hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Senko
Senko on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 33 kilometriä Kitasta kaakkoon. Kunnassa on 8 300 ja kylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009).
Senkon kunnan pinta-ala on noin 800 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Kitan piirin Sébékoron, etelässä Makanon ja Sirakoron, lännessä Gadougou II:n ja pohjoisessa Benkadi Founian, Badian ja Bendougouban kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan tasankoa. Tärkein vesistö on Bakoye. Ilmasto on sudanilaistyyppinen. Kasvillisuus on savannia.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaista valtaosa on Wasulun alueelta muuttaneita fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Senkon kautta kulkee Kitasta Guinean rajalle johtava maantie RN25. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi, maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Birgoksi kutsutun alueen ensimmäisten asukkaiden muurilla varustettu linnoitus eli "tata", Kémétan ja Kolaminin luolat sekä eräiden kylien pyhät metsät. Kunnassa ei juurikaan käy matkailijoita.
Souransan Tomoto
Souransan Tomoto on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 8 500 ja kylässä 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Souransan Tomoton kunta rajoittuu idässä Kitan piirin Namala Guimban, etelässä Djidianin sekä lännessä ja pohjoisessa Saboulan kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulajonot. Pysyviä vesistöjä ei ole. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukkaat ovat mandinkoja, fulbeja, bambaroita, kakoloja, diawandoja ja soninkeja.
Souransan Tomotosta on yhteys RR5-paikallistielle Manbiriin. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi sekä myytäväksi kasvatettavat maapähkinä ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Kulttuurihistorian museo (Oslo)
Kulttuurihistorian museo (KHM, ) on Oslon yliopiston alainen museo-organisaatio, joka muodostettiin vuonna 1999. Se oli aluksi nimeltään "Universitetets kulturhistoriske museum" ja se muodostettiin yhdistämällä "Universitetets Oldsaksamling", "Vikingskipshuset på Bygdøy", "Myntkabinettet" ja "Etnografisk samling". Vuonna 2004 sen nimi yksinkertaistettiin muotoon "Kulturhistorisk museum".
Museon kokoelmat ja esittelytilat sijaitsevat neljässä rakennuksessa, jotka ovat Oslon keskustassa. Niiden katuosoitteet ovat: Historical Museum "Frederiks gate 2" ja "Frederiks gate 3", museon hallinto "St. Olavs gate 29" ja Vikingskipshuset sijaitsee Bygdøyn niemellä.
Kulttuurihistorian museo on eräs Norjan suurimmista kulttuurin museoista. Se säilyttää maan suurinta esihistoriallista ja keskiaikaista esinekokoelmaa, joka sisältää vielä esimerkiksi viikinkilaivoja, keskiaikaisia kirkkoesineitä, kattavan riimuarkiston, etnografinen kokoelma kaikilta mantereilta ja rahahuoneessa on suurin norjalainen rahakokoelma.
Salon uimahalli
Salon uimahalli on Salon urheilupuistossa sijaitseva uimahalli. Se rakennettiin alun perin 1970-luvulla, ja vuonna 2007 se uudistettiin ja laajennettiin perusteellisesti 8,4 miljoonan euron budjetilla Varsinais-Suomen toiseksi suurimmaksi uimahalliksi Turun Impivaaran jälkeen. Uudistuksen suunnitteli turkulainen arkkitehti Jarmo Saarinen, jonka toimisto on suunnitellut myös Raision ja Loimaan uimahallit.
Uimahallissa on kaksi 25 metrin allasta (vedenlämpö +27 °C) ja hyppytasot 1, 3 ja 5 m, lastenallas (+30 °C), lämpimät terapia- ja viihdealtaat (+30 °C) ja 31 metrin pituinen vesiliukumäki sekä kylmäallas (+7…8 °C). Rakennuksessa on myös kuntosali ja pieni liikuntasali.
Ennen vuoden 2007 remonttia Salon uimahallissa oli noin 100 000 kävijää vuodessa. Vuonna 2008 kävijöitä oli 214 000 ja vuonna 2015 runsaat 211 000. Kävijöistä on senioriliikuntakortin ansiosta yhä suurempi osa eläkeläisiä.
Uimahallin edustalla on Pekka Jylhän maalattu teräsveistos "Ilo", halkaisijaltaan viisimetrinen värikäs rantapallo.
Operaatio Sandstone
Operaatio Sandstone (suom. "Hiekkakivi") oli 3 ydinkokeen mittainen sotilasoperaatio. Ydinkokeissa tämä oli sekä Yhdysvaltain, että koko maailman kolmas. Se toteutettiin Enewetak-atollilla 14. huhtikuuta - 14. toukokuuta vuonna 1948. Tämä ydinkoesarja oli ensimmäinen kolmi-faasinen eli 3 koetta sisältävä. Myös ensi kertaa käytettiin radio-ohjattavaa droonia säteilyarvojen mittaukseen ydinlaskeuman osalta. Tuo lentokone oli tyypiltään B-17 "Lentävä Linnoitus".
Ydinkoetta edelsi Operaatio Crossroads, ja lineaarisella aikajanalla sitä seurasi Neuvostoliiton tekemä Joe-1 vuonna 1949. Kokeiden nimet olivat: "X-ray", "Yoke" sekä "Zebra". Niiden tehot olivat 37, 49 ja 18 kilotonnia. Ydinkokeiden laukaisusarja liittyi läheisesti Mark 4 -ydinpommin kehittelyyn. "Yoke-ydinkoe" oli maailman voimakkain vuoteen 1951 saakka.
Kaikki räjäytykset toteutettiin kokeisiin valmistelluista laukaisutorneista. Operaation komentoalus eli lippulaiva oli "USS Mount McKinley". Operaatioon osallistui 10 200 henkilöä, suurin osa heistä sotilaita. Vuodesta 1948 vuoteen 1949, kasvoi USA:n ydinasearsenaali 56 ydinräjähteeseen.
Robert Detweiler
Robert Milan ”Bob” Detweiler (20. heinäkuuta 1930 Centralia, Illinois – 8. joulukuuta 2003 Orem, Utah) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Detweiler voitti kahdeksikossa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Henry Proctor
Henry Arthur Proctor (19. lokakuuta 1929 Baxter Springs, Kansas – 13. huhtikuuta 2005 Camas, Washington) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Proctor voitti kahdeksikossa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Viljo Korpela (akrobaatti)
Viljo Korpela (8. tammikuuta 1925 Lappeenranta – 20. heinäkuuta 2005 Nummela) oli suomalainen akrobaatti ja keksijä. Hänen esiintyjänuransa alkoi jo ennen sotia 1930-luvun lopulla ja jatkui vuoden 1988 lopulle asti, yhteensä noin 50 vuotta.
Lappeenrannassa syntynyt ja varttunut Korpela kiinnostui akrobatiasta jo 1930-luvulla ja toimi läpi sotavuosien 1939–1945 huvitilaisuuksien ja sotarintaman viihdytysjoukkojen esiintyjänä. Vuonna 1949 hänet kiinnitettiin kiertävässä Punainen Mylly -revyyteatterissa esiintyneeseen 3 Amigos -akrobaattiryhmään. Sen jälkeen Korpela alkoi esiintyä Iloiset Nokipojat- ja Nokipojat-akrobaattiryhmien jäsenenä, ensin mainitussa yhdessä Matti Kaksosen ja Allan Raskin kanssa, jälkimmäisessä Matti Kaksosen kanssa. Vuonna 1955 Korpela ja Kaksonen esiintyivät Pariisin Moulin Rouge -varieteessa. Vuonna 1957 Korpela perusti poikansa Timon kanssa akrobatiaryhmän nimeltä Nokipoika & Poika.
Viljo Korpela toimi vuosina 1966–1983 Esiintyvät taiteilijat ry:n puheenjohtajana. än oli mukana perustamassa Sirkus- ja varieteetaiteen ystävät CiVa ry:tä ja toimi 1984–1996 sen sirkusneuvostossa.
Vuonna 1991 WSOY julkaisi Korpelan laatiman historiateoksen "Niin se on poijaat : viihdetaiteilijat sodissamme 1939–1945".
Keksijänä Viljo Korpela sai nimiinsä useita patentteja. Vuonna 1986 hänen kehittämänsä liikuntavammaisten nosto- ja siirtotuoli palkittiin Brysselin Eureka 86 -keksijämessuilla kultamitalilla.
Korpelalle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Hän oli kuollessaan 80-vuotias.
Ghil'ad Zuckermann
Ghil'ad Zuckermann (s. 1. kesäkuuta 1971 Tel Aviv) (D.Phil., Oxfordin yliopisto; Ph.D., Cambridgen yliopisto) on israelilainen kielitieteilijä ja Adelaiden yliopiston lingvistiikan professori.
Ali Oraee
Ali Oraee on iranilainen karateka, joka saavutti Kyokushinin IKO Matsushima-liiton maailmanmestaruuden 2016.
Oraee voitti Maebashissa järjestetyn maailmanmestaruuskilpailut voitettuaan loppuottelussa Sajjad Mohajerin. Hän voitti myös raskaansarjan Euroopan-mestaruuden 2017 lokakuussa Espanjassa.
Saboula
Saboula on maalaiskunta Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Balandougou sijaitsee 40 kilometriä Kitasta pohjoiseen. Kunnassa on 6 200 ja keskuskylässä 3 600 asukasta (vuonna 2009).
Saboulan kunnan pinta-ala on 439,67 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Kourouninkoton ja Didenkon, idässä Namala Guimban, Souransan Tomoton ja Djidianin, etelässä Boudofon ja lännessä Toukoton kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulajonot. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu viisi kylää. Asukaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, mandinkoja, soninkeja ja kakoloja.
Balandougousta on ympärivuotinen tieyhteys Kitaan. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maapähkinä ja puuvilla. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Matti Kaksonen
Matti Kaksonen (8. helmikuuta 1914 Sortavalan maalaiskunta – 6. joulukuuta 1993 Vantaa) oli suomalainen voimistelija, akrobaatti ja varieteetaiteilija. Hän ylsi mitalisijoille Antwerpenin vuoden 1937 työläisolympialaisissa ja esiintyi akrobaattina muun muassa Viljo Korpelan kanssa Pariisin Moulin Rougessa 1955.
Sortavalan maalaiskunnassa syntynyt Kaksonen muutti jo lapsena perheensä kanssa Helsinkiin, opiskeli peltisepäksi ja työskenteli hissiyhtiö Koneen verstaalla. Voimisteluharrastuksesta kehittyi ensin permantovoimistelijan kilpailu-ura Helsingin Työväen Voimistelijoissa ja sitten pitkä ura sirkus- ja varieteeakrobaattina, joka alkoi seuratovereiden Eino Pajun ja Allan Raskin kanssa perustetusta akrobatiaryhmästä. Jatkosodassa Kaksonen palveli aluksi konekiväärikomppaniassa, mutta esiintyi sitten viihdytysjoukoissa Unto Sariolan perustamassa Karhumäen tivolissa. Sotien jälkeen Kaksonen kiersi Suomea Pajun ja Raskin sekä Viljo Korpelan kanssa eri kokoonpanoissa, joiden nimiä olivat Ramos, 3 Amigos, Nokipojat ja Iloiset Nokipojat. Muita vantterampi Matti Kaksonen oli monissa akrobaattitempuissa ryhmän alimmaisena ”kivijalkana”. Vakituisia esiintymispaikkoja olivat ravintola Fennia Rautatientorilla ja Linnanmäen Peacock-teatteri. 1950-luvun keskivaiheilla Kaksosen ja Korpelan muodostama Nokipojat-ryhmä esiintyi myös Tukholmassa, Oslossa, Moskovassa, Englannin Blackpoolissa ja Pariisin Moulin Rouge -varieteessa.
Matti Kaksonen lopetti akrobatiaesityksensä 1960-luvun keskivaiheilla ja toimi sitten ravintola Kaivohuoneen huoltomiehenä. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen muutamaa vuotta ennen kuolemaansa 79 vuoden iässä joulukuussa 1993.
Dagens Nyheterin kulttuuripalkinto
Dagens Nyheterin kulttuuripalkinto on vuosittain jaettava kulttuuripalkinto, jonka ruotsalainen päivälehti Dagens Nyheter perusti vuonna 2007. Lehden kriitikot asettavat elokuvan, kuvataiteen, kirjallisuuden, musiikin ja näyttämötaiteen aloilta yhden ehdokkaan kultakin. Palkitun valitsivat vuoteen 2011 lukijat ja kuusijäseninen tuomaristo, jota johti Dagens Nyheters kulttuuriosaston päällikkö. Vuodesta 2012 valinnan on tehnyt tuomaristo.
Palkintona on 50 000 kruunua ja Eva Langen veistos "Lilla regnet" pienoismuodossa.
Tambaga
Tambaga on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Kitan piirissä Malissa. Se sijaitsee historiallisella Bagnakadougoun alueella 45 kilometriä Kitasta länteen. Kunnassa on 10 500 ja kylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009).
Tambagan kunnan pinta-ala on 502 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kitan piirin Toukoton, idässä Boudofon ja Kita Ouestin, etelässä Bougaribayan ja Kokofatan ja lännessä Kobrin kuntiin. Maisemaa leimaavat ylängöt ja tasangot. Itärajalla virtaa Bakoyejoki. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.
Kuntaan kuuluu kuusi kylää. Asukkaat ovat etupäässä mandinkoja. Lisäksi on jonkin verran diawandoja, bambaroita ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa on myös protestantteja.
Tambagan kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi ja riisi sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Évianin konferenssi
Évianin konferenssi oli 6.–15. heinäkuuta 1938 Ranskassa Évian-les-Bainsissa järjestetty kansainvälinen kokous, jossa käsiteltiin natsi-Saksasta ja siihen liitetystä Itävallasta pakoon pyrkineiden juutalaisten sijoittamista konferenssin osallistujamaihin. Konferenssi järjestettiin Yhdysvaltain presidentin Franklin D. Rooseveltin aloitteesta, ja siihen osallistui 32 valtiota sekä 24 järjestöä. Golda Meir oli kokouksessa tarkkailijana, mutta hänellä ei ollut puheoikeutta. Adolf Hitler oli aiemmin maaliskuussa sanonut, että hän mielellään auttaa juutalaisia poistumaan Saksasta ”vaikkapa luksusluokan laivoilla”.
Évianin konferenssi epäonnistui tavoitteessaan, sillä lopulta pakolaisia suostuivat ottamaan vastaan vain Dominikaaninen tasavalta ja Costa Rica. Maailman Sionistijärjestön presidentti Chaim Weizmann sanoi myöhemmin, että maailma näytti jakautuneen kahteen osaan: siihen, jossa juutalaiset eivät voineet asua, ja siihen, jonne heitä ei päästetty.
Alankomaat, Argentiina, Australia, Belgia, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Dominikaaninen tasavalta, Ecuador, Guatemala, Haiti, Honduras, Irlanti, Iso-Britannia, Kanada, Kolumbia, Kuuba, Meksiko, Nicaragua, Norja, Panama, Paraguay, Peru, Ranska, Ruotsi, Sveitsi, Tanska, Uruguay, Uusi-Seelanti, Venezuela, Yhdysvallat.
Massigui
Massigui on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 80 kilometriä Dioïlasta etelään. Kunnassa on 54 300 ja kylässä 6 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Massiguin kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Kémékafon ja N’Golobougoun, idässä Bancon ja Niantjilan, etelässä Sikasson alueen Bougounin piirin Wolan ja Sanson ja lännessä Domban kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja kukkulat. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on metsä- ja heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu 47 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on fulbeja, soninkeja, miniankoja ja moseja.
Massiguin kautta kulkee Koulikoron ja Norsunluurannikon rajan välinen maantie RN30. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, maapähkinä ja hibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Alueelta viedään paljon polttopuuta Bamakoon.
Liikegrafiikka
Liikegrafiikka on visuaalisen viestinnän suunnittelun alalaji, joka käsittää liikkuvan kuvan tuotannon viestinnällisiin tarkoituksiin, esimerkiksi televisiolähetysten graafisten elementtien, elokuvien alku- ja lopputekstien ja selitysvideoiden muodossa. Liikegrafiikka poikkeaa animaatiosta ja elokuvasta siinä, ettei se ole tarinallinen, vaan muuta tiedonvälitystä taustoittava ja tukeva visuaalisen viestinnän muoto.
Televisiolähetysten liikegraafisiin elementteihin kuuluvat esimerkiksi
Elokuvien alku- ja lopputekstit ovat yksi laajalti tunnettu liikegrafiikan muoto. Alkutekstit pyrkivät kertomaan elokuvan hahmoista, tunnelmasta ja tapahtumista abstraktilla tavalla, kuitenkin samalla viestien elokuvan, sen tekijöiden ja näyttelijöiden nimet. Perinteisiä esimerkkejä liikegrafiikan keinoin tyylitellyistä elokuvien alkuteksteistä ovat mm. Saul Bassin Alfred Hitchcokille suunnittelemat alkutekstigrafiikat ja -jaksot. Liikegrafiikka voi toimia myös elokuvissa erikoistehosteena, esimerkiksi digitaalisten käyttöliittymien muodossa.
Liikegrafiikkaa voidaan käyttää verkkosivuilla tehostamaan käyttäjäkokemusta, esimerkiksi sivujen välisissä siirtymissä, käyttöliittymäelementtien animaatioissa ja sivuston tilan muutosten viestimiseen.
Niantjila
Niantjila on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 100 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 14 300 ja kylässä 2 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Niantjilan kunta rajoittuu luoteessa ja pohjoisessa Dioïlan piirin Massiguin, koillisessa Bancon, idässä Sikasson piirin Dembelan, etelässä Benkadin ja lännessä Bougounin piirin Wolan kuntiin. Itärajalla virtaa Bagoéjoki.
Kuntaan kuuluu 14 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja senufoja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja käsityöammatteja sekä hyödynnetään metsiä. Kaupakäynti on huonojen kulkuyhteyksien takia vähäistä. Palveluihin kuuluvat kylien alakoulut sekä Niantjilan yläkoulu ja terveyskeskus.
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri
Ulkoasiain- ja kansainyhteisön ministeri (), yleensä vain ulkoministeri, on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen korkea-arvoinen jäsen. Hän on myös kabinetin jäsen. Ulkoministeri raportoi suoraan Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerille.
Ulkoministerin tehtäviin kuuluu suhteitten ylläpitäminen muihin maihin, kansainyhteisöön ja merentakaisiin alueisiin liittyvien asioitten hoito, sekä Iso-Britannian intressien edistäminen. Hän on vastuussa MI6:n ja GCHQ:n toiminnasta. Ulkoministerin toimisto sijaitsee Whitehall -kadulla, Lontoossa. Virka-asuntoina toimii 1 Carlton Gardens, Lontoossa ja Chevning, Kentissä. Margaret Beckett on ainoa virassa ollut nainen.
Nykyinen ulkoministeri Jeremy Hunt astui virkaan Boris Johnsonin eroamisen jälkeen 9. heinäkuuta 2018.
Wäinö Aaltosen koulu
Wäinö Aaltosen koulu on Turun Hirvensalossa toimiva alakoulu (luokat 1–6). Se on saanut nimensä tunnetuimman oppilaansa, kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen mukaan. Koulun painopistealueita ovat kuvataiteet ja kädentaidot, englannin kieli ja mediakasvatus.
Wäinö Aaltosen koulun historia juontaa vuoteen 1882, jolloin silloiseen Maarian pitäjään kuuluneessa Hirvensalossa Kukolan kylässä vihittiin käyttöön kansakoulu, josta käytettiin nimeä ”Hirveluodon Ylhäinen Kansakoulu”. Se ja samaan aikaan Maarian keskustaan rakennettu Kärsämäen koulu olivat Maarian pitäjän ensimmäiset koulut.
Marraskuun 6. päivänä 1882 pidetyn vihkiäisjuhlan jälkeen koulussa aloitti opinnot kymmenen poikaa ja viisitoista tyttöä eri yhteiskuntaluokista. Keisarillisen kouluylihallituksen määräyksestä oppiaineina olivat silloisella suomen kielellä "oikokirjoitus, laskento, runo- ja sisäluku, katekismo, biblianhistoria ja kuvaanto".
