hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
F. A. Ottelin
Fredrik Alarik Ottelin (6. marraskuuta 1853 Pälkäne – 12. maaliskuuta 1916 Kruunupyy) oli suomalainen agronomi ja maatalousaiheista kirjoittanut tietokirjailija ja suomentaja.
Ottelinin vanhemmat olivat Kauhavan kirkkoherra, rovasti Fredrik Napoleon Ottelin (1817–1892) ja Maria Sofia Eleonora Lizelius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 Vaasan alkeisoppilaitoksesta ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1887. Ottelin toimi tilanhoitajana Kauhavalla ja oli Vaasan läänin sotilasvirkatalojen metsäkylvönneuvojana.
Ori and the Blind Forest
Ori and the Blind Forest on Moon Studiosin kehittämä tasohyppely-seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille Xbox 360:lle ja Xbox One:lle.
Peli on palkittu useaan kertaan, se on voittanut seuraavissa tapahtumissa:
Kyle Beach
Kyle Beach (s. 13. tammikuuta 1990) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelaavaa EC VSV:tä. Chicago Blackhawks varasi Beachin NHL-liigaan ensimmäisellä kierroksella .
Jens Karlsson
Jens Karlsson (s. 7. marraskuuta 1982 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Norjan GET-ligaenissa pelaavaa Vålerenga Ishockeyta. Karlsson on Los Angeles Kingsin ensimmäisen kierroksen 18. varaus .
Oikaisu (journalismi)
Journalismissa oikaisu tarkoittaa joukkoviestimessä julkaistun virheellisen asiatiedon korjaamista. Hyvän journalistisen tavan mukaan oikaisu on tehtävä oma-aloitteisesti tai kun asianosainen tai kuka tahansa sitä vaatii. Oikaisuvelvollisuus ei ulotu merkityksettömiin pikkuvirheisiin.
Paul LaDue
Paul LaDue (s. 6. syyskuuta 1992 Grand Forks, Pohjois-Dakota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsin organisaatiota. Hän on Kingsin kuudennen kierroksen varaus .
LaDue varattiin 226. pelaajana vuoden 2016 USHL:n varaustilaisuudessa Lincoln Starsiin. Kaudella 2010–2011 LaDue pelasi NAHL-joukkue Alexandria Blizzardissa ennen siirtymistään Starsiin. Tulokaskaudellaan Starsissa hän pelasi 56 ottelua tehden tehot 9+25=34. Kauden päätteeksi hänet valittiin toiseen tulokastähdistöön. Kaudella 2012–2013 LaDue oli Starsin kolmanneksi tehokkain kenttäpelaaja. Lisäksi hän oli koko sarjan tehokkain puolustaja, jonka lisäksi hän tuli valituksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2013–2014 LaDue siirtyi pelaamaan Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueeseen. Tulokaskaudellaan hän teki 41 ottelussaan kuusi maalia ja 15 syöttöpistettä sekä tuli valituksi tulokkaiden tähdistöön. Kaudella 2014–2015 syntyi tehot 5+17=22. Kausi 2015–2016 oli LaDuen viimeinen yliopistosarjassa. Hän toimi joukkueensa varakapteenina ja teki 41 pelaamassaan ottelussa viisi maalia sekä 14 syöttöpistettä. Hänen tehotilastonsa oli liigan kuudenneksi paras +31.
Yliopistokauden päätyttyä LaDue teki yksivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen NHL-seura Los Angeles Kingsin kanssa. LaDue pelasi loppukauden Kingsin AHL-farmiseura Ontario Reignissä, jossa hän jäi kolmessa pudotuspeliottelussa pisteittä ja kärsi yhden kahden minuutin rangaistuksen.
Ennen kauden 2016–2017 alkua Kings lähetti LaDuen Reigniin. Helmikuussa LaDue nostettiin ensimmäistä kertaa NHL-kokoonpanoon hänen tehtyä Reignin paidassa alkukauden aikana 36 ottelussa 18 tehopistettä. LaDue debytoi Kingsin paidassa 7. helmikuuta ottelussa Tampa Bay Lightningia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 16.11 minuuttia.
Vuohenoja (puro)
Vuohenoja on Tampereella Vuohenojan, Hakametsän, Uusikylän, Ruotulan ja Takahuhdin alueella virtaava puro. Se saa alkunsa Takahuhdista Alasjärvestä ja laskee Vuohenojan kaupunginosassa Iidesjärveen.
Vuohenoja kuuluu Kokemäenjoen vesistöaluueen Pyhäjärven alueen Viinikanojan osavaluma-alueeseen.
Kaukaisin haara, josta Vuohenojaan virtaa vettä on Tampereen Atalan kaupunginosassa kulkeva Kivisillanoja. Kivisillanoja laskee Toritunjärveen, jonka korkeus merenpinnasta on 102,3 metriä. Toritunjärvi laskee nimetöntä lyhyttä ojaa pitkin Alasjärveen, jonka korkeus on 102,2 metriä, eli vain 0,1 metriä Toritunjärveä matalammalla. Alasjärveen laskee pohjoisesta myös Alasjärvenoja.
Alasjärven etelääpästä alkaa sen laskuoja, joka tunnetaan aluksi nimellä Pappilanoja. Pappilanoja virtaa Takahuhdin niittyjen poikki ja siihen laskee lännestä Sikosuonoja. 
Ruotulan ja Huikkaan kaupunginosien alueella Pappilanojaan laskee pohjoisesta Ritakadun viertä nimetön oja, joka tuo vedet Tampereen Tenniskeskuksen ja Golfkentän alueelta. Ilmeisesti näillä main Pappilanojan nimi vaihtuu Vuohenojaksi. 
Hakametsän kohdalla Vuohenojaan yhdistyy sen suurin sivu-uoma, Pyhäoja joka tuo vedet Kaukajärvestä. Tämän jälkeen puro alittaa Hervannan valtaväylän ja laskee Iidesjärveen Vuohenojan kaupunginosassa.
Vuohenojan suu Iidesjärveen näyttää vaihtaneen paikkaa vuosien saatossa. Vuoden 1946 peruskartassa Vuohenoja näyttää laskevan pitkulaiseen itään päin työntyvään lahteen. Samaan lahteen laskee myös Aakkulasta tuleva nimetön oja. 
