hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gregory David Roberts
Gregory (Greg) David Roberts (alkuperäinen nimi Gregory John Peter Smith; (s. 1952 Melbourne, Victoria, Australia) on australialainen kirjailija, jonka esikoisteos "Shantaram" oli menestys niin Australiassa kuin muuallakin maailmassa. Hän on entinen huumeriippuvainen ja tuomittu pankkiryöstäjä. Hän pakeni 1980 Pentridgen vankilasta Intiaan, missä hän asui kymmenen vuotta.
Robertsin kerrotaan tulleen riippuvaiseksi heroiinista avioeron jälkeen, ja hän menetti pienen tyttärensä huoltajuuden. Yrityksistään rahoittaa huumeidenkäyttöä Roberts sai lempinimen "asuntolainarikollinen" ja "herrasmiesrikollinen", sillä hän ryösti vain sellaisia pankkeja, joilla oli riittävät vakuutukset, hän käytti liivipukua ja käyttäytyi aina kohteliaasti ja kiitteli ryöstöjä tehdessään.
Roberts uskoi tuolloin, että kohtelias käytös lieventäisi tekojen raakuutta, mutta myöhemmin hän on myöntänyt, että ihmiset antoivat hänelle rahat vain siksi, että he pelkäsivät.
Roberts pakeni Pentridgen vankilasta 1980. Hän jäi kiinni 1990 Frankfurtissa, kun hän yritti salakuljettaa maahan heroiinia. Hänet luovutettiin Australiaan, ja hän istui vankilassa vielä kuusi vuotta, josta kaksi eristyksessä. Robertsin mukaan hän pakeni sinä aikana toistamiseen, mutta palasi itse vankilaan. Hänen tarkoituksensa oli kärsiä tuomio loppuun, jotta hän voisi palata perheensä luo. Kärsiessään toista tuomiota vankilassa Australiassa hän alkoi kirjoittaa "Shantaramia". Vartijat hävittivät käsikirjoituksen kaksi kertaa Robertsin kirjoittaessa sitä.
Vankilasta vapauduttuaan Roberts pääsi vihdoin viimeistelemään ja julkaisemaan romaanin " Shantaram". Kirjan nimi, jonka hänen ystävänsä äiti antoi hänelle, tarkoittaa "rauhanmiestä" tai "Jumalan rauhan miestä".
Epäselvää on, kuinka paljon "Shantaram" perustuu tositapahtumiin tai on todellisuuden ja mielikuvituksen sekoitusta. Roberts on todennut kirjojensa "Shantaram" ja sen jatkon "The Mountain Shadow" suhteesta todellisuuteen:
Roberts on asunut Melbournessa, Saksassa ja Ranskassa, mutta hän palasi Mumbaihin (Bombay), jonne hän perusti hyväntekeväisyysjärjestön auttamaan köyhien terveydenhoidon rahoittamisessa. Hän pääsi myös yhteyteen tyttärensä kanssa. Hän kihlautui ja myöhemmin avioitui Françoise Sturdzan kanssa, joka on Heart for India Foundationin puheenjohtaja. Roberts on kirjoittanut alkuperäiskäsikirjoituksen "Shantaramin" elokuvasovitukseen, mutta elokuvahanke on ainakin toistaiseksi jäissä.
Roberts nimitettiin 2009 Zeitz Foundationin yhteisölähettilääksi. Lähettiläät pyrkivät lisäämään tietoisuutta ja luomaan toimintoja omilla alueillaan. Vuonna 2011 Roberts siirtyi tehtävästä syrjään muiden tehtävien aiheuttamien kiireiden vuoksi mutta avustaa Zeitz Foundationia edelleen niin sanotun ystävän asemassa.
Toinen romaani "Vuoren varjo" ilmestyi 13. lokakuuta 2015, ja sen kustantaja on Little Brown.
Paul Brickhill
Paul Chester Jerome Brickhill (20. joulukuuta 1916 Balwyn, Melbourne, Australia – 23. huhtikuuta 1991 Balmoral, Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) oli australialainen hävittäjälentäjä, sotavanki ja kirjailija. Hän kirjoitti muun muassa suomennetut kirjat "Lentäjäsankari", "Padonmurtajat" ja "Suuri pakoretki".
Melbournessa syntynyt Brickhill kävi North Sydney Boys High Schoolia. Näyttelijä Peter Finch oli hänen luokkatoverinsa ja ystävänsä. Hän työskenteli myöhemmin australialaiselle "The Sun" -lehdelle, sodan jälkeen Euroopassa, missä hän raportoi Nürnbergin oikeudenkäynnistä.
Brickhill liittyi 1941 toisen maailmansodan aikana Australian ilmavoimiin (RAAF). Hän sai hävittäjäkoulutusta Kanadassa ja Yhdysvalloissa ennen kuin hän liittyi No. 92 Squadron RAFiin, joka on Desert Air Forcen Spitfire-yksikkö. Hänen koneensa ammuttiin vuonna 1943 alas Tunisiassa, ja hän jäi sotavangiksi.
Sotavankina Stalag Luft III -sotavankileirillä Saksassa Brickhill oli mukana joukkopakoyrityksen suunnittelussa. Klaustrofobian vuoksi hän ei osallistunut tunnelin rakentamiseen. Hän ei itse myöskään osallistunut pakoyritykseen.
Brickhill kirjoitti sodan jälkeen tapahtumasta ensimmäisen laajan kuvauksen kirjassaan "Suuri pakoretki" (1950), joka toi sen julkisuuteen. Tapahtumasta on kirjoittanut myös brittiläinen toimittaja Tim Carroll kirjan "Suuri pakoretki sotavankileiriltä Stalag Luft III" (2005, suom. Lauri Mäkelä, Koala 2006).
Brickhill kirjoitti kaksi muutakin menestysromaania: "Padonmurtajat", joka on Operaatio "Chastise"n tarina ja kuvaus siitä, kuinka No. 617 Squadron tuhosi Ruhrin padot, sekä teoksen "Lentäjäsankari", joka kertoo Ison-Britannian ilmasodan lentäjä-ässän Douglas Baderin tarinan.
Brickhill solmi vuonna 1950 avioliiton australialaisen mallin Margot Slaterin kanssa. He saivat kaksi lasta, mutta erosivat 1964. Avioeron jälkeen hän muutti Australiaan ja asui elämänsä viimeiset 25 vuotta Balmoralissa masentuneena ja kykenemättä kirjoittamaan..
Brickhill kuoli sydänkohtaukseen 74-vuotiaana Sydneyssä Australiassa 23. huhtikuuta 1991..
Kolmesta Brickhillin teoksesta on tehty pitkä elokuva: "Taivaalla palaa" (1955, teoksesta "Padonmurtajat"), "Lentäjäsankari" (1956, teoksesta "Lentäjäsankari Douglas Bader") ja "Suuri pakoretki" (1963, teoksesta "Suuri pakoretki").
Teoksesta "Deadline" on muokattu jakso sarjaan "Bob Hope Presents the Chrysler Theatre" nimellä "War of Nerves", joka on myös kirjan nimi Yhdysvalloissa. Ensi-ilta oli vuonna 1964.
Luettelo Suomen liikennemerkeistä
Moottoriteillä ja moottoriliikenneteillä opastusmerkit ovat vihreätaustaisia, muilla teillä sinitaustaisia.
Seuraavat aiemmin käytössä olleet liikennemerkit ovat nyttemmin poistuneet käytöstä.
Liikennemerkit Suomessa
Kingdoms Disdained
Kingdoms Disdained on yhdysvaltalaisen death metal-yhtye Morbid Angelin yhdeksäs studio-albumi, joka julkaistaan 1. joulukuuta 2017 Silver Lining Music-yhtiön kautta. Albumi on ensimmäinen jolla laulaja-basisti Steve Tucker on mukana sitten vuoden 2003 "Heretic"-albumin.
Soundiltaan albumi on paluu alkuaikojen death metal-juurille eikä näin ollen jatka edellisen "Illud Divinum Insanus" -albumin Industrial-linjalla.
