hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tunneli-ilmiö
Tunneli-ilmiö eli "tunneloituminen" on kvanttimekaaninen ilmiö, jonka vuoksi hiukkanen voi tietyllä todennäköisyydellä läpäistä potentiaalivallin, jonka ylittämiseen sillä ei klassisen fysiikan mukaan olisi riittävästi energiaa.
Klassisen fysiikan mukaisena analogiana voidaan ajatella palloa, joka vierii maata pitkin paikassa, jossa on tietyn suuruinen kohouma. Jos pallon liike-energia ennen sen saapumista kohouman kohdalle on suurempi kuin sen potentiaalienergia kohouman huipulla eikä kitkaa tarvitse ottaa huomioon, pallo ylittää kohouman. Muussa tapauksessa näin ei tapahdu, vaan se kääntyy takaisin tulosuuntaansa.
Sen sijaan kvanttimekaniikassa hiukkasen käyttäytymistä on kuitenkin tarkasteltava aaltofunktion ja sitä kuvaavan Schrödingerin yhtälön avulla. Hiukkaseen vaikuttavat sähkömagneettiset ja eräissä tapauksissa myös vahva vuorovaikutus, jotka saavat aikaan, että ollessaan tietyllä alueella sillä on suurempi potentiaalienergia kuin muualla. Tällaista aluetta sanotaan tavallisesti potentiaalivalliksi. Aaltofunktio, jonka neliö kuvaa hiukkasen löytymisen todennäköisyyttä tietyllä alueella, on tällöin sinifunktion muotoinen potentiaalivallin ulkopuolella ja yksinkertaisimmassa muodossaan eksponenttifunktion muotoinen potentiaalivallin sisällä. Jos hiukkanen on alkujaan vallin toisella puolella, sen aaltofunktio on tällä puolella arvoltaan suurempi mutta ei sen toisellakaan puolella ole tarkalleen nolla. Tästä seuraa, että hiukkasella on jokin todennäköisyys joutua vallin toiselle puolelle. Ilmiön todennäköisyys on sitä suurempi, mitä kapeampi potentiaalivalli on ja mitä pienempi energia sen ylittämiseen klassisen fysiikan mukaan tarvittaisiin.
Tunneli-ilmiö esiintyy elektroneilla eräissä puolijohdelaitteissa kuten tunnelidiodissa. Tunneli-ilmiön vuoksi sähkövirta kulkee myös kahden suprajohtavan kappaleen välissä olevan ohuen eristeen läpi, mitä sanotaan Josephsonin ilmiöksi.
Tunneli-ilmiöön perustuu myös alfahajoaminen. Alfahiukkasen potentiaalienergiaan vaikuttavat toisaalta atomiytimessä nukleonien välillä vaikuttava vahva vuorovaikutus, toisaalta positiivisesti varautuneiden hiukkasten välillä vaikuttava sähköinen poistovoima. Näiden yhteisvaikutuksesta hiukkasen potentiaalienergia ensin kasvaa sen etääntyessä ytimestä mutta alkaa sitten nopeasti laskea sen päätyessä vahvan vuorovaikutuksen vaikutusalueen ulkopuolelle, joten ytimen ympärille muodostuu potentiaalivalli. Alfa-aktiivisia ovat ytimet, joissa alfahiukkasen potentiaalienergia on suurempi kuin sen ulkopuolella. Klassisen fysiikan mukaan ydin olisi stabiili, verrattavissa palloon mäen huipulla olevassa kuopassa, mutta kvanttimekaanisesti alfahiukkasen aaltofunktio ulottuu vallin ulkopuolelle, minkä vuoksi tällaisilla ytimillä on tietty todennäköisyys hajota eli ne ovat radioaktiivisia.
Devil’s Night
Devil's Night on amerikkalaisen rap-yhtye D12:n albumi, joka julkaistiin vuonna 2001.
Sibeliuksenpuisto (Kotka)
Sibeliuksenpuisto on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puisto. Puisto edustaa tyyliltään muotopuutarhaa. Puiston suunnitteli 1930-luvulla maineikas puutarha-arkkitehti Paul Olsson. Se kunnostettiin 1990-luvun lopulla alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Puisto on aiemmin tunnettu nimellä Kisakenttä.
Sibeliuksenpuisto sijaitsee Keskuskadun ja Kirkkokadun välissä ja siihen liittyy Keskuskadun vieressä kulkeva noin 800 metriä pitkä lehmusbulevardi ja Kotkan veistospromenadi. Puiston keskellä on suihkulähteessä sijaitseva Jussi Mäntysen "Kotkat"-veistos (1955). Veistospromenadiin lukeutuvista teoksista puistossa on Alexander Reichsteinin "Muodonmuutoksia" (2011). Puistossa on myös nähtävissä katkelma Ruotsinsalmen linnoituskaupungin aikaista katukiveystä.
Kerstova
Kerstova () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Opoljasta luoteeseen Kattilaan johtavan maantien varrella. Kylän ohi kulkee Veimarin ja Kattilan välinen rautatie. Kerstovan rautatieasema sijaitsee Hovinkylässä. Kerstovan kylän lähellä sijaitsevan aseman nimenä on "Salka".
Kerstova on eteläisin tunnettu vatjalaisten asuttama kylä. Vuonna 1848 siellä oli 368 vatjalaista ja 5 savakkoa. Keisarinna Elisabet lahjoitti kylän rippi-isälleen Fjodor Dubjanskille, joka rakennutti sinne kartanon ja ortodoksisen kirkon. Vuonna 1870 pystytettiin kivinen Nikolaoksen kirkko, joka on säilynyt raunioituneena. Ortodoksinen seurakunta käsitti Kerstovan lisäksi Kikkeritsan, Killin, Korkan, Kuutan, Mallin, Novesin, Raakovitsan, Saappolan, Serkovitsan ja Skulmannin (Fjodorovkan) kylät, joissa oli viisi tsasounaa. Vuonna 1899 seurakuntaan kuului 1 300 henkeä. Osassa kylistä asui Novasolkan luterilaiseen seurakuntaan kuuluneita inkerinsuomalaisia.
Maksasammalet (luokka)
Maksasammalet ("Marchantiopsida") on toinen maksasammalten kaareen kuuluvista luokista. Toinen on aitomaksasammalet.. Maksasammalten luokkaan kuuluvat sammalet ovat sekovartisia. Niiden sekovarsi on levymäinen, usein kuitenkin halkihaarainen ja leveäliuskainen. Niiden solukkorakenne on pitkälle erikoistunut ja niiden soluissa on kalvon ympäröimiä öljypusseja. Keuhkosammal ("Marchantia polymorpha") on tunnetuin maksasammalten luokkaan kuuluvista sammalista.
Dmytro Tšyhrynskyi
Dmytro Anatolijovytš Tšyhrynskyi (, s. 7. marraskuuta 1986 Izjaslav, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Šah’tar Donetskia ja Ukrainan maajoukkuetta.
Tšyhrynskyi aloitti jalkapalloilun Karpaty Lvivissä ennen siirtymistään Šah’tar Donetskiin 14-vuotiaana. Ukrainan valioliigassa hän debytoi 17-vuotiaana 19. kesäkuuta 2004 ottelussa Metalurh Zaporižžjaa vastaan ja Mestarien liigassa kuukausi 18-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen 7. joulukuuta 2004 ottelussa Barcelonaa vastaan.
Kauden 2005–2006 alkupuoliskon ajaksi Tšyhrynskyi lainattiin Metalurh Zaporižžjaan, josta palattuaan hän vakiinnutti asemansa Šah’tarin puolustuksessa. Hän oli avauskokoonpanossa joukkueen voittaessa Ukrainan cupin vuonna 2008 ja UEFA Cupin vuonna 2009. Ukrainan valioliigan mestaruuden hän saavutti Šah’tarin kanssa vuosina 2006 ja 2008.