Vuoteen 2017 päivitetyssä Maanmittauslaitoksen kartassa Vuohenoja ei laskekaan enää tuohon itään päin työntyvään lahteen, vaan noin viisisataa metriä pohjoisemmaksi. Itään päin työntyvä lahti on edelleen olemassa, mutta soistunut ja umpeenkasvanut. Aakkulasta tuleva oja laskee edelleen pitkulaiseen lahteen, mutta se on nimetty nyt Mutaojaksi. 
Vuohenojan suu on siis siirtynyt paljon aikojen saatossa. Syytä tähän ei kuitenkaan tiedetä. Vuohenojan suisto Iidesjärveen on vetistä ja rehevää kosteikkoa, joten on mahdollista että uoman muutokset on aiheuttanut ojan umpeen kasvaminen tai soistuminen, jolloin vesi on joutunut etsimään itselleen uuden reitin. Tähän on voinut vaikuttaa myös maan kohoaminen, joka on Iidesjärven alueella voimakasta.
Antonio Lamela
Antonio Lamela Martínez (18. joulukuuta 1926 Madrid – 1. huhtikuuta 2017 Madrid) oli espanjalainen arkkitehti. Hän oli yksi tuotteliaimmista espanjalaisista nykyarkkitehdeista.
Lamelo saattoi päätökseen Santiago Bernabéun jalkapallostadionin uudistamisen ja laajennuksen (1988).
Hän suunnitteli yhdessä Richard Rogersin kanssa Madrid–Barajasin lentoaseman neljännen terminaalin, joka otettiin käyttöön helmikuussa 2006.
Kevin Gravel
Kevin Gravel (s. 6. maaliskuuta 1992 Kingsford, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Los Angeles Kingsin organisaatiota. Hän on Kingsin viidennen kierroksen varaus .
Sioux City Musketeers varasi Gravelin kahdeksantena pelaajana vuoden 2008 USHL:n varaustilaisuudessa. Gravel siirtyi Musketeersiin kaudeksi 2009–2010, jolloin hän pelasi 53 ottelua tehden kolme maalia sekä kolme syöttöpistettä.
Gravel siirtyi kaudeksi 2010–2011 yliopistosarja NCAA:han St. Cloud Staten yliopiston joukkueeseen, jossa tulokaskaudella syntyi 36 ottelussa yksi maali sekä viisi syöttöpistettä. Toisella kaudellaan hän pelasi 37 ottelua tehden kahdeksan tehopistettä. Gravel valittiin kauden päätteeksi Yhdysvaltojen maajoukkueeseen vuoden 2012 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän pelasi kisoissa kuusi peliä, joissa teki yhden maalin.
Kaudella 2012–2013 Gravel teki 42 ottelussa yhden maalin sekä sai 11 syöttöpistettä. Neljännellä ja viimeisellä yliopistokaudellaan hän teki henkilökohtaisen piste-ennätyksensä iskettyään 38 ottelussa kymmenen maalia ja 13 syöttöpistettä.
Yliopistokauden 2013–2014 päätyttyä Gravel siirtyi loppukaudeksi hänet varanneen Los Angeles Kingsin AHL-farmiseura Manchester Monarchsiin, jossa hän pelasi viisi ottelua saaden niissä yhden kahden minuutin rangaistuksen. Kausi 2014–2015 oli Gravelin ensimmäinen kokonainen ammattilaistasolla. Hän jatkoi Monarchsissa pelaten runkosarjan aikana 58 ottelua. Niissä syntyi tehot 6+9=15. Pudotuspeleissä Gravel pelasi 19 ottelua, joissa hän sai viisi syöttöpistettä. Monarchs voitti kauden päätteeksi AHL:n mestaruuden. Gravel solmi kesällä 2015 Kingsin kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Kautta 2015–2016 edeltäneen harjoitusleirin jälkeen Kings lähetti Gravelin AHL:ään uuteen farmijoukkueeseensa Ontario Reigniin. Helmikuussa 2016 Gravel nostettiin ensimmäistä kertaa Kingsin NHL-kokoonpanoon hänen tehtyään alkukaudella Reignissä 42 ottelussa 16 tehopistettä. Gravel debytoi Kingsin paidassa 11. helmikuuta ottelussa New York Islandersia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.46 minuuttia. Gravel pelasi kauden aikana yhteensä viisi NHL-ottelua sekä 55 AHL-ottelua.
Kauden 2016–2017 Gravel joutui jälleen aloittamaan AHL:ssä, josta hänet nostettiin NHL-kokoonpanoon marraskuun alussa.
Edvard Ukkonen
Edvard Ukkonen (1891 Mäntyharju – 13. toukokuuta 1941 Pori) oli suomalainen toimittaja ja suomentaja.
Mikkelin klassillisesta lyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Ukkonen opiskeli Helsingin yliopistossa, kunnes aloitti "Mikkelin Sanomien" toimitussihteerinä 1917. Vuonna 1919 oli Turussa ilmestyneen "Uuden Auran" toimitussihteeri, josta Ukkonen siirtyi 1920 Poriin "Satakunnan Kansan" toimitussihteeriksi. Kolme vuotta myöhemmin hän aloitti lehden apulaispäätoimittajana hoitaen tehtävää kuolemaansa saakka. Ukkonen oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsen vuodesta 1921 lähtien. Hän kuoli toukokuussa 1941 sydänkohtaukseen.
Vuonna 1917 Ukkonen oli mukana perustamassa Mikkelin suojeluskuntaa ja hän osallistui myös Suomen sisällissodan taisteluihin.
Luettelo Paul Celanin runojen suomennoksista
Tämä on luettelo lehdissä ja kokoelmissa julkaistuista Paul Celanin runojen suomennoksista:Lisäksi on ilmestynyt eri kokoelmista koottu suomennosvalikoima "Niin kuin kivelle puhutaan". (Suom. Jukka Koskelainen. Tammi, 1993. ISBN 951-31-0172-X).
Dene O’Kane
Dene O’Kane (s. 24. helmikuuta 1963) on uransa lopettanut uusiseelantilainen snooker-ammattilainen.
