hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yeah!
Yeah! on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Usherin kappale. Sen sanoittivat Usher, Lil Jon, Sean Garrett, Patrick J. Que Smith, Ludacris, Robert McDowell sekä LRoc, ja sillä vierailee myös Lil Jon ja Ludacris. Myös kappaleen tuotannosta vastasi Lil Jon. Kappale julkaistiin Usherin neljännen studioalbumin "Confessions" ensimmäisenä singlenä 27. tammikuuta 2004, sen jälkeen kun Arista Records oli sanonut Usherille, että tämän täytyy tehdä lisää kappaleita albumia varten.
"Yeah!" nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen ja pysyi siellä yhteensä kahdentoista viikon ajan, kunnes Usherin seuraava single "Burn" nousi ykköseksi. "Yeah!" oli Hot 100 -listalla listaykkösenä pisimpään vuonna 2004 pysynyt single. Recording Industry Association of America (RIAA) antoi sille platinalevyn. Kappale saavutti samanlaista suosiota myös muissa maissa, saavuttaen listan kärjen neljässätoista eri valtiossa. Se myi platinaa lukuisissa valtioissa, kuten Itävallassa, Belgiassa, Kanadassa, Saksassa ja Norjassa sekä tuplaplatinaa Uudessa-Seelannissa. Kappale saavutti sijoituksia kymmenen parhaan joukossa lukuisten valtioiden vuoden päätöslistoilla.
"Yeah!" sai erittäin positiivisia arvioita kriitikkojen ylistäessä sen tuotantoa sekä vielä enemmän sen crunk ja R&B-lajityyppien yhdistelyä. Kappaleeseen liittyvän musiikkivideon ohjasi Mr. X. Videolla Usher tanssii klubilla sinisten lasersäteiden edessä. "Yeah!" voitti Grammy-palkinnon kategoriassa "Paras rap/lauluduetto" ja joli myös ehdokkaana kategoriassa "Vuoden kappale". Kappale sijoittui toiseksi "Billboard Hot 100 2000–2009"-vuosikymmenen päätöslistalla. Syyskuuhun 2013 mennessä sitä oli myyty Yhdysvalloissa yli neljä miljoonaa kappaletta.
Päivi Topinoja-Aranko
Päivi Marketta Topinoja-Aranko on suomalainen mainosalan yrittäjä, joka on ollut perustamassa Brand Sellers -mainostoimistoa 1989 ja Family Inc. -mainostoimistoa vuonna 2004. Hänet palkittiin vuonna 2012 Mainonnan monitaho -palkinnolla ja vuoden 2016 Vuoden Huiput -gaalassa elämäntyöstään Platinahuipulla.
Topinoja-Arangon ensimmäinen mainosalan työpaikka oli 1970-luvulla ulkolähettinä turkulaisessa mainostoimisto LSM:ssä, jossa hän yleni copywriteriksi. Hän suoritti mainoshoitajatutkinnon 1979.
Hän oli vuonna 1989 yksi Brand Sellers -mainostoimiston perustajista. Vuonna 1991 yritys myytiin kansainväliselle Omnicom Groupille, ja se toimii nykyisin nimellä DDB Helsinki Oy. Myyntisopimuksen mukaan Topinoja-Aranko jatkoi toimiston suunnittelujohtajana ja hallituksen puheenjohtajana, kunnes 2000-luvun puolivälissä perusti uuden yrityksen nimeltä Family Inc. Kesällä 2011 hän loukkaantui vakavasti ja vetäytyi 2012 Familyn pienomistajaksi ja hallituksen jäseneksi. Hän on osakkaana myös Helsinki Day Spassa ja toimii perustamassaan työelämän parantamiseen pyrkivässä Human@Work-yhteisössä sekä liikkeenjohdon konsulttien Hippocampus-verkostossa. Hän on toiminut myös iskelmäsanoittajana.
Mainonnan monitaho -palkinnon 2012 perusteluissa todettiin:"Topinoja-Aranko on menestyksekkäällä urallaan lisännyt markkinointiviestintäalan arvostusta ja parantanut sen toimintaedellytyksiä. Hän on luottamustehtävissään myös valvonut alalla työskentelevien etuja."
Platinahuippua perusteli vuonna 2016 Topinoja-Arangon työtoveri ja ystävä Kirsi Saloranta:"Hän on ideoissa ehtymätön. Mikä tahansa pieni irtoheitto ei riitä, vaan hän haastaa itseään ja muita ajattelemaan isosti. Hakemaan suurempaa merkitystä, pidempää vaikutusta. Päivi on rohkea johtaja, ei pelkää tehdä nopeita päätöksiä ja ottaa isoja askelia."
Lumilautailun maailmancup 2014–2015
Lumilautailun maailmancup 2014–2015 oli historian 21. lumilautailun maailmancup -kausi. Kausi alkoi Yhdysvaltain Copper Mountainissa 6. joulukuuta 2014 ja päättyi Espanjan La Molinassa 21. maaliskuuta 2015. Miehet sekä naiset kilpailivat kauden aikana 15 eri paikassa.
Stephen Gray
Stephen Gray (1666–1736) oli brittiläinen tiedemies. Hän oli ensimmäinen, joka järjestelmällisesti tutki sähkönjohtavuutta. Gray havaitsi kokeillaan, että sähkö voi myös virrata ja että toiset aineet johtavat sähköä paremmin kuin toiset.
Gray oli kuullut Francis Hauksbeen rakentamasta lasisesta pallosta, jonka sisästä oli imetty ilmaa pois. Ja kun palloa hangattiin, jäljelle jäänyt ilma hohti valoa. Gray jatkoi tämän idean kehittämistä ja hän sulki lasiputken päät korkeilla. Gray huomasi, että kun putkea hangattiin niin lasiputken päissä olevat korkit tulivat sähköisiksi. Tästä Gray oivalsi, että sähköinen voima oli siirtynyt putkesta korkkiin.
Hän jatkoi kokeitaan eri materiaaleilla ja hän testasi sähköisen voiman siirtämistä eteenpäin. Grayn kokeissa hyödynnettiin staattista sähköä, jolloin jännite saattoi olla satoja kilovoltteja. Hankaussähkössä syntyvä sähkön määrä on kuitenkin niin pieni, että suuria sähkövirtoja ei synny. Koska jännite oli hyvin korkea, Gray ei tarvinnut kokeissaan erityisen hyvin sähköä johtavia materiaaleja. Hän teki kokeitaan muun muassa puutikuilla, onkivavoilla, metallilangalla ja tavallisella narulla.
Gray asetti lasiputken päähän erilaisia esineitä, kuten kolikoita, teekattilan kuumana ja kylmänä, sekä hopeakannun ja erilaisia työkaluja, nähdäkseen tulivatko ne sähköisiksi. Kaikki esineet tulivat sähköisiksi. Hän siirtyi käyttämään vähitellen pidempiä ja pidempiä esineitä kokeillakseen kuinka pitkälle sähköä oli mahdollista johtaa. Hän siirtyi pitkiin bambukeppeihin ja parvekkeelta alas roikotettavaan naruun. Hänen onnistui sähköistää narun päässä oleva pallo. Pisin etäisyys johon hän sai sähkön siirtymään oli 270 metriä.
Gray löysi kokeissaan myös sähkömagneettisen induktion, kun hän havaitsi että narua pitkin saattoi siirtää sähköä, vaikka narun päätä ei kosketettaisi sähköistetyllä lasiputkella, vaan riitti että putkea pidettiin narun lähellä. Hän teki kokeitaan myös huonommin sähköä johtavilla aineilla ja näin hän oivalsi että toiset aineet johtavat sähköä paremmin kuin toiset.
Esquilino
Esquilino on Rooman viidestoista rione, jota ympäröivät lännessä Monti, pohjoisessa Castro Pretorio sekä idässä ja etelässä Aurelianuksen muuri. Sen koko on noin 158 hehtaaria, väkiluku 23 700 ja väestötiheys 15 000 asukasta neliökilometrillä (2013) – se on väkiluvultaan suurin Rooman rioneista. Kaupunginosa sijaitsee Esquilinuksen kukkulalla.
Esquilinon pohjoisosaa hallitsee rationalistista arkkitehtuuria edustava Rooman päärautatieasema Roma Termini, jota käyttää päivittäin keskimäärin 480 000 matkustajaa. Kaupunginosan keskellä on Piazza Vittorio Emanuele II, Rooman suurin arkadien reunustama aukio, jonka alueella sijaitsevat keisari Severus Alexanderin nymfaion ja Porta Alchemica, 1600-luvulla eläneen alkemistin talon ovi. Aukion koilliskulmassa on Pyhän Eusebiuksen kodin paikalle vuonna 750 perustettu Sant’Eusebion kirkko. Lähistöllä sijaitsee myös keisari Gallienukselle omistettu riemukaari, joka oli alun perin portti Serviuksen muurissa.
Esquilinon eteläosassa kohoaa Santa Croce in Gerusalemmen kirkko, jonka Pyhä Helena perusti 300-luvun alussa Jerusalemista pyhäinjäännöksenä tuomiaan ristin palasia varten. Paavi Benedictus XIV muutti rakennuksen julkisivun nykyiseen muotoonsa 1743. Antiikin aikoina paikalla sijainneesta Septimius Severuksen palatsista on vielä jäljellä Castrensen amfiteatteri, jonka roomalaiset jättivät osaksi Aurelianuksen muuria. Esquilinon itärajalla Aurelianuksen muurissa on myös kaksi Rooman valtakunnan ajoilta säilynyttä kaupunginporttia: keskiajalla linnoitettu Porta Tiburtina sekä kahden akveduktin läpikulkupaikkana toiminut Porta Maggiore.
Esquilinon rajat suhteessa naapurikaupunginosiin ovat seuraavat:
Orvo Lehmus
Orvo Kalervo Lehmus (27. elokuuta 1914 Tampere – 20. kesäkuuta 2007) oli suomalainen yritysjohtaja ja teollisuusneuvos. Hän toimi Suomen Unilever-yhtiöiden ensimmäisenä suomalaisena pääjohtajana 1963–1978.
Orvo Lehmus eteni aluksi kotikaupungissaan Tampereella Systema-konttorikoneliikkeen juoksupojasta sivumyymälän hoitajaksi. Sotien jälkeen hän toimi Suomen Gallupin haastattelijana ja pääsi sitten mainostoimisto SEKin yhteystehtäviin. Hän suoritti 1947 Suomen Myynti- ja Mainoskoulussa mainoshoitajatutkinnon.
Lehmuksen Unilever-ura alkoi 1940-luvun lopulla Lahden Vientikerman ja S. W. Paasivaaran Margariinitehtaan mainospäällikkönä, josta hän eteni ensin Paasivaaran ja sitten Turun Saippuan markkinointijohtajaksi. Hän toimi 1950- ja 1960-luvun vaihteessa Unileverin tehtävissä myös Englannissa ja Tanskassa. Vuonna 1963 hänet nimitettiin Suomen Unilever-yhtiöiden pääjohtajaksi, ja tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1978 saakka. Hänen toimikaudellaan Unileverin menestystuotteita olivat muun muassa Flora-margariini, Pepsodent-hammastahna, Rexona-saippua, Omo- ja Surf-pesuaineet sekä kansainväliseksi merkkituotteeksi noussut, Suomessa kehitetty Timotei-tuotesarja.
Lehmus toimi aktiivisesti elinkeinoelämän järjestöissä kuten Mainoshoitajain yhdistyksessä, Suomen Myynti- ja Mainosyhdistyksessä sekä Mainostajien liitossa. Hän kuului myös Mainos-TV:n hallintoneuvostoon sekä Elintarviketeollisuusliiton, Kemian keskusliiton ja Suomen Teollisuusliiton hallitukseen.
Vuonna 1975 Lehmus sai Mainonnan monitaho -palkinnon ja teollisuusneuvoksen arvonimen.
Gustav Fechner
Gustav Theodor Fechner (19. huhtikuuta 1801 Groß Särchen, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 18. marraskuuta 1887 Leipzig, Saksin kuningaskunta) oli saksalainen luonnontutkija, filosofi ja psykologi. Fechner tunnetaan kokeellisen psykologian alkuvaiheissa kehitetyn psykofysiikan uranuurtajana. Filosofina hänet tunnetaan erityisesti panpsyykkisen maailmankuvan kehittäjänä. Fechner toi ensimmäisenä kvantitatiivisiä tutkimusmenetelmiä psykologian alueelle.
Fechner syntyi pappisperheeseen. Hän opiskeli aluksi Soraussa (nykyisen Puolan alueella). Vuonna 1817 hän opiskeli lääketiedettä Dresdenissä ja vuodesta 1818 lähtien Leipzigin yliopistossa. Hän vietti loppuelämänsä Leipzigissä, jossa hänestä tuli fysiikan professori vuonna 1834. Fechner sai hermoromahduksen 1839 kaksisuuntaisen mielialahäiriön seurauksena. Hän kärsi myös syömishäiriöstä ja väliaikaisesta sokeudesta. Hän sai pitää professorin tittelinsä ja sai eläkettä yliopistolta, mutta menetti oppituolinsa jonkin ajan kuluessa Wilhelm Weberille. Toivuttuaan 1846 hän jatkoi luennointia eri aiheista, kuten mielen ja ruumiin suhteesta vuoteen 1875 asti.
Leila Lotti
Leila Kyllikki Lotti (s. 7. tammikuuta 1945 Hattula) on suomalainen valtiotieteen lisensiaatti, yritysjohtaja ja kamarineuvos.
Leila Lotti syntyi maanviljelijä Reino Jalmari Lotin ja emäntä Kaino Annikki Nikkilän perheeseen. Hän tuli ylioppilaaksi 1986 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1969 ja valtiotieteen lisensiaatiksi 1970 Turun yliopistosta. Hän teki 35-vuotisen uran Suomen Gallup Oy:n (nyk. TNS Gallup) eri tehtävissä (1970–2005) ja toimii yhä Suomen Gallupin säätiön johtajana. Lotti työskenteli myös yhtiön toimitusjohtajana 1989–2001. Lotti on Alfred Kordelinin säätiön hallituksen puheenjohtaja. Hän on julkaissut useita markkinatutkimusalan oppikirjoja ja kymmeniä tutkimusraportteja Gallupin tekemien kyselytutkimusten pohjalta. Hänelle myönnettiin 1990 Mainonnan monitaho -palkinto.
John Ambrose Fleming
Sir John Ambrose Fleming (29. marraskuuta 1849 Lancaster, Englanti – 18. huhtikuuta 1945 Sidmouth, Englanti) oli englantilainen fyysikko. Fleming tunnetaan elektroniputken eli diodin keksimisestä vuonna 1904. Hän osallistui myös television kehittämiseen yhdessä John Logie Bairdin kanssa.
