hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Drift (Transformers)
Drift on kuvitteellinen hahmo "Transformers"-universumissa. Hän esiintyy lähes kaikissa jatkumoissa Decepticonien puoltelta Autobottien puolelle vaihtaneena robottina.
Drift oli päähenkilö vuonna 2010 ilmestyneessä sarjakuvassa "". Hän oli koditon transformeri, jonka Megatron värväsi hänet Decepticoneihin ja antoi hänelle nimen Deadlock. Mutta jonkin ajan kuluttua hän tapasi transformerin nimeltä Wing, joka kuului Valon Kehään (). Deadlock esittäytyi nimellä "Drift" ja meni tämän mukana New Crystal Cityyn tavaten muut Valon Kehän jäsenet. Drift kertoi työskennelleensä Decepticoneille, koska kuvitteli heidät "parhaimmiksi ja voimakkaimmiksi". Drift kääntyy lopullisesti Decepticoneja vastaan, näiden surmattua Wingin. Hän päättää kunnioittaa tämän muistoa liittymällä Autobotteihin ja vapauttamalla kaikki Decepticonien orjat.
Drift on yksi Michael Bayn ohjaamassa "Transformers – Tuhon aikakausi" -elokuvassa esiintyvistä Autoboteista. Oheistuotteiden mukaan Drift on entinen Decepticonien taktikko, mutta itse elokuvassa tästä ei mainita mitään. Hän muistuttaa robottimuodossaan samuraita ja käyttää aseinaan vain kahta suurta miekkaa. Hän pitää haikuista ja kunnioittaa suuresti Optimusta kutsuen tätä senseiksi. Mutta hän ei kuitenkaan pidä Bumblebeestä, koska pitää tätä lapsellisena. Hän ratsastaa Hongkongin taistelun aikana Dinobotti Slugin selässä.
Drift muuntautuu kahdeksi eri ajoneuvoksi: tuntematonta mallia olevaksi helikopteriksi sekä sinimustaksi Bugatti Veyron Grand Sport Vitesse -autoksi.
Hänen äänenään elokuvassa on Ken Watanabe.
Drift teki paluun elokuvassa "" uutena muuntautumismuotonaan punamusta Mercedes-AMG GT R.
Gylania
Gylania on sukupuolten tasa-arvoa toteuttava ja rauhanomainen yhteiskuntamalli, jota edustavan kulttuurin Riane Eisler on kirjassaan "The Chalice and The Blade: Our History, Our Future" (1987) esittänyt vallinneen Välimeren alueella, erityisesti Kreetalla. Sen kukistivat indoeurooppalaiset, patriarkaalista mallia edustaneet valloittajat. Teoksessa "Madonna ja huora" Hannele Koivunen luonnehtii gylaniaa edustavia kulttuureita rauhanomaisiksi ja tasapainoisiksi.
Kasarmitorin sähköasema
Kasarmitorin sähköasema on kaupunginarkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema rakennus Helsingissä Kasarmikadun ja Pienen Roobertinkadun kulmassa Kasarmikatu 30:ssa. Rakennus valmistui 1909. Kun Helsingin sähkölaitoksella ei enää ollut rakennukselle tarvetta, siinä toimi Helsingin poliisilaitoksen Keskustan poliisipiiri vuosina 1974–2012. Nykyään siinä toimii Hotel Lilla Roberts. Rakennuksessa on yksi Helsingin vanhimmista hisseistä.
Alun perin asemalla muutettiin Suvilahden voimalaitoksen tuottama 5 000 voltin kolmivaiheinen virta tasavirraksi. Helsingin keskustassa viimeiset alueet siirtyivät käyttämään vaihtovirtaa 1940–1950-luvulla.
Helsingin kaupunki myi talvella 2012–2013 rakennuksen ja vieressä Pienen Roobertinkadun puolella olevan Gunnar Taucherin 1931 suunnitteleman toimistorakennuksen Royal Ravintolat Oy:lle, joka muutti rakennuksen hotelliksi. Hotel Lilla Roberts avattiin 12. elokuuta 2015. Hotellin pääovi ja vastaanotto tulivat Pienen Roobertinkadun puoleiseen rakennukseen.
Punaherttu
Punaherttu ("Cisticola rufus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Punaherttua tavataan Länsi- ja Keski-Afrikassa. Sitä on kuvattu harvinaisesta paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ruosteherttu
Ruosteherttu ("Cisticola troglodytes") on herttujen heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Ruosteherttua tavataan Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Keniassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Ugandassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Umbanda
Umbanda on brasilialainen uskonto. Umbanda kehitettiin 1920-luvulla Rio de Janeirossa, ja nykyisin miljoonat köyhät brasilialaiset harjoittavat sitä maan kaupunkien umbandakeskuksissa. Virallisesti umbandan harjoittajia on noin 400 000, mutta moni harjoittaa uskontoaan syrjinnän ja vainojen pelossa salassa.
Umbandan perusti kardecilaisuutta kannattanut Zélio de Moraes 1920-luvun alussa sairautensa aikana saamiensa ilmestyksien pohjalta. Alkuperäisessä umbandassa oli piirteitä Brasilian kardecilaisuudesta, roomalaiskatolisuudesta ja afrobrasilialaisista perinteistä kuten candomblésta ja Xangosta. Uskonnon tuli keskittyä kahdenlaisten henkien palvontaan ja lepyttämiseen: Brasilian alkuperäisheimojen vainajien henkiin ("caboclos") ja kuolleiden afrobrasilialaisten orjien henkiin ("pretos velhos"). Nykyisin seuraajat omaksuvat uskontoon piirteitä myös muun muassa Intian uskonnoista ja itämaisesta mystiikasta.
Umbandassa uskotaan ylimpään luojaan, jonka hallitsemalla ylimmällä henkisellä tasolla asuu vähäisempiä jumalia, joista useimmat ovat afrikkalaisia jumalia ja katolisia pyhimyksiä; näitä jumalia ovat muun muassa "caboclos" ja "pretos velhos". Ylin taso jakaantuu seitsemään läpäisevään linjaan ja jokainen niistä seitsemään alaosastoon. Toiseksi ylin taso on Maan ja sen ihmisten taso. Alimman maailman asukkaat käyvät ihmisten maailmassa aiheuttamassa harmeja ja onnettomuuksia. Hyvät henget ottavat henkihyökkäyksistä ja muista aiheutuvista ongelmista kärsiviin ihmisiin yhteyttä meedion kautta ja pyrkivät ihmisiä neuvomalla nousemaan omassa henkihierarkiassaan. Neuvot vaihtelevat rituaalien suorittamisesta tietyn lääkärin tapaamiseen.
Ritinäherttu
Ritinäherttu ("Cisticola fulvicapilla") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Ritinäherttua tavataan laajalla alueella Afrikan eteläosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Romulus ja Remus (elokuva)
Romulus ja Remus (, ) on vuonna 1961 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Historia-aiheista peplumia edustavan filmin on ohjannut Sergio Corbucci. Sen pääosia esittävät yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves ja Tarzan-elokuvistaan tunnettu Gordon Scott.