Saaristolaisoloissa koulumatkat olivat usein hankalia esimerkiksi Papinsaaresta, josta piti toisinaan kahlata salmen yli, jos ruuhi olikin vastarannalla. Kouluun tultiin veneellä myös Hirvensalon ja Ruissalon välisestä Ison-Pukin saaresta. Koulussa syötiin omia eväitä vuoteen 1918 saakka, jolloin saatiin oma keittola.
Vuonna 1944 Hirvensalo liitettiin Turkuun, ja koulusta tuli osa Turun koululaitosta nimellä Hirvensalon kansakoulu. Se järjesti yhdessä rovaniemeläisen ystäväkoulun kanssa yhden Suomen ensimmäisistä leirikouluista Lapissa helmikuussa 1959. Vuonna 1982 aloitettiin ekumeeninen oppilasvaihto, joka oli osa Turun Martinseurakunnan ja Ilomantsin ortodoksiseurakunnan välistä ystävyystoimintaa.
Syksyllä 1966 Hirvensalon kansakoulun nimeksi otettiin saman vuoden toukokuussa kuolleen kuuluisan oppilaan mukaan Wäinö Aaltosen koulu, ja nimi pysyi myös peruskoulujärjestelmään siirryttäessä. 1960- ja 1970-luvulla koulu tunnettiin valtakunnallisesti palkitusta koulupuutarha- ja ympäristönhoitotoiminnastaan. Turun koulujen välisissä hiihtokilpailuissakin koulu menestyi hyvin, ja vuodesta 1968 Wäinö Aaltosen koulu järjesti kevättalvisin hyväntekeväisyyshiihdot tunnettuine kilpahiihtäjävieraineen.
Kesäkuussa 1977 Wäinö Aaltosen koulun vanha rakennus tuhoutui tulipalossa korjauskelvottomaksi. Vuonna 1979 tilalle valmistui uusi Tapio Korpisaaren suunnittelema koulutalo, jossa kesään 2018 saakka toimi myös Hirvensalon kirjasto. Vuonna 1997 valmistuivat Markku Roinisen suunnittelemat postmodernistiset koulutilat, ja koulu alkoi erikoistua kuvataiteisiin ja muihin kädentaitoihin Wäinö Aaltosen Seuran tukemana. Koulussa on myös yli 400 neliömetrin liikuntatilat.
2010-luvulla koulussa on ollut noin 500 oppilasta. Lukuvuoden 2018–2019 alusta heistä noin 125 siirtyy uuteen Syvälahden kouluun. Myös Turun kaupunginkirjaston Hirvensalon kirjasto on siirtynyt Wäinö Aaltosen koulusta uuden koulun kanssa samaan rakennukseen, Syvälahden monitoimitaloon.
Kémékafo
Kémékafo on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Senou sijaitsee 50 kilometriä Dioïlasta lounaaseen. Kunnassa on 24 400 ja keskuskylässä 600 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kémékafon kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin N’Garadougoun, idässä Dégnékoron ja N’Golobougoun, etelässä Massiguin ja lännessä Sikasson alueen Bougounin piirin Dogon ja Méridiélan kuntiin. Länsirajalla virtaa Baouléjoki.
Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat fulbeja, bambaroita ja djulia.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja puuvilla. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.
Joakim Latonen
Joakim Latonen (s. 24. helmikuuta 1998 Kaarina) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Turun Palloseuraa Hän on pelipaikaltaan oikean laidan keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Latosen kasvattajaseura on Kaarinan Pojat ja hän on pelannut lainalla TPS:sta myös Salon Palloilijoissa. Latosen sopimus TPS:n kanssa on voimassa kauden 2018 loppuun saakka. Latosen pituus on 172 cm ja paino 65 kg ja hänen pelipaitansa numero 23.
N’Garadougou
N’Garadougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Gara sijaitsee 15 kilometriä Dioïlasta lounaaseen. Kunnassa on 15 600 ja keskuskylässä 2 400 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
N’Garadougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Ténindougoun ja Kaladougoun, idässä Dégnékoron, etelässä Kémékafon ja lännessä Sikasson alueen Bougounin piirin Méridiélan kuntiin. Seutu on pinnanmuodoltaan lähinnä tasankoa. Länsirajalla virtaa Baouléjoki. Ilmasto on sudanilaistyyppinen.
Kuntaan kuuluu kymmenen kylää. Asukkaat ovat bambaroita ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanvilljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi ja hirssi sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, maapähkinä ja seesami.
N’Golobougou
N’Golobougou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Dioïlasta etelään. Kunnassa on 21 800 ja kylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
N’Golobougoun kunnan pinta-ala on 213 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Dégnékoron, idässä Bancon, etelässä Massiguin ja lännessä Kémékafon kuntiin.
Kuntaan kuuluu 24 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja djulia. Vallitseva uskonto on islam.
N’Golobougoun kautta kulkee Koulikoron ja Norsunluurannikon rajan välinen maantie RN30. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, maapähkinä, bataatti, puuvilla ja seesami. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. N’Golobougoussa pidetään viikoittain suuret markkinat.
Banco
Banco on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 65 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 33 000 ja kylässä 3 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Bancon kunta rajoittuu etelässä Dioïlan piirin Niantjilan ja Massiguin, lännessä N’Golobougoun, pohjoisessa Dégnékoron ja Jékafon sekä idässä Diébén ja Sikasson piirin Tellan ja Dembelan kuntiin. Maisemaa leimaa tasanko ja muutamat kukkulat. Idässä virtaa Bagoéjoki. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Muutamissa kylissä asuu fulbeja.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadekaudella. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
T’ari (kirjain)
T'ari (asomtavruli Ⴒ, nuskhuri ⴒ, mkhedruli ტ) on 21. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
T'ari äännetään yleensä .
Uni (kirjain)
Uni (asomtavruli Ⴓ, nuskhuri ⴓ, mkhedruli უ) on 23. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Sani äännetään yleensä , mutta svanissa sen äännearvo voi olla myös .
Pari (kirjain)
Pari (asomtavruli Ⴔ, nuskhuri ⴔ, mkhedruli ფ) on 24. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Pari äännetään yleensä tai .
Kani (kirjain)
Kani (asomtavruli Ⴕ, nuskhuri ⴕ, mkhedruli ქ) on 25. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Kani äännetään yleensä tai .
Ghani (kirjain)
Ghani (asomtavruli Ⴖ, nuskhuri ⴖ, mkhedruli ღ) on 26. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ghani äännetään yleensä .
Q’ari (kirjain)
Q'ari (asomtavruli Ⴗ, nuskhuri ⴗ, mkhedruli ყ) on 27. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Sani äännetään yleensä .