Elokuussa 2009 Tšyhrynskyi siirtyi pitkällisten neuvottelujen jälkeen 25 miljoonan euron kaupassa edelliskaudella triplamestaruuden voittaneeseen espanjalaiseen Barcelonaan, jonka kanssa hän teki viisivuotisen sopimuksen. Viimeisen ottelunsa Šah’tarin riveissä hän pelasi 28. elokuuta UEFA Super Cupissa juuri Barcelonaa vastaan.
Tšyhrynskyi debytoi Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa 12. syyskuuta 2009 ottelussa Getafea vastaan. Hän saavutti joukkueen kanssa Espanjan liigamestaruuden ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden, mutta ei kuulunut valmentaja Josep Guardiolan luottopelaajiin ja pelasi kauden aikana vain 14 ottelussa kaikki kilpailut mukaan lukien. Kauden päätyttyä hän palasi 15 miljoonan euron kaupassa takaisin Šah’tariin.
Tšyhrynskyi kuului Ukrainan alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kokoonpanoon vuoden 2006 EM-kilpailuissa, joissa joukkue ylsi loppuotteluun. Hänet nimettiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Tšyhrynskyi kutsuttiin myös Ukrainan maajoukkueen kokoonpanoon muutamia päiviä myöhemmin alkaneisiin vuoden 2006 MM-kilpailuihin, joissa hän ei kuitenkaan pelannut minuuttiakaan. Hän oli nuorin kisoihin valittu pelaaja.
Ensiesiintymisensä Ukrainan maajoukkueessa Tšyhrynskyi teki lopulta 7. helmikuuta 2007 ystävyysottelussa Israelia vastaan. Vuoden 2008 EM-kilpailuiden karsinnoista lähtien hän on ollut Ukrainan runkopelaajia.
Tino Boos
Tino Boos (s. 10. huhtikuuta 1975 Düsseldorf, Länsi-Saksa) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Boos pelasi ensimmäiset pääsarjapelinsä uransa Düsseldorfer EG:ssä kaudella 1992–1993. Kaudeksi 1994–1995 Boos vaihtoi Saksassa seuraa Kassel Huskiesiin isomman peliajan toivossa. Vuonna 2000 Boos vaihtoi Saksassa toistamiseen seuraa siirtyessään Kölner Haieen. Hänet valittiin Kölnin varakapteeniksi vuonna 2000. Kölnissä Boos oli voittamassa keväällä 2002 Saksan-mestaruutta.
Kauden 2006–2007 jälkeen Boos yritti saada NHL-sopimusta Buffalo Sabresista ja San Jose Sharksista mutta päätti lopulta kuitenkin jäädä Saksaan ja solmi sopimuksen Hannover Scorpionsin kanssa kaudesta 2007–2008. Scorpionsissa Boos voitti joukkueen kapteenina Saksan-mestaruuden keväällä 2010. Hän pelasi vielä seuraavankin kauden Scorpionsissa ja siirtyi kaudeksi 2011–2012 takaisin Kölner Haieen. Kölniläisjoukkueessa Boos pelasi yhden kauden ja teki sen jälkeen sopimuksen DEG Metro Starsin kanssa.
Boos on edustanut Saksan maajoukkuetta kuusi kertaa MM-tasolla joista kolmesti ensimmäisessä divisioonassa sekä vuoden 2004 maailmancupissa ja vuoden 2006 olympialaisissa.
Aitomaksasammalet
Aitomaksasammalet ("Jungermanniopsida") on toinen maksasammalten kaareen kuuluvista luokista. Toinen on maksasammalet.. Aitomaksasammalten luokkaan kuuluvat sammalet ovat joko sekovartisia tai lehdellisiä tai niiden välimuotoja. Sekovartisten aitomaksasammalten solukkorakenne ei ole samalla lailla pitkälle erikoistunut kuin maksasammalten luokkaan kuuluvilla sammalilla. Niillä ei ole varrellisia sukusolupesäkkeistöjä.
Kliimon luostari
Pyhän kolminaisuuden Kliimon luostari () oli Venäjän Karjalassa Äänisen Suurella Kliimonsaarella ("Bolšoi Klimetski") sijainnut ortodoksinen luostari.
Luostarin perusti vuonna 1520 Joona Kliimolainen, perimätiedon mukaan Novgorodin posadnikan poika, joka oli Äänisen myrskyssä pelastautunut Kliimonsaaren rannalle. Luostari sai Iivana IV:ltä itsehallinnon sekä maa-alueita ja kalastusoikeuksia, joista se riiteli pitkään Heinälahden ja Kižin talonpoikien kanssa. Vuonna 1583 veljestö käsitti 29 henkeä. Vuosina 1613–1614 ruotsalaiset polttivat luostarin kirkon, joka rakennettiin pian uudelleen. Eri aikoina Kliimon luostarin alaisuuteen kuuluivat Jääsjärven, Maasjärven ja Solomannin luostarit.
1700-luvulla luostarin toiminta kuihtui ja se lakkautettiin vuonna 1769. Vuonna 1860 se sai jälleen itsenäisen aseman. Vuonna 1906 se muutettiin naisluostariksi, johon siirrettiin nunnia Kargopolista. Vuoteen 1918 mennessä heidän lukumääränsä kohosi 37:ään. Kivimuurin ympäröimässä luostarissa oli puiset Nikolaoksen, Kolminaisuuden ja Joona Kliimolaisen kirkot sekä kivinen Sakarjan ja Elisabetin kirkko. Kliimon luostari lakkautettiin vuonna 1925 ja viimeiset nunnat karkotettiin sieltä vuonna 1929. Luostarin paikalla toimi karjatila, vanhainkoti ja myöhemmin pioneerileiri.
Gymnosofistit
Gymnosofistit (, ”alastomat viisaat”) on nimitys, jota antiikin kreikkalaiset käyttivät tietyistä intialaisista filosofeista (sadhut ja joogit), jotka harjoittivat askeesia siinä määrin, että pitivät ruokaa ja vaatetusta haitallisina puhtaalle ajattelulle.
Termiä käytti ensimmäisenä Plutarkhos ensimmäisellä vuosisadalla kuvatessaan Aleksanteri Suuren ja kymmenen gymnosofistin kohtaamista Punjabissa. Gymnosofistit olivat yllyttäneet paikallisia kapinaan makedonialaisia vastaan. Plutarkhoksen mukaan Aleksanteri esitti heille vaikeita kysymyksiä ja ilmoitti tuomitsevansa ensimmäisenä väärän vastauksen antaneen kuolemaan.
Diogenes Laertios mainitsee gymnosofistit usein käsitellessään filosofian mahdollista alkuperää barbaarien keskuudessa. Hän kertoo useiden kreikkalaisten filosofien, kuten Demokritoksen ja Pyrrhonin, tavanneen gymnosofisteja käydessään Intiassa. Hänen mukaansa Pyrrhon, puhtaan skeptisismin perustaja, sai vaikutteita gymnosofisteilta matkustellessaan Intiassa Aleksanterin kanssa, ja jäljitteli heidän elämäntapaansa palattuaan kotiinsa Elikseen. Aleksanterin hovissa toiminut Onesikritos puolestaan tunnisti gymnosofisteissa kyyniset ihanteet.
Strabon mainitsee gymnosofistit teoksessaan "Geographica". Hän jakoi intialaiset filosofit muuten brahmaneihin ja sramanoihin, seuraten tässä Megasthenestä. Sramanat hän jakoi edelleen ryhmiin, joista hän käytti nimityksiä "hylobioi" (metsäerakot, vrt. Aranyaka) ja "fysikoi".
Filon Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit kahdesti luetellessaan vierasmaalaisia askeetikkoja ja filosofeja, jotka olivat hänen arvionsa mukaan viisaita, oikeudenmukaisia ja hyveellisiä, ja näin ollen todella vapaita. Hän kirjoitti, että gymnosofistit tutkivat luonnonfilosofian lisäksi etiikkaa suurin kärsimyksin, ja tekevät koko elämästään hyvee oppitunnin. Hän mainitsee myös intialaissyntyisen gymnosofistin nimeltä Kalanos, jota arvostettiin hyveellisen toimintansa vuoksi. Myös Klemens Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit käsitellessään filosofian pakanallista alkuperää.
Jainalaiset digambara-munkit ovat nykyäänkin alastomia. Useat tutkijat ovat pitäneet heitä samoina kuin gymnosofistit. Kiinalainen buddhalaismunkki Xuanzang mainitsee kohdanneensa digambara-munkkeja Taksilassa 600-luvulla, samalla alueella Punjabissa, jossa Aleksanteri Suuren armeija kohtasi gymnosofistit.
Paloisvuori
Paloisvuori on Iisalmen kaupungin eteläisellä puolella sijaitseva mäki. Paloisvuoren alueella on kattava murtomaahiihto- ja lenkkeilyreittien verkosto, joiden lisäksi paikalle rakennettiin 1980-luvulla pienimuotoinen laskettelukeskus. Keskukseen sisältyy kaksi rinnettä ja yksi hissi. "Paloskilla" on myös pieni rinnekahvila. 
Ulkoilureitin varrella mm:
Skavabölen pojat
Skavabölen pojat on Antti Raivion näytelmä vuodelta 1991. Q-teatteri nousi sen ansiosta menestykseen. "Skavabölen pojat" kertoo poikien aikuistumisesta 1970- ja 1980-lukujen Kauniaisissa ja Hyrylässä. Näytelmä sai Teatterikeskuksen vuoden 1991 Vuoden teatteriteko -palkinnon.
Zaida Bergroth on ohjannut näytelmän pohjalta elokuvan "Skavabölen pojat".
Kirill Starkov
Kirill Starkov (s. 31. maaliskuuta 1987 Jekaterinburg, Neuvostoliitto) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka on pelannut urallaan kotimaassa Tanskassa ja Pohjois-Amerikassa, Ruotsissa sekä Venäjällä.
Starkovin isä Oleg oli myös jääkiekkoilija, joka edusti Venäjällä TsSKA Moskovaa ja Avtomobilist Sverdlovskia ennen siirtymistään Tanskan liigan Esbjergiin. Isänsä peliuran takia Starkov vietti suuren osan lapsuudestaan Tanskan Esbjergissä. Tultuaan täysi-ikäiseksi hän sai Tanskan kansalaisuuden ja oli näin oikeutettu pelaamaan Tanskan maajoukkueessa.
Kirill Starkov valittiin Tanskan liigan vuoden tulokkaaksi Esbjergissä kaudella 2002–2003. Seuraavaksi kaudeksi Starkov siirtyi Ruotsin Frölunda Indiansiin, jossa pelasi eri juniorijoukkueissa kaudet 2003–2006 ja voitti alle 18-vuotiaiden Ruotsin mestaruudet vuosina 2004 ja 2005 sekä alle 20-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2005. Starkov pelasi 2006–2009 Pohjois-Amerikassa, ensin WHL-juniorisarjan Red Deer Rebelsissä ja sitten ECHL-, CHL- ja AHL-sarjoissa.
Kesken kauden 2008–2009 Starkov siirtyi KHL:n TsSKA Moskovaan. Sieltä hän vaihtoi seuraavaksi kaudeksi Ruotsin Elitserienin Timrå IK:hon. Kaudeksi 2010–2011 Starkov palasi kotimaansa Esbjergiin. Hyvän Esbjergin-kauden jälkeen hän palasi Ruotsiin ja Allsvenskanin Rögleen. Hän sai seurasta kuitenkin potkut tammikuussa 2012 vaisujen, kun hänen otteensa eivät olleet vastanneet odotuksia. Starkov palasi tämän jälkeen takaisin kotimaahansa ja maan pääsarjassa pelaavaan SønderjyskEen. Tanskassa hän ehti pelata kuusi runkosarjapeliä ja teki niissä yhdeksän pistettä. Pudotuspeleissä SønderjyskE sijoittui pronssille.
Starkov teki keväällä 2012 sopimuksen Allsvenskanin IK Oskarshamnin kanssa.
Starkov edusti Tanskan maajoukkuetta vuoden 2007 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
This Is Us Tour -kiertue
This Is Us Tour on Backstreet Boys -yhtyeen konserttikiertue, joka kesti syksystä 2009 kesän 2010 saakka.
Soundcheck-tilaisuuksissa soitetut kappaleet
Backstreet's Back Tour -kiertue
Backstreet's Back Tour oli Backstreet Boys -yhtyeen konserttikiertue.Encore:
Verna Piponius
Verna Lydia Elisa Piponius (9. huhtikuuta 1894 Viipuri – 26. kesäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän teki pitkän uran puhenäyttämöillä ja näytteli lisäksi useissa suomalaisissa elokuvissa, kuten "Vihtori ja Klaara" (1939). Piponius nähtiin teatterilavoilla myös kotimaansa ulkopuolella Saksassa ja Yhdysvalloissa.
Verna Piponiuksen vanhemmat olivat professori August Piponius ja Lydia Malmström. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin Ruotsalaisesta tyttölyseosta vuonna 1917, jonka jälkeen hän opiskeli lääketiedettä ja työskenteli jonkin aikaa konttorialalla. Piponius valitsi urakseen kuitenkin näyttämötaiteen, jota hän opiskeli Helsingin Ruotsalaisen Teatterin oppilaskoulussa vuosina 1920–1922 Olga Salon, Nicken Rönngrenin ja Ilmari Räsäsen johdolla. Lisäksi hän opiskeli Dresdenissä 1922–1924 ja oli iltanäyttelijänä sikäläisessä Sächsische Staatstheaterissa.
Piponius oli harjoittelijana Ida Aalberg -Teatterissa vuosina 1918 ja 1919. Varsinainen ammattinäyttelijän ura alkoi Viipurin Työväen Teatterissa 1924 ja 1925, jota seurasi Koiton Näyttämö 1926–1928 ja Turun Teatteri 1928–29. Piponius johti Elannon Näyttämöä vuosina 1929–1936 ja edelleen 1938–1948. Vuosina 1936–47 hän työskenteli näyttelijänä ja ohjaajana Helsingin Kansanteatterissa. Vuosina 1948–50 Piponius työskenteli Suomalaisella Työväen Näyttämöllä New Yorkissa.
Helsingin Kansanteatterissa Piponius oli johtaja Eino Salmelaisen luotettu apuri ja todellinen tuhattaituri. Hän ei pelännyt tarttua toimeen eikä pitänyt melua itsestään. Piponiuksessa oli hieman aristokraattia, hän oli hivenen etäinen ja vaikeasti lähestyttävä persoona. Salmelainen kutsui häntä näyttämöpäälliköksi; titteliä ei kuitenkaan virallistettu.
Piponiuksen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Ofelia (kappaleessa "Hamlet"), Aaprahamska ("Viisas neitsyt"), Rebekka West ("Rosmersholm") ja Aude ("Hauta riemukaaren alla"). Hän ohjasi muun muassa näytelmät "Ilmiantaja", "Omantuntonsa ahdistama", "Murrosikä", "Nukkekoti", "Neiti Julie" ja "Viettelyksen vaunu".
Piponius näytteli noin 30 elokuvassa vuosina 1936–1952, useimmiten sivuroolissa. Hugo Hytösen ja Orvo Saarikiven Maria Jotuni -filmatisoinnissa "Miehen kylkiluu" (1937) Piponiuksella oli keskeinen rooli Miina Salokanteleena. Teuvo Tulion avioliittofarssissa "Vihtori ja Klaara" (1939) Piponius piirsi vahvoin vedoin Klaaran luonnekuvan. Elokuvassa "Onnen-Pekka" hän näytteli Raakel Björniä. Klassikkoelokuvassa "Kulkurin valssi" Piponius näytteli puolestaan sivuosan kotiopettajattarena.
