Sumerilaisten alkuperä
Sumerilaisten alkuperä ensimmäisen sivilisaation luojien sumerilaisten alkukoti on hämärän peitossa. Monet väittävät sumerilaisten tulleen Mesopotamiaan ehkä Anatoliasta tai Kaukasukselta. Toiset väittävät sumerilaisten sekoittuneen Persianlahden, Arabian niemimaan ja pohjoisesta tulleesta väestöstä. Onpa sumerilaisia väitetty indoeurooppalaisiksikin.
Sumerilaisia on monesti väitetty suoarabien jälkeläisiksi. Geenien perusteella näyttää epätodennäköiseltä, että sumerilaiset olisivat tulleet Intiasta.
Sumerilaiset olivat ei-seemiläinen kansa. Heidän alkuperäkseen on usein ehdotettu esimerkikksi Kaukasuksen aluetta, Anatoliaa, Irania, Intiaa ja Arabian niemimaata tai näiden lähialueita.
Sumerilaiset harjoittivat ilmeisesti kallon muokkausta niin kuin muinaiset intialaisetkin.
Sumerilaiset kuvaavat itsensä nimeltä "saggiga", "mustapäät". Tämä saattaa kertoa, että sumerit olisivat olleet mustahiuksisisia, tai jopa ihonvärin olleen musta. Monissa sumerilaisissa patsaissa ja kovissa sumerilaislla on pyöreähkö pää ja matala leuka. Erään tutkimuksen mukaan 22 tutkitusta 26 kallosta oli australoideja tai austriikkeja. Toisen tutkimuksen mukaan
sumerilaisten kallot olivat kolmea tyyppiä australoidi,eurafrikkalainen, austriikki ja armenoidi. Australoidia ja austriikkia on esim. Intiassa..
Eräs Sumerissa esiintynyt kallotyyppi oli 
lyhytkalloinen Välimeren tyyppi. Erään näkemyksen mukaan sumerilaisten nenät muistuttivat egyptiläisiä ja kreikkalaisia.
Sumerin kielen sukulaisuutta ei tunneta. Kieli on agglutinoivaa tyyppiä ja sanajärjestys subjekti-objekti-verbi (SOV). Nämä ovat ominaisia monille Aasian kielille.
Isolaattikielenä yleensä pidettyä Sumerin kieltä on ehdotettu mm Kaukasian kartvelin, Intian mundakielten, dravidakielten, Euraasian uralilaisten tai uralilais-altailaisten kielten, baskin kielen, Euraasian ehdotetun nostraattisten kielten ja varsinkin sino-tiibettiläisten tai dene-kaukasian kieliryhmien sukulaiskieleksi. Erään tutkijan mielestä myöhäisen Uruk-kauden tekstit oli kirjoitettu indoeurooppalaisella kielellä.
Mm. Simo Parpolan 2007 tekemän tutkimuksen mukaan sumerin kieli on uralilainen kieli, kaukaista sukua suomenkin kielelle ja
siinä on mm kartvelin vaikutusta. Tutkimus perustuu joidenkin sanojen samankaltaisuuteen ja väitettyyn konsonanttien muuntumiseen. Tämän mukaan sumerilaisten alkukoti olisi
ollut Kaukasuksen pohjoispuolisella tasangolla. Parpolan tutkimusta ei pidetä vahvasti perusteltuna.
Sumeria on monesti väitetty Kaukasian kartveli-kielien sukulaisiksi. Kielitieteilijöiden mukaan sumeri ei ollut sukua hurro-urartun kielille, mutta siinä oli kylläkin lainasanoja näistä kielistä.
Sumerilaiset ilmestyivät Etelä-Mesopotamiaan viimeistään hieman ennen varhaisdynastista aikaa, mutta luultavimmin jo Ubaid-kauden alussa joskus 6500-4500 eaa.
Ei osata sanoa, loivatko sumerilaiset Ubaid-kulttuurin, jossa ihmiset elivät mm. kasteluviljelyllä ja asuivat kylissä, ja rakensivat temppeleitä.
Erään teorian mukaan sumerilaiset olisivat olleet ainakin osittain Proto-eufratilaisia, jonka
niminen oletettu kansa olisi luonut Samarran ja Ubaidin kulttuurin.
Eräiden väitteiden mukaan Samarran kulttuurin ihmiset olisivat puhuneet esi-tigridistä kieltä, jossa esiintyi myös minolaisille ja hyksoksille tyypilliset ""banana""-tyyppisiä sanoja alāla, bunēne, silīli, Inanna, Zababa, Igigi, Aia, Kubāba jne. Jotkut väittävät tätä kieltä esiseemiläiseksi. Profo-Eufratin kielessä väitetään esiintyneen viljelyyn ja
metallinkäsittelyyn viittaavia sanoja, sekä alaryhmää ""ar"" pahar-nangar "savenvalaja puuseppä" että alaryyhmää ""ab/ag ub/ug"" esim. simug-ashgab "seppä nahkatyöntekijä". Tämä olisi liittynyt Ubaidin kulttuuriin.
Mutta toisten mukaan ubaidilaiset ja/tai samarralaiset eivät olleetkaan sumereita.
Jotkut väittävät sumerien tulleen Arabian niemimaalta ja polveutuvan alueen 2-puolista kiviterää tehneestä metsästäjäväestöstä.
Gwendolyn Leick on yhdistänyt erilaiset arkeologiset teoriat väittämällä, että Arabian niemimaan rannikon asukkaat mm Persianlahdella olivat sumereita. Mutta nämä saivat kastelukanavakulttuurin ja mutatiilitalot pohjoisesta Samarran kulttuurista. Seemiläiset paimentolaiset toivat Leickin mukaan jo varhain vaikutteita syntyvään Sumerin kulttuuriin.
Ei tiedetä, olivatko sumerilaiset yhtenäistä kansaa vai kansojen sekoitus. Harvojen löytöjen takia sumerilaisten geeneistä kiistellään yhä. Jos eumerilaisten jälkeläisä asuu yhä Irakissa, niin geenien perusteella sumerilaiset voisivat olla peräisin esimerkiksi Anatoliasta, Kaukasukselta, Iranista tai Persianlahden ympäristöstä.
Sumerilaisten geeneissä esiintyivät luultavasti Y-kromosomin haploryhmät G, J2,T (
G2a3b1, J2b, T, R1b) ja myös E3b. Isälinjan tyyppi G on peräisin Kaukasukselta. Mutta J1c3d (L147+) ja E1b1b1c1 (M34+) ovat seemiläisiä. E on Afrikasta, J Lähi-idästä, molemmat alueelle tyypillisiä.
Toiset väittävät sumerilaisten kantaneen Y-kromosomin haploryhmää J1, joka on peräisin Zagros-vuorilta, ehkä J1c3d, joka on kuitenkin seemiläinen . Haploryhmä J1 ja T esiintyy yleisesti etelä-Irakissa ja Anatoliasta Kurdistanin kautta Zagrokseen ulottuvalla alueella, missä vuohi ja lammas ensiksi kesytettiin noin 11000 vuotta sitten.
Joidenkin mukaan sumerilaisten Y-kromosomin DNA:n haploryhmät olisivat olleet G*, J*, LT* ja R*. Erään päätelmän mukaan sumerilaisilla oli Y-kromosomin DNA:n haplotyypit E3b ja G, ehkä oli T ja L, mutta ei ollut J1, J2.
Kaukaa sumerilaisten ydinalueilta, ja myöhäiseltä kaudelta löydetyt Marin 
haudat on analysoitu äitilinjan mtDNA:n haplotyyppeihin L2a1, R, H14a, J1a1 ja U4. Tyyppi L viittaa melko varmasti tyyppiin E1b1b (ehkä E-M123) joka oli luultavasti muinaisilla sumerilaislla. Melko varmasti tämän mukaan sumerilaisilla oli isälinjan Y-DNA:n tyyppejä G, J2, R1b(xL23) ja T. Äitilinjan tyyppi U4 viittaa isälinjan tyyppiin R, ehkä johonkin R1b:n alaryhmään. R1b saattaa olla joidenkin muiden kuin sumerilaisten, ehkä maahan saapuneiden gutilaisten geenejä.
Tämän mukaan sumerien ja akkadilaisten geenit olivat ehkä tyyppiä J1-P58, E-M123, G2a and T Eräiden mukaan ei-seemiläiset sumerit olivat Y-DNA:n haplotyyppiä T, F, L jne.
Jotkut olettavat J1, J2, G, LT (varsinkin T) ja . T saattaa olla peräsin Persianlahdelta, ja sitä on nykyään eniten Iranissa .
Mutta L:ää on eniten Pakistanissa kaukana idässä ja myös K on Pakistanista. Haploryhmän J2 (J-M172, J-M67) alkuperä lienee jossain Pohjois-Syyriassa. Jotkut liittvät tämän proto-Eufratin kieleen, jossa esiintyi ""banana", Kybele, Inanna, Asasara" tyyppisiä sanoja, joita on Sumerin kielessäkin lainasanoina.
Suoarabeja on monesti väitetty sumerien jälkeläisiksi. Suoarabeilla on runsaasti isälinjan Y-kromosomin haplotyyppiä J1 (J-M267) ja äitilinjan mitokondrio-DNA:n haplotyyppiä J, H, U ja T Uusien tietojen mukaan suoarabien äitilinja tulee seemiläisiltä. Suoarabeilla on paljon tyyppiä J1-M267 ja veriryhmä Rh negatiivinen niin kuin beduiineilla.
Suoarabien haploryhmän tyypit