Šini
Šini (asomtavruli Ⴘ, nuskhuri ⴘ, mkhedruli შ) on 28. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Šini äännetään yleensä .
Tšini (kirjain)
Tšini (asomtavruli Ⴙ, nuskhuri ⴙ, mkhedruli ჩ) on 29. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Tšini äännetään yleensä tai .
Tsani (kirjain)
Tsani (asomtavruli Ⴚ, nuskhuri ⴚ, mkhedruli ც) on 30. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Sani äännetään yleensä tai .
Anna-Liisa Bezrodny
Anna-Liisa Bezrodny (s. 10. syyskuuta 1981 Moskova) on viulisti, jonka vanhemmat ovat Mari Tampere-Bezrodny ja venäläinen viulisti Igor Bezrodny. Vanhempien opastuksella hän aloitti musiikkiopinnot, ja hän opiskeli musiikkia Ivi Tivikin oppilaana Tallinna Muusikakeskkoolissa. Hän jatkoi opintoja vuonna 1991 nuoriso-osastolla Sibelius-Akatemiassa, jonne hänen vanhempansa olivat tulleet työskentelemään. Vuonna 1999 hän siirtyi solistiselle osastolle vanhempiensa oppilaaksi. Vuosina 2000–2004 hän opiskeli London Guildhall School of Music and Dramassa, jossa hän suoritti maisterintutkinnon.
Soolodebyyttinsä Bazrodny teki vuonna 2003 Tallinnan raatihuonella. Hän on tehnyt yhteistyötä monien orkestereiden kanssa, suomalaisista Turun filharmonisen orkesterin ja Vaasan kaupunginorkesterin.
Bazrodny on menestynyt kilpailuissa ja saanut London Symphony Orchestran PROMIS Awardin ja Pro Musica -säätiön palkinnon.
Dzili (kirjain)
Dzili (asomtavruli Ⴛ, nuskhuri ⴛ, mkhedruli ძ) on 31. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Dzili äännetään yleensä .
Ts’ili (kirjain)
Ts'ili (asomtavruli Ⴜ, nuskhuri ⴜ, mkhedruli წ) on 32. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Ts'ili äännetään yleensä .
Tš’ari (kirjain)
Tš’ari (asomtavruli Ⴝ, nuskhuri ⴝ, mkhedruli ჭ) on 33. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Tš’ari äännetään yleensä .
Khani (kirjain)
Khani (asomtavruli Ⴞ, nuskhuri ⴞ, mkhedruli ხ) on 34. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Khani äännetään yleensä .
Džani (kirjain)
Džani (asomtavruli Ⴟ, nuskhuri ⴟ, mkhedruli ჯ) on 36. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Džani äännetään yleensä .
Hae (kirjain)
Hae (asomtavruli Ⴠ, nuskhuri ⴠ, mkhedruli ჰ) on 37. kirjain georgian kolmessa kirjaimistossa.
Hae äännetään yleensä .
Diébé
Diébé on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee Bagoéjoen varrella 65 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 8 700 ja kylässä 2 100 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Diébén kunta rajoittuu lännessä Dioïlan piirin Bancon, pohjoisessa Jékafon, idässä N’Dlondougoun ja etelässä Sikasson piirin Koumankoun kuntiin.
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, dogoneja ja miniankoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, puuvilla, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset sekä siipikarja.
Ummeljoen koulu
Ummeljoen koulu on peruskoulun 1-6 luokkien koulu Ummeljoella Kouvolassa lähellä Myllykosken taajamaa. Koulussa on noin 60 oppilasta. Koulun nykyinen rakennus on vuodelta 1954. Koulun rehtorina toimii Jari Eronen.
Enimmillään koulussa on ollut noin 150 oppilasta. Koulu on ollut lakkautusuhan alla.
N’Dlondougou
N’Dlondougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ména sijaitsee 90 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 21 000 ja keskuskylässä 2 600 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
N’Dlondougoun kunta rajoittuu lännessä Diébén, pohjoisessa Dioïlan piirin Diédougoun ja Koutialan piirin Diédougoun, idässä Konséguélan ja etelässä Sikasson piirin Dogonin ja Koumankoun kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja ylängöt. Länsirajalla virtaa Bagoé ja itärajalla Banifing. Kasvillisuus on puusavannia ja avointa metsää.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Lisäksi on jonkin verran puolipaimentolaisuutta harjoittavia fulbeja sekä boboja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Seudun liikenneyhteydet ovat heikot. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito.
The Emoji Movie
The Emoji Movie on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, joka kertoo älypuhelimen sisältä löytyvästä suurkaupungista nimeltään Textopolis, jossa emojit asuvat.
Jékafo
Jékafo on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Bougoucourala sijaitsee 60 kilometriä Dioïlasta itään. Kunnassa on 6 600 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Jékafon kunta rajoittuu idässä Dioïlan piirin Diédougoun, etelässä Diébén ja Bancon sekä lännessä ja pohjoisessa Benkadin kuntiin. Lännessä virtaa Bagoéjoki.
Kuntaan kuuluu kahdeksan kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja ja miniankoja. Pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito.
Kekäle (kauppaketju)
Kekäle on suomalainen perheyritys ja kauppaketju, joka myy vaatteita naisille, miehille ja lapsille. Yritys on perustettu Joensuussa vuonna 1957, ja sillä on nykyään myymälä yhdeksällä paikkakunnalla: Joensuun lisäksi Jyväskylässä, Kiteellä, Lahdessa, Lappeenrannassa, Mikkelissä, Raisiossa, Tampereella ja Vantaalla. Kekäleellä on myös verkkokauppa.
Yritys työllistää parisataa ihmistä. Toimitusjohtaja on vuodesta 2015 lähtien ollut Joonas Kekäle.
Diédougou (Dioïlan piiri)
Diédougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Béléko Soba sijaitsee 50 kilometriä Dioïlasta itään. Kunnassa on 35 900 ja keskuskylässä 4 700 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Diédougoun kunnan pinta-ala on 955 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Dioïlan piirin N’Dlondougoun ja Jékafon, lännessä Dégnékoron ja Kilidougoun, pohjoisessa Dolendougoun ja Ségoun alueen Blan piirin Falon sekä idässä Sikasson alueen Koutialan piirin Koninan kuntiin. Länsirajalla virtaa Bagoé ja itärajalla Banifing.
Kuntaan kuuluu 32 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, fulbeja, soninkeja, miniankoja ja dogoneja. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.
