hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
In My Life
”In My Life” on The Beatlesin kappale vuonna 1965 julkaistulta "Rubber Soul" -albumilta. Kappaleen sanoituksen on tehnyt John Lennon. Sävellyksestä Lennonilla ja Paul McCartneyllä on erilaiset muistikuvat. Omasta mielestään McCartney kirjoitti koko melodian, Lennonin mielestä vain väliosan ja harmoniat. Kappale merkittiin yhtyeen silloisen tavan mukaan molempien sanoittamaksi ja säveltämäksi. Vuonna 2018 Harvardin tilastotieteen luennoitsija Mark Glickman ja Dalhousien yliopiston matematiikan professori Jason Brown tutkivat sävellystä ja tulivat siihen tulokseen, että se on selvästi lähempänä Lennonin kuin McCartneyn tyyliä.
”In My Life” on yksi The Beatlesin tunnetuimmista kappaleista ja se valittiin Mojo-lehden äänestyksessä kaikkien aikojen parhaaksi popkappaleeksi vuonna 2000. Rolling Stone -lehden vastaavassa äänestyksessä se ylsi sijalle 23. Kappaleen barokkivaikutteinen kosketinsoolo on tuottaja George Martinin säveltämä ja soittama.
Nouseva Suomi
Nouseva Suomi oli suomalainen poliittinen yhdistys, joka perustettiin 5. lokakuuta 1940. Se tähtäsi talvisodan hengen vaalimiseen eli yhtenäisen kansan ihanteeseen, porvarillisen puoluekentän uudelleenjärjestelyyn ja demokratian lujittamiseen kiinteämmän johdon luomisella ja henkilökohtaisen vastuun kasvattamisella. Vaikutuksen arvioidaan jääneen käytännössä vähäiseksi. Järjestön mukaan sen tavoite oli koota kansalaiset niiden valtakunnallisten tunnusten ympärille, joiden arvon "koko kansamme vaistosi vapaussotatalven 1939−1940 yhteisissä suurissa koettelemuksissa".
Järjestön perusti äärinationalistisen ja äärioikeistolaisen Akateemisen Karjala-Seuran (AKS) johtaja Vilho Helanen, joka toimi myös hallituksen puheenjohtajana. Nousevaan Suomeen kuului useita merkittävässä asemassa olevia suomalaisia yhteiskunnallisia vaikuttajia, mm. Eljas Erkko. Monet olivat AKS:n tai äärioikeistolaisen Isänmaallisen kansanliikkeen (IKL) jäseniä. IKL kuitenkin sanoutui irti järjestöstä. Sen lisäksi jäseniä oli kaikista porvarillisista puolueista. Järjestöllä oli yhteyksiä myös Suomen kansanpuolueen taustavoimiin.
Ryhmä julkaisi ainakin yhden kirjasen nimeltä "Nouseva Suomi". Se julkaistiin vuonna 1940 ja kuului sarjaan "Nousevan Suomen Julkaisuja". 14. helmikuuta 1941 Nouseva Suomi perusti yhdessä Suomen sosiaalidemokraattisen Työläisnaisliiton ja Suomalaisuuden liiton kanssa Väestöliiton Suomen väkiluvun kasvattamiseksi ja elinolojen parantamiseksi.
Toiminta hiipui kesäkuussa 1941 alkaneen jatkosodan alussa.
Nuosevan Suomen hallituksen muodostivat joulukuussa 1940 seuraavat henkilöt:
John Simon
John Simon voi viitata seuraaviin henkilöihin:
STS-41-D
STS-41-D oli Nasan avaruussukkulaohjelman 12. ja Discovery-sukkulan ensilento. Alun perin 25. kesäkuuta suunniteltu laukaisu jouduttiin peruuttamaan aivan viime hetkellä moottoreiden jo käynnistyttyä. Sukkula jouduttiin rullaamaan takaisin huoltohalliin korjauksia varten. Moottorinvaihdon jälkeen laukaisu lopulta onnistui Kennedyn avaruuskeskuksesta 30. elokuuta 1984 kello 12:41 UTC-aikaa. Sukkula laskeutui Edwardsin lentotukikohtaan 5. syyskuuta kello 15:37.
Sukkulan komentajana toimi STS-4-lennon veteraani Henry Hartsfield. Ensimmäisellä lennollaan olivat lentäjä Michael Coats, tehtäväspesialistit Judith Resnik, Steven Hawley ja Richard Mullane sekä McDonnell-Douglasin hyötykuormaspesialisti Charles Walker, joka tutki lennolla lääkkeiden valmistusta painottomuudessa.
Hyötykuormana oli perutulta STS-41-F-lennolta kolme tietoliikennesatelliittia, amerikkalainen SBS-D, kanadalainen Telstar 3-C sekä Yhdysvaltain laivaston SYNCOM IV-2, toiselta nimeltään Leasat-2. Kaikki satelliitit irrotettiin onnistuneesti kiertoradoilleen. Lisäksi lennolla oli mukana 30-metrinen kokoontaittuva OAST-I-aurinkopaneeli, jota testattiin mm. tulevia avaruusasemia varten.
Pentti Huovinen
Pentti Huovinen (s. 14. lokakuuta 1956 Helsinki) on Turun yliopiston bakteeriopin professori. Elokuussa 2014 hänet nimitettiin Turun yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaaniksi. Ennen siirtymistään Turun yliopistoon syksyllä 2010 hän toimi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) ja sitä edeltäneen Kansanterveyslaitoksen (KTL) tutkimusprofessorina, osastonjohtajana sekä Kansanterveyslehden päätoimittajana. Hän on tehnyt tutkimustyötä KTL:n, THL:n ja Turun yliopiston lisäksi Harvard Medical Schoolissa Bostonissa ja saanut johtamistaidon koulutuksen Philadephiassa Wharton Schoolissa. Hän on julkaissut runsaat 400 tieteellistä artikkelia ja oppikirjan kappaletta ja toimittanut oppikirjoja. Vuonna 2009 hän oli Helsingissä järjestetyn European Congress of Clinical Microbiology and Infectious Disease -kongressin presidentti. Kongressi oli toiseksi suurin Suomessa koskaan järjestetty kongressi, johon otti osaa yli 8000 henkeä 101 eri maasta.
Huovinen on toiminut kolumnistina muun muassa maakuntaradioissa ja Turun Sanomissa, julkaissut useita tietokirjoja sekä toiminut "Suomalaisen Lääkärikirjan" (WSOY 2006) päätoimittajana. Hän on saanut muun muassa lääketieteen toimittajien myöntämän Hyvän Tiedon Omenan 1997, Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2008 sekä Euroopan kliinisen mikrobiologian ja infektiotautien yhdistyksen (ESCMID) Award of Excellence –palkinnon 2008. Finland Convention Bureaun Pro Congress palkinto hänelle myönnettiin 2010. Suomen tietokirjailijat ry myönsi Pentti Huoviselle Warelius-tietokirjailijapalkinnon vuonna 2012.
Huovinen oli kokoomuksen ehdokkaana vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, ja tuli ensimmäiselle varasijalle. Turun kaupunginvaltuustoon hänet valittiin vuonna 2008.. Hän on toiminut lisäksi Varsinais-Suomen sairaanhoitopiirin valtuuston puheenjohtajana 2009-2013, Turun kaupunginvaltuuston Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana 2013-2014 sekä Turun ja Kaarinan yhteisen kirkkovaltuuston puheenjohtajana.
Luoteiset Havaijisaaret
Luoteiset Havaijisaaret eli Leeward-saaret ovat joukko Havaijisaariin kuuluvia, pääsaarten Kauain ja Niihaun luoteispuolella sijaitsevia pieniä saaria ja atolleja. Saaret kuuluvat Midwaysaaria lukuun ottamatta Havaijin osavaltioon. Saarten kokonaismaapinta-ala on noin 8 km².
Luoteisiin havaijisaariin kuuluvat:
Pat Quinn (poliitikko)
Patrick Joseph ”Pat” Quinn III (s. 16. joulukuuta 1948) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Illinoisin osavaltion kuvernöörinä vuosina 2009–2015. Hän nousi kuvernööriksi varakuvernöörin paikalta tammikuussa 2009 sen jälkeen, kun Illinoisin senaatti oli erottanut edellisen kuvernöörin Rod Blagojevichin.
Keuhkonsiirto
Keuhkonsiirto on toimenpide, jossa vaikeasta keuhkosairaudesta kärsivälle potilaalle siirretään yksi keuhko tai molemmat keuhkot. Lisäksi tehdään blokkisiirtoja, joissa myös sydän siirretään. Keuhkonsiirtoja tehdään muun muassa fibroosin, emfyseeman ja sydänvian aiheuttaman keuhkosairauden takia. Hyljintä ja infektio ovat riskeinä elinsiirron jälkeen.
Ensimmäinen keuhkonsiirto tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 1963. Suomessa tehdään vuosittain noin 10–15 keuhkonsiirtoa. Ensimmäinen keuhkonsiirto Suomessa tehtiin vuonna 1990. Blokkisiirto oli tehty jo vuonna 1988.
Keuhkosiirrokkaiden etujärjestönä toimii Suomessa vuonna 1990 perustettu Sydän- ja keuhkosiirrokkaat SYKE ry.
Keuhkonsiirtoon voidaan ryhtyä kystisen fibroosin takia, jos keuhkojen toiminta on erityisen heikkoa. Ensimmäinen kystisestä fibroosista kärsineen keuhkonsiirto tehtiin Pittsburghissa vuonna 1984.
Sofiero (olut)
Sofiero Original (5,2 t-%) on Kopparbergin panimon vaalea lager. Se on Ruotsin Systembolagetin myydyin olut, joka myös sijoittui toiseksi vuoden 2004 World Beer Cupissa eurooppalaisten lageroluiden sarjassa. Suomessa Sofiero Originalin alkoholipitoisuus on 4,6 t-%.
Leewardsaaret (Karibia)
Leewardsaaret ovat Pienten Antillien pohjoisimman saariryhmän nimi Karibianmerellä. Nimitys merkitsee "suojanpuoleisia" saaria. Purjelaivojen aikakaudella suotuisin reitti Afrikan rannikolta länteen toi purjelaivat Pienille Antilleille, usein saarijonon puoliväliin suunnilleen Dominican ja Martiniquen saarten kohdalle. Koska vallitseva tuuli puhaltaa kaakosta, tuosta pisteestä pohjoiseen olevat saaret sijaitsivat myötätuulen eli "suojan" puolella ja siitä etelään sijaitsevat saaret vastatuulen eli "tuulen" puolella. Martiniquesta etelään sijaitsevia saaria kutsutaan vastaavasti Windwardsaariksi.
Edellä esitetty jako Leeward- ja Windward -saariin perustuu englantiin. Muissa kielissä jakopiste saattaa olla eri paikassa. Esimerkiksi ranskassa, saksassa ja espanjassa kaikkia Atlantin puolella olevia Pieniä Antilleja kutsutaan suojanpuoleisiksi ja tuulenpuoleisiksi kutsutaan Venezuelalle kuuluvasta Margaritasta länteen Etelä-Amerikan rannikkoa pitkin sijaitsevaa saarijonoa.
Lawrence Bender
Lawrence Bender (s. 17. lokakuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka on tuottanut myös kaikki Quentin Tarantinon ohjaamat elokuvat paitsi elokuvaa Death Proof. Lawrence tuotti pari elokuvaa vuonna 1989, kunnes hän tapasi Tarantinon, jolla oli idea ja käsikirjoitus elokuvasta, joka sijoittuisi autotalliin. Tarantino myös sanoi, että se saataisiin tehtyä 50 tuhanella dollarilla. Lawrence luki Tarantinon käsikirjoituksen tästä elokuvasta, Reservoir Dogsista ja innostui siitä toden teolla ja rupesi keräämään rahaa elokuvaa varten. Elokuva menestyi hyvin ja nosti Lawrencea korkeammalle urallaan. Hän tuotti myös Quentinin toisen elokuvan Pulp Fiction, joka oli jättimenestys. Lawrence sai tästä Oscar-ehdokkuuden kategoriassa "Paras elokuva". Palkinto kuitenkin meni Forrest Gumpille. Lawrence on myös näytellyt pienissä cameo-rooleissa esim. Tarantinon Reservoir Dogsissa kadulla juoksevaa poliisia ja Pulp Fictionissa 50-luvun ravintolassa Zorro-asusteeseen pukeutunutta tarjoilijaa. Hän oli ehdolla Oscariin toisen kerran kategoriassa "Paras elokuva" vuonna 1997 elokuvasta Will Hunting.
David de Gea
David de Gea Quintana (s. 7. marraskuuta 1990 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka seuratasolla edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia.
De Gea on Atlético Madridin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen kauden ammattilaisurallaan lähinnä Atlético Madridin reservijoukkueessa, joka pelasi maan kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla.
Kaudella 2009–2010 hän sai kutsun ensimmäistä kertaa edustusjoukkueeseen, ykkösmaalivahti Sergio Asenjon ollessa pelaamassa maaotteluita. 30. syyskuuta 2009 De Gea korvasi loukkaantuneen Roberton Mestarien liigan ottelussa Portoa vastaan. Kolme päivää myöhemmin De Gea teki ensiesiintymisensä Espanjan pääsarjassa kotiottelussa Real Zaragozaa vastaan. Samaisessa ottelussa hän onnistui torjumaan Marko Babićin laukoman rangaistuspotkun. Joukkue eteni Eurooppa-liigassa aina loppuotteluun saakka, jossa se kohtasi englantilaisen Fulhamin. Loppuottelu päättyi varsinaisella peliajalla tasalukemiin 1–1 ja eteni täten jatkoajalle, jossa voiton Atléticolle ratkaisi Diego Forlán.
Seuraava kausi 2010–2011 alkoi voittokkaasti, kun Atlético kaatoi UEFA Super Cupin loppuottelussa Internazionalen luvuin 2–0. De Gea torjui ottelussa Diego Militon laukoman rangaistuspotkun.
24. toukokuuta 2011 Manchester Unitedin päävalmentaja Alex Ferguson ilmoitti De Gean olevan lähellä siirtoa englantilaisseuraan korvaamaan kokenutta Edwin van der Saria, joka päätti pelaajauransa. 29. kesäkuuta 2011 siirto sai lopullisen vahvistuksen ja De Geasta maksetun siirtokorvauksen arvioidaan olevan 20–25 miljoonan euron välillä. Hän solmi manchesterilaisseuran kanssa viisivuotisen sopimuksen.
Virallisen ensiesiintymisensä uudessa seurassaan hän teki 7. elokuuta 2011 Community Shieldissä paikallisvastustaja Manchester Cityä vastaan.
Linja 7 (Pariisin metro)
Paris Métro Ligne 7 (Linja 7) on yksi Pariisin metron linjoista. Linja liittää La Courneuven pohjoisesta Ivry-sur-Seineen ja Villejuifiin etelässä.
Linja on Pariisin metron kolmanneksi käytetyin noin 121 miljoonalla matkustajalla vuodessa (mukaan laskettu linjan 7bis käyttäjämäärät). Se on myös Pariisin metron pisin linja (22,4 km) ja siinä on linjoista eniten asemia (38). Keskimääräinen asemien välimatka on 605 metriä. Linja 7 on lisäksi toinen Pariisin metron kahdesta linjasta, jotka haarautuvat (toinen on linja 13). Linjan kalustona on viisivaunuisia MF 77 -yksiköitä.(Linja haarautuu kahtia.)
Apostolos Nikolaidis Stadium
Apostolos Nikolaidis Stadium () on jalkapallostadion Ateenassa.
Stadion kuului useita vuosia Panathinaikosin jalkapallojaoston ja koripallojaoston kotiareenaksi. Nykyisin stadionia käyttävät lentopallojaoston ja koripallojaoston naisjoukkueet.
Stadion rakennettiin vuonna 1922. Samalla seuralle annettiin vapaa käyttöoikeus stadionille seuraavaksi yhdeksäksikymmeneksi vuodeksi. Vuonna 1928 Apostolos Nikolaidis Stadiumille rakennettiin ensimmäiset katsomot. Kymmenen vuoden kuluttua stadionille asennettiin keinovalaistukset ensimmäisenä Kreikassa. Vuosina 1958–1959 pelikentälle asennettiin nurmikenttä; tälläkin kertaa ensimmäisenä Kreikassa. Stadionin itäkatsomon alle rakennettiin 1500 katsojan sisähalli, joka oli seuran koripallo- ja lentopallojaostojen kotihalli.
Vuonna 1984 Panathinaikos FC jätti stadionin ja siirtyi Ateenan olympiastadionille. Jalkapallojaosto teki paluun Apostolos Nikolaidis Stadiumille vuonna 2001, jonka seurauksena pelipaikkaa tuli remontoida täyttämään UEFAn nykypäivän vaatimukset. Tärkeimpiä parannuskohteita tuolloin olivat lehdistö- ja televisiointitilat sekä stadionin valaistus. Jo tuolloin Panathinaikos ilmoitti, että remontti oli vain väliaikainen ratkaisu ja tulevaisuudessa seura rakennuttaisi uuden pelipaikan. Remontin jälkeen stadionin laajentaminen nousi esille, koska uuden stadionin rakennuttaminen oli jäissä. Stadionin etelänpuoleiselle Tsochakadulle suunniteltiin rakennettavaksi uutta katsomonosaa, jolloin stadionin kokonaiskapasiteetti nousisi 25 000 henkeen. Vuonna 2003 uuteen stadioniin ei ollut vieläkään saatu selvyyttä, jolloin ehdotettiin vanhan stadionin purkamista ja kokonaan uuden peliareenan rakentamista. Jotta uusi 35 000-paikkaiseksi kaavailtu stadion olisi saatu mahtumaan paikalle, olisi lähikoulut pitänyt siirtää sekä Tsochakatu hävittää kokonaan. Lisäksi stadion olisi pitänyt rakentaa etelä–pohjois-suuntaiseksi.
Vuonna 2004 Panathinaikos muutti takaisin Olympiastadionille. Kreikkalaisseurat olivat saaneet pelata erikoislisenseillä europelejä, koska monia urheilupaikkoja kunnostettiin vuoden 2004 olympialaisiin. Ateenan olympialaisten jälkeen UEFA ei enää myöntänyt erikoislupaa. Kesällä 2005 Panathinaikos päätti uuden stadionin rakentamisesta Votanikosiin ja samalla vanhan Apostolos Nikolaidis Stadiumin tulevaisuus näytti uhkaavalta. Vanha stadion oli määrä räjäyttää ja tilalle tehdä puisto. Uuden Marfin Green Arenan rakennustyöt aloitettiin alkuvuodesta 2008.
Stadion on nimetty Panathinaikosin entisen presidentin, Apostolos Nikolaidisin, mukaan. Yleisin nimitys pelipaikalle on kuitenkin Leoforos Stadium. Kreikan kielessä Leoforos tarkoittaa katua ja stadion sijaitsee Leoforos Alexandrasin varrella, josta nimitys tulee.
Parhaiten stadionille pääsee julkisilla liikennevälineillä, joita suositellaan käytettäväksi omien autojen sijaan. Ateenan metron kolmoslinjalla sijaitseva Ambelokipin metroasema on kahdensadan metrin päässä pelipaikasta. Keskustasta pääsee myös johdinbusseilla 7, 8 ja 14, jotka pysäköivät stadionin läheisyyteen.
Sirenomelia
Sirenomelia (tai merenneitosyndrooma) on erittäin harvinainen epämuodostuma, jossa lapsi syntyy jalat yhteen sulautuneina. Tilaan liittyvien kehityshäiriöiden takia se johtaa yleensä nopeasti vastasyntyneen kuolemaan. Yhdysjalkaisuuden lisäksi epämuodostuneilla lapsilla esiintyy usein munuaisten agenesiaa (puuttumista) ja monia muita vakavia elimellisiä vikoja. Sirenomeliaa pidettiin aiemmin kaudaalisen regressio-oireyhtymän vakavana muotona, mutta nykyisin niitä pidetään erillisinä häiriöinä.
Noin yhdellä syntyvällä lapsella 100 000:sta on sirenomelia.
Carter Burwell
Carter Burwell (s. 18. marraskuuta 1955) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä. Burwell tunnetaan muun muassa pitkään jatkuneesta yhteistyöstään Joel ja Ethan Coenin kanssa.
Burwell teki bachelor-tutkinnon humanistisissa aineissa Harvardin yliopistossa ja opiskeli sitten tietokoneanimaatiota Massachusetts Institute of Technologyssä sekä tietokonealaa ja musiikkia New York Institute of Technologyssä. Hänen yhteistyönsä Coenin veljesten kanssa alkoi näiden esikoiselokuvasta "Blood Simple".
Arthur af Forselles
Arthur Edvard af Forselles (11. helmikuuta 1864 Lammi – 27. heinäkuuta 1953 Kannus) oli suomalainen lääkäri, professori ja poliitikko. Hän toimi Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin ylimääräisenä professorina 1907-1929.
Af Forselles oli säätyvaltiopäivien ritariston ja aatelin jäsen valtiopäivillä 1897, 1899, 1905–1906. Eduskuntaan hänet valittiin kolmivuotsikaudeksi vuoden 1919 vaaleissa RKP:n edustajana. Af Forselles oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen.
Zachris Castrén
Zachris Castrén (12. joulukuuta 1868 Oulu – 31. tammikuuta 1938 Helsinki) oli kansansivistysmies, työväenopiston johtaja ja liberaali poliitikko. Hän vaikutti nuorsuomalaisissa ja Edistyspuolueessa.
Zachris Castrén kuului Castrénin sivistyssukuun. Hänen vanhempansa olivat kauppias Zachris Castrén ja Maria Gummerus. Kielentutkija Matthias Alexander Castrén oli hänen setänsä. Castrén opiskeli uskonnonfilosofiaa, väitteli tohtoriksi 1899 ja nimitettiin käytännöllisen filosofian dosentiksi yliopistoon 1903. Siinä välissä hän oli ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Hän kiinnostui liberaaleista filosofeista ja tuli jo nuorena tunnetuksi uskonnonvapauden puolustajana. Hän liittyi nuorsuomalaisiin ja osallistui sortovuosina Kagaalin toimintaan. Castrén valittiin eduskuntaan kerran, vuoden 1909 vaaleissa, mutta kausi jäi lyhyeksi kun eduskunta hajotettiin jo alle puolen vuoden kuluttua. Eduskuntakaudellaan hän oli toimitusvaliokunnan puheenjohtaja. Sosiaalireformistina hän oli K. J. Ståhlbergin tavoin "varpusten" johtajia ja kuului vuosia Nuorsuomalaisen Puolueen hallitukseen.
Castrénin tärkein työsarka oli kansansivistystyö. Hän oli Valvojan päätoimittaja 1906–1908 ja 1914–1919, kansanvalistusseuran puheenjohtaja 1919–1938 ja ennen kaikkea 1914–1938 vasta perustetun Helsingin työväenopiston ja 1917–1938 Työväenopistojen liiton johtaja. Hän uskoi sivistämisen ja kriittisen ajattelun opetuksen työväestölle tasoittavan myös yhteiskunnallista eriarvoisuutta. Castrén veti linjat nk. tieteelliselle työväenopetukselle Suomessa, mutta vastusti marxilaista sosialismia epätieteellisenä ja tuhoisana. Hän puolusti työväenopistoliikkeen johdossa itsenäistä reformilinjaansa sekä konservatiivista kirkkoa että kumouksellista vasemmistoa vastaan.
Sisällissodan jälkeen Castrén kuitenkin vetosi julkisesti punavankien inhimillisen kohtelun puolesta ja tuki maltillisen työväenliikkeen toiminnan uudelleen käynnistämistä. Hän oli valtiomuotokiistassa tasavaltalaisten johtajia ja oli perustamassa Kansallista Edistyspuoluetta, jonka hallitukseen kuului sitten vuosia. Niin ikään hän oli vuosikaudet puolueen pää-äänenkannattajan Helsingin Sanomien johtokunnassa, samoin Otavan. Castrén ei onnistunut palaamaan eduskuntaan, mutta pääsi vielä Ståhlbergin valitsijamieheksi presidentinvaaleissa 1931 ja 1937.
Castrén oli myös 1920–1936 Kunnallisvirkamiesliiton puheenjohtajana ja 1922–1934 Henkisen Työn Yhtymän (myöhempi TVK) varapuheenjohtajana johtamassa nousevan keskiluokan palkkataistelua. Tämä, sekä radikaali kanta uskonnonvapauskysymyksessä, leimasivat häntä ja saattoivat muodostua rasitteeksi puolueellekin. Kuuluessaan pitkään myös Suomen Rauhanliiton johtoon hän joutui 1930-luvulla jopa Etsivän Keskuspoliisin kirjoihin poliittisesti epäilyttävänä. Hänen viimeinen valitsijamiesehdokkuutensa oli samalla myös poliittinen kampanja tällaista poliisivaltiota vastaan.
Castrénilla oli yhteensä kolme puolisoa, Sigrid Lyche vuosina 1894–1905, Elli Kyander 1907–1917 ja Sylvi Maria Heikel 1918 alkaen. Metsänhoitaja, opettaja Sakari Harald Castrén (s. 1896) oli Castrénin poika ensimmäisestä avioliitosta.
Castrénille myönnettiin professorin arvo vuonna 1928.
Juho Haveri
Juho Haveri (31. elokuuta 1876 Vimpeli – 28. huhtikuuta 1961 Vimpeli) oli kansakoulunopettaja, pankinkamreeri ja poliitikko. Hän vaikutti Nuorsuomalaisissa. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Kustaa Haveri ja Anna Spangar. Vuonna 1896 hän meni naimisiin Maria Heikkilän kanssa.
Haveri tuli valituksi eduskuntavaaleissa 1907 jäseneksi ensimmäiseen yksikamariseen eduskuntaan. Jäätyään eduskunnan ulkopuolelle seuraavissa vaaleissa 1908, hän pääsi läpi vielä vaaleissa 1909. Toimi kansanedustajana päättyi lopulta kevättalvella 1910.
Heidi Zeller-Bähler
Heidi Zeller-Bähler (s. 25. heinäkuuta 1967 Sigriswil) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Zeller-Bähler kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa kaudella 1986 ja oli kauden yhteiskilpailussa 19. Hän voitti urallaan kolme maailmancupin osakilpailua, kaksi suurpujottelussa ja yhden super-g:ssä. Maailmancupin kokonaiskilpailun paras sijoitus on kaudelta 95, jolloin hän sijoittui kolmanneksi. Zeller-Bähler osallistui urallaan kaksiin talviolympialaisiin. Albertvillen talviolympaisissa vuonna 1992 hän kilpaili syöksylaskussa ja Super-G:ssä sekä alppiyhdistetyssä. Vuoden 1994 talviolympialaisiin Lillehammerissa hän kilpaili syöksylaskussa, Super G:ssä ja suurpujottelussa. Hänen paras sijoituksensa olympialaisista on Lillehammerin suurpujottelun 9. sija.
Hoffman Island
Hoffman Island on yksi Lower New York Bayn kahdesta keinotekoisesta saaresta. Vuonna 1873 luotu saari sijaitsee Staten Islandin South Beachin ulkopuolella. Sen läheisyydessä sijaitsee lahden toinen keinotekoinen saari, Swinburne Island.
Saari luotiin lisäämällä täyttömaata Orchard Shoalsin matalikolle vuonna 1873. Nimensä saari sai New Yorkin entiseltä pormestarilta ja osavaltion entiseltä kuvernöörniltä, John T. Hoffmanilta.
Saarta ja viereistä Swinburne Islandia käytettiin 1800-luvun lopussa ja 1900-luvun alussa karanteeniasemana, johon sijoitettiin Ellis Islandille saapuneet maahanmuuttajat, joilla havaittiin jokin tartuntatauti.
Ensimmäisen maailmansodan aikana saaria käytettiin sataman puolustusasemana, ja sodan jälkeen saarille varastoitiin laivaston varusteita. Toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltain kauppalaivasto ja U.S. Maritime Service käyttivät saaria harjoitteluasemana.
Toisen maailmansodan jälkeen saaret hylättiin. Kaupunkisuunnittelijat ja poliitikot kehittivät useita suunnitelmia saarten käytöstä. Robert Moses ja Bernard Baruch kannattivat saarten muuttamista kaupungin puistoksi, mutta suunnitelma unohtui pian. Vuonna 1961 Hoffman Islandin jäljellä olleet rakennukset tuhottiin.
Nykyään National Park Service omistaa sekä Hoffman Islandin että Swineburne Islandin, ja ne kuuluvat Staten Islandin Gateway National Recreation Areaan. Saarten linnuston suojelemiseksi saaret eivät kuitenkaan ole yleisön käytössä. Hoffmanin saarella pesii lukuisia kahlaajia, kuten jalohaikara, yöhaikara ja pronssi-iibis. Vuodesta 2001 saarilla on tavattu myös talvehtivia kirjohylkeitä.
Xuanzang
Xuanzang () (602/603–664) oli kiinalainen buddhalainen munkki, tutkija, tutkimusmatkailija ja kääntäjä, joka lähensi Kiinaa ja Intiaa varhaisella Tang-kaudella.
Xuanzang syntyi Henanin maakunnassa joko vuonna 602 tai 603 ja oli jo nuorena hyvin lahjakas. Hän luki mielellään pyhiä kirjoituksia.
Hän asui Luoyangin kaupungissa ja meni 13-vuotiaana buddhalaisluostariin. Sui-dynastian kaatumisen aiheuttamien levottomuuksien takia hän matkusti Chengduun Sichuaniin. Sieltä hän lähti kiertämään Kiinaa ja etsimään buddhaisuuden pyhiä kirjoituksia. Lopulta hän päätyi Chang'anin kaupunkiin. Siellä heräsi hänen halunsa käydä Intiassa. Hän tiesi myös munkki Faxianin matkustaneen Intiaan ja tämän tavoin oli huolissaan Kiinaan päätyneiden buddhalaisten pyhien kirjoitusten epätäydellisyydestä ja väärintulkinnoista.
Xuanzangista tuli kuuluisa hänen 17 vuotta kestäneen Intian matkansa ansiosta. Hän tallensi matkan yksityiskohtaisesti omaelämäkertaansa, joka toimi pohjana ja innoituksena eeppiselle "Xiyouji"-romaanille. Matkan jälkeen vuonna 645 hänet toivotettiin tervetulleeksi takaisin, ja häntä pyydettiin useisiin korkeisiin maallisiin virkoihin, mutta hän kieltäytyi ja vetäytyi luostariin ja omistautui tutkimaan buddhalaisia tekstejä kuolemaansa saakka vuoteen 664.
Kim Echlin
Kim Echlin (s. 1955) on kanadalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja opettaja. Hän opettaa kirjoittamista Toronton yliopistossa.
Echlin on suorittanut tohtorin tutkinnon. Hän on julkaissut kolme romaania ja yhden lastenkirjan sekä kirjoittanut tieteellisiä artikkeleita. Lisäksi hän on tehnyt dokumenttikäsikirjoituksia ja toiminut CBC:n tuottajana.
Grant Marshall
Grantley Evan Marshall (s. 18. joulukuuta 1959 Brighton), tunnetaan myös nimellä Daddy G, on englantilainen muusikko ja Massive Attack -yhtyeen toinen perustajajäsen.
Marshall liittyi The Wild Bunch -DJ kollektiiviin vuonna 1980. Kollektiivin hajottua Marshall, Robert Del Naja ja Andrew Vowles perustivat Massive Attackin.
Joutsenkanava
Joutsenkanava () on Kesäpuiston ja Mars-kentän erottava kanava Pietarin keskustassa Venäjällä. Vuosina 1711–1719 kaivettu kanava yhdistää Nevan ja Moikan. Sen pituus on 648 metriä. Kanavan ylittävät Palatsin rantakadun ja Moikan rantakakadun sillat.
Robert William Fisher
Robert William Fisher (s. 13. huhtikuuta 1961 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on FBI:n Ten Most Wanted Fugitives -listalla oleva rikollinen. Hänet on etsintäkuulutettu epäiltynä vaimonsa ja heidän kahden lapsensa murhista Arizonassa vuonna 2001. FBI on luvannut 100 000 dollaria pidätykseen johtavista vihjeistä.
Jean-Baptiste Le Blond
Jean-Baptiste Alexandre Le Blond (1679–1719) oli ranskalainen arkkitehti, joka työskenteli elämänsä loppuvuosina Venäjällä.
Jean-Baptiste Le Blond saapui vuonna 1716 Pietari I:n kutsumana Pietariin, jossa hänet nimitettiin kaupungin pääarkkitehdiksi. Vuosina 1716–1717 hän laati Pietarille yleiskaavan. Ellipsinmuotoisen vallituksen ympäröimä suorakulmainen kaava ei ottanut huomioon alueen luonnonolosuhteita ja jäi siksi pääosin toteuttamatta. Le Blond osallistui myös Pietarhovin ja Strelnan palatsi- ja puistoalueiden sekä Kesäpuiston suunnitteluun. Yhdessä Domenico Trezzinin kanssa hän laati mallipiirustuksia kaupungin asuintaloja varten.
Töyhtötiira
Töyhtötiira, aikaisemmalta nimeltään harjatiira ("Thalasseus bergii") on eteläisen pallonpuoliskon valtamerten lintu.
Linnun pituus on 46–49 senttiä, siipien kärkiväli 125–130 senttiä ja paino 325–400 grammaa. Sen höyhenpuku on valkoinen, selkä ja siivet ovat harmaat, päälaki ja töyhtö mustat, sekä hieman alaspäin kaareva nokka keltainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Töyhtötiirat elävät satoina erillispopulaatioina Tyynellämerellä, Intian valtamerellä ja Afrikan eteläkärjessä. Siitä tunnetaan viisi alalajia. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 150 000–1 100 000 yksilöä. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Töyhtötiirat pesivät matalien hiekka- tai kalliosaarten ja koralliriuttojen rannoilla, yleensä täysin avoimella maalla mutta toisinaan matalakasvuisessa pensaikossa. Paikoin ne pesivät myös mantereen rannoilla. Pesimäajan ulkopuolella ne lepäilevät kallioilla, hiekkavalleilla, merimerkeissä ja laivojen mastoissa.
Laji on sosiaalinen ja pesii yhdyskunnittain. Sen pesä on vain kuoppa maassa, johon naaras munii yhden tai kaksi munaa, hyvin harvoin kolme. Haudonta-aika on 25–30 päivää ja molemmat emot osallistuvat hautomiseen. Poikaset ovat pesäpakoisia ja jättävät pesän noin kahden päivän ikäisinä. Ne ovat lentokykyisiä 38–40 päivää vanhoina ja pesivät ensi kerran kaksivuotiaina.
Ruokavalio koostuu pääasiassa pienistä kaloista, joita se saalistaa syöksysukeltamalla. Myös äyriäiset, kilpikonnan munat ja poikaset sekä laivoista heitetyt ruoantähteet kelpaavat lajille.
Kakkosen kausi 2003
Kakkonen on Suomen jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso. Kaudella 2003 sarja pelattiin neljässä lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta pelasivat nousukarsinnat, jonka ensimmäisessä vaiheessa etelä- ja itälohkon sekä länsi- ja pohjoislohkojen ensimmäiset kohtasivat toisen lohkon toiseksi sijoittuneet. Näiden otteluparien voittajat pelasivat jatkokarsinnat, joiden voittajat nousivat suoraan Ykköseen ja hävinneet osapuolet karsivat Ykkösessä sijoille 11–12 sijoittuneiden joukkueiden kanssa. Lohkojen kaksi viimeistä putosivat suoraan Kolmoseen, lukuun ottamatta 11 joukkueen pohjoislohkoa, josta putosi viimeinen joukkue. Sijalle 10 sijoittuneet karsivat sarjapaikasta Kolmosen joukkueiden kanssa. IFK Mariehamn jatkoon yhteismaalein 5–4MP jatkoon vierasmaalisäännölläPS Kemi jatkoon yhteismaalein 6–2P-Iirot jatkoon yhteismaalein 3–1IFK Mariehamn nousi Ykköseen vierasmaalisäännölläMP nousi Ykköseen yhteismaalein 4–3P-Iirot nousi Ykköseen yhteismaalein 4–1FC Kuusankoski säilytti Ykkösen paikkansa yhteismaalein 5–2Kiffen säilytti Kakkosen paikkansa yhteismaalein 8–1Huima nousi Kakkoseen yhteismaalein 5–2MaPS säilytti Kakkosen paikkansa yhteismaalein 3–2NFF luovutti, KaIK säilytti Kakkosen paikkansa
EtelälohkoItälohkoLänsilohkoPohjoislohko
Tunnus (Digimon)
Tunnukset ovat Digimon sarjassa esiintyviä pyhiä esineitä, joiden avulla valitut lapset voivat kehittää Digimoninsa ultimate muotoon. Kun lapset olivat kukistaneet Devimonin, tämä kertoi heille että läheisellä Sarba-mantereella elää häntäkin vahvempia digimoneja ja voittaakseen heidät, lasten on kerättävä mantereelta pyhät tunnukset. Lapset löysivät merenalaisesta luolasta tunnusten kotelot vapautettuaan Whamonin ja Drimogemonin mustan esineen vallasta. Ensimmäisenä tunnuksensa löysi Taichi, mutta käytti tunnustaan väärin ja tietämättään kehitti Greymonin SkullGreymoniksi. Myöhemmin muut lapset löysivät tunnuksensa yksi kerrallaan. Pian Taichi tajusi miten tunnusta käytetään ja MetalGreymonin avulla hän voitti Etemonin. Tuhottuaan Pimeyden Valtiaat, Apocalymon tuhosi lasten tunnukset, jotta heidän digimoninsa eivät voi kehittyä, mutta lapset tajusivat että tunnukset olivat koko ajan heidän sydämissään ja voittivat Apocalymonin helposti. Toisella tuotantokaudella Digimonkeisarin alias Ken Ichijoujin hävittyä lapsille, hän sai Lempeyden tunnuksen haltuunsa ja yritti neutraloida tunnuksen avulla pimeän voiman tukikohdastaan, mutta voima oli liian suuri tunnukselle. Paildramon kuitenkin tuhosi tukikohdan nopeasti hyökkäyksellään.
Scuola Internazionale Superiore di Studi Avanzati
Scuola Internazionale Superiore di Studi Avanzati (SISSA) on italialainen jatko-opiskelijoiden koulutus- ja tutkimuskeskus. SISSA perustettiin vuonna 1978 Triestessä itsenäisenä tieteellisenä laitoksena huipputason tutkimukseen matematiikassa, fysiikassa, astrofysiikassa, biologiassa ja neurotieteissä. Se oli ensimmäinen italialainen yliopisto, jossa opiskelijoilla oli mahdollisuus suorittaa filosofian tohtorin tutkinto. SISSAsta on valmistunut yli 500 henkilöä tutkimus- ja opetustyöhön vuoteen 2009 mennessä.
SISSAn tutkimus on jaettu kahdeksaan eri sektoriin:
Toivo Pyörtänö
Toivo Kalervo Pyörtänö (20. marraskuuta 1917 Tampere – 27. kesäkuuta 2012 Juupajoki) oli maanviljelijä, kulttuuriesittelijä ja poliitikko. Hänen vanhempansa olivat työmies Väinö Herman Pyörtänö ja Olga Maria Railo. Hänen puolisonsa oli Alli Kyllikki Halme vuodesta 1941 lähtien. Pyörtänö toimi SDP:n Kuopion läänin itäisen piirin piirisihteerinä 1946–1948, jaostosihteerinä ja jaostopäällikkönä. Vuonna 1987 hän oli Kiinan kansantasavallan virallisena vieraana.
Eduskuntaan Pyörtänö tuli valituksi vuoden 1948 vaaleissa. Hän toimi kansanedustajana yhden kolmivuotiskauden, kesään 1951. Presidentin valitsijamies hän oli 1950. Myöhemmin Pyörtänö liittyi Georg C. Ehrnroothin johtamaan, 1973 perustettuun Perustuslailliseen kansanpuolueeseen ja toimi sen Hämeen läänin pohjoisen piirin puheenjohtajana.
Suomi-talo (Pietari)
Suomi-talo on Pietarin ydinkeskustassa sijaitsevassa rakennuksessa oleva suomalaistoimijoiden keskittymä, jonka perustamisajatuksena on saada suomalaisuudelle näkyvyyttä Pietarissa.
Talon taustavoimat ovat Pietari-säätiö ja sen hallinnoima Suomen Pietarin-instituutti. Suomi-talossa toimivat muun muassa Pietarin suomalainen koulu, Suomalais-venäläinen kauppakamari ja useiden suomalaisten yritysten ja julkisten toimijoiden edustustot. Talossa on myös työskentely- ja majoitustiloja suomalaisille taiteilijoille ja tutkijoille.
Suomi-talon rakennus on valmistunut vuonna 1847. Alun perin se kuului Pietarin suomalaisen seurakunnan kirkkokartanoon. Siinä on tilaa 4 000 neliömetriä. Talo oli vuoteen 2018 vuokralla Pietarin kaupungilta. Suomi-talo vihittiin 25. lokakuuta 2009, ja se otettiin käyttöön keväällä 2010.
Vuosina 2008–2010 Pietari-säätiö otti 13,5 miljoonan euron lainan Suomi-talon kunnostukseen. Se ei kuitenkaan kyennyt lyhentämään lainaa vuoden 2012 jälkeen, jolloin velka siirtyi takaajana olleen Suomen valtion maksettavaksi. Opetus- ja kulttuuriministeriön selvityksessä vuodelta 2014 ehdotettiin, että Suomen valtio hankkii talon omistukseensa.
Suomen valtio teki vuonna 2016 päätöksen ostaa Suomi-talo Venäjän Federaatiolta. Talon ostaja- ja omistajatahona Suomen valtion puolesta toimi valtion omistama erikoistehtäväyhtiö Governia Oy. Kauppakirja allekirjoitettiin 27.4.2018 ja talo siirtyi Governian omistukseen toukokuussa 2018.
Sunila (täsmennyssivu)
Sunila voi tarkoittaa seuraavia:
Hippopus
Hippopus on jättiläissimpukoiden suku, johon kuuluu kaksi lajia. Se elävät luonnossa trooppisten merien koralliriutoilla, ja niitä pidetään joskus myös riutta-akvaarioissa.
Fossiileista on löydetty useita jättiläissimpukkalajeja, jotka jaettiin 1960-luvulla kuuteen sukuun, mutta vain kahdessa suvussa on nykyisinkin eläviä lajeja. Nämä suvut, "Hippopus" ja "Tridacna", eroavat toisistaan mm. sukusolujen rakenteen suhteen.
Hackzell
Hackzell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Tridacna
Tridacna on jättiläissimpukoiden alaheimoon kuuluva simpukkasuku. Siihen kuuluu kahdeksan lajia.
Fossiileista on löydetty useita jättiläissimpukkalajeja, jotka jaettiin 1960-luvulla kuuteen sukuun, mutta vain kahdessa suvussa on nykyisinkin eläviä lajeja. Nämä suvut, "Hippopus" ja "Tridacna", eroavat toisistaan mm. sukusolujen rakenteen suhteen.
Lajit "Tridacta squamosa", "T. maxima", "T. crocea" ja "T. rosewateri" on joskus erotettu alasuvuksi "Chamethrachea".
Prosessitaide
Prosessitaide on 1960-luvulla syntynyt taidesuuntaus ja ajattelutapa, jonka mukaan luomisprosessi on tärkeämpi kuin valmis taideteos.
Prosessitaiteellisen teoksen luomisprosessi voi olla yhä käynnissä, kun teos asetetaan esille. Prosessitaiteessa on käytetty usein muuttuvia materiaaleja, kuten luonnonelementtejä, tai taiteilijan toimintaa on korostettu järjestämällä tilaisuuksia tai happeningeja, joissa teosta tehdään. Luonnonelementtien käytöstä johtuen prosessitaide ja ympäristötaide ovat lähellä toisiaan.
Guggenheimin museon mukaan Robert Morris teki vuonna 1968 näyttelyn ja kirjoitti esseen, jotka olivat uraa-uurtavia prosessitaiteen ja sen määrittelyn kannalta. Esseen mukaan prosessitaiteilijat tekevät teoksia, jotka liittyvät kehoon, satunnaisiin ilmiöihin, improvisaatioon ja epätraditionaalisiin materiaaleihin kuten vahaan, huopaan ja lateksiin. Omalaatuisia muotoja tai asetelmia syntyy esimerkiksi orgaanisten prosessien kuten kasvun, tiivistymisen, jäätymisen tai hajoamisen kautta. Materiaalien hetkellistä ja epäaineellista luonnetta usein korostettiin.
Prosessitaiteen juuriksi voisi sanoa Jackson Pollockin roiskemaalauksia ja dadaismin suosimaa satunnaisuutta. Samansuuntaisia piirteitä on myös riiteissä, shamanistisissa ja uskonnollisissa rituaaleissa, samoin kuin esimerkiksi hiekkamaalauksessa. Prosessi on mukana niin Australian hiekkamaalauksessa kuin vajrayanan ja buddhismin hiekkamandaloissa.
Prosessitaidetta edustavat muiden muassa Richard Serra, Robert Morris, Lawrence Weiner ja Bruce Nauman.
Tenontosaurus
Tenontosaurus ("jännelisko") oli kasvinsyöjäornitopodi, joka eli 125-105 miljoonaa vuotta sitten varhaisliitukaudella. Se kasvoi jopa 8 metriä pitkäksi ja 2,2 metriä korkeaksi. "Tenontosaurus" liikkui enimmäkseen neljällä raajalla, mutta se saattoi nousta myös kahdelle raajalle. Sen fossiileja on löydetty Yhdysvaltojen Montanasta, Oklahomasta, Teksasista, Utahista ja Wyomingista.
Yhdysvaltalainen paleontologi John Ostrom kuvasi "Tenontosauruksen" vuonna 1970. Se sai nimensä selkärankaa jäykistävien luutuneiden jänteiden mukaan, joita oli monilla muillakin dinosauruksilla. Tästä dinosaurussuvusta tunnetaan kaksi lajia, "Tenontosaurus tilletti" ja "Tenontosaurus dossi".
"Tenontosauruksella" oli pitkä häntä, jota se käytti tasapainon säilyttämiseen. Se saattoi käyttää häntäänsä myös puolustautumisessa petodinosauruksia vastaan. Sen vahva häntä ja terävät kynnet tulivat tarpeeseen, sillä samoilla elinalueilla tavattiin kookkaita lihansyöjäteropodeja kuten 12-metrinen "Acrocanthosaurus". "Tenontosaurusta" huomattavasti pienemmän "Deinonychuksen" hampaita ja luurankoja on löydetty "Tenontosauruksen" luurangon yhteydestä. "Deinonychusten" uskotaan saalistaneen "Tenontosauruksia" laumoissa. Samoilla levinneisyysalueilla esiintyi lisäksi sauropodeja, muita ornitopodeja sekä Ankylosauria-osalahkon dinosauruksia.
"Tenontosaurus" esiintyy Esihistoriallinen tappeluklubi -sarjan kolmannessa jaksossa, jossa se taistelee "Deinonychus"-laumaa vastaan.
Tunturikiviyrtti
Tunturikiviyrtti ("Woodsia alpina") on Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa kasvava saniaislaji. Suomessa lajia tavataan lähes koko maassa ja se on rauhoitettu Oulun läänin eteläpuolella.
Tunturikiviyrtti kasvaa korkeintaan 20 cm:n mittaiseksi. Lyhyestä ja pystystä maavarresta kimppuina kasvavat lehdet ovat kertaalleen parilehdykkäisiä. Lehtiruoti ja keskiranka ovat harvakarvaisia ja -suomuisia. Lehtilavan muoto vaihtelee kapeanpuikeasta tasasoukkaan ja kapean vastapuikeaan. Lehdykät ovat liuskaisia, alta kaljuja tai harvasuomuisia ja -karvaisia. Lehdyköitten muoto vaihtelee leveänpuikeista kolmiomaisiin. Itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä, pitkien katesuomukarvojen ympyröimiä. Tunturikiviyrtin itiöt kypsyvät Suomessa heinä-elokuussa. Vanhat lehtiruotien tyviosat jäävät törröttämään moniksi vuosiksi kasvin juureen.
Lähilajeista tunturikiviyrtti muistuttaa eniten karvakiviyrttiä ("Woodsia ilvensis") sekä myös kaljukiviyrttiä ("W. glabella"). Lajien välisiä risteymiä tunnetaan.
Tunturikiviyrttiä kasvaa hyvin laajalla mutta hajanaisella alueella Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Euroopassa lajia tavataan Islannissa, Fennoskandiassa, Pyreneillä, Alpeilla ja Pohjois-Venäjällä. Aasiassa lajia tavataan Kaukasuksella, Siperiassa ja Himalajalla. Pohjois-Amerikassa laji kasvaa lähinnä Alaskassa ja Pohjois-Kanadassa. Sitä tavataan myös Grönlannissa. Suomessa tunturikiviyrttiä kasvaa hajanaisesti koko maassa Länsi-Suomea lukuun ottamatta. Yleisimmillään laji on Lapissa ja Kuusamon alueella.
Tunturikiviyrtti kasvaa kallionraoissa. Laji on kalkinsuosija.
Frank McCabe
Frank Reilly McCabe (s. 30. kesäkuuta 1927 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiavoittaja.
McCabe kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. McCabe pelasi kuudessa ottelussa tehden yhteensä 20 pistettä.
Kirkonkylän koulu (Kärkölä)
Kärkölän Kirkonkylän koulu oli Kärkölän kirkonkylässä, neljä kilometriä Kärkölän keskustaajamasta Järvelästä pohjoiseen sijainnut suomenkielinen alakoulu. Koulussa oli oppilaita noin 50-75 (keväällä 2014 noin 70), ja opettajia rehtori mukaan lukien on viisi. Koulu toimi kesäkuun 2015 loppuun saakka; lakkautuspäätös tehtiin helmikuussa 2015.
Koulupihan kokonaisuuteen kuuluu kaksi koulurakennusta, joiden osoitteet ovat Airasmäentie 1 ja Pappilantie 2. Vanhempi, hirsirunkoinen puukoulu, jonka pinta-ala on 341 m on rakennettu 1905. Se peruskorjattiin 1980. Keskikoulurakennus on rakennettu 1949 (ja siihen liittyvä liikuntahalli 1980); jälkimäisen kokonaisuuden yhteispinta‐ala on 660 m.
Koulurakennus on sittemmin myyty yksityiskäyttöön. Kirkonkylän entisen koulun liikuntasali on yhä vuokrattavissa kuntalaisille liikuntakäyttöön.
Maly Trastsjanets
Maly Trastsjanets eli "Pieni Trastsjanets" (, , , ) oli suuri toisen maailmansodan aikainen natsi-Saksan tuhoamisleiri noin 10–16 kilometriä Minskin keskustan koillispuolella Valko-Venäjällä. Kuvausten perusteella tuhoamisleiri sijaitsi kilometritolpan ”13 km” kohdalla nykyisen Minskistä Homeliin (Gomel) ja Mahiljouhun (Mogiljov) johtavan valtatien M4 eteläpuolella.
Leiri perustettiin aiemman neuvostokolhoosin alueelle kesällä 1941 ja se toimi aluksi neuvostoliittolaisten sotavankien keskitysleirinä. Keskitysleirin luonne muuttui tuhoamisleiriksi toukokuussa 1942, kun leirille tuotiin ensimmäiset juutalaiset. Uhrilukunsa puolesta leiri oli suurin valkovenäläisistä tuhoamisleireistä. Juutalaisen Vad Vašem -instituutin mukaan tällä tuhoamisleirillä surmattiin yhteensä noin 65 000 ihmistä (pääsääntöisesti ampumalla) ja laajemman Trastsjanetsin alueella surmattuja oli yhteensä runsas 200 000. Myös jonkin verran pienempiä uhrilukuja (40 000–60 000) on esitetty. Valkovenäläisten juutalaisten ohella alueen tuhoamisleireille tuotiin juutalaisia junalla myös Saksasta, Hollannista, Puolasta ja Itävallasta ja Böömin ja Määrin protektoraatin alueilta Tšekkoslovakiasta.
Špindlerův Mlýn
Špindlerův Mlýn (; ) on kaupunki Tšekin tasavallassa Krkonošessa. Se on saanut nimensä, joka sananmukaisesti tarkoittaa Špindlerin myllyä, Spindlerin perheelle kuuluneen myllyn mukaan, jossa naapurit tapasivat toisiaan. Kaupungissa on 1 285 vakituista asukasta (vuonna 2009).
Kaupunki on Tšekin suosituimpia lomakeskuksia vuoristossa. Se on ympärivuotisessa käytössä, ja siellä on 10 000 vuodepaikkaa. Siellä on 20 rinnettä, eniten maan hiihtokeskuksista.. Talvella siellä järjestetään vapaan hiihtotyylin Euroopan cup -kilpailut. Ympäristössä on merkittyjä vaellusreittejä ja hiihtolatuja.
Špindlerův Mlýn sijaitsee 715–1 310 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella. Se on Labe-joen (Elbe) ja Dolský potokin (Dolský-joki) yhtymäkohdassa, ja sitä suojaavat joka puolelta Kozi hrbety-, Plan- ja Medvedin-vuoret. Špindlerův Mlýnin kaupunginosat ovat Přední Labská, Labská, Bedřichov ja Svatý Petr.
Tšekkiläinen kirjailija Franz Kafka asui kaupungissa kirjoittaessaan yhtä maineikkaimmista teoksistaan "Linna" ("Das Schloss").
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2003
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2003 pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Mestaruuden voitti Malmin Palloseura. Viimeiseksi sijoittunut FC Sport putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen joukkue FC Honka karsi sarjapaikasta Ykkösen FC Konnun kanssa. FC Honka säilytti SM-sarjapaikkansa.
Sarjanousijat kaudeksi 2003 olivat FC Honka ja KMF. Kauden 2002 jälkeen Atlantis Ladies luopui sarjapaikasta ja tilalle nostettiin FC Sport.FC Honka säilytti paikkansa SM-sarjassa yhteismaalein 3–2
Frantsysk Skaryna
Frantsysk Skaryna (; syntyi noin 1486 Polatskissa Liettuan Suurruhtinaskunnassa, kuoli 1551 Böömin kuningaskunnan Prahassa) oli merkittävä valkovenäläinen raamatunkääntäjä, graafikko, kirjanpainaja ja humanisti keskiajalla.
Skaryna kävi koulua Polatskin Pyhän Sofian katedraalin koulussa sen johtajana toimineen papin ohjauksessa. Peruskoulutuksensa loppuvaiheessa Skaryna oppi latinaa Polatskin munkkikoulua pitäneiltä sisterssiläisiltä. Frantsysk Skaryna opiskeli tämän jälkeen Krakovan yliopistossa, josta hän sai vuonna 1504 alemmasa korkeakoulututkinnon. Opetus tapahtui latinan kielellä. Tämän jälkeen Skaryna opiskeli Italiassa Padovan yliopistossa, jossa häntä pidettiin etevänä oppilaana ja josta hän valmistui vuoden 1512 tienoilla lääketieteen tohtoriksi.
Hän käänsi ja painoi Prahassa vuosina 1517–1519 Psalmit ja laajan kokoelman muita Vanhan testamentin kirjoituksia vanhavalkovenäjän kielelle. Vuosina 1522–1525 Skaryna jatkoi raamatunkäännös- ja painotyötään Vilnassa, jonne hän oli perustanut kirjapainon noin 1520. Siellä hän julkaisi vanhavalkovenäjänkielisen rukouskirjan ("Pieni matkakirja", 1522) ja kirkkoliturgiaa varten apostolien teoista kertovan "Apostolos"-teoksen (1525).
Uransa loppupuolella Skaryna oli Böömin kuninkaan, Habsburgien sukuun kuuluneen Ferdinand I:n puutarhurina Prahassa, jossä hän kuoli 1551 tai 1552.
Piirustushiili
Piirustushiili on todennäköisesti vanhimpia piirustusvälineitä, eikä sille ole taiteessa löytynyt korvaajaa.
Hiili sopii hyvin suuriin piirustuksiin ja varjostamiseen. Taidekouluissa hiiltä käytetään elävän mallin piirtämiseen. Yleistä on myös luonnostella hiilellä suuria pintoja, tai piirustusta maalauksen alle, jolloin liika hiili pyyhitään tai ravistellaan pois, eikä himmennyt piirustus näy maalauksessa.
Hiilipiirusta korjaillaan säämiskällä tai tahdaskumilla, joilla luonnonhiili lähtee hyvin. Piirtämiseen käytetään jonkin verran karheaa paperia, jolle hiili tarttuu paremmin kuin sileälle. Hiilipiirustus kiinnitetään suihkuttamalla fiksatiivia.
Piirustushiiltä valmistetaan kuumentamalla puuta ilmattomassa tilassa. Puun tulee hiiltyä läpikotaisin ja tasaisesti. Aiemmin oksanippuja kuumennettiin ilmatiiviissä saviastioissa. Hiillettävä puu on pehmeää lehtipuuta, kuten viiniköynnöksen tai pajun oksia. Paju on suosituinta, koska sitä kasvaa monenpaksuisina runkoina, se on tasaista ja paju tuottaa tasaista mustaa. Suomessa valmistetaan myös leppähiiltä, joka on kovempaa ja karheampaa kuin pajuhiili. Myös lehmusta ja pähkinäpuuta hiilletään piirtämiseen.
Tavallisesti "aito" piirustushiili on hiilletyn oksan paksuinen, ja sen keskellä näkyy tiheämpi ydin. Halvempana ratkaisuna on leikattu paksumpaa puuta ohuiksi tikuiksi. Ohuimmat "aidot" hiilet ovat halkaisiltaan noin 2–3 mm, melko ohuesta pensaasta hiilletyt 4–6 mm, keskipaksuiset 7–9 mm ja paksut oksat 12–14 mm. Myös 16–24 mm paksuisia jättihiiliä on toisinaan myynnissä. Paksuista hiilletyistä rungoista leikattuja kappaleita myydään myös hiilipalikoiden muodossa.
Luonnonhiilen ohella myynnissä on puristehiiliä, joissa hiilijauheen sideaineena on yleensä luonnonkumia (esim. arabikumi). Puristehiili on sitä kovempaa, mitä enemmän siinä on sideainetta. Samoin kuin luonnonhiilissä, pehmeä hiili jättää mustemman piirrosjäljen kuin kova. Puristehiili ei irtoa paperista säämiskällä yhtä helposti kuin luonnonhiili. Puristehiiltä on myös hiilikynien täytteenä. Toisinaan saatetaan käyttää myös hiilijauhoa valooripintojen maalaamiseen.
Vaikka todella monet taiteilijat, kuten Leonardo, Verrocchio Carraccit tai Dürer renessanssin aikaan tekivät runsaasti hiilipiirustuksia, harvat niistä ovat säilyneet. Myöhemmin sekä akateemiset taiteilijat, kuten Proudhon että romantiikan taiteilijat kuten Delacroix ja Goya käyttivät mieluusti hiiltä. Impressionistit ja jälki-impressionistit, kuten Degas, Redon ja Seurat suosivat myös hiiltä, ja teoksia on jonkin verran myös säilynyt. Seurat piirsi hiilellä sekä luonnoksia maalauksiin että itsenäisiä massaan ja tummuusvaihteluihin keskittyviä valooripiirustuksia.
Marian Drăgulescu
Marian Drăgulescu (s. 18. joulukuuta 1980 Bukarest) on romanialainen telinevoimistelija. Drăgulescu on menestyksekkäällä urallaan voittanut muun muassa kolme olympiamitalia sekä useita maailman- ja euroopanmestaruuksia. Lisäksi hänellä on hypyssä oma virallinen nimikkoliikkeensä. Drăgulescua valmentaa entinen huippuvoimistelija Dănuț Grecu.
Drăgulescu sijoittui Sydneyn olympialaisissa 2000 permannolla ja joukkuekilpailussa kuudenneksi sekä moniottelussa 13:nneksi. Ateenan kisoissa 2004 hän sai permannolla hopeaa sekä hypyssä ja joukkuekilpailussa pronssia. Lisäksi hän sijoittui moniottelussa kahdeksanneksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli hypyssä neljäs sekä permannolla ja joukkuekilpailussa seitsemäs. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui hypyssä neljänneksi.
Drăgulescu on voittanut permantovoimistelun maailmanmestaruuden 2001, 2002, 2006 ja 2009 sekä sijoittunut neljänneksi 2003 ja seitsemänneksi 2005. Hypyssä hän on saanut MM-kultaa 2001, 2005, 2006 ja 2009, hopeaa 2003 ja 2015, ollut neljäs 1999 ja seitsemäs 2002. Rekin MM-finaalissa hän on sijoittunut kahdeksanneksi 1999 ja 2006. Moniottelussa hän on ollut kuudes 2003 ja yhdeksäs 2001.
Drăgulescu on voittanut moniottelun Euroopan-mestaruuden 2004 ja saanut pronssia 2000. Permannolla hän on saanut kultaa 2000, 2004, 2005 ja 2017, hopeaa 2006 ja 2016, pronssia 2002 ja ollut seitsemäs 2007. Hypyn Euroopan-mestaruuden hän on voittanut 2002, 2004 ja 2006 sekä saanut hopeaa 2016 ja 2017. Lisäksi hän on ollut viides 2007 ja kuudes 2000. Joukkuekilpailussa Drăgulescu on saanut kultaa Romanian joukkueessa 2002 ja 2004 sekä hopeaa 2000 ja 2006.