Fleming syntyi pappisperheeseen. Perheen vähävaraisuudesta johtuen hän ei voinut opiskella ja tutkia päätoimisesti, mutta hakeutui opettajan toimeen University College Londoniin, missä hän alkoi myös opiskella kokeellista fysiikkaa George Carey Fosterin johdolla, kemiaa Alexander Williamsonin johdolla ja matematiikkaa Augustus De Morganin johdolla vuonna 1867. Talousvaikeudet pakottivat hänet kuitenkin keskeyttämään opintonsa neljäksi kuukaudeksi, minkä jälkeen hän jatkoi osa-aikaisia opiskelua suorittaen kandidaatin tutkinnon Lontoon yliopistossa 1870.
Fleming jatkoi opettajana Lancashiressa, kunnes kykeni rahoittamaan kemianopintoja South Kensingtonin Science Schoolsissa vuonna 1872. Hän luki Michael Faradayn töitä ja esitteli tutkimustuloksiaan jokien sähkömagneettisesta induktiosta kesällä 1875. Sittemmin Fleming jatkoi opintoja James Clerk Maxwellin alaisuudessa Cambridgen yliopistossa. Hän suoritti DSc-tutkinnon Lontoon yliopistossa 1879. Maxwellin kuoltua Fleming työskenteli James Stuartin alaisuudessa yliopiston insinöörityöpajassa ja luennoi sovelletusta mekaniikasta. Stuart suositteli Flemingiä University College Nottinghamin professuuriin, mihin hänet nimitettiinkin kesällä 1881. Fleming kuitenkin erosi professuurista jo 1882 siirtyen Edison Lighting Companyn palvelukseen Lontooseen. Hän piti myös luentoja hehkulampputehtaan työntekijöille 1886. Hänet kutsuttiin myös luennoijaksi University College Londoniin, jossa hänestä tuli sähkötekniikan professori vuonna 1885. Fleming oli tutkinut ja kirjoittanut jo pitkään termisestä emissiosta, minkä ansiosta hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1892. Hän kehitti ahkerasti ja jatkuvasti yliopiston sähkötekniikan laboratorioita hankkien niihin runsaasti rahoitusta elinkeinoelämältä muun muassa John Penderiltä. Hänet nimitettiin myös John Penderin nimeä kantaneeseen professuuriin.
Flemingistä tuli Marconi Wireless Telegraph Companyn neuvonantaja 1899 ja hän avusti laitteiston kehittelyssä Englannin kanaalin yli tarkoitettujen langattomien lähetysten kokeilemisessa. Samana kesänä Ranskasta lähetettyä langatonta signaalia kyettiin vastaanottamaan Britanniassa. Fleming oli myös aktiivisesti mukana Atlantin yli tapahtuneeseen radiolähetykseen 1901. Hänen neuvonantajaroolinsa päättyi 1903. Hänet valittiin samana vuonna Institution of Electrical Engineers -järjestön varapuheenjohtajaksi.
Fleming patentoi elektroniputken saatuaan ajatuksen siihen aiempien tutkimustensa pohjalta vuonna 1904 ja jatkoi myöhemmin konsulttina Marconi-yhtiöille. Hän jäi eläkkeelle ja muutti Sidmouthiin 1926 jatkaen kokeita kotilaboratoriossaan ja pitäen yhteyksiä University College Londoniin emeritusprofessorin ominaisuudessa. Fleming aateloitiin 1929.
Auckland City FC
Auckland City Football Club on uusiseelantilainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 2004. Sen kotistadionina toimii Kiwitea Street, jonka nykyinen yleisökapasiteetti on 3 500. Seuran edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjastasolla Uuden-Seelannin jalkapalloliigassa.
Ylöjärven työväentalo
Ylöjärven työväentalo oli Ylöjärvelle Soppeenmäkeen vuonna 1939 valmistunut työväentalon rakennus, jonne johtaa Työväentalontie. Sitä puretaan joulukuussa vuonna 2014. Hirret oli alun perin peräisin Kuljun työväentalosta. Rakennus siirtyi Ylöjärven kunnan omistukseen vuonna 1991, jolloin se oli hyvässä kunnossa. Sen hoito jäi huonoksi, ja kaupunki päätti purkaa sen. Hirret siirtyvät uuteen käyttöön Ikaalisiin.
Pirkanmaan maakuntamuseon mielestä talo ja sen historia ovat ainutlaatuisia. Talossa on sen kunnan omistukseen siirtymisen jälkeen kokoontunut muun muassa Ylöjärven eläkeläisten yhdistys.
Ylöjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1905, ja kokoukset järjestettiin ensi alkuun Ylöjärven työväenopiston nykyisessä toimitalossa Sauriossa. Vuodesta 1918 alkaen kokoonnuttiin yksityiskodeissa ja tilaisuuksia järjestettiin Mutalan työväentalolla (rv 1907), Vahantaan työväentalolla ja kesäaikaan Ahveniston ladossa. Kun työväentalo valmistui, se oli pitkään aktiivisessa käytössä, kokousten, harrastustoiminnan pitopaikkana, jossa toimivat näytelmäkerhot ja opintokerhot, ja järjestettiin tansseja. Se oli myös tiedonvälityksen keskeinen paikka.
Ylöjärven osayleiskaavan muutosehdotuksessa vuodelta 2011 rakennus esitetään suojeltavaksi. Kaupunginvaltuuston kokouksessa tammikuussa 2013 esitettiin säilytystä puoltava Museoviraston lausunto: ” Museovirasto pitää valitettavana, jos tämä Suomessa viimeinen vielä näin aktiivisessa käytössä oleva työväentalo puretaan. Museoviraston mielestä rakennus on tyydyttävässä kunnossa ja vielä peruskorjattavissa asukkaiden käyttöön.” Museoviraston suojelun taas esti, että rakennusta on kunnostettu 1970-luvulla.
Maxim (Helsinki)
Maxim on elokuvateatteri Helsingissä Kluuvikadulla. Se on toiminut vuodesta 1909 elokuvateatterikäytössä ensin nimellä Olympia (vuoteen 1923), sitten Piccadilly ja vuodesta 1931 Maxim. Nykyinen rakennus valmistui vuonna 1974. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Eliel Muoniovaara. Teatterin ohjelmisto on yleensä painottunut laatuelokuvaan. Siellä on saanut ensi-iltansa moni Ingmar Bergmanin elokuva, ja siellä on järjestetty Rakkautta ja anarkiaa -elokuvajuhla useana vuonna vuoteen 2013.
Alkuperäinen rakennus valmistui elokuvateatteriksi. Siinä oli 551 katsojapaikkaa, ja se oli aikanaan Suomen suurin elokuvateatteri. Salin korkeus oli kahdeksan metriä ja istuimet mahonkia. Suunnittelija oli arkkitehti David Frölander-Ulf.
Vanha rakennus purettiin vuonna 1972, ja nykyinen valmistui vuonna 1974. Kakkossalissa käytettiin vanhan salin koristepaneeleja. Nykyisen rakennuksen omistaa Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen, joka irtisanoi vuokrasopimuksen Finnkinon kanssa vuonna 2014.
Loppuvuodesta 2014 kerrottiin suunnitelmista rakentaa Maxim-taloon Kämp Groupin hotelli, jonka tieltä Maxim 1 -sali oli määrä purkaa. Toukokuussa 2015 suunnitelmat kuitenkin muuttuivat siten, että vanhat salit piti säilyttää ja lisäksi piti vielä vielä rakentaa kolmas sali, niin että Maximissa olisi ollut jatkossa 640 paikkaa. Viimeinen remonttia edeltävä elokuvanäytös oli tammikuussa 2016. Hotellisuunnitelmista lopulta kuitenkin luovuttiin vuonna 2016, ja Maxim avattiin jälleen helmikuussa 2018, joskin vain 245-paikkaisena.
