hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Väärillä raiteilla
Väärillä raiteilla (myös Väärällä raiteella, ) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut brittiläis-yhdysvaltalainen psykologinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Nicolas Roeg. Elokuvan pääosia näyttelevät Theresa Russell, Gary Oldman ja Christopher Lloyd. Dennis Potterin käsikirjoittaman elokuvan on tuottanut Rick McCallum.
"Väärillä raiteilla" on käsikirjoittaja Potterin kirjoittaman televisionäytelmän "Schmoedipusin" uudelleenfilmatisointi. "Schmoedipus" esitettiin "Play for Today" -antologiasarjan jaksona vuonna 1974. "Schmoedipus" sijoittuu Lontooseen, mutta "Väärillä raiteilla" -elokuvan juoni sijoitettiin Yhdysvaltoihin.
"Väärillä raiteilla" on yksi seitsemästä näyttelijä Russellin ja ohjaaja Roegin yhteisestä elokuvasta.
Linda ja Henry (Theresa Russell ja Christopher Lloyd) ovat turhautunut pohjoiscarolinalainen aviopari. Paikallisen sairaalan lääkärinä toimiva Henry tuhlaa aikaansa leikkimällä kaiket päivät pienoisrautatiellä ja käymällä alan harrastajien kokouksissa. Hänen vaimonsa Linda on lapsettomuudesta kärsivä ja alkoholiin turvautuva neurootikko. Eräänä päivänä Linda on tekemässä itsemurhaa, mutta hänet pelastaa oudosti käyttäytyvä nuori kulkuri nimeltä Martin (Gary Oldman), joka väittää olevansa Lindan adoptioon luovuttama poika.
Vuonna 1983 Joseph Losey suunnitteli tekevänsä elokuvan Dennis Potterin "Schmoedipusin" käsikirjoituksesta. Elokuvan pääosaa olisi näytellyt Lee Marvin, mutta elokuvan rahoitus kaatui ja Losey kuoli seuraavana vuonna. Elokuva olisi ollut Loseyn ensimmäinen yhdysvaltalainen elokuva yli kolmeenkymmeneen vuoteen.
"Väärillä raiteilla" -elokuvan kuvaukset alkoivat 7. toukokuuta 1987. Elokuva kuvattiin Wilmingtonin kaupungissa ja Wrightsville Beachin kunnassa Pohjois-Carolinassa. Kuvaukset saatiin päätökseen 27. kesäkuuta 1987. Elokuvan budjettina oli viisi miljoonaa dollaria, ja sen tuotantoyhtiönä oli HandMade Films.
"Väärillä raiteilla" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 15. toukokuuta 1988. Elokuvan Yhdysvaltain-ensi-ilta oli 12. heinäkuuta 1988 ja Ison-Britannian 5. elokuuta 1988. Elokuva kiersi vuoden 1988 aikana lukuisia elokuvajuhlia, kuten Toronton elokuvajuhlat Kanadassa. "Väärillä raiteilla" -elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa laajimmillaan 13 elokuvateatterissa. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 429 028 dollarin lipputulot. Elokuvan Yhdysvaltain teatterilevittäjänä oli Island Pictures ja Ison-Britannian Recorded Releasing. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta se esitettiin ensimmäistä kertaa televisiossa Yle TV1 -kanavalla 9. syyskuuta 1994. Myöhemmin elokuvalevittäjä Europa Vision Oy julkaisi elokuvan videolle. "Väärillä raiteilla" julkaistiin ensi kertaa VHS:lle Yhdysvalloissa vuonna 1989. DVD:lle elokuva julkaistiin ensi kerran Yhdysvalloissa 26. maaliskuuta 2007.
"Väärillä raiteilla" on saanut lähinnä myönteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 67 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu kuuteen arviointiin. 1 380 käyttäjästä 44 % on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,2/5 keskiarvolla.
Air BVI
Air BVI (IATA: BL) oli Brittiläisillä Neitsytsaarilla toiminut lentoyhtiö. Se aloitti lennot elokuussa 1971 BN-2 Islander -koneilla. Vuonna 1975 laivastoon lisättiin Douglas DC-3 -koneita, jotka korvattiin vuonna 1985 Dan-Airilta vuokratuilla HS 748 -koneilla. Air BVI lensi Tortolan saarelta muualle Brittiläisille Neitsytsaarille sekä Yhdysvaltain Neitsytsaarille, Puerto Ricoon ja Antiguaan. Yhtiö meni konkurssiin vuonna 1991.
Toimintansa aikana Air BVI käytti seuraavia konetyyppejä (käyttöönottovuosi sulkeissa):Talvella 1980–1981 Air BVI lensi kuuteen kohteeseen.
Donald Trump Jr.
Donald (Don) John Trump Jr. (s. 31. joulukuuta 1977 Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen liikemies. Hän on Donald ja Ivana Trumpin ensimmäinen lapsi. Tammikuusta 2017 lähtien hän on johtanut Trump Organizationia yhdessä veljensä Ericin kanssa.
Donald Trump Jr. on hoitanut Venäjällä isänsä kiinteistöliiketoimintaa ja sitä kautta tutustunut moniin venäläisiin, kuten Emin Agalarvoiin ja tämän isän, kiinteistöalalla toimivaan Aras Agalarvoiin, joka on Vladimir Putinin liittolaisia.
Trump Jr. julkaisi heinäkuussa 2017 sähköpostiviestit, joissa hän oli vuotta aiemmin keskustellut Trumpin perheen läheisen tuttavan Rob Goldstonen kanssa Hillary Clintonia koskevista arkaluontoisista tiedoista. Viestittelyn jälkeen hän tapasi venäläisen asianajajan Natalia Veselnitskajan, jolla ei kuitenkaan ollut väitettyjä tietoja, vaan tapaamisessa käsiteltiin venäläisten lasten adoptioita ja Magnitski-lakia. Tapaamisessa olivat läsnä Trump Juniorin ja Veselnitskajan lisäksi myös Trumpin entinen kampanjapäällikkö Paul Manafort, Donald Trumpin vävy Jared Kushner sekä entinen venäläinen vakooja Rinat Akhmetshin. Veselnitskajalla väitetään olevan yhteyksiä Putiniin, mutta hän on itse kieltänyt sen. Näiden tietojen on Yhdysvalloissa tulkittu vahvistavan väitteitä Trumpin lähipiirin läheisistä yhteyksistä Venäjään vuoden 2016 presidentivaalien alla.
Donald Trump Jr. solmi 2005 avioliiton malli Vanessa Haydonin kanssa. Haydon on tanskalais-juutalaistaustainen.
Parilla on viisi lasta. Yhdysvaltalainen media uutisoi maaliskuussa 2018 pariskunnan hakeneen avioeroa.
Ainoastaan naisille
Ainoastaan naisille ("Be my Wife") on Max Linderin ohjaama ja käsikirjoittama fiktioelokuva, joka tuli ensi-iltaan 1921.
Max yrittää juonittelun avulla päästä riiamaan rakastettuaan, jota haukankatseinen täti vahtii. Esteenä on myös kilpakosija Archie.
"Los Angeles Timesin" kriitikko kehui vuonna 1922 elokuvaa ja huomautti, että Linderin huumorissa on ranskalaista nokkeluutta. Linderin lisäksi muutkin näyttelijät onnistuvat hyvin, hauskimpana heistä Caroline Rankin tädin roolissa. Kriitikko antoi arvoa myös Pal-koiran esiintymiselle.
Fred Trump
Frederick Christ ”Fred” Trump (11. lokakuuta 1905 Bronx, New York – 25. kesäkuuta 1999 New Hyde Park, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen liikemies ja filantrooppi, joka perusti Elizabeth Trump & Son Co -yhtiön (nyk. Trump Organization). Hän oli asianajaja Maryanne Trump Barryn ja presidentti Donald Trumpin isä.
Fred Trumpin yhtiö rakensi ja hallinnoi omakotitaloja Queensissa, kasarmeja ja huoneistoja Yhdysvaltain merivoimille itärannikolla ja yli 27 000 asuntoa New York Cityssä.
Fred Trump syntyi saksalaissyntyiselle pariskunnalle 11. lokakuuta 1905 Tremont Avenuella New Yorkin Bronxissa. Hänen isänsä Frederick Trump kuoli, kun hän oli 13-vuotias. 15-vuotiaana vuonna 1920 hän perusti yhdessä äitinsä kanssa Elizabeth Trump & Son -yhtiön. Myöhemmin Fred nousi yhtiön johtoon. Hän rakennutti lukuisia pientaloja Queensissa. Toisen maailmansodan aikana yhtiö rakensi kasarmeja ja huoneistoja Yhdysvaltain merivoimille itärannikolla lähellä telakoita.
Vuonna 1936 Trump oli nainut skotlantilaisen siirtolaisen, Mary Anne MacLeodin (1912–2000). He saivat viisi lasta, jotka olivat Maryanne (s. 1937), Fred Jr. (1938–1981), Elizabeth (s. 1942), Donald (s. 1946) ja Robert (s. 1948).
Trump oli 1920-luvun lopulla mukana Ku Klux Klanin toiminnassa
Fred Trump kärsi Alzheimerin taudista kuusi vuotta. Kesäkuussa 1999 hän sairastui keuhkokuumeeseen ja joutui sairaalaan, jossa hän kuoli 25. kesäkuuta 93-vuotiaana.
In the Mood for Love
In the Mood for Love ("Fa yeung nin wa") on Wong Kar-wain käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama hongkongilainen draamaelokuva vuodelta 2000. Sen pääosia näyttelevät Maggie Cheung ja Tony Leung Chiu-Wai. Elokuva sai ensi-iltansa ja voitti Kultaisen palmun Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2000, ja vuonna 2016 se äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan toiseksi parhaaksi elokuvaksi "Mulholland Driven" jälkeen. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen yhdeksänneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.
Elokuva muodostaa väljän trilogian Wong Kar-Wain vuoden 1991 elokuvan "Days of Being Wild" ja vuoden 2004 elokuvan "2046" kanssa, koska kaikkien päähenkilönä on sama Tony Leung Chiu-Wain esittämä herra Chow.
1960-luvun Hongkongissa Chow Mo-wan (Tony Leung) ja Su Li-zhen (Maggie Cheung) muuttavat puolisoineen toistensa naapureiksi ja tutustuvat vähitellen. Heidän suhteensa lähenee kun he saavat selville, että heidän puolisoillaan on suhde keskenään. Chow ja Su yrittävät myös antautua romanssiin, mutta se ei heiltä onnistu, koska kummankin henkinen tila estää toisen ihmisen pääsyn lähelle. Hahmojen yksinäisyyttä korostetaan muun muassa tiukoilla lähikuvilla ja rajaamalla keskustelukumppaneista toinen näkymättömiin. Tukahdutettua rakkautta kuvataan hidastetuin kuvin ja tärkeässä roolissa olevan vahvan musiikin (Shigeru Umebayashi ja Michael Galasso) avulla.
Abel Pacheco de la Espriella
Abel Pacheco de la Espriella (s. 22. joulukuuta 1933 San José) on costaricalainen poliitikko. Hän oi maansa presidentti 2002–2006, edustaen Sosiaalisen Kristillisen Yhtenäisyyden Puoluetta (Partido Unidad Sosiaalisen Cristiana – PUSC). Hänet valittiin toisella vaalikierroksella, jossa hän sai 58 prosenttia äänistä huhtikuussa 2002.
Abel Pacheco ja hänen ensimmäinen vaimonsa, Elsa Maria Muñoz Bathan, saivat viisi lasta: Abel, Elsa, Yolanda, Sergio ja Valeria. Pacheco meni naimisiin vuonna 1975 toisen vaimonsa, Leila Rodríguez Stahlin kanssa. Vaimo on entinen Miss Costa Rica.
Pacheco on lääketieteen tohtori, joka valmistui Universidad Nacional Autónoma de Méxicosta, ja opiskeli psykiatriaa myös Louisianan osavaltionyliopistossa. Hän työskenteli lääkärinä vuodesta 1959 ja johti psykiatrian keskussairaalaa vuosina 1973–1976.
Pacheco oli 1970-, 1980-, ja 1990-luvuilla suosittu televisiojuontaja. Tänä aikana hän jatkoi opettamista University of Costa Ricassa ja samaan aikaan palveli asiakkaita omistamassaan vaateliikkeessä, "El Palacio del Pantalón". Hän myös kirjoitti useita romaaneja ja popmusiikkia.
Hänen poliittinen uransa alkoi vasta 64-vuotiaana, 1. helmikuuta 1998, kun hänet valittiin eduskuntaan PUSC-puolueen listoilta.
Valmistauduttaessa vuoden 2002 presidentinvaaleihin hänet valittiin PUSCin ehdokkaaksi puoluekokouksessa ylivoimaisella 76% äänimäärällä. Hänen ehdokkuutensa nähtiin puolueen uudistushenkisten voittona.
Pachecon teemoina olivat itseluottamuksen palauttaminen costaricalaisille, valmistautuminen globalisaatioon ja korruption ja köyhyyden kitkeminen.
Valien ensimmäisellä kierroksella Pacheco sai 38,6% äänistä, kun suoraan läpimenoon olisi tarvittu 40%. Toisella kierroksella Pacheco sai 58 prosenttia äänistä, vastustaja sosiaalidemokraatti Rolando Araya hävisi niukalla marginaalilla.
Valtakaudellaan Pachecon oli vaikea saada uudistuksia läpi, sillä hänen puolueellaan ei ollut enemmistöä parlamentissa. Pachecon kiivaasti ajama verouudistus tuli eduskunnan harkittavaksi vasta hänen seuraajansa Óscar Ariasin aikana.
Aulis Louko
Aulis Matias Louko (26. elokuuta 1936 Orismala, Isokyrö – 24. helmikuuta 1977 Palosaari, Vaasa) oli suomalainen Vaasassa asunut itseoppinut taidemaalari ja kuvanveistäjä.
Loukon vanhemmat olivat työmies Voitto Louko ja Lilja Hakamäki. Loukon isä kaatui talvisodassa 1939. Louko kävi Vaasan ammattikoulua 1950–1951 ja valmistui puusepäksi. Hän oli aluksi huonekalujen pintakäsittelijänä vaasalaisessa huonekaluliike Meriruohossa. Louko meni naimisiin 1956 ja vuonna 1961 hän muutti perheineen Orismalasta Vaasaan. Vuonna 1962 hän siirtyi Vaasan kaupungin palvelukseen remonttimaalariksi. Louko teki itsemurhan ateljeessaan Wolffin huvilassa helmikuussa 1977.
Louko aloitti taitelijanuransa puuveistosten tekijänä. Hänen töitään oli vuodesta 1969 lähtien säännöllisesti esillä Vaasan Taiteilijaseuran ja Pohjalaisen Taiteiljaliiton näyttelyissä. Louko siirtyi vapaaksi taiteilijaksi syksyllä 1973. Hän piti vuonna 1974 ensimmäiset yksityisnäyttelynsä Vaasan taidehallissa sekä Tampereella Galleria Saskiassa. Helmikuussa 1974 Louko vuokrasi yhdessä kahden muun vaasalaistaiteilijan Pentti Uusikylän ja Jorma Haaviston kanssa työtiloiksi Vaasan Palosaaressa sijainneen tyhjillään olleen Wolffin jugendhuvilan, joka oli aiemmin ollut Vaasan puuvillatehtaan johtajan asuntona.
