009 ja 2012. 400 metrillä hän oli kolmas 2007.
Zero Nexus
Zero Nexus on suomalaisen death/industrial metal -yhtye Shade Empiren kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 15.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Shade Empire.
Venezuelan koripallomaajoukkue
Venezuelan koripallomaajoukkue edustaa Venezuelaa koripallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Venezuelan koripalloliitto.
Ensimmäisen kerran maa selviytyi Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuihin vuonna 1955. Tällöin maa ei kuitenkaan selviytynyt ensimmäistä kierrosta pidemmälle. Vuonna 1988 Venezuela oli ensimmäistä kertaa mukana Amerikan-mestaruuskilpailuissa, jotka toimivat myös karsintoina olympialaisiin. Maan sijoitus oli tällöin seitsemäs. Venezuela selviytyi ensimmäistä kertaa MM-kilpailuihin vuonna 1990. Maa sijoittui kisojen yhdenneksitoista. Seuraavana vuonna Venezuela voitti ensimmäisen Etelä-Amerikan-mestaruutensa. Ensimmäisen kerran maa selviytyi olympialaisiin vuonna 1992 voitettuaan Amerikan-mestaruuskilpailuissa hopeaa. Maa sijoittui olympiaturnauksen yhdenneksitoista. Vuosina 2002 ja 2006 Venezuela selviytyi MM-kilpailuihin, mutta maa sijoittui parhaimmillaan neljänneksitoista.
Intoxicate O.S.
Intoxicate O.S. on Shade Empiren toinen studioalbumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2006. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 25.
Sinthetic
Sinthetic on Shade Empiren esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2004.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Shade Empire, kaikki kappaleet sanoittanut J. Harju.
Slitwrist Ecstasy
Slitwrist Ecstasy on suomalaisen death/industrial metal -yhtye Shade Empiren single, joka on julkaistu vuonna 2006.
Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 3.
Folie à Cinq
Folie à Cinq on ruotsalaisyhtye Sparzanzan viides studioalbumi, joka ilmestyi vuoden 2011 alussa. Kappaleista Temple Of The Red-Eyed Pigs ja Follow Me on tehty musiikkivideot ja ne löytyvät YouTubesta. Albumista on julkaistu myös limited edition-versio, joka sisälsi DVD:n.
Kolmasulottuvuus.fi
Kolmasulottuvuus.fi on internetpalvelu, jossa Yleisradion "Dokumenttiprojektin" valitsemat, kehitysmaiden elämästä ja ihmisistä kertovat dokumentti- ja lyhytelokuvat tuodaan nähtäville maksutta. Lisäksi haetaan yhteyttä erityisesti kansalaisjärjestöihin, opettajiin sekä Euroopan ja Yhdysvaltain ulkopuolelle matkaaviin. Hanketta ovat olleet rahoittamassa Ylen lisäksi Ulkoministeriö ja Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus (Avek). Kolmasulottuvuus.fi avautui 1. huhtikuuta 2011.
Kolmasulottuvuus.fi tuo myös kansalaisjärjestöjen ja -aktiivien maailmanlaajuista työtä näkyväksi ja on julkaisupaikka kehitysyhteistyöntekijöiden videoblogeille sekä dokumentti- ja media-alan opiskelijoiden kuvauksille maailmasta. Vastaava tuottaja on Iikka Vehkalahti, ja mediatuottaja Seppo Rokka.
Janus Metz Pedersen
Janus Metz Pedersen on tanskalainen, sittemmin eteläafrikkalainen dokumenttielokuvaohjaaja. Pedersenin Afganistanissa sotivista tanskalaisnuorista kertova elokuva Armadillo on osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa.
Anja Al-Erhayem
Anja Al-Erhayem on tanskalainen elokuvaohjaaja. Hänen dokumenttielokuvansa Nainen Afganistanista (Enemies of Happiness) on osa Yleisradion Dokumenttiprojektin kolmasulottuvuus.fi-ohjelmistoa.
Pocahontas (täsmennyssivu)
Pocahontas voi tarkoittaa esimerkiksi:
Biləsuvarin piirikunta
Biləsuvarin piirikunta (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1358 neliökilometriä. Asukkaita on 88 900 henkeä (vuonna 2010).
Biləsuvarin piiri sijaitsee Azerbaidžanin kaakkoisosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa İmişlin, Saatlın ja Sabirabadin piireihin, idässä Salyanin ja Neftçalan piireihin, etelässä Cəlilabadin piiriin ja lännessä Iraniin.
Piirin keskus on Biləsuvarin kaupunki (vuoteen 1991 saakka "Puškino"), josta on 182 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 26, taajamia 11 ja kyliä 25. Kaupunkiväestön osuus on 22,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan 99,9 % asukkaista on azereja.
Piirin kautta kulkee Bakun ja Astaran välinen M3-valtatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut puuvillan ja viljan viljelyyn sekä karjanhoitoon.
Historiallisiin nähtävyyksiin kuuluvat Şəhriyarin ja Ağdamin linnoitukset sekä muinaiset asuinpaikat ja kurgaanit.
Paikallislehtenä ilmestyy "Məhsul" (”Sato”).
Cerezo Osaka
Cerezo Osaka () on jalkapalloseura Osakan kaupungista Japanista. Joukkue pelaa J. Leaguen 1. divisioonassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Se on voittanut Japanin mestaruuden neljästi ja Keisarin cupin kolmesti. Liseäksi seura on voittanut Japanin liigacupin kaikkiaan kolme kertaa. Cerezo Osaka pelaa kotiottelunsa Nagai-stadionilla.
Paslikka
Paslikka (myös "baschlik") on suippo huppupäähine, jossa on kaulan ympärille kiedottavat korvakkeet. Paslikat olivat muodissa Venäjällä 1830–1840. Myös Suomessa naiset ovat käyttäneet sitä. Vuosina 1862–1917 se oli univormun osana Venäjän asevoimissa.
OBD-II PIDs
P-koodit, tai OBD-II PIDit "Parameter IDs", ovat koodeja joita hyväksikäyttäen diagnostiikkavälineet hakevat ajoneuvotietokoneen tallentamia tietoja OBD-mittauksessa.
Mark Stuart
Mark Stuart voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Partit Occitan
Partit Occitan on ranskalainen Oksitanian alueen suurempaa autonomiaa ajava poliittinen puolue. Muihin puolueen ajamiin asioihin kuuluu muun muassa ydinvoiman vastustus. Puolue muodostui vuonna 1987 Toulousessa useamman oksitanialaisen liikkeen liittona. Perustamisvuodesta lähtien se on osallistunut kunnallis-, alue-, EU- ja parlamenttivaaleihin. Vuoden 1997 parlamenttivaaleissa puolueen menestynein edustaja sai 1,8& äänistä. Puolueella on muutamia kunnanvaltuutettuja ja viisi edustajaa neljässä alueneuvostossa (1 Akvitaniassa, 1 Auvergnessa, 1 Midi-Pyrénéessä ja 2 Provence-Alpes-Côte d'Azurissa). Puolue on Euroopan vapaan allianssin sekä Régions et Peuples Solidairesin jäsen ja sen äänenkantaja on "Occitània".
Koripallon alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut
Koripallon alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut on FIBA:n järjestämä koripallon mestaruusturnaus.
Ensimmäisen kerran turnaus järjestettiin vuonna 1979, jolloin kisojen mestaruuden voitti Yhdysvallat. Turnaus järjestettiin vuoteen 2007 asti neljän vuoden välein, jonka jälkeen kilpailut on pidetty kahden vuoden välein.
Alexander Hurd
Alexander Brengle Hurd (21. heinäkuuta 1910 Montréal – 28. toukokuuta 1982 Tampa, Yhdysvallat) oli kanadalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Hurd ylsi hopealle 1 500 metrillä ja pronssille 500 metrillä Lake Placidin talviolympialaisissa 1932. Lisäksi hän sijoittui 10 000 metrillä seitsemänneksi ja karsiutui loppukilpailusta 5 000 metrillä.
Ragnhild Nyholm
Ragnhild Elisabet Nyholm (myöh. taiteilijanimi Lizalotta R. Valesca; 7. lokakuuta 1902 Suomi – 9. lokakuuta 1994 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen missi. Häntä on pidetty ensimmäisenä Miss Suomena, vaikka kilpailusta, jonka hänen sanotaan voittaneen Pärnun Reval-kylpylässä vuonna 1931 (joissain lähteissä 1930), ei ole virallisia tietoja. Hän muutti nuorena Yhdysvaltoihin, jossa hän avioitui ja sai lapsia. Hän toimi mallina ja näyttelijänä taiteilijanimellä Lizalotta Valesca. Hän myös esitelmöi kauneudenhoidosta, josta aiheesta hän kirjoitti kirjan nimeltä "More Than Beauty". Valescalla oli aivan pieni rooli vuonna 1955 valmistuneessa tieteiselokuvassa "Tuntematon maailma", jossa hän lausuu yhden repliikin suomeksi. Hän myös vieraili eräissä amerikkalaisissa talkshow-ohjelmissa 1960-luvulla. Hän asui vanhoilla päivillään New Yorkissa Manhattanilla.
Bryan Fletcher
Bryan Fletcher (s. 27. kesäkuuta 1986 Steamboat Springs) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Steamboat Springs Winter Sports Clubia.
Fletcher on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2009 lähtien. Hän on saavuttanut yhden osakilpailuvoiton Holmenkollenilla maaliskuussa 2012, joka on myös hänen toistaiseksi ainoa palkintosijansa.
Fletcher osallistui MM-kilpailuihin ensimmäistä kertaa vuonna 2007. Hän oli tuolloin sprintissä 40. ja oli mukana myös maansa viestissä yhdeksänneksi sijoittuneessa joukkueessa. Oslon MM-kisoissa 2011 Fletcher sijoittui normaalimäen kilpailussa 22:nneksi ja hiihti toisen osuuden normaalimäen viestissä, jossa USA oli neljäs. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 14:s. Normaalimäen joukkuekilpailusta Fletcher voitti pronssia yhdessä Yhdysvaltojen joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 22:s, normaalimäen vastaavassa 26:s ja joukkuekilpailussa kuudes. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa viidenneksi. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa neljästoista.
Fletcher lopetti urheilu-uransa keväällä 2018.
Frank Stack
Frank Stack (1. tammikuuta 1906 Winnipeg – 5. tammikuuta 1987 Winnipeg) oli kanadalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.
Stack osallistui urheilu-urallaan kolmiin talviolympiakisoihin. Lake Placidissa 1932 hän ylsi pronssille 10 000 metrillä, oli 500 ja 1 500 metrillä neljäs ja 5 000 metrillä seitsemäs. Seuraaviin, Garmisch-Partenkirchenin kisoihin Stack ei rahoitusvaikeuksien vuoksi osallistunut. Toisen maailmansodan jälkeen Stack kilpaili Sankt Moritzissa 1948 ollen 500 metrillä kuudes ja 1 500 metrillä 27:s. Oslossa 1952 hän oli 500 metrillä 12:s.
Elämän ja kuoleman virta
Elämän ja kuoleman virta () on Philip José Farmerin vuonna 1971 ilmestynyt tieteisromaani, ensimmäinen osa "Jokimaailma"-sarjaa. Teos sai Hugo-palkinnon vuonna 1972.