Elokuva pohjautuu Rooman perustajista Romuluksesta ja Remuksesta kertovaan legendaan. Amuliuksen surmaaman Alba Longan kuninkaan tytär Rea Silvia synnyttää kaksoset, jotka hän jättää virran vietäviksi. Susiemo ruokkii pojat ja paimen Faustulus kasvattaa heidät aikuisiksi. Romulus kaappaa ryöstöretkellään sabiinikuningas Titus Tatiuksen tyttären Julian. Tatiuksen jahtaamat Romulus ja Remus lähtevät johtamaan kansaa seitsemän kukkulan ympäröimään laaksoon, mutta riitaantuvat ja eroavat matkalla. Romuluksen joukko löytää perille, kun taas Remuksen väki menehtyy tulivuorenpurkauksessa. Sabiinit hyökkäävät Romuluksen leiriin, mutta kärsivät tappion ja solmivat Julian aloitteesta rauhan. Paikalle saapuva Remus haastaa Romuluksen kaksintaisteluun ja saa surmansa.
Westerniä muistuttava "Romulus ja Remus" on tavanomaista huolellisemmin toteutettu peplum-elokuva ja se oli Italiassa myös suuri kaupallinen menestys. Sen ansioita ovat Enzo Barbonin näyttävä laajakangaskuvaus, Piero Piccionin voimakas musiikki, Saverio D’Eugenion autenttisilta vaikuttavat lavasteet, Corbuccin ohjaamat jännittävät toimintakohtaukset sekä Reevesin, Scottin ja Lisin ulkoisesti vakuuttava pääosakolmikko. Aiheeseensa vakavasti suhtautuvassa elokuvassa on myös kiinnostavia sisällöllisiä aineksia: Romulus on sankarinakin haavoittuvainen, Julia esiintyy hänen rinnallaan itsenäisenä ja tasa-arvoisena, kun taas vallasta juopuva Remus edustaa autoritarismia, joka saa ansaitsemansa kohtalon.
"Romulus ja Remus" on saatavilla saksalaisen Koch Median hyvälaatuisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan.
Riukupyrstöherttu
Riukupyrstöherttu ("Cisticola angusticauda") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Riukupyrstöherttua tavataan Angolassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Ruandassa, Tansaniassa, Ugandassa ja Tansaniassa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Ilmuksenvuoren kalliomaalaus
Ilmuksenvuoren kalliomaalaus sijaitsee Kivijärvellä Suursaaressa Lemissä Etelä-Karjalassa. Tämä pieni kalliomaalaus lienee kivikautinen ja sen löysivät ilmeisesti Jussi-Pekka Taavitsainen ja Veikko Suonio 1980-luvulla.
Kivijärvessä Ramaselällä olevan Suursaaren länsipäässä on lähes poikki kuroutuva pyöreä niemi, jonka muodostaa Ilmuksenvuori. Korkeamman veden aikana niemi on todennäköisesti ollut oma saari. Vuoren länsireunalla kohoaa vedestä suuri ja vaikuttava kallio. Se on jääkauden kuluttama ja rikkoma. Syvät halkeamat kulkevat kallion läpi ja siitä on irronnut suuria paasia. Kallio on rapakiveä.
Kalliossa on useita kohtia, jotka muistuttavat ihmiskasvoja. Tällaisia kallioita kutsutaan antropomorfisiksi ja niitä on antropologien mukaan saatettu käyttää henkimaailman palviontaan seitakivien tapaan. Itse asiassa kohteen pohjoispuolella on kivi, jota epäillään seidaksi.
Maalaus sijaitsee kallion oikeassa reunassa sen juurella olevassa suuressa kivipaadessa ja maalaus aukeaa länsilounaaseen. Maalaus on kulunut ja jäkälien peittämiä. Maalauksen kuviot ovat vaikeita hahmottaa. Vasemmalla on mahdollisesti hirvieläin, joka katsoo oikealle. Sen alla olevasta ihmishahmosta erottuu vain yläosa. Ihmisen kädet kohoavat ylöspäin. Epäväarma havainto on kämmenen painalluksesta.
Kaitapyrstöherttu
Kaitapyrstöherttu ("Cisticola melanurus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kaitapyrstöherttua tavataan Angolassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Laji on harvinainen. Se tunnetaan huonosti ja on uhanalaisuusluokituksessa luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi.
Fjodor Aleksejev
Fjodor Jakovlevitš Aleksejev (; 1753-1755 välillä Pietari – 23. marraskuuta 1824 Pietari) oli varhainen venäläinen maisemamaalari. Aleksejev osaltaan vaikutti siihen, että maisemamaalauksesta muodostui itsenäinen oppiaine Pietarin taideakatemiassa.
Aleksejev opiskeli Pietarin taideakatemiassa 1766–1773, minkä jälkeen hän siirtyi suorittamaan jatko-opintoja teatterilavastuksessa ja dekoratiivisessa maalauksessa Venetsiaan vuosina 1773–1777. Aleksejev oppi käyttämään työskentelyssään 1700-luvun tavanomaisia tekniikoita, kuten camera obscuraa, ja hänen töistään voi nähdä vaikutteita venetsialaisten Antonio Canaletton ja Bernardo Bellotton ideoista muun muassa valon, tunnelman ja ilman kuvaamisesta.
Opintojensa jälkeen Aleksejev asui Moskovassa vuosina 1810–1811 ja kuvasi kaupunkia teoksissaan. Aleksejev tallensi näkymiä Moskovasta maisematöissään ennen Napoleonin hyökkäystä kaupunkiin, minkä vuoksi hänen töitään on käytetty myös historiallisina dokumentteina.
Suunnattu jana
Suunnattu jana on geometriassa janan laajennus, jossa sen pituuteen liitetty mitta voi olla myös negatiivinen. Jos merkitsemme janaa sen päätepisteiden avulla formula_1, tarkoittaa se samaa janaa kuin merkintä formula_2. Suunnatut janat formula_3 ja formula_4 ovat toistensa vastajanoja siinä mielessä, että näiden pituudet ovat toistensa vastalukuja. Silloin voidaan merkitä formula_5, tai yksinkertaisemmin ilman itseisarvoja, formula_6.
Myös vektoreilla on ominaisuudet pituus ja suunta. Vektorin käsitettä sovelletaan on kuitenkin laajemmin esimerkiksi fysiikassa lukuisten suuntaa ja määrää ilmaisevien suureiden käittelyssä kuten nopeus, kiihtyvyys ja voima. Nimitystä "suunnattu jana" käytetään geometriassa, jolloin ero suuntaamattomaan janaan on pienempi. Käytännössä käsitteet ovat matemaattisesti identtiset.
Koska suunnatuilla janat saavat myös negatiivisia arvoja, saattaa janojen yhteenlaskussa tulla tulokseksi nolla tai jopa negatiivinen tulos. Esimerkiksi jos kolme peräkkäistä pistettä formula_7 ja formula_8 ovat kollineaarisia, saadaan
Jana formula_10 on yhtäpitkä kuin kaksi muuta yhteensä, mutta sen suunta on vastakkainen.
