hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Cola nitida
Cola nitida on puulaji koolapuiden ("Cola") suvussa malvakasvien ("Malvaceae") heimossa. Se kasvaa luontaisena läntisessä Afrikassa. Lajia viljellään sen kolapähkinöiksi kutsuttujen siementen vuoksi. Kolapähkinöitä saadaan myös lähisukuisesta koolapuusta ("Cola acuminata"), eikä eri lajeista saatujen kolapähkinöiden välillä useinkaan tehdä eroa.
"Cola nitida" on keskikokoinen puu. Se kasvaa noin 25 metriä korkeaksi. Latvus on yleensä avoimen leveä. Runko voi usein olla oksaton 8–20 metrin korkeuteen. Kaarna on harmahtavaa ja pitkittäin uurteista.
Lehdet ovat yksinkertaisia, ehyitä ja ruodillisia. Lehtien nahkeapintainen lehtilapa on teräväkärkisen soikea, keskimäärin noin 16 senttimetriä pitkä ja noin 5 senttimetriä leveä. Lehdet ovat kiinnittyneet vuorottaisesti. Lehtiä kasvaa tyypillisesti vain lähellä oksien kärkiä.
Kukat kehittyvät viuhkomaisiin kukintoihin lehtihankoihin. Kukat ovat terälehdettömiä, ja niiden tavallisesti valkoinen tai kellertävä kehä muodostuu yleensä viisiliuskaisesta verhiöstä. Kukat jakaantuvat yksineuvoisiin hedekukkiin ja kaksineuvoisiin kukkiin. Hedekukissa heteet ovat osittain yhteenkasvaneet yksittäiseksi tukuksi. Kaksineuvoisissa kukissa heteet kasvavat sikiäimen ympärillä rengasmaisesti. Kaksineuvoisissa kukissa on yleensä viisi emin luottia.
Hedelmä on suurehko, pinnaltaan vihreä kota. Se muodostuu 1–6 enimmillään noin 13 senttimetriä pitkästä emin vartalosta. Jokaiseen emin vartalon muodostamaan liuskaan on kiinnittynyt 4–10 siementä. Siementen väri vaihtelee punaisesta valkoiseen. "Cola nitidalla" on tavallisesti kaksi sirkkalehteä.
"Cola nitida" kasvoi alun perin luontaisena Länsi-Afrikan rannikolla Sierra Leonen ja Beninin välisellä alueella. Ihmiset ovat levittäneet lajia jo pitkään, ja nykyisin lajia kasvatetaan laajalti tropiikissa.
"Cola nitida" kasvaa useimpien muiden koolapuiden tavoin trooppisissa alankometsissä, joissa on tyypillisesti pitkä sadekausi ja joiden vuoden keskilämpötila vaihtelee 23 ja 28 celsiusasteen välillä.
"Cola nitidan" kolapähkinöiksi kutsuttuja siemeniä pureskellaan sellaisenaan sekä käytetään ruokien ja juomien valmistuksessa. Myös lähisukuisen koolapuun siemeniä käytetään samoin, eikä lajien siementen välillä useinkaan tehdä eroa. Koolapuuta on pidettykin joskus "Cola nitidan" synonyyminä. Yleensä ne kuitenkin luokitellaan kahdeksi eri lajiksi.
Koolapuu
Koolapuu ("Cola acuminata") on puulaji koolapuiden ("Cola") suvussa malvakasvien ("Malvaceae") heimossa. Se kasvaa luontaisena Afrikan länsi- ja keskiosissa. Koolapuuta pidetään joskus lähisukuisen lajin "Cola nitida" synonyyminä, mutta yleisesti näitä pidetään kuitenkin kahtena erillisenä lajina. Kumpaakin lajia viljellään niiden kolapähkinöiksi kutsuttujen siementen vuoksi.
Koolapuu on keskikokoinen puu. Se voi kasvaa noin 30 metriä korkeaksi, mutta jää yleensä 10–20-metriseksi. Runko on usein oksainen lähes tyveen asti. Oksat ovat tavallisesti kohenevia ja tiheään haaroittuneita. Kaarna on harmahtavaa ja vanhemmiten korkkimaista.
Lehdet ovat yksinkertaisia, ehyitä ja ruodillisia. Lehtilapa on nahkeapintainen, soikea tai vastapuikea ja tyvestään pyöristynyt. Se on keskimäärin noin 16 senttimetriä pitkä ja noin 5 senttimetriä leveä. Lehdet ovat yleensä kaartuneita tai vastakkaisesti taittuneita, harvoin suoria. Lehtiä kasvaa yleensä vain lähellä oksien kärkiä.
Kukat kasvavat vaihtelevan kokoisissa kukinnoissa. Kukkien valkoinen tai kellertävä kehä on avoimen kuppimainen. Kukat jakaantuvat yksineuvoisiin hedekukkiin ja kaksineuvoisiin kukkiin, joita kasvaa tavallisesti samassa puussa.
Hedelmä on suurehko, pinnaltaan ruskehtava kota. Se muodostuu useasta perättömästä, enimmillään noin 20 senttimetriä pitkästä emin vartalosta. Koolapuulla on tavallisesti 3–4 sirkkalehteä, joskus kuusikin.
Koolapuu esiintyy luontaisena Länsi- ja Keski-Afrikassa Nigeriasta Gaboniin. Ihmiset ovat levittäneet lajia jo vuosisatoja ja nykyisin koolapuita kasvaa laajalti tropiikissa.
Koolapuu kasvaa useimpien muiden suvun lajien tavoin trooppisissa alankometsissä, joiden vuoden keskilämpötila vaihtelee 23 ja 28 celsiusasteen välillä.
Koolapuun kolapähkinöiksi kutsuttuja siemeniä pureskellaan sellaisenaan sekä käytetään ruokien ja juomien valmistuksessa. Lähisukuisen lajin "Cola nitida" siemeniä käytetään samoin, eikä lajien siementen välillä useinkaan tehdä eroa. Koolapuuta pidetäänkin joskus "Cola nitidan" synonyyminä. Yleisesti nämä kuitenkin luokitellaan kahdeksi erilliseksi lajiksi.
Haley Reinhart
Haley Reinhart (s. 9. syyskuuta 1990 Wheeling, Illinois) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi "American Idol" -kilpailun 10. kaudelta, jolla hän sijoittui kolmanneksi. Reinhart julkaisi ensimmäisen levynsä "Listen Up!" vuoden 2012 toukokuussa. Albumi sai hyviä arvosteluita, ja se nousi julkaisuviikollaan Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 17. Reinhartin toinen albumi "Better" julkaistiin 29. huhtikuuta 2016.
Reinhart syntyi Wheelingissä Illinois’ssa 9. syyskuuta 1990. Hänen vanhempansa ovat muusikoita, ja Haley lauloi nuorena vanhempiensa cover-yhtyeessä. Hän opiskeli lukion jälkeen jazzia Harper Collegessa. Reinhartilla on sisko nimeltä Angie.
Reinhart yritti "American Idoliin" ensimmäisen kerran vuonna 2010, mutta ei selvinnyt jatkoon alkukarsinnoista. Vuonna 2011 hän yritti uudelleen ja sijoittui lopulta koko kilpailun kolmanneksi.
Muun muassa Adam Lambert ja Tom Hanks kertoivat kannattavansa Reinhartia "Idolissa".
American Idolin jälkeen Reinhart teki levytyssopimuksen Interstate Records -yhtiön kanssa, ja hänen debyyttilevynsä "Listen Up!" julkaistiin 22. toukokuuta 2012. Levy on neo soul- ja R&B-vaikutteinen, ja sillä on vaikutteita Adelen, Duffyn ja Amy Winehousen musiikista. Reinhart kirjoitti itse lähes kaikki albumin kappaleet ja äänitti ne yleensä samana päivänä. Levyä myytiin Yhdysvalloissa sen julkaisuviikolla 20 000 kappaletta, ja se debytoi Billboard 200 -listan sijalla 17. Albumi sai hyviä arvosteluja muun muassa AllMusicilta ja "The New York Timesilta". Loppuvuonna 2012 Interstate Records katkaisi sopimuksensa Reinhartin kanssa.
Lokakuussa 2015 Reinhart julkaisi cover-version Elvis Presleyn kappaleesta ”Can't Help Falling in Love. Huhtikuussa 2016 hän julkaisi singlen ”Better” sekä samannimisen albumin. Albumi julkaistiin yhtiöiden ole ja red dot kautta.
Marlene Moses
Marlene Inemwin Moses (s. 1961 Nauru) on naurulainen diplomaatti ja poliitikko. Hänestä tuli vuonna 2005 maansa pysyvä YK-edustaja. Hän oli tätä aiemmin toiminut vuodesta 2003 siellä varaedustajana. Hän opiskeli Canberrassa sekä Melbournessa, Australiassa, ja aloitti diplomaattisen uransa vuonna 1983. Hän on naimaton.
Moses toimi Naurun sisäministerinä vuosina 1999–2000 ja terveysministerinä 2000–2003. Hänet valittiin Alliance of Small Island Statesin puhemieheksi vuosina 2009–2011 virassa olleen Dessima Williamsin seuraajana.
Kakuma
Kakuma on kaupunki Kenian luoteisosassa noin sadan kilometrin päässä Etelä-Sudanista. Kaupungissa sijaitsevan pakolaisleirin runsaasta 100 000 pakolaisesta lähes puolet on somalialaisia. Loput ovat etupäässä sudanilaisia ja eteläsudanilaisia.
Sampo Lassila
Sampo Lassila on suomalainen kontrabasisti, säveltäjä ja tuottaja. Valmistuttuaan Sibelius-Akatemiasta hän on työskennellyt poikkeuksellisen monipuolisesti eri musiikinlajien parissa suomalaisessa musiikkielämässä.
Lassilan uran tärkeisiin yhtyeisiin ovat kuuluneet muun muassa oma yhtye Sampo Lassila Narinkka, Hongisto-Tapio Quartet, Hugrimen, Edward Vesala Sound & Fury, Krakatau, Free Okapi, Eero Hämeenniemen Nada -yhtye, Doina Klezmer, Zagros-kamariensemble, Avanti! ja Sinfonia Lahti.
Musiikillisesti Lassila on keskittynyt erityisesti modernin jazzin, uuden etno­musiikin, improvisoidun musiikin ja kamari­musiikin saroille, joiden parissa hän on toiminut useissa suomalaisen musiikin huippuyhtyeissä muusikkona, säveltäjänä, sovittajana ja yhtyeliiderinä.
Kaikkiaan Lassilan diskografiaan kuuluu noin 80 albumia, joista Sampo Lassila Narinkka -yhtyeen "Suomiklezmer"-albumi on hänen profiililevynsä musiikintekijänä. Sillä levyllä hän esiintyy sekä säveltäjänä, sovittajana, tuottajana että muusikkona soittaen useita soittimia.
Lassila on esiintynyt laajasti Suomessa sekä useimmissa Euroopan maissa, Venäjällä, Kiinassa, Japanissa, Meksikossa, Beninissä ja Yhdysvalloissa. Säveltäjänä Lassilan teosluetteloon kuuluu noin 90 teosta sooloteoksista erilaisiin yhtyekokoonpanoihin aina sinfoniaorkesteriin asti. Hän on säveltänyt musiikkia myös tanssiteoksiin, erityisesti koreografi Tommi Kitin teoksiin sekä dokumenttielokuviin.
Sinfonia Lahden muusikkona noin 67 albumia, joista muun muassa Gramophone-palkintoja. Sibeliuksen orkesteriteosten kokonaislevytys.
Lullaby of Broadway
”Lullaby of Broadway” on Harry Warrenin säveltämä ja Al Dubinin sanoittama musiikkikappale vuoden 1934 elokuvasta "Valkoinen rapsodia" (). Kappaleen esitti elokuvassa Wini Shaw ja se palkittiin parhaan laulun Oscar-palkinnolla.
Elokuvan tuotantovaiheessa Warner Bros. -yhtiön Jack Warner ei pitänyt kappaleen sanoituksesta ja halusi, että melodia esitettäisiin toisilla sanoilla. Warren kieltäytyi vaihtamasta sanoitusta ja tarjoutui jopa säveltämään kokonaan uuden kappaleen uusilla sanoilla voidakseen pitää Dubinin sanoituksen ”Lullaby of Broadwayn” melodiassa. Laulaja Al Jolson piti kappaleesta ja pyysi Warnerilta lupaa käyttää sitä omassa elokuvassaan "Casino de Paris" (engl. "Go into Your Dance"). "Valkoisen rapsodian" ohjaaja Busby Berkeley ei suostunut luopumaan kappaleesta, ja lopulta Warner suostui kappaleen käyttöön elokuvassa alkuperäisellä sanoituksella.
Jane Jimmy Chigiyal
Jane Jimmy Chigiyal (s. 3. huhtikuuta 1967) on mikronesialainen diplomaatti. Hänestä tuli joulukuussa 2011 maansa pysyvä YK-edustaja. Hän aloitti työskentelyn Mikronesian liittovaltion ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1991 ja toimi vuosina 2009–2011 varaulkoministerinä. Chigiyal on saanut kandidaatin arvon julkishallinnossa Kalifornian osavaltionyliopistosta Chicosta 1990 ja maisterin arvon kansainvälisissä suhteissa ja kaupassa Monash-yliopistosta Australiasta.
Chigiyal on Mikronesian liittovaltion ensimmäinen naispuolinen suurlähettiläs. Hän on naimisissa.
Scandinavian Music Groupin diskografia
Tämä artikkeli on Scandinavian Music Groupin diskografiasta.
Alex Stalock
Alexander Joseph Stalock (s. 28. heinäkuuta 1987 Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Minnesota Wildiä.
Stalock pelasi Minnesota-Duluthin yliopistojoukkueessa kolme vuotta ennen ammattilaisuraansa.
1. helmikuuta 2011 Stalock teki NHL-debyyttinsä, kun hänet vaihdettiin Antti Niemen tilalle. Hän pelasi ottelussa 29 minuuttia ja 47 sekuntia. Hän torjui kaikki yhdeksän laukausta, kun San Jose Sharks voitti Phoenix Coyotesin 5–3. Pian lyhyen debyyttinsä jälkeen Stalock lähetettiin farmijoukkue Worcester Sharksiin. 4. helmikuuta ottelussa Manchester Monarchsia vastaan Dwight Kingin luistin viilsi Stalockin polvea, jonka seurauksena Stalock joutui olemaan loppukauden 2010–2011 sivussa. Hänen hermonsa jouduttiin korjaamaan leikkauksella ja hänellä meni kuukausia kuntoutuksessa. Stalock teki paluun 21. tammikuuta 2012, jolloin hän oli aloittavana maalivahtina San Josen ECHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Stockton Thunderissa. Kuuden Stocktonissa pelatun kauden jälkeen Stalock kutsuttiin takaisin Worcesteriin.
10. heinäkuuta 2013 San Jose ja Stalock solmivat yhden vuoden jatkosopimuksen. Syyskuussa 2013 hänet valittiin NHL:ään varamaalivahdiksi kaudeksi 2013–2014. Stalock oli ensimmäisen kerran urallaan aloittavana maalivahtina 27. lokakuuta, jolloin torjui 38 laukausta, kun San Jose voitti 5–2 -lukemin Ottawa Senatorsin.
16. tammikuuta 2014 Stalock pelasi NHL-uransa ensimmäisen nollapelin torjumalla kaikki laukaukset 3–0 -voitossa Florida Panthersista. 27. tammikuuta Stalock teki San Josen uuden seuraennätyksen pitämällä maalinsa puhtaana 178 minuuttia ja 55 sekuntia putkeen. Edellinen ennätys oli 7 minuuttia ja 37 sekuntia vähemmän nollan pitäneen Evgeni Nabokovin nimissä. Stalock pääsi 28. huhtikuuta 2014 pelaamaan ensimmäisen kerran aloittavana maalivahtina pudotuspeleissä Los Angeles Kingsiä vastaan. 24. helmikuuta 2016 Stalock kaupattiin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa James Reimeriin.
Dadaab
Dadaab on kaupunki Kenian koillisosassa noin sadan kilometrin päässä Somalian rajasta. Dabaabissa on pakolaisleiri, jossa on lähes 470 000 pakolaista. Suurin osa on tullut Somaliasta.
Hu Chunhua
Hu Chunhua () on kiinalainen poliitikko ja Guangdongin maakunnan korkein edustaja kommunistisessa puolueessa. Hu seurasi virassa Wang Yangia joulukuussa 2012. Hu toimi samassa virassa Sisä-Mongolian maakunnassa ennen siirtymistä Guangdongiin.
Bara (Svedala)
Bara on taajama Etelä-Ruotsissa Svedalan kunnassa. Taajama kuuluu Skånen lääniin ja Skånen historialliseen maakuntaan. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 444 asukasta. Bara oli aikaisemmin samannimisen Baran kunnan keskustaajama, mutta kunta liitettiin Svedalan kuntaan vuonna 1977.
Raymond B. Egan
Raymond B. Egan (14. marraskuuta 1890 Windsor – 13. lokakuuta 1952 Westport) oli kanadalaissyntyinen populaarimusiikin sanoittaja. Kaksivuotiaana Yhdysvaltoihin muuttanut Egan opiskeli Michiganin yliopistossa ja muutti vuonna 1920 New Yorkiin sanoittamaan musiikkia Broadway-näytelmiin. Hän työskenteli muun muassa Walter Donaldsonin, Ted Fio Riton, Harry Tierneyn, Richard Whitingin ja Gus Kahnin kanssa.
Eganin Broadway-näytelmiin kuuluvat muun muassa "Robinson Crusoe, Jr.", "Silks and Satins" ja "Holka Polka". Hän sanoitti kappaleita myös elokuviin kuten "Paramount on Parade" (1930), "Punatukkainen Lilli" (1932) ja "Naisten suosikki" (1933).
Raymond Egan kuoli Westportissa, Connecticutissa, vuonna 1952.
Juan Antonio Anquela
Juan Antonio Albacete Anquela (s. 11. syyskuuta 1957 Linares, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.
Ennen Granadaan siirtymistä vuonna 2012 Anquela valmensi neljä vuotta madridilaisseura Alcorcónia. Granadan jälkeen hän on valmentanut Numanciaa, Huescaa sekä vuodesta 2017 Real Oviedoa.
Preemraff Lysekil
Preemraff Lysekil () on Ruotsin suurin öljynjalostamo, joka sijaitsee maan lounaisosissa Lysekilin kunnassa. Öljy-yhtiö Preemin omistama jalostamo sijaitsee syvän ja navigointiin sopivan Bjofjordenin rannalla linnuntietä noin kahdeksan kilometriä Lysekilin kuntakeskuksen pohjoispuolella. Jalostamon on lupa jalostaa enintään 11,4 miljoonaa tonnia öljytuotteita vuodessa ja se pyrkii lähelle tätä tavoitetta.
Preem-yrityksen Lysekilin öljynjalostamolla on oma teollisuussatamansa, johon tuodaan jalostamon tarvitsema raakaöljy ja jonka kautta jalostustuotteet viedään markkinoille. Lupaehtojensa mukaisesti toimien satamaan tuodun raakaöljyn ja pois laivattujen öljynjalostustuotteiden kokonaismäärä voi yltää 20 miljoonan tonnin suuruusluokkaan vuodessa. Tämä merkitsee, etää Lysekilin öljynjalostamon satama Bjofjordenissa on usean vuoden ajan ollut rahtimäärältään Ruotsin toiseksi suurin satama.
Satamaan kuuluva öljylaituri on jalostamoalueen länsirannalla. Öljyä sinne tuodaan noin 90 tankkerilla vuosittain, jotka tankkerit voivat olla suuria, jopa 500 000 DWT:n supertankkereita. Satamaan saapuvien alusten syväys saa olla enintään 25 metriä; vedensyvyys satama-alueella on 28 metriä. Öljy pumpataan tankkereista jalostamon neljään 200 000 kuutiometrin raakaöljyn kalliovarastoon. Niistä öljyä pumpataan tarpeen mukaan maanpinnalla oleviin säiliöihin, joista jalostamiseen käytetty öljy otetaan. Ruotsin valtion varmuusvarastointia varten jalostamoalueella on lisäksi 2,3 miljoonan öljykuution lisävarastoluolat, jotka ovat vajaakäytössä.
Öljynjalostustuotteita varten jalostamolla on yhteensä 750 000 kuutiota maanpintasäiliötilaa sekä 187 000 kuutiota kalliovarastoja dieselöljyn ja lämmitysöljyn varastoimiseksi. Lisäksi on pienemmät propaanin, butaanin ja propeenin varastosäiliöt. Jalostamon pohjoisrannalla on öljytuotteiden vientilaiturit, yhteensä viisi aluspaikkaa. Jalostamotuotteita viedään satamasta kaikkiaan noin 1 700 aluskäynnillä vuosittain.
Jalostamoon on rakennettu vuosina 2012-2014 0,2 miljoonan tonnin vuosituontiin tähtäävä LNG-tuontiterminaali. Nesteytettyä maakaasua käyttämällä yhtiö aikoi vähentää merkittävästi öljynjalostuksen hiilidioksidipäästöjään. LNG:a suunniteltiin toimitettavan myös satamaa käyttäville aluksille ja ruotsalaiselle teollisuudelle. LNG-tuontiterminaali otettiin operatiiviseen käyttöön lokakuussa 2014.
Edward Eliscu
Edward Eliscu (2. huhtikuuta 1902 New York – 18. kesäkuuta 1998 Newton) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, näytelmäkirjailija, näyttelijä ja musiikkituottaja. Hän sanoitti uransa aikana kappaleita Broadway-näytelmiin ja yli 40 elokuvaan.
Tunnetuimpiin Eliscun sanoittamista elokuvista kuuluu "Carioca" (), jonka pääosaa esitti Fred Astaire ja jonka kappale ”Carioca” oli parhaan laulun Oscar-ehdokkaana. Hän teki käsikirjoituksen muun muassa elokuviin "Continental – hupainen avioero" (1933), "Kesälesken harha-askel" (1947) ja "Three Husbands" (1950). Hän työskenteli urallaan useiden säveltäjien kanssa, mukaan lukien Jay Gorney, Johnny Green, Gus Kahn ja Vernon Duke.
Eliscu toimi American Guild of Authors and Composers -yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1968 vuoteen 1973. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1975.
Carioca
Carioca () on portugalinkielinen termi, jolla tarkoitetaan Rio de Janeiron syntyperäistä asukasta. Termillä voidaan viitata myös seuraaviin asioihin:
Lindö
Lindö on taajama Norrköpingin kunnassa Ruotsissa. Se kuuluu Itä-Götanmaan lääniin ja Itä-Götanmaan historialliseen maakuntaan. Taajama sijaitsee Itämeren lahden Bråvikenin länsipäässä sen etelärannalla. Lindö sijaitsee vain viiden kilometrin päässä Norrköpingin kaupungin muodostamasta taajamasta. Vuoden 2010 lopussa Lindössä oli 4 915 asukasta.
Alueella on Lindön kappeli ja pienvenesatama. Rakennuskanta koostuu omakotitaloista, ja Lindö onkin Norrköpingin esikaupunki. Lindö jaetaan viiteen osaan, jotka ovat:
Landskronan museo
Landskronan museo on Ruotsissa Landskronassa sijaitseva museo, joka esittelee alueen historiaa. Se sijaitsee vuosina 1751-1760 rakennetussa Adolf Fredrikin kasarmitalossa Raatihuoneentorin laidalla. Perusnäyttelyiden lisäksi museossa on noin 15 vaihtuvaa näyttelyä vuosittain.
Lyckselen metsämuseo
Lyckselen metsämuseo on Ruotsissa Lyckselen kunnassa sijaitseva museo. Museossa on esillä näyttelyitä esimerkiksi metsätalouden historiasta aikojen kuluessa, kokoelma saamelaisiin liittyviä esineitä ja moottorisahoja.
Falsterbon museo
Falsterbon museo on Ruotsissa Vellingen kunnan Falsterbossa sijaitseva museo, joka esittelee alueen historiaa. Siitä huolehtii Falsterbonäsets Museiförening -niminen yhdistys. Yhdistys on perustettu vuonna 1930 ja aluksi museo sijaitsi Falsterbon vanhan torin laidalla, kunnes nykyinen rakennus valmistui vuonna 1940.
Nässjön rautatiemuseo
Nässjön rautatiemuseo on Ruotsin Nässjön kunnassa sijaitseva liikennemuseo. Siellä esitellään Ruotsin rautateiden historiaa, vetureita ja vaunuja. Ratapihalle on rakennettu asemamiljöö 1900-luvun alun tyyliin.
Jēkabs Rēdlihs
Jēkabs Rēdlihs (s. 29. maaliskuuta 1982 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, joka edustaa Dinamo Riikaa.
Rēdlihs on pelipaikaltaan puolustaja, ja hän ampuu vasemmalta. Columbus Blue Jackets varasi Rēdlihsin NHL:ään numerolla 119 vuonna 2002. Rēdlihs pelaa numerolla 36.
Rēdlihs on jääkiekkoperheestä, ja hänen veljensä Miķelis Rēdlihs ja Krišjānis Rēdlihs ovat myös jääkiekkoilijoita. He ovat pelanneet yhdessä Latvian jääkiekkomaajoukkueessa.
Dzmitryi Mjaleška
Dzmitryi Viktaravitš Mjaleška (, ) (s. 8. marraskuuta 1982 Minsk Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija. Hän on oikea laitahyökkääjä ja käyttää pelinumeroa 19.
Meleshko on pelannut urallaan Valko-Venäjän pääsarjaa sekä KHL:lää. Meleshko on pelannut usein Valko-Venäjän maajoukkueessa. Hän on käynyt yhdeksät jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut ja lisäksi vuoden 2010 olympialaiset.
Bajo Cero
Bajo Cero on vuonna 2002 perustettu suomalainen maailmanmusiikkiyhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "Óyela" vuonna 2012.
Bajo Cero on perustettu Oulussa vuonna 2002. Yhtyeen kaikilla silloisilla jäsenillä oli taustaa flamencomusiikissa, ja Bajo Ceron ohjelmisto koostuikin ensimmäisten vuosien ajan perinteisestä flamencomusiikista. Myöhemmin yhtye siirtyi oman materiaalin esittämiseen ja laajensi tyylisuuntaansa flamencosta muuhun maailmanmusiikkiin ja populaarimusiikkiin. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa 2012 ja se on soittanut lukuisilla merkittävillä suomalaisfestivaaleilla, kuten Pori Jazz, Ilosaarirock, Provinssirock, Qstock ja Tampereen flamencoviikko.
Bajo Ceron musiikki pohjautuu flamencoon, mutta yhtye on luonut omanlaisensa soundin, jota he kutsuvat nimellä world fusion. Flamencon lisäksi vaikutteita on otettu muun muassa muusta maailmanmusiikista, rockista ja elektronisesta musiikista.
Aleh Antonenka
Aleh Uladzimiravitš Antonenka (, , s. 1. heinäkuuta 1971 Minsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. Hän pelasi pitkään niin seura- kuin maajoukkuetasolla. Antonenka tunnetaan nopeakätisenä rangaistuslaukausspesialistina.
Antonenka aloitti pääsarjauransa vuonna 1988 Dinamo Minskissä, joka tuolloin pelasi Neuvostoliiton pääsarjaa. Antonenka on pelannut myös Venäjän superliigaa, Valko-Venäjän pääsarjaa sekä KHL:ää. Hän on pelannut useasti Valko-Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa, yhteensä 68 ottelua arvokisoissa ja tehnyt niissä 43 tehopistettä. Antonenka lopetti uransa H’K Homelin joukkueessa.
Dream Team Cheerleaders
Dream Team Cheerleaders DTC ry on vuonna 1998 perustettu Pirkanmaan suurin ja menestyksekkäin kilpacheerleadingiin erikoistunut urheiluseura. Seurassa harrasti vuonna 2016 noin 350 cheerleaderia neljässä eri ikäluokassa, niin kilpa-, kuin harrastetasolla: mikrot 5–6-vuotiaat, minit 6–12-vuotiaat, juniorit 12–15-vuotiaat ja naiset yli 15-vuotiaat. 
Joukkueita seurassa on kuusitoista, ja suurin osa harrastajista on lapsia ja nuoria. Dream Team pyrkii tarjoamaan jokaiselle urheilijalle mielekästä ja tasokasta valmennusta turvallisessa ja kannustavassa ilmapiirissä. 
Dream Team on Suomen Cheerleadingliiton SCL:n jäsen, joka valvoo ja kehittää lajia Suomen sisällä.
Dream Teamin joukkueet on jaettu iän ja tason mukaan.
Liselotte Landbeck
Liselotte Landbeck (13. tammikuuta 1916 Wien, Itävalta-Unkari – 15. helmikuuta 2013 Quintal, Ranska) oli itävaltalais-belgialainen taito- ja pikaluistelija. Hän teki useita maailmanennätyksiä pikaluistelussa. Taitoluistelussa hän edusti Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa 1936 Belgiaa ja sijoittui naisten yksinluistelussa neljänneksi. Lisäksi hän oli muun muassa yksinluistelun kaksinkertainen Itävallan mestari vuosina 1934–1935 ja sai kaksi hopeaa Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1934–1935 sekä pronssia vuoden 1934 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Landbeck meni naimisiin taitoluistelijakollegansa Robert Verdunin kanssa. Helmikuussa 2011 paljastettiin, että hänellä oli vuosina 1939–1940 ollut myös Leopold III:n kanssa suhde, josta syntyi tytär Ingeborg. Pian lapsen syntymän jälkeen Landbeck ja Verdun erosivat. Landbeck nai toisen belgialaisen, joka adoptoi Ingeborgin. Perhe eli Ruotsissa ja Belgiassa, ja sittemmin tytär muutti Yhdysvaltoihin. Landbeckin kerrottiin helmikuussa 2011 asuvan eteläeurooppalaisessa vanhainkodissa.
Luettelo Korisliigassa pelanneista NBA-pelaajista
Tämä on luettelo Korisliigassa pelanneista NBA-pelaajista.
Leftoverture
Leftoverture on progressiivista rockia soittavan yhdysvaltalaisen Kansas-yhtyeen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1976 ja uudelleen vuonna 2001, cd-formaatissa. Albumi on yksi yhtyeen tunnetuimpia ja levyn aloituskappale "Carry On Wayward Son" on Kansasin tunnetuin kappale.
Julebrus
Julebrus (""joululimonadi"") on yhteisnimitys erilaisille norjalaisille limonadityypeille, joita perinteisesti on myyty joulunaikaan mutta joita nykyään on kauppojen valikoimissa lokakuusta tammikuuhun. Julebrus on usein punaista tai punaruskeaa, mutta sitä löytyy myös vihreänä ja keltaisena.
Karlshamnin satama
Karlshamnin satama () on Ruotsin eteläosassa, Blekingen läänin Karlshamnin kunnassa sijaitseva satama. Rahtimääränsä puolesta se kuuluu Ruotsin kymmenen suurimman kauppasataman joukkoon. Satama-alue on jakautunut kuuteen, osin toisistaan erilliseen osaan. Sataman eri laiturien yhteispituus on 3 kilometriä.
Satamasta on säännöllinen DFDS Seaways -yhtiön laivalinja (RoPax- tai RoRo-aluksilla) Liettuan Klaipedaan, Saksan Kieliin ja Venäjän Pietariin.
Karlshamnin sataman vuosittainen rahtimäärä:
Pataholm
Pataholm on entinen epäitsenäinen kauppala Ruotsissa. Pataholm sijaitsee Kalmarinsalmen länsirannalla Kalmarin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa. Pataholmin epäitsenäinen kauppala ei muodostanut omaa kuntaansa, vaan se kuului osana Ålemin maalaiskuntaan. Epäitsenäinen kauppala liitettiin Ålemin kuntaan vuonna 1954, ja nykyään Pataholmin alue kuuluu Mönsteråsin kuntaan. Pataholm ei ole taajama eikä pientaajama.
Ruotsin vuoden 1950 väestönlaskennassa Pataholmin epäitsenäisen kauppalan maapinta-ala (ja samalla koko pinta-ala) oli 6 hehtaaria ja alueella oli 54 asukasta. Väestötiheys alueella oli siten 900,0 asukasta maaneliökilometriä kohti.
Notre Damen kellonsoittaja II
Notre Damen kellonsoittaja II (engl. "The Hunchback of Notre Dame II") on vuonna 2002 vain VHS:nä ja DVD:nä julkaistu animaatioelokuva, joka on jatkoa vuonna 1996 julkaistulle "Notre Damen kellonsoittajalle". Hahmot perustuvat Victor Hugon romaaniin "Pariisin Notre-Dame".
Quasimodo rakastuu ilkeän taikuri Sarouschin apulaiseen, Madellaineen. Madellaine on kuitenkin Sarouschin vallan alla, ja hän joutuu käyttämään Quasimodoa hyväkseen jotta rosvosirkuslaiset voivat varastaa arvokkaan kellon, Lafibellen.
Suomenkielisen version ohjasi Markus Bäckman ja käänsi Jarkko Cairenius.
Oskarström
Oskarström on taajama ja entinen kauppala Halmstadin kunnassa Länsi-Ruotsissa. Oskarström kuuluu Hallandin lääniin ja Hallandin historialliseen maakuntaan. Paikkakunta sijaitsee Smålandista Halmstadiin virtaavan Nissan-joen varrella. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 071 asukasta.
Oskarströmin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin Enslövin ja Slättåkran maalaiskuntiin vuonna 1905. Vuonna 1947 Oskarström erottiin näistä kunnista omaksi kauppalakseen. Vuoden 1971 kuntauudistuksessa Oskarströmin kauppala muutettiin Oskarströmin kunnaksi, joka vuonna 1974 liitettiin nykyiseen Halmstadin kuntaan. Kauppalalla ei ollut käytössään vaakunaa.
Oskarströmin seurakunta kattoi kauppalan alueen ja se erotettiin Enslövin ja Slättåkran seurakunnista vuonna 1957. Oskarströmin seurakunta on edelleen olemassa.
Aerodynamik (kappale)
Aéro Dynamik on saksalaisen konemusiikkiyhtyeen Kraftwerkin kappale vuoden 2003 albumilta Tour De France Soundtracks. Kappaleesta on tehty remixattu versio nimeltä "Aéro Dynamik (Intelligent Design Mix By Hot Chip)". Single julkaistiin vuonna 2004.
Camilla Läckberg
Jean Edith Camilla Läckberg Eriksson (s. 30. elokuuta 1974) on ruotsalainen rikoskirjailija. Hän kirjoittaa Fjällbackaan sijoittuvia rikosromaaneja, joiden päähenkilöitä ovat kirjailija Erica Falck ja poliisi Patrik Hedström. Hänen kirjojansa on käännetty 37 eri kielelle. Myös Suomessa on esitetty hänen teoksiinsa pohjautuvia "Fjällbackamorden" tv-elokuvia.
Läckberg on ollut perustamassa Nobel-palkinnolle kilpailijaa, jonka jakaa Uusi akatemia, Den Nya Akademien, johon on liittynyt noin sata kulttuurialojen edustajaa. Palkinto jaetaan 10. joulukuuta, kuten Nobelin kirjallisuuspalkintokin on jaettu.
Läckberg on ollut naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisestä miehestään muusikko Micke Erikssonista, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, Wille-niminen poika ja Meja-niminen tytär, hän erosi vuonna 2007.
Hänen toinen miehensä vuosina 2010–2014 oli Martin Melin, jonka kanssa hänellä on vuonna 2009 syntynyt Charlie-niminen poika.
Läckbergin uusin mies on häntä 12 vuotta nuorempi vapaaottelija Simon Sköld, jonka kanssa hänellä on vuonna 2016 syntynyt Polly-niminen tytär. He avioituivat kesäkuussa 2017.
Moshulu
Moshulu on vuonna 1904 rakennettu purjelaiva, joka oli Eriksonien purjelaivaston suurin nelimastoparkki. Aluksen nimi oli aluksi "Kurt". Erikson osti teräsparkki "Moshulun" vuonna 1935 ja käytti sitä vehnän kuljetukseen Australiasta. Alus oli vuosina 1961-1970 Suomen valtion omistuksessa. Se on nähtävissä Philadelphiassa.
Jaakko ja Eerik Eriksson
Jaakko (1689–1739), kornetti, ja Eerik Eriksson (1695–1761), kersantti, olivat veljeksiä ja uskonnollisen liikkeen johtajia. Sotapalveluksesta isonvihan jälkeen erottuaan he asettuivat asumaan Kälviälle, josta he olivat kotoisin. Mystisseparatistisen herätyksen kannattajina he suhtautuivat kirkkoon kriittisesti ja eristäytyivät siitä. Herätteinään heillä olivat muun muassa Gottfrid Arnoldin, Jakob Böhmen ja John Pordagen kirjoitukset, vaikkakin he säilyttivät joitakin luterilaisen kirkon oppeja. Heidän kannattajansa olivat lähinnä Kälviällä ja lähiympäristössä. Heitä vastaan tehtiin vuonna 1724 valitus ja nostettiin syyte, että he halveksivat kirkon järjestystä ja oppia. Heidät tuomittiin kannattajineen maanpakoon, ja he lähtivät Tanskan kautta Amsterdamiin mutta päätyivät lopulta 1745 Eerik Eriksonin johtamina Ruotsiin Tukholman saaristoon Värmdöhön Skevikin taloon. Ruotsissa heitä on siksi kutsuttu skevikiläisiksi. Veljesten poistuttua Suomesta uskonliikkeen huomattavimpia edustajia Pohjanmaalla oli siellä sotilaana toiminut Gustaf Gisselkors.
Vapautettu rakastaja
Vapautettu rakastaja () on "Mustan tikarin veljeskunta" -kirjasarjan yhdeksäs osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2011, ja se ilmestyi suomeksi 2012. Kirja kertoo Paynen ja Manuel Manellon tarinan.
Kirjurineitsyen pyhäköstä ihmisten maailmaan tullut Payne on hengenvaarassa selkänikaman murtuman vuoksi eikä hän ehkä koskaan pysty enää kävelemään. Ajatus halvaantumisesta on raskas naaraalle, joka rakastaa taistelemista. Vampyyrit ovat toivottomia, joten paikalle hälytetään kirurgi ihmisten maailmasta Manuel Manello, Jane Whitcombin entinen kollega, joka kuuluu Caldwellin parhaimmistoon. Manny ja Payne eivät tienneet mitä odottaa, mutta pian kaksikon välillä alkaa räiskyä. Paynen veljellä Vishousilla on omat haamunsa taakkanaan. Lisäksi hänellä ja hänen shellanillaan Janella on selvittettäviä asioita keskenään. Samaan aikaan vanhassa maassa asustellut vampyyrisoturi Xcor ilmestyy Caldwelliin sotureidensa kanssa. Xcor kantaa edelleen kaunaa vampyyrille, joka surmasi aikoja sitten "Bloodletterin". Qhuinnin ja Blayn välinen draama jatkuu.
Puuvillatehtaitten Myyntikonttori
Puuvillatehtaitten Myyntikonttori Oy eli PMK oli suomalaisten puuvillaa jalostavien tehtaiden yhteinen markkinointiyhtiö, joka toimi vuodesta 1932 vuoteen 1975. Kirjainlyhennettä PMK käytettiin myös monien yhtiön markkinoimien suomalaisten puuvillakangastuotteiden tuotemerkkinä.
1910-luvun lopulla Tampereen tekstiilitehtaat kärsivät ensimmäisen maailmansodan ja Tampereen valtauksen aiheuttamasta puuvillapulasta. Jo 1905 suomalaiset tekstiiliyritykset olivat aloittaneet yhteistyön kilpailussa tuontitekstiilejä vastaan. Sen pohjalta syntyi Helsinkiin vuonna 1932 Puuvillatehtaitten Myyntikonttori eli PMK, jonka perustajina olivat viisi suurta tekstiilitehdasta: Finlayson, Forssa Oy, Tampereen Pellava, Porin Puuvilla ja Vaasan puuvilla. Vuonna 1937 valmistui Tampereelle suuri keskusvarasto, ja myös myyntiorganisaatio siirtyi sinne Helsingistä.
Puuvillatehtaiden Myyntikonttori myi kaikenlaisia tekstiilitehtaiden tuotteita sisustuskankaista nenäliinoihin. PMK osallistui messuille, julkaisi myyntiä tukevaa markkinointiviestintämateriaalia kauppoihin ja toteutti isoja mainoskampanjoita. 1950-luvulta alkaen PMK julkaisi myös omaa Tilkku-Tiina-lehteä. Vuonna 1975 PMK:n toiminnan katsottiin käyneen tarpeettomaksi, ja kukin tehdas jatkoi markkinointia itsenäisesti.
Uudestisyntynyt rakastaja
Uudestisyntynyt rakastaja () on "Mustan tikarin veljeskunta" -kirjasarjan kymmenes osa, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2012, ja se ilmestyi suomeksi samana vuonna. Kirja kertoo Tohrmentin ja No'Onen tarinan.
Tohrment suree edelleen kuollutta shellaniaan, mutta langennut enkeli Lassiter haluaa Tohrmentin jatkavan eteenpäin. Tohr saa kuulla Wellsien olevan eräänlaisessa välitilassa, Haipun ja Dhunhdin välissä, ja uhkaa myös jäädä sinne, mikäli soturi jatkaa rypemistään surussa. Paynen palvelijana toiminut No'One kotiutuu samalla kovaa vauhtia veljeskunnan kartanoon ja haluaa olla avuksi taloustöissä, mistä doggenit ovat kauhistuneita. Tohrmentin ja naaraan tiet kohtaavat, ja pienin askelin he lähentyvät toisiaan. Tohrment yrittää auttaa Wellsien haipuun No'Onen avulla, mutta vasta lopussa hän tajuaa, mitä eteenpäin meneminen vaatii. Tohrment antaa kovia kokeneelle naaraalle uuden nimen, Autumn. Xcor juonii samaan aikaan Wrathin päänmenoksi. Sekä Xcor että Throe kohtaavat kauniin Laylan, johon molemmat soturit rakastuvat. Toinen heistä saisi vastakaikua, jos Laylalla olisi siihen mahdollisuus. Vihollisen kanssa veljeily ei kuitenkaan ole sallittua. Johnin ja Xhexin suhteessa on suuria ongelmia.
Jorma Erkama
Jorma Erkama, vuoteen 1929 Berkán (11. tammikuuta 1912 Mikkeli – 31. heinäkuuta 1986) oli suomalainen biokemisti.
Jorma Erkaman vanhemmat olivat Kaarlo August Erkama ja Lovisa (Lulu) Paavolainen ja puoliso vuodesta 1944 Tellervo Jortikka. Ylioppilaaksi Erkama tuli 1929 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1934, diplomi-insinööriksi 1938 ja filosofian lisensiaatiksi 1947. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1949. Erkama toimi Teknillisen korkeakoulun tutkimusassistenttina 1935–1936 ja 1938 ja Kemiantutkimussäätiön laboratorioassistenttina 1940–1948. Helsingin yliopiston dosentti hän oli vuodesta 1948. Helsingin yliopiston professori Erkama oli 1950–1975.
Mustan tikarin veljeskunta: Sisäpiirin tietoa
Mustan tikarin veljeskunta: sisäpiirin tietoa () on "Mustan tikarin veljeskunta" -kirjasarjan käsikirja, jonka on kirjoittanut J. R. Ward (eli Jessica Bird). Kirja julkaistiin englanniksi vuonna 2008, ja se ilmestyi suomeksi vuonna 2013.
Käsikirja on julkaistu Varjeltu rakastaja -kirjan jälkeen, joten se spoilaa kuutta ensimmäistä kirjaa. Kirjasta löytyy muun muassa hauskoja veljien haastatteluja, Wardin mietteitä kirjojen kirjoittamisesta, speksit kuudesta ensimmäisestä kirjasta, parhaita lainauksia, poistettuja kohtauksia sekä novelli nimeltään Father Mine, joka kertoo Bellasta ja Zsadistista.
Kölnin joulumarkkinat
Kölnin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Kölnissä Saksassa. Markkinoilla myydään paikallisia käsiteollisuustuotteita ja joulukoristeita ja lauletaan joululauluja.
Kölnin joulumarkkinoilla kävi vuonna 2008 yli neljä miljoonaa kävijää.
Markkinapaikoista vanhin on Enkelimarkkinat Neumarktissa kaupungin keskustassa. Muita markkinapaikkoja ovat katedraalin tienoo, satama ja Alter Markt kaupungintaloa vastapäätä sekä Rudolfplatzin satumarkkinat.
Isak Ervast
Isak Ervast (27. maaliskuuta 1700 Kemi – 22. helmikuuta 1757 Kemi) oli suomalainen kirkkoherra ja hartauskirjailija.
Ervastin vanhemmat olivat Pudasjärven kirkkoherra Bertil Ervast (1674–1737) ja Barbro Remahl. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1720 ja Turussa 1724. Ervast vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1727.
Ervast toimi Pohjalaisen osakunnan kuraattorina 1727–1728, Turun läänin jalkaväkirykmentin pataljoonansaarnaajana vuodesta 1727 sekä rykmentinpastorina 1731 ja samalla Turun ruotsalaisen seurakunnan 2. kappalaisena vuodesta 1733. Viimeksi Ervast oli Kemin kirkkoherrana vuodesta 1741. Hän oli myös lääninrovasti ja toimi puhujana pappeinkokouksessa Turussa 1735.
Ervast kuoli lääninrovastina ollessaan jouduttuaan tarkastusmatkallaan vauhkoutuneen poron yliajamaksi.
Ervast julkaisi Turussa asuessaan rukouskirjan sekä suomensi ja kirjoitti useita virsitekstejä. Nykyisen kirkon virsikirjan virret 355 "Jeesus, ilo elämäni" ja 538 "Oi Jeesus, lohdutukseni" ovat todennäköisesti Ervastin kirjoittamia.
Isak Ervast oli naimisissa vuodesta 1733 Margareta Salménin kanssa. Heidän poikiaan olivat Muhoksen kirkkoherra Isak Ervast (1737–1789), Naantalin pormestari Fredrik Ervast (1738–1791) ja laivaston kapteeni Samuel Ervast (1750–1817).
McDonnell F2H Banshee
McDonnell F2H Banshee on yhdysvaltalainen Yhdysvaltain laivaston lentotukialuskäyttöön tarkoitettu suihkuhävittäjä.
Koneen ensilento tapahtui 11. tammikuuta 1947.
Aikana, jolloin hävittäjälentokoneet kehittyvät hyvin nopeasti, tämäkin konetyyppi poistettiin suhteellisen lyhyen käyttöiän jälkeen. Kanadan laivaston ilmavoimat käytti tyyppiä vuoteen 1962. Se oli ainut muu käyttäjä tälle tyypille, USN:n ohella. "Banshee"n siipimuoto oli suoralla johtoreunalla oleva trapetsisiipi, joka oli myös F7F Tigercatissa. Laivastohävittäjän lento-ominaisuuksuuksille on eduksi, mikäli kone on hyvin hallittavissa alhaisilla nopeuksilla - kuten laskeutuessa lentotukialukselle. Konetyyppi osallistui Korean sotaan.
Erotussuppilo
Erotussuppilo on laboratorioväline, jolla voidaan erottaa kaksi liuosta, jotka eivät liukene toisiinsa. Tiheämpi liuos asettuu suppilon pohjalle ja voidaan hanan kautta laskea ensin ulos. Erotussuppilossa on irroitettava hana, korkki ja yleensä tiivisteet. Erotussuppilot ovat yleensä borosilikaattilasia, jossa lämpölaajenemiskerroin on pieni, ja sillä voi tällöin käsitellä kuumiakin aineita. Erotussuppilo kiinnitetään yleensä kouralla statiiviin.
Olavi Erämetsä
Kurt Heikki Olavi Erämetsä (vuoteen 1936 Enwald; 10. lokakuuta 1906 Lahti – 3. tammikuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen kemisti, joka toimi Teknillisen korkeakoulun epäorgaanisen kemian professorina vuosina 1947–1973. Hän oli myös Suomalaisten Kemistien Seuran puheenjohtaja 1945–1946, Teknillisten tieteiden akatemian perustajajäsen 1957 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1961.
Erämetsän vanhemmat, kouluneuvos Kurt H. Enwald ja Ingrid Viola Ryberg, olivat molemmat luonnontieteen opettajia Kuopion lyseossa, josta hän itsekin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1926. Kemiasta ja geologiasta kiinnostunut Erämetsä valmistui diplomi-insinööriksi 1934 ja väitteli tekniikan tohtoriksi 1938 aiheenaan indiumin esiintyminen suomalaisissa mineraaleissa. Hän toimi Teknillisessä korkeakoulussa analyyttisen kemian lehtorina vuosina 1940–1946 ja sen jälkeen epäorgaanisen kemian professorina. Hänen professorikaudellaan TKK:lle hankittiin uutta laitteistoa, kuten spektrografi ja Suomen ensimmäinen kipinäherätykseen perustuva massaspektrometri. Erämetsä kehitti yhdessä Thure Georg Sahaman kanssa vuonna 1939 kompleksinmuodostukseen ja kromatografiaan perustuvan uuden menetelmän harvinaisten maametallien erottamiseen. Hänen aloitteestaan harvinaisten maametallien teollinen tuotanto aloitettiin 1960-luvulla Typpi Oy:n tehtailla Oulussa.
Erämetsän tunnetuin, joskin kiistelty saavutus oli prometium-alkuaineen väitetty eristäminen luonnosta. Hän kertoi kyenneensä eristämään prometiumin isotooppia Pm-147:ää vuonna 1964 Kuolan niemimaan apatiitista ja julkaisi löydöksensä seuraavana vuonna. Kansainvälinen tiedeyhteisö suhtautui löydökseen epäillen, sillä vaikka prometiumia voikin syntyä luonnossa uraanimalmin hajoamistuotteena, lyhyen puoliintumisajan vuoksi sen pitoisuuden luonnonmineraaleissa arveltiin olevan liian pieni eristettäväksi.
Kolmanneksen sääntö
Kolmanneksen sääntö on kuvataiteilijoiden, kuten valokuvaajien, taidemaalareiden ja graafikoiden käyttämä yksinkertainen sommitteluohje. Kuva jaetaan yhdeksään yhtä suureen osaan pysty- ja vaakasuunnassa. Viivojen neljälle risteyskohdalle voidaan asettaa kuvan sommittelun kannalta tärkeitä tapahtumia. Näin voidaan saada kuvaan enemmän jännitettä, voimaa ja mielenkiintoa kuin sommittelukohtien asettamisella keskelle kuvaa.
Oikealla oleva valokuva havainnollistaa kolmanneksen sääntöä. Horisontti on kuvan alemman kolmanneksen viivalla ja puu sijaitsee risteyskohdassa, jota kutsutaan usein huomiopisteeksi. Kolmanneksen sääntö on visuaalinen, ei mekaaninen tai geometrinen ohje. Esimerkiksi tässä kuvassa taivaan ja maan raja on sommitteluviivalla, mutta vastaranta kokonaisuudessaan on tarpeeksi lähellä noudattaakseen kolmanneksen sääntöä. Kolmanneksen sääntöä voi noudattaa myös vaikka sommittelemalla horisontti alemman viivan yläpuolelle.
Olavi Eränkö
Eino Olavi Eränkö, ent. Enroos (12. huhtikuuta 1924 Helsinki – 11. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hänen erikoisalaansa olivat histologia ja histofysiologia. Eränkö oli Helsingin yliopiston anatomian dosentti 1952–1956 ja professori vuodesta 1956. Hän oli Työterveyslaitoksen fysiologi 1951–1954 ja fysiologian osaston apulaisjohtaja 1954–1956. Erängön tutkimuskohteena oli varsinkin lisämunuaisten rakenne ja toiminta.
Erängön vanhemmat olivat vakuutusmatemaatikko Gösta Fredrik Eränkö ja Impi Siviä Aino Frisk. Hän avioitui 1946 Maija Elina Puustisen kanssa. Eränkö tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta reaalilyseosta 1941 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen tohtoriksi hän väitteli Suomessa 1952, filosofian tohtoriksi hän väitteli Edinburghin yliopistossa 1958. Eränkö teki runsaasti kansainvälisiä tutkimus- ja opintomatkoja ja toimi useissa alansa yhdistyksissä sekä kotimaisissa ja kansainvälisissä järjestöissä.
Dresdenin joulumarkkinat
Dresdenin joulumarkkinat on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Dresdenissä Saksassa. Ne ovat Saksan vanhimpia tunnettuja joulumarkkinat, ensimmäinen maininta on vuodelta 1434. Paikallisen nimensä "Striezelmarkt" markkinat ovat saaneet stollen-joululeivonnaisesta eli kuorrutetusta hedelmäkakusta. Stollen-kakkua on myyty vuodesta 1471.
Vuosittain markkinoilla käy noin 2,5 miljoonaa kävijää.
Wienin joulumarkkinat
Wienin joulumarkkinat ("Christkindlmarkt ") on perinteinen joulunalusajan tapahtuma Wienissä Itävallassa. Ne kuuluvat Euroopan suosituimpiin joulumarkkinoihin, ja nillä käy vuosittain miljoonia ihmisiä. Markkinat järjesttään kaupungintalon edustalla, ja koristeltujen myyntikojujen lisäksi niihin kuuluvat lähipuistoon tehdyt koristevalot.
Wienissä on järjestetty markkinoita jo vuodesta 1294 alkaen.
Tuon aikaiset markkinat eivät kitenkaan liittyneet jouluun. Varsinaisista joulumarkkinoista on tietoja 1600-luvulta alkaen, ja niiden paikka on siirtynyt vuosien varrella useita kertoja.
Carl Gustaf Eschner
Carl Gustaf Eschner (1805–1853) oli turkulainen kauppias, joka testamenttasi Turun kaupungille merimiehiä ja kauppamiehiä hoitavan vapaasairaalan rakentamiseksi noin 30 000 hopearuplaa. Sairaala jäi aikoinaan rakentamatta, mutta vuonna 1919 varojen hoitajaksi perustettu Eschnerska Frilasarettet -säätiö on tukenut merkittävästi Turunmaan sairaalan, sisätautisairaalan ja vuosina 1961–2007 toimineen saattohoitokoti Turun Radiumkodin rakentamista. Säätiö on tukenut myös muun muassa Turun yliopistoa ja Åbo Akademita.
Carl Gustaf Eschner ansaitsi omaisuutensa kaupankäynnillä ja laivanvarustajana. Hän oli osavarustajana kymmenkunnassa rahtilaivassa ja osakkaana telakkayrityksessä sekä suomalais-venäläisessä valaanpyyntiyhtiössä Rysk-Finska Hwalfiskeri Bolaget.
Eschner kuoli perheettömänä 48 vuoden iässä. Kymmenen päivää ennen kuolemaansa hän allekirjoitti testamentin 30 tuhannesta hopearuplasta sairaalan perustamiseksi. Hanketta yritettiinkin saada liikkeelle useaan otteeseen vuosina 1862–1918, mutta hankkeen toteutumisen esteenä oli muun muassa nopea inflaatio ja Eschnerin liian yksityiskohtaiset testamenttimääräykset. Hänen viimeinen tahtonsa oli muun muassa, että sairaala olisi pitänyt rakentaa Samppalinnan tuulimyllyn paikalle, jota pidettiin tarkoitukseen sopimattomana tonttina.
Vuonna 1919 perustettiin säätiö nimeltä Stiftelsen Eschnerska Frilasarettet sairaalahankkeen toteuttamiseksi. Säätiö omisti Samppalinnan tuulimyllyn vuoteen 1956 asti, jolloin se teki kaupungin kanssa vaihtokaupan ja sai tilalle sairaalatontin Mäntymäeltä, nykyisen Turun kaupunginsairaalan alueelta.
Vuonna 1967 lopulta todettiin lahjanantajan alkuperäisen toiveen täyttäminen mahdottomaksi, ja säätiön sääntöjä muutettiin 1967 ja 2008 niin, että säätiö voi vapaammin tukea turkulaista ja varsinaissuomalaista sairaalatoimintaa, vanhusten asumista ja ennalta ehkäisevää terveydenhoitoa.
Laulu koti-ikävästä
Laulu koti-ikävästä on Mika Ronkaisen ohjaama vuonna 2013 ilmestynyt dokumenttielokuva. Dokumentin tarina kertoo isän ja pojan, Tauno ja Kai Latvalehdon, automatkasta Oulusta Göteborgiin takaisin maisemiin, joissa he asuivat 1970-luvulla koko Kain lapsuuden aina tämän murrosikään saakka. Matka muuttuu musiikilliseksi retkeksi yhteiseen tunnemuistiin ja suomalaissiirtolaisuuden historiaan.
"Laulu koti-ikävästä" oli elokuvateatterilevityksessä sekä Suomessa että Ruotsissa keväällä 2013. Elokuva sai molemmissa maissa teatterilevityksessä yhteensä noin 20.000 katsojaa. "Laulu koti-ikävästä" sai teatteriensi-iltansa Ruotsissa 22. maaliskuuta 2013 nimellä "Ingen riktig finne" ja Suomessa 5. huhtikuuta 2013. Elokuva julkaistiin DVD:nä sekä Ruotsissa että Suomessa syksyllä 2013.
Ronkainen voitti elokuvallaan parhaan pohjoismaisen dokumenttielokuvan palkinnon Göteborgin kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla helmikuussa 2013.
"Laulu koti-ikävästä" palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla kaikkiaan kolmella palkinnolla: yleisöpalkinnolla, pääpalkinnolla yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa, sekä jaetulla Risto Jarva -palkinnolla.
Vuoden 2014 Jussi-gaalassa "Laulu koti-ikävästä" sai parhaan dokumenttielokuvan sekä parhaan musiikin Jussi-palkinnot.
"Laulu koti-ikävästä" valittiin syksyllä 2014 Suomen Prix Europa -ehdokkaaksi TV-dokumenttien sarjassa.
"Laulu koti-ikävästä" -dokumenttielokuvasta sovitettu näytelmäversio sai ensi-iltansa Oulun kaupunginteatterissa 27. helmikuuta 2016. Näytelmän käsikirjoitti ja ohjasi Mika Ronkainen. Näytelmäsovituksen ohjasi Mika Ronkainen.
Mourad Benmehidi
Mourad Benmehidi (s. 1. helmikuuta 1953 Annaba, Ranskan Algeria) on algerialainen diplomaatti. Hän opiskeli oikeustiedettä Algerin yliopistolla, josta hän valmistui vuonna 1976. Hän aloitti uran juristina vuonna 1979 ja työskentelyn Algerian ulkoministeriön palveluksessa 1982. Hänestä tuli vuonna 2008 maansa pysyvä YK-edustaja; tätä ennen hän oli muun muassa toiminut vuodesta 2003 pysyvänä YK-varaedustajana.
Benmehidillä on sujuvat arabian, ranskan, englannin ja saksan taidot. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta.
After Earth
After Earth on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut M. Night Shyamalan. Pääosia esittävät Will ja Jaden Smith. Elokuvan tarina sijoittuu aikaan 1 000 vuotta siitä, kun ihmiskunta on hylännyt maapallon ja jatkanut matkaansa tähtiin. Will ja Jaden Smithin esittämät isä ja poika tekevät pakkolaskun hylätylle planeetalle, ja heidän täytyy oppia paitsi myös tekemään yhteistyötä, myös luottamaan toisiinsa.
13-vuotiaan Kitain isä Cypher murtaa molemmat jalkansa avaruudessa tapahtuneesta onnettomuudessa ja Kitai joutuu lähtemään vaaralliselle matkalle halki hylätyn Planeetta Maan hakemaan sadan kilometrin päähän pudonneesta aluksen takaosasta lähetintä, jolla lähetetään apusignaalia hänen isänsä seuratessaan ja auttaessaan häntä koko ajan. Matkallaan hän kokee hapenpuutetta ja suuria lämpötilan vaihteluita ja kohtaa kehittyneitä eläimiä, vaarallista luontoa ja karanneen avaruusolion, joka karkasi häkistään törmäyksessä. Viestintäyhteyden pätkiessä ja lopulta puuttuessa lähes kokonaan Kitai joutuu tekemään itse valintoja, peittoamaan karanneen Ursa-olion ja lähettämään hätäsignaalin tulivuoren huipulta. 
Elokuvan lipputulot jäivät kehnoiksi Yhdysvalloissa, mutta ulkomailla "After Earth" menestyi yllättävän hyvin tehden siitä kassamenestyksen.
Topsy-Turvy – mullin mallin
Topsy-Turvy - mullin mallin ("Topsy-Turvy") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Mike Leigh’n ohjaama elokuva. Se kertoo 1800-luvun operettien libretisti-säveltäjäparista Gilbert & Sullivanista.
Kaikki tai ei mitään (elokuva)
Kaikki tai ei mitään ("All or Nothing") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Mike Leigh’n ohjaama elokuva. 
Arkirealistisen draamaelokuvan erilliset tarinajuonteet seuraavat kolmea työväenluokan perhettä, jotka taistelevat henkisen ja taloudellisen selviytymisen rajamailla. Keskeisin rooli on taksinkuljettajan (Timothy Spall) ja valintamyymälän kassan (Lesley Manville) nelihenkisellä perheellä, jonka työtön ja aggressiivinen teinipoika kärsii liikalihavuudesta ja saa sydänkohtauksen.
Håkan Bråkan &amp; Josef
Håkan Bråkan & Josef on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Erik Leijonborgin ohjaama ruotsalainen elokuva.