hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aleksei Lobanov-Rostovski
Aleksei Borisovitš Lobanov-Rostovski (30. joulukuuta 1824 Voronežin alue – 30. elokuuta 1896 Šepetovka) oli venäläinen ruhtinas ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1895–1896.
Lobanov-Rostovski aloitti diplomaattiuransa vuonna 1844 ja hänet nimitettiin 1859 Venäjän edustajaksi Konstantinopoliin. Hän vetäytyi työelämästä vuonna 1863, mutta palasi myöhemmin takaisin virkauralleen ja toimi suurlähettiläänä Konstantinopolissa 1878–1879, Lontoossa 1879–1882, Wienissä 1882–1894 ja Berliinissä 1894–1895. Hänet nimitettiin ulkoministeriksi 10. maaliskuuta 1895. Lobanov tuki edellisenä vuonna solmittua liittoa Ranskan kanssa ja pyrki parantamaan suhteita Saksaan ja Itävalta-Unkariin. Lisäksi hän sai sovittua Venäjän ja Bulgarian välillä vuodesta 1886 vallinneet erimielisyydet.
Päähuomionsa Lobanov suuntasi kuitenkin Itä-Aasian suunnalle. Vuosina 1894–1895 käydyn Kiinan ja Japanin välisen sodan päätteeksi huhtikuussa 1895 solmitun Shimonosekin rauhan mukaan Kiina olisi luovuttanut Japanille Formosan, Peskadorit sekä Liaotungin niemimaan. Lobanov oli valmis hyväksymään tämän, mutta valtiovarainministeri Sergei Witte ja tsaari Nikolai II olivat toista mieltä. Niinpä Lobanov painosti Ranskan ja Saksan tuella huhtikuussa 1895 Japanin luopumaan vaateistaan Liaotungin niemimaahan. Lisäksi hän solmi 3. heinäkuuta 1896 Kiinan kanssa salaisen sopimuksen, jossa Venäjä lupautui suojelemaan Kiinaa hyökkäyksiltä ja vastineeksi Kiina salli Venäjän rakentaa Kiinan itäisen rautatien Vladivostokiin ja ottaa sitä ympäröivän Pohjois-Mantšurian alueen vaikutuspiiriinsä. Lobanov kuoli muutamaa kuukautta tämän jälkeen.
Matti Rämö
Matti Rämö (s. 1962) on suomalainen toimittaja ja matkakirjailija. Hän on tehnyt polkupyörällä matkoja Euroopassa, Afrikassa ja Aasiassa ja on julkaissut matkoistaan kahdeksan kirjaa vuosina 2009–2016. Rämö työskentelee Yleisradion Teksti-TV:n toimittajana ja on koulutukseltaan maantieteilijä. Hän on selostanut matkojaan reaaliaikaisesti myös Yleisradion verkkosivuilla ilmestyvässä blogissaan.
Riikka Slunga-Poutsalo
Riikka Slunga-Poutsalo (s. 23. huhtikuuta 1971 Tornio) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2013 perussuomalaisten puoluesihteerinä.
Slunga-Poutsalo liittyi perussuomalaisiin keväällä 2008. Hänet valittiin Lohjan kunnanvaltuustoon ensimmäisen kerran vuoden 2008 kunnallisvaaleissa
ja uudelleen vuonna 2012. Hän on Lohjan kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja kaudella 2013–2016.
Kesäkuussa 2013 Slunga-Poutsalo valittiin perussuomalaisten puoluesihteeriksi. Hän oli työskennellyt puolueen järjestösihteerinä maaliskuusta 2013 ja aiemmin vuosina 2011–2012. Hän on toiminut myös puolueensa puoluevaltuuston (2009–2011) ja -hallituksen (2011–2012) jäsenenä. Hänen muihin luottamustehtäviinsä on kuulunut muun muassa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirin hallituksen varapuheenjohtajuus.
Slunga-Poutsalo on koulutukseltaan rakennuspiirtäjä ja on toiminut vuodesta 2000 yrittäjänä Finn-TK Oy:ssä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Mihail Muravjov
Mihail Nikolajevitš Muravjov (19. huhtikuuta 1845 Grodno – 21. kesäkuuta 1900 Pietari) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1897–1900. Hän ajoi Venäjän laajentumista Kauko-Itään.
Mihail Muravjovin isoisä oli Mihail Muravjov-Vilenski, joka kukisti ankarilla otteilla vuoden 1863 Puolan kapinan Liettuassa. Muravjovin isä oli Grodnon alueen kuvernööri. Muravjov työskenteli Venäjän ulkoministeriössä vuodesta 1864 ja toimi muutaman vuoden Venäjän lähettiläänä Tanskassa ennen nimitystään ulkoministeriksi.
Muravjov kannatti valtakunnan laajentamista Mantšuriassa ja ehdotti Port Arthurin sekä Dalnyn satamien valtaamista Liaotungin niemimaalla. Hänen maaliskuussa 1898 Kiinan kanssa solmimansa sopimus luovutti koko niemimaan 25 vuodeksi Venäjän hallintaan ja antoi Venäjälle luvan rakentaa rautatieyhteys Port Arthurista Harbiniin, josta oli Kiinan itäisen rautatien ansiosta yhteys Venäjän muuhun rautatieverkkoon. Iso-Britannia ja Japani eivät pitäneet Venäjän aseman vahvistumisesta Kauko-Idässä, joten Muravjov solmi huhtikuussa 1899 Britannian kanssa sopimuksen, jossa maat tunnustivat toistensa etupiirit Kiinassa. Suhteita Japaniin hän ei sen sijaan kyennyt parantamaan ja maiden välille kehittynyt eripura johti myöhemmin Venäjän–Japanin sodan puhkeamiseen.
Tsaari Nikolai II:n vaatimuksesta Muravjov esitti tammikuussa 1899 kansainvälistä aseidenriisuntakokousta, joka sitten kokoontui Haagissa touko–heinäkuussa samana vuonna. Kokouksen tuloksena syntyi ensimmäinen Haagin sopimus.
Punkabilly
Punkabilly tai punk-a-billy on psychobillyn alalaji, sekoitus punk rockia ja rockabillyä. (Kutsutaan myös hellbillyksi.)
Tyyli syntyi Yhdysvalloissa ja Englannissa 1970-luvun lopulla. Varhaisimpia yhtyeitä 70-luvulla oli The Cramps. 
Perimätiedon mukaan vuoden 1980 Stray Cats -yhtyen Runaway boys -kappaletta alettiin sanoa punkabillyksi.
Mongolian presidentinvaali 2013
Mongolian presidentinvaali 2013 käytiin 26. kesäkuuta 2013, jolloin Mongolian presidentiksi valittiin demokraattisen puolueen ehdokas ja istuva presidentti Tsahiagiin Elbegdorj. Hän saavutti vaalin ensimmäisellä kierroksella tarvittavan äänienemmistön voittaakseen kansanpuolueen Badmaanyambuugiin Bat-Erdenein sekä kansan vallankumouspuolueen Natsagiin Udvalin.
Bra (kaupunki)
Bra on kaupunki Cuneon maakunnassa Piemontessa. Se sijaitsee Torinosta viisikymmentä kilometriä etelään. Kaupungin pinta-ala on 60 km² ja väkiluku noin 30 000. Kaupunki tunnetaan Slow Food -liikkeen keskuspaikkana.
Kaupungin viralliset sivut
Vladimir Lamsdorff
Vladimir Nikolajevitš Lamsdorff (, "Lamsdorf"; 6. tammikuuta 1845 Pietari – 19. maaliskuuta 1907 San Remo, Italia) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1900–1905.
Lamsdorff kuului alkujaan westfalenilaiseen aatelissukuun, joka oli asettunut 1400-luvulla Kuurinmaalle ja saanut 1817 kreivin arvon Venäjän aatelissa. Lamsdorff aloitti uransa Venäjän ulkoministeriössä 1866 ja yleni vuoteen 1892 mennessä ulkoministerin apulaiseksi. Hänet nimitettiin elokuussa 1900 virkaatekeväksi ja seuraavan vuoden tammikuussa varsinaiseksi ulkoministeriksi. Lamsdorffin ulkoministerikaudella Venäjä ja Itävalta-Unkari saivat lokakuussa 1903 sovittua yhteisestä politikasta Makedoniassa syntyneen kansannousun suhteen niin sanotun Mürzstegin ohjelman muodossa. Hän pyrki myös säilyttämään Venäjän suhteet Japaniin rauhanomaisina, mutta ei kyennyt estämään Venäjän–Japanin sodan puhkeamista helmikuussa 1904. Sodan aikana Venäjän ja Ison-Britannian välille uhkasi syntyä konflikti niin sanotun Doggermatalikon välikohtauksen seurauksena, mutta Lamsdorffin ponnistelujen ansiosta asiaan saatiin rauhanomainen ratkaisu. Tavatessaan toisensa heinäkuussa 1905 Venäjän tsaari Nikolai II ja Saksan keisari Vilhelm II päättivät solmia Koiviston sopimuksena tunnetun puolustusliiton maidensa välillä. Heti kuultuaan sopimuksesta Lamsdorff taivutteli Nikolain hautaamaan sen, sillä Ranska oli Venäjän pääliittolainen.
Lamsdorff jätti ulkoministerin tehtävät toukokuussa 1906 ja hänet nimitettiin Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi.
Juan Godayol Colom
Juan Godayol Colom (s. 4. syyskuuta 1943 Mataró) on Perussa toimiva espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 13. elokuuta 1972 ja nimitettiin Ayavirin alueprelatuurin johtoon 4. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Fernando Vargas Ruiz de Somocurcio ja José Ramón Gurruchaga Ezama.
