hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Inkeri (lehti)
Inkeri oli Pietarissa vuosina 1884–1917 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti. Samalla nimellä ilmestyy nykyään Viron inkerinsuomalaisten liiton tiedotuslehti sekä Pietarin Inkerin Liiton julkaisu.
Lehden ensimmäinen numero ilmestyi tammikuun alussa 1884. Sen alaotsikkona oli "Pietarin ja Inkerin suomalainen äänenkannattaja". Päätoimittajana oli Pietarin ylemmän kirkkokoulun johtaja A.F. Silén. Muita toimittajia ja avustajia olivat kirkkoherrat Otto Rokkanen, A. J. Piispanen, opettajat Paavo Räikkönen, A. Tiisniekka, Johannes Häyhänen, Sakari Putro, Pekka Niukkanen, Robert Seppänen sekä lehden koko ilmestymisajan Mooses Putro.
Uutiset käsittelivät etupäässä Pietarin elämää, mutta kirjeenvaihtajat lähettivät kertomuksia myös maaseudulta, varsinkin Pietarin lähiympäristöstä. Pääpaino annettiin seurakunta- ja kouluelämälle sekä raittiustyölle, mutta lehti käsitteli myös talouselämää, kotiseutuharrastusta, kunnallista toimintaa sekä maailman tapahtumia. Kaunokirjallisia teoksia julkaistiin usein jatkokertomuksina.
Inkeri ilmestyi ensin kerran ja myöhemmin kaksi kertaa viikossa. Se oli taloudellisesti kannattamaton, minkä vuoksi tilalle päätettiin perustaa uusi lehtiyritys. Joulukuussa 1905 alkoi ilmestyä Uusi Inkeri, jonka johdossa olivat opettajat Kaapre Tynni ja Paavo Räikkönen. Kustantajina toimivat kirkkokoulun johtaja Pietari Toikka ja liikemies Joonas Peusa. Kolme kertaa viikossa ilmestynyttä lehteä painettiin sensuurivaikeuksien takia Viipurissa. Uuden Inkerin linja oli entistä radikaalimpi, ja viranomaiset lakkauttivat sen vuonna 1906.
Kirkollisten piirien edustajat perustivat vuonna 1906 uuden Inkeri-lehden, mutta heistä eronneet edistysmieliset siirtyivät kannattamaan Uuden Inkerin korvannutta Nevaa. Inkerin ensimmäisenä toimittajana oli kokenut lehtimies Paavo Räikkönen. Lehti oli kirkollisten asiain harras äänenkannattaja ja harrasti kansallisasiaa lämpimämmin kuin sen kilpailija. Papisto avusti Inkeriä muun muassa erityisin kotiseutunumeroin. Myös lehden päätoimittajiin kuului pappeja, kuten Otto Louhelainen.
Inkeri lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen joulukuussa 1917.
Viron inkerinsuomalaisten etujärjestö Viron inkerinsuomalaisten liitto ryhtyi julkaisemaan samannimistä tiedotuslehteä elokuussa 1993. Lehti ilmestyy kerran kuukaudessa. Se keskittyy Viron inkerinsuomalaisten toimintaan ja yleisemmin erilaisiin Suomeen liittyviin tapahtumiin Virossa. Lehteä toimittavat Ia Mihkels ja Kasperi Hasala. Lehti on ilmestynyt osaksi värillisenä joulukuusta 2006, ja se ilmestyy myös Internetissä. Suomenkielinen lehti on Virossa asuville inkeriläisille tärkeä yhdysside äidinkieleen.
Pietarissa on ilmestynyt samanniminen lehti vuodesta 1998. Se on nykyään Pietarissa toimivan Inkerin Liiton julkaisu, ja sen päätoimittaja on myös Inkerin Liiton puheenjohtaja Aleksanteri Kirjanen. Muut toimittajat ovat Antti Pyykkönen, Antti Syrov ja Aleksei Krjukov. Lehden painosmäärä oli vuonna 2008 250 kpl.
Dušan Bajević
Dušan Bajević (kyr. Душан Бајевић) (10. joulukuuta 1948 Mostar, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta) on bosniahertzegovinalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän työskentelee AEK Ateenan teknisenä johtajana.
Hän on edustanut maajoukkuetasolla Jugoslaviaa Saksan MM-kisoissa 1974. Hän teki turnauksessa kolme maalia kolmessa ottelussa. Bajević teki kaikki maalit Zairea vastaan. Seurajoukkuetasolla hän oli Kreikan Superliigan paras maalintekijä 1980 ja voitti Kreikan mestaruuden AEK Ateenan pelaajana kahdesti: 1978, 1979.
Valmentajana Bajević on niittänyt menestystä erioten Kreikassa. Hän on voittanut kaikkiaan kahdeksan maan mestaruutta, niistä puolet ovat tulleet AEK Ateenassa ja puolet Olympiakosissa. Hänet on valittu kuusi kertaa Kreikan Superliigan vuoden valmentajaksi.
Syyskuussa 2010 Bajević sai potkut AEK:n päävalmentajan tehtävistä. Syynä potkuihin oli AEK:n kehno aloitus, neljästä ottelusta vain yksi voitto. Viimeinen niitti Bajevićin arkkuun oli 1–3 tappio sarjanousija Ethnikos Olympiakos Voloulle.
Lokakuussa 2010 Bajevićin ura jatkui Kyproksella AC Omonian päävalmentajana. Hän sai potkut tehtävistään huhtikuussa 2011, kun Omonia ei onnistunut uusimaan Kyproksen mestaruutta. Bajevićin viimeiseksi otteluksi jäi 0–2 tappioon päättynyt kamppailu mestaruuden vienyttä APOELia vastaan.
Kesäkuussa 2012 Bajević allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen kreikkalaisseura Atromitosin kanssa. Seura pelasi hänen johdollaan hyvän syksyn ja oli joulukuussa Kreikan liigassa neljäntenä. Putoaminen maan cupista kolmannella kierroksella Ethnikos Olympiakos Volosille johti kuitenkin potkuihin joulun alla 2012.
Kesällä 2013 Bajević palasi AEK Ateenan palvelukseen tekniseksi johtajaksi.
Rietrikki Polén
Rietrikki (Rietrik, Fredrik) Polén (23. huhtikuuta 1823 Pieksämäki – 24. joulukuuta 1884 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja, kielenkääntäjä, lyseon lehtori ja suomalaisuusaatteen kannattaja.
Pieksämäen kappalaisen Fredrik Polénin ja Severina Blidberg poikana syntynyt Polén pääsi ylioppilaaksi 1845 ja opiskeli Helsingin yliopistossa vanhoja kieliä, historiaa ja maantiedettä valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850. Polén teki opiskeluvuosinaan 1846–1847 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannuksella kansanperinteen keruumatkan Itä-Suomeen ja kokosi sananlaskuja, arvoituksia, satuja ja kansanlauluja. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1. toukokuuta 1858 aiheenaan "Johdanto Suomen kirjallisuushistoriaan". Polénin väitöskirja on ensimmäinen suomenkielinen tohtorinväitöskirja.
Polén toimi Suometar-lehden avustajana ja vuosina 1851–1856 lehden toimittajana. Vuosina 1859–1863 Polén julkaisi omaa Mehiläinen-nimistä lehteä jossa hän ajoi voimakkaasti suomalaisuutta ja suomen kielen aseman parantamista. Tämä lehti joutui kuitenkin lopettamaan ilmestymisen sen levikin laskettua nopeasti. Vuodesta 1864 Polén oli sitten Uusi Suometar -lehden päätoimittajana.
Polén oli Uudenmaan lääninhallituksen 1. suomen kielen kääntäjänä 1856–1868. Helsingin Bell-Lancasterkoulun 1. opettajana ja johtajana 1860–1862 sekä Viipurin alkeisoppilaitoksen ylimääräisenä suomen kielen lehtorina vuodesta 1868 ja Kuopion lukion kollegana vuodesta 1874. Viimeiset vuotensa Polén toimi Mikkelissä vuodesta 1877 alkaen Mikkelin lyseon uskonnon ja suomen kielen lehtorina. Hän julkaisi Mikkelissä vuosina 1881–1884 suomenmielistä Pellervo-sanomalehteä.
Polén omisti vuodesta 1855 alkaen Kontiomäen Aution tilan Pieksämäellä. Hän oli naimisissa vuodesta 1855 Rautalammin kirkkoherran Adolf Reinhold Langin tyttären Alexandra Matilda Langin (k. 1911) kanssa.
Polénin mukaan on nimetty Pieksämäen kulttuurikeskus Poleeni.
Basketball-Bundesliga 2008–2009
Basketball-Bundesligan kausi 2008–2009 on sarjan 43. kausi. Edelliskauden mestarina kauteen lähti ALBA Berlin. Sarjanousijana kauteen lähti Giants Nördlingen. Euroliigassa joukkueista pelasi ALBA Berlin, joka oli myös ensimmäinen Bundesliga-seura, jonka kotiareenan kapasiteetti oli yli 10 000. Kauden voitti EWE Baskets Oldenburg.
Runkosarjan voitti ALBA Berlin.
Ripidi
Ripidi on ortodoksinen jumalanpalvelusväline. Ripidi on pyöreä, noin 40 cm läpimittainen ja useimmiten metallinen kiekko, jonka keskellä on kuusisiipisen kerubin kuva molemmilla puolilla. Levyn reunat voivat olla yhtenäiset tai sitten koristellut, oikeastaan joka kirkossa joissa ripidejä on ne ovat erilaisia. Levyyn liittyy keskimäärin noin puolentoista metrin pituinen puinen tai metallinen varsi. Ripidejä on aina kaksi ja niitä säilytetään alttarissa, tavallisimmin alttaripöydän takaisen ristin yhteydessä olevissa telineissä.
Ripidejä käytetään piispan toimittamassa palveluksessa ilmaisemaan enkelien läsnäoloa. Niitä kantavat alidiakonit tai joskus kirkonpalvelijat. Ne ovat mukana saatoissa ja evankeliumia luettaessa sekä ehtoollista jaettaessa kantajat pitelevät niitä viistosti evankeliumikirjan tai ehtoolliskalkin yläpuolella. Jos piispa toimittaa Kristuksen hautauspalveluksen, ristisaatossa kannetaan myös ripidejä, joita pidellään Kristuksen hautausikonin yläpuolella. Samoin kheirotoniaan eli diakoniksivihkimiseen kuuluu ripidi, jota vihitty liikuttelee vaakasuunnassa pyhitettyjen ehtoollislahjojen yläpuolella kuvaten täten Pyhän Hengen laskeutumista. Tapa on peräisin Bysantin hovista. Tästä syystä ripidejä ei käytetä alkukristillisen perinteen mukaisessa Jaakobin liturgiassa.
Inkeri (täsmennyssivu)
Inkeri voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Neva (lehti)
Neva oli Pietarissa vuosina 1907–1918 ilmestynyt suomenkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin viranomaisten vuonna 1906 lakkauttaman Uuden Inkerin tilalle. Se ilmoitti tavoitteekseen työtätekevän kansan sivistyksen, yhteiskunnallisten ja taloudellisten asioiden edistämisen. Tärkeällä sijalla oli myös raittiusasia. Nevan toimittajana oli ensin vuosina 1908–1910 ja sitten vuodesta 1912 lähtien Aapo Vesikko. Avustajina toimivat mm. kansanvalistusmiehet Kaapre Tynni, Juhani Peräläinen ja Aatu Haltsonen. Nevan toimituksellinen linja oli huomattavasti radikaalimpi kuin sen kilpailijana ilmestyneen kirkollishenkisen Inkerin.
Neva lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen vuoden 1918 alussa.
Vapaat sisällöt
Vapaat sisällöt ovat mitä tahansa teoksia, taideteoksia tai muuta luovaa sisältöä, joka ei merkittävästi rajoita ihmisten vapauksia käyttää sisältöä, jakaa sen kopioita, muokata tai jakaa muokattuja teoksia. Vapaat sisällöt poikkeavat avoimista sisällöistä siten, että niitä voi aina muokata. Avoimissa sisällöissä ei välttämättä ole tätä oikeutta.
Vapaa sisältö kattaa kaikki vapaasti yleisessä käytössä olevat (eli public domainissa olevat) teokset, sekä ne tekijänoikeuden alaiset teokset, joiden lisenssi kunnioittaa yllä mainittuja vapauksia. Koska tekijänoikeuslaki antaa tekijälle tai tekijänoikeuden haltijalle yksinoikeuden teostensa käyttöön, tekijänoikeuden alaiset sisällöt on nimenomaisesti julistettava vapaiksi, yleensä viittaamalla tai liittämällä teokseen lisenssitiedot.
LeMill
LeMill on web-yhteisö oppiresurssien löytämiseen, tuottamiseen ja jakamiseen. LeMill on EU-rahoituksella kehitetty opettajille ja opetuksesta kiinnostuneille suunnattu wikimäinen yhteisö sekä tietovaranto, jossa yhteisön jäsenet voivat yhteiskehittää oppimateriaalia, menetelmäkuvauksia sekä työkalukuvauksia. LeMill-sana on lyhenne sanoista "learning mill", "oppimismylly".
LeMill on sekä ilmainen ja avoin palvelu, jota tarjotaan julkisen rahoituksen turvin osoitteessa lemill.net, että avoimen lähdekoodin palvelinohjelmisto, jonka kuka tahansa voi asentaa omaan käyttöönsä ja jonka kehittämiseen voi vapaasti osallistua.
LeMill-palvelun kehitystyö alkoi CALIBRATE-hankkeessa vuoden 2005 syksyllä. Ensimmäinen avoin beta-versio julkaistiin 22. toukokuuta 2006. Yhteisön jäsenmäärä kasvoi kolmessa vuodessa 5900 jäseneen ja ylitti vuoden 2012 alussa 2500 jäsenen määrän. LeMilliä kehitettiin ketterien menetelmien mukaisesti, yhdistäen Scrumia ja Extreme Programmingia. Kehitystiimi oli hajautettu neljään EU-maahan, joten kehitystyö tehtiin täysin avoimessa Trac-ympäristössä osoitteessa lemill.org. CALIBRATE-hankkeen päätyttyä keväällä 2008 kehitystyö on jatkunut Viron Tiikerinloikkasäätiön rahoituksella.
LeMillin käyttöliittymä on vapaaehtoisvoimin käännetty 13 kielelle. Vuoden 2009 keväällä yhteisön lähes 6000 jäsentä olivat tuottaneet yli 7000 oppiresurssia yli 30 kielellä. Vuoden 2012 alussa yhteisön yli 25000 jäsentä olivat tuottaneet yli 44000 oppiresurssia yli 70 kielellä.
LeMillin kehitystä koordinoi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun Medialaboratorion Oppimisympäristöjen tutkimusryhmä.
LeMillin kehitystä ja ylläpitoa ovat rahoittaneet seuraavat tahot:
Perkele! Kuvia Suomesta
Perkele! Kuvia Suomesta on vuonna 1971 valmistunut suomalainen dokumenttielokuva. Elokuvan ohjasivat Jörn Donner, Jaakko Talaskivi ja Erkki Seiro. Elokuvan tuotannosta vastasi FJ-Filmi Oy. Elokuvan musiikki julkaistiin albumilla "Perkele! Lauluja Suomesta".
Elokuvan tekijät kiersivät vuoden 1970 aikana eri puolilla Suomea haastatellen satunnaisia kansalaisia ja myös julkisuudesta tunnettuja henkilöitä. Haastateltavat kertovat ja esittivät mielipiteitään muun muassa politiikasta, ajan ilmiöistä ja omasta arkipäivästään. Elokuvassa vieraillaan haastattelemassa paikallista suomalaisperäistä väestöä myös Tukholmassa, jota kutsutaan Suomen neljänneksi suurimmaksi kaupungiksi. Kuvallista kerrontaa rytmittävät M. A. Nummisen säveltämät ja Jarkko Laineen sanoittamat yhteiskunnallisesti kantaa ottavat laulut. Lauluja esittävät muun muassa Rauli ”Badding” Somerjoki, Arja Saijonmaa ja Numminen itse. Elokuvan tekijöiden huomio suuntautui muun muassa keväällä 1970 käytyihin eduskuntavaaleihin, kansalaisten työperusteiseen maastamuuttoon ja maaseudun autioitumiseen. Yhdessä kohtauksessa näytetään kuvia Lohjan kirkon keskiaikaisista seinämaalauksista, jotka esittävät ”perkeleitä”.
Aikansa poliitikoista elokuvassa esiintyvät haastateltavina Johannes Virolainen, Veikko Vennamo, Pertti Salolainen, Veikko Pihlajamäki, Väinö Leskinen ja Taisto Sinisalo sekä muista tunnetuista henkilöistä mannekiinikoulun johtaja Sanelma Vuorre, näyttelijä Tapani Perttu ja tanssija Birgitta Kiviniemi. Lisäksi haastatellaan kymmeniä tavallisia suomalaisia. Yksi osio elokuvasta on omistettu Neste Oy:n pääjohtajan Uolevi Raateen arvostelulle, mutta häntä itseään ei nähdä.
Elokuvan alkuperäinen versio sai tarkastamon hyväksynnän vasta helmikuussa 1986. Yle TV1 on esittänyt leikatun version aiemmin vuosina 1973 ja 1996 nimellä Kuvia Suomesta. Ruotsin televisiossa esitettiin elokuvan leikkaamaton versio.
Andrzej Szarmach
Andrzej Szarmach (3. lokakuuta 1950, Gdańsk, Puola) on puolalainen entinen jalkapalloilija, jalkapallovalmentaja sekä olympiamitalisti. Hän voitti olympiahopeaa Montrealin olympialaisissa 1976. Olympiaturnauksessa Szarmach teki 6 maalia viidessä ottelussa. Hän on myös kaksinkertainen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen pronssimitalisti (1974, 1982). Hän oli Saksan MM-kisojen toiseksi paras maalintekijä maanmiehensä Grzegorz Laton jälkeen viidellä maalillaan yhdessä Johan Neeskensin kanssa. Hän pelasi yhteensä MM-kisoissa 13 ottelua tehden 7 maalia.
Carl Gustaf Ekman
Carl Gustaf Ekman (5. lokakuuta 1872 Munktorp – 15. kesäkuuta 1945 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja raittiusmies.
Ekmanin isä K. E. Ekman-Kraft oli sotilas. 12-vuotiaana Ekman joutui itse tienaamaan leipänsä, ensiksi renkinä. Sivutoimenaan hän teki kauppoja ja luki paljon. Hän opiskeli kauppakoulussa Köpingissä ja kävi ammattikoulun Kristinehamnissa.
Vuonna 1888 Ekman liittyi Templarorden-raittiusjärjestöön, ja 21-vuotiaana hänestä tuli järjestön Västmanland-Närken piirin päällikkö. Vuosina 1899–1908 hän oli koko järjestön päällikkö. Hän teki töitä myös toimittajana monissa lehdissä, vuodesta 1897 lähtien Eskilstunassa toimittajana ja poliitikkona.
Vuonna 1911 Ekman valittiin parlamentin ensimmäisen kamarin jäseneksi ja 1913 hän muutti Tukholmaan. Hän kuului vapaamieliseen puolueeseen, jonka hajottua hän nousi toukokuussa 1923 vapaamielisen kansanpuolueen, Frisinnade folkpartietin, johtajaksi. Ekman toimi Ruotsin pääministerinä vuosina 1926–1928 ja 1930–1932, jolloin hän harjoitti taitavaa tasapainopolitiikkaa (), liittoutumalla vuoroin oikeiston, vuoroin vasemmiston kanssa. Sen avulla hän piti hallituksen pystyssä, vaikka sen parlamentaarinen pohja oli huomattavan kapea. Hallituspuolueilla oli toisessa kamarissa vain 20–50 paikkaa yli 300:sta.
Ekman joutui jättämään politiikan sekaannuttuaan Ivar Kreugerin juttuun.
Globe Hope
Globe Hope on suomalainen tekstiilialan yritys, joka käyttää laukkujen, vaatteiden ja asusteiden materiaalina kierrätystekstiilejä. Yrityksen on perustanut 2003 Seija Lukkala.
Globe Hope hankkii tarvitsemansa tekstiiliraaka-aineet armeijoilta, laitoksilta ja yrityksiltä. Tuotteita valmistetaan muun muassa sairaalapyyhkeistä ja -lakanoista, Ruotsin puolustusvoimien käytöstä poistetuista univormuista, laskuvarjoista, Naton vanhoista makuupusseista, turvavöistä ja lumipuvuista. Purjeita Globe Hope kierrättää yhteistyössä Suomen purjehdus ja veneily ry:n ja purjeneulomo WB-Sailsin kanssa. Kesällä 2010 Globe Hope osti Secco Finlandin, joka valmistaa uusiotuotteita kovista kierrätysmateriaaleista, kuten vinyyliäänilevyistä, elektronisten laitteiden piirilevyistä ja autonrenkaista.
Yrityksen tuotteita ovat suunnitelleet Seija Lukkalan ohella muun muassa Anssi Tuupainen, Inka Honkanen ja Johanna Baumann.
Globe Hope toimii Vihdin Nummelassa. Valmistus ostetaan alihankintana. Yritys työllistää parikymmentä henkilöä ja liikevaihto on 1,35 miljoonaa euroa, josta viennin osuus on 10 prosenttia. Globe Hope vie tuotantoaan erityisesti Japaniin, mutta myös Yhdysvaltoihin ja yhteentoista maahan Euroopassa.
Yritys palkittiin Suomi-palkinnolla 2006. Yritys käyttää tuotteissaan Suomalaisen Työn Liiton Avainlippu-tunnusta.
László Kiss
László Kiss (12. maaliskuuta 1956 Taszár, Unkari) on unkarilainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Kiss valmentaa nykyään budapestilaista 1. FC Femina Budapestia. Kiss edusti maajoukkuetasolla Unkaria Espanjan MM-kisoissa 1982. Hän teki turnauksessa kolme maalia kolmessa ottelussa: hän teki jokaisen maalin El Salvadoria vastaan.
Mika Kortelainen
Mika Kortelainen (s. 3. toukokuuta 1967 Espoo) on entinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Kortelainen oli vasen laitahyökkääjä.
Ensimmäisen aikuisten pelinsä Kortelainen pelasi Helsingin IFK:n paidassa kauden 1986–1987 playoff-otteluissa. Seuraavalla kaudella hän pääsi Porin Ässien kokoonpanoon kolmessa SM-liigan ottelussa ollessaan suorittamassa asepalvelusta Lahden urheilukoulussa. Näissä peleissä Kortelainen saalisti uransa ensimmäisen syöttöpisteen. Pääosin kausi kului kuitenkin HIFK:n A-juniorien joukkueessa.
Syksystä 1988 alkaen Kortelainen pelasi 14 kautta yhtäjaksoisesti SM-liigassa HIFK:n joukkueessa. Ainoastaan kaudella 1993–1994 hän kävi pelaamassa yhden ottelun yhteistyöseura Karhu-Kissojen riveissä. Kortelainen haki tuolloin pelikuntoa I-divisioonassa oltuaan alkukauden loukkaantuneena.
Kortelainen toimi HIFK:n kapteenina kausina 1995–1997. Kortelainen joutui luovuttamaan kapteeniuden Christian Ruutulle kesken kauden lokakuussa 1997. Valmennus- ja seurajohto olivat tyytymättömiä hänen peliesityksiinsä. HIFK:n urheilutoimenjohtaja Jarmo Kekäläinen yritti myydä ja vaihtaa Kortelaista muihin seuroihin, mm. Jokerit ja Frölunda mainittiin vaihtoehtoina. Muutamaa päivää myöhemmin HIFK kuitenkin ilmoitti ettei seura enää kauppaa Kortelaista ja tämä jatkaa joukkueessa. Kortelaisen kausi huipentui myöhemmin hänen uransa ainoaan SM-liigan mestaruuteen huhtikuussa 1998.
Hän päätti uransa Italian Serie A:n Asiagon paidassa kauteen 2002–2003.
HIFK jäädytti Kortelaisen pelinumeron 22 14. syyskuuta 2003 samaan aikaan Sakari Lindforsin pelinumeron kanssa.
Siviilissä Kortelainen työskentelee HIFK:n myyntipäällikkönä ja Ruutu+ Urheilun SM-liiga-läheysten asiantuntijana. Aiemmin hän toimi satunnaisesti sijaisopettajana Matinlahden ala-asteella Espoossa.
Suomi talviolympialaisissa 2010
Suomi saavutti Vancouverin talviolympialaisista 2010 viisi mitalia ja jäi alle puoleen Olympiakomitean asettamasta 12 mitalin tavoitteesta. Ensimmäiset 11 urheilijaa olympialaisiin valittiin 27. toukokuuta 2009. Lisää urheilijoita nimettiin 10. joulukuuta 2009, ja viimeiset yksilölajien urheilijavalinnat tehtiin tammikuun 2010 lopulla.
Alppihiihdossa Suomen joukkueeseen oli kaksi naisurheilijaa: Tanja Poutiainen ja Sanni Leinonen. Poutiainen valittiin joukkueeseen jo toukokuussa 2009. Poutiaiselle kyseessä olivat jo neljännet olympialaiset, ja kolmista edellisistä kisoista Poutiaisella oli yksi mitali, hopea suurpujottelusta vuodelta 2006. Leinoselle kyseessä olivat ensimmäiset olympialaiset. Sekä Leinosen että Poutiaisen lajeina olivat pujottelu ja suurpujottelu.
Miehistä joukkueeseen nimettiin Andreas Romar ja myöhemmin lisänäyttöjen perusteella vakavasta loukkaantumisestaan toipunut Marcus Sandell.
Varalla: Harri Kyllönen, kumparelasku
Edellisissä talviolympialaisissa lumikourun olympiapronssia voittanut Markku Koski valittiin juuri ennen kisoja loukkaantuneen Ilkka-Eemeli Laarin tilalle, kun varamieheksi nimetty Antti Autti ei ollut vielä tarpeeksi toipunut loukkaantumisestaan.
Poutala johti 500 metrin kilpailua ensimmäisen kierroksen jälkeen, mutta putosi toisella kierroksella mitaleilta. Hän hävisi pronssimitalin kolmella sadasosalla.
Suurmäen kilpailuissa Hautamäki oli ensimmäisen hyppykierroksen jälkeen kolmantena, mutta toisen kierroksen epäonnistunut hyppy pudotti hänet kauas mitaleilta toisen kierroksen viidenneksi viimeiselle sijalle. Saman kilpailun harjoittelussa Ahonen kaatui ja loukkasi jalkansa, minkä vuoksi hän keskeytti kilpailunsa ensimmäisen hyppykierroksen jälkeen sijalta 16. Paras suomalainen oli lopulta Harri Olli 18. sijallaan.
Lisäksi joukkueeseen kuului Lauri Asikainen, jota ei kuitenkaan valittu yhteenkään kilpailuun kilpailemaan.
Suomi saavutti Vancouverin talviolympialaisiin kaksi maapaikkaa naisten yksinluisteluun ja yhden paikan miesten yksinluisteluun. Naisten paikoista kilpaili Korven ja Lepistön lisäksi Susanna Pöykiö, joka EM-kilpailuissa lyhytohjelman jälkeen keskeytettyään menetti mahdollisuutensa olympiapaikkaan.
Varalla: Susanna Pöykiö, naisten yksinluistelu
Nurmenkari sijoittui miesten lyhytohjelman viimeiseksi, eikä päässyt vapaaohjelmaan.
Yleisjohto
Terveydenhuolto
Edustajat
Lajijohto
Nora Löfving
Nora Löfving (s. 1974) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli vuosina 1998–2000 MTV3-kanavalla esitetyssä sarjassa "Samaa sukua, eri maata". Löfvingin roolihahmo oli Titti Ihalainen. Löfving on esiintynyt myös "Salatut elämät" -sarjassa vuonna 2005. Vuonna 2001 Löfving näytteli elokuvassa "Muovielämää".
Baltic Sea Action Group
Baltic Sea Action Group (BSAG) on 2008 perustettu sitoutumaton säätiö,joka tekee työtä Itämeren pelastamiseksi. BSAG toimii koko Itämeren alueella. Työn kohteena ovat erityisesti maatalouden, merenkulun ja vaarallisten aineiden haitat. BSAG tekee ratkaisukeskeistä yhteistyötä eri viranomaisten sekä yksityisen ja kolmannen sektorin kanssa. BSAGn yksi keskeinen toimintatapa on sitoumusten kerääminen. Sitoumuksen tekevä taho lupautuu konkreettisiin toimiin, jotka hyödyttävät Itämerta joko suoraan tai välillisesti. Lähtökohtana on että jokainen tekee Itämeren hyväksi juuri sitä mitä parhaiten osaa. Parhaimmillaan sekä Itämeri että auttaja hyötyvät toimista merkittävästi.
BSAG järjesti yhdessä Suomen tasavallan presidentin ja Suomen pääministerin kanssa Baltic Sea Action Summit-huippukokouksen Helsingissä 10.2.2010. Julkilausumien sijaan huippukokouksessa Itämeren maiden päämiehet sekä yli 140 yritystä ja muuta organisaatiota sitoutuivat konkreettisen työhön Itämeren hyväksi. BSAS-prosessi jatkuu; BSAG seuraa sitoumusten toteutumista ja kerää uusia sitoumuksia. Baltic Sea Action
Summit pidettiin seuraavaksi huhtikuussa 5. - 6. 2013 Pietarissa Baltic Sea
Forum nimisenä. Venäjän pääministeri Dimitri Medvedevin isännöimä foorumi
keräsi pää- ja ympäristöministereitä Itämeren alueen maista, sekä venäläisten ja kansainvälisten yritysten edustajia.
BSAGn virallinen nimi on Elävä Itämeri -säätiö, jonka nimi on käännetty kaikille Itämeren alueen 14 kielelle. Elävä Itämeri -säätiön ja BSAGn säädekirjassa mainittu tarkoitus on ihmisen ja luonnon hyvinvoinnin lisääminen. BSAG pyrkii nopeuttamaan pelastustoimia ja Helcomin Baltic Sea Action Planin toteutusta kaikissa Itämeren maissa laajalla julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyöllä.
Itämeri-sitoumus on BSAG:n työkalu Itämeren suojeluun. Sitoumus on teko tai prosessi, jolla on positiivinen vaikutus Itämereen ja jonka avulla eri toimijat voivat sitoutua edistämään Itämeren hyvinvointia omalla työllään.
Antti Kanervo
Antti Kanervo (s. 12. huhtikuuta 1989 Äänekoski) on suomalainen koripalloilija. Kanervon kasvattajaseura on Äänekosken Huima.
Kanervo aloitti pelaamisen Äänekosken Huimassa. Hän siirtyi BC Jyväskylään keväällä 2007, ja löi itsensä seuranneella kaudella läpi. Kauden viimeisessä ottelussa hän teki 64 pistettä ja koko kauden aikana pisteitä syntyi 21,1 ottelua kohden.. Kaudeksi 2008–2009 Kanervo siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Kouvoihin kaksivuotisella sopimuksella. Hän pelasi seurassa kaksi kautta ja voitti SM-pronssia vuonna 2010. Kanervo siirtyi valmentaja Jukka Toijalan kanssa Joensuun Katajaan kauden 2009–2010 jälkeen.
