HMS Eglinton (L87)
HMS Eglinton (viirinumero L87) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin I saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1939 Parsons Marine Steam Turbines Companylta osana vuoden 1939 laivasto-ohjelmaa. Aluksen rungon valmistus tilattiin Vickers Armstrongin Tynesiden telakalta Newcastlesta. Sen köli laskettiin 8. kesäkuuta 1939 telakkanumerolla J4091 ja alus laskettiin vesille 28. joulukuuta. Alus valmistui 28. elokuuta 1940.
"HMS Eglinton" siirtyi syyskuussa palvelukseen oton jälkeen Scapa Flowhun varustettavaksi ja koulutettavaksi. Alus oli koulutuksessa Kotilaivaston mukana, jolloin se aloitti saattueiden suojaamisen. Alus liittyi lokakuussa Harwichin 16. Hävittäjälaivueeseen, joka vastasi saattueiden suojaamisesta sekä meriliikenteen valvonnasta Kanaalin ja Pohjanmeren alueilla. Alus etsi 4. lokakuuta Saksan laivaston hävittäjiä, joiden ilmoitettiin laskevan miinoja South Forelandin edustalla.
Alus suojasi laivueen mukana saattueita sekä partioi valvonta-alueella, kunnes se suojasi 21. kesäkuuta 1941 apumiinalaiva "HMS Ploveria" laskettaessa itärannikonsulkua (operaatio BS60). Operaation päätyttyä alus palasi laivueeseensa normaaliin laivuepalvelukseen, kunnes se suojasi helmikuussa 1943 itärannikolla matkanneita saattueita "HMS Walpolen" ja "HMS Montrosen" kanssa.
Se palasi maaliskuussa laivueeseensa Pohjanmerelle, kunnes se 28. heinäkuuta kolaroi korvetti "HMS Sheldraken" kanssa. Aluksen keula vaurioirui kolarissa, minkä seurauksena se siirrettiin elokuussa telakalle korjattavaksi. Alus palasi 12. syyskuuta laivueeseensa, kunnes se siirrettiin lokakuussa Kotilaivaston alaisuuteen.
"HMS Eglinton" osallistui 6. lokakuuta Harwichin edustalla pidettyyn harjoitukseen Kotilaivaston risteilijöiden kanssa. Alus palasi harjoituksen päätyttyä laivueeseensa saattuepalvelukseen. Se taisteli 24. lokakuuta Cromerin edustalla Saksan laivaston E-veneitä vastaan suojatessaan saattuetta FN1160 "HMS Pytchleyn", "HMS Worcesterin", "HMS Campbellin", "HMS Mackayn" sekä rannikkojoukkojen alusten kanssa.
"HMS Eglinton" taisteli 24. helmikuuta 1944 Great Yarmouthin edustalla E-veneitä vastaan suojatessaan saattuetta FS1371 "HMS Vivienin" kanssa. Alus palveli Pohjanmerellä, kunnes se määrättiin toukokuussa Normandian maihinnousuun.
Alus harjoitteli 3. toukokuuta Brightonin edustalla Force S:n, Force G:n ja Force J:n kanssa (Exercise Fabius) ja 18. toukokuuta Brackleshamin lahdella Force S:n kanssa. Sille määrättiin tulitettavaksi kohteeksi Petit Enfer, joka oli yhteismaali "HMS Kelvinin" kanssa.
"HMS Eglinton" liittyi kesäkuussa Solentissa Force S:ään, johon kuuluivat hävittäjät "HMS Saumarez", "HMS Kelvin", "HMS Scourge", "HMS Virago", "HMS Scorpion", "HMS Verulam", "HMS Swift", "HMS Serapis", Norjan laivaston hävittäjät "KNM Svenner" ja "KNM Stord", saattuehävittäjä "HMS Middleton" sekä Puolan merivoimien "ORP Ślązak". Alus määrättiin suojaamaan saattue S7 sillanpäähän "HMS Viragon", "HMS Verulamin", "HMS Kelvinin" ja viiden moottoritorpedoveneen kanssa. Saattueen muodosti maihinnousualus "HMS Largs" (osaston esikuntalaiva), kuusi LST:tä, yksi LCS, yksi HSL sekä kolme Yhdysvaltain rannikkovartioston kutteria. Alus lähti 5. kesäkuuta merelle saattueen mukana kohti Sword rantaa.
Alus tuki 6. kesäkuuta maihinnousua tykkitulella. Seuraavana päivänä se palasi Portsmouthiin. Alus suojasi 8. kesäkuuta saattuetta EWP1 St. Helens Roadsista itäiselle maihinnousualueelle 116 Saattajaryhmän mukana. Alus vapautui 27. kesäkuuta operaatiosta, minkä jälkeen se palasi saattueiden suojaksi.
Alus palasi syyskuussa Harwichiin laivueeseensa, jonka mukana se jatkoi Pohjanmeren saattueiden suojaamista sekä merialueen valvontaa. Alus siirrettiin lokakuussa tilapäisesti Noren alaisuuteen, jossa sen tehtävät jatkuivat samoina.
"HMS Eglinton" palasi vuoden 1945 alussa Harwichiin, jossa se jatkoi saattuepalvelusta laivueen mukana. Alus siirrettiin toukokuussa Euroopan sotatoimien päätyttyä Noren paikallislaivueeseen. Se tuki Saksan miehistysjoukkoja sekä totetti Noresta saamiaan käskyjä. Alus oli muun muassa vartioaluksena Saksan satamissa.
Alus poistettiin palveluksesta Japanin antauduttua, minkä jälkeen se sijoitettiin Harwichin reserviin. Alus siirrettiin 1950 Portsmouthiin ja edelleen Hartlepooliin. Alus oli tarkoitus palauttaa palvelukseen 1955, mutta sen sijaan se palautettiin telakalta reserviin. Alus siirrettiin poistolistalle ja se myytiin BISCOlle, joka allokoi aluksen Hughes Bolkowille Blythiin. Alus saapui 28. toukokuuta 1956 hinattuna romutettavaksi.