Godayol Colom erosi tehtävistään prelaattina 18. helmikuuta 2006.
Pablo Lizama Riquelme
Pablo Lizama Riquelme (s. 4. kesäkuuta 1941 Santiago de Chile) on chileläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. heinäkuuta 1967 ja nimitettiin Illapelin alueprelatuurin johtoon 19. joulukuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. maaliskuuta 1986. Pääkonsekraattorina toimi Juan Francisco Fresno Larraín, jota avustivat Carlos González Cruchaga ja José Joaquín Matte Varas.
Lizama Riquelme sai 24. helmikuuta 1988 nimityksen Talcan vihkipiispaksi. 4. huhtikuuta 1991 hänet nimitettiin Melipillan piispaksi ja 4. tammikuuta 1999 Chilen sotilaspiispaksi. 27. helmikuuta 2004 Lizama Riquelme sai nimityksen Antofagastan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 26. marraskuuta 2004 hänestä tuli sen arkkipiispa.
Lizama Riquelme sai 9. lokakuuta 2012 lisäksi nimityksen apostoliseksi hallitsijaksi Iquiquen hiippakuntaan.
Abraham Mateo
Abraham Mateo Chamorro (s. 25. elokuuta 1998 San Fernando, Cádiz, Espanja) on espanjalainen näyttelijä ja laulaja. Hänen suurin hittinsä on vuonna 2012 ilmestynyt "Señorita". Hän toimii One Directionin lämmittelijänä yhtyeen Where We Are -kiertueella Euroopassa.
• "Are You Ready" (2015)
SV Kaltern/Caldaro
SV Kaltern/Caldaro on italialainen jääkiekkojoukkue Caldaron kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1962 ja se pelaa Inter-National-Leaguessa.
Peter Pan ja merirosvot
Peter Pan ja merirosvot (eng Fox's Peter Pan and the Pirates tai Peter Pan and the Pirates) on yhdysvaltalainen piirrosanimaatiosarja. Sarja perustuu J. M. Barriesin samannimiseen näytelmään. Toisaalta mukana on monia uusia seikkailuja ja hahmoja.
Sarja rakentui suurimmilta osin Peter Panin ja merirosvojen välille, mutta heistä erityisesti Kapteeni Koukun ja puosu "Kieron" välille. 
Kapteeni Koukku on katkeroitunut, koska menetti toisen kätensä taistellessaan Peter Pania vastaan. Koukku on vannonut, että merirosvot eivät lähde Mikä-Mikä-Maasta ennen kuin hän on saanut kostonsa. Sarjan aikana Koukku yrittää tätä usein eri keinoin ja monta kertaa, tosin onnistumatta.
Monissa sarjan jaksoissa seikkaillaan tunnetuissa Mikä-Mikä-Maan osissa, kuten "Maanalaisessa kodissa", "Maanataisaarella", "Intiaanikylässä" ja "Merenneitojen laguunissa". Sarjaan on myös lisätty uusia paikkoja, kuten "Kuningas Ukkuokin kuningaskunta" tai "Kuu". Muutamissa jaksoissa kerrotaan tapahtumista ennen sarjaa. Lisäksi joissain tarinoissa on mukana teemoja mm. Jules Verneltä, Siegfried Wagnerilta jaWilliam Shakespearilta.
Kadonneet pojat
Merirosvot
Intiaanit
Keijut ja muut hahmot 
Suomessa sarjaa esitettiin MTV3 kanavalla 1995–1998. Sarjan suomenkielisen jälkiäänityksen teki Agapio Racing Team. Suomessa jaksojen esitysjärjestys poikkesi jonkin verran alkuperäisestä. Suomessa sarjan viimeinen Jakso oli Mikä-Mikä-Maan tuho, vaikka virallisen järjestyksen mukaan se oli Poika, joka kasvoi isoksi – osa 2.
Ella Vanhanen
Ella Vanhanen (s. 15. syyskuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Pallokissat-seuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vanhanen on edustanut uransa alkupuolella Kuopion Palloseuraa, Kuopion MimmiFutista ja kolmatta kuopiolaisseuraa Pallokissoja sekä kolme vuotta Åland Unitedia, josta hän palasi Pallokissoihin kaudeksi 2017. Ensimmäiset maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2013 Slovakiaa vastaan. Maaliskuun 2014 loppuun mennessä hän on pelannut seitsemän naisten maaottelua. EM-kilpailuissa 2013 hän pääsi kentälle vaihtopelaajana alkulohkon ottelussa Ruotsia vastaan.
Natalia Kuikka
Natalia Kuikka (s. 1. joulukuuta 1995) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Yhdysvaltain yliopistosarjassa pelaavaa Florida State Universityä. Hänet valittiin kaudella 2012 naisten Ykkösen parhaaksi pelaajaksi.