Pirkanmaan maakuntamuseo
Pirkanmaan maakuntamuseo on alueellinen toimija, joka tukee museoiden toimintaa sekä kulttuuriperinnön säilyttämistä toiminta-alueellaan. Museo on solminut Museoviraston kanssa yhteistyösopimuksen, jonka mukaisesti se antaa asiantuntija-apua muun muassa arkeologiaan, korjausrakentamiseen ja suojelukysymyksiin liittyvissä asioissa. Yksikön toimitilat sijaitsevat Museokeskus Vapriikissa Tampereella.
FS Flamant (P676)
Flamant (runkonumero P676) on Ranskan laivaston Flamant-luokan ulkovartioalus.
Alus tilattiin Cherbourgista Constructions Mécaniques de Normandielta (CMN). Sen köli laskettiin 16. maaliskuuta 1994 ja alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1995. Alus otettiin palvelukseen 18. joulukuuta 1997.
Alus on sijoitettu Cherbourgiin.
Barbro
Barbro on ruotsalainen naisen etunimi, Barbara-nimen muunnelma.
Suomessa nimi Barbro on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 1771 henkilölle, joista yli puolet on 1940- ja 1950-luvuilla syntyneitä. Barbaran nimipäivä suomen­ruotsalaisessa kalenterissa on 4. joulukuuta.
Lepidobotryaceae
Lepidobotryaceae on pieni, kaksi- tai kolmelajinen kasviheimo, joka muodostaa koppisiemenisten Celastrales-lahkon yhdessä kelaskasvien (Celastraceae) kanssa.
Heimon kasvit ovat puita, joiden puu on fluoresoivaa. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä, ja lapa niveltyy ruotiin. Lapa on yksinkertainen, ehytlaitainen, ja sen tyvessä on yksi pitkä korvakkeen tapainen sipelli, varsinaiset korvakkeet ovat harvinaisia. Kukat ovat yksineuvoisia ja kasvit kaksikotisia, hede- ja emikasvit ovat erikseen. Kukinto on terminaalinen ja tiheä; usein kukinto näyttää sijaitsevan lehteä vastapäätä, sillä se joutuu sivuun lehtihangasta rotevan hankaverson takia. Kukat ovat pieniä. Verhiö ja teriö ovat samankokoisia ja erilehtisiä. Heteitä on kymmenen ja ne ovat pituudeltaan kahdenlaisia, tyveltään yhtyneitä ja sijaitsevat kahdessa kiehkurassa: pidemmät kohdakkain terälehtien kanssa, lyhyemmät verholehtien kanssa. Mesiäinen sijaitsee hedetorven sisäpuolella. Kaksi tai kolme yhteenkasvanutta emilehteä muodostaa sikiäimen; vartalot ovat joko toisistaan enemmän tai vähemmän erillään ja luotit pallomaisia tai vartalo on lyhyt ja luotti liuskainen. Siemenaiheita on kaksi kussakin emilehdessä kärki-istukassa. Hedelmä on liiteluomainen kota, jonka sisäkerros eli endokarppi on erillinen; kodan keskipylväs on pysyvä. Siemenet ovat vaipallisia.
Lehden ja kannan välinen nivel ja korvakemainen stipelli lavan tyvellä viittaavat siihen, että näennäisesti yksinkertaiset lehdet ovat todellisuudessa yksilehdykkäisiä; lehti on ollut alun perin kerrannanainen, mutta on sitten surkastunut niin että vain yksi lehdykkä on jäänyt jäljelle.
Heimon lajit ovat levinneet sekä Afrikkaan että Amerikkaan. "Lepidobotrys staudtii" kasvaa Kongossa ja "Ruptiliocarpon caracolito" hajanaisesti Keski-Amerikasta Peruun ulottuvalla alueella.
Heimo kuuluu Celastrales-lahkoon kelaskasvien (Celastraceae) ollessa lahkon toinen heimo. Heimossa on kaksi lajia, jotka on mainittu edellä. Ainakin lajilla "Ruptiliocarpon caracolito" on spirotriterpenoidi-yhdisteitä, mikä on ainutlaatuista koppisiemenisillä. Aikaisemmin heimoa, tai ainakin "Lepidobotrys"-sukua, on pidetty käenkaalikasvien (Oxalidaceae) sukulaisena (sekä Cronquist 1981 että Takhtajan 1997).
Lancasterin Filippa
Lancasterin Filippa (portugaliksi Felipa de Lencastre; 31. maaliskuuta 1360 – 19. heinäkuuta 1415) oli Portugalin kuningatar vuosina 1387-1415.
Filippan isä oli englantilainen Lancasterin herttua Juhana Gent. Hänen veljestään tuli Henrik IV, Englannin ensimmäinen Lancaster-suvun kuningas.
Avioliitto 26-vuotiaan Filippan ja Portugalin kuninkaan Juhana I:n välillä järjestettiin Englannin ja Portugalin välisen liittouman vahvistamiseksi Ranskaa ja Kastiliaa vastaan. Heille syntyi yhdeksän lasta, joista kuusi kasvoi aikuisikään.
Filippa toi Portugalin hoviin anglosaksien ja normannien perinteen aristokraattisesta koulutuksesta, ja huolehti lastensa hyvästä opetuksesta. Filippan ja Juhanan lapsia kutsutaan portugalin "loistavaksi sukupolveksi", ja heidän aikansa oli Portugalin historian kultakautta. Filipan ansiosta kauppasuhteet Englannin kanssa olivat kuninkaallisessa suojeluksessa, ja Porton satamassa käytiin kauppaa jolla englantilaiset ostivat viiniä, korkkia, suolaa ja öljyä ja myivät turskaa ja tekstiilejä.
FS Cormoran (P677)
Cormoran (runkonumero P677) on Ranskan laivaston Flamant-luokan ulkovartioalus.
Alus tilattiin Lorientista Leroux et Lotz Navalilta (LLN). Sen köli laskettiin 25. toukokuuta 1994 ja alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1995. Alus otettiin palvelukseen 29. lokakuuta 1997.
Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Brestiin, mistä se siirrettiin 27. kesäkuuta 2007 Cherbourgiin.
FS Pluvier (P678)
Pluvier (runkonumero P678) on Ranskan laivaston Flamant-luokan ulkovartioalus.
Alus tilattiin Cherbourgista Constructions Mécaniques de Normandielta (CMN). Sen köli laskettiin 7. maaliskuuta 1995 ja alus laskettiin vesille 2. joulukuuta 1996. Alus otettiin palvelukseen 18. joulukuuta 1997.
Alus on sijoitettu Cherbourgiin.
Luettelo Aksimin tuottamista kappaleista
Tämä on luettelo Aksimin tuottamista kappaleista
Lundayeh
Lundayeh eli lun bawang on pohjoisborneolainen kieli, jota puhutaan Borneon saaren pohjoisosassa. Sitä puhuu äidinkielenä ihmistä Borneon Malesiaan kuuluvassa osassa ja Indonesiaan kuuluvassa osassa.
Lasikotilo
Lasikotilo ("Vitrina pellucida") on yleinen, pienehkö kotilolaji.