Keväällä 2015 Kanervo kärsi alaraajavammasta eikä tämän johdosta pelannut pudotuspeleissä. Toukokuussa 2015 Kanervo käytti sopimuksensa optiovuoden ja jatkoi Karhussa.
Kanervo on ollut tarkka vapaaheittojen heittäjä. 15. maaliskuuta 2012 hän oli vapaaheittäjien kaikkien aikojen pääsarjatilastossa kahdeksantena.
Keskuussa 2016 Kanervo siirtyi Ranskan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, takaisin nousua pääsarjaan tavoitelleeseen Chorale Roanne Basketiin.
Suomen koripallomaajoukkueessa Kanervo debytoi heinäkuussa 2010.
HSC Karolin
HSC Karolin (ent. HSC "Polarstern") oli virolaisen Linda Linen omistama katamaraani-tyyppinen nopea matkustaja-alus, joka liikennöi väliä Helsinki–Tallinna.
Helsingissä Karolin käyttää Eteläsataman Makasiiniterminaalia. Tallinnassa alus taas liikennöi hieman matkustajasatamasta sivussa olevaan Linnansatamaan, jonne Linda Line ainoana liikennöikin.
Matka-aika on kyseisellä reitillä 1,5 tuntia, joten se on nopein tällä hetkellä Tallinnaan liikennöivä matkustaja-alus.
Alus tilattiin australialaiselta Wavemaster Pty Ltd -telakalta. Alun perin nimellä "Caraibe Jet" aloitettu alus laskettiin vesille marraskuussa 1995, mutta pian koeajon jälkeen aluksen tilannut Oceanfast Ferries meni konkurssiin. ANZ-pankki otti vuonna seuraavana vuonna valmistuneen katamaraanin haltuunsa .
Syksyllä 2000 saksalainen AG Ems osti aluksen neljällä miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla ja nimesi sen "Polarsterniksi". Maaliskuussa 2001 Polarstern luovutettiin AG Ems -varustamolle. Polarstern asennettiin liikennöimään reitille Papenburg–Ditzum–Emden–Eemshaven–Borkum, ja teki vuoroja myös Helgolandiin.
Syyskuussa 2008 alus myytiin Lindaliini AS:lle Viroon. Alus sai nimekseen "Karolin". Karolin aloitti liikenteen Helsingin ja Tallinnan välillä huhtikuussa 2009. Joulukuussa 2017 alus poistettiin Viron laivarekisteristä
Karolinilla on kolme matkustusluokkaa: turistiluokka, lindaluokka ja VIP-luokka. Turistiluokka on suurin luokka aluksella, ja hintaan sisältyy vain kansipaikka aluksella . Lindaluokka on erillinen osastonsa, joka sijaitsee laivan 2. kerroksessa. Siellä tarjoillaan hintaan sisältyvä pieni välipala, kahvi/tee, virvoitusjuomat, annos siideriä, olutta tai viiniä ja päivän lehdet . VIP-luokka on erillinen tila, johon mahtuu 6–8 henkilöä. Hintaan sisältyy ateria, kahvia tai teetä, alkoholijuomia, virvoitusjuomia sekä päivän lehdet .
Karolinilla on pieni kauppa sekä baari. Lisäksi aluksen perässä on pieni ulkoterassi.
8. toukokuuta 2008 HSC Polarsterniltä hajosi myrskyssä Helgolandin edustalla keulan näköalaikkunat, kun se oli matkalla Borkumiin. Keulan kaide irtosi myrskyssä ja paiskautui ikkunoihin, jotka hajotessaan aiheuttivat lasinsirpaleilla loukkaantumisia. Onnettomuudessa loukkaantui 23 matkustajaa .
American Pie Presents: The Book of Love
American Pie: Book of Love on American Pie -elokuvasarjan seitsemäs osa. Elokuvan käsikirjoittanut David H. Steinberg lupailee sarjan palaavan juurilleen, ja näyttelijäkaartissa on mukana ainakin kaikissa edellisissä American Pie -elokuvissa Mr. Levensteiniä näytellyt Eugene Levy. Alun perin elokuvassa piti olla mukana jo ensimmäisessä ja toisessa American Pie:ssa näytellyt Tara Reid, mutta hän jäi pois, koska tuotantoyhtiöllä oli erimielisyyksiä.
American Pie Presents: Book of Love -elokuva on neljäs American Pie -elokuva, joka julkaistaan suoraan dvd:lle. Elokuva kuvattiin Vancouverissa, Kanadassa.
Elokuva kertoo Seksikirjasta, jonka nuoret löytävät ja päätyvät kurkistamaan sen salaisuuksiin. Kyse on samasta kirjasta, joka oli jo ensimmäisessä elokuvassa.
Oculinidae
Oculinidae on kivikorallien heimo, johon kuuluu kymmenen sukua. Jotkut lajit elävät symbioosissa zooksantelli -levien kanssa, toiset ilman leviä. Muutamia lajeja, lähinnä Galaxea-sukua, pidetään riutta-akvaarioissa.
Xisco (jalkapalloilija, 1986)
Francisco Jiménez Tejada eli Xisco (s. 26. kesäkuuta 1986 Palma de Mallorca, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Segunda Divisiónissa pelaavaa Córdobaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä. Tejada siirtyi Newcastlesta Córdobaan alkuvuodesta 2013.
The Doors (elokuva)
The Doors on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut elokuva, joka kertoo The Doors -yhtyeestä ja sen edesmenneestä laulajasta Jim Morrisonista. Sen ohjasi Oliver Stone ja Morrisonia esitti Val Kilmer. Muissa osissa olivat muun muassa Meg Ryan Pamela Coursonina, Kyle MacLachlan Ray Manzarekina, Frank Whaley Robby Kriegerinä, Kevin Dillon John Densmorena ja Kathleen Quinlan Patricia Kennealyna.
Elokuva on saanut runsaasti kritiikkiä The Doorsin muilta jäseniltä fiktiivisyytensä vuoksi. Erityisesti Ray Manzarek on ilmaissut inhonsa elokuvaa kohtaan vuosien aikana. Hän jopa kutsuu Oliver Stonea "Anti-Doorsiksi". Manzarekin mukaan elokuva keskittyy pelkästään ja liioitellusti Jim Morrisonin sekoiluun ja alkoholismiin, eikä tuo riittävästi esille muun muassa Morrisonin syvällistä persoonaa, sekä taitoja runoilijana.
Rajon Rondo
Rajon Pierre Rondo (s. 22. helmikuuta 1986 Louisville, Kentucky) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi kahdeksan kautta NBA-joukkue Boston Celticsissä ja tämän jälkeen kaudet Dallas Mavericksissa, Sacramento Kingsissä, Chicago Bullsissa ja New Orleans Pelicansissa. Kaudella 2018–2019 hän pelaa Los Angeles Lakersissa. Pelintekijänä pelaava Rondo edusti ennen NBA-uraansa Kentuckyn yliopistojoukkuetta.
Rondo pelasi kaudella 2007-2008 mestaruuden voittaneessa Boston Celticsissä. Hän edusti Celticsiä vuodet 2006–2014. Kevääseen 2009 mennessä hän oli pelannut 235 runkosarja- ja 40 pudotuspeliottelua runkosarjan keskiarvoinaan 9,7 pistettä, 4,4 levypalloa ja 5,7 syöttöä ottelua kohden.
Maaliskuussa 2012 Rondo teki New York Knicksiä vastaan "tripla-tuplan" tehden 18 pistettä ja levypalloennätyksensä, 17, sekä antamalla 20 koriin johtanutta syöttöä. 15/15/15 -tilastoriviin olivat Rondoa ennen pystyneet edeltävinä 25 kautena vain Jason Kidd ja Magic Johnson.
Kesällä 2015 Rondo siirtyi vapaana agenttina Sacramento Kingsiin.
Kesällä 2016 Rondo siirtyi Chicago Bullsiin, vuonna 2017 New Orleans Pelicansiin ja vuonna 2018 Los Angeles Lakersiin.
Manuel Uribe
Manuel Uribe (11. kesäkuuta 1965 Monterrey, Meksiko – 26. toukokuuta 2014 Monterrey, Meksiko) oli yksi maailman painavimmista ihmisistä. Hänellä oli painoa enimmillään 560 kg.
16. lokakuuta 2008 Uriben paino oli 360 kg. Tämä johtui laihdutuskuurista, jossa häntä auttoivat tunnetut lääkärit. Painon putoaminen jatkui vielä tämänkin jälkeen.
Uribe meni naimisiin vuonna 2008 ja hoiti häävalmistelut tietokoneella. Manuel Uribe oli 1,96 m pitkä.
Uribe joutui sairaalaan toukokuussa 2014 ja kuoli 48-vuotiaana 26. toukokuuta 2014.
Tainionkosken VPK
Tainionkosken VPK on vuonna 1897 perustettu sopimuspalokunta, joka toimii täydennyspalokuntana Etelä-Karjalan pelastuslaitoksen alueella.
Hawar Mulla Mohammed
Hawar Mulla Mohammed (s. 1. kesäkuuta 1981 Mosul) on irakilainen ammattilaisjalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Hawar pelaa kyproslaisessa Anorthosis Famagustassa ja hän on edustanut Irakin maajoukkuetta 71 maaottelussa. Hän oli mukana Aasian-mestaruuden 2007 voittaneessa joukkueessa ja Ateenan olympialaisissa 2004. Hänet valittiin Irakin vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 2005.
Euroopan parlamentin konservatiiviryhmä
Euroopan parlamentin konservatiiviryhmäksi
Peneios
Peneios () oli kreikkalaisessa mytologiassa thessalialainen jokijumala ja Okeanoksen ja Tethyksen poika. Puolisonsa Kreusan kanssa hän sai lapset Hypseus, Stilbe ja Dafne.
Myös Kyrene on mainittu hänen vaimokseen tai tyttärekseen, minkä vuoksi Aristaiosta kutsutaan ajoittain Peneioksen jälkeläiseksi alenevassa polvessa.
Hengityskone
Hengityskone eli respiraattori on lääketieteellinen laite, jonka avulla turvataan potilaan hengitys silloin, kun tämä ei itse pysty hengittämään. Hengityskonetta voidaan tarvita tapaturmien seurausten (esimerkiksi kooman) tai sairauksien hoidossa, sekä keskosilla. Hengityskone kuuluu sairaaloiden teho-osastojen varustukseen.
Wahbi Khazri
Wahbi Khazri (s. 8. helmikuuta 1991 Ajaccio, Korsika) on tunisialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä ja hyökkäävänä keskikenttäpelaaja pelaava Khazri edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Sunderlandia.
Khazri aloitti jalkapalloilun 4-vuotiaana paikallisessa junioriseurassa JS Ajacciossa, josta hän siirtyi vuonna 2004 SC Bastian junioreihin. Khazri nostettiin Bastian edustusjoukkueeseen kaudella 2008–2009 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa 20. helmikuuta 2009 Amiens SC:tä vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki toisessa ottelussaan Montpellier’ta vastaan. Khazri pelasi kauden aikana yhteensä 13 ottelua tehden niissä kolme maalia. Toisella kaudellaan (2009–2010) Khazri pelasi yhteensä 31 kertaa ja onnistui maalinteossa kahdesti. Bastia putosi kauden päätteeksi Ranskan kolmanneksi korkeimmalle tasolla.
Khazri oli nostamassa Bastiaa takaisin Ranskan Ligue 2 -tasolle, kun joukkue voitti Championat Nationalin kahdeksan pisteen erolla Amiensiin. Khazri teki kauden aikana viisi maalia.
Kaudella 2011–2012 Khazri jatkoi menestystä Bastian kanssa, kun joukkue voitti myös Ligue 2:n. Khazri teki kauden aikana kymmenen maalia pelaamissaan 33 ottelussa. Khazri teki muun muassa kaksi maalia Arlesia ja Guingampia vastaan.
Kaudella 2012–2013 Khazri pääsi ensimmäistä kertaa pelaamaan Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä. Hän pelasi avausottelunsa 11. elokuuta 2012 Sochaux'ia vastaan, jossa Khazri tuli vaihdosta kentälle. Hänen avausmaalinsa syntyi Bordeaux'ia vastaan 28. lokakuuta 2012. Bastia voitti myös ottelun maalein 3–1. Khazri teki pian toisen maalinsa seuraavassa ottelussaan Lyonia vastaan, jonka Bastia kuitenkin hävisi 5–2.
Khazri siirtyi neljän vuoden sopimuksella Bordeaux'iin. Hän pelasi avauskaudellaan 32 sarjaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia ollen joukkueensa toiseksi paras maalintekijä Diego Rolánin jälkeen.
Toisella kaudella 2015–2016 Khazri pelasi joukkueessa jouluun saakka, kunnes siirtyi Englantiin tammikuussa 2016. Hän oli kauden päätteeksi seuransa kolmanneksi paras maalintekijä viidellä maalilla ja paras syöttäjä annettuaan seitsemän maaliin johtanutta syöttöä.
Tammikuussa 2016 Khazri siirtyi Sunderlandiin neljän vuoden sopimuksella. Avauskaudellaan hän pelasi 14 ottelua, joissa Khazri onnistui maalinteossa kahdesti.
Maajoukkue tasolla Khazri on edustanut Tunisian alle 19- 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueita. Vuonna 2012 hän siirtyi edustamaan Ranskan alle 21-vuotiaita.
7. tammikuuta 2013 Khazri teki ensiesiintymisensä aikuisten tasolla pelatessaan ensimmäisen ottelunsa Tunisian paidassa Etiopiaa vastaan. Khazri valittiin myös tammi-helmikuussa pelattaviin 2013 Afrikan-mestaruuskisoihin. Hän pelasi turnauksessa yhden ottelun Togoa vastaan. Tunisian kisat päättyivät alkulohkoon.
Khazri teki ensimmäisen maaottelumaalinsa vapaapotkusta Sierra Leonea vastaan 2014 MM-karsinnoissa maaliskuussa 2013.
Kesäkuussa 2018 Khazri valittiin Tunisian maajoukkueeseen kapteeniksi 2018 MM-kilpailuihin Venäjälle. Hän teki turnauksessa avausmaalinsa Belgiaa vastaan, joka päättyi 5–2 tappioon. Khazri teki turnauksessa toisen maalin Panamaa vastaan, jonka Tunisia voitti 2–1.
Tuomarinkylän ratsastuskoulu
Tuomarinkylän Ratsastuskoulu on Tuomarinkylän kartanolla Tuomarinkylässä, Pohjois-Helsingissä toimiva ratsastuskoulu, jolla on toimipiste myös Ruskeasuolla. Vuodesta 1968 toiminut Tuomarinkylän ratsastuskoulu on yksi pääkaupunkiseudun suosituimmista ratsastuskouluista. Ratsastuskoulussa on 34 hevosta ja ponia, joista suurin osa on opetuskäytössä. Koulun yhteydessä toimii ratsastusseura "Tuomarinkylän Ratsastajat (TKR)", joka perustettiin vuonna 1968 heti koulun perustamisen jälkeen. Vuosina 1994-2008 toimi myös ratsastusseura "Tuomarinkartanon Ratsastajat (TuKaRa)", jonka jäseninä oli sekä Tuomarinkylän Ratsastuskoulun että kartanolla toimivan toisen ratsastuskoulun, Tuomarinkartanon Ratsastusopiston, oppilaita.
Tuomarinkylän Ratsastuskoulun perustivat helsinkiläiset ratsupoliisiveljekset Kauko ja Pentti Aalto perheineen yhdessä Reijo Wihurin kanssa.