Ensimmäiset naisten maaottelunsa Kuikka pelasi kesäkuussa 2013 Ranskaa ja Sveitsiä vastaan. Vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän tuli vaihtopelaajana kentälle kaikissa Suomen kolmessa ottelussa. Syyskuun 2018 loppuun mennessä hän on pelannut 38 naisten maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, EM-karsintaottelussa Espanjaa vastaan lokakuussa 2015 ja Irlantia vastaan kesäkuussa 2016. Kuikka edusti Suomea Kanadassa pidetyissä vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Kotimaassa Kuikka edusti viimeksi kemiläistä Merilappi Unitedia, josta hän siirtyi kesällä 2015 Yhdysvaltain yliopistosarjaan.
Henni Malinen
Henni Malinen (s. 17. marraskuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa espoolaista FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Malisen kasvattajaseura on Savonlinnan Työväen Palloseura. Hän on FC Hongan lisäksi edustanut Kuopion MimmiFutista, FC Kuusysiä ja porilaista NiceFutista. Hän kuului Suomen naisten maajoukkueeseen vuoden 2013 EM-kisoissa, mutta ei päässyt siellä pelaamaan yhtään ottelua.
Sigrid Sundgren-Schnéevoigt
Sigrid ”Sissi” Ingeborg Schnéevoigt [šne:foht] (o.s. Sundgren; 17. kesäkuuta 1878 Helsinki — 14. syyskuuta 1953 Tukholma) oli suomalainen pianisti.
Sigrid Sundgren-Schnéevoigt opiskeli pianonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1886–1894 muiden muassa William Dayasin johdolla ja Berliinissä Ferruccio Busonin johdolla vuosina 1894–1897. Vuonna 1898 hän avioitui sellisti-kapellimestari Georg Schnéevoigtin kanssa, ja yhdessä he esittivät kamari- ja orkesterimusiikkia. Sundgren-Schnéevoigt teki laajoja konserttikiertueita Euroopassa, Amerikassa ja Australiassa, ja häntä verrattiin sellaisiin pianisteihin kuin Raul Pugnoon, Sophie Menteriin ja Teresa Carreñoon.
Sundgren-Schnéevoigt oli myös arvostettu pianonsoitonopettaja. Hän opetti Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1908–1910 ja 1912–1916 sekä antoi yksityisopetusta sekä Suomessa että ulkomailla. Hänen oppilaitaan olivat Kosti Vehanen, Ernst Linko ja Margaret Kilpinen.
Nea-Stina Liljedahl
Nea-Stina Liljedahl (s. 16. tammikuuta 1993) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa espoolaista FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja.
Liljedahl on liigassa edustanut aiemmin Helsingin Jalkapalloklubia. Hän kuului Suomen naisten maajoukkueeseen vuoden 2013 EM-kisoissa mutta ei päässyt siellä pelaamaan yhtään ottelua.
Cole Harbour
Cole Harbour on 25 000 asukkaan lähiö (aiempi kaupunki) Kanadassa Nova Scotian provinssin pääkaupungissa Halifaxissa Nova Scotian saarella Atlantin valtameren rannikolla. Se on osa noin 93 000 asukkaan valtiollisten vaalien Dartmouth—Cole Harbourin äänestysaluetta.
Siellä järjestetään syksyisin sadonkorjuujuhlan nimellä kulkeva ilmainen musiikkijuhla "Country Harvest Music Festival" oheistapautumineen.
Jotkut tuntevat Cole Harbourin NHL-pelaajien Sidney Crosbyn ja Nathan MacKinnonin entisenä kotikaupunkina.
Jossu
"Jossu" on rap-artisti Cheekin ensimmäinen single hänen kahdeksannelta studioalbumiltaan "Kuka muu muka". Kappale sai ensisoittonsa YleX:llä 31. toukokuuta 2013, ja se julkaistiin musiikkivideona päivää myöhemmin. Kappaleella vierailee reggaeartisti Jukka Poika, ja se sisältää samplen Taikapeili -yhtyeen kappaleesta "Jos sulla on toinen". "Jossu" on myös vuoden 2013 virallinen kesäkumikappale. Kappale nousi myös Suomen virallisen singlelistan, Latauslistan ja Finnish Dance Chartin ensimmäiselle sijalle. Kappale on noussut myös Suomen Spotifyn kuunnelluimmaksi kappaleeksi.
Suursuosiostaan huolimatta kappale sai osakseen myös kritiikkiä. Kappaletta arvosteltiin muun muassa blogikirjoituksessa, jossa sen kerrottiin lietsovan kielteisiä asenteita naisten seksuaalisuutta kohtaan. Kappale on herättänyt ristiriitaisia mielipiteitä myös YouTubessa ja Facebookissa.
Antti Munukka
Antti Munukka (s. 3. maaliskuuta 1982 Helsinki) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Munukka on tuomaroinut 2014 FIFA World Cupin karsinnoissa, Veikkausliigassa (vuodesta 2010) ja Eurooppa-liigassa.
Itä–Länsi-ottelu 1957
Vuoden 1957 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 8. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 23. Itä-Länsi-ottelu ja kuudestoista ja toinen perättäinen, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 5000.
Ensimmäisen ja viimeisen kerran järjestettiin myös Itä–Länsi B-ottelu. Se pelattiin samana päivänä varsinaisen ottelun kanssa. Pelipaikkana oli Hamina. Länsi voitti kamppailun juoksuin 7–4.Länsi aloitti sisällä.
Cirilo Flores
Cirilo Flores (20. kesäkuuta 1948 Corona, Kalifornia – 6. syyskuuta 2014 San Diego) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Orange in Californian hiippakuntaan Norman Francis McFarland 8. kesäkuuta 1991. Hänet nimitettiin saman hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Quizan titulaaripiispaksi 5. tammikuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tod David Brown, jota avustivat Norman Francis McFarland ja Dominic Mai Luong.
Flores sai 4. tammikuuta 2012 nimityksen San Diegon koadjuuttoripiispaksi.
Vitolo
Víctor Machín Pérez eli Vitolo (s. 2. marraskuuta 1989 Las Palmas, Kanariansaaret) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Atlético Madridia. Vitolo on luontaiselta pelipaikaltaan vasen laitalinkki, mutta hän voi pelata tarvittaessa myös hyökkääjänä.
Vitolo on Unión Deportiva Las Palmasin junioriakatemian kasvatti. Vitolo pelasi seuran reservijoukkueessa vuodet 2008–2010, jonka jälkeen hänet nostettiin edustusjoukkueeseen. Ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa hän pelasi 28. elokuuta 2010 Gimnàstic Tarragonaa vastaan. Hän teki ensimmäisen maalinsa 11. syyskuuta 2010 pelatussa ottelussa Alcorcónia vastaan.
28. kesäkuuta 2013 Vitolon vahvistettiin siirtyvän Sevillaan 3 miljoonan euron siirtokorvauksella.
John Joseph Graham
John Joseph Graham (11. syyskuuta 1913 Philadelphia, Pennsylvania – 4. elokuuta 2000) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan Luigi Traglia 26. helmikuuta 1938. Hänet nimitettiin Philadelphian vihkipiispaksi sekä Sabratan titulaaripiispaksi 25. marraskuuta 1963, ja piispaksi vihkiminen seurasi 7. tammikuuta 1964. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Krol, jota avustivat George Leo Leech ja Gerald Vincent McDevitt.
Graham osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 8. marraskuuta 1988.
José García y Goldaraz
José García y Goldaraz (27. lokakuuta 1893 – 10. heinäkuuta 1973) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Vitorian hiippakuntaan 21. joulukuuta 1918 ja nimitettiin Orihuelan hiippakunnan johtoon 10. elokuuta 1944. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gaetano Cicognani, jota avustivat Leopoldo Eijo y Garay ja Luis Almarcha Hernández.
García y Goldaraz sai 25. elokuuta 1953 nimityksen Valladolidin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 15. marraskuuta. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 2. heinäkuuta 1970, jolloin hän sai vielä nimityksen Ferentiumin titulaariarkkipiispaksi. Hän erosi myös titulaariarkkihiippakunnan johdosta 11. joulukuuta 1970.
António Francisco Jaca
António Francisco Jaca SVD (s. 3. marraskuuta 1963 Quessua) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Eugénio Salessu 29. syyskuuta 1990. Hänet nimitettiin Caxiton hiippakunnan johtoon 6. kesäkuuta 2007, ja piispaksi vihkiminen seurasi 22. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ivan Dias, jota avustivat Damião António Franklin ja Luis María Pérez de Onraita Aguirre. Jaca asetettiin virkaansa 14. lokakuuta.
Eugénio Salessu
Eugénio Salessu (27. elokuuta 1923 – 20. tammikuuta 2011) oli angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. heinäkuuta 1957 ja nimitettiin Malanjen hiippakunnan johtoon 3. helmikuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni De Andrea, jota avustivat Eduardo André Muaca ja Manuel Franklin da Costa.
Salessu jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 27. elokuuta 1998.
Zeferino Zeca Martins
Zeferino Zeca Martins SVD (s. 8. maaliskuuta 1966 Cacolo) on angolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. elokuuta 1995 ja nimitettiin Luandan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tanaramusan titulaaripiispaksi 19. toukokuuta 2012. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Damião António Franklin, jota avustivat José Manuel Imbamba ja António Francisco Jaca.
Edward Thomas Hughes
Edward Thomas Hughes (13. marraskuuta 1920 Lansdowne – 25. joulukuuta 2012) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan Hugh Louis Lamb 31. toukokuuta 1947. Hänet nimitettiin Philadelphian vihkipiispaksi sekä Segian titulaaripiispaksi 14. kesäkuuta 1976, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Krol, jota avustivat Gerald Vincent McDevitt ja Martin Nicholas Lohmuller.
Hughes sai 11. joulukuuta 1986 nimityksen Metuchenin piispaksi New Jerseyyn. Hänet asetettiin virkaansa 5. helmikuuta 1987. Hän erosi tehtävistään 8. heinäkuuta 1997.
Javier Osés Flamarique
Javier Osés Flamarique (23. elokuuta 1926 Tafalla – 22. lokakuuta 2001) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin Huescan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Abulan titulaaripiispaksi 10. marraskuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dadaglio, jota avustivat Pedro Cantero Cuadrado ja José María Cirarda Lachiondo.
Osés Flamarique sai 28. helmikuuta 1977 nimityksen Huescan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 24. elokuuta 2001.
Pedro Cantero Cuadrado
Pedro Cantero Cuadrado (23. helmikuuta 1902 Carrión de los Condes – 19. joulukuuta 1978) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 22. maaliskuuta 1926 ja nimitettiin Barbastron hiippakunnan johtoon 19. joulukuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. huhtikuuta 1952. Pääkonsekraattorina toimi Leopoldo Eijo y Garay, jota avustivat José Souto Vizoso ja Arturo Tabera Araoz.
Cantero Cuadrado sai 22. lokakuuta 1953 nimityksen Huelvan piispaksi ja 20. toukokuuta 1964 Zaragozan arkkipiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 3. kesäkuuta 1977.
John Baskerville
John Baskerville (28. tammikuuta 1706 Wolverley – 8. tammikuuta 1775 Birmingham) oli brittiläinen liikemies, keksijä, kirjanpainaja, kirjainopettaja ja kalligrafi. Hänet tunnetaan parhaiten hänen vuonna 1756 suunnittelemastaan ja hänen nimeään kantavasta kirjasintyypistä.
Oman kirjapainon Baskerville perusti vuonna 1752 ja Cambridgen yliopiston kirjanpainajana hän toimi vuosina 1758-1768.
José Bascuñana y López
José Bascuñana y López (30. joulukuuta 1905 Orihuela – 14. tammikuuta 1979) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1928 ja nimitettiin Ciudad Rodrigon hiippakunnan johtoon 11. kesäkuuta 1955. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat José García y Goldaraz ja Pablo Barrachina Estevan.
Bascuñana y López sai 20. toukokuuta 1964 nimityksen Solsonan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. helmikuuta 1977. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Pablo Barrachina Estevan
Pablo Barrachina Estevan (31. lokakuuta 1912 Jérica – 13. lokakuuta 2008) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Segorben hiippakuntaan 13. heinäkuuta 1941 ja nimitettiin Orihuelan hiippakunnan johtoon 31. maaliskuuta 1954. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ildebrando Antoniutti, jota avustivat José Pont y Gol ja Jacinto Argaya Goicoechea.
Vuonna 1959 Orihuelan hiippakunnan nimi muutettiin muotoon Orihuela-Alicante. Barrachina Estevan osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle Orihuela-Alicanten piispan tehtävistä 12. toukokuuta 1989.
Jacinto Argaya Goicoechea
Jacinto Argaya Goicoechea (28. marraskuuta 1903 Vera de Bidasoa – 12. maaliskuuta 1993) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 2. kesäkuuta 1928 ja nimitettiin Valencian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Geraksen titulaaripiispaksi 15. elokuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marcelino Olaechea Loizaga, jota avustivat Enrique Delgado y Gómez ja José García y Goldaraz.
Argaya Goicoechea sai 12. syyskuuta 1957 nimityksen Mondoñedon (vuodesta 1959 Mondoñedo-Ferrol) ja 18. marraskuuta 1968 San Sebastiánin piispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 16. helmikuuta 1979.
Vincent DePaul Breen
Vincent DePaul Breen (24. joulukuuta 1936 Brooklyn – 30. maaliskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Brooklynin hiippakuntaan 15. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Metuchenin hiippakunnan johtoon New Jerseyyn 8. heinäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Theodore Edgar McCarrick, jota avustivat Thomas Vose Daily ja Edward Thomas Hughes.
Breen erosi tehtävistään 4. tammikuuta 2002.
José Ignacio Munilla Aguirre
José Ignacio Munilla Aguirre (s. 13. marraskuuta 1961) on espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Sebastiánin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1986 ja nimitettiin Palencian hiippakunnan johtoon 24. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Monteiro de Castro, jota avustivat Juan María Uriarte Goiricelaya ja Rafael Palmero Ramos.
Munilla Aguirre sai 21. marraskuuta 2009 nimityksen San Sebastiánin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 9. tammikuuta 2010.
Sami Karppinen (jääkiekkovalmentaja)
Sami Karppinen on suomalainen jääkiekkovalmentaja, joka toimii Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyryn päävalmentajana. Karppisella on pelaajataustaa II-divisioonasta, jossa hän pelasi hyökkääjänä.
Karppinen siirtyi Oulun Kärppien C-nuorista TuTon A-nuorten I-divisioonajoukkueeseen kaudeksi 1994–1995. Kaudella 1995–1996 hän pelasi samaa sarjaa Raahe-Kiekossa, jossa Karppinen pelasi myös ensimmäiset miesten pelinsä II-divisioonassa. Kaudella 1996–1997 hän pelasi II-divisioonaa Kajaanin Hokissa ja kaksi viimeistä kauttaan Haukiputaan Ahmoissa.
Karppinen toimi jo kaudella 2005–2006 nykyisen Ässien päävalmentajan Pekka Virran apuvalmentajana KalPan A-nuorissa. Virran noustua KalPan SM-liigajoukkueen päävalmentajaksi syyskuussa 2006 Karppinen nousi puolestaan KalPan A-nuorten päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen A-nuorten Suomenmestaruuteen keväällä 2008.
Karppisella olisi ollut vielä sopimus KalPan A-nuorten kanssa kaudelle 2010–2011, mutta hän kuitenkin purki sopimuksensa siirryttään 1+1-vuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokin päävalmentajaksi. Karppisen pesti Hokissa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hänet erotettiin lokakuussa, kun joukkue oli sarjataulukossa toiseksi viimeisenä. Kaudeksi 2011–2012 Karppinen siirtyi Tampereen Ilveksen A-nuorten päävalmentajaksi.
Kahden Ilveksessä vietetyn kauden vuoden Karppinen palasi kaudeksi 2013–2014 Pekka Virran aisapariksi ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässien apuvalmentajaksi.
Helmikuussa 2015 Suomi-sarjajoukkue Nokian Pyry tiedotti Karppisen tehneen 1+1-vuotisen sopimuksen. Karppinen aloitti päävalmentajan tehtävät Pyryssä 1. toukokuuta 2015.
Thomas Jerome Welsh
Thomas Jerome Welsh (20. joulukuuta 1921 Weatherly – 19. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1946 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Inis Cathaigin titulaaripiispaksi 18. helmikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Krol, jota avustivat Gerald Vincent McDevitt ja John Joseph Graham.
Welsh sai 4. kesäkuuta 1974 nimityksen Arlingtonin piispaksi, ja hänet asetettiin virkaansa 13. elokuuta. Hänet nimitettiin 3. helmikuuta 1983 Allentownin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettin 21. maaliskuuta. Hän erosi tehtävistään 15. joulukuuta 1997.
John Richard Keating
John Richard Keating (20. heinäkuuta 1934 Chicago, Illinois – 22. maaliskuuta 1998) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Chicagon arkkihiippakuntaan 20. joulukuuta 1958 ja nimitettiin Arlingtonin hiippakunnan johtoon 7. kesäkuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pio Laghi, jota avustivat Thomas Joseph Murphy ja Thomas Jerome Welsh.
Keating kuoli 63-vuotiaana virassa.
Gerald Vincent McDevitt
Gerald Vincent McDevitt (23. helmikuuta 1917 Philadelphia, Pennsylvania – 29. syyskuuta 1980) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Philadelphian arkkihiippakuntaan Dennis Joseph Dougherty 30. toukokuuta 1942. Hänet nimitettiin Philadelphian vihkipiispaksi sekä Tigiaksen titulaaripiispaksi 22. kesäkuuta 1962, ja piispaksi vihkiminen seurasi 1. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Egidio Vagnozzi, jota avustivat Joseph Carroll McCormick ja Francis James Furey.
McDevitt osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 63-vuotiaana virassa.
José Alves Matoso
José Alves Matoso (18. helmikuuta 1860 Côja – 1. helmikuuta 1952) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 16. heinäkuuta 1882 ja nimitettiin Guardan hiippakunnan johtoon 3. lokakuuta 1914. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. maaliskuuta 1915. Pääkonsekraattorina toimi António José de Souza Barroso, jota avustivat António Moutinho ja João Evangelista de Lima Vidal. Alves Matoso asetettiin virkaansa 18. huhtikuuta.
Alves Matoso kuoli 91-vuotiaana virassa.
Manuel da Rocha Felício
Manuel da Rocha Felício (s. 6. marraskuuta 1947 Mamouros) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Viseun hiippakuntaan 21. lokakuuta 1973 ja nimitettiin Lissabonin patriarkaatin vihkipiispaksi sekä Aquae Flaviaen titulaaripiispaksi 21. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ramos Monteiro, jota avustivat Jorge Ferreira da Costa Ortiga ja António dos Santos.
