hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Thaddeus Amat y Brusi
Thaddeus Amat y Brusi (31. joulukuuta 1810 Barcelona – 12. toukokuuta 1878) oli espanjalaissyntyinen yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli lasaristi 16. tammikuuta 1834, ja hän sai pappisvihkimyksensä Hyacinthe-Louis de Quéleniltä 23. joulukuuta 1837. Hänet nimitettiin Montereyn hiippakunnan johtoon 29. heinäkuuta 1853, ja piispaksi vihkiminen seurasi 12. maaliskuuta 1854. Pääkonsekraattorina toimi Giacomo Filippo Fransoni.
Amat y Brusin johtaman hiippakunnan nimi vaihtui, ja hän sai 29. heinäkuuta 1873 nimityksen Monterey-Los Angelesin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 67-vuotiaana virassa. Hän osallistui Vatikaanin ensimmäiseen kirkolliskokoukseen.
Harry Anselm Clinch
Harry Anselm Clinch (27. lokakuuta 1908 – 8. maaliskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Monterey-Fresnon hiippakuntaan 6. kesäkuuta 1936 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Badiaen titulaaripiispaksi 5. joulukuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. helmikuuta 1957. Pääkonsekraattorina toimi Aloysius Joseph Willinger, jota avustivat Timothy Manning ja Merlin Joseph Guilfoyle.
Monterey-Fresnon hiippakunta jaettiin Monterey in Californian ja Fresnon hiippakunniksi. Clinch sai 16. lokakuuta 1967 nimityksen Monterey in Californian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 14. joulukuuta. Hän erosi tehtävistään 19. tammikuuta 1982. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Thaddeus Anthony Shubsda
Thaddeus Anthony Shubsda (2. huhtikuuta 1925 Los Angeles, Kalifornia – 26. huhtikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Los Angelesin arkkihiippakuntaan James Francis Aloysius McIntyre 26. huhtikuuta 1950. Hänet nimitettiin Los Angelesin vihkipiispaksi ja Traguriumin titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. helmikuuta 1977. Pääkonsekraattorina toimi Timothy Manning, jota avustivat John James Ward ja Juan Alfredo Arzube.
Shubsda sai 26. toukokuuta 1982 nimityksen Monterey in Californian piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 66-vuotiaana virassa.
Bernard Joseph Topel
Bernard Joseph Topel (31. maaliskuuta 1903 Bozeman, Montana – 22. lokakuuta 1986) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. kesäkuuta 1927 ja nimitettiin Spokanen hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi sekä Bindan titulaaripiispaksi 9. elokuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Michael Gilmore, jota avustivat Joseph Patrick Dougherty ja Joseph Clement Willging.
Topelista tuli 25. syyskuuta 1955 Spokanen piispa. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 11. huhtikuuta 1978.
Joseph Jude Tyson
Joseph Jude Tyson (s. 16. lokakuuta 1957 Moses Lake, Washington) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Seattlen arkkihiippakuntaan Raymond Gerhardt Hunthausen 10. kesäkuuta 1989. Hänet nimitettiin Seattlen vihkipiispaksi ja Migirpan titulaaripiispaksi 12. toukokuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alexander Joseph Brunett, jota avustivat George Leo Thomas ja Gustavo Garcia-Siller.
Tyson nimitettiin 12. huhtikuuta 2011 Yakiman piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 31. toukokuuta.
Raül López
Raül López (s. 15. huhtikuuta 1980 Vic) on espanjalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija.
López aloitti koripallon CB Vicin juniorijoukkueissa, joista hän siirtyi Joventut Badalonan juniorijoukkueeseen. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1997–1998 ja pelasi seurassa vuoteen 2000 asti. Kaudeksi 2000–2001 López siirtyi Real Madridiin, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Hän kärsi polvivammasta kaudella 2001–2002, mutta siityi tästä huolimatta Utah Jazziin.
López ei pelannut kaudella 2002–2003 otteluakaan saman polvivamman takia. Seuraavalla kaudella hän pelasi kaikissa otteluissa ja teki 7,0 pistettä ja 3,7 syöttöä ottelua kohden. Kaudella 2004–2005 hän teki 5,2 pistettä, mutta pystyi pelaamaan vain 31 ottelua. López palasikin Espanjaan, jossa hän pelasi kauden Akasvayu Gironassa. Vuodet 2006–2009 hän vietti Real Madridissa, jossa hän voitti Eurocupin sekä Espanjan-mestaruuden kaudella 2006–2007. Vuonna 2009 López jatkoi pelaamista venäläisessä Himkissä, jossa hän pelasi kahden kauden ajan. Kaudeksi 2011–2012 hän siirtyi CB Bilbao Berriin.
Maaliskuussa 2016 López ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripallon kauteen 2015–2016.
López kuului maansa alle 16- ja 18-vuotiaisen maajoukkueisiin. Hän voitti alle 18-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 1998 ja alle 18-vuotiaiden MM-kultaa vuonna 1999. López pelasi ensimmäisen aikuisten arvoturnauksensa vuonna 2000, jolloin Espanja oli mukana olympiakisoissa. EM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 2001 ja 2009, joista hän voitti pronssia ja hopeaa. López saavutti olympiahopean vuonna 2008. MM-kilpailuihin hän osallistui ensimmäistä kertaa vuonna 2010.
Carlo Pellegrini
Carlo Pellegrini (9. heinäkuuta 1736 Longobardi – 13. maaliskuuta 1822) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. syyskuuta 1761 ja nimitettiin Nicastron hiippakunnan johtoon 29. tammikuuta 1798. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hyacinthe-Sigismond Gerdil.
Pellegrini erosi tehtävistään Nicastron piispana 12. toukokuuta 1818.
Sigitas Tamkevičius
Sigitas Tamkevičius (s. 7. marraskuuta 1938) on liettualainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 18. huhtikuuta 1962 ja nimitettiin Kaunasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turudan titulaaripiispaksi 8. toukokuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vincentas Sladkevičius, jota avustivat Vladas Michelevičius, Antanas Vaičius, Romualdas Krikšciunas ja Juozas Preikšas.
Tamkevičius sai 4. toukokuuta 1996 nimityksen Kaunasin arkkipiispaksi.
Hopeakyljet
Hopeakyljet (Atherinidae) on hopeakylkikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan ympäri maapallon lämpimistä vesistä.
Varhaisimmat hopeakylkien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon luetaan kuuluvaksi 25 sukua ja noin 165 lajia. Suurimmat hopeakylkilajit voivat saavuttaa noin 60 cm:n pituuden, mutta useimmat jäävät alle 15 cm pitkiksi. Koiraat ovat useimmiten naaraita pienikokoisempia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia kaloja, joilla on kaksi selkäevää. Etumainen on joustava ja taaempi jäykempi. Pyrstöevä on heimon lajeilla haarautunut. Hopeakylkien silmät ovat kooltaan suuret. Hopeakyljiltä puuttuu kylkiviiva. Väriltään ne ovat kellertäviä tai vihertäviä ja kyljessä on leveä hopeinen raita.
Hopeakylkilajeja tavataan ympäri maailmaa. Suurin osa lajeista on mereisiä tai murtovesissä eläviä, mutta noin 50 lajia, muun muassa lasikylki ("Alepidopus evermanni"), elävät makeissa vesissä. Makean veden lajeja tavataan erityisesti Australiassa ja Pohjois- sekä Etelä-Amerikassa. Hopeakyljet elävät usein suurina parvina matalissa vesissä. Niiden ravintoa ovat pääasiassa planktoneliöt.
Vasili Pitšul
Vasili Vladimirovitš Pitšul (, 15. kesäkuuta 1961, Mariupol, Neuvostoliitto – 26. heinäkuuta 2015) oli venäläinen elokuvaohjaaja. Hänen tunnetuin ohjauksensa on esikoisteos "Pikku Veera" (, "Malenkaja Vera", 1988).
Pitšul valmistui ohjaajaksi vuonna 1983 VGIK:sta, jossa hän opiskeli Marlen Hutsijevin johdolla. Ura käynnistyi kaksi vuotta myöhemmin televisioelokuvalla "Hotšu tebe skazat..." (ven. Хочу тебе сказать…).
Neuvostokauden viimeisinä vuosina glasnostin hengessä syntynyt rohkea nuoruuskuvaus "Pikku Veera" nousi suureen suosioon kotimaassaan ja toi ohjaajalle kansainvälistä tunnettavuutta, sillä elokuva palkittiin muun muassa Venetsiassa ja Montrealissa.
Seuraava elokuva "V gorode Sotši tjomnyje notši" (, 1990) oli mukana Cannesin elokuvajuhlilla. Pitšulin ura jatkui televisio- ja elokuvaohjauksilla hänen kuolemaansa, vuoteen 2015 saakka.
Kivimon lossi
Kivimon lossi liikennöi Roslaxin ja Kivimon välillä. Lossi on osa Saariston rengastietä. Lauttaväli on Saariston rengastien lyhyin, vain 169 metriä. Lossi liikennöi tarvittaessa ympäri vuorokauden. "Kivimon lossi" on identtinen Mossalan lossin kanssa.
Jeijjo &amp; Nupi
Jeijjo (oikealta nimeltään Santeri Määttänen, s. 1986) & Nupi (oikealta nimeltään Henri Nyberg, s. 1986), on suomalainen rap-duo Espoon Olarista. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi "Kootut selitykset" julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta loppuvuodesta 2012.
Jeijjo ja Nupi tapasivat toisensa kummankin opiskellessaan Olarin lukiossa. Kumpikin oli tehnyt räppiä aikaisemmin oman kaveriporukan kanssa. Kaksikko suuntautui tekemään omaa musiikkia vasta lukiovuosien jälkeen. Kaksikon ensimmäinen kokopitkä albumi "Kootut selitykset" julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta 28. joulukuuta 2012. Albumilla vierailevat muun muassa Markku Let G, Kädveyhä, BJD, Raimo, Tuomio, Kone ja Latiksen Andy. Duon toinen pitkäsoitto "NeO Olarista" julkaistiin 30. toukokuuta 2014. Julkaisijana toimi jälleen 3rd Rail ja vierailijoina olivat Stepa, Tuomio, Kone, Notkea Rotta, Rautaperse, Raimo, Hätä-Miikka, Jodarok, Jontti, Mikidi & Gaiaf. Albumi nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 46. Rumban albumilistalla levy oli julkaisuviikolla sijalla 14. Biiseistä Pihatalkoot nousi Bassoradion tehosoittoon. Jeijjo & Nupi -duo vieraili Kultabassokerho -radio-ohjelmassa 5.1.2013.
Mossalan lossi
Mossalan lossi liikennöi Houtskarissa Nordanlandsin saarella sijaitsevan Mossalan ja Jöutmon saarella sijaitsevan Björkön välillä Houtskarissa Paraisilla ja se on osa Saariston rengastietä. Lauttavälin pituus on 354 m ja se on Saariston rengastien toiseksi lyhyin Kivimon lossin jälkeen. Lossi liikennöi tarvittaessa ympäri vuorokauden. Mossalan lossi on identtinen Kivimon lossin kanssa.
Stanisław Bułak-Bałachowicz
Stanisław Bułak-Bałachowicz (; 12. marraskuuta 1883 – 10. toukokuuta 1940) oli valkovenäläis−puolalaistaustainen kenraali. Hän otti osaa muun muassa Venäjän sisällissotaan, Puolan–Neuvosto-Venäjän sotaan ja Puolan offensiiviin.
Stanisław Bułak-Bałachowicz syntyi maanomistajaperheeseen Meysztyssä lähellä Braslauta. Hänen sukunsa oli puolalaistaustainen, mutta myöhemmin hän mielsi itsensä enneminkin valkovenäläiseksi. Hän kävi maatalouskoulua ja otti osaa vuoden 1905 levottomuuksiin kotiseudullaan. Tuolloin hän sai lempinimensä "Bats’ka". Ensimmäisessä maailmansodassa hän liittyi elokuussa 1914 vapaaehtoisena Venäjän armeijaan taistellen lounaisrintamalla. Hän yleni ensin everstiksi ja vuonna 1917 hän komensi jo omaa ratsuväen divisioonaansa Riian lähistöllä. Sisällissodan jo ollessa käynnissä vuonna 1918 hän liittyi puna-armeijan riveihin, mutta vaihtoi valkoisten puolelle vielä samana vuonna. Bułak-Bałachowicz komensi joukkoja Pihkovan lähistöllä ja vuonna 1919 Nikolai Judenitš teki hänestä Venäjän luoteisarmeijan komentajan.
Alkuvuodesta 1920 hän oli yhteydessä Valko-Venäjän kansallisen tasavallan hallintoon ja liittyi heidän joukkoihinsa 1 200:n komentamansa miehen kanssa. Valkovenäläiset muodostivatkin noin 75 % hänen joukoistaan. Joukot taistelivat Puolaa kohti edenneitä punajoukkoja vastaan kesällä 1920. Puolan tehtyä rauhan Neuvosto-Venäjän kanssa hän jatkoi sotatoimia vallaten muun muassa Pinskin ja Mozyrin. Mozyrissä hän julisti vapauttamiensa alueiden kuuluvan vapaalle Valko-Venäjälle ja esitti itsensä maan päämiehenä. Marraskuussa 1920 hän yritti vallata Minskin, mutta punajoukot torjuivat hänen hyökkäyksensä. Tämän jälkeen Bułak-Bałachowicz pakeni Puolaan, jossa hänet internoitiin. Osa hänen miehistään seurasi häntä Puolaan ja osa jatkoi sissisotaa Valko-Venäjällä vuoteen 1922 saakka.
Puolassa Bułak-Bałachowiczistä tuli prikaatinkenraali. Hän otti osaa myös politiikkaan tehden saksalaisvastaisia kannanottoja. Vuosina 1937–1939 hän otti osaa Espanjan sisällissotaan Francisco Francon joukkojen puolella ilman virallista tehtävänantoa Puolan armeijalta. Saksan hyökättyä Puolaan hän komensi vapaaehtoisjoukkoja Varsovan lähistöllä syyskuussa 1939 ja saksalaisten vallattua maan hän organisoi vastarintaliikettä. Bułak-Bałachowicz kuoli epäselvissä olosuhteissa vastustaessaan Gestapon pidätystä Saska Kępan kaupunginosassa Varsovassa 10. toukokuuta 1940.
Fécamp
Fécamp on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Alabasterirannikolla ja on tärkeä kalastussatama.
Fécampin tärkein nähtävyys on Fécampin luostariin kuulunut 1100-luvulla rakennettu Pyhän kolminaisuuden kirkko ("Abbaye de la Trinité de Fécamp").
Teollisuusmies Alexandre Le Grand kehitteli yrttiliköörin ja nimesi sen Bénédictineksi. Lisäksi hän kehitteli tarinan, että likööri tehdään vanhan 1500-luvulta peräisin oleva munkkien keksimän reseptin mukaan. Sen jälkeen hän rakennutti vuonna 1863 tislaamon, joka on uusgotiikkaa ja uusrenessanssia yhdistelevä palatsi. Palatsin suunnitteli Camille Albert. Palatsissa on näytteillä liköörinteon lisäksi huomattava määrä taideaarteita.
Bénédictine
Bénédictine on ranskalainen yrttilikööri.
Ranskalainen teollisuusmies Alexandre Le Grand kehitteli yrttiliköörin ja nimesi sen Bénédictineksi. Hän kehitteli tarinan, että likööri on vanhan 1500-luvulta peräisin olevan munkkien keksimän reseptin mukaista benediktiinilikööriä. Lisäksi hän rakennutti vuonna 1863 tislaamon Fécampiin. Tislaamo on uusgotiikkaa ja uusrenessanssia yhdistelevä palatsi ("Palais Bénédictine"), jossa yleisö voi myös tutustua liköörin valmistukseen. Tämä kaikki oli laskelmoitua markkinointia, jota hän vielä lisäsi hankkimalla huomattavan määrän taideaarteita palatsiinsa yleisön nähtäväksi.
Liköörin valmistukseen käytetään 27 erilaista yrttiä, maustetta ja muuta kasvia.
L/A Mergus
L/A Mergus on lautta-alus, joka liikennöi ympärivuotisesti L/A Stellan kanssa Korppoon Galtbystä Houtskarin Kittuisiin. Lauttaväli on osa Saariston rengastietä ja sen pituus on noin 9,5 km.
Wilson (sarjakuva)
Wilson on Daniel Clowesin vuonna 2010 ilmestynyt satiirinen sarjakuva-albumi.
Becca Fitzpatrick
Becca Fitzpatrick (s. 3. helmikuuta 1979) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut neliosaisen "Hush, hush" -kirjasarjan.
Aney
Aney (myös "Anney") on kylä Kawarin keidasalueella Nigerissä 89 kilometriä Bilmasta pohjoiseen. Hallinnollisesti se kuuluu Dirkoun kuntaan. Vuonna 2001 kylässä oli 1 100 asukasta.
Aneyn asukkaat ovat tubujen ja kanurien sekakansaa, josta käytetään nimitystä "guézébida". He kasvattavat taateleita ja harjoittavat puutarhaviljelyä. Kylässä on vanhan linnoituksen rauniot. Se on Kawarin sulttaanin perinteinen asuinpaikka.
Rikkokasvit
Rikkokasvit ("Saxifragaceae") on kukkakasvien heimo, johon kuuluvat esimerkiksi koristekasveina käytetyt vuorenkilvet ja jaloangervot. Heimon kasvit ovat pääsääntöisesti pohjoisen pallonpuoliskon kylmän ja lauhkean vyöhykkeen kasveja.
Rikkokasvit ovat ruohovartisia, yleensä pienehköjä yksivuotisia tai maavartena talvehtivia monivuotisia kasveja. Ne ovat usein maavartisia tai rönsyileviä. Lehdet ovat vastakkaiset varsissa tai ruusukkeena; kukinnot varren päädyssä.
Heimossa on 33 sukua joissa on 540 lajia.
Rikkokasveja esiintyy pohjoisen pallonpuoliskon kaikilla mantereilla, sekä eteläisellä pallonpuoliskolla Etelä-Amerikassa. Monet heimon lajit ovat sopeutuneet arktisten alueiden äärioloihin. Lämpimämmillä alueilla ne ovat usein vuoristojen kasveja.
Monia rikkokasveja käytetään kylmän ja lauhkean vyöhykkeen alueilla koristekasveina. Yleisiä heimon puutarhakasveja Suomessa ovat herttavuorenkilpi ("Bergenia cordifolia") sekä jaloangervolajit ("Astilbe").
Samuel Bellamy
Samuel "Black Sam" Bellamy (1689 – 26. huhtikuuta 1717) oli englantilainen merirosvo. Hän toimi merirosvona vain vuoden ajan ehtien kaapata sinä aikana yli 50 laivaa. Hän hukkui "Whydah"-laivansa mukana vuonna 1717. Laiva löydettiin Massachusettsin rannikolta 1980-luvulla.
Derek Mills
Derek Bruce Mills (s. 9. heinäkuuta 1972 Washington (DC)) on yhdysvaltalainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pikajuoksussa.
Mills sijoittui 400 metrillä viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1990. Hän opiskeli Georgia Tech -yliopistossa, jonka joukkueessa hän voitti NCAA:n mestaruuden sekä 4 × 400 metrin viestissä että 400 metrin henkilökohtaisella matkalla 1994. Mills juoksi maansa kultaa voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Göteborgin MM-kisoissa 1995 ja vuotta myöhemmin olympialaisissa Atlantassa. Vuoden 1997 sisäratojen MM-kisoissa hän oli viides.
Millsin ennätys 400 metrin matkalla on 44,13 sekuntia, jonka hän juoksi Eugenessa vuonna 1995.
Kim Seong-eun
Kim Seong-eun on ainakin seuraavien henkilöiden nimi:
Kim Seong-eun (vesipalloilija)
Kim Seong-eun (; s. 9. heinäkuuta 1967) on eteläkorealainen entinen vesipalloilija. Hän pelasi Soulin olympialaisissa 1988 seitsemän ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Etelä-Korea sijoittui turnauksessa kahdenneksitoista eli viimeiseksi.
Pimeä nousee (täsmennyssivu)
Pimeä nousee voi tarkoittaa seuraavia:
Claraboia
Claraboia on portugalilaisen kirjailijan José Saramagon vuonna 1953 kirjoittama kirja. Teos jäi vuosikymmeniksi kustanjan arkistoihin, ja Saramago vaikeni sen olemassaolosta. Lokakuussa 2011 José Saramagon säätiö ilmoitti kirjan julkaisemisesta postuumisti. Teos ilmestyi puolivälissä lokakuuta 2011 runsaan vuoden kuluttua kirjailijan kuolemasta. Teos on käännetty useille kielille.
Teos kertoo talosta, jossa on kattoikkuna, ja talon asukkaista. Teos oli itse asiassa Saramagon toinen kirja. Esikoisteos "Terra do Pecado" oli ilmestynyt 1947. Sen jälkeen Saramago vaikeni yli 20 vuodeksi. Kun Saramago 1980-luvulla oli jo maineikas kirjailija, kustantaja otti häneen yhteyttä ehdottaen kirjan julkaisua. Saramago ei kuitenkaan halunnut enää nähdä teosta julkaistuna elinaikanaan ja jätti päätökseteon perillisilleen hänen kuolemansa jälkeen.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat kevääseen 1952. Kirja kertoo eräällä Lissabonin kadulla olevan talon asukkaista. Alimmassa kerroksessa asuu suutari vaimonsa kanssa ja kauppaedustaja ulkomaalaisen vaimonsa ja poikansa kanssa. Toisessa kerroksessa asuu sanomalehtipainon työntekijä ja hänen vaimonsa sekä "salaperäinen nainen". Ylimmässä, kolmannessa kerroksessa asuu toimistotyöntekijä vaimonsa ja tyttärensä kanssa.
Tarina etenee näiden hahmojen kautta. Saramagon kirja kuvastaa ihmisen käyttäytymistä ja sen vaikutusta yhteiskuntaan.
Valpuri Kyni
Valpuri Kyni oli 1600-luvulla Tyrvään seudulla elänyt suomalainen nainen, joka tuomittiin noituudesta. Hän on ainoa todistetusti Suomessa vesikokeeseen noituudesta epäiltynä joutunut henkilö.
Jo Valpuri Kynin äiti ja äidinisä poltettiin roviolla noitina. Hän itse joutui Aurajoessa vesikokeeseen ja sai siitä selvittyään vuonna 1635 kuolemantuomion, joka muutettiin piiskaukseksi ja karkotukseksi. Vuonna 1649 hänet tuomittiin käräjillä poltettavaksi roviolla syytettynä muun muassa tyrän noitumisesta kirkkoherralle ja susien noitumisesta hyökkäämään karjan kimppuun, mutta tuomio lieveni Turun hovioikeudessa raippojen antamiseksi ja molempien korvien menettämiseksi. Perimätiedon mukaan hänet olisi lopulta myöhemmin poltettu roviolla Hämeenlinnassa.
Sastamalassa esitettiin vuonna 2009 Valpuri Kynin tarinaan perustuva, Veli-Pekka Bäckmanin säveltämä rock-ooppera.
Kim Seong-eun (nyrkkeilijä)
Kim Seong-eun (; s. 10. kesäkuuta 1943 Jeju) on eteläkorealainen entinen nyrkkeilijä. Hän osallistui alle 57-kiloisten sarjaan Méxicon olympialaisissa 1968, joissa hän hävisi toisen kierroksen ottelunsa.
L/A Odil
L/A Odil on Falcon ja Sternan ohella kolmas Paraisten ja Nauvon välillä liikennöivistä lautta-aluksista. Odil on kolmesta lautta-aluksesta pienin. Lauttavälin pituus on 1664 m ja se on osa Saariston Rengastietä.
Idaho Spud
Idaho Spud on Idaho Candy Companyn valmistama suklaapatukka. Sen valmistus aloitettiin vuonna 1918, ja sitä viedään Pohjois-Amerikan länsirannikon osavaltioihin. Patukan kääreessä on sloganina "The Candy Bar That Makes Idaho Famous" eli "Patukka, joka tekee Idahosta kuuluisan".
Patukan pitkulaisuuden ansiosta se muistuttaa muodoltaan perunaa ("spud"). Tuotteessa on yhteensä 160 kaloria, ja se painaa 43 grammaa.
Kim Seong-eun (maahockeypelaaja)
Kim Seong-eun (; s. 12. huhtikuuta 1976 Pyeongtaek) on eteläkorealainen entinen maahockeypelaaja. Hän pelasi seuratasolla Seongnamin KT:ssä.
Kim pelasi Sydneyn olympialaisissa 2000 kuusi ottelua ja teki yhden maalin, kun Etelä-Korean joukkue sijoittui yhdeksänneksi. Hän osallistui myös MM-kisoihin 2002, joissa maa oli kuudes ja vuoden 2004 olympiakisoihin, joissa Etelä-Korea oli seitsemäs.
Kim Seong-eun (taitouimari)
Kim Seong-eun (; s. 27. syyskuuta 1984) on eteläkorealainen taitouimari. Hän osallistui Ateenan olympialaisissa 2004 pariuintiin Yu Na-min kanssa, ja pari sijoittui jaetulle neljännelletoista tilalle.
Dennis Persson
Karl Dennis Persson (s. 2. kesäkuuta 1988 Nyköping) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue MODO Hockeyssa.
Hänen vahvuuksiinsa kuuluu liike, kahden suunnan pelaaminen, laukaus, pelikäsitys, pelinlukutaidot ja tekniset taidot. Perssonin heikkouksiin kuuluu varsin passiivinen puolustuspään pelaaminen sekä fysiikan puute.
Perssonin kasvattajaseura on IK Nyköping Hockey 90, mutta hän siirtyi myöhemmin juniorina VIK Västerås HK:hon. Persson debytoi sen miesten joukkueessa, Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa 17-vuotiaana kaudella 2005–2006, jolloin hän sai sarjassa tililleen 19 ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Suurimman osan kaudestaan Persson pelasi kuitenkin Västeråsin J20-joukkueessa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 11+15=26. Persson jakoi koko J20 SuperElitin puolustajien pistepörssin kolmannen sijan Timrå IK:n Magnus Nybergin kanssa. Buffalo Sabres varasi varsin lupaavan Perssonin ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana kesällä .
Kaudeksi 2006–2007 Persson siirtyi Djurgårdens IF:n riveihin, mutta hän pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin lainalla HockeyAllsvenskanissa; kolmen ottelun verran Almtuna IS:ssä ja 29 ottelun verran kasvattajaseurassaan Nyköpings Hockeyssä. Persson sai Djurgårdenin Elitserien-joukkueessa tililleen yhdeksän ottelua, joissa hän jäi ilman tehopisteitä. Hän vahvisti myös Djurgårdenin J20-joukkuetta kevään 2007 pudotuspeleissä voittaen hopeaa. Kaudesta 2007–2008 Persson pelasi noin puolet Djurgårdenin Elitserien-joukkueessa ja puolet lainalla Nyköpingissä.
Kesäkuussa 2008 Persson teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa, mutta hänet lainattiin kuitenkin viikkoa myöhemmin kaudeksi 2008–2009 Timrå IK:n joukkueeseen. Persson pelasi siellä ensimmäisen kokonaisen Elitserien-kautensa tehden 46 runkosarja- ja seitsemässä playoff-ottelussa tehot 1+5=6. Elitserien-kauden päätyttyä hän siirtyi maaliskuussa 2009 kevätsopimuksella loppukaudeksi Sabresin farmijoukkue Portland Piratesiin, AHL:ään. Persson pelasi siellä kaksi seuraavaa kautta kokonaan. Heinäkuussa 2011 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Sabresin kanssa. Kaudeksi 2011–2012 sen farmijoukkueeksi vaihtui Rochester Americans. Persson sai kutsun Sabresin kokoonpanoon yhteensä neljä kertaa, mutta ei missään vaiheessa debytoinut NHL:ssä.
Persson palasi kaudeksi 2012–2013 kotimaahansa ja teki kaksivuotisen sopimuksen Brynäs IF:n kanssa. Hänen runkosarjansa jäi kuitenkin vain 16 ottelun mittaiseksi Perssonin murrettua solisluunsa jäätyään HV71:n Oscar Sundhin taklaamaksi syyskuussa 2012.
Kaudeksi 2014–2015 Persson siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella MODO Hockeyn riveihin.
Persson pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin hän oli pelipaikastaan huolimatta tehoilla 1+5=6 Ruotsin paras syöttäjä sekä paras pistemies Tony Lagerströmin kanssa. Persson pelasi myös U-18 Junior World Cupissa vuonna 2005.
Perssonin isoveli Robin pelaa SHL:ää Karlskrona HK:ssa.
Robert Taleanu
Robert Constantin Taleanu (s. 9. heinäkuuta 1979 Bușteni) on romanialainen entinen ohjaskelkkailija.
Taleanu oli vuonna 2000 EM-kisoissa yksinkelkkailussa 34. ja parikilpailussa viidestoista, ja samalla kaudella MM-kilpailuissa hän oli parikisan 24. Hän kilpaili Ion Cristian Stanciun kanssa vuoden 2002 olympialaisissa, joissa he sijoittuivat jaetulle 16. tilalle. Taleanun paras arvokisasijoitus on 14. tila vuoden 2004 MM-kisojen parikelkkailusta. Hän oli kaudella 2003–2004 maailmancupissa parien 12. sijalla.
Jim Marshall
James Charles ”Jim” Marshall (29. heinäkuuta 1923 Lontoo – 5. huhtikuuta 2012 Buckinghamshire) oli englantilainen kitaravahvistimistaan tunnetun Marshall Amplification -yhtiön perustaja. Hän kuoli 88-vuotiaana.
Jason Williams
Jason Williams -nimisiä henkilöitä ovat:
Mehikorvakasvit
Mehikorvakasvit (Zygophyllaceae) on kaksisirkkaisten kukkivien kasvien heimo. Heimoon kuuluu 22 sukua ja noin 285 lajia.
Mehikorvakasvit voivat olla puu- tai ruohovartisia, monet heimon kasveista ovat kuivakkokasveja. Lehdet ovat yleensä vastakkaiset, joillain lajeilla kierteiset. Lehdet ovat yleensä hammaslaitaiset ja sormilehdykkäiset kahdella tai kolmella lehdykällä. Terälehtiä on yleensä 5. Hedelmä vaihtelee sukujen välillä kodasta marjaan ja luumarjaan.
Mehikorvakasveja esiintyy kaikilla mantereilla, trooppisilla, subtrooppisilla ja lauhkeilla vyöhykkeillä, mutta ei yleensä kylmillä vyöhykkeillä. Useat heimon lajeista ovat joko suolaa sietäviä halofyyttejä, kuivuutta kestäviä kserofyyttejä, tai kumpaakin. Niitä esiintyykin paljon aavikoilla, pensasaroilla ja kausittain kuivissa metsissä.
Monet "Lycaeninae"-alaheimon perhostoukat käyttävät mehikorvakasveja ravinnokseen ja sääskiin kuuluvan "Asphondylia"-suvun edustajat ovat erikoistuneet hyödyntämään kreosoottipensaan ("Larrea tridetata") eri osia. Eräiden lajien siementen levittäjinä toimivat muurahaiset.
Mehikorvakasvien heimo jaetaan viiteen alaheimoon:
●Morkillioideae käsittää kolme sukua ja neljä lajia, jotka kasvavat Meksikossa Kalifornian niemimaalla.
●Tribuloideae-alaheimossa on kuusi sukua ja 63 laajalle levinnyttä lajia. Alaheimon suurimmat suvut ovat okarennokit ("Tribulus", 25 lajia), "Kallstroemia" (17 lajia).
●Alaheimon Seetzenioideae ainoa laji ("Seetzenia lanata") on pystykasvuinen ruoho, jonka kukat ovat teriöttömiä. Se kasvaa Etelä-Afrikassa ja Pohjois-Afrikasta Afganistaniin ulottuvalla alueella.
●Larreoideae koostuu seitsemästä suvusta ja 30 lajista, jotka ovat kotoisin Yhdysvaltain lounaisosasta, Meksikosta, Keski-Amerikasta ja Etelä-Amerikasta. Siihen kuuluu suurimpana kahdeksanlajinen verapuiden suku ("Bulnesia").
●Viidennessä alaheimossa Zygophylloideae on neljä sukua ja 137 lajia, joiden kotiseutua ovat Vanhan maailman kuivat alueet, Yhdysvaltain lounaisosa ja Chile. Sen runsaslajisin suku on mehikorvat ("Zygophyllum"), joita on 100 lajia.
Seuraavat suvut kuuluvat mehikorvakasveihin:
Harva (saari)
Harva on Turun saaristoon kuuluva pieni saari Kakskerrassa. Saari on noin neljäsataa metriä pitkä ja sata metriä leveä ja sijaitsee Satavan Erikvallanniemen edustalla. Harvan omistaa Turun NMKY, joka pitää siellä leirikeskusta.
NMKY osti saaren vuonna 1925 ja teki siitä Suomen ensimmäisen kiinteän leirikeskuksen. Leirikeskus on käytössä huhtikuusta marraskuulle.
Jackson Martínez
Jackson Arley Martínez Valencia (s. 3. lokakuuta 1986 Quibdó, Kolumbia) on kolumbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa kiinalaista Guangzhou Evergrandea ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Martínez teki vuonna 2009 Kolumbian pääsarjan yhden kauden maaliennätyksen 18 osumallaan. Kotimaastaan hän siirtyi meksikolaiseen Jaguares de Chiapasiin.
7. heinäkuuta 2012 Martínez teki sopimuksen portugalilaisseura Porton kanssa. Hänestä maksettiin 8,8 miljoonan euron siirtokorvaus.
23. kesäkuuta 2015 uutisoitiin Martínezin siirtyvän espanjalaisseura Atlético Madridiin, joka maksaa pelaajan sopimukseen liitetyn ulosostopykälän 35 miljoonaa euroa. 1. heinäkuuta 2015 Porto vahvisti pelaajan siirtymisen madridilaisseuraan.
Filmfare Awards South 2011
Filmfare Awards South 2011 oli 7. heinäkuuta 2012 Chennaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2011 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli järjestyksessään 59:s Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille. Palkinnoista kilpailleet elokuvaehdokkaat valittiin yli 451 elokuvan joukosta.
Solvent Yellow 56
Solvent Yellow 56 on synteettinen vihreänkeltainen atsoväri, joka on jauheena punaisenkeltaista. Sen EINECS-numero on 219-616-8.
Se muistuttaa rakenteeltaan aniliinikeltaista sekä Solvent Yellow 124-väriä, jota käytetään polttoainevärina EU:n alueella.
Sitä käytetään värjäämään hiilivetyliuottimia, öljyjä, rasvoja ja vahoja.
Pyrotekniikassa sen avulla saadaan keltaista savua.
Manfred Trenz
Manfred Trenz (s. 29. marraskuuta 1965 Saarbrückenissä) on saksalainen tietokonepelikehittäjä. Trenz on mm. suositun "Turrican"-pelisarjan ja "The Great Giana Sistersin" tekijä, ja ohjelmoi lisäksi Commodore 64 -version "R-Typestä". Trenz tekee pelejä omistamalleen Denaris Entertainment Software -yhtiölle.
Alla on luettelo peleistä, joiden kehitystyössä Trenz on ollut mukana.
Senni ja Savon sulttaani
Senni ja Savon sulttaani on Matti Oraviston ohjaama elokuva vuodelta 1953 ja hänen toinen ohjaustyönsä. Toivo Kauppinen eli nimimerkki Topias teki siihen käsikirjoituksen oman näytelmänsä pohjalta.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat savolaiseen kirkonkylään, jossa kohtaavat hersyvä elämänilo ja muun maailman sivistys. Näytelmän lyhyyttä paikattiin elokuvassa tanssikohtauksilla ja Kipparikvartetin laulunumerolla.
Aikalaiskriitikoilta tuli pääasiassa kiitosta. Hiukan jäätiin miettimään miljöökuvausta. Olavi Veistäjä kuitenkin totesi, että ”tyhjää touhua koko juttu, alusta loppuun saakka”.
Eräs myöhempi kriitikko liittää elokuvan suomalaiseen rillumareiperinteeseen, jossa pilkataan nousukasmaista ”kyldyyriä”. Hän pitää elokuvaa niin tolkuttoman typeränä ja tahattoman koomisena, että siitä on suorastaan pakko pitää.
Freema Agyeman
Freema Agyeman (oikealta nimeltään Frema Agyeman, s. 20. maaliskuuta 1979 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Agyeman tunnetaan erityisesti roolistaan "Doctor Who" -televisiosarjassa, jossa hän näytteli Tohtorin kumppania Martha Jonesia vuosina 2006–2008. Agyeman esitti Jonesia myös "Doctor Whon" spin-off-sarjassa "Torchwood". Sarjassa "" () hän näytteli asianajaja Alesha Phillipsiä.
Agyemanin oikea etunimi on Frema, mutta hän käyttää taiteilijanimeä Freema, sillä ennen sen käyttöön siirtymistä muilla oli vaikeuksia lausua hänen oikeaa etunimeään ja sukunimeen yhdistettynä ongelmia ilmeni liikaa. Agyemanin äiti on iranilainen ja isä ghanalainen. He erosivat hänen nuoruudessaan. Agyemanilla on veli nimeltä Dominic ja vanhempi sisar nimeltä Leila. Leilalla on lakitutkinto, ja hän antoi sisarelleen apua ja taustatietoja, kun tämä valmistautui asianajaja Phillipsin rooliin televisiosarjassa "Kova laki: Lontoo".
Agyemanin ura televisionäyttelijänä alkoi saippuasarjassa "Crossroads" vuonna 2003. Siinä hän esitti kokkiharjoittelija Lola Wisea, jolla oli miestennielijän elkeet. Sarjan tekeminen kuitenkin päättyi vain joitakin kuukausia sen jälkeen, kun Agyeman oli liittynyt sen näyttelijäkaartiin. Kun Britannian saippuasarjapalkinnot jaettiin 2003, Agyeman oli roolinsa lyhytaikaisuudesta huolimatta ehdolla kategorioissa ”paras tulokas” ja ”seksikkäin nainen”.
"Crossroadsin" päättymisen jälkeen Agyeman esiintyi mainoksissa ja pienissä rooleissa televisiossa, kuten esimerkiksi "Kymppikerhossa" ja sarjojen "Sairaalaelämää" ja "Holby Cityn sairaala" crossover-jaksossa. Uuden "Doctor Whon" toisen kauden lopussa Agyeman näytteli Torchwood-instituutin työntekijää Adeola Oshodia. Roolisuoritus teki tuottajiin vaikutuksen, ja hän sai lopulta koe-esiintymisen kautta roolin Tohtorin kumppanina, Martha Jonesina, kun Billie Piper lähti sarjasta. Agyemanin saadessa kutsun koe-esiintymiseen hänen annettiin ymmärtää olevansa ehdolla spin-off-sarja "Torchwoodin" näyttelijäksi.
Martha Jones osoittautui suosituksi hahmoksi "Doctor Whon" kolmannella tuotantokaudella. Sarjassa Jonesin ja aiemmin nähdyn Adeola Oshodin yhdennäköisyys selitettiin sillä, että he olivat serkuksia. Kolmannen kauden jälkeen Agyeman esitti Martha Jonesia kolmessa "Torchwoodin" jaksossa ja viidessä "Doctor Whon" neljännen kauden jaksossa.
"Sinkkuelämää"-sarjan esiosassa "Carrien päiväkirjat" Agyeman näytteli Larissaa 2013–2014. Hänen roolihahmonsa antaa opastusta nuorelle Carrielle tämän tullessa New Yorkiin.
Agyeman esitti Amanita "Neets" Caplania Netflixin scifisarjassa "Sense8".
Atlas Copco
Atlas Copco AB on ruotsalainen teollisuuskonserni. Vuoden 2017 lopussa Atlas Copcolla oli noin 34 000 työntekijää yli 180 maassa ja konsernin liikevaihto oli noin 9 miljardia euroa.
Konserni on jaettu neljään liiketoiminta-alueeseen: kompressoritekniikkaan, rakennustekniikkaan, teollisuustekniikkaan ja tyhjiötekniikkaan.
Atlas Copcon alku ajoittuu vuoteen 1873, jolloin ruotsalainen Atlas-yhtiö perustettiin valmistamaan rautateiden tarvitsemia laitteita. Perustajilla oli vaikeuksista huolimatta vahva usko tulevaisuuteen, ja uusi yhtiö näki päivänvalon 1890 Nya AB Atlas -nimisenä. Vuonna 1917 Nya AB Atlas sulautettiin AB Diesel Motorer -yhtiöön, jonka tehtävänä oli kehittää dieselkoneita. Uusi yhtiö sai nimekseen AB Atlas Diesel.
Toisen maailmansodan aikana AB Atlas Diesel toi markkinoille uuden kallionporausmenetelmän, jota kutsuttiin ”ruotsalaiseksi menetelmäksi” eli ”mies ja paineilmapora”. Järjestelmä oli menestys ja se johti yhtiön voimakkaaseen laajentumiseen. Vuonna 1948 AB Atlas Diesel lopetti dieselien tuotannon ja yhtiö erikoistui paineilma-alueelle. Yhtiön nimi muuttui vuonna 1956 Atlas Copcoksi; Copco on lyhenne konsernin silloisen belgialaisen tytäryhtiön nimestä: "Compagnie Pneumatique Commerciale".
Atlas Copco tuli Suomeen jo vuonna 1906, jolloin ensimmäinen kompressori myytiin Ahlströmin Viipurin tehtaalle. Aluksi Atlas Copcon kompressoreja markkinoi Oy Julius Tallberg Ab. Atlas Paineilmakoneet Oy valmisti kallioporakoneiden ja työkalujen varaosia Helsingissä, Salmisaaressa vuodesta 1943. Muutto suurempiin tiloihin Lauttasaareen tapahtui 1950-luvulla, jolloin yhtiön nimeksi tuli Oy Atlas Copco Ab.
Vuonna 1968 Kirkkonummelle, Masalaan, rakennettiin iskevien työkalujen tehdas. Seuraava strategisesti merkittävä virstanpylväs oli vuonna 1987, jolloin Suomeen perustettiin oma Atlas Copco -myyntiyhtiö. Yhtiö siirtyi vuonna 1988 Masalan työkalutehtaan tyhjiksi jääneisiin tiloihin. Vuonna 1990 Atlas Copco -yhtiö sai nykyisen konsernistrategian mukaisen divisioonajakoisen organisaation. Joulukuussa 1999 yhtiöt muuttivat Vantaalle, Tuupakkaan. Syyskuussa 2004 Atlas Copco Craelius Ab osti tamperelaisen Rotex Oy:n, joka valmistaa maanporauskalustoa.
Jääpallon Suomensarja 1960
Kaudella 1959-1960 jääpallosarjojen sarjajärjestelmää uudistettiin siten, että Mestaruussarjasta alempi sarjataso oli Valtakunnansarja, johon kaikilla seuroilla oli osanotto-oikeus, näin ollen Maakuntasarjaa ei pelattu. Valtakunnansarjaan ilmoittautui kaikkiaan 65 joukkuetta, jotka jaettiin neljään päälohkoon ja kukin päälohko puolestaan 2-3 alalohkoon, alalohkoja oli yhteensä yksitoista. Näissä pelattiin joukkueiden lukumäärästä riippuen joko yksin- tai kaksinkertainen sarja. Alalohkojen voittajat jatkoivat Suomensarjaan, jossa pelattiin joko kaksoisottelu tai yksinkertainen sarja päälohkon voitosta. Lopuksi päälohkojen voittajat pelasivat yksinkertaisen karsintasarjan mestaruussarjaan pääsystä. Kaksi karsintasarjan parasta joukkuetta nousivat Mestaruussarjaan.
Akilles ja HJK jatkoivat Suomensarjaan.
PIF, Ilves-Kissat ja VaPa jatkoivat Suomensarjaan.
LrPT, JMP ja Jää-Hukat jatkoivat Suomensarjaan.
VIFK, OTP ja ToPV jatkoivat Suomensarjaan.
HJK SM-sarjakarsintaan.
Uusinta: Pargas IF - Vaajakosken Pallo 3–1
PIF SM-sarjakarsintaan.
LrPT SM-sarjakarsintaan.
OTP SM-sarjakarsintaan.
OTP ja LrPT nousivat SM-sarjaan, josta putosivat KUP ja Reipas
Jääkiekko talviolympialaisissa 2006 – miesten turnaus
Miesten turnaukseen pääsi kahdeksan parasta jääkiekon maailmanrankingissa sijoittunutta joukkuetta sekä Italia isäntämaana. Karsintojen kautta turnaukseen pääsi kolme joukkuetta, jotka olivat Kazakstan, Latvia ja Sveitsi.
Alkulohkojen neljä parasta joukkuetta pääsi puolivälieriin; sijoitusotteluita ei pelattu lainkaan. Miesten turnauksen voitti Ruotsi, joka voitti Suomen loppuottelussa 3–2. Pronssia voitti Tšekki.
Lohkot määräytyivät vuoden 2004 maailmanrankingin perusteella.
Lohko A
Lohko B
Olympiaturnaus
Karsinnan lopputurnaus
Esikarsinta
Maalivahdit, jotka pelasivat vähintään 40 % joukkueensa peleistä.
Kisoihin valittiin 10 päätuomaria ja 14 linjatuomaria:
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Jääkiekko talviolympialaisissa 2006 – naisten turnaus
Naisten turnaukseen pääsivät suoraan Kanada, Yhdysvallat, Suomi, Ruotsi sekä Italia isäntämaana. Näiden lisäksi turnaukseen pääsivät karsintojen kautta Venäjä, Sveitsi ja Saksa.
Turnauksessa Ruotsi teki historiaa voittamalla Yhdysvallat välierissä rangaistuslaukauskilpailussa. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun Yhdysvallat tai Kanada hävisi arvokisoissa jollekin muulle joukkueelle kuin toisilleen.
Turnauksen voitti Kanada, joka voitti Ruotsin loppuottelussa 4-1. Pronssia sai Yhdysvallat.
Lohkot määräytyivät vuoden 2004 naisten maailmanrankingin perusteella.
Lohko A
Lohko B
Olympiaturnaus
Karsiutuneet
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet vähintään 40 % joukkueensa peleistä.Kisoihin valittiin 7 päätuomaria ja 12 linjatuomaria:
Päätuomarit:
Linjatuomarit:
Cosme Marrodán y Rubio
Cosme Marrodán y Rubio (27. syyskuuta 1802 – 13. helmikuuta 1888) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet valittiin 23. syyskuuta ja vahvistettiin 21. joulukuuta 1857 Tarazonan hiippakunnan johtoon. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. maaliskuuta 1858. Pääkonsekraattorina toimi Severo Leonardo Andriani Escofet, jota avustivat Pedro José Zarandia y Endara ja Cipriano Juárez y Berzosa.
Marrodán y Rubio osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi Tarazonan piispana, kunnes kuoli 85-vuotiaana virassa.
Buenaventura Rizo Patrón
Buenaventura Rizo Patrón (4. lokakuuta 1811 Catamarca – 13. marraskuuta 1884) oli argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaanien jäsen 22. marraskuuta 1830. Hänet vihittiin diakoniksi 9. elokuuta 1833 ja papiksi seuraavana päivänä. Hän sai 13. heinäkuuta 1860 nimityksen Saltan hiippakunnan johtoon, ja hänet asetettiin sen piispan virkaan 7. heinäkuuta 1861.
Rizo Patrónin konsekroi piispaksi 7. huhtikuuta 1861 José Vicente Ramírez de Arellano. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja johti hiippakuntaansa, kunnes kuoli 73-vuotiaana virassa.
Suomen teologinen opisto
Suomen teologinen opisto on Suomen Vapaakirkon ylläpitämä kansanopisto, joka tarjoaa teologista opetusta kristityille yli kirkkokuntarajojen. Opisto toimi Santalassa Hangossa, kunnes yhdistyi Hämeenlinnassa toimineen Vapaakirkkokeskuksen kanssa ja siirtyi Tampereen Sairaalankadulle "Teopolikselle" 2016. 
Lokakuussa 1946 perustetusta Santalan kristillisestä kansanopistosta tuli nopeasti Suomen Vapaakirkon työntekijäkoulutuksen keskus. 1960-luvun alussa työntekijäkoulutus siirtyi Helsinkiin, mutta palasi Santalaan vuosikymmenen lopulla. Yleis-, kieli- ja seurakuntalinjat toimivat Hangossa 1960-luvullakin. Uusi päärakennus valmistui 1971 ja lyhytkurssitoiminta aloitettiin samoihin aikoihin. 1980-luvun vaihteessa nuorisotyön ja lähetystyön tutkinnot yksilöitiin kaksivuotisiksi ja pastoritutkinto kolmivuotiseksi tutkinnoksi.
Opisto on toiminut vuodesta 2005 nimellä Suomen teologinen opisto. Teologisen seminaarin koulutustarjontaan kuuluvat lukuvuonna 2016–2017 yksivuotinen teologinen perustutkinto, kaksivuotiset seurakuntatyön ja lähetystyön tutkinnot, kolmivuotinen nuorisotyön tutkinto ja nelivuotinen pastoritutkinto. Opiston koulutustarjontaan kuuluvat myös Hope-raamattukoulu ja monimuotokoulutus sekä erilaiset tapahtumat ja kurssit. Vuosien saatossa on ollut monia muitakin koulutuslinjoja. Opiskelijoita on Suomen lisäksi myös ulkomailta.
Suomen teologisen opiston rehtorina toimi vuosina 2005–2016 Simo Lintinen. Hänen jälkeensä rehtorina toimii Timo Lehikoinen.
Harold Stamper
Harold Jack Stamper (6. lokakuuta 1889 Stockton-on-Tees – tammikuu 1939 Durham) oli englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi seuratasolla Stockton FC:ssä. Stamper oli mukana Ison-Britannian kultaa voittaneessa joukkueessa Tukholman olympialaisissa 1912, joissa hän pelasi yhden ottelun. Hänen pelaamansa välierä Suomea vastaan oli Stamperin uran ainoa maaottelu.
Edgar Adams
Edgar H. Adams oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä, uimari ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli newyorkilainen NYAC.
Adams kilpaili St. Louisin olympialaisissa 1904 neljällä uintimatkalla. Hän ei päässyt maaliin saakka mailin vapaauinnissa, mutta sijoittui neljänneksi 220 sekä 880 jaardin vapaauintimatkoilla että 4 × 50 jaardin vapaauintiviestissä. Adams voitti kisoissa hopeaa uimahyppyjen pituussukelluskisasta.
IFAF
International Federation of American Football eli kansainvälinen amerikkalaisen jalkapallon liitto on amerikkalaisen jalkapallon kattojärjestö. Se hallinnoi myös lippupalloa.
Amerikkalaisen jalkapallon maailmanliitto peustettiin vuonna 1998 organisoimaan kansainvälistä amerikkalaista jalkapalloa. Ensimmäiset amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiinkin jo seuraavana vuonna. Maailmanliittoon liittyivät kaikki maanosaliitot, viimeisenä vuonna 2007 perustettu Amerikan liitto.
Vuonna 2011 IFAF alkoi kehittää uutta kansainvälistä strategiaa, jonka tarkoituksena oli laajentaa lajia uusiin maihin ja vähitellen myös korvata kaikki maanosaliitot. Seuraavana vuonna IFAF julkisti alaorganisaationsa, jotka ottivat maanosaliittojen tehtävät haltuunsa Euroopan liittoa lukuun ottamatta. Euroopan liitto EFAF ei halunnut luopua asemastaan ja ajautui riitoihin maailmanliiton kanssa.
Vuonna 2013 Kansainvälinen olympiakomitea tunnusti amerikkalaisen jalkapallon lajina ja IFAF:n sen kattojärjestönä. Seuraavana vuonna IFAF ja EFAF sopivat riitansa ja Euroopan liitto lakkautettiin saman vuoden aikana.
