hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
J. S. Fletcher
Joseph Smith Fletcher (7. helmikuuta 1863 Halifax, West Yorkshire – 30. tammikuuta 1935 Dorking, Surrey) oli englantilainen toimittaja ja kirjailija.
Brittiläinen mysteerikirjailija Joseph Smith Fletcher syntyi Halifaxissa papin poikana. Hän orpoutui isästään kahdeksan kuukauden ikäisenä. Darringtonissa lähellä Pontefractia asuva isoäitinsä otti hänet kasvatikseen farmilleen. Joseph suoritti tutkintonsa Silcoates Schoolissa Wakefieldissa.
18-vuotiaana hän muutti Lontooseen päästäkseen toimittajaksi. Hän työskenteli muutamassa sanomalehdessä, vaikkei vielä ollut toimittaja. Opiskeltuaan jonkin aikaa lakitiedettä hän aloitti aputoimittajana 20-vuotiaana. Kohdakkoin hän palasi kotimaisemiinsa Yorkshireen. Hän lopulta päätyi freelancekirjoittajaksi.
Fletcher avioitui irlantilaisen kirjailijan Rosamond Langbridgen kanssa. Perheeseen syntyi yksi poika, Valentine Fletcher, joka toimi pappina eri seurakunnissa Yorkshiressä mm. Bradfordissa ja Sedberghissa.
Fletcher kuoli 30. tammikuuta 1935 Surreyn Dorkingissa.
Vuosina 1890–1900 hän kirjoitti maaseutuelämän iloista ja suruista Leeds Mercury-lehteen. Salanimenä hän käytti Son of the Soil. Ensimmäinen novelli When Charles the First Was King julkaistiin 1892 ja hänet noteerattiin kirjoittajana. Erityishuomion julkisuudessa hän sai Yorkshire Postiin toimittamastaan julkaisusta, joka käsitti Edward VII:n kruunauksen vuonna 1902. Siitä lähtien hän kirjoitti tuotteliaasti kaikenlaisia tyylilajeja – runoutta, fiktiota, historiaa, kirjallisuutta, teologiaa, romantiikkaa, komediaa ja paljon kaikkea muuta viehättävää. Hän kirjoitti enemmän kuin 230 kirjaa.
Fletcherin ensimmäiset teokset sisälsivät runoutta. Sitten hän kirjoitti lukemattoman joukon historiallisia fiktioita ja historiaa. Näistä moni kosketteli Yorkshireä, mistä syystä hänet valittiin the Royal Historical Societyn fellowiksi (Kuninkaallisen historiallisen yhteisön jäseneksi).
Fletcher kirjoitti useita maalaisaiheisia novelleja, kuten esikuvansa Richard Jefferies. Alkuna oli The Wonderful Wapentake (1894). Michael Sadleir arvosti Fletcherin historallisen novellin When Charles I Was King (1892) hänen parhaaksi työkseen.
Vuonna 1914 Fletcher kirjoitti ensimmäisen salapoliisitarinan, josta lähtien hän kirjoitti lisää yli sata teosta. Moni valmistui yksityisen kustantajan Ronald Camberwell tuella.
Fletcheriä on joskus epäkorrektisti kuvattu kultaisen iän kirjailijana, mutta hän on tosiasiassa nykyaikaisen Conan Doylen veroinen. Useimmat hänen kirjansa melkoisesti ennakoivat tulevaa aikakautta ja jopa jotkin noista julkaistuista eivät myötäile suljettua muotoa ja tiukkoja sääntöjä, mitä taas havaitaan kultaisen iän kirjailijoilla.
Vuonna 1918 Yhdysvaltain presidentti Woodrow Wilson kertoi paljon nauttineensa Fletcherin mysteerinovellista The Middle Temple Murder. Presidentin arvostelun innostamana kustantaja Alfred Knopf alkoi julkaista Fletcherin monia salapoliisikertomuksia. Nämä saivat laajan suosion Yhdysvalloissa.
Mati Puhm
Mati Puhm (s. 1962 Paide, Viro) on virolainen runoilija.
Puhm on opiskellut Tallinnan teknillisessä korkeakoulussa ja työskentelee Läänemaan maakuntakirjastossa.
Merja Aho kuvaa artikkelissaan, että runoilijana Puhm poikkeaa nykyvirtauksista ja kytkeytyy pikemminkin aikoihin, jolloin runous oli yhtä kuin kauneus. Ahon mukaan linja vaatii rohkeutta:
Suso Kolesnik
Suso Jaana Kristiina Kolesnik, o.s. Tenhunen (s. 20. elokuuta 1961 Kiuruvesi) on suomalainen viestintäalan asiantuntija, joka työskenteli muun muassa "Yhteishyvän" päätoimittajana.
Kolesnik syntyi rehtori Matti Tenhusen ja kirjanpitäjä Anna-Liisa Juntusen perheeseen. Hänen puolisonsa 1993–2005 oli taiteilija Kazimir Kolesnik. Suso Kolesnik tuli ylioppilaaksi 1980 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1987. Hän toimi IBM:n Suomen yhtiön viestintäpäällikkönä 1988–1999 ja Teklan viestintäjohtajana 2000–2003. SOK-yhtymän viestintäjohtaja hänestä tuli 2003, "Yhteishyvän" päätoimittajan tehtäviä hän hoiti vuodesta 2007. Hän erosi S-Ryhmän palveluksesta Maine ja -vastuullisuusyksikön johtajana vuonna 2013. Hän on viestintätoimisto Cocommsin palveluksessa tekemässä johdon mentorointia, coachingia ja fasilitointia.
Vilsandin majakka
Vilsandin majakka pystytettiin vuonna 1809. Majakkaa remontoitiin useita kertoja joista viimeisin vuonna 1957.
Vilsandin majakan rakentamisesta teki Venäjän amiraaliteetti päätöksen Saaremaan länsirannikolle vuonna 1803. Alunperin sitä suunniteltiin Loonalaidille, mutta koska se oli asumaton ja sen maaperä oli epävakaa suunnitelmasta luovuttiin ja majakka päätettiin rakentaa Vilsandin saarelle, missä oli jo ennestään rajavartioiden tukikohta. Ensimmäinen majakka valmistui vuonna 1809.
Siitä noin 150 metriä pohjoiseen rakennettiin toinen majakka vuotta myöhemmin varmistamaan navigointi turvallisesti. Heikko rakennustyön laatu aiheutti puisen tornin romahtamisen, ja onnettomuudessa kuoli 12 miestä, sen tilalle tehtiin kuitenkin uusi joka kuitenkin purettiin vuonna 1840.
Ensimmäinen kivinen majakka tehtiin kalkkikivestä vuonna 1817, ja se uusittiin vuonna 1870. Viimeisin remontti tehtiin vuonna 1957 jolloin siitä tuli sellainen kuin se nykyisin on, sylinterimäinen valkoinen torni jossa on punainen lyhtyhuone ja parveke. Vuosina 1906–1941 oli Artur Toom majakanvartijana, ja hän sai aikaan että alueelle perustettiin Vaikan luonnonsuojelualue vuonna 1910. Suojelualue oli ensimmäinen Venäjän keisarikunnassa ja se oli nykyisen Vilsandin kansallispuiston edeltäjä.
Majakan länsipuolella sijaitsevat Vaika saaret; Alumine Vaika, Keskimine Vaika, Ülemine Vaika, Mustpank, Kullipank ja Karirahu, ne ovat luonnonsuojeluelueen tunnetuimpia lintusaaria.
Nykyään majakka ja sivurakennukset ovat kaikki eri omistajien omistuksessa, mutta kokonaisuus on arkkitehtoninen suojelukohde.
Majakka näyttää punaista ja valkoista valoa.
