hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Koukkupaja Areena
Sarkkirannan pesäpallostadion on Kempeleen Sarkkirannassa sijaitseva pesäpallostadion. Stadion sijaitsee Kempeleen urheilukeskuksessa. Kenttä toimii Kempeleen Kirin naisten Superpesis-joukkueen ja miesten Superpesis-joukkueen kotikenttänä. Kentän erityispiirre on hiekkatekonurmi, joka on väriltään sininen. Kenttä myös tunnetaan nimellä "Laguuni".
Richard Henry Savage
Richard Henry (R. H.) Savage (12. kesäkuuta 1846 Utica, New York, Yhdysvallat – 11. lokakuuta 1903) oli amerikkalainen sotilas ja kirjailija. Hän kirjoitti yli neljäkymmentä seikkailu- ja jännityskirjaa, jotka perustuivat löyhästi hänen omiin kokemuksiinsa. Savagen hienostunut, älykäs, loistelias ja rohkea elämänsä on voinut olla romaanihenkilö Doc Savagen innoituksena.
Savage opiskeli nuorena San Franciscossa tekniikka ja oikeustiedettä, ja hän valmistui West Pointista. Hän teki muutaman vuoden maanmittaustöitä Yhdysvaltain armeijan insinöörijoukoissa, mutta lähti sitten Roomaan erikoislähettilääksi ja sieltä hän purjehti Egyptiin komennykselle Egyptin armeijaan. Palattuaan kotimaahan Savage määrättiin tutkimaan Yhdysvaltojen ja Meksikon välisiä rajakiistoja, ja hän teki Texasissa rautatien maanmittaustöitä. Washingtonissa hän avioitui leskeksi jääneen saksalaisen aatelisrouvan Anna Josephine Scheiblen kanssa.
Savage palasi vaimonsa kanssa kymmeneksi vuodeksi San Franciscoon, jossa heille syntyi tytär, ja hän oli mukana perheen liiketoimissa. Sitten hän palveli everstin arvoisena Kalifornian kansalliskaartissa ja osallistui kaupungin seuraelämään. Kiinalaisvastaisten rotumellakoiden aikaan Savage puolusti lakia ja järjestystä ja sai siten kaupungin johdon, maannomistajien ja keskiluokan kansalaisten kunnioituksen. Hän matkusteli monissa kaukomaissa, mutta vuonna 1890 hän sairastui Hondurasissa viidakkokuumeeseen. Toipilasaikana New Yorkin osavaltiossa Savage kirjoitti ensimmäisen kirjansa "My Official Wife". Tämä onnistunut toiminta- ja seikkailutarina sai lisää seuraajia, noin kolme vuodessa, ja hän kirjoitti ne lähinnä suurelle yleisölle, ei niinkään kirjallisuusarvostelijoita ajatellen. Esikoisteos viehätti arvostelijoita, mutta myöhemmät saivat ankaraa kritiikkiä. Savage asui pääasiassa New Yorkissa ja ajautui oikeusjuttuihin, etenkin newyorkilaista kustantajaansa vastaan saamatta jääneiden tekijänpalkkioiden vuoksi.
Kun Espanjan ja Yhdysvaltojen välinen sota puhkesi, Savage ilmoittautui vapaaehtoiseksi joukkojen johtoon. Hän sai komentoonsa pioneeriyksikön, joka rakensi kokonaisen tukikohdan Havannaan. Palattuaan New Yorkiin hän kirjoitti taas kirjoja ja oli kirjeenvaihdossa vaimonsa kanssa, joka kävi usein Venäjällä heidän tyttärensä ja tämän venäläisen puolison luona. Neljä vuotta armeijasta kotiutumisensa jälkeen Savage joutui 57-vuotiaana New Yorkin kadulla hevosrattaiden tönäisemäksi ja loukkaantui niin pahasti, että kuoli viikon kuluttua.
Savagen teoksia ei ole julkaistu suomeksi kirjana, mutta "The White Lady of Khaminavatka" ilmestyi jatkokertomuksena Tampereen Uutisissa 1900–1901 nimellä "Valkoinen rouva Khaminavatkassa".
Pëllumb Jusufi
Pëllumb ”Plumb” Jusufi (s. 10. helmikuuta 1988 Tetovo) on kroatialainen jalkapalloilija, jolla on myös Makedonian kansalaisuus.
Jusufi on Jugoslaviassa syntynyt Makedonian albaani, joka muutti perheensä kanssa Kroatiaan 12-vuotiaana. Hän pelasi aluksi maan menestyksekkäimmän seuran Dinamo Zagrebin junioreissa, josta siirtyi vuonna 2006 slovenialaisen SC Bonifikan riveihin. Ammattilaisuransa Jusufi aloitti vuotta myöhemmin Slovenian pääsarjassa pelaavassa NK Domžalen joukkueessa, ja oli mukana voittamassa seuran toista peräkkäistä mestaruutta keväällä 2008. Hän pelasi kaksi ottelua myös 2007–2008 Mestarien liigan karsinnoissa.
Jusufi on esiintynyt myös Albanian pääsarjassa Dinamo Tiranan, KS Kastriotin ja Tomori Beratin joukkueissa sekä Kroatian liigan Hrvatski Dragovoljacin ja Makedonian 1. liigan FK Shkëndijan riveissä.
Pëllumb Jusufi on edustanut Kroatian nuorten maajoukkueita kaikissa ikäluokissa 17-vuotiaista lähtien. Maaotteluita hänellä on yhteensä 36.
Samu Nyström
Samu Matias Nyström (s. 5. kesäkuuta 1975 Helsinki) on suomalainen historiantutkija ja kaupunkihistorioitsija. Hänen tutkimusalojaan ovat yleisesti kaupunkihistoria, kunnallishallinnon historia, terveydenhuollon historia ja sivityshistoria. Nyström on tutkinut erityisesti ensimmäisen maailmansodan ja Suomen sisällissodan tapahtumia Helsingissä.
Nyström valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2004 ja väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 2013 Suomen ja Pohjoismaiden historiasta Helsingin yliopistosta. Väitöskirjassaan "Poikkeusajan kaupunkielämäkerta. Helsinki ja helsinkiläiset maailmansodassa 1914–1918" Nyström käsitteli helsinkiläisten elämää ja selviytymiskeinoja maailmansodan ja sisällissodan vaikeina vuosina. Väitöskirjasta julkaistiin myös Minervan kustantama tietokirja "Helsinki 1914–1918. Toivon, pelon ja sekasorron vuodet".
Nyström on kirjoittanut lukuisia historiateoksia ja osallistunut moniin historiahankkeisiin. Hän on tutkinut erityisesti kaupunkiyhteisöjä ja kaupunkielämää kriisiaikoina, lääkäriprofession historiaa, väestönsuojelun ja pelastustoimen historiaa, ensihoidon historiaa sekä vapaan sivistystyön historiaa. Vuosina 2004–2005 Nyström oli tutkijana Ensihoidon historia -hankkeessa Helsingin kaupungilla ja johti vuosina 2007–2010 Suomen Lääkäriliiton Lääkärit suomalaisessa yhteiskunnassa -tutkimushanketta. Vuonna 2010 hän oli tutkijana Helsingin pelastuslaitoksen historiahankkeessa ja on ollut myös toimittajana SPEK:n Suomalaisen väestönsuojelun historia -hankkeessa sekä tutkijana Medi-Heli ry:n Medi-Helin historia -hankkeessa vuonna 2013. Vuosina 2013–2014 Nyström työskenteli Helsingin suomenkielisen työväenopiston historia -hankkeessa. Vuonna 2014 julkaistiin aihetta käsittelevä teos "Oodi sivistykselle".
Nyström on osallistunut aktiivisesti historian popularisointiin. Yliopisto-opetuksen lisäksi hän on luennoinut tutkimusaiheistaan lukuisten yhdistyksien, opistojen ja muiden toimijoiden tilaisuuksissa. Hän on kertonut tutkimuksistaan myös monissa radio-ohjelmissa. Keväällä 2014 Yle Radio 1 teki kolmiosainen ohjelmasarjan "Helsinki ensimmäisessä maailmansodassa", joka pohjautui Nyströmin väitöskirjaan.
Cedar Walton
Cedar Anthony Walton Junior (s. 17. tammikuuta 1934 – 19. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen hard bop -tyylin jazzpianisti. Hän tuli tunnetuksi rumpali Art Blakeyn yhtyeessä ennen kuin loi uran omien yhtyeidensä johtajana ja jazzsäveltäjänä.
Walton varttui Texasin Dallasissa ja sai aluksi pianonopetusta äidiltään, joka oli konserttipianisti. Pojan esikuviksi nousivat Nat King Cole, Bud Powell, Thelonious Monk ja Art Tatum. Walton alkoi opiskella säveltämistä Denverin yliopistossa Coloradossa, mutta ohjattiin sitten opiskelemaan musiikkikasvatusta, mikä antoi hänelle monipuolista kosketusta eri instrumentteihin ja niille sovittamiseen.
Walton tapasi Denverissä vierailevia jazzmuusikoita, kuten John Coltranen, Charlie Parkerin ja Richie Powellin ja alkoi haaveilla muusikon urasta New Yorkissa. Vuonna 1955 hän päätti jättää koulun ja ajoi ystävänsä kanssa itärannikolle. Walton joutui kuitenkin pian kahdeksi vuodeksi asepalvelukseen Saksaan, jossa soitti muiden muassa Leo Wrightin, Don Ellisin ja Eddie Harrisin kanssa. Saksasta Walton palasi New Yorkiin ja alkoi soittaa Kenny Dorhamin, pasunisti J. J. Johnsonin ja Gigi Grycen kanssa. Vuodesta 1958 vuoteen 1961 Walton soitti Benny Golsonin ja Art Farmerin Jazztet-yhtyeessä, kunnes ryhtyi Art Blakey's Jazz Messengers -kokoonpanon pianistiksi ja sovittajaksi. Samana päivänä yhtyeeseen liittyi Freddie Hubbard, ja mukana oli myös Wayne Shorter. Tässä kuviossa Walton alkoi saada nimeä myös sovittajana, esimerkkinä kappaleet ”Ugetsu” ja ”Mosaic”. Vuonna 1964 Walton jätti Blakeyn ja toimi vuosikymmenen lopulla Prestige Records -levy-yhtiön studiomuusikkona ja levytti muun muassa Lee Morganin kanssa. 1970-luvulla Walton muun muassa johti funk-yhtyettään nimeltä Mobius.
Waltonin tunnetuimpiin sävellyksiin kuuluvat ”Firm Roots”, ”Cedar’s Blues” ja ”Bolivia”. Vuonna 2010 hänet nimitettiin NEA Jazz Masters -jäseneksi.
Pussihukat (heimo)
Pussihukat ("Thylacinidae") on pussipetoihin kuuluva heimo, jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.
Aldabrandrongo
Aldabrandrongo ("Dicrurus aldabranus") on drongojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Aldabrandrongoa tavataan Aldabran atolleilla Seychelleillä. Vuonna 1983 sen kannaksi arvioitiin 1 500 yksilöä. Se on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen kanta ja levinneisyysalue ovat pienet.
Nicki Thiim
Nicki Thiim (s. 17. huhtikuuta 1989 Sønderborg) on tanskalainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on DTM-mestari Kurt Thiim.
Thiim aloitti uransa Karting-sarjoissa. Vuonna 2006 Thiim voitti Tanskan Formula Ford -mestaruuden. Vuonna 2007 Thiim siirtyi koppiautoihin kilpailemaan Saksan SEAT Leon Supercopa -sarjaan voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2008 hän jatkoi sarjassa voittaen mestaruuden. Vuonna 2009 Thiim kilpaili Saksan Porsche Carrera Cupissa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Samana vuonna hän osallistui Nürburgringin 24 tunnin ajoon ollen SP3T -luokan voittaja.
Vuonna 2011 Thiim palasi Saksan Porsche Carrera Cupiin sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Porsche Supercup -sarjassa. Vuonna 2012 Thiim ajoi täyden kauden sarjassa sijoittuen sarjan kolmanneksi. Samana vuonna hän sijoittui myös kolmanneksi Saksan Porsche Carrera Cupissa. Samana vuonna hän osallistui Dubain 24 tunnin ajoon ja ajoi muutamia kilpailuja ADAC GT Masters -sarjassa. Vuonna 2013 Thiim jatkoi Porsche Supercup -sarjassa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän siirtyi kesken kauden kilpailemaan FIA World Endurance Championship -sarjaan korvaten Le Mansin 24 tunnin ajossa menehtyneen Allan Simonsenin. Vuonna 2014 Thiim kilpaili täyden kauden FIA WEC -sarjassa.
Mary Lou Williams
Mary Lou Williams (syntyjään Mary Elfrieda Scruggs, 8. toukokuuta 1910 Atlanta, Georgia – 28. toukokuuta 1981 Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti, -säveltäjä ja -sovittaja.
Hän teki satoja sävellyksiä ja sovituksia muun muassa Duke Ellingtonille ja Benny Goodmanille ja oli mukana levyttämässä toistasataa äänilevyä. Hän oli läheinen ystävä muun muassa Thelonious Monkin, Charlie Parkerin ja Dizzy Gillespien kanssa.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1986
Ammunan maailmanmestaruuskilpailut 1986 olivat järjestyksessään 44. maailmanmestaruuskisat. Suomi sai kisoissa 2 kultaa, 4 hopeaa ja 4 pronssia, eli yhteensä 10 mitalia. Paras oli Neuvostoliitto joka sai 40 mitalia (21 kultaa, 9 hopeaa ja 10 pronssia). Suomi oli mitalitilastossa yhdeksäs.
Kari Kallonen
Kari Kallonen (s. 1960 Tampere) on suomalainen Vanhassa Raumassa asuva tietokirjailija, päätoimittaja ja musiikkituottaja.
Kallonen on kirjoittanut 1997–1999 ilmestyneen kolmiosaisen Lauri Törnin elämäkertasarjan ("Leijonamieli", "Purppurasydän", "Ristiretki"), jonka hän kirjoitti yhdessä Petri Sarjasen kanssa.
Kallonen kuului Joint Task Force Full Accounting -osaston suomalais-amerikkalaiseen 56. retkikuntaan, joka löysi ja tutki Törnin helikopterin onnettomuuspaikan Vietnamin viidakossa. Tuotantoon kuuluvat lisäksi elämäkerrat salakuljettaja Algoth Niskasta sekä Marskin ritarista ja maailmanmestarista Olavi Alakulpista. Sotahistoriassa hänen erikoisalaansa ovat Suomen ja länsivaltojen väliset suhteet, ja teos suomalaisista sotilaista Vietnamin sodassa sai eri medioissa julkisuutta. Teokseen "Tähtilippu talvisodassa" sisältyy Kallosen ulkoasiainministeriön arkistosta tekemä kirjelöytö, jossa talvisodan aikainen ulkoministeri Väinö Tanner kirjoittaa Suomen Berliinin-lähetystöön Mannerheimin puolesta viestin, jonka mukaan ylipäällikkö kieltäytyi ottamasta ulkomaisina vapaaehtoisena talvisotaan saksalaisia kansallissosialisteja.
Kallonen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1979 Sammon lukiosta ja opiskeli sen jälkeen kauppatieteitä Tampereen yliopistossa.
Kallonen aloitti toimittajan uransa Tamperelainen-lehdessä ja työskenteli mainostoimittajana Lehtimiehet-Yhtymän palveluksessa. Vuonna 1991 hän siirtyi Yhtyneet Kuvalehdet Oy:n palvelukseen – sittemmin Otavamediaan – jossa hän toimi muun muassa Seura-, Hymy- ja Viva-lehdissä toimituspäällikkönä. Vuodesta 2016 Kallonen on työskennellyt Päivän Lehden päätoimittajana. Hänen puolisonsa on Vanhan Rauman kirjakauppias Päivi Luosma ja he asuvat Raumalla.
Kallonen on myös säveltänyt ja sanoittanut musiikkia sekä kääntänyt englanniksi kappaleiden sanoituksia. Hänellä on North & South -niminen levy-yhtiö.
Jevgeni Birjukov
Jevgeni Nikolajevitš Birjukov (, s. 19. huhtikuuta 1986 Kasli, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-liigan Metallurg Magnitogorskissa. Hän voitti maailmanmestaruuden Venäjän maajoukkueen kanssa vuonna 2012.
Sabina Särkkä
Sabina Kristiina Särkkä (s. 3. tammikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen malli ja Miss Suomi -kilpailun ensimmäinen perintöprinsessa vuodelta 2012. Varsinaiselta ammatiltaan hän on kosmetologi. Särkkä edusti Suomea Miss Maailma -kilpailuissa vuonna 2012. Hän on myös osallistunut Martina ja hengenpelastajat -ohjelmaan sekä Viidakon tähtösten 2. tuotankokauteen. Särkkä voitti toisen tuotantokauden ja sai voiton myötä Tarzanit -joukkueen keräämät 18 000 euroa. Hän kihlautui Ossi Kivimäen kanssa 7. helmikuuta 2016.
Milton Bradley
Milton Bradley (8. marraskuuta 1836 – 30. toukokuuta 1911) oli yhdysvaltalainen lautapelien valmistaja. Hänen perustamansa Milton Bradley Company on tehnyt monia lautapelejä, kuten Mr. Bucketin, Kummituspelin, Fireball Islandin ja Hotelin.
Nilüfer (laulaja)
Nilüfer (oik. Nilüfer Yumlu s. 31. toukokuuta 1955 Istanbul) on turkkilainen poplaulajatar. 
Hän edusti Turkkia vuoden 1978 Eurovision laulukilpailussa yhdessä Nazar-yhtyeen kanssa, sijoittuen jaetulle 18 sijalle Suomea edustaneen Seija Simolan kanssa.
Petri Sarjanen
Petri Sarjanen (s. 1970) on suomalainen historian opettaja ja kirjailija.
Sarjanen valmistui 1996 filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta. Hän toimii opettajana Munkkiniemen yhteiskoulussa Helsingissä.
Sarjanen kirjoitti yhdessä Kari Kallosen kanssa 1997–1999 ilmestyneen kolmiosaisen Lauri Törnin elämäkertasarjan ("Leijonamieli", "Purppurasydän","Ristiretki"). Sarjanen on kirjoittanut myös tarkka-ampuja Simo Häyhän ja Tuntemattoman sotilaan Antti Rokan esikuvan Viljam Pylkäksen elämäkerrat sekä palkkasoturi Per "Sahara" Anderssonin elämäkerran.
Hank Mobley
Henry ”Hank” Mobley (7. heinäkuuta 1930 – 30. toukokuuta 1986) oli yhdysvaltalainen hard bop- ja soul jazz -tyylinen tenorisaksofonisti ja jazzsäveltäjä.
Jazzjournalisti Leonard Feather kutsui Mobleyta ”tenorisaksofonistien keskiraskaan sarjan mestariksi” ja tarkoitti tällä Mobleyn tenorisoundia, joka ei ollut yhtä aggressiivinen kuin John Coltranella tai Sonny Rollinsilla muttei toisaalta niin pehmeä kuin Stan Getzillä. Jazzkriitikko Stacia Proefrock sanoi Mobleyn olevan yksi aliarvostetuimmista bop-ajan muusikoista.
Mobley syntyi Georgiassa mutta varttui New Jerseyssä lähellä Newarkia. 16-vuotiaana sairaus piti Hank-pojan sisätiloissa kuukausia, jolloin hänen setänsä osti hänelle saksofonin ajankuluksi. Mobley ei päässyt Newarkin musiikkikouluun koska ei asunut kaupungissa, vaan opiskeli soittamista itsekseen. 19-vuotiaana hän alkoi soittaa paikallisissa yhtyeissä ja pian esiintyi jo Dizzy Gillespie ja Max Roachin tasoisten muusikoiden kanssa. Mobley osallistui yhteen varhaisimmista hard bop -sessioista Art Blakeyn, Horace Silverin, Doug Watkinsin ja Kenny Dorhamin kanssa. Tästä syntyi albumi "Horace Silver and the Jazz Messengers". Mobley soitti tässä Art Blakeyn yhtyeessä sen hajoamiseen 1956 saakka ja jatkoi sitten jonkin aikaa Horace Silverin kanssa. Blakey vieraili Mobleyn myöhemmillä albumeilla rumpalina.
Vuosien 1955 ja 1970 välillä Mobley levytti yhtyeenjohtajana 20 albumia Blue Note Records -yhtiölle between 1955 and 1970. Näistä onnistuneimpina pidetään levyjä "Soul Station" (1960) ja "Roll Call" (1960). Mobley esiintyi muun muassa Grant Greenin, Freddie Hubbardin, Sonny Clarkin, Wynton Kellyn ja Philly Joe Jonesin kanssa. Erityisen hedelmälliseksi muodostui yhteistyö trumpetisti Lee Morganin kanssa.
Mobley soitti jonkin aikaa Miles Davisin kanssa, kun tämä etsi seuraajaa John Coltranelle. Häntä kuullaan Davisin albumilla "Someday My Prince Will Come", jolle myös Coltrane palasi soittamaan kahdella raidalla. Mobleyn improvisaatiokykyjä ei pidetä aivan Coltranen veroisina, mutta hänen melodista soittotapaansa arvostetaan.
Mobleyn oli pakko lopettaa soittaminen 1970-luvun puolivälissä hengitystieongelmien takia. Vähän ennen kuolemaansa 1986 Mobley esiintyi kuitenkin vielä Duke Jordanin kanssa New Yorkissa.
Tomi Walamies
Tomi Walamies (s. 1980 Espoo) on suomalainen stand up-koomikko. Hän on toiminut koomikkona vuodesta 2004 ja on tehnyt yli 1400 esiintymistä kahdeksassa eri maassa.
Vuonna 2010 Walamies vieraili Diili-ohjelmassa. Vuonna 2013 hän osallistui Naurun tasapaino -stand up -kilpailuun, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Keväällä 2014 hän liittyi YleLeaksin käsikirjoitustiimiin.
Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Walamies oli ehdolla Helsingin kaupunginvaltuustoon Vasemmistoliiton listoilta. Hän sai 50 ääntä eikä tullut valituksi.
Kasvinsuojelu
Kasvinsuojelu on käsite, joka tarkoittaa toimenpiteitä, joilla viljelykasveja suojataan kasvitaudeilta, tuholaiseläimiltä ja rikkakasveilta. Näitä toimenpiteitä ovat ennalta ehkäisevät toimenpiteet, biologinen torjunta ja kemiallinen torjunta. Kavinsuojelun tarve riippuu viljelmästä. Ammattiviljelmillä kasvinsuojelun tarve on suurempi kuin kotipuutarhoissa.
Taimet pysyvät terveempinä, jos ne itävät nopeasti ja tämän takia kylvöajankohta on tärkeä. Myös taimikasvatus ja sen oikea ajoitus parantavat taimien terveyttä. Myös ilmastollinen kestävyys vaikuttaa kasvien taudinkestävyyteen. Kasvien terveenä pysymisen kannalta on tärkeää riittävä kastelu ja lannoituksen tasapainoisuus. Puiden ja pensaiden oikea leikkaus ehkäisee sienitauteja.
Tuholaisten leviämistä ehkäistään vuoro- ja sekaviljelyllä, kateharson käytöllä ja maan muokkauksella. Vuoroviljelyssä tietyllä paikalla kasvatettava laji vaihtuu vuosittain ja sekaviljelyssä useita eri lajeja kasvatetaan lähekkäin. Näin vähennetään yhteen kasvilajiin erikoistuneiden tuholaisten leviämistä. Kateharso estää lentävien hyönteisten pääsyn kasveihin. Maanmuokkauksessa tuhoutuvat maassa olevat tuholaiset.
Biologinen torjunta on tuholaiseläinten torjumista niiden luonnollisten vihollisten avulla. Kirvoja syövät kukkakärpäset ja leppäkertut. Loispistiäiset, jotka loisivat hyönteistoukissa, tuhoavat tuholaishyönteisiä tehokkaasti. Muita torjuntaeläimiä ovat maakiitäjäiset, luteet, harsokorennot, petopunkit, jauhiaiskiilukainen ja kirvasääski.
Rikkakasvien leviämistä voidaan ennaltaehkäistä peittämällä maan pinta katekankaalla tai esimerkiksi kuorirouheella. Rikkakasveja poistetaan yleensä mekaanisesti, mutta käytäviltä ja laatoituksilta niitä torjutaan joskus kemiallisesti.
Jos tuholaiset vioittavat kasveja laajalti, on niitä torjuttava kemiallisesti. Yksinkertaisilla torjunta-aineilla, joita ovat mäntysuopa, puuntuhka ja nokkosvesi voidaan tuhota useita tuholaishyönteislajeja.
State of Mind (Lovexin albumi)
State of Mind on suomalaisen Lovex-yhtyeen 16. elokuuta 2013 julkaistu neljäs studioalbumi. Albumin on tuottanut yhtyeen kosketinsoittaja Christian.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Mido SA
Mido SA ("yleisesti pelkkä Mido") on vuonna 1918 perustettu sveitsiläinen kellovalmistaja, joka kuuluu nykyisin Swatch Groupiin. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Le Loclessa, Sveitsissä.
Midon perusti George G. Schaeren Bielissä, Sveitsissä, vuonna 1918. Mido tulee espanjan kielen sanasta ""yo mido"", joka tarkoittaa ""Minä mittaan"".
1920-luvulla Mido esitteli joukon elegantteja naisten kelloja, joissa oli väriemaloidut kuoret ja "nykyaikaiset" rannekkeet. Miehille Mido valmisti useita erilaisia autojen jäähdyttimiä muistuttavia kellomalleja. Nämä tuotteet vakiinnuttivat brändin aseman.
1930-luvulla Mido kehitti "korkkikruunun", kiinni kierrettävän kellonnupin, joka mahdollisti entistä vesitiiviimpien kellojen valmistamisen. Vuonna 1934 Mido julkaisi niin kutsutun Multifort-malliston, joka hyödynsi automaattista koneistoa. Multifort-mallisto oli myös iskunkestävä, antimagneettinen ja erittäin vesitiivis. Mallisto säilyikin Midon valmistuksess yli kolme vuosikymmentä. Vuonna 1936 yhitö julkaisi katkeamattoman kellonjousen, joka oli ensimmäinen laatuaan. Multifortin valmistaminen aloitettiin uudestaan vuonna 1998.
Mido oli ensimmäinen valmistaja, joka esitteli keskilukuisen kronografin vuonna 1945. Yhdeksän vuotta myöhemmin yhtiö julkaisi maailman suorituskykyisimmän automaattimekanismin.
1971 Mido liittyi osaksi Swatch Groupia edeltävää ASUAG (Allgemeine SchweizerischeUhrenindustrie AG) -kattojärjestöä ja alkoi valmistaa kvartsikelloja. Mido on yksi kymmenestä suurimmasta kronometrien valmistajasta.
Mido
Mido voi tarkoittaa:
Robert Heffernan
Robert Heffernan (s. 28. helmikuuta 1978 Cork) on irlantilainen kävelijä.
Heffernan voitti maailmanmestaruuden vuonna 2013 Moskovan MM-kilpailuissa 50 kilometrin matkalla ajalla 3.37.56. Hän sijoittui samalla matkalla alun perin neljänneksi Lontoon olympialaisissa 2012, mutta nousi Sergei Kirdjapkinin dopingtapauksen vuoksi pronssille alkuvuodesta 2016. Hän sijoittui 50 kilometrin kävelyssä neljänneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010, viidenneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015, kuudenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja kahdeksanneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017.
Heffernan sijoittui Barcelonan 2010 EM-kilpailuissa 20 kilometrin kävelyssä alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille 2014 Stanislav Jemeljanovin biologisen passin epäsäännöllisyyksien vuoksi. Hän on ollut 20 kilometrillä lisäksi kuudes Osakan MM-kilpailuissa 2007, kahdeksas Münchenin EM-kilpailuissa 2002 ja Pekingin olympialaisissa 2008, yhdeksäs Lontoon olympialaisissa 2012 sekä neljästoista Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 ja Berliinin MM-kilpailuissa 2009
Heffernanin vaimo, Marian Andrews on kansainvälisen tason pikajuoksija. Hänen päälajinsa on 400 metrin juoksu.
Lähde: IAAF
Henrik Grönqvist
Henrik Vilhelm Grönqvist (s. 17. joulukuuta 1927 Tammisaari) on suomalainen juristi, oikeusministeriön lainsäädäntöneuvos 1963–1971, lainsäädäntöjohtaja 1971–1972 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos vuodesta 1972.
Jani Stefanovic
Jani Stefanovic (s. 23. toukokuuta 1979) on ruotsalainen muusikko, jonka instrumentteja ovat kitara ja rummut. Stefanovic on aktiivisen musiikkiuransa aikana vaikuttanut useassa eri yhtyeessä ja tällä hetkellä hän vaikuttaa seitsemässä eri kokoonpanossa, joita ovat Divinefire, Miseration, Essence of Sorrow, Mehida, The Few Against Many, The Weakening ja Solution .45. Näiden lisäksi hän on ollut aiemmin mukana myös neljässä muussa yhtyeessä, joita ovat olleet Am I Blood, Sins Of Omisson, Renascent ja Crimson Moonlight.
Sinimerietana
Sinimerietana ("Glaucus atlanticus") on kotilolaji, jota tavataan valtamerissä trooppisella vyöhykkeellä. Sinimerietana on väriltään hopeansininen, ja se voi kasvaa 6 senttiä pitkäksi. Se käyttää ravinnokseen pääasiassa polyyppieläimiä, mutta lajin keskuudessa esiintyy myös kannibalismia.
Montgeron
Montgeron on kunta Essonnen departementissa Île-de-Francein alueella Ranskassa Pariisin lähettyvillä.
Montgeron oli ensimmäisen Ranskan ympäriajon lähtöpaikka vuonna 1903.
Harmaanaamahaukka
Harmaanaamahaukka ("Butastur indicus") on pitkäsiipihaukkojen sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Kaakkois- ja Itä-Aasian maista Bruneissa, Filippiineillä, Etelä-Koreassa, Hongkongissa, Indonesiassa, Itä-Timorissa, Japanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Pohjois-Koreassa, Singaporessa, Taiwanissa, Thaimaassa, Venäjällä ja Vietnamissa, vaeltavana myös Mongoliassa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkealla vyöhykkeellä metsät ja sisämaan kosteikot, viljelmät ja kastellut maat, myös kastelukanavat.
Se on keskikokoinen lintu, pituudeltaan 41–46 cm. Aikuisen linnun pää, rinta ja niska ovat harmaat, kurkku on valkoinen, ja sillä on mustat viikset ja keskiviiva. Selkä ja yläsiivet ovat ruskea, ja valkoisessa alapuolessa ja alasiivissä on ruskeita juovia. Nuori lintu on ruskea, ja päältä se on täplikäs, alta valkoinen ruskein raidoin, ja sillä on leveä valkoinen juova nokasta yli päälaen. Naama on ruskea.
Se on avoimen maan lintu, joka syö liskoja, pieniä nisäkkäitä ja suuria hyönteisiä.
Jalkapallon I divisioonan kausi 1993
Jalkapallon I divisioonan kausi 1993 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena runkosarjana, jonka jälkeen neljä parasta joukkuetta pelasivat yksinkertaisen sarjan Veikkausliigan neljän viimeisen joukkueen kanssa. Karsintasarjasta selvisi kuusi parasta joukkuetta Veikkausliigaan, koska liigan joukkuemäärää kasvatettiin kahdestatoista neljääntoista kaudeksi 1994. Runkosarjan kahdeksan viimeistä joukkuetta pelasivat keskenään yksinkertaisen loppusarjan, jossa alkusarjan tulokset otettiin huomioon. Kaksi viimeistä joukkuetta putosivat suoraan Kakkoseen.
Edelliskaudella I divisioonassa pelannut Kuusankosken Kumu jätti kahden miljoonan markan velkojensa vuoksi konkurssihakemuksen. Seuran jatkajaksi perustettiin uusi seura FC Kumu, joka aikoi anoa Kumun sarjapaikan siirtämistä itselleen. SPL:n liittohallitus päätti 14.1.1993, että FC Kumun on aloitettava alimmalta sarjatasolta ja Kumulta vapautuvasta sarjapaikasta karsivat 1992 Kakkosen lohkokakkoset KontU, BK-IFK ja KaaPo. Kolmen joukkueen yksinkertaisen sarjan voitti KontU.
1) RSSSF-lähteesssä nimi esitetään muodossa P-Iirot, mutta kilpailun järjestäjän julkaisussa esitetään, että ko. seuran/joukkueen lyhytnimi on RP-Iirot (Rauman Pallo-Iirot). Se on perustettu 1992. Kyse oli Pallo-Iirojen ja Rauman Pallon voimien yhdistämisestä (27.3.1992).
Kaikki neljä liigajoukkuetta säilyttivät liigapaikkansa. I divisioonasta liigaan nousivat Kuopion Palloseura ja FC Oulu.
Yleisömääriin on laskettu I divisioonan ottelut (runkosarja ja loppusarja) . Lähteessä esitetään 2 erilaista lukua KPV:lle. Esitetyt yksittäisten otteluiden yleisömäärät yhteen laskien KPV:n kokonaissumma on 7483 (s. 216-217) ja jos käytetään julkaisijan laskemaa yhteissummaa, se on 8683 (s. 241) Jälkimmäistä lukua on käytetty taulukossa KPV:n ja sarjan kokonaisyleisömäärän ja yleisökeskiarvon laskennassa.
Suomen Lentäjäliitto
Suomen Lentäjäliitto ry () on kaikkia suomalaisia lentäjäyhdistyksiä kokoava kattojärjestö, joka on perustettu vuonna 2004. Sen piiriin kuuluu yli 1000 liikenne- ja helikopterilentäjää seitsemästä eri yhdistyksestä.
FPA toimii ammatillisissa ja lento­turvallisuus­kysymyksissä liikennelentäjien edustajana kotimaisilla ja kansainvälisillä foorumeilla. FPA:n edustajat osallistuvat mm. kansainvälisten lentäjien keskusjärjestöjen IFALPA:n (International Federation of Air Line Pilots´ Associations) ja ECA:n (European Cockpit Association) toimintaan ja komiteoihin. 
FPA:n keskeiset toimielimet ovat hallitus sekä FPA:n turvatoimikunta (FPA Safety and Security Committee, FPA-SSC). Turvatoimikunta on elin, joka keskittyy puhtaasti lento­turvallisuus­asioihin tuoden niihin ammattilentäjien näkökulman. 
FPA julkaisee ”Liikennelentäjä” -nimistä jäsen- ja ammattilehteä.
Vuonna 2014 FPA:n puheenjohtajana toimii Sami Simonen ja FPA:n turvatoimikunnan puheenjohtajana Hannu Korhonen.
Kalium-40
Kalium-40 (K) on kaliumin luonnossa esiintyvä radio­aktiivinen isotooppi, jolla on erittäin pitkä puoliintumisaika, 1,249 · 10 vuotta. Sen ytimessä on 19 protonia ja 21 neutronia. Luonnon kaliumissa sitä on noin 0,01 prosenttia.
Kalium-40 on siitä harvinainen radioisotooppi, että sillä voivat esiintyä kaikki kolme beetahajoamisen tapaa. Noin 89,28 prosentissa tapauksissa se hajoaa kalsium-40:ksi (Ca) lähettämällä beetahiukkasen (β) eli elektronin, jonka maksimienergia on 1,33 MeV, ja antineutriinon. Noin 10,72 prosentissa tapauksissa se elektronisieppauksella argon-40:ksi lähettäen 1,460 MeV:n gammasäteilyä ja neutriinon. Pieni osa, noin 0,001 % kalium-40-ytimistä, hajoaa argon-40:ksi lähettämällä positronin (β-hiukkasen) ja neutriinon
Kalium-40:llä on suuri merkitys radio­aktiivisen iän­määrityksen kannalta, sillä siihen perustuu kalium-argon-ajoitus. Sen yhtenä hajoamis­tuotteena syntyvä argon on jalokaasu, joka ei muodosta kemiallisia yhdisteitä muiden alkuaineiden kanssa. Tämän vuoksi kun jokin mineraali muodostuu sulan laavan jähmettyessä tai veteen liuenneiden aineiden kiteytyessä, se ei alun perin sisällä lainkaan argonia, vaikka sitä olisikin ollut siinä nesteessä, josta se muodostui. Jos mineraali kuitenkin sisältää kaliumia, siinä olevan kalium-40:n hajotessa syntyy vähitellen argonia, joka jää mineraalin sisään. Koska tiedetään, millä nopeudella tämä tapahtuu, mittaamalla mineraalin K- ja Ar-pitoisuuksien suhde on mahdollista laskea, kuinka pitkä aika sen muodostumisesta on kulunut.
Maan ilmakehän argonista on 99,6 % isotooppia Ar. Sitä vastoin Auringossa, ja kaikesta päättäen aikoinaan myös siinä aineessa, josta planeetat muodostuivat, suurin osa argonista on isotooppia Ar ja vain noin 15 % isotooppia Ar. Tämä osoittaa, että suurin osa ilma­kehän argonista on syntynyt kalium-40:stä, joka on vähitellen hajonnut argon-40:ksi ja tämä paennut ilma­kehään.
Kalium-40 on suurin luonnollisen radio­aktiivisuuden lähde eläimissä ja ihmisissä. Aikuisen ihmisen kehossa on noin 160 grammaa kaliumia, josta 0,01 prosenttia eli 0,016 grammaa on isotooppia K. Tämän kaliummäärän aktiivisuus on noin 4200 becquereliä, eli sekunnissa ihmisen kehossa hajoaa noin 4200 kalium-40-ydintä.
Radioaktiivisen kaliumin on väitetty olevan tärkein kasveilla ja eläimillä esiintyvien luonnollisten geneettisten mutaatioiden aiheuttaja.
Alex, Aisha ja toivon aika
Alex, Aisha ja toivon aika on Marja-Leena Tiaisen nuortenromaani vuodelta 2008. Se on jatkoa Tiaisen romaaneille "Alex ja pelon aika" sekä "Alex, Aisha ja Sam".
Alexin isoveli Zaza, joka oli pitkään kadoksissa ja syytettynä terrori-iskusta, on saapunut Suomeen Alexin luokse. Hän asettuu asumaan Jaakkolan ryhmäkotiin Alexin luokse. Alex saa virallisesti turvapaikan Suomesta ja alkaa seurustella suomalaistyttö Elsan kanssa. Veljesten ilo kasvaa entisestään, kun heidän synnyinmaassaan Kaksoisvuortenmaassa tapahtuu vallankaappaus. Toivo siitä, että heidän poliittisista syistä vangittu isänsä vapautettaisiin, herää.
Samaan aikaan somalialalainen muslimityttö Aisha joutuu vastakkain suomalaisen kulttuurin kanssa. Hän joutuu pohtimaan seurustelua ja pukeutumista samalla kun hänen Etiopiassa oleva perheensä haluaisi hänen muuttavan Helsingissä asuvan sukulaisperheen luokse kunnon muslimitytön tavoin.
Esimerkiksi Savon sanomissa ja kirjallisuussivusto Iilimadossa kehuttiin, että kirja kuvaa hyvin pakolaisten arkea ja somalitytön identiteettikriisiä islamilaisen ja länsimaisen kulttuurin yhteentörmäyksessä.
Anthonique Strachan
Anthonique Strachan (s. 22. elokuuta 1993) on bahamalainen pikajuoksija.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 Strachan voitti kultaa 100 metrin juoksussa ajalla 11,20 ja 200 metrin juoksussa ajalla 22,53. Daegun MM-kilpailuissa 2011, Lontoon olympialaisissa 2012 ja Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 200 metrillä välieriin. Hän voitti IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 kultaa 4 × 400 metrin sekaviestissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 200 metrin välierissä.
Risto Mätas
Risto Mätas (s. 30. huhtikuuta 1984) on virolainen keihäänheittäjä.
Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 Mätas karsiutui loppukilpailusta heitettyään 74,58 metriä. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Mätas sijoittui kymmenenneksi tuloksella 75,85. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui finaalista tuloksella 78,56. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 Mätas sijoittui finaalissa Roman Avramenkon dopinghylkäyksen jälkeen kahdeksanneksi tuloksellaan 80,03 metriä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 Mätas oli 12. tuloksella 76,79.
Mätasin ennätys on 31. elokuuta 2013 Kohilassa heitetty 83,48 metriä.
Konstantin Fedin
Konstantin Aleksandrovitš Fedin (, 24. helmikuuta 1892 Saratov – 15. heinäkuuta 1977 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja.
Konstantin Fedin syntyi kauppiaan perheeseen. Hän kasvoi Saratovissa ja valmistui vuonna 1914 Moskovan kauppakorkeakoulusta. Ensimmäisen maailmansodan ajan Fedin oli internoituna Saksassa. Palattuaan Venäjälle hän työskenteli toimittajana.
Fedinin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuosina 1913–1914. Vuonna 1921 hän liittyi pietarilaiseen Serapion-veljien kirjailijaryhmään. Fedinin varhaiset kertomukset ja ensimmäinen romaani, sivistyneistön kohtaloita vallankumouksen ja kansalaissodan aikana kuvaava "Goroda i gody" (”Kaupunkeja ja vuosia”, 1924) ovat tyyliltään kokeilevia. Myöhemmät teokset noudattavat sosialistisen realismin kaanoneita. Romaanit "Ensimmäiset ilot" ("Pervyje radosti", 1945) ja "Neobyknovennoje leto" (”Epätavallinen kesä”, 1947–1948) saivat Stalin-palkinnon. Kirjailijan viimeinen romaani "Nuotio" ("Kostjor", 1961–1965) jäi keskeneräiseksi. Hän on laatinut myös sarjan kirjailijakuvauksia "Pisatel, iskusstvo, vremja" (”Kirjailija, taide, aika”, 1957, 1961) sekä muistelmateoksen "Gorki ja me" ("Gorki sredi nas", 1941–1968).
Neuvostoliiton kirjailijaliittoa muodostettaessa Fedin valittiin sen hallituksen jäseneksi. Vuodesta 1959 lähtien hän toimi sen ensimmäisenä sihteerinä ja vuodesta 1971 puheenjohtajana. Fedin oli myös Venäjän kirjailijaliiton hallituksen ja Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsen sekä Venäjän SFNT:n ja Neuvostoliiton korkeimpien neuvostojen kansanedustaja. Kirjallisuusvaikuttajana hänet muistetaan Aleksandr Solženitsynin "Syöpäosaston" julkaisun kieltämisestä vuonna 1968. Kirjailija palkittiin muun muassa neljällä Leninin, kahdella työn punaisen lipun sekä lokakuun vallankumouksen kunniamerkillä. Vuonna 1967 hän sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Roope Kakko
Roope Kakko (s. 13. helmikuuta 1982 Espoo) on suomalainen golfpelaaja. Hän siirtyi ammattilaiseksi voitettuaan amatöörinä Espoossa pelatun Volvo Finnish Openin vuonna 2004. Hänestä tuli toinen suomalainen Euroopan kiertueen voittaja hänen voitettuaan Madeira Openin 2. elokuuta 2015.
Kakko on ollut naimisissa Minea Blomqvist-Kakon kanssa loppuvuodesta 2011 lähtien ja heillä on poika, vuonna 2010 syntynyt Elmeri.
Mikko Korhonen (golfaaja)
Mikko Korhonen (s. 23. heinäkuuta 1980 Mäntsälä) on suomalainen golf-pelaaja. Hän on pelannut ammattilaisena 24-vuotiaasta lähtien. Hän on kilpaillut Challenge Tourilla ja European Tourilla eri osakilpailuissa 146 kertaa (kesäkuuhun 2018 mennessä) vuodesta 2011 lähtien ja voitti ensimmäisen European Tourin osakilpailun Itävallassa kesäkuussa 2018. Hän sai voitostaan 170 000 euroa palkintorahaa. Korhosen seura Suomessa on Suur-Helsingin Golf ja hänen valmennuksestaan vastaavat Markku Louhio ja Terhi Beilinson. Korhosen taustalla sponsoreina ovat muun muassa Finnair, SEAT ja Defa. Hänellä on kolme lasta.
Korhonen osallistuu toisena suomalaisena major-turnaukseen elokuussa 2018 pelaamalla PGA Championship -turnauksessa.
Vulcano, figlio di Giove
Vulcano, figlio di Giove (”Vulcanus, Juppiterin poika”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Emimmo Salvi. Sen päähenkilöä Vulcanusta (kreikkalaisessa mytologiassa Hefaistos) esittää iranilainen kehonrakentaja Iloosh Khoshabe alias Rod Flash Ilush alias Richard Lloyd.
Tyttärensä Venuksen seikkailuihin kyllästynyt Juppiter päättää naittaa hänet joko sodan jumalalle Marsille tai aseseppä Vulcanukselle. Nämä ajautuvat riitaan, ja Juppiter karkottaa kaikki kolme Olymposvuorelta maan päälle. Mars hakeutuu Venuksen kanssa Traakian kuninkaan luokse ja alkaa suunnitella Juppiterin kukistamista. Pluton juonittelun takia mereen pudonnut Vulcanus rakastuu Neptunuksen tyttäreen Aetnaan ja tekee monien seikkailujen jälkeen Marsin suunnitelmat tyhjäksi.
Emimmo Salvin ensimmäinen ohjaustyö edustaa camp-henkistä peplum-hulluutta aidoimmillaan. Pikkurahalla tehdyn elokuvan juoni on kummallinen ja sekava, näyttelijäsuoritukset amatöörimäisiä ja kulissit pahvista. Sen kliseisiin kuuluvat vähäpukuiset naiset, keskenään nahistelevat muskelimiehet, naurettavat hirviöt sekä humoristinen kääpiö. Lähes ilmeettömän Iloosh Khoshaben vastapainona toimii roimasti ylinäyttelevä Gordon Mitchell. Annie Gorassini on silmiään pyörittelevä lunttu ja Bella Cortez testosteronipurkauksia aiheuttava seksipommi. Absurdin mielikuvituksen ja huonosti motivoidun toiminnan ystäviin vetoavan elokuvan ulkokohtaukset on kuvattu Iranissa.
Elokuvasta on liikkeellä surkea yhdysvaltalainen public domain -kopio, jonka värit ovat kauhtuneet lähes kokonaan. Kirkasväristä laajakangasversiota on esitetty ainakin Espanjan televisiossa.
Larzacinspanieli
Larzacinspanieli ("Epagneul du Larzac") on ranskalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, ja sitä voidaan pitää myös kotimaassaan erittäin uhanalaisena: jäljellä on enää noin 20 yksilöä.
Larzacinspanieli on melko pieni metsästyskoira, joka muiden ranskalaisten spanielirotujen tapaan luokiteltaisiin mitä todennäköisimmin mannermaisten spanielityyppisten kanakoirien ryhmään. Se muistuttaa huomattavan paljon ranskanspanielia ja bretonia, ja sen ominaispiirteisiin kuuluu kyky ”sulkea” anturansa. Värivaihtoehtoja on kolme: A) Ruskea-roan; B) Harmaa punaruskein merkein (myös harmaalla alueella punaruskea täplitys); C) Valkoinen. Säkäkorkeus on 52–54 cm ja paino 15–20 kg.
Larzacinspanieli on oppivainen, miellyttämishaluinen, erittäin tottelevainen ja tasapainoinen. Lisäksi se pitää lapsista. Työkoirana se on monipuolinen ja erittäin sopeutuvainen, sillä on erinomainen hajuaisti ja erityislaatuisten anturoidensa ansiosta se soveltuu metsästykseen kuivalla, kivisellä maaperällä.
Rotu on kotoisin Etelä-Ranskasta Larzacin kuivalta ylätasangolta, jossa sitä on perinteisesti käytetty pienriistan metsästykseen. Sen alkuperä on tuntematon, mutta erään teorian mukaan se saattaa olla ranskanspanielin kantarotu. Toisen teorian mukaan se voi puolestaan olla itse syntynyt bretonin ja ranskanspanielin välisestä risteytyksestä. Larzacinspanieli mainittiin ensimmäisen kerran ranskalaisessa koiralehdessä C. Hermansin vuonna 1982 kirjoittamassa artikkelissa, minkä avulla hän toivoi löytävänsä sopivien jalostuskoirien omistajia. Kuitenkin ainoastaan yksi omistaja ilmoittautui vanhan koiransa ja tämän veljen kanssa, mikä ei riittänyt rodun pelastamiseen. Larzacinspanielin luultiin jo kuolleen sukupuuttoon, mutta vuonna 1992 siitä kirjoitettiin jälleen artikkeli eräässä lehdessä yrityksenä löytää vielä mahdollisesti elossa olleita yksilöitä. Tällä kertaa useampi ihminen koirineen ilmoittautui mukaan jalostusohjelmaan, ja työlleen omistautuneiden kasvattajien avulla rotu saatiin elvytettyä.
Rodun keskimääräiseksi eliniäksi arvioidaan 12–14 vuotta.
Heideterrieri
Heideterrieri ("Heideterrier") on saksalainen koirarotu.
Kooltaan heideterrieri on airedalenterrierin ja saksanmetsästysterrierin välimaastosta: sen säkäkorkeus on 45−56 cm ja paino 15−23 kg. Väritys on tavallisesti musta punaruskein merkein (black & tan).
Rodun kuuluu olla airedalenterrierin tapaan rauhallinen ja vastaanottavainen, minkä lisäksi se on tasapainoinen, aktiivinen, eloisa, hyvähermoinen ja tottelevainen. Sillä on myös hyvä hajuaisti, minkä vuoksi sitä käytetään metsästyksen lisäksi myös harrastus- ja pelastuskoirana.
Tämä metsästyskoira syntyi 1900-luvulla airedalenterrierin ja saksanmetsästysterrierin välisestä risteytyksestä, minkä lisäksi todennäköisesti käytettiin pienemmässä mittakaavassa myös irlanninterrieriä ja bullterrieriä. Metsästysominaisuudet ovat periytyneet saksanmetsästysterrieriltä ja keskeisimmät luonteenpiirteet airedalenterrieriltä.
Emimmo Salvi
Emimmo Salvi ("oik." Domenico Salvi, 23. tammikuuta 1926 Rooma, Italia – 1989 Italia) oli italialainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja.
Salvi työskenteli elokuva-alalla vuodesta 1950 lähtien. Hänet muistetaan parhaiten Umberto Scarpellin "Il gigante di Metropolisin" (1961) tuottajana ja käsikirjoittajana. 1960-luvun alussa Salvi ohjasi joukon peplum- ja fantasiaelokuvia kuten "Vulcano, figlio di Giove" ja "Le sette fatiche di Alì Babà" (molemmat 1962). Myöhemmin hän teki muutamia hyvin tavanomaisia viihde-elokuvia.
King shepherd
King shepherd on amerikkalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, mutta American Rare Breed Association (ARBA) ja United Kennel Clubs International ovat tunnustaneet sen.
King shepherd on suurikokoinen alsatian-tyypin koira. Siitä on olemassa yleisempi pitkä- ja harvinaisempi lyhytkarvainen muunnos. Tyypillisimpiin väreihin lukeutuvat saksanpaimenkoiran värit. Säkäkorkeus on 63–74 cm ja paino 40,5–67,5 kg.
King shepherdin tulee olla itsevarma, rohkea, voimakasluonteinen, tottelevainen ja kestävä. Se on lapsirakas ja perhettään kohtaan lempeä. Se vahtii isäntänsä taloa ja omaisuutta, ja sen ainoa käyttötarkoitus onkin toimia seura- ja vahtikoirana. Nimitys "king shepherd" eli sananmukaisesti ”kuningaspaimenkoira” viittaa saksanpaimenkoirataustaan ja alsatian-tyyppiin sekä perinteisiin paimenkoiriin verrattuna suureen kokoon.
Rodun loivat Shelly Watts-Cross ja David Turkheimer, jotka käyttivät jalostukseen shilohinpaimenkoiraa (joka vastaavasti on tulos saksanpaimenkoiran ja alaskanmalamuutin välisestä risteytyksestä), amerikkalaislinjaista saksanpaimenkoiraa ja pyreneittenkoiraa. Vuonna 1995 perustettiin ensimmäinen rotujärjestö.
Henrik Mustonen
Henrik Mustonen (s. 6. marraskuuta 1990 Hollola) on suomalainen squashin pelaaja. Suomessa hänen seuranaan on Turun Seudun Squash (TSSq) ja hän on pelannut ammattilaisena vuodesta 2008 lähtien. Parhaimmillaan Mustosen sijoitus on maailmanlistalla ollut 35. helmikuun 2014 listauksessa.
Erkka Maula
Erkka Maula () oli suomalainen filosofi ja tieteenhistorioitsija. Maula toimi määräaikaisena professorina Turun ja Oulun yliopistoissa ja oli Tampereen yliopiston dosentti.
Maula yhdisti töissään filosofiaa, historiaa, tähtitiedettä, matematiikkaa, musiikkia ja arkeologiaa. Hän erikoistui filosofian historiaan (erityisesti Platonin luonnonfilosofiaan) sekä antiikin tieteen tulkintaan. Hänet tunnetaan erityisesti antiikin kreikkalaisen matemaatikon Eudoksos Knidoslaisen tähtitieteellisen mallin selkiyttäjänä. Lisäksi hän esitti uuden kalendaarisen tulkinnan Indus-kulttuurin aikaisille, Mohenjo-Darosta löydetyille kiviesineille. Viimeisinä vuosina Maula keskittyi kuuluisan Fermat’n ongelman tarkasteluun. Hän kirjoitti myös tv-ohjelmia, runoja, näytelmiä ja oopperoiden librettoja.
Dokumenttielokuva "Sfäärien harmonia" (35'), joka esittelee Erkka Maulan tulkinnan Platonin lukusarjoista doorilaisen asteikon avulla esitettiin YLE TV2:ssa 22. joulukuuta 1981.
Risto Astikaisen ohjaama ja suunnittelema, Erkka Maulan Mojendo-daron kulttuurin tutkimusta esittelevä dokumentti "Kadonnut joki, jossa tähdet uivat" (61') esitettiin YLE TV2:ssa 5. joulukuuta 1982 ja uusittiin 4. lokakuuta 1983.
Dokumenttielokuva Swansongs (60') esitettiin Taorminassa (UNESCO) 1992 (myös suom. Joutsenen kynällä).
Maulan Eudoksos-tulkintaan liittyvän "maailman ensimmäisen tietokoneen" Arakhnen toimiva pronssinen rekonstruktio (patentti no. 54205) on Helsingissä Tekniikan museossa.
Antiikin tutkija ja professori Árpád Szabó katsoi Maulan Eudoksos-tutkimuksen olevan läpimurronomainen oivallus, jonka vaikutukset ulottuvat koko antiikin tieteen uuteen tulkintaan (prof. Eero Kasasen arkisto). Myös Ivor Bulmer-Thomas totesi arviossaan "The Classical Review" -lehdessä, että Maulan 1974 julkaisema työ on omaperäisin kontribuutio Eudoksoksen taivaankappaleita koskevan teorian tutkimukseen sitten Giovanni Schiaparellin sata vuotta aiemmin julkaiseman teoksen "Le sfere omocentriche di Eudosso, di Callippo e di Aristotele".
Sebastião Salgado
Sebastião Salgado (s. 8. helmikuuta 1944 Aimorés, Minas Gerais) on brasilialainen valokuvaaja ja kuvajournalisti, joka tunnetaan dokumentaarisista ihmisen elin- ja työskentelyoloja eri puolilla maailmaa kommentoivista valokuvistaan.
Salgado opiskeli taloustiedettä Universidade Federal do Espirito Santo -yliopistossa São Paulossa ja työskenteli valmistuttuaan kansainvälisen kahvijärjestön ICO:n ekonomistina. Tässä työssä hän matkusti usein Afrikkaan ja kiinnostui näillä matkoillaan vakavammin valokuvauksesta. Vuonna 1973 hän päätti jättää taloustieteen ja ryhtyä ammattivalokuvaajaksi 29 vuoden iässä.
Salgado kuvasi aluksi Sygma- ja Gamma-kuvatoimistoille, kunnes 1979 liittyi kuuluisaan Magnum Photos -kuvaajaryhmään. Magnum-kautta kesti vuoteen 1994, jolloin Salgado perusti vaimonsa kanssa asuinkaupunkiinsa Pariisiin Amazonas Images -kuvatoimiston oman tuotantonsa välittämiseen.
Salgado on kiertänyt kuvaamassa yli sadassa maassa. Kuvia on julkaistu sanoma- ja aikakauslehdissä ja koottu moniksi kirjoiksi ja eri maissa kiertäneiksi näyttelyiksi. Salgadon kansainvaelluksia kuvaava 300 mustavalkokuvan kiertonäyttely "Exodus" oli näytteillä Helsingin Tennispalatsissa kevättalvella 2001.
Monien valokuvausalana palkintojen ja tunnustusten lisäksi Salgado toimii Unicefin hyvän tahdon lähettiläänä ja kunniajäsenenä Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemiassa. The Royal Photographic Society on myöntänyt hänelle 100-vuotismitalinsa ja Honorary Fellowship (HonFRPS) -arvon. Vuonna 1989 Salgadolle myönnettiin kansainvälinen Hasselblad-palkinto
ja vuonna 1998 espanjalainen Asturian ruhtinaan palkinto.
Platina(II)kloridi
Platina(II)kloridi (PtCl) on platina- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Platina(II)kloridia käytetään valmistettaessa muita platinayhdisteitä.
Platina(II)kloridilla on kaksi eri kidemuotoa. Näistä matalammissa lämpötiloissa stabiili α-PtCl on väriltään oliivinvihreää ja sen rakenne koostuu särmiä ja kulmia keskenään jakavista PtCl-yksiköistä. Lämpötilavälillä 500–600 °C stabiili β-PtCl on väriltään tumman punaista ja koostuu PtCl-yksiköistä ja on isomorfinen palladiumkloridin kanssa. Platina(II)kloridi hajoaa 581 °C:n lämpötilassa platinaksi ja kloorikaasuksi. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin. Suolahappo liuottaa platina(II)kloridin muodostaen kompleksisen tetrakloroplatinaatti(II)-ionin [PtCl]. Ammoniakkiliuokset liuottavat yhdisteen muodostaen [Pt(NH)]-kompleksin.
Platina(II)kloridia voidaan valmistaa suoralla platinan kloorauksella 240–250 °C:n lämpötilassa. Sitä muodostuu myös kuumennettaessa platina(IV)kloridia. Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat tetrakloroplatina(II)hapon haihdutus vakuumissa, tai heksakloroplatinahapon pelkistys hydratsiinilla.
Kyllikki Tuominen
Kyllikki Tuominen (o.s. Ståhlberg, e. Kovero, 9. elokuuta 1908 Helsinki – 4. kesäkuuta 1994) oli suomalainen opettaja ja oppikirjojen kirjoittaja.
Kyllikki Tuomisen vanhemmat olivat tasavallan presidentti Kaarlo Juho Ståhlberg ja tämän ensimmäinen puoliso Hedvig Wåhlberg. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli vuosina 1932–1940 hallintosihteeri Aarne Kovero ja toinen puolisonsa vuodesta 1946 Turun yliopiston maantieteen professori Oiva Tuominen.
Kyllikki Ståhlberg suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1927, opiskeli maantiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian maisteriksi vuonna 1932. Vuonna 1957 hän suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa.
Hän toimi opettajana Kulosaaren yhteiskoulussa vuosina 1940–1947 ja saman koulun rehtorina vuosina 1940–45, tuntiopettajana Helsingin opettajakorkeakoulussa vuosina 1948–1954, Turun opettajakorkeakoulussa vuosina 1954–1956, Turun tyttölyseon vanhempana lehtorina vuosina 1956–1957 ja Turun normaalilyseon luonnonhistorian ja maantieteen yliopettajana vuosina 1957–1971 sekä saman koulun vararehtorina vuosina 1957–1969.
Annmari Viljanmaa
Annmari Viljanmaa (o.s. Hakola, s. 10. heinäkuuta 1973 Huittinen) on kilpauransa jo lopettanut hiihtäjä.
Seuratasolla Viljanmaa edusti Parkanon Urheilijoita. Hän kilpaili maailmancupin lisäksi Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002, Val di Fiemmen MM-kisoissa 2003 ja Oberstdorfin MM-kisoissa 2005. Hänen paras arvokisasijoitukseksensa oli seitsemäs sija Val di Fiemmen 15 kilometrillä. Maailmancupin osakilpailuissa hän pääsi kertaalleen palkintopallille ollessaan toinen Oslon maailmancupin 30 kilometrillä vuonna 2003.
Hiihtouransa jälkeen Viljanmaa on toiminut hiihdon maailmancupissa teknisen asiantuntijan (TD) roolissa. Vuonna 2014 hän toimi Sotšin talviolympialaisissa maastohiihdon tuomarineuvoston jäsenenä. Hänet on nimetty vuoden 2019 MM-kisojen TD:ksi.
Viljanmaa tunnetaan myös kansallisen tason kestävyysjuoksijana. Kalevan kisoissa hänen parhaat saavutuksensa olivat neljäs sija 10 000 metrin juoksussa vuonna 2005 ja viides sija 5 000 metrin juoksussa vuonna 2004.