Lasikotilon litistyneen pallomainen kuori on 4,5–6,0 mm leveä. Tuoreena kuori on läpinäkyvä, korkeintaan hieman vihertävä, mutta vanhat kuoret samenevat vihertävänvalkeiksi. Kuoren pinta on kiiltävä ja sileä ja kuori itsessään on ohut ja hauras. Napa on erittäin pieni. Kierteitä on kolme ja ne laajenevat voimakkaasti suurta suuaukkoa kohti. Suuaukolla ei ole paksuuntunutta huulta eikä hammasmaisia ulokkeita. Itse eläin on noin 10 mm pitkä, väriltään harmaa ja sen pää ja tuntosarvet ovat muuta ruumista tummemmat.
Lajin levinneisyys ulottuu Euroopasta ainakin Keski-Aasiaan. Suomessa se on yksi yleisimmistä kotilolajeista ja esiintyy koko maassa.
Reheväkasvuiset, kosteat paikat ovat lasikotilon ominta elinympäristöä. Se viihtyy myös kulttuuriympäristöissä, mutta välttelee pelkkiä havupuita kasvavia metsiä. Laji sietää kuivempaa ympäristöä kuin muut heimonsa edustajat. Ravinnokseen lasikotilot käyttävät pääasiassa kasviperäistä materiaalia, mutta saattavat myös saalistaa muita kotiloita. Näin tapahtuu etenkin aikaisin keväällä, jolloin hyvin kylmää sietävät lasikotilot käyttävät ravinnokseen vielä talvihorroksessa olevia kotilolajeja.
Lasikotilo elää noin vuoden, mutta elinkierron sijoittuminen vuodenaikojen suhteen vaihtelee alueittain. Esimerkiksi joillakin alueilla vain munat talvehtivat, toisilla aikuiset kotilot.
Silokotilo
Silokotilo ("Cochlicopa lubrica") on yleinen ja laajalle levinnyt kotilolaji. Se kuuluu taksonomisesti ongelmalliseen sukuun ja lajin erottaminen lähisukulaisistaan on hankalaa.
Silokotilon sukkulamaisen kuoren leveys on 2,4–2,9 mm ja korkeus 5,0–7,5 mm. Kuoren muoto ja koirasgenitaalit muuntelevat huomattavasti, mikä vaikeuttaa lajin erottamista lähisukulaisistaan. Kuori on sileä, voimakkaasti kiiltävä, läpikuultava ja sen väri vaihtelee ruskean eri sävyissä. Pulleita kierteitä on noin 5,5 ja viimeinen niistä kapenee suuaukkoa kohti. Kuoren kärki on pyöristynyt. Napaa ei ole. Suuaukko on munanmuotoinen, yläreunasta kulmikas ja sitä reunustaa hieman paksuuntunut huuli. Itse eläin on musta.
Normaalisti kuoren kierteet kiertyvät oikealle, mutta Tervolasta tunnetaan silokotilopopulaatio, jonka yksilöiden kuoret kiertyvät vasemmalle.
Silokotilo on levinneisyydeltään jokseenkin kosmopoliitti, jota tavataan joko alkuperäisenä tai vieraslajina ympäri maailmaa. Suomessa sitä tavataan koko maassa ja pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta se on yleisimpiä kotilolajeja.
Laji kelpuuttaa jokseenkin kaikenlaiset elinympäristöt. Laji viihtyy rehevissä ympäristöissä, mutta myös kuivilla mäntykankailla ja sietää jopa tulvia. Keskieurooppalaisten havaintojen mukaan osa kotiloista on erikoistunut kuiviin ja avoimiin, osa kosteisiin ja varjoisiin ympäristöihin.
Laji lisääntyy useimmiten niin, että kukin yksilö hedelmöittää itse itsensä. Kotilo tuottaa keväällä noin 20 munaa, jotka se laskee kosteaan maaperään. Munat kuoriutuvat parin viikon kuluttua ja kehitys aikuiseksi kestää 21–24 kuukautta. Silokotilo elää noin 3 vuotta.
Whopper
Whopper on pikaruokaketju Burger Kingin hampurilainen. Se sisältää avotulella grillatun naudanlihapihvin, salaattia, tomaattia, sipulia, suolakurkkua, ketsuppia ja majoneesia. Whopperia on valmistettu vuodesta 1957 muuttumattomalla reseptillä.
Julkisselvitys
Julkisselvitys tarkoittaa konkurssimenettelyn jatkamista valtion varoilla. Julkisselvityksen tarkoitus on torjua harmaata taloutta ja talousrikollisuutta.
Julkisselvitys on vaihtoehto sille, että konkurssi muuten raukeaisi "konkurssipesän" varojen vähyyden vuoksi. Selvitys voidaan myös käynnistää silloin, kun pesän varat riittäisivät konkurssiin, mutta on tarpeen selvittää velallisen, "pesänhoitajan" tai velkojien toimia ja väärinkäytöksiä. Julkisselvityksellä pyritään siihen, että väärinkäytökset ja epäselvyydet eivät pääse hautautumaan selvittämättömiin konkurssipesiin. Yleisin julkisselvitykseen siirtymisen peruste on ollut talousrikosten selvittäminen.
Julkisselvityksessä konkurssimenettely siirtyy velkojien ja pesänhoitajan hallinnosta julkisselvittäjälle. Julkisselvityksestä päättää konkurssituomioistuin. Julkisselvittäjän määrää konkurssiasiamies. Selvitykseen siirryttäessä velkojien oikeus määrätä konkurssipesän omaisuudesta lakkaa ilman, että velallisen määräysvalta palautuisi. Konkurssimenettely jatkuu julkisselvityksenä ja konkurssin oikeusvaikutukset pysyvät katkeamattomina voimassa. Mahdollinen velkojaintoimikunta lakkaa. Päätösvalta ja hallinto kuuluvat julkisselvittäjälle, joka saa konkurssipesään kuuluvan omaisuuden haltuunsa.
Julkisselvittäjän tehtävät ovat lähtökohtaisesti samat kuin pesänhoitajalla. Julkisselvittäjä ei kuitenkaan tarvitse toimiinsa velkojien suostumusta, eikä velkojilla ole oikeutta osallistua päätöksentekoon. Velallisen asema julkisselvittäjän tulee ottaa huomioon samalla tavoin kuin konkurssipesän pesänhoitajankin, sillä sekä konkurssissa että julkisselvityksessä velallinen jää vastuuseen jäännösveloistaan.
Julkisselvitys perustuu 1.9.2004 voimaan tulleeseen konkurssilakiin (KonkL 120/2004). Julkisselvityksestä aiheutuvat konkurssimenettelyn kustannukset maksetaan valtion varoista siltä osin kuin konkurssipesän varat eivät niihin riitä. Ensisijaisesti kustannukset katetaan konkurssipesän varoista. Tavanomaisesti julkisselvittäjänä toimii siihen asti toiminut pesänhoitaja.
Julkisselvitys päättyy joko siihen, että julkisselvittäjä laatii konkurssipesän lopputilityksen, tai siihen, että pesänhallinto palautetaan ja siirrytään takaisin normaaliin konkurssimenettelyyn. Lopputilityksen yhteydessä jako-osuudet maksetaan velkojille, jos pesän varat siihen riittävät. Normaalimenettelyyn voidaan siirtyä, jos se on perusteltua ja konkurssipesän varat sittenkin riittävät konkurssin kustannuksiin. Syynä voi olla esimerkiksi se, että konkurssipesän toimintaa voidaan jatkaa tai se voidaan myydä kokonaisuutena. Siirtyminen on normaalimenettelyyn on kuitenkin harvinaista. Vuoteen 2013 mennessä näin oli käynyt kerran.
