hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cavite
Cavite on yksi Filippiinien 81 provinssista. Se sijaitsee Calabarzonin alueella. Vuonna 2010 siellä oli yli kolme miljoonaa asukasta.
Cavitessa on kuusi kaupunkia, 19 kuntaa ja 829 barangayta. Virallinen pääkaupunki on Imus, mutta provinssin hallintovirastot sijaitsevat Trece Martirezissa.
Hypergamia
Hypergamialla (engl. "hypergamy") tarkoitetaan tapaa pariutua sosiaalisesti korkeampitasoisemman kumppanin kanssa.
Arkikielessä ilmiöstä käytetään mm. termiä "ylöspäin naiminen/avioituminen."
Yhtenä hypergamian muotona on pidetty pariutumista vanhemman kumppanin kanssa. Suomessa miesten ensimmäisen avioliiton keskimääräinen solmimisikä on hieman naisia suurempi (n. 2,1 vuotta).
Ryan Craig
Ryan F. Craig (s. 6. tammikuuta 1982) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa nykyisin AHL-joukkue Lake Erie Monstersissa. Hänet varattiin 255. pelaajana Tampa Bay Lightningiin.
Craig aloitti uransa Western Hockey Leaguessa Brandon Wheat Kingsin paidassa pelaten yhden pelin kauden 1997–1998 lopulla 16-vuotiaana. Kaudella 2000–2001 Craig oli Brandonin paras pistemies ja seuraavalla kaudella hänet valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi. Viimeisten kahden joukkueessa pelaamansa kauden ajaksi Craig valittiin kapteeniksi. Kaudella 2002–2003 hän oli jälleen joukkueensa sisäisen pistepörssin ensimmäinen ja sijoittui koko liigan maalipörssissä kuudenneksi, ylivoimamaalien määrässä ensimmäiseksi sekä ylivoimamaalien määrässä hän jakoi kahdeksannen sijan.
Craig ehti pelata AHL:ssä muutamien kausien ajan ennen kuin pääsi tekemään debyyttinsä NHL:ssä Tampa Bay Lightningin paidassa kaudella 2005–2006.
Pelattuaan uransa ensimmäisten seitsemän kauden ajan Lightningin organisaatiossa, Craig siirtyi 3. heinäkuuta 2010 yhden vuoden mittaisella kaksisuuntaisella sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. 13. kesäkuuta 2011 Craig ja Penguins solmivat vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Craig pelasi kahden kauden ajan suurimmaksi osaksi Penguinsin farmiseura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa. Tämän jälkeen hän ei enää saanut sopimusta NHL:n puolella ja siirtyi yhden vuoden sopimuksella AHL:ään Springfield Falconsiin 19. heinäkuuta 2012.
Craig valittiin Falconsin kapteeniksi heti ensimmäisellä kaudellaan joukkueessa pelaamallaan kaudella. Hän teki 20 maalia ja yhteensä 47 pistettä 75 ottelussa auttaen Springfieldin aina pudotuspelien toiselle kierrokselle asti. 5. heinäkuuta 2013 Craig teki kahden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Falconsin NHL-yhteistyöseura Columbus Blue Jacketsin kanssa.
29. kesäkuuta 2015 Craig jatkoi Columbuksen organisaatiossa tehden kahden vuoden sopimuksen joukkueen farmiseura Lake Erie Monstersin kanssa.
Craig on naimisissa Jaydeen kanssa. Heillä on yksi poika ja yksi tyttö.
Rimpivesiherne
Rimpivesiherne ("Utricularia intermedia") on vesiherneiden sukuun kuuluva monivuotinen vesikasvi ja lihansyöjäkasvi.
Rimpivesiherne kasvaa 10–30 cm:n korkuiseksi. Sillä on kahdenlaisia lehtiä. Vihreät lehdet ovat liuskaisia, ja niiden lisäksi kasvilla on lehtivihreättömiä lehtiä joissa on pyyntirakkuloita. Se kukkii kirkkaankeltaisin kukin heinä-elokuussa.
Rimpivesiherne kasvaa suolammissa ja allikoissa ja on yleinen lähes koko Suomessa. Sitä tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa ja paikoin samoilla leveysasteilla Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Citarum
Citarum on Jaavan saarella, Indonesian Länsi-Jaavan provinssin alueella virtaava joki. Joen alkulähde on Jaavan keskiosien vuoristossa ja se laskee Jaavanmereen pääkaupunki Jakartan koillispuolella.
Citarum on Jaavan kolmanneksi pisin joki, mutta tunnetummaksi joen on tehnyt se että Citarum on yksi maailman saastuneimmista joista. Näkyvin merkki joen saastuneisuudesta on pinnalla kelluva jäte. Joen varrella asuu viisi miljoonaa ihmistä, mutta noin 30 miljoonaa ihmistä käyttää Citarumjoen vettä juomavetenä, pesuvetenä ja maatalousvetenä. Joen varrella on yli 200 tekstiilitehdasta, jotka ovat laskeneet Citarumjokeen muun muassa lyijyä, elohopeaa ja arseenia. Citarumjoen vettä käytetään riisipeltojen kasteluun ja joen varrella olevien peltojen sato muodostaa noin viisi prosenttia koko maan riisisadosta.
Veli Virkkunen
Veli Juhani Virkkunen (23. lokakuuta 1913 Turku – 23. elokuuta 2001) oli suomalainen filosofian maisteri, toimittaja, sotakirjailija ja tiedotuspäällikkö.
Virkkusen vanhemmat olivat hovioikeuden asessori, laamanni Veli Kustavi Snellman (1874–1940) ja Inkeri Elina Koskinen (1888–1928). Veli Virkkunen toimi muun muassa Yleisradion tiedotuspäällikkönä.
Veli Virkkunen oli naimisissa 1939–1949 muotitaiteilija, laulajatar Maire Virkkunen-Harkin kanssa) kanssa ja toisen kerran Margaret Ann Bensonin (1921–2009). Yleisradion kirjallisuustoimittaja Juha Virkkunen oli Veli Virkkusen poika hänen ensimmäisestä avioliitostaan.
Oheistuote
Oheistuote () on jonkin tuotteen, tapahtuman tai palvelun ohessa myytävä, siihen ja sen maailmaan liittyvä tuote. Oheistuotteet voivat ulottua Happy Mealin kaltaisen tuotteen kylkiäisenä saatavasta lelusta elokuvien tai tietokonepelien hahmojen mukaan valmistettuihin kalliisiin keräilynukkeihin. Oheistuotteiden valmistajat ovat yleensä muita kuin päätuotteesta vastaava yritys, ja he maksavat päätuotteen oikeudenomistajalle lisenssimaksua saamastaan valmistuslisenssistä eli oikeudesta käyttää oheistuotteessa päätuotteesta muistuttavia hahmoja, kuvia, värejä, logoja yms.
Oheistuotteiden tarkoitus on paitsi lisätä tuottoja lyhyellä aikavälillä, myös pitkällä aikavälillä syventää varsinaisen tuotteen käyttäjien suhdetta siihen sekä lisätä ja ylläpitää kiinnostusta tuotetta markkinoivan yrityksen myöhempiä samanaiheisia tuotelanseerauksia silmällä pitäen.
