hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Battle of the Sexes
Battle of the Sexes on rap-artisti Ludacrisin seitsemäs studioalbumi. Se julkaistiin 9. maaliskuuta 2010.
Albumin piti alun perin olla Ludacrisin ja tämän levy-yhtiö toverin, naisräppäri Shawnnan yhteisalbumi. Albumin nauhoitusten aikana Shawnna kuitenkin jätti Disturbing tha Peace -levy-yhtiön ja solmi uuden levytyssopimuksen R&B-laulaja T-Painin Nappy Boy Entertainmentin kanssa. Albumi julkaistiin lopulta vain Ludacrisin albumina. Albumilta julkaistiin "Everybody Drunk" -niminen promosingle huhtikuussa 2009. Sillä vierailivat Shawnna ja Lil Scrappy. Albumin ensimmäinen virallinen single "How Low" julkaistiin 8. joulukuuta 2009. 23. helmikuuta 2010 julkaistiin albumin toinen single "My Chick Bad", jolla vierailee Nicki Minaj. Albumin kolmas "Sex Room" -niminen single julkaistaan 20. huhtikuuta 2010. Singlellä vierailee Trey Songz.
Klaara Kotko
Klaara Kotko () on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvä hahmo, joka on ulkomuodoltaan muhkea ruskeahko kana. Hahmon luojaa ei tiedetä. Klaara teki ensiesiintymisensä 1930-luvulla lyhytpiiretyssä "Orphan's Benefit" ("Orpojen hyväksi") vuonna 1934. Tosin hyvin samannäköinen hahmo nähtiin jo aikaisemmin samana vuonna "Viisas Kana Kananen" -lyhytpiiretyssä, jossa Aku Ankka teki ensiesiintymisensä. Molempien hahmojen ääninä toimi Florence Gill. Nykyisin hänelle antaa äänensä Russi Taylor.
Sarjakuvissa Klaara esiintyy harvemmin, yleensä kuuluen samaan naisyhdistykseen kuin Iines Ankka, ja he ovatkin hyviä ystäviä.
Palle Pulppu
Palle Pulppu () (tunnetaan myös nimellä "Tahvo") on Disneyn -sarjakuvissa esiintyvä hahmo, jonka loi Corrado Mastantuono vuonna 1997 ja esiintyi ensi kerran tarinassa "Osaamiskone" (Suomessa Aku Ankan taskukirjassa 220 samassa tarinassa). Palle on ulkomuodoltaan pyöreä ja pukeutuu haalareihin ja punaiseen ruutupaitaan. Lisäksi hänellä on hessumaiset törröttävät etuhampaat ja paksut mustat kulmakarvat.
Ensimmäisessä tarinassaan hän toimi Aku Ankan ja Pelle Pelottoman vastustajana, mutta on myöhemmin ystävystynyt heidän kanssaan ja he ovatkin kokeneet monia seikkailuja, aina Ranskassa asti.
Petkunterä
Paroni Pontus Jacobert von Petkunterä (engl. mm. "Argus McSwine" ja "Foulcrook") on Carl Barksin luoma hahmo, joka esiintyi ensi kerran tarinassa "Kielletty laakso" ("The Forbidden Valley"). Petkunterä on helppo tunnistaa ärsyttävästä naurustaan ja sikamaisesta käytöksestään.
Petkunterä tunnetaan monilla eri nimillä, kuten Metkunperä, R. Ketku ja Hassan Ben Petku, jotka eivät kuitenkaan ole aina täysin sama hahmo. Paroni Petkunterä on kuitenkin se, joka esiintyi varsinkin usein Barksin viimeisten työvuosien tarinoissa.
King Kong – jättiläishirviö
King Kong – jättiläishirviö (, "Kingukongu no gyakushu", tunnetaan myös nimellä King Kong kauhun saarella ) on Ishirō Hondan ohjaama japanilainen tieteis-/kauhuelokuva vuodelta 1967. Se oli Hondan toinen King Kong -aiheinen elokuva. Ensimmäinen oli King Kong vs Godzilla.
Kylmästä lämpimään
Kylmästä lämpimään on reggaeartisti Jukka Pojan 9. kesäkuuta 2010 julkaistu studioalbumi. Sen julkaisi Suomen Musiikki Oy. Albumi sijoittui Suomen virallisen listan toiselle sijalle ilmestymisviikollaan (24/2010). Albumi myi maaliskuussa 2011 kultaa ja elokuussa samana vuonna platinaa.
Albumin ensimmäinen single "Mielihyvää" julkaistiin huhtikuussa 2010 ja toinen single "Ikirouta" elokuussa 2010. Albumi on julkaistu CD:n lisäksi vinyylinä.
Kaikki kappaleet säveltäneet, sanoittaneet ja sovittaneet Sound Explosion Band, Jukka Rousu ja Tommi Tikkanen.
Pupu Söpö
Pupu Söpö on Veli Kani -sarjakuvassa esiintyvä hahmo. Se on Takametsässä asuva kani ja Veli Kanin tyttöystävä. Hän esiintyy joskus tarinoissa, joiden päähenkilönä on Veli Kani, mutta ei aina. Mikko Repolainen ja Veli Nalle yrittävät usein napata Pupu Söpön samaan tyyliin kuin Veli Kaninkin, mutta harvemmin ja silloinkin usein kiristysmielessä.
Rankku
Rankku (; tunnetaan sekä englanniksi että suomeksi lukuisilla nimillä) on Mustan Pekan parrakas apuri pääosin Paul Murryn piirtämissä Mikki Hiiri -sarjakuvissa. Ei ole varmaa tietoa, onko kyseessä aina sama hahmo vai ei, sillä jossain tarinoissa on esiintynyt useampiakin Rankun näköisiä hahmoja. Rankku ei aina toimi Pekan kanssa, vaan voi toimia jonkun muun, yleensä kertakäyttöisen hahmon, kanssa.
Porin teekkarit
Porin teekkarit eli PoTka on Tampereen teknillisen yliopiston, TTY:n Porin yksikössä opiskelevien teekkarien yhteinen ainejärjestö.
Porin teekkarit perustettiin vuonna 2003 keräämään Porissa opiskelevat teekkarit yhteen.
TTY:n Porin yksikkö sijaitsee Porin yliopistokeskuksessa ja siellä opiskelee teekkareita kolmelta opintoalalta: elektroniikka, tietotekniikka ja tuotantotalous. PoTka toimii kaikkien kolmen alan "kiltana". PoTka:n tehtäviä on yhdistää Porin teekkareita, toimia jäsentensä edunvalvojana, tiedottaa killan sisällä sekä jäsenten ja TTY:n välillä sekä erilaisten tapahtumien järjestäminen.
Tarmo (Disney)
Tarmo () on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvän Pelle Pelottoman lähes yhtä nerokas veljenpoika. Hän on kuin pienoisversio Pellestä ja auttaakin tätä joskus Pellen pajalla. Hän haluaa Pellen tapaan olla aikuisena keksijä.
Hän kuuluu myös Sudenpentuihin Tupun, Hupun ja Lupun kanssa (ainakin jossakin tarinoissa), ja käyttää joskus keksimiään laitteita luonnossa liikkumiseen tai tehtävissä pärjäämiseen.
Hyvin paljon Tarmoa muistuttava hahmo nähdään Ankronikan sarjan jaksossa "Super-Sulo" (jossa kyseinen henkilö kuuluu Sudenpentuihin) ja mahdollisesti jossain muissakin jaksoissa.
Pikku-Pellen tapaan hänen vanhempiaan ei ole koskaan näytetty tai kerrottu, minkälaisia he ovat.
Janne Harju
Janne Kristian Harju (s. 19. joulukuuta 1979 Tyrnävä) on suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji on kolmiloikka. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita, jota ennen hän on edustanut muun muassa Hyvinkään seudun Urheilijoita, Lahden Ahkeraa ja Leppävaaran Sisua. Häntä ovat valmentaneet Jorma Peltonen, Esa Rinne ja Stefan von Gerich.
Harju voitti kolmiloikan Suomen-mestaruuden Vaasassa 2004. SM-hopeaa hän on saanut kuusi kertaa (2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2010) ja pronssia kerran (1998). Sisäratojen SM-kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuonna 2004, hopeaa vuosina 2002, 2003 ja 2009 sekä pronssia vuosina 2000 ja 2011.
Harju on voittanut kolmiloikan lisäksi SM-mitaleita myös pituushypyssä. Hän voitti hopeaa sekä vuonna 1997 ulkoradoilla ja että vuonna 1998 sisäradoilla.
Harju on edustanut Suomea kuudessa ulkoratojen ja kahdessa sisäratojen maaottelussa vuosina 1998–2010. Hänen ennätyksiään ovat 16,11 m kolmiloikassa vuodelta 2001 ja 759 cm pituushypyssä vuodelta 1997. Hänellä on nimissään kaksi kolmiloikan nuorten Suomen ennätystä: 17-vuotiaissa 15,60 m (1996) ja 19-vuotiaissa 16,04 m (1998).
w = myötätuulitulos
i = hallitulos
Tepa
Tepa voi tarkoittaa seuraavia:
John Fordin filmografia
Tämä on luettelo John Fordin ohjaamista elokuvista
Ontologinen kategoria
Ontologinen kategoria voi tarkoittaa seuraavia:
Tohtori Ykskorva
Tohtori Ykskorva () (tunnetaan myös nimillä "Kari Katyyri", "Armas Ahteri" ja "tohtori/professori Ihmeinen") on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvä nerokas tiedemies. Hän teki ensiesiintymisensä Floyd Gottfredsonin Mikki Hiiri seikkailussa vuonna 1936, tarinassa "Island in the Sky" ("Saari taivaalla").
Hahmoa ei nähty tämän jälkeen vuosiin, mutta palasi kuvaan Romano Scarpan vuoden 1959 tarinassa "Mikki ja neljäs ulottuvuus", jossa paljastuu, että hän on vastuussa Atomiinuksen synnystä. Tämän jälkeen hän on esiintynyt harvakseltaan.
Tohtori Ykskorva esiintyy harvoin, yleensä Mikin tiedemiesystävänä, mutta on jäänyt nykypäivänä tohtori Staattisen varjoon.
L’Enfant du pays
L'Enfant du pays on Rim'K:n ensimmäinen studioalbumi, jonka hän julkaisi 113-yhtyeensä itsenäisen levy-yhtiön Frenesikin kautta vuonna 2004. Levyllä vieraili useita eri muusikoita, kuten Khaled, Zahouania, Karl the Voice ja Janice Leca, sekä yhtye 113.
Dan Sexton
Dan Sexton (s. 29. huhtikuuta 1987 Apple Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Neftehimik Nižnekamskissa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu luistelunopeus, pelikäsitys ja kädet. Sexton on tehnyt varsinkin farmisarjoissa hyvin tehopisteitä, mutta niitä on syntynyt kuitenkin hieman epätasaisesti. Sextonin pieni koko on ollut kaksinkamppailujen myötä haittana NHL:ssä, jossa hän on pelannut lähinnä alempien ketjujen "energiahyökkääjänä". Sexton on pelannut NHL:ssä yhteensä 88 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehopistein 13+19=32 sekä keräten 22 jäähyminuuttia. Hän laukoo oikealta.
Sexton pelasi kauden 2005–2006 NAHL-junioriliigan Wichita Falls Wildcatsissa 2005–2006. USHL-joukkue Sioux Falls Stampede varasi hänet 107. pelaajana vuonna 2006. Sexton siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2006–2007. Hän voitti koko liigan kevään 2007 pudotuspelien maalipörssin kahdeksalla osumallaan, tehotilaston lukemalla +9 ja kauden päätteeksi Clark Cupin. Vuodet 2007–2009 Sexton kävi Bowling Green State Universitya. Jälkimmäisellä yliopistokaudellaan 2008–2009 hän oli tehoilla 17+22=39 joukkueen paras pistemies ja maalintekijä. Sexton jakoi CCHA:n maalipörssin viidennen sijan NDU:n Calle Ridderwallin kanssa ja pistepörssin kuudennen sijan OSU:n John Albertin kanssa.
Kaudella 2010–2011 Sexton teki NHL:ssä 47 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 4+9=13. Osa kaudesta kului myös farmijoukkue Syracuse Crunchissa. Heinäkuussa 2011 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Ducksin kanssa. Sexton pelasi kuitenkin molemmat sopimuskautensa kokonaan farmissa. Kaudella 2011–2012 hän teki AHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 13+30=43, joilla Sexton oli Crunchin neljänneksi paras pistemies. Hänet valittiin 6. marraskuuta 2011 AHL:n viikon pelaajaksi.
Syksyn 2012 harjoitusleirin päätteeksi Sexton siirrettiin luonnollisesti farmiin lähinnä NHL:n työsulun takia. Tammikuussa 2013 hän siirtyi try-outille AHL-joukkue Norfolk Admiralsiin. Viiden ottelun jälkeen Sexton sai jatkosopimuksen joukkueeseen. Hänen oikeudet oli vielä Admiralsissakin pelatessa Ducksilla, joka kuitenkin kauppasi hänet maaliskuussa Tampa Bay Lightningiin vaihdossa Kyle Wilsoniin. Sexton ei kuitenkaan pelannut kauttaan loppuun Lightningin farmijoukkue Admiralsissa, vaan palasi Syracuse Crunchin avuksi. Hän eteni joukkueen kanssa Calder Cup -finaaleihin saakka, jotka vei kuitenkin Grand Rapids Griffins otteluvoiton 4–2.
Kaudeksi 2013–2014 Sexton siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Turun Palloseuran riveihin. Hän oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä European Trophyssa tehoilla 3+7=10. Tammikuussa 2014 Sexton siirtyi kevääseen 2015 asti ulottuvalla sopimuksella KHL-joukkue Neftehimik Nižnekamskiin. Kaudella 2014–2015 hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 19+28=47 sekä sisäisen tehotilaston lukemalla +14.
Sexton edusti Yhdysvaltoja Deutschland Cupissa vuonna 2013. Turnaus päättyi joukkueen voittoon.
Sexton kuului MM-pronssia voittaneeseen Yhdysvaltain maajoukkueeseen maailmanmestaruuskilpailuissa 2015. Hän teki seitsemässä ottelussa tehot 1+1.
Mike Keane
Michael "Mike" J. Keane (s. 29. toukokuuta 1967 Winnipeg, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja AHL-joukkue Manitoba Moosen kapteeni. Hän pelasi NHL:ssa vuodesta 1988 vuoteen 2004 ja on kolminkertainen Stanley Cup -voittaja. Keane voitti Stanley Cupin vuosina 1993 Montreal Canadiensissa, 1996 Colorado Avalanchessa ja 1999 Dallas Starsissa. Keane on yksi kymmenestä pelaajasta, jotka ovat voittaneet Stanley Cupin kolmessa eri seurassa.
Keane aloitti peliuransa Winnipeg Monarchs -joukkueessa Manitoba Junior Hockey Leaguessa. Vuonna 1984 hän siirtyi WHL:n Moose Jaw Warriorsiin, joka pelasi WHL:ssa. Keanea ei koskaan NHL:ään, joten hän teki sopimuksen vapaana pelaajana Montreal Canadiensin kanssa 25. syyskuuta 1985 ja aloitti NHL-uransa 1988. Keane voitti Stanley Cupin neljännellä kaudellaan 1993 Montrealin riveissä. Hän pelasi Montrealissa yhteensä kahdeksan kautta ja oli joukkueen kapteeni huhtikuusta 1995 joulukuuhun 1995.
