József Mindszenty
József Mindszenty (29. maaliskuuta 1892 – 6. toukokuuta 1975) oli unkarilainen kardinaali, Esztergomin arkkipiispa. Mindszenty toimi Unkarin katolisen kirkon johtajana 2. lokakuuta 1945 – 18. joulukuuta 1973. Hän oli tunnettu kommunismin ja fasismin vastustaja ja uskonnonvapauden puolustaja Unkarissa.
Mindszenty syntyi vuonna 1892 Csehimindszentin kylässä Itävalta-Unkarissa József Pehmille ja Borbála Kovácsille. Hänen isänsä oli maistraatti. Mindszenty opiskeli St. Norbertin premonstratenssiluostarissa, Szombathelyn lyseossa sekä Szombathelyn hiippakunnan seminaarissa vuonna 1911.
Mindszenty vihittiin papiksi 12. kesäkuuta 1915. Vuonna 1917 julkaistiin hänen ensimmäinen kirjansa "Äitiys". Hänet pidätettiin republikaanien Mihály Károlyin hallituksen aikana 9. helmikuuta 1919 ja vapautettiin 31. heinäkuuta vapautettiin syksyllä kommunistien Béla Kunin hallituksen aikana.
Hän nimitettiin kotikyläänsä vuonna 1941. 25. maaliskuuta 1944 hänet vihittiin Vezpremin piispaksi. Hänet pidätettiin 27. marraskuuta 1944 vastustavansa Nuoliristi-puolue hallituksen suunnitelmaa majoittaa neljänneksellä sotilaita osia hänen viralliseen kirkkoonsa. Huhtikuussa 1945 Nuoliristi-puolueen hallitus valta romahti, hänet vapautettiin kotiarestista.
15. syyskuuta 1945 hänet nimitettiin Unkarin arkkipiispaksi ja Esztergomin arkkipiispaksi. 18. helmikuuta 1946 paavi Pius XII ylensi hänet kardinaaliksi pappi Santo Stefano Rotondon mukaan. Vuonna 1948 Unkarin hallitus kielsi toimittamasta uskonnollisia toimituksia. 26. joulukuuta 1948 kardinaali Mindszenty pidätettiin ja syytettiin maanpetoksesta, salaliitosta ja rikkomuksista vastaperustetun kommunistisen hallituksen lakeja kohtaan.
Vähän ennen hänen pidätystään, hän kirjoitti muistion, jonka mukaan hän ei ollut mukana salaliittoa. Vaikka hänet vangitsi kommunistinen hallitus, hän tunnusti työskentelevän amerikkalaisille ​​Unkarin valtiota vastaan. Muut pakkotunnustukset, Mindszenty myönsi, että hänen oli järjestettänyt Unkarin kruununjalokiven siirtämistä ulkomaille, mukaan lukien Pyhän Tapanin kruunun. Hän myönsi, että hänen tavoitteena oli poistaa kommunistinen hallitus, että hän oli suunnitellut kolmannen maailmansodan, ja että kun amerikkalaiset voittaisivat tämän sodan, hän itse ottaisi poliittisen vallan Unkarissa.
3. helmikuuta 1949 Mindszenty näytösoikeudenkäynti alkoi. 8. helmikuuta Mindszenty tuomittiin elinkautiseen vankeuteen maanpetoksesta hallitusta vastaan. Hallitus julkaisi asiakirjan jossa oli todisteita ​​Mindszentya vastaan, mukaan lukien hänen tunnustuksensa. Mindszenty tuli tuomioistuimen käsittelyyn ja avoimesti tunnusti rikokset, joista häntä syytettiin. 12. helmikuuta 1949 paavi Pius XII ilmoitti pannajulistuksen kaikille oikeudenkäyntiin osallistuville henkilöille. Kardinaali Acerrimo Moerore tuomitsi julkisesti tuomitsi vangitsemisen. Mindszenty sanoi myöhemmin että häntä oli lyöty kumipatukoilla ja oli käytetty muita kidutustapoja kunnes hän suostui tunnustamaan.
Mindszenty oli natsien vankina Toisen maailmansodan aikana . Hän oli vapaana Unkarin kansannousun aikana vuonna 1956. Kansannousun aikana Mindszenty arvosteli Neuvostoliiton väliintuloa ja kansannousun kukistamista. 
Mindszentystä tuli näin ollen neuvostomiehittäjän etsityimmistä ihmisistä joten hän päätti anoa turvapaikkaa Yhdysvaltain suurlähetystöstä Budapestista jossa vietti seuraavat 15 vuotta. Suurlähetystössä Mindszenty kirjoitti muistelmansa. 
Unkarin turvallisuuspoliisi AVO eristi suurlähetystö alueen jotta Mindszenty ei pystyisi poistumaan suurlähetystö alueelta. Mindszenty jätti maansa lopullisesti vuonna 1971 ja lähti maanpakoon Itävaltaan, Vatikaanin ja Unkarin hallituksen yhteissopimuksen nojalla. Mindszenty kuoli Wienissä, Itävallassa vuonna 1975.