hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kazakstanin jääkiekkoliitto
Kazakstanin jääkiekkoliitto (Federatsiya Hokkeya Kazakhstana) perustettiin Neuvostoliiton jääkiekkoliiton osaksi vuonna 1991. Siitä tuli erillinen liitto, kun Kazakstan itsenäistyi vuonna 1992. Se yhdisti alueen neljä joukkuetta: Torpedo Ust-Kamenogorskin, ShVSM Ust-Kamenogorskin, Bulat Temirtaun ja Automobilist Karagandan (myöhemmin Bulat Karaganda). 
Kazakstanin maajoukkue pelasi ensimmäistä kertaa Pietarin GP-turnauksessa 14. huhtikuuta 1992 voittaen Ukrainan 5-1.
Kazakstanista tuli IIHF:n jäsen 6. toukokuuta 1992.
Qi Faren
Qi Faren (s. 1933) on kiinalainen avaruusinsinööri ja Kiinan miehitettyjen avaruuslentojen pääsuunnittelija.
Hän valmistui insinööriksi vuonna 1957 "Beijing Institute of Aeronautics and Astronautics"-yliopistosta. Hän oli osa ryhmää kiinalaisia avaruusinsinöörejä, jotka koulutettiin Neuvostoliitossa 1950-luvun lopussa.
Hän suunnitteli mm. Shenzhou avaruusaluksen. Hänestä tuli Kiinan avaruustoiminnan pääsuunnittelija vuonna 1992, kun Tsien Hsue-Shen siirtyi eläkkeelle.
Liettuan jääkiekkoliitto
Liettuan jääkiekkoliitto (Lietuvos ledo ritulio federacija) perustettiin 14. lokakuuta 1932, ja maa liittyi IIHF:ään 19. helmikuuta 1938. Se erotettiin liitosta 26. huhtikuuta 1946 sen jälkeen, kun siitä oli tullut osa Neuvostoliittoa.
Uudelleen itsenäistyneen Liettuan oma jääkiekkoliitto jatkoi toimintaansa vuonna 1991 ja liittyi IIHF:ään 6. toukokuuta 1992.
Raitahiiri
Raitahiiri ("Lemniscomys barbarus") on Afrikasta kotoisin oleva pieni jyrsijälaji. Sitä pidetään maailmalla paljon lemmikkinä, mutta Suomessa se on vielä varsin tuntematon. Lemmikkiharrastajat käyttävät siitä nimitystä "seeprahiiri". Raitahiiret ovat kooltaan pienen gerbiilin kokoisia, mutta pitempiä ja solakampia. Raitahiiriä on vaikeampi kesyttää kuin kesyhiiriä, mutta ne kesyyntyvät ajan kanssa. Elinikä on 3–5 vuotta. Alkuperä on Pohjois- ja Keski-Afrikasta.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että raitahiiren nimeksi vaihdettaisiin "marokonraitahiiri", ja että nykyisin suomenkielistä nimeä vailla oleva "Lemniscomys rosalia"-laji nimettäisiin "raitahiireksi".
Raitahiiret viihtyvät paremmin terraariossa kuin häkissä. Ne kiipeilevät mielellään, joten terraarion/häkin tulisi olla korkea. Siellä tulisi olla myös tukeva katto, sillä ne hyppäävät 40–50 senttimetrin korkeuteen. Ne syövät erilaisia siemensekoituksia ja pieniä hedelmiä ja vihanneksia. Raitahiiriä ei saa tarttua hännästä, sillä se katkeaa helposti.
Bret Harrison
Bret Michael Harrison (s. 6. huhtikuuta 1982 Portland, Oregon) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt muun muassa sarjoissa Pirunkaupat, Perhe paketissa ja Matalalentoa.
Carlo Cossutta
Carlo Cossutta (8. toukokuuta 1932 – 22. tammikuuta 2000) oli italialainen tenori. Hän saavutti suosiota muun muassa Otellon roolin tulkitsijana.
Cossutta syntyi Triestessä, mutta muutti Argentiinaan, jossa toimi alun perin huonekalupuuseppänä. Hän teki ammattimaisen debyyttinsä Buenos Airesin Teatro Colónissa vuonna 1958 Cassion roolissa. Jo vuonna 1956 hän oli tulkinnut pienessä teatterissa "La Traviatan" Alfredon roolin. Covent Garden -debyyttinsä hän teki herttuan roolissa "Rigolettossa" vuonna 1964. Metropolitan-oopperassa hän debytoi helmikuussa 1973 Pollionen roolissa "Normassa".
Cossutta esiintyi Alberto Ginasteran "Don Rodrigon" kantaesityksessä vuonna 1964 nimiroolissa.
Cossutta esiintyi Teatro Colónissa viimeistä kertaa vuonna 1998, jolloin hän tulkitsi Macduffin roolin. Häntä kuullaan myös levytyksillä. Hän kuoli sairaalassa Udinessa maksasyöpää sairastettuaan.
Kaikki minkä taivas sallii
Kaikki minkä taivas sallii ("All That Heaven Allows") on Douglas Sirkin ohjaama yhdysvaltalainen melodraaman klassikko vuodelta 1955. Se kertoo vanhemman naisen (Jane Wyman) suhteesta nuorempaan mieheen (Rock Hudson). Elokuvaa pidetään Sirkin parhaimpana elokuvana. Vuonna 1995 "Kaikki minkä taivas sallii" valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Rainer Werner Fassbinderin Pelko jäytää sielua ("Angst essen Seele auf", 1974) on kunnianosoitus Sirkin elokuvalle. Todd Haynesin "Kaukana taivaasta" ("Far from Heaven", 2002) on puolestaan kunnianosoitus Sirkin ja Fassbinderin elokuville.
Kalifornian tasavalta
Kalifornian tasavalta (, ; kutsuttiin myös nimellä "República de la bandera del oso" / "Bear Flag Republic" eli ”karhulipputasavalta”) oli nykyisen Kalifornian osavaltion käsittänyt valtio, joka kesti yhteensä 26 päivää. Kalifornia julistettiin itsenäiseksi 14. kesäkuuta 1846.
Meksikolle kuulunut Kalifornia julistautui itsenäiseksi osana Meksikon–Yhdysvaltain sotaa. Heinäkuussa yhdysvaltalaiset taistelualukset rantautuivat Kaliforniaan. 26 päivää itsenäistymisensä jälkeen, 9. heinäkuuta 1846, Kalifornia liitettiin osaksi Yhdysvaltoja.
Pokémon Rumble
Pokémon Rumble on Nintendon vuonna 2009 julkaisema verkosta ladattava videopeli Wii-konsolille. Peli poikkeaa muista Pokémon-peleistä esimerkiksi sillä, että siinä taistellaan reaaliaikaisesti eikä vuoroittain niin kuin muissa Pokémon-peleissä.
Pelissä ei käsikonsolipelien tapaan kasvateta/kouluteta pokémoneja vaan niillä taistellaan, hyödyntäen Wii-remoten ristiä ja 1/2-näppäimiä, kuutta erilaista kenttää. Jokaisella vaikeustasolla on Battle Royale -turnaus johon pelaaja pääsee ottamaan osaa saatuaan tarpeeksi voimakkaan pokemon-lelun haltuunsa. Kaiken kaikkiaan pelissä on 9 eri vaikeustasoa; Rank C, Rank B, Rank A ja Rank S Normal ja Advanced tasoilla sekä vaikein Ex-taso, jonka kentistä tulee mitä tahansa aiemmin kohdattuja pokemoneja.
Peli on ostettavissa WiiWare-verkkokaupasta 1 500 Nintendo Pointilla. Pelistä oli saatavilla ilmainen näytekappale, joka oli ladattavissa WiiWare-verkkokaupan kautta.
Koska Pokémon-lelut eivät kehity, täytyy pelaajan löytää uusia voimakkaampia leluja läpäisemällä kenttiä. Jokainen kenttä sisältää kuvauksessa kerrotut lelut sekä "loppuvastustajan", jonka kukistuttua uudet Pokémonit ja kolikot lasketaan. Saaduilla kolikoilla voi ostaa uusia iskuja (Pokémonilla voi olla kerrallaan vain kaksi iskua) tai ostaa uuden Pokémon-lelun (recruit). Kun hylkää (release) kerrallaan viisi samaa Pokémon-lelua, saa special ticketin, jolla voi värvätä (recruit) uuden Pokémonin. Tämä toimii vain kun hylkää Pokémon-lelun, jolla on myös kehitettävä muoto.
Sylvi-Sanni Manninen
Sylvi-Sanni Manninen (17. toukokuuta 1914 Liperi – 22. tammikuuta 2009) oli suomalainen psykologian tohtori ja kirjailija. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa rahoittaen opintonsa työskentelemällä opiskelun ohessa konekirjoittajana ja suoritti laudatur-opinnot peräti viidessä oppiaineessa: teoreettinen filosofia, estetiikka, valtio-oppi, sosiologia ja psykologia.
Sylvi Mannisen avioiduttua hänestä tuli Honkavaara (ulkomailla hän käytti nimeä Sylvia Honkavaara). Hän väitteli psykologiasta tohtoriksi ensimmäisenä naisena Suomessa. Vuonna 1950 valmistunut väitöskirja oli nimeltään "On the Psychology of Artistic Enjoyment".
1950-luvulla Sylvia Honkavaara työskenteli tutkijana Lontoon yliopistossa kehittäen havaintotestin, joka paljastaa yliherkän ihmistyypin, ns. väri-ihmisen. Englannista Sylvia Honkavaara siirtyi Yhdysvaltoihin ja työskenteli siellä Harvardin, Brandeisin ja Kalifornian yliopistoissa. Vuonna 1972 Sylvi Honkavaara nimitettiin Joensuun korkeakoulun taidepsykologian dosentiksi.
Eläkeikäisenä Sylvi-Sanni Manninen jatkoi tutkimuksiaan kotonaan Liperin Päivilässä, jossa hän teki myös käytännön terapiatyötä ottamalla kotiinsa avohoitopotilaita. Päivilä oli turvapaikka myös monelle omaa olemustaan etsivälle herkälle ihmiselle ja taiteilijalle.
Sylvi-Sanni Manninen kutsui Liperissä sijaitsevaa kotitilaansa Päivilän sanktuariksi ja vuonna 2008 hän perusti Päivilän sanktuarin säätiön jatkamaan elämäntyötään herkkien ihmisten tukemiseksi ja ihmisen henkisen kehityksen ymmärtämiseksi. Sylvi-Sanni Manninen kuoli 22. tammikuuta 2009.
Erich Rutemöller
Erich Rutemöller (s. 8. helmikuuta 1945) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän toimii Fortuna Düsseldorfin johtotehtävissä.
Rutemöller aloitti pelaajauransa SC Borussia Rheinessä 16-vuotiaana lukiolaisena. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1965 ja jatkoi pelaajauraansa Borussiassa. Vuonna 1968 hän siirtyi SSV Göttingeniin, josta kaksi vuotta myöhemmin 1. FC Kölniin. Hän pelasi "Kilipukeissa" kolme kautta ja oli mukana seuran sijoittuessa toiseksi Bundesliigassa kaudella 1972/73. Hän siirtyi kauden jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa opiskeli Floridan kansainvälisessä yliopistossa ja pelasi myös yliopiston joukkueessa.
Rutemöller palasi Saksaan 1975 ja liittyi 1. FC Kölnin organisaatioon valmennustehtäviin. Hän toimi vuosikymmenen loppuun saakka "Kilipukkien" alle 19-vuotiaiden joukkueen päävalmentajana. Hän siirtyi 1980 Kölnin reservijoukkueen peräsimeen ja luotsasi joukkueensa Amatör Oberliga Nordrheinin mestariksi 1981.
Rutemöller jätti Kölnin 1985 siirtyen Bonner SC:n päävalmentajaksi. Seura pelasi hänen johdollaan keskinkertaisesti Oberliga Nordrheinissa. Kesäkuun lopussa 1990 hän palasi Kölniin, tällä kertaa edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Rutemöller johdatti Kölnin Saksan cupin finaaliin keväällä 1991. Huonosti alkanut kausi 1991/92 maksoi kuitenkin Rutemöllerille työpaikan ja hän sai potkut elokuussa.
Maaliskuussa 1992 Rutemöller palasi valmennustehtäviin FC Hansa Rostockin päävalmentajana. Hän ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta Bundesliigasta, mutta sai kuitenkin jatkaa kauden jälkeen päävalmentajana. Menestys 2. Bundesliigassa ei kuitenkaan ollut toivottua ja Rutemöller sai potkut joulukuussa 1992.
Vuonna 1994 Rutemöller siirtyi Saksan jalkapallomaajoukkueen valmennustiimiin. Hän toimi apulaisvalmentajan tehtävissä kymmenen vuoden ajan Berti Vogtsin, Erich Ribbeckin ja Rudi Völlerin aikakausina. Vuonna 2000 hänestä tuli myös Saksan jalkapalloliiton valmennuksen koordinaattorina ja 2003–2005 alle 20-vuotiaiden maajoukkuevalmentajana. Hän jätti tehtävänsä valmennuskoordinaattorina vuoden 2007 lopussa.
Joulukuussa 2008 Rutemöller siirtyi Iranin maajoukkueen apulaisvalmentajaksi. Päävalmentaja Ali Daein saatua potkut maaliskuussa 2009 tuli Rutemölleristä väliaikaisesti maajoukkueen päävalmentaja. Toukokuussa 2009 hän siirtyi iranilaisen liigaseura Esteghlalin apulaisvalmentajaksi.
Huhtikuussa 2014 Rutemölleristä tuli Afganistanin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Helmikuussa 2015 hän sai tehdä tilaa Slaven Skeledzicille.
Kesäkuussa 2016 Rutemöller nimettiin Fortuna Düsseldorfin johtokunnan kunniajäseneksi. Hänen toimenkuvanaan Fortunan johdossa on vastata seuratoiminnan yleisestä koordinoinnista.
Salmonellat
Salmonellat ovat suolistobakteereita, jotka voivat lisääntyä hapellisissa tai hapettomissa oloissa. Ne ovat gramnegatiivisia sauvabakteereita, jotka liikkuvat uintisiimojen avulla, mutta myös liikkumattomia mutantteja esiintyy. "Salmonella"-bakteerien suku on nimetty amerikkalaisen bakteriologin D. E. Salmonin mukaan.
Sukuun kuuluu kaksi lajia, joilla on yhteensä kuusi alalajia ("S. enterica", "S. salamae", "S. arizonae", "S. diarizonae", "S. houtenae", "S. indica"). Salmonellat jaetaan edelleen eri serotyyppeihin solumembraanin O-antigeenien ja bakteerin uintisiimojen H-antigeenien perusteella. "Salmonellan" serotyyppejä tunnetaan noin 2 500.
 Serotyyppien sisällä salmonelloja jaotellaan edelleen eri fagityyppeihin ja biotyyppeihin. Fagityypitys perustuu salmonellakantojen erilaiseen herkkyyteen bakteriofageille. Biotyypitys perustuu kantojen erilaiseen kykyyn fermentoida sokereita.
Salmonella-bakteerien ihanteellinen kasvulämpötila on ruumiinlämpö (37 °C), mutta salmonelloja kasvaa lämpötila-alueella 5–47 °C. Bakteeri pärjää sekä hyvin happamissa että emäksisissä olosuhteissa ja säilyy pitkään pakastetuissa ja kuivatuissa elintarvikkeissa. "Salmonella" on kuitenkin herkkä kuumennukselle ja tuhoutuu jo 70 °C:ssa.
"Salmonella" on yleinen eläinten kantama bakteeri, joka voi tartuttaa myös ihmisen. Se leviää eläinten ja ihmisten ulosteista ympäristöön. Etenkin tuotantoeläimiin bakteeri leviää ulosteilla saastuneen rehun ja juomaveden välityksellä. "Salmonella" tarttuu myös ihmisestä toiseen käsihygienian ollessa puutteellinen, jos se päätyy käsien kautta suoraan suuhun tai ruokaan.
Salmonellat voivat aiheuttaa joko suolisto- tai yleisinfektion. Yleisinfektioita, lavantautia ja pikkulavantautia, aiheuttavat "S. enterican" serotyypit "S. typhi" ja "S. paratyphi". Näiden tapausten esiintyminen on kuitenkin Suomessa erittäin harvinaista. Muut salmonellat aiheuttavat kuumeista ripulia, salmonelloosia. Noin 80 % Suomessa esiintyneistä tartunnoista on peräisin ulkomaan matkoilta.
Potilas saattaa levittää tautia oireettomana jopa kuukausia, mistä syystä uudet pohjoismaiden ulkopuolella matkustaneet ravintolatyöntekijät usein testataan ennen työhönottoa ottamalla ulostenäyte. Jos työntekijällä todetaan salmonellatartunta, työntekijä joutuu seurantaan. Tauti voidaan hoitaa tarvittaessa mikrobilääkityksellä. Mikrobilääkitystä ei kuitenkaan suositella annettavaksi etenkään pahimman ripulivaiheen aikana, sillä tietyssä taudinvaiheessa annettuna sen on todettu jopa pitkittävän kantajuutta.
John F. Seitz
John Francis Seitz (23. heinäkuuta 1892 Chicago, Illinois – 27. helmikuuta 1979 Woodland Hills, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja ja keksijä. Seitz aloitti elokuva-alalla laboratorioapulaisena 1909 ja siirtyi kuvaajaksi 1916. Hän oli seitsemän kertaa Oscar-ehdokkaana parhaasta kuvauksesta. Seitz jäi eläkkeelle 1960, jonka jälkeen hän omistautui kuvaustekniikan kehittämiselle ja sai nimiinsä 18 alan patenttia.
Kankaan koulu (Kouvola)
Kankaan koulu on peruskoulun ala-aste Kouvolassa. Sen vieressä sijaitsee Oppikujan koulu, jossa on erityisluokat. Koulun rehtori on Aleksandra Tuomala-Jantunen. Koulun vanha rehtori oli Hannu Järvelä. Hän jäi eläkkeelle kesällä 2010. Koulussa on yli 300 oppilasta. Koulussa sijaitsevat myös Kouvolan musiikkiluokat. Kankaan koulu on rakennettu vuonna 1914. Ulkoisesti valmis 1.7.1914. Vihkiäisjuhla 20.9.1914.
Nykyään Kankaan koulu tunnetaan nimellä Kouvolan Yhteiskoulu ja sen rehtori on Tarja Korhonen. Koulussa on pelkkä yläaste ja oppilaita on yli 300. Koulurakennuksia on kaksi.
Peltosalmen VPK
Peltosalmen VPK on Iisalmessa toimiva vapaapalokunta. Peltosalmen V.P.K. ry on perustettu vuonna 1938 Iisalmen Peltosalmen taajamaan.
Paloasema sijaitsee Peltosalmen taajamassa, noin 6 km Iisalmen keskustasta etelään. Asemalla on autopaikat kahdelle täysikokoiselle paloautolle, yhdelle pakettiautolle, sekä sosiaali- ja huoltotilat. Paloaseman osoite on Peltosalmentie 4. Hälytystehtäviä vuosittain on noin 10.
Silmänkääntötemppu (albumi)
Silmänkääntötemppu on Don Huonojen ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991 levymerkillä Pyramid. Ilmestyttyään albumia verrattiin Hassisen Koneen "Harsoinen teräs" -albumin jatkumoksi. Soundin albumiarvostelu povasi yhtyeelle menestystä.
Albumin tuotti Mikko Karmila.
Doksepiini
Doksepiini (kauppanimillä Doxal, Dexedyn ja Sinequan) on ensimmäisen polven trisyklinen masennuslääke (vanhalta nimeltään "tymolepti)." Doksepiini on ainoa bentsoksepiini-ryhmään kuuluva lääke. Sen kehitti Boehringer-Ingelheim, joka on nykyään osa Roche-konsernia. Sillä on lievästi sedatiivisia ja anksiolyyttisiä vaikutuksia. Doksepiini edistää myös jonkin verran nukahtamiskynnysen alenemista. Eräs erityiskäyttöindikaatio on doksepiinin kohdalla ollut syyllisyydentunteet.
Doksepiiniä on pidetty hyvin siedettynä ja sen aiheuttamia sivuoireita suhteellisen lievinä. Näitä saattaa kuitenkin esiintyä erityyppisesti. Mm. suun kuivumista ja huimausta saattaa ilmetä. Lääkkeen massiivinen yliannostus voi kuitenkin olla vaarallinen, koska tälloin tajunnantaso saattaa aleta. Lääke ei ole ainakaan suuresti sydäntoksinen, toisin kuten amitriptyliini. Kuten suurimman osan muitakin ei-MAOI-lääkeiden kanssa, MAOI-lääkkeiden käytön lopettamisesta tulisi pitää vähintään 2 viikon väli ennen doksepiinin käytön aloittamista. Varsinaisista vasta-aiheisista sairauksista doksepiinin kohdalla tulisivat kysymykseen lähinnä glaukooma (silmänpainetauti) ja virtsaretentio eli virtsaumpi. Virtsaretention kehittyminen on mahdollista doksepiini-hoidon aikana.
Myös nk. kipukynnyslääkkeenä doksepiinia voidaan käyttää varsinkin erilaisissa hermostollisissa kipu- ja särkytiloissa, joskin amitriptyliini on suuresti suositumpi tässä käyttöindikaatiossa. Tällöin lääkityksen vaikutus perustuu kipukynnyksen kohoamiseen. Eräänä esimerkkinä neuralgiasta eli pitkäkestoisesta perifeeriseen tuntohermotukseen liittyvästä vaivasta lienee trigeminusneuralgia, kolmoishermosärky.
Tablettien vahvuudet ovat yleensä 10, 25 ja 50 mg.
Vuoden 1976 Pharmaca Fennican mukaan, olisi ollut käytettävissä myös lihakseen pistettävä injektio sekä lääkemikstuura. Injektiolääkkeen vahvuutena oli 12,5 mg/ml eli 25 mg 2 ml:ssa per ampulla. Tämän lääkitysmuodon erityisominaisuus oli sen suuri väsyttävyys eli sedaatio, sekä nopea eliminaatio eli hajoaminen elimistössä. Tämän vuoksi lääkepistoksia saatettiin tarvita useita tässä hoitomuodossa.
Klassisen masennuksen hoidossa on käytetty pitoisuuksia 75–150 mg/vrk. Nukahtamis- ja univaikeudet (insomnia), joihin on liittynyt ahdistuneisuus ja jännittyneisyys: pitoisuudet ovat olleet tasolla 25–50 mg/vrk. Hoitoannos otetaan iltaisin. Kivunhoidossa käytettäneen samansuuruista annostusta. Lääke otetaan suun kautta (per os). Tabletit (Doxal 10, 25 ja 50 mg) ovat sokeripäällysteisiä.
Rantapaksujalka
Rantapaksujalka ("Burhinus vermiculatus") on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Liberiasta Nigeriaan ja Gaboniin, joskus ehkä jopa Ugandaan (alalaji "buettikoferi"), ja Zairesta itään eteläiseen Somaliaan ja sieltä itäiseen ja eteläiseen Etelä-Afrikkaan (nimialalaji "vermiculatus"). Lajin holotyypin kuvaili Jean Cabanis Jipejärveltä Taitan läheltä Keniasta 1868.
Suomupaksujalka
Suomupaksujalka ("Burhinus capensis") on afrikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Senegalista Eritreaan, Somaliaan ja Arabian niemimaan eteläosaan, ja sieltä etelään Etelä-Afrikkaan, Namibiaan ja Angolaan. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Martin Lichtenstein Hyväntoivonniemeltä 1823.
Amerikanpaksujalka
Amerikanpaksujalka ("Burhinus bistriatus") on keski- ja eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Etelä-Meksikosta Costa Rican luoteisosiin ja Hispaniolaan, sekä Kolumbiasta Venezuelaan, Guyanaan ja Brasilian pohjoisimpiin osiin. Siitä tunnetaan neljä alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Johann Georg Wagler Meksikosta 1829.
Perunpaksujalka
Perunpaksujalka ("Burhinus superciliaris") on eteläamerikkalainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Tyynenmeren rannikkoa pitkin Ecuadorin eteläkärjestä Perun eteläosiin. Lajin holotyypin kuvaili Johann Jakob von Tschudi Perun rannikolta 1843.
Ruiskurusketus
Ruiskurusketus () tarkoittaa itseruskettavalla aineella aikaansaatavaa rusketusta, jossa aine levitetään ruiskulla. Ammattilaiskäytössä ruiskurusketusaine levitetään pääsääntöisesti kynäruiskulla, jolle tarvittava paine luodaan kompressorilla. Kynäruiskulla itseruskettava aine saadaan ruiskutettua hienojakoisena sumuna, jolloin on mahdollista päästä itseruskettavia voiteita tasaisempaan lopputulokseen.
Aktiivisena rusketusaineena käytetään dihydroksiasetonia (DHA), kuten itseruskettavissa voiteissakin. DHA on luonnossa esiintyvä ainesosa, jota saadaan kasviksista, kuten sokerijuurikkaista ja sokeriruo’osta. DHA reagoi aminohappojen kanssa ihon pintakerroksissa ja tuottaa ruskean värin. Ensimmäiset itseruskettavat voiteet tulivat markkinoille vuonna 1960. Siitä lähtien DHA:ta on käytetty auringottomien rusketusaineiden yleisimpänä ainesosana.
Statkraft
Statkraft AS on Norjan valtion omistama kansainvälinen energiayhtiö, jonka pääkonttori on Oslossa. Yhtiö vastaa noin 35 prosentista Norjan energiantuotannosta ja se on Pohjoismaiden 3. suurin sähköntuottaja. Yhtiöllä on vesi-, maakaasu-, tuuli- ja biokaasuvoimoita myös Pohjoismaiden ulkopuolella, mutta sen kapasiteetista valtaosa eli 80 prosenttia sijoittuu Pohjoismaihin. Norjan ja Ruotsin ohella Saksan voimalat ovat yhtiölle erityisen merkittäviä. Yhtiön euromääräisiä velkakirjoja noteerataan Lontoon pörssissä (LSE: eurobondi esimerkiksi ).
Suomessa Statkraft omisti vuoteen 2014 asti Statkraft Suomi Oy -nimisen yhtiön, jonka se myi neljälle suomalaiselle energiayhtiölle. Yhtiön nykyinen nimi on Kolsin Vesivoimantuotanto Oy.
Yhtiö perustettiin vuonna 1992 jakamalla Norjan valtion voimalatoiminnot kahteen osaan: energiantuotantoyhtiöön Statkraft SF ja sähköverkkoyhtiöön Statnett SF. Valtionyhtiö Statkrafin toiminta määritellään kaupallisen yhtiön mukaiseksi, vaikka maan parlamentti ohjaakin sitä vielä tässä vaiheessa.
1993 pohjoismaiset sähkömarkkinat eli sähköpörssi Nord Pool perustetaan. Vuonna 1996 Statkraft alkaa laajentua ostamalla muita energiayhtiötä. Vuonna 1997 Svartisenin vesivoimalahanke valmistuu. Vuosina 1998–1999 yhtiö perustaa sähkökauppaan perustuvan toimipisteet Hollantiin ja Saksaan sekä ostaa lisää energiayhtiöitä, esimerkiksi tanskalaisen Scanenergi-yhtiön. Vuosina 2000–2001 ostokset jatkuvat. Norjan pääministeri Jens Stoltenberg kertoo, että suurimittaisten vesivoimahankkeiden rakentamisen aika Norjassa on ohi. Yhtiö ostaa osuuden Ruotsin ja Saksan välisestä sähkökaapelista. Vuosina 2002–2004 yhtiön aiemmin nauttima valtiontakaus poistetaan ja yhtiömuodon muutos toteutetaan. Lokakuun 1. päivänä 2004 valtionyhtiö muutetaan osakeyhtiöksi: energiakonserni Statkraft AS syntyy.
Vuosina 2004–2007 yhtiö jatkoi laajenemistaan. Se osti vesivoimaloita Ruotsista ja Suomesta. Yhtiö rakensi tuulivoimaloita, osallistui tuulivoimahankkeisiin myös Iso-Britanniassa, rakensi maakaasuvoimaa Saksaan ja Norjaan sekä perusti useita myyntikonttoreita eri puolille Eurooppaa. Vuonna 2008 yhtiö osti E.ON-konsernilta merkittävän määrän sähkö- ja kaukolämpövoimaloita Ruotsista, Saksasta ja Iso-Britanniasta.
Vuonna 2013 yhtiöllä oli oman ilmoituksensa mukaan yhteensä 322 sähkö- tai lämpövoimalaa. Voimaloiden asennettu yhteiskapasiteetti oli yli 16 000 MW, josta 80 % on Norjassa tai muualla Pohjoismaissa, 14 % luoteisessa Euroopassa ja 6 % kaakkois-Euroopassa tai Euroopan ulkopuolella. Merkittävimmät maat yhtiön tuotannossa ovat Norja, Ruotsi ja Saksa. Yhtiö tuottaa vuosittain noin 60 TWh sähköä, josta 91 % on uusiutuvaa energiaa. Yhtiö on Norjan suurin sähköntuottaja ja Pohjoismaiden 3. suurin tuottaja.
Iin rovastikunta
Iin rovastikunta oli Oulun hiippakunnan rovastikunta 1932-2012. Rovastikuntaan kuuluivat Haukiputaan, Iin, Kiimingin, Kuusamon, Posion, Pudasjärven, Ranuan, Taivalkosken ja Yli-Iin luterilaiset seurakunnat. Ranuan seurakunta siirtyi 1938 ja Posion 1949 osaksi Kemin rovastikuntaa.
Iin rovastikunta syntyi 1932 Oulun tuomiorovastikunnan pohjoisten osien seurakunnista. Kuntaliitosten myötä osa maaseurakunnista palautui kaupunkiseurakuntina takaisin Oulun tuomiorovastikuntaa ja Oulun seurakuntayhtymään. Jäljelle jääneistä Kuusamon, Pudasjärven ja Taivalkosken seurakunnista muodostettiin vuoden 2013 alusta Koillismaan rovastikunta.
Iin rovastikunnan viimeinen lääninrovasti oli Haukiputaan seurakunnan kirkkoherra Jaakko Kaltakari.
Let’s Bottle Bohemia
Let's Bottle Bohemia on irlantilaisyhtye The Thrillsin vuonna 2004 julkaistu toinen studioalbumi.
Albumia myytiin yhtyeen kotimaassa platinalevyyn oikeuttava määrä. Se nousi viikon ajaksi, viikolla 38/2004 (julkaisuviikollaan), Irlannin albumilistan kärkeen, ja Britannian albumilistalla se oli korkeimmillaan sijalla yhdeksän. "Let's Bottle Bohemia" pysyi Irlannin listoilla yhdeksän ja Britannian listoilla neljä viikkoa.
Albumilta julkaistiin kolme singleä: "Whatever Happened to Corey Haim?", "Not for All the Love in the World" ja "The Irish Keep Gate-crashing". Listoilla näistä parhaiten menestyi ensiksi mainittu, joka nousi Irlannin singlelistalla korkeimmillaan sijalle 17 ja Britannian singlelistalla korkeimmillaan sijalle 22.
Albumin tuotti Dave Sardy ja se äänitettiin Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Albumilla vieraili monia muusikkoja, tunnetuimpina Van Dyke Parks ja R.E.M.-yhtyeen kitaristi Peter Buck.
Anatoli Rybakov
Anatoli Naumovitš Rybakov (; 14. tammikuuta 1911 Tšernigov, Venäjän keisarikunta, nyk. Ukraina – 23. joulukuuta 1998 New York, Yhdysvallat) oli venäjänjuutalainen kirjailija. Hän tuli erityisen tunnetuksi romaanitrilogiastaan Arbatin lapset, johon kuuluu muitakin teoksia. Arbatin lapset on kirjoitettu 1960-luvulla, mutta julkaistu vasta Gorbatšovin aikana 1988. Teoksen aiemmat julkaisusuunnitelmat keskeytettiin viime hetkellä vuosina 1966 ja 1978, joten se levisi Neuvostoliitossa pitkään samizdat-julkaisuina. Rybakovin romaania Raskasta hiekkaa pidetään ensimmäisenä neuvostoliittolaisena holokaust-romaanina.
Rybakovin isä Naum Rybakov oli itse syntynyt Staryi Arbatilla, (suomeksi "Vanha kärrytie"), joka on yhä Moskovan pääkatu. Anatoli Rybakov oli itse karkotuksessa Siperiassa, joten hänellä on henkilökohtaista kokemusta Stalinin ajan terrorista. Itse Arbatin lapset kertoo moskovalaisista nuorista, jotka Neuvostoliiton alkuajat ajoivat eri suuntiin. Anatoli Rybakov onnistui hankkimaan useita neuvostoajan palkintoja. Hän siirtyi kuitenkin elämänsä loppuvaiheissa Yhdysvaltoihin.
Gancia
Gancia on italialainen viiniyhtiö, jonka on vuonna 1850 perustanut Carlo Gancia Piemonten alueelle Italiaan. Gancia oli Italian ensimmäinen kuohuviiniyhtiö. Argentiinassa on yleistä lisätä Gancian aperitiivejä pirtelöön.
Kuohuviinit:
Aperitiivit:
Australianpaksujalka
Australianpaksujalka ("Burhinus grallarius") on australialainen kahlaajalintu. Sen esiintymisalue ulottuu Länsi-Australian pohjois- ja eteläosista Pohjoisterritorion halki Queenslandiin ja sieltä etelään Victoriaan. Se elää myös Papua-Uuden-Guinean Trans-Fly-alueella. Lajin holotyypin kuvaili John Latham Uudesta Etelä-Walesista vuonna 1802.
Savages (vuoden 1972 elokuva)
Savages on vuoden 1972 elokuva, jonka ohjasi James Ivory ja käsikirjoittivat Ivoryn idean pohjalta George Swift Trow ja Michael O'Donoghue.
Elokuva alkaa siitä, kun alkeellisen ”mutaihmisten” heimon uhrausmenojen kesken heidän metsänsä läpi vierii krokettipallo. Heimo seuraa sitä ja löytää lopulta itsensä laajalta, aavikoituneelta Westchesterin maatilalta 1930-luvulta.
Kalajoen rovastikunta
Kalajoen rovastikunta on yksi Oulun hiippakunnan yhdeksästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluvat Alavieskan, Haapajärven, Haapaveden, Kalajoen, Kärsämäen, Nivalan, Oulaisten, Pyhäjoen, Reisjärven, Sievin ja Ylivieskan luterilaiset seurakunnat.
Isopaksujalat
Isopaksujalat ("Esacus") on rantalintujen lahkoon ja paksujalkojen heimoon kuuluva lintusuku. Isopaksujalkoja on kaksi lajia:
Chrissie Hynde
Christine Ellen "Chrissie" Hynde (s. 7. syyskuuta 1951 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi yhtyeessä The Pretenders. Pretendersin tyyli on lähinnä punkrock-vaikutteinen.
Rosvot ja jeparit
Rosvot ja jeparit ("Cops and Robbers") on vuonna 1973 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka ohjasi Aram Avakian ja kirjoitti Donald E. Westlake oman romaaninsa pohjalta. Elokuvan pääosissa näyttelevät Cliff Gorman Tomina ja Joseph Bologna Joena.
Roger Greenspun kirjoitti elokuvasta hyvin ylistävästi The New York Timesiin.
Tom ja Joe ovat kaksi newyorkilaista poliisia jotka päättävät onnistua suuressa ryöstössä ja siirtyä rahoineen eläkkeelle. Paikallisen mafian johtaja haluaa arvopapereita, joten niitä he yrittävät hänelle hankkia Central Parkissa. Selviävätkö poliisit keikastaan sekä rahat että henget tallella?
Pohjois-Korean energiapolitiikka
Pohjois-Korean energiapolitiikka kertoo Pohjois-Korean energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.
Energiantuotannossa Pohjois-Korea on lähes omavarainen. Energiankulutus asukasta kohti oli IEA:n mukaan alle 10 % Etelä-Koreaan verrattuna vuonna 2007. Pohjois-Korean väestömäärä oli noin puolet Etelä-Korean väestöstä vuonna 2007 (24 milj/48 milj). Sähkön kokonaiskulutus vuonna 2007 oli alle 5 % Etelä-Koreaan verrattuna (18,1/412,0).
Intianpaksujalka
Intianpaksujalka ("Esacus recurvirostris") on eteläaasialainen kahlaaja. Sen elinympäristö ulottuu Kaakkois-Iranista Intian kautta Sri Lankaan, Indokiinaan ja Hainaniin. Lajin holotyypin kuvaili Georges Cuvier Nepalista 1829.
Mark Cuban
Mark Cuban (s. 31. heinäkuuta 1958 Pittsburgh) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja Dallas Mavericksin omistaja. Cuban on tullut tunnetuksi Internetiin liittyvistä liiketoimista. Hänen omaisuudensa arvioitiin olevan 3,3 miljardia dollaria vuonna 2011. Cuban myös omistaa NBA-joukkueen Dallas Mavericksin.
Cubanin ensimmäinen yritys oli MicroSolutions, jonka hän myi vuonna 1990 CompuServelle. Vuonna 1995 Cuban perusti Audionetin, josta tuli myöhemmin Broadcast.com. Neljä vuotta perustamisen jälkeen Yahoo! osti yrityksen. Tämän jälkeen Cuban oli mukana perustamassa mediayhtiö 2929 Entertainmentia. Samaan aikaan hänestä tuli NBA-seura Dallas Mavericksin omistaja. Mavericksissa Cuban tuli tunnetuksi kärkkäistä lausunnoistaan, joiden takia hän oli yksi liigan sakotetuimmista henkilöistä.
Cuban on myös yksi bisnesidea-tv-ohjelman "Leijonan luola USA" ("Shark Tank") liikemies-sijoittajista.
Villit juhlat
Villit juhlat ("The Wild Party") on James Ivoryn ohjaama ja Ismail Merchantin tuottama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1975. Sen pääosissa ovat James Coco ja Raquel Welch.
Ikääntynyt 1920-luvun elokuvatähti Jolly Grimm päättää yrittää comebackia järjestämällä juhlat uuden elokuvansa näyttämistä varten. Juhlat kuitenkin muuttuvat joksikin aivan muuksi kuin Jolly on ajatellut. Elokuva loppuu siihen, että Jolly tappaa rakastajattarensa Queenien ja näyttelijän, joka oli kiinnostunut naisesta.
Elokuva perustuu väljästi Joseph Moncure Marchin kirjoittamaan runoon, ja se kuvattiin Riversidessa Kaliforniassa. Runosta tehtiin myös kaksi musikaalia. Tanssikohtauksen koreografian suunnitteli Patricia Birch.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu "Villejä juhlia" 1920-luvun mykkäelokuvan tähtiä satirisoivaksi hullutteluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" sanoo elokuvaa hyvistä roolisuorituksista huolimatta jotenkin ontoksi ja antaa sille kaksi ja puoli tähteä neljästä.
Siru
Siru on suomalainen naisen etunimi. Etunimenä se on lyhentymä Siiri-nimen hyväilymuodosta "Sirukka", Siiri taas on suomalainen muoto skandinaavisesta nimestä Sigrid..
Vuoden 2009 loppuun mennessä Suomessa on nimi Siru annettu Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan 1000 henkilölle. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 2010, ja Sirun nimipäivä on 30. syyskuuta.
Riuttapaksujalka
Riuttapaksujalka ("Esacus magnirostris") on Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa elävä kahlaajalintu. Sen esiintymisalue ulottuu Andamaaneilta Malakan niemimaalle ja Filippiineille sekä sieltä etelään Indonesiaan, Papua-Uuteen-Guineaan, Australiaan ja Tyynenmeren saarille. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Depuch Islandilta Australian luoteisrannikon edustalta vuonna 1818.
The Dead Sleep Easy
The Dead Sleep Easy on vuoden 2007 kanadalainen draamaelokuva.
Tarina keskittyy meksikolaiseen painijaan (Ian Hodgkinson), joka tunnetaan vain nimellä The Champ, jonka meksikolainen järjestäytyneen rikollisuuden kopla palkkaa riveihinsä miehen tapettua kilpailijansa. Muutamien erikoisten tapahtumien jälkeen The Champ päättää yrittää hyvittää rikoksensa.Elokuvalla on ollut muutamia erikoisjulkaisuja:Elokuva julkaistiin DVD:llä 5. maaliskuuta 2009.
Jade (nimi)
Jade on naisen etunimi, joka johtuu saman nimisestä jalokivestä.
Vuoden 2012 loppuun mennessä Suomessa on nimi Jade annettu Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu noin 1750 naiselle ja ainakin kahdeksalle miehelle. Suurin osa Jade-nimisistä on syntynyt 2000-luvulla. Ennen vuotta 1920 nimeä ei ollut annettu kenellekään ja ennen vuotta 1960 alle kymmenelle henkilölle. Almanakkaan nimi lisättiin vuonna 2010, ja Jaden nimipäivä on 9. heinäkuuta.
Jade (täsmennyssivu)
Jade voi tarkoittaa seuraavia:
Valtion säveltaidetoimikunta
Valtion säveltaidetoimikunta on valtion taidehallintoon kuuluva Taiteen keskustoimikunnan alaisuudessa toimiva säveltaiteen asiantuntijaryhmä, jonka 11 jäsentä opetusministeriö valitsee kolmeksi vuodeksi kerrallaan valtakunnallisten säveltaidejärjestöjen tekemien ehdotusten perusteella. Toimikunta jakaa suomalaisille artisteille säveltaidepalkintoa.
L’Algérino
L’Algérino (oik. Samir Djourhlel, s. 2. toukokuuta 1981 Marseille) on ranskalainen rap-artisti, jolla on algerialaiset sukujuuret.
L’Algérino syntyi Marseillessa, jossa hän kiinnostui nuorena hip hop -musiikista ja alkoi kirjoittaa omia sanoituksia yhdeksänvuotiaana omasta lähiöstä.
L’Algérino aloitti varsinaisen musiikkiuransa Akhenatonin myötä, joka huomasi hänen kykynsä. Sitä ennen L’Algérinon levyttäjänä toimi Hafid Fédaouche ja hän oli mukana hetkellisesti B-Vice Junior ja 45 Niggaz yhtyeissä. L’Algérino oli sittemmin IAM-yhtyeen mukana kiertueella, kunnes aloitti soololevyttämisen vuodesta 2005. Hänen ensimmäinen albumi oli "Les Derniers seront les premiers", jonka hän levytti yhdessä Akhenaton kanssa ja toinen "Mentalité Pirate" julkaistiin vuonna 2007.
Uuden-Seelannin koripallomaajoukkue
Uuden-Seelannin koripallomaajoukkue edustaa Uutta-Seelantia koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Uusi-Seelanti on ollut mukana Oseanian-mestaruuskilpailuissa vuodesta 1971 eli ensimmäisistä kisoista alkaen. Useana vuonna maa on ollut Australian ohella ainoa kilpailuihin osallistunut joukkue. Ensimmäistä kertaa Uusi-Seelanti pääsi MM-kilpailuihin vuonna 1986, jolloin sen sijoitus oli 21:s.
Ensimmäistä kertaa Uusi-Seelanti oli olympiakoripallossa mukana vuoden 2000 kisoissa, jolloin sen sijoitus oli yhdestoista. Seuraavissa olympiakisoissa vuonna 2004 se sijoittui yhtä pykälää paremmin. Parhaan MM-kisasijoituksensa maa saavutti Indianapolisin kisoissa 2002. Tällöin se hävisi pronssiottelussa Saksalle luvuin 117–94.
Kokkolan rovastikunta
Kokkolan rovastikunta on Oulun hiippakuntaan kuuluva rovastikunta. Rovastikuntaan kuuluu koko Keski-Pohjanmaan maakunnan alue eli Halsuan, Kannuksen, Kaustisen ja Ullavan, Kokkolan suomalainen, Kälviän, Lohtajan, Perhon, Toholammin ja Vetelin luterilaiset seurakunnat.
Roomalainen maili
Roomalainen maili oli Rooman valtakunnassa käytössä ollut mittayksikkö. Sen alkuperäinen latinankielinen nimitys oli "mille passuum" ('tuhat askelparia'; monikossa "milia passuum", 'tuhatta askelparia'). Yhden roomalaisen mailin pituus oli 1000 askelparia, jonka arvioidaan olevan metreissä noin 1 479.
Kosraenkottarainen
Kosraenkottarainen ("Aplonis corvina") oli Tyynellämerellä, Mikronesian liittovaltiossa sijaitsevalla Kosraen saarella elänyt kotoperäinen kottaraislaji, joka kuoli sukupuuttoon 1800-luvun puolivälissä. Yleisväriltään mustasta linnusta tunnetaan vain kaksi näytettä, jotka Heinrich von Kittlitz keräsi 1828.
Lintu oli yleisväriltään kiiltävän musta. Kussakin höyhenessä oli kiiltävät reunat, joiden väri vaihteli teräksenvihreästä purppuranpunaiseen. Jalat ja pitkä nokka olivat mustat.
Kosraenkottarainen eli Mikronesian liittovaltiossa sijaitsevalla Kosraen saarella. Sen elinympäristöä olivat vuorten rinteillä kasvavat subtrooppiset ja trooppiset kosteat metsät. Lintu oli ilmeisesti saapunut saarelle jo varhain, yhtenä ensimmäisistä lajeista. Se ei ollut kehittynyt muista Mikronesiassa tavattavista kottaraislajeista, vaan mahdollisesti salomoninkottaraisesta ("Aplonis grandis") tai jostakin sen lähisukulaisesta. Pitkän nokan perusteella sen lähin sukulainen on luultavasti samoankottarainen ("A. atrifusca"). Myös biakinkottarainen ("A. magna") on kosraenkottaraista muistuttava, mutta sitä pitkäpyrstöisempi ja lyhytnokkaisempi laji.
Lajista on olemassa vain kaksi näytettä. Kummatkin keräsi Heinrich von Kittlitz vuonna 1828, ja niitä säilytetään nykyisin Pietarissa. Joidenkin lähteiden mukaan säilyneitä nahkoja olisi kuitenkin viisi kappaletta. Kittlitz teki linnusta myös piirroksen.
Kosraenkottaraisesta ei ole tehty havaintoja Kittlitzin vierailun ja näytteiden keruun (vuodenvaihde 1827–1828) jälkeen. Lintu oli hyvin todennäköisesti kuollut sukupuuttoon vuoteen 1880 mennessä, jolloin saksalainen tutkimusretkeilijä Otto Finsch vieraili saarella eikä nähnyt ainuttakaan lajin edustajaa. Vuonna 1931 saaren vuoristoissa suoritettiin etsintöjä kottaraisen löytämiseksi, mutta ne eivät tuottaneet tulosta. Häviämisen syynä olivat todennäköisesti rotat, joita kulkeutui Kosraelle vahingossa valaanpyytäjien laivojen kyydissä ja jotka ovat alueella yhä runsaslukuisia. Rotat söivät lintujen munia ja poikasia.
Tapiolan jalkapallostadion
Tapiolan jalkapallostadion on Espoon Tapiolan urheilupuistoon suunnitteilla oleva jalkapallostadion, joka tulisi FC Hongan käyttöön.
Stadionin kaavaillaan vetävän 8 000 henkeä, ja yksi stadionin erikoisuuksista on suljettava katto, jonka ansiosta kentällä voidaan pelata myös talvisin. Stadionin kustannusarvio on 22 miljoonaa euroa, ja sen rakennustyöt on aikomus aloittaa vuoden 2011 aikana. Stadionin rakennuttaa Tapiolan jalkapallostadion Oy, jonka omarahoitusosuus on 8,6 miljoonaa euroa. Yhtiön suurin henkilöosakas on liikemies Toivo Sukari 20 prosentin osuudellaan. FC Hongan edustusjoukkuetoimintaa harjoittavan Pallohonka Oy:n pääosakkaat Jouko Harjunpää ja Jouko Pakarinen omistavat stadionyhtiöstä molemmat 10 prosenttia.
Valtion tuki hankkeelle on epävarma, vaikka Suomen Olympiakomitea on ottanut sen huippu-urheilun valtakunnallisten rakennushankkeiden listalle.
Sonetteja laumalle
Sonetteja laumalle on Juice Leskisen ensimmäinen runokokoelma. Kirjan on kustantanut Kirjayhtymä vuonna 1975. Kannen kuvan on piirtänyt Juho Juntunen. Runokokoelman nimi viittaa humoristisesti Francesco Petrarcan teokseen "Sonetteja Lauralle".
Kuka murhasi rock’n’roll tähden
Kuka murhasi rock’n’roll tähden on Juice Leskisen kirjoittama kirja, joka julkaistiin vuonna 1978. Kirja on Leskisen ensimmäinen proosateos. Se on muodoltaan yhdestä kesästä kertova päiväkirja, joka kuvaa esiintyvän muusikon arkea, keikkailua ja perhe-elämää.
Kirja kuuluu "Soundi"-lehteä kustantaneen Lehtijussin "Soundi-kirjat"-julkaisusarjaan. Kirjan tunniste on ISBN 951-99182-5-6.
Kanarianmeriharakka
Kanarianmeriharakka ("Haematopus meadewaldoi") oli Kanariansaarten Fuerteventuran, Lanzaroten ja lähistön pikkusaarten kotoperäinen kahlaaja. Lajin viimeiset yksilöt kerättiin 1913, ja 1940-luvulla sen todettiin kuolleen sukupuuttoon. Muutamia varmistamattomia havaintoja on tehty 1968 ja 1981. Lajin holotyypin kuvaili 1913 David Armitage Bannerman, joka nimesi lajin Edmund Gustavus Bloomfield Meade-Waldon kunniaksi.
Turnpike
Turnpike voi tarkoittaa seuraava asioita:Turnpike voi viitata myös seuraaviin asioihin:
Corey Haim
Corey Haim (23. joulukuuta 1971 Toronto – 10. maaliskuuta 2010 North Hollywood, Kalifornia) oli kanadalainen näyttelijä. Haim aloitti näyttelijän uransa jo lapsena kanadalaisessa komediasarjassa "The Edison Twins", jossa hän näytteli Larryn roolia vuosina 1982–1986. Vuonna 1986 Haim sai ensimmäisen suuremman roolinsa Charlie Sheenin ja Winona Ryderin rinnalla elokuvassa "Lucas". Seuraavana vuonna hän oli pääroolissa Joel Schumacherin ohjaamassa kauhukomediassa "The Lost Boys". Tämän myötä hänestä tuli myös elokuvassa esiintyneen Corey Feldmanin paras ystävä, jonka kanssa hän teki kahden tuotantokauden pituisen sarjan "The Two Coreys". 1980-luvun lopun jälkeen Haimin ura kääntyi laskusuuntaan, vaikka hän esiintyikin säännöllisesti elokuvissa. Hän ryhtyi käyttämään kovempia huumeita jo alle täysi-ikäisenä. Haim löytyi kuolleena kotoaan 10. maaliskuuta 2010 ja kuolinsyyksi epäillään huumeiden yliannostusta.Blown Away (1992 film)
Giovanni Antonio Boltraffio
Giovanni Antonio Boltraffio, myös Beltraffio (n. 1466/1467 Milano? – 15. kesäkuuta 1516 Milano) oli italialainen taidemaalari.
Beltraffio oli aatelissukuinen. Hän opiskeli ja työskenteli Leonardo da Vincin ateljeessa. Taiteilijana häntä pidetään yhtenä voimakkaimmin erottuvista Da Vincin oppilaista, Bernardino Luinin ohella. Hänen muotokuviensa hahmot esiintyvät usein profiilissa ja hänen Madonna ja lapsi -aiheensa ovat da Vincimaisia, joskin linjojen ääriviivat erottuvat tarkasti, eikä niissä ole da Vincin sfumatoa.
Nokimeriharakka
Nokimeriharakka ("Haematopus unicolor") on Uuden-Seelannin pääsaarten ja lähisaarten kotoperäinen kahlaajalaji. Johann Reinhold Forster kuvaili sen holotyypin Uudesta-Seelannista, ja kuvauksen julkaisi Martin Lichtenstein vuonna 1844.
Rim’K
Rim'K (oik. Abdelkarim Brahmi-Benalla, s. 21. kesäkuuta 1978 Vitry-sur-Seine) on ranskalainen rap-artisti.
Brahmi-Benalla syntyi Vitry-sur-Seinessa algerialaisille vanhemmille, jotka ovat kotoisin Barbachasta.
Brahmi-Benalla perusti vuonna 1994 113-yhtyeen, jonka myötä hänet on tunnettu taiteilijanimellä Rim'K. Vuotta myöhemmin hän liittyi myös Mafia K'1 Fry -yhtyeeseen. Rim'K on tuonut musiikissaan, ja erityisesti vuonna 2004 julkaistussa ensialbumissaan "L'Enfant du pays", esille muun muassa vanhempiensa kotimaata Algeriaa. Kuusi vuotta myöhemmin Rim'K julkaisi kolmannen albuminsa "Maghreb United", jossa hän on tuonut esille maghreb-aluetta.
Uudenseelanninmeriharakka
Uudenseelanninmeriharakka ("Haematopus finschi"), joka joskus luokitellaan myös meriharakan alalajiksi, on Uuden-Seelannin Eteläsaaren kotoperäinen kahlaaja. Se talvehtii myös Pohjoissaaren rannoilla. Lajin holotyypin kuvaili Gustaf Heinrich Martens 1897, ja nimesi sen Otto Finschin kunniaksi.
Gustaf Heinrich Martens
Gustaf Heinrich Martens (1842–1912) oli lintutieteilijä, joka nimesi uudenseelanninmeriharakan ("Haematopus finschi") 1897 ("Ornithologische Monatsberichte").
Save Me from Myself
Save Me from Myself: How I Found God, Quit Korn, Kicked Drugs, and Lived to Tell My Story on entisen Korn -kitaristi Brian "Head" Welchin omaelämäkerta. Kirja kertoo hänen elämänvaiheensa lapsuudesta, ajasta Kornissa, hänen huumeriippuvuudestaan, uskoontulosta, elämästä Jumalan kanssa ja hänen musiikillisen soolouransa alusta.
Kirja julkaistiin Yhdysvalloissa kovakantisena 3. heinäkuuta 2007 ja pehmeäkantisena 24. kesäkuuta 2008.
Kirjaa ei ole julkaistu suomeksi.
"Part I: To Hell and Back"
"Part II: Heaven on Earth"
Kekkaishi
Kekkaishi on Yellow Tanaben luoma manga. Ivrea alkoi julkaista sarjaa suomeksi vuonna 2008. Sarja päättyi Japanissa vuonna 2011. Sarjan taskukirjoja ilmestyi yhteensä 35.
Sarjakuva on shōnen-tyyliä. Sen päähenkilö on poika nimeltä Yoshimori, joka on perinyt tehtäväkseen käymänsä koulun alueelle ilmaantuvien yliluonnollisten olentojen karkottamisen. Tarinan toinen päähahmo on Yoshimorin naapurintyttö Tokine, joka on sekä Yoshimorin ystävä että kilpailija. He kuuluvat vanhoihin kekkaishi-sukuihin, joissa periytyy kyky käyttää psyykkisiä ja telekineettisiä voimia pitkällisen pikkulapsesta saakka aloitetun harjoituksen avulla. Yoshimorilla on kaksi veljeä, mutta vain Yoshimorilla on syntymämerkki, joka osoittaa hänet kekkaishin tehtävien perijäksi. Tätä Tokinen suvun päähenkilö ei hyväksy, mistä saadaan sarjan perusjännite, jota värittää edelleen Yoshimorin ihastuminen Tokineen.
Karnosinemia
Karnosinemia on harvinainen perintötekijöistä johtuva sairaus, jonka oireina ovat neurologiset ongelmat. Sairauden aiheuttaa mutaatio karnosinaasientsyymiä koodaavassa CNDP1-geenissä. Karnosinemia-geenimutaatio on väistyvä.
Sairaus ilmenee yleensä ensimmäisen elinvuoden aikana hermostollisina ongelmina. Sairauden oireet ja merkit ovat hyvin vaihelevia, ja jotkut tapaukset ovat olleet oireettomia. Vain muutama kymmenen tapausta tunnetaan maailmanlaajuisesti. Perushoitona käytetään karnosiinivapaata ruokavaliota.
Karnosinemiaa eli karnosinaasientsyymin puutosta aiheuttaa CNDP1-geenin mutaatio autosomaalisessa kromosomissa 18. Oireina ovat hermoston kehityksen ja toiminnan ongelmat.
Fanipalvelu
Fanipalvelu (Fan service, ファンサービス, fan sābisu) on japanilaisen sarjakuvan eli mangan käsite. Se tarkoittaa tarinan elementtiä, joka ei olisi tarinan kuljetukselle välttämätön, mutta joka on mukana lukijan viihdyttämiseksi. Fanipalvelun tyyli ja sisältö vaihtelevat tarinan tyylisuunnan mukaisesti.
Eräs fanipalvelun muoto on piirtää tarinan päähenkilö tai henkilöt tarinan tunnelman mukaiseen ympäristöön. Asetelma kuvataan hyvin yksityiskohtaisesti ja huolellisella piirrostyöllä.
Fanipalvelu voi siten toimia esimerkiksi jakson aloitus- tai lopetuskuvana. Tarinaa voidaan myös kuljettaa niin, että kehittyvä tilanne luo perustelun fanipalvelulle joka voi samalla toimia huumorin lähteenä tai yllätyksenä myös lukijalle.
Fanipalvelu voi sisältää eroottissävyisiä elementtejä, joksi fanipalvelu usein suppeasti ymmärretään, vaikka sitä esiintyy myös muissa tyypeissä. Esimerkiksi realistisen tarkasti piirretty mecha tai kilpa-auto on myös fanipalvelun muoto, samoin erittäin näyttävät ja pitkät taistelukohtaukset.
Toisinaan raja tarinaan lisäväriä tuovan käytön ja tyylin välillä on häilyvä. Tällöin juoni on vain ohjaava kehys fanipalvelun käytölle.
Gustaf Magnusson (kuvataiteilija)
Gustaf Magnusson (1890 Tukholma – 1957) oli ruotsalainen taidemaalari ja graafikko.
Magnusson opiskeli Tukholman taideakatemiassa, Tanskassa, Norjassa, Saksassa ja Italiassa.
Magnusson on maalannut mm. muotokuvat useista Ruotsin kuninkaallisista ja merkkihenkilöistä, kuten prinssi Eugenista (1865-1947), Gustaf Trolle-Bondesta, Tukholman pormestarista Gunnar Fantista (1879-1967) ja C. Ådermanista.
Hänen julkisiin töihinsä kuuluvat mm. kaikki Tukholman Kustaa Vaasan koulun freskot, freskoja Göteborgin konserttitaloon ja muotokuvasarja Tukholman kaupungin merkkihenkilöistä.
Hänen töitään löytyy mm. Ruotsin kansallismuseosta, Tukholman modernin taiteen museosta, Münchenistä, Uffizin galleriasta Firenzestä ja British Museumista.
Muoto- ja henkilökuvien ohella Magnusson oli myös tuottelias maisemamaalausten tekijä. Hänen tuotantonsa laajuuden arvellaan jonkin verran laskeneen hänen töistään maksettuja hintoja.
Trilogy (Emerson, Lake &amp; Palmerin albumi)
Trilogy on brittiläisen Emerson, Lake & Palmer -yhtyeen heinäkuussa 1972 julkaistu kolmas studioalbumi. Sillä on muun muassa kappale "Hoedown", joka oli yhtyeen suosituimpia kappaleita konserteissa.
A-puoli
B-puoli
Aarne Jutila
Aarne Evert Jutila (s. 1. heinäkuuta 1940 Helsinki) on emeritusprofessori ja tekniikan tohtori. Hän toimi Teknillisen korkeakoulun (TKK) sillanrakennustekniikan professorina 1.9.1984-31.7.2008, jolloin hän jäi tästä virasta eläkkeelle. Hän jatkoi siltasuunnittelun asiantuntijauraansa vuonna 1977 perustamansa Insinööritoimisto Extraplan Oy:n puitteissa.
Hän valmistui Teknillisen korkeakoulun sillanrakennustekniikan oppituolista diplomi-insinööriksi vuonna 1966, tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1982 ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1985. Hän sai kunniatohtorin arvon Budapestin tekniikan ja taloustieteiden yliopistosta vuonna 2002.
Hän on suunnitellut itsenäisesti ja ollut suunnitteluryhmän jäsenenä tai johtajana 143 sillan suunnittelussa Suomessa.
Vuonna 2000 hän toimi 6-jäsenisen suunnitteluryhmän jäsenenä Stonecutters Bridge -sillan kansainvälisessä siltasuunnittelukilpailussa. Suomalaisen suunnitteluryhmän ehdotus valittiin viiden parhaan joukkoon alun perin 28 ryhmän joukosta.
Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL myönsi Jutilalle Sillanrakennuksen erikoispalkinnon 11.10.2016.