Maailmanliiton sisäiset riidat puhkesivat uudelleen vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä. Kilpailut oli tarkoitus pitää Ruotsissa, mutta maan lajiliitto ilmoitti yllättäen seitsemän kuukautta ennen kilpailuja, ettei varoja kilpailujen järjestämiselle olekaan. Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Yhdysvalloissa, mutta osa maista jäi kisoista pois. Kisojen aikana pidettiin IFAF:n yleiskokous, jonka aikana maailmanliiton entinen puheenjohtaja piti toisen yleiskokouksen. Seurasi riita siitä, kumpi kokous oli virallinen ja ketä oli äänestetty uudeksi puheenjohtajaksi.
IFAF jakautui käytännössä kahteen ryhmään, jotka riitelivät siitä kumpi oli virallinen maailmanliitto. Molemmat osapuolet pitivät omat yleiskokouksensa vuonna 2016 ja ryhmittymiä alettiin epävirallisesti kutsua nimillä IFAF Paris ja IFAF New York kokousten pitopaikkojen perusteella. New Yorkin ryhmittymää johti Roope Noronen ja sitä tukivat lähinnä Yhdysvallat, Kanada ja pohjois-eurooppalaiset maat. Pariisin ryhmittymää johti maailmanmestaruuskisojen sotkujen aikana eronnut entinen puheenjohtaja Tommy Wiking, jotka tuki etunenässä Saksa ja keski-eurooppalaiset maat.
Maailmanliiton riidat etenivät siihen saakka, että IFAF Paris julisti New Yorkin osapuolen maat kilpailukieltoon ja perusti Yhdysvaltoihin kilpailevan lajiliiton. Molemmat ryhmittymät suunnitelivat myös omia kilpailuita. Lopulta vuoden 2018 alussa urheilun kansainvälinen vetoomustoimioistuin CAS julisti IFAF New Yorkin viralliseksi lajin maailmanliitoksi.
IFAF järjestää amerikkalaisen jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut, naisten maailmanmestaruuskilpailut ja alle 19-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut, sekä lippupallon maailmanmestaruuskilpailut ja "International Bowl" -ottelun jossa kohtaavat Yhdysvallat ja muu maailma. Tulevaisuudessa IFAF tulee järjestämään myös maaosakohtaiset mestaruuskilpailut.
Heltta (eläimet)
Heltta tarkoittaa eläimen kaulalla roikkuvia ruumiinosia tai laajemmin mitä tahansa löysiä ihopoimuja. Muiden muassa kanoilla, kalkkunoilla tavataan helttoja. Useimpien lajien heltoilla korostetaan sukupuolten eroja mutta niiden avulla voidaan myös poistaa lämpöä. Jotkin matelijat, kuten "Polychrotidae"-suvun lajit, kykenevät laajentamaan ja supistamaan muusta ruumiistaan väriltään eroavaa helttaansa. Koiraalla on suurempi heltta kuin naaraalla, ja se käyttää sitä näyttääkseen suuremmalta ja pelotellakseen kilpailijoitaan.
Joskus puhutaan virheellisesti, että naudoilla ja monilla muillakin eläinlajilla olisi heltta. Kyse on kuitenkin ihopoimuista, jotka lämpimissä oloissa elävillä eläinlajeilla ovat suurempia kuin kylmien olojen eläimillä. Mitä laajempi pinta-ala, sitä tehokkaammin lämpöä voidaan poistaa. Naudan kaulan ihopoimulla on myös oma nimensä, helluvainen. Trooppisten alueiden eläimillä on yleisesti myös suuret korvat.
Joillakin lajeilla, kuten ihmisellä ja hevosella, ei luontaisesti ole ihopoimuja. Sellainen voi kuitenkin syntyä, kun ikääntyneen yksilön kaulan lihakset surkastuvat, ihonalainen rasvakerros ohenee ja joustokykynsä menettänyt iho jää roikkumaan.
Georges Monier
Georges Monier (18. helmikuuta 1892 Anderlecht – 5. lokakuuta 1989 Anderlecht) oli belgialainen säveltäjä.
Monier voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 kultaa musiikkikilpailusta sävellyksellään "Olympic". Hän oli yksi taidelehti 7 Artsin perustajista ja johti sen musiikkiosiota.
John Farson
John Farson (tunnetaan myös nimellä "Hyvä Mies") on fiktiivinen hahmo Stephen Kingin kirjoittamassa "Musta torni" -kirjasarjassa. Hän on Randall Flaggin lisäksi toinen Purppurakuninkaan, "Musta torni" -sarjan pääkonnan, palvelija.
Kirjoissa häntä ei nähdä koskaan, hänestä vain mainitaan ohimennen tarinoissa "" ja "", mutta tarinassa "" hän on hieman isommassa roolissa. Hänen kerrotaan olevan "Hyvän Miehen" nimeä käyttävä paha mies, joka on ottanut päämääräkseen suorittaa vallankumous koko Sisä-Maailmassa ja valloittaa sen myötä myös tarunhohtoisten revolverimiesten hallinnoiman Sisä-Maailman keskuksen, Gileadin, josta päähenkilö Roland Deschain on syntyisin.
Tarinassa "Velho" Roland ja hänen ystävänsä saavat Mejisin paronikuntiin kuuluvassa Hambryn kaupungissa selville, että Farsonilla on suuri sotakoneisto, joka on alkujaan "Vanhan väen" rakentamaa, mutta satojen vuosien kuluessa täysin toimimattomiksi oletettu. Farson on kumminkin keksinyt, kuinka Hambryissa sijaitsevan Citgon öljypumppaamon polttoaineen pystyy jalostamaan uudestaan sotakoneitaan varten, jonka myötä Farson pystyy suorittamaan hyökkäykseen kohti Gileadia. Viidennessä osassa, "", esitetään Rolandin takauma, jossa eletään Gileadin lopun aikoja ja siinä Roland käy jäljellä olevien ystäviensä kanssa viimeistä taistelua Farsonin joukkoja vastaan Jerichon kukkuloilla, jonka myötä Rolandista tulee ainoa eloonjäänyt ja sen myötä maailman viimeinen revolverimies. John Farsonin kohtalo jää tuntemattomaksi.
Sarjakuvissa John Farson näytetään lukijoille ensimmäistä kertaa. Hän on pitkä mies, jolla on punainen naamio kasvoillaan. Hänellä on myös käytössä Purppurakuninkaan tunnus, joka kuvastaa punaista silmää. Sarjakuvissa hänellä mainitaan myös olevan Jack Farson niminen veli ja James Farson niminen veljenpoika.
Kuten kirjoissa, myös sarjakuvissa John Farsonin kohtalo jää mysteeriksi lukijoille. Häneen annetaan kumminkin viittauksia, että hän olisi mahdollisesti kuollut jossain Gileadin tuhon paikkeella.
Hahmo aiheutti välillä sekaannusta lukijoissa, sillä Farsonin uskottiin olevan ihan oma henkilönsä, mutta välillä "Mustassa tornissa" vihjailtiin, että se olisi ollut yksi Randall Flaggin alter egoista, kuten Walter O'Dimn ja Marten Broadcloak. King itse kirjoitti "Callan susiin" tähän tapaan:
Sarjan seitsemäs osa, "", antoi kumminkin ymmärtää, että Flagg olisi eri henkilö kuin John Farson. Tähän kallistuvat myös sarjakuvat, sillä tarinassa "Revolverimiehen alku" Farson ja Walter tapaavat toisensa.