Jäätävä sade
Jäätävä sade eli alijäähtynyt sade on sadetta, jonka vesi on alijäähtynyttä. Jäätävän sateen METAR-koodi on FZRA. Jäätävä sade liittyy usein säärintamaan. Alijäähtyneet sadepisarat jäätyvät, kun ne kohtaavat maan. Jäätävä sade muodostaa maahan liukasta iljannetta, joka voi aiheuttaa vaaratilanteita. Jäätävän sateen ennustaminen on hankalaa.
Yleensä jäätävään sateeseen liittyy lämpimän rintaman lähestyminen. Pakkasilma jää ilmakehässä alas, kun lämmin ilma virtaa sen päälle. Nouseva ilma viilenee, ja sen sisältämä vesihöyry tiivistyy tuottaen jäätävän sateen alueen rintaman edelle. Jäätävä sade voi liittyä myös kylmään tai stationaariseen rintamaan.
Lämpötila pilvien tasolla on yleisemmin nollan ala- kuin yläpuolella. Niissä oleva vesi on siis useimmiten alijäähtynyttä. Talvioloissa vesi voi sataa sumupilvestä maahan alijäähtyneenä tihkusateena. Sadepisarat voivat muuttua alijäähtyneiksi myös pilven alla olevassa kylmässä ilmakerroksessa; lumisade sulaa ensin vedeksi, kun se joutuu tarpeeksi paksuun lämpimään kerrokseen, mutta sade jäähtyy nollan alapuolelle kylmemmässä kerroksessa ennen maanpintaa.
Jäätävä sade vaatii syntyäkseen tietyt olosuhteet. Syntyyn vaikuttavat muun muassa ylemmän lämpimän kerroksen ja alemman kylmän kerroksen paksuus. Jos maanpinnan yläpuolella oleva kylmä kerros on liian paksu tai kylmä, niin vesipisarat ehtivät jäätyä jääjyväsiksi. Jos taas lämmin kerros on liian ohut tai viileä, lumihiutaleet eivät ehdi kunnolla sulaa.
Jos alijäähtyneet sadepisarat ovat halkaisijaltaan pienempiä kuin 0,5 mm, on kyseessä jäätävä tihku, jonka METAR-koodi on FZDZ. Jäätävän tihkun muodostuminen poikkeaa jäätävän sateen muodostumisesta: jäätävä tihku syntyy, kun sumupilvestä satava vesi kulkee kylmän kerroksen läpi. Jäätävää tihkusadetta sataa Suomessa noin kymmenen kertaa enemmän kuin jäätävää vesisadetta.
Kun alijäähtynyt sadepisara kohtaa kylmän maanpinnan tai muun kiinteän kohteen, se jäätyy. Maahan muodostuu näistä alijäähtyneistä vesipisaroista erittäin liukasta jääpeitettä, jota kutsutaan iljanteeksi. Pohjoismaissa iljanteeksi kutsutaan myös pakkasella maanpintaan jäätynyttä vettä.
Läpinäkyvä iljanne aiheuttaa vaaratilanteita autoilijoille ja jalankulkijoille. Rankka jäätävä sade aiheuttaa vahinkoja: se voi katkoa esimerkiksi voimajohtoja ja puiden oksia. Suurimman vaaran se aiheuttaa lentokoneille ja laivoille. Lentokoneen runkoon voi kertyä nopeasti jäätä, joka vaikuttaa koneen aerodynamiikkaan ja nopeuteen. Jos purjeveneen mastoon kertyy jäätä, vene voi kaatua.
Iljanne sulaa yleensä muutamassa tunnissa, mutta joskus se voi pysyä maassa useita päiviäkin. Ennätys on tiettävästi Yhdysvaltain Connecticutista vuodelta 1969, jolloin iljanne pysyi maassa puolitoista kuukautta. Tietyissä olosuhteissa teiden suolaus voi estää iljanteen muodostumisen tielle.
Jäätävä sade poikkeaa raesateesta siten, että jäätävässä sateessa vesi putoaa maahan nestemäisinä pisaroina. Jäätävää sadetta voi muodostua kaikenlaisissa sadepilvissä, mutta raesadetta vain ukkospilvessä.
Jäätävä sade on yksi hankalimmin ennustettavista sääilmiöistä. Jopa asteen kymmenysosan suuruiset muutokset voivat tarkoittaa sateen tyypin muuttumista. Jäätävän sateen ennustamisessa täytyy tietää ilmakehän kolmiulotteinen lämpötilarakenne maanpinnalta parin kilometrin korkeuteen.
Jäätävän sateen syntymiseksi monien pienten osatekijöiden täytyy toimia juuri oikealla tavalla. Näitä osatekijöitä ei useinkaan pystytä mittaamaan riittävän tarkasti, eikä kaikkia myöskään pystytä kuvaamaan tarkasti säämalleissa. Eräs tällainen huonosti tunnettu osatekijä on jääkiteiden tai jäätymisydinten lukumäärä alijäähtyneen vesipilven sisällä. Useimmiten jäätäviä sateita pystytään ennustamaan vain 1–6 tuntia eteenpäin. Meteorologin tekemä jäätävän sateen ennuste perustuu lähes aina maanpintahavaintoihin. Jos maanpinnalla havaitaan jäätävää sadetta, pyritään arvioimaan kuinka kauan sade voi jatkua jäätävänä ja mihin jäätävä sade voi liikkua lähitunteina.
Sääkartalla jäätävästä sateesta käytetään seuraavia symboleita: