hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kuovilan rautatieasema
Kuovilan rautatieasema (, lyhenne Kvl/Sbg) oli rantaradan varrella sijainnut entinen rautatieasema, joka sijaitsi Pohjan Kuovilassa. Asema avattiin vuonna 1899. Alun perin liikennepaikasta käytettiin vain ruotsinkielistä nimeä, kunnes se sai suomenkielisen nimen vuonna 1925.
Kuovilan asemarakennus valmistui Bruno Granholmin laatimien pysäkkirakennuksen piirustusten mukaan vuonna 1899, samanlaisena kuin esimerkiksi Pitäjänmäen ja Halikon rautatieasemat samalla rataosalla sekä Pihlavan seisake Mäntyluodon radalla. Kuovilan sijainti oli syrjäinen eikä sinne koskaan muodostunut taaja-asutusta.
Kuovilan oma liikenne koostui lähinnä Valkjärven kartanon tuotteista. Aseman miehitys lopetettiin vuonna 1973, ja samalla lakkautettiin myös tavaraliikenne. Rantaradan linjausta siirrettiin kesäkuussa 1987, ja Kuovilan seisaketta siirrettiin hiukan Turkuun päin. Tämäkin seisake lakkautettiin kuitenkin jo seuraavana vuonna.
Asemarakennus oli vuokra-asuntona, kunnes se siirtyi yksityisomistukseen vuonna 2000. Se on entisöity alkuperäistä tyyliä kunnioittaen ja on nykyisin rantaradan ainoa alkuperäisessä asussa säilynyt tämän tyyppinen asemarakennus. Kuovilan asemalla on sijainnut myös höyryvoimalla toiminut saha, jonka toiminta loppui 1927. Asemalla oli kaksi sivuraidetta, joissa lastattiin vaunuihin halkoja ja tukkeja.
Ryan van Poederooyen
Ryan Joost Van Poederooyen (s. 13. marraskuuta 1972) on kanadalainen rumpali, joka on saanut kansainvälistä tunnustusta progressiivisen metallin yhtyeen The Devin Townsend Bandin (2002–2007) sekä The Devin Townsend Projectin (2009–) jäsenenä. Hän on metalliyhtyeiden God Awakens Petrified ja Terror Syndrome perustaja, sekä progressiivisen rockyhtye Ten Ways from Sundayn jäsen.
Suurimmiksi vaikuttajikseen hän on maininnut Gavin Harrisonin, Tomas Haaken, Tim Alexanderin, Vinnie Paulin ja Neil Peartin.
Devin Townsend
Muut
Ryan
Ryan on irlantilaista alku­perää oleva henkilön­nimi, joka esiintyy sekä suku­nimenä että miehen etu­nimenä. Nimi johtuu iirin kielestä, ja sen alku­muoto "Rían" merkitsee ilmeisesti alkujaan "pikku kuningasta".
Andrej Hočevar
Andrej Hočevar (s. 21. marraskuuta 1984 Ljubljana, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on slovenialainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi Slovenian jääkiekkomaajoukkueessa MM-kisoissa 2011. Hän edustaa tällä hetkellä Ranskan pääsarjassa Ligue Magnusissa pelaavaa Dauphins d'Épinalia.
Third World Genocide
Third World Genocide on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Nuclear Assaultin kuudes studioalbumi joka julkaistiin vuonna 2005. Se oli heidän ensimmäinen albumi sitten vuoden 2002 yhdistymisen. Nuclear Assaultin edellinen studioalbumi julkaistiin 12 vuotta sitten.
Derbyn rautatieasema
Derbyn rautatieasema on Derwentjoen lähistöllä Derbyn kaupungissa sijaitseva rautatieasema, jonka omistaa Network Rail. Asemalta liikennöi East Midlands Trainsin junia Nottinghamiin, Sheffieldiin ja Lontoon St Pancrasiin.
David Copperfield (täsmennyssivu)
David Copperfield voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Příbor
Příbor () on kaupunki Tšekin tasavallassa Määrin-Sleesian läänissä Nový Jičínin piirikunnassa. Kaupungissa on noin 8 800 asukasta (2006). Kaupunki tunnetaan psykoanalyysin perustajan Sigmund Freudin syntymäpaikkana. Paikkakunta on mainittu asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1251.
Yuri da Cunha
Yuri da Cunha on angolalainen laulaja.
Yo yo
Yo yo on rap-artisti Huge L:n 3. kesäkuuta 2011 omakustanteena julkaistu albumi. Se julkaistiin aluksi C-kasettina, mutta siitä julkaistiin CD-versio tammikuussa 2012.
Noin kuukausi myöhemmin C-kasettien loputtua Huge julkaisi omatoimisesti albumin nettiin kaikille vapaasti ladattavaksi.
Kappaleista "Fressi" ja "Mä ottaisin laskun..." on tehty musiikkivideot.
Kosola (artisti)
Kosola (oikealta nimeltään Esa Rahijärvi, s. 10. joulukuuta 1986 Tuusula) on järvenpääläinen rap-artisti ja beatboxaaja. Kosola on osallistunut Rapin SM-kisoihin viisi kertaa. Vuonna 2005 hän hävisi ensimmäisessä battlessa 8-tahdille ja vuonna 2006 hän ei päässyt karsinnoista eteenpäin. Vuonna 2007 hän sijoittui kolmanneksi ja vuosina 2008 ja 2009 toiseksi. Kosola juontaa YleX kanavalla Solosen ja Xmiehen kanssa Lyömättömät-nimistä radio-ohjelmaa.
Merivaara
Merivaara Oy on suomalainen, yksityisessä omistuksessa oleva yhtiö, joka kehittää ja valmistaa sairaalasänkyjä sekä pöytiä ja valaisimia leikkaussaleihin.
Merivaaran pääkonttori, tuotekehitys ja tuotanto sijaitsevat Lahdessa. Merivaaralla on tytäryhtiöt Ruotsissa ja Norjassa sekä edustusto Venäjällä. Yhtiössä työskentelee yhteensä noin 110 henkilöä.
Merivaaran edeltäjä, Helsingin Uusi Rautasänkytehdas, Polsa & Sjöstedt, perustettiin vuonna 1901 Helsingissä. Sairaalakalusteiden tuotanto alkoi vuonna 1910, kun ensimmäiset leikkauspöydät valmistuivat.
Vähitellen alettiin valmistaa myös muita sairaalakalusteita, kuten sänkyjä. Perustajan, Juho Merivaaran, kuoltua vuonna 1938, yritys siirtyi vähitellen Instrumentariumin omistukseen. Merivaara oli seuraavien vuosikymmenten ajan Instrumentariumin divisioona, mutta kun General Electric osti Instrumentariumin 2003, joukko johtajia osti Merivaaran.
Von Haartmanin senaatti
von Haartmanin senaatti oli Suomen senaatti vuosina 1841–1858. Talousosaston varapuheenjohtaja toimi Lars Gabriel von Haartman, joka oli samanaikaisesti myös valtiovaraintoimituskunnan päällikkönä.
Sotilastoimituskunta lakkautettiin senaattia nimitettäessä 1.10.1841, mutta perustettiin uudelleen 11.1.1858. Valtiovaraintoimituskunnan apulaispäällikön tehtävät erotettiin vuosiksi 1845–1856 erityiseksi viraksi, jonka hoitaja saattoi kuitenkin osallistua senaatin kokouksiin toimituskunnan päällikön ollessa estyneenä.
Risto Aaltonen (jääkiekkoilija)
Risto Aaltonen (s. 1930) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1954–1958 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta yksissä MM-kilpailuissa.
Aaltonen edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 37 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 29 + 11 = 40 ja jäähymääränsä 24 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa.
Suomen maajoukkueessa Aaltonen pelasi neljä maaottelua, joissa hän teki yhden maalin. Hän oli mukana Moskovan MM-kilpailuissa 1957.
Matti Aalto (jääkiekkoilija)
Matti Aalto (s. 17. marraskuuta 1933 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa.
Aalto pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa vuosina 1952–1956 ja 1957–1962. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 114 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 55 + 38 = 93 ja jäähymääränsä 30 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Esko Pekkalainen
Esko Pekkalainen (s. 6. maaliskuuta 1925 Viipuri) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta kahdessa maaottelussa.
Pekkalainen pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa vuosina 1952–1960 ja 1961–1962. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 100 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 12 + 6 = 18 ja jäähymääränsä 30 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Håkan Stormbom
Håkan Stormbom (17. joulukuuta 1928 Turku – 11. elokuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1944–1964 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Hän edusti Suomen maajoukkuetta viidessä maaottelussa.
Stormbom edusti SM-sarjaurallaan Åbo IFK:ta vuosina 1944–1946 ja 1947–1948, Turun Pallokerhoa vuosina 1948–1950 sekä Turun Palloseuraa vuosina 1952–1960 ja yhden ottelun verran kaudella 1963–1964. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 115 ottelua. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Mauno Lehtinen
Mauno Lehtinen (s. 5. tammikuuta 1921 Turku) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1940–1957 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Lehtinen pelasi SM-sarjaa Turun Palloseuran joukkueessa vuosina 1940–1941, 1942–1945, 1946–1948 ja 1952–1957 sekä Turun Pallokerhon joukkueessa kaudella 1949–1950. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 82 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 34 + 8 = 42 ja jäähymääränsä 30 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kolme SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Pentti Kartemo
Pentti Kartemo on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1957 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kartemo edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 46 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 17 + 9 = 26 ja jäähymääränsä kahdeksan minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Rainer Schrey
Rainer Schrey (s. 12. tammikuuta 1933 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1952–1958 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Schrey edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 60 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 39 + 16 = 55 ja jäähymääränsä kahdeksan minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Misaki Doi
Misaki Doi (; s. 29. huhtikuuta 1991 Yokohama) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 30 lokakuussa 2016.
Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Doi pelasi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2010, joissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Polona Hercogille. Wimbledonissa 2011 Doi eteni kolmannelle kierrokselle voitettuaan Bethanie Mattek-Sandsin ja toisella kierroksella Zheng Jien. Kolmannella kierroksella hän hävisi Sabine Lisickille. Yhdysvaltain avoimissa 2011 Doi hävisi ensimmäisellä kierroksella Laura Pous Tiólle.
Doin paras saavutus Grand Slam -turnauksissa on eteneminen neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2016. Hän on voittanut WTA-turnauksen kaksinpelissä Luxemburgissa vuonna 2015 ja nelinpelissä Istanbulissa vuonna 2014.
Kurt Boege
Kurt Boege (s. 21. elokuuta 1936 Turku) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1954–1957 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Boege edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 26 ottelua, joissa hän sai kaksi jäähyminuuttia eikä lainkaan tehopisteitä. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1956 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa.
Christ of the Ozarks
Christ of the Ozarks () on Jeesus-patsas Magnetic Mountain -vuoren huipulla Eureka Springsin kaupungissa Arkansas’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Nimi Ozark viittaa Ozarkvuoriin, joiden alueella patsas ja sen patsashankkeen alullepanijan Gerald Lyman Kenneth Smithin maatila sijaitsee. Patsas valmistui vuonna 1966. Patsas on 20 metriä korkea, ja sen on valmistanut Emmet Sullivan. Se on yksi Smithin perustamista "pyhistä hankkeista", jotka hän tarkoitti houkuttelemaan matkailijoita seudulle.
Joku taidearvostelija on sanonut veistoksesta, että se on kuin maitopurkki jonka päällä on tennispallo.
Du Barry
Du Barry (; myös "Dubarry") on vuonna 1930 ensi-iltansa saanut Sam Taylorin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva, joka kertoo löyhästi madame du Barryn elämästä ja sijoittuu 1700-luvun Ranskan Pariisiin, suurta vallankumousta edeltävään aikaan. "Du Barryn" nimiroolia näyttelee Norma Talmadge, ja elokuvan muita rooleja näyttelevät muun muassa William Farnum ja Conrad Nagel. "Du Barry" jäi Talmadgen viimeiseksi elokuvaksi.
Ranskalainen Jeanette Vaubernier (Norma Talmadge) on hyvin kunnianhimoinen nainen, joka kohoaa tavaratalon tytöstä kasinon emännäksi ja lopulta kurtisaaniksi ja Ranskan kuninkaan, Ludvig XV:n (William Farnum), rakastajattareksi. Kaikesta huolimatta Jeanetten sydän on aina kuulunut Duc de Bissacille (Conrad Nagel), jonka kanssa hänellä on rakkaussuhde loppuun saakka.
"Du Barryn" tuottajana oli Talmadgen aviomies Joseph Schenck, jonka yhtiö Joseph M. Schenck Productions oli elokuvan tuotantoyhtiönä. Art Cinema Corporation -yhtiö oli myös tuottamassa elokuvaa. "Du Barry" perustuu David Belascon näytelmään "Du Barry" (1901), jonka pohjalta Sam Taylor sovitti elokuvan käsikirjoituksen. Belascon viisinäytöksinen näytelmä "Du Barry" oli saanut ensi-iltansa Broadwayn Criterion-teatterissa 25. joulukuuta 1901. Näytelmää oli esitetty 165 kertaa, ja sen viimeinen esitys oli ollut toukokuussa 1902. Broadway-näytelmän nimiroolissa oli Mrs. Leslie Carter.
"Du Barry" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 11. lokakuuta 1930. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 19. syyskuuta 1932. United Artists vastasi elokuvan teatterilevityksestä Yhdysvalloissa vuonna 1930. Suomessa elokuvan levityksestä vastasi Suomi-Filmi. "Du Barry" sai heikon vastaanoton niin yleisöltä kuin kriitikoiltakin. "Du Barry" sai uusintaensi-iltansa Yhdysvalloissa vuonna 1937. Elokuvan kopiota säilytetään muun muassa Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.
Il Cannone
Il Cannone ("Il Cannone Guarnerius") on viulu, joka on Guarneri del Gesù vuodelta 1743. Se oli Niccolò Paganinin lempisoitin.
Viulua säilytetään Genovassa Palazzo Doria Tursin museossa, tarkoin vartioidussa ja oikeaan kosteusprosenttiin säädetyssä huoneessa. Premio Paganini -viulukilpailun voittaja saa kunnian soittaa viululla.
Nils Abraham Gyldén
Nils Abraham Gyldén (16. toukokuuta 1805 Mikkelin pitäjä – 28. helmikuuta 1888 Tukholma) oli suomalainen filologi, taiteen harrastaja ja professori.
Nils Gyldénin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Abraham Jonathan Gyldén ja Eva Ström. Hän valmistui filosofian tohtoriksi (maisteriksi) vuonna 1827 ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli Kreikan kirjallisuuden dosentti Helsingin yliopistoon. Mainittuun tehtävään valittaessa hän ohitti J. L. Runebergin. Vuonna 1834 hänestä tuli tämän aineen apulainen ja 1847 professori. Gyldén julkaisi tutkimuksiaan sekä ruotsiksi että latinaksi 1830-luvulta aina 1860-luvulle saakka. Hän oli tunnettu taiteen harrastaja ja mukana perustamassa Suomen taideyhdistystä vuonna 1846, ei tosin yhdistyksen perustamisajatuksen ensimmäinen esittäjänä, vaikka niin itse väittikin. Hän esitti sen sijaan ensimmäisenä yliopistolle veistoskokoelman hankkimista, samoin kuin taiteilijoiden eläkekassan perustamista. Ne toteutuivat kuitenkin vasta paljon myöhemmin.
Gyldén erosi virastaan vuonna 1866 ja muutti Tukholmaan. Hänen puolisonsa vuodesta 1837, vapaaherratar Sofia Wrede, oli kuollut kaksi vuotta aiemmin. Heidän poikansa filosofian tohtori Johan August Hugo Gyldén (1841–1896) toimi Tukholman tähtitieteellisen observatorion johtajana.
Darren Daye
Darren Daye (s. 30. marraskuuta 1960 Des Moines) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija. Hänen poikansa Austin Daye on myös NBA-koripalloilija.
Daye pelasi urallaan 328 runkosarjan ottelua ja 34 pudotuspeliottelua NBA:ssa. Kausina 1984–1986 hän teki keskimäärin 8,7 pistettä ottelua kohden molempina kausina. NBA-uransa jälkeen Daye pelasi monta kautta muun muassa Italian Serie A:ssa, jossa hän teki parhaimmillaan 25,9 pistettä ottelua kohden kaudella 1992–1993.
Donald Sutherlandin filmografia
Donald Sutherland (s. 1935) on näytellyt yli 50 vuotta kestäneen uransa aikana yli 200 elokuva-, televisio- ja teatterituotannossa. Sutherland aloitti uransa opiskelujen jälkeen vuonna 1960, mutta oli jo koulunkäyntinsä aikana esiintynyt jo radiossa (1949–) ja teatterissa (1952–). Sutherland teki ensimmäisen televisioroolinsa 1962 ja elokuvaroolinsa 1963. Seuraavassa luettelossa ovat hänen elokuva-, televisio- ja teatteriesiintymisensä. Lisäksi artikkelissa ovat Sutherlandin muut työt, palkinnot ja ehdokkuudet.
Sutherland esiintyi 1950-luvulla Lontoossa myös näytelmissä "The Gimmick", "On a Clear Day You Can See Canterbury" ja "The Shewing-Up of Blanco Posnet", mutta näiden näytelmien tarkkoja ajankohtia ei tiedetä.
Rick Robey
Frederick Robert Robey (s. 30. tammikuuta 1956 Coral Gables) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija.
Robey pelasi yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopistossa vuosina 1974–1978. Vuonna 1975 hän edusti Yhdysvaltain koripallomaajoukkuetta Pan-Amerikan kisoissa. Turnaus päättyi Yhdysvaltain voittoon, ja Robey pelasi yhdeksän ottelua. Hän osallistui NBA:n vuoden varaustilaisuuteen, jossa Indiana Pacers varasi hänet koko tilaisuuden kolmantena pelaajana. Robey edusti kyseistä seuraa puolet ensimmäisestä NBA-kaudestaan, sillä tammikuussa 1979 Indiana kauppasi hänet Boston Celticsille vaihdossa Billy Knightiin. Seuran paidassa hän juhli NBA-mestaruutta kaudella 1980–1981. Yli neljän Celtics-kauden jälkeen Robey siirtyi Phoenix Sunsiin kolmeksi kaudeksi, jonka jälkeen hän lopetti NBA-uransa.
Harley Hotchkiss
Harley Norman Hotchkiss (12. heinäkuuta 1927 Tillsonburg, Ontario, Kanada – 22. kesäkuuta 2011 Calgary, Alberta, Kanada) oli kanadalainen geologi, liikemies ja jääkiekkovaikuttaja.
Hotchkiss syntyi Tillsonburgissa vuonna 1927. Hän palveli toisessa maailmansodassa vuodet 1944–1945 ja suoritti geologiasta alemman korkeakoulututkinnon Michiganin osavaltionyliopistosta vuonna 1951. Valmistuttuaan hän aloitti geologina Canadian Superior Energyllä. Kaksi vuotta myöhemmin hän siirtyi Canadian Imperial Bank of Commercen maaöljy- ja -kaasuosastolle. Hotchkiss oli Alcon Petroleuminin johtaja vuodet 1959–1967. Hän myi Alconin vuonna 1967 ja toimi sen jälkeen itsenäisenä sijoittajana.
Hotchkiss oli mukana tuomassa NHL-joukkueen Calgaryyn. Hän kuului kuuden sijoittajan ryhmään, joka osti Atlanta Flamesin ja siirsi sen Calgaryyn. Hotchkiss oli vaikuttamassa Scotiabank Saddledomen rakentamiseen Calgaryyn. Jäähallista tuli Calgary Flamesin kotiareena ja siellä pelattiin myös jääkiekkoa olympialaisissa 1988. Hotchkissin aikana Flames onnistui voittamaan vuonna 1989 NHL:n mestaruuden, Stanley Cupin.
Hotchkiss oli aktiivisesti mukana myös hyväntekeväisyydessä ja vapaaehtoistyössä, erityisesti terveydenhuollon saralla. Vuosina 1994–1997 hän johti rahankeräysprojektia, joka keräsi 50 miljoonaa dollaria Calgaryn alueen terveydenhuoltoon liittyviin hankkeisiin. Hotchkiss lahjoitti itse 15 miljoonaa dollaria Calgaryn yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan aivoinstituutille, joka nimettiin Hotchkiss Brain Instituteksi.
Hotchkiss sai urastaan useita arvonimiä. Hänestä tuli vuonna 1997 Order of Canadan "officer", ja seuraavana vuonna hän sai Alberta Order of Excellencen. Lisäksi hän on saanut Calgaryn yliopistolta ja Minnesotan osavaltionyliopistolta kunniatohtorin arvonimet, ja hänet on valittu Canadian Petroleum Hall of Fameen työstään öljyteollisuuden aprissa. Vuonna 2006 Hotchkiss valittiin Hockey Hall of Fameen. Hän kuoli kesäkuussa 2011 taisteltuaan eturauhasen syöpää vastaan.
Suovillat
Suovillat ("Eriophorum") on kasvisuku sarakasvien heimossa. Siihen kuuluu monia pohjoisen pallonpuoliskon suokasveja. Suovillojen tunnuspiirre on tiheä tähkäkukinto, jonka kehäsukaset pitenevät kukinnan jälkeen muodostaen valkoisen tai ruskean karvatuppaan.
Suovillalajeista seitsemän esiintyy Suomessa. Niistä luhtavilla ja tupasvilla kasvavat yleisenä koko maassa.Suovillalajit risteytyvät joskus keskenään, Suomessa kasvaa ruostevillan ja töppövillan risteymäksi luokiteltu aapavilla eli aaparuostevilla ("Eriophorum" × "medium", aikaisemmin "E. russeolum" ssp. "rufescens").
Pyrofosfaatti
Pyrofosfaatti eli difosfaatti on anioni PO. Nimeä pyro­fosfaatti käytetään myös tämän anionin sisältävistä ioniyhdisteistä sekä pyro­fosfori­hapon estereistä.
Pyrofosfaatit ovat yksinkertaisimpia polyfosfaateista. Kiteisessä muodossa fosfaattiryhmien keskinäinen asento riippuu kationin koosta. Pienten kationien tapauksessa fosfaattiryhmien konformaatio on lomittainen, ja kohdakkainen, kun kationi on suuri. Pyrofosfaatit ovat melko stabiileja lämmitettäessä sulamispisteeseensä asti ja vesiliuoksissakin hydrolysoitumista tapahtuu ilman katalyyttiä hitaasti. Yhdisteistä alkalimetalli- ja ammoniumsuolat ovat runsasliukoisia veteen, mutta muun muassa kalsium- ja eräät raskasmetallipyrofosfaatit ovat veteen liukenemattomia. Pyrofosfaatilla on melko vahva taipumus muodostaa komplekseja eräiden metallien kanssa ja nämä kompleksit usein liukenevat veteen.
Merkittävimmät pyrofosfaateista ovat natriumpyrofosfaatti, kaliumpyrofosfaatti, kalsiumpyrofosfaatti ja ammoniumpyrofosfaatti, mutta myös paljon muita pyrofosfaatteja, myös kaksoismetallisuoloja tunnetaan. Pyrofosfaatteja valmistetaan tyypillisesti kuumentamalla metallin divetyfosfaatti- tai vetyfosfaattisuolaa. Niukkaliukoisia pyrofosfaatteja voidaan valmistaa myös saostamalla ja eräissä tapauksissa yhdisteitä muodostuu myös ortofosfaatti- tai fosfiittisuolaa kuumentamalla.
San Lorenzon katedraali
San Lorenzon katedraali on Genovan vanhassa kaupungissa Italiassa. Katedraali on tyyliltään goottilainen ja sitä vartioi kaksi kivistä leijonaa.
Kirkossa on nähtävillä smaragdinvihreä lasimalja, "Sacro Catino". Pitkään uskottiin sen olevan Graalin malja. Myöhemmin kuitenkin selvisi, että se on 600-luvun taidokas islamilainen käsityö.
Allahin puutarha
Allahin puutarha ("The Garden of Allah") on Richard Boleslawskin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1936. Elokuva pohjautuu Robert Hichensin vuonna 1904 julkaistuun romaaniin. Elokuvan pääosaa Domini Enfildeniä näyttelee Marlene Dietrich. Hoidettuaan kuolevaa isäänsä Enfilden lähtee lepäämään Algeriaan, jossa hän tapaa Charles Boyerin näyttelemän Boris Androvskyn ja rakastuu tähän.
W. Howard Greene ja Hal Rosson saivat "Allahin puutarhan" värikuvauksesta Oscar-erikoispalkinnon.
Elokuvan kauan säilyneet lavasteet poltettiin osana suurta roviota joka kuvasi Atlantan kaupungin suurtulipaloa Yhdysvaltojen sisällissodassa elokuvassa Tuulen viemää.
Déborah Gyurcsek
Déborah Olivera Gyurcsek (s. 7. joulukuuta 1978) on uruguaylainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili seiväshypyssä.
Gyurcsek voitti vuonna 1997 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa tuloksellaan 385 senttimetriä. Hän sai vuonna 1999 hopeaa Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista ja pronssia Pan-Amerikan kisoista. Gyurcsek osallistui olympialaisiin kerran, Sydneyssä 2000. Hän hyppäsi tuolloin 21-vuotiaana karsinnassa tuloksen 415 eikä päässyt jatkoon. Gyurcsek sijoittui vuonna 2003 Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa neljänneksi, muttei sen jälkeen ole sijoittunut arvokisoissa viiden parhaan joukkoon.
Gyurcsek pitää hallussaan maansa ennätyksiä sekä ulko- että sisäradoilla; hänen ennätyksensä ulkoradoilla on 423 ja sisäradoilla 395.
Jan Polák
Jan Polák (s. 14. maaliskuuta 1981 Brno) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on seuratasolla pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa ja Saksassa. Polák on edustanut Tšekin maajoukkuetta 57 maaottelussa, joissa hän on tehnyt seitsemän maalia, ja pelannut kahdessa arvoturnauksessa.
Vanhasta seurastaan FC Tatran Bohunicesta Polák siirtyi Boby Brnoon vuonna 1991. Hän debytoi maan pääsarjassa Gambrinus ligassa maaliskuussa 1998 17-vuotiaana FC Petra Drnovicea vastaan. 124 pääsarjaottelun ja viiden maalin jälkeen Polák siirtyi kesällä 2002 Slovan Libereciin nelivuotisella sopimuksella. Hän pelasi 65 pääsarjaottelua ollen seurassa ja oli joukkueensa avainpelaajia, kunnes hän siirtyi vuonna 2005 noin 1,5 miljoonan euron siirtosummalla Saksan Bundesliigassa pelaavaan 1. FC Nürnbergiin.
Hän debytoi Bundesliigassa sarjan avauskierroksella 6. elokuuta 2005 Hamburger SV:ta vastaan. Polák teki ensimmäisen maalinsa Bundesliigassa ja Nürnbergissä toukokuussa 2006 5-2 voitosta Borussia Mönchengladbachista. Hän voitti kauden 2006–2007 päätteeksi Saksan cupin, jonka finaalissa hän pääsi kentälle 35. minuutilla. Polák pelasi seurassa 62 ottelua Bundesliigassa ja niissä teki neljä maalia.
