hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Terror (1896)
Terror oli Espanjan laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu Furor-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin J. & G. Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin 11. joulukuuta 1895. Alus laskettiin vesille 10. elokuuta 1896 ja otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 17. joulukuuta.
Yhdysvaltain ja Espanjan välisten jännitteiden kasvaessa alkuvuodesta 1898 alus oli vara-amiraali Pascual Cervera y Topeten johtamassa Espanjan 1. laivueessa, joka määrättiin São Vicenteen Portugalin hallinnoimalle Cape Verdelle. "Furor", "Plutón" ja "Terror" saattoivat Cerveran lippulaivaa "Infanta María Teresaa" sekä "Cristóbal Colónia" Cadizista 8. huhtikuuta 1898. Osasto saapui São Vicenteen 14. huhtikuuta. Matkan aikana aluksilla oli havaittu mekaanisia vikoja ja ne olivat kuluttaneet odottamattoman paljon hiiltä. Laivueeseen liittyi vielä kaksi panssariristeilijää "Vizcaya" ja "Almirante Oquendo".
Sodanjulistuksen jälkeen puolueettoman Portugalin viranomaiset ilmoittivat São Vicentessä olevalle osastolle, että sen tulisi poistua satamasta 24 tunnin kuluessa. "Furor" lähti laivueen mukana merelle 29. huhtikuuta suunnaten San Juaniin Puerto Ricoon. Jatkuvien mekaanisten vikojen ja vähäisten hiilivarastojen vuoksi osaston raskaammat alukset hinasivat "Furoria" ja muita hävittäjiä ajoittain. Laivue saapui 10. toukokuuta Martiniquelle.
Laivueen jäädessä kansainväliselle merialueelle "Furor" ja "Terror" ajoivat Fort de Franceen pyytämään hiilitäydennystä, mutta puolueettomana pysyttelevän Ranskan viranomaiset eivät luovuttaneet aluksille hiiltä. Lisäksi Yhdysvaltain laivaston apuristeilijä "USS Harvard" lähti juuri satamasta ja Ranskan viranomaiset kielsivät hävittäjiä poistumasta ennen kuin 48 tuntia myöhemmin. "Terrorin" moottorivika esti merellelähdön.
Aluksen moottorit saatiin toimimaan ja se lähti San Juaniin Puerto Ricoon, jonne alus saapui 17. toukokuuta. Yhdysvaltain laivasto saarsi San Juanin 18. kesäkuuta. Espanjan laivaston risteilijä "Isabel II", tykkivene "General Goncha" ja "Terror" lähtivät 22. kesäkuuta merelle testatakseen sulkua, mikä aloitti toisen San Juanin taistelun. Yhdysvaltain laivaston apuristeilijä "USS St. Paul" lähestyi espanjalaisia, mistä seurasi lyhyt tulitaistelua, mistä espanjalaiset nopeasti irtautuivat. "Isabel II" ja "General Goncha" saavuttivat vain 10 solmun nopeuden, joten "Terrorin" tuli suojata niiden vetäytyminen. "Terror" teki torpedohyökkäyksen, jolloin "St. Paulin" ampuma kranaatti osui alukseen surmaten kaksi miehistönjäsentä ja tehden reiän aluksen kylkeen. Pahoin vaurioitunut hävittäjä vetäytyi ja se ajettiin matalikolle uppoamisen estämiseksi.
Sodan lopun alus oli korjattavana San Juanissa. Korjaukset saatiin päätökseen vasta kuukausi sotatoimien päättymisen jälkeen 14. syyskuuta, minkä jälkeen alus lähti paluumatkalle Espanjaan.
Vuonna 1920 alus muutettiin miinalaivaksi ja se romutettiin vuonna 1924.
Ruotzin waldacunnan laki
Ruotzin waldacunnan laki on vuonna 1759 julkaistu lakikirja, joka on suomennos ruotsinkielisestä laista.
Teos perustui vuoden 1734 lakiin.
Teos ei ollut virallinen lakikirja, sillä laki- ja hallintokieli oli ruotsi, mutta suomenkielinen lakikirja auttoi saamaan selkoa lain säännöksistä.
Teoksen toimittaja on Georg Salonius.
Suomentajat olivat Samuel Johannis Forseen ja Eric Johan Paléen.
Vakkola
Vakkola on kylä Askolan kunnassa itäisellä Uudellamaalla. Se sijaitsee pari kilometriä Askolan keskustasta lounaaseen Porvoonjoen varrella.
Museovirasto on vuonna 2009 luokitellut Vakkolan kylän Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vakkolan kylä on ollut pysyvästi asuttuna 1300-luvulta lähtien joen länsipuolelta, ja asutus on levinnyt itäpuolelle maantien varteen viimeistään 1700-luvun lopulla. Kylä on rakentunut näyttävälle paikalle Porvoonjoen Vakkolankosken kohdalle. Kolmiaukkoinen kiviholvisilta vuodelta 1908 on perinteisesti yksi tärkeimmistä Porvoonjoen ylityspaikoista. Koski on tuonut kylään vesivoimalla toimivaa mylly- ja sahatoimintaa. Sähkölaitos saatiin vuonna 1909. Yhtenäisenä ja tiiviinä säilynyt kylä koostuu maatilojen pihapiireistä vanhoine aittoineen.
Kylän keskusta viljavarastoineen ja apteekkeineen on muodostunut joen itärannalle. Funkistyylinen Askolan osuuskaupan rakennus on valmistunut vuonna 1938, apteekki 1950, tiilirakenteinen osuuspankki 1961 ja maisemaa hallitseva korkea viljavarasto 1966.
Vakkola on kirjailija Johannes Linnankosken synnyinpaikka. Johannes Linnankosken nuoruudenkoti toimii kotimuseona.
Kylän pohjoisosassa lähellä Askolan keskustaa toimii Askolan ja Pukkilan kuntien yhteinen yläkoulu Askolan koulu. Askolan kansakoulu valmistui 1960, minkä jälkeen sitä on laajennettu 1965, 1983 ja 1991.
Turku Animated Film Festival
Turku Animated Film Festival (TAFF) on Turussa vuosittain järjestettävä animaatioelokuvafestivaali. Vuodesta 2016 alkaen järjestetty TAFF on Suomen suurin animaatioelokuvaan keskittyvä tapahtuma. Elokuun lopulla järjestettävällä festivaalilla on kansainvälinen kilpailusarja alle 30-minuuttisille animaatioelokuville. Festivaali jakaa Grand Prix'n lisäksi Tough Eye Awardin sekä joukon muita palkintoja.
2017
Grand Prix: (Yle Uusi Kino Award) Dolls Don’t Cry, o: Frédérick Tremblay
Tough Eye Award: Wednesday with Goddard o, Nicolas Ménard
Paras ammattilaiselokuva: The Empty, o:  Dahee Jeong
Paras opiskelijaelokuva: My Father's room, o: Nari Jang
Kunniamainnta: Volcano Island, o: Anna Katalin Lovrity
Yleisöpalkinto: Negative Space, o: Max Porter & Ru Kuwahata
2016
Grand Prix: Three Fitted Flies, o: María Álvarez & Elisa Morais
Tough Eye Award: Life with Herman H. Rott, o: Chintis Lundgren
Kunniamaininta: Chulyen, a Crow’s Tale, o: Cerise Lopez & Agnes Patron
Yleisöpalkinto: Superbia, o: Luca Tóth
Tapahtuman kotisivut
Laikan kartano
Laikan kartano on kartano tai rustholli Lempäälässä Valkeakoskentien varressa.
Hirsinen päärakennus on kaksikerroksinen. Se on valmistunut 1914 ja sitä on korostettu 1935. Tien toisella puolella on talousrakennuksia 1800-luvulta. Laikan kartanoa ei aina pidetä kartanona.
Kartanoa hallitsivat 1700-luvulla nimismies Petter Frisberg 1722–1725, Juho Juhonpoika Sarvikainen 1727–1770 ja hänen tyttärensä Kaisa ja vävynsä Paavo 1774–1788. 1900-luvulla omistajina olivat Otto ja Anna Mesterton vuoteen 1917.
Laikan mailla olleessa Metsolan huvilassa asui 1902–1904 kartanon harjoittelijana toiminut John William Nylander, joka suunnitteli Bobrikovin murhaa.
Kartanossa 1895–1904 toiminut Laikan tiilitehdas oli kartanonherra Souranderin omistama tiilitehdas. Se oli paikkakunnan ensimmäinen tiilitehdas.
Lauritz Olsen
Lauritz Christian Olsen (10. elokuuta 1872 Kööpenhamina – 9. toukokuuta 1955 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Lauritz Olsen syntyi vanhojen tavaroiden kauppiaan perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena ja esiintyi vuodesta 1890 lähtien kiertävissä teatteriseurueissa. Vuodesta 1895 lähtien hän työskenteli yli kahdentoista vuoden ajan Odensen teatterissa. Olsenista tuli pian suosittu huvinäytelmien ja farssien esittäjä.
Olsen oli myös yksi tanskalaisen mykkäelokuvan käytetyimmistä näytteljöistä. Han aloitti elokuvauransa Nordisk Filmsillä vuonna 1907 ja esiintyi vuodesta 1910 lähtien varsinkin Lau Lauritzenin komedioissa. Olsen teki vuoteen 1928 mennessä yli 200 mykkäelokuvaa ja myöhemmin vielä muutamia äänielokuvia.
Suomen Teollisuuspankki
Suomen Teollisuuspankki Oy (vuoteen 1976 Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankki Oy) oli Suomessa vuosina 1924–1998 toiminut kiinnitysluottopankki.
Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankin perustivat suomalaiset liikepankit ja teollisuus vuonna 1924. Pankin perustajiin lukeutui tuleva presidentti J. K. Paasikivi. Teollisuuspankilla oli oikeus keskuspankin luvalla laskea liikkeeseen obligaatiolainoja, joilla rahoitettiin suomalaisen teollisuuden investointeja. Liikepankit eivät voineet laskea liikkeelle obligaatiolainoja.
Teollisuuspankin osake-enemmistö kuului sen perustamisesta lähtien Yhdyspankille. Vuonna 1958 omistusta muutettiin niin, että Yhdyspankki ja Kansallispankki omistivat kummatkin 44 %. Helsingin Osakepankille omistusosuudeksi tuli 11 %.
1980-luvulla Yhdyspankki sai Teollisuuspankin kokonaan itselleen, kun se osti itselleen ensin Helsingin Osakepankin ja sen jälkeen Teollisuuspankin loput osakkeet Kansallispankilta. Kansallispankki perusti samassa yhteydessä oman kiinnitysluottopankkinsa nimellä "Kansallisluottopankki Oy". Kiinnitysluottopankit alkoivat kuitenkin käydä vanhanaikaisiksi, sillä rahamarkkinat olivat 1980-luvulla vapautumassa.
1990-luvulla Teollisuuspankki toimi Merita Pankin konttoreiden välityksellä. Se myönsi pitkäaikaisija lainoja yrityksille, kunnille, kuntayhtymille, seurakunnille sekä kuntien takaamille yrityksille ja yhteisöille. Teollisuuspankki sulautui Merita Pankkiin vuoden 1998 lopussa, kun erilliselle joukkovelkakirjalainoja liikkeelle laskevalle yhtiölle ei enää ollut juridista tarvetta.
Bernardino Sienalainen
Pyhä Bernardino Sienalainen O.F.M. (8. syyskuuta 1380 Massa Marittima – 20. toukokuuta 1444 Aquila) oli aatelissyntyinen italialainen teologi, pappi ja saarnaaja. Hän on mainostajien, mainostamisen, kommunikaatioiden, kompulsiivisen tai hallitsemattoman uhkapelaamisen, uhkapeliriippuvaisten, keuhkojen, julkisten suhteiden, rinta- ja hengitys- ja keuhko-ongelmien, Italian Aquilan, Californian San Bernardinon hiippakunnan ja Italian suojeluspyhimys. Miehen symboita ovat IHS kultasäteisen ympyrän sisällä ja avoin kirja, sekä hänet kuvataan usein fransiskaanina pitelemässä aurinkoa, johon Jeesuksen nimi on kirjoitettu. Paavi Nikolaus V julisti papin pyhimykseksi 24. toukokuuta 1450 ja hänen muistopäivänsä on 20. toukokuuta. Mies eli kaikkiaan 6 paavin hallintokausien aikana: Urbanus VI, (1378–1389) Bonifacius IX, (1389–1404) Innocentius VII, (1404–1406) Gregorius XII, (1406–1415) Martinus V (1417–1431) ja Eugenius IV. (1431–1447)
Roomalaiskatolisessa messussa pyhää Bernardinoa on muistettu seuraavanlaisella latinankielisellä kollehtarukouksella:
""Orémus."
"Dómine Iesu, qui beáto Bernardíno Confessóri tuo exímium sancti nóminis tui amórem tribuísti: eius, quǽsumus, méritis et intercessióne, spíritum nobis tuæ dilectiónis benígnus infúnde"."
Pyhä Bernardino syntyi aatelisperheeseen Sienassa 8. syyskuuta, mutta hänen äitinsä kuoli hänen ollessaan 3-vuotias ja isä ennen kuin hän oli 7-vuotias, jonka jälkeen hänen tätinsä kasvattivat häntä. Opiskeltuaan kurssin siviili- ja kanonista lakia hän 1397 liittyi hengelliseen yhteisöön Santa Maria della Scalan yhteydessä ja kolme vuotta myöhemmin kulkutaudin vallitessa Sienassa hän auttoi sairastuneita. Mies liittyi fransiskaaneihin 8. syyskuuta 1403 ja vihittiin papiksi 8. syyskuuta 1404. Hän vietti kaksitoista vuotta syrjässä, keskittäen energiansa rukoukseen ja hengelliseen valmistautumiseen, kunnes lopulta meni Milanoon missiolle. Hän aloitti lähetystyöelämän ympäri Italiaa kulkien jalan ja saarnaten tunteja kerrallaan useasti päivässä. Pyhä Bernardino kieltäytyi piispuudesta usealle kaupungille, mutta joutui nimitetyksi sääntökuntansa vikaariksi. Vaikka hän lopulta teki kuolemaa, hän saarnasi viitenäkymmenenä peräkkäisenä päivänä ja menehtyi 20. toukokuuta 1444.
Pyhän Bernardinon elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Alfred Cohn
Alfred ”Gokke” Cohn (14. kesäkuuta 1867 Kööpenhamina – 6. heinäkuuta 1932 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Alfred Cohn syntyi sisustajan perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa vuonna 1885 ja työskenteli vuodesta 1891 lähtien Odensen ja vuodesta 1900 Aarhusin teattereissa. Hän tuli tunnetuksi ennen kaikkea koomikkona, jonka roolit vaihtelivat huvinäytelmistä farsseihin. Vuosina 1910–1914 Cohn työskenteli aarhusilaisen Fotoraman näyttelijänä ja elokuvaohjaajana ja vuosina 1914–1916 Nordisk Filmsin ohjaajana. Hänet muistetaan varsinkin Fotoraman "Den hvide Slavehandel" (1910) -elokuvasta, josta Nordisk kopioi oman versionsa.
Audaz (1898)
Audaz oli Espanjan laivaston vuonna 1898 vesillelaskettu Audaz-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin J. & G. Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1896. Alus laskettiin vesille 1. maaliskuuta 1898 ja otettiin palvelukseen viikkoa myöhemmin 8. maaliskuuta.
Alus myytiin romutettavaksi 6. kesäkuuta 1924.
Osado (1897)
Osado oli Espanjan laivaston vuonna 1897 vesillelaskettu Audaz-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin J. & G. Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin vuonna 1896. Alus laskettiin vesille 6. toukokuuta 1897 ja otettiin palvelukseen 8. maaliskuuta 1898.
Alus myytiin romutettavaksi 1. tammikuuta 1925.
Proserpina (1897)
Proserpina oli Espanjan laivaston vuonna 1897 vesillelaskettu Audaz-luokan torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin J. & G. Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin vuonna 1896. Alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1897 ja otettiin palvelukseen 8. helmikuuta 1898.
Alus myytiin romutettavaksi toukokuussa 1931.
Käetty
Käetty on kylä varsinaissuomalaisessa Auran kunnassa, seututie 222:n varrella noin yhdeksän kilometriä Auran keskustasta Turun suuntaan eli lounaaseen. Turkuun on matkaa noin 25 kilometriä. Naapurikyliä ovat muun muassa Leikola ja Leinakkala.
Käetyn kylä sijaitsee Aurajokilaakson valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella. Käetyn tunnetuimpia piirteitä ovat Juhantalon maatilakokonaisuus tammipuineen. Kaakkoispuolella sijaitseva Laukkaniityn kylä kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Varkaantie
Varkaantie on Turusta ja Varsinais-Suomesta Satakuntaan johtava historiallinen tie Varsinais-Suomen maakunnassa Suomessa. Se on yksi Museoviraston vuonna 2009 määrittelemistä Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Tie alkaa Turusta, kulkee Aurajoen länsirantaa seuraten pohjoiseen Maarian kirkon, Liedon, Auran ja Pöytyän kautta ja yhtyy Oripäässä Huovintiehen.
Huovintie, joka on osa samaa Varsinais-Suomen ja Satakunnan välistä keskiaikaista tieyhteyttä, saa alkunsa Hämeen Härkätieltä Tl Koskella ja kulkee pitkin Säkylän–Mellilän harjujaksoa Ulvilaan.
Tien alkuosa Turusta Auraan muodostaa 2000-luvulla seututien 222. Aurasta Oripäähän tie jatkuu yhdystienä 12451. Oripäästä Loimaan suuntaan tien jatko muodostuu Loimaantien (yhdystie 12586) alkuosasta ja Kangastien alkuosasta.
Vuonna 2007 Aurajokisäätiö aloitti hankkeen tien kehittämiseksi maisema-matkailutieksi. Hanketta tukivat Varsinais-Suomen liitto, EU:n Leader+ -ohjelma, Varsinais-Suomen jokivarsikumppanit ry, Varsinais-Suomen TE-keskus ja Keskitien tukisäätiö. Hankkeessa Elina Vesanen selvitti tien historiaa, Viri Teppo-Pärnä laati tien maisemanhoitosuunnitelman ja Hanna Tuominen työsti tienvarren kasvillisuuskartoituksen. Pohdittiin myös, voisiko tie saada kyltitetyn matkailutien aseman Hämeen Härkätien ja Kuninkaantien tapaan.
Destructor (1886)
Destructor oli Espanjan laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu torpedovenehävittäjä.
Alus tilattiin J & G Thomsonilta Clydebankistä, missä köli laskettiin 14. marraskuuta 1886. Alus laskettiin vesille 7. elkuuta 1886 ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 1887.
Alus poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1908. Alus asetettiin myyntiin joulukuussa 1911 ja se romutettiin.
Seurakuntatalo
Seurakuntatalo tarkoittaa seurakunnan toimitaloa, joka on rakennettu kirkkorakennuksen läheisyyteen. Seurakuntatalossa on tavallisesti seurakuntasali ja kerhotiloja sekä keittiö, joskus myös kirkkoherranvirasto, diakoniatyön vastaanotto tai muita toimistotiloja. Mikäli samassa rakennuksessa on kirkoksi vihitty sakraalitila, käytetään kokonaisuudesta tavallisesti nimitystä seurakuntakeskus. Seurakuntakoti tarkoittaa seurakuntaa pienemmän alueen paikallista toimintakeskusta, jonka läheisyydessä ei välttämättä ole kirkkoa. Joskus nimityksiä käytetään synonyymisesti.
Suomen evankelis-luterilainen kirkko rakennutti runsaasti seurakuntataloja ja -koteja erityisesti 1900-luvun jälkipuoliskolla. Kirkon talouden tiukentumisen myötä rakentaminen on sittemmin vähentynyt, ja tätä nykyä seurakuntakoteja lakkautetaan enemmän kuin rakennetaan. Seurakuntatalot ja -kodit ovat kuitenkin edelleen merkittävässä roolissa erityisesti kirkon laajan lapsi- ja nuorisotyön toimitiloina.
Kinoftalonit
Kinoftalonit ovat ryhmä heterosyklisiä aromaattisia yhdisteitä, joille on tunnusomaista kinoftaloniryhmä. Kinoftalonit ovat väriltään punaisia tai keltaisia ja niitä voidaan käyttää väriaineina erityisesti muovien värjäämiseen. Tunnettu kinoftaloneihin kuuluva yhdiste on kinoliinikeltainen.
Ensimmäisen kerran kinoftalonivärien prototyypin kinoftalonin syntetisoi E. Jacobsen vuonna 1882 kuumentamalla kinaldiinia ftaalianhydridin kanssa. Kinoftaloneissa on konjugaatio syklisen diketonin ja pyrrolinkaltaisen typpiatomin välillä. Yhdisteellä on kaksi tautomerista muotoa, joita stabiloivat vetysidokset. Toisinaan kinoftalonit esitetään, muodossa, jossa on kinoliinirengas, mutta tässä tapauksessa kinoliini- ja ketonirenkaiden välillä ei ole konjugaatiota, mikä on vaatimus yhdisteen värillisyydelle.
Kinoftaloneja valmistetaan tyypillisesti edelleen kinaldiinin ja ftaalianhydridin johdannaisten välisellä reaktiolla. Reaktio voidaan suorittaa kuumentamalla niitä yhdessä ilman liuottimia. Kinoftaloni sellaisenaan on liian liukoinen moniin orgaanisiin liuottimiin käytettäväksi värjäyksessä. Tyypillisimpiä sen vähemmän liukoisia johdannaisia ovat halogenoidut kinoftalonivärit, sulfonoidut johdannaiset ja 9-aminokinaldiinista johdetut kinoftalonit. Ftaalianhydridin lisäksi voidaan käyttää myös muita aromaattisia anhydridejä esimerkiksi pyromelliittihappodianhydridiä. Kinoftalonit ovat väriltään tyypillisesti keltaisia tai punaisia. Kinoftaloneja käytetään erityisesti muovien kuten polystyreenien värjäämiseen. Tämän lisäksi niillä voidaan värjätä myös kuituja kuten polyestereitä, silkkiä ja paperia.