Marija Sorokina
Marija Sorokina (s. 19. elokuuta 1995 Tver, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa HC Dinamo Pietaria. Hän on edustanut vuodesta 2014 alkaen Venäjän naisten jääkiekkomaajoukkuetta, ja hän edusti Venäjää vuoden 2015 ja 2016 MM-kilpailuissa.
Glenn Closen filmografia
Tämä on luettelo Glenn Closen filmografiasta ja palkinnoista.
Irina Gašennikova
Irina Vladimirovna Gašennikova (, s. 11. toukokuuta 1975 Mamontovka) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. Hän edusti Venäjää kolmissa olympialaisissa ja seitsemissä maailmanmestaruuskisoissa. Hänen paras saavutuksensa oli pronssi MM-kisoissa.
Ketokaunokki
Ketokaunokki ("Centaurea scabiosa") on kaunokkien sukuun kuuluva mykerökukkainen kasvilaji. Ketokaunokista voidaan erottaa kaksi alalajia: piennarketokaunokki ("Centaurea scabiosa" subsp. "scabiosa") ja alppiketokaunokki ("Centaurea scabiosa" subsp. "alpestris").
Ketokaunokki kasvaa noin 30–100 cm korkeaksi ja sen varsi on haarautunut usein moneen kertaan. Ketokaunokin lehdet ovat epäsäännöllisesti liuskoittuneita ja liuskat ovat tyypillisesti ohuita. Ketokaunokin kukinnot ovat tavallisesti violetteja mykeröitä, jotka sijaitsevat varsien haarojen päissä. Ketokaunokki kukkii loppukesällä, mutta sen varret jäävät pystyyn talventörröttäjiksi. Siemenet jäävät mykeröiden kehtojen sisään ja pikkulinnut käyttävät siemeniä ravintonaan talviaikaan levittäen niitä samalla ympäristöön. Ketokaunokki kasvaa monenlaisilla kuivilla paikoilla, kuten kedoilla, niityillä ja tienvarsilla.
Ketokaunokki on yksi Suomen neljästä luonnonvaraisesta kaunokkilajista ja muistuttaa paljolti nurmikaunokkia ("Centaurea phrygia") sekä jossain määrin myös ahdekaunokkia ("Centaurea jacea"). Ketokaunokki on kuitenkin näitä kahta selvästi harvinaisempi, ja sitä tavataan Suomessa lähinnä vain Salpausselkien alueella Hämeessä ja Etelä-Savossa sekä Ahvenanmaalla. Ketokaunokki lienee Suomessa muinaistulokas.
Ketokaunokkia käytetään myös koristekasvina ja sen siemeniä on muun muassa erilaisissa niittykukkien siemenseoksissa.
William Lagesson
William Lagesson (s. 22. helmikuuta 1996 Göteborg, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Edmonton Oilersin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Bakersfield Condorsissa. Elite Prospects -sivuston mukaan Lagesson on voimakas ja erinomainen puolustava puolustaja, joka tekee myös kohtalaisen hyvin pisteitä. Hän menee ruuhkatilanteisiin, on hyvä fyysisissä väännöissä ja sijoittuu hyvin, mutta Lagessonilla on kuitenkin kehitettävää luistelussa.
Lagesson on HK Kingsin kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Frölunda HC:n junioreihin kaudeksi 2011–2012. Lagesson toimi seuran U16-junioreiden kapteenina ja johdatti joukkueen U16 SM:n hopeaan. Hän voitti myös J18 Allsvenskanin pronssia. Kaudella 2012–2013 Lagesson nousi Frölundan J18-junioreiden kapteenistoon ja oli J18 Elitissä joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 1+12=13. Kauden 2013–2014 hän vietti suurimmaksi osaksi seuran J20-junioreissa, joita Lagesson edusti myös Junior Club World Cupissa. Hän vahvisti myös Frölundan J18-junioreita, jossa Lagesson voitti kauden päätteeksi J18 Allsvenskanin pronssia.
Edmonton Oilers varasi Lagessonin neljännellä kierroksella 91. pelaajana . Samana kesänä hänet varasi myös USHL-junioriliigan Dubuque Fighting Saints 11. pelaajana. Lagesson siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2014–2015. Vuosina 2015–2017 Lagesson kävi Massachusettsin yliopistoa Amherstissa. "Sophomore -vuotenaan" 2016–2017 hän toimi joukkueensa varakapteenina.
Huhtikuussa 2017 Lagesson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. Toukokuussa seura lainasi hänet kauden 2017–2018 kattavalla sopimuksella kotimaahansa SHL-joukkue Djurgårdens IF:ään. Lagesson teki SHL-debyyttinsä runkosarjan toisella kierroksella 21. syyskuuta 2017 Malmö Redhawksia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 19.52 minuuttia. Ensimmäisen SHL-maalinsa Lagesson teki 10. helmikuuta 2018 Karlskrona HK:ta vastaan. Hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 49 runkosarjaottelussa tehot 1+12=13 ja 11 playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen.
Lagesson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän voitti Ruotsin sisäisen tehotilaston lukemalla +7. Lagesson jakoi myös kahdella osumallaan turnauksen puolustajien maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014,joissa valmennus valitsi Lagessonin Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Yhdysvaltoja vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Lagesson pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Lagesson on pelannut 25 nuorten ja 39 poikien maaottelua.
Lauri Mikkola (jääkiekkovalmentaja)
Lauri Mikkola (s. 1. helmikuuta 1981 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii SM-liigajoukkue Oulun Kärppien apuvalmentajana. Hän pelasi omalla pelaajaurallaan miesten pelejä vain yhden kauden Mestiksessä.
Mikkola aloitti jääkiekkoilun Kiimingin Riennossa. Hän siirtyi jo varhain juniorina Oulun Kärppiin. Kauden 2000–2001 Mikkola pelasi Rauman Lukon A-nuorissa, mutta hän palasi kaudeksi 2001–2002 Kärppiin. Kaudeksi 2002–2003 Mikkola siirtyi Mestiksen nousijajoukkue Kajaanin Hokkiin, Hän pelasi ainoaksi jääneellä miesten sarjoissa viettämällään kaudella 16 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudella 2005–2006 Mikkola aloitti Kärppien C-nuorten SM-sarjajoukkueen apuvalmentajana ja kaudella 2007–2008 hän toimi joukkueen päävalmentajana johdattaen Kärpät kauden päätteeksi SM-hopeaan. Kaudeksi 2009–2010 Mikkola siirtyi seuran A-nuorten SM-liigajoukkueen apuvalmentajaksi Jari Laukkasen johtamaan valmennustiimiin. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2011–2012 Mikkola nimettiin Kärppien päävalmentajaksi. Kaudella 2013–2014 hän johdatti joukkueen A-nuorten SM-hopeaan. Kauden 2015–2016 päätteeksi Mikkola palkittiin A-nuorten SM-liigan vuoden valmentajana Hannu Aravirta -palkinnolla.
Myös kuudennella A-nuorten päävalmentajakaudellaan 2016–2017 Mikkola johdatti Kärpät välieriin, mutta joukkue jäi lopulta neljänneksi hävittyään pronssiottelun Rauman Lukolle jatkoajalla lukemin 1–2. Hän oli kauden aikana myös helmikuussa 2017 viikon ajan Kärppien SM-liigajoukkueen valmennuksen mukana Kai Suikkasen apuvalmentajana, kun joukkueen vakituinen apuvalmentaja Mikko Manner oli Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueen ja maalivahtivalmentaja Ari Hilli Suomen A-maajoukkueen mukana. Kärpissä pelasi samaan aikaan Mikkolan isoveli Ilkka.
SM-liigakauden 2016–2017 jälkeen, maaliskuussa 2017 Mikkola nimettiin Kärppien liigajoukkueen apuvalmentajaksi Mikko Mannerin johtamaan valmennustiimiin. Valmentajakuvion taustalla oli päättyneellä kaudella Kärppien päävalmentajana toimineen Kai Suikkasen potkut. Saman vuoden joulukuussa Mikkola teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Mikkolan isoveli Ilkka on kaikkien aikojen eniten Suomenmestaruuksia (8) voittanut jääkiekkoilija ja Kärppien entinen kapteeni. Painin EM-mestari 1993 ja Suomen Painiliiton ex-päävalmentaja Mikael Lindgren sekä ex-painija Åke Lindgren ovat veljesten serkkuja.
Oikeustoimilaki
Oikeustoimilaki (), varsinaiselta nimeltään laki varallisuusoikeudellisista oikeustoimista (), on Suomessa vuonna 1929 voimaan tullut laki. Laissa säädetään varallisuusoikeudellisten sopimusten tekemisestä, valtuutuksesta varallisuusoikeudellisiin oikeustoimiin sekä sellaisten oikeustoimien pätemättömyydestä.
Ahti Lappi
Ahti Ensio Lappi (s. 7. heinäkuuta 1941 Vaasa) on suomalainen eversti, joka toimi muun muassa Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentajana ja ilmatorjuntatarkastajana.
Lappi syntyi Matti Lapin ja Elna Haution perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1965 on Astrid Wiklund.
Lappi tuli ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1960, Kadettikoulusta hän valmistui 1963 ja Sotakorkeakoulusta 1973. Lappi toimi Pohjanmaan ilmatorjuntapatteristossa opetusupseerina 1963–1965, patterinpäällikkönä 1965–1969 ja toimistopäällikkönä 1969–1972. Helsingin ilmatorjuntarykmentissä hän oli aliupseerikoulun johtajan sijainen 1971 ja Sotakorkeakoulun opettaja 1973–1979, minkä jälkeen hän toimi Pääesikunnan toimistoesiupseerina 1979–1982 ja Rovaniemen Ilmatorjuntapatteriston komentajana 1982–1987. Oltuaan Pääesikunnassa toimistopäällikkönä 1987–1988 hän toimi siellä ilmatorjuntatarkastajana vuodesta 1988 vuoteen 1997, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.
Lappi ylennettiin vänrikiksi 1961, luutnantiksi 1963, yliluutnantiksi 1966, kapteeniksi 1969, majuriksi 1975, everstiluutnantiksi 1982 ja everstiksi 1988.Teos "Ilmatorjunta kylmässä sodassa" (2003) sai kenraali Hannes Ignatiuksen kadettisäätiön kunniapalkinnon vuonna 2004.
Pulli järv
Pulli järv (myös "Pullijärv") on Virossa Kaubin ja Pullin kylien ja Misson kauppalan alueilla Rõugen kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven pinta-ala on 63 ha (hehtaaria) ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 184,6 m meren pinnan yläpuolella. Siihen ei tule ojia, mutta sen laskuoja lähtee järven pohjoisrakkansta ja oja laskee 120 metrin päästä Saarijärveen. Sieltä vedet jatkavat Pullin kraavia myöten Pedetsin jõgeen, joka toimii alempana Venäjän rajan rajajokena ennen kuin se jatkaa Latvian puolelle. Järven valuma-alueen laajuus on 3,6 km (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,9 metriä ja suurin syvyys 7,1 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0025 km (kuutiokilometriä) eli 2,5 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä ja järven rannat ovat vuorotelleen hiekkarantaa ja mutarantaa. Pullin pieni kylä sijaitsee järven pohjoisrannalla ja Misson kauppalan taajama levittäytyy idästä rantaan asti. Misson kautta kulkeva Riian ja Pihkovan yhdistävä maantie ohittaa järven eteässä.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Järvi on kalojen suhteen lajirikas: särki, ahven, kiiski, hauki, salakka, suutari, lahna, made, ankerias ja piikkinuolijaisiin kuuluva "Misgurnus fossilis". Järvessä on elänyt myös rapua, mutta rapuruton jälkeen sitä ei olla palautettu.
Kentsi järv
Kentsi järv (myös "Aru paisjärv, Kentsi paisjärv") on Virossa Elvan kunnassa Tartumaalla sijaitseva padottu järviallas.