Philip DeSimone
Philip DeSimone (s. 19. maaliskuuta 1987 East Amherst, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Graz 99ersissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
USHL-joukkue Sioux City Musketeers varasi DeSimonen 21. pelaajana vuonna 2004. Hänen USHL:n tulokaskautensa 2004–2005 toi runkosarjassa vain yhdeksän tehopistettä, mutta toisella kaudellaan 2005–2006 DeSimone voitti Musketeersin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 15+38=53. Hän ylsi samaan myös kaudella 2006–2007 tehoilla 26+47=73 ja myös voitti joukkueen sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin kevään 2007 pudotuspeleissä tehoilla 6+6=12 sekä sisäisen tehopörssin lukemalla +4. DeSimone voitti koko USHL:n runkosarjan syöttöpörssin, sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain Des Moines Buccaneersin Richard Purslow sekä jakoi maalipörssin kymmenennen sijan kolmen muun pelaajan kanssa. Hänet palkittiin koko sarjan vuoden pelaajana, vuoden hyökkääjänä ja valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
NHL-joukkue Washington Capitals varasi DeSimonen kolmannella kierroksella 84. pelaajana kesällä . Hän kävi vuodet 2007–2011 New Hampshiren yliopistoa. DeSimone voitti kaudella 2009–2010 joukkueensa mukana Hockey Eastin runkosarjan ja hänet valittiin sarjan akateemiseen tähdistökentälliseen. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2010–2011 DeSimone oli UNH:n kolmanneksi paras pistemies tehoilla 10+31=41, joilla hän sijoittui Hockey Eastin pistepörssissä kahdeksanneksi.
Kaudeksi 2011–2012 DeSimone siirtyi vuoden mittaisella AHL-sopimuksella Hamilton Bulldogsiin, jossa tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 14+19=33, joilla hän oli joukkueen neljänneksi paras pistemies. Kaudella 2012–2013 DeSimone jatkoi AHL-uraansa vuoden mittaisella sopimuksella Albany Devilsin riveissä. Hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua sarjatasoa alempana ECHL:n Trenton Titansissa. DeSimone teki niissä tehot 3+2=5 ja hänet valittiin ECHL:n viikon pelaajaksi 17.–23. joulukuuta väliseltä ajalta.
Elokuussa 2013 DeSimone siirtyi kuukauden mittaiselle try-outille SM-liigajoukkue Jokereihin. Hänen koeaikansa ei lopulta tuottanut jatkosopimusta ja DeSimone sai lähteä joukkueesta lokakuussa. Samassa kuussa hän löysi uuden seuran, kun DeSimone teki loppukauden 2013–2014 kattavan sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa pelaavan Södertälje SK:n kanssa. Helmikuussa 2014 hän siirtyi samassa sarjassa pelaavaan IF Björklöveniin, jossa DeSimone ehti pelata ainoastaan Kvalserien-otteluita. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan italialaisjoukkue HC Bolzanon riveihin. DeSimone oli neljällä syöttöpisteellään joukkueen paras syöttäjä Mestarien liigassa.
DeSimone siirtyi kaudeksi 2015–2016 jatkamaan EBEL-uraansa EC Graz 99ersin paitaan.
DeSimonen pikkuveli Nick pelaa Union Collegen yliopistojoukkueessa.
Sokotranherttu
Sokotranherttu ("Cisticola haesitatus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Sokotranherttua tavataan kotoperäisenä Sokotran saarella. Sen kannaksi arvioidaan 12 000 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Lajin levinneisyysalue on pieni, ja vaikka se ei olekaan vähenemässä, sitä voi tulevaisuudessa uhata elinympäristöjen tuhoutuminen, joten laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Madagaskarinherttu
Madagaskarinherttu ("Cisticola cherina") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Madagaskarinherttua tavataan Madagaskarilla ja Seychelleillä. Sen on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Aroherttu
Aroherttu ("Cisticola aridulus") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Aroherttua tavataan hajanaisella alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Afrikan eteläosissa sen levinneisyysalue on yhtenäisempi. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustaniskaherttu
Mustaniskaherttu ("Cisticola eximius") on herttujen heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu.
Mustaniskaherttua tavataan Burkina Fasossa, Keski-Afrikan tasavallassa, Tšadissa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Norsunluurannikolla, Ghanassa, Guineassa, Guinea-Bissaussa, Malissa, Nigeriassa, Senegalissa, Sierra Leonessa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Eritreassa ja Etiopiassa. Keniasta ja Ugandasta se on mahdollisesti kuollut sukupuuttoon. Lajin on kuvattu olevan harvinainen, mutta paikallisesti yleinen Kongon tasavallassa ja Etiopian pohjoisosissa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustapyrstöherttu
Mustapyrstöherttu ("Cisticola dambo") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustapyrstöherttua tavataan Angolasa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Sambiassa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nummiherttu
Nummiherttu ("Cisticola brunnescens") on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Nummiherttua tavataan Afrikan keski-, itä ja eteläosissa. Sitä on kuvattu paikallisesti yleisestä runsaslukuiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sambianherttu
Sambianherttu ("Cisticola cinnamomeus") on herttujen heimoon kuuluva afrikkalainen varpuslintu. Sitä pidetään usein samana lajina nummihertun kanssa.
Dean Meminger
Dean P. "The Dream" Meminger (13. toukokuuta 1948 Walterboro, Etelä-Carolina, Yhdysvallat – 23. elokuuta 2013 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän oli New York Knicksin vuoden 1973 NBA-mestarijoukkueen takamies ja eräs sen tärkeimmistä vaihtopelaajista. Hän pelasi NBA:ssa vuosina 1971–76 ja teki keskimäärin 6,1 pistettä peliä kohden. Pelaajauransa jälkeen Meminger toimi koripallovalmentajana, jonka johdolla muun muassa New York Starsin naisten koripallojoukkue voitti naisten ammattikoripalloliigan mestaruuden Yhdysvalloissa vuonna 1980. Meminger oli kärsinyt pitkään huumeongelmista. Hän löytyi kuolleena hotellihuoneesta ylä-Manhattanilla ja oli kuollessaan 65-vuotias.
Filmfare Awards 2008
Filmfare Awards 2008 oli 28. helmikuuta 2009 Mumbaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2008 parhaat hindinkieliset elokuvat. Se oli järjestyksessään 54. Filmfare Awards -tilaisuus.
Peetu
Peetu on miehen etunimi, Pietari-nimen muunnelma.
Nimi on tullut käyttöön vasta 1960-luvulta alkaen, mutta on 2000-luvulla selvästi yleistynyt. Toukokuuhun 2017 mennessä nimi on annettu 2 154 henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Peetun nimipäivä on 29. kesäkuuta, joka ennestäänkin on Pietarin ja sen muiden muunnosten kuten Petrin ja Pekan nimipäivä.
Muurahaisten valtakunta
Muurahaisten valtakunta () on vuonna 1977 ensi-iltansa saanut, Bert I. Gordonin ohjaama ja yhdessä Jack Turleyn kanssa löyhästi H. G. Wellsin novellin pohjalta käsikirjoittama tieteiskauhuelokuva. Elokuva kertoo tonttiesittelymatkalle lähtevästä seurueesta, joka joutuu jättimäisten muurahaisten hyökkäyksen kohteeksi.