Talvivaara Sotkamo Oy:n julkisselvitys on Suomen tähänastisista suurin.
Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto
Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto on Suomen Kirjailijaliiton vuodesta 1949 myöntämä tunnustuspalkinto. Palkinnon arvo on ollut 10 000 euroa vuodesta 2008.
Lähde
Martin Fritz
Martin Fritz (s. 24. lokakuuta 1994) on itävaltalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa seuratasolla WSV Murauta. Fritz debytoi yhdistetyn maailmancupissa tammikuussa 2013 Seefeldissä ollen 47. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2014 Lahdessa suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa ollen 26. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Val di Fiemmessä helmikuussa 2016. Hän oli palkintokorokkeella ensimmäistä kertaa Otepäässä tammikuussa 2019 oltuaan kolmas.
Fritz voitti nuorten MM-kultaa joukkuekilpailusta Val di Fiemmestä helmikuussa 2014 ja oli noissa kisoissa myös normaalimäen ja viiden kilometrin hiihdon kilpailussa pronssilla.
Titanoseenidikloridi
Titanoseenidikloridi (CHTiCl) on metalloseeneihin kuuluva organometalliyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja lisäksi yhdistettä on tutkittu syövän hoidossa.
Titanoseenidikloridi on huoneenlämpötilassa kirkkaanpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen, mutta hydrolysoituu helposti vedessä akvakompleksiksi. Titanoseenidikloiridi liukenee niukasti bentseeniin ja dietyylieetteriin ja runsaammin etanoliin, tolueeniin ja kloroformiin. Titanoseenin rakenteessa titaani-ioni on koordinoitunut kahteen syklopentadienyyliligandiin ja kahteen kloroligandiin. Yhdisteen rakenne ei ole metalloseeneille tyypillinen sandwich-rakenne, vaan se on vääntynyt ja muistuttaa vääristynyttä tetraedriä.
Titanoseenidikloridia voidaan valmistaa kuumentamalla syklopentadienyylinatriumia titaanitetrakloridin kanssa dietyylieetterin tai tetrahydrofuraanin toimiessa liuottimena. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on kuumentaa titaani(IV)kloridia ja syklopentadieeniä dioksaaniliuoksessa dietyyliamiinin läsnä ollessa 60–80 °C:n lämpötilaan.
Titanoseenidikloridia käytetään orgaanisen kemian prosesseissa katalyyttinä. Esimerkiksi yhdessä alkyylialumiiniyhdisteiden kanssa se muodostaa niin kutsutun Ziegler–Natta-katalyytin, jota käytetään alkeenien polymeroinneissa. Muita orgaanisia reaktioita, joissa käytetään titanoseenidikloridia ovat muun muassa hydro- ja karbometalloinnit, Lewis-happamena katalyyttinä, karbonyyliyhdisteiden additioreaktioissa, deoksygenointireaktioissa ja pinakolikytkentäreaktioissa. Titanoseenidikloridilla on todettu olevan eläinkokeissa muun muassa keuhkosyöpäkasvaimia tuhoavia ominaisuuksia ja sen tutkimus syöpälääkkeeksi on edennyt vaiheen II farmakologisiin tutkimuksiin. Yhdisteen vaikutusmekanismista ei ole varmuutta, mutta se voi johtua yhdisteen kyvystä muodostaa additiotuotteita syöpäsolujen DNA:n kanssa.
Cecilia Payne-Gaposchkin
Cecilia Helena Payne-Gaposchkin () oli brittiläinen tähtitieteilijä, joka päätteli, että vety on tähtien (ja siten koko universumin) yleisin alkuaine. Hänen tutkimuksensa ovat olleet pohjana koko ydinreaktiotutkimukselle.
Payne-Gaposchkin opiskeli Cambridgen yliopistossa Englannissa, mutta siellä ei silloin vielä myönnetty tutkintoja naisille. Hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän väitteli Harvardin yliopiston ensimmäiseksi tähtitieteen tohtoriksi. Vaikka hänen tulkintansa tähtien spektreistä olivat oikeita, hänen ohjaajansa Henry Norris Russell ei myöntänyt hänelle tutkintoa ennen kuin hän oli lisännyt kirjaansa jälkikirjoituksen, jossa todetaan päätelmien olevan ”selvästi epätosia”. Siihen aikaan oli nimittäin vallitseva käsitys, että rauta on tähtien pääasiallinen rakennusaine. Myöhemminkin Russell kollegoineen jarrutti hänen urakehitystään.
Čestmír Kožíšek
Čestmír Kožíšek (s. 9. marraskuuta 1991 Jilemnice) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka edustaa LSK Lomnice nad Popelkou -seuraa. Kožíšek on erikoistunut lentomäkiin.
Hän debytoi mäkihypyn maailmancupissa vuonna 2009 Vancouverissa. Ensimmäiset pisteensä henkilökohtaisessa kilpailussa Kožíšek saavutti tammikuussa 2013 lentomäkikilpailussa Vikersundissa ollen 23. Kožíšekin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 13. helmikuulta 2013 Harrachovin lentomäestä.
Hänen ennätyksensä on samassa kisassa hypätty 197.5 metriä.
Jordi Torras
Jordi Torras Badosa (eli Torras; s. 24. syyskuuta 1980 Sant Vicenç dels Horts) on espanjalainen futsalpelaaja, joka edustaa FC Barcelona Futsalia ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Torrasin pelipaikka on ala tai fixo eli cierre. Torras on osallistunut kolmiin MM-kilpailuihin, joissa hän on voittanut kaksi MM-hopeaa sekä yhden MM-kullan vuodelta 2004. EM-kilpailut Torras on voittanut neljästi putkeen vuosina 2005, 2007, 2010 ja 2012. Vuoden 2012 EM-kisoissa Torras oli kisojen paras maalintekijä ja hänet palkittiin Golden Shoella. Hänellä on myös yksi EM-pronssi vuodelta 2014. Seuratasolla Torras on edustanut vuodesta 2010 lähtien jälleen kasvattajaseuraansa FC Barcelona Futsalia. Ennen hän edusti muun muassa niin ikään espanjalaista Inter Movistaria. Torras on voittanut mm. neljästi Espanjan mestaruuden ja kahdesti UEFA Futsal Cupin.
Magneettijääkaappi
Magneettijääkaappi on tutkimus- ja kehitysvaiheessa oleva magnetokalorista ilmiötä hyödyntävä jääkaappiteknologia.
Magnetokalorinen ilmiö havaittiin 1881. Kun lämmöneristyksellä suojattua tavanomaisesti paramagneettista ainetta altistetaan ulkoiselle magneettikentälle sen lämpötila nousee (kuitenkin joidenkin aineiden kohdalla lämpötila laskee). Ulkoisen magneettikentän poistamisen yhteydessä ilmiö tapahtuu käänteisesti eli lämpötila laskee. Ilmiön valjastaminen jääkaappeihin perustuu termodynamiikan lakeihin. Esimerkiksi kun rautatanko altistetaan magneettikentälle siinä syntyy järjestystä, joka entropian sääntöjen mukaan synnyttää epäjärjestystä muualla.
Magneettijääkaappien etuina on hiljaisuus verrattuna kompressoreihin perustuviin jääkaappeihin. Keraamisiin jäähdytinmagneetihin perustuvat magneettijääkaapit ovat pitkäikäisempiä kuin kompressoriin perustuvat jääkaapit ja niissä ei käytetä fluorattuja hiilivetyjä, mitkä ovat kasvihuonekaasuja.
