Solomon Northup
Solomon Northup (heinäkuu 1808 Essexin piirikunta, New York – 1863...1875?) oli vapaana syntynyt afroamerikkalainen, joka työskenteli maanviljelijänä ja viulistina. Vuonna 1841 hänet kidnapattiin Washingtonissa ja myytiin orjaksi New Orleansin orjamarkkinoilla. Hän onnistui saamaan vapautensa takaisin vuonna 1853.
Nortup oli lahjakas viulisti, joskaan se ei yksinään tuonut elantoa hänen viisihenkiselle perheelleen. Maaliskuussa vuonna 1841 hänelle tarjottiin hyväpalkkaista työtä kiertävän sirkuksen viulistina. Häntä pyydettiin lyhyeen koe-esiintymiseen Washingtonissa, johon hän suostuikin. Toisessa kaupungissa työskennelleelle vaimolleen hän ei jättänyt viestiä, koska arveli palaavansa ennen häntä.
Washingtonissa hänet kuitenkin huumattiin. Herättyään hän oli kahlehdittuna ja häntä vankinaan pitäneet miehet pieksivät hänet pahoin. Sieppauksen takana oli orjakauppias James H. Birch, joka "laillisten" orjien ohella välitti myös vapaita, kidnapattuja ihmisiä työvoimaksi orjuuden yhä salliviin osavaltioihin. Northup lähetettiin laivalla New Orleansiin Louisianan osavaltiossa.
Orjanimekseen "Platt" saanut Northup myytiin orjamarkkinoilla Red Riverissä asuvalle William Fordille. Hyvämaineisen Fordin palveluksessa oli kuitenkin John Tibaut -niminen puuseppä, jonka kanssa Northup joutui törmäyskurssille. Talvella 1842 Ford ajautui rahavaikeuksiin, jonka vuoksi hänen oli myytävä osa orjistaan. Northupin epäonneksi ostaja oli Tibaut. Hän ei kuitenkaan pystynyt maksamaan koko Northupista vaadittavaa summaa, joten juridisesti Northup oli yhä Fordin omaisuutta. Tämä pelasti myöhemmin Northupin hengen kun nyrkkitappelussa hävinnyt Tibaut yritti kahden apurinsa kanssa lynkata hänet.
Northupin seuraava omistaja, Edwin Epps ei ollut lainkaan Tibautia parempi. Kesällä 1852 Eppsin tilalle saapui töihin Samuel Bass -niminen puuseppä. Bass oli orjuuden vastustaja eikä kainostellut tuoda kantaansa myös Eppsin tietoon. Northup kuunteli miesten välisiä keskusteluja ja elokuussa 1852 hän lopulta päätti uskoutua Bassille. Hänen avustuksella Northup sai viimein mahdollisuuden päästä kertomaan kohtalostaan, kun Bass toimitti nipun kirjeitä Northupin omaisille ja ystäville. Lopulta tammikuussa 1853 tilalle saapui Northupin isän aikoinaan vapauttama lakimies. Northupin aika orjuudessa oli ohi.
Paluumatkalla Northup lakimiehineen yritti saattaa orjakauppias Birchin oikeuden eteen hänen kidnappauksestaan sekä myynnistä orjaksi. Tämä ei kuitenkaan onnistunut, koska lain mukaan musta mies ei voinut todistaa valkoihoista vastaan. Koska Birch väitti toimineensa hyvässä uskossa ja Northupin todistajanlausunto sivuutettiin, ei Birch joutunut vastuuseen teostaan. Kotiin perheensä luokse Northup saapui 21. tammikuuta 1853.
Oltuaan vuoden vapaana Northup julkaisi vuonna 1853 muistelmateoksensa "Twelve Years a Slave" (ilmestynyt suomeksi nimellä "12 vuotta orjana", Oppian 2018). Hän toimi salaisessa, orjien pakenemisia järjestelleessä "Underground Railroad" -järjestössä sekä orjuuden vastaisessa liikkeessä puhujana. Tässä tehtävässä sekä orjuuden vastaisena luennoitsijana hän kierteli Yhdysvaltojen pohjoisosissa sekä Kanadassa.
Solomon Northupin kuolinaika, -paikka ja -syy eivät ole tiedossa. Viimeinen varma tieto Northupin liikkeistä on vuodelta 1863, jolloin hän oli matkalla Vermontiin. Hänen omana aikanaan epäiltiin, että hänet siepattiin uudelleen. Hänen vaimonsa Anna kuoli vuonna 1876 ja sanomalehdessä julkaistun muistokirjoituksen mukaan hän oli leski.
Vuoden 2013 lokakuussa sai ensi-iltansa Steve McQueenin ohjaama elokuva "12 Years a Slave", joka perustuu Northupin muistelmateokseen. Kolme Oscar-palkintoa voittaneessa elokuvassa Northupia näyttelee brittiläinen Chiwetel Ejiofor.