Sakraalitila
Sakraalitila on sakraali eli pyhä tila.
Suomen evankelisluterilaisessa kirkossa sakraalitilalla tarkoitetaan erityistä jumalanpalveluskäyttöön vihittyä tilaa, jota voidaan harkinnan mukaan käyttää myös muuhun tarkoitukseen. Ehtoollista vietetään pääsääntöisesti sakraalitilassa; sen toimittamiseen muualla tarvitaan erillinen lupa. Sakraalitilasta voidaan käyttää nimitystä kirkko, kirkkosali tai kappeli.
Jos sakraalitila sijaitsee sellaisen rakennuksen yhteydessä, jota ei ole määritelty kirkolliseksi rakennukseksi, siihen ei sovelleta kirkkorakennusta koskevia erityissäännöksiä esimerkiksi rakennussuojelusta. Tällaisia ovat myös monet seurakuntakeskukset, joista saatetaan käyttää kirkko-nimitystä, esim. Pallivahan kirkko.
Kari Aihinen
Kari Aihinen (s. 30. toukokuuta 1972 Turku) on suomalainen kokki, keittiömestari, keittokirjailija, tv-esiintyjä ja ravintoloitsija. Hän on arvostetun helsinkiläisen ravintola Savoyn keittiöpäällikkö, jonka aikana ravintolalle myönnettiin Vuoden ravintola -tunnustus (2007). Aihinen on tullut suuren yleisön tietoisuuteen erityisesti esiintyessään television julkisuuden henkilöitä vilisevissä kokkiohjelmissa Kaappaus keittiössä (vuosina 2013–2015, 2018), Kädettömät kokit (2015), Katastrofikokki (2016), Illallinen äidille (2017) ja Kokkisota (2017).
Aihinen on vuodesta 2016 lähtien toiminut myös ravintoloitsijana Royal Ravintoloiden Roster-ravintoloissa (Helsinki ja Turku) yhdessä Paul Hickmannin kanssa.
Aihinen on työskennellyt urallaan myös Radisson SAS Plazassa, Palace Gourmetissa, G. W. Sundmansilla ja Chez Dominiquessa. Hän on ollut Suomen kokkimaajoukkueen jäsen.
Aihinen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Talking to Myself
Talking to Myself on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen Linkin Parkin kappale. Yhtye julkaisi kappaleen toisena singlenä seitsemänneltä studioalbumiltaan "One More Light". Kappale tuli radiosoittoon 25. heinäkuuta 2017, mutta sen kampanjointi peruttiin laulaja Chester Bennington kuoleman jälkeen.
Kappaleeseen tehty virallinen musiikkivideo julkaistiin 20. heinäkuuta 2017, samana päivänä, jolloin Chester Bennington oli tehnyt itsemurhan kotonaan Palos Verdes Estatesissa Etelä-Kaliforniassa.
Ryōsuke Iwasa
Ryōsuke Iwasa (, s. 26. joulukuuta 1989 Kashiwa, Japani) on japanilainen ammattinyrkkeilijä ja hallitseva IBF-liiton maailmanmestari ylemmässä kääpiösarjassa.
Iwasa aloitti ammattinyrkkeilyuransa vuonna 2008. Vuonna 2011 hän kärsi ensimmäisen tappionsa Shinsuke Yamanakaa vastaan tavoitellessaan kääpiösarjan mestaruutta. Iwasa kohosi vuoden 2011 marraskuussa Japanin mestariksi voittamalla Jerope Mercadon yksimielisellä tuomaripäätöksellä. Hän puolusti mestaruutta kahdesti ennen kuin luopui siitä vuonna 2012. Vuonna 2015 hän pääsi IBF-liiton kääpiösarjan maailmanmestaruusotteluun mutta hävisi Lee Haskinsille pahan selkäsaunan jälkeen teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä.
Vuonna 2017 Iwasa kohosi ylemmän kääpiösarjan IBF-liiton maailmanmestariksi voittamalla Yukinori Ogunin teknisellä tyrmäyksellä kuudennessa erässä.
Julian Nott
Julian Nott (s. 1960) on brittiläinen animaatioihin erikoistunut elokuvasäveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Aardman-studion "Wallace ja Gromit" -vahanukkeanimaatioiden säveltäjänä.
Nott on opiskellut Oxfordin yliopistossa ja National Film and Television Schoolissa. Hän työskenteli nuoruudessaan konsulttiyrityksessä Lontoon Cityssä ja sen jälkeen televisiodokumenttien tuottajana. Sävellettyään musiikin Nick Parkin ensimmäisiin "Wallace ja Gromit" -animaatioihin hän alkoi saada niin paljon työtarjouksia alalta että päätti siirtyä päätoimiseksi elokuva- ja televisiosäveltäjäksi. Nott sai vuonna 2006 parhaan musiikin Annie-palkinnon elokuvasta "".
Julian Nottin isä on entinen Ison-Britannian puolustusministeri John Nott.
Elokuvia
Televisiosarjoja
Muitaki ihmisii
”Muitaki ihmisii” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Paula Vesalan taiteilijanimellä "Vesala" julkaisema esikoissingle tulevalta toiselta albumilta. Vesalan sanoittama, Joonas Angerian ja Vesalan säveltämä ja tuottama single julkaistiin 9. toukokuuta 2017.
”Muitaki ihmisii” nousi latauslistalla sijalle yksi ja radiosoitossa soitetuimmaksi kappaleeksi yhdeksäksi viikoksi putkeen. Yhteensä ensimmäistä sijaa kappale on pitänyt yksitoista viikkoa.
Laukkaniitty
Laukkaniitty on kylä varsinaissuomalaisessa Auran kunnassa, seututie 222:n varrella noin yhdeksän kilometriä Auran keskustasta Turun suuntaan eli lounaaseen. Turkuun on matkaa noin 25 kilometriä. Naapurikyliä ovat muun muassa Käetty ja Leinakkala Aurajoen vastarannalla.
Laukkaniityn kylä sijaitsee Aurajoen kaakkoisrannalla, Aurajokilaakson valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella. Itse kylä otettiin vuonna 2009 mukaan Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Museoviraston mukaan keskiajalta periytyvä Laukkaniityn kylä edustaa rakenteeltaan ja osin rakennuskannaltaan 1700-luvun loppupuolen tilannetta, jossa näkyy isojaon vaikutus.
Kylän asutus muodostuu Vanhatalon ja Vähätalon talouskeskuksista sekä isojaossa jaetun Vanhatalon osatalosta Jukolasta hieman etelämpänä. Jukolassa on säilynyt osittainen umpipiha.
Maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailut
Maastojuoksun Euroopan-mestaruuskilpailut on Euroopan yleisurheiluliiton vuosittain järjestämä maastojuoksun maanosamestaruuskilpailu. Ensimmäisen kerran kilpailut järjestettiin vuonna 1994. Kilpailuajankohta on aina ollut joulukuussa.
Jee-jee 30-vee
Jee-jee 30-vee on lastenmusiikkiyhtye Fröbelin Palikoiden 29. syyskuuta 2017 julkaistu albumi. Levy juhlisti yhtyeen kolmekymmentävuotista uraa ja sillä on uusien laulujen ohella vanhoja Fröbelin Pailikoiden kappaleita uusina versioina, sekä ennen julkaisemattomia kappaleita.
Kolarin seurakunta
Kolarin seurakunta on Kolarin kunnassa Suomen Lapissa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Lapin rovastikuntaan.
Seurakunnalla on neljä kirkkoa: Kolarin kirkko, Kolarinsaaren kirkko, Sieppijärven kirkko ja Pyhän Laurin kappeli.
Tanskan naisten käsipallomaajoukkue
Tanskan naisten käsipallomaajoukkue edustaa Tanskaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kolmasti olympiakultaa, kerran maailmanmestaruuden ja kolme kertaa Euroopan-mestaruuden. Vuoden 1997 maailmanmestaruuden jälkeen se oli hallitseva mestari kaikissa edellä mainituissa kilpailuissa.
Kirkonkylän koulu (Pirkkala)
Kirkonkylän koulu on vuonna 1887 perustettu, Pirkkalassa sijaitseva peruskoulu. Koulussa on noin 200 oppilasta ja 20 henkilökuntaa. Koulu on vanhin Pirkkalassa sijaitseva koulu. Koulu sijaitsee Pirkkalan keskustasta noin neljä kilometriä Anian rantatien varrella.
Norjan naisten käsipallomaajoukkue
Norjan naisten käsipallomaajoukkue edustaa Norjaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kahdesti olympiakultaa, kolmasti maailmanmestaruuden ja seitsemän kertaa Euroopan-mestaruuden. Vuoden 2011 maailmanmestaruuden jälkeen se oli hallitseva mestari kaikissa edellä mainituissa kilpailuissa kuten myös vuoden 2015 MM-kilpailujen jälkeen vuoden 2016 olympialaisiin saakka.
Elmeri Metsävainio
Elmeri Metsävainio (s. 27. heinäkuuta 1998 Oulu) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa KalPassa. Metsävainio pelaa lähinnä KalPan A-junioreiissa. Hän on pelannut ennen Kiekko-Laserin U16-joukkueessa, sekä KKP:n U16 -ja U17-joukkueessa.
Ranskan naisten käsipallomaajoukkue
Ranskan naisten käsipallomaajoukkue edustaa Ranskaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kahdesti maailmanmestaruuden ja kerran Euroopan-mestaruuden sekä saanut parhaimmillaan olympialaisissa hopeaa.
Suzuki Equator
Suzuki Equator on lava-auto, jota Suzuki myi vuosina 2008–2012. Sitä valmistettiin Smyrnassa, Tennesseessä, Yhdysvalloissa. Equator esiteltiin vuoden 2008 Chicagon autonäyttelyssä. Auton ensimmäinen mallivuosi oli 2009. Sen valmistus lopetettiin 2012. Equator on uudelleennimetty Nissan Frontier (Euroopassa Navara).
Venäjän naisten käsipallomaajoukkue
Venäjän naisten käsipallomaajoukkue edustaa Venäjää naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kerran olympiakultaa ja neljä kertaa maailmanmestaruuden. Ennen Neuvostoliiton hajoamista venäläiset huippupelaajat edustivat Neuvostoliiton maajoukkuetta.
Leevi Aaltonen
Leevi Pekka Eemeli Aaltonen (s. 24. tammikuuta 2001 Mikkeli) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Kalevan Palloa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Aaltonen aloitti jääkiekkoilun 4-vuotiaana Mikkelin Jukureissa. Hän muutti vain 14-vuotiaana Kuopioon ja siirtyi kaudeksi 2015–2016 Kalevan Pallon C-nuoriin. Aaltonen kuului vuoden "alaikäisenä" joukkueen kapteenistoon. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa 13 osumallaan KalPan paras maalintekijä Pekka Suhosen kanssa. Aaltonen voitti koko C-nuorten SM-sarjan runkosarjan piste-, maali- ja syöttöpörssin. Hänet palkittiin pistepörssivoitostaan Reijo Leppänen -palkinnolla. Pudotuspeleissä Aaltonen oli KalPan paras syöttäjä ja jakoi hän sisäisen pistepörssin voiton Pekka Suhosen kanssa tehoilla 2+4=6. Aaltonen palkittiin kauden päätteeksi C-nuorten SM-sarjan parhaana tulokkaana Timo Jutila -palkinnolla ja valittiin tähdistökentälliseen.
Kaudella 2016–2017 Aaltonen sijoittui tehoilla 21+38=59 koko B-nuorten SM-sarjan pistepörssissä toiseksi edellään vain Tapparan Rasmus Rasinaho. Hän voitti kauden päätteeksi B-nuorten Suomenmestaruuden. Toukokuussa 2017 Aaltonen teki KalPan kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän ei kuitenkaan debytoinut SM-liigassa vielä kaudella 2017–2018, vaan Aaltosen kausi eteni suurimmaksi osaksi A-nuorissa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden.
Aaltonen teki SM-liigadebyyttinsä vain 17-vuotiaana kauden 2018–2019 avauskierroksella 14. syyskuuta 2018 kasvattajaseuraansa Mikkelin Jukureita vastaan. Hänet merkittiin KalPan kolmosketjun oikeaan laitaan Balázs Sebőkin ja Tommi Jokisen viereen. Aaltonen sai ottelussa jääaikaa 12.42 minuuttia. Hän sai myös syöttöpisteen Tommi Jokisen tekemään maaliin.
Aaltonen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Aaltonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017 ja sitä seuranneessa Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018. Hän oli ensimmäisessä turnauksessa Suomen paras maalintekijä kolmella osumallaan. Aaltonen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut 45 poikien maaottelua.
Aaltonen valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2016.
Aaltonen opiskelee Kuopion klassillisessa lukiossa. Hän harrasti lapsena omien sanojensa mukaan myös 4-5 vuotta jalkapalloa. Aaltonen kokeili myös jääpalloa.
Ruotsin naisten käsipallomaajoukkue
Ruotsin naisten käsipallomaajoukkue edustaa Ruotsia naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on saavuttanut EM-kilpailuissa hopeaa vuonna 2010 ja pronssia vuonna 2014.
Tuomas Ahtonen
Tuomas Ahtonen (s. 2. maaliskuuta 1999) on Jokipojissa 
pelaava jääkiekkoilija. Hän on pelannut ennen myös KuKissa.
Alankomaiden naisten käsipallomaajoukkue
Alankomaiden naisten käsipallomaajoukkue edustaa Alankomaita naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on saavuttanut MM-hopeaa vuonna 2015 ja EM-hopeaa vuonna 2016.
Montenegron naisten käsipallomaajoukkue
Montenegron naisten käsipallomaajoukkue edustaa Montenegroa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on saavuttanut olympiahopeaa ja voittanut Euroopan-mestaruuden vuonna 2012.
Etelä-Korean naisten käsipallomaajoukkue
Etelä-Korean naisten käsipallomaajoukkue edustaa Korean tasavaltaa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on voittanut kahdesti olympiakultaa ja kerran maailmanmestaruuden.
Unkarin naisten käsipallomaajoukkue
Unkarin naisten käsipallomaajoukkue edustaa Unkaria naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Se on saavuttanut kolme olympiamitalia sekä voittanut maailmanmestaruuden vuonna 1965 ja Euroopan-mestaruuden vuonna 2000.
Neuvostoliiton naisten käsipallomaajoukkue
Neuvostoliiton naisten käsipallomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa Neuvostoliiton hajoamiseen saakka. Se voitti kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta. Euroopan-mestaruudesta ei sen olemassaoloaikana vielä pelattu ja olympialaisten ohjelmaankin laji tuli vasta vuonna 1976.
Lundy
Lundy on Yhdistyneen kuningaskunnan omistama pieni saari, joka sijaitsee noin 20 kilometrin etäisyydellä Devonin pohjoisrannasta Bristolin kanaalissa. Lundy on noin 5,6 kilometriä pitkä ja 800 metriä leveä. Lundyn asukasluku on alle 30 ja sillä vierailee vuosittain noin 17 000 – 20 000 turistia. Sillä sijaitsee myös kolme majakkaa.
1200-luvulla merirosvo William de Marisco käytti saarta tukikohtanaan. Saaren omisti vuodesta 1836 vuoteen 1917 Heavenin suku, ja saaresta käytettiin toisinaan nimeä "Kingdom of Heaven" ("Heavenin kuningaskunta", "Taivaan kuningaskunta").
Saari ei ole yhteydessä sähkö- tai vesijohtoverkkoon. Vesi saadaan sadevettä keräämällä ja sähkövirta generaattorilla, joka on sammuksissa puolenyön jälkeen aamukuuteen. Saaren ainoa pub on "Marisco Tavern".
Lundylle liikennöi kesäisin laiva MS "Oldenburg" viisi kertaa viikossa.
Tšekin naisten käsipallomaajoukkue
Tšekin naisten käsipallomaajoukkue edustaa Tšekkiä naisten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa.
Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Huittisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Huittisten kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Huittisiin on liitetty Vampulan kunta.
Postres
Postres oli maineikas, alkujaan Helsingissä toiminut suomalainen ravintola, joka sai Vuoden ravintola 2008 -tunnustuksen. Ravintola tunnettiin alusta lähtien erityisesti jälkiruuistaan; sen tarjontaan kuului alun jälkeen myös skandinavinen menu. Ravintolan olivat perustaneet keittiömestarit Samuli Wirgentius ja Vesa Parviainen vuonna 2006. Ravintola tasokkuus tunnustettiin myös Michelin-tähdellä (), joka ravintolalla oli vuodesta 2008 aina sulkemiseensa saakka (10/2014).
Ennen omaa ravintolaansa Postresin perustajat työskentelivät muun muassa Hans Välimäen Chez Dominiquessa.
Maaliskuussa 2016 Postres avasi jälleen ovensa, mutta osoitteeksi oli vaihtunut Porvoon vanha kaupunki ja nimeksi Cafe Postres (Cafe Pos3). Toiminta jatkui artesaanikahvilana. Yrittäjiksi tulivat Wirgentiuksen pariskunnan ohella porvoolainen Riku Stenros puolisoineen. Kahvilaa kehitettiin sittemmin bistromaisemmaksi, ja uusi Postres ryhtyi tarjoamaan myös brunssia ja lounasta. Ravintoloitsijoiden porvoolaistarjontaa täydentää liharuokiin erikoistunut "Meat District" -ruokaravintola.
Samuli Wirgentius perusti vuonna 2017 Porvooseen "Vanhan Porvoon jäätelötehtaan" ja avasi lokakuussa "Vanhan Porvoon Glassikko" -ruokaravintolan Porvoon tuomiokirkon naapuriin, kirkon itäpuolelle. Ranskalaistyylisen, helsinkiläisen Postres-ravintolan tarjontaa heijastelevan ravintolan on tarkoitus tarjota kuukausittain myös erityisiä fine dining -tyylin teema-illallisia.
August Storck
August Storck KG on saksalainen makeisvalmistaja, jonka Suomessakin tunnettuja tuotteita ovat toffee- ja suklaakaramellimerkit "Werther’s Original, Riesen" ja "Toffifee".
Perheyritys Storckin pääkonttori ja yksi tehtaista sijaitsevat Berliinissä, suurin tehdas Westfalenin osavaltion Hallessa ja kolmas tehdas Thüringenin Ohrdrufissa. Vuonna 1903 perustetun yrityksen nykyinen omistaja on perheen neljättä sukupolvea edustava, vuonna 1966 syntynyt Axel Oberwelland.
Vuonna 2013 August Storckin arvioitiin olevan maailman 11. suurin makeisvalmistaja noin 2,3 miljardin Yhdysvaltain dollarin liikevaihdolla.
Yhtiön perusti Nordrhein-Westfalenin osavaltion Wertherin kaupunkiin vuonna 1903 westfalenilainen August Storck nimellä "Werther’sche Zuckerwarenfabrik". Perustaja muutti oman nimensä omistamansa maatilan mukaan August Oberwellandiksi, kun taas yhtiön nimeksi jäi hänen entinen nimensä August Storck.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen yhtiö siirtyi seuraavalle sukupolvelle August Oberwellandin sairastuttua vakavasti. Vuonna 1921 yritystä alkoi johtaa hänen nuorin poikansa Hugo. Yhtiö valmisti pariasataa makeislaatua, joita punnittiin irtomyyntinä paperipusseihin kauppojen lasipurkeista. Vuonna 1934 syntyi Saksan ensimmäinen kappaleittain myyty merkkimakeinen, yksittäispakattu "Storck 1 Pfennig Riesen". 1930-luvun lopulla Storckilla oli noin 70 työntekijää ja markkina-alueena lähes koko Saksa.
Toisen maailmansodan jälkeen Storck rakensi uuden ison tehtaan Halleen ja lanseerasi vuonna 1953 toisen makeismerkkinsä "Mamban". Yhtiö otti ensimmäisten joukossa käyttöön työntekijöiden henkilökohtaiset bonukset ja 40 tunnin työviikon. "Werthers Echte" -toffeekaramellit tuotiin markkinoille 1969 ja tunnetaan nyt monissa maissa nimellä "Werther’s Original".
Vuosina 1971–2003 yritystä johti kolmatta sukupolvea edustanut Klaus Oberwelland. Hän aloitti vientitoiminnan Belgiaan, Alankomaihin ja Yhdysvaltoihin. Vuonna 1988 Storck osti brittiläisen Bendicks-makeisyrityksen ja siirsi sen tuotannon Englannista Saksaan vuonna 2011.
Nykyisin Storckin tuotteita on saatavana useimmista maailman maista parinkymmenen tytäryhtiön välityksellä.
Kaikkien Valamon pyhien kirkko
Kaikkien Valamon pyhien kirkko eli Vanha kirkko on Valamon luostariin kuuluva ortodoksinen kirkko. Kirkkorakennus rakennettiin vuonna 1940 yhdistämällä kaksi aittaa. Kirkossa toimitettiin kaikki luostarin jumalanpalvelukset vuoteen 1977 asti. Kirkko on nykyään käytössä ainoastaan kesäisin, jolloin siellä toimitetaan ehtoopalveluksia, aamupalveluksia ja liturgia lauantaisin.
Kirkon esineistö on pääosin peräisin Laatokan Valamosta. Valamon luostarin vanha kirkko toimi myös pitkään munkkien ruokasalina. Kirkon sivuhuoneeseen on sisustettu 1950-luvun ortodoksisen munkin asunto.
Oulun Villatehdas
Oulun Villatehdas Oy (Uleåborgs Yllefabrik Ab ) oli suomalainen tekstiiliteollisuusyritys, joka toimi Oulun Pikisaaressa. Yhtiö harjoitti villatuotteiden tehdasvalmistusta ja kauppaa.
Värjärimestari Otto Lindgren (myöhemmin Karhi) perusti 1877 Oulun Pikisaareen kankaiden värjäämön ja kehräämön. Vuonna 1915 Otto Lindgren muutti veljensä Iivarin kanssa yrityksen osakeyhtiöksi Otto Lindgren Oy. Vuonna 1918 omistajaksi tuli Walde Hyry, ja tehtaan nimi muuttui Oulun Villatehdas Oy:ksi. Aluelle valmistui vuonna 1925 kangaskutomo ja 1937 kehräämörakennuksen laajennus. Vuonna 1932 laajensi toimintaansa kaupungin keskusta-alueelle ostamalla tontin Aleksanterinkadun ja Pakkahuoneenkadun kulmasta, jossa toimi yrityksen villakudinosasto ja myymälä. Tärkeä myyntiartikkeli oli tällöin sarkakangas. Talvisodan aikaan tehdas vaatetti Pohjois-Suomen suomalaisia sotajoukkoja.
Sotien jälkeinen aika 1940-luvun lopulla oli tehtaalla kiireistä aikaa. Tehdas valmisti tällöin pääasiassa sarkaa, paksua puserokangasta ja peitehuopaa. Työntekijämäärä oli suurimmillaan lähes 500. Tehdas oli silloin Oulun suurimpia työllistäjiä. Tehtaan käyttämä raaka-aine
paikallinen lampaanvilla oli merkittävä tulonlähde Pohjois-Pohjanmaan lampaankasvattajille. Vuonna 1958 villateollisuutta kohtasi yleismaailmallinen lama, joka johti tehtaan tuotannon supistumiseen ja työvoiman vähennyksiin. Kansainvälisen kilpailu lisääntyminen johti vuonna 1963 tehtaan toiminnan alasajoon.,
Oulun Villatehdas Oy toimi sen jälkeen omaisuudenhoitoyhtiönä ja vuokrasi Pikisaaren tehdastilojaan muille yrityksille ja Oulun kaupungille.,
The Fixx
The Fixx on brittiläinen rockin ja uuden aallon yhtye, joka perustettiin Lontoossa vuonna 1979. Yhtyeen nimi oli aluksi Portraits, mutta muutettiin muotoon The Fix vuonna 1980 ja lopulta nykyiseen muotoonsa. Yhtyeen hittikappaleita ovat muun muassa ”One Thing Leads to Another”, ”Saved by Zero”, ”Are We Ourselves?” ja ”Secret Separation”.
Jouni Arolainen
Jouni Arolainen (s. 25. elokuuta 1967) on suomalainen entinen ralliautoilija, joka kilpaili rallin SM-sarjassa sekä muutamissa MM-osakilpailuissa vuosina 2006–2010.
Arolainen ajoi vuosina 2006 ja 2007 SM-sarjaa N-ryhmän Mitsubishi Lancer Evolutionilla vaatimattomalla menestyksellä. Kaudelle 2008 N-ryhmäläinen Mitsubishi vaihtui 2002-malliseen Ford Focukseen, jolla Arolainen voitti kansallisen Riihimäkirallin. Ennen Arolaista autolla oli kilpaillut Jukka Hiltunen ja se oli vanha Carlos Sainzin ja Markko Märtinin MM-sarjassa ajama auto. Kauden aikana Arolainen pääsi viidestä yrityksestä vain kahdesti rallin maaliin parhaana sijoituksena Keski-Uusimaa Rallin 16. sija. Kauden kahteen viimeiseen SM-ralliin auto vaihtui tuoreempaan, 2005-malliseen WRC Fokukseen.
Kaudella 2009 Arolainen ei osallistunut SM-sarjaan mutta ajoi sen sijaan Suomen ja Norjan MM-ralleissa sekä edellisen vuoden tapaan kansainvälisen rallin Thaimaassa, josta kotiintuomisina oli voitto - kuten ensimmäiselläkin kerralla 2008. Thaimaan kansainvälisen rallin ovat aikaisemmin suomalaista voittaneet vain Jussi Välimäki ja Tommi Mäkinen. Kaudella 2010 Arolainen osallistui Suomen ja Ruotsin MM-ralleihin, ajoi kotimaassa kolmanneksi kansallisessa Hankirallissa sekä osallistui N-ryhmän Mitsubishilla Whangarei-ralliin Uudessa Seelannissa.
Arolaisen kartanlukijoina ovat toimineet mm. Tapio Suominen, Risto Pietiläinen, sekä entiset ralliautoilijat Jouko Puhakka ja Toni Gardemaister.
Moesa
Moesa (italiaa, ) on joki Etelä-Sveitsissä, Alppien eteläpuolella. Joen pituus on 46 kilometriä, ja se on Sveitsin 20:nneksi pisin joki.
Moesa saa alkunsa Lepontisilta Alpeilta San Bernardinon solan länsipuolelta noin 2 200 metrin korkeudessa.
Joki virtaa Graubündenin ja Ticinon kantonien alueella. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Roveredo ja Mesocco.
Joen virtaama vaihtelee vuosien 1981–2010 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Luminossa – ennen joen laskemista Ticinojokeen – on ollut 20 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 2001 (29 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 2005 (9 m³/s).
Moesassa on yhteensä seitsemän vesivoimalaa.
Einbeck
Einbeck on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin väkiluku vuonna 2015 oli 31 338.
Frank S. Greenop
Frank Sydney Greenop, kirjailijanimiä "Robert Dudgeon, Jess Beaumont, Walt Dundee, Hart E. Martin, Lee Thorpe" (12. maaliskuuta 1913 Lontoo, Britannia – 15, kesäkuuta 1975 Balgowlah, Sydney, Australia), oli australialainen toimittaja, runoilija ja kirjailija, joka kirjoitti useilla kirjailijanimillä. Suomessa tunnetaan nimimerkki "Robert Dudgeon", jota Greenop käytti kirjoittaessaan kioskikirjallisuutta, jossa päähenkilö on Max Strong. Tätä kirjallisuudenlajia on suomentanut Lennart Hoffrén, joka todennäköisesti julkaisi Dudgeonin nimellä myös omia tekstejään. Mutta toisaalta Dudgeonia käytti myös moni muu kirjoittaja.
Greenop muutti Australiaan noin vuonna 1922.
Bogdan Kiselevitš
Bogdan Aleksandrovitš Kiselevitš (; s. 14. helmikuuta 1990 Tšerepovets, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-joukkue TsSKA Moskovassa. Hän toimii joukkueen varakapteenina.
Kiselevitš on Severstal Tšerepovetsin kasvatti. Hän debytoi seuran miesten kakkosjoukkueessa vain 15-vuotiaana Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Pervaja Ligassa kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Kiselevitš oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+15=18, kuten myös seuraavalla kaudella 2007–2008 tehoilla 8+15=23. Hän siirtyi samalla kaudella TsSK VVS Samaraan pelaamaan lähinnä Venäjän toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Vysšaja Ligaan. WHL-joukkue Tri-City Americans varasi Kiselevitšin 60. pelaajana . Hän ei kuitenkaan koskaan siirtynyt CHL:ään. Kauden 2008–2009 Kiselevitš aloitti samassa liigassa HK Lipetskin joukkueessa, mutta hän palasi kesken kauden kasvattajaseuransa Severstal Tšerepovetsin kakkosjoukkueeseen.
Kaudella 2009–2010 Kiselevitš nousi Severstal Tšerepovetsin KHL-joukkueeseen, jossa hän pelasi tulokaskautensa aikana 43 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kiselevitš teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2009 vieraissa Avtomobilist Jekaterinburgia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.56 minuuttia. Kiselevitš pelasi osan kaudestaan myös Venäjän nuorten sarja MHL:n Almaz Tšerepovetsissa, jonka sisäisen tehotilaston voiton hän jakoi Aleksandr Aljoškinin kanssa lukemalla +13. Kaudella 2010–2011 Kiselevitš teki KHL:ssä 26 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 3+5=8. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 2. lokakuuta 2010 Vitjaz Podolskia vastaan.
Kaudella 2013–2014 Kiselevitš oli Severstalin tehokkain puolustaja tehoilla 3+10=13. Hän pelasi kauden aikana myös ssa. Toukokuussa 2014 Kiselevitš teki Severstalin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Vain reilu viikkoa myöhemmin seura kuitenkin kauppasi hänet TsSKA Moskovaan. Kaudella 2014–2015, 7. joulukuuta 2014 Kiselevitš valittiin KHL:n viikon puolustajaksi. Toukokuussa 2016 hän teki TsSKA:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Kiselevitš oli pudotuspeleissä joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Stéphane Da Costan kanssa tehoilla 2+6=8.
Kiselevitš nousi kaudella 2017–2018 TsSKA:n varakapteeniksi.
Kiselevitš oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa 2018. Hän edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän voitti pronssia. Kiselevitš jakoi joukkueensa sisäisen tehotilaston voiton Vladislav Gavrikovin kanssa lukemalla +9. Hänet valittiin Suomea vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä Kiselevitš on pelannut 35 A-maaottelua tehopistein 3+7=10.
Kiina kesäolympialaisissa 1952
Kiinan kansantasavalta osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Se oli maan ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin.
Kiinan sisällissodan jälkeen vuonna 1951 Kiinan tasavallan olympiakomitean 25 jäsenestä 19 siirtyi Taiwanin saarelle, minkä jälkeen Kiinan kansantasavalta perusti oman komiteansa. Molemmat komiteat ottivat Helsingin olympialaisten alla yhteyttä Kansainväliseen olympiakomiteaan vaatien, että ne hyväksytään ainoaksi koko Kiinaa edustavaksi komiteaksi. KOK totesi kuitenkin, ettei se ota kantaa poliittisiin kysymyksiin, ja molemmat Kiinat toivotettiin tervetulleeksi osallistumaan.
Kiinan kansantasavallan olympiakomitea sai kutsun 18. heinäkuuta, vasta päivää ennen kisojen alkua. Vaikka lentokuljetusta ei heti järjestynyt eikä joukkue siten ehtinyt mukaan avajaisiin, komitea päätti silti osallistua. Helsinkiin lähetettiin 38 miestä ja kaksi naista, heidän joukossaan jalkapallo- ja koripallomaajoukkueet, mutta ainoastaan uimari Wu Chuanyu ehti mukaan virallisiin kilpailuihin. Lisäksi jalkapallomaajoukkue pelasi kaksi ystävyysottelua.
Kiinalla oli yksi edustaja uinnissa. Hän oli joukkueesta ainoa, joka ehti mukaan kilpailuihin.
Bahama kesäolympialaisissa 1952
Bahama osallistui Helsingin kesäolympialaisiin 1952. Se oli maan ensimmäinen osallistuminen olympialaisiin. Sitä edusti seitsemän Nassau Yacht Clubin purjehtijaa. Heistä Durward Knowles ja Sloane Farrington olivat aiemmin osallistuneet olympialaisiin Yhdistyneen kuningaskunnan edustajina.
10 (Egotripin albumi)
10 on suomalaisen Egotrippi-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 13. lokakuuta 2017. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan seitsemänneksi.
Kaikki albumin kappaleet julkaistiin ennakkoon "singleinä" 9. lokakuuta – 10. lokakuuta välisenä yönä eri digitaalisissa palveluissa. Varsinaiset singlet albumilta olivat ”Valtatie”, ”Vieläkö mut voi pelastaa?” sekä ”Ennen ja nyt”.
"10" oli Radio Helsingin viikon levy sen julkaisuviikollaan lokakuussa 2017.
Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkue
Yhdysvaltain naisten lentopallomaajoukkue edustaa Yhdysvaltoja naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on saavuttanut olympialaisissa kolme hopea- ja kaksi pronssimitalia. Vuonna 2014 se voitti maailmanmestaruuden ja lisäksi sillä on MM-kilpailuista kaksi hopeaa ja kaksi pronssia.
Alisha Glass, Kayla Banwarth, Courtney Thompson, Nicole Davis, Kristin Hildebrand, Jordan Larson, Kelly Murphy, Christa Harmotto, Nicole Fawcett, Kimberly Hill, Foluke Akinradewo, Kelsey Robinson, TeTori Dixon, Rachael Adams; päävalmentaja Karch Kiraly.
Venäjän naisten lentopallomaajoukkue
Venäjän naisten lentopallomaajoukkue edustaa Venäjää naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on saavuttanut olympialaisissa kaksi hopeamitalia. Maailmanmestaruuden se on voittanut kahdesti. Ennen Neuvostoliiton hajoamista venäläiset huippupelaajat edustivat Neuvostoliiton maajoukkuetta.
Japanin naisten lentopallomaajoukkue
Japanin naisten lentopallomaajoukkue edustaa Japania naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Italian naisten lentopallomaajoukkue
Italian naisten lentopallomaajoukkue edustaa Italiaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2002 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2007 ja 2009.
Sara Anzanello, Valentina Borrelli, Paola Cardullo, Manuela Leggeri, Eleonora Lo Bianco, Anna Vania Mello, Darina Mifkova, Paola Paggi, Francesca Piccinini, Simona Rinieri, Rachele Sangiuliano, Elisa Togut; päävalmentaja Marco Bonitta.
Kuuban naisten lentopallomaajoukkue
Kuuban naisten lentopallomaajoukkue edustaa Kuubaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut kolme olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Kuuban pelaajista Regla Bell, Marlenis Costa, Idalmis Gato, Lilia Izquierdo, Mireya Luis, Regla Torres ja Ana Ibis Fernández olivat voittamassa maan kaikkia kolmea olympiakultaa. Gatoa lukuun ottamatta heillä kaikilla on myös kaksi maailmanmestaruutta.
Kiinan naisten lentopallomaajoukkue
Kiinan naisten lentopallomaajoukkue edustaa Kiinaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut kolme olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta.
Brasilian naisten lentopallomaajoukkue
Brasilian naisten lentopallomaajoukkue edustaa Brasiliaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on voittanut olympiakultaa vuosina 2008 ja 2012 sekä saavuttanut neljä MM-mitalia. Pelaajista kaksinkertaisia olympiavoittajia ovat Paula Pequeno, Thaísa Menezes, Fabiana Claudino, Jaqueline Carvalho, Sheilla Castro ja Fabiana de Oliveira.
Neuvostoliiton naisten lentopallomaajoukkue
Neuvostoliiton naisten lentopallomaajoukkue edusti Neuvostoliittoa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa maan hajoamiseen saakka. Se voitti neljä olympiakultaa, viisi maailmanmestaruutta ja 13 Euroopan-mestaruutta.