Johdannossa kertojaääni esittelee lyhyesti muurahaisten käyttäytymistä. Esiin nostetaan erityisesti feromonien käyttö muurahaisten viestinnässä. Alkutekstien takana näytetään laiva, josta pudotetaan mereen tynnyreittäin radioaktiivista jätettä. Lopulta yksi tynnyreistä huuhtoutuu rantaan, missä tynnyristä vuotava hohtava mönjä alkaa vetää puoleensa muurahaisia.
Maankäyttösuunnittelija Marilyn Fryser (Collins) vie huviveneellisen asiakkaitaan saarelle, jolla Fryser aikoo esitellä myytävänä olevaa hiekkarantatonttia. Ranta on sama, jolle radioaktiivinen tynnyri aiemmin huuhtoutui.
Pian esittelykiertueen alettua lähes henkilöauton kokoiset muurahaiset käyvät seurueen kimppuun. Ihmiset pakenevat rantaan, mutta muurahaiset ovat jo valtaamassa huvivenettä. Kapteeni (Lansing) yrittää torjua niitä kirveen avulla, mutta joutuu perääntymään ja sytyttää lopulta veneen palamaan ennen kuin pakenee uiden rantaan.
Kapteeni päättelee muurahaisten karttavan tulta, joten seurue viettää seuraavan yön rannalla nuotion äärellä. Aamun tullen sade sammuttaa nuotion, ja seurue päättää paeta sisämaahan, missä Fryserin yhtiöllä on jokivene. Muurahaiset eivät jätä heitä rauhaan, ja osa seurueesta päätyy mutanttihirviöiden saaliiksi. Jäljelle jääneet löytävät kapteenin johdolla veneen ja pääsevät sillä joelle.
Joelle kaatunut puu katkaisee matkan ja muurahaiset hyökkävät jälleen. Ne ajavat seurueen lopulta paikallisten asukkaiden pariin, ja heidät viedään kaupunkiin.
Kaupunkilaisten omituinen käytös herättää kuitenkin kapteenin epäilykset, ja seurue yrittää jälleen paeta. Sheriffi miehineen ottaa heidät kiinni ja vie sokeritehtaalle, josta käsin muurahaiskuningatar pitää kaupunkilaisia alamaisinaan feromoninsa avulla. Kapteeni pannaan muurahaiskuningattaren kanssa huumauskammioon, mutta hän sytyttää soihdun ja polttaa sillä hyönteisen tuntosarvia. Tämä saa muurahaiset ja muurahaiskuningattaren huumaamat ihmiset sekasorron valtaan. Muurahaiskuningatar tappaa Fryserin.
Kapteeni ja kaksi seurueen naista pakenee sokeritehtaalta, mutta Joe (Carson) käyttää polttoainetankkiautoa aseenaan ja onnistuu räjäyttämään sen tehtaan sisällä. Joe ennättää joelle, missä kapteeni ja muut ovat jo moottoriveneessä, ja yhdessä he pakenevat jokea pitkin kaupungista.
Muiden Bert I. Gordonin elokuvien tapaan "Muurahaisten valtakunnan" jättiläismuurahaiset ovat enimmäkseen suurennoksia ja taustaprojektoreilla heijastettua kuvamateriaalia elävistä hyönteisistä. Muurahaisten koko vaihtelee kohtauksesta toiseen. Ne kävelevät useinkin ikään kuin ilmassa, koska ovat kuvattaessa nousseet lavasteita jäljittelevien taustavalokuvien pinnalle.
Lähikuvissa näyttelijöiden kanssa käytettiin muurahaisina isoja lavaste-esineitä. Joan Collins ei tiettävästi pitänyt niistä, koska ne kolhivat ja raapivat näyttelijöitä.
Minosykliini
Minosykliini on tetrasykliineihin kuuluva antibiootti. Sitä käytetään muun muassa aknen hoitoon. Sillä on lisäksi esitetty olevan erilaisia hermostoa suojaavia vaikutuksia erilaisissa taudeissa kuten MS-taudissa ja aivoinfarktissa.
Ondřej Moravec
Ondřej Moravec (s. 9. kesäkuuta 1984) on tšekkiläinen ampumahiihtäjä, kolminkertainen olympiamitalisti ja sekaviestin maailmanmestari.
Moravec sijoittui Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 normaalimatkalla 12:nneksi, yhteislähdössä 13:nneksi ja takaa-ajossa 15:nneksi. Nove Meston MM-kilpailuissa 2013 hän saavutti Tšekin sekaviestijoukkueessa pronssia. Normaalimatkalla ja yhteislähtökilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Moravec voitti takaa-ajossa hopeaa sekä yhteislähdössä pronssia. Hän voitti hopeaa myös sekaviestistä Tšekin joukkueen kanssa. Pikakilpailussa hän oli kahdeksas. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Moravec hiihti ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Tšekin sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökisasta hän sai hopeaa ja normaalimatkalla pronssia. Pikakilpailussa ja takaa-ajossa hän oli yhdeksäs. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti nolla-ammunnalla hopeaa normaalimatkalla 3,3 sekuntia Lowell Baileylle hävinneenä. Lisäksi hän sijoittui pikakilpailussa ja takaa-ajossa viidenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui yhteislähdössä 11:nneksi ja normaalimatkalla 12:nneksi.
Nuorten MM-kilpailuissa Moravec sai hopeaa normaalimatkalla 2005 sekä pronssia pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2002 ja normaalimatkalla ja takaa-ajossa 2003. EM-kilpailujen nuorten sarjassa hän voitti kultaa normaalimatkalla 2003, pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2004, takaa-ajossa 2005 sekä sai hopeaa pikakilpailussa 2005. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa sekaviestissä ja pronssia takaa-ajokilpailussa 2006, pronssia sekaviestissä 2007, pronssia pikakilpailussa 2010, kultaa pikakilpailussa ja sekaviestissä 2014 sekä kultaa takaa-ajossa ja hopeaa pikakilpailussa ja sekaviestissä 2018. Nuorten sarjassa hän voitti kultaa pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2005 sekä hopeaa yhteislähdössä 2004.
Ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa Moravec voitti yhteislähtökilpailuissa Norjan Holmenkollenilla 3. maaliskuuta 2013. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailussa lisäksi kahdeksan kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Kausi 2014–2015 oli Moravecin paras kokonaismaailmancupissa hänen sijoituttuaan kuudenneksi. Normaalimatkan cupissa hän oli viides kausilla 2012–2013 ja 2017–2018, yhteislähtöcupissa niin ikään viides 2012–2013 ja 2014–2015.
Alter Bridge
Alter Bridge on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin Orlandossa, Floridassa vuonna 2004. Yhtye on julkaissut viisi studioalbumia.
Jack Crompton
John "Jack" Crompton (18. joulukuuta 1921 Hulme, Manchester – 4. heinäkuuta 2013) oli englantilainen jalkapallomaalivahti.
Crompton pelasi Manchester Unitedissa 212 ottelua vuosina 1945–1956 voittaen FA Cupin vuonna 1948 ja kansallisen pääsarjan mestaruuden vuonna 1952.
Crompton kuoli 4. heinäkuuta 2013, 91-vuotiaana.
Santa Annan ihme
Santa Annan ihme on yhdysvaltalais-italialainen elokuva vuodelta 2008. Sen ohjaaja Spike Lee sai ajatuksen luettuaan James McBriden romaanin.
