hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Säntis
Säntis on vuorenhuippu Koillis-Sveitsissä, Appenzell Innerrhodenin, Appenzell Ausserrhodenin ja Sankt Gallenin kantonien rajalla. Vuori kuuluu Appenzellin Alppeihin. Sen korkeus on 2 502 metriä.
Vuorta lähimmät isommat kylät ovat Appenzell ja Urnäsch pohjoisessa, Nesslau lännessä ja Wildhaus etelässä. Vuorelle on köysirata luoteen suunnasta, Hundwilin kunnan Schwägalpin kylästä. Vuorella käy vuosittain noin 300 000 matkailijaa. Vuoren huipulla on runsaasti rakennuksia ja rakennelmia, muun muassa ravintola, tietoliikennetorni ja tutkimuslaitteita.
Keski-Pohjanmaan kansanopisto
Keski-Pohjanmaan kansanopisto (aiemmin nimellä "Keski-Pohjanmaan Opisto") on Kokkolan Kälviällä toimiva vuonna 1948 perustettu kansanopisto. Sen opetustoiminta on nyttemmin liitetty osaksi Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymän tarjontaa.
Keski-Pohjanmaan kansanopisto sijaitsee Kälviän kirkonkylän läheisyydessä Kälviänjoen kahdella puolella. Sen pihapiiriin kuuluvat opiskelija-asuntolat ja kurssihotelli.
Keski-Pohjanmaan kansanopisto järjestää kansanopistolinjojen ohella koulutusta ammatillisiin perustutkintoihin, ammatti- ja erikoisammattitutkintoihin, leirejä, lyhytkursseja sekä erilaista lisä- ja täydennyskoulutusta.
Nuorille opisto tarjoaa humanistisen ja kasvatusalan opintoina nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajan sekä audiovisuaalisen viestinnän (media-assistentti) perustutkintokoulusta. Opistossa on myös laulu- ja musiikkiteatterilinjat. Liikunta-alaa edustaa tanssilinja.
Aikuislinjojen aihepiireinä ovat muiden muassa aistiohjaus, coaching, logoterapia, elämäntaitovalmennus, vammaisliikunta, viittomakieli ja valokuvaus. Sosiaali- ja terveysalan opintojen aiheisiin kuuluvat akupunktio, Alexander-tekniikka, autismi- ja dementiatyö, vyöhyketerapia, koululääketiede, ensiapu, psykoterapia, lymfaterapia, reiki, shindo, Horstmann-tekniikka, neurolingvistinen ohjelmointi, perhepäivähoito ja seksuaalineuvonta.
Keski-Pohjanmaan kansanopisto sai Skepsis-yhdistyksen myöntämän Huuhaa-palkinnon vuonna 2016 "näennäistieteellisten kurssien sisällyttämisestä koulutusvalikoimaan". Skepsis suhtautuu kriittisesti näennäistieteellisten oppien kuten reikin, homeopatian ja kiinalaiseen hoitoperinteen rinnastamiseen tieteelliseen tietoon perustuvan lääketieteen kanssa.
Keski-Pohjanmaan Opisto käynnistyi Kälviällä 25. lokakuuta 1948. Vuoteen 1956 asti se toimi Simukkalan pappilassa, kunnes se muutti nykyiseen paikkaansa Alavainiolle. Vuonna 1973 ja 1981 valmistui vat kaksi asuntolaa. Opisto laajeni toiselle puolelle jokea valmistuneeseen Ylävainion Auditorioon 1989, jota laajennettiin 2008.
Ensimmäisellä vuosikurssilla 1948 aloitti 27 nuorta rehtoripariskunnan Antti ja Liisa Tuomi-Nikulan ohjauksessa. Vuodesta 1974 vuoteen 1993 opistoa johti ”Kälviän Grundtvigiksi” kutsuttu Rauno Malviniemi. 1970–1980-luvuilla opiston pitkillä linjoilla oli parhaimmillaan 160 opiskelijaa. Malviniemen jälkeen rehtoreina ovat toimineet Olli Laurila (1993–1997), Tarja Hovila (1997–2003) ja Mervi Huttula (2003–). Keski-Pohjanmaan Opisto liittyi Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymään 2002 ja nimeksi tuli "Keski-Pohjanmaan kulttuuriopisto". Sittemmin nimi muuttui muotoon Keski-Pohjanmaan kansanopisto.
Teatteri-ilmaisun ohjaajia alettiin kouluttaa 1993, kunnes koulutus siirtyi Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoululle 2000-luvun alkupuolella. Nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajien koulutus alkoi 1998 ja media-assistenttien 2002.
California 37
California 37 on amerikkalaisyhtye Trainin kuudes studioalbumi. Sen julkaisi Columbia Records 13. huhtikuuta 2012. Albumin johdantosingle "Drive By" julkaistiin 10. tammikuuta 2012.
Peräpohjolan Opisto
Peräpohjolan Opisto on vuonna 1901 perustettu sitoutumaton kansanopisto Tornion Kivirannalla.
Opisto antaa yleissivistävää koulutusta, eriasteista ammatillista koulutusta sekä ammatillista lisäkoulutusta kasvatus- ja ohjausalalla.
Jatko-opintoihin valmentavaan Open korkeakoulupolku -linjaan kuuluu kasvatustieteellisiä opintoja. Opiston koulutusalueita ovat lisäksi kasvatus- ja ohjausalan linja ja liikunnanohjauksen linja. Opistossa voi suorittaa nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen, lasten ja nuorten erityisohjaajan ja aamu- ja iltapäivätoiminnan ohjaajan ammatillisen perustutkinnon.
Jana Gereková
Jana Gereková (s. 27. marraskuuta 1984) on slovakialainen ampumahiihtäjä.
Hän on osallistunut Torinon 2006, Vancouverin 2010 ja Sotšin 2014 talviolympialaisiin sekä seitsemiin ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sijoittui Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 takaa-ajossa kahdeksanneksi ja Nové Městossa 2013 yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi.
Gereková on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan neljänneksi Antholz-Anterselvan pikakilpailussa kaudella 2014–2015 ja cupin kokonaistilanteessa sijalle 23 kaudella 2012–2013.
Hän on saavuttanut rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa pronssia pikakilpailussa 2011 sekä sekaviestissä 2009, 2010 ja 2011.
Pohjois-Savon opisto
Pohjois-Savon opisto on Kuopion keskustan eteläpuolella Hiltulanlahden kaupunginosassa sijaitseva sitoutumaton kansanopisto, joka tarjoaa yleissivistävää ja ammatillista koulutusta. Vuonna 1895 perustetusta opistosta valmistuu nykyisin muun muassa viittomakielen ohjaajia ja Humanistisen ammattikorkeakoulun kouluttamia viittomakielen tulkkeja, yhteisöpedagogeja ja opettajia. Pohjois-Savon opistossa opetetaan lisäksi muun muassa eläintenkoulutusta, kuvataiteita ja sisustussuunnittelua.
Opisto perustettiin kauppaneuvos Gustaf Raninin lahjoittamille, omistamastaan Koivumäen kartanosta erotetuille maille.
Vuonna 2015 opisto ohjeisti naisopiskelijoitaan pukeutumaan peittävämmin turvapaikan hakijoiden vuoksi, mikä aiheutti hämminkiä ja uutisoitiin mediassa.