Bélékosta johtaa päällystämätön maantie Fanaan. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, durra, hirssi ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit, vähäisessä määrin hevoset sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kalastusta ja kaupankäyntiä. Bélékossa ja viidessä muussa kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Dégnékoro
Dégnékoro on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Se sijaitsee 25 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 10 100 ja kylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Dégnékoron kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Kaladougoun ja Kilidougoun, idässä Benkadin, etelässä Bancon ja N’Golobougoun ja lännessä Kémékafon ja N’Garadougoun kuntiin. Maisemaa leimaavat tasanko ja Dégnékoron pohjoispuolella kohoava kukkula. Kasvillisuus on metsä- ja heinäsavannia.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat bambaroita, djulia ja fulbeja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio, maissi, bataatti sekä myytäväksi kasvatettavat puuvilla, seesami ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja.
Kilidougou
Kilidougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Tobougou sijaitsee 30 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 15 500 ja keskuskylässä 1 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Kilidougoun kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Nangolan, idässä Dolendougoun, Diédougoun ja Benkadin, etelässä Dégnékoron ja lännessä Kaladougoun kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja ylängöt. Idässä virtaa Bagoé ja pohjoisessa Baouléjoki.
Kuntaan kuuluu 12 kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja ja djulia.
Väestön elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maissi, riisi ja puuvilla.
Antti Nordin
Antti Nordin (s. 1960 Pietarsaari) on suomalainen kuvanveistäjä ja kitaristi. Hän opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa (Ateneum) vuosina 1979–1984. Nordinin tuotantoa on Äänekosken Liikuntatalon ulkoseinässä oleva "Urheiluhullut"-reliefi, joka valmistui Äänekosken juhlavuonna 1982. Teoksellaan Antti Nordin voitti Liikuntatalon julkisivun reliefikilpailun.
Nordinin ensimmäinen yksityisnäyttely pidettiin Helsingissä Kaivopuiston galleriassa 1984. Hän teoksiaan oli esillä vuonna 1990 Orivedellä Taidekeskus Purnun näyttelyssä.
Antti Nordin on työskennellyt Helsingissä Myllypuron taiteilijakylässä.
Antti Nordin on naimisissa lavastaja Metti Nordinin kanssa. Heidän lapsiaan ovat näyttelijä ja muusikko Reino Nordin (s. 25. toukokuuta 1983) ja Siiri Nordin (s. 15. lokakuuta 1980).
Metti Nordin
Metti Nordin (o.s. "Heiskanen", s. 25. lokakuuta 1961 Jyväskylä) on suomalainen lavastaja, joka on toiminut myös puvustajana ja graafisena suunnittelijana suomalaisissa teattereissa, kuten 1980-luvun loppupuolella Ryhmäteatterissa ja 1990-luvulla Suomen Kansallisteatterissa.
Metti Nordin opiskeli lukion jälkeen lavastusta Taideteollisessa korkeakoulussa 1980–1985 ja myöhemmin pukusuunnittelua Aalto-yliopistossa 2009–2012.
Nordin pitää Vehmaan Vinkkilässä taidetaloa nimeltä Oheistaidekoti yhdessä äitinsä, taidegraafikko ja akateemikko Outi Heiskasen kanssa. Hänen isänsä on etenkin kalligrafina tunnettu kuvataideopettaja Toivo Heiskanen. Mette Nordin on ollut naimisissa kuvanveistäjä Antti Nordinin kanssa. Heidän lapsiaan ovat näyttelijä Reino Nordin ja muusikko Siiri Nordin..
Benkadi (Dioïlan piiri)
Benkadi on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Kotoula sijaitsee Bagoéjoen itäpuolella 60 kilometriä Dioïlasta kaakkoon. Kunnassa on 7 900 ja keskuskylässä 1 900 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Benkadin kunta rajoittuu pohjoisessa Dioïlan piirin Diédougoun, idässä ja etelässä Jékafon ja lännessä Dégnékoron ja Kilidougoun kuntiin. Kuntaan kuuluu kuusi kylää.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja puuvilla. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin siat sekä siipikarja.
Dolendougou
Dolendougou on maalaiskunta Koulikoron alueen Dioïlan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dandougou sijaitsee 40 kilometriä Dioïlasta itään. Kunnassa on 14 200 ja kylässä 2 800 asukasta (vuonna 2009, väestönlaskenta).
Dolendougoun kunnan pinta-ala on 314,23 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Dioïlan piirin Diédougoun, lännessä Kilidougoun ja Nangolan, pohjoisessa Ségoun alueen Barouélin piirin Gouendon ja idässä Blan piirin Falon kuntiin. Länsirajalla virtaa Bagoé, pohjoisessa Bani ja idässä Banifing. Ilmasto on sudanilais-sahelilainen.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, soninkeja, somonoja ja fulbeja.
Dandougoun kautta kulkee Bélékon ja Fanan välinen maantie. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, kalastus, metsien hyödyntäminen ja käsityöammatit. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi, riisi ja puuvilla.
Tyler Honeycutt
Tyler Deon Honeycutt (15. heinäkuuta 1990 Los Angeles, Kalifornia – 7. heinäkuuta 2018 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. NBA:ssa Sacramento Kingsiä edustanut Honeycutt pelasi myös NBA:n kehityssarjassa, Venäjällä, Israelissa ja Turkissa. Vuonna 2015 hän voitti venäläisessä Himkissä EuroCup-mestaruuden.
Honeycutt pelasi yliopistokoripalloa vuosina 2009–2011 UCLA:n joukkueessa. Sacramento Kings varasi hänet NBA:han 35. vuorolla . Honeycutt pelasi Kingsissä ajoittain pienessä roolissa ja pääosin D-liigassa vuoteen 2013 asti, jolloin hän voitti D-liigan mestaruuden. Kesällä 2013 Honeycutt siirtyi Eurooppaan israelilaiseen Ironi Nes Zionaan. Kesällä 2014 hän teki kaksivuotisen sopimuksen venäläisen Himki BK:n kanssa jossa voitti EuroCup-mestaruuden vuonna 2015. Kauden 2016–2017 Honeycutt pelasi turkkilaisessa Anadolu Efes SK:ssa ja kauden 2017–2018 jälleen Himkissä.
Honeycutt kuoli ampumavammaan 27-vuotiaana 7. heinäkuuta 2018. Hänen äitinsä oli pyytänyt poliisia tarkistamaan poikansa tilanteen tämän oltua sekavassa mielentilassa. Poliisien saavuttua paikalla Honeycutt oli tulittanut näitä kohti ja laukaustenvaihdon jälkeen lukittautunut asuntoonsa, mistä oli seurannut tunteja kestänyt piiritystilanne. Lopulta poliisin erikoisryhmä oli rynnännyt taloon ja löytänyt Honeycuttin tajuttomana. Ensihoitajat totesivat hänet kuolleeksi kuolinsyyn oltua todennäköisesti itseaiheutettu ampumavamma.
Luettelo Saksan kansallispuistoista
Saksassa on 16 kansallispuistoa:
Alexandre M. Clerk
Alexandre Marie Clerk (31. elokuuta 1861 Montreal – 27. heinäkuuta 1932 Montreal) oli kanadalainen kuoronjohtaja ja pedagogi. Hänestä tuli vuonna 1896 Gesù-kirkon ja vuonna 1903 Saint-Louis-de-France-kirkon kuoromestari. Hän johti muiden muassa Felix Mendelssohnin ja Jules Massenet'n teosten esityksiä. Clerk sävelsi omaakin hengellistä musiikkia, mutta suurin osa hänen tuotannostaan päätyi tulipalon tuhoamaksi.
Tham Luangin luolan pelastusoperaatio
Tham Luangin luolan pelastusoperaatio oli kesä- ja heinäkuussa 2018 toteutettu operaatio kahdentoista 11–16-vuotiaan pojan ja heidän jalkapallovalmentajansa pelastamiseksi Tham Luangin luolasta Pohjois-Thaimaassa lähellä Myanmarin rajaa. Pojat ja valmentaja menivät tutkimaan luolastoa 23. kesäkuuta 2018. Rankkasade sulki ulospääsyreitit luolasta, jolloin ryhmä jäi veden saartamaksi luolan sisällä olevalle kielekkeelle. Kaksi brittiläistä sukeltajaa sai heihin yhteyden 2. heinäkuuta, jonka jälkeen heille vietiin ruokaa ja heidän luonaan kävi lääkäri. Luolan suulta oli matkaa ryhmän luokse noin neljä kilometriä. Reitin varrella oli ahtaita ja kapeita kohtia, veden virtaus oli paikoitellen voimakasta ja vesi sameaa, joten näkyvyys oli heikko tai olematon. Luolaan vedettiin operaation aikana putkia, joiden kautta hapen määrää lisättiin. Vettä pumpattiin pois parhaimmillaan satoja litroja sekunnissa.
Heinäkuun 6. päivänä Tham Luangin operaatiossa kuoli thaimaalainen entinen Navy SEAL -joukkojen aliupseeri, joka oli palaamassa luolasta toimitettuaan sinne happilaitteita. Hänen oma ilmasäiliönsä tyhjeni ennen kuin hän ehti pintaan.
Heinäkuun 8. päivän aamulla Chiang Rain kuvernööri ilmoitti, että poikia aletaan hakea saman päivän aikana. Noin kello kymmeneltä aamupäivällä paikallista aikaa luolaan lähetettiin kahdeksantoista sukeltajaa.
Iltapäivällä Suomen aikaa kahden ensimmäisen pojan kerrottiin päässeen luolasta pois. Heidän pelastamisensa sujui siis yli kolme tuntia nopeammin kuin aamulla ilmoitettu optimistinen arvio operaation kestosta oli.
Pelastusreitin varrelle perustetussa leirissä odotti lisää poikia, jotka pääsivät maan pinnalle melko pian kahden ensimmäisen jälkeen. Eri uutislähteissä tiedot pelastettujen määrästä vaihtelivat. 10–20 tunnin tauon jälkeen pelastettiin seuraavat neljä, jotka kuljetettiin helikoptereilla sairaalaan. Heidät pidettiin eristyksessä perheestään mahdollisten tarttuvien tautien takia.
Heinäkuun 10. päivä Thaimaan laivasto ilmoitti saaneensa kaikki luolan pojat ja heidän valmentajansa pelastettua.
Operaation aikana luolan läheisyyteen perustettiin mediakeskus, jossa työskennelleet toimittajat raportoivat tapahtumia kaikkialle maailmaan. Itse pelastustöihin osallistui Suomesta sukeltaja Mikko Paasi. Hän toimi operaation ratkaisuvaiheessa 8.–10. heinäkuuta luolaston toiseksi viimeisessä kammiossa parin sadan metrin päässä pelastettavien sijaintipaikasta.
Moottoritykkivene Nuoli
Moottoritykkivene Nuoli oli Suomen merivoimien alusluokka, johon kuului 13 venettä. Veneet nimitettiin moottoritykkiveneiksi, koska niissä oli aseistuksena kaksi tykkiä, mutta tarvittaessa kriisitilanteissa niihin saatiin torpedonheittimet. Torpedojen käyttöä harjoiteltiin torpedokoeasemilla ja kahdella Neuvostoliitosta hankitulla alkujaan Riga-luokan laivalla, joista tuli Hämeenmaa-luokan saattajia. Suomelta kiellettiin rauhansopimuksessa torpedoveneet, ja "Nuolilla" kierrettiin kieltoa. Torpedojen omistamista ei kielletty.
Turun Laivateollisuusyhtiön telakka valmisti veneet 1960-luvun alkupuolella. Niiden pituus oli 22 metriä, syväys 1,5 metriä, ja ne painoivat 40 tonnia. Niissä oli kolme neuvostoliittolaista V-12-moottoria, ja niiden nopeus oli 45 solmua. Keulassa oli 20 mm:n tykki, perässä 40 mm:n tykki.
Särkilahden koulu (Turku)
Särkilahden koulu oli Turun Hirvensalossa, Särkilahden kaupunginosassa vuosina 1959–2007 toiminut alakoulu, alun perin Särkilahden kansakoulu.
Särkilahden kansakoulu valmistui vuonna 1959. Aluksi sinne ei ollut hyvää tieyhteyttä, ja esimerkiksi Pikisaaresta lapset joutuivat kulkemaan Lauttarannan kautta viiden kilometrin matkan, vaikka kouluun oli linnuntietä matkaa vain kilometrin verran.
Särkilahden koulu lakkautettiin vuonna 2007. Loppuaikoina sitä kävi 30 oppilasta. Osoitteessa Häppiläntie 18 sijaitsevan koulukiinteistön osti Matti Myöhänen, joka siirsi Orikedolta sinne Ekomatti-nimisen rakennusosien ja -tarvikkeiden kirpputorinsa.
Kirkkonummi LP
Kirkkonummi LP on suomalaisen räp yhtyeen Likasen Etelän esikoisalbumi, joka julkaistiin 23. tammikuuta 2015.
Albumi nousi julkaisuviikollaan Rumban listan ensimmäiselle sijalle ja Suomen virallisen albumilistan kolmanneksi. "Kirkkonummi LP" pysyi albumilistalla neljä viikkoa.
Achille Fortier
Achille Fortier (23. lokakuuta 1864 St-Clet – 19. elokuuta 1939 Viauville) oli kanadalainen säveltäjä ja pedagogi. Hänen opettajiaan olivat Montrealissa Guillaume Couture ja Dominique Ducharme. Hän pääsi vuonna 1885 Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajiinsa lukeutui Ernest Guiraud. Fortier palasi Montrealiin vuonna 1890 ja ryhtyi itse opettamaan erinäisissä laitoksissa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean-Noël Charbonneau, Gabriel Cusson ja Édouard LeBel.
Fortier toimi 1890-luvun alussa Notre-Damen kirkon kuoromestarina Montrealissa. Hänen omia teoksiaan esitettiin vuonna 1893 Guillaume Couturen johtamassa konsertissa. Vuodesta 1900 alkaen Fortier työskenteli hallitukselle kielenkääntäjänä, joka omisti jäljelle jääneen aikansa sävellystyölleen. Sävellyksiin kuuluvat muiden muassa messu neljälle miesäänelle, uruille ja orkesterille, Valssi orkesterille sekä kaksi "Méditation"-nimistä kappaletta. Fortier sävelsi myös lukuisia lauluja.
Katu Montrealissa nimettiin vuonna 1985 Fortierin mukaan. Hänen mukaansa nimetty yhtye perustettiin vuonna 1988. Kokoonpano koostui sopraano Liette Turnerista, sellisti Alain Aubutista ja pianisti Réjean Coallierista. Vuonna 1989 Turner ja Coallier tekivät baritoni Erik Olandin kanssa CD-levyn "The Romanticism in Canada", johon kuuluu kymmenen Fortierin laulua.
Frank Stephen Meighen
Frank Stephen Meighen (26. joulukuuta 1870 Perth, Ontario – 19. tammikuuta 1946 Montreal, Québec) oli kanadalainen liikemies ja taiteiden suojelija. Hän opiskeli pianonsoittoa Paul Letondalin johdolla, mutta hänen varsinainen intohimonsa kohde oli ooppera. Vuonna 1910 hän perusti Albert Clerk-Jeannotten kanssa tekemänsä yhteistyön tuloksena Montreal Musical Societyn, jonka pohjalta seuraavana perustettiin Montreal Opera Company. Seuraavien kolmen kauden aikana yhtiö järjesti lähes 300 esitystä Montrealissa sekä muissa Kanadan ja Yhdysvaltain kaupungeissa.
Meighen palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja eteni Kanadan armeijassa kenraaliksi. Hän oli Kunnialegioonan upseeri vuodesta 1924. Liikemiehenä hän työskenteli muun muassa rautatieverkoston parissa.
Georges Dufresne
Georges Joseph-Édouard Dufresne (21. toukokuuta 1894 Nicolet, Québec – 25. kesäkuuta 1973 Montreal, Québec) oli kanadalainen tenori ja radiotuottaja. Hän sai muodollista koulutusta Nicoletin seminaarissa ja asettui Montrealiin, jossa häntä opettivat Rodolphe Mathieu ja Albert Clerk-Jeannotte. Hän vielä jatkoi opintojaan Pariisissa Jean de Reszken, Albert Dumontierin, André Paulet'n ja Jean Fournetzin johdolla. Dufresne palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Dufresne teki debyyttinsä Pariisissa nimellä Dufranne ja esiintyi myös muualla Ranskassa sekä Englannissa ja myöhemmin Yhdysvalloissa. Hän esiintyi vaudevillessä ja tulkitsi oopperaakin muun muassa "Manonin", "Carmenin" ja "Faustin" pääosissa. Dufresne työskenteli CBC:n tuottajana vuodesta 1942, kunnes jäi eläkkeelle 1967.
Henri Pontbriand
Henri Pontbriand (18. tammikuuta 1894 Sorel, Québec – 12. kesäkuuta 1969 Rawdon, Québec) oli kanadalainen tenori ja pedagogi. Hän sai opetusta Albert Clerk-Jeannottelta ja pianonsoitossa Victoria Cartierilta. Hän jatkoi opiskelua vielä Pariisissa Louis Delaquerrièren ja New Yorkissa Enrico Rosatin sekä Salvatore Fuciton johdolla. Hän esiintyi muun muassa Albert Coatesin johtaman orkesterin kanssa. Hänen omien oppilaidensa joukossa olivat Jeanne Desjardins, Mary Henderson ja Jacques Labrecque. Musiikkiuransa ohella Pontbriand toimi muun muassa amatööritaidemaalarina.
Vasaramäen koulu
Vasaramäen koulu, kutsumanimeltään ”Vasku”, on noin 650 oppilaan yhtenäiskoulu Turun Vasaramäessä. Koulu toimii kahdessa yksikössä, nimeltään Lehmus (Lehmustie 7, vuosiluokat 1–6) ja puoli kilometriä pohjoisempana sijaitseva Syreeni (Syreenikuja, vuosiluokat 7–9 sekä valmistavan opetuksen ryhmä maahanmuuttajille). Liikuntapainotteisessa koulussa on alakoulun liikuntalinja ja yläkoulun urheiluluokka.
Vasaramäen lapset kulkivat 1940-luvulla opintiellään joko Martin tai Kerttulin kansakouluun, ja koulumatkoihin saattoi kulua jopa useita tunteja. Vasaramäen asukkaat kiirehtivät kouluasiaa esittämällä kaupungin päättäjille tilastoja alueen lapsimääristä, ja Vasaramäkeen saatiin alkaa kaavailla suurehkoa kansakoulua 1950-luvun alussa. Vuonna 1953 valmistui 16 luokkahuonetta, ruokailusalin ja monia erikoistiloja sisältävä rakennus, jonka on suunnitellut Veijo Kahra Turun kaupungin rakennusosastolla. Sitä pidettiin 1950-luvulla esimerkkinä hyvin suunnitellusta ja maisemaansa sopivasta koulutalosta. Alun perin aulassa oli suihkulähde, ja kouluun kaavailtiin myös uima-allasta, mutta siitä jouduttiin luopumaan.
Koulu täyttyi heti oppilaista, joita oli enimmillään 1 100, ja koulua käytiin kahdessa vuorossa. Ikäluokkien pienennyttyä Vasaramäkeen otettiin oppilaita eteläpuolen kasvavista lähiöistä Lausteelta, Koivulasta ja Haritusta. Vuonna 1996 koulussa oli oppilaita enää 260.
Vuonna 2009 puoli kilometriä pohjoisempana sijaitseva Kupittaan koulu yhdistettiin Vasaramäen kouluun. Siksi koulu toimii nyt kahdessa paikassa, alakoulu Lehmustiellä ja yläkoulu Syreenikujalla. Entinen Kupittaan koulu, alun perin Kupittaan yhteiskoulu, on Aarne Ehojoen ja Veijo Kahran suunnittelema, vuonna 1957 valmistunut ja vuonna 1962 laajennettu rakennus.
Indonesian demokraattinen puolue
Indonesian demokraattinen puolue "(, PDI)" oli vuonna 1973 perustettu indonesialainen poliittinen puolue. Se toimi Suharton uusi järjestys- politiikan aikana Suhartoa vastustaneessa oppositiossa. 1990-luvulla Megawati Sukarnoputrin johtama siipi perusti uuden, PDI:stä irtautuneen puolueen Partai Demokrasi Indonesia Perjuangan PDI-P.