Järvi sijaitsee noin 25–30 metriä syvässä laaksossa, jonne järvi on padottu. Se alkaa pengertiestä, jonka alle on jätetty silta-aukko. Vedenpinnan taso on nykyään niin ylhäällä, että epävirallista järveä on yläjuoksullä vielä 800 metrin veran lisää. padon ja pengertien välisen osuuden pinta-ala on 58 hehtaaria. Siinä on 12 saarta, joiden yhteinen pinta-ala on 0,89 hehtaaria. Osa saarista ovat pitkän muotoisia. Siihen laskee peltoalueelta muutama lyhyt oja. Kavilda jõgi, joka alkaa Elvan Verevin järvestä, virtaa järven läpi ja jatkaa laaksossa eteenpäin yhtyen Emajokeen Puhjassa. Järven valuma-alueen laajuus on 33,9 neliökilometriä.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys 4,5 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi on arvioitu olevan 0,0015 kuutiokilometriä eli 1,5 miljoonaa kuutionetriä . Järven rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä ja sen rannat ovat melko jyrkkiä. Ranta-alue on metsää, mutta rinteen yläpuolella aukeavat laajan peltoaukeat ja maatilojen rivistöt.
Kavilda ürgorg () on viimeisen jääkauden sulamisvaiheessa syntynyt mannerjäätikön alainen subglasiaalinen uoma. Kun jäätikkö suli alueelta pois, alkoi laakson pohjalla virrata joki. Kentsin patojärvi on syntynyt, kun Kavidlan joki on padottiin järvialtaaksi luontaiseen altaaseensa.
Järvi kunnostettiin vuonna 2008. Silloin se tyhjennettiin lähes kokonaan ja sen patoa sekä patojen juoksutusaukkoja kohennettiin.
Uhtjärv
Uhtjärv (myös "Uhtijärv") on Virossa Antslan kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven vedenpinta on noin 30 metriä alempana kuin ympäristön peltoaukea. Sen pinta-ala on 45 ha (hehtaaria) ja se on 2,9 kilometriä pitkä mutta vain 300 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 90,3 m meren pinnan yläpuolella. Siihen laskee kahdeksan ojaa, joista huomattavimmat ovat laakson pohjalla virtaava Lümatun kylästä alkava Suurindõ kraavi ja Konaksin järvelta alkana Siimu oja. Järven laskujoki on parikilometrinen Visula jõgi, joka laskee viereiseen Punden järveen. Vedet jatkavat eteen ja yhtyvät lopulta Pieneen Emajokeen. Järven valuma-alueen laajuus on 9,1 km (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,7 metriä ja suurin syvyys 26,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven kaakkoispäässä, mutta luoteispäässäkin on yli 20 metriä syvää. Pääasiassa hiekkaiset rannat syvenevät jyrkästi, mutta muuten järven pohja on 1,5 metriä syvää mutaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0034 km (kuutiokilometriä) eli 3,4 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 6,4 kilometriä ja järven etelärantoja reunustavat laajat peltoaukeat ja pohjoisrantoja metsikköalue. Rannat laskevat noin 30 metriä alemmaksi jyrkkinä rinteinä. Vain järven itäpäässä on kaksi taloa.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvessä elää runsaina lahna, hauki, ahven ja särki. Muita lajeja ovat kiiski, pasuri, suutari, made, ruutana ja sorva. Järvessä vuonna 1935 tarttunut rapurutto on hävittänyt jokiravun.
Piigandi järv
Piigandi järv (myös "Piigandi Kogrejärv, Mõntsiküla järv, Vana-Piigandi järv, Vana Piigaste järv") on Virossa Kanepin kunnassa Põlvamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi on muodostunut jääkaudella syntyneeseen pitkään laaksoon, jonka kummallakin puolella on pienet peltoaukeat ja Piigandin kylä. Järvi on kaakkoisosassaan leveä ja siitä työntyy luoteeseen vasemmalle kaartuva kapeampi lahtimainen osa. Sen pinta-ala on 44 ha (hehtaaria) ja se on 2,0 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä. Siihen laskee kuusi pientä ojaa ja sen laskuoja laskee 800 metrin päässä Vähkjärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 3,0 km (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,2 metriä ja suurin syvyys 25,3 metriä. Järven syvin kohta sijaitsee sen kaakkoispään leveässä kohdassa. Järven rannat ja pohja on kovaa moreenia tai hiekkaa. Järven soistuneiden rantojen edessä pohjassa on mutaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0027 km (kuutiokilometriä) eli 2,7 m miljoonaa . Järven rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä ja sen rannat ovat enimmäkseen jyrkkiä metsäisiä rinteitä. Ympäristön pellot sijaitsevat noin 20 metriä korkeammalla kuin järven vedenpinta. Luoteisrantojen rinteet ovat loivempia kuin muualla ja siellä pellot ulottuvat rantaan asti. Järven lähiympäristössä on yli kymmenen maatilaa tai taloa.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Vesi oli vielä vuonna 1977 ja sen jälkeen kirkasta. Näkösyvyys oli kesällä 3,2–4,6 metriä ja talvella 3,1–5,8 metriä.
Järvi on syntynyt viimeisen jääkauden lopussa mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon, jossa sijaitsevat myös Jõksi järv ja Vähkjärv. Järvessä elää särki, lahna, ahven, hauki, särki, pasuri, suutari, sorva, ankerias ja piikkinuolijaisiin kuuluva "Misgurnus fossilis".
Kikkajärv
Kikkajärv (myös "Kika järv, Suur-Kikkajärv") ja Ilgāja ezers (myös "Vizlas ezers") on luonnollinen järvi Viron ja Latvian rajalla. Viron puolella se kuuluu Rõugen kuntaan Võrumaalla ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).
Järvi sijaitsee pitkässä laaksossa ja se on pitkän muotoinen ja se sijoittuu itä-länsisuuntaisesti. Järven keskikohdassa on 70 metriä leveä salmi, joka yhdistää järven eri altaat toisiinsa. Järven eteläpuolella Latviassa on metsäinen saari. Järven pinta-ala on 20 ha (12 ha Virossa ja loput latviassa) ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järven läpi virtaa Peeli jõgi, joka kuuluu Gaujan valuma-alueeseen, ja se laskee seuraavaksi Sarapuujärveen. Järven valuma-alueen laajuus on 12,4 km (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 11,7 metriä ja suurin syvyys 22,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee saaresta luoteeseen. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0024 km (kuutiokilometriä) eli 2,4 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvi sijaitsee viime jääkauden lopussa 13000 vuotta sitten syntyneeseen laaksoon (), joka seuraa järven länsipuolella Latvian ja Viron rajaa, mutta joka kulkee idässä Kornetin taajamassa olevien järvien kautta. Järvessä esiintyy hauki, särki, ahven ja sorva. Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että latvian puolella.
Obinitsa järv
Obinitsa järv (myös "Obinitsa paisjärv, Tuhkvitsa veehoidla, Tääglova veehoidla") on Virossa Setomaan kunnassa Võrumaalla sijaitseva padottu järviallas.
Järvi on padottu Tuhkvitsan laaksoon () useita metrejä korkealla maapadolla, jonka päällä kulkee Obinitsan taajamasta lähtevä maantie. Järven pinta-ala on 20 ha (hehtaaria) ja se on 1,4 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Tekojärven läpi virtaa Obinitsa oja (myös Tuhkvitsa oja), joka yhtyy Piusa jõgeen 2,7 kilometrin päässä Ala-Tsumbassa. Järven valuma-alueen laajuus on 43,0 km (neliökilometriä).
Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000846 km (kuutiokilometriä) eli 0,846 miljoonaa m. Järven rantaviivan pituus on 4,5 kilometriä ja rannat ovat pohjoispään niittyjä lukuun ottamatta metsää. Rannat ovat jyrkkiä ja itärannan paljaassa hiekkakivikalliossa on luola ja lähde ().
Pato on rakennettu vuonna 1995.
Orava järv
Orava järv (myös "Orava Mõisajärv") on Virossa Võrun kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi asettuu itä-länsisuuntaisena Oravan taajaman luoteispuolelle. Järven pinta-ala on 12 ha (hehtaaria) ja se on 900 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvestä laskee lyhyt oja Soldan järveen, jotka laskevat yhdessä Mustjärven kanssa Kamnitsan ojaa myöten pohjoiseen päin. Kamnistan kylän jälkeen se yhtyy Rebasmäe ojaan, joka jatkaa Mädajõgena yhtyen Võhandu jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 4,3 km (neliökilometriä).
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 3,6 metriä ja suurin syvyys 12,5 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven itäpuoliskon keskellä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000436 km (kuutiokilometriä) eli 0,436 miljoonaa m. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa peltoa ja niittyä, mutta muuten ne ovat metsää. Järvessä on mutapohja, mutta pohjois- ja etelärannoilla on heikkapohja. Järven lähiympäristössä sijaitsee kymmenen maatilaa sekä muita taajaman rakennuksia.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvi lämpötilakerrostuu voimakkaasti ja johtuen suuresta ravinnepitoisuuksista, alusvesi muuttuu hapettomaksi harppauskerroksen alapuolelta. Järvi vaikuttaa muutenkin huonokuntoiselta, koska sinilevät kukkivat siinä usein. Vaikka järvi kärsii hapettomuudesta, on siinä paljon kalaa. Järvessä on eniten särkeä, mutta siinä tavataan myös ruutanaa ja haukea.
Kärnjärv (Võru)
Kärnjärv (myös "Pindi Kärnjärv") on Virossa Võrun kunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järvi sijaitsee aivan Võhandu jõgen vierellä tasaisessa maastossa. Sen pinta-ala on 7,9 ha (hehtaaria) ja se on 450 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Siihen laskee kaksi lyhyttä metsäojaa ja sen laskuoja yhtyy 200 metrin päässä jokeen. Se on luodattu ja sen keskisyvyys on 8,7 metriä ja suurin syvyys 26,3 metriä. Syvin kohta sijaitsee kaakkoispään puolella keskellä järveä. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,000722 km (kuutiokilometriä) eli 0,722 miljoonaa m. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat metsää lukuun ottamatta kahta pelto-osuutta. Rannat ovat vedessä jyrkkiä ja vesi syvenee nopeasti. Rannat ovat hiekkapohjaisia, mutta järven pohja on mustaa mutaa ja savea. Järvi on autio, vaikka sen lähellä on maatila. Sen pohjoisrantaan tulee tie.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.
Vesi on kirkasta ja näkösyvyys oli vuonna 1977 3,5 metriä. Järvi on tunnetusti kalaisa. Siinä esiintyy runsaina ahven, hauki, lahna, suutari, kiiski ja salakka. Siinä tavataan myös ruutanaa, sorvaa, rantanuoliaista ja kivisimppua.
Pupsi järv
Pupsi järv (myös "Pupsijarve") eli Pukšezers on luonnollinen järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Helmen maalaiskuntaan Valgamaalla ja Latvian puolella Naukšēni kuntaan.
Järvi kuuluu Salatsijoen vesistöön. Järven pinta-ala on 7,7 ha (hehtaaria) ja se on 750 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se on matala ja mutapohjainen järvi. Sen läpi virtaa Atse jõgi, jonka lähteen on latvialainen Pilicisin järvi . Joki laskee pohjoiseen Viron puolelle ja palaa takaisin rajalle, jota se seuraa kaakkoon ja laskee Pupsin järveen. Järven jälkeen se pysyttelee Latvian puolella muodostaen kuntien välisen rajajoen Järven rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja Viron puoleiset itärannat ovat matalaa suorantaista metsämaata ja niittyjä.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus. Tämä kaikki näkyy matalassa järvessä runsaana kasvillisuutena.
Järvessä esiintyy särki, ahven, hauki, suutari ja ruutana. Piisami viihtyy hyvin järvellä.
Engli järv
Engli järv (myös "Engle järv, Tiglitsa järv, Beržini järv, Tikliste järv, Tiklase järv, Tiglase järv, Tihklase järv") on Virossa Tiklasõn kylässä Meremäen maalaiskunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven pinta-ala on 7,7 ha (hehtaaria) ja se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 156,0 m meren pinnan yläpuolella ja järven laskuoja yhtyy pian Mustojaan, joka seuraa hetken Venäjän vastaista rajaa ja jatkaa sitten sen yli (). Sillä ei ole tulo-ojia ja se olikin ennen laskuojan kaivamista umpijärvi. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00042 km (kuutiokilometriä) eli 0,42 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Sen rannat ovat matalat ja rantaan ulottuu mäntyvaltainen metsä. Vain Engelin talon lähellä on ranta hiekkaa ja siellä on järven ainoa uimaranta. Pohjoisrannassa on hienoa mutaa, josta pilkistää palaneita kantoja. Ne ovat syntyneet metsä- ja suopalossa, jonka jälkeen vesi valtasi alueen itselleen. Venäjän valtionrajalle on matkaa 500 metriä järvestä itään tai etelään.
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehmeävetiseksi että miksotrofiseksi järveksi (, PM). Silloin veden kalkkipitoisuus on pieni, mutta samalla sen ravinnepitoisuudet ja humuspitoisuudet ovat korkeat.
Vesi on punertavaa suovettä, jonka näkösyvyys on ollut 1,5 metriä. Talvella jääpeitteen alla on järvessä happikatoa. Järvellä on vähän kasvillisuutta, mutta eläinplanktonia on paljon. Järvessä esiintyy enimmäkseen ahventa ja haukea, mutta siellä on joukossa myös ruutanaa ja karppia. Suurin pyydetty karppi painoi 14 kilogrammaa.
Eero Tenhosaari
Eero Teodor Tenhosaari (13. marraskuuta 1910 Turku – 18. marraskuuta 1983 Loimaa) oli suomalainen kääntäjä.
Kadastiku järv
Kadastiku järv on Virossa Hummulin maalaiskunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven pinta-ala on 6,8 ha (hehtaaria) ja se on 400 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Siihen laskee neljä lyhyttä metsäojaa, mutta niiden lisäksi järvessä on lähteitä, ja sen laskujoki on Pedeli jõgi (myös "Ruuna oja"). Joki virtaa Saudikjärven kautta etelään ja seuraa kolmen kilometrin jälkeen Latvian rajaa kolme kilometriä. Pedelin jõgi palaa Valgassa takaisin Viron puolelle ja yhtyy siellä Pieneen Emajokeen Supassa. Järvi on luodattu ja sen suurin syvyys 13,6 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen ranta on autiota metsää. Järven lounaisrantaan tulee metsätie.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on tällöin rehevöitynyt. Järven vedessä on myös korkea humuspitoisuus.
Järvessä on mutapohja, vedenväri on ruskea ja veden näkösyvyys on ollut 1,3 metriä. Järven valtakaloja ovat allikkosalakka ja ahven, niiden lisäksi esiintyy sorvaa, särkeä, lahnaa ja ilmeisesti haukea.
Udsu järv
Udsu järv (myös "Uutsu järv, Linsi järv ja Kokajärv") on Virossa Hummulin maalaiskunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Sakalan ylängöllä sijaitsevan järven pinta-ala on 6,5 ha (hehtaaria) ja se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 76,0 m meren pinnan yläpuolella. Järven suurin syvyys 30,2 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen metsäiset rannat ovat jyrkkiä. Rannat nousevat vedenpinnasta 10–20 metriä ja ne ovat hiekkaa tai savea. Rannassa järven pohja on hiekkaista tai soraa, mutta paikoin se on mudan peitossa. .
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ().
Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.
Vuonna 1973 veden näkösyvyys oli 4,0 metriä. Vesi oli lämpötilakerrostunut niin, että alusvesi oli hapetonta.
Järvessä elää runsaana ahven ja särki, mutta siinä esiintyvät myös lahna, hauki, ruutana ja suutari.
Väike-Palkna järv
Väike-Palkna järv (myös "Väike-Palkna järv") ja Mazais Baltiņš on luonnollinen järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Luutsnikun kylään Rõugen kunnassa Võrumaalla ja Latvian puolella Alūksnen kunnassa (entinen Veclaicenen pitäjä).
Järven allas on syntynyt viimeisen jääkauden lopussa mannerjäätikön sulamisvesien kuluttamana. Järven pinta-ala on 4,8 ha (myös 3,2 ha ilmoitettu ) ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 11,2 metriä ja suurin syvyys 32,0 metriä. Järveen laskee etelässä samasamasyntyinen suurempi järvi Lielais Baltiņš. Järven laskuoja lähtee pohjoiseen ja ojaa seuraa valtioden välinen raja. Se yhtyy pian Pärijõgeen, joka on Gaujan valuma-alueen latvahaaroja. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00066 km (kuutiokilometriä) eli 0,66 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä ja sen rannat ovat hiekkapohjaista metsää. Rannat ovat osittain soistuneita, mutta vedessä ranta syvenee jyrkästi. Järvi on mutapohjainen.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea ja kirkas ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä pehemeävetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, PE). Silloin veden kalkkipitoisuus on vähäinen, mutta veden ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Tõugjärv
Tõugjärv on Virossa Rõugen maalaiskunnassa Võrumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven pinta-ala on 4,4 ha (hehtaaria) ja se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä sydämen muotoinen järvi. Sen läpi virtaa Rõuge jõgi, joka laskee siihen 200 metrin päästä Ratasjärvestä ja jatkaa sitten 1,4 kilometrin päässä sijaitsevaan Kahrilan järveen.
Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 7,6 metriä ja suurin syvyys 17 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00033 km (kuutiokilometriä) eli 0,33 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 900 metriä ja rantojen jyrkät rinteet ovat metsää tai niittyjä. Ympäröivä maasto on noin 40 metriä vedenpintaa korkeammalla ja lähiympäristössä sijaitsee seitsemän maatilaa tai taloa.
Geologiassa Rõugen rotkolaakso () tunnetaan viimeisen jääkauden loppupuolella syntyneenä subglasiaalisena uomana, jossa mannerjäätikön alla virranneet pohjois-eteläsuuntaiset jään sulamisvedet kuluttivat moreenipinnan pois ja uursivat seudun hiekkakivikallion murrosta syvemmäksi. Voimakkaan jäätikköjoen virtaukset puhdistivat rotkon irtoaineksista ja kun jäätikkö suli pois, jäi alue paljaaksi rotkoksi. Rotkolaakson syvänteisiin syntyi järviä, jotka muodostavat nykyisen järviketjun lammet ja järvet: Kahrila, Suurjärv, Ratasjärv, Tõugjärv, Valgjärv, Liinjärv ja Kaussjärv.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Liivajärv (Paganamaa)
Liivajärv (myös "Trumbipalu Mudajärv, Radijärv") eli latviaksi Smilšāja ezers on luonnollinen järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Rõugen kuntaan Võrumaalla ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).