Kadotettujen hedelmätarha
Kadotettujen hedelmätarha ("The Orchard of Lost Souls") on Nadifa Mohamedin kirjoittama romaani. Englanninkielinen alkuteos julkaistiin vuonna 2013 ja suomennos 2014.
Mohamed sai tällä kirjalla brittiläisen Somerset Maugham Award -palkinnon.
Kirja kertoo kolmesta eri-ikäisestä naisesta, joiden tarinat kietoutuvat yhteen. Tapahtumat sijoittuvat Hargeisan kaupunkiin Somaliassa. On vuosi 1987, diktatuuri on kaatumaisillaan, ja maa ajautuu kohti sisällissotaa.
Yksinäinen leskirouva Kawsar joutuu sotilaan pahoinpitelemäksi ja lukittautuu pahasti loukkaantuneena kotiinsa odottamaan kuolemaansa. Yhdeksänvuotias Deqo karkaa pakolaisleiriltä. Kodittoman pikkutytön ei ole helppo pärjätä yksin suuressa kaupungissa. Nuori naissotilas Filsan haluaa edetä urallaan ja on muuttanut Hargeisaan. Hänelle alkaa selvitä, että armeija vaatii häneltä enemmän kuin mitä hän on valmis antamaan.
Vierzon
Vierzon on kunta Ranskassa Cherin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee Cherjoen ja sen sivujoen Yèvren yhtymäkohdassa. Kuntaa halkoo myös Canal de Berryn kanava.
Vierzon oli maatalouskoneita valmistavan Société Française de Vierzonin kotikaupunki. Nykyään entisessä teollisuushallissa on valmistettuja maatalouskoneita esittelevä museo "Musée de Vierzon".
Irja Grönholm
Irja Grönholm (s. 1951 Eberswalde, Saksan demokraattinen tasavalta) on virolainen kääntäjä.
Grönholm on virolais-ruotsalaista syntyperää. Hänen vanhempansa muuttivat Saksaan vuonna 1941. Hän kasvoi kaksikieliseksi (viro, saksa), ja opinnot päätettyään hän päätti 1984 hyödyntää kielitaitoaan.
Grönholm opiskeli 1970–1974 biologiaa Greifswaldin yliopistossa ja suoritti loppututkinnon. Hän työskenteli 1974–1984 tutkijana Akademie der Wissenschaften der DDR in Berlin, ja on ollut vuodesta 1984 virolaisen kirjallisuuden vapaa kääntäjä. Hän on saksantanut kaunokirjallisuutta, näytelmiä, lastenkirjoja ja titokirjoja.
Grönholm on saksantanut muun muassa Jaan Krossin, Maimu Bergin, Mati Untin, Eeva Parkin, Mari Saatin proosaa ja Jaan Tätten, Merle Karusoon, Peeter Jalakasin, Tiit Ojasoon näytelmiä sekä näytelmiä Teater NO99:lle.
Vuosina 1990–2004 hän toimi julkaisussa Zeitschrift Estonia (yöhemmin Zeitschrift für estnische Literatur und Kultur). Hän on julkaissut runsaasti tekstejä antologioissa ja kirjallisuuslehdissä. Hän on julkaissut teokset " Estonia 2006" ja "Estonia 2007, Jahrbücher estnischer Literatur" ja on osallistunut elokuvien, radio-ohjelmien tekemiseen ja kokousten ja tapahtumien järjestämiseen.
Grönholm oli 2010 Eeva Parkin teoksen "Lõks lõpmatuses" ("Falle, unendlich") saksannoksesta Brücke Berlin Preis -palkinnon ehdokkaana (lyhyt lista)
Sir-Air
Sir-Air Oy oli 1970-luvulla ja 1980-luvulla Helsingissä toiminut suomalainen lentoyhtiö joka harjoitti liikelentoja, ilmakuvauksia ja lentotaksitoimintaa. Yhtiöllä oli myös reittiliikennettä Helsingistä Mikkelin kautta Joroisiin 1971–1973 6-8 paikkaisilla koneilla. Yhtiö liikennöi tämän lisäksi keväästä 1970 alkaen Helsingistä Kauhavalle.
Yhtiön perustaja oli Risto Etelämäki ja yhtiön nimi tuli perustajan etunimen alkukirjaimista käännetyssä järjestyksessä. Yhtiön logona oli siivekäs knallihattu.
Sir-Air menetti vuonna 1982 ansiotoimilupansa, syynä tähän olivat lento- ja huoltotoiminnan puutteet.
Viro talviolympialaisissa 1936
Viro osallistui Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisiin vuonna 1936 viiden urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat pikaluisteluun, taitoluisteluun, maastohiihtoon ja alppihiihtoon. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi Johannes Raudava-Rosenfeldt, vaikka hän ei osallistunut mihinkään kilpailutapahtumaan. Viro ei saavuttanut kisoista mitalia.
Nadifa Mohamed
Nadifa Mohamed (s. 1981 Hargeisa, Somalia) on somalialais-brittiläinen kirjailija. Hän muutti perheensä kanssa Lontooseen vuonna 1986. Heidän oli tarkoitus palata Somaliaan, mutta Somaliassa syttyi sisällissota vuonna 1988, ja he jäivät pysyvästi Isoon-Britanniaan. Mohamed opiskeli Oxfordin yliopistossa historiaa ja valtiotiedettä.
Mohamadin esikoisteos "Black Mamba Boy" julkaistiin vuonna 2009.
Karjulanjoen valuma-alue
Karjulanjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.36) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 137,98 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 6,19 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Näsijärven Vankavesi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Näsijärven alueelle (35.31).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Evol Intent
Evol Intent on yhdysvaltalainen drum and bass -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000. Yhtye koostuu The Enemystä (Ashley Jones), Knickistä (Nick Weiller) ja Gigantorista (Mike Diasio).
Trio on julkaissut useita singlejä heidän omalla levy-yhtiöllään Evol Intent Recordings kuin myös Dieselboyn Human Imprint- ja Barcode Recordings -levy-yhtiöillä.
Evol Intent julkaisi esikoisalbuminsa "Era of Diversion" vuonna 2008.
Era of Diversion
Era of Diversion on yhdysvaltalaisen drum and bass -trion Evol Intentin esikoisalbumi. Albumi julkaistiin 4. maaliskuuta 2008.
Gagarin Cup -pudotuspelit 2018
Gagarin Cup -pudotuspelit 2018 ovat jääkiekkoliiga KHL:n kauden 2017–2018 pudotuspelit, jotka alkoivat 3. maaliskuuta 2018 ja päättyvät huhtikuussa 2018. Runkosarjan läntisen ja itäisen konferenssin kahdeksan parasta etenivät pudotuspeleihin. Jokainen ottelusarja pelataan paras seitsemästä -menetelmällä.
Abel Landén
Abel Landén (4. joulukuuta 1833 Nummi – 21. tammikuuta 1915 Helsinki) oli suomalainen kunnallisneuvos, pankinjohtaja, lahjoittaja ja tilanomistaja.
Landénin vanhemmat olivat Nummen Järvenpään kylän Uotilan ratsutilan omistanut Johan Landén (s. 1806) ja Kristina Lovisa Ilmonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1854 ja suoritti kameraalitutkinnon 1856. Landén oli aluksi työssä Helsingin tullikamarilla ja hänestä tuli 1865 vaakamestari. Hän osti 1870 Kilon ja Gräsan kartanot Espoosta protokollasihteeri Johan Georg Agricolan (1792–1872) konkurssipesän huutokaupasta. Landén oli osakkaana Kaleva- ja Fennia-vakuutusyhtiöissä ja hän perusti 1885 Hypoteekkiosakeyhtiön jonka hän muutti vuonna 1887 Uudenmaan Osakepankiksi. Hän oli sitten pankin toimitusjohtajana useita vuosikymmeniä. Landén sai kunnallisneuvoksen arvon 1867.