Eudorcas
Eudorcas on onttosarvisten heimoon kuuluva pienikokoisten sorkkaeläinten suku. Aikaisemmin sitä pidettiin suvun "Gazella" alasukuna.
Lt. Theodore Groves
Theodore Groves on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan elokuvissa , ja , joissa häntä näyttelee Greg Ellis.
Lt. Gillette
Gillette on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan elokuvissa ja , joissa häntä näyttelee Damian O’Hare.
Kapteeni Teague
Edward Teague on fiktiivinen hahmo Pirates of the Caribbean -elokuvasarjassa. Hän esiintyy elokuvasarjan elokuvissa ja ja , joissa häntä näyttelee Keith Richards.
Richard Grupe
Richard Grupe (8. lokakuuta 1915 Hampuri, Saksa – 5. elokuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen nyrkkeilijä, jonka amatööriura ajoittui 1930-luvun lopulta 1940-luvun puoliväliin ja ammattilaisura 1940-luvun lopulta 1950-luvun alkupuolelle. Nyrkkeilyuran jälkeen hän jatkoi showpainijana ensin Saksassa ja sitten Yhdysvalloissa.
Richard Grupe vietti nuoruutensa Hampurissa, jossa hänen ensimmäinen palkkatyönsä oli leipurin työ. Hän siirtyi 1933 Hampurissa poliisin tehtäviin. Samalla hän sai harjoitella nyrkkeilyä poliisien omassa urheiluseurassa. Sodan aikana hän oli osan aikaa myös sotapoliisina pahamaineisessa Buchewaldin keskitysleirissä.
Richard Grupe taisteli amatöörinä Berliinin olympialaisten edustuspaikasta, mutta hävisi tulevalle olympiavoittajalle Herbert Rungelle. Hän otteli amatöörinä sodana aikana, vaikka otteluiden määrä merkittävästi väheni loppuakseen dosan vuoksi kokonaan vuonna 1942. Tammikuussa 1942 hän saavutti amatöörinyrkkeilyn Raskaan sarjan Euroopan mestaruushopeaa hävitessään maanmiehelleen, tulevalle ammattinyrkkeilyn raskaansarjan Euroopan mestarille Hein ten Hoffille. Heti sodan jälkeen kisojen EM-arvo mitätöitiin, koska kyseessä oli ollut vain Saksan ja sen liittolaismaiden ja muutaman sotaa käymättömän maan turnaus. Sodan lopussa hän joutui muutamaksi viikoksi brittien vankileirille ja sen jälkeen maatilan töihin ennen vapautumistaan.
Pian päättyneen maailmansodan jälkeen Grupe jatkoi kuitenkin ammattilaisena raskaassa sarjassa tammikuussa 1946. Kolmannessa ottelussaan maaliskuussa 1946 hän kohtasi ammattilaisuraansa aloittavan Berliinin kisojen olympiavoittajan Herbert Rungen, jolle hän hävisi pistein. Raskaan sarjan Saksan mestaruudesta hän otteli 11. ottelussaan toukokuussa 1947, jossa hän koki toisen tappionsa titteliä puolustaneelle vuoden 1942 EM-vastustajalleen Hein ten Hoffille. Sen jälkeen Grupe jatkoi ammattilaisuraansa Saksassa, mutta ei päässyt titteliotteluihin. Herbert Runge oli hänelle tuttu vastustaja, sillä ammattilaisuralla Grupe otteli Rungea vastaan kaikkiaan neljä kertaa. Ura kesti lähes seitsemän vuotta, sillä viimeisen ottelunsa hän kävi joulukuussa 1952. Otteluita kertyi kaikkiaan 40, joissa tuli 26 voittoa, ratkaisemattomia kuusi ja tappioita kahdeksan.
Uransa jälkeen Grupe aloitti uransa showpainijana. Hän esiintyi Saksassa vuosina 1950-luvulla, mutta siirtyi 1950-luvun lopulla Yhdysvaltoihin. Siellä hän jatkoi vuosina 1960–1964 showpainijana ja käytti nimiä ""Fritz von Homburg"", ""Red Grupe"". Hänelle oli vuonna 1940 syntynyt poika Norbert, joka aikuistuttaan esiintyi Yhdysvalloissa näyttelijänimellä Wilhelm von Homburg.
Ken Bruen
Ken Bruen (s. 1951) on palkittu irlantilainen kirjailija, jonka teokset kuuluvat kovaksikeitetyn rikoskirjallisuuden piiriin.
Jack Taylor -kirjasarjan pohjalta on tehty televisiosarja Jack Taylor.
The Mechanic (vuoden 2011 elokuva)
The Mechanic on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on uudelleenfilmatisointi vuoden 1972 "Mestaritappaja"-elokuvasta. Elokuva kertoo palkkamurhaaja Arthur Bishopista, jonka oppimestari murhataan, ja hän alkaa perehdyttää mestarin poikaa ammatin saloihin. Elokuvan päärooleissa ovat Jason Statham ja Ben Foster.
Vuonna 2016 elokuva sai jatko-osan "".
Arthur Bishop on alan kylmähermoisin palkkamurhaaja, jolla on ainutlaatuinen kyky eliminoida kohteensa siististi. Kun hänen ystävänsä ja oppi-isänsä murhataan, työ muuttuu henkilökohtaiseksi kostoksi ja hän alkaa perehdyttää oppi-isän poikaa Steve McKennaa ammatin saloihin. Molemmat haluavat saada tappajat tilille teostaan.
IWA
IWA (Iwa Labs Oy) on suomalainen ketteriin menetelmiin ja avoimen lähdekoodin ratkaisuihin pohjautuvaa ohjelmistokehitystä tarjoava yritys. IWA on tunnettu erityisesti kiinteistö- ja rakennusalan ohjelmistoratkaisujen toimittajana.
Yritys perustettiin vuonna 2009, ja maaliskuussa 2018 sen palveluksessa työskenteli 47 henkeä. IWA:n perustajaosakas ja hallituksen puheenjohtaja on Rasmus Roiha, Ohjelmistoyrittäjät ry:n toimitusjohtaja. Roiha valittiin vuoden Tivi-vaikuttajaksi 2016. IWA:n liikevaihto oli 2 miljoonaa euroa vuonna 2017.
IWA osti helsinkiläisen Movila Oy:n liiketoiminnan syksyllä 2017.
IWA:n arvot ovat #willpower, #fellowship ja #dexterity. Yritys on tunnettu siitä, että se tarjoaa henkilöstölleen mahdollisuuden työskennellä talvikaudella Thaimaasta käsin.
Queen of Katwe
Queen of Katwe on vuonna 2016 julkaistu amerikkalainen biografinen draamaelokuva, jonka ohjaa Mira Nair ja jonka on kirjoittanut William Wheeler. Pääosassa David Oyelowo, Lupita Nyong’o ja Madina Nalwanga. Elokuva kertoo Phiona Mutesin elämstä Ugandassa, Katwen slummialueella. Hän oppi pelaamaan shakkia ja voitti shakkiolympialaiset.
Elokuva perustuu ESPN:n lehden artikkeliin ja Tim Crothersin kirjaan. Elokuva on Walt Disney Picturesin ja ESPN:n tuottama. Queen of Katwe esiteltiin vuoden 2016 Toronto International Film Festivalissa. Elokuvassa oli rajoitettu julkaisu Yhdysvalloissa 23. syyskuuta 2016, ennen yleistä teatteriesitystä 30. syyskuuta.
Ugandassa, Katwessa asuva 10- vuotias Phiona (Madina Nalwanga) asuu äitinsä, ja nuorempien veljiensä kanssa. He auttavat äitiään myymään markkinoilla, ja hakemaan ruokaa ja vettä. Hänen maailmansa muuttuu, kun hän tapaa Robert Katenden (David Oyelowo), joka valmentaa jalkapalloa ja opettaa lapsille pelaamaan shakkia. Phiona oppii pelin, ja tulee Katenden parhaaksi pelaajaksi.
Useiden vuosien ajan menestys kilpailuissa ja turnauksissa johtaa korkeamman tason kilpailuihin, stressiin ja identiteettikysymyksiin. Hänen koulutuksensa virallisesti ja epävirallisesti jatkuu, kun hän unelmoi saada itsensä, äitinsä ja sisaruksensa pois köyhyydestä.
Mihrimah Sultan
Mihrimah Sultan (1522 Konstantinopoli – 1575 Konstantinopoli) oli Osmanien valtakunnan sulttaani Suleiman Suuren ja tämän vaimon Hurrem Sultanin ainoa yhteinen tytär. Hän oli yksi niin sanotun ”naisten sultanaatin” ajan vaikutusvaltaisista naisista.
Mihrimahin äiti Hurrem Sultan eli Roxelana oli aloittanut uuden vaikutusvaltaisten naisten aikakauden Osmanien valtakunnan huipulla. Naisten asemaa vahvisti se, että sulttaanit eivät luottaneet veljiinsä eivätkä välttämättä edes omiin poikiinsa. Hurrem naitti Mihrimahin liittolaiselleen, suurvisiiri Rüstem paššalle. Äitinsä kuoltua vuonna 1558 Mihrimahista tuli isänsä lähin neuvonantaja ja valtakunnan vaikutusvaltaisin nainen. Vuoden 1565 Maltan piirityksen on sanottu olleen Mihrimahin ajatus, ja hän myös rahoitti piirityksessä käytettyjen neljänsadan sotalaivan varustamisen. Hänen valtansa kasvoi entuudestaan, kun hänen isänsä kuoltua vuonna 1566 uudeksi sulttaaniksi tuli hänen heikkotahtoinen veljensä Selim II. Mihrimah säilytti asemansa vielä veljenpoikansa Murat III:n tultua valtaan, kunnes kuoli itse vuonna 1575.
Mihrimah oli myös yksi Osmanien valtakunnan varakkaimmista naisista. Hän perusti hyväntekeväisyyslaitoksia ja rakennutti useita monumentteja, mukaan lukien kaksi Konstantinopoliin rakennettua ja hänen mukaansa nimettyä kuninkaallista moskeijaa, Üsküdarin ja Edirnekapin moskeijat, jotka suunnitteli arkkitehti Sinan. Kuoltuaan Mihrimah haudattiin Suleimanin moskeijaan isänsä viereen.
Mihrimahilla ja Rüstemilla oli yksi tytär, Aysha Humashah Sultan.
2036: Nexus Dawn
2036: Nexus Dawn on vuonna 2017 valmistunut neo-noir science fiction -lyhytelokuva, joka on pitkän elokuvan "Blade Runner 2049" esiosa. Se julkaistiin 30. elokuuta 2017, noin viisi viikkoa ennen pitkän elokuvan ensi-iltaa. Lyhyelokuvan pääosissa esiintyvät Jared Leto ja Benedict Wong; sen ovat käsikirjoittaneet myös pitkän elokuvan käsikirjoittaneet Hampton Fancher ja Michael Green, ja sen on ohjannut Luke Scott.
Lyhyelokuva sijoittuu Los Angelesiin vuoteen 2036, 13 vuotta ennen "Blade Runner 2049:n" tapahtumia, ja kertoo Niander Wallacen tapaamisesta lainsäätäjien kanssa ja hänen yrityksestään vakuuttaa heidät sallimaan uuden replikantti-mallin tuotannon.
Niander Wallace kutsutaan kuulusteluun hänen toiveestaan valmistaa uuden sukupolven replikantteja. Wallacea varoitetaan tekojensa laittomuudesta ja hänelle kerrotaan ettei asiasta keskustella, minkä Wallace kyseenalaistaa. Wallace huomauttaa, että Maan ekosysteemi on romahtamassa ja ihmiskunnan ainoa toivo on replikanttien tarjoama halpa työvoima. Hän väittää myös etteivät uudet replikantit ole vaarallisia ihmisille, mutta lainsäätäjät eivät ole vakuuttuneita. Todistaakseen väitteensä, hän käskee vastikään kehitettyä Nexus-9 -mallin replikanttiavustajaansa tahallaan viiltämään itseänsä ja sitten valitsemaan Wallacen hengen ja omansa välillä. Replikantti viiltää oman kurkkunsa auki, mikä järkyttää lainsäätäjiä. Wallace kysyy uudelleen olisivatko he valmiita antamaan lupaa uusien replikanttien tuotantoon.
Lyhytelokuvan kiinalaisversio sisältää prologin, joka koostuu tekstistä ennen elokuvan alkua. Tekstissä selitetään, että replikanttien tuotanto kiellettiin ”Pimennyksen” jälkeen vuonna 2022, mikä johti Tyrell-yhtiön konkurssiin; lisäksi tekstissä kerrotaan että Maan ekosysteemi on ollut romahtamaisillaan 2020-luvun puolivälistä saakka. Tyrell-yhtiön kerrotaan päätyneen Wallace-yhtiön sokean toimitusjohtajan, Niander Wallacen, haltuun, jonka kerrotaan aloittaneen uuden sukupolven replikanttien kehityksen, jotta niitä voitaisiin käyttää orjatyövoimana Maan elinympäristön jälleenrakentamisessa.
Dschinghis Khan (kappale)
Dschingis Khan on samannimisen saksalaisyhtyeen esittämä kappale vuoden 1979 Euroviisuissa. Frederik on esittänyt kappaleen suomeksi nimellä "Tsingis Khan" samannimisellä albumillaan.
Kappale sijoittui Euroviisuissa neljänneksi 86 pisteellä.
Sebastian Kurz
Sebastian Kurz (s. 27. elokuuta 1986 Wien) on itävaltalainen poliitikko. Hän on toiminut Itävallan liittokanslerina joulukuusta 2017 lähtien ja Itävallan kansanpuolueen (ÖVP) johtajana toukokuusta 2017 lähtien. Kurz toimi Itävallan ulkoministerinä vuosina 2013–2017. Hän oli virassaan Euroopan unionin historian nuorin ulkoministeri.
Kurzin johdolla ÖVP voitti vuoden 2017 parlamenttivaalit. ÖVP:n ja Itävallan vapauspuolue (FPÖ) muodostivat joulukuussa 2017 koalitiohallituksen, jonka johtoon Kurz nousi. Hän tuli Itävallan liittokansleriksi 31-vuotiaana eli oli virkaan noustessaan EU:n nuorin pääministeri.
Akaan aurinkokuntamalli
Akaan aurinkokuntamalli on vuonna 2017 Akaan keskustaajamaan, Toijalaan valmistunut aurinkokunnan pienoismalli. Pienoismallin mittakaava on 1 : 3 000 000 000 (yhden suhde kolmeen miljardiin), joten yksi senttimetri pienoismallissa vastaa 30 000 kilometriä luonnossa.
Valonnopeus on pienoismallin mittakaavassa tasan 10 cm per sekunti, joten 50 metrin kävelymatka Auringon pienoismallilta Maan pienoismallille "valonnopeudella" kestää 8 minuuttia ja 20 sekuntia.
Pienoismallin lähtöpiste, Aurinko, on Akaan keskustaajaman Toijalan keskustassa, Toijalan yhteiskoulun pihassa Köyvärintiellä. Aurinkoa kuvaava teräskehikko on halkaisijaltaan 46,4 senttimetriä. Planeetat on sijoitettu matalien betonitolppien päähän sellaisille paikoille, että niiden etäisyydet Auringosta ovat pienoismallin mittakaavassa. Planeetat ovat myös kooltaan mittakaavan mukaisia.
Akaan pienoismallin mittakaava on valittu siten, että suurin osa kohteista on kävelymatkan etäisyydellä. Planeettojen sijainnit muodostavat keskustan alueella yhtenäisen kävelyreitin. Akaan aurinkokuntamallin ja oheismateriaalit on suunnitellut ja toteuttanut pälkäneläinen tähtitieteen harrastaja Kari-Pekka Arola. Akaan kaupunki on ollut mukana tukemassa hankkeen materiaalikustannuksissa ja pystytystöissä.