Pääosa elokuvasta sijoittuu Italiaan toisen maailmansodan aikana. Sen kehyskertomus on kuitenkin vuonna 1983 murhasta syytetyn postimiehen tarina.
Thievy
Thievy Guivane Bifouma Koulossa (s. 13. toukokuuta 1992 Saint-Denis, Ranska) on ranskalaissyntyinen kongolainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Espanyolia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Thievy siirtyi barcelonalaisseura Espanyolin junioriakatemiaan vuonna 2010 ranskalaisen Strasbourgin akatemiasta. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 11. maaliskuuta 2011 ottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan.
17. joulukuuta 2011 hän teki ensimmäisen maalinsa edutusjoukkueessa vierasottelussa Sporting Gijónia vastaan.
Uvean kieli
Uvea on polynesialainen kieli, jota puhutaan Wallisin saarella sekä Uvean saarella Uudessa Kaledoniassa. Uvean saarella puhuttavaa kieltä kutsutaan myös kielen omalla nimellä "faga uveaksi", jossa g-kirjain äännetään ŋ-äänteenä.
Uveassa on 11 konsonanttia /f h p t k m n ŋ l v ' /. ŋ tarkoittaa äng-äännettä ja ' glottaaliklusiilia. ŋ-äänne kirjoitetaan "g"-kirjaimella. Lisäksi lainasanoissa käytetään s-äännettä, joka kirjoitetaan /s/.
Uveassa on 5 lyhyttä vokaalia /a e i o u/, jotka voivat esiintyä myös pitkinä vokaaleina /ā ē ī ō ū/.
Uvea on läheistä sukua Rennell-saaren kielelle sekä Tongalle. Uveaan on vaikuttanut ranskan kieli johtuen ranskalaisten lähetyssaarnaajien 1800-luvulla alkaneesta työstä.
Ghajini (vuoden 2005 elokuva)
Ghajini () on vuonna 2005 ilmestynyt intialainen tamilinkielinen jännityselokuva, jonka on ohjannut A. R. Murugadoss. Se sai inspiraationsa Christopher Nolanin elokuvasta "Memento". Pääosia näyttelevät Suriya, Asin, Nayantara ja Pradeep Rawat.
Murugadoss teki elokuvasta vuonna 2008 ilmestyneen samannimisen hindinkielisen version, jonka päärooleja näyttelevät Aamir Khan ja roolinsa uusiva Asin.
Elokuva kertoo muistinsa vaurioittaneesta miehestä, joka etsii rakastettunsa murhaajaa. Hän selviää ainoastaan polaroid-kuvilla ja tatuoinneilla itselleen tekemiensä muistiinpanojen avulla.
Ontong Java (kieli)
Ontong java on polynesialainen kieli, jota puhutaan Ontong Javan atollilla Salomonsaarilla. Kielellä on noin 2400 puhujaa.
Ontong javassa on 10 konsonanttia /s k p v l ' h m n ŋ/. ŋ tarkoittaa äng-äännettä ja ' glottaaliklusiilia.
Rennell (kieli)
Rennell on polynesialainen kieli, jota puhutaan Salomonsaarilla. Rennellin kieltä puhuu noin 4400 ihmistä äidinkielenään.
Rennellin kielessä on 11 konsonanttia /p k t m n ŋ s h ŋg v ' /. ŋ tarkoittaa äng-äännettä ja ' glottaaliklusiilia. /ŋg/ on oma affrikaattakonsonantti, joka on syntynyt kun alkuperäiset /r/ ja /l/-äänteet ovat muuttuneet /ŋg/:ksi. Tästä syystä kielessä ei ole äänteitä /r l/. Rennell on tässä suhteessa erittäin harvinainen kieli. Useimmissa muissa polynesialaisissa kielissä on joko /l/ tai /r/, mutta rennellistä ne molemmat puuttuvat.
Rennellin kieltä puhutaan Rennellin saarella. Läheisellä pienellä Bellonan saarella puhutaan bellonan kieltä tai murretta, joka muistuttaa suuresti rennelliä. Bellonassa rennellin /ŋg/-äänne on muuttunut /ŋ/:ksi. Bellonassa alkuperäiseen ŋ:ään ovat sulautuneet alkuperäiset /l/ ja /r/-äänteet ja kielessä on vain 10 konsonanttia /p k t m n ŋ s h v ' /.
South Pacific
South Pacific (vap. suom. "Etelä-Tyynimeri") on toisen maailmansodan aikaan sijoittuva Broadway-musikaali, joka sai ensi-iltansa 7. huhtikuuta 1949. Näytelmän käsikirjoittivat Oscar Hammerstein II ja Joshua Logan. Musiikin sävelsi Richard Rodgers ja sanoitti Hammerstein. Musikaali palkittiin kymmenellä Tonylla sekä näytelmäkirjallisuuden Pulitzer-palkinnolla.
Musikaalin tunnetuimpia lauluja ovat ”Bali Ha'i”, ”I'm Gonna Wash That Man Right Outa My Hair”, ”Some Enchanted Evening”, ”There Is Nothing Like a Dame”, ”Happy Talk”, ”Younger Than Springtime” ja ”I'm in Love with a Wonderful Guy”.
Joshua Logan ohjasi näytelmän pohjalta samannimisen elokuvan vuonna 1958.
Musikaalista on järjestetty Broadwaylla kolme produktiota.
Liisantori
Liisantori () on Porissa Malminpään kaupunginosassa sijaitseva tori. Hiekkapintainen aukio on pinta-alaltaan noin hehtaarin suuruinen ja sitä rajoittavat Annan-, Otavan-, Mikon- ja Liisankadut.
Liisantori syntyi vuonna 1852, jolloin Georg Theodor von Chiewitz piirsi sen laatimaansa Porin uuteen asemakaavaan. Lähes koko kaupunki oli tuhoutunut aikaisemmin samana vuonna raivonneessa suuressa tulipalossa. Liisantori ympäristöineen sijaitsi aikaisemmin rakentamattomalla alueella vanhan kaupunkialueen ulkopuolella. Tori toimi muun muassa erilaisten tapahtumien ja kokousten pitopaikkana, paikalla vieraili myös sirkuksia ja tivoleja. Yleisurheilua Liisanpuistossa harrastettiin Tiilimäen urheilukentän valmistumiseen vuoteen 1910 saakka. Torilla pelattiin myös eri palloilulajeja kuten tennistä, jalkapalloa ja pesäpalloa, jota Liisantorilla pelattiin vielä 1950-luvun lopulla.
Nykyään torille jäädytetään talvisin luistinrata. Vuoden 2013 Suomi-areena-tapahtuman yhteydessä Liisantorille pystytettiin pakolaisleiri, jossa esiteltiin Kansainvälisen Punaisen Ristin toimintaa.
Liisantorin länsilaidalla Annankadun varrella sijaitsee vuonna 1902 valmistunut arkkitehti Yrjö Sadeniemen suunnittelema Porin tyttölyseon rakennus. Nykyään se on Länsirannikon Koulutuksen ammatillisen oppilaitoksen käytössä. Itäpuolella Otavankadun varrella on kaksi Björneborgs svenska samskolan rakennusta, joista uudempi on 1960-luvulla rakennettu koulun päärakennus. Torin etelälaidalla on ruotsinkielisen säätiön Svenska Kulturfonden i Björneborgin vuonna 2003 valmistunut monitoimitalo Mikaelsgården, jossa sijaitsevat muun muassa päiväkoti, Björneborgs svenska samskolanin esikoulu sekä ravintola ja auditorio.