Loukon veistokset olivat tyyliltään täysin tai puolittain abstrakteja ja niissä oli usein puuhun yhdistetty metallia tai pleksiä. Hän siirtyi 1970-luvun alussa kuvanveiston parista maalausten tekemiseen. Loukon maalausten aiheet tulivat hänen omasta elinympäristöstään ja hän otti niissä kantaa yhteiskunnan epäkohtiin. Hän maalasi henkilöaiheita, kaupunkikuvia ja maisemia. Loukon maalaukset olivat tyyliltään realistisia, niissä oli aluksi vaikutteita naivismista ja myöhemmin niissä oli futurismista ja kubismista saatuja vaikutteita.
Sienna Guillory
Sienna Tiggy Guillory (s. 16. maaliskuuta 1975), on englantilainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on tunnettu muun muassa rooleistaan haltiaprinsessa Arya Dröttninguna elokuvassa "Eragon" (2006) ja Jill Valentinena "Resident Evil" -elokuvasarjassa. Hän on myös esiintynyt televisiosarjoissa "Luther" ja "Fortitude – ikiroudan kirous".
Guillory on naimisissa näyttelijä Enzo Cilentin kanssa ja heillä on kaksostytöt.
Otavan koulu
Otavan koulu on Mikkelin Otavan kaupunginosassa toimiva suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6). Nykyinen Otavan koulu aloitti opetustoimintansa vuonna 2005, kun Otavan kaksi vanhaa koulua yhdistettiin. Koulua käy noin 180 oppilasta.
Tony Leung Chiu-Wai
Tony Leung Chiu Wai (s. 27. kesäkuuta 1962 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen elokuvanäyttelijä, joka on tullut tunnetuksi herra Chown rooleista Wong Kar-Wain elokuvissa "Days of Being Wild" (1991), "In the Mood for Love" (2000) ja "2046" (2004). Hän on näytellyt neljässä muussakin Wong Kar-Wain elokuvassa, John Woon ja muiden hongkongilaisohjaajien toimintaelokuvissa, Zhang Yimoun elokuvassa "Hero" (2002) sekä Ang Leen vuoden 2007 elokuvassa "Lust, Caution".
Humu Records
Humu Records on suomalainen levy-yhtiö, joka aloitti toimintansa syksyllä 2015. Humun toimintaan kuuluu myös keikkoja ja tapahtumia järjestävä Humu-klubi, kulttuurijulkaisu Humu sanoma, Humu teatteri sekä lyhytkursseja järjestävä Humu-opisto.
Airakselan koulu
Airakselan koulu oli Kuopion Karttulan Airakselassa toiminut suomenkielinen esi- ja alakoulu (luokka-asteet 0–6). Noin 20 oppilaan kyläkoulu lakkautettiin elokuussa 2013. Vuonna 1930 rakennettu punatiilinen, kaksikerroksinen koulurakennus ja siihen liittyvä talousrakennus myytiin yksityishenkilölle elokuussa 2014 yhteensä 70 000 euron kauppahinnalla.
Miguel Ángel Rodríguez Echeverría
Miguel Ángel Rodríguez Echeverria (syntynyt 9. tammikuuta 1940) on costaricalainen ekonomisti, asianajaja, liikemies ja poliitikko. Hän palveli Costa Rican presidenttinä vuodesta 1998 vuoteen 2002 ja oli lyhyesti Amerikan valtioiden järjestö OAS:n pääsihteerinä vuonna 2004, ennen kuin joutui eroamaan ja palaamaan kotimaahansa syytettynä taloudellisista väärinkäytöksistä presidenttikaudellaan. Huhtikuussa 2011 hänet tuomittiin 5 vuodeksi vankilaan korruptiosta. Joulukuussa 2012 hänet vapautettiin vetoomustuomioistuimessa, mutta tapaus otettiin uudelleen käsittelyyn 2014. Tapaus liittyi Alcateliin, joka toimitti maahan 400 000 matkapuhelinlinjaa.
Rodríguez opiskeli kauppatieteitä ensin Costa Rican yliopistossa ja sitten Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, mistä hän väitteli vuonna 1966.
Rodríguez pyrki kolme kertaa presidentiksi. Vuonna 1990 hän hävisi puolueen ehdokkuuden Rafael Ángel Calderón.ille Vuonna 1994 hän voitti puolueensa ehdokkuuden, mutta hävisi vaalit María José Figueres. Lopulta hän pääsi läpi vuonna 1998. Huolimatta hänen kokemuksestaan taloustieteilijänä ja liikemiehenä, hänen presidenttikauttaan pidettiin yleisesti tehottomana. Ehdotetut vapaan markkinatalouden uudistukset, mukaan lukien suunnitelma lopettaa valtion monopoli televiestintäalalla, kaatuivat ammattiliittojen ja virkamiesten vastustukseen. Hän onnistui kuitenkin uudistamaan ja osittain yksityistämään eläkejärjestelmän ja tärkeimmän sataman Tyynellämerellä (Caldera).
Rodriguez suosi markkinoiden uudistuksia ja talouden avaamista, jotta maahan saataisiin ulkomaisia investointeja. Hänen kaudellaan maa allekirjoitti useita vapaakauppasopimuksia.
Särkijärvi (Ikaalinen, Juhtimäki)
Särkijärvi on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Juhtimäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Särkijärvi on osa Liesijoen aluetta.
Järven pituus on 400 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Se sijaitsee Vähä Kalajärven vieressä ja sitä voidaan pitää Liesijoen läpivirtausjärvenä. Järven pohjoispäähän laskee Alaiselta Särkilammelta oleva osuus ja eteläpäästä laskee Petäjäjärvelle päättyvä joen osuus. Siihen ei laske muita ojia. Rantaviivan pituus on 900 metriä. Järven itäranta kuuluu harjujaksoon, joka seuraa Liesijokea useita kilometriä ja jonka päällä kulkee Juhtimäeltä pohjoiseen lähtevä tie. Itärannassa on kiinteistö ja vapaa-ajan asunto.
Liesijoki on Liesijärveltä Kyrösjärvelle ulottuvan melontareitin osa.
Amatrice
Amatrice on kunta Italiassa Lazion alueella olevassa Rietin maakunnassa. Se sijaitsee Apenniinien vuoristossa ja kunnan korkein vuori on 2 458 metriä korkea "Monte Gorzano". Amatricen keskusta sijaitsee 955 metriä korkealla sijaitsevassa laaksossa.
Amatrice tuhoutui pahoin vuonna 2016 tapahtuneessa maanjäristyksessä.
Warwickin jaarli
Warwickin jaarli on brittiläinen arvonimi, joka on ollut käytössä neljään eri otteeseen Britannian historiassa. Nykyinen Warwickin jaarli on Guy David Greville ja perimysjärjestyksessä seuraavana on tämän poika Charles Fulke Chester Greville.
Perinteisesti Warwickin jaarli on asunut Warwickin kaupungissa sijaitsevassa linnassa. Vuonna 1978 Grenvillen suku kuitenkin myi linnan Madame Tussaudsille ja nykyinen jaarli asuu Australiassa.
Jure uxoris
Jure uxoris on latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "vaimonsa oikeudella". Sitä käytetään usein kuvaamaan sellaista mieshenkilöä, joka on saanut arvonimensä avioliittonsa kautta, eikä siis ole esimerkiksi syntyperänsä puolesta oikeutettu arvonimeen.
Seitsemän vuoden onnettomuus
Seitsemän vuoden onnettomuus ("Seven Years Bad Luck") on Max Linderin ohjaama ja käsikirjoittama fiktioelokuva, joka tuli ensi-iltaan 1921.
Elokuva on Linderin ensimmäinen Yhdysvalloissa tekemä pitkä elokuva. Se on yksi niistä kolmesta elokuvasta, jotka Linder teki oman tuotantoyhtiönsä kautta.
Linder on tavanomaisessa Maxin roolissaan. Hän yrittää vakuuttaa tyttöystävälleen uskollisuuttaan mutta turhaan. Vitsinä elokuvassa on ihmispeili, pitkä kohtaus, jossa toinen henkilö matkii Maxin liikkeitä särkyneen peilin kehysten takana. Saman idean toteuttivat Marxin veljekset myöhemmin elokuvassa "Neljä naurettavaa naapuria".
”Tämän viiden kelan mittaisen elokuvan myötä Linder palasi elokuvantekoon. Näyttelijät saavat yleisön nauramaan alusta loppuun”, kirjoittaa "Los Angeles Timesin" kriitikko vuonna 1921 ja kehuu sitä kaiken kaikkiaan tyylikkääksi.
Serge Bromberg pitää artikkelissaan elokuvaa timanttina. Suomalainen kriitikko ei pidä sitä ja kahta muuta Linderin Yhdysvalloissa tekemää pitkää elokuvaa yhtä hyvinä kuin uran alkupuolen lyhytelokuvia (Timo Peltonen, "Helsingin Sanomat" 2016).
Jonathan Jakubowicz
Jonathan Jakubowicz on venezuelalainen elokuvaohjaaja.
Jakubowiczin ensimmäinen elokuva on palkittu "Ships of Hope" vuodelta 2000, jossa hän kertoo Venezuelaan ennen toista maailmansotaa tulleista juutalaisista pakolaisista. Jakubowiczin muihin merkittäviin elokuviin lukeutuu "Secuestro Express", joka valmistui vuonna 2005. Elokuva on yksi menestyneimpiä venezuelalaiselokuvia.
Jakubowiczin "Hands of Stone" sai ensi-iltansa vuonna 2016. Elokuvan pääosissa näyttelee muun muassa Robert De Niro. Elokuva kertoo latinonyrkkeilijä Roberto Duránin (roolissa Édgar Ramirez) tarinan, jonka juutalaisena valmentajana De Niro esiintyy.
Ohjaajana Jakubowiczia ovat innoittaneet muun muassa Martin Scorsesen varhaiset elokuvat.
Joachim Rønning
Joachim Rønning (s. 1972) on norjalainen elokuvaohjaaja, joka työskentelee yleensä yhdessä maanmiehensä Espen Sandbergin kanssa. He molemmat ovat kotoisin Sandefjordin kaupungista. He ovat Skandinavian suurimpiin kuuluvan mainoselokuvien tuotantoyhtiön Motion Blurin osaomistajia. Rønningin ja Sandbergin esikoisohjaus on "Bandidas" vuodelta 2006. Vuonna 2017 tuli ensi-iltaan heidän ohjaamansa "". Vuonna 2014 he ohjasivat kaksi ensimmäistä jaksoa televisiosarjaan "Marco Polo".
Rønningin ja Sandbergin ohjaamat "Max Manus" (2008) ja "Kon-Tiki" (2012) ovat Norjan katsotuimmat elokuvat yli kolmeen vuosikymmeneen. Rønning opiskeli Tukholman elokuvakoulussa vuosina 1992–1994.
Espen Sandberg
Espen Sandberg (s. 1971) on norjalainen elokuvaohjaaja, joka työskentelee yleensä yhdessä maanmiehensä Joachim Rønningin kanssa. He molemmat ovat kotoisin Sandefjordin kaupungista. He ovat Skandinavian suurimpiin kuuluvan mainoselokuvien tuotantoyhtiön Motion Blurin osaomistajia. Rønningin ja Sandbergin esikoisohjaus on "Bandidas" vuodelta 2006. Vuonna 2017 tulee ensi-iltaan heidän ohjaamansa "". Vuonna 2014 he ohjasivat kaksi ensimmäistä jaksoa televisiosarjaan "Marco Polo".
Rønningin ja Sandbergin ohjaamat "Max Manus" (2008) ja "Kon-Tiki" (2012) ovat Norjan katsotuimmat elokuvat yli kolmeen vuosikymmeneen. Sandberg opiskeli Tukholman elokuvakoulussa vuosina 1992–1994.
José María Figueres Olsen
José Maria Figueres Olsen (s. 24. joulukuuta 1954 San Jose, Costa Rica) on costaricalainen liikemies ja poliitikko, joka toimi Costa Rican presidenttinä 1994–1998. Sen jälkeen Figueres on keskittynyt vaikuttamaan globaaleissa asioissa, kuten ilmastonmuutoksessa, kestävässä kehityksessä ja teknologiassa.
Figueres Olsen on Costa Rican liberaalipuolueen perustajan José Figueres Ferrerin poika.
Figueres suoritti perustutkinnon West Pointissa Yhdysvaltojen sotilasakatemiassa West Pointissa, josta hän valmistui insinööriksi vuonna 1979. Myöhemmin hän jatkoi akateemisia opintoja Harvardin yliopistossa (John F. Kennedy School of Government) ja suoritti siellä vuonna 1991 Master of Public Administrationin loppututkinnon.
Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli kymmenen vuotta insinöörinä maatalousbisneksen parissa. Sen jälkeen hän siirtyi julkiselle sektorille, ja hänestä tuli Costa Rican ulkomaankauppaministeri ja sitten maatalousministeri. Vuoden 1994 vaaleissa hänet valittiin Costa Rican presidentiksi. Hän oli maan nuorin 1900-luvulla valittu presidentti.
Vaalitaistelu oli kiivas ja riitaisa, vastustajat syyttivät Figueresia nuorena henkilönä tehdystä murhasta.
Vuonna 2000 hän siirtyi Maailman talousfoorumiin Sveitsiin, ja myöhemmin hän työskenteli Concordia 21 -hankkeessa Madridissa. Vuosina 2010–2012 hän oli Carbon War Roomin toiminnanjohtaja, ja sen jälkeen sen hallituksen puheenjohtaja. Se on riippumaton voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii maailmanlaajuisesti edistämään siirtymistä vähähiiliseen talouteen.
Vuonna 2015 Figueres valittiin Liberaalipuolueen puheenjohtajaksi.
Kerkkoon Urheilijat
Kerkkoon Urheilijat ry on vuonna 1926 Porvoon Kerkkoossa perustettu urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat yleisurheilu, hiihto, salibandy, jalkapallo ja lentopallo.
Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijat perustettiin 7. tammikuuta 1926. Alkuaikoina lajeihin kuuluivat hiihto, voimistelu ja maastojuoksu. 1920-luvun lopulla uudeksi lajiksi tuli yleisurheilu.
Vuonna 1932 Los Angelesin olympialaisissa Kerkkoon Urheilijoiden edustajat saivat kaksi mitalia. Matti Järvinen voitti keihäänheiton olympiakultaa, ja Lauri Lehtinen voitti niin ikään olympiakultaa 5000 metrin juoksussa.
Kerkkoon hyppyrimäen välmistuttua Tanhumäelle 1934 uudeksi lajiksi nousi mäkihyppy. Hyppyrimäki on sittemmin purettu huonon kuntonsa vuoksi.
Kerkkoon Urheilijoiden 25-vuotis juhlassa, vuonna 1951, toimi juhlapuheenpitäjänä silloinen pääministeri myöhemmin Tasavallan Presidenttinä toiminut Urho Kekkonen
Vuonna 1952 Kerkkoon Nuorisoseuran Urheilijat ry:n johtokunta halusi lyhentää seuran nimeä. Uudeksi nimeksi päätettiin Kerkkoon Urheilijat ry.
Vuosituhannen loppupuolella Kerkkoon Urheilijat sai taas uusia lajeja lajivalikoimaansa, kun mukaan tulivat jalkapallo, lentopallo, beach volley sekä salibandy
Jalkapallossa miesten sarjassa KU on pelannut parhaimmillaan jopa Kakkosessa kaudella 2001-2002. Sekä osallistunut Suomen Cupiin.
Miesten salibandyjoukkue on niin ikään pelannut kakkosdivisioonassa.
Beach Volleyssa KU on osallistunut SM-turnauksiin.
Tänä päivänä Kerkkoon Urheilijat järjestää monipuolista harrastustoimintaa sekä lapsille, että aikuisille.
Keyaki (1944)
Keyaki () oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1944 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Yokosukan laivastontelakalta osana vuoden 1944 hankintoja. Sen köli laskettiin 22. kesäkuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 30. syyskuuta. Alus otettiin palvelukseen kolme kuukautta myöhemmin 15. joulukuuta.
Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se kuljetti 1. joulukuuta alkaen kotiutettavia sotilaita takaisin Japaniin. Alus luovutettiin 5. heinäkuuta 1947 sotakorvauksena Yhdysvalloille, joka upotti aluksen.
Yanagi (1944)
Yanagi () oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1945 valmistunut Matsu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Fujinagatan telakalta osana vuoden 1944 hankintoja. Sen köli laskettiin 20. elokuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 25. marraskuuta. Alus otettiin palvelukseen kaksi kuukautta myöhemmin 18. tammikuuta 1945.
Alus tuhoutui ilmahyökkäyksessä 14. heinäkuuta 1945 Ominatossa ja se poistettiin alusluettelosta 20. marraskuuta. Hylky romutettiin 1946-1947.
Tachibana-luokka
Tachibana-luokka () oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, jota kutsuttiin parannellun D-tyypin hävittäjiksi ().
Dominica kesäolympialaisissa 2000
Dominica osallistui Sydneyn olympialaisiin vuonna 2000 joukkueella, johon kuului kaksi yleisurheilijaa ja kaksi uimaria. Tämä oli Dominican vasta toinen esiintyminen olympialaisissa.
Battles (In Flamesin albumi)
Battles on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin 12. studioalbumi. Se julkaistiin 11. marraskuuta 2016 levymerkillä Nuclear Blast lukuun ottamatta Pohjois-Amerikkaa, jossa Eleven Seven Music toimii jakelijana.
"Battlesin" tuotti Howard Benson. Albumi on In Flamesin ensimmäinen yhdysvaltalaisrumpali Joe Rickardin kanssa. Bensonin luottomiehiin lukeutuva Rickard soitti albumin äänitysvaiheessa vielä sessiomuusikon statuksella, mutta liittyi myöhemmin vakijäseneksi, minkä yhtye vahvisti syyskuussa 2016. Hän korvasi marraskuussa 2015 In Flamesin jättäneen Daniel Svenssonin.
Yhtye aloittaa albumin tiimoilta Euroopan kiertueen yhdessä Disturbedin kanssa tammikuussa 2017.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 60. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan kolmannella sijalla.
Kaikki kappaleet ovat kirjoittaneet Anders Fridén ja Björn Gelotte.
Stiftelsen Brita Maria Renlunds minne
Stiftelsen Brita Maria Renlunds minne (Brita Maria Renlundin muistosäätiö) on Karl Herman Renlundin vuonna 1918 perustama ruotsinkielinen säätiö. Se on 2000-luvulla tunnettu uuden Lastenklinikan rakennuttamista tukevana säätiönä.
Suomen ruotsalaisen kansanpuolueen hallitsema Svenska kulturfonden ja Stiftelsen Brita Maria Renlunds minne ovat yhdessä Uuden Lastensairaalan Tukisäätiön ("Stiftelsen Nya Barnsjukhusets Stöd") perustajia.
Fumizuki (1905)
Fumizuki oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 Venäjän-Japanin sodassa vallattu torpedovenehävittäjä.
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi "Baklaniksi" nimetyn Sokol-luokan aluksen Nevskin telakalta Pietarista. Sen köli laskettiin 1899 ja alus laskettiin vesille 1901. Se kasattiin Port Arthurissa ja alus otettiin palvelukseen 1902.
Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen "Silnyksi". Venäjän–Japanin sodan alkaessa alus kuului Port Arthuriin sijoitettuun komentaja A. A. Ginterin johtamaan Tyynenmeren laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Alus vaurioitui pahoin 27. maaliskuuta 1904 taistellessaan keisarillisen Japanin laivaston torpedoveneiden "Aotaka" ja "Tsubame" kanssa. Aluksen miehistö joutui ajamaan aluksensa matalikolle estääkseen sen uppoamisen. Alus palautettiin palvelukseen, mutta se vaurioitui uudelleen sen osallistuessa Port Arthurin saarron murtamisyritykseen 11. marraskuuta ajettuaan miinaan. Varuskunnan antautuessa 2. tammikuuta 1905 aluksen miehistö oli upottanut edellisenä päivänä aluksensa, jottei se jäisi keisarillisen Japanin laivastolle.
Japanilaiset nostivat aluksen 22. elokuuta ja se kunnostettiin Takeshikissä. Alus liitettiin 12. joulukuuta 1905 laivastoon hävittäjänä nimellä "Fumizuki". Laivasto vaihtoi aluksen kattilat Miyabara-kattiloiksi ja tykit brittiläisvalmisteisiksi. Sen aseistuksena oli kolme 47 millimetrin tykkiä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea. Uudet kattilat tuottivat 3 800 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 27 solmun huippunopeuden. Alus luokiteltiin 28. elokuuta 1912 kolmannen luokan hävittäjäksi.
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1914 ja se myytiin 1923 siviilikäyttöön nimellä "Fumizukimaru".
Yamabiko (1905)
Yamabiko oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 Venäjän-Japanin sodassa vallattu torpedovenehävittäjä.
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Nevskin telakalta Pietarista. Alus laskettiin vesille 1901 ja se valmistui 1902 nimellä "Kondor".
Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen "Riechitelny". Venäjän-Japanin sodassa keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen 12. elokuuta 1904. Alus otettiin 7. tammikuuta 1905 palvelukseen apuhävittäjänä nimellä "Akatsuki". Se luokiteltiin hävittäjäksi 12. joulukuuta nimellä "Yamabiko". Alus luokiteltiin kolmannen luokan hävittäjäksi 28. elokuuta 1912.
Alus myytiin 1. huhtikuuta 1917 siviilikäyttöön nimellä "Yamabikomaru".
Satsuki (1905)
Satsuki oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1905 Venäjän-Japanin sodassa vallattu torpedovenehävittäjä.
Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi aluksen Nevskin telakalta Pietarista. Alus laskettiin vesille 1902 ja se valmistui vielä samana vuonna nimellä "Keta" ().
Alus nimettiin 22. maaliskuuta 1902 uudelleen "Biedovy" (). Venäjän-Japanin sodassa keisarillisen Japanin laivasto valtasi aluksen 28. toukokuuta 1905. Alus otettiin 12. joulukuuta palvelukseen hävittäjänä nimellä "Satsuki". Alus luokiteltiin kolmannen luokan hävittäjäksi 28. elokuuta 1912.
Alus poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1913 ja se myytiin 23. elokuuta 1914 siviilikäyttöön nimellä "Satsukimaru".
P-Nitrofenoli
p-Nitrofenoli eli 4-nitrofenoli (CHNO) on fenolin nitrattuihin johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muiden orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa lähtöaineena ja analyyttisessä kemiassa pH-indikaattorina. p-Nitrofenoli on o- ja m-nitrofenolien isomeeri.
Huoneenlämpötilassa p-nitrofenoli on väritöntä tai keltaista kiteistä ainetta. p-Nitrofenolilla on kaksi kiderakenteeltaan eroavaa muotoa: α- ja β-muodot. Yhdiste liukenee hieman viileään veteen ja paremmin lämpimään. Aine liukenee hyvin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja emäksisiin vesiliuoksiin. p-Nitrofenolin pK-arvo on 7,15 eli se on heikko happo. Yhdiste on kuitenkin fenolia voimakkaampi happo, mikä johtuu nitroryhmän aiheuttamasta elektroneja puoleensavetävästä induktiivisestä efektistä. Lisäksi nitroryhmä konjugoituneena bentseenirenkaaseen lisää mahdollisuuksia eri resonanssimuotoihin, mikä stabiloi rakennetta. p-Nitrofenolin etanoliliuoksen muuttavat väriään värittömästä keltaiseksi pH:n ollessa välillä 5,6–7,6. p-Nitrofenoli on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja hengitysteitä. Aineelle altistuminen voi johtaa methemoglobiinin muodostumiseen veressä, mikä ilmenee ihon sinistymisenä.
p-Nitrofenolia voidaan valmistaa kahdelle tavalla. Nämä ovat fenolin nitraus tai p-kloorinitrobentseenin hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa.
p-Nitrofenolia voidaan käyttää pH-indikaattorina. Siitä valmistetaan useita muita yhdisteitä kuten lääkkeinä käytettäviä amodiakiinia ja rilutsolia, maatalouskemikaaleja kuten parationia sekä väriaineita ja niiden valmistuksessa käytettäviä yhdisteitä kuten p-aminofenolia ja rikkivärejä.
Hwang Kyo-ahn
Hwang Kyo-Ahn (s. 15. huhtikuuta 1957 Soul) on eteläkorealainen lakimies, joka aloitti 18. kesäkuuta 2015 Etelä-Korean pääministerinä. Ennen pääministeriksi nousemistaan hän toimi Etelä-Korean oikeusministerinä vuodesta 2013 alkaen.
Joulukuussa 2016 presidentti Park Geun-hye joutui syrjään korruptiosyytteiden takia, ja maaliskuussa 2017 hänet erotettiin lopullisesti. Hwang Kyo-Ahninsta tuli virkaatekevä presidentti, jonka tehtäviin kuuluu uusien presidentinvaalien valmistelu.
Loose Change
Loose Change on dokumenttielokuva, joka käsittelee World Trade Centerin 11. syyskuuta 2001 tapahtunutta terrori-iskua. Sen on ohjannut Dylan Avery.
Katsuaki Satō
Katsuaki Satō (, s. 4. huhtikuuta 1946 Sakhalin) on japanilainen karateka. Hän kehitti Satojuku karaten tyylisuunnan. Satō saavutti muun muassa ensimmäisen Kyokushinin maailmanmestaruuden 1975.
Satō aloitti kamppailulajien harrastamisen aluksi judolla high schoolissa. Valmistumisen jälkeen hän jatkoi opiskelemista Chuon yliopistossa työskennellessään samalla toimittajana. Satō joutui lopettamaan judon harrastamisen 20-vuotiaana loukatessaan polvensa ja olkapäänsä. Hän oli saavuttanut tuohon mennessä 3. danin arvon judossa. Satō ryhtyi 23-vuotiaana harjoittelemaan kyokushinin karatea Terutomo Yamazakin opissa. Satō saavutti mustan vyön 1. lokakuuta 1971, ollessaan 25-vuotias. Myöhemmin hän saavutti 3. danin arvon 18. maaliskuuta 1973 ja 4. danin 1. toukokuuta 1974.
Satō saavutti menestystä turnauksissa voitettuaan 1971 ja 1974 Kyokushinin Japanin mestaruuden. Lisäksi hän voitti historian ensimmäisen World Openin.
Lopetettuaan kilpauransa Satō perusti oman karaten tyylisuunnan 1977, Satojukun Mitakassa, Tokiossa. Tyyli perustuu pitkälti harjoittelemaansa kyokushiniin. Hänen järjestönsä järjestää Japanin mestaruuskilpailuja All-Japan Point & K.O. nimellä, jotka käydään Knockdown-otteluina kyokushinin tapaan.
Lastenklinikan Tuki
Lastenklinikan Tuki ry oli rahaa kerännyt hyväntekeväisyysjärjestö. Järjestö meni konkurssiin vuonna 1993.
Dominica kesäolympialaisissa 1996
Dominica osallistui vuoden Atlantan olympialaisiin vuonna 1996 joukkueella, johon kuului kuusi urheilijaa kahdesta eri lajista. Tämä oli Dominican suurin olympiajoukkue koskaan ja ensimmäinen kerta olympialaisissa.Parhaiten Dominican yleisurheilijoista kisoissa pärjäsivät Jerome Romain, joka pääsi miesten kolmiloikan finaaliin, ja Dawn Williams, joka pääsi naisten 800 metrin juoksun välieriin.
Andreas Tjernshaugen
Andreas R. Tjernshaugen (s. 13. joulukuuta 1972 Nesodden) on norjalainen sosiologi. Hän toimi useita vuosia norjalaisessa CICERO Senter for klimaforskning -säätiössä ja sen jälkeen Bioteknologinemndan tiedotusvastaavana. Kesäkuusta 2015 alkaen hän on ollut Store norske leksikonin toimittaja.
Tjernshaugen on väitellyt tohtoriksi hiilidioksidin käsittelyyn liittyvästä teknologiapolitiikasta ja ympäristö- ja ilmastokeskusteluun liittyvistä seikoista. Hän on kirjoittanut kirjoja, jotka liittyvät hänen alaansa tai harrastuksiinsa.
Tjernshaugen johti SV:n nuorisojärjestöä Sosialistisk Ungdom vuosina 1994–1996.
Kyokushinin painoluokalliset maailmanmestaruuskilpailut
Kyokushinin painoluokalliset maailmanmestaruuskilpailut ("World Weight Category Karate Championships") on joka neljäntenä vuotena käytävä Kyokushin-karaten maailmanmestaruuskilpailut. Sitä on järjestetty vuodesta 1997 lähtien ja se käydään neljässä eri painoluokassa. Aikaisemmin 1975 perustettiin World Open Karate Championship -turnaus, jossa maailmanmestaruudesta otellaan avoimessa painoluokassa.
Lain kahdet kasvot
Lain kahdet kasvot () on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Martin Campbellin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Gary Oldman ja Kevin Bacon. Mark Kasdanin käsikirjoittama elokuva on Hilary Heathin ja Robert MacLeanin tuottama. "Lain kahdet kasvot" on Campbellin ensimmäinen ohjaama yhdysvaltalaiselokuva. Campbell voitti vuoden 1989 MystFest-elokuvajuhlilla Italian Cattolicassa parhaan elokuvan palkinnon.
Naisen raiskauksesta, murhasta ja ruumiin polttamisesta syytetty varakas bostonilaismies Martin Thiel (Kevin Bacon) vapautetaan todistusaineiston puutteiden ja asianajajansa Ben Chasen (Gary Oldman) häikäilemättömien oikeussalitemppujen myötä. Myöhemmin uusia tutun kaavan mukaisesti runneltuja uhreja alkaa ilmaantua, ja Chase tajuaa tehneensä virheen – Thiel itse asiassa onkin syyllinen.
"Lain kahdet kasvot" -elokuvan kuvaukset alkoivat 10. elokuuta 1987. Elokuva kuvattiin Kanadassa, Quebecin provinssissa. Quebecissä elokuvan kuvauspaikkoina olivat Quebecin ja Montrealin kaupungit. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 9. lokakuuta 1987. "Lain kahdet kasvot" tuottivat tuotantoyhtiöt Hemdale Film Corporation ja Northwood Productions.
"Lain kahdet kasvot" sai ensi-iltansa Kanadan Toronton elokuvajuhlilla 15. syyskuuta 1988. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 11. marraskuuta 1988, jolloin elokuvaa esitettiin yhden päivän ajan yhdessä kaupungissa. Laajaan teatterilevitykseen elokuva pääsi Yhdysvalloissa 28. huhtikuuta 1989. "Lain kahdet kasvot" -elokuvaa esitettiin Yhdysvalloissa laajimmillaan 1 166:ssa elokuvateatterissa. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 9 974 446 dollarin lipputulot. Elokuvan Yhdysvaltain teatterilevittäjänä oli Hemdale Film Corporation, joka oli toiminut myös elokuvan tuotantoyhtiönä. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta elokuvalevittäjä Europa Vision Oy julkaisi elokuvan myöhemmin videolle vuonna 1990.
"Lain kahdet kasvot" on saanut kielteisen vastaanoton elokuvakriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 33% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 4,6/10 keskiarvolla. Keräys perustuu yhdeksään arviointiin. 997 käyttäjästä 26% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 2,9/5 keskiarvolla. Oldmanin roolisuoritusta elokuvassa pidetään yhtenä hänen uransa heikoimmista. Elokuvassa Oldman käyttää ensimmäistä kertaa yhdysvaltalaisaksenttia, jota monet elokuvakriitikot sanoivat pakotetuksi ja jäykäksi.
"Lain kahdet kasvot" on julkaistu niin DVD:nä kuin blu-raynäkin.
Saint Vincent ja Grenadiinit kesäolympialaisissa 2012
Saint Vincent ja Grenadiinit osallistui Lontoon olympialaisiin vuonna 2012 kolmen urheilijan joukkueella, jotka osallistuivat yleisurheiluun ja uintiin. Lipunkantajana avajaisissa toimi juoksija Kineke Alexander, joka toimi lipunkantajana jo toista kertaa, ja päättäjäisissä toinen juoksija Courtney Carl Williams. Kukaan Saint Vincent ja Grenadiinien joukkueesta ei päässyt kisoihin suorittamalla rajoja, eikä kukaan päässyt jatkoon alkuerästään. Maa jäi vieläkin odottamaan ensimmäistä olympiamitaliaan seitsemänsissä olympialaisissaan.
Pillua aloittelijoille
Pillua aloittelijoille on Reetta Aallon käsikirjoittama ja ohjaama lyhyt animaatioelokuva vuodelta 2015. Se on neliminuuttinen opetuselokuva naisen sukupuolielimistä ja seksuaalisuudesta. Elokuva voitti vuonna 2016 Animatricks-animaatiofestivaalin kotimaisten elokuvien sarjan. Se voitti 189 000 äänellään ylivoimaisesti myös Yleisradion dox@net-verkkoäänestyksen nimeltä KLIKkaussota, jossa viisi lyhytelokuvan tekijää yritti luoda teoksistaan nettihitin.
Reetta Aalto kertoo miettineensä valistuselokuvan tekoa pitkään, sillä monien tutkimusten mukaan nuoret miehet eivät tunne naisen anatomiaa. Yleisradion dox@net-projekti tarjosi tilaisuuden toteuttaa tämä pieni valistuselokuva.
Elokuvan animoijina ovat toimineet Jan Andersson, Maria Björklund ja Leena Jääskeläinen. Äänisuunnittelu on Mika Niinimaan ja selostus Tiina Luoman. Elokuvan tuottajana toimi Elina Pohjola.
Rudy Van Gelder
Rudy Van Gelder (2. marraskuuta 1924 – 25. elokuuta 2016 New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen äänittäjä. Hän oli erikoistunut jazzmusiikkiin.
Van Gelder äänitti useita huippunimiä, kuten John Coltrane, Miles Davis, Herbie Hancock, Thelonious Monk ja Sonny Rollins.
Vuonna 1990 Van Gelder sai jazzlehti Down Beatin elämäntyöpalkinnon.
Vielä yhdet Chelsea?
Vielä yhdet Chelsea? on Suomessakin esitetty yhdysvaltalainen television komediasarja. Sen on luonut Dottie Zicklin and Julie Ann Larson ja se perustuu Chelsea Handlerin vuoden 2008 kirjaan.
Pääosaa näyttelee Laura Prepon.
Inkeri Mertanen
Sirkka-Inkeri Mertanen (s. 29. kesäkuuta 1949 Tervo) on suomalainen näyttelijä, joka teki 40-vuotisen uran Tampereen Teatterissa 1970-luvun puoli­välistä eläkkeelle jäämiseensä 2015 saakka.
Inkeri Mertanen valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1974 ja opiskeli samalla näyttelijän­työtä Suomen Teatteri­koulussa 1971–1975. Lisäksi Mertanen on valmistunut teatteri­kuraattoriksi Teatteri­korkea­koulusta 1996.
Mertanen vieraili 1990-luvulla monissa Raivoisat Ruusut -ryhmän tuotannoissa Helsingissä. Hän on vieraillut myös muun muassa Turun Samppalinnan kesäteatterissa, Tampereen Pyynikin kesäteatterissa sekä Tampereen tuomio­kirkon 100-vuotis­juhla­näytelmässä "Vihan päivät 1918".
Mertanen tunnetaan useista monologi­esityksistään, kuten Edith Södergranista kertova "Vaarallisia unia" (1995), Pentti Saarikoski -⁠aiheinen "P.S. – Post Scriptum" (2003), vuoden 2004 "Minun tieni – Elli Tompuri" ja vuoden 2008 Helene Schjerfbeck -⁠aiheinen "Helene".
"Salatut elämät" -saippua­sarjassa Mertanen esittää syksystä 2016 lähtien Dahlia Mustavaaraa.
Lucrecia Martel
Lucrecia Martel (s. 14. joulukuuta 1966 Salta, Argentiina) on argentiina­lainen elokuva­ohjaaja, jonka tunnetuimpia pitkiä näytelmä­elokuvia ovat "Kuuma suo" (La Ciénaga, 2001) ja "La mujer sin cabeza" (”Päätön nainen”, 2008). Martel kuuluu Lisandro Alonson ja Pablo Traperon ohella 1990-luvun lopulla alkaneeseen argentiina­laisen elo­kuvan ”uuteen aaltoon”.
Lucrecia Martel syntyi moni­lapsiseen perheeseen Argentiinan konserva­tiivisessa pohjois­osassa. Hän kävi katolista koulua ja haaveili ryhtyvänsä eläinten­hoitajaksi tai tähti­tieteilijäksi. 15-vuotiaana hän sai video­kameran, ja opiskel­lessaan myöhemmin viestintää yli­opistossa Buenos Airesissa opintoihin kuulunut animaatiokurssi herätti lisää kiinnostusta elokuvaan. Loppu­työnsä aiheeksi hän otti arkki­tehtuurin Holly­woodin kauhu­elokuvissa. Opinnäytteen ohjaaja kuitenkin kuoli kesken kaiken, ja Martel jätti opinnot sikseen. Vähä­pätöisinä pitämiensä televisio­dokumenttien jälkeen Martel pääsi ohjaamaan ensimmäisen pitkän näytelmä­elokuvansa, kahden porvaris­perheen laiskaa ja alkoholin värittämää lomailua kuvaavaa elokuvaa "La Ciénaga" (2002, suomen televisio­esityksessä nimellä "Kuuma suo").
Seuraavan elo­kuvansa, teini­tytön seksi­kokeiluista kertovan "La niña santan" (2004) pää­tuottajaksi Martel sai Pedro Almodóvarin. Kolmas pitkä elokuva "La mujer sin cabeza" on psykologinen trilleri, joka vuonna 2016 äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2015
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2015 järjestettiin 28.-30.8.2015 Romanian Cheile Grădișteissa. Kilpailut käytiin hiihtämällä rullasuksin. Kilpailujen yhteydessä järjestettiin myös nuorten kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut.
Kilpailuihin osallistui urheilijoita 22 maasta. Osallistujamaat on listattu alla.
Ohjelmassa oli 5 kilpailutapahtumaa. Kilpailut eivät vaikuttaneet maailmancupiin.
Rafael Calderón Fournier
Rafael Ángel Calderón Fournier (syntynyt Diriamba, Nicaragua, 14. Maaliskuuta 1949) on costaricalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä 1990 -1994. Hän oli PUSC-puolueen presidenttiehdokas myös vuoden 2010 vaaleissa, mutta peruutti ehdokkuutensa lokakuussa 2009, kun hänet tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen kahdesta korruptiosyytteestä.
Calderon Fournier syntyi Nicaraguassa, missä hänen isänsä, entinen presidentti Rafael Calderón Guardia, oli maanpaossa sisällissodan takia. Vuonna 1958 hän palasi Costa Ricaan.
Calderon Fournier oli nuorisopoliitikko PUN-puolueessa (Partido Unificacion Nacional). Hänet valittiin kansanedustajaksi vuonna 1974 ja hän palveli kaksi peräkkäistä toimikautta sosiaalivaliokunnan puheenjohtajana. Valiokunta valmisteli maahan kansaneläkejärjestelmän.
Vuonna 1982 hän oli presidenttiehdokas ja hävisi Luis Alberto Mongelle. Vuonna 1986 hän yritti uudestaan, mutta hävisi jälleen, tällä kertaa Óscar Ariasille. Vihdoin vuoden 1990 vaaleissa hänet valittiin.
Vuonna 1991 hän sai kunniatohtorin arvon Houstonin yliopistosta.
Presidenttikaudellaan Calderon Fournier edisti liberaalia politiikkaa kaikilla talouden aloilla.
Calderon Fornier pidätettiin lokakuussa 2004 syytettynä korruptiosta. Hänet vapautettiin vankilasta, ja asetettiin kotiarestiin.
Calderon Fornierin syytettiin ottaneen vastaan rahaa suomalaisen Instrumentariumin yhteistyökumppanilta vastineeksi sopimuksista. Rikokset liittyvät Instrumentariumin vuonna 2003 tekemään kauppaan, jossa yhtiö myi sairaalalaitteita 40 miljoonalla dollarilla Costa Ricaan. Oikeudenkäynti alkoi 3. marraskuuta 2008, ja kuulemiset päättyivät syyskuussa 2009. Huolimatta syytteistä, hän ilmoitti asettuvansa ehdokkaaksi vuoden 2010 vaaleissa. 5. lokakuuta 2009 Calderón tuomittiin viideksi vuodeksi vankeuteen ja suuriin korvauksiin. Calderon Fornier valitti tuomiosta, mutta valitus hylättiin 2011. Tuomiota kuitenkin lyhennettiin viidestä kolmeen vuoteen.
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2016
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2016 järjestettiin 26.-28.8.2016 Viron Otepäässä. Kilpailut käytiin hiihtämällä rullasuksin. Kilpailujen yhteydessä järjestettiin myös nuorten kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut. Otepäässä järjestettiin myös vuoden 2007 kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut.
Ohjelmassa oli 5 kilpailutapahtumaa. Kilpailut eivät vaikuttaneet maailmancupiin.
Kilpailuihin osallistui 60 miesurheilijaa ja 51 naisurheilijaa 21 maasta. Osallistujamaat on listattu alla.
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut
Kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut on Kansainvälisen Ampumahiihtoliiton ("IBU") vuosittain järjestämä arvokilpailu.
Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1996 alkaen, ja vuodesta 2010 lähtien kilpailut on käyty vain rullahiihtoa hyödyntäen. Vuosina 1996–2005 kilpailuiden hiihto-osuudet oli korvattu maastojuoksuosuuksilla, ja vuosina 2006–2009 käytiin sekä maastojuoksua että rullahiihtoa hyödyntäviä kilpailuita.
Rita Tushingham
Rita Tushingham (s. 14. maaliskuuta 1942 Liverpool) on britti­läinen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvun rooleistaan elo­kuvissa "Hunajan maku", "Tohtori Živago" ja "Temppu – ja miten se tehdään", josta hän oli Golden Globe -⁠ehdokkaana. Esikoisroolistaan "Hunajan maussa" Tushingham sai Golden Globen, Bafta-palkinnon ja parhaan naisnäyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla.
Nuori Rita Tushingham ei ollut suurine silmineen perinteisellä tavalla kaunis, mistä oli hänelle etua realistiseen ilmaisuun pyrkivän uuden brittielokuvan ohjaajien etsiessä 1960-luvun alussa uusia kasvoja arkisiin tarinoihinsa.
Rita Tushingham varttui ruoka­kauppiaan tyttärenä Liverpoolissa, kävi sihteeri­opiston mutta halusi jo nuorena näyttelijäksi ja kävi myös Shelagh Elliott-Clarken esittävien taiteiden koulua. Hän sai teatteruransa alkuun päästessään näyttämö­mestarin apulaiseksi Liverpool Playhouse -⁠teatteriin. Hänen ensimmäinen elokuva­roolinsa oli pääosa Tony Richardsonin draama­elokuvassa "Hunajan maku" (1961).
Eita Tushingham asui 1980-luvun alusta lähtien parikymmentä vuotta Kanadan Torontossa toisen aviomiehensä, irakilaissyntyisen elokuvaaja Ousama Rawin kanssa.
Tushingham on näytellyt uransa aikana noin 50 elo­kuvassa ja parissa­kymmenessä televisio­tuotannossa.
Vaskiluodon rautatieasema
Vaskiluodon rautatieasema on rautatieliikennepaikka Pohjanmaan Vaasassa rataosuudella Seinäjoki-Vaasa. Rata Vaasaan avattiin 1883, ja rataa jatkettiin Vaskiluodon satamaan seitsemän vuotta myöhemmin. Radan kustannuksista 2/3 maksoi valtio ja loput silloinen Nikolainkaupunki. Paikalle rakennettiin ajalleen harvinainen puinen Bruno Granholmin suunnittelema yhdistetty tavaramakasiini-asemarakennus. Henkilöliikennettä radalla on ollut kolmeen otteeseen: Vuonna 1965, vuosina 1972–1973 sekä pisimpään vuosina 1977–1992. Sataman alueella toiminut henkilöliikenteen seisake toimi 1985–1992 nimellä Vaasan satama. Asemarakennus kuuluu Museoviraston valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen luetteloon.
Radalla on nykyään vähän tavaraliikennettä ja jopa sen sulkemista on suunniteltu, mutta radan on kuitenkin nähty olevan elinkeinoelämälle hyödyllinen, ja se on päätetty kunnostaa. Laajoja ratapiha-alueita on purettu 2000-luvulla.
Yhden illan juttu
Yhden illan juttu on 24. elokuuta 2016 Liv-kanavalla alkanut keskusteluohjelma. Ohjelmassa psykoterapeutti Maaret Kallio tapaa jokaisessa jaksossa yhden tunnetun suomalaisen miehen, jossa he kertovat heidän elämänsä merkittävistä hetkistä ja tulevaisuuden haaveista.