Magneettista jäähdytystä käytetään usein kun pyritään saada lähelle absoluuttista nollapistettä (–273,15 °C) olevia lämpötiloja. Magnetokalorinen ilmiö on ennalleen palautuva (reversiibeli) prosessi, mikä on yksi syistä pieneen energiankulutukseen verrattuna normaaleihin jääkaappeihin. Magneettijääkaappi toimii neljässä eri vaiheessa.
Magneettijääkaappien prototyypeissä käytetään keraamisia magneetteja, jotka on tehty muun muassa 1. lantaanimanganiittiyhdisteitä, missä on pieniä määriä kalsiumia ja 2. strontium, rauta, boorista ja neodyymiyhdisteitä.
Amesin tutkimuslaitoksessa Texasissa on tutkittu gadoliniumin ja piin ja germaniumin seoksia, mutta ne ovat kalliita ja korroosiolle herkkiä. Edellisistä syistä johtuen ne eivät ole kaupallisille markkinoille ajateltuina materiaaleina parhaiten soveltuvia.
Magneettijääkaappien aineiden tutkimisessa on keskeistä, että löytyy sopiva aineyhdistelmä, jonka Curien lämpötila on mahdollisimman lähellä huoneenlämpöä. Esimerkiksi raudan magneettisuus katoaa 770 °C, mikä on sen Curie-piste. Tämän lämpötilan jälkeen magneettisuus vaikuttaa heikosti rautaan, koska se on paramagneettista. Magnetokalorinen ilmiö on voimakkaimmillaan juuri Curien lämpötilan alapuolella.
Jäähdytysaineena lämmönvaihtimissa on mahdollista käyttää muun muassa vettä.
Kuten usein uusilla tuotteilla, – mikäli magneettijääkaapit ovat ylipäätänsä mahdollisia – niiden hinnat lienevät korkeita alussa. Ne yleistynevät mahdollisesti ensin suurissa kylmiöissä ja pakastealtaissa ja siitä pikku hiljaa kohti tavallista kuluttajaa. Toteutuessaan ne vähentäisivät energiankulutusta ja viilennyskustannuksia noin 20 prosentilla.
Bateria
Dione Alex Veroneze (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Bateria; s. 16. joulukuuta 1990 Palmitos) on brasilialainen futsalpelaaja, joka edustaa espanjalaista FC Barcelona Futsalia. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 72 kilogrammaa. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Bateria on ala eli laitapelaaja.
Vuonna 2011 hän siirtyi kotimaansa Krona Joinvillestä espanjalaiseen Inter Movistariin. Interiä Bateria edusti vuodet 2011-2014, jona aikana hän voitti kahdesti Espanjan cupin. Vuonna 2014 Bateria siirtyi toiseen Espanjan suurseuraan, FC Barcelona Futsaliin, jossa hän pelaa numerolla 10.
Bateria on myös pelannut Brasilian futsalmaajoukkueessa, jossa hän on voittanut Grand Prixin.
Anna Kinberg Batra
Anna Maria Kinberg Batra (s. 14. huhtikuuta 1970 Skärholmen) on ruotsalainen poliitikko ja Maltillisen kokoomuksen puheenjohtaja vuosina 2015–2017. Aiemmin hän toimi myös puolueensa valtiopäiväryhmän puheenjohtajana 2010–2015.
Kinberg Batra syntyi Skärholmenissa ja kasvoi Djursholmissa. Hän on opiskellut Tukholman kauppakorkeakoulussa vuosina 1991–2000 suorittaen "civilekonom" -tutkinnon. Lapsuudessaan Kinberg Batra asui myös Alankomaissa ja puhuu hollantia. Hän on opiskellut hollannin ja ranskan kieltä myös Tukholman yliopistossa vuosina 1989–1991.
Valmistuttuaan kauppakorkeakoulusta Kinberg Batra työskenteli viestintäkonsulttina PR-toimisto Primella vuosina 2000–2005. Samaan aikaan hänellä oli oma PR- ja viestintäalan yritys. Kinberg Batra työskenteli viestintäjohtajana Tukholman kauppakamarissa 2005–2006. Valtiopäiville hänet valittiin vuoden 2006 vaaleissa.
Vuoden 2010 vaalien jälkeen Kinberg Batra toimi puolueensa valtiopäiväryhmän puheenjohtajana. Fredrik Reinfeldtin ilmoitettua eroavansa Maltillisen kokoomuksen puheenjohtajan paikalta vuoden 2014 vaalitappion jälkeen häntä alettiin pitää Reinfeldtin todennäköisenä seuraajana.
Virallisesti Kinberg Batra valittiin puolueen uudeksi puheenjohtajaksi tammikuussa 2015 Solnassa järjestetyssä ylimääräisessä puoluekokouksessa. Nimitysvaliokunta oli aiemmin antanut esityksen, ja hänellä oli myös melkein kaikkien puolueen piirijärjestöjen kannatus. 25. elokuuta 2017 Kinberg Batra ilmoitti eroavansa puolueen johdosta ja myöhemmin syyskuussa hän ilmoitti luopuvansa politiikasta kokonaan. Kinberg Batra oli Maltillisen kokoomuksen ensimmäinen naispuheenjohtaja.
Kinberg Batra on naimisissa koomikko David Batran kanssa. Heillä on yksi tytär.
Lower Ruthie’s Run
Lower Ruthie’s Run on laskettelurinne Aspen Mountain -laskettelukeskuksessa Aspenissa Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Lower Ruthie’s Run-rinteellä lasketaan vuosittain naisten tekniikkalajien maailmancup osakilpailuja.
Aspenissa järjestetään maailmancup finaalit vuonna 2017.
Luettelo Elastisen tuottamista kappaleista
Tämä on luettelo Elastisen tuottamista kappaleista
Reetta Korhonen
Reetta Korhonen (s. 1986) on suomalainen laulaja, tanssija ja näyttelijä. Hänet tunnettaneen parhaiten laulukilpailuohjelmasta "The Voice of Finland" sekä vuoden 2013 Euroviisuista, joissa hän oli Suomen edustajan Krista Siegfridsin taustalaulajana.
Korhonen syntyi Kajaanissa ja kasvoi Hyvinkäällä. Opiskeltuaan Vierumäellä liikunnanohjaajaksi hän muutti Helsinkiin.
Korhosen näyttämöura alkoi musikaalista "Saturday Night Fever", sen jälkeen hän on esiintynyt musikaaleissa "High School Musical 1&2", "Muskettisoturit" ja "Legally Blonde" sekä "Aladdinin" kaksikielisessä versiossa. Vuosina 2014-2015 Korhonen on kiinnitettynä Svenska Teaternin huipputuotannossa "Mamma Mia!", sekä ensemblessa että Alin understudyna. Hän on esiintynyt myös mm. Elisan, Valintatalon ja Veikkauksen televisiomainoskampanjoissa sekä Lordin euroviisukappaleen "Hard Rock Hallelujah!"-musiikkivideolla.
Korhonen on myös taustalaulaja ja osa Leri Leskisen ja Jussi Chydeniuksen kokoamaa PopUp a capella-yhtyettä.
Laulu- ja näyttelijänuran lisäksi Korhonen toimii joogaopettajana. Hän tekee myös ääninäyttelijän töitä ja esiintyy mm. "Winx-klubi"-animaatiosarjan Bloom-keijuna ja "Littlest Pet Shop" animaatiosarjan Brittany ja Whittany Biskittinä.
