Bhutanin kansalliskirjasto ja -arkisto
Bhutanin kansalliskirjasto ja -arkisto (, NLAB) on Bhutanin pääkaupungissa Thimphussa toimiva, kuningaskunnan kansalliskirjaston ja -arkiston tehtäviä hoitava valtion virasto. Se toimii Bhutanin sisä- ja kulttuuriministeriön () alaisuudessa.
Kansalliskirjaston päätehtäviin kuuluu kerätä, pitää kunnossa ja varastoida Bhutanissa julkaistua ja maata käsittelevää kirjallista ja muuten julkaistua aineistoa.
Kansalliskirjaston ja -arkiston johdossa on vuodesta 2016 Dorji Norbu.
Bhutanin kansalliskirjaston ja -arkiston kokoelmiin kuului alkuvuonna 2018 noin 338 950 nimikettä: käsikirjoituksia, mahajanabuddismin kirjoja, kirjoja, kirjoituksia ja puisia laattoja (kehyksiä) perinteisten uskonnollisten kirjojen painamiseksi.
Kokoelman vanhimpiin nimikkeisiin lukeutuu esimerkiksi kolmekymmentä kullalla kirjoitettua käsikirjoitusta 1200-luvulta sekä vuodelta 1645 peräisin oleva Zhabdrung Ngawang Namgyelin asetus. Arkistoimalla talletetaan maan uskonnollista ja kulttuuriperintöä laajemminkin. Tämä pitää sisällään myös lhakhang-koristeluja, piirroksia, käsitöitä, ja muita nimellä zorig chusum tunnettuja taitoja, ja näihin liittyviä lauluja ja tansseja.
Bhutanin kansalliskirjastolla ja -arkistolla on kappale maailman suurikokoisimpiin kuuluvaa painettua kirjaa "Bhutan: A Visual Odyssey across the Last Himalayan Kingdom", jossa on laadukkaita valokuvia Bhutanista. Teos painaa yli 60 kilogrammaa, mitat noin 152 cm × 213 cm. Se sisältää yhdysvaltalaisen valokuvaaja Michael Hawleyn ja hänen MIT Media Labsista tulleen työryhmänsä ottamia valokuvia. Sittemmin Guinnessin ennätystenkirja on listannut maailman suurimmaksi yksiosaiseksi kirjaksi huomattavasti bhutanilaista teosta kookkaamman, vuonna 2012 yhtenä kappaleena julkaistun, profeetta Muhammedin elämää esittelevän arabiankielisen teoksen "This the Prophet Mohamed" (429 sivua, mitoiltaan 5 m × 8,06 m, paino noin 1 500 kg).
Bhutanin kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1967 kuningatar Ashi Phuntso Chodenin (1911-2003) tuella. Kokoelma käsitti aluksi pienen määrän kallisarvoisia kirjoituksia, joita säilytettiin muutamassa hallintolinnoitus Tashichodzongin keskustornin (utse) huoneessa. Kokoelman kasvaessa kansalliskirjasto muutti Thimphun Changgangkhan alueella sijaitsevaan rakennukseen.
Silloinen sisäministeri Lyonpo Tamzhing Jagar ymmärsi pysyvämmän, uskonnollisten tekstien säilyttämiseen sopivamman rakennuksen tarpeen, ja käynnisti nykyisen kirjastorakennuksen rakentamisen. Kansalliskirjaston päärakennus on nelikerroksinen, kahdeksankulmainen, ja edustaa perinteistä rakennustyyppiä muistuttaen bhutanilaisen dzongin keskustornitemppeliä. Se vihittiin käyttöönsä 23. marraskuuta 1984 ja sen siunasi rinpoche, korkea-arvoinen tiibetiläiden buddhismin opettaja Dilgo Khyentse Rinpoche. Rakennus toimii osaksi buddhalaisena pyhäkkönä ja sen kerroksissa on buddhalaisia patsaita, seinämaalauksia, stupia ja alttareita. Patsailla ja seinämaalauksilla viitataan Buddhan fyysiseen (sku) olemukseen. Monien kirjojen ja painolaattojen katsotaan edustavan Buddhan puhetta (gsung). Buddhan sydäntä tai mieltä (thugs) edustaa pohjakerroksen alttarin kahdeksan stupaa.
Vuodesta 1999 lähtien kirjastolla on ollut säädökseen pohjautuva vapaakappaleoikeus, joka koskee kuningaskunnassa julkaistuja ja Bhutanin kansalaisten ulkomailla julkaisemia kirjoja, painotuotteita ja muita audiovisuaalisia materiaaleja.
Tanskan tuella rakennetiin 2000-luvun alussa päärakennuksen pohjoispuolelle erillinen kaksikerroksinen arkistorakennus. Se valmistui vuonna 2004 ja on varustettu ajanmukaisella lämpötila- ja kosteusolosuhteiden säätömahdollisuudella ja hälyytystekniikalla. Arkistorakennuksessa säilytetään kokoelman arvokkaimpia käsikirjoituksia, puulaattoja, harvinaisia valokuvia ja kansallisesti merkittäviä asiakirjoja.
Lisäksi kansalliskirjaston ja -arkiston kokonaisuuteen päärakennuksen eteläpuolella sijaitseva kolmikerroksinen hallintorakennus.
Bhutanin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 57,0 prosenttia vuonna 2012.