Kauden 1995–96 alla Keane nimettiin Montrealin vakituiseksi kapteeniksi. Kesken kauden Keane kuitenkin joutui siirron kohteeksi yhdessä Patrick Royn kanssa. Heidät kaupattiin Colorado Avalancheen vaihdossa Jocelyn Thibaultiin, Andrei Kovalenkoon ja Martin Ručínskýyn. Keane voitti uransa toisen Stanley Cupin vaiherikkaan kautensa päätteeksi, kun Colorado voitti finaaleissa suoraan neljässä ottelussa Florida Panthersin. Keane pelasi vielä toisen kauden Coloradon riveissä, kunnes hänestä tuli vapaa pelaaja kesällä 1997. Hän teki sopimuksen New York Rangersin kanssa, jossa hän pelasi 70 ottelua, kunnes hänet kaupattiin jälleen Dallas Starsiin. Keane pelasi Dallasissa vuoteen 2001, voittaen uransa viimeisimmän Stanley Cupin kaudella 1998–99. Keane aloitti kauden 2001–02 St. Louis Bluesissa ja päätti kautensa jälleen Coloradossa.
Kaudeksi 2003–04 Keane siirtyi Vancouver Canucksiin. Kauden 2005–06 alussa Keane teki sopimuksen kotikaupunkinsa joukkueen Manitoba Moosen kanssa, jossa hän pelaa edelleen toimien joukkueen kapteenina. Hänet nimettiin myös AHL:n All-Star Team Canadan kapteeniksi 2007.
Vesipallo kesäolympialaisissa 2000
Vuoden 2000 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 16. syyskuuta – 1. lokakuuta 2000 Sydneyssä. Tämä oli 23. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Vesipallo järjestettiin myös miesten lisäksi ensimmäistä kertaa naisille. Mukana oli 231 osanottajaa 13 eri maasta.
Kotiteollisuuden diskografia
Tällä sivulla on Kotiteollisuuden diskografia.
Toby Regbo
Toby Finn Regbo (s. 18. lokakuuta 1991 Lontoo, Englanti) on englantilainen televisio-, elokuva- ja teatterinäyttelijä.
Hän esittää muun muassa teini-ikäistä Dumbledorea elokuvassa "Harry Potter ja kuoleman varjelukset" ja nuorempaa Nemo Nobodyä elokuvassa "Mr. Nobody". Vuonna 2013 alkaneessa televisiosarjassa "Valtiatar" hän esitti yhtä päähenkilöistä, Ranskan prinssi Francista, prinssin kuolemaan asti.
Kateryna Bondarenko
Kateryna Bondarenko (s. 8. elokuuta 1986 Kryvyi Rih, Neuvostoliitto) on ukrainalainen tennispelaaja. Myös hänen siskonsa Alona Bondarenko on tennisammattilainen. Katerynaa valmentaa hänen äitinsä Natalja Bondarenko.
Australian avoin tennisturnaus 2008 päättyi naisten nelinpelin osalta Alonan ja hänen siskonsa Kateryna Bondarenkon voittoon. He voittivat finaalissa Shahar Pe'erin ja Viktoryja Azarenkan 2–6, 6–2, 6–4. Heistä tuli toinen sisaruspari, joka on voittanut Grand Slamin. Ensimmäinen oli Williamsin sisarukset.
Pariisin Gaz de France -turnauksessa Bondarenko pääsi puolivälierään asti, voittaen Nadja Petrovan ja Juliana Fedakin ennen häviämistään Jelena Dementjevalle. Nelinpelissä hän voitti siskonsa kanssa turnauksen.
Pekingin olympialaisissa 2008 Bondarenko hävisi Dementjevalle 6–1, 6–4. Nelinpelissä hän tuli siskonsa kanssa neljänneksi. Australian avoimissa 2009 Bondarenko pudotti 9:nneksi sijoitetun Agnieszka Radwańskan, mutta hävisi kolmannella kierroksella Zheng Jielle. Ranskan avoimissa 2009 hän pääsi kolmannelle kierrokselle ja Wimbledonissa toiselle kierrokselle.
Yhdysvaltain avoimissa 2009 Bondarenko voitti ensimmäisellä kierroksella Ana Ivanovicin 2–6, 6–3, 7–6(7). Seuraavilla kierroksilla hän voitti Shenay Perryn ja Anastasija Rodionovan. Neljännellä kierroksella tuli voitto Gisela Dulkosta murskaavasti 6–0, 6–0. Puolivälierässä tuli tappio Yanina Wickmayerille 5–7, 4–6. Bondarenkosta tuli ensimmäinen ukrainalainen naistennispelaaja, joka on päässyt puolivälieriin asti Grand Slam -turnauksessa.
Tathiana Garbin
Tathiana Garbin (s. 30. kesäkuuta 1977 Mestre) on italialainen entinen tennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Ranskan avoimista vuodelta 2004, kun hän teki suuren yllätyksen voittamalla hallitsevan mestarin ja sen hetkisen maailman ykköspelaajan Justine Heninin toisella kierroksella.
Garbin lopetti uransa tammikuussa 2011.
Riccardo Zandonai
Riccardo Antonio Francesco Zandonai (28. toukokuuta 1883 – 5. kesäkuuta 1944) oli italialainen säveltäjä, jonka tuotantoon kuuluu veristisiä oopperoita. Hänen kahdestatoista oopperastaan suosituin on "Francesca da Rimini" (1914). Muihin lukeutuvat "Giulietta e Romeo" (1922) ja "I cavalieri di Ekebù" (1925). Zandonai oli Mascagnin oppilas. Hän toimi Pesaron konservatorion johdossa vuoteen 1943.
The Jackson 5 First National Tour
The Jackson 5 First National Tour oli The Jackson 5 -yhtyeen ensimmäinen kiertue, joka alkoi 2. toukokuuta 1970 ja päättyi joulukuussa 1970. Yhtye esiintyi yhdysvaltain kaupungeissa kuten Bostonissa, Cincinnatissa ja New York Cityssä ja rikkoi ennätyksiä matkan varrella. Yksi konsertti Buffalossa, New Yorkissa jouduttiin peruuttamaan, sillä Michael Jackson sai tappouhkauksia.
Leppävaaran urheilupuisto
Leppävaaran urheilupuisto on liikuntapaikka Espoon Leppävaarassa. Se on Espoon seitsemästä urheilupuistosta suurin. 
Urheilupuistossa voi harrastaa kesäisin yleisurheilua, jalkapalloa, baseballia, pesäpalloa, salibandyä, katukoripalloa, aerobiciä, ultimatea ja tennistä sekä talvisin luistelua, jääkiekkoa ja kaukalopalloa.
Urheilupuiston stadionilla on 2 800 katettua istumapaikkaa. Stadionilla on järjestetty muun muassa liikunta- ja näkövammaisten yleisurheilun EM-kilpailut vuonna 2005 ja Kalevan kisat vuonna 2009. Urheilupuiston liikuntapaikat toimivat FC Espoon ja Espoo Exposin kotikenttinä.
Stadionin katsomorakennuksessa on kuntosali ja juoksusuora. Urheilupuiston alueella on myös urheiluhalli (893 neliömetriä, 484 istumapaikkaa) ja uimahalli sekä nurmi-, hiekka-, sähly- ja koripallokenttiä. Alueella on myös vuonna 2009 valmistunut jääkiekkohalli. Viereisessä maastossa on neljän kilometrin pururata.
Vesipallo kesäolympialaisissa 2004
Vuoden kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 15. – 29. elokuuta 2004. Tämä oli 24. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 255 osanottajaa 13 eri maasta.
Viulukonsertto (Schönberg)
Arnold Schönberg sävelsi viulukonserttonsa (op. 36) vuosina 1935–1936. Teoksen kantaesityksessä 6. joulukuuta 1940 Leopold Stokowski johti Philadelphian orkesteria ja solistina toimi Louis Krasner.
Konsertto oli ensimmäisiä Schönbergin aloittamia sävellyksiä Yhdysvaltoihin muuton jälkeen. Se oli valmis syyskuussa 1936. Schönberg itse luonnehti teostaan vuonna 1937 äärimmäisen vaikeaksi niin "päälle kuin käsillekin". Teos on sävelletty kokonaan kaksitoistasäveljärjestelmää käyttäen.
Mikael Inkeroinen
Kari Mikael Inkeroinen (s. 3. joulukuuta 1975 Tohmajärvi) on suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edustaa Viipurin Urheilijoita, jota ennen hän on edustanut Vantaan Salamoita, Lahden Ahkeraa, Helsingin Kisa-Veikkoja ja Leppävaaran Sisua. Häntä ovat valmentaneet Antero Aarnio ja Esa Rinne.
Inkeroinen on saavuttanut kaksi SM-hopeaa (Seinäjoella 1999 ja Vaasassa 2004) sekä yhden pronssin (Porissa 2005). Sisäratojen SM-kisoissa hän on saavuttanut kultaa vuosina 1997, 1999 ja 2008, hopeaa vuonna 1998 sekä pronssia vuosina 2002, 2005 ja 2009.
Inkeroinen on edustanut Suomea kolmessa ulkoratojen ja kolmessa sisäratojen maaottelussa vuosina 1997–2005. Hänen ennätyksiään ovat 15,98 m kolmiloikassa vuodelta 1999, 699 cm pituushypyssä vuodelta 2000 sekä 204 cm korkeushypyssä vuodelta 1995.
Nykyään Mikael toimii matematiikan opettajana Pohjois-Tapiolan lukiossa Espoossa.
w = myötätuulitulos
i = hallitulos
Koiralohi
Koiralohi ("Oncorhynchus keta") on yksi tyynenmerenlohien suvun kalalajeista.
Meressä koiralohen väritys on hopeanhohtoisen sinivihreä. Kutuajan lähestyessä se saa purppuranvärisiä laikukkaita raitoja pyrstöevän tuntumaan. Kuteville koiraille kasvaa tyypillisesti suuri koukkuleuka ja ulostyöntyvät hampaat. Koiralohi voi elää 6-7-vuotiaaksi. Alaskan koiralohet saavuttavat sukukypsyyden viiden vuoden iässä. Aikuinen koiralohi painaa tyypillisesti 4,5 - 10 kiloa ja on keskipituudeltaan noin 60 cm. Suurin kiinni saatu koiralohi pyydystettiin Brittiläisestä Kolumbiasta ja se painoi 16 kiloa ja oli 102 cm pitkä
Suurin osa koiralohista kutee pienissä puroissa jokien alajuoksuilla. Osa koiralohista kuitenkin vaeltaa kutemaan 3200 kilometrin matkan Yukonjoessa. Koiralohen poikaset vaeltavat mereen maaliskuun ja heinäkuun välisenä aikana lähes heti kun kykenevät uimaan, toisin kuin muut tyynenmerenlohet. Ne viettävät meressä yhdestä kolmeen vuotta taivaltaen pitkiä matkoja. Koiralohi kutee tyynenmerenlohista viimeisenä marraskuusta tammikuuhun. Kuteneet kalat eivät palaa mereen vaan kuolevat noin kaksi viikkoa jokeen nousun jälkeen. Koiralohet rakentavat kudun aikana pesän, jonne naaras laskee mätimunansa. Tämän jälkeen pesäkuoppa peitetään soralla. Naaras voi laskea jopa 4000 mätimunaa.
Koiralohi esiintyy luontaisesti Tyynenmeren pohjoisosissa Koreassa, Japanissa, Ohotanmeressä, Beringinmeressä, Kamtšatkalla, Tšuktšien niemimaalla, Kuriileilla, Sahalinilla, Habarovskin ja Primorjen aluepiirien vesissä, Kanadassa Brittiläisessä Kolumbiassa sekä Yhdysvaltain alueella länsirannikolla Alaskasta Oregoniin.
Neuvostoliitossa koiralohta istutettiin myös Euroopan vesiin Itämereen ja Barentsinmeren Muurmannin rannikolle 1950-1960-luvuilla. Itämeren istutukset eivät menestyneet, mutta laji kotiutui Barentsinmeren vesistöihin. Sieltä peräisin olevia koiralohia on noussut viime vuosinakin Suomenkin puolelle Tenojokeen ja Näätämöjokeen ja ilmeisesti myös kutenut siellä. Ei kuitenkaan ole selvää ovatko kyseessä omat pysyvät lohikannat.
Koiralohta ei taloudellisesti arvosteta yhtä paljon kuin muita tyynenmerenlohien lajeja. Vähäisen markkina-arvon takia lajia ei Alaskassa juuri kalasteta, sen runsaudesta huolimatta. Koiralohta on perinteisesti käytetty kuivakalana.
Revonlahden vaakuna
Revonlahden vaakuna oli Revonlahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe perustuu seudun vanhimman emäseurakunnan Saloisten (aikaisemmin "Salo", ”metsäseutu”) pitäjänsinettiin, ja siinä käytetty aaltokoro viittaa kunnan nimen jälkiosaan.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen tyviö, josta kasvaa kolme kuusta, saatteena lakioittain kolme kuusisakaraista tähteä, kaikki hopeaa.” Vaakunan ovat suunnitelleet Markus Niinimaa ja Kaj Kajander, ja Revonlahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 13. helmikuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. tammikuuta 1968.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Revonlahden muodostettua Paavolan kanssa Ruukin kunnan.
Luettelo Helsingin kaupungin lautakunnista
Tämä on luettelo Helsingin kaupungin lautakunnista ja johtokunnista.
Leander Reijo
Leander Reijo (1904–1932) oli Viron Inkerissä asunut inkeriläinen heimoaktivisti. Hänestä käytettiin myös nimitystä "Inkerin kuningas". Reijo opiskeli vuosina 1923–1924 Akateemisen Karjala-Seuran kustantamana. Hän perusti Viron Inkeriin Inkeri-Seuran vuonna 1924 ja toimi seuran lehden "Sananseppä" päätoimittajana vuoteen 1931 asti. Vuonna 1931 Leander Reijo kaapattiin Neuvostoliittoon ja ammuttiin 19. kesäkuuta näytösprosessin jälkeen.
Paavolan vaakuna
Paavolan vaakuna oli Paavolan kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa uittoväylänä tärkeään Siikajokeen ja sahateollisuuteen.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksi hopeista, yläreunaltaan sahakoroista ja alareunaltaan aaltokoroista hirttä.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Paavolan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 13. toukokuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. syyskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Paavolan muodostettua Revonlahden kanssa Ruukin kunnan.
Kaktuspöllö
Kaktuspöllö ("Micrathene whitneyi") on pöllöihin kuuluva lintu, joka pesii Yhdysvaltojen lounaisosissa ja Meksikossa. Se on maailman pienin pöllö, jonka jälkeen toiseksi pienin on varpuspöllö. Sen pituus on 12–30 cm, ja siipienväli on noin 40 cm, pyrstö on lyhyt. Sen jalat ovat melko pitkät, ja usein se näyttää länkisääriseltä. Linnun paino on 30–40 g. Niiden ääntelyä kuuluu hämärissä tai auringonlaskun aikaa, kun ne huutelevat toisilleen. Ääni on korkea yninää tai hykerrystä. Uros ja naaras syöksähtelevät puiden seassa ja huutelevat toisilleen.
Kaktuspöllö valitsee pesimispaikaksi yleensä hylättyjä pohjoisen suuntaan olevia tikankoloja saguarokaktuksessa, plataanissa, virginianpoppeliissa ja muissa kovissa puulajeissa. Naaras munii kolme pyöreää valkoista munaa. Munia haudotaan kolme viikkoa, minkä jälkeen poikaset kuoriutuvat. Ne ovat lentokykyisiä kymmenviikkoisina. Poikaset kuoriutuvat yleensä kesäkuun puolivälissä tai heinäkuun alussa. Heinäkuun lopulla ne ovat yleensä lentokykyisiä ja lähtevät pesästä.
Niitä näkee usein chapparal-alueella, ja pesimäaikaan niitä löytyy helposti. Kohdatessaan saalistajia, se tekeytyy kuolleeksi.
Kaktuspöllö muuttaa keväällä ja kesällä Arizonaan ja New Mexicoon, ja talvella niiden asuinaluetta ovat Keski- ja Etelä-Meksiko. Muuttavat kaktuspöllöt palaavat pohjoiseen huhtikuun puolivälissä tai toukokuussa.
Kaktuspöllö syö pääasiassa hyönteisiä, ja se valitsee asuinalueensa sen mukaan, että niitä esiintyy siellä. Agavet ja ocotillot ovat hyviä ruokapaikkoja, sillä yöperhoset ja monet muut hyönteiset nukkuvat niiden kukissa. Kaktuspöllöt syövät skorpioneja ja onnistuvat jotenkin poistamaan niiden piikin. Usein niiden näkee saalistavan lentäviä hyönteisiä, jolloin ne lentävät samaan tapaan kuin tyrannit hämärän laskeuduttua.
"M. w. Idonea", on Teksasin eteläisimmistä osista Meksikoon ulottuvalla alueella asustava alalaji, samoin "M. w. sanfordi" Baja Californiassa ja "M. w. graysoni" Socorron saarella Baja Californian eteläkärjessä. Se laji on todennäköisesti hävinnyt 1900-luvulla, ehkä noin 1970.
Alalajit:
Eliel
Eliel on heprealaisperäinen miehen etunimi, joka voidaan tulkita kahdella eri tavalla. Hepreaksi "El "tarkoittaa Jumalaa ja "Eli "Jumalani. "Eliel" voidaan siis tulkita joko "Jumalani on Jumala" tai "Jumalani Jumala". Vanhassa testamentissa mainitaan kahdeksan Eliel-nimistä henkilöä.
Suomessa nimi Eliel on huhtikuuhun 2016 mennessä annettu 2912 henkilölle. Elielin nimipäivä on ollut vuodesta 2000 lähtien suomen­ruotsalaisen ja on vuodesta 2020 lähtien myös suomen­kielisen kalenterin mukaan 9. huhtikuuta, joka on myös Eliaksen nimipäivä.
Harri Forsten
Harri Forsten (s. 27. heinäkuuta 1982) on suomalainen salibandyn pelaaja. Kaudella 2012–2013 hän pelaa SSV:ssä, joka pelaa Suomen korkeimmalla sarjatasolla Salibandyliigassa. Keskushyökkääjänä pelaava Forsten on joukkueensa avainpelaajia.
Forsten on Suomen A-maajoukkueen vakiopelaajia. Hän oli mukana voittamassa Suomen historian ensimmäistä salibandyn maailmanmestaruutta vuoden 2008 MM-kilpailuissa. Toisen maailmanmestaruutensa Forsten voitti vuoden 2010 MM-kotikisoissa. Hän on pelannut yhteensä 47 maaottelua tehoilla 24+26=50.
Forsten on ollut voittamassa SSV:ssä Suomen-mestaruuden vuosina 2007, 2008, 2009, 2010 ja 2011. Hän oli jokaisessa voitossa joukkueensa parhaimmistoa. Hän voitti myös EuroCupin mestaruuden vuonna 2009 jatkoajan jälkeen.
Altenburg (täsmennyssivu)
Altenburg voi tarkoittaa seuraavia:
Russell Schweickart
Russell Louis "Rusty" Schweickart tai Schweikart (s. 25. lokakuuta 1935) on yhdysvaltalainen entinen NASAn astronautti. Hän osallistui Apollo 9 -lennolle vuonna 1969 kuumoduulin pilottina.
Schweickart valmistui Manasquan High Schoolista New Jerseyssä. Hänellä on ilmailu- ja avaruustieteen alempi (B.S., 1956) ja ylempi korkeakoulututkinto (M.S., 1963) MIT:stä.
Ennen liittymistään NASAan Schweickart toimi tutkijana MIT:n kokeellisen tähtitieteen laboratoriossa. Työ MIT:ssä käsitti yläilmakehän fysiikan tutkimista, tähtien sijainnin määritystä ja avaruudesta otettujen kuvien vakauttamista.
Schweickart toimi Yhdysvaltain ilmavoimissa ja Massachusettsin kansalliskaartissa hävittäjälentäjänä vuodesta 1956 vuoteen 1963. Hänellä on yli 4000 lentotuntia, joista 3500 suorituskykyisissä suihkuhävittäjissä.
Schweickart on naimisissa West Hartfordissa syntyneen Nancy Ramseyn kanssa. Hänellä on seitsemän lasta ja useita lastenlapsia.
Schweickartista tuli astronautti lokakuussa 1963. Hän vietti 241 tuntia avaruudessa Apollo 9 -lennon kuumoduulin pilottina vuonna 1969. Lennon komentajana toimi James McDivitt ja komentomoduulin pilottina Dave Scott. Kyseessä oli Apollo-ohjelman kuumoduulin ensimmäinen miehitetty testilento.
Schweickartin oli tarkoitus myös suorittaa Apollo-ohjelman ensimmäinen avaruuskävely, minkä oli tarkoitus testata kuukävelyllä käytettävää elossapitojärjestelmää, avaruuspuvun kannettavaa "avaruusreppua" (Portable Life Support System). Alkuperäiden suunnitelman mukaan hänen tuli siirtyä kuumoduulista komentomoduuliin kuumoduulin kädensijoja pitkin. 
Schweickart alkoi kärsiä avaruuspahoinvoinnista heti ensimmäisenä avaruudessaolopäivänään, minkä vuoksi avaruuskävelyä siirrettiin. 
Vähitellen hänen vointinsa parani ja hän suoritti avaruuskävelyn seisten ("standing EVA") kuumoduulin ulkopuolella Scottin seisoessa komentomoduulin luukussa.
Aika, minkä Schweickart käytti lennon jälkeen avaruuspahoinvoinnin tutkimukseen vaikutti myös siihen, että häntä ei enää nimitetty kuulentojen miehistöihin. Schweickart toimi sen sijaan ensimmäisen Skylab-avaruusasemalennon varamiehistön komentajana keväällä 1973. Laukaisun aikana menetettiin avaruusaseman lämpökilpi ja Schweikart otti maan päällä vastuulleen hätäaurinkovarjon pystyttämisessä ja jumiutuneen aurinkopaneelin levittämisessä tarvittavien laitteiden ja menettelytapojen kehittämisen, operaatioiden jotka pelastivat avaruusaseman.
Schweickartille myönnettiin kaksi NASAn palvelusmitalia vuonna 1973: Distinguished Service Medal ja Exceptional Service Medal.
Rusty Schweickart on esiintynyt ja opettanut Esalen Instituutissa. Schweickart on myös B612 Foundationin kanssaperustaja, ryhmän jonka tarkoituksena on puolustaa maapalloa asteroidien iskutuhoilta.
Schweickart vastaanotti vuonna 1969 Emmy-palkinnon ensimmäisten suorien televisiokuvien lähettämisestä ulkoavaruudesta.
Vuoden 1998 television minisarjassa "Avaruuden sankarit" Schweickartin roolin esitti näyttelijä Kieran Mulroney.
Schweickartin hyväksymä näkemys hänen elämästään ja urastaan ilmestyi vuonna 2007 kirjassa "In the Shadow of the Moon". Schweikart on esiintynyt "The Universe" dokumenttitelevisiosarjan kahdessa jaksossa.
Hanna Jensen
Hanna Jensen (s. 1970) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.
Jensen työskenteli kuuden vuoden ajan, vuodesta 1997 vuoteen 2003, Trendi-lehden palveluksessa. Aluksi hän toimi lehden toimituspäällikkönä ja vuodesta 2001 sen päätoimittajana, kun hänen edeltäjänsä Katriina Kaarre oli siirtynyt Me Naisten päätoimittajaksi. Syksyllä 2003 hän siirtyi Iltalehden viikonvaihdetoimituksen toimituspäälliköksi, jona hän toimi vuoden ajan. Hän vastasi myös lehden Helmi-sivujen sisällöstä.
Jensen on työskennellyt syksystä 2004 vapaana toimittajana. Hän on kirjoittanut sekä aikakauslehtiin, muun muassa Imageen, Oliviaan ja Talouselämään, että sanomalehtiin, muun muassa Helsingin Sanomiin. Hän on myös tehnyt viikoittaisia kolumneja Ilta-Sanomille ja Radio Aallolle. Vuonna 2010 Suomen freelance-journalistit ry valitsi Jensenin Vuoden freelance-journalistiksi 2009.
Jensen nimitettiin Otavamedian kustantamaan Anna-lehteen vierailevaksi päätoimittajaksi 1.11.2010–31.12.2011 päätoimittaja Emma Koivulan vanhempainvapaan ajaksi.
Jensen on kirjoittanut vuonna 2009 julkaistun, Kirjapajan kustantaman kirjan "Eri nainen", joka kertoo Suomen WWF:n entisestä pääsihteeristä Meri Saarnilahti-Beckeristä. Helmikuussa 2013 Kustannusosakeyhtiö Teos julkaisi Jensenin kirjan "940 päivää isäni muistina", jossa hän kertoo isänsä muistisairaudesta. Se valittiin marraskuussa 2013 ehdolle Tieto-Finlandian saajaksi.
Jensen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri, joksi hän valmistui vuonna 1996. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa viestintää ja valtio-oppia.
Max Perttula
Max Joakim Perttula (s. 3. joulukuuta 1972 Varberg, Ruotsi) on helsinkiläinen parfymööri.
Max Perttula vietti lapsuutensa Ruotsissa ja muutti vuonna 1988 perheensä mukana Viitasaarelle, josta hänen äitinsä on kotoisin.
Hän on Suomen ainoa parfymööri. Hajuvesialaa hän on harrastanut lapsesta lähtien. Vuonna 2005 hän perusti pitkäaikaisen harrastuksensa pohjalta ensimmäisen yhtiönsä. Vuosien myötä toiminta kehittyi ammattimaiseksi. Vuonna 2012 Perttula perusti Max Joacim Cosmetics Oy:n. Omaan myyntivalikoimaan kuuluu yli kaksikymmentä erilaista hajuvettä ja parfyymia. Lisäksi Perttula valmistaa tilauksesta ainutkertaisia "Nimikkotuoksuja". Hän on kehittänyt niitä mm. muotisuunnittelija Paola Suhoselle; Ivana Helsinki, Lidl-Suomelle, Suomen Yrittäjäjille, Sinebrychoffin taidemuseolle ja Porin kaupungille. Perttula tuotekehittää ja valmistaa kaikki tuoksut laboratoriossa Helsingissä.
Max Perttula ammentaa mielellään tuoksuideat Suomen luonnosta, ja sen pohjalta hän on luonut useita tuoksuja niin omaan valikoimaansa kuin nimikkotuoksuksi tilaajille. Oman valikoiman "maisematuoksuja" ovat mm. +358, Aqua358-Thunderball, 44500-Lake, Heinävesi-Spirit, Helsinki-Spirit, Mugue de Finlande ym. Oman valikoiman parfyymejä ovat mm. MiAmore, AmourCharmant, La magie de Andalouse ja Sofia Kazakov.
Vuonna 2015 Max Perttula sai tehtäväkseen luoda tuoksu Jean Sibeliuksen kodin Ainolan puutarhan kukkien inspiroiman naisten hajuveden. Se sai nimekseen L’air d’Ainola. Sen lanseerasivat sellisti Jussi Makkonen ja pianisti Nazig Azezian.
Vuonna 2016 Perttula kutsuttiin Helsingin kaupunginmuseon Helsingin hajut- tuoksukokemusnäyttelyn toteuttajaksi. Näyttelyssä kävi yli 80-tuhatta nuusikijaa.
Vuonna 2016 Perttula sai tehtäväkseen luoda markkinointituoksu uudelle Nissan GT-R-2017 urheiluautolle Ruotsiin. Autoa ei tuoda virallisesti Suomeen.
Nykyisen yhtiön tuotemarkkinointi Suomen rajojen ulkopuolelle alkoi loppuvuodesta 2015. Vuoden 2016 puoliväliin mennessä tuoksuja myydään verkkokaupan, www.maxjoacim.com lisäksi, useissa myyntipisteissä Suomessa ja Tšekin tasavallan Prahassa. Vuonna 2017 Tallink-Silja-laivayhtiö alkoi myydä Max Joacim Cosmetics-brändin kolmea tuoksua kaikissa Helsingistä ja Turusta lähtevissä laivoissaan. Tuoksut ovat naisten raikas ja hienostunut +358-, unisex- saunavihdan tuoksuinen Finlandeol ja miesten vahva, mutta hienostunut 1917-SuomiLeijona.
Vuonna 2017 valmistui joukko uusia tuoksuja omaan valikoimaan: K-18 Musk, HelsinkiSpirit Woman ja vanamon tuoksuinen Metsäkukkia, sekä unisex Suopursu. Miesten HelsinkiSpirit sai päivityksen, erikoisaineosana feromoni.
Perttulasta tehty Jari Kokon ohjaama dokumenttielokuva "44500 Max" esitettiin ensi kerran Joensuun filmifestivaaleilla vuonna 2010 ja televisiossa Yleisradion kanavalla samana vuonna.
Diablada
Diablada tai ”Danza de Diablos” () on Andeilla syntynyt perinteinen eteläamerikkalainen tanssi, jolle on ominaista maskeihin ja paholaistyyppisiin asuihin pukeutuneet tanssijat. Diabladassa yhdistyvät espanjalaisen teatteritaiteen ja andikansojen uskonnollisten menojen piirteet kuten Uru-jumala Tiwin (kaivoksissa, järvissä ja joissa oleskeleva suojelusjumala) kunniaksi luotu Llama llama-tanssi sekä aimaralaisten kaivostyöläisten kehittämä rituaali Anchanchu-paholaiselle, jonka henki on läsnä luolissa ja muissa samankaltaisissa paikoissa.
Boliviassa, Chilessä ja Perussa, joissa "Diablada" on merkittävässä osassa tärkeiden festivaalien yhteydessä omaten näin vahvaa isänmaallista tuntua, tanssin alkuperä on väittelynaihe niin historioitsijoiden kuin vallanpitäjienkin keskuudessa.
Myös muualla, kuten Argentiinassa, Yhdysvalloissa ja Itävallassa on löydettävissä Diabladaksi kutsuttuja tansseja. Esimerkiksi Ecuadorissa toteutetaan Diablada pillareñaksi kutsuttua tanssia.
Miriam Fried
Miriam Fried (s. 9. syyskuuta 1946) on Romaniassa syntynyt viulisti. Hän muutti perheineen Israeliin kaksivuotiaana. Yhdysvaltoihin hän lähti suojelijanaan Isaac Stern. Hän jatkoi opintojaan Ivan Galamianin johdolla Juilliard Schoolissa ja Joseph Gingoldin johdolla Indianan yliopistolla. Hänen käyttämänsä soitin on vuoden 1718 Stradivarius. Hän on naimisissa Paul Blissin kanssa, ja pianisti Jonathan Bliss on hänen lapsensa.
Fried voitti Paganini-kilpailun vuonna 1968.
Orkestereihin, joiden kanssa Fried on soittanut, lukeutuvat Bostonin, Chicagon, Clevelandin, New Yorkin, Philadelphian ja Pittsburghin pääorkesterit, Israelin filharmoninen orkesteri, Lontoon sinfoniaorkesteri, Royal Philharmonic Orchestra ja Wienin sinfoniaorkesteri. Kamarimuusikkona hän on Mendelssohn-jousikvartetin jäsen; hän on myös tehnyt yhteistyötä muiden muassa Isaac Sternin, Pinchas Zukermanin, Garrick Ohlssonin, Nathaniel Rosenin ja miehensä kanssa.
Esa Rinne
Esa Kullervo Rinne (s. 3. toukokuuta 1943 Äänekoski) on entinen suomalainen kolmiloikkaaja. Hän edusti Äänekosken Urheilijoita, Helsingin Kisa-Tovereita ja Helsingin Kisa-Veikkoja. Häntä valmensi entinen kolmiloikkaaja Tapio Lehto.
Rinne saavutti kaksi SM-hopeaa (1969 ja 1972) sekä neljä pronssia (1968, 1971, 1973 ja 1974). Sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1973.
Rinne osallistui kaksiin arvokisoihin: Münchenin olympialaisissa 1972 hän oli karsinnan 17:s ja Rotterdamin EM-hallikisoissa 1973 loppukilpailun 11:s. Rinne edusti Suomea 11 ulkoratojen ja yhdessä sisäratojen maaottelussa vuosina 1966–1974. Hänen ennätyksiään ovat 16,58 m kolmiloikassa vuodelta 1972 ja 731 cm pituushypyssä samalta vuodelta.
w = myötätuulitulos
Suokaislakerttunen
Suokaislakerttunen ("Poodytes gramineus") on Australiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa elävä varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Papua-Uuden-Guinean länsiosan ja Australian itäosasta maan lounaisosaan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Tasmaniasta 1845.
Uudenguineankaislakerttunen
Uudenguineankaislakerttunen ("Poodytes albolimbatus") on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen varpuslintu. Se elää Fly- ja Bensbachjokien keskivaiheilla maan eteläosassa. Luigi D’Albertis ja Tommaso Salvadori kuvailivat lajin holotyypin Timorista 1879.
Uudenseelanninkerttunen
Uudenseelanninkerttunen ("Poodytes punctatus") on Uuden-Seelannin kotoperäinen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää sekä Pohjois- että Eteläsaaren, Stewart Islandin, Codfishin ja Snaressaaret. Siitä tunnetaan viisi alalajia. Jean René Constant Quoy ja Joseph Paul Gaimard kuvailivat lajin holotyypin Eteläsaarelta 1830.
Ylänkökaislakerttunen
Ylänkökaislakerttunen ("Cincloramphus macrurus") on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen varpuslintu. Aikaisemmin se luokiteltiin kaislakerttusen alalajiksi. Sen elinympäristö käsittää pääsaaren lisäksi myös Bismarckinsaaret. Siitä tunnetaan seitsemän alalajia. Tommaso Salvadori kuvaili lajin holotyypin Timorista 1876.
Isokiurukerttu
Isokiurukerttu ("Cincloramphus cruralis") on Australian kotoperäinen varpuslintu. Se elää pääosassa mannerta Kauriin kääntöpiirin eteläpuolella. Nicholas Aylward Vigors & Thomas Horsfield kuvailivat lajin holotyypin Sydneystä 1827.
Judo olympialaisissa
Judo on ollut kesäolympialaisisten ohjelmassa vuoden 1964 kesäolympialaisista asti. Lajia ei järjestetty seuraavissa kisoissa vuonna 1968, mutta tämän jälkeen se on ollut olympiaohjelmassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1972. Naisten judo on ollut mukana olympiaohjelmassa vuodesta 1992 lähtien. Parhaiten menestynyt maa olympialaisten judossa on Japani.
Stefan von Gerich
Carl Stefan Mikael von Gerich (s. 26. syyskuuta 1951 Helsinki) on entinen suomalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kolmiloikka. Hän edusti Viipurin Urheilijoita.
Von Gerich saavutti ulkoradoilla kuusi SM-hopeaa (kolmiloikassa 1974–1978 ja 1980) sekä yhden viestipronssin (4 × 400 metrillä 1975). Hän oli kymmenottelussa kuudes vuonna 1974, korkeushypyssä kuudes samana vuonna sekä pituushypyssä 15:s vuonna 1977. Sisäratojen SM-kisoissa hän voitti kolmiloikassa kultaa vuonna 1981, hopeaa vuonna 1980 sekä pronssia vuonna 1979.
Von Gerich edusti Suomea 18 maaottelussa vuosina 1974–1981. Hänen ennätyksiään ovat kolmiloikan 16,32 m vuodelta 1980 ja pituushypyn 727 cm vuodelta 1977. Lisäksi hän hyppäsi parhaimmillaan korkeutta 203 cm vuonna 1974 ja seivästä 440 cm vuonna 1975 sekä otteli kymmenottelussa 7120 pistettä samana vuonna.
w = myötätuulitulos
Cristian Arrieta
Cristian Arrieta (s. 18. syyskuuta 1979 Orlando, Florida, Yhdysvallat) on puertoricolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa North American Soccer Leaguen Fort Lauderdale Strikersiä ja on pelannut myös Puerto Ricon maajoukkuessa.
Arrieta syntyi espanjalais-italialaiseen perheeseen Floridan Orlandossa, muutti alle vuoden ikäisenä Espanjaan ja kahdeksanvuotiaana Italiaan, jossa hän aloitti jalkapallouransa. Hän pelasi runsaan vuosikymmenen ajan useissa Serie C2:n joukkueissa ja kaudella 2006–2007 Serie B:n Leccessä. Arrieta oli yksi "Campioni, il sogno" -tositelevisio-ohjelman voittajista vuonna 2005 ja pääsi palkintona Internazionalen harjoitusleirille.
Kaudeksi 2008 Arrieta palasi Pohjois-Amerikkaan ja liittyi USL First Divisionin Puerto Rico Islandersiin, jossa hän osoittautui yhdeksi liigan parhaista pelaajista ja sai mainetta erityisesti hyökkäysominaisuuksistaan. Hän teki esikoiskaudellaan seitsemän maalia, ja hänet valittiin liigan tähdistöjoukkueeseen ja parhaaksi puolustajaksi. Samalla Islanders voitti liigan mestaruuden ja menestyi myös kansainvälisissä kilpailuissa, kun se eteni kauden 2008–2009 CONCACAF Champions Leaguessa välieriin asti.
Kaudella 2009 Arrieta paransi edellisen kauden maalisaldoaan kolmella. Hänet valittiin toistamiseen USL First Divisionin tähdistöjoukkueeseen ja parhaaksi puolustajaksi, ja lisäksi koko liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi (MVP). Tammi–huhtikuussa 2010 julkaistussa USL First Divisionin Top 25 of the Decade -listalla hänet sijoitettiin 14:ksi.
9. huhtikuuta 2010 Arrieta teki sopimuksen Major League Soccerin tulokasjoukkue Philadelphia Unionin kanssa. Hän debytoi MLS:ssä päivää myöhemmin Unionin historian ensimmäisessä kotiottelussa D.C. Unitedia vastaan ja pelasi kauden aikana kaikkiaan 16 ottelussa, joista 15:ssä hän oli avauskokoonpanossa. Hän menetti paikkansa avauksessa Unionin hankittua Juan Diego Gonzálezin ja Sheanon Williamsin vahvistamaan kehnosti menestyneen joukkueen puolustusta elokuussa 2010. Union vapautti Arrietan sopimuksestaan helmikuussa 2011.
Kaudeksi 2011 Arrieta siirtyi synnyinseudulleen Floridaan ja North American Soccer Leaguessa pelanneeseen Fort Lauderdale Strikersiin.
Arrieta sai syyskuussa 2010 kutsun Puerto Ricon maajoukkueeseen, jota hänen on Yhdysvaltain kansalaisena mahdollista edustaa asuttuaan Puerto Ricossa kaksi vuotta pelatessaan Puerto Rico Islandersissä. Hän debytoi maajoukkueessa 2. lokakuuta 2010 Karibian-mestaruusturnauksen karsintaottelussa Anguillaa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa kaksi päivää myöhemmin saman kilpailun ottelussa Saint-Martinia vastaan.
Vesa Laaksonen
Vesa Laaksonen (1947 – 18. tammikuuta 2013) oli suomalainen toimittaja. Laaksonen oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Hän aloitti toimittajan uransa vuonna 1967 Yleisradion Nuorten Radiossa. Vuoden 1971 alusta alkaen hän toimitti viiden vuoden ajan ohjelmia näkövammaisille. Vuonna 1975 hän oli mukana käynnistämässä Yleisradion ensimmäisen paikallisradion (nykyisin maakuntaradion) Ylen aikaisen toimintaa. Laaksonen työskenteli Ylen Aikuisopetustoimituksessa, TV-uutistoimituksessa, Kotimaan Katsauksessa sekä teki useita tv-dokumentteja eri aiheista.
Laaksonen oli työryhmässä, jonka tehtävänä oli pohtia kansalaisjournalismin toteuttamista Yleisradiossa. Tämän työryhmän työn perusteella käynnistyi Kansalaisradio ja Laaksonen toimi useita vuosia sen tuottajana. Vuodesta 1995 lähtien hän toimi Ylen Turun Radiossa maakuntaradion päällikkönä. Hän oli jäsenenä työryhmässä, joka toteutti alueellisen tv-uutiskokeilun aloittamisen.
Hän toimi radio- ja tv-työn opettajana Laajasalon opistossa. Tämän lisäksi hän on veti Yleisradiossa kymmeniä ohjelmantekoon valmistavia kursseja. Laaksonen oli toimittajana erikoistunut lääketieteeseen ja toimi Lääketieteen toimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli myös Suomen Tiedetoimittajien Liiton jäsen. Turussa hän toimi Varsinais-Suomen alueellista kehittämistä pohtivan toimikunnan jäsenenä.
Laaksonen oli kahdeksan vuotta Kirkon Tiedotuskeskuksen toimikunnan jäsen. Laaksonen oli monta vuotta Kirkon tiedonvälityspalkintotoimikunnan jäsen ja puheenjohtaja. Laaksonen toimi myös Raision seurakunnan tiedotustoimikunnan jäsenenä.
Love Never Dies
Love Never Dies on Sir Andrew Lloyd Webberin jatko-osa The Phantom of the Opera -musikaalille. Love Never Dies sai ensi-iltansa Lontoon West Endissä 9.3.2010 Adelphi Theatressa.
Lloyd Webber kehitteli jatko-osaa The Phantom of the Operalle 15 vuotta. Love Never Dies -musikaalin tapahtumat sijoittuvat Coney Islandille, noin kymmenen vuoden päähän The Phantom of the Operan tapahtumista. Mukana ovat Phantomista tutut hahmot.
Hans-Jürgen Kreische
Hans-Jürgen Kreische (s. 19. heinäkuuta 1947) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen DDR:n maajoukkuepelaaja.
Kreische pelasi koko uransa kotikaupunkinsa Dynamo Dresdenissä, jossa voitti hän DDR-Oberligan viidesti ja FDGB-Pokalin kahdesti. Kreische oli liigan paras maalintekijä 1971, 1972, 1973 ja 1976, minkä lisäksi hän on 127 maalillaan Oberligan kaikkien aikojen kuudenneksi paras maalintekijä. Hänet valittiin myös DDR:n parhaaksi pelaajaksi 1973.
Kreische pelasi DDR:n maajoukkueessa 50 maaottelua, joissa hän teki 25 maalia. Hän oli mukana 1974 MM-kisoissa ja voitti olympiapronssia Münchenin olympialaisissa 1972.
Pelaajauran päättymisen jälkeen Kreische toimi Dynamo Dresdenin nuorisojoukkueissa valmentajana ja oli edustusjoukkueen päävalmentajan kaudella 1995–1996. Hän toimi myös Dresdner SC:n päävalmentajana 2000–2001.
Turoimmat keräilyharvinaisuudet &amp; Elämää suuremmat santapaperit
Turoimmat keräilyharvinaisuudet & Elämää suuremmat santapaperit on huumorirock-yhtye Turo's Hevi Geen vuonna 1992 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen kappaleita vuosilta 1989–1991.
20 Turo’s Hevi Geetä
20 Turo's Hevi Geetä (20 kovinta) on huumorirock-yhtye Turo's Hevi Geen vuonna 1997 ilmestynyt kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen kappaleita vuosilta 1989–1997.
Hyrkkölä
Hyrkkölä on kylä Pusulassa Lohjalla. Kylässä sijaitsee Arimaan kartano, jonka yhteydessä vuosina 1864–1918 toimi Ariman lasitehdas. Kartano muodostettiin 1870-luvulla Hyrkkölän Klemelän, Kollin ja Haikon taloista kylän takamaille Ariman lasitehtaan ympärille Arimaa-järven rannalle. Kartanoon kuulumattomia Hyrkkölän vanhoja taloja ovat Saksa, Röysti, Mölkkäri, Varvari ja Saarijärvi.
Pieni osa Hyrkkölästä kuuluu myös Someron itäosaan Somerniemeen. Someroon Hyrkkölän kylästä 1970-luvulla liitetty osa koostuu muutamista tiloista. Alueella on vain kaksi asukasta.
Tuplaturo
Tuplaturo (40 kovinta hittiä) on Power -levy-yhtiön vuonna 2000 julkaisema Turo's Hevi Gee -kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen 40 tunnetuinta kappaletta.
CD1:
CD2:
20 turointa
20 turointa on Poptorin vuonna 2000 julkaisema Turo's Hevi Gee -kokoelma-albumi. Se sisältää samat kappaleet kuin Powerin julkaiseman Tuplaturon ensimmäisellä levyllä. Levynkannen kuvat ovat valokuvataiteilija Juha Metson kuvaamia.
20 vielä turompaa
20 vielä turompaa on Poptorin vuonna 2000 julkaisema Turo's Hevi Gee -kokoelma-albumi. Se sisältää samat kappaleet kuin Powerin julkaiseman
Tuplaturon toisella levyllä. Levynkannen kuvat ovat valokuvataiteilija Juha Metson kuvaamia.
Dietmar Zeman
Dietmar Zeman (s. 31. maaliskuuta 1932 Wien) on itävaltalainen fagotisti. Hän työskenteli Wienin filharmonikkojen kanssa vuosina 1955–1990. Hän teki Mozartin fagottikonsertosta Karl Böhmin johtaman levytyksen, joka on saatavilla Deutsche Grammophon -levymerkillä.
Kaikkien aikojen parhaat (Turo’s Hevi Gee)
Kaikkien aikojen parhaat on huumorirock-yhtye Turo’s Hevi Geen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2010 levymerkillä Edel Records.
Oulujoen vaakuna
Oulujoen vaakuna oli Oulujoen kunnan tunnus. Vaakunan aihe on peräisin pitäjän vanhasta sinetistä, jossa aaltokoroinen hirsi viittaa Oulujokeen, josta pitäjäkin oli saanut nimensä.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä reunoihin ulottuva verkko, jonka päälikkeenä aaltokoroinen hirsi; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Oulujoen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 18. kesäkuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 5. elokuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1965, kun Oulujoen kunta liitettiin pääosin Ouluun.
Conklin
Conklin on 372 asukkaan (2008) taajama Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Conklin sijaitsee maantietä pitkin noin 140 kilometriä etelään Fort McMurraysta. Alberta Highway 881 tien varrella. Historiallisesti alue on ollut tärkeä turkiskaupan keskus ja nykyisinkin alueella sijaitsee minkkitarhoja. Conklin sijaitsee kaukana muista kunnan asutuskeskuksista ja sen väestöstä suuri osa on métis intiaanien jälkeläisiä.