Raimon Land
Raimon Land on Thaimaan pörssiin listattu rakennusalan yritys, joka on erikoistunut pilvenpiirtäjien ja kerrostalojen rakentamiseen. Heidän kuuluisin kohteensa on Thaimaan toiseksi korkein pilvenpiirtäjä "The River" Bangkokissa.
Raimon Landin projekteja ovat myös Pattayalla sijaitsevat Zire Wongamat, Northpoint, Unixx south pattaya ja Northshore.
Etyyliklooriformiaatti
Etyyliklooriformiaatti (CHClO) on kloorimuurahaishapon ja etanolin muodostama esteri. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä, hyönteismyrkkynä ja kyynelkaasuna.
Etyyliklooriformiaatti on huoneenlämpötilassa väritöntä ja pistävän hajuista nestettä. Se on hyvin reaktiivista, minkä vuoksi tuotteeseen voidaan lisätä stabilisaattoriksi kalsiumkarbonaattia. Etyyliklooriformiaatti reagoi veden kanssa nopeasti hydrolysoituen ja muodostaen muun muassa suolahappoa. Se liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten dietyylieetteriin ja bentseeniin. Etyyliklooriformiaatti on hengitysteitä, ihoa ja silmiä ärsyttävä yhdiste.
Etyyliklooriformaattisynteesin lähtöaineet ovat fosgeeni ja etanoli. Etyyliklooriformiaatin tärkein käyttökohde on mineraalien vaahdotuksessa käytettävien ksantaattijohdannaisten valmistus esimerkiksi etyyliklooriasetaatin ja kaliumetyyliksantaatin välisellä reaktiolla. Lisäksi yhdistettä käytetään syntetisoitaessa dietyylikarbonaattia, ampisilliiniä, anhydridejä karboksyylihapoista, sekundäärisiä amiineja tertiäärisistä amiineista, nitriilejä amideista ja heterosyklisten yhdisteiden synteeseissä. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää hyönteisten hävittämiseen, kyynelkaasuna ja PVC-muovien stabilisoijana.
Luettelo ennätyksellisistä eksoplaneetoista
Tämä artikkeli on luettelo ennätyksellisistä eksoplaneetoista (sekä ennätyksellisistä planeettakunnista). Tällä hetkellä tunnetaan varmistetusti 940 eksoplaneettaa ja 726 planeettakuntaa, joista 146:ssa on vähintään kaksi planeettaa. Mahdollisesti löydettyjen eksoplaneettojen määrä on kuitenkin paljon suurempi.
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2013 – naisten kaksinpeli
Serena Williams oli turnauksen hallitseva mestari, ja voitti turnauksen myös tänä vuonna. Hän päihitti loppuottelussa Valko-Venäjän Viktoryja Azarenkan kolmessa erässä.
 Dominika Cibulková "(1. kierros)"
 Carla Suárez Navarro "(puolivälierät)"
 Sorana Cîrstea "(2. kierros)"
 Nadja Petrova "(1. kierros)"
 Simona Halep "(4. kierros)"
 Jelena Vesnina "(2. kierros)"
 Jamie Hampton "(3. kierros)"
 Jekaterina Makarova "(puolivälierät)"
 Kaia Kanepi "(3. kierros)"
 Alizé Cornet "(3. kierros)"
 Svetlana Kuznetsova "(3. kierros)"
 Mona Barthel "(2. kierros)"
 Magdaléna Rybáriková "(1. kierros)"
 Laura Robson "(3. kierros)"
 Klára Zakopalová "(1. kierros)"
 Anastasija Pavljutšenkova "(3. kierros)"
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2013 – miesten kaksinpeli
Andy Murray oli turnauksen hallitseva mestari, mutta hän hävisi tänä vuonna puolivälierissä Stanislas Wawrinkalle.
Yksikään yhdysvaltalainen miespelaaja ei edennyt turnauksen neljännelle kierrokselle. Näin ei ollut käynyt Yhdysvaltain avointen historiassa kertaakaan aikaisemmin. Turnauksen voitti Espanjan Rafael Nadal, joka päihitti loppuottelussa Novak Đokovićin.
 Kevin Anderson "(2. kierros)"
 Janko Tipsarević "(4. kierros)"
 Tommy Robredo "(puolivälierät)"
 Andreas Seppi "(3. kierros)"
 Mihail Južnyi "(puolivälierät)"
 Philipp Kohlschreiber "(4. kierros)"
 Feliciano López "(3. kierros)"
 Benoît Paire "(1. kierros)"
 Grigor Dimitrov "(1. kierros)"
 Sam Querrey "(2. kierros)"
 Fernando Verdasco "(1. kierros)"
 Juan Mónaco "(1. kierros)"
 Jürgen Melzer "(1. kierros)"
 Ernests Gulbis "(1. kierros)"
 Julien Benneteau "(3. kierros)"
 Dmitri Tursunov "(3. kierros)"
Sisä- ja ulkokulma
Sisä- ja ulkokulma ovat geometriassa monikulmioihin liittyviä käsitteitä.
Sisäkulma määritellään monikulmiossa kärjen viereisten sivujen väliseksi sisäänpäin aukeavaksi kulmaksi. Sen suuruus riippuu muista kulmista ja kulmien lukumäärästä ("n" kulmaa):
Ulkokulma määritellään monikulmiossa kärjen viereisen sivun ja toisen viereisen sivun jatkeen väliseksi kulmaksi. Sen suuruus formula_2 riippuu sisäkulman formula_3 arvosta
eli saman kärjen sisä- ja ulkokulma ovat toistensa suplementtikulmia.
Hexxagon
Hexxagon on strateginen lautapeli, jossa on tarkoitus vallata mahdollisimman paljon aluetta pelilaudalta. Peli on kaksinpeli ja sen voittaa pelaaja, joka saa pelin päätyttyä vallattua suuremman osan pelilaudasta itselleen. Hexxagonia pelataan kuusikulmaisella laudalla, joka on jaettu usein sektoreihin ja niin sanottuihin pimeisiin alueisiin.
Pelityypiltään Hexxagon on hieman samantapainen peli kuin go tai Othello. Vastaavia suomalaisia perinteisiä pelejä ovat mylly ja halma. Näistä peleistä poiketen Hexxagon on kuitenkin melko nopeatempoinen peli, jonka kierrosten pituudet vaihtelevat viidestä minuutista viiteentoista minuuttiin. Vaikeustasoltaan Hexxagon on keskivaikea eli kaikkien opeteltavissa.
Pelin alussa molemmat pelaajat saavat pelikentälle saman määrän pelimerkkejä, jotka sijoitellaan usein laudan kulmiin mahdollisimman kauas toisistaan. Elektronisissa versioissa merkkien paikat on usein ennalta määritelty.
Pelaajat tekevät siirtoja vuorotellen tarkoituksenaan vallata pelilaudan alue itselleen. Pelin aloittaja arvotaan. Peli päättyy, kun koko kentän alue on vallattu tai toinen pelaajista ei kykene enää tekemään siirtoja. Mikäli peli luovutetaan, voittaa pelaaja, joka sillä hetkellä hallitsee suuremman osan alueesta.
Hexxagonissa tasapeli on laudasta riippuen myös teoreettisesti mahdollinen.
Toisin kuin tyypillisissä lautapeleissä, joissa nappuloita siirretään askel kerrallaan nopan mukaan, alueenvaltauspeleissä siirtotyylejä on usein useampia. Hexxagonissa pelaajalla on kaksi mahdollista siirtotapaa, joista hän kullakin vuorollaan valitsee toisen. Voittaakseen pelaajan on hallittava yleensä molemmat siirtotavat ja osattava varioida sujuvasti niiden välillä.
Siirtotavat ovat "siirrä" ja "valtaa".
1. Siirrä: Siirrettäessä pelimerkkiä se liikkuu kentällä kaksi askelta eteenpäin. Merkki voi näin hypätä sitä ympäröivien merkkien tai pimeiden alueiden yli. Merkki muuttaa oman värisikseen kaikki pelimerkit, joihin se koskettaa. Toisin kuin monissa muissa valtauspeleissä, Hexxagonissa pelaaja voi siirtämällä liikkua pelikentällä täysin vapaasti ja halutessaan mielivaltaisesti.
2. Valtaa: Vallatessaan lisää aluetta kentältä pelaaja asettaa pelilaudalle uuden merkin. Pelaaja voi asettaa uuden merkin kiinni vain omiin merkkeihinsä. Kaikki tähän uuteen merkkiin koskettavat nappulat muuttuvat sen kanssa samanvärisiksi. Uutta merkkiä ei siis saa sijoittaa täysin uusille alueille tai vastustajan tukikohtiin. Tämän siirron tarkoitus on laajentaa omia alueita entisestään.
Peliä voidaan vaikeuttaa ja tehdä mielenkiintoisemmaksi lisäämällä kentälle ns. pimeitä alueita, joilla liikkuminen on kiellettyä. Pimeän alueen saa halutessaan ylittää siirrolla. Pimeät alueet päätetään pelin alkaessa ja niitä ei saa lisätä enää kesken pelin.
Alarich Bross
Alarich Alfons Johann Bross (s. 25. maaliskuuta 1904 Bromberg, Posen, Saksa) oli saksalainen tiedustelu-upseeri joka johti Sicherheitdienstin tiedustelua Suomessa vuosina 1938–1944. Hän oli sotilasarvoltaan majuria vastaava SS-Sturmbannführer
Bross tuli Suomeen 1938 muodollisesti "FIHABE (Finnland-Hamburg Befrachtungskontor)"-rahtaustoimiston matkailuosaston johtajaksi ja käytti matkailuneuvoksen titteliä. Hän teki 1930-luvun lopulla useita matkoja Lappiin, matkojen virallisena tatkoituksena oli edistää saksalaisten turistien matkailua Lapissa.
Hans Metzger kertoo muistelmakirjassaan "Poliittiset aseveljet" aloittaneensa yhteistoiminnan Brossin kanssa joulukuussa 1941. Metzger kertoi Brossin lähettäneen SD:lle Berliiniin useaan otteeseen syksyllä 1941 harhaanjohtavia tiedusteluraportteja Suomen tilanteesta. Kun Saksan Suomen-lähetystö sai tiedon näistä raporteista omia kanaviaan pitkin Metzger sopi esimiehensä suurlähettiläs Wipert von Blücherin kanssa että Metzger alkaisi epävirallisesti luovuttaa Suomea koskevaa "vaaratonta" materiaalia Brossille ja samalle tarkistaisi vaivihkaa mitä tämä raportoi SD:lle. Metzgerin mukaan tämä yhteistoiminta jatkui sitten koko jatkosodan ajan. Metzgerin mukaan yhteistyö Brossin kanssa aiheutti kuitenkin sen että hän itse leimaantui Gestapon edustajaksi Suomessa useiden suomalaisten tahojen muun muassa Valpon silmissä. Metzger kertoi lisäksi että Brossin esimies SS-kenraali Walter Schellenberg yritti värvätä hänet talvella 1942–1943 SD:n asiamieheksi mutta hän kieltäytyi tarjouksesta.
Kesäkuussa 1944 Suomessa vieraillut Saksan ulkoministeri Joachim von Ribbentrop aikoi vaatia Saksan aseavun ehtona Suomen armeijan alistamista OK 20:n komentajan kenraali Eduard Dietlin määräysvaltaan. Bross kertoi olleensa Ribbentropin puheilla Helsingissä ja saaneensa suostuteltua tämän luopumaan tästä vaatimuksesta. Samaan aikaan Bross oli tiedustellut suurlähettils Wipert von Blücheriltä löytyisiko Suomesta tuhat sellaista miestä jotka olisivat valmiit ottamaan vallan Suomessa ja perustamaan saksalaismielisen hallituksen.
Jatkosodan päätyttyä Bross toimi syksyllä 1944 ja alkuvuodesta 1945 saksalaismielisen vastarintaliikkeen Sonderkommando Nordin kakkosmiehenä Alexander Cellariuksen rinnalla.
Saksan antauduttua Bross oli brittien internoimana Englannissa jouluun 1947 saakka ja myöhemmin hän ja Cellarius palvelivat läntisiä tiedustelupalveluja. SS Wiking-divisioonaa sodan aikana komentanut kenraali Felix Steiner julkaisi 1951 pamfletin nimeltä "The Defence Idea of the West" jonka Bross toimitti painokuntoon Steinerin pyynnöstä. Bross lisäsi pamflettiin myös omia ajatuksiaan aihepiiristä. Brossin tiedetään eläneen Länsi-Saksassa vielä 1970-luvun alussa.
Bross oli naimisissa suomalaisen Viipurista kotoisin olleen Erna Engström-Murajan kanssa. Heillä oli kolme lasta.
Madeleine de Scudéry
Madeleine de Scudéry, pseudonyymi "Sapho" (15. lokakuuta 1607 Le Havre, Ranska – 2. kesäkuuta 1701 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.
Madeleine de Scudéry, jonka aatelinen isä oli kotoisin Provencesta, asui yhdessä veljensä, kirjailija Georges de Scudéryn kanssa vuoteen 1655, ja oli hänen tavoin kiinnostunut kirjoittamisesta. Hän omaksui aikakauden tyylisuunnan, ns. presiöösin tyylin, ja jo ennen kuin hän vuonna 1644 lähti veljensä mukana Marseilleen, hän kävi markiisitar Catherine de Vivonnen salongissa Hôtel de Rambouillet'ssa, kuten hän Fronde-kapinan jälkeen kuului Hôtel de Nevers'n ja Hôtel de Créquin kantavieraisiin.
Fronden jälkeen hän itse piti kuulua kirjallista salonkia "Société du samedi" ('lauantaiseura'), joka oli viimeisiä jossa presiöösin tyylin henkeä vielä vaalittiin. Seuran jäseniä on sanottu ensimmäisiksi sinisukiksi. Tämä yltiöromanttinen ja hienostunut näkemys leimaa myös hänen kirjoittamiaan viittä valtavan suurta herooista historiallista romaania, jotka tosin ilmestyivät hänen veljensä nimissä: "Ibrahim, ou l'illustre Bassa" (4 osaa, 1641), jonka ansiosta tulivat muotiin turkkilaiset aiheet ja orientalismi, "Artamène ou le grand Cyrus" (10 osaa, 1649–1653), "Clélie, histoire romaine" (10 osaa, 1654–1660). Romaanit saivat myrskyisän suosion ja kuuluvat ajan suurimpiin kirjallisiin menestyksiin.
Yhtä paljon huomiota eivät herättäneet hänen kaksi viimeistä romaaniaan "Almahide, ou l'esclave reine" (8 osaa, 1660) ja "Mathilde d’Aguilar, histoire espagnole" (1667). Kaikki kertomukset ovat avainromaaneja, jotka historian puettuna kuvaavat Ranskan hovin elämää ja tapoja ja joista vieraiden nimien alta löytyy useita ajankohdan tunnetuimpia henkilöitä, kuten Condé (Cyrus), Longuevillen herttuatar (Mandane), Ruotsin kuningatar Kristina (Cleobuline) ja kirjailijatar itse (Sapho).
Ranskan akatemia palkitsi de Scudéry vuonna 1671 hänen tyylistään "Discours sur la gloire". Hänen viimeiset teoksensa muodostuivat lähinnä sarjasta moraalisia "Conversations" (10 osaa, 1680–1692), jotka ovat vähemmän tunnettuja mutta eivät hänen kirjoituksistaan vähempiarvoisia. Hän kirjoitti myös runoja.
Madeleine de Scudéryn romaaneille on ominaista sisällön puolesta se että hän käsittelee rakkautta, historiallisia ja klassisistisia aiheita allegorian muodossa ja ottaa presiositeetin hengessä etäisyyttä kaikkeen, mikä hänen mielestään on alhaista ja vulgaaria. Hänet liitetään usein barokkiin, mutta toisaalta hänen teoksensa olivat tärkeä silta keskiajan ritarikirjallisuudesta romantiikkaan. Hänen kymmenosainen teoksena "Artamène ou le grand Cyrus", jossa on 2,1 miljoonaa sanaa, on maailmanhistorian pisimpiä romaaneja.
Mihail Zoštšenko
Mihail Mihailovitš Zoštšenko (, 10. elokuuta 1895 Pultava – 22. heinäkuuta 1958 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Mihail Zoštšenko syntyi taiteilijaperheeseen. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa ja osallistui vapaaehtoisena ensimmäiseen maailmansotaan. Venäjän vallankumouksen jälkeen Zoštšenko palveli puna-armeijassa ja kokeili mitä erilaisimpia ammatteja. Vuonna 1921 hän liittyi Serapion-veljien kirjailijaryhmään.
Zoštšenkon ensimmäinen kertomuskokoelma "Rasskazy Nazara Iljitša, gospodina Sinebrjuhova" (”Herra Nazar Sinebrjuhovin kertomuksia”) ilmestyi vuonna 1922. Hänen satiiriset kertomuksensa saivat pian valtavan suosion. Niiden kertojasankari on puoliksi sivistynyt pieni ihminen, joka yrittäessään sopeutua uusiin olosuhteisiin törmää erilaisiin absurdeihin epäkohtiin. Kirjailijan alatyylistä puhetapaa ja uutta neuvostosanastoa humoristisesti sekoittava kerrontatekniikka kuuluu Nikolai Gogolista juontuvaan "skaz"-perinteeseen. Sitä jatkaa myös Zoštšenkon vuonna 1929 julkaisema lukijakirjeiden kokoelma "Pisma k pisatelju" (”Kirjeitä kirjailijalle”).
Zoštšenkon satiiri vaimeni 1930-luvulla hänen pyrkiessään sopeutumaan sosialistisen realismin vaatimuksiin. Raskasmielisyydestä kärsineen kirjailijan tuon ajan pääteoksia ovat psykologinen kertomus "Vozvraštšonnaja molodost" (”Takaisin saatu nuoruus”, 1933) ja murska-arvostelun saanut kertomuskokoelma "Golubaja kniga" (”Sininen kirja”, 1935). Toisen maailmansodan aikana Zoštšenko kirjoitti Alma-Ataan evakuoituna itsetutkiskeluun perustuvaa teosta "Pered voshodom solntsa" (”Ennen auringonnousua”), jonka vuonna 1943 ilmestynyt ensimmäinen osa leimattiin neuvostovastaiseksi.
Vuonna 1946 Zoštšenkosta tehtiin Anna Ahmatovan ohella kylmän sodan aiheuttaman kulttuurielämän kurinpalautuksen syntipukki. NKP:n keskuskomitean päätöksellä pannaan julistettu kirjailija erotettiin Neuvostoliiton kirjailijaliitosta ja vailla työmahdollisuuksia hänen henkinen sairautensa paheni entisestään. Tänä aikana Zoštšenko laati muun muassa Maiju Lassilan "Tulitikkuja lainaamassa" -romaanin venäjännöksen. Hänet otettiin takaisin kirjailijaliittoon vuonna 1953 ja ensimmäinen uusi teosvalikoima ilmestyi vuonna 1956.
My Old Kentucky Home
”My Old Kentucky Home” (vap. suom. "Vanha kotini Kentuckyssa") on Stephen Fosterin säveltämä ja sanoittama minstrel-laulu, joka julkaistiin vuonna 1853.
Fosterin muistiinpanojen mukaan sanoituksessa mainittu ”Kentuckyn koti” viittaa "Setä Tuomon tupaan". ”Setä Tuomo” () mainittiin laulun alkuperäisessä sanoituksessa nimeltä, mutta Foster poisti suorat viittaukset kappaleen lopullisesta versiosta. Foster käytti sanoituksessa englannin kirjakieltä ajan minstrel-lauluille tyypillisen, etelävaltioiden mustien puhetapaa karikatyyrimäisesti matkivan kielen sijaan.
Kappale otettiin Kentuckyn osavaltion viralliseksi lauluksi vuonna 1986. Kentuckyn yleiskokous muutti vuonna 1988 sanoitusta niin, että alkuperäisen sanoituksen sana "darkies" (”mustat”) korvattiin sanalla "people" (”ihmiset”). Osavaltiolla on virallisen osavaltiolaulun lisäksi myös virallinen bluegrass-laulu ”Blue Moon of Kentucky”.
Kappaleesta on käännetty useita versioita suomeksi. Sitä on esitetty muun muassa suomenkielisillä nimillä ”Vanha kotini Kentuckyssa” (san. Kullervo), ”Kotini Kentuckyssä”, ”Siispä laulakaa”, ”Neljä tuulta” ja ”Maa tuntureiden” (san. Lasse Hoikka).
Radio Birdman
Radio Birdman oli australialainen rockyhtye, joka perustettiin Sydneyssä vuonna 1974. Yhtyeen perustivat Deniz Tek ja Rob Younger ja, se oli yksi ensimmäisistä punk-yhtyeistä Australiassa. Yhtye vaikutti suuresti Australian indie rockin syntyyn 1980-luvulla. Vuonna 1978 yhtye hajosi ja jäsenet lähtivät eri projekteihin. Yhtye teki kuitenkin comebackin vuonna 1996.