Tyypillisiä oheistuotteita ovat musiikkiartistien uskollisille ihailijoille suunnatut fanituotteet, kuten bändipaidat ja muut artistin tunnuksilla varustetut asusteet. Kun musiikkiesiintyjien ansainta on siirtynyt yhä enemmän levymyynnistä kiertueisiin, esiintymisten yhteydessä myytävillä oheistuotteilla voi olla suurikin merkitys artistin tulonmuodostukselle. Yksi ensimmäisistä laajaa oheistuotevalikoimaa käyttäneistä artisteista oli yhdysvaltalainen 1970-luvun teinitähti David Cassidy, jonka kuvaa käytettiin julisteista erilaisiin koulutarvikkeisiin ja muihin nuorten tyttöjen käyttämiin tavaroihin.
Elokuvateollisuus on toinen suuri oheistuotteiden käyttäjä. Etenkin lapsille suunnattujen animaatio- ja muiden suosikkielokuvien hahmoja ja maailmaa pyritään tuomaan esiin yhteistyösopimuksilla esimerkiksi pikaruokaketjujen, aamiaismuromerkkien tai vaate- ja leikkikaluvalmistajien kanssa. Elokuvien tuotantoyhtiöt harvoin hoitavat oheistuotetoimintaa itse, vaan lisensioivat hahmojen käyttöoikeudet ulkopuolisille yrityksille, jotka usein myös kantavat oheistuotteiden myynnistä koituvat riskit. Oheistuotelisensioinnista elokuvayhtiöt saavat usein huomattavia lisätuloja. Esimerkiksi vuonna 1989 ensi-iltansa saanut "Batman"-elokuva tuotti lipputuloina 250 miljoonaa dollaria ja lisäksi 50 miljoonaa dollaria oheistuotteiden lisenssimaksuina. Sittemmin oheistuotetoiminnan osuus elokuvayhtiöiden tuotoista on vain kasvanut. Vuonna 2001 arvioitiin Harry Potter -kirjojen ja -elokuvien oheistuotemyynnin tuovan Time Warner -yhtiölle vuosittain 2,2 miljardia dollaria.
Nigerin presidentti
Nigerin presidentti on Nigerin valtionpäämies. Niger on semipresidentiaalinen maa, joten siellä toimeenpanovalta on jaettu parlamentista riippumattoman presidentin ja pääministerin johtaman parlamentaarisen hallituksen kesken. Presidentin kauden pituus on viisi vuotta.
Pakistanin krikettimaajoukkue
Pakistanin krikettimaajoukkue edustaa Pakistania kriketin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi "Pakistan Cricket Board". Pakistan voitti maailmanmestaruuden 1992.
Pakistan pelasi ensimmäisen test matchinsa, eli viisipäiväisen maaottelun, vuonna 1952. Se on vuoden 2016 loppuun mennessä pelannut kaikkiaan 406 test match -ottelua, joista se on voittanut 130, hävinnyt 118 ja "tasapeliin", eli käytännössä kesken, on jäänyt 158 ottelua. Se on voittanut kaikki yhdeksän ratkaisuun saakka pelattua test matchia Bangladeshia vastaan. Zimbabwen se on voittanut kymmenen kertaa ja hävinnyt kolmesti, Uuden-Seelannin se on voittanut 24 kertaa ja hävinnyt kymmenen kertaa. Pakistanilla on positiivinen saldo myös Sri Lankaa (19 voittoa – 14 tappiota), Intiaa (12–9) ja Länsi-Intian saaristoa vastaan (18–16). Englantia vastaan sillä on 20 voittoa ja 24 tappiota, Australiaa vastaan 14 voittoa, 30 tappiota ja Etelä-Afrikkaa vastaan neljä voittoa ja 12 tappiota.
Pakistan pelasi ensimmäisen yksipäiväisen maaottelunsa (eli pelimuodon, jossa kummallakin joukkueella on tavallisesti 50 syöttövuoroa, joissa jokaisessa kuusi syöttöä) vuonna 1973. Se on vuoden 2016 loppuun mennessä pelannut kaikkiaan 866 yhden päivän maaottelua. Niistä se on voittanut 457, hävinnyt 383, päätynyt tasajuoksuihin kahdeksan kertaa sekä ratkaisemattomaan 18 kertaa.
Pakistanilla on kymmenestä suuresta krikettimaasta positiivinen ottelusaldo Zimbabwea (47 voittoa – 4 tappiota), Bangladeshia (31–4), Sri Lankaa (84–58), Intiaa (72–51) ja Uutta-Seelantia (53–42) vastaan. Huonoin tilasto Pakistanilla on Etelä-Afrikkaa vastaan: 24 voittoa, 47 tappiota.
Pakistan voitti yhden päivän pelimuodolla käytävät maailmanmestaruuskilpailut 1992 kukistettuaan loppuottelussa Englannin 22 juoksulla. MM-hopeaa se sai 1999 Australian ohitettua finaalissa Pakistanin juoksumäärän 132, kun Australialla olisi ollut vielä kahdeksan lyöjäparia ja 179 lyöntiä jäljellä. MM-välieräottelun Pakistan hävisi Länsi-Intian saaristolle 1979 ja 1983, Australialle 1987 sekä Intialle 2011.
Pakistan pelasi ensimmäisen "Twenty20" -pelimuodon maaottelunsa, jossa kumpikin joukkue pelaa 20 syöttövuoroa (joissa jokaisessa on kuusi syöttöä) vuonna 2006. Se on pelannut vuoden 2016 loppuun mennessä kaikkiaan 110 maaottelua. Ratkaisuun päättyneistä otteluista se on voittanut 64 ja hävinnyt 43. Se on hävinnyt suurimman osan otteluistaan Intiaa, Englantia ja Etelä-Afrikkaa vastaan, mutta on positiivisella saldolla kaikkia muita joukkueita vastaan.
Pakistan voitti ICC World Twenty20 -turnauksen 2009 kukistettuaan loppuottelussa Sri Lankan. Toiseksi se sijoittui 2007 hävittyään loppuottelussa Intialle. Välierissä se karsiutui 2010 hävittyään Australialle ja 2012, jolloin hävisi Sri Lankalle.
Pakistanin pelaajista eniten juoksuja on test matcheissa lyönyt Younis Khan, 9 765 (27. joulukuuta 2016 mennessä), ja yhden päivän maaotteluissa Inzamam-ul-Haq,11 701. Wasim Akram on "polttanut" Pakistanin pelaajista eniten vastustajia sekä test matcheissa, 414, että yksipäiväisissä maaotteluissa, 502.
Alice Sabatini
Alice Sabatini (s. 12. lokakuuta 1996 Montalto di Castro) on italialainen malli ja koripalloilija, jonka nykyinen seura on Santa Marinella Basket.
Hän voitti Miss Italia -kilpailun vuonna 2015.
Kirkkosaari (Taipalsaari)
Kirkkosaari on Saimaan saari Taipalsaarella. Se on Taipalsaaren suurin saari sekä Suomen sisävesien kymmenenneksi suurin saari, ja sen pinta-ala on 47 neliökilometriä. Siellä on Taipalsaaren kirkko ja seurakuntatalo.
Uutisraportti
"Uutisraportti" on suomalainen poliittinen satiiriohjelma, jota juontaa toimittaja Tuomas Peltomäki. Sitä käsikirjoittavat Helsingin Sanomien toimittajat. Ohjelman esittäminen alkoi lokakuussa 2014 Helsingin Sanomien verkkopalveluissa. Sieltä se ostettiin vuoden 2015 maaliskuussa televisiokanava Nelosen ohjelmistoon, jossa ohjelmaa on esitetty muun muassa syksyn 2015 aikana. Verkkopalvelun kautta esittämistä varten tehdyn ohjelman siirtymistä television puolelle pidettiin poikkeuksellisena.
Heinäkuussa 2017 lähetettiin ainakin toistaiseksi viimeinen videomuotoinen jakso Uutisraporttia, mutta elokuussa 2016 aloittanut Uutisraportin podcast on jatkanut ohjelman perintöä Tuomas Peltomäen ja muun muassa toimittajien Marko Junkkarin ja Anna-Sofia Bernerin vetämänä.
Uutisraportissa kerrataan kuluneen viikon pääuutiset komediallisella tavalla. Lyhyiden juttujen lisäksi jaksossa on yksi isompi aihe, jota käsitellään syvällisemmin. Ohjelmassa on käsitelty esimerkiksi suomalaista lobbausta , poliitikkojen väitteitä verotuksesta, TTIP-sopimusta ja Suomen toimia osana Euroopan unionia. Varsinkin suomalaisia poliitikkoja satirisoidaan ja heidän sanomisiaan kohdellaan usein kriittisesti.
Uutisraportti oli ehdokkaana Bonnierin Suuren journalistipalkinnon saajaksi 2016. Palkintolautakunnan mukaan ohjelma on onnistunut tekemään kovasta journalismista viihdyttävää ja se on saanut myös nuoret katsojat kiinnostumaan suomalaisen yhteiskunnan ja maailman keskeisistä uutistapahtumista.
Ohjelma on arvioitu Vihreän langan katsauksessa parhaaksi satiiriohjelmaksi Suomessa. Helsingin Sanomien arviossa ohjelman sisältöä on arvosteltu hyvänä, mutta sen sisältämää komediaa turhan polveilevaksi.
Jorma U. Nieminen
Jorma Uolevi Nieminen (25. tammikuuta 1942 Salo – 26. syyskuuta 2015 Salo) oli suomalainen yritysjohtaja, joka aloitti uransa Salorassa 1960-luvun alussa. Nieminen oli perustamassa Mobiraa ja toimi sen toimitusjohtajana vuoteen 1987 saakka. Sen jälkeen Nieminen oli perustamassa Benefonia ja oli sen toimitusjohtaja vuoteen 2013 asti. Vuonna 2012 Niemiselle myönnettiin Tekniikan kunniatohtorin arvo.
Vuonna 1971 Nieminen nimitettiin Saloran radiopuhelinyksikön tuotekehityspäälliköksi. Radiopuhelinyksikkö oli pieni osa televisioyrityksen kokonaisuutta, ja sen lakkauttamistakin esitettiin. Syksyllä 1973 Nieminen sai yksikön johtajan aseman, ja sen kannattavuus parani. Vuonna 1975 Salora ja Nokia tekivät toimialajärjestelyn: Nokian radiopuhelintehdas Oulussa otti vastuulleen tukiasemien rakentamisen ja Saloran radiopuhelinyksikkö vastasi radiopuhelimista. Tämä johti vuonna 1979 Saloran ja Nokian yhteisyrityksen Mobira Oy:n perustamiseen.
Mobira nousi matkapuhelimien markkinajohtajaksi maailmassa 1986–87. Tällöin emo-Nokian johto alkoi sekaantua konsernin nyt arvokkaimman osan operatiiviseen toimintaan. Nieminen kumppaneineen irrottautui yrityksestä ja perusti 1988 Benefon Oy:n, jonka toimitusjohtaja hän oli 15 vuotta. Benefonin kausi osui matkaviestinnän murrokseen, jossa Nmt-markkinat muuttuivat Gsm-massamarkkinoiksi. Uuteen markkinatilanteeseen Benefon osoittautui voimavaroiltaan liian pieneksi ja sen markkinaosuus jäi vähäiseksi.
Nieminen on saanut IEEE:n life fellow -tunnustuksen.
Jorma "Jori" Nieminen oli aktiivi radioamatööri tunnuksella OH1QP.
Maaliskuussa 2018 paljastettiin Pekka Longan suunnittelema Jorma Niemisen muistomerkki IoT Campuksella Salon Meriniityssä.
Seinäjoen Hiihtoseura
Seinäjoen Hiihtoseura on seinäjokinen hiihtourheilun erikoisseura. Seura on perustettu vuonna 1980 ja sen riveissä on mahdollistaa harrastaa alppihiihtoa, lumilautailua, ampumahiihtoa, maastohiihtoa, mäkihyppyä ja kuntoliikuntaa. Seinäjoen Hiihtoseuran maastohiihtojaostolle on myönnetty Sinettiseuran arvo tunnustuksena hyvästä työstä nuorten parissa.
Nils Mani
Nils Mani (s. 23. toukokuuta 1992) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Schwendeniä.
Nuorten MM-kilpailuissa Roccarasossa 2012 Mani saavutti hopeaa supersuurpujottelussa ja pronssia syöksylaskussa. Vuotta myöhemmin La Massif’ssa hän voitti kultaa syöksylaskussa ja hopeaa supersuurpujottelussa. Alppihiihdon maailmancupissa Mani kilpaili ensimmäisen kerran Val Gardenan syöksylaskussa joulukuussa 2012 sijoittuen 40:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Bormion syöksylaskussa joulukuussa 2012 sijoituttuaan 27:nneksi. Parhaimmillaan hän on ollut viides Wengenin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2017.
Rahel Kopp
Rahel Kopp (s. 18. maaliskuuta 1994) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa Skiclub Flumserbergiä.
Nuorten MM-kilpailuissa Hafjellissa 2015 Kopp saavutti kultaa superalppiyhdistetyssä ja pronssia supersuurpujottelussa. Alppihiihdon maailmancupissa Kopp kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kühtain pujottelussa joulukuussa 2014 sijoituttuaan 26:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Soldeun alppiyhdistetyssä helmikuussa 2016.
Stan Brakhage
James Stanley ”Stan” Brakhage [ˈbrækədʒ] (14. tammikuuta 1933 – 9. maaliskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun tärkeimmistä kokeellisten elokuvien tekijöistä.
Viisi vuosikymmentä kestäneen uransa aikana Brakhage tuotti suuren ja monipuolisen kokoelman lyhytelokuvia, joissa hän tutki erilaisia lähestymistapoja ja tekniikoita, kuten ei-narratiivisuutta, käsivarakuvausta, filmille maalaamista, nopeita leikkauksia, filmin naarmuttamista ja päällekkäisvalotusta. Brakhagea kiinnostivat mytologia, musiikki, runous ja visuaaliset ilmiöt ja hän pyrki näyttämään yksityiskohdissa piileviä yleisiä ilmiöitä. Hänen teostensa teemoja olivat syntymä, kuolema, seksuaalisuus ja viattomuus.
Brakhage aloitti uransa 1950-luvulla, mutta vasta 1960-luvulla hän alkoi saavuttaa enemmän suosiota avantgarde-elokuvapiireissä. Myöhemmin oman ohjaajauransa juonut Jonas Mekas kehui kriitikkona vuolaasti Brakhagen työtä. Yksi Brakhagen avainteoksista on viidessä osassa vuosina 1961–1964 julkaistu, mutta usein yhtenä kokonaisuutena esitettävä "Dog Star Man".
Brakhage vieraili Iisalmen Kamera -tapahtumassa heinäkuussa 1991. Jim Sheridanin muotokuva Brakhagesta ("Brakhage", Sphinx Productions, Kanada, 1998) esitettiin Yle Teemalla heinäkuussa 2005.
O-Jodoksibentsoehappo
o-Jodoksibentsoehappo eli 2-jodoksibentsoehappo tai IBX (CHIO) on hypervalenttisiin jodiyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä ja sen johdannaisia voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä mietona ja selektiivisenä hapettimena.
o-Jodoksibentsoehappo on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematon veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin lukuun ottamatta dimetyylisulfoksidia. Yhdiste hajoaa räjähdyksenomaisesti kuumennettaessa sulamispisteeseensä. o-Jodoksibentsoehappo voi räjähtää myös iskun vaikutuksesta, mutta tämä voi johtua myös valmistuksessa jääneistä epäpuhtauksista. Aineen räjähdysherkkyyttä voidaan vähentää lisäämällä stabilisaattoreiksi bentsoehappoa ja isoftaalihappoa.
o-Jodoksibentsoehappoa valmistettiin ensimmäisen kerran vuonna 1893 hapettamalla o-jodibentsoehappoa kaliumbromaatin avulla rikkihapon läsnä ollessa. Sittemmin hapettimena on käytetty muun muassa klooria ja kaliumpermanganaattia. Näiden reagenssien ongelmana on, että muodostuvan tuotteen joukkoon jää lähtöaineita ja muita epäpuhtauksia, jotka lisäävät o-jodoksibentsoehapon räjähdysherkkyyttä. Tämän vuoksi aineen valmistamiseen käytetään nykyisin hapettimena kaliumperoksimonosulfaattia.
o-Jodoksibentsoehapon käytettävyyttä hapettimena orgaanisissa synteeseissä vaikeuttaa sen huonoliukoisuus useisiin orgaanisiin liuottimiin ja vasta vuonna 1994 havaittiin sen liukenevan dimetyylisulfoksidiin riittävän suuria määriä. Yhdiste hapettaa primääriset alkoholit aldehydeiksi eikä karboksyylihappoja muodostu ja sekundääriset alkoholit hapettuvat ketoneiksi. Aine on selektiivinen eikä hapeta useita muita mahdollisesti hapettuvia ryhmiä. o-Jodoksibentsoehappo on hyödyllinen reagenssi valmistettaessa α,β-tyydyttymättömiä aldehydejä ja ketoneja aldehydeistä tai ketoneista. Yhdistettä voidaan käyttää myös hapettamaan sulfideja sulfoksideiksi. Lisäksi yhdiste hapettaa naftaleenijohdannaiset orto-kinoneiksi ja yhdistettä voidaan käyttää myös viisiatomisen heterosyklisen renkaan muodostamiseen N-aryyliamideista, karbamaateista, tiokarbamaateista ja ureajohdannaisista. o-Jodoksibentsoehaposta voidaan valmistaa myös polymeereihin sidottuja johdannaisia, jotka on helppo erottaa reaktioseoksesta reaktion jälkeen ja käyttämällä sekundäärisenä hapettimena kaliummonoperoksisulfaattia tarvitaan o-jodoksibentsoehappoa vain katalyyttisiä määriä. Yhdiste reagoi etikkahappoanhydridin kanssa muodostaen Dess–Martin-perjodinaania. Ainetta voidaan käyttää myös valokuvauskemikaalina ja eräiden lääkeaineiden ja anhydridien pitoisuuden määrittämiseen fotometrisellä titrauksella.
Michelle
Michelle on naisen etunimi. Michelle on alkujaan Mikael-nimisen ranskan­kielisen muodon "Michel" naispuolinen vastine, mutta 1900-luvulla se tuli yleiseksi myös englannin­kielisissä maissa.
Nimi Michelle tuli 1900-luvun loppu­puolella käyttöön Suomessakin. Väestö­rekisteri­keskuksen
tietojen mukaan se on vuoden 2015 syyskuun loppuun mennessä annettu hieman yli tuhannelle henkilölle. Vuodesta 2015 lähtien Michellen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 29. syyskuuta, joka vanhastaan on myös Mikaelin nimipäivä.
Vahdon Tuisku
Vahdon Tuisku on nykyisin Ruskoon kuuluvan entisen Vahdon kunnan alueella toimiva urheilun yleisseura. Seura perustettiin vuonna 1913. Vahdon Tuisku on ollut koko historiansa ajan yleisseura, vaikkakin hiihdolla on ollut merkittävä rooli seurassa. Seuran tunnetuin urheilija lieneekin viestissä MM-pronssia vuonna 1997 voittanut hiihtäjä Satu Salonen.
Sanxion
Sanxion on suomalaisen Stavros Fasoulasin suunnittelema sivultapäin kuvattu shoot ’em up -videopeli, jonka Thalamus Ltd julkaisi Commodore 64:lle vuonna 1986.
"Sanxion" oli tärkeä avaus suomalaiselle pelialalle, sillä Jukka Tapanimäen ohella se innosti muitakin harrastelijakoodaajia pelien kehittämiseen.
"Sanxion" on sivultapäin kuvattu shoot 'em up -avaruusräiskintäpeli, jossa pelaaja ohjaa avaruusalusta vasemmalta oikealle vierivällä ruudulla samalla ampuen vastaantulevia vihollisaluksia. Peliruutu on jaettu kahteen osaan siten, että pelitilanne näkyy ylälaidassa yläpuolelta kuvattuna ja alalaidassa sivulta kuvattuna. Peliä ohjataan pääasiassa alanäkymästä, sillä ylänäkymä on hyödyllinen lähinnä karttana näyttäen pelitilannetta pidemälle kuin alanäkymä. Ajalleen tyypillisesti peli on hyvin haastava ja sen läpäiseminen vaatii pelitilanteiden systemaattista opettelua.
Fasoulas oli hankkiutunut vuonna 1986 brittiläiselle Thalamukselle töihin peliohjelmoijaksi Lontoon PCW-messuilla. Thalamus julkaisi jo saman vuoden marraskuussa "Sanxionin", joka oli samalla ensimmäinen kansainvälisille markkinoille suunnattu suomalaispeli.
Rob Hubbardin SID-tekniikalla luoma alkumusiikki soi taustalla, kun Commodore 64 lataa peliä kasetilta. Hubbard sai inspiraation kappaleeseen Jean Michel Jarren "Zoolookista".
Peli sai hyvän vastaanoton, sillä se nousi Britannian myyntitilastojen kärkeen. Maan laajalevikkisimmän pelilehden "Zzap!64:n" lukijat äänestivät sen yhdeksi vuoden parhaimmista toimintapeleistä. Suomalainen alan lehdistö innostui menestyksestä, ja muun muassa Niko Nirvi kutsui Fasoulasia ”tietokonepelien Paavo Nurmeksi”. Sanxionin suosioon saattoi vaikuttaa myös pelissä käytetty musiikki, jonka oli säveltänyt aikansa tunnetuin videopelimusiikko Rob Hubbard. Pelin musiikki palkittiin vuonna 1986 kultaisella joystick -palkinnolla.
"MikroBitin" arviossa Niko Nirvi kehui "Sanxionin" grafiikoita: "jopa "Uridium" jää hopealle, eikä syynä ole kansallistunteen sumentamat silmät." Nirvi piti pelattavuutta mainiona, mutta kutsui juonta keinotekoiseksi.
Thalamus Interactive suunnitteli julkaisevansa pelistä käännöksen Game Boy Advancelle vuonna 2001. Käännöksessä olisi ollut päivitetty grafiikka ja uusia ominaisuuksia, kuten kaksinpeli ja loppuvastukset. Prototyyppi kehitettiin, mutta peli todettiin taloudelliseksi riskiksi ja se peruutettiin.
II (The Common Linnetsin albumi)
II on The Common Linnetsin toinen albumi. Se julkaistiin 25. syyskuuta 2015. Samana päivänä julkaistiin myös Deluxe-versio, jolla on kuusi kappaletta enemmän.
Lähde: 
Lähde: 
Lähde:
AO Platanias
Athlitikos Omilos Platanias () on jalkapalloseura Plataniásin kunnasta. Seura pelaa Kreikan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, jonne se putosi keväällä 2018 Kreikan Superliigasta.
Tom Bildo
Tom Bildo (s. 1. lokakuuta 1955) on suomalainen muusikko ja äänittäjä, joka on vuodesta 1983 toiminut Helsingin kaupunginorkesterin pasuunan äänenjohtajana. Sitä ennen vuosina 1976–1984 hän toimi UMOn bassopasunistina.
Helsingin Punavuoressa asuneen musikaalisen perheen poika aloitti puhallinsoittimien parissa 6-vuotiaana Pelastusarmeijan I osaston poikasoittokunnassa Uudenmaankadulla, instrumentteinaan kornetti ja baritonitorvi. Ruotsalaisessa normaalilyseossa Tom Bildo oli mukana koulun puhallinorkesterissa, jossa soitti myös muun muassa Magnus Lindberg. Bildo hakeutui Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolle ja kiinnostui äänitystekniikasta. Hän työskenteli 1970-luvulla pitkään äänittäjänä Finnvox-studioilla ja Finnlevyssä.
Bildo soitti muun muassa Paroni Paakkunaisen yhtyeessä ja Tapiola Big Bandissä, kunnes sai paikan vuonna 1976 perustetussa UMOssa. Seuraavana vuonna Bildo kiinnitettiin myös Radion sinfoniaorkesteriin.
Helsingin kaupunginorkesterin pasuunan äänenjohtajaksi Bildo valittiin vuonna 1983. Päätyönsä rinnalla Bildo on toiminut Töölö Brassin ja Karelia-puhallinorkesterin kapellimestarina. Parin vuosikymmenen ajan Bildo soitti kesäisin Savonlinnan oopperajuhlien orkesterissa.
Vaivianjärvi
Vaivianjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueella olevaan Prentinjoen valuma-alueeseen.
Soikean muotoisen järven halkaisija on noin 400 metriä ja sen pinta-ala on 9,6 hehtaaria. Se sijaitsee muutaman neliökilometrin laajuisen Vaiviannevan äärellä. Järven lähiympäristöstä on kaivettu kymmenisen suo-ojaa järveen ja järvestä on kaivettu laskuoja, joka on johdettu Vaiviassa Palonjokeen. Palonjoki on Prentinjoen latvahaara ja se laskee Kirkkojärveen. Järvelle ei johda tietä ja se on asumaton.
Vaivianneva, jonka kokonaispintta-ala on 42 hehtaaria, on entinen turvetuotantoalue, josta nostettiin turvetta Kyrön tehtaille. Turpeennosto on lopetettu 1950-luvun jälkeen ja nostoalueen tunnistaa laajoista vesialtaista. Vaivianjärvi on näistä altaista ainoa luontainen järvi.
Vanhassa Hämeenkyrön pitäjänkartassa järvi on piirretty näkyviin ja nimetty "Vaiviajärvi". Vuonna 1904 nimismies Väinö Nyström kumppaneineen Järvenkylästä saivat päätöksen liittyen "Vainiainnevan" kuivattamiseen. Yleensä suon kuivattaminen liittyy pelto-alan kasvattamiseen, mutta koska Hämeenkyrössä on myös Vaiviansuo, ei voi olla aivan varma hankkeen kohteesta. Se varmistuu, kun asiakirjat julkaistaan digitaalisesti.
Varitunjärvi
Varitunjärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueen Mahnalanselän alueella olevaan Prentinjoen valuma-alueeseen.
Soikion muotoinen järvi on halkaisijaltaan 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Järvi sijaitsee 800 metriä pitkän avosuon ja kosteikon keskellä. Siihen laskee pelto-oja ja yksi suo-oja. Pellonpuoleista suonreunaa kiertää vedenkeruuoja, joka toimii samalla Varitunjärven suoalueen laskuojana. Se laskee vetensä läheiseen Alhajärveen. Järvelle ei johda teitä ja se on asumaton. Kyröspohjaan johtava yhdystie 13121 kulkee ohi 200 metrin päästä.
Varitunjärvi on kasvamassa umpeen. Sen ympäristön pellot kärsivät pinnanmuodoista johtuen kosteudesta ja tälle paikalle on ehdotettu kosteikon perustamista patoamalla järven laskuoja.
Vanhoista pitäjänkartoista Hämeenkyröstä järven nimi kirjoitetaan "Waritusjärvi". Kartasta näkyy selvästi, kuinka järven muoto ja rantaviiva on ajan saatossa muuttunut. Järven länsipää oli pitempi ja on peittänyt ainakin osan siitä alueesta, joka on nykyään kosteikkona. Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli "Waritasjärvi". Samassa kartassa näkyy luoteessa toinenkin nimetön järvi.
SABA
SABA ("Schwarzwälder Apparate Bau Anstalt, August Schwer Söhne GmbH") oli saksalainen elektroniikkavalmistaja, joka tunnettiin radio- ja televisiovastaanottimistaan.
SABA perustettiin vuonna 1835 Tribergin kaupunkiin Schwarzwaldissa. Se valmisti aluksi kelloja, kunnes siitä 1920-luvulla kehittyi silloisen uutuustuotteen, radiovastaanottimen, suurimpiin kuuluva valmistaja Saksassa. Toisen maailmansodan aikana sen tehtaat tuhoutuivat, mutta sodan jälkeen tuotanto alkoi uudelleen. 1950-luvun kuluessa SABA otti valikoimiinsa myös televisiovastaanottimet. Yhtiö valmisti myös puhelinkojeita. 1960-luvulla SABA alkoi valmistaa myös ääninauhureita ammattikäyttöön.
1970-luvun lopulla SABA ajautui taloudellisiin vaikeuksiin. Perheyrityksen osake-enemmistö myytiin amerikkalaiselle GTE-yhtiölle, ja vuonna 1980 loputkin televisiotuotannosta myytiin ranskalaiselle Thomson-konsernille. SABA on nykyisin olemassa vain tuotemerkkinä.
Pihtiputaan Tuisku
Pihtiputaan Tuisku on pihtiputaalainen urheilun yleisseura. Seura perustettiin vuonna 1915. Lauri "Tahko" Pihkala vaíkutti seuran taustalla tuomalla kehittämänsä pesäpallon lajivalikoimaan heti perustamisen aikoihin, vaikkei itse synytymäkuntansa seuraa edustanutkaan. Nykyisin seuran lajivalikoiman muodostavat hiihto, yleisurheilu, jalkapallo sekä kuntourheilu.
Jämin Jänne
Jämin Jänne on jämijärveläinen, nykyisin pääasiassa hiihtourheiluun panostava urheiluseura. Seura perustettiin vuonna 1958 yleisseuraksi ja lajivalikoimassa ovat olleet mukana hiihdon, yhdistetyn ja alppihiihdon lisäksi myös yleisurheilu, jalkapallo, painonnosto, voimistelu, lentopallo, nopeuslasku, suunnistus ja kuntourheilu. Urheiluelämän muutoksen seurauksena Jämin Jänne on viimeisten vuosien aikana keskittänyt voimavarojaan lähinnä hiihtolajeihin. Tunnettuja seuran urheilijoita ovat esimerkiksi Kirsi Välimaa (nyk. Antila) ja Ristomatti Hakola.
Blyth Shipbuilding Company
Blyth Shipbuilding & Dry Docks Company Limited oli brittiläinen telakkayhtiö, joka sijaitsi Northumberlandissä Blythissä.
Laivanrakennus alkoi Blythjoen etelärannalla vuonna 1811. Beaumont ja Drummond ostivat telakan 1840-luvulla ja sen lunasti 1863 Hodgson ja Soulsby, jotka valmistivat ja korjasivat pieniä puisia purjealuksia. Vuonna 1880 telakalla valmistuivat ensimmäiset kaksi Venäjän tilaamaa rautarunkoista alusta.
Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company Limited kirjattiin 2. maaliskuuta 1883 suljettuna yhtiönä, joka valmisti erilaisia rahtialuksia. Telakan viides alus oli newcastlelaiselle Stephens and Mawsonille ja Daniel Stephensistä tuli telakan toimitusjohtaja ja lopulta hallituksen puheenjohtaja.
Vuonna 1914 Amiraliteetti lunasti valmisteilla olleen rahtialuksen ja muutatti sen laivaston ensimmäiseksi vesilentokoneiden emälaivaksi "HMS Ark Royaliksi". Sodan aikana yhtiö valmisti kaikkiaan yhdeksän rahtialusta sekä laivastolle kymmenen maihinnousualusta, neljä Flower-luokan sluuppia ja kaksi 24-luokan miinanraivaajaa.
Sotatoimien päätyttyä yhtiö jatkoi rahtialusten valmistamista. Daniel Stephensin kuolema 19. maaliskuuta 1925 ja rahtialusmarkkinoiden romahtaminen aiheuttivat telakan sulkemisen. Marraskuussa 1926 Robert Stanley Dalgleish osti telakan ja muutti sen nimeksi Cowpen Dry Docks and Shipbuilding Companyksi. Myöhemmin telakkaan liitettiin Ritson's Shipbuilding and Engineering Company. Telakka jouduttiin sulkemaan uudelleen vuonna 1930.
Vuoden 1937 aikana telakka avattiin uudelleen alkuperäisellä nimellään. Toisen maailmansodan aikana telakka valmisti viisi River-luokan ja kaksi Bay-luokan fregattia, seitsemän Castle-luokan ja kaksi Flower-luokan korvettia sekä kymmenen Bangor-luokan miinanraivaajaa. Saksalainen rahtialus "Hannover" muutettiin telakalla saattuetukialus "HMS Audacityksi".
Mollers (Hongkong) limited osti yhtiön vuonna 1947, jolloin siellä oli neljä laituria ja viisi kuivatelakkaa. Turbiinein varustettuja rahtialuksia valmistettiin Mollersin tytäryhtiölle Lancashire Shipping Companylle. Vuonna 1949 valmistettiin yksitoista tankkeria eri yhtiöille. Vuonna 1954 päälaituria pidennettiin 550 jalkaan, jotta telakalla kyettäisiin valmistamaan entistä suurempia tankkereita ja kuivarahtialuksia. Vuonna 1961 telakka valmisti neljä rannikkohöyrylaivaa Stephenson Clarkelle samoin kuin toiset neljä William Cory and Sonsille.
Nousevat kustannukset ja vähentyneet tilaukset aiheuttivat telakalle viisi tappiollista vuotta, joten se suljettiin lopullisesti vuonna 1967. Korjauspajat ja romuttaminen mahdollistivat kuitenkin lukuisten yritysten jatkamisen alueella. Lopulta laiturit purettiin, kun tehtiin tilaa Blythin sataman paperi- ja puutavaravarastoille.
Amor pedestre
Amor pedestre (”Jalkarakkautta”) on vuonna 1914 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Pelkästään ihmisten jalkoja kuvaamalla esitetyn lyhyen komedian on ohjannut Marcel Fabre.
Mies ja nainen tapaavat kadulla. Mies alkaa kosiskella naista ja sujauttaa kirjelapun tämän kenkään. Kotona naisen aviomies löytää kirjelapun ja haastaa vaimonsa ihailijan kaksintaisteluun. Mies haavoittuu kaksintaistelussa ja nainen ryntää lohduttamaan häntä. Lopussa pari saa toisensa.
Torinolaisen Ambrosio Filmin tuottama "Amor pedestre" kuuluu Marcel Fabren Robinet-komedioiden sarjaan, mutta se on tyyliltään täysin erilainen kuin tekijälleen ominaiset kiihkeitä takaa-ajoja, kommelluksia ja tuhoamisvimmaa täynnä olevat farssit. Luonteeltaan kokeellisen elokuvan koko tarina kerrotaan henkilöiden jalkojen avulla ja jalkineet kuvastavat heidän yhteiskunnallista asemaansa ja luonnettaan.
Aikanaan täysin vaille huomiota ja jopa sensuurin lupaa jäänyt "Amor pedestre" on usein mainittu esimerkkinä futurismin vaikutuksesta elokuvakerrontaan. Todellisuudessa Fabrella ei ollut yhteyksiä italialaiseen avantgardeliikkeeseen eikä elokuva ollut edes ensimmäinen samanlaiseen kerrontaratkaisuun perustuva teos. Futuristien johtohahmo Filippo Tommaso Marinetti esitti vastaavan näytelmänsä "Le basi" seuraavana vuonna ja futuristinen elokuva syntyi käsitteenä vasta vuonna 1916.
Elokuva on restauroitu Italian elokuva-arkistossa vuonna 2009. Se on nähtävissä arkiston verkkosivulla.
Naiskonstaapeli 56
Naiskonstaapeli 56 (engl. WPC 56) on John Cannonin (pääohjaaja) ohjaama brittiläinen draamasarja, jossa kerrotaan konstaapeli Gina Dawsonin (Jennie Jacques) elämästä piirinsä ensimmäisenä naiskonstaapelina 1950-luvulla. Kolmannella kaudella sarjaan tulee uusi naiskonstaapeli, Annie Taylor (Claudia Jessie) nimeltään. Sarjassa on kuvattu komediallisesti muiden poliisien suhtautumisesta naiskonstaapeliin. Ainoastaan kolme hahmoa ovat koko sarjan mukana, ylikonstaapeli Sidney Fenton (Charles De’Ath), apulaispoliisipäällikkö Coulson (John Bowler) ja pikkurikollinen Linus Brody (Tim Plester). Yle TV1 aloitti sarjan näyttämisen 28. syyskuuta 2015 klo 17.10.
Sarja alkaa siitä, että konstaapeli Gina Dawson saapuu juuri poliisiksi valmistuneena piirinsä ensimmäiseksi naiskonstaapeliksi. Dawson saa suurta paheksuntaa kolegoiltaan ja kylän asukkailta. Erityisesti Dawsonilla on huonot välit väkivaltaiseen ja juopottelevaan ylikonstaapeli Fentoniin. Rikoskomisario Burns puolestaan kiinnostuu nuoresta naispoliisista. Ensimmäisellä kaudella poliisit selvittävät mm. puistoraiskauksia ja William Parkleyn murhaa.
Toisella kaudella sarjan näyttelijä kaarti muuttuu radikaalisti, mm. ylikomisario Nelson ja rikoskomisario Burns lähtevät pois sarjasta. Poliisit tutkivat toisella kaudella mm. Kaupunginvaltuutetun murhaa ja siihen liittyvää koruptiota. Muita kantavia teemoja ovat mm. apulaispoliisipäällikön Dawsoniin kohdistuvat raiskausyritykset, uuden ylikomisarion homoseksualisuus, jota hän salailee ja ylikonstaapeli Fentonin käynnit bordellissa, joka liittyy valtuutetun murhaan ja korruptiotapaukseen.
Apulaispoliisipäällikkö Coulsonin hankittua siirron konstaapeli Dawsonille, kun tämä syytti häntä raiskauksen yrityksestä, Brinfordin poliisi asemalle saapuu uusi naiskonstaapeli Annie Taylor. Poliisit tutkivat 3. kaudella mm. puolustusvoimien entisen Kenraalin murhaa.
Keith Relf
William Keith Relf (22. maaliskuuta 1943 Richmond upon Thames – 14. toukokuuta 1976 Lontoo) oli brittiläinen muusikko, joka tunnettiin The Yardbirds- ja Renaissance-yhtyeiden jäsenenä.
Relf alkoi noin 13-vuotiaana toimia laulajana, kitaristina ja huuliharpun soittajana eri kokoonpanoissa. Huolimatta hengitykseen liittyvistä terveysongelmistaan Relf tuli tunnetuksi laulustaan ja blueshuuliharpun soitostaan, joista tuli olennainen osa Yardbirds-soundia yhtyeen nimekkäiden kitaristien Eric Clapton, Jeff Beck, ja Jimmy Page ohella.
Relf oli mukana tekemässä monia Yardbirds-yhtyeen omia kappaleita, kuten ”Shapes of Things”, ”I Ain’t Done Wrong”, ”Over Under Sideways Down” ja ”Happenings Ten Years Time Ago”.
The Yardbirdsin hajottua heinäkuussa 1968 Relf alkoi esiintyä akustisena duona Jim McCartyn kanssa, kunnes perusti pian yhdessä sisarensa Jane Relfin kanssa Renaissance-yhtyeen. Jätettyään sen 1970 hän ryhtyi muiden artistien tuottajaksi. Näitä olivat Steamhammer, folkrockyhtye Hunter Muskett, maailmanmusiikkiyhtye Amber, psykedeelinen Saturnalia ja bluesrockyhtye Medicine Head, jossa hän myös soitti bassoa. Vuonna 1974 Relf muodosti progressiivista rockia soittaneen Armageddon-yhtyeen, jonka samannimisen esikoisalbumin kansiteksteissä puhuttiin ”superyhtyeestä”: sen jäseniä Relfin lisäksi olivat Johnny Winterin entinen rumpali Bobby Caldwell, Steamhammerin entinen kitaristi Martin Pugh sekä Steamhammerissa ja Renaissancessa soittanut basisti Louis Cennamo.
Relf kuoli 33-vuotiaana sähköiskuun soittaessaan kotinsa kellarissa väärin maadoitettua kitaraansa. Huhujen mukaan hänellä oli tarkoituksena koota uudelleen Renaissancen alkuperäinen kokoonpano nimellä Illusion.
Relf hyväksyttiin vuonna 1992 postuumisti Rock and Roll Hall of Famen jäseneksi The Yardbirds -yhtyeen jäsenenä. Tilaisuudessa olivat mukana hänen leskensä April ja toinen poikansa Danny.
Karvianjoen vesistö
Karvianjoen vesistö (vesistöaluetunnus 36) on Suomessa vesistöalue, jonka laskujoki Karvianjoki laskee Selkämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 3 438,01 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,55 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet :
Karvapallolause
Algebrallisen topologian karvapallolause sanoo, että jokainen pallopinnan jatkuva tangenttivektorikenttä katoaa ainakin yhdessä pisteessä. Siis jos "f" on jatkuva kuvaus 2-pallolta "S" avaruuteen "R", niin jossakin pallon pisteessä "p" kuvaus "f(p)=0". Lauseen esitti Henri Poincaré 1800-luvun lopulla ja todisti ensimmäisenä Brouwer vuonna 1912.
Lauseen nimi viittaa siihen johtopäätökseen, ettei karvaisen pallon tukkaa voi kammata sileäksi, koska välttämättä jossakin kohdassa muodostuu hiuspyörre.
Lauseelle saadaan säätieteellinen tulkinta ajattelemalla tuulta maanpinnan tangenttivektorikenttänä. Lauseen mukaan aina jossakin maan pinnalla on täysin tyyntä.
Alhajärvi (Saarenjärvi)
Alhajärvi eli Saarenjärvi tai myös Alhojärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Ahlajärvi on siellä osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Järvi on 500 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,7 hehtaaria. Järveen rajoittuu pohjoisesta peltomaat ja etelästä päin pienempi ja soistuva metsikkö. Järveen laskee neljä pientä metsä- tai pelto-ojaa. Idästä laskee Varitunjärven laskuoja ja etelästä Alhajärven laskuoja. Luusua sijaitsee pohjoisrannalla Saaren tilan länsipuolella, josta alkaa 3,8 kilometriä pitkä Karjosillanoja. Se yhtyy Prentoinjokeen sen alajuoksulla ennen laskemistaa Kirkkojärveen.
Järven 1,4 kilometriä pitkä ranta on melkein kokonaan puutonta suota. Järven keskellä on 30 metriä leveä salmi, joka jakaa järven kahdeksi pineksi altaaksi. Kahden kiinteän tilan lisäksi järvellä ei ole muita auntoja. Järvelle johtaa tiet seututieltä 249, mutta ne kulkevat tilojen pihoille.
Järvi on matala ja umpeen kasvava järvi. Yhdessä Varitunjärven kanssa se kuuluu alueelle, jolle on ehdotettu kosteikon perustamista. Se toteutettaisiin patoamalla järvestä laskeva oja.
Vanhoista pitäjänkartoista Hämeenkyröstä näkee järven silloisen muodon, joka vastaa meko hyvin nykyistä muotoa. Järven nimi on kirjoitettu karttaan "Alhåjärvi". Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855-1856 nimenä oli "Alhojärvi".
Alhajärvi
Alhajärvi eli Alhojärvi on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä oleva Kokemäenjoen vesistön järvi, joka kuuluu Ikaalisten reitin valuma-alueella Mahnalanselän alueeseen. Järvi on siellä osa Prentinjoen valuma-aluetta.
Järvi on lähes nelikulmion muotoinen, jonka sivun pituudet ovat 200 metriä, ja jonka pinta-ala on 4,3 hehtaaria. Järveen on kaivettu useita suo-ojia ja kaksi pelto-ojaa. Peltoa on raivattu aivan järven ranta-alueelle asti. Laskuoja laskee koillisessa olevasta luusuasta ja virtaa osittain perattuna, oikaistuna ja 2,7 kilometriä pitkänä ojana alempaan Alhajärveen. Oja alittaa matkallaan seututien 249. Järven rannat ovat soistuneet puuttomiksi ja rantaviiva on umpeenkasvun johdosta paikoin epätarkka. Järven lähelle johtaa metsäautotie, mutta järven rannat ovat asumattomat.
Vanhasta pitäjän kartasta Hämeenkyröstä on säilynyt pieni kohta Alhajärvestä, jonka nimi kirjoitettiin tuolloin "Ylinen Alhåjärvi". Samaa nimitystä käytettiin Kalmbergin kartastossa 1855-1856. Lisäksi järvi oli piirretty nykyistä huomattavasti suuremmaksi. Nykyinen laskuoja näyttää seuraavan vanhaa ojaa.
Valkopääpeukaloinen
Valkopääpeukaloinen ("Campylorhynchus albobrunneus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkopääpeukaloista tavataan Kolumbiassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 96 300 neliökilometriä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
HMS Fleur de Lys (K122)
HMS Fleur de Lys (viirinumero M122) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Ranskan hallitus tilasi aluksen 25. heinäkuuta 1939 South Bank-on-Tees’stä Smiths Dock Companylta työnumerolla J4141 nimellä "La Dieppoise". Sen köli laskettiin 20. tammikuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 21. kesäkuuta. Alus valmistui 26. elokuuta.
Alus upposi 14. lokakuuta 1941 Saksan laivaston sukellusveneen "U-206" torpedoimana Gibraltarin edustalla.
Uruguayn rugby union -maajoukkue
Uruguayn rugby union -maajoukkue edustaa Uruguayta rugby unionin maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi vuonna 1951 perustettu "Unión de Rugby del Uruguay".
Uruguay on selviytynyt kolme kertaa MM-kilpailuihin, muttei ole vielä kertaakaan edennyt alkulohkosta jatkoon. Vuoden 1999 kisoissa se voitti Espanjan, mutta hävisi Skotlannille ja Etelä-Afrikalle. MM-kilpailuissa 2003 se kukisti Georgian, mutta kärsi tappiot Englannille, Etelä-Afrikalle ja Samoalle. Vuoden 2015 kisoissa se hävisi Walesille, Australialle, Fidžille ja Englannille.
Uruguay sijoittui IRB Nations Cupissa kolmanneksi 2014.
Uruguay oli lokakuussa 2015 kansainvälisen rugbyliitto IRB:n rankingissa 19:nnella sijalla.
HMS Nasturtium (K107)
HMS Nasturtium (viirinumero M107) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Ranskan hallitus tilasi aluksen 25. heinäkuuta 1939 South Bank-on-Tees’stä Smiths Dock Companylta työnumerolla J4144 nimellä "La Paimpolaise". Sen köli laskettiin 23. maaliskuuta 1940 ja alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta. Alus valmistui 26. syyskuuta.
Alus myytiin vuonna 1948, jolloin uusi omistaja nimesi sen "Chaniaksi". Kreikka osti aluksen vuonna 1950 liittäen sen laivastoonsa nimellä "St. Lykoudis". Alus palveli aseistamattomana majakkaproomuna, kunnes se poistettiin alusluettelosta 1976.
Köynnöspeukaloinen
Köynnöspeukaloinen ("Campylorhynchus zonatus") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Köynnöspeukaloista tavataan Belizessä, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 552 000 km. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Scorpionsin diskografia
Tämä on luettelo Scorpionsin julkaisemista albumeista, singleistä ja DVD-levyistä. Yhtyeen tuotanto käsittää yhteensä 18 studioalbumia, kuusi livealbumia, 27 kokoelma-albumia, 74 singleä sekä 12 DVD-julkaisua. Yhteensä yhtye on myynyt maailmanlaajuisesti yli 75 miljoonaa albumia.
Videopeleissä ja elokuvissa esiintyneet ääniraidat.
Yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2015
Vuoden 2015 yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut käytiin 15.–19. heinäkuuta Calissa Kolumbiassa. Ensimmäistä kertaa kilpailujen historiassa Suomi ei osallistunut kilpailuihin.
Käytetyt lyhenteet:
Jay Maisel
Jay Maisel (s. 18. tammikuuta 1931 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen valokuvaaja. Art Directors Club of New York on valinnut hänet Hall of Famen jäseneksi. Maisel on palkittu elämäntyöstään myös American Society of Media Photographers -järjestön palkinnolla sekä International Center of Photographyn myöntämällä Infinity Awardilla.
Maisel opiskeli maalaustaidetta ja graafista suunnittelua Manhattanin Cooper Union -oppilaitoksessa sekä Yalen yliopistossa, opettajinaan muun muassa taidemaalari Joseph Hirsch ja väriopin uranuurtaja Josef Albers. Maisel ryhtyi ammattivalokuvaajaksi vuonna 1954.
Jay Maisel tunnetaan vallitsevassa valossa usein pitkän polttovälin objektiiveilla kuvatuista pelkistetyistä ja vahvavärisistä kuvistaan. Yksi hänen kuuluisimmista otoksistaan on kuva Miles Davisista tämän klassikkoalbumin Kind of Blue kannessa.
Valokuvausuransa lisäksi Jay Maisel tunnetaan New Yorkissa onnistuneista kiinteistökaupoistaan. Hän osti vuonna 1966 ala-Manhattanilla sijaitsevan historiallisen Germania Bankin rakennuksen osoitteessa 190 Bowery. Talossa on kuusi kerrosta ja yli 3 000 neliömetriä lattiapinta-alaa. Boweryn alue oli tuolloin rappiolla, ja Maisel maksoi talosta vain 102 000 dollaria saadakseen työtiloja ja asunnot omalle perheelleen ja ystävälleen taidemaalari Roy Lichtensteinille. Helmikuussa 2015 Maisel myi rakennuksen kiinteistökehittäjä Aby Rosenille 55 miljoonalla dollarilla ja muutti synnyinseudulleen Brooklyniin.
Gennadi Golovkin
Gennadi Gennadjevitš Golovkin (, s. 8. huhtikuuta 1982 Karaganda) on kazakstanilainen ammattilaisnyrkkeilijä ja entinen amatöörinyrkkeilyn olympiamitalisti ja maailmanmestari. Oikeakätinen Golovkin on 179 senttimetriä pitkä ja kilpailee keskisarjassa. Golovkin on hallitseva WBA WBC ja IBF liittojen tunnustama mestari.
Amatöörinä Golovkin saavutti olympiahopeaa vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta keskisarjasta. Vuoden 2003 MM-kilpailuista Bangkokista hän saavutti kultaa niin ikään keskisarjasta. Golovkinilla on kultamitali myös Aasian kisoista ja Aasian-mestaruuskilpailuista.
Golovkin otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa toukokuussa 2006 unkarilaista Gabor Baloghia vastaan voittaen tyrmäyksellä. Hän pitää hallussaan IBO:n, WBA:n ja WBC:n maailmanmestarin vyötä.
Harjoittelija
Harjoittelija () on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut komediaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Nancy Meyers. Sen päärooleja esittävät Robert De Niro ja Anne Hathaway.
Jules Ostin (Anne Hathaway) on nopeasti kasvavan muotiverkkokaupan perustaja ja toimitusjohtaja. Hänen yhtiönsä ottaa harjoittelijoiksi vanhuksia, joihin kuuluu Ben Whitaker (Robert De Niro), eläkkeelle jäänyt puhelinluetteloyhtiön pomo.