HMS Coventry (F98)
HMS Coventry (viirinumero F98) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston tyypin 22 -fregatti. Aluksen nimeksi piti alun perin tulla "HMS Boadicea", mutta se päätettiin nimetä uudelleen Falklandin sodassa uponneen samannimisen tyypin 42 -ohjushävittäjän muistoksi.
Alus tilattiin 14. joulukuuta 1983 Swan Hunterilta Tyne and Wearista. Sen köli laskettiin 29. maaliskuuta 1984 ja alus laskettiin vesille 8. huhtikuuta 1986. Alus valmistui 14. lokakuuta 1988 viimeisenä luokan kuudesta toisen tilauserän aluksista.
"HMS Coventry" kuului 6. fregattilaivueeseen Devonportissa. Alus oli 1999 Britannian osa varalla olevasta Naton laivastovoimasta Atlantilla (), mihin se oli sitoutuneena kuusi kuukautta. Alus matkasi tehtävän aikana 25000 merimailia valvoen meriliikennettä Adrianmerellä, vieraili Gdanskissa ja harjoitteli yhdessä Puolan laivaston kanssa.
Alus osallistui 2001 edustustehtäviin vieraillen Clydenbankin toisen maailmansodan pommitusten ja heinäkuussa Liverpoolissa Atlantin taistelun 60-vuotistilaisuuksissa.
Alus poistettiin palveluksesta 17. tammikuuta 2001.
Alus myytiin 14. tammikuuta 2003 Romanialle. Alus siirrettiin Portsmouthiin telakalle, jossa se modernisoitiin NATO yhteensopivaksi. Romanian laivasto otti 9. syyskuuta 2004 aluksen palveluskäyttöön nimellä "Regele Ferdinand".
Daniel Majstorović
Daniel Majstorović (s. 5. huhtikuuta 1977 Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana. Hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa 50 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2003–2013.
Johan Keckonius
Johan Keckonius (noin 1643 Huittinen – 20. syyskuuta 1719 Huittinen) oli suomalainen kirkkoherra ja valtiopäivämies.
Keckoniuksen vanhemmat olivat Huittisten kirkkoherra Anders Keckonius (k. 1675) ja Katarina Gjös. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1662 tai 1663. Keckonius opiskeli myös Uppsalassa.
Keckonius pääsi isänsä seuraajana Huittisten kirkkoherraksi varrontavaltakirjalla jo ylioppilaana ollessaan 1674 ja virkaan hän astui 1676. Myöhemmin hänestä tuli myös lääninrovasti. Keckonius oli valtiopäivämiehenä 1682–1683 ja hän oli puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1690 sekä saarnaajana 1693.
Fillarimestari
Fillarimestari on Autoliiton vuosittain järjestämä kilpailu 4.–5.-luokkalaisille lapsille. Kilpailuissa lapset ottavat leikkimielisesti mittaa toisistaan liikennetiedoissa ja -taidoissa.
Kilpailun tavoitteena on tukea suomalaiskoulujen liikennekasvatustyötä: Liikennesääntöjen ja turvallisen liikennekäyttäytymisen omaksuminen ei onnistu vain opiskelemalla. Siihen tarvitaan omakohtaista kokemusta ja ymmärrystä, joka syntyy käytännön harjoittelun avulla.
Kouluille Fillarimestariin osallistuminen on ilmaista. Opettajat ja vanhempainyhdistykset ovat myös aktiivisesti mukana kisojen organisoinnissa. Vuonna 2008 Fillarimestari-kilpailuihin osallistui kaiken kaikkiaan noin tuhat lasta Suomessa.
Kilpailuja koordinoi maailmanlaajuisesti kansainvälinen autoliitto FIA. Euroopan-laajuisesti noin 2 miljoonaa lasta on mukana liikennekasvatusprojektissa. Kilpailu järjestetään nyt jo 24. kertaa. Suomi on mukana 7. kertaa.
Fillarimestari-kilpailussa nelihenkinen joukkue koostuu kahdesta tytöstä ja kahdesta pojasta, jotka ovat ala-asteen 4. tai 5. luokalla. Kilpailijat mittaavat taitojaan joukkueena ajo- ja teoriakokeissa. Kilpailuissa menestyminen edellyttää polkupyörän hallintaa sekä liikennesääntöjen tuntemusta.
Fillarimestari-kilpailun aluekilpailut järjestetään vuosittain syyskuun viikolla 37, joka on Opetushallituksen organisoima koululaisten liikenneturvallisuusviikko. Aluekilpailut pidetään noin 10 paikkakunnalla eri puolilla Suomea.
Aluekilpailujen voittajat kohtaavat toisensa SM-kilpailuissa toukokuussa. Voittaja edustaa Suomea Fillarimestarin EM-kilpailuissa.
Autoliitto järjesti Fillarimestarin EM-kilpailut Turussa 11.–14.9.2009. Kilpailujen isännöinti oli osa Autoliiton 90-juhlavuotta. Turun EM-kilpailuissa oli mukana yhteensä 21 maata ja vajaat sata lasta. Euroopan mestaruuden saavutti Latvian joukkue.
Kaarlo Forsgren
Karl (Kaarlo) Alarik Theodor Korpilahti (sukunimi aik. Forsgren; 19. kesäkuuta 1872 Korpilahti – 12. heinäkuuta 1908 Käkisalmi) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja runoilija. Hän käytti nimimerkkiä "Kaarlo-n".
Forsgren oli Keski-Suomi-lehden päätoimittajana 1891–1892.
Killed by Death
Killed by Death on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin kappale ja single kokoelmalevyltä "No Remorse" vuodelta 1984. Kappaletta ei ole julkaistu millään studioalbumilla, vaan se on yksi neljästä uudesta kappaleesta, jotka yhtye teki kokoelmalle.
”Killed by Death” on yksi yhtyeen tunnetuimpia kappaleita, ja on kuulunut Motörheadin live-esiintymisiin heti julkaisustaan lähtien. Kappaleen sanoitukset esittelevät Lemmy Kilmisterin taitoa kirjoittaa samaan aikaan sekä uhkaavia että kieli poskessa tehtyjä sanoituksia. Kappale onkin Motörheadille tyypillinen sisältäen kaksimielisyyksiä. Kappaleesta on myös tehty musiikkivideo, joka kuvattiin Arizonassa. Singlellä on kaksi ”Under the Knife” -nimistä kappaletta, jotka ovat kuitenkin kaksi täysin eri kappaletta.
Noble House
Noble House on James Clavellin kirjoittama romaani, joka julkaistiin vuonna 1981. Se kuuluu Clavellin Aasia-saagaan ja sijoittuu vuoden 1963 Hongkongiin. Romaani on reilusti yli 1000 sivua pitkä ja käsittelee tarinaa useiden eri henkilöhahmojen näkökulmasta. Siitä tehtiin vuonna 1988 neljän jakson pituinen televisiosarja, jossa pääosaa esitti Pierce Brosnan.
Noble House sijoittuu vuoden 1963 Hongkongiin, missä tai-pan Ian Dunross yrittää pelastaa johtamansa yrityksen edeltäjänsä jättämiltä talousvaikeuksilta. Tehdäkseen tämän, hän hakee kaupunkiin saapuneesta Yhdysvaltalaisesta liikemiehestä itselleen liikekumppania ja kamppailee samalla arkkivihollisensa Quillan Gorntin kanssa, joka pyrkii tuhoamaan Noble Housen lopullisesti. Samalla kiinalaiset kommunistit, taiwanilaiset nationalistit ja neuvostoliittolaiset vakoojat kilpailevat vaikutusvallasta Hongkongissa brittien yrittäessä torjua heidän toimet. Samalla kaikki hakevat omalle puolelleen tukea Hongkongin alamaailmasta.
Veli (nimi)
Veli on suomalainen miehen etunimi. Veli on 1800-luvun lopun suomalaisuusmielisiä nimiä. Väestö­rekisteri­keskuksen mukaan vuoden 2018 loppuun mennessä Veli-nimen on saanut 29 697 suomalaista. Yleisiä ovat myös yhdysnimet Veli-Matti ja Veli-Pekka. Veli viettää nimipäivää 9. tammikuuta.
Sandarmoh
Sandarmoh () on Stalinin vainojen uhrien teloitus- ja hautapaikka Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karhumäen ja Poventsan välisen maantien varrella 19 kilometrin päässä Karhumäeltä.
Joukkoteloitukset Sandarmohissa alkoivat 11. elokuuta 1937 ja jatkuivat 14 kuukauden ajan. Arkistolähteiden mukaan paikalla on ammuttu yli 7 000 henkeä: työläisiä, talonpoikia, virkailijoita, kulttuurityöntekijöitä, taiteilijoita, pappeja ja sotilaita. Ammutuista noin 3 500 oli Neuvosto-Karjalan asukkaita ja noin 3 000 Vienanmeren–Itämeren kanavan vankeja. Solovetskin vankileirin vankeja teloitettiin 1 111 henkeä. Teloitettujen joukossa on yli 60 kansallisuuden edustajia, muun muassa 2 154 venäläistä, 762 suomalaista, 676 karjalaista, 493 ukrainalaista, 212 puolalaista, 184 saksalaista ja 89 valkovenäläistä. Sandarmohissa tapettiin muun muassa udmurttien kansallisrunoilijana pidetty Kuźebai Gerd.
Juri Dmitrijevin johtama Memorial-yhdistyksen retkikunta löysi salassa pidetyn hautapaikan heinäkuussa 1997. Noin 7,5 hehtaarin suuruisella alueella on 236 neliskulmaista joukkohautaa. Vuonna 1998 pystytettiin ortodoksinen tsasouna ja Grigori Saltupin suunnittelema muistomerkki. Alueella on myös eri kansallisuuksien ja uskontokuntien muistopatsaita sekä menehtyneiden omaisten pystyttämiä muistomerkkejä. Paikalla pidetään jumalanpalveluksia ja muistotilaisuuksia poliittisten vainojen uhrien muistopäivänä 5. elokuuta.
Venäjän sotahistoriallisen seuran toimeksiannosta alueella tehtiin kesällä 2018 kaivauksia tarkoituksena löytää venäläisten jäänteitä. Löytyneitä väitettiin suomalaisten jatkosodan aikana tappamien puna-armeijan sotilaiden ruumiiden jäänteiksi. Perusteluna esitettiin, että heidät oli puettu sellaisiin sotilasmantteleihin, joilla suomalaiset olisivat pukeneet vankeja. Kangasjäänteet ovat vihreitä. Teoriaa ei ole perusteltu mitenkään, ja dosentti Antti Kujalan mukaan jo sodan aikana olisi tiedetty, jos Suomen armeija olisi teloittanut siellä joukoittain ihmisiä, eikä muutenkaan hänen mukaansa tunnu järkevältä, että suomalaiset olisivat vieneet vankeja Karhumäestä rintaman lähelle teloitettavaksi. Myöskään joukkoteloituksista ei ole todisteita, sillä lähes kaikki teloitukset dokumentoitiin.
Sotahistoriallisen seuran tavoitteena on pystyttää paikalle muistomerkki aivan Stalinin vainojen uhrien muistomerkin viereen osoittamaan, että ei vain Stalin vaan Suomen armeijakin oli julma. Anna-Lena Laurénin mukaan: 
Poliittiseksi kaivausten tavoite joka tapauksessa mielletään.
Kehittämänsä teorian siitä, että suomalaiset olisivat ampuneet sinne venäläisiä sotavankeja, esittivät kesällä 2016 Petroskoin yliopiston professorit Sergei Verigin ja Juri Kilin.
Hermann Samuel Reimarus
Hermann Samuel Reimarus (22. joulukuuta 1694 Hampuri – 1. maaliskuuta 1768 Hampuri) oli saksalainen filosofi, teologi ja kielitieteilijä. Hän vietti neljä viimeistä vuosikymmentään itämaisten kielten opettajana Hampurissa.
Reimaruksen näkemykset Jeesuksesta ja kristinuskon alkuperästä tulivat julki hänen postuumisti julkaistuissa kirjoituksissaan. Hän muun muassa puolusti deismiä ja katsoi kristittyjen vääristäneen Jeesuksen sanoman. Jeesus halusi hänen mukaansa seuraajiensa pysyvän juutalaisina eikä siis aikonut perustaa uutta uskontoa. Reimaruksen työ käynnisti historiallisen Jeesuksen etsinnän.
Reimarus kiinnitti huomiota siihen, että Raamatun kertomuksia on mahdoton sovittaa yhteen luonnontieteen kanssa. Hänen mukaansa tekstien ennakkoluuloton lukija huomaa, että Raamattu on ”vanhojen satujen kokoelma”, se on ”hulluuden ja pahuuden historia”, kiihkomielien kirjoittama ja ”täynnä pappien petoksia”. Raamatun väkivaltaiset kertomukset eivät ole hyväksyttäviä sen paremmin kuin yleisen historian väkivaltaiset kertomukset. Koska Raamattu perustuu valehteluun, koko kristinusko on suurelta osin petosta. Raamattu on kokoelma satuja, murhenäytelmiä ja turhia tarinoita. Reimarus ehdotti, että uskonto tulisi tulkita luonnon näytelmäksi ja ainoa jumala, josta voidaan puhua, on kaikkeuden tapahtumiin puuttumaton luojajumaluus.
Petr Čajánek
Petr Čajánek (, s. 18. elokuuta 1975 Gottwaldov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, olympiamitalisti ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän edustaa Tšekin Extraligan PSG Zlíniä. Čajánek on pelannut urallaan 269 NHL-ottelua tehoin 46+107=153. Jäähyminuutteja on tullut 144.
Čajánek debytoi Tšekin Extraligassa kaudella 1993–1994 HC RI OKNA Zlínin joukkueessa, jossa hän jatkoi vielä seuraavat yhdeksän kautta. Seuraavalla kaudella Čajánek keräsi 47 ottelussa tehot 9+15=24 ja saavutti hopeaa. Kaudella 1997–1998 Čajánekin saldo 46 ottelussa oli piste per peli. Seuraavalla kaudella Čajánek pelasi 49 ottelua, joissa hän teki tehot 15+33=48 johdattaen joukkueen hopealle. Kaudella 1999–2000 Čajánek teki 50 ottelussa tehot 23+34=57 ja oli pistepörssin viides. St. Louis Blues varasi kahdeksannella kierroksella 253. pelaajana . Čajánekin Kaudella 2001–2002 Čajánek oli Extraligan pistepörssin toinen 40 ottelussa syntyneille tehoilla 20+44=64 Petr Leškan jälkeen. Hän saavutti joukkueen mukana pronssia.
Kaudeksi 2002–2003 Čajánek siirtyi NHL-seura St. Louis Bluesiin. Hän teki kaudella oivan tulokaspistemäärän, tehot 9+29=38. Čajánekin debyyttiottelu NHL:ssä oli 10. lokakuuta 2002 Mighty Ducks of Anaheimia vastaan, ja hän saavutti samassa pelissä myös NHL-uransa ensimmäisen syöttöpisteen. Hän teki NHL-uransa avausmaalin 17. lokakuuta 2002 Columbus Blue Jacketsia vastaan. Seuraava kausi ei ollut aivan odotusten mukainen, kun 70 ottelussa syntyi tehot 12+14=26 hienon tulokaskauden jälkeen. Pudotuspeleissä hän sai tilille viidessä ottelussa kaksi syöttöpistettä.
Kaudella 2007–2008 Čajánek ei mahtunut harjoitusleirin päätteeksi St. Lousin miehistöön ja hänet laitettiin waivers-listalle. Čajánek ei kelvannut muille NHL-seuroille, joten hänen joutui siirtymään St. Louisin farmiin Peoria Rivermeniin. Hän teki neljässä ottelussa yhden maalin, eikä viihtynyt AHL:ssä ja aloitti uuden seuran etsimisen. Uusi osoite löytyi Venäjän jääkiekon superliigasta, Ak Bars Kazanin joukkueesta. Hän sai aikaan kaudella hyvän saldon. 33 ottelussa syntyi saman verran pisteitä. Ensimmäisellä KHL-kaudella 2008–2009 Čajánekin seuraksi vaihtui HK Dynamo Moskova, jossa hän keräsi 53 ottelussa vaisut tehot 9+22=31. Seuraavalla kaudella Čajánekin joukkueeksi vaihtui KHL:n SKA Pietari, jossa hän teki 52 ottelussa tehot 21+20=41.
Toukokuussa 2011 Čajánek palasi kotimaahansa Tšekkiin kasvattajaseuraansa PSG Zlíniin, kun hän teki seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Čajánek edusti ensimmäisen kerran Tšekkiä nuorten MM-kisoissa vuonna 1995. Ensimmäisen kerran hän pelasi MM-kilpailuissa vuonna 2000, josta maa voitti kultaa. Seuraavan vuoden MM-turnauksessa Čajánek voitti toisen perättäisen kultansa.
Vuonna 2002 Čajánek osallistui Salt Lake Cityssä järjestettyyn olympiaturnaukseen. Samana vuonna hän pelasi MM-kilpailuissa. Vuonna 2004 Čajánek oli Tšekin joukkueessa maailmancupissa. Čajánek oli voittamassa Tšekille kultaa vuoden 2005 MM-kilpailuissa. Vuoden 2006 Torinon olympialaisissa hän voitti pronssia. Čajánek pelasi maajoukkueessa vielä vuosina 2007 ja 2009 MM-kilpailuissa. Hän pelasi myös Vancouverin olympialaisissa 2010.
Koskitapakulo
Koskitapakulo ("Scytalopus macropus") on eteläamerikkalainen pienikokoinen varpuslintu.
Koskitapakulot elävät Perussa noin 40 000 neliökilometrin alalla.
Laji elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Igor Janik
Igor Janik (s. 18. tammikuuta 1983 Gdynia) on puolalainen keihäänheittäjä.
Janik saavutti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Jamaikan Kingstonissa vuonna 2002 tuloksella 74,16 m. Kolme vuotta myöhemmin hän vei nimiinsä myös alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Saksan Erfurtissa ja tällä kertaa paras heitto kantoi 77,25 m.
Aikuisten arvokilpailussa Janik on ollut seitsemäs Osakan MM-kisoissa 2007, jolloin hänen paras suorituksensa finaalissa oli 83,38 m. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 81,21. Hän karsiutui finaalista Pekingin 2008 ja Lontoon 2012 olympialaisissa sekä Berliinin 2009 ja Daegun 2011 MM-kilpailuissa. Hän voitti Euroopan talviheittocupin 2006. Janikin ennätys 84,76 m on vuodelta 2008.
Vol. 3... Life and Times of S. Carter
Vol. 3... Life and Times of S. Carter on rap -artisti Jay Z:n neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 28. joulukuuta 1999.
Galina Vinogradova
Galina Vinogradova (, o.s. Galkina , s. 10. helmikuuta 1979) on venäläinen suunnistaja.
Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 Vinogradova voitti viestihopeaa joukkuetovereinaan Julija Novikova ja Tatjana Rjabkina. Sprintissä hän sijoittui neljänneksi.
Kaohsiungin World Gamesissa 2009 Vinogradova voitti kultaa sekaviestistä Dmitri Tsvetkovin, Julija Novikovan ja Andrei Hramovin kanssa. Hän sijoittui keskimatkalla kahdeksanneksi ja sprintissä kymmenenneksi. Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui viestissä kuudenneksi, pitkällä matkalla kymmenenneksi ja sprintissä 20:nneksi.
Invernessin MM-kilpailuissa 2015 Vinogradova saavutti pronssia sprintissä ja sprinttiviestissä. Ensimmäiset EM-mitalinsa hän saavutti Jeseníkissä 2016 voittamalla kultaa sekajoukkueiden sprinttiviestissä ja pronssia henkilökohtaisessa sprintissä. Strömstadin MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui sprintissä neljänneksi. Sprinttiviestissä Venäjän joukkue hylättiin. Tarton MM-kilpailuissa 2017 Vinogradova saavutti sprintissä pronssia ja sijoittui sprinttiviestissä viidenneksi. Ticinon EM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui sprinttiviestissä kahdeksanneksi. Riikan MM-kilpailuissa 2018 hän oli sprinttiviestissä kuudes ja sprintissä kymmenes.
Seuratasolla Vinogradova edustaa Angelniemen Ankkuria.
Santamartantapakulo
Santamartantapakulo ("Scytalopus sanctaemartae") on eteläamerikkalainen pienikokoinen varpuslintu. Laji kuvailtiin uudelleen vuonna 2005, jolloin ruskoperätapakulo splitattiin viideksi eri lajiksi.
Santamartantapakulot elävät Kolumbian pohjoisosassa Sierra Nevada de Santa Martan vuoristoalueella noin 4 500 neliökilometrin alalla.
Santamartantapakulo elää vuoristometsien alikasvoksessa.
HMS Battleaxe
HMS Battleaxe on ollut kolmen Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Paolo Pileri
Paolo Pileri (31. heinäkuuta 1944 Terni – 12. helmikuuta 2007 Terni) oli italialainen ratamoottoripyöräilijä ja tallipäällikkö. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1975 Morbidellilla.
Paolo Pileri ajoi MM-sarjassa vuosina 1973-1979, mutta osakilpailuja hänelle kertyi varsin vähän (33). Pileri ajoi vain kahtena kautena (1975 ja 1976) enemmän kuin viisi osakilpailua luokassa ja ne olivatkin hänen uransa parhaat kaudet tuloksellisesti. Maailmanmestaruuskaudellaan Pileri osallistui kahdeksaan kilpailuun ja voitti niistä seitsemän ja oli kerran kolmas.
Ajajauran jälkeen Pileri johti "Marlboro Pileri" -nimistä Hondan kilpatallia. Tallissa ajoivat muun muassa Alex Barros, Loris Capirossi ja Fausto Gresini. Marlboro Pileri oli myös Valentino Rossin uran ensimmäinen talli.
Vol. 2... Hard Knock Life
Vol. 2... Hard Knock Life on rap-artisti Jay Z:n kolmas studioalbumi. Albumi teki Jay Z:n tunnetuksi.
Kolumbiantapakulo
Kolumbiantapakulo ("Scytalopus micropterus") on eteläamerikkalainen pienikokoinen varpuslintu, joka kuvailtiin uudelleen vuonna 2005, jolloin ruskoperätapakulo splitattiin viideksi eri lajiksi.
__notoc__
Kolumbiantapakulot elävät Kolumbian El Valle del Río Magdalenasta Ecuadorin Andien itärinteiden kautta Perun pohjoiskolkkaan noin 45 600 neliökilometrin alalla.
Vuoristometsien alikasvos.
Pesä on maassa, tavallisesti jossakin onkalossa. Se on yleensä pallon muotoinen ja rakennettu sammalista ja juurikuiduista. Toisinaan se voi olla kattamaton, jolloin siihen johtaa katettu lyhyt tunneli. Kaksi tunnettua pesää sijaitsivat 1 750 m korkeudella Andeilla. Pesintää tapahtuu ainakin marras-joulukuussa. Pesissä oli kaksi poikasta, joita molemmat emot ruokkivat.
Se ruokkii poikasiaan hyönteisillä ja muilla pienillä selkärangattomilla.
HMS Duncan (D99)
HMS Duncan (viirinumero D99) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston D-luokan laivueenjohtaja. Alus oli samanlainen kuin edeltävän C-luokan laivueenjohtaja "HMS Kempenfelt" ja se valmistettiin Portsmouthin telakalla. Aluksen koneet toimitti ja asensi Beardmore.
Aluksella oli kaksi kattilahuonetta, jotka oli liitetty konehuoneisiin, minkä seurauksena kaksi suurta tilaa keskilaivassa aiheutti uppoamisriskin. Alus kykeni koeajoissa saavuttamaan 34595 hevosvoimalla 36,5 solmun nopeuden.
Alus otti valmistuttuaan laivueenjohtajan tehtävät vastaan ja purjehti laivueineen Kiinan asemalle.
Toisen maailmansodan puhjetessa alus palasi kotivesille, mutta se törmäsi 17. tammikuuta 1940 kauppalaivaan Duncansby Headin edustalla saaden pahoja vaurioita. Aluksen kattilahuoneet ja konehuone täyttyivät vedellä ja se juuri ja juuri pysyi pinnalla. Alus oli kolarintapahtuessa 12. Hävittäjälaivueen lippulaivana.
Alus palasi palvelukseen vuoden 1940 puolessavälissä, jolloin se sai määräyksen purjehtia Gibraltarille liittyäkseen Force H:hon. Alus otti osaa Madagaskarin maihinnousuun, jonka jälkeen se palasi kotivesille. Englannissa alus siirrettiin telakalle, jossa se muutettiin saattajaksi suojaamaan Jäämeren saattueita. Telakalla alukselta poistettiin Y-torni sekä taaemmat torpedoputket, joiden tilalle asennettiin syvyyspommeja. Tulenjohtojärjestelmä modernisoitiin asentamalla tyypin 271 tutka ja siirtämällä radiomastoa taaemmas. Aluksen ilmatorjunta-aseistusta täydennettiin kuudella yksiputkisella 20 millimetrin Oerlikon ilmatorjuntatykillä.
Alus toimi Saattajaosasto B7:n lippulaivana 1943-1944. Se osallistui Saksan laivaston sukellusveneiden "U381" ja "U272" upottamiseen sekä "U707" vaurioittamiseen.
Sodan päätyttyä alus myytiin huonokuntoisena romutettavaksi syyskuussa 1945.
Näin minä vihellän matkallani
Näin minä vihellän matkallani on 7. lokakuuta 2009 julkaistu Scandinavian Music Groupin ensimmäinen kokoelmalevy.
Kokoelma sisältää yhtyeen kappaleita viideltä studioalbumilta. Lisäksi mukana on kaksi uudelleen äänitettyä kappaletta "100 km Ouluun", sekä "Minne katosi päivät".
Rajoitetulla ensipainoksella on mukana 4 kappaleen CD, josta löytyy "Letitä tukkani" -single, Syvissä vesissä -kokoelmalla julkaistu Tehosekoitin cover "Kaikki nuoret tyypit", Dingo-tribuutilla julkaistu "Levoton tuhkimo", sekä "Casablanca" -singlen b-puolena julkaistu "Ambulanssi tuli ja kaikki itki". Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 11.
Roope Tonteri
Roope Tonteri (s. 18. maaliskuuta 1992 Valkeala) on suomalainen lumilautailija, lajinsa moninkertainen maailmanmestari. Hänellä on yhteensä kolme maailmanmestaruutta joista kaksi on big airista ja yksi slopestylestä, lisäksi hänellä on yksi MM-hopea slopestylestä.Tonteri kuuluu Suomen lumilautailun A-maajoukkueeseen. Urheilutoimittajien valitsema vuoden suomalainen lumilautailija Tonteri on ollut vuosina 2013 ja 2015.
Vuoden 2011 MM-kilpailuissa Espanjassa hän sijoittui big airissa yhdeksänneksi. Hän voitti vuonna 2013 kultaa sekä slopestylessa että big airissa lumilautailun MM-kilpailuissa Kanadassa. Hän osallistui helmikuussa 2014 Sotšin talviolympialaisiin ja sijoittui slopestylen finaalissa 11:nneksi. Vuonna 2015 Tonteri voitti slopestylen MM-hopeaa ja big airin MM-kultaa lumilautailun maailmanmestaruuskilpailuissa Itävallassa. Vuoden 2017 MM-kilpailuissa Sierra Nevadassa Tonteri sijoittui neljänneksi big airissa.
Maailmancupissa Tonteri on voittanut yhden kilpailun ja ollut kahdesti toinen.
Uran ensimmäisen TTR-voittonsa Tonteri saavutti slopestylessa tammikuussa 2011 Burton European Openissa Sveitsissä. Vuonna 2012 hän oli saman kilpailun toinen.
Tonteri opiskeli Vuokatissa ja valmistui Kainuun ammattiopistosta matkailupalvelujen tuottajaksi keväällä 2013. Hän harrastaa myös rullalautailua.
Harold F. Greeney
Harold Francis Greeney on yhdysvaltalainen, Ecuadorissa asuva biologi.
Greeney muutti Ecuadoriin luonto-oppaaksi ja perhostutkijaksi Phillip J. DeVriesin oppiin. Hän toimi oppaana useita vuosia ja tutki Amazonin hyönteisfaunaa. Hän perusti Yanayacun biologisen aseman (Yanayacu Biological Station) Cosangaan Ecuadoriin ja toimii aseman johtajana.
Lintuja Greeney ryhtyi tutkimaan vuonna 2001, jolloin julkaisi ensimmäisen kuvauksen lännenmuuran ("Dysithamnus occidentalis") pesinnästä. Hän on tutkinut useiden lintulajien ekologiaa ja julkaissut suuren määrän lintutieteellisiä artikkeleita.
Greeney väitteli filosofian tohtoriksi Wrocławin yliopistossa Puolassa vuonna 2008. Väitöskirja käsitteli pisaraorneeron ("Premnoplex brunnescens") pesimäekologiaa.
The Blueprint 3
The Blueprint 3 on rap-artisti Jay Z:n yhdestoista studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 8. syyskuuta 2009 ja Britanniassa 14. syyskuuta. Albumi on kolmas ja viimeinen osa Jay Z: "The Blueprint" -sarjaa (muut The Blueprint (2001) ja (2002)).
Ilmestymisviikollaan albumia myytiin 476,000 kappaletta, joten se sijoittui Billboard 200 -listan ykköspaikalle. Toisella viikolla albumi pysyi yhä ykköspaikallaan 298,000 kappaleen myynnillä. Kolmannella viikolla albumi putosi 2. sijalle 134,000 kappaleen myynnillä. Neljännellä viikolla albumia myytiin 89,000 kappaletta. Albumia on myyty tähän päivään asti 997,000 kappaletta.
Arcade (internetsivusto)
Arcade oli Iltalehden ja Leopardi Median tarjoama suomalainen internetsivusto, joka tarjosi ilmaisia verkossa pelattavia pelejä. Arcadessa oli myös mahdollisuus arvostella ja kommentoida pelejä. Suomenkielisessä Arcadessa oli joulukuussa 2011 3 802 verkkopeliä, ja sinne tuli joka päivä uusia pelejä. Arcadella oli oma IRC-kanava Quakenetissä. Sivuston kumppaneina toimivat Pikavipit.net sekä Jonneweb.net.
Arcaden peleihin kuului: toiminta- ja seikkailupelit, urheilupelit, tasohyppelypelit, aivopähkinäpelit, ammuntapelit, ajopelit, klassikkopelit, tappelupelit ym. Arcadessa oli myös animaatioita ja mahdollisuus pelata Taitopeliä.
Ruskoperätapakulo
Ruskoperätapakulo ("Scytalopus femoralis") on eteläamerikkalainen varpuslintu, joka lumpattiin viideksi eri lajiksi vuonna 2005.
Ruskoperätapakulot elävät Perun Andeilla noin 42 700 neliökilometrin alalla.
Ruskoperätapakulo elää vuoristometsien alikasvoksessa.
Ramón Novarro
Ramón Novarro (alun perin José Ramón Gil Samaniego, 6. helmikuuta 1899 Durango, Meksiko – 30. lokakuuta 1968 Los Angeles, Yhdysvallat) oli meksikolainen näyttelijä, joka saavutti mainetta mykkäelokuvien ”latinorakastajana”.
Novarron perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1913 pakoon Meksikon vallankumousta. Hän aloitti uransa pienissä rooleissa ja toimi laulavana tarjoilijana muutamien vuosien ajan. Hänen ystävänsä näyttelijä-ohjaaja Rex Ingram ja vaimonsa näyttelijätär Alice Terry, keksivät markkinoida häntä kilpailijana elokuvarakastajana tunnetulle Rudolph Valentinolle ja Ingram ehdotti häntä muuttamaan nimensä Novarroksi. Vuodesta 1923 lähtien hän alkoi esittää suurempia rooleja elokuvissa. Hänen ensimmäinen menestyksensä oli samana vuonna ilmestynyt "Scaramouche".
Vuonna 1925 ilmestyi hänen uransa suurin menestys "Ben-Hur", jossa hän esitti nimiosan. Elokuva oli jo toinen versio Lew Wallacen alkuperäisestä romaanista. Novarron paljastavat asut olivat aikansa sensaatio ja hänet hyväksyttiin näyttelijöiden eliittiin. Valentinon kuoleman jälkeen vuonna 1926 hänestä tuli valkokankaan johtava latinonäyttelijä. Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa vuonna 1929 elokuvassa "Luutnantti Huimapää" laulavana ranskalaisena sotilaana. Mainittavia rooleja oli myös Greta Garbon kanssa tehty "Mata Hari" vuodelta 1932.
Kun Novarron sopimus MGM-studioiden kanssa lopulta umpeutui vuonna 1935, studio ei uusinut sitä. Novarro jatkoi edelleen näyttelijänä, mutta hänen tulonsa ja roolinsa eivät enää vastanneet hänen menestyksen vuosiaan. Kaikesta huolimatta Novarro oli onnistunut tienaamaan urallaan niin paljon rahaa, että pystyi jatkamaan mukavaa elämäntyyliään.
Novarrolle tuotti ongelmia koko hänen uransa ajan katolilaisen uskon ja homoseksuaalisen suuntautumisen kanssa eläminen. MGM:n tuottaja Louis B. Mayer yritti toistuvasti saada hänet avioitumaan naisen kanssa, mutta Novarro kieltäytyi.
Novarro murhattiin raa’asti vuonna 1968. Murhaajia olivat veljekset Paul ja Tom Ferguson, jotka hän oli palkannut harrastamaan seksiä kanssaan. Veljekset uskoivat, että Novarron kotiin oli kätketty suuri summa rahaa. He kiduttivat Novarroa pitkään saadakseen selville rahojen kätköpaikan, mutta lopulta lähtivät paikalta. Novarro kuoli tukehduttuaan omaan vereensä.
Novarro on haudattu Calvaryn hautausmaalle Los Angelesiin. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Sam Hamm
Sam Hamm (s. 19. marraskuuta 1955) on yhdysvaltalainen elokuva- ja sarjakuvakäsikirjoittaja, jonka tunnetuimpia töitä on Tim Burtonin "Batman"-elokuvan käsikirjoitus. Elokuvan takia DC Comics pyysi häntä käsikirjoittamaan "Batman"-sarjakuvan ja tuloksena oli tarina "Batman: Blind Justice". Tarinassa esiteltiin Batmanin opettaja Henri Ducard, joka myöhemmin esiintyi elokuvassa "Batman Begins".
Hamm on tehnyt myös monia tunnettujen elokuvien käsikirjoituksia, joita ei ole käytetty lopullisessa versiossa. Näitä ovat muun muassa "Batman – paluun", "Apinoiden planeetan" ja "Watchmenin" käsikirjoitukset.
Jatko-osa
Jatko-osa on elokuvan, kirjan tai jonkin muun fiktiivisen tarinan osa, joka jatkaa ajallisesti edellisen tarinan jälkeisistä tapahtumista. Useissa tapauksissa jatko-osa jatkaa tarinaa samoilla hahmoilla ja samoissa paikoissa, mutta uudella tarinalla. Jatko-osat saattavat johtaa sarjaan elokuvia tai kirjoja, jolloin yhdellä tarinalla saattaa olla useita jatko-osia.
Jotkut teokset voivat olla niin sanottuja hengellisiä jatko-osia jollekin edelliselle teokselle. Ne eivät jatka alkuperäisen teoksen tarinaa mutta sisältävät kuitenkin huomattavan määrän samankaltaisia piirteitä kuin mitä alkuperäisteoksessa esiintyi.
John Higgins (sarjakuvapiirtäjä)
John Higgins (s. 1949) on brittiläinen sarjakuvapiirtäjä ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan varsinkin työstään englantilaisen "2000 AD" -sarjakuvalehden parissa. Hän on tullut tunnetuksi myös värittäjänä, sillä saralla hänen merkittävin saavutuksensa on ollut Alan Mooren ja Dave Gibbonsin "Vartijat"-sarjakuvaromaanin väritystyö.
John Romita Jr.
John Salvatore Romita Jr. (s. 17. elokuuta 1956 New York, New York) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan varsinkin työstään Marvel-kustantamon parissa. Hän on työskennellyt kustantamolle jo vuodesta 1977 lähtien ja keksinyt useita tunnettuja hahmoja. Marvel-sarjakuvien fanit käyttävät hänestä usein lyhennettä JRJR. Hän voitti Eisner-palkinnon vuonna 2002.
5/1998, 7-8/1998, 12-13/1998, 13/1999, 1/2000, 4-10/2000, 12/2000, 1/2001, 4/2001, 8/2001, 10-12/2001
Béla II
Béla II Sokea oli Unkarin kuningas vuosina 1131–1141. Hänen setänsä, kuningas Kálmán, oli määrännyt Bélan ja tämän isän Almosin sokaistaviksi varmistaakseen oman poikansa Tapani II:n paikan valtaistuimella. Tapani kuoli lapsettomana, ja ennen kuolemaansa hän nimesi Bélan seuraajakseen. Bélan vaimo Jelena oli serbialaisen Raškan valtakunnan prinsessa. Bélan hallituskaudella Unkarin ja Raškan väliset suhteet olivatkin lämpimät.
Keenan Macwilliam
Keenan Macwilliam (s. 26. joulukuuta 1989, Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä ja laulaja, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa Tallijengi.
Hän esitti Tallijengissä (Saddle Club) Carole Hansonia. Hän on esiintynyt myös lyhytelokuvassa The Best Girl, jossa hän näytteli isänsä salasuhteesta tietoista kymmenvuotiasta Alicea. Nykyään hän toimii mediasuunnittelijana VICE Mediassa.
HMS Despatch
HMS Despatch tai Dispatch on ollut seitsemäntoista Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Traakkipuut
Traakkipuut eli lohikäärmepuut ("Dracaena") ovat noin 40 puu- ja pensasmaista lajia sisältävä kasvisuku. Se kuuluu APG III -luokittelun mukaan parsakasvien ("Asparagaceae") heimon alaheimoon "Nolinoideae". Palmujen ja liljojen tapaan traakkipuut ovat yksisirkkaisia kasveja.
Suvun tieteellinen nimi "Dracaena" on johdettu muinaiskreikkalaisesta naispuolista lohikäärmettä tarkoittavasta sanasta δράκαινα – "drakaina". Suurin osa lajeista on kotoisin Afrikasta, muutama eteläisestä Aasiasta ja yksi trooppisesta Keski-Amerikasta. Osa suvun lajeista on suosittuja huonekasveja. Suvun "Pleomele" lajit luetaan nykyään yleisesti traakkipuihin kuuluviksi.
Teneriffan saarella kasvaa traakkipuu jonka korkeus on 23,5 metriä ja ympärysmitta 14 metriä.