Landén perusti ylioppilaaksi tultuaan yksityisen kansakoulun Nummen pitäjään ja toimi siellä opettajana. Helsinkiin muutettuaan hän osallistui kansakoulunopetukseen ja oli jonkin aikaa alempana voimistelunopettajana Helsingin yliopistossa. Hän antoi merkittäviä rahalahjoituksia erilaisiin kansansivistyspyrintöihin.
Landén osti vuonna 1878 Espoon saaristosta Iso-Vasikkasaaren (Kalvholmen) ja rakennutti sinne Röda Villan nimellä tunnetun huvilan itselleen.
Abel Landén oli naimisissa Ida Aurora Westlundin kanssa. Heidän tyttärensä Hildur Ingeborg Landén meni naimisiin kreikkalaisen kirjallisuuden professorin Ivar Heikelin kanssa.
Dieselboy
Damian Higgins, joka tunnetaan paremmin taiteilijanimeltään Dieselboy (s. 24. heinäkuuta 1972), on yhdysvaltalainen drum and bass -DJ ja -tuottaja Brooklynistä, New Yorkista.
Dieselboy perusti Human Imprint -levy-yhtiön vuonna 2002. Hän on myös sen syyskuussa 2010 perustetun alayhtiön yksi perustajista. Higgins oli yksi helmikuussa 2012 perustetun Planet Human -levy-yhtiön perustajista. Levy-yhtiö kattaa Human Imprintin ja SubHumanin julkaisuja.
Ginger Rogersin filmografia
Tämä on luettelo Ginger Rogersin filmografiasta, teatteriesiintymisistä ja palkinnoista.
Alli Peltonen
Alli Peltonen (16. toukokuuta 1916 Antrea – 28. tammikuuta 1985 Helsinki) oli "Aku Ankka" -lehden päätoimittaja vuosina 1968–1978.
Peltonen kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta Helsingissä 1934 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän Kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1939 sekä filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1946. Sota-aikana hän toimi opettajana Helsingissä ja oli myös viestilottana rintamalla. Vuodesta 1946 Peltonen työskenteli Suomen "Valittujen Palojen" toimitussihteerinä ja ystävystyi lehden silloisen päätoimittajan Sirkka Ruotsalaisen kanssa. Kun Ruotsalainen jäi eläkkeelle "Aku Ankan" päätoimittajan tehtävästä vuoden 1968 alusta, Peltonen kutsuttiin hänen seuraajakseen. Toisin kuin edeltäjänsä, Peltonen ei itse juuri suomentanut lehden sisältöä. Hänen on sanottu päätoimittajakautenaan suomentaneen vain yhden tarinan, Carl Barksin "Vanhan linnan salaisuuden". Peltonen palkkasi lehteen vuonna 1970 kääntäjiksi Markku Saarisen ja Markku Kivekkään, jotka jäivät toimituskuntaan vuosikymmeniksi. "Aku Ankan" levikki saavutti Peltosen kaudella pitkäaikaisen ennätyslukemansa 317 570 kappaletta vuonna 1975. Ennätys rikottiin vuonna 2007.
Alli Peltosen isä oli opettaja ja kirjailija Armas Peltonen. Hänen veljensä oli kirjallisuudentutkija Aarre M. Peltonen, jonka tytär, sarjakuvasuomentaja Outi Walli, toimi "Aku Ankan" toimitussihteerinä Peltosen päätoimittajakauden alussa.
Peltonen suomensi Mary Stewartin jännitysromaanin "Yhdeksät vaunut portilla" vuonna 1961.
Vetyrekombinaattori
Vetyrekombinaattori on laite, joka poistaa vetyä ydinvoimalan suojarakennuksesta onnettomuuden aikana. Sen tarkoituksena on estää vetyräjähdyksiä. Laitteesta käytetään lyhennettä PAR (Passive Autocatalytic Recombiner). Rekombinaattori käynnistyy itsestään ja toimii passiivisesti, eli se ei tarvitse sähköä.
Ydinonnettomuudessa voi syntyä vetyä, jos reaktorin polttoaine pääsee ylikuumenemaan, jolloin zirkoniumista tehdyt polttoainesauvojen suojakuoret reagoivat kemiallisesti vesihöyryn kanssa. Jos vetyä vapautuu reaktorista suojarakennukseen, se voi sekoittua ilman kanssa ja muodostaa palavan tai jopa räjähtävän seoksen. Vetyräjähdys voisi rikkoa suojarakennuksen, jolloin radioaktiivisia aineita pääsisi ympäristöön. Vetyrekombinaattoreilla pyritään poistamaan vetyä ja siten estämään sen räjähtäminen.
Vetyrekombinaattorin sisällä on levyjä tai pellettejä, jotka on pinnoitettu platina- tai palladiumkatalyytillä. Katalyytin pinnalla vety- ja happimolekyylit reagoivat keskenään jo matalassa lämpötilassa ja matalassa vetypitoisuudessa. Reaktiotuotteena syntyy vesihöyryä. Reaktio käynnistyy itsestään, kun vetypitoisuus nousee 1–2 prosenttiin. Vedyn palamiseen ilmassa tarvitaan vähintään neljän prosentin vetypitoisuus ja räjähdykseen vielä korkeampi. Rekombinaattori pystyy siis poistamaan vetyä suojarakennuksesta ennen kuin se saavuttaa palavan pitoisuuden.
Vetyrekombinaattori on laatikko, joka on auki alhaalta ja ylhäältä. Katalyytti on sijoitettu laatikon alaosaan. Vedyn ja hapen reaktiossa katalyytin pinnalla syntyy lämpöä, ja lämpötila rekombinaattorin sisällä nousee satoihin asteisiin. Kuuma höyry on kevyempää kuin suojarakennuksen ilma, joten rekombinaattorin sisään syntyy noste, samaan tapaan kuin savupiipussa. Tämä aiheuttaa voimakkaan ilmavirran rekombinaattorin läpi ja siten syöttää suojarakennuksessa olevaa vetyä ja happea laitteeseen.
Vakavassa reaktorionnettomuudessa voi syntyä useita satoja kiloja vetyä muutaman tunnin aikana . Esimerkiksi Framatomen (entinen Areva) tehokkain rekombinaattorimalli poistaa reilut viisi kiloa vetyä tunnissa, kun vetypitoisuus on neljä prosenttia . Rekombinaattoreita tarvitaan siis monta. Loviisan ydinvoimalan suojarakennuksessa on 154 rekombinaattoria, jotka asennettiin vuonna 2003. Olkiluoto 3:n suojarakennuksessa on noin 50 rekombinaattoria. Myös Hanhikiven suojarakennukseen tulee rekombinaattoreita . Olkiluoto 1 ja 2 suojarakennuksissa ei tarvita rekombinaattoreita, koska niissä vetypalot on estetty typpi-inertoinnilla . Se tarkoittaa, että suojarakennus on täytetty typellä. Koska siellä ei ole happea (muuten kuin huoltoseisokin aikana), vety ei voi palaa. Fukushiman suojarakennuksessa oli samanlainen typpi-inertointi, mutta siellä vetyä pääsi vuotamaan suojarakennuksesta ulos reaktorirakennukseen, jossa se sekoittui ilman kanssa ja räjähti .
Tunnettuja vetyrekombinaattoreiden valmistajia ovat Framatome (entinen Areva) , SNC-Lavalin (entinen Atomic Energy of Canada Ltd, AECL) sekä saksalainen Siempelkamp-NIS .
Hyper
Guy Hatfield, joka tunnetaan paremmin taiteilijanimeltään Hyper (s. 23. helmikuuta 1977), on brittiläinen DJ, tuottaja ja remixaaja. Hän on tehnyt remixejä muun muassa artisteille kuten BT, Paul van Dyk ja hänen musiikkiaan on esiintynyt trailereissa, televisiossa ja videopeleissä.
Hyper on julkaissut musiikkia levy-yhtiöillä kuten Distinct’ive Records, Bedrock Records ja Positiva Records. Hän on myös esiintynyt yhtyeenä The Prodigyn jäsenten Leeroy Thornhillin ja Jim Daviesin kanssa, Sebastian Beresfordin ollen rumpalina. Heidän ensimmäinen studioalbuminsa "We Control" julkaistiin vuonna 2006 ja toinen albumi "Suicide Tuesday" syksyllä 2008.
Pentaklooribentseeni
Pentaklooribentseeni (CHCl) on kloorattuihin aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty muiden yhdisteiden valmistamiseen ja palonestoaineena, mutta aineen käyttö on kielletty Tukholman sopimuksella.
Huoneenlämpötilassa pentaklooribentseeni on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee muun muassa bentseeniin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Pentaklooribentseeni voi reagoida elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla ja se voidaan esimerkiksi kloorata tai nitrata. Emäksisissä olosuhteissa se hydrolysoituu tetrakloorifenoleiksi. Yhdiste voi olla myrkyllistä maksalle ja voi olla haitallista eläinten lisääntymiselle. Pentaklooribentseeni kertyy ravintoketjussa erityisesti vesieliöihin.
Pentaklooribentseeniä valmistetaan klooraamalla bentseeniä. Reaktiossa syntyy tuoteseos, josta pentaklooribentseeni erotetaan tislaamalla ja kiteyttämällä. Pentaklooribentseeniä on käytetty palonestoaineena, fungisidina sekä kvintotseeniin valmistamiseen. Pentaklooribentseenin käyttö on kielletty Tukholman sopimuksella.
Pyhän Mikaelin kirkko (Burgh by Sands)
Pyhän Mikaelin kirkko () on kyläkirkko Cumbriassa, joka on rakennettu 1100-luvun lopussa. Kellotorni on vuodelta 1360. Rakennusmateriaalina on käytetty punaista hiekkakiveä, jota on saatu paikalla olleesta roomalaislinnoituksesta.
Kirkko on Grade I -suojelukohde vuodesta 1957.
Yleinen mielipide
Yleinen mielipide (engl. "public opinion") on politiikassa kansan mielipide. Yleinen mielipide tarkoittaa että poliitikot eivät ole ainoita asioiden määrittelijöitä, ja edes turvallisuuspoliittiset ratkaisut eivät ole enää vain ylimmän maanjohdon käsissä. Pitkälle vietynä yleinen mielipide tekee poliitikosta reagoijan. Yleisestä mielipiteestä kirjoitti ensimmäisenä ranskalainen Michel de Montaigne vuonna 1588.
Kauksi Ülle
Kauksi Ülle (s. 23. syyskuuta 1962 Võru, Viro) on virolainen kirjailija.
Kauksi Ülle syntyi Võrussa ja vietti lapsuutensa Võrumaalla Rõugessa. Hän on opiskellut Tarton yliopistossa.
Kauksi Üllen teoksia pidetään vaikeaselkoisena omintakeisen kielen ja muodon vuoksi. Pohjoisvirolaiset eivät aina ymmärrä etelävirolaista Kauksi Üllea. Tarton shamaaniksi ja etnofuturistiksi sanottu Kauksi Ülle hyödyntää suomensukuisten kansojen perinnettä.
Kauksi Ülle on keskeinen henkilö võron kielen ja kulttuurin edistämisessä. Hän kirjoittaa seton eli võro-seton kielellä tai pikemmin Kauksi Üllen eteläviroksi, mutta tekstejä on käännetty myös viroksi. Hänen vuonna 2012 ilmestyneen teoksen "Palunõiaq" jokainen kansi on erilainen, sillä hän on tehnyt ne käsin, kirjapainosta tuli vain sidottu tekstiosuus.
Ettevõtlike Naiste Assotsiatsioon valitsi vuonna 2008 Kauksi Üllen vuoden naiseksi.
Kalju Saaber
Kalju Saaber (s. 1944 Rakvere, Viro) on virolainen kirjailija ja toimittaja.
Saaber on opiskellut historiaa Tarton yliopistossa ja ryhtynyt vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1968. Hän on tutustunut Siperian ja Kaukasian virolaiskyliin ja kirjoittanut dokumenttipohjaisen romaanin "Punaselageda saaga" (1991), jossa hän kuvaa niitä. Myös kotiseutu Rakvere on aiheena hänen romaaneissaan. Hän on kirjoittanut myös teatteri- ja elokuvakäsikirjoituksia sekä lehtiartikkeleita.
Hannes Sarv
Hannes Sarv (s. 5. heinäkuuta 1983 Tallinna, Viro) on virolainen kirjailija ja toimittaja.
Sarv on valmistunut Tarton yliopistosta pääaineena historia. Hän on työskennellyt Hiidemaan paikallisessa sanomalehdessä Hiiu Lehtissä. Hän aloitti kirjailijana kolmella tarinalla Värske Rõhk -lehdessä. Hän on työskennellyt myös elokuvatuotannoissa. Hän on opiskellut myös journalismia ja suorittanut maisterin tutkinnon vuonna 2012 Crossmedia Production -ohjelmasta Tallinnan yliopiston Baltian elokuva- ja mediakoulusta (Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituut).
Sarv oli vuonna 2015 Bonnierin tutkivan journalismin palkintoehdokkaana yhdessä Marta Jaaksonin kanssa tekemästään artikkelisarjasta.
Biscarin verilöyly
Biscarin verilöyly oli sotarikos toisessa maailmansodassa johon yhdysvaltalainen sotilasyksikkö syyllistyi 14. heinäkuuta 1943 teloittamalla 71 italialaista ja 2 saksalaista sotavankia Santo Pietron kylässä eteläisessä Sisiliassa.
Helsingin olympiastadionin konsertit
Taulukko Helsingin olympiastadionin konsertit luetteloi Olympiastadionilla esiintyneet artistit pääesiintyjän ensiesiintymisen mukaan. Listassa ei ole mukana esimerkiksi usean artistin hyväntekeväisyystapahtumien kuten Elämä lapselle -konserttien esiintyjiä.
Pukalan valuma-alue
Pukalan valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.39) on Näsijärven–Ruoveden alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 69,29 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 12,61 %. 
Vesistön valuma-alueen alarajana on Kaletonjärvi Teiskossa ja sen laskupaikka Näsijärven lahti Kirkkojärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Näsijärven alueelle (35.31).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
Hannu Komonen
Erkki Hannu Antero Komonen (s. 3. elokuuta 1948 Valkeala) on kunnallismies, joka toimi muun muassa Orimattilan ja Heinolan kaupunginjohtajana.
Hannu Komonen syntyi liikennetarkastaja Antero Komosen ja toimistosihteeri Anna-Liisa Kauppisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1974 on puheterapeutti Kirsi Inkeri Könönen. Komonen tuli ylioppilaaksi 1968 ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1975. Hän toimi Suomen Akatemian tutkijana 1975, yhdyskuntasuunnittelun jatkokoulutuskeskuksen assistenttina 1976 ja sisäministeriön tutkijana 1976–1977. Komonen oli myös Teknillisen korkeakoulun tuntiopettaja 1975–1977. Valtioneuvoston kanslian tutkija ja suunnittelija hän oli 1977–1983 ja Heinolan suunnittelusihteeri 1983–1989 ja kehittämispäällikkö 1989–1993. Komonen toimi Orimattilan kaupunginjohtajana 1993–1996 ja Valkealan kunnanjohtajana 1996–2000. Heinolan kaupunginjohtajaksi hänet valittiin vuonna 2000. Tästä tehtävästä Komonen jäi eläkkeelle 2012, jolloin hänen seuraajkseen valittiin Tita Rinnevaara.