Pienoismallissa on Auringon ja kahdeksan planeetan lisäksi myös kääpiöplaneettoja, jotka edustavat sitä Aurinkokunnan vyöhykettä missä ne sijaitsevat: Ceres asteroidivyöhykkeellä, Pluto Kuiperin vyöhykkeellä ja Eris Hajanaisessa kiekossa. Lisäksi kauimmaisena, Viialan taajamassa 7 km:n päässä Auringon pienoismallista on Voyager 1 -avaruusaluksen sijaintia suhteessa Aurinkokuntaan vuonna 2017 (eli pienoismallin pystytyshetkellä) edustava betonipilari . Lisätietoa pienoismallista on saatavilla android-opasohjelmasta "Akaan aurinkokuntamalli", joka on ladattavissa ilmaiseksi Google Play -kaupasta.
Vuonna 2018 pienoismalliin lisättiin Aurinkoa lähimmän naapuritähden, Proxima Centaurin pienoismalli. Proxima Centauri on punainen kääpiötähti joka sijaitsee meistä 4,24 valovuoden etäisyydellä. Pienoismallin mittakaavassa tähden halkaisija on noin 72 mm ja etäisyys Akaasta noin 13 370 km. Tämä etäisyys on maanpintaa pitkin mitattuna keskellä Australiaa ja hyvin lähellä kuuluisaa Ayers Rockin kalliomuodostelmaa eli Ulurua. Proxima Centauri -tähden pienoismalli on sijoitettu Ulurun vieressä sijaitsevaan Yularan pikkukaupunkiin ja siellä "Town Square" -infopisteen yhteyteen. Australiaan sijoitettuna naapuritähden pienoismalli havainnollistaa pienoismallissa planeettojen välisten etäisyyksien lisäksi myös tähtienvälisiä etäisyyksiä samassa mittakaavassa.
Stockholmsåsen
Stockholmsåsen on noin 60 kilometriä pitkä harjujakso eteläisessä Uplannissa ja koillisessa Södermanlandissa Ruotsissa. Harjujakso alkaa Östunan kirkolta, jatkuu etelään Arlandassa ja Tukholman vanhassakaupungissa päättyen Jordbrossa ja Västerhaningessa. Eräs Stockholmsåsenin harju Brunkebergsåsen sijaitsee Tukholman Norrmalmissa.
Attadalen rautatieasema
Attadalen rautatieasema () on rautatieasema Attadalen kylässä Ylämaan hallintoalueella, Skotlannissa. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella.
Asema avattiin vuonna 1880. Sitä käytti 820 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Mari Manninen
Mari Manninen (s. 1971 Pyhäjärvi) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, jonka vuonna 2016 julkaistu teos "Yhden lapsen kansa" voitti Tieto-Finlandia-palkinnon. Hän on työskennellyt "Helsingin Sanomien" toimittajana vuodesta 1997 saakka. Virkavapaalla 2012–2017 hän asui Kiinassa ja toimi vapaana toimittajana.
Manninen syntyi Pyhäjärvellä 1971 ja muutti Helsinkiin 1990. Hän aloitti 1997 "Helsingin Sanomien" toimittajana ja työskenteli alkuun Nyt-liitteessä, Kuukausiliitteessä, kotimaantoimituksessa ja ulkomaantoimituksessa. Vuonna 2002 hänet nimitettiin Helsingin Sanomien Skandinavian-kirjeenvaihtajaksi.
Manninen otti Helsingin Sanomista virkavapaata ja muutti vuonna 2012 Kiinaan, jossa hän toimi vapaana toimittajana. Hän kirjoitti Kiinasta artikkeleita muun muassa "Helsingin Sanomiin", "Suomen Kuvalehteen", "Talouselämään" ja "Maailman kuvalehteen".
Manniselta ilmestyi vuonna 2016 kaksi tietokirjaa, Ina Ruokolaisen kanssa kirjoitettu keittokirja "Suomalaisia sieniruokia kiinalaisella otteella" ja "Yhden lapsen kansa – Kiinan salavauvat, pikkukeisarit ja hylätyt tyttäret". Manninen kokosi 16 haastattelusta teoksen, joka käsittelee Kiinan yhden lapsen politiikkaa. Hän haastatteli muun muassa vanhempia, joiden oli pakko tehdä abortti, jotteivät menettäisi työpaikkaansa ja asuntoaan, ja lapsensa puistoon tai kalatorille hylänneitä vanhempia. Teos palkittiin Suomessa Tieto-Finlandialla.
Manninen palasi vuoden 2017 alussa virkavapaalta Helsingin Sanomiin.
Tarō Gomi
Tarō Gomi (, s. 20. elokuuta 1945 Tokio) on yksi suosituimmista japanilaisista kuvittajista ja lastenkirjailijoista. Japanissa hänen kirjojaan on julkaistu yli 450 ja hänen teoksiaan on käännetty ja julkaistu ympäri maailmaa. Gomi valmistui Kuwazawa Design Schoolista Tokiossa.
The Blues and the Abstract Truth
The Blues and the Abstract Truth on saksofonisti ja säveltäjä Oliver Nelsonin johtaman sekstetin jazzalbumi vuodelta 1961. Sitä pidetään yhteinä tärkeimmistä bebop-ajan jälkeisistä eli ”post-bop”-tyylin jazzalbumeista. Kaikki sävellykset ovat Nelsonin, ja mukana soittaa kaarti ajan huippumuusikoita kuten Paul Chambers, Eric Dolphy, Bill Evans, Roy Haynes ja Freddie Hubbard. Albumi äänitettiin Rudy Van Gelderin studiossa New Jerseyn Englewood Cliffsissä 23. helmikuuta 1961.
Kuten albumin nimi väljästi viittaa, albumin sävellysten ja improvisointien teemana ovat bluesmusiikin rakenteet, tunnelmat ja sointivärit. Se jatkaa osaltaan Miles Davisin klassikkoalbumin "Kind of Blue" pyrkimystä bebopin vastapainoksi blues-perinteen tarjoamaan suurempaan harmoniseen selkeyteen ja hienovaraisuuteen. Albumista tuli Nelsonin läpimurto suuren yleisön tietoisuuteen.
"Hifimaailman" Mika Kankaisen mukaan Nelsonin sävellysten vahvuudet tulevat ilmi soolojen ja niitä yhdistävien osuuksien saumattomassa vuoropuhelussa ja kerronnan sujuvassa etenemisessä.
Albumin avausraita ”Stolen Moments” on muodostunut suosituksi jazzstandardiksi, jonka ovat levyttäneet myös ainakin Phil Woods, J. J. Johnson, Frank Zappa, Ahmad Jamal ja Booker Ervin.
Nelson jatkoi läpimurtoalbuminsa teemaa vuonna 1964 julkaistulla albumilla "More Blues and the Abstract Truth". Sillä soittajakokoonpano on kuitenkin tätä albumia suurempi, muusikot muita ja myös tyylilliset erot ovat huomattavia.
Vuonna 2008 Bill Cunliffe levytti albumista oman näkemyksensä "The Blues and the Abstract Truth, Take 2", jolla kappaleet ovat samassa järjestyksessä kuin Nelsonin sekstetin alkuperäisellä albumilla.
Kaikki sävellykset ovat Oliver Nelsonin.
Transworld Snowboarding
TransWorld Snowboarding on suomalaisen Housemarquen kehittämä lumilautailuaiheinen urheilupeli. Pelin on julkaissut Infogrames vuonna Xbox-alustalle. Pelin nimi on lisenssillä samannimiseltä lehdeltä.
Peli on ensimmäinen suomalainen konsolipelijulkaisu. Peliä kehitettiin "Supreme Snowboarding" -pelin käännöksenä Sega Dreamcastille.
Peli oli ehdolla parhaaksi extreme-urheilupeliksi vuonna 2002 häviten "Tony Hawk's Pro Skater 4":lle.
Pelissä on musiikkia muun muassa Apulanta-yhtyeeltä.
Metacritic-kerääjäsivustolla pelillä on 74/100 pistettä.
GameSpot antoi pelille arvosanaksi 7.6/10 arvostelussaan.
Elisabet Valois
Elisabet Valois (, ; 2. huhtikuuta 1545 Fontainebleau, Ranska – 3. lokakuuta 1568 Madrid, Espanja) oli Espanjan kuningas Filip II:n kolmas vaimo.
Elisabet oli Ranskan Valois-sukuisen kuninkaan Henrik II:n ja Katariina de’ Medicin vanhin tytär. Hänet luvattiin jo lapsena puolisoksi Espanjan kuningas Filip II:n pojalle, kanssaan samanikäiselle kruununprinssi Don Carlosille. Kesäkuussa 1559 Ranskan ja Espanjan välillä solmitun Cateau-Cambrésisin rauhan yhteydessä kuningas Filip kuitenkin päätti naida Elisabetin itse, sillä hänen toinen puolisonsa, Englannin kuningatar Maria I oli kuollut hieman aiemmin. Ranska kuningas Henrik haavoittui kuolettavasti tyttärensä häihin liittyneissä turnajaisissa tapahtuneessa onnettomuudessa, jolloin kuninkaaksi tuli Elisabetin veli Frans II. Elisabet saavutti Espanjassa viehätysvoimallaan ja poliittisella lahjakkuudellan sekä kuningas Filipin, hovin ryhmittymien että kansan suosion. Elisabet synnytti Filipille viisi tytärtä, joista aikuisiksi elivät Isabella Clara Eugenia ja Savoijin herttuatar Catalina Micaela. Elisabet kuoli vain 23-vuotiaana synnyttäessään viimeistä lastaan, joka myös kuoli.
Kuningatar Elisabet muistetaan myös hahmona Friedrich Schillerin näytelmässä "Don Carlos" ja siihen perustuvassa Giuseppe Verdin samannimisessä oopperassa. Schillerin kuvaus Elisabetin ja kruununprinssi Don Carlosin suhteesta ei perustu historiallisiin tosiasioihin, vaan lähinnä Filip II:n vastustajien propagandaan.
Viron kuntavaalit 2017
Viron kuntavaalit 2017 pidettiin 15. lokakuuta 2017 ja niissä valittiin kunnanvaltuustot 79 Viron kuntaan. Kokonaisäänestysaktiivisuus oli 53,4 prosenttia. 27,8 prosenttia äänesti ennakkoon, joista 186 034 sähköisesti ja 120 474 äänestyspaikalla. Ehdokkaita oli yhteensä 11 804.
Vaaleissa annettiin yhteensä 583 267 ääntä. Viron keskustapuolue sai 27,3 prosenttia äänistä, vaaliliitot 26,8 prosenttia, Viron reformipuolue 19,5, Sosiaalidemokraattinen puolue 10,3, Isänmaan ja Res Publican liitto 8, Viron konservatiivinen kansanpuolue 6,7, Viron vihreät 0,8, listojen ulkopuoliset ehdokkaat 0,4 ja Viron yhdistynyt vasemmistopuolue 0,2 prosenttia äänistä.
Tallinnassa keskustapuolue sai 40 valtuustopaikkaa 79:stä. Reformipuolue sai 18 paikkaa, sosiaalidemokraatit 9, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 5 ja Edgar Savisaar nousi valtuustoon omalta listaltaan. Tarton kaupunginvaltuuston 49:stä paikasta reformipuolue sai 20, sosiaalidemokraatit 8, keskusta 7, konservatiivinen kansanpuolue 6, Isänmaan ja Res Publican liitto 3, Tartu Heaks -vaaliliitto 3 ja Tartu Eest -vaaliliitto 2 paikkaa. Narvassa keskusta sai 23 ja Meie Narva -vaaliliitto 8 kaupunginvaltuuston 31:stä paikasta. Pärnun kaupunginvaltuuston 39:stä paikasta reformipuolue sai 9, Isänmaan ja Res Publican liitto 9, keskusta 7, Pärnu Ühendab -vaaliliitto 7, konservatiivinen kansanpuolue 6 ja sosiaalidemokraatit yhden paikan. Kohtla-Järvellä keskusta sai 18 valtuuston 25:stä paikasta. Sosiaalidemokraatit saivat 5 ja reformipuolue 2 paikkaa.
Max Payne (pelisarja)
Max Payne on Remedy Entertainmentin kehittämä toimintapelisarja. Remedyn myytyä oikeudet kolmannen osan on kehittänyt Rockstar Games.Peliin perustuen on tehty myös elokuva "Max Payne" (2008).
Carl Lindh
Carl Axel Alexander Lindh (4. syyskuuta 1882 Piikkiö – 11. helmikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja toimitusjohtaja.
Lindhin vanhemmat olivat eversti Emil Adolf Lindh ja Bertha Maria Helenius. Hän kävi Haminan kadettikoulun ja Jelisavetgradin ratsukoulun. Hänestä tuli luutnantti 1905.
Lindh palveli ratsuväessä upseerina 1905–1908. Hän oli Helsingin poliisilaitoksen ohjaavana upseerina 1908–1911, Helsingin kaupungin apulaispalomestarina 1913–1917 ja Paperitehtaitten myyntikonttorin johtajana Moskovassa lyhyesti vuonna 1917. Lindh osallistui Suomen sisällissotaan vuonna 1918 Uudenmaan rakuunarykmentissä eskadroonan päällikkönä. Hän oli Suomen Paperitehtaiden yhdistyksen apulaisjohtajana 1919–1921 ja Suomen Paperikonttorin toimitusjohtajana 1922–1946. Lindh ylennettiin ratsumestariksi ja majuriksi 1918 sekä everstiluutnantiksi reservissä 1933. Talvi- ja jatkosodan aikana hän oli erikoistehtävissä.
Lindh toimi vuonna 1931 perustetun Vapaussodan Kenttäharmaat -järjestön toisena puheenjohtajana jääkärimajuri Ragnar Gröningin rinnalla. Hän oli Vapaussodan Rintamamiesliiton puheenjohtajana vuosina 1935–1944, aina järjestön lakkauttamiseen saakka. Vuonna 1941 Lindh valittiin mukaan SS-vapaaehtoistoimikuntaan ja syksyllä 1944 hän oli saksalaisten organisoiman Vapaan Suomen Liike -vastarintajärjestön Suomen organisaation johtajana. Lindh vältti kuitenkin sodan jälkeen tutkinnan ja syytetoimet vaikka joitakin vastarintaliikkeessä mukana olleita tuomittiinkin maanpetoksesta.
Carl Lindh oli naimisissa vuodesta 1909 Signe Maria Fabritiuksen kanssa.
Maria Anna (Espanjan kuningatar, 1667–1740)
Maria Anna (28. lokakuuta 1667 Düsseldorf, Pfalzin vaaliruhtinaskunta – 16. heinäkuuta 1740 Bayonne, Ranska) oli Espanjan viimeisen Habsburg-sukuisen kuninkaan Kaarle II:n toinen puoliso.
Maria Annan vanhemmat olivat Pfalzin vaaliruhtinas Filip Vilhelm ja Hessenin prinsessa Elisabet Amalia. Hän meni toukokuussa 1690 naimisiin Espanjan lapsettoman kuninkaan Kaarle II:n kanssa. Avioliiton järjesti Espanjan kuningataräiti Maria Anna sen jälkeen kun Kaarle II:n ensimmäinen vaimo Marie Louise d’Orleans oli kuollut synnyttämättä jälkeläistä. Uudesta vaimosta toivottiin Espanjan Habsburg-dynastian pelastajaa, sillä Kaarle II oli sukuhaaransa viimeinen miespuolinen edustaja. Avioliitosta ei kuitenkaan syntynyt lapsia, sillä Kaarle oli mitä ilmeisimmin steriili. Maria Annalla oli suuri vaikutusvalta aviomieheensä, mutta kyvyttömyys synnyttää kruununperijää teki hänet muuten epäsuosituksi Espanjassa eikä hänellä ollut juuri tukijoita hovissa. Maria Anna yritti saada Kaarlen nimeämään perijäkseen jonkun Itävallan Habsburgeista, mutta lopulta tämä valitsi seuraajaksen Ranskan kuningashuoneeseen kuuluneen Anjoun prinssi Filipin, josta Kaarlen kuoltua lokakuussa 1700 tuli kuningas Filip V.
Maria Anna tuki Espanjan perimyssodan aikana itävaltalaista kruununtavoittelijaa Kaarle III:tta, minkä vuoksi hän joutui sodan jälkeen lähtemään Espanjasta maanpakoon.
Kuningatar Maria Anna on keskushahmo Victor Hugon historiallisessa romaanissa "Ruy Blas".
Damon Knight
Damon Francis Knight (s. 19. syyskuuta 1922 – 15. huhtikuuta 2002) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija, toimittaja ja kriitikko. Hän oli naimisissa kirjailija Kate Wilhelmin kanssa.
Hänen mukaansa on nimetty Science Fiction and Fantasy Writers of America -yhdistyksen Damon Knight Memorial Grand Master Award -tunnustuspalkinto ja hänet on tunnustettu yhdeksi tieteiskirjallisuuden mestareista.
Hänen tunnetuimpia töitään on lyhytkertomus "To Serve Man" (1950), joka sovitettiin Hämärän rajamailla -televisiosarjaan ja josta hän on saanut "retro-Hugon" lyhytkertomuksien sarjassa.
Hänet on kuolemansa jälkeen hyväksytty Science Fiction Hall of Fameen vuonna 2003.
Korsholman kuninkaankartano
Korsholman kuninkaankartanon (Korsholms kungsgård) perusti 1550-luvulla Kustaa Vaasa (1496–1560). Vanhan Vaasan alueella sijainneen kuninkaankartanon tehtävänä oli toimia mallitilana alueen talonpojille. Paikalle muodostettiin 1858 ruotsinkielinen Korsholman maamieskoulu (Korsholms lantmannaskola).
James Gunn (kirjailija)
James Edwin Gunn (s. 12. heinäkuuta 1923 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Gunn on englannin kielen professori ja Center for the Study of Science Fiction -perustajajäsen.
Sophie von Chotek
Sophie von Chotek, Hohenbergin herttuatar (1. maaliskuuta 1868 Stuttgart – 28. kesäkuuta 1914 Sarajevo, Bosnia-Hertsegovina) oli Itävalta-Unkarin arkkiherttua Frans Ferdinandin puoliso, joka salamurhattiin yhdessä aviomiehensä kanssa Sarajevossa kesäkuussa 1914. Sarajevon laukauksina tunnettu tapahtuma johti ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen.
Sophie von Chotek kuului vanhaan böömiläiseen Chotekin aatelissukuun, jolla oli ollut vuodesta 1556 paronin, vuodesta 1723 kreivin ja vuodesta 1745 valtakunnankreivin arvo. Hänen vanhempansa olivat itävaltaunkarilaisena diplomaattina toiminut kreivi Bohuslav Chotek von Chotkow ja kreivitär Wilhelmine Chotek, joka oli syntyjään Kinskyn vanhaa aatelissukua. Chotekit eivät kuitenkaan kuuluneet niihin harvoihin sukuihin, joiden kanssa Habsburgin keisarisuvun edustajilla oli oikeus solmia samansäätyinen avioliitto.
Sophie tutustui arkkiherttua Frans Ferdinandiin vuonna 1894 työskennellessään arkkiherttuatar Isabella von Croÿlle, joka oli keisariperheen lähisukulaisen, arkkiherttua Fredrikin puoliso. Kun Frans Ferdinandista tuli vuonna 1896 keisarikunnan kruununprinssi, koko suku ja varsinkin keisari Frans Joosef yrittivät estää häntä avioitumasta alempisäätyisen kreivitär Chotekin kanssa. He solmivat lopulta kesäkuussa 1900 morganaattisen avioliiton. Itävallan ja Unkarin parlamentit vahvistivat päätöksen, että pariskunnan tulevat lapset poistettaisiin kruununperimysjärjestyksestä. Keisari antoi Sophielle vuonna 1905 Hohenbergin ruhtinattaren ja vuonna 1909 herttuattaren arvon, johon liittyi myös puhuttelunimi "ylhäisyys". Sophie von Chotek ja Frans Ferdinand saivat yhdessä kolme lasta, jotka olivat Sofie (s. 1901), Max (s. 1902) ja Ernst (s. 1904). Hartaan uskovaisen Sophien on arveltu ohjailleen myös aviomiehensä poliittisia mielipiteitä konservatiivisempaan suuntaan.
Sophie von Chotek osallistui Frans Ferdinandin kesäkuun lopussa 1914 suorittamaan symboliseen vierailuun Bosniaan, joka oli liitetty osaksi Itävalta-Unkaria kuusi vuotta aiemmin. Wienissä Sophie ei protokollan vuoksi voinut seremoniallisissa yhteyksissä matkustaa samoissa vaunuissa miehensä kanssa, mutta Sarajevossa he istuivat autossa yhdessä. Tämän seurauksena serbinationalistinen salamurhaaja Gavrilo Princip ampui heidät molemmat, vaikka hänen todennäköisenä tarkoituksenaan olikin murhata vain Frans Ferdinand ja auton etupenkillä istunut Bosnian sotilaskuvernööri, kenraali Oskar Potiorek. Pariskunta haudattiin Artstettenin linnan kryptaan, koska alempisäätyisenä Sophieta ei suostuttu hautaamaan Habsburgien perinteiseen hautapaikkaan, Wienin kapusiinikirkkoon.
Lester del Rey
Lester del Rey (s. 2. kesäkuuta 1915 – 10. toukokuuta 1993) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista.
Jack Williamson
John Stewart Williamson (s. 29. huhtikuuta 1908 – 10. marraskuuta 2006), joka kirjoitti nimellä Jack Williamson, oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Hän on saanut myös World Fantasy Award -palkinnon tunnustuksena elämäntyöstä.
Jane Yolen
Jane Hyatt Yolen (s. 11. helmikuuta 1939 ) on yhdysvaltalainen fantasia- ja tieteiskirjailija.
Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden Grand Mastereista. Hän on voittanut World Fantasy Award -palkinnon.
Lasten Eurovision laulukilpailu 2018
Lasten Eurovision laulukilpailu 2018 oli järjestyksessään 16. Lasten Eurovision laulukilpailu. Kilpailu järjestettiin 25. marraskuuta 2018 Minskissä, Valko-Venäjällä. Maa isännöi Lasten Euroviisuja toista kertaa. Kazakstan ja Wales osallistuivat kilpailuun ensimmäistä kertaa. Azerbaidžan, Israel ja Ranska palasivat kaikki vuoden 2018 kilpailuun. Azerbaidžan osallistui kilpailuun viimeksi vuonna 2013, Israel vuonna 2016 ja Ranska vuonna 2004. Sen sijaan Kypros vetäytyi vuoden 2018 kilpailusta.
EBU tiedotti 25. heinäkuuta 2018 19 maan osallistuvan kilpailuun. Myöhemmin elokuussa 2018 ilmoitettiin myös Ukrainan osallistuvan kilpailuun. Tämä tekee kilpailjoiden määrästä 20, mikä on suurin osallistujamäärä mikä Lasten Euroviisuissa on koskaan ollut.
Kilpailun voitti puolalainen Roksana Węgiel kappaleellaan ”Anyone I Want to Be”.
15. lokakuuta 2017 EBU vahvisti, että vuoden 2018 kilpailu järjestetään Minskissä, Valko-Venäjällä. Tämä on toinen kerta kun maa isännöi kilpailua, ensimmäisen kerran ollen vuonna 2010. 21. marraskuuta 2017 Valko-Venäjän apulaispääministeri Vasili Žarko vahvisti että kilpailu järjestetään Minsk-Arenalla marraskuussa 2018. Areena on järjestänyt aiemmin vuoden 2010 Lasten Eurovision laulukilpailun.
Vuoden 2018 slogani oli #LightUp. Logo perustuu aamutähteen, joka on tehty pystysuorista, ylösalaisin olevista ääniaalloista. Inspiraation lähde oli nuorten kilpailijoiden artistinen potentiaali ja luova tavoite, ja se että he täyttävät lavan niin kuin tähti.
26. lokakuuta 2018 ilmoitettiin, että Eugene Perlin ja Zena (Zinaida Kuprijanovitš) juontavat kilpailun yhdessä Valko-Venäjän viime vuoden edustajan Helena Meraain kanssa. Meraai toimii juontajana Greenroomissa. Meraai on neljäs alle kuusitoistavuotias henkilö, joka juontaa Lasten Euroviisuja. Muita ovat Ioana Ivan (2006), Dmytro Borodin (2009) ja Lizi Japaridze (2017). Helena on myös toinen henkilö joka on edustanut maataan kisoissa sekä juontanut kisoja. Meraai edusti Valko-Venäjää vuonna 2017 kappalella "I Am The One" ja sijoittui viidenneksi. Perlin on televisiojuontaja ja maan euroviisukommentaattori vuodesta 2013 lähtien. Zena sen sijaan on laulaja ja artisti, joka on yrittänyt edustaa Valko-Venäjää Lasten Euroviisuissa vuosina 2015 ja 2016. Samana päivänä ilmoitettiin myös että Denis Dudinski ja Anna Kviloria juontavat kilpailun avajaisseremonian.
20 maata osallistui vuoden 2018 Lasten Eurovision laulukilpailuun.
Jari Huttunen (ralliautoilija)
Jari Huttunen (s. 28. helmikuuta 1994) on suomalainen ralliautoilija. Huttunen voitti kaudella 2015 rallin NEZ-juniorimestaruuden sekä suomenmestaruuden SM3-luokassa. Samana vuonna hänet valittiin ajamaan AKK:n stipendiaattina Suomen MM-ralli RC3-luokan Citroen DS3:lla. Huttusen kartanlukijana on toiminut Antti Linnaketo.
Kaudella 2016 Huttunen kilpaili menestyksekkäästi Saksassa Opel Adam Rally Cupissa. Huttunen voitti luokkansa seitsemästä ajamstaan kilpailusta kuudesti ja voitti näin koko sarjan mestaruuden.
Kaudella 2017 Huttunen kilpaili FIA:n EM-sarjassa Opel Adam R2:lla ja ajoi sen ohella Suomen Neste Rallin Printsportin Skoda Fabia R5:lla. Kilpailu oli Huttusella vasta toinen nelivetoisen ralliauton ohjaimissa. Debyyttikisa oli muutamaa viikkoa aiemmin ajettu SM-sarjaan kuuluva AutoGlym-ralli. Syyskuussa Huttunen valittiin Hyundain rallitallin kehitysohjelmaan jonka myötä hän kilpailee kaudella 2018 WRC2 sarjassa Hyundai i20 R5:lla. Huttusen managerina toimii Marcus Grönholm.
Latif Yahia
Latif Yahia (s. 1964) on irakilaissyntyinen kirjailija ja Irakin–Iranin sodassa taistellut sotilas. Omien sanojensa mukaan hän toimi Saddam Husseinin vanhimman pojan Udai Husseinin kaksoisolentona neljän vuoden ajan.
Yahia syntyi Irakissa varakkaaseen kurditaustaiseen perheeseen. Kertomansa mukaan taisteltuaan Irakin–Iranin sodassa hänen entinen luokkatoverinsa Udai Hussein, silloisen Irakin presidentin Saddam Husseinin vanhin poika, pakotti häntä ryhtymään tämän kaksoisolennoksi uhkailemalla hänen perhettään. Yahian esiintyessä Husseinina hän tuli 11 kertaa tappoyrityksen kohteeksi ja hän myös näki monta kertaa Husseinin raiskaavan ja käyttävän raakaa väkivaltaa. Neljä vuotta kaksoisolentona toimittuaan hän pakeni Irakista Eurooppaan CIA:n avulla vuonna 1992.
Eräät toimittajat ovat kyseenalaistaneet Yahian kertomuksen Udai Husseinin kaksoisolentona toimimisesta. Yahia on puolestaan kritisoinut heitä ja muun muassa väittänyt, että erään Husseinin sisäpiiriin kuuluneen henkilön haastattelut aiheesta The British Sunday Timesin ja The Guardianin artikkeleissa ovat keksittyjä.
Yahian "I Was Saddam’s Son" -elämäkerrallisen kirjan pohjalta tehtiin elokuva "The Devil’s Double", joka julkaistiin vuonna 2011. Elokuvassa Yahian sekä Udai Husseinin rooleja näyttelee Dominic Cooper.
Denise Mina
Denise Mina on vuonna 1966 syntynyt rikoskirjailija Glasgowsta. Hän kirjoittanut "Garnethill"-trilogian ("Garnethill", "Pako" ja "Päätös") lisäksi myös viisiosaisen sarjan, jonka ensimmäinen osa on nimeltään "Veripelto". Tuoreimmasta sarjasta on julkaistu suomeksi osat "Yksin yössä" (2011), "Ampiaiskesä" (2012), "Petojen kaupunki" (2013) ja "Valheiden varjo" (2014). Denise Mina sai Suomen dekkariseura ry:n ulkomaisen jännityskirjallisuuden vuoden 2013 kunniakirjan.
http://like.fi/kirjailijat/denise-mina/
S/S Warjo
S/S Warjo
Alus laskettiin vesille 26.9.1927. Hieman myöhemmin se toimitettiin Rederi AB Svealle Tukholmaan. 
Vuonna 1935 alusta pitkitetään noin 4 metrin verran. 9.5.1957 alus toimitettiin Siljavarustamolle, nykyiselle Silja Linelle. Alus oli suunniteltu Silja Linen käyttöön, reitille Helsingistä Tukholman Hammarbyhamneniin, mutta välillä se teki joitain reissuja Turusta Västeråsiin. 21.9.1964 alus myytiin T. Johanissonille Göteborgiin purettavaksi. Tätä toimenpidettä ei kuitenkaan ehditty tehdä, koska seuraava ostaja ehti jo vuonna 1965. Tällöin laiva myytiin Dionyssios Philippopoulos-laivayhtiön nimen alle Kreikkaan. Alus nimetään "Maria"ksi. Jo vuoden kuluttua, vuonna 1966, alus myytiin taas eteenpäin, P.M. Michellepi & N.G. Kochilas-yhtiölle. Vuonna 1971 alus myytiin eteenpäin, mutta ei edelleenkään pois Kreikasta, vaan D.J. Philippopouloos-yhtiölle. Nimeksi tuli Annushka. Vuonna 1983 alus vietiin purettavaksi Italiaan.
Mesisienet
Mesisienet ("Armillaria") on laajalle levinnyt helttasienisuku, joka tuottaa kellertäviä, myöhemmin ruskehtavia, valkoitiöisiä, usein suurina ryhminä esiintyviä itiöemiä. Tyypillistä on lakin pinnan täpläkuvioitus ja jalan rengas, joka tosin voi hävitä vanhemmiten. Mesisienet ovat pääasiassa puiden tai karikkeen lahottajia. Mesisieniä käytetään yleisesti ravinnoksi, etenkin niiden lakkeja, mutta niitä suositellaan keitettäväksi, jotta vältyttäisiin mahdollisilta vatsavaivoilta. Mesisieniä ei tule sekoittaa esimerkiksi pörhösuomuhelokkaan, joka ei ole syötävä.
Suomesta tunnetaan neljä mesisienilajia:
Mesisienten suvun nimikkolaji "Armillaria mellea" tarkoittaa nykyään vain keltamesisientä, joka ei kasva Suomessa, mutta kylläkin esimerkiksi Tanskassa.
Protomycena
Protomycena on sukupuutton kuollut helttasienisuku, joka kuuluu heimoon Mycenaceae. Sen ainoa laji on Protomycena electra. "Protomycena" löydettiin meripihkaan säilyneenä Dominikaanisesta tasavallasta Hispaniolasta ja se on peräisin varhaiselta mioseenilta. Se on yksi viidestä tunnetusta fossiilisesta helttasienestä, ja toinen dominikaanisesta meripihkasta kuvattu.
Lentojarru
Lentojarru on lentokoneen osa, joka hidastaa konetta kasvattamalla koneen ilmanvastusta. Lentojarru voi olla siivessä tai rungossa riippuen konetyypistä ja käyttötarkoituksesta.
Siivili-ilmailussa lentojarrua käytetään laskussa tai laskun jälkeen.
Sotilaskoneissa lentojarrulla voi olla käyttöä esimerkiksi syöksypommittajan nopeuden rajoittaminen (ks. Junkers Ju 87 syöksyjarru).
Supertramp (albumi)
Supertramp on samannimisen yhtyeen vuonna 1970 julkaisema debyyttialbumi. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 158.
Mycenaceae
Mycenaceae on helttasienten lahkoon kuuluva sieniheimo, johon kuuluu 10 sukua ja 705 lajia. Se on yksi monista heimoista, jotka erotettiin Tricholomataceae-heimosta fylogeneettisten tutkimusten perusteella. Mycenaceaen jäsenet ovat saprofyyttejä, kosmopoliitteja, ja niitä esiintyy lähes kaikilla ympäristövyöhykkeillä.
Kate Wilhelm
Kate Wilhelm (8. kesäkuuta 1928 Toledo, Ohio – 8. maaliskuuta 2018 Eugene, Oregon) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän voitti kolme Nebula-palkintoa ja Hugon teoksella "Where Late the Sweet Birds Sang".
The Fosters
The Fosterson yhdysvaltalainen draamasarja, jonka ovat luoneet Peter Paige ja Bradley Bredeweg. Sen ensi ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 3. kesäkuuta 2013 Freeformin (aiemmin ABC Family) televisioverkossa. Se seuraa Foster-perheen elämää, jonka aikuisina ovat lesbot Stef ja Lena, poliisi ja koulupäällikkö, ja lapsina viisi nuorta. 
Sarja seuraa poliisin Stef Adams Fosterin sekä hänen vaimonsa Lena Adams Fosterin, vararehtorin, elämää. Brandon on Stefin biologinen poika, ja kaksoset Mariana ja Jesus adoptoitiin ja lapsina, kun heidän äitinsä ei huumeongelmien takia pystynyt lapsistaan huolehtimaan. Callien ja juden he adoptoivat myöhemmin, useiden vastoinkäymisten kautta. Heidän elämäänsä kuuluu myös Stefin ex- mies Mike Foster, joka on myös Brandonin isä.
Tapahtumat sijoittuvat San Diegoon, ja Anchor Beach Community Charter- kouluun jota lapset käyvät, ja jossa Lena toimii vararehtorina.
Alun perin sarjan kehittivät Bradley Bredeweg ja Peter Paige, jotka halusivat kirjoittaa draamaa, joka heijastelisi "modernia amerikkalaista perhettä". Kun alun perin harkittiin tarinaa kahdesta homojen isästä, pari alkoi sen sijaan miettiä tarinaa kahdesta naisesta. Hoitojärjestelmän on sanottu innoittaneen Bredewegin lapsiperheen ystävä, joka kamppaili kasvatusjärjestelmässä ennen kuin hänet lopulta hyväksyttiin hänen yläkoulussaan. 
Kehitettäessä konseptia, Bredeweg ja Paige alun perin tapasivat joitain vastustusta Hollywoodista, ja Bredeweg kertoi: "Täällä oli joitain ihmisiä ympärillämme, jotkut kaupungin ihmiset, jotka sanoivat, etteivät tule myymään tätä esitystä". Pilottihakemuksen ensimmäisen luonnoksen jälkeen tarina esiteltiin Jennifer Lopezille ystävän kautta, joka työskenteli tuotantotoimistossaan Nuyorican Productions -yrityksessä . Kun Bredeweg kuvaili heidän alkusoittonsa Lopezille, Bredeweg totesi: "Kun tapasimme Jenniferin, hän todella rakastui siihen".
Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys
Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys eli MPV-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa alkoholi pelkistää karbonyyliyhdisteen kuten aldehydin tai ketonin hapettuen itse karbonyyliyhdisteeksi. Reaktio vaatii katalyytikseen alumiinialkoksidin. Reaktio on minetty Hans Meerweinin, Wolfgang Ponndorfin ja Albert Verleyn mukaan, jotka raportoivat reaktion vuosina 1925–1926. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksellä on tärkeitä sovelluksia orgaanisen kemian synteeseissä. Reaktion käänteisreaktiota nimitetään Oppenauer-hapetukseksi.
Meerwein, Ponndorf ja Verley havaitsivat reaktion jokainen itsenäisesti. Meerwein raportoi alumiinietoksidin pelkistävän aldehydejä primäärisiksi alkoholeiksi vuonna 1925. Samana vuonna Verley osoitti, että geranioli pelkistää butyraldehydin butanoliksi alumiinietoksidin läsnä ollessa. Vuonna 1926 Ponndorf raportoi, että myös ketonit voidaan pelkistää käyttämällä pelkistimenä isopropanolia alumiini-isopropoksidin läsnä ollessa. Nykyisinkin käytetyin pelkistin on isopropanoli. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys tapahtuu useille aldehydeille ja ketoneille ja se on selektiivinen karbonyyliryhmän suhteen ja monet muut funktionaaliset ryhmät selviytyvät reagoimatta. Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys on tasapainoreaktio ja reaktiota ajetaan tuotteina kohden poistamalla reaktioseoksesta asetonia tislaamalla.
Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistyksen mekanismin ensimmäisessä vaiheessa alumiinialkoksidi koordinoituu sekä aldehydin tai ketonin karbonyyliryhmään että alkoholin hydroksyyliryhmään. Tämän jälkeen muodostuu rengasmainen siirtymätila. Siirtymätila purkautuu tuotteiksi siten, että alkoholilta siirtyy hydridi-ioni karbonyyliyhdisteen karbonyyliryhmälle. Tällöin alkoholi hapettuu karbonyyliyhdisteeksi ja lähtöaineena oleva karbonyyliryhmä pelkistyy alkoholiksi. Käyttämällä kiraalisia alumiinialkoksideja tai kiraalisia apuaineita voidaan Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistys suorittaa stereoselektiivisesti. Reaktiolla on käyttöä muun muassa luonnonaineiden kokonaissynteeseissä.
Krasnaja zvezda
Krasnaja zvezda (, ”Punatähti”) on Venäjän puolustusministeriön lehti, joka on perustettu vuoden 1923 päätöksellä Neuvostoliiton puolustuksen kansankomissariaatin julkaisuksi. Ensimmäinen numero ilmestyi 1. tammikuuta 1924.
Päätoimittajana oli vuosina 1955—1985 kenraalimajuri Nikolai Ivanovitš Makejev.
Elokuusta 1988 päätoimittajana on Nikolai N. Jefimov.
Hampton Fancher
Hampton Lansden Fancher (s. 18. heinäkuuta 1938 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan parhaiten "Blade Runnerin" (1982) ja sen jatko-osan "Blade Runner 2049:n" (2017) käsikirjoittamisesta.
Goldbergit
Goldbergit ("The Goldbergs") on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä tiistaina 24. syyskuuta 2013. Se perustuu sarjan luojan Adam F. Goldbergin lapsuuteen ja perheeseen 1980-luvulla.
Goldbergit asuvat 1980-luvun Pennsylvaniassa. Perheen isä on nimeltään Murray, ja äiti Beverly. Lapsina ovat Barry ja Erica, sekä nuorin lapsi Adam, joka dokumentoi perhe-elämää videokamerallaan. Sarjassa esiintyy myös Beverlyn isä Albert ”Pops”.