Järvi on muodostunut viimeisen jääkauden mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon. Järven pinta-ala on 4,3 ha (hehtaaria, Latvian puolella 2,3 ha ) ja se on 350 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järven suurin syvyys on 19,8 metriä, mutta järvellä on suuri yli 19 metrinen syvänne. Järven vedenpinnan korkeutta ei ole ilmoitettu, mutta sen on oltava hieman alempi kuin yläjuoksun Kikkajärvellä joka on 128 metriä mpy. Järven läpi virtaa Peeli jõgi, joka juoksee laakson pohjalla olevan järviketjun läpi. Yläpuolelta Liivajärveen laskee Sarapuujärven laskujoki ja Liivajärvi laskee Väike-Mudajärven. Peeli jõgi kuuluu Gaujan valuma-alueeseen. Järven rantaviivan pituus on 900 metriä ja se on metsämaata. Järveen viettävät jyrkästi ja jyrkkien rinteiden päällä on Viron puolella maatila sekä näköalatorni. Maatalouden ojat ovat syövyttäneet sadassa vuodessa rinteisiin syvät ojat (), joiden tuomat hiekat ovat levinneet rantaan muodostaen hyvän uimapaikan. Rannat ovat kovapohjaisia, mutta jyrkkenevät nopeasti. Järven Viron puoleisella rannalla kulkee patikointipolku.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Veden näkösyvyys oli vuonna 1977 3,7 metriä, joten järvi oli kirkasvetinen.
Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että Latvian puolella. Järven lounaisrannassa on nuotiopaikka ja uimaranta. Järvessä kasvaa Virossa harvinainen Jouhivita (Potamogeton rutilus) ja siinä esiintyy yleisinä hauki, särki, ahven ja kiiski.
Külajärv (Vellavere)
Külajärv (myös "Vellavere järv, Tootsi järv, Mõõkjärv") on Virossa Vellaveren kylässä Elvan kunnassa Tartumaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Järven ympäristö on metsää ja peltoa vuorottelevaa perinnemaisemaa. Järven pinta-ala on 4,3 ha (hehtaaria) ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,9 metriä ja suurin syvyys 25 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00027 km (kuutiokilometriä) eli 0,27 miljoonaa m . Järven rantaviivan pituus on 750 metriä ja järven soistuneiden rantojen rantojen pohjat ovat mutaisia. Lounaasta siihen laskee metsäoja, joka saa vettä myös viereisestä Korgejärvestä. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä ja se luikertelee polveilevassa maastossa muutama kilometri ennen kuin se laskee Viisjaagun järveen. Se puolelstaan laskee Elvan jokeen.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.
Järvi on syntynyt viimeisen jääkauden jälkeen, kun ikiroudan sulamisessa ympäristöön syntyi termokarstia. Karstista muodostui syvä kuoppa, johon kertyi vettä järveksi asti.
Sarapuujärv
Sarapuujärv (myös "Paganamaa Sarapuujärv, Sarapuu järv, Sarapu järv, Väike Kikkajärv") ja latviaksi Sūneklis on luonnollinen järvi Latvian ja Viron rajalla. Viron puolella se kuuluu Paganamaan kylässä Rõugen kuntaan Võrumaalla ja Latvian puolella Alūksnen kuntaan (entinen Veclaicenen pitäjä).
Järvi on muodostunut viimeisen jääkauden mannerjäätikön sulamisvesien uurtamaan laaksoon. Järven pinta-ala on 2,5 ha (Latvian puolella 1,7 ha ) ja se on 300 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se on 8,8 metriä syvä, vaikka joskus kirjallisuudessa esiintyy myös 27 metrin syväysarvo . Siihen laskee viereisestä Kikkajärvestä tuleva (250 metriä pitkä) ja järven läpi virtaava Peeli jõgi, joka kuuluu Gaujan valuma-alueeseen. Se laskee 60 metrin päähän Liivajärveen. Kikkahjärven vedenpinnan korkeus on 128 metriä, joten Sarapuujärven pinta on tätä hieman alempi. Järven rantaviivan pituus on 700 metriä ja rannat ovat metsämaata. Järveen laskevat rinteet ovat paikoin yli 20 metriä korkeat ja sama jyrkkyys jatkuu vedenalla.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvi kuuluu pieneen virolais-latvialaiseen patikointireitin piiriin, joka kulkee sekä Viron että latvian puolella . Järven nimi tulee hasselpähkinästä, jota kasvaa järven pohjoisrannoilla, ja yleisenänä rantapuulajina on leppä. Järvessä esiintyy hauki, ahven, särki ja kiiski.
Tihu järv
Tihu järv (myös "Tihu Suurjärv, Suurjärv, Tihu Esimene järv, Männamaa järv") on Virossa Hiidenmaalla Hiidenmaan kunnassa Männamaan kylässä sijaitseva järvi.
Järven pinta-ala on 51 ha (hehtaaria) ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Saaria on 19, joiden yhteinen pinta-ala on 5,03 ha. Järven laskuoja on Tihu kraav, joka lähtee järven kaakkoispäästä ja virtaa kaakkoon suoraksi kaivettuna ojana. Järveen laskee oja Keskminejärvestä, joka saa vettä ojasta, joka laskee Kolmannesta järvestä. Tihu kraav yhtyy Luguse jõgeen parin kilometrin päässä järvestä. Joki laskee Saarenmaan ja Hiidenmaan väliseen mereen Jausanlahteen. Järven valuma-alueen laajuus on 7,8 km (neliökilometriä). Järven suurin syvyys on 0,2 metriä. Järven rantaviivan pituus on 8,5 kilometriä ja sen rannat ovat kokonaan ruohottunutta suota. Rantavedessä on paksu mutapohja. Järven lähiympäristö on autiota metsämaata.
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 4) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on tumma ().
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Vaikka järvi jäätyy usein umpeen ja jäljelle jäänyt vesi jää hapettomaksi, elää järvessä yleisenä hauki, ahven ja ruutana. Siellä esiintyy myös allikkosalakka, särki, seipi ja made.
Järven pinta-ala on aiemmin ollut 139 ha. Vuonna 1930 järven vedenpintaa laskettiin niin paljon, että järven pinta-ala laski 85 hehtaariin (vuoden 1977 suuruus). Pinta-alan pienentyminen 51 hehtaarilla on tapahtunut tämän jälkeen.