Julija Džyma
Julija Vаlentynivnа Džymа (, s. 19. syyskuuta 1990) on ukrainalainen ampumahiihtäjä.
Hän oli mukana Ukrainan hopealle sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa Nové Měston MM-kilpailuissa 2013. Normaalimatkalla hän sijoittui 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Džymа oli mukana Ukrainan naisten olympiakultaa voittaneessa viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän oli seitsemäs. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui takaa-ajokilpailussa yhdeksänneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti toisen osuuden hopeaa saaneessa Ukrainan naisten viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli kuudes ja normaalimatkalla yhdeksäs.
Džyma on saavuttanut EM-kilpailuissa naisten viestissä kultaa 2011, 2012 ja 2015. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Puolassa hän voitti kultaa pikamatkalla, hopeaa takaa-ajossa ja pronssia sekaviestissä. Hän on saavuttanut EM-kisoista lisäksi pikakilpailussa hopeaa ja viestissä pronssia 2013. Nuorten sarjassa hän sai normaalimatkalla pronssia 2009. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi sekaviestissä 2016 sekä kolmanneksi nuorten pikakilpailussa 2011 ja naisten takaa-ajossa 2015.
Džyma on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin kokonaispisteissä parhaimmillaan kahdeksanneksi ja yhteislähtöcupissa neljänneksi kaudella 2016–2017. Normaalimatkan cupissa hän oli toinen kaudella 2017–2018. Hochfilzenin maailmancupkilpailuissa 2013 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi ja takaa-ajossa toiseksi, mikä oli hänen ensimmäinen palkintosijansa maailmancupissa. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla ja pikakilpailussa kolmanneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019.
Tetjana Arefyeva
Tetjana Arefyeva (s. 9. maaliskuuta 1991) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 241 maaliskuussa 2012 ja nelinpelissä sijalla 182 elokuussa 2011. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä.
Voiton aukio
Voiton aukio (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin valtaväyliin kuuluvan, keskustasta koilliseen johtavan Itsenäisyyden valtakadun () keskivaiheilla sijaitseva, nähtävyytenäkin tunnettu aukio. 
Voiton aukion näkyvin symboli on 38-metrinen Voiton monumentti, jonka huipulle on sommiteltu Neuvostoliiton korkein toisen maailmansodan sotilasansiomerkki, Voiton ritarikunnan kunniamerkki. Arkkitehtien G. Zaborski (1909–1999) ja V. Korol (1912–1980) suunnittelema monumentti vihittiin vuonna 1954, kun oli kulunut 10 vuotta kaupungin vapautumisesta fasistisen Saksan vallasta 2. maailmansodassa. Monumentin tyven neljällä sivustalla on kuvanveistäjien Z. Azgur, A. Benbel, A. Glebov ja S. Selihanov reliefiteokset. Muistomerkin juurella palaa "ikuinen tuli", joka sytytettiin heinäkuussa 1961.
Aukion muoto oli aiemmin ympyrämäisempi ja sitä reunustavat kaksi kaarevaa asuinrakennuksta rakennettiin vuosina 1936–39; rakennukset valmistuivat lopullisesti vasta vuonna 1947 arkkitehti R. Stollerin suunnitelman mukaan. Näiden kahden rakennuksen katolla lukee: "Kansan urotyöt eivät kuole" (). Aukion uudempi arkkitehtuurinen kokonaisuus pohjautui arkkitehtien N. Androsov ja N. Trahtenberg ja kumppaneiden yleissuunnitelmaan vuodelta 1946. Monumentin ja aukion kehittämisen ohella (1954) aukion laidalle valmistui vuosina 1950–56 asuinrakennuksia, joiden suunnittelijoina olivat arkkitehdit M. Barš sekä L. ja G. Aranauskas.
Aukion nimenä oli aluksi sen aiemman muodon vuoksi Ympyräaukio (). Vielä 1948 julkaistussa postimerkissä käytetään tätä nimeä. Aukiota ryhdyttiin kuitenkin vuoden 1958 jälkeen kutsumaan virallisissa yhteyksissä Voiton aukioksi.
Aukiolla on nykyään soikion muotoinen, valtatien ympäröimä keskusosa. Uusi muoto syntyi vuosien 1985 (sodan päättymisen 40-vuotisjuhla) ja 2003 uudelleenrakentamisen tuloksena. Voiton monumentin edustalla olevaa kadun rajaamaa keskusosaa jatkettiin ja uusia alikulkuja rakennettiin. Vuonna 1984 muistomerkin alle avattiin Minskin metron on Voiton aukion metroasema (Ploštša Peramohi) sisäänkäynteineen (arkkitehdit B. Larchenko, B. Shkolnikov, K. Viazchik). Aukion alla kulkevaan käytävään rakennettiin ympyränmuotoinen muistohalli toisen maailmansodan uhreille ja Valko-Venäjän 566 vapautustaistelusta palkitulle, sodassa menehtyneelle Neuvostoliiton sankarille. Neuvostoliiton 12 sankarikaupungista muistuttaa graniittisen, kultaisella tähdellä koristeltujen nimilaattojen sommitelma. Voiton aukion muistomerkille pääsee valtatien alikulkuun käytettyjen ja metroasemalle johtavien alikulkukäytävien kautta.
Voiton aukion lounaisreunasta pääsee Minskin suurimpiin puistoihin kuuluvaan Gorkin puistoon.
Kateryna Kozlova
Kateryna Kozlova (s. 20. helmikuuta 1994 Mykolajiv) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 62 helmikuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 139 lokakuussa 2012. Hän on voittanut urallaan viisi ITF-turnausta kaksinpelissä ja 13 nelinpelissä. Lisäksi hänellä on yksi WTA 125k -turnauksen voitto kaksinpelissä.
Avomaat
Avomaat ovat lähinnä peltoja, kasvimaita ja laitumia. Viljelyn ja laiduntamisen historialle olivat merkityksellisiä muutkin aukeat paikat, kuten niityt, rannat, hakkuuaukeat ja metsäpaloalueet. Nämä alueet ovat myös lintujen suosimia alueita. Luonnonvaraiset niityt ja kosteikot ovat monien lintujen elinympäristöjä. Myös entisajan metsälaitumet, hakamaat ja lehdesniityt olivat monille linnuille hyviä elinympäristöjä.
Kun ihminen oppi käyttämään tulta, alettiin pian sen avulla raivata avomaita, joilla oli helpompi havaita petoeläimet ja vieraat ihmisryhmät kuin metsän keskeltä. Avomaat olivat myös metsää suotuisampia elinympäristöjä laiduntaville riistaeläimille. Metsien polttamisen riistaeläinten laitumiksi on saattanut edeltää eläinten kesyttämistä ja siirtymistä karjan paimentamiseen.
Jääkauden jälkeen ilmasto lämpeni ja paljon riistaeläimiä siirtyi pohjoisemmaksi. Osa ihmisistä seurasi niitä pohjoiseen, mutta osa jäi etelään. Heille tuli riistaeläinten vähentyessä tarve löytää uusi elinkeino. Todennäköisesti tämä seikka johti maanviljelyksen alkuun Lähi-idässä noin 10 000 vuotta sitten. Muita varhaisia maanviljelysalueita ovat Uusi-Guinea, Kiina ja nykyisen latinalaisen Amerikan alue.
Varhaisimmin viljeltyä viljaa olivat ohra ja vehnä. Viikuna tunnettiin kuitenkin jo ennen viljakasveja.
Peltoihin kuuluvia avomaita ovat viljapellot, puutarhat, kasvimaat, kesannot ja laitumet. Entisaikaan eläimet laidunsivat luonnonniityillä ja metsissä,
mutta nykyisin ne laiduntavat maatilojen laitumilla.
Puutarhakasveista avomailla viljellään mansikkaa, vihanneksia ja juureksia. Monet puutarhakasvit kasvatetaan keväällä kasvihuoneessa ja istutetaan myöhemmin avomaalle. Avomaalla hallan uhka on suurempi kuin kasvihuoneessa. Tätä hallan uhkaa voidaan torjua käyttämällä kateharsoa.
Optinen laitos
Optinen Laitos, lyhenne "OptL", oli Suomen puolustusvoimiin kuulunut laitos, jonka toimialaan kuuluivat optisten laitteiden korjaus, kunnossapito ja valmistus. laitos valmisti sinkojen tähtäimiä ja linssejä, korjasi kiikareita, etäisyysmittareita, tähtäinkiikareita ja periskooppeja.
Optisella laitoksella myös suunniteltiin ja valmistettiin omia optisia laitteita puolustuslaitoksen käyttöön.
Laitos perustettiin vuonna 1940 nimellä Puolustuslaitoksen Optillinen Laitos, lyhenne Pl.O.L.
Laitos toimi mm. jatkosodan aikana Helsingin Katajanokalla Merikasarmin alueella, mutta kaupungin pommitusten vuoksi se siirrettiin länsirannikolle Kaskisiin. Katajanokan aikoina se toimi samassa rakennuksessa Huoltokoulu 1:n kanssa, jolla oli yhteyksiä Asekouluun yksiköitä yhdistävien tähtäimiin liittyvien korjaustoimien takia.
Optisen Laitoksen johtajana toimi 1955-1961 everstiluutnantti Erkki Vara laitoksen ollessa Asekoulun Optinen osasto. Itsenäisen laitoksen johtajaksi tuli hänen jälkeensä insinöörieverstiluutnantti Usko Järvinen 1961-1976. Laitoksen korjaamon johtajana toimi mm. sotilasteknikko, myöh. insinöörieverstiluutnantti, aseinsinööri Tapio Suihko.
Laitoksen historiasta on kirjoitettu Optinen laitos – Linnoitusperiskoopista valonvahvistimeen 1940-2000+ -niminen teos (tekijä: Aimo Nalli, ISBN: 952-91-1758-2, julkaisupaikka: Lievestuore, julkaistu: 2000).
Laitoksen toiminnot yhdistettiin myöhemmin Lievestuoreen Varikkoon Laukaan Lievestuoreella.
Mahaviran lause
Euklidisessa geometriassa Mahaviran lause on jännenelikulmioon liittyvä tulos. Jos jännenelikulmion sivujen pituudet ovat 
formula_1 ja
formula_2 sekä lävistäjien pituudet formula_3 ja formula_4, on formula_5 ja formula_6 Mahaviran lause seuraa Ptolemaioksen lauseesta.
Gorkin puisto
Gorkin puisto voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
"Keskuspuistoa" (), jossa tavallisesti on jotain kulttuuritoimintoja:
Martin Cruz Smithin kirjoittama "rikosromaani" Gorkin puisto (1981) tai
kirjaan pohjautuva, Michael Aptedin ohjaama "elokuva" Gorkin puisto (1983).
Venäläistä rockyhtyettä Gorky Park (suom. Gorkin puisto).
Paavo Vihervä
Paavo Sakari Vihervä (s. 24. marraskuuta 1903 Kiikala) oli suomalainen radiokuunnelmien ja televisiosarjojen käsikirjoittaja, joka käytti nimimerkkiä "Pavi".
Vihervä oli käsikirjoittajana vuonna 1958 radiossa alkaneessa kuunnelmasarjassa "Hilma ja Akseli", jossa pääosia näyttelivät Senni Nieminen ja Hemmo Airamo. Sarja siirtyi vuonna 1961 televisioon ja jatkui Akselia näytelleen Airamon kuoltua "Hilma"-nimisenä 1967–1970.
MuCEM
MuCEM (Musée des Civilisations de l'Europe et de la Méditerranée) on Välimeren alueen kulttuuria esittelevä museo. Museo sijaitsee Marseillen vanhassa satamassa Fort Saint-Jeanin linnoituksen vieressä. Museo valmistui vuonna 2013, jolloin Marseille oli Euroopan kulttuuripääkaupunkina. Pitsimäisen museorakennuksen on suunnitellut algerialaissyntyinen arkkitehti Rudy Ricciotti.
Bolšoi Dvor
Bolšoi Dvor () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tihvinänjoen sivujoen Rjadanin varrella 28 kilometriä Boksitogorskista pohjoiseen. Kylässä on 1 100 ja kunnassa 1 800 asukasta (vuonna 2011).
Bolšoi Dvorin kunnan pinta-ala on 650,25 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Borin, Boksitogorskin, Pikaljovon ja Samoilovon kuntiin sekä Leningradin alueen Tihvinän piiriin. Pinta-alasta 89,0 % on metsää, 8,4 % maatalousmaata ja 1,4 % asuinaluetta.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Säsjokeen laskeva Tihvinänjoki ja suurin järvi Dymskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, kalkkikivi, hiekka, sora ja savi.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 48 kylää tai muuta asutuskeskusta: Astratšin kylä ja asemataajama, Balamutovo, Belyi Bor, Berednikovo, Bolšoi Dvorin asemataajama, Borisovo, Borki, Burkovo, Dereva, Dymin kylä ja asemataajama, Galitšno, Goreluha, Goruška, Hitinitši, Jakovlevo, Krasnyi Bronevik, Leningradski Šljuz, Malyi Rutšei, Masljanaja Gora, Mihailovskije Kontsy, Minetskoje, Muljovo, Novinka, Olonetski Šljuz, Orlovski Šljuz, Ostrov, Padihino, Pavlovskije Kontsy, Porog, Rybežka, Selištše, Sinjonka, Starina, Trufanovo, Tšernitsy, Turkovo, Turlinski lesopunkt, Uljanovštšina, Usadištše-Dymi, Vasiljovo, Veliki Dvor, Veretje, Vratšovo, Zapolje, Zaretšje ja Zinovja Gora. Toiseksi suurin asutuskeskus on lähes 200 asukkaan Dymi. Seitsemällä paikkakunnalla ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Kunnan alue kuului keskiajalla Novgorodin Äänisen viidennekseen ja myöhemmin Novgorodin läänin Tihvinän kihlakuntaan. Vanhin kylä on vuonna 1242 mainittu Dymin pogosta. 1800-luvun alussa rakennettiin seudun läpi kulkenut Tihvinän kanavajärjestelmä. Toisen maailmansodan aikana saksalaisten hyökkäys pysäytettiin Astratšin kylän luona.
Kunnan läpi kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114 sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Astratšin, Bolšoi Dvorin ja Dymin asemat. Kylistä on linja-autoyhteydet Pikaljovoon, Tihvinään ja Boksitogorskiin. Bolšoi Dvorin asemalla pysähtyvät ainoastaan Pietarin ja Babajevon väliset paikallisjunat.
Paikallisia elinkeinoja ovat puunhankinta ja pienimuotoinen puunjalostus, maatalous ja erilaiset palvelut. Maataloutta edustaa kaksi maatalousyritystä, joukko yksityistiloja ja asukkaiden palstaviljelmät. Suurin osa työvoimasta työskentelee Pikaljovossa, Tihvinässä, Boksitogorskissa tai Pietarissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuurikeskus, kirjasto, lääkintäasema, yleinen sauna ja kauppa. Astratšissa ja Dymissa on kahvilat ja Zinovja Gorassa huoltoasema kahviloineen.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1769 rakennettu Usadištše-Dymin kirkko, Krasnyi Bronevikissa sijaitsevat Antonijevo-Dymskin luostarin rakennukset, Galitšnon kartano ja toisen maailmansodan muistomerkit. Matkailupalveluja ei ole. Seudulla on pietarilaisten ja tihvinäläisten kesäasutusta
David McDuff
David McDuff (s. 1945 Sale, Cheshire) on brittiläinen kääntäjä, toimittaja ja kirjallisuuskriitikko.
McDuff opiskeli Edinburghin yliopistossa venäjää ja saksaa. Hän asui joitakin aikoja Neuvostoliitossa, Tanskassa, Islannissa ja Yhdysvalloissa ja asettui sitten Britanniaan, jossa hän työskenteli useita vuosia kirjallisuuslehdessä "Stand" toimittajana ja kriitikkona. Hän muutti sitten Lontooseen, jossa hän aloitti uransa kirjallisuuden kääntäjänä.
McDuff asuu nyt Kentissä. Hän on opiskellut suomea Lontoon ja Helsingin yliopistoissa.
McDuff on kääntänyt runoja ja proosaa, muun muassa Joseph Brodskyn ja Tomas Venclovan runoja sekä romaaneja, muun muassa Fjodor Dostojevskin teokset "Rikos ja rangaistus", "Karamazovin veljekset" ja "Idiootti". Bloodaxe Books on julkaissut hänen käännöksen Edith Södergranin kootuista runoista nimellä "Complete Poems" (1984, 1992) ja Karin Boye kootuista runoista nimellä "Complete Poems" (1994).
Kirjallisuuspalkintojen lisäksi McDuff on saanut vuonna 1994 TLS/George Bernard Shaw -kääntäjäpalkinnon Gösta Ågrenin runojen käännöksestä "A Valley In The Midst of Violence", jonka on julkaissut Bloodaxe, ja vuoden 2006 Suomenruotsalaisen kirjailijaliiton Stora Pris -palkinnon.
Vuosina 2007–2010 McDuff työskenteli toimittajana ja kääntäjänä Prahassa toimivassa järjestössä Prague Watchdogissa, joka seuraa Tšetšenian ja Pohjois-Kaukasian ihmisoikeustilannetta.
Vuonna 2013 McDuff sai Suomen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon. Hän on kääntänyt Ågrenin ja Södergranin lisäksi myös viisi Bo Carpelanin teosta sekä Tua Forsströmin lyriikkaa. Äskettäin ilmestyi hänen käännöksensä Tuomas Kyrön romaanista "Kerjäläinen ja jänis".
Somino
Somino () on kylä Leningradin alueen Boksitogorskin piirin Jefimovskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšagodan lisäjoen Sominkan varrella 25 kilometriä Jefimovskin taajamasta kaakkoon. Kylässä on 355 asukasta (vuonna 2010).
Sominon pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1583. 1800-luvulla kylä oli Novgorodin läänin Ustjužnan kihlakuntaan kuuluneen volostin keskus ja tärkeä Tihvinän kanavajärjestelmän tavarasatama. Pietarin ja Vologdan välisen rautatien valmistuttua 1900-luvun alussa se menetti taloudellisen merkityksensä, mutta säilyi pitkään kyläneuvoston keskuksena.
Sominon kautta kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114, josta haarautuu tie Zaborjen kautta Olješiin. Kylästä on linja-autoyhteys Jefimovskiin muutaman kerran viikossa. Siellä toimii tielaitos, saha ja Pikaljovon sementtitehtaan lasten kesäleiri. Palveluihin kuuluvat alakoulu, koulun tiloissa toimivat kulttuuritalo ja kirjasto, lääkintäpiste, posti, neljä kauppaa ja kaksi huoltoasemaa kahviloineen.
Kylän keskustassa on säilynyt vanhoja yksi- ja kaksikerroksisia rakennuksia. Rakennusmuistomerkkejä ovat vuonna 1841 rakennettu puinen Pietari-Paavalin kirkko ja 1800-luvun lopulla pystytetty kartanorakennus. Muita nähtävyyksiä ovat entiset hallinto- ja liikerakennukset sekä kanavasulkujen jäänteet. Lähistöllä sijaitsee kivikautisia arkeologisia kohteita sekä 900–1200-luvulta peräisin oleva kurgaanihauta.
Alamaailma (täsmennyssivu)
Alamaailma voi tarkoittaa seuraavia:
Anisimovo
Anisimovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšagodajoen varrella 65 kilometriä Boksitogorskista kaakkoon. Kylässä on 493 ja kunnassa 580 asukasta (vuonna 2012).
Anisimovon kunnan pinta-ala on 499,9 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Borin, Samoilovon, Jefimovskin ja Klimovon kuntiin sekä Novgorodin alueen Ljubytinon ja Hvoinajan piireihin. Pinta-alasta 90,0 % on metsää, 6,7 % maatalousmaata ja 2,3 % vesistöjä.
Seutu on pinnanmuodostukseltaan Kaspianmeren ja Itämeren vedenjakajalla sijaitsevaa kumpuilevaa tasankoa. Tärkeimmät joet ovat Tšagoda ja Voložba ja suurimmat järvet Berezoradinskoje, Suhoje, Strugskoje, Ptšelino ja Peruša. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, sapropeeli, mineraalivärit, kalkkikivi, hiekka ja sora.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 19 kylää: Bolšoi Dvor, Botšatino, Dudinskoje, Falilejevo, Fomkino, Gagrino, Gljadkovo, Golovkovo, Jolzovo, Kalinetskoje, Klimovo, Nekrasovo, Pronino, Spirovo, Strugi, Tarasovo, Tšasovnja, Tšerkasova Gorka ja Tšurilova Gora. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Keskiajalla Tšagoda ja Voložba -jokien välillä sijaitsi itään johtavan kauppareitin vetotaival. Kunnan alue kuului 1700-luvulle saakka Novgorodin Äänisen viidennekseen ja myöhemmin Novgorodin läänin Tihvinän kihlakuntaan. Anisimovon volosti liitettiin vuonna 1918 Tšerepovetsin lääniin ja vuosina 1927–1952 se kuului kyläneuvostona Leningradin alueen Jefimovskin piiriin.
Kunnan läpi kulkee Pikaljovon, Strugin ja Kolbekin välinen maantie. Strugin ja Pikaljovon välillä on linja-autoyhteys.
Paikallisia elinkeinoja ovat maatalous, hiekan ja soran louhinta sekä erilaiset palvelut. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät ja yksi lammastila. Kolmasosa työvoimasta työskentelee kaupungeissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat peruskoulu, lastenkoti, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja kauppa.
Kunnan nähtävyyksiä Gagrinon, Kalinetskojen ja Tšerkasova Gorkan kylien tsasounat. Matkailupalveluja ei ole.
Zaborje
Zaborje () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lidjoen rannalla 177 kilometriä Boksitogorskista itään. Taajamassa on 1 200 ja kunnassa 1 800 asukasta (vuonna 2011).
Zaborjen kunnan pinta-ala on 716,4 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Radogoštšin ja Podborovjen kuntiin sekä Vologdan alueen Babajevon piiriin. Pinta-alasta 95,4 % on metsää ja 2,6 % maatalousmaata.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla virtaavat Tšagodan sivujoki Lid ja Sudan sivujoki Kolp. Suurimmat järvet ovat Olješskoje, Zaozerje ja Lobskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 18 kylää ja asutusta: Golovatšovo, Ivahnovo, Ivanovskoje, Korobištše, Kosoi Uhab, Kosterino, Krutoi Rutšei, Lesnoi, Lid, Listvenka, Lukinskoje, Netšajevskaja, Olješi, Peregoroda, Perun, Utišje, Veliki Dvor ja Vratšovo. Sadan–kahdensadan asukkaan keskuksia ovat Utišje ja Olješi.
Zaborje on syntynyt 1900-luvun alussa perustetun rautatieaseman yhteyteen. Neuvostoaikana se oli huomattava metsäteollisuuskeskus. Toisen maailmansodan aikana seudulta alkoi piiritettyyn Leningradiin johtanut Elämän tie.
Kunnan läpi kulkee Sominon ja Olješin välinen maantie sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Zaborjen ja Verhnevolskin asemat. Zaborjesta on linja-autoyhteys Jefimovskiin. Taajaman rautatieaseman kautta kulkee kaukojunia sekä paikallisjunia Pietariin, Olhavaan ja Babajevoon. Zaborjen ja Krasnyi Borin välillä on käyttämätön ja osittain purettu kapearaiteinen rautatie.
Talous perustuu puunhankintaan ja pienimuotoiseen puunjalostukseen. Tärkein yritys on Podborovjen metsätalous. Merkittäviä työnantajia ovat myös erilaiset julkiset palvelut. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät.
Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, paikallissairaala, apteekki, posti, kahvila ja joukko kauppoja. Eräitä palveluja on myös Utišjessa, Olješissa ja muissa kylissä. Zaborjessa on vuonna 2006 valmistunut puinen ortodoksikirkko.
Seudulta on löydetty kolme muinaista asuin- ja hautapaikkaa. Rakennusmuistomerkkehin kuuluvat Lidin ja Listvenkan kylien kirkot, joista jälkimmäinen on valtakunnallinen suojelukohde. Zaborjessa on toisen maailmansodan muistomerkki.
Matkailijoita houkuttelevat seudun luonto sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuudet. Sennoje-järven rannalle suunnitellaan lomakylää. Kunnassa on piirin kaupunkilaisten kesäasutusta.
Kananliha
Kananliha on lihatyyppi, jota saadaan kanasta. Kananliha suositellaan paistettavaksi, tai muuten korkeassa lämpötilassa käytettäväksi, sillä se saattaa sisältää erilaisia bakteereja, kuten salmonellaa. Kananliha koostuu kanan lihas- ja rasvakudoksesta. Kananliha ei ole niin sanottua punaista lihaa. Kananliha on suosittua varsinkin Intiassa. Kananlihaa käytetään usein itämaisten ruokien valmistukseen.
Artic
Artic on Transtechin valmistama matalalattiaisten nivelraitiovaunujen mallisarja.
Ensimmäiset Artic-raitiovaunut otettiin käyttöön syksyllä 2013 Helsingin raitioliikenteessä. Vaunuja operoi Helsingissä HKL, joka koeajoi vuosien 2013–2015 aikana linjaliikenteessä kahta ensimmäistä vaunua. Mallin sarjatuotanto on käynnissä. Se tullaan toteuttamaan vuosina 2015–2019. 12. elokuuta 2013 otettiin käyttöön ensimmäinen Artic-vaunu, jonka sarjanumero on 401. HKL:n tekemään toimitussopimukseen sisältyy optio 90:stä vaunusta, johon sisältyy myös Raide-Jokerin pidemmät kaksisuuntavaunut.
Joulukuussa 2016 HKL käytti optioita ja tilasi kaksikymmentä uutta Artic-raitiovaunua lisää korvaamaan käytöstä poistettavat Variotram-vaunut. Optio-Articit ovat samanlaisia kuin alkuperäisen tilauksen vaunut ja ne toimitetaan vuosien 2018 ja 2019 aikana.
Helmikuussa 2018 HSL valtuutti HKL:n valmistelemaan 10 vaunun lisäoption käytön vuoteen 2019, johtuen vuoden 2024 arvioidun vaunutarpeen kasvamisesta.
Vaunu on erityisesti suunniteltu Helsingin vaikealle rataverkolle. Vaunun erityisyys on matalalattiaiseen rakenteeseen asennetut kääntyvät telit, jotka pehmentävät kulkua jyrkissä kaarteissa ja vaihteissa sekä vähentävät kulumista ja melua. Vaunussa on LED-valaistus. Taustapeilit on korvattu kameroin, ja kuljettajan käytössä on nestekidenäytöt. Helsingin vaunut käyttävät jarrutusenergiaa lämmitykseen, mutta vaunu voidaan myös varustaa energian talteen ottavin superkondensaattorein.
Koekäytön aikana Artic on saanut matkustajilta positiivista palautetta hiljaisuudesta, tilavuudesta ja istuimien suunnittelusta.
Vaunusta 411 alkaen vaunuissa on ollut ensiasennettuna Transtechin uuden omistajan Skoda Transportationin keulalogo.
Marraskuussa 2016 HKL käytti Raide-Jokeria varten olleen option, tilaten 29 kappaletta 34,5-metrisiä vaunuja. Pituuden lisäksi Raide-Jokerille tilatut vaunut poikkeavat kantakaupungin liikenteeseen tilatuista Articeista värityksen osalta sekä kaksisuuntaisuudella, eli vaunuissa tulee olemaan ovet kummallakin puolella ja ohjaamot molemmissa päädyissä. Ensimmäinen Raide-Jokerille tarkoitettu vaunu on suunniteltu toimitettavaksi vuoden 2019 aikana. Raide-Jokerin vaunut numeroidaan muista Articeista poiketen numeroille 601–629.
Jacob Young
Jacob Wayne Young (s. 10. syyskuuta 1979 Renton, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan lähinnä saippuasarjarooleista. Suomalaiset tuntevat hänet parhaiten Rick Forresterin roolista sarjassa "Kauniit ja rohkeat".
Young aloitti uransa vuonna 1997 sarjassa "Kauniit ja rohkeat", jossa hän näytteli teini-ikäistä Rick Forresteria. Hän lähti sarjasta vuonna 1999. Vuosina 2000–2003 hän näytteli Lucky Spenceriä saippuasarjassa "General Hospital". Rooli toi hänelle Daytime Emmy -palkinnon. Tämän jälkeen hän siirtyi näyttelemään JR Chandleria "All My Childreniin". Sarja lopetettiin vuonna 2011, jonka jälkeen Jacob Young palasi "Kauniisiin ja rohkeisiin" Rick Forresterin rooliin.
Jacob Young meni naimisiin Christen Stewardin kanssa vuonna 2007. Pariskunnalla on kolme lasta.
Ritarinkannukset
Ritarinkannukset ("Delphinium") on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluvia lajeja on noin 350. Suvun lajeista on muodostettu koristekasvikäyttöön erilaisia risteymiä sekä lajiryhmiä, joista käytetään nimeä jaloritarinkannus ("Delphinium" Belladonna-, Elatum- ja Pacific-Ryhmät) tai ruusuritarinkannus ("Delphinium" Ruysii-Ryhmä). Ritarinkannukset ovat kaikilta osiltaan myrkyllisiä sisältäen alkaloideja, kuten delfiniiniä (CHNO, CAS-numero 561-07-9) ja ajasiinia ("ajacine", CHNO, CAS 509-17-1).
Isoritarinkannus ("Delphinium elatum") ja jaloritarinkannukset ovat noin 2 metriä korkeita. Kukinnot ovat sinisiä, valkoisia tai roosanvärisiä.
Kiinanritarinkannusta ("Delphinium grandiflorum") tavataan luonnonvaraisena Etelä-Siperiassa ja Länsi-Kiinassa. Sitä on myös viljelty ympäri Eurooppaa 1700-luvulta lähtien. Isoritarinkannus löydettiin Siperiasta 1600-luvulla. Jaloritarinkannusten ensimmäiset risteymät syntyivät Englannissa 1800-luvulla.
Ritarinkannukset menestyvät auringossa. Ne tarvitsevat kuohkean, syvämultaisen ja hyvin ravitun maan.
Velikije Lukin taistelu
Velikije Lukin taistelu oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Velikije Lukin kaupungin hallinnasta. Saksalaiset olivat elokuussa 1941 vallanneet kaupungin, jonka jälkeen he olivat linnoittaneet sen. Kaupunki oli merkittävä rautatieliikennepaikkana ja Lovatin ylittävien siltojen takia. Saksalaiset olivat luoneet useita sillanpääasemia kaupungin etelä- ja pohjoispuolelle. Neuvostoliiton 3. isku-armeijan yrittäessä vallata kaupungin takaisin marraskuussa 1942, kaupunkia puolustavilta Saksan 83. jalkaväkidivisioonan, 3. ja 5. vuoristodivisioonan ja myöhemmin LIX armeijakunnan joukoilta. Saksalaiset onnistuivat torjumaan ensimmäisen hyökkäyksen joulukuuhun mennessä. Puna-armeija hyökkäsi uudelleen kaupunkiin 4. tammikuuta 1943 operaatio Totilassa, joka mursi saksalaisten puolustuksen ja kaupunki saatiin vallattua lopullisesti 16. tammikuuta 1943.
Marcus Heimonen
Marcus Heimonen (s. 11. lokakuuta 1993 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja, mutta pystyy myös pelaamaan oikeana laitapuolustajana.
Heimonen on Vantaan Jalkapalloseuran kasvatti. Hän siirtyi Honkaan kaudeksi 2013 pelattuaan edellisen kauden Ykköstä HIFK:ssa. Heimonen on pelannut kahdeksantoista liigaottelua. Hän palasi Vantaalle pelaamaan vuonna 2016, nyt PK-35 Vantaa -joukkueen riveihin.
Heimonen on edustanut Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta.
Love’s Not Made for My Kind
Love’s Not Made for My Kind on Tarotin toinen single, joka julkaistiin vuonna 1986.
Rose on the Grave
Rose on the Grave on Tarotin kolmas single, joka julkaistiin vuonna 1988. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 14.
Dana Murzyn
Dana Trevor Murzyn (s. 9. joulukuuta 1966 Calgary, Alberta) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Hartford Whalers varasi Murzynin NHL:ään vuorolla viisi ensimmäisellä kierroksella. Tätä ennen hän oli pelannut kaksi kautta Calgary Wranglersissa juniorisarja WHL:ssä ja valittu kausista jälkimmäisellä WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Hän aloitti ammattilaisuransa heti varausvuonnaan ja valittiin kauden 1985–1986 päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Murzyn pelasi Hartfordissa kaksi täyttä kautta ja osan kolmannesta. Tammikuussa 1988 hän siirtyi Calgary Flamesiin osana pelaajakauppaa, jossa Calgary sai hänen lisäkseen hyökkääjä Shane Churlan ja jossa Hartfordiin siirtyivät puolustaja Neil Sheehy, hyökkääjä Carey Wilson ja hyökkääjä Lane MacDonaldin pelaajaoikeudet. Kaudella 1988–1989 Murzyn oli voittamassa NHL:n mestaruutta, Stanley Cupia. Calgary kohtasi loppuotteluissa Montreal Canadiensin ja vei mestaruuden otteluvoitoin 4–2.
Maaliskuussa 1991 Murzyn siirtyi Vancouver Canucksiin, joka antoi Calgarylle vaihdossa puolustaja Kevan Guyn ja hyökkääjä Ronnie Sternin. Kaudella 1993–1994 Vancouver eteni NHL:n loppuotteluihin, mutta hävisi mestaruuden New York Rangersille otteluvoitoin 3–4. Pudotuspelien avauskierroksella tulleen polvivamman vuoksi Murzyn ei pystynyt pelaamaan vuoden 1994 loppuottelusarjassa yhtään ottelua. Kaudella 1997–1998 Murzyn ehti pelata 31 ottelua ennen kuin kausi päättyi hänen osaltaan joulukuussa 1997 tulleeseen polvivammaan. Hänen viimeiseksi kaudekseen jäi kausi 1998–1999, jolla hän pelasi 12 ottelua Vancouverissa NHL:ssä ja 20 ottelua farmijoukkue Syracuse Crunchissa AHL:ssä.
Puolustavan puolustajan () roolissa pelannut Murzyn pelasi 14 kautta kestäneellä NHL-urallaan 838 runkosarja- ja 82 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa 204 tehopistettä, 52 maalia ja 152 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 19 tehopistettä, yhdeksän maalia ja kymmenen syöttöpistettä. Jääkiekkouransa jälkeen hän on työskennellyt liha-alalla.
Angels of Pain
Angels of Pain on Tarotin neljäs single. Se julkaistiin vuonna 1995.
Walter White
Walter Hartwell ”Walt” White, Sr. on kuvitteellinen hahmo yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Breaking Bad". Hahmon on luonut Vince Gilligan ja häntä näyttelee Bryan Cranston.
Walter Hartwell White, perheen kesken Walt, on Albuquerquen New Mexicon yläkoulun kemianopettaja. Sarjan alussa Walt täyttää 50 vuotta, ja pian tämän jälkeen hänellä todetaan parantumaton keuhkosyöpä. Tajutessaan että tällä on korkeintaan kaksi vuotta elinaikaa, Walt alkaa valmistamaan metamfetamiinia turvatakseen perheensä talouden kuolemansa jälkeen. Hän lyöttäytyy yhteen entisen oppilaansa Jesse Pinkmanin kanssa, joka vastaa aluksi metamfetamiinin jakelusta. Waltin omistautuminen ja tietotaito kemiaa kohtaan tuo markkinoille puhtainta metamfetamiinia koskaan, joka saa lempinimen "sininen meta" (engl. "Blue Sky", joskus myös "Fring's Blue"). Tuote leviää kulovalkean tavoin, myöhemmin jopa Eurooppaan asti jyräten muut kilpailijat. Walt ottaa itselleen peitenimen, Heisenberg, jonka alla hän toimii alamaailmassa.
Sarjan alussa pelokas, ujo ja pompoteltavissa oleva Walt karttaa rikollisuutta ja toimii lain puitteissa. Sarjan edetessä Walt joutuu toimimaan moraalisesti arvelluttavasti. Hän tottuu hiljalleen ajatukseen niiden tarpeellisuudesta, ja alkaa pitämään statustaan huumeparonina palkitsevana (mm. kehuen itseään epäsuoraan Hankille) ja alkaa vastustella yhä vähemmän rikoksia. Tämä myös toimii lähes aina oman etunsa mukaisesti; Walt manipuloi valheilla läheisiään (eritoten Jesseä) saadakseen nämä puolelleen.
Waltin alamäki ja alamaailman kytkökset vapauttavat hänessä täysin uusia tuntemuksia kuten raivoa, katkeruutta sekä silmitöntä armottomuutta. Kaikki Waltin tekemät valinnat johtavat hänen eristäytymiseen perheestään ja ystävistään.
Itä-Karjalan Kansanopisto
Itä-Karjalan Kansanopisto eli IKKO on Savonlinnan Punkaharjulla toimiva kansanopisto, joka perustettiin Laatokan rannalle Impilahden Viipulanniemeen 1906. Sieltä se siirtyi 1940 Punkaharjun Valoniemeen.
Opisto on panostanut voimakkaasti maahanmuuttajaväestön koulutukseen. Sen opetussisältöön kuuluvat suomen kielen ja suomalaisen kulttuurin linja, matkailu- ja kielilinja, lasten- ja kodinhoidon linja, viestintä- ja ilmaisutaidon linja sekä peruskoululinja kymppiluokkineen. Opisto antaa maahanmuuttajien ammatilliseen peruskoulutukseen valmistavaa valmennusta ja tarjoaa ammattitutkinto-opintoja asioimistulkeiksi, kotityö- ja siivousalalle, koululaisten aamu- ja iltapäivätoiminnan ohjaajaksi, hierojaksi ja maaseutumatkailun alalle.
Bergeron
Bergeron on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Nowak
Nowak on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kanneljärven Opisto
Kanneljärven Opisto on Lohjalla Hormajärven rannalla toimiva sitoutumaton kansanopisto. Se järjestää nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaajan ammatillista peruskoulutusta, vapaan sivistystyön koulutusta, aikuisten perusopetusta ja perusopetuksen lisäopetusta (kymppiluokka). Kuvataidelinja valmentaa sisäänpääsyyn muun muassa muotoilun, valokuvauksen ja muiden visuaalisten alojen oppilaitoksiin. Maahanmuuttajille on oma kotoutumislinja.
Kanneljärven Opisto perustettiin nimellä Uudenkirkon Kansanopisto vuonna 1894 Karjalankannaksella Kanneljärven kylässä. Talvisodan takia opisto siirtyi joulukuussa 1939 Vihtiin Uudellemaalle, josta se siirtyi 1953 nykyiseen paikkaansa Lohjan Hormajärven rannalta.
Kaappi
Kaappi on laatikonmuotoinen, tavaroiden säilytykseen tarkoitettu tila, joka koostuu kolmesta seinästä ja yhdestä ovesta. Kaappi voi olla joko lattialla seisova pöytäkaappi, sitä korkeampi komero tai seinälle ripustettu seinäkaappi.
Kaapeissa on säilytettävistä tavaroista riippuen usein myös hyllyjä, joko kiinteitä tai irrotettavia ja korkeudeltaan säädettäviä. Muita kaappien sisusteita ovat ripustuskoukut, vaatetangot ja esiin vedettävät laatikostot tai ritiläkorit.
Kaappien valmistusmateriaali riippuu niiden käyttöalueesta ja tarkoituksesta. Esimerkiksi lokeroiksi kutsuttavat julkisessa käytössä olevat lukolliset kaapit on valmistettu metallipellistä, kun taas esimerkiksi kotitalouksissa olevat irtaimet ja kiinteät kaapit on valmistettu puusta tai kalustelevystä, kuten MDF:stä tai lastulevystä. Muita materiaaleja voivat olla muovi ja erilaiset komposiitti- eli yhdistelmämateriaalit.
Joissakin kaapeissa, kuten vaatekaapeissa sekä kylpyhuoneiden kaapistoissa käytetään liukuovia, jotka eivät avautuessaan vie tilaa. Myös kirjahyllyissä voi olla erillisiä suljettavia kaappeja.
Eräs historian tunnetuimmista kaapinvalmistajista oli Thomas Chippendale (1718–1779).
Mikael Hidén
Mikael Juhana Vilhelm Hidén (s. 7. joulukuuta 1939 Vihti) on suomalainen oikeustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston valtiosääntöoikeuden ja kansainvälisen oikeuden professori vuodet 1977–2007. Hänen väitöskirjansa (1970) aiheena oli eduskunnan oikeusasiamies.
Hidén valmistui lainopin kandidaatiksi 1962, lisensiaatiksi 1963 ja tohtoriksi 1970. Varatuomarin arvon hän sai 1972. Hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin 1965–1966 ja valmistui Chicagon yliopistosta maisteriksi (Master of Comparative Law) 1966.
Hidén valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1991.
Lokero
Lokero on pieni, ja yleensä kapea säilytystila. Niitä löytyy yleensä monilta julkisilta paikoilta, kuten työpaikoilta, yläasteista ja lukioista. Ne vaihtelevat kooltaan, tarkoitukseltaan, rakennukseltaan ja turvallisuudeltaan. Joissakin Yhdysvaltain kouluissa on päädytty poistamaan lokerot kokonaan, koska niiden on todettu olevan oppilaille liian hyvä asiattomien ja jopa vaarallisten tavaroiden säilyttämispaikka. Lokeroita löytyy myös esimerkiksi rautatieasemilta. Lisäksi postien kauppoihin sijoittamat pakettiautomaatit ovat lokerikkoja.
Touch
Touch voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Jääpallon Elitserien-kausi 2012–2013
Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2012-2013 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta selviytyivät pudotuspeleihin ja sijoille 11-14 sijoittuneet joukkueet joutuivat karsimaan sarjapaikastaan.
Uusina joukkueina sarjaan olivat nousseet Allsvenskanista IFK Motala ja Ljusdals BK, jotka korvasivat edellisenä kautena sarjasta pudonneet Kalixin ja Tillbergan.
Loppuotteluun selvisivät edellisen kauden mestari Sandviken ja Hammarby. Friends Arenalla pelatun loppuottelun voitti Hammarby maalein 9-4. Ottelua seurasi 38 474 katsojaa, mikä oli Ruotsin jääpallofinaalien uusi ennätys.
Kahdeksan parasta pudotuspeleihin, neljä viimeistä putoamiskarsintaan.
Puolivälierät ja välierät pelattiin paras viidestä -systeemillä siten, että toinen, kolmas ja tarvittaessa viides ottelu käytiin paremmin sijoittuneen kotikentällä.
17.3.2013 Friends Arena, Solna Yleisöä: 38 474
Karsinnat pelattiin kahdessa neljän joukkueen lohkossa. Karsinnoissa pelasivat Elitserienin neljä heikointa ja Allsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Molempien lohkojen kaksi parasta joukkuetta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Vuorotteleva sarja
Vuorotteleva sarja tarkoittaa matematiikassa sellaista sarjaa, jonka termit ovat vuorotellen positiivisia ja negatiivisia. Täsmällisemmin määriteltynä vuorotteleva sarja on muotoa
formula_1
oleva sarja, missä formula_2 jokaisella formula_3
Vuorotteleva sarja suppenee, jos sen osasummien
formula_4
muodostama jono formula_5 suppenee.
Leibnizin kriteerio, toiselta nimeltään Leibnizin testi vuorotteleville sarjoille, antaa riittävän ehdon vuorottelevan sarjan suppenemiselle. Sen ehdot ovat yksinkertaiset eikä niiden tarkasteleminen vaadi osasummien laskemista.
Lause: Sarja
formula_6
jonka termit ovat vuorotellen positiivisia ja negatiivisia, on varmasti suppeneva jos termien itseisarvot lakkaamatta pienenevät ja niiden raja-arvona on 0, siis
formula_7
Todistus: Oletetaan, että positiiviterminen jono formula_8 suppenee monotonisesti kohti lukua 0. Jos yhdistämme sarjan formula_9 termit kaksittain
formula_10
niin kaikki suluissa olevat summat ovat positiivisia ja saamme osasummille epäyhtälöketjun
formula_11
Jos taasen yhdistämme sarjan termit toisella tavalla, saamme
formula_12
Jälleen suluissa olevat summat ovat positiivisia ja päädymme tulokseen
formula_13
Yhtälöstä
seuraa edelleen, että
formula_15
oli summausindeksi formula_16 mikä hyvänsä. 
Lopulta, koska oletimme ehdon formula_17 olevan voimassa, saamme
formula_18
Näin ollen meillä on kasvava lukujono ja vähenevä lukujono, joista toinen on aina toista suurempi ja joiden yleisten termien raja-arvon erotus lähenee lukua 0, joten lukujonot suppenevat kohti yhteistä raja-arvoa formula_9. Alun oletuksilla siis osasummien muodostama lukujono formula_20 suppenee ja
formula_21
Vuorottelevan sarjan summaa formula_9 voidaan arvioida laskemalla sarjan osasummia formula_20. Jos sarjan termit ovat monotonisesti väheneviä, voidaan virhetermin suuruutta arvioida ensimmäisestä summasta poisjätetystä termistä, sillä
formula_24
ja näin saadaan virhetermille arvio
formula_25
Sarja formula_26 on itseisesti suppeneva, jos sarja formula_27 suppenee.
Lause: Itseisesti suppeneva sarja suppenee myös tavallisessa mielessä.
Todistus:
Oletetaan, että sarja formula_26 suppenee itseisesti. Tällöin sarjat formula_29 ja formula_30 suppenevat.
Koska epäyhtälöt
ovat aina voimassa, niin majoranttiperiaatteen mukaan myös sarja formula_32 suppenee.
Näin ollen formula_33 suppenee kahden suppenevan sarjan erotuksena, sillä
formula_34
Itseisesti suppenevan sarjan termit voidaan järjestään uudelleen, jolloin sarja pysyy suppenevana ja summa muuttumattomana.
Sarja suppenee ehdollisesti, jos se suppenee, mutta ei suppene itseisesti. Esimerkiksi sarja
formula_35
suppenee Leibnizin kriteerion perusteella, mutta ei suppene itseisesti, sillä harmoninen sarja formula_36 hajaantuu.
Ehdollisesti suppenevan sarjan termien järjestystä ei voi muuttaa, minkä näkee seuraavasta esimerkistä.
formula_37
Järjestetään termit uudelleen seuraavasti:
formula_38
jolloin päädyttäisiin tulokseen
mikä luonnollisestikaan ei pidä paikkaansa.
Lokakuun aukio (Minsk)
Lokakuun aukio (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin keskustasta koilliseen johtavan Itsenäisyyden valtakadun () varrella kantakaupungissa sijaitseva suuri aukio. Se on yhdessä aukiolla sijaitsevan, kongresseihin, vastaanottoihin, teatteri- ja musiikkiesityksiin käytetyn Tasavallan palatsin kanssa keskeinen areena Valko-Venäjän tasavallan seremoniallisissa ja kansalaisilleen järjestämissä tapahtumissa. Aukiolle sijoitetaan talvisin tasavallan virallinen Uudenvuoden kuusi. Aukion laidalla sijaitsee Valko-Venäjän Suuren isänmaallisen sodan historian valtionmuseo.
Aukion lähitienoot tunnettiin jo 1800-luvulla nimellä "Uusi paikka" ("Uusi kaupunki"). Alueen keskellä, silloiseen keskuspuiston alueella toimi kauppatori. Kauppatori siirrettiin kuitenkin jo 1800-luvun puolivälissä toisaalle. 1800-luvun lopulla keskuspuistoon rakennettiin kaupungin teatteri (nykynimeltään "Kansallinen akateeminen Janka Kupalan teatteri"). Tämä pieneksi kutistunut puisto ja siellä sijaitseva teatteri on nykyään aivan Lokakuun aukion eteläpuolella, Itsenäisyyden valtakatun toisella puolella. Lokakuun aukion nykymuoto alkoi hahmottua toisen maailmansodan jälkeen. Tuolloin aukiota kutsuttiin Keskusaukioksi (Tserntralnaja). 1950–1970-luvuilla se oli sotilasparaatien ja mielenosoitusten tapahtumapaikkana. Puiston laidalla oli hallitukselle aidattu katsomo. Vuonna 1984 aukio sai nimen "Lokakuun aukio". Vuonna 2001 aukiolle valmistui arkkitehti M. Pirogovin johdolla suunniteltu Tasavallan palatsi, ja aukio sai nykyisen perusrakenteensa. 
Lokakuun aukion etelälaidalla lähellä Itsenäisyyden valtakatua on "Valko-Venäjän etäisyyksien nollapiste". Se toimii esimerkiksi maantiekartan etäisyyksien lähtöpisteenä Valko-Venäjällä. Monumentin suunnittelivat arkkitehti A. Sardanov, kuvanveistäjä Aljaksandr Finsk ja metallitaiteilija V. Zavedejevin ja se paljastettiin vuonna 1998.
Lokakuun aukion etelälaidalla on Minskin metron vilkkaimpiin kuuluva Kastrytšnitskajan metroasema (suom. Lokakuun (aukion) metroasema), joka samalla toimii risteysasemana toiselle metrolinjalle.
 (Huom. Osa uudehkoja teoksia ja siksi ei-vapaan panoraaman piirissä)
Tasavallan palatsi
Tasavallan palatsi voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia rakennuksia: