hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Volksmarine
Volksmarine () oli entisen Saksan demokraattisen tasavallan merivoimat. Se oli osa Kansanarmeijaa, Nationale Volksarmee (NVA):ta. Se perustettiin vuonna 1956 vastapainoksi Saksan liittotasavallan merivoimille Deutsche Marinelle.
Neuvostoliiton valvonnassa ollut Saksan itäinen osa julistautui 7. lokakuuta 1949 Saksan demokraattiseksi tasavallaksi. Neuvostoliiton valvontakomission korvannut sotilasneuvonantajan organisaatio ryhtyi uudelleenaseistamaan maata. Organisaatio muun muassa tuki helmikuussa 1950 DDR:n sisäasiainministeriön alaisen Hauptverwaltung Seepolizein perustamisessa, jonka ensimmäinen laivue muodostettiin toukokuussa tanskalaisesta kalastuksenvalvontaan suunnitellusta "Hvidbjörnenistä", kuudesta R-veneestä ja mahdollisesti muutamasta Neuvostoliiton palauttamasta Flugsicherungsbootesta. Saksan kommunistit olivat suunnitelleet varsinaisen laivaston muodostamista ja sille oli tilattu ensimmäiset alukset jo 1. maaliskuuta 1949.
Valtion taloudellisista ongelmista huolimatta 1951 luotiin kunnianhimoinen viisivuotissuunnitelma, jonka mukaan teollisuuden tuotantokapasiteetti piti kaksinkertaistaa vuoteen 1955 mennessä.
1. heinäkuuta 1952 uudelleennimettiin Volkspolizei-See:ksi (). Kun Saksan demokraattinen tasavalta perusti Kansanarmeijan 1. maaliskuuta 1956 Kansanpoliisin merellisestä osasta muodostettiin Verwaltung Seestreitkräfte der NVA (), jonka vahvuus oli 10 000 miestä.
Marraskuussa 1960 Kansanarmeijan merijoukot nimettiin virallisesti Kansanlaivastoksi (Volksmarine). Seuraavina vuosina laivasto vastaanotti lukuisia sota-aluksia joista suurin osa oli kotimaassa rakennettuja. Ainoastaan rannikkopuolustusalukset ja jotkin torpedoveneet olivat hankittu Neuvostoliitosta, kuten myös kaikki helikopterit. Lisäksi Puolasta hankittiin joitakin apualuksia.
Saksan demokraattisen tasavallan lakattua olemasta sen Volksarmee ja sen mukana Volksmarine liitettiin liittotasavallan Bundeswehriin 1990.
Stripped Anatomy of
Stripped Anatomy of on elektro/hip hop -yhtye Ceebrolisticsista tutun Pijallin toinen sooloalbumi. Hän julkaisi tämän albumin käyttäen nimeä "Michael Black Electro". Albumi julkaistiin Fullsteam Recordsin kautta 18. maaliskuuta 2009 ja sen on tuottanut kokonaisuudessaan RPK. Albumi julkaistiin CD:n lisäksi vinyylinä. "Agape" -kappaleesta on julkaistu Hannu Aukian ohjaama musiikkivideo.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1896 – miesten 400 m
Miesten 400 metrin juoksu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 6. – 7. huhtikuuta. Juoksijat jaettiin kilpailussa kahteen alkuerään, joista kaksi parasta pääsivät finaaliin. Kilpailuun osallistui seitsemän juoksijaa, joista viisi oli mukana myös 100 metrin juoksussa.
Hoffmannin ja Griselin piti juosta 402 metriä varaslähdön takia. Ei ole selvillä, tuliko Dörry vai Grisel maaliin ensin.
Solid (albumi)
Solid on saksalaisen heavy metal -yhtye U.D.O.:n viides studioalbumi. Yhtyeen laulajan Udo Dirkschneiderin toisen yhtyeen Acceptin rumpali Stefan Kaufmann soitti tällä levyllä kitaraa.
Boogie Jungle
Boogie Jungle on Kalevalan toinen studioalbumi. Tyyliltään levy on suoraviivaisempaa ja funkyvivahteisempaa kuin edeltäjänsä. Levyn julkaisi Hi-Hat vuonna 1975, ja se on julkaistu CD-levynä People No Names - levyn kanssa. Kokoonpano oli vaihtunut edellisestä albumista: Zape Leppänen oli liittynyt uudeksi laulajaksi, Ari Vaahterasta tuli basisti, Beaver Aitto-Oja palasi rumpuihin ja Salonen siirtyi bassosta kitaraan.
Sanoitukset Jim Pembroke, sävellykset Salonen ja Kurkinen.
Hallintopäätös
Hallintopäätös on viranomaisen hallintoasiassa tekemä kirjallinen ratkaisu. Sillä perustetaan, muutetaan tai poistetaan hallintokoneiston ulkopuolisen henkilön tai oikeushenkilön oikeuksia tai velvollisuuksia. Hallintopäätöksessä viranomainen käyttää julkista valtaansa ja soveltaa lainsäädäntöä yksittäiseen konkreettiseen tapaukseen. Hallintopäätös on yksipuolinen toimi, kun taas hallintosopimuksessa on vähintään kaksi osapuolta. Hallintopäätös on aina hallintotoimi, mutta vain osa hallintotoimista on hallintopäätöksiä.
Hallintopäätökset jaetaan kolmeen ryhmään: etuja suovat, oikeuksia perustavat ja velvoitteita asettavat. Edunsuova hallintopäätös parantaa saajan eli adressaatin asemaa. Niihin kuuluvat taloudelliset etuudet, kuten toimeentulotuki, ja hallintoluvat, joilla sallitaan muuten kielletty tai rajoitettu toiminta. Hallintolupia ovat esimerkiksi rakennuslupa tai elinkeinolupa.
Oikeuksia perustavalla hallintopäätöksellä luodaan tietty oikeudellinen asema. Sellainen on esimerkiksi kansalaistamispäätös ja virkaan nimittäminen. Legitimaatiolla laillistetaan tai hyväksytään henkilö tiettyä tutkintoa vaativaan ammattiin. Täten auktorisoidaan vaikkapa lääkärit ja tilintarkastajat. Oikeuksia perustetaan laitteiden tai rakennusten tarkastuspäätöksillä, kuten palotarkastuksissa. Myös rekisteröintipäätökset, kuten ajoneuvojen tai tavaramerkkien rekisteröinti, kuuluvat tähän ryhmään.
Velvoittavat hallintopäätökset vaativat toimimaan tietyllä tavalla. Tämän ryhmän tyypillisin edustaja on maksuvelvoite, kuten verotuspäätös tai jostakin viranomaispalvelusta menevä maksu. Hallinnollisella velvoitteella voidaan vaatia korjaamaan vaikkapa ympäristönsuojeluun liittyvä epäkohta. Velvoittavia hallintopäätöksiä ovat myös kieltopäätökset, kuten rakennuskielto tai rakennustyön keskeyttäminen.
Manhattan (drinkki)
Manhattan on cocktail, joka valmistetaan viskistä, makeasta vermutista, jääpaloista ja katkerosta. Tavallisimmat viskit ovat ruisviski (joka on yleisin valinta), kanadalainen viski, skottilainen viski tai bourbon.
Manhattan on yksi niistä kuudesta perusdrinkistä, jotka mainitaan David A. Emburyn klassikkoteoksessa "The Fine Art of Mixing Drinks". Sitä on kutsuttu ”juovan miehen cocktailiksi – vahvaksi, urbaaniksi ja yksinkertaiseksi”. Sitä on kutsuttu myös ”cocktailien kuninkaaksi”.
Manhattanista on eri vaihtoehtoja, jotka ovat oma drinkkinsä:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1896 – miesten 800 m
Miesten 800 metrin juoksu kesäolympialaisissa 1896 käytiin 6. – 9. huhtikuuta. Kilpailuun osallistuneet yhdeksän juoksijaa jaettiin kahteen erään, joista kaksi parasta pääsivät finaaliin. Olympiakultaa voitti Australian Edwin Flack.
Tekstikritiikki
Tekstikritiikki on tekstuaalitieteisiin kuuluva humanistinen tieteenala, joka pyrkii rekonstruoimaan alkuperäisen tekstin niin tarkasti kuin mahdollista. Tämä tarkoittaa käsikirjoituksista löytyvien myöhempien kopiointivirheiden ja muokkausten poistamista. Antiikin kirjurit tekivät virheitä ja muutoksia kopioidessaan käsikirjoituksia käsin, ja myös nykyaikaisessa julkaisutoiminnassa käsikirjoituksia muokataan ja niihin tulee painatusvaiheessa virheitä. Varsinkaan muinaisten tekstien kanssa toimittaessa alkuperäinen tekstimuoto ei ole usein säilynyt yhdessäkään käsikirjoituksessa sellaisenaan. Yhtä tärkeää kuin mahdollisimman alkuperäisen tekstimuodon löytäminen on usein myös rekonstruoida aikojen saatossa muokkaantuneiden tekstien välimuotoja ja niiden kopiointihistoria. Tekstikriittisen työn pääasiallinen lopputuote on kriittinen editio.
Myös Raamatun tekstien alkuperäisen sanamuodon löytämiseen käytetään tekstikritiikkiä, sillä kirjojen alkuperäisversioita ei ole säilynyt.
Uuden testamentin tekstikritiikin alku ajoitetaan yleensä Erasmus Rotterdamilaiseen, joka toimitti 1516 ensimmäisen Uuden testamentin kreikankielisen tekstiedition, "Textus Receptuksen". Renessanssin nousun myötä kiinnostus Raamatun alkuteksteihin lisääntyi, ja tätä myötä myös ymmärrys tekstien ja käsikirjoitusten ajoittain radikaaleistakin eroavuuksista. Ensimmäiset kriittiset editiot luotiin 1800-luvun lopulla. Nykyinen 1952 alkunsa saanut yleisesti käytössä oleva Eberhard Nestlen ja Kurt Alandin editio (nk. Nestle-Alandin editio), "Novum Testamentum Graece", on yleisesti tutkijoiden ja kirkkojen käytössä. Myös vuoden 1992 Kirkkoraamattu on käännetty Nestle-Alandin laitoksen pohjalta.
Toisin kuin Uudesta testamentista, Vanhasta testamentista ei ole vielä olemassa kriittistä laitosta. Useimmiten tutkimuksessa ja raamatunkääntämisessä käytetty editio, "Biblia Hebraica Stuttgartensia", pohjautuu vain yhteen hepreankieliseen keskiaikaiseen käsikirjoitukseen, "Codex Leningradensikseen". Vanhan testamentin tekstikritiikille ominaista on nykyään kuitenkin tekstilähteiden suuri moninaisuus: kreikankielisen Septuagintan lisäksi Kuolleenmeren tekstilöydöt ovat osoittaneet, että ajanlaskun taitteen aikaan käytössä ei ollut vain yhtä tekstiversiota, vaan eri yhteisöillä saattoi olla käytössään huomattavastikin toisistaan eroavia tekstityyppejä. Nämä tekstit varmistavat pitävästi myös sen nykytutkimuksen käsityksen, että Vanhan testamentin tekstit ovat olleet jatkuvassa muutoksen tilassa aina 100-luvulle jaa. saakka.
Nokilokki
Nokilokki ("Larus hemprichii") on tumma afroaasialainen lokki, joka on nimetty saksalaisen lintutieteilijän Wilhelm Hemprichin kunniaksi.
Linnun pituus on 42–45 cm, siipien kärkiväli 105–118 cm ja paino 400–500 g. Keskikokoinen lokki, jonka höyhenpuku on hyvin tumma: aikuisen linnun selkäpuoli on tummanruskea ja harmaa, pää ja kurkku noenharmaat, rinta vaaleanharmaa, vatsa, pyrstö ja laikku kaulan sivuilla valkoiset, sekä siivenkärjet mustat. Nokka on kellahtava, kärjestä musta ja aivan nokan kärki on punainen, koivet ovat keltaiset ja silmärengas punainen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on pääasiassa tummanruskea, sen vatsa on valkoinen, nokka ja koivet ovat harmaat.
Nokilokki elää paikoin Punaisella merellä, Persianlahdella ja Intian valtamerellä, muun muassa Keniassa ja Pakistanissa. Lajin elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 150 000–300 000 yksilöä. Se on vaelluslintu, joka pesimäajan ulkopuolella kiertelee Punaisella merellä ja Intian valtamerellä. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Pesimäaikana nokilokit elävät rannikoilla ja saarilla, Keniassa koralliriutoilla. Muulloin ne elävät avomerellä, usein laivoja seuraillen.
Nokilokki on kaikkiruokainen. Enimmäkseen se syö kalaa, jota se saalistaa veden pinnalta tai kalastusalusten perästä. Se myös ryöstää kaloja tiiroilta ja syö pienempien lintujen munia ja poikasia.
Jussi Heikkinen
Jussi Heikkinen tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Paul Gleason
Paul Gleason (4. toukokuuta 1939 – 27. toukokuuta 2006) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi yli sadassa elokuvassa tai televisiosarjassa. Hänen tunnetuimmat roolinsa olivat elokuvissa "Breakfast Club" sekä "Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli". Hän kuoli mesoteliooman vuonna 2006 ollessaan 67-vuotias.
Nimim. Tiukkaa penalii
Nimim. Tiukkaa penalii oli turkulaisen uuden aallon rockyhtye Pasi & Mysiinin debyyttialbumi vuodelta 1980. 
LP-levyn kappaleista on ”Tiukkaa penalii”, ”Älä mene etuovest”, ”Sota hero”, ”Laiva kolhuinen”, ”Ei fillarii” ja ”Hyvää yötä” ovat mukana uudelleenmasteroituina vuonna 1994 julkaistulla kokoelmalla "Parasta musiikkia vuodesta 1979".
Abraham Kuyper
Abraham Kuyper (29. lokakuuta 1837 Maassluis – 8. marraskuuta 1920, Haag) oli hollantilainen poliittikko, pääministeri ja kalvinistinen teologi.
Kuyper työskenteli vuosina 1863–74 pastorina ja perusti vuonna 1872 kalvinistisen sanomalehden "De Standaardin". Vuonna 1874 hänet valittiin Hollannin parlamenttiin. Kuyperin perustama Antivallankumouksellinen puolue oli maan ensimmäinen järjestäytynyt poliittinen puolue, jonka kannatus tuli maan alemmalta keskiluokalta. Liikkeen ohjelma yhdisti uskonnolis-konservatiiviset arvot sosiaalisesti edistykselliseen politiikkaan.
Kuyper perusti vuonna 1880 Amsterdamin vapaan yliopiston papiston koulutusta varten ja vuonna 1892 reformoidun kirkon Alankomaissa. Vuosina 1901–1905 hän toimi Alankomaiden pääministerinä.
Abraham Kuyper oli uuskalvinistisen liikkeen keskeisiä vaikuttajia. Liikkeen tarkoituksena oli historiallisen kalvinismin uudelleenherättäminen valistusajan jälkeisten sosiaalisten, kulttuuristen ja uskonnollisten vaikutusten kumoamiseksi.
Luettelo Nobel-palkinnon saaneista naisista
Tämä on kronologinen luettelo naispuolisista Nobelin palkinnon saajista. Vuoteen 2018 mennessä 50 naista on saanut Nobel-palkinnon. Nobelin palkintoja alettiin jakaa vuonna 1901, mutta varsinkin 1900-luvun alkupuolella vain harvoin nainen sai palkinnon. Taloustieteen palkinto perustettiin Ruotsin keskuspankin lahjoitusvaroilla vuonna 1968.