Seuran jäsen Kristian Nyman voitti vuonna 1971 kenttäratsastuksen SM-kilpailut, ja sen jälkeen seuralle on kertynyt useita Suomen mestaruuksia. Seura on järjestänyt Tapiolan Ratsastajien kanssa yhteistyössä kansallisia kilpailuja ja yhdet kansainväliset rataesteratsastuskilpailut. Omia kansallisia este- ja kouluratsastuskilpailuja seura on järjestänyt vuodesta 1981. Vuosina 1986 ja 1987 seura järjesti SYP Grand prix -finaalin Laakson ratsastusstadionilla.
Tuomarinkylän Ratsastajia ovat edustaneet muun muassa Markus Backlund, Mikael Forstén, Kristina Idman, Pekka Larsen ja Minna Meriläinen. Seuraa edustava kenttäratsastaja Katri Wäyrynen on voittanut seniorien suomenmestaruuden 1989 ja saanut kaksi hopeaa. Lisäksi hän on saavuttanut kaksi PM-hopeaa. Vuonna 1994 hän edusti Suomea MM-kilpailuissa.
Peter Zezel
Peter Zezel (22. huhtikuuta 1965 Toronto, Ontario – 26. toukokuuta 2009 Toronto, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi NHL:ssä viidentoista kauden aikana 873 runkosarjaottelua, joissa teki 219 maalia. Hän kuoli 44-vuotiaana hemolyyttiseen anemiaan, jota oli sairastanut viimeisen vuosikymmenen.
Jääkiekko ei ollut Zezelin ainoa laji, vaan hän oli myös jalkapalloilija. Hän pelasi 1980-luvun alussa lyhyen aikaa NAHL:issa ja CSL:ssä.
Zezel aloitti jääkiekon MTHL-liigan juniorijoukkueessa Don Mills Flyersissa. Vuonna 1982 hän siirtyi pelaamaan OHL-liigan Toronto Marlborosissa, jossa hänen taitonsa pantiin merkille ja Philadelphia Flyers varasi hänet 41. vuorolla .
Zezel siirtyi Philadelphiaan kaudeksi ja Zezelin tulokaskaudella Philadelphia eteni aina Stanley Cup -finaaleihin saakka. Tasaisesti pisteitä tekevästä ja lahjakkaasta aloittajasta kehittyi nopeasti joukkueen merkittävimpiä alivoimapelaajia. Philadelphia myi Zezelin St. Louis Bluesiin kesken kauden vaihdossa Mike Bullardiin.
Zezel vaihtoi seuraa tiuhaan, sillä hän ehti pelata St. Louisissa vain kauden , jonka jälkeen hänet myytiin Mike Lalorin kanssa Washington Capitalsiin vaihdossa Geoff Courtnalliin. Washington myi hänet Bob Rousen kanssa jo seuraavassa tammikuussa Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Al Iafrateen.
Kotikaupungissaan Torontossa Zezel vakiinnutti paikkansa ja hänestä tuli avainpelaaja karvaajana ja aloittajana. Toronto eteni Zezelin tuella konferenssifinaaleihin kausilla ja , mikä jäi joukkueen parhaaksi saavutukseksi hänen aikanaan.
Zezelin oikeudet siirtyivät Dallas Starsin haltuun kaudeksi , minkä jälkeen hän solmi sopimuksen jälleen St. Louisin kanssa. Häntä vaivasivat lukuisat loukkaantumiset, minkä vuoksi pelirytmi oli katkonaista. St. Louis myikin Zezelin pois New Jersey Devilsiin varaustilaisuuden varausvuoroa ja Chris McAlpinea vastaan. New Jerseyssä heikkojen esitysten takia Zezel putosi farmijoukkue Albany River Ratsiin. New Jersey myi lopulta hänet Vancouver Canucksiin kaudella .
Kausi jäi Zezelin viimeiseksi. Hänen kolmivuotias veljentyttärensä sairastui leukemiaan ja Zezel halusi viettää enemmän aikaa perheensä kanssa Toronton lähistöllä. Vancouverin GM Brian Burke myi maaliskuussa 1999 Zezelin Mighty Ducks of Anaheimiin, mutta kauppa peruttiin, kun Zezel ei suostunut muuttamaan Anaheimiin. Zezel olisi jatkanut uraansa vain Torontossa tai Buffalo Sabresissa, joten hän lopetti jääkiekkoilun kokonaan. Vejentytär kuoli toukokuussa 1999, mutta Zezel ei enää jatkanut uraansa.
Vuodesta 1998 lähtien Zezel piti jääkiekkokoulua Etobicokessa. Hänellä ei ollut koskaan aviopuolisoa eikä lapsia.
Vuosina 2002–2005 Zezel edusti Cambridge Hornetsia kanadalaisessa seniorisarjassa.
Vuonna 2001 Zezelillä todettiin hemolyyttinen anemia, johon hän miltei menehtyi mutta lopulta toipui siitä. Keväällä 2009 tauti uusiutui ja sitä hoidettiin muun muassa kemoterapialla ja pernan poistolla, mutta hänen tilansa huononi dramaattisesti ja viimeiset viikot hän vietti sairaalassa koomassa. 26. toukokuuta hänen elintoimintojaan ylläpitänyt kone sammutettiin ja hän menehtyi.
Dafne (täsmennyssivu)
Dafne tai Daphne (, ”Laakeripuu”) voi viitata seuraaviin asioihin:
Sisi
Sisi voi tarkoittaa seuraavia:
Nizar Ben Nazra
Nizar Ben Nazra (, s. 2. elokuuta 1987) on itävaltalais-tunisialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja ja hyökkääjä. Hän edustaa itävaltalaisen Austria Wienin kakkosjoukkuetta.
Ben Nazra aloitti ammattilaisuransa itävaltalaisessa Admira Wacker Mödlingissä, joka pelasi tuolloin Erste Ligassa. Hän kuitenkin siirtyi kauden päätteeksi sarjatasoa alempana pelaavaan SV Horniin, jossa Ben Nazra onnistui ensimmäisellä kaudellaan tekemään kaksi maalia pelaamassaan 27 ottelussa. Yhden kauden jälkeen hän siirtyi vuonna 2009 Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Austria Wienin kakkosjoukkueeseen.
Renato Russo
Renato Russo, oikealta nimeltään Renato Manfredini, Jr. (27. maaliskuuta 1960 – 11. lokakuuta 1996) oli brasilialainen laulaja, lauluntekijä ja basisti. 1970-luvun lopulla hän perusti Aborto Eléctrico -yhtyeen, jonka pohjalta kehittyi Legião Urbana. 1990-luvulla Russo levytti myös sooloartistina.
Russo asui lapsuudessaan vuosia Yhdysvalloissa. Palattuaan Brasiliaan hän sairastui epifyseolyysiin, joka tilapäisesti esti häntä kävelemästä. Vuonna 1990 Russo kertoi julkisesti olevansa biseksuaali. Russo sairastui muusikonuransa aikana huumausaineriippuvuuteen. 1990-luvun aikana Russo sai hoitoa huumeongelmiinsa. Hänen ennenaikaisen kuolemansa aiheutti AIDS. Julkiseen tietoisuuteen Russon sairaus tuli vasta hänen kuoltuaan.
Edmond O’Brien
Edmond O’Brien (10. syyskuuta 1915 New York, New York – 9. toukokuuta 1985 Inglewood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
O’Brien aloitti näyttelijänuransa Orson Wellesin Mercury Players -näyttelijäryhmässä. Hän siirtyi pian Hollywoodiin, jossa hänen ensimmäinen merkittävä roolinsa oli runoilija Gringorena vuoden 1939 elokuvassa "Notre Damen kellonsoittaja". Hänen muita elokuviaan olivat muun muassa "Kuollut saapuessaan" (1950) ja "Paljasjalkakreivitär" (1954), josta hän sai parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon. Ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi hän oli myös elokuvasta "Toukokuun 7 päivää" (1964). O’Brien päätti uransa valkokankaalla vuonna 1974 elokuvassa "Melkein kuollut".