Arfakinparatiisiharakka
Arfakinparatiisiharakka ("Astrapia nigra") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Arfakinparatiisiharakkaa tavataan Indonesiassa Uuden-Guinean saaren luoteisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Jyrmysjärvi
Jyrmysjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sudenniemen taajamassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 14,6 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 400 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 500 metriä pitkä laskuoja Kourajärveen. Järvellä on vain yksi tulo-oja, josta virtaa järveen suovettä. Järvi on patoutunut harjun taakse ja laskuoja juoksee sen ylitse. Harjua ja samalla järven pohjoisrantaa seuraa Mouhijärveltä Laviaan kulkeva tie.
Järven rantaviiva on 1,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa lukuun ottamatta pohjoisrannan harjujaksoa. Rannat ovat tiheään rakennettuja.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Jyrmisjärvi".
Valkijärvi (Suodenniemi)
Valkijärvi eli Valkjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 8,7 hehtaaria ja sen pituus on 650 metriä ja leveys 150 metriä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 650 metriä pitkä laskuoja Kourajärven "Vanhankirkonlahteen". Järveen ei ole tulo-ojia.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi peltoa.
Suodenjärvi
Suodenjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 13,7 hehtaaria ja sen pituus on 1,4 kilometriä ja leveys 170 metriä. Järvellä on kaksi luusuaa. Toinen sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 2,2 kilometriä pitkä "Kirkko-oja" Toinen on luoteeseen laskeva 400 metriä pitkä laskuoja Palojärveen. Kaksi laskuojaa tekee siitä bifurkaatiojärven.
Järven rantaviiva on 3,1 kilometriä pitkä ja ranta on moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalla on useita loma-asuntoja, jonne johtaa tiet Suodenniemeltä.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Suodejärvi". Vuonna 1892 anottiin lupaa perata järvi tukintuittoa varten.
Hanguanaceae
Hanguanaceae on pieni, kymmenen lajia ja yhden suvun ("Hanguana") käsittävä kasviheimo koppisiemenisten yksisirkkaislahkossa Commelinales.
"Hanguana"-lajit ovat rotevia maalla kasvavia ruohoja. Kasvissa on limakanavia. Karvat ovat monisoluisia ja haaroittuneita. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat erilaistuneet ruodiksi ja lavaksi. Lavassa on vahva keskisuoni ja paljon rinnakkaisia suonia (silposuonitus) sekä merkittäviä poikkisuonia. Kukat ovat yksineuvoisia ja sijaitsevat joko hedekasvissa tai emikasvissa (kaksikotisuus). Kukinto on tähkämäinen ja haarova, kukat ovat perättömiä ja huomaamattomia, ja niiden kehälehdet ovat pieniä. Hedekukissa on leveät heteenpalhot, jotka ovat tyvestä kasvaneet yhteen, ja emiön jäänne. Emikukan joutoheteet ovat mettä erittäviä, ja sikiäimen sisällä on solukarvoja, jotka erittävät limaa. Sikiäin on enemmän tai vähemmän vartaloton, luotteja on kolme. Kussakin emilehdessä on yksi suora siemenaihe pohjaistukassa. Hedelmä on yksisiemeninen marja, joka sisältää maljan muotoisen siemenen; istukka on maljan sisällä. Siementaimessa on hyvin kehittynyt alkeisjuuri. Kromosomiluku n = noin 24, 36, 45.
Hanguanaceae-kasvit kasvavat Sri Lankassa ja Kaakkois-Aasiasta Palausaarille ja Pohjois-Australiaan ulottuvalla alueella.
Heimo kuuluu yhdessä soljokasvien (Commelinaceae) kanssa samaan kladiin Commelinales-lahkon evoluutiopuussa. Kladille ovat ominaisia maanpinnan yläpuolelle kohoava varsi, siemenen pieni alkio ja yhteyttämätön sirkkalehti. Aikaisemmin "Hanguana" vietiin usein Flagellariaceae-heimoon, joka nyt on lahkossa Poales (mm. heinäkasvit). Cronquist (1981) sisällytti sen laajasti käsitettyyn Liliales-lahkoon (mm. liljakasvit), kun taas sitä uudempi morfologian tutkimus on havainnut yhteyksiä Zingiberales-lahkoon (mm. banaani- ja inkiväärikasvit).
"Hanguana"-suvun kymmenen lajia ovat:
Ozan Yanar
Ozan Göksu Yanar (s. 3. toukokuuta 1987 Istanbul, Turkki) on helsinkiläinen poliitikko ja taloustieteen opiskelija. Hän nousi Vihreän liiton kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 2015. Yanar toimi Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton toisena puheenjohtajana vuonna 2015.
Yanar on toiminut Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa vuodesta 2012 ensin ainejärjestöjen ryhmässä ja myöhemmin HYY:n Vihreiden ryhmässä. Edustajistovaaleissa 2014 hän sai eniten ääniä.
Keväällä 2014 hän oli ehdokkaana europarlamenttivaaleissa vihreiden listalla. Hän keräsi 2 269 ääntä. Lisäksi hän on toiminut Helsingin Vihreiden hallituksen jäsenenä vuonna 2014. Yanar valittiin Vihreiden nuorten ja opiskelijoiden liiton yhteispuheenjohtajaksi vuodelle 2015 Saara Ilvessalon kanssa.
Yanar oli ehdolla kevään 2015 eduskuntavaaleissa, joissa hän nousi kansanedustajaksi 4 196 henkilökohtaisella äänellä.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa Yanar sai yli 4700 ääntä ja oli koko maan kärkikymmenikössä ja kolmas vihreiden listalla.
Yanar opiskelee taloustiedettä Helsingin yliopistossa. Hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 2013. Yanar työskenteli vuonna 2014 projektiekonomistina Suomen Ammattijärjestöjen Keskusjärjestö SAK:ssa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa työ- ja elinkeinoministeriössä sekä Palkansaajien tutkimuslaitoksella. Hän on erikoistunut työn taloustieteeseen. Yanar oli Palkansaajien tutkimuslaitoksen julkaiseman ”Suomalainen palkkaero eurooppalaisessa vertailussa” -tutkimuksen tekijöitä.
Yanar on syntynyt Turkissa ja asunut lapsena myös Englannissa ja Kyproksella. Suomeen hän muutti 14-vuotiaana. Hän on pelannut jalkapalloa nuorten SM-tasolla. Hän on Turkin ja Suomen kansalainen.
Ylinen Vehkajärvi
Ylinen Vehkajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 8,7 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä laskuoja "Vehkaojaan", joka laskee Kourajärveen. Järveen laskee suo-ojia.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Rannalla on kolme loma-asuntoa, jonne johtaa tie Suodenniemeltä. Järven pohjoisrannan niemessä on nuotiopaikka.
Kiivana
Kiivana on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen "Mouhijärven alueeseen".
Järven pinta-ala on 6,4 hehtaaria ja sen pituus on 330 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa kilometrin pituinen laskuoja Aliseen Vehkajärveen, joka laskee "Vehkaojan" kautta Kourajärveen.
Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suota. Järvi on mökitön eikä sen luo johda tietä.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kivojärvi".
DTM-kausi 2015
DTM-kausi 2015 oli DTM-sarjan kuudestoista kausi. Sarja alkoi 2. toukokuuta 2015 Saksan Hockenheimringin radalla ja päättyi samalla radalla 18. lokakuuta 2015.
Sarjan mestaruuden voitti saksalainen Pascal Wehrlein. Toiseksi sijoittui brittiläinen Jamie Green ja kolmanneksi ruotsalainen Mattias Ekström.