Paiden ritarikuntalinna
Paiden ritarikuntalinna on saksalaisen ritarikunnan vuonna 1265 rakennuttama kastellilinnoitus Paiden kaupungissa Viron Järvamaan maakunnassa. Linna vaurioitui räjähdyksessä, mutta sen torni korjattiin vuonna 1993.
Paiden ritarikuntalinna valmistui vuonna 1265. Tyypiltään se oli kastellilinnoitus. 1300-luvulla linnan tornin ympärille rakennettiin konventti. Virolaisten Yrjönyön kapinan aikana toukokuussa 1343 linnassa käytiin ritarikunnan edustajien ja neljän virolaisen "kuninkaan" välisiä neuvotteluja, jotka päättyivät kun ritarikunnan mestari Burchard von Dreileben määräsi virolaiset surmattavaksi. Linna kärsi huomattavia vaurioita Liivinmaan sodan aikana. Venäläiset piirittivät linnaa vuonna 1560 monta viikkoa onnistumatta kuitenkaan valtaamaan sitä. Lopulta sen sai haltuunsa linnan tornin alla olleen ruutivaraston räjähdyksen jälkeen vuonna 1562 Ruotsin Klaus Kristerinpoika Horn. Vaurioitunut linna poistettiin linnojen luettelosta vuonna 1636. Vaurioitunut torni restauroitiin 1800-luvun loppupuolella, mutta se tuhoutui uudelleen vuonna 1941. Uudet korjaustyöt valmistuivat vuonna 1993, jolloin torni sai nykyisen muotonsa.
Linnan kahdeksankulmainen ja 30 metriä korkea Pikk Hermann-niminen torni edustaa Begfried-tyyppiä. Tornin ovi oli 7,5 metrin korkeudella ja sisään pääsyyn vaadittiin tikkaat, jotka vedettiin pois piirityksen uhatessa. Tornin puolustuskerroksista saatettiin kaataa tervaa piirittävien vihollisten päälle. Tornissa on kuusi kerrosta. Linnan kastellia ympäröi 2 metriä paksu muuri. 1300-luvulla rakennetussa konventissa oli todennäköisesti kolme siipeä, kappeli, kokoontumissali ja asuintila. 1500-luvulla rakennettiin bastionijärjestelmä, joka on oksittain havaittavissa vielä nykyisinkin.
Vilhelms Purvītis
Vilhelms Purvītis (3. maaliskuuta 1872 Zaube, Latvia – 14. tammikuuta 1945 Bad Nauheim, Saksa) oli latvialainen taidemaalari. Tuotannossaan Purvītis keskittyi lähinnä maisemamaalaukseen. Hän toimi vuodet 1919–1934 Latvian taideakatemian rehtorina. Hän oli yksi kyseisen oppilaitoksen perustajista.
Purvītisin isä oli mylläri ja perhe muutti työn perässä nykyisen Valko-Venäjän alueelle Vitebskin kuvernementtiin. Siellä poika kävi koulua vuonna 1888 Drissan pikkukaupungissa, jossa opettaja huomasi pojan kuvallisen lahjakkuuden. Taideopintonsa Purvītis aloitti vuonna 1890 Pietarin taideakatemiassa. Opintomenestys oli hyvä ja hänet palkittiin edistyneille opiskelijoille myönnettävällä suurella kultamitalilla.
Opiskeluaikanaan Purvītis ystävystyi kahden nuoren latvialaisen kuvataitelijan, Johann Walter-Kuraun ja Janis Rozentālsin kanssa ja yhdessä he matkustivat Eurooppaan saamaan vaikutteita uusista taidesuuntauksista.
Paluu Latviaan koitti vuonna 1899. Purvītis asettui Riikaan, missä antoi yksityistunteja maalaustaiteen opettajana. Purvītisia kiinnosti maalauksissaan lumen kuvailu. Jotta oppisi parhaiten kuvaamaan lunta, hän matkusti vuonna 1902 Huippuvuorille. Vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen hän muutti Tallinnaan, missä työskenteli piirustuksenopettajana suomalaista oppikoulua vastaavassa koulussa. Riikaan hän palasi vuonna 1909 saatuaan kaupungin taidekoulun rehtorin viran.
Riian kaupungin taidekoulu evakuoitiin Ensimmäisen maailmansodan jaloista Pietariiin. Venäjän vallankumousten jälkeen vuonna 1917 Purvītis siirtyi Norjaan hoitamaan terveyttään. Norjassa hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä ennen kuin palasi saksalaisten miehittämään Riikaan vuonna 1918.
Purvītis nimitettiin vuonna 1919 Riian kaupungin taidemuseon johtajaksi. Museo on nykyään Latvian kansallinen taidemuseo. Hän oli mukana myös Latvian taideakatemian perustamishankkeessa ja hänet valittiin sen ensimmäiseksi rehtoriksi. Hänen rehtorikautensa kesti aina vuoteen 1934 saakka. Purvītis työskenteli myös Latvian yliopiston arkkitehtiosaston taidejaoksen johtajana ja opetti taideakatemiassa maisemamaalausta. Suuren opiskelijamäärän kautta hänellä on merkittävä vaikutus Latvian 1900-luvun kuvataiteeseen. Suhteidensa avulla hän järjesti 1920- ja -30- luvuilla monia latvialaisen taiteen näyttelyitä Euroopassa.
Neuvostoliitto miehitti Latvian kesällä 1940. Miehityksen jälkeen Purvītis menetti virkansa museon johtajana, mutta sai jatkaa opettajana. Hänen viimeinen näyttelynsä Latviassa pidettiin saksalaismiehityksen aikana vuonna 1942. Kesällä 1944 hänen omaisuutensa ja monet töistään tuhoutuivat, kun saksalaiset ja puna-armeija taistelivat Jelgavan hallinnasta. Saksalaiset evakuoivat Purvītisin ensin Jelgavaan ja sieltä Danzigiin. Danzigista hänet siirrettiin Hesseniin, Bad Neuheimiin, missä hän kuoli.
Gorgol
Gorgol on Senegalin sivujoki Mauritaniassa. Sen muodostavat 194 kilometriä pituinen ”musta” ja 345 kilometrin pituinen ”valkoinen” Gorgol. Joki saa alkunsa Assaban ylängöltä, virtaa kohti länttä ja laskee Senegaliin Kaédin kaupungin luona. Sen valuma-alueen laajuus on arviolta 19 000 neliökilometriä.
Joen virtaus on heikko jopa sadeaikaan elo-syyskuussa. Senegaljoen vuosittainen tulva muodostaa sen alajuoksulle suuren järven.
Gorgol on myös yksi Mauritanian hallintoalueista.
RS-26 Rubež
RS-26 Rubezh (, NATO:n koodinimi SS-X-31 tai SS-X-29B ) on venäläinen, liikuteltavalta alustalta laukaistava mannertenvälinen, kiinteäpolttoaineinen monikärkiohjus. Se perustuu aiempaan RS-24 Yars-ohjukseen, jonka lyhyempi versio se on. Ohjus voidaan varustaa kärjillä, jotka pyrkivät harhauttamaan torjuntaohjukset. Se voidaan myös varustaa tarkoilla Avantgard-kärjillä. Se on sijoitettu asemiinsa vuonna 2018.
Ohjus on 12-30 metriä pitkä. Se on ehkä 2.1 m leveä. Paino 20-80 tonnia.
Lentonopeus 6.806 km/s.
Ohjuksen on katsottu rikkovan keskimatkan ohjussopimusta, vaikka se on virallisesti mannartenvälinen. Sen kantomatka on nimittäin testien mukaan 2000-5800 km. Niinpä se muistuttaa aiempaan RDS-10 Pioneer/ SS-20 Saber ohjusta. Näin RS-26 on lyhennetty versio RS-24:sta, saman tapaan kuin SS_20 oli aikoinaan lyhennetty malli SS16 Sinneristä.
Esim 3-6 150-500 kt taistelukärkeä. Jopa 16 100-150 kt harhautus/ohjausradanmuutoksiin kykenevää 100-150 kt kärkeä. Monta jopa 5 megatonnin kärkeä, tai yksi yli 5 magatonnin kärki.
Kärjet voivat olla myös tarkasti maaliinsa ohjautuvia HGV-tyypin sukkulamaisia kärkiä.
Tarkkuus 90-250 metriä.
Christoffer Strandberg
Christoffer John Gustav Strandberg (s. 31. elokuuta 1989 Siuntio) on suomenruotsalainen näyttelijä, koomikko ja juontaja. Hän on valmistunut näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta. Teatterissa Strandberg on näytellyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa, Viirus-teatterissa sekä Lilla Teaternissa. Hän on näytellyt televisioelokuvassa "Inget ljus i tunneln" (2011) sekä televisiosarjoissa "Ihan sama" (2014) ja "Kohtuuttomuuksia" (2016).
Hän ääninäytteli vuonna 2014 "Muumit Rivieralla" -animaatioelokuvassa. Strandberg on juontanut myös Yle X3M:n aamuohjelmaa satiirisesti ja imitoiden. Yksi hänen imitaatiobravuureistaan on Alexander Stubb. Strandberg oli Uuden Musiikin Kilpailun 2018 yksi juontajista. Strandberg on mukana "Putous"-sketsisarjan 10. tuotantokaudella (2018–).
Strandberg valittiin vuonna 2013 Miss Drag Queeniksi. Hän elää parisuhteessa miehen kanssa.
We Control
We Control on brittiläisen tuottajan Hyperin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Single ”We Control” esiintyy suositussa vuoden 2005 ajopelissä "", ja vuoden 2008 ajopelissä "Pure". Single ”Ant Music” esiintyy vuoden 2006 "FIFA Street 2" -pelissä.
Monsters (kappale)
Monsters on suomalaisen laulajan Saara Aallon kappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa. Kappale valittiin edustuskappaleeksi maaliskuussa 2018 Uuden Musiikin Kilpailussa. Kappale sai UMK:ssa eniten ääniä sekä kansainvälisiltä raadeilta että yleisöäänestyksessä.
Aalto on kirjoittanut kappaleen loppuvuodesta 2017 yhdessä Linnea Debin, Joy Debin sekä Ki Fitzgeraldin kanssa.
Aalto kilpaili kappaleellaan Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa 8. toukokuuta 2018. Hän pääsi 19 kilpailijasta kymmenen parhaan joukossa 12. toukokuuta 2018 käytävään finaaliin. Aalto sijoittui semifinaalinsa 10:nneksi saaden 108 pistettä. Finaalissa hänen sijoituksensa oli 25. saaden 46 pistettä.
"Monstersin" esitys oli Yleisradion suurin satsaus Euroviisuihin. Osana esitystä oli kookas lavaste-elementti, joka valmistettiin osittain Portugalissa sekä Ylen lavastamossa Helsingissä. Osana lavastetta oli särkynyt peili, johon kiinnitettynä Saara Aalto lauloi osan kappaleesta pää ylösalaisin.
Esityksen aikana Aallon kanssa lavalla oli kaksi tanssijaa, sveitsiläinen Yves Cueni sekä englantilainen Kane Horn. Siinä käytettiin myös kolmea taustalaulajaa: Heli Lyytikäinen ja Tuuli Ikonen olivat mukana koreografiassa sekä Teemu Roivainen, joka myös pyöritti lavasteen sisällä pyörivää koneistoa.
Juan Miguel Echevarría
Juan Miguel Echevarría (s. 11. elokuuta 1998) on kuubalainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy.
Echevarría oli neljäs alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 769 ja viides alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 tuloksella 778. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Echevarría karsiutui loppukilpailusta tuloksella 786.
Echevarría voitti kultaa Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 tuloksella 846.
The Mighty
The Mighty on suomalaisen rockyhtye Boycottin viides studioalbumi, joka julkaistiin 20. lokakuuta 2017.
Kaikki kappaleet säveltänyt Tommi Läntinen sekä sanoittaneet Tommi ja Ilmari Läntinen, ellei toisin mainittu.
G. W. Nyberg
Gustaf Wilhelm Nyberg (5. kesäkuuta 1874 – 8. maaliskuuta 1938) oli suomalainen rakennusmestari joka suunnitteli 1900-luvun alussa useita jugendtyylisiä asuinrakennuksia Helsinkiin. Nyberg valmistui rakennusmestariksi Helsingin teollisuuskoulun rakennusosastolta vuonna 1898. Hän teki konkurssin 1915.
Hyundai Motorsport
Hyundai Motorsport on Hyundain tehdastiimi, joka kilpailee Rallin MM-sarjassa. Talli on kilpaillut sarjassa kausilla 2000–2003 ja uudestaan kaudesta 2014 eteenpäin.
Ruhnun majakka
Ruhnun majakka () pystytettiin vuonna 1877 Ruhnun saaren korkeimpaan kohtaan. Väitetään, että ruosteenpunaisen majakan olisi suunnitellut insinööri Gustave Eiffel. Todisteita asiasta kuitenkaan ei ole.
Ensimmäinen maininta majakasta Ruhnun saarella on vuodelta 1646. Vuonna 1757 Haubjerre-kukkulalle tehtiin toinen, joka kuitenkin romahti. Vuonna 1860 rakennettiin saarelle puinen, katkaistun pyramidin muotoinen majakka, joka oli väritykseltään keltainen. Sen tilalle tilattiin uusi, jonka on vuonna 1875 valmistanut Le Havressa Ranskassa toiminut Forges et Chantiers de la Méditerranée -yhtiö. Sen osien saamiseksi pystyspaikalle rakennettiin kivetty tie dyynien yli. Se saatiin pystyyn vuonna 1877, ja se koostui keskiputkesta, joka oli niitattu levyistä ja neljästä niittaamalla tehdystä vinosta putkijalasta.
Majakka kärsi pahoja vaurioita, kun saksalaiset ensimmäisen maailmansodan aikana panostivat sen keskushuoneen dynamiitilla ja räjäyttivät, jolloin keskushuone ja lyhty vaurioituivat. Se korjattiin vasta vuosina 1936–1937.
Japanin ralli 2007
Japanin ralli 2007 oli MM-rallikauden 2007 14. ralli, joka ajettiin 26.–28. lokakuuta. Rallin voitti Fordin Mikko Hirvonen. Toiseksi sijoittui Citroënin Daniel Sordo ja kolmanneksi Fordin Henning Solberg.
Japanin ralli 2008
Japanin ralli 2008 oli MM-rallikauden 2008 14. ralli, joka ajettiin 31. lokakuuta.–2. marraskuuta. Rallin voitti Fordin Mikko Hirvonen. Toiseksi sijoittui Fordin Jari-Matti Latvala ja kolmanneksi Citroënin Sébastien Loeb, joka varmisti samalla viidennen peräkkäisen kuljettajien mestaruuden.
Auvo Karsikas
Auvo Karsikas (s. 11. maaliskuuta 1938 Kärsämäki) on suomalainen Uudessakaupungissa asuva filosofian maisteri, kasvatustieteen lisensiaatti, rehtori ja runoilija. Karsikas toimi Oriveden opiston rehtorina ja oli opettajana Turun, Tampereen ja Jyväskylän yliopistoissa. Hän aloitti kirjoittamisen jouduttuaan työkyvyttömyyseläkkeelle autokolarin seurauksena.
Hyundai i20 Coupe WRC
Hyundai i20 Coupe WRC (aiemmin nimellä Hyundai New Generation i20 WRC) on Hyundain ralliauto, joka teki debyyttinsä kauden 2017 MM-sarjan avanneessa Monte Carlon -rallissa.
Janne Ferm
Janne Ferm (s. 29. elokuuta 1980) on suomalainen kartanlukija. Kaudella 2018 Ferm toimii Toyotan tehdastallissa Esapekka Lapin kartanlukijana.
Fermin ensimmäinen ralli oli Suomen ralli vuonna 2011. Ensimmäisen MM-rallivoittonsa Ferm saavutti Lapin kanssa vuoden 2017 Suomen rallista.
Naissaaren majakka
Naissaaren majakka () sijaitsee Suomenlahdella Naissaaren pohjoispäässä Virossa.
Vuonna 1788 Naissaarelle on rakennettiin molempiin päihin puiset majakat. Vuonna 1849 pohjoisen pään lahoavan majakan tilalle rakennettiin kalkkikivestä 38 metriä korkea sylinterin muotoinen majakka. Torni vahingoittui pahasti Krimin sodan aikana vuosina 1853–1856, ja sen vieressä olevat rakennukset poltettiin. Ne kuitenkin korjattiin ja rakennettiin uudestaan vuonna 1856. Toisen maailmansodan aikana neuvostoliittolaiset joukot tuhosivat majakan ja muut rakennukset vuonna 1941.
Sodan jälkeen pystytettiin korvaajaksi puusta rakennettu 38 metriä korkea torni, joka oli käytössä vuosina 1946–1960. Vuonna 1960 rakennettiin 45-metrinen teräsbetonista tehty kahdeksankulmainen majakka. Vuonna 1999 siihen tehtiin uusi lyhtyhuone. Valot automatisoitiin vuonna 2004. Majakan alaosa valkoinen ja yläosa on punainen.
Powermonger
Powermonger (tyyliteltynä PowerMonger) on Bullfrog Productionsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema strategiapeli, joka on julkaistu vuonna .
CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 95% arvostelussaan.
Theme Park
Theme Park on Bullfrog Productionsin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema simulaatio- ja strategiapeli, joka on julkaistu vuonna .
CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 93% arvostelussaan.
Only Built 4 Cuban Linx...
Only Built 4 Cuban Linx... on yhdysvaltalaisen rap-artisti Raekwonin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin elokuussa 1995. "Only Built 4 Cuban Linx..." nousi Billboard 200-listalla neljännelle sijalle. Levyä pidetään merkittävänä mafioso rap -albumina.
Delphine Software
Delphine Software International oli ranskalainen videopelien kehittäjä, joka oli toiminnassa vuodesta 1988 vuoteen 2004.
Tunnettuja pelejä:
Viirelaidin majakka
Viirelaidin majakka on Virossa Saarenmaan maakunnassa, Muhun kuntaan kuuluvalla Viirelaidin luodolla sijaitseva majakka. Se on rakennettu vuonna 1881.
Viirelaidin majakka sijaitsee Viirelaidin luodolla Muhun saaren kaakkoisrannikolla. Luoto on vanhalta nimeltään Paternoster (). Luoto on 81 hehtaaria pinta-alaltaan, ja se on Virtsun satamasta on 4,1 kilometrin päässä ja Kuivastun satamasta 3,9 kilometriä. Ensimmäinen navigointimerkki, joka oli punainen torni, rakennettiin luodolle vuonna 1836. Vuonna 1857 rakennettiin uusi torni, joka oli puuta. Koska puutorni tarvitsi usein huoltoa, Viirelaidin luodolle rakennettiin uusi torni metallista. Tornin, vartijan talon, saunan ja polttoainevaraston rakentaminen aloitettiin vuonna 1880, ja ne valmistuivat vuonna 1881.
Torni koostui kahdesta samankeskisestä metallisylinteristä, joiden sisällä oli kierreportaat. Ulkopuolella on kahdeksan uloketta, jotka tekevät siitä tukevamman ja joista lähtee tuet lyhtyhuoneen parvekkeelle. Majakka oli alun perin tummanharmaa ja lyhtyhuoneen katto oli punainen. Vuoteen 1938 asti torni oli maalattu puna-keltapystyraidalliseksi. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 majakka ja sen vieressä olevat rakennukset kärsivät vakavia vaurioita: parveke ja lyhtyhuoneen katto romahtivat.
Sodan jälkeen tornin runkoa vahvistettiin betonilla ja uusi parveke sekä valolaitteet asennettiin. 1960-luvulla rakennettiin generaattorirakennus. Vuonna 1995 majakalla siirryttiin aurinko- ja tuulivoimaan, ja otettiin käyttöön automaattinen valaistus- ja valvontajärjestelmä. Vuonna 2001 tehtiin remontti ja asennettiin uusi lyhtyhuone, mutta valolaite pysyi samana. Torni on nykyisin maalattu punaiseksi.
War Stories
War Stories on brittiläisen elektronisen musiikin yhtyeen Unklen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Japanissa 20. kesäkuuta 2007, Britanniassa ja muualla Euroopassa 2. heinäkuuta 2007 ja Pohjois-Amerikassa 24. heinäkuuta. Albumin kansikuvan suunnitteli Massive Attackin Robert Del Naja. Albumi sijoittui Britannian albumilistan sijalle 58.
Urmas Vadi
Urmas Vadi (s. 1977, Viro) on virolainen kirjailija ja toimittaja.
Vadi on kirjoittanut proosaa, näytelmiä, tekstejä laulujuhlille ja radion kirjallisuus- ja kulttuuriohjelmiin, myös kuunnelmia. Vadin teokset ovat usein humoristisia vakaviin aiheisiin sekoittuneena. Hän hyödyntää eri maiden kansanperinnettä mutta käyttää hyväkseen myös nykyihmisiä, eläviäkin. Georg Otsista kertovassa musikaalissa hän käsitteli henkilöä varoen tietäessään riskin, että jumaloidun Otsin ihailijat voisivat pahastua. Vadin teksteissä on absurdiutta, jopa paasilinnamaisuutta, esimerkiksi "Tagasi Eestisse" saa Hannu Oittiselta luonnehdintoja "monitasoinen, absurdi ja vakava kirjallinen täysosuma" ja Vadi "saa lukijan hörähtelemään ja samalla mietteliääksi".
Novellikokoelma "Kuidas me koik reas niimoodi läheme" (2014) oli ehdolla vuoden parhaaksi virolaiseksi proosateokseksi. Heli Laaksonen on suomentanut Vadin novelleja ja näytelmän.
Aidi Vallik
Aidi Vallik, kirjailijanimi "Ats" (s. 11. toukokuuta 1971 Viro) on virolainen kirjailija ja toimittaja. Ensimmäiset runokoelmat Vallik kirjoitti nimimerkillä Ats, mutta siirtyi teoksesta "Ristsõna" lähtien käyttämään omaa nimeään.
Vallik on opiskellut Tarton yliopistossa viron kieltä ja kirjallisuutta. Syksyllä 1996 hän aloitti opettajana Haapsalussa Wiedemannin lukiossa. 2004 hän aloitti vapaana kirjailijana ja on kirjoittanut runoja, proosaa ja satukirjoja. Vallik siirtyi runoista proosaan vuonna 2000, jolloin hän voitti nuortenkirjakilpailun teoksella joka sai nimen "Kuidas elad, Ann?" (2001). Kirja sai jatkoa nimellä "Mis teha, Ann?" (2002). Trilogia syntyi, kun hän julkaisi kolmannen Ann-kirjan "Mis sinuga juhtus, Ann?" (2007).
Vallikin lasten- ja nuortenkirjat ovat saaneet lukuisia palkintoja, muun muassa Karl Eduard Söödin lastenrunopalkinnon 2011 ja 2017 sekä Julius Oron lastenkirjapalkinnon 2011.
Kristiina Kumpula
Irene Kristiina Kumpula (s. 4. joulukuuta 1955 Suomussalmi) on Suomen Punaisen Ristin pääsihteeri.
Kristiina Kumpula syntyi työnjohtaja Eelis Kumpulan ja ompelija Helvi Ylileppäsen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1982 on professori Hannu Nieminen. Kumpula valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1986. Suomen Akatemian tutkimusapulaisena hän toimi 1983–1985 ja Suomen Punaisessa Ristissä kansainvälisyyskasvatussihteerinä 1987–1995, pakolais- ja maahanmuuttotyön suunnittelijana 1995–1997, järjestöpäällikkönä 1997–2000 ja ohjelmajohtajana 2000–2003. Järjestön pääsihteeri hänestä tuli vuonna 2004. Kumpula on toiminut myös muun muassa rikosuhripäivystyksen johtokunnan puheenjohtajana.
La forza
La forza on virolaisen oopperalaulajan Elina Netšajevan italiankielinen oopperapopkappale. Hän voitti kappaleella vuoden 2018 Eesti Laul -kilpailun ja edusti näin Viroa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa.
Kappaleen ovat säveltäneet Mihkel Mattisen sekä Timo Vendt ja sanoittaneet Ksenia Kutšukova sekä Netšajeva itse.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 245 pistettä ja saavutti sijan 8.
Työtönjärvi
Työtönjärvi on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kurun lähellä sijaitseva järvi.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alue (Kuru)ella (35.35), jonka Työtönjoen–Pitkäjärven alueeseen (35.352) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,0 metriä mpy.
Työtönjärven tulojoessa on paljon koskia ja siinä on mutkitteleva alajuoksun osuus, joka kiertää Talvinevan. Metsätaloudelle oli tarpeellista kaivaa Porraskosken jälkeen uittokanava Työtönjärven ohi niin, että tukit voitiin uittaa suoraan Työtönjokeen . Työtönjärveen on johdettu kaksi metsäojaa, joiden merkitys on vähäinen. Järvi on joen läpivirtausjärvi huolimatta siitä, että joen vesi on jaettu myös uittokanavalle. Veden laskennallinen viipymä järvessä on vain 15 vuorokautta. Tämän mukaan vesi vaihtuu järvessä 24 kertaa vuodessa. Työtönjärveen ei laske suoraan muita järviä.
Järven laskujoki on Työtönjoki, joka virtaa Lamminlammin läpi ja laskee Keihäsjärveen Kurussa, ja joka vuorostaan laskee Näsijärven Vankaveden Kurunlahteen.
Järven pinta-ala on 30 hehtaaria. Se on 1,5 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi on kapea ja eräät sen rannoista ovat melko jyrkkiä. Tällaiset rantaan viettävät rinteet on eteläpuolella sijaitsevalla Mörtinvuorella, jonka huippu kohoaa 50 metriä järven vedenpinnan yläpuolelle. Järvellä on kartan mukaan yksi kallioinen saari järven koillisrannan tuntumassa. Saari on 50 metriä pitkä.
Järven rantaviivan pituus on 5,4 kilometriä. Se rannat ovat metsämaata paitsi luoteisrannassa, missä peltopalstat päättyvät rantasuohon. Järven asutus muodostuu neljästä entisestä ja yhdestä toimivasta maatilasta. Rannoille on myös rakennettu yli 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet seututieltä 332 tai kantatieltä 65 haarautuvilta teiltä.
Vuoden 1958 peruskartassa sijaitsi järven ympäristössä viisi toimivaa maatilaa, joiden pellot sijaitsivat eri puolilla järveä ja ne ulottuivat siellä rantaan asti. Maatilojen viljelyssä ei tapahtunut muutoksia vuosien 1958–1992 aikana. Rannoille rakennettiin tänä aikana vain kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Järven vedenlaatua on tutkittu viitenä vuonna ja viimeksi vuonna 2009. Vedenväri on tumman ruskeaa ja vesi hieman sameaa. Tumma väri johtuu korkeasta humuspitoisuudesta, joka johtuu valuma-alueen metsä- ja suovaltaisuudesta. Humuksen määrä vedessä aiheuttaa myös happamoitumista. Järven puskurikyky happamoitumista vastaan ei pysty estämään happamuustason laskua arvon pH 5,0 tasolle. Näin happamassa vedessä tulevat toimeen ja lisääntyvät vain eräät eliöt. Järven vedessä on ravinteita niin paljon, että se luokitellaan lievästi rehevöityneiden järvien luokkaan. Kun järvi on lämpötilakerrostunut, jää syvänteeseen vettä, joka ei joen virtauksesta huolimatta vaihdu. Tällöin on havaittu happipitoisuuksissa selvää laskua tai happikatoa. Tämä käynnistää sisäisen kuormituksen, joka nostaa fosforipitoisuudet järvessä kesän arvoja suuremmiksi. Järvi soveltuu virkistyskäyttöön välttäväksi.
Elina Netšajeva
Elina Netšajeva (s. 10. marraskuuta 1991 Tallinna), tunnettu kansainvälisesti myös nimellä Elina Nechayeva, on virolainen koloratuurisopraano. Hän voitti "La forza" -kappaleella vuoden 2018 Eesti Laul -kilpailun ja edusti näin Viroa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, Lissabonissa.
Netšajeva valmistui Tallinnan ranskalaisesta lyseosta vuonna 2011, opiskeli laulua Tallinnan taideinstituutissa vuosina 2011–2014 ja valmistui vuonna 2016 Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta klassisen laulun maisteriksi.
Netšajeva on osallistunut kahdesti "Eesti otsib superstaari" -laulukilpailuun, ja sijoittui "Klassikatähed 2014" -kilpailussa kolmen parhaan joukkoon. Hän oli yksi vuoden 2017 Eesti Laul -kilpailun semifinaalien juontajista.
Still D.R.E.
Still D.R.E. on yhdysvaltalaisen räppärin Dr. Dren kappale, jolla esiintyy toinen yhdysvaltalainen räppäri Snoop Dogg. Kappale julkaistiin 13. lokakuuta 1999 Dr. Dren platinaa myyneen vuoden 1999 studioalbumin "2001" ensimmäisenä singlenä.
”Still D.R.E.” sijoittui Billboard Hot 100 -listan sijalle 93. Single oli menestyneempi Britanniassa, jonka R&B-musiikkilistalla se sijoittui 1. sijalle. Kappale esiintyy vuoden 2001 elokuvassa "Training Day", vuoden 2013 videopelissä "Grand Theft Auto V" ja televisiosarjassa "Prison Break".
Liekki palaa
Liekki Palaa – 35v. juhla-albumi on Tommi Läntisen kolmas kokoelma-albumi, joka julkaistiin 21. elokuuta 2015. Kokoelma sisältää Läntisen suurimmat hitit sekä kaksi uutta kappaletta ”Ihmeitä sattuu” ja ”Laulu elämästä”. Kokoelmalta löytyy myös vuonna 2013 ilmestyneet singlet ”Liekki palaa” ja ”Elvis Has Left the Building” sekä vuonna 2012 ilmestynyt "Kulman pojat" -elokuvassa ollut ”Jari ja minä”, joka on uudistettu versio hitistä ”Kevät ja minä”.