O’Brien on saanut kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Äänekosken vaakuna
Äänekosken vaakuna on Äänekosken kaupungin tunnus, ja sen on suunnitellut Olof Eriksson. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kolme lentävää hopeakurkea, keskenään järjestettyinä oikealle suunnatun kärjen tapaan”, ja se on alun perin vahvistettu kunnanvaakunaksi Suolahden kauppalalle 12. helmikuuta 1952. Vaakuna on saanut aiheensa paikkakunnalle nimensä antaneesta soisesta lahdesta, jota kurjet käyttävät levähdyspaikkanaan. Äänekoski otti vaakunan käyttöönsä vuonna 2007 Äänekosken, Suolahden ja Sumiaisten kuntaliitoksen yhteydessä.
Alkuperäinen Äänekosken kauppalalle 14. lokakuuta 1954 vahvistettu vaakuna oli Gustaf von Numersin suunnittelema. Sen vaakunaselitys oli ”mustassa kentässä aaltokoroinen hopeapalkki, jossa kolme hirsittäistä punaista torvea hihnoineen”. Se sai aiheensa paikkakunnan nimestä ja oli siten puhuva vaakuna – aaltokoroinen palkki kuvastaa koskea ja siinä olevat torvet ääntä.
Eino Antiwäkki
Eino Antiwäkki (s. 1984 Järvenpää) on suomalainen rap-artisti. Hän on kotoisin Järvenpään Kinnarista, mutta asuu nykyään Helsingin Pasilassa. Antiwäkki on julkaissut valtaosan levyistään omakustanteena. Uransa aikana hän on levyttänyt Skill Street Entertainmentille ja nykyisin hän on Olari 21 Musiikki levy-yhtiön artisti. Hän on myös kilpaillut vuoden 2004 Rap SM-kisoissa nimellä Ghettotarzan, mutta ei päässyt finaaliin asti.
Antiwäkki aloitti musiikinteon yläasteella moduulimusiikinteko-ohjelmalla. Rap-harrastus sai alkunsa hänen tutustuttuaan Lavikseen (silloinen Laveerre). Tämän jälkeen Antiwäkki on julkaissut omakustannelevyjä ja ilmaismixtapeja. Antiwäkin ensimmäinen studioalbumi "Rotsit auki" julkaistiin Skill Street Entertainmentin kautta 24. elokuuta 2011. Toinen studioalbumi "Raaka keikka" julkaistiin 11. lokakuuta 2012 yhteistyössä tuottaja Keemohin kanssa. Viimeisin kokopitkä albumi "Einopedia" julkaistiin Olari 21 Musiikki levy-yhtiön kautta 17. helmikuuta 2017.
Viime vuodet Eino Antiwäkki on tehnyt musiikkia lähinnä tuottajien Keemoh ja DJ Kapelimestari kanssa. Pitkän uransa aikana hän on ehtinyt tehnyt yhteistyötä myös monien suomiräpin kärkinimien kanssa ja samoilla raidoilla hänen kanssaan ovat esiintyneet mm. Paperi T, Tommishock, Sairas T ja Laveerre.
Eino Antiwäkki ilmoitti toukokuussa 2017 lopettavansa soolouransa, mutta jatkavansa mahdollisesti räppäämistä Laviksen kanssa toteutettavassa Yli-Bosses-projektissa sekä vierailijana muiden artistien kappaleilla.
Uuno Pietilä
Uuno Pietilä (1. elokuuta 1905 Tampere – 10. joulukuuta 1984 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija. Hän teki kansainvälisen debyyttinsä vuonna 1924 Helsingissä järjestetyissä yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän saavutti hopeaa. Seuraavana vuonna hän otti jälleen hopeaa yleisluistelun MM-kilpailuissa Oslossa. Vuonna 1926 Pietilä sijoittui kolmanneksi pikaluistelun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Chamonix'ssa. Suomen-mestariksi Pietilä luisteli 1925 ja 1926. Seuratasolla hän edusti Tampereen Pyrintöä.
Luottamusneuvosto
Luottamusneuvosto oli Suomessa ulkomaankauppaa säännöstelevien viranomaisten avuksi perustettujen vapaamuotoisten yhteenliittymien nimitys, joka otettiin käyttöön toisen maailmansodan aikana. Näitä yksityisten yrittäjien perustamia ja joitakin kansanhuoltoministeriön asettamia neuvostoja toimi joillakin aloilla vielä 1950-luvun alkuvuosina. Luottamusneuvostoja perustettiin silloin, kun ei haluttu turvautua varsinaiseen järjestöön, mutta tarvittiin yhteistoimintaa kauppa- ja talouspolitiikan alalla.
Yellowmic Records
Yellowmic Records (Yellowmic Oy) on suomalainen hip hop ja rap -musiikkiin suuntautunut levy-yhtiö, joka aloitti julkaisutoiminnan vuonna 2000. Yhtiön toimitusjohtaja on rap-artisti Pyhimys (Mikko Kuoppala). Yellowmic on ollut osakeyhtiö vuodesta 2008 alkaen. Tätä ennen yhtiö oli toiminimi.
Yellowmic omistaa puolet keikkamyyntiin keskittyneestä Ramin Välitys -osakeyhtiöstä, jonka alla toimivat myös Överdog-levymerkki ja Katin tavara -nettikauppa. Välityksen toinen osakas on Monsp Records. Yellowmicin toimitusjohtaja Kuoppala on ollut myös Ramin Välityksen toimitusjohtaja yhtiön perustamisesta 2009 alkaen. Ramin Välityksen myötä Monspin ja Yellowmicin, jo aiemmin alkanut, yhteistyö tiivistyi. Yellowmicin artisteja siirtyi Monspille, ja yhtiön oma julkaisutoiminta väheni. Yellowmicia on hyödynnetty myös muun muassa (entisten Yellowmic-artistien muodostaman) Teflon Brothers -yhtyeen toiminnassa.
Yellowmicin ensimmäiset julkaisut 2000-luvun alussa olivat kotikoneilla poltettuja CD-R-levyjä. Myös kannet tulostettiin itse. Painokset vaihtelivat välillä 30–50. Vuodenvaihteessa 2002–2003 julkaistu "I <3 Dominoe" oli Yellowmicin ensimmäinen tehdasvalmisteinen levy. Siitä otettiin 300 painos. Levy ei myynyt hyvin, joten seuraavia painettiin jälleen vähemmän. Yellowmic alkoi kaveriporukan yhteisenä projektina, mutta vähitellen, varsinkin vuodesta 2003 alkaen, Mikko Kuoppala alkoi huolehtia kaikesta yhtiön käytännön toiminnasta. Kun yhtiö virallistettiin, tuli Kuoppalasta sen ainoa omistaja.
Oikeudenloukkaus
Oikeudenloukkaus tarkoittaa säädökseen perustuvan edun oikeudetonta vahingoittamista, josta loukkaajalle yleensä määrätään rangaistus ja vahingonkorvaus. Valtiovallan ja toisten kansalaisten oikeudenloukkauksia vastaan kansalaisen turvana on oikeussuoja, mutta sekään ei kuitenkaan takaa täydellistä oikeusturvaa. Lainsäädäntö säätelee esimerkiksi sitä millaiset oikeudenloukkaukset, kuten pakkohoito, ovat valtiolle mahdollisia yleiseen etuun vedoten.
Dave Albritton
David Donald "Dave" Albritton (13. huhtikuuta 1913 – 14. toukokuuta 1994) oli afroamerikkalainen korkeushyppääjä. Hän syntyi Alabamassa ja opiskeli Ohio State Universityssa. Hän sai korkeushypystä hopeaa vuoden 1936 olympialaisissa Berliinissä. Samana vuonna hän teki korkeushypyn uuden maailmanennätyksen.
Myöhemmällä iällään Albritton ryhtyi poliitikoksi ja istui Ohion edustajainhuoneessa.