Ikaría
Ikaría (; myös Ικαριά, "Ikariá" tai Νικαριά, "Nikariá") on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 255 neliökilometriä ja asukasluku 8 423 (vuonna 2011). Hallinnollisesti saari kuuluu Ikarían kuntaan, Ikarían alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkaupunki on Ágios Kírykos.
Ikaría sijaitsee Egeanmeren itäosassa, tarkemmin saaren mukaan Ikaríanmereksi kutsutulla merialueella. Sen lähimmät saaret ovat Foúrnoi-saaret ja Sámos sen itäpuolella, Pátmos kaakkoispuolella sekä Mýkonos kaueampana lännessä. Ikaría on vuoristoinen ja sen läpi kulkee pituussuunnassa vuorijono, joka on jyrkempi saaren eteläpuolella ja loivempi pohjoispuolella.
Ikaríalla on radioaktiivisia kuumia lähteitä, joissa ihmiset ovat käyneet vuosisatojen ajan. Lähteissä käydään yhä rentoutumassa ja hakemassa parantumista.
Ikaría kuuluu hallinnollisesti Ikarían kuntaan. Koko saari on ollut yhtä kuntaa vuoden 2011 aluehallintouudistuksesta lähtien. Uudistuksessa Ikaría sai myös oman alueyksikön, Ikarían alueyksikön, kun aiempi Sámoksen prefektuuri lakkautettiin ja jaettiin kahtia Sámoksen ja Ikarían alueyksiköiksi.
Saaren suurimmat asutukset ovat Ágios Kírykos (2 218 asukasta), Évdilos (501), Karavóstamo (499), Christós eli Ráches (359), Xylosýrtis (265) ja Ágios Polýkarpos (234). (Katso myös: Luettelo Ikarían kunnan kaupungeista ja kylistä.)
Antiikin aikana Ikaría tunnettiin myös nimillä "Dolikhe" ja "Ikhthyoessa". Kreikkalaisen mytologian kertomuksen mukaan Daidalos pakeni yhdessä poikansa Ikaroksen kanssa Kreetan kuningas Minoksen rakennuttamasta labyrintistä Daidaloksen valmistettua kummallekin siivet sulista ja vahasta. Pakomatkalla Ikaros lensi liian lähellä aurinkoa, jonka vuoksi vaha siivistä suli ja Ikaros putosi nykyisen Ikarían saaren läheisyyteen mereen ja hukkui. Sen jälkeen saarta on kutsuttu nimellä Ikaría (myös "Íkaros") ja merta saaren lähellä Ikaríanmereksi.
Saaren ensimmäisten asukkaiden kerrotaan tulleen Miletoksesta. Myöhemmin saari kuului Sámoksen alaisuuteen. Antiikin aikana saarella oli suhteellisen vähän asukkaita, ja sitä käytettiin samoslaisen karjan kasvatukseen. Saaren kaupunkeja olivat Drepanon (myös Drakanon), joka sijaitsi saaren itäpäässä, sekä Istoi, joka sijaitsi lännempänä saaren pohjoisrannikolla. Kreikkalaisen mytologian viinin ja hedelmällisyyden jumalan Dionysoksen on sanottu syntyneen Drepanonissa. Ikaríalaiset olivatkin erään legendan mukaan ensimmäisiä, jotka valmistivat viiniä. Istoissa puolestaan oli Tauropolion-niminen Artemiin temppeli.
Ikarían viini tunnustettiin kerran jopa Kreikan parhaaksi ja Homeroskin on maininnut siitä. Ikarían viinintuotanto romahti 1960-luvun puolivälissä viinikirvojen tuhottua viiniköynnökset. Nykyisin saaren viinintuotanto on vähäistä.
Osmanien vallan aikana saari oli sekä merirosvojen hyökkäysten että osmanien orjienhankinnan kohteena. Tuolloin väestö muutti asumaan vuoristoon. Vuonna 1912 Ikaría julistautui itsenäiseksi. Sen itsenäisyys kesti vajaa puoli vuotta, minkä jälkeen se liittyi osaksi Kreikkaa vielä samana vuonna.
Kreikan hallitus karkotti vuonna 1946 15 000 kommunistia Ikaríalle, sillä saari sijaitsi kaukana Manner-Kreikasta. Saari oli vasemmistolaisten karkotuspaikkana myös sotilasjuntan aikana vuosina 1967–1973.
Saaren pääsatamat ovat Ágios Kírykos ja Évdilos. Kantosiipialukset sekä lautat liikennöivät lähisaarille ja Pireukseen. Ikarían lentoasema, josta on lentoja Ateenaan, sijaitsee noin 12 kilometriä Ágios Kírykoksesta koilliseen.