Nobelin fysiikan, kemia ja taloustieteen palkintojen saajista päättää Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia. Lääketieteen palkinnoista päättää Karoliininen instituutti ja rauhanpalkinnoista Norjan suurkäräjien asettama komitea..
Thaikeittiö
Monimuotoisen thaikeittiön perusta on thairiisi, jota höystetään tulisilla curreilla (เเกง "kaeng"), kasviksilla ja kalalla tai äyriäisillä. Ruoka perustuu vahvoihin makuihin, kuten limettimehuun, sitruunaruohoon ja tuoreeseen korianteriin; kolmikko, jonka yhdistelmä antaa thai-ruualle sen ominaisen maun. Thai-ruoka tunnetaan myös tulisuudestaan, erityisesti pienistä torpedon muotoisista chilipippureista nimeltä "phrik khii nuu" (พริกขี้หนู, kirjaimellisesti "hiirenpapanachili"), sillä chilin käyttö on ollut kuumassa ilmastossa perinteinen keino säilyttää ruoka syömäkelpoisena.
Perusmakuja on viisi: makea, hapanimelä, katkera, suolainen ja polttava. Suolasirottimen ja ketsupin sijasta käytetään maustekastikkeita, kuten kalakastiketta ja chilikastiketta. Ruokailuvälineinä käytetään lusikkaa ja haarukkaa, joista ensimmäistä käytetään pääasiallisesti. Etniset thait syövät puikoilla lähinnä vain nuudeleita. Leipä ja maitotuotteet ovat länsimaisina varsin uusia tulokkaita.
Thai-ruuan klassikoihin kuuluvat:
Singles 93–03
Singles 93–03 on brittiläisen The Chemical Brothersin vuonna 2003 julkaistu kokoelma-albumi. Albumi sisältää kaikki The Chemical Brothersin singlet vuodesta 1993 vuoteen 2003. Albumi sisältää myös kaksi uutta kappaletta, jotka ovat "Get Yourself High" ja "The Golden Path", jotka molemmat julkaistiin singleinä. 24. syyskuuta 2003 albumi myi kultaa.Bonus levy sisältää B-puolia, remixejä ja live -versioita:
Erkki Aalto
Erkki Tauno Aalto (22. marraskuuta 1904 Jämsä – 27. huhtikuuta 1984 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri, vesivoimalaitosrakentaja ja Rautatiehallituksen pääjohtaja.
Erkki Aalto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1925 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1930. Hän toimi aluksi Oy Consulting Ab:n palveluksessa suunnittelijana ja työpäällikkönä vuosina 1930−1934 ja sen jälkeen Rouhiala Oy:n pääkonstruktöörinä vuosina 1934−1937. Vuonna 1937 Aalto siirtyi Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n palvelukseen rakennusosaston johtajaksi, josta hän siirtyi vuonna 1943 Pohjolan Voima Oy:n toimitusjohtajaksi. Hän osoitti Pohjois-Suomen vesivoimavarojen rakennusmahdollisuuden ja hänen johdollaan rakennettiin muun muassa Jumiskon voimalaitos ja Isohaaran voimalaitos Kemijokeen sekä useita suuria Etelä- ja Keski-Suomen vesivoimaloita. Rautatiehallituksen pääjohtajana hän toimi vuosina 1957−1966 ja ajoi tarmokkaasti rautateiden sähköistämistä, joka käynnistyi kuitenkin vasta hänen seuraajansa Esko Rekolan kaudella. Yritysjohtajana Aaltoa luonnehdittiin energiseksi, aloitekykyiseksi ja perusteellisiakaan uudistuksia kaihtamattomaksi, vaikkakin usein omavaltaiseksi ja esiintymiseltään kulmikkaaksi.
Syksyllä 1965 eduskunnan valtiovarainvaliokunta kiinnitti huomiota rautatiehallituksen osoittamaan piittaamattomuuteen eduskunnan budjettipäätöksiä kohtaan VR:n veturihankintojen yhteydessä. Saman vuoden joulukuussa VR:n rikosetsivät kävivät eduskunnassa kuulustelemassa joitakin kansanedustajia Rautatiehallituksesta kadonneeksi ilmoitetun ääninauhan löytämiseksi. Nauhaan oli tallennettu erään Rautatiehallituksessa pidetyn kokouksen kulku. Tämän tapauksen vuoksi eduskunta katsoi, että sen perustuslaillista koskemattomuutta oli loukattu ennenkuulumattomalla tavalla ja erityisesti SDP:n kansanedustaja Eino Raunio alkoi vaatia Aallon erottamista. Silloinen pääministeri Johannes Virolainen, jonka tehtäväksi tuli Aallon irtisanominen, joutui vaikeaan välikäteen, koska Aallon tiedettiin kuuluvan presidentti Urho Kekkosen lähipiiriin. Niinpä Virolainen kehotti Aaltoa anomaan virkavapautta Rautatiehallitusta koskevien tutkimusten ajaksi ja varautumaan siihen, ettei hän enää voisi palata työhönsä. Virkaatekeväksi pääjohtajaksi määrättiin valtioneuvoston kanslian kansliapäällikkö Esko Rekola. Oikeuskansleri Jaakko Enäjärven tutkimukset asiassa johtivat lopulta siihen, että hän kehotti kesäkuussa 1966 Helsingin hovioikeuden kanneviskaalia nostamaan syytteen Aaltoa vastaan jatketuista, osaksi tahallisista virkarikoksista. Aalto erotettiin rautatiehallituksen pääjohtajan virasta heinäkuun alussa 1966.
Erkki Aalto siirtyi vielä eläkevuosinaan politiikkaan. Liityttyään 1970-luvulla Perustuslailliseen kansanpuolueeseen hän asettui kansanedustajaehdokkaaksi vuosien 1975 ja 1979 eduskuntavaaleissa tulematta kuitenkaan kummallakaan kerralla valituksi. Vuodet 1977−1980 hän kuului PKP:n edustajana Espoon kaupunginvaltuustoon. Vuoden 1978 presidentinvaaleissa Aalto oli PKP:n ehdokkaan Ahti M. Salosen valitsijamiehenä.
Jussi Heikkinen (jalkapalloilija)
Jussi Heikkinen (s. 19. heinäkuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija.
Heikkinen on nopeajalkainen laitapuolustaja ja pelaa pääasiassa oikealla laidalla. Heikkinen siirtyi FC Lahteen kaudeksi 2009, joka oli samalla hänen ensimmäisensä korkeimmalla sarjatasolla. Heikkinen esiintyi lupaavasti talven ja kevään harjoituskaudella ja otti paikkansa Lahden avauskokoonpanossa kauden kahdessa ensimmäisessä ottelussa. Harjoituksissa loukkaantunut polvi kuitenkin päätti kauden jo huhtikuun lopussa. Loukkaantumisen jälkeen Heikkinen palasi kotikaupunkiinsa Hämeenlinnaan, mutta uusiutunut polvivamma pilasi myös kauden 2010. Kaudella 2011 Heikkinen kuului FC Hämeenlinnan ehdottomaan eliittiin, jonka myötä seurasi jälleen kokeilu liigajoukkueen ringissä. Kaudella 2012 Heikkinen solmikin Hakan kanssa sopimuksen, johon sisältyi trial. Haka ei kuitenkaan sopimusta trialin jälkeen jatkanut, joten 27. maaliskuuta 2012 Heikkinen solmi vuoden sopimuksen Kakkosessa pelaavan Hämeenlinnan Härmän kanssa.
Sipoonlahden koulu
Sipoonlahden koulu Söderkullassa on ensimmäinen yhtenäiskoulu Sipoossa. Syksyllä 2009 Söderkullan Opintiellä sijainneen Etelä-Sipoon koulun (alakoulu) toiminta sulautui uuteen Sipoonlahden yhtenäiskouluun. Koulun oppilasmäärä oli syksyllä 2016 oli vähän alle 600.
Neiti Miilintiellä sijaitsevan koulurakennuksen laajennushanke on käynnissä. Sen ensimmäinen vaihe valmistuu syksyllä 2019. Rakennustöiden aikana koulun oppilaita on sijoitettu useisiin tiloihin.
Kun koulun toinen vaihe, nykyisten tilojen saneeraus, valmistuu, voidaan kouluun ottaa noin 1300 oppilasta. Uuden koulun suunnittelussa on otettu vahvasti huomioon uusi oppimiskäsitys. Oppimistilat ovat monimuotoisia ja joustavia.
Takapihojen rock-tähdet
Takapihojen rock-tähdet oli turkulaisen uuden aallon rockyhtye Wrumin syksyllä 1980 ilmestynyt debyyttialbumi. Se jäi myös yhtyeen ainoaksi kokopitkäksi levyksi.
Albumin kappaleista ”Takapihojen rock-tähdet” julkaistiin myös hieman erilaisena single-versiona sekä nopeampana ns. uuden aallon versiona levy-yhtiö Selectan vuoden 1980 kokoelma-albumilla "Vaahtopäät". Stupido Recordsin vuoden 2009 punkkokoelmalla "Punk ja yäk! Suomipunk 1977–1987" kappaleesta kuullaan uuden aallon versio.
Tourujoen vesivoimalaitos
Tourujoen vesivoimalaitos on Jyväskylän Energian omistama 40-luvulla rakennettu vesivoimalaitos Tourujoessa, Jyväskylässä. Jyväskylän Energia osti laitoksen Kankaan paperitehtaalta 1990-luvun puolivälissä. Voimalaitoksen teho on 620 kW. Se tuottaa sähköä 1,5-3,5 GWh vuodessa, joka vastaa vajaata prosenttia Jyväskylän Energian myymästä sähköstä. Voimalaitosta käytetään myös Palokkajärven pinnankorkeuden säännöstelyyn. Voimalan koneisto rakennettiin sotavuosina pomminkestävään bunkkeriin.
East Coast hip hop
East Coast hip hop (suomeksi itärannikon hip hop) on rap-musiikin alagenre, joka on syntynyt Bronxissa, New Yorkissa 1970-luvun alkupuolella. Lajin kulta-aikaa oli 1990-luku. Lajia kutsutaan usein rapin ensimmäiseksi ja alkuperäiseksi muodoksi.
East Coast hip hopia kutsutaan usein New Yorkin räpiksi, sillä se on syntynyt New Yorkissa, pääosin nuorison järjestämissä juhlissa, Bronxissa 1970-luvulla.
Lajin ensimmäisiä artisteja olivat muun muassa DJ Kool Herc, Run-D.M.C ja Sugarhill Gang, jotka olivat uraaurtavia merkkihenkilöitä hip hopin syntyessä.
Hip hopin kehittyessä rap-artistejen mukaan ryhtyi myös rap-ryhmiä kuten De La Soul ja A Tribe Called Quest, joiden työn myötä genren biitit ja sanoitukset kehittyivät.
1980-luvulla länsirannikon hip hop alkoi nousta muun muassa N.W.A:n ja Dr. Dren albumien tultua myyntiin, ja alkoi myydä suurille massoille enemmän kuin itärannikon rap.
Vaikka G-funk olikin rapin hallitseva genre 1990-luvulla, East Coast hip hop oli vielä tärkeä osa hip hopin musiikkikulttuuria, muun muassa sellaisten artistejen kuten Gang Starr, Pete Rock ja myöhemmin Nas hallitsemana.
Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandin kansikuva
"Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Bandin" kansikuva kuuluu maailman arvostetuimpiin kansikuviin, ja se on palkittu useita kertoja. Sen AD:nä on toiminut Robert Fraser, sen on suunnitellut Peter Blake ja hänen vaimonsa Jann Haworth, ja sen on kuvannut Michael Cooper. Kuvassa on elävänkokoisia pahvimalleja kuuluisista ihmisistä etupuolella. Albumin takapuolella oli laulujen sanat (tämä oli ensimmäinen kerta, kun englantilainen pop-LP sisälsi sanoitukset). Itse Beatles oli kuvassa elävänä pahvihahmojen keskellä, ja heillä oli satiinipuvut. Puvut suunnitteli Manuel Cuevas.
Puvuissa eli univormuissa on
Luettelo on ylhäältä alas, vasemmalta oikealle.
Lama (albumi)
Lama on suomalaisen uuden aallon punkyhtye Laman eponyymi debyyttialbumi, jonka Johanna julkaisi keväällä 1982. Se jäi Laman ainoaksi studioalbumiksi. Levy on julkaistu CD-muodossa vuonna 1994 (Stupido Twins, TWINCD 21), ja vuonna 2005 remasteroituna (Johanna, JHNCD 2069). Vuonna 2011 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylimuodossa (SVR-053).
Sävellys ja sanoitus Lama, ellei toisin mainittu.
Kappaleista ”Anarkomarko” oli mukana kesällä 1981 julkaistulla ”Väliaikainen” 7":n EP:llä.
Halpaa lystiä
Halpaa lystiä oli suomalaisen uuden aallon punkrockyhtye Ypö-Viiden tammikuussa 1980 ilmestynyt albumi. Se jäi yhteen ainoaksi Poko Rekordsille tehdyksi studioalbumiksi. "Halpaa lystiä" äänitettiin 24.–26. marraskuuta 1979 Mika Sundqvistin MSL-studiolla. Koko albumi on mukana Poko Rekordsin vuonna 2002 CD:nä julkaisemalla Ypö-Viis-kokoelmalla "Karhulan poikii, koko stoori".
”Kuvien kauniit naiset” ilmestyi myös singlenä. Sen B-puolen kappaletta ”Ujona discossa” ei ole albumilla.
Jonathan Ke Quan
Jonathan Ke Quan (syntymänimeltään Ke Huy Quan, s. 20. elokuuta 1971) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja stuntmies.
Quan syntyi Saigonissa, Etelä-Vietnamissa ja hän joutui lähtemään maastaan, kun Vietnamin armeija hävisi toisen Saigonin taistelun. Hänen perheensä valitsi turvapaikan Yhdysvalloista. Quanista tuli lapsinäyttelijä 12 vuoden ikäisenä ja hän esitti Harrison Fordin ja Kate Capshaw'n ohella pääosaa elokuvassa "Indiana Jones ja tuomion temppeli". Hänen toinen merkittävä esiintymisensä oli vuoden 1985 elokuvassa "Arkajalat".
Quan meni Alhambran lukioon Alhambraan. Lukion jälkeen hän valmistui Etelä-Kalifornian yliopistosta.
Vuonna 1986 Quan esitti Samia televisiosarjassa "Together We Stand" ja Jasper Kwongia tilannekomediassa "Head of the Class". Hän oli pääosassa myös elokuvassa "Breathing Fire" ja teki cameon elokuvassa "Encino Man". Quanin viimeisin esiintyminen oli vuoden 2002 hongkongelokuvassa "Second Time Around".
Quan on opiskellut taekwondoa elokuvaan "Indiana Jones ja tuomion temppeli". Lisäksi hän teki stuntteja elokuviin "X-Men" ja "The One".
Oliivihaukiankerias
Oliivihaukiankerias ("Muraenesox bagio") on suurikokoinen käärmemäinen ankeriaskala. Se on yöaktiivinen ja saalistaa pohjakaloja ja äyriäisiä. Laji on arvostettu sekä virkistys- että ammattikalastajien keskuudessa, ja sitä pyydetään mielellään. Se on hyvin aggressiivinen, ja sen purema voi olla hyvinkin vakava.
Oliivihaukiankerias voi kasvaa lähes kaksimetriseksi ja 28–30 kilogramman painoiseksi. Lajin pääväri on oliivinruskea, selän puolella tummempi väritys vaalentuu vatsaa kohti. Leuat ovat suuret ja haukimaiset.
Oliivihaukiankeriasta esiintyy Indopasifisella merialueella, joka ulottuu Afrikan itärannikolta Filippiineille ja Japaniin, Uuden-Guinean ympäristöön, Australian pohjoisrannikolle, Uuteen-Kaledoniaan ja Fidžisaarille. Se elää rannikon matalissa vesissä ja toisinaan jokisuiden murtovesissä.
Naaras laskee mätimunansa lähelle rannikkoa ja poikaset kuoriutuvat 9–10 viikossa. Naaras voi laskea kerralla jopa neljä miljoonaa mätimunaa.
Valkosilmälokki
Valkosilmälokki ("Larus leucophthalmus") on Punaisella merellä elävä lokki.
Linnun pituus on 39–43 cm ja siipien kärkiväli 100–115 cm. Keskikokoinen lokki, jonka höyhenpuku on tumma ja joka muistuttaa nokilokkia: aikuisen linnun selkäpuoli on tummanharmaa, pää ja kurkku mustat, rinta vaaleanharmaa, vatsa, pyrstö, niska ja kaula valkoiset, sekä siivenkärjet mustat. Nokka on pitkähkö, punainen ja kärjestä musta, koivet keltaiset ja silmärengas valkoinen. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on pääasiassa harmaanruskea, sen vatsa on valkoinen, nokka ja koivet ovat harmaat.
Valkosilmälokki elää ainoastaan Punaisellamerellä ja Adeninlahdella. Lajin populaation koko on 53 700–56 700 yksilöä. Sen elinympäristöt ovat vaarantuneet ihmisen toimien ja saarille levinneiden petojen (rotta) takia. Lajia pidetään kuitenkin elinvoimaisena, koska sen kanta on vakaa.
Valkosilmälokki on vaelluslintu, joka pesimäajan ulkopuolella kiertelee Punaisella merellä ja Adeninlahdella. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Pesimäaikana valkosilmälokit elävät mantereen läheisillä saarilla, muulloin ne elävät enimmäkseen avomerellä.
Pesintä ajoittuu heinä-elokuulle. Laji pesii löyhissä yhdyskunnissa. Pesä on avoimesti maassa. Naaras munii kaksi tai kolme munaa. Pesii kerran kesässä.
Valkosilmälokki syö pääasiassa kalaa, jonkun verran myös nilviäisiä ja muita meressä eläviä pieniä selkärangattomia.
Rautpohjan tehdas
Rautpohjan tehdas on Metson paperi- ja kartonkikonetehdas ja valimo Mäki-Matin kaupunginosassa Jyväskylässä. Tehdas työllistää noin 2000 ihmistä, josta valimon osuus on noin 330. 
Jyväskylä on Metso Paperin suurin toimipaikka, ja tehdas on Jyväskylän suurin yritystyöpaikka.
Tehdas on entinen Valtion Tykkitehdas joka toimitti sotakorvaustuotteita. Sota-aikana tehdas oli suojattu naamiovärillä sekä talvella kuusenhavuilla oli joitakin rakennuksia naamiotu. Tehtaalla on valmistettu siltanostureita Suomen suurimmille vesivoimalaitoksille: Kemijoelle Petäjäskoskelle (kaksoisnosturin nostokyky 300  t) ja Pirttikosken voimalaitokselle. Siltanostureita valmistettiin vuosina 1955–1965. Patoluukkuja valmistettiin Petäjäskosken voimalaitokselle, Valajaskoskelle ja Pirttikoskelle. Patoluukkujen valmistuksesta luovuttiin 1968. Lisenssillä tehtiin Valmet-Clayton-höyrynkehitintä vuosina 1955–1972 ja laivadieseleitä vuosina 1960–1978, kunnes toiminta luovuttiin Wärtsilän Vaasan konepajalle ja vastaavasti Vaasasta siirettiin Rautpohjalle hammasvaihdetuotanto. Rautpohjassa valmistui yhteensä 118 moottoria 17 vuoden aikana. Vuoden 1978 jälkeen keskityttiin valimotuotteisiin, paperikoneisiin ja hammasvaihteisiin.
Tehtaalla on oma tehdaspalokunta, joka on perustettu 1938 nimellä Rautpohjan tehtaiden VPK. Se osallistuu myös tehtaan ulkopuolisiin hälytyksiin ja on menestyksellisesti osallistunut palokuntien välisiin JEHU-maljakilpailuihin. 
Valimon tärkeimpiä asiakkaita olivat Metso Paperin lisäksi Wärtsilä, AGCO ja Moventas. Vuonna 2008 Metso kuitenkin ilmoitti lakkauttavansa valimon automaattikaavauslinjan, ja keskittyvänsä ydinliiketoimintaansa. Linja oli tehnyt traktoreiden runkoja AGCOn omistamalle Valtralle ja dieselmoottoreiden valuosia toiselle AGCOn yhtiölle, Sisu-Dieselille. Valimon 20 miljoonaa euroa maksanut laajennus valmistui vuonna 2008.
Metsolla on Rautpohjassa kaksi koepaperikonetta. Koneiden tarvitsema höyry tuotetaan Jyväskylän Energiantuotannon Savelan voimalaitokselta. Tehtaalla sijaitsee osittain luolatiloissa olevia toimintoja tunneleissa jotka on louhittuna tehtaan viereisen Vasikkavuoreen. Luolasto valmistui vuonna 1938. Vasikkavuoren päällä toimi myös tehtaan ammattikoulu. Tehdasalue rajoittuu Vasikkalampeen tehdasalueen länsipuolella. Alueen koko on 50 ha ja se käsittää valimon, paperikonetehtaan, hallintorakennukset, hammasvaihdetehtaan, levyhallin, koelaitoksen ja ammattikoulun.
Tykistä paperikoneisiin Valmet 50v
Eskimokuiri
Eskimokuiri ("Limosa haemastica") on pohjoisamerikkalainen kahlaaja, jonka elintavat tunnetaan huonosti.
Linnun pituus on noin 37–42 cm ja paino 300 g. Sen höyhenpuku on ruskeankirjava, alapuolelta kuparinpunertava, nokka on pitkä, kärjestään tumma ja tyvestä punertava ja hieman ylöspäin kaareva. Koivet ovat pitkät ja tummat. Pyrstö on musta, yläperä valkoinen ja siivellä näkyy lennossa mustavalkea kuvio.
Eskimokuiri pesii Pohjois-Amerikan pohjoisimmissa osissa, paikoin Alaskassa ja Kanadassa Beaufortinmeren ja Hudsoninlahden rannikoilla. Lajin elinympäristön ala on 180 000 neliökilometriä ja sen populaatio on kooltaan noin 50 000 yksilöä. Eskimokuireja metsästettiin runsaasti 1800-luvun lopulla. Sen kanta on vähitellen voimistunut. Se on muuttolintu, jota muuttoaikoina tavataan paikoin Yhdysvalloissa ja Etelä-Amerikan pohjoisrannikolla. Talvehtimisalueet ovat Etelä-Amerikan eteläosissa Argentiinassa ja Chilessä. Laji on tavattu joitakin kertoja Euroopassa, ei kuitenkaan toistaiseksi Suomessa.
Eskimokuiri pesii soilla ja tundran kosteikoilla.
Pesä on maassa kasvillisuuden suojassa. Naaras munii neljä munaa.
Eskimokuiri etsii pitkällä nokallaan mudasta matoja ja muita pieniä selkärangattomia.
Vampyyrintappajat – anteeksi, hampaanne ovat niskassani
Vampyyrintappajat – anteeksi, hampaanne ovat niskassani (engl. "The Fearless Vampire Killers", alun perin "Dance of the Vampires") on vuonna 1967 julkaistu Roman Polańskin ohjaama kauhukomediaelokuva, jonka pääosassa esiintyvät Polański itse, Jack MacGowran, Sharon Tate sekä Ferdy Mayne. Elokuvan on tuottanut Gene Gutowski, musiikin säveltänyt Krzysztof Komeda ja kuvannut Douglas Slocombe. Roman Polański ja Sharon Tate rakastuivat kuvausten aikana ja menivät naimisiin.
Elokuva julkaistiin ensin Yhdysvalloissa, mutta tuottaja Martin Ransohoff oli muokannut sitä huomattavasti ilman lupaa: elokuvaa oli lyhennetty noin 20 minuuttia, musiikkia oli muutettu, alkuun oli lisätty piirrosjohdanto, ja kaikki vuorosanat oli jälkiäänitetty amerikanenglanniksi. Elokuvaa levitettiin nimellä "The Fearless Vampire Killers: or, Pardon Me But Your Teeth Are in my Neck". Nähtyään tuottajan version Polański halusi poistattaa nimensä alkuteksteistä.
Elokuvaan pohjalta on myös tehty Michael Kunzen sanoittama ja Jim Steinmanin säveltämä musikaali Tanz der Vampire, joka sai ensi-iltansa Wienissä vuonna 1997 ja on yksi menestyneimmistä keskieurooppalaisista musikaaleista.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo kuvaa "Vampyyrintappajia" omalaatuiseksi yhdistelmäksi parodiaa, puupäähuumoria, hienostunutta estetiikkaa ja painajaista. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" pitää elokuvaa aliarvostettuna ja antaa sille kolme tähteä neljästä.
Tony Rosato
Antonio ”Tony” Rosato (26. joulukuuta 1954 – 10. tammikuuta 2017) oli italialaissyntyinen kanadalainen koomikko ja näyttelijä.
Rosato syntyi Napolissa, Italiassa ja kasvoi Halifaxissa, Ottawassa ja Torontossa. Hän aikoi aluksi ryhtyä kiropraktikoksi, mutta lopetti opiskelunsa Toronton yliopistossa alkaakseen esittää improvisaatiokomediaa The Second City -komediakerhossa. 1980–1981 hän esiintyi "Second City Television" ("SCTV") -sketsiohjelmassa. 1981–1982 hän oli näyttelijä-käsikirjoittajana "Saturday Night Livessa" kahden tuotantokauden ajan.
Vuonna 1985 hän alkoi näytellä kanadalaisessa poliisisarjassa "Night Heat" Arthur ”Whitey” Morellia ja oli mukana sarjassa vuoteen 1989 saakka. Tästä roolista Rosato sai Gemini-ehdokkuuden Parhaan miessivuosan esittäjänä draamasarjassa. Vuosina 1990–1991 hän esitti Luigia Nintendon Mario-pelisarjaan perustuvissa piirrossarjoissa "The Adventures of Super Mario Bros. 3" ja "Super Mario World". Tämän jälkeen 1990- ja 2000-luvuilla Rosato on esiintynyt pienissä rooleissa muun muassa televisiosarjoissa "L.A. Law" ja "Aarteenmetsästäjä".
Syyskuussa 2007 Rosato todettiin syylliseksi vaimonsa ahdisteluun. Hän oli viettänyt ennen oikeudenkäyntiä kaksi vuotta vankilassa. Rosato kiisti syyllisyytensä. Hänellä diagnosoitiin Capgras-syndrooma, jonka uhri luulee, että hänen perheenjäsenensä on vaihdettu jäljittelijöihin. Hänet määrättiin psykiatriseen hoitoon mielenterveytensä takia. Hänet vapautettiin hoidosta maaliskuussa 2009.
Rosato kuoli ilmeisesti sydänkohtaukseen 10. tammikuuta 2017.
Jack O’Connell
Jack O’Connell (s. 1. elokuuta 1990 Alvaston, Derby) on englantilainen näyttelijä.
O’Connell tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa "This is England" (2006) ja "Harry Brown" (2009) sekä teinidraamasarjassa "Skins – liekeissä". Hän näytteli myös Dale Baxteria sarjassa "Waterloo Roadin koulu" ja elokuvassa "Eden Lake".
Vuonna 2014 O’Connell näytteli Louis Zamperinia Angelina Jolien elokuvassa "Murtumaton". Vuonna 2016 hän näytteli Jodie Fosterin ohjaamassa jännityselokuvassa "Money Monster".
Self Portrait (Bob Dylanin albumi)
Self Portrait on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bob Dylanin kesäkuussa 1970 ilmestynyt kymmenes studioalbumi. "Self Portrait" oli Dylan toinen tupla-albumi ja sisältää pääosin cover-versioita tunnetuista pop- ja folk-kappaleista. Mukana on myös instrumentaalikappaleita ja The Bandin kanssa soitettuja live-esityksiä. Ilmestyttyään albumi sai kriitikoilta murska-arvioita. Esimerkiksi Greil Marcus aloitti oman arvostelunsa "Rolling Stone" -lehdessä lauseella: ”What is this shit?” (”Mitä paskaa tämä on?”).
Albumin nimen mukaisesti (suom. ”omakuva”) levyn kansikuva on Bob Dylanin oma maalaus.
Live-esitykset on äänitetty 31. elokuuta 1969 Isle of Wight Festivalilla.
Käsipallo kesäolympialaisissa 2004
Ateenan vuoden 2004 kesäolympialaisissa pelattiin käsipalloa sekä miehissä että naisissa. Kummankin sukupuolen alkulohkon neljä parasta maata selvisi pudotuspelivaiheeseen, jonka lopuksi pelattiin finaali ja pronssiottelu.
Miehissä 12 joukkuetta jaettiin kahteen kuuden maan alkulohkoon.
Lohko A
Lohko B
Naisten kymmenen joukkuetta jaettiin kahteen viiden maan alkulohkoon.
Lohko A
Lohko B
Brice Feillu
Brice Feillu (s. 26. heinäkuuta 1985 Chateaudun, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa UCI Continental Circuits -tasolla kilpailleessa Agritubel-tallissa vuonna 2009 ja siirtyi samantasoiseen Vacansoleil Pro Cycling Teamiin 2010. Kaudella 2011 hän edusti UCI Pro -tasolla kilpaillutta luxemburgilaista Team Leopard-Trekiä. Kaudelle 2012 hän siirtyi Continental-tason Saur-Sojasun-joukkueeseen, nimeltään sittemmin Sojasun. Kaudesta 2014 hän on edustanut Professional Continental -tason ranskalaistallia, nimeltään aiemmin Bretagne - Sèche Environnement, nykyisin Fortuneo-Samsic. Hän on ajajatyypiltään mäki- ja etappiajaja.
Feillu voitti vuonna 2008 viidennen etapin Tour Alsace -kilpailussa ja sijoittui toiseksi Pariisi–Corrèze-etappikilpailussa. Ranskan ympäriajossa 2009 hän voitti Andorraan päättyneen seitsemännen etapin. Hän kuului yhdeksän ajajan kärkiryhmään, joka karkasi jo etapin alkuvaiheessa. Hän voitti etapin viiden sekunnin erolla Christophe Kerniin. Hän sijoittui lisäksi kolmanneksi kilpailun 13. etapilla. Ranskan ympäriajossa 2014 hän oli kuudestoista. Hän voitti mäkikirikilpailun Tour de l'Ain -kilpailussa 2015 sekä Luxemburgin ympäriajossa 2016 ja 2017. Ranskan ympäriajossa 2017 hän sijoittui 16:nneksi.
Myös Brice Feillun veli Romain on ammattipyöräilijä.
Don Freeland
Don Freeland (25. maaliskuuta 1925 – 2. marraskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 8 kertaa kausilla 1953–1960. Hän oli kolmas vuoden 1956 kilpailussa saavuttaen yhden palkintosijan ja 4 pistettä. Hän oli ajamassa toiseksi vuoden 1955 kilpailussa, kunnes vaihteet pettivät.
Freeland palveli mekaanikkona laivastossa toisessa maailmansodassa. Hän kilpaili AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1952–1962 ollen kolmesti toinen.
Myron Fohr
Myron Fohr (17. kesäkuuta 1912 Milwaukee, Wisconsin – 14. tammikuuta 1994 Milwaukee, Wisconsin) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui kahteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1949–1950. Hän ajoi neljänneksi vuoden 1949 kilpailussa saavuttaen 3 pistettä. Vuoden 1950 kilpailussa hän oli 11. Hänet lasketaan F1-kuljettajaksi, koska Indianapolis 500 oli osa F1-sarjaa vuosina 1950–1960.
Ruusuruohokiitäjä
Ruusuruohokiitäjä ("Hemaris tityus") on keskikokoinen kiitäjäperhoslaji. Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
Ruusuruohokiitäjä muistuttaa paljon lähisukulaistaan kuusamakiitäjä ("Hemaris fuciformis"), mutta on jonkin verran tätä pienempi. Yleisvaikutelma on kimalaismainen. Perhosen ruumis on vihertävänkeltaisen karvan peittämä. Takaruumissa on musta poikkiraita, jonka takana jaokkeiden karvat ovat selkäpuolella oranssinkeltaisia, sivuilla vaaleita. Takaruumiin kärkitupsu on musta ja keskiosastaan keltainen. Siipien keskiosa on läpinäkyvä, mutta ulkoreunassa on ohut, mustanruskea reunus. Siivessä ei ole keskitäplää. Siipiväli on 37–44 mm.
Toukka on aluksi vihreä, myöhemmin vihreän ja violetin kirjava, kauttaaltaan vaaleiden nystyjen peittämä. Nystyt tekevät pinnasta hyvin karheantuntuisen. Toukan peräpäässä on suora, ruskeanvioletti piikki. Täysikasvuisena toukka saavuttaa 43–48 mm pituuden.
Ruusuruohokiitäjän levinneisyys ulottuu Pohjois-Afrikasta Euroopan poikki Baltiaan ja eteläisen Venäjän poikki Pohjois-Kiinaan. Skandinaviassa sitä tavataan Tanskassa sekä eteläisessä Ruotsissa ja Norjassa. Suuressa osassa Länsi-Europpaa laji on joko taantunut tai hävinnyt kokonaan. Suomessa laji on aikaisemmin ollut yleisempi, mutta sittemmin taantunut ja esiintyy nykyisin lähinnä Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Useimmat havainnot keskittyvät nykyisin Pohjois-Karjalasta Saimaan poikki Kymenlaaksoon. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun alusta kesäkuun loppuun huipun ollessa kesäkuun alkupuolella.
Tyypillisenä päiväkiitäjänä ruusuruohokiitäjä on aktiivinen päiväsaikaan ja erityisesti aurinkoisina aamupäivinä. Ruusuruohokiitäjä vierailee mielellään kukilla ja tyypillisiä elinympäristöjä ovat aurinkoiset kedot sekä teiden pientareet. Lajin esiintyminen on paikoittaista, mutta se saattaa olla sopivalla paikalla jopa runsas. Yksilöt lentävät ajoittain kauemmaksikin varsinaiselta elinalueeltaan, mutteivät lähde helposti ylittämään laajoja avoimia alueita. Perhonen käy mieluiten punaisilla, sinisillä ja violeteilla kukilla.
Parittelu tapahtuu päivällä ja kestää noin kaksi tuntia, jona aikana perhoset lentävät toisiinsa peräpäät vastakkain kiinnittyneinä. Naaras munii noin 100 munaa, muutaman kullekin ravintokasville ja suosii aurinkoisella paikalla kasvavia kasveja. Toukat ovat aluksi aktiivisia öisin ja piilottelevat lehtien alapinnoilla mutta nousevat myöhemmin illoiksi kukintoihin syömään. Helposti näkyvä toukka pudottautuu maahan pienimmästäkin häiriöstä. Täysikasvuinen toukka koteloituu roskilla naamioituun kotelokoppaan maanpinnalle tai karikkeen joukkoon. Laji talvehtii kotelona. Perhoset kuoriutuvat koteloistaan joko aamulla tai aamupäivällä.
Ravintokasveina toimivat pääasiassa ruusuruoho ("Knautia arvensis") ja purtojuuri ("Succisia pratensis"), mutta joskus myös keltamatara ("Galium verum") ja lehtokuusama ("Lonicera xylosteum").
Innova (rakennus)
Innova on Lutakossa sijaitseva vuonna 2002 valmistunut Jyväskylän korkein rakennus. Informaatioteknologiayritysten toimitalona toimiva rakennus on 60 metriä korkea ja siinä on 15 kerrosta. 
Sen omistaa Seb Leasing ja sen vuokrausta hallinnoi Technopolis. Innovan suurimmat käyttäjät ovat Elisa ja Digia. Rakennuksessa on myös Moventaksen hallinto ja konserninjohto.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arto Sipinen. Se on ylhäältä katsottuna terävän kolmion muotoinen, jonka kärki osoittaa kaakkoon. Innovan julkisivu on pääosin lasia sekä valkoista keraamista laattaa.
Tällä hetkellä on rakennettu Innova2 sekä Innova4.
Carew Tower
Carew Tower on pilvenpiirtäjä Cincinnatissa Ohiossa Yhdysvalloissa, joka on Cincinnatin korkein rakennus ja vuodesta 1982 Kansallinen historiallinen maamerkki. Se on 175 metriä korkea, ja siinä on 49 kerrosta. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1929, ja se saatiin valmiiksi vuonna 1931.
Satakunnan Perussuomalaiset
Satakunnan Perussuomalaiset ry on Satakunnan vaalipiirissä toimiva Perussuomalaisten piiriyhdistys. Se on kannatukseltaan Suomen korkein Perussuomalainen piiri jo useissa vaaleissa. Piirin puheenjohtaja on Tapio Laurila, varapuheenjohtajat ovat Kristiina Heinonen, Jouko Lindstedt ja Seppo Toriseva. Piirisihteeri on Markku Palomäki, hän on toiminut eduskuntavaaleissa vaalipäällikkönä sekä kuntavaaleissa vaalityöryhmän puheenjohtajana.
Perussuomalaisilla on Satakunnassa 59 kunnanvaltuutettua. Valtuutettuja on 16 eri kunnassa. 7Eura
Eurajoki
Harjavalta
Honkajoki
Huittinen
Jämijärvi
Kankaanpää 
Karvia
Kokemäki
Merikarvia
Nakkila
Pomarkku
Pori
Rauma
Siikainen
Säkylä
Ulvila
Crash Bandicoot Purple: Ripto’s Rampage ja Spyro Orange: The Cortex Conspiracy
Crash Bandicoot Purple: Ripto’s Rampage ja Spyro's Orange: Cortex Conspiracy ovat Vicarious Visionsin kehittämät ja Vivendi Universal Gamesin julkaisemat
tasohyppelypelit. Pelit julkaistiin Game Boy Advancelle kesäkuussa 2004. Molemmissa peleissä juoni on aika identtinen ja niissä päätehtävänä on auttaa Crash Bandicootia sekä Spyroa päihittämään heidän liittoutuneet arkkiviholliset Tri. Neo Cortex ja Ripto. Matkan varrella molemmissa peleissä tulee vastaan monenlaisia vastuksia ja ratoja.
Toinen barbareskisota
Toinen barbareskisota on vuonna 1815 käyty sota, jossa osapuolina olivat toisaalta Yhdysvallat ja toisaalta osmanien valtakuntaan kuuluneet barbareskivaltioiksi sanonut Pohjois-Afrikassa sijaitsevat alueet Algeria, Tripoli ja Tunisia. Sodan tulos oli, että Yhdysvallat lakkasi maksamasta merirosvovaltioille suojelurahaa. Samalla sota merkitsi noilla alueilla merirosvoajan vähittäistä päättymistä. Yhdysvaltojen eskaaderi jäi Välimerelle turvaamaan Yhdysvaltojen kaupankäyntiä.
Wimbledonin tennisturnaus 2005
Wimbledonin tennisturnaus 2005 alkoi 20. kesäkuuta 2005 ja päättyi 3. heinäkuuta. Miesten kaksinpelin voitti sveitsiläinen Roger Federer ja naisten kaksinpelin yhdysvaltalainen Venus Williams.
Batman (sarjakuva)
Batman on meneillään oleva DC Comicsin kustantama sarjakuvasarja, jossa seikkailee nimensä mukaisesti Batman. Hahmo esiintyi ensi kerran Detective Comics sarjakuvan numerossa 27 toukokuussa 1939. Suosion myötä se sai nimeään kantavan sarjakuvasarjan, jonka julkaiseminen alkoi toukokuussa 1940. Alun perin sarjakuvaa julkaistiin neljä kertaa vuodessa, mutta sittemmin siitä tuli kuukausittain julkaistava sarjakuva. 1950-luvulla lehti ilmestyi kaksi kertaa kuukaudessa. Helmikuussa 2009 sarja saavutti 686 numeron määrän, jonka myötä se laitettiin hetkeksi tauolle kesäkuuhun asti.
Batmanin tarinat sijoittuvat Gotham Cityyn, jossa vallitsee rikollisuus ja korruptio. Kaupungin asukkaat elävät jatkuvassa pelossa laajan naamiaisasuihin pukeutuneiden rikollisten, rikosjengien ja pikkurikollisten vuoksi. Taistellakseen edellä mainittuja rikollisia vastaan Batman käyttää hyväkseen rikollisten pelkoja. Todellisuudessa Batman on miljonääri hyväntekijä Bruce Wayne, joka 8-vuotiaana oli näkemässä vanhempiensa murhan pimeällä kujalla. Batman käyttää analyyttistä mieltään, huipputekniikkaa ja vempaimia, sekä fyysisiä ominaisuuksiaan, kuten ketteryyttä, kestävyyttä ja voimakkuutta varmistaakseen etteivät Gothamin rikolliset tunne olevansa turvassa.
Asukkaiden silmissä Batmanin uskotaan olevan enemmän kuin tavallinen ihminen, jonka myötä hänet tunnetaan kaupungin ikonisena urbaanilegendana.
Ensimmäiset Batmanin tarinat käsikirjoitti Bill Finger Bob Kanen kuvittaessa ne. Fingerin nimeä ei kuitenkaan mainittu sarjakuvissa, joissa Batman kuvattiin kostonhaluisena, joka ei epäröinyt tappaa mikäli hän näki sen tarpeellisena. Tuolloin Batman nähtiin käyttävän kertaalleen asetta pysäyttääkseen ryhmän rikollisia. Jerry Robinsonin luoma Jokeri esiteltiin sarjakuvan ensimmäisessä numerossa psykopaattisena rikollisena, joka tunnettiin käyttämästään erikoismyrkystä, joka tappoi ja turmeli uhrinsa. Esiintymisensä jälkeen hahmosta on tullut tunnetuin Batmanin vihollisista. Robinsonin luoma hahmo sai kuitenkin vuosien ajan useanlaisia versioita kylmäverisestä murhaajasta leikittelevään huiputtajaan. Hopeakaudella 1960-1970-luvulla Jokeri muutettiin psykopaatista murhaajasta psykologisia hyökkäyksiä tekeväksi rikolliseksi, joka käytti huvittavia vempaimia rikoksissaan.
Perushaasteet joita Batman kohtasi alkutarinoissaan johtui rikollisten pahuudesta, kun taas 1970-luvulla rikollisten motivaatioita katsottiin syvällisemmin. Myös Batman kävi läpi muutoksia, jonka myötä se ei ollut enää yksiselitteinen hahmo vaan koki syviä henkisiä kokemuksia. Nykyisin moderniaikainen Batman on saanut vaikutteita 1970-luvun Dennis O'Neilin ja Neal Adamsin tarinoista, sekä hivenen Frank Millerin kuvaaman hahmon piirteitä.
Bill Quackenbush
Hubert George "Bill" Quackenbush (2. maaliskuuta 1922 Toronto, Ontario – 12. syyskuuta 1999) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka puolustajan tontillaan palveli niin Boston Bruinsia kuin Detroit Red Wingsiäkin National Hockey Leaguessa. Hänen ammattilaisuransa kesti 14 kautta (1942–56), joista seitsemän ensimmäistä Detroitissa.
Bill Quackenbush oli aikanaan poikkeuksellisen hyökkäävä puolustaja. Hän voitti Lady Byng Memorial Trophyn 1949 ja hän oli myös ensimmäinen puolustaja, jolle tämä palkinto myönnettiin. Quackenbush pelasi kauden 1948–49 ilman ensimmäistäkään jäähyä, ja kaiken kaikkiaan rangaistukseton jakso venyi 138 peräkkäisen pelin mittaiseksi ja ulottui kolmelle eri kaudelle. Quackenbush oli kolminkertainen ja kaksinkertainen pelaaja NHL:ssä. Hänet kutsuttiin Hockey Hall of Famen 1976.
Päätettyään NHL-uransa Bill Quackenbush siirtyi valmentamaan Princetonin yliopiston joukkueita jääkiekossa.
Katariinan kirkko
Pyhän Katariinan kirkko voi viitata seuraaviin kirkkoihin:
Suomen alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue
Suomen alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkue edustaa Suomea kansainvälisissä jalkapallon alle 19-vuotiaiden maajoukkuekilpailuissa. Se toimii Suomen Palloliiton alaisuudessa. Joukkueessa ei voi pelata ennen 1. tammikuuta 1996 syntyneitä.
Suomi on osallistunut vuosina 1981–2009 (lukuun ottamatta vuoden 1994 kisoja) kaikkiin EM-karsintoihin. Suomessa järjestettiin vuonna 1982 U19 EM-kisat, jonne se pääsi automaattisesti isäntämaana.
Suomessa järjestettiin alle 19-vuotiaiden EM-kilpailut vuonna 2001. Suomen ei tarvinnut Suomi jäi kuitenkin lohkossaan viimeiseksi yhdellä pisteellään. Suomi osallistui myös seuraavan vuoden U19-kisojen karsintoihin, mutta ei päässyt jatkoon lohkokssaan hävittyään Makedonialle ratkaisevassa ottelussa 3–2.
Vuoden 2003 U19 EM-kisojen karsinnassa Suomi jäi lohkossaan viimeiseksi yhdellä pistellään. Seuraavien kisojen karsinnat sujuivat paremmin, kun Suomi eteni toiselle kierrokselle, jossa maa ei edennyt pidemmälle jääden sarjassa kolmanneksi. Vuoden 2005 EM-kilpailujen karsinnoissa Suomi jäi karsintalohkossaan kolmanneksi. Yllättävää oli se, että Suomi voitti kisoihin päässeen lohkoykkösen Albanian peräti 7–1. Suomen voiton takuumies oli neljä maalia iskenyt Tomi Petrescu.
Vuoden 2006 EM-kilpailujen karsinnoissa Suomi jäi niin ikään kolmanneksi. Vuoden 2007 EM-kilpailujen karsinnoissa Suomi jäi lohkossaan viimeiseksi. Vuonna 2008 Suomi jäi karsintalohkon kolmanneksi. Joukkue oli vuoden 2009 alle 19-vuotiaiden EM-turnauksessa karsinassa ja joukkue jäi toiseksi 12. lohkossa, joten se eteni eliittikierrokselle. Siellä joukkue ei päässyt pitemmälle, kun Serbia eteni jatkoon lopputurnaukseen.
Vuoden 2015 aikana joukkueessa pelanneet pelaajat (tilanne 23. helmikuuta).
Maalivahdit:
Puolustajat:
Keskikenttäpelaajat:
Hyökkääjät: