Nan Bostick
Nan Bostick (2. maaliskuuta 1943 – 26. maaliskuuta 2012) oli amerikkalainen ragtime-pianisti, säveltäjä, kirjailija ja historioitsija. Kirjailijana ja historioitsijana hän oli erikoistunut varsinkin ragtime-musiikin naispuolisten vaikuttajien historian tutkimukseen.
Nan Bostick asui viimeiset vuotensa Menlo Parkissa, Kaliforniassa. Elämäntyönsä hän teki musiikinopettajana. Hän sovelsi erityistä pienille lapsille (vastasyntyneistä nelivuotiaisiin) tarkoitettua musiikkikasvatusmenetelmää. Bostick jäi opettajantoimestaan eläkkeelle 2008. Jäätyään eläkkeelle hän omistautui kokonaan pianonsoitolle ja ragtime-musiikin historian tutkimukselle.
Pääasiallisesti Nan Bostick tunnetaan pianistina ja säveltäjänä. Hän soitti mm. historiallista ragtime-musiikkia ja on tehnyt joitakin levytyksiä. Hän myös sävelsi kappaleita. Dokumentaristi Ken Burns on sisällyttänyt joitakin valikoituja näytteitä Bostickin ensimmäisen cd-julkaisun kappaleista vuonna 2004 julkaistuun dokumenttiinsa "Unforgivable Blackness: The Rise and Fall of Jack Johnson".
Eric Marchesen mukaan Nan Bostick kiinnostui ragtime-musiikista vasta kypsällä iällä, kun sai selville, että hänen isoäitinsä vanhempi veli oli ollut tunnettu ragtimen pioneereihin kuulunut säveltäjä Charles N. Daniels. Daniels oli kuollut tammikuussa 1943 eli ennen Bostickin syntymää. Nan perehtyi ajan myötä syvällisesti ragtime-musiikkiin sekä isoenonsa sävellyksiin, joita hän sittemmin säännöllisesti esitti. Aktiivivuosinaan hän esiintyi sivutoimisesti siviilityönsä (musiikinopettaja) ohella.
Ragtime-musiikin alalla Bostick oli ansioitunut laajemminkin. Hän oli eräs keskeisiä henkilöitä, jotka järjestivät Yhdysvaltain länsirannikon ragtime-musiikin festivaalin ("West Coast Ragtime Festival"). Festivaali pidetään vuosittain marraskuussa. Bostick oli eläessään säännöllinen vieras myös useissa muissa ragtime-musiikin tapahtumissa ympäri Yhdysvaltoja. Näistä voidaan mainita mm. Scott Joplinin ja "Blind" Boonen muistoa vaalivat musiikkitapahtumat, Lake Superiorin ja Randallin ragtime-festivaalit, Indianapolisin klassisen ragtime-musiikin festivaali sekä "Ragtime Street Fair"-tapahtuma Greenfield Villagen alueella Dearbornissa, Michiganissa. Hän esitti tapahtumissa mm. isoenonsa Charles Danielsin säveltämää musiikkia. Bostickilla oli tapana alustaa musiikkiesityksiään lisäämällä niihin pieni historiallinen johdanto (hän esimerkiksi valotti esittämänsä kappaleen taustaa). Esiintymisten lisäksi hän organisoi vuosien varrella useita omia ragtime-aiheisia seminaareja.
Kun Detroitin kaupunki täytti 300 vuotta vuonna 2001, kaupungin hallinto sponsoroi Bostickin esiintymään ja luennoimaan 300-vuotisjuhlatapahtumassa.
Bostick sävelsi vuosikymmenten aikana joitakin musiikkikappaleita.Bostick oli laajalti perehtynyt ragtime-musiikin historiaan.
Hän oli tunnustettu asiantuntija Detroitin alueen ragtime-musiikin historian ja varsinkin niin kutsutun "intiaani intermezzo" -tyyppisen () ragtime-musiikin alalajin tuntijana. Kyseistä musiikkityyppiä edustaa esimerkiksi Nanin isoenon Charles Danielsin vuonna 1901 säveltämä hittikappale "Hiawatha". Viimeisinä vuosinaan Bostick yritti löytää tietoa 1900-luvun alkuvuosina ragtime-musiikkia säveltäneistä naissäveltäjistä ja näiden elämästä. Varhaiset naissäveltäjät olivat enimmäkseen vaipuneet unholaan ragtime-musiikin suosion laannuttua 1910-luvun jälkeen. Bostick otti asiakseen tuoda päivänvaloon uutta tietoa näistä säveltäjistä. Löydöksistään hän julkaisi vuonna 2002 yhdessä Nora Hulsen kanssa teoksen "Ragtime's Women Composers: An Annotated Lexicon".
Nan Bostick kuoli keuhkosyöpään 26. maaliskuuta 2012. Hänen miniänsä, Lisa Exbergerin, mukaan Bostick oli sairastanut syöpää jo pidempään. Viimeiseen vaiheeseensa sairaus oli edennyt vuoden 2011 aikana. Bostick siunattiin 28. huhtikuuta 2012 Menlo Parkin First Baptist-kirkossa.
Nan Bostick oli tunnetun säveltäjä ja musiikkikustantaja Charles N. Danielsin sisaren lapsenlapsi. Nanin isoäiti oli Danielsin ainoa aikuisikään selvinnyt sisar Elizabeth Daniels (s. elokuussa 1884). Bostick on kirjoittanut isoenostaan elämäkertateoksen.
Bostick oli naimisissa ja hänellä oli ainakin yksi poika (Will Hawkins).
Musiikillisen uransa aikana Nan Bostick julkaisi kolme albumia, joista kaksi hän teki yhdessä Tom Brierin kanssa. Osan kappaleista hän soitti duettona Brierin kanssa. Levytykset sisältävät pääasiassa ragtime-musiikkia 1890-luvulta nykypäivään. Levyillä on myös Bostickin ja Brierin säveltämiä kappaleita.