Elokuussa 2007 Polák siirtyi belgialaiseen Anderlechtiin noin 3,5 miljoonan euron siirtosummalla. Hänestä tuli samalla Anderlechtin historian toiseksi kallein pelaajahankinta, kuten myös koko Belgian. Polák pelasi seurassa box-to-box-tyyppinen keskikenttäpelaajana ja oli ratkaisevassa roolissa seuran menestyksessä liigassa ja UEFA Cupissa. Hän voitti seurassa Belgian cupin vuonna 2008 ja vuonna 2010 Jupiler Pro Leaguen ja supercupin. Polák pelasi Anderlechtissä myöhemmin oikeana puolustajana, mutta hän siirtyi tammikuussa 2011 takaisin Saksan Bundesliigaan, tällä kertaa VfL Wolfsburgiin. Hän pelasi seurassa vakuuttavan loppukauden ja teki maalin huhtikuussa 2011 FC St. Paulia vastaan.
Polák on pelannut Tšekin nuorisomaajoukkueissa viidellä eri tasolla. Vuonna 2002 hän oli osana alle 21-vuotiaiden EM-mestaruutta voittanutta joukkuetta. Hän debytoi A-maajoukkueessa 18-vuotiaana. Hänellä oli maajoukkueesta viiden vuoden tauko ennen palaamista 9. helmikuuta 2005, jolloin hän teki myös maalin Sloveniaa vastaan. Polák on ollut Tšekin joukkueessa vuoden 2006 MM-kilpailuissa ja vuoden 2008 EM-kilpailuissa.
1. FC Nürnberg
R.S.C. Anderlecht
Sovinnon kukka
Sovinnon kukka on japanilainen elokuva vuodelta 1958. Se kertoo liikemiehestä, joka on ollut aina valmis neuvomaan tuttaviaan ihmissuhdeasioissa, mutta onkin neuvoton tyttärensä suhteen, kun tämä päättää mennä naimisiin kysymättä isältä neuvoa. Elokuva on ohjaajansa ensimmäinen värielokuva, ja sovinnon kukaksi kutsutun liljakasvin punaisella värillä on erityinen merkitys koko elokuvan läpi.
Buck Brannaman
Dan M. "Buck" Brannaman on yhdysvaltalainen hevosten kouluttaja ja johtavia luonnollisen hevostaidon soveltajia. Menetelmässä pyritään työskentelemään hevosen kanssa lähtökohtana hevosen luontainen olemus ja sen ajattelu- ja kommunikointitapa. Siten hevosta koulutetaan hyväksymään ihminen ja suhtautumaan ihmiseen luottavaisesti ja toimimaan tämän pyyntöjen mukaan. Brannaman on lausunut tavoitteekseen saada eläin tuntemaan olonsa turvalliseksi ja varmaksi ihmisen läheisyydessä, niin että hevonen ja ratsastava ovat yhtä.
Brannamanin lapsuus oli ankara, ja hän joutui isänsä pahoinpitelemäksi. Vaikeuksissaan hän turvautui hevosiin, ja oman kokemuksensa kautta hän opetteli tarkastelemaan tilanteita hevosen näkökulmasta. Hän on kirjoittanut: "Olen ollut tekemisissä hevosten kanssa 12-vuotiaasta alkaen, ja minua on purtu, potkittu ja heitetty selästä ja päälleni on rynnätty. Olen kokeillut kaikkia fyysisiä keinoja hevosen hallitsemiseksi, että pysyisin hengissä. Lopulta tajusin, että voisin selvitä helpommin, kun selvittäisin, miksi hevonen toimii niin kuin se toimii."
Brannanista on valmistunut Cindy Meehlin ohjaama elokuva "Buck", joka oli menestys Sundancen elokuvajuhlilla 2011.
Nyrkit taskussa
Nyrkit taskussa on italialainen elokuva vuodelta 1965. Sitä pidetään yhtenä italialaisen neorealismin klassikoista. Se kertoo miehestä, jonka häiriintyneen perheen ainoa täysipäinen jäsen on menossa naimisiin. Elokuvassa on mustaa huumoria, ja se pilkkaa pikkuporvarillisia perhearvoja.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Nyrkit taskussa" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Leijonat 2011
Leijonat 2011 – Virallinen Leijonat -kokoelma on kevään 2011 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden jälkeen julkaistu kokoelmalevy, joka sisältää maailmanmestaruuskilpailuissa soitettuja kappaleita, joista nousi isoja hittejä, soiden runsaasti muun muassa radiossa kisojen aikana ja niiden jälkeen.
Sun News Network
Sun News Network oli englanninkielinen Kanadassa toiminut uutiskanava, jonka omistivat Sun Media Corporation ja Groupe TVA, molemmat Québecor Média-yhtiön tytäryhtiöitä. Kanava aloitti lähetyksensä 18. huhtikuuta 2011.
Sun News oli tunnettu provosoivasta sisällöstään, oikeistokonservatiivisista näkökulmistaan, ja useista kohuistaan. Sillä oli keskimäärin vain 8000 katsojaa, mikä oli huomattavasti vähemmän kuin sen kilpailijoilla CBC News Networkilla ja CTV News Channelilla.
Kanava lopetti toimintansa 13.2.2015 taloudellisten tappioiden ja huonojen katsojalukujen takia.
Paide Linnameeskond
Paide Linnameeskond on jalkapalloseura Paiden kaupungista Virosta. Joukkue pelaa Meistriliigassa, maan korkeimmalla sarjatasolla, jonne se nousi kaudeksi 2009. Meistriliigan-vuosinaan joukkue on sijoittunut sarjataulukon viimeisten joukkoon, mutta on säilyttänyt sarjapaikkansa. Paide LM perustettiin vuonna 1990. Miesten edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Paide Ühisgümnaasiumi stadiumilla.
"Tilanne 24. kesäkuuta 2011"
StarCraft II: Heart of the Swarm
StarCraft II: Heart of the Swarm on Blizzard Entertainmentin kehittämä lisäosa lle. Se on StarCraft II-trilogian toinen osa. Heart of the Swarm julkaistiin maailmanlaajuisesti 12. maaliskuuta 2013. Trilogian kolmas osa julkaistiin 10. marraskuuta 2015.
Starcraft II -trilogian jokainen osa keskittyy yhteen kolmesta rodusta. Edeltävän osan Wings of Libertyn yksinpelikampanja seurasi Terraneiden Jim Raynorin taistelua, jonka eräänä lopputuloksena Queen of Blades muuttui jälleen Sarah Kerriganiksi. Heart of the Swarm jatkaa tästä, ja keskittyy Kerriganiin ja hänen hallitsemiinsa Zergeihin. Peli toimii osittain roolipelimaisena.
Heart of the Swarmin kampanja kulkee samalla tavalla kuin Wings of Libertyn, mutta jotkut mekaniikat muuttuvat. Suurimmassa osassa pelin tehtäviä Sarah Kerrigan on pelattava hahmo, ja pelin edetessä hänen voimansa alkavat kasvaa ja hän kykenee hallitsemaan enemmän zergejä. Peli tarjoaa samanoloisia "vain kampanja-yksikköjä", joita ei voi käyttää moninpelissä. Myös moninpeliin on tulossa parannuksia.
Heart of the Swarmin tarina alkaa Wings of Libertyn jälkeen. Jim Raynor ja hänen johtamat Terranit onnistuivat lopettamaan Zergien invaasion Koprulu-sektoriin hyökkäämällä Chariin ja käyttämällä muinaista xel'naga-artefaktia tuhoamalla Zergit ja muuttamaan Sarah Kerriganin takaisin ihmiseksi. Näytti siltä, että Zergien uhka olisi lopullisesti ohi. Mutta ilman Kerrigania Zergit ovat ajautuneet keskinäiseen kahakkaan. Samaan aikaan Kerrigan vannoo kostavansa Arcturus Mengskille kaiken, ja alkaa etsimään ja yhdistämään hajautuneita Zergien pesueita.
Noaea mucronata
Noaea mucronata on pieni piikkinen pensas. Se on yleensä 25–50 senttimetriä korkea, voimakkaasti haarova kasvi, jonka versot muuttuvat tyvestä puumaisiksi. Oksat ovat teräväkärkiset, mutta kasvilla ei ole erillisiä piikkejä. Lehdet ovat noin sentin pituiset ja hyvin kapeat. Pienet vihreät kukat puhkeavat lehtihankoihin, ja niistä tulee myöhemmin 3–6 mm pitkät siivet, jotka auttavat punavalkoisen hedelmän leviämistä.
"Noaea mucronataa" tavataan Välimeren seudulla (sekä Euroopassa, Aasiassa että Pohjois-Afrikassa) ja Lähi-idässä. Vuonna 2000 se löydettiin Venäjältä. Se on potentiaalisesti haitallinen vieraslaji, jonka leviämistä pidetään silmällä.
Evanescence (albumi)
Evanescence on yhdysvaltalaisen Evanescence-yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin 11. lokakuuta 2011 Wind-up Records -levy-yhtiön kautta. Se on yhtyeen kolmas studioalbumi. Albumin on tuottanut Nick Raskulinecz. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 14.
Yhtye aloitti kappaleiden kirjoittamisen albumille kesällä 2009. Ensimmäisen kerran yhtye meni studioon keväällä 2010 tuottaja Steve Lillywhiten kanssa, mutta myöhemmin he lopettivat albumin nauhoitukset hänen kanssaan, koska työskentely hänen kanssaan ei toiminut. Huhtikuussa 2011 he aloittivat albumin nauhoitukset uuden tuottajan, Nick Raskulineczin kanssa.
23. kesäkuuta 2011 yhtyeen laulaja Amy Lee kertoi, että lähes valmiina oli 16 kappaletta, joista kaikki eivät kuitenkaan tulisi albumille. Myöhemmin kuitenkin ilmoitettiin, että kaikki 16 kappaletta tulevat olemaan albumin deluxe-versiolla. Lee on sanonut, että kappaleiden sanoitukset käsittelevät muun muassa rikkinäisyyttä, vapauden kaipuuta, menetystä ja rakastumista.
Kesäkuussa 2011 ilmoitettiin, että uusi albumi julkaistaisiin 4. lokakuuta 2011, ja sen nimeksi paljastettiin "Evanescence". Heinäkuussa levy-yhtiö kuitenkin siirsi levyn julkaisuajankohtaa viikolla eteenpäin.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin kappale ”What You Want” 9. elokuuta 2011. Kappaleen ensiesitys oli MTV-kanavalla edellisenä päivänä. Kappaleeseen kuvattiin New Yorkissa musiikkivideo.
Albumin toinen single on kappale ”My Heart Is Broken”. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin tammikuussa 2012.
Deluxe Edition
Japanilainen painos
Japanilainen Deluxe Edition
iTunesAlbumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla yksi 127 000 kappaleen myyntimäärällä. Se on yhtyeen toinen studioalbumi, joka sijoittuu listan ykköseksi. Myös yhtyeen edellinen albumi, vuonna 2006 julkaistu "The Open Door" debytoi listan ykkössijalla.
Kosola (täsmennyssivu)
Kosola voi tarkoittaa seuraavia:
Yodeokin gwalliso-leiri
Yodeokin keskitysleiri eli gwalliso-leiri no. 15 (, hanja 耀德第十五號管理所) on keskitysleiri Pohjois-Koreassa, yksi poliittisista gwalliso-vankileireistä. Ihmisoikeusjärjestö Amnestyn vuonna 2011 julkistamien tietojen ja satelliittikuvien mukaan keskitysleiri sijaitsee Yodeokin piirikunnassa Etelä-Hamgyeongin maakunnassa. Keskitysleirissä on Amnestyn mukaan kaksi aluetta: täydellisen hallinnan alue, jossa 1990-luvulla arvioitiin olevan 30 000 vankia, ja vallankumouksellisten alue, jossa on noin 16 500 vankia. Järjestö kertoi vallankumouksellisten alueelta vapautuneen noin 30 vankia, jotka ovat myös onnistuneet pakenemaan Pohjois-Koreasta. Yksi tunnetuista vangeista on Kang Chol-Hwan.
Yodeokin keskitysleiristä on tehty dokumentti "Yodok Stories" (2008). Pohjois-Korean hallitus kiistää leirin olemassaolon.
Yodeokin keskitysleiriä ympäröi 3–4-metrinen piikkilanka-aita ja 2–3-metrinen muuri, joka on päällystetty sähkölangalla. Aitaa ja muuria vartioivat tuhat vartijaa, jotka on aseistettu automaattiasein ja käsikranaatein.
Vangit tekevät pakkotyötä kipsilouhoksella ja kultakaivoksessa. Leirillä sijaitsee myös tekstiilitehtaita, tislaamoita ja kuparityöpaja.
Yodeokin keskitysleirin vangeilla ei ole juurikaan oikeuksia, ja heitä kohdellaan kuin orjia. Kaikki leiriltä pakoa yrittäneet teloitetaan 2–3 kuukautta kestävän kuulustelun jälkeen. Häiriötä aiheuttavat vangit suljetaan viikkojen ajaksi kuution muotoiseen kidutusselliin, jossa ei pysty seisomaan tai makaamaan. Vangit eivät saa ylimääräisiä vaatteita talvisin. Ruoka on leirillä vähäistä, minkä vuoksi vangit joutuvat syömään rottia pysyäkseen hengissä.
NHL:n varaustilaisuus 2011
NHL:n varaustilaisuus 2011 oli 49. jääkiekkoliiga NHL:n järjestämä . Se järjestettiin 24.–25. kesäkuuta 2011 Saint Paulissa Minnesota Wildin kotiareenalla, Xcel Energy Centerillä. Ensimmäisenä tilaisuudessa varasi Edmonton Oilers.
Ennakkoarvioinneissa tilaisuuden lahjakkaimmaksi pelaajaksi nostettiin kanadalaissentteri Ryan Nugent-Hopkins, jonka kykyjenetsijät arvioivat myös Oilersin todennäköisimmäksi ykkösvaraukseksi. Toinen vaihtoehto ykkösvaraukseksi on ruotsalaispuolustaja Adam Larsson, sillä esimerkiksi The Sports Networkin asiantuntijan Pierre McGuiren mukaan Oilersin puolustuspää tarvisi vahvistusta. The Hockey Newsin arvion mukaan tilaisuuden viisi lahjakkainta pelaajaa ovat Nugent-Hopkins, Larsson, Gabriel Landeskog, Jonathan Huberdeau ja Ryan Strome.
NHL Central Scouting Bureau (CSB) listasi lupaukset neljään taulukkoon. Pohjois-Amerikassa pelaavista kenttäpelajista CSB listasi ensimmäiseksi Nugent-Hopkinsin ennen Landeskogia ja Huberdeautä. Pohjois-Amerikassa pelaavista maalivahdeista puolestaan listan kärjessä oli John Gibson. Euroopassa pelaavista kenttäpelaajista kärjessä oli Larsson. Listan kolme parasta pelasi Ruotsissa, ja neljäntenä listalla oli Joel Armia. Euroopassa pelaavien maalivahtien listan kärjessä oli Samu Perhonen.
Edmonton Oilers sijoittui toisen kerran putkeen NHL:n runkosarjan viimeiseksi. Se voitti myös toistamiseen painotetun arvonnan, jonka perusteella joukkueet saavat varausvuorot. Myös runkosarjan toiseksi (Colorado Avalanche) ja kolmanneksi huonoin joukkue (Florida Panthers) säilyttivät paikkansa arvonnassa ja saivat toisen ja kolmannen vuoron. Sen sijaan neljäntenä varaava New Jersey Devils oli runkosarjan kahdeksanneksi huonoin joukkue, joten se nousi arvonnassa monta sijaa. Arvonnassa määriteltiin 14 ensimmäistä varausta ja loput vuorot määräytyivät Stanley Cupin pudotuspelien mukaan.
Eniten varausvuoroja tilaisuudessa oli Chicago Blackhawksilla, joka varasi 11 kertaa, ja Ottawa Senatorsilla, joka pääsi varaamaan 10 kertaa. Blackhawksin 11 vuorosta peräti kuusi oli ensimmäisellä kolmella kierroksella. Senators varasi peräti kolme kertaa ensimmäisellä kierroksella. Niiden lisäksi ensimmäisellä kierroksella pääsivät kahdesti varaamaan Oilers, Avalanche, Maple Leafs ja Wild. Vähiten vuoroja oli Philadelphia Flyersillä ja New York Rangersilla, joilla oli vain kuusi mahdollisuutta varaukseen. Rangers varasi 15:ntenä ensimmäisellä kierroksella ja sen jälkeen kolmannella ja neljännellä kierroksella kerran, viidennellä kierroksella kaksi kertaa, ja kuudennella kierroksella kerran. Flyersin ensimmäinen varaus oli vielä pari päivää ennen tilaisuutta vasta kolmannella kierroksella. Joukkue teki tilaisuuden aattona kaupan, jolla se sai itselleen muun muassa varausvuoron ensimmäiseltä kierrokselta. Vaikka tilaisuudessa oli yhteensä 221 varausvuoroa, vain 220 pelaajaa varattiin, sillä Devils menetti 69:nnen vuoronsa. Se menetti sen sanktiona, kun joukkue oli yrittänyt tehdä Ilja Kovaltšukin kanssa NHL:n sääntöjä kiertävää sopimusta.
Reijo Ojanen
Reijo Ojanen (s. 16. marraskuuta 1939 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1959–1965 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Ojanen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 103 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 13 + 16 = 29 ja jäähymääränsä 66 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.
Mikko Holopainen
Mikko Juhani Holopainen (20. toukokuuta 1941 Tampere – 4. helmikuuta 2016 Tampere) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1960–1965 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Holopainen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 61 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 9 + 7 = 16 ja jäähymääränsä 34 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuosina 1961 ja 1964 sekä saavutti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Matti Lahtinen (jääkiekkoilija)
Matti Lahtinen (s. 28. kesäkuuta 1932 Kangasala) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1959–1962 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Lahtinen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 27 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1961.
Kalkkisienet
Kalkkisienet (Calcarea) ovat pienikokoisia merten matalien vesien sienieläimiä, joiden tunnusmerkkinä ovat kalsiitista tai aragoniitista muodostuneet spikulat eli neulamaiset ulokkeet.
Kalkkisieniä tunnetaan 400 lajia ja ne ovat pienin sienieläinten luokka. Pääjakson muut luokat ovat sarveispiisienet ja lasisienet. Useimmat kalkkisienilajit elävät trooppisissa tai subtrooppisissa merissä, esimerkiksi koralliriuttojen läheisyydessä.
Kalkkisienten muodot vaihtelevat poikkileikkaukseltaan säännöllisistä maljoista kapeisiin putkiin tai epäsäännöllisiin säkkeihin. Kaikkein pienimmillä lajeilla ei ole lainkaan kiinteää runkoa, mutta kookkaampien runko on rakenteeltaan verkko tai kennosto. Väreiltään ne ovat enimmäkseen epämääräisiä, mutta joitakin kirkkaan värisiä lajeja tunnetaan myös. Kuten muutkin sienieläimet, kalkkisienet elävät alustaansa kiinnittyneinä ja saavat ravintonsa vettä suodattamalla.
Heikki Koskimies
Heikki Koskimies (s. 17. maaliskuuta 1944 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1963–1966 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Koskimies edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Tapparaa vuosina 1963–1965 ja Helsingfors IFK:ta kaudella 1965–1966. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 30 ottelua, joissa hän sai yhden syöttöpisteen ja kymmenen jäähyminuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1964.
Arimo Mäkinen
Arimo Mäkinen (s. 6. helmikuuta 1938 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1956–1960 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta.
Mäkinen edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Tapparaa vuosina 1956–1959 ja Tampereen Ilvestä kaudella 1959–1960. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 27 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 1 + 1 = 2 ja jäähymääränsä 18 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1959 ja Ilveksen joukkueessa vuonna 1960.
Rauno Mäkinen (jääkiekkoilija)
Rauno Mäkinen (s. 14. helmikuuta 1934) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1956–1960 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Mäkinen edusti SM-sarjaurallaan Tampereen Kilpa-Veljiä kaudella 1956–1957 ja Tampereen Tapparaa vuosina 1957–1960. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 31 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 5 + 2 = 7 ja jäähymääränsä kaksi minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1959 sekä saavutti yhden SM-hopean.
Rauno Malm
Rauno Malm (s. 15. elokuuta 1937) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1956–1959 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Malm edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Tapparaa. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 27 ottelua, joissa hän teki yhden maalin ja istui jäähyllä kaksi minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1959 sekä saavutti yhden SM-hopean ja yhden SM-pronssin.
Isto Virtanen
Isto Virtanen (s. 17. heinäkuuta 1935 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1958–1970 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 12 ottelua.
Virtanen edusti SM-sarjaurallaan Rauman Lukkoa vuosina 1958–1960 sekä Tampereen Tapparaa vuosina 1960–1962 ja yhden ottelun verran kaudella 1969–1970. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 70 ottelua. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tapparan joukkueessa vuonna 1961 sekä saavutti yhden SM-pronssin.
Matti Peltonen
Matti Peltonen (s. 27. toukokuuta 1941 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1960–1970 ja voitti kaksi Suomen-mestaruutta. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kuusi maaottelua.
Peltonen edusti SM-sarjassa Tampereen Tapparaa vuosina 1960–1965, 1966–1968 ja 1969–1970. Hän pelasi SM-sarjassa 47 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 134 ottelua. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1961 ja 1964 ja saavutti kerran SM-hopeaa ja SM-pronssia.
Corral
Corral on satamakaupunki Tyynenmeren rannikolla Chilessä. Kaupungissa oli 5 463 asukasta vuonna 2002.
Hannu Elo
Hannu Elo (s. 11. marraskuuta 1940 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1959–1970 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi kahdeksan maaottelua.
Elon SM-sarjauraan kuuluu 122 ottelua, kaksi jäähyminuuttia, Suomen-mestaruus Tampereen Tapparan joukkueessa vuonna 1964, yksi SM-hopea sekä kaksi SM-pronssia. Vuosina 1959–1963 hän edusti Tampereen Kilpa-Veljiä.
Tauno Jussila
Tauno Jussila (s. 26. syyskuuta 1943) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1961–1968 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Jussila pelasi SM-sarjassa yhteensä 20 ottelua, joissa hän teki neljä maalia ja istui jäähyllä kuusi minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden Tampereen Tapparan joukkueessa vuonna 1964.
Luettelo KHL:ään varatuista suomalaisista
Luettelo KHL:ään varatuista suomalaisista sisältää kaikki KHL-joukkueiden varaamat suomalaiset jääkiekkoilijat.
Luettelon tilastot koostuvat kaikista pelaajan KHL:ssä pelaamista otteluista, eivät siis vain pelaajan varanneessa joukkueessa pelatuista.
John Whitgift
John Whitgift (n. 1530–1604) oli Canterburyn arkkipiispa vuodesta 1583 kuolemaansa asti.
Whitgift oli kauppias Henry Whitgiftin vanhin poika, ja kotoisin Grimsbystä. Vuonna 1563 hänet nimitettiin Cambridgen yliopiston teologian professoriksi, yliopiston varakansleriksi vuonna 1570 ja Worcesterin piispaksi vuonna 1577.
Tommi Kiiski
Tommi Kiiski (s. 14. tammikuuta 1966 Loimaa) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1984–1995 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kiiski edusti SM-liigassa Turun Palloseuraa, Saimaan Palloa, Tampereen Ilvestä ja Turun Tovereita. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 257 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 28 + 46 = 74 ja jäähymääränsä 81 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 13 ottelua, joissa hän jäi tehopisteittä ja sai neljä jäähyminuuttia.
Janne Karelius
Janne Karelius (s. 10. huhtikuuta 1965 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana SM-liigassa vuosina 1984–1991 ja saavutti yhden SM-hopean.
Karelius edusti SM-liigassa Turun Palloseuraa, Joensuun Kiekko-Poikia ja JyP HT:tä. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 156 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 13 + 26 = 39 ja jäähymääränsä 61 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi seitsemän ottelua ilman tehopisteitä ja jäähyjä.
Kai Ortio
Kai Ortio (s. 23. syyskuuta 1965 Turku) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi puolustajana SM-liigassa vuosina 1987–1989.
Ortio pelasi SM-liigassa Turun Palloseuraa edustaen yhteensä 45 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 0 + 3 = 3 ja jäähymääränsä 22 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi yhden ottelun ilman tehopisteitä ja jäähyjä.
Sittemmin Kai Ortio on toiminut Mestiksessä pelaavan TuTo Hockeyn valmentajan Petri Niukkasen valmennusapuna.
Kai Ortio on maalivahti Joni Ortion isä.
Pentti Lehtosaari
Pentti Lehtosaari (s. 27. helmikuuta 1967 Oulainen) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1985–1991 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Lehtosaari edusti SM-liigassa Helsingin Jokereita ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 174 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 25 + 31 = 56 ja jäähymääränsä 30 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kymmenen ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 1 + 2 = 3.
Tero Hämäläinen
Tero Hämäläinen (s. 1. tammikuuta 1972 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1989–2000.
Hämäläinen edusti SM-liigassa Turun Palloseuraa, Helsingfors IFK:ta, Saimaan Palloa ja Espoo Bluesia. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 239 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 45 + 67 = 112 ja jäähymääränsä 78 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 12 ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 3 + 3 = 6.
Steve Graves
Steve Graves (s. 7. huhtikuuta 1964 Trenton, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa kaudella 1988–1989 edustaen Turun Palloseuraa ja voittaen Suomen-mestaruuden. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 43 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 16 + 12 = 28 ja jäähymääränsä 48 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kymmenen ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 2 + 8 = 10 ja jäähyminuutteja 12.
Jevgeni Stepa
Jevgeni Stepa (s. 28. helmikuuta 1962) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa kaudella 1990–1991 edustaen Turun Palloseuraa ja voittaen Suomen-mestaruuden. Hän pelasi SM-liigan runkosarjassa 12 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 8 + 4 = 12 ja jäähymääränsä kaksi minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi yhdeksän ottelua, joissa tehopisteitä kertyi 1 + 5 = 6 ja jäähyminuutteja kaksi.
Andrew Handyside and Company
Andrew Handyside and Company oli englantilainen teräsvalimo 1800-luvulla. Se toimi Derbyssä maan keskiosassa. Valimo tuotti hyvin erikokoisia tuotteita valurautaisista puutarhakoristeista rautatiesiltoihin. Se teki katuvalaisimia yleistyvän kaasuvalaistuksen tarpeisiin, ja se oli yksi ensimmäisistä yrityksistä joka teki punaisia postilaatikoita Royal Mailin käyttöön. Sen valmistamia, nyt yli satavuotiaita laatikoita on edelleen paljon käytössä. Valimo tunnettiin vahvoista ja hyvälaatuisista tuotteistaan, joita oli esillä myös Lontoon maailmannäyttelyssä 1851.
Valimon perustaja Andrew Handyside kuului sukuun, jonka monet jäsenet olivat kunnostautuneet Skotlannissa rauta-alalla. Hän työskenteli William-veljensä kanssa Pietarissa, ennen kuin asettui Derbyyn ja otti siellä haltuunsa Britannia-valimon. Andrew Handyside kuoli 1877, minkä jälkeen yrityksen toiminta hiipui vähitellen ja loppui kokonaan 1911.
Yritys tuotti yhden Englannin ensimmäisistä sähköllä toimivista nostosilloista vuonna 1899.
Kokoelma yrityksen tuotteita on Derbyn teollisuusmuseossa.