Da Rocha Felício sai 21. joulukuuta 2004 nimityksen Guardan koadjuuttoripiispaksi, ja 1. joulukuuta 2005 hänestä tuli sen piispa.
António dos Santos
António dos Santos (14. huhtikuuta 1932 Vagos – 26. maaliskuuta 2018) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Aveiron hiippakuntaan 1. heinäkuuta 1956 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tabboran titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. huhtikuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Maria Sensi, jota avustivat Manuel d'Almeida Trindade ja Manuel Dos Santos Rocha.
Dos Santos sai 17. marraskuuta 1979 nimityksen Guardan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 1. joulukuuta 2005.
António Ramos Monteiro
António Ramos Monteiro (10. lokakuuta 1928 Fafe – 3. huhtikuuta 2004) oli portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi kapusiineihin 11. joulukuuta 1949 ja sai pappisvihkimyksensä 15. huhtikuuta 1951. Hänet nimitettiin Viseun koadjuuttoripiispaksi 21. elokuuta 1987, ja piispaksi vihkiminen seurasi 11. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Ribeiro, jota avustivat José Pedro da Silva ja Eurico Dias Nogueira.
Ramos Monteirosta tuli 14. syyskuuta 1988 Viseun piispa, jona hän toimi, kunnes kuoli 75-vuotiaana virassa.
Ilídio Pinto Leandro
Ilídio Pinto Leandro (s. 14. joulukuuta 1950) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Viseun hiippakuntaan 25. joulukuuta 1973 ja nimitettiin sen johtoon 10. kesäkuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi António Augusto dos Santos Marto, jota avustivat Jorge Ferreira da Costa Ortiga ja Manuel da Rocha Felício.
António Manuel Moiteiro Ramos
António Manuel Moiteiro Ramos (s. 17. toukokuuta 1956 Aldeia de João Pires) on portugalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Guardan hiippakuntaan 4. heinäkuuta 1981 ja nimitettiin Bragan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Cabarsussin titulaaripiispaksi 8. kesäkuuta 2012. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Saraiva Martins, jota avustivat Manuel da Rocha Felício ja Jorge Ferreira da Costa Ortiga.
Benno Elbs
Benno Elbs (s. 16. lokakuuta 1960 Bregenz) on itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Feldkirchin hiippakuntaan Bruno Wechner 16. toukokuuta 1986. Hänet nimitettiin Feldkirchin hallitsijaksi 16. marraskuuta 2011 ja piispaksi 8. toukokuuta 2013. Hänet konsekroi 30. kesäkuuta 2013 Alois Kothgasser, jota avustivat Christoph Schönborn, Peter Stephan Zurbriggen ja Elmar Fischer.
Toinen aste (täsmennyssivu)
Toinen aste voi viitata ainakin seuraaviin:
Gilberto Jiménez Narváez
Gilberto Jiménez Narváez (18. helmikuuta 1937 Abejorral – 20. lokakuuta 2015) oli kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 1. syyskuuta 1963 ja nimitettiin Riohachan hiippakunnan johtoon 16. heinäkuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Flavio Calle Zapata, jota avustivat Félix María Torres Parra ja Alberto Giraldo Jaramillo.
Jiménez Narváez erosi tehtävistään 8. maaliskuuta 2001. Hän sai 20. maaliskuuta 2001 nimityksen Medellínin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi ja Apollonian titulaaripiispaksi. Hän jäi eläkkeelle vihkipiispan tehtävistä 25. helmikuuta 2012.
Odilon Guimarães Moreira
Odilon Guimarães Moreira (s. 9. tammikuuta 1939 Presidente Bernardes) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Caratingan hiippakuntaan 23. tammikuuta 1969 ja nimitettiin Vitórian arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Flumenpiscensen titulaaripiispaksi 4. elokuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Silvestre Luís Scandián, jota avustivat Hélio Gonçalves Heleno ja José Eugênio Corrêa.
Guimarães Moreira sai 22. tammikuuta 2003 nimityksen Itabira-Fabricianon piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 21. helmikuuta 2013.
Libardo Ramírez Gómez
Libardo Ramírez Gómez (s. 12. marraskuuta 1933 Garzón) on kolumbialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 26. toukokuuta 1956 ja nimitettiin Armenian hiippakunnan johtoon 8. helmikuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Palmas, jota avustivat Jacinto Vásquez Ochoa ja Félix María Torres Parra.
Ramírez Gómez sai 18. lokakuuta 1986 nimityksen Garzónin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 15. maaliskuuta 2003.
Ersun Yanal
Ersun Yanal (s. 17. joulukuuta 1961) on turkkilainen jalkapallovalmentaja. Joulukuusta 2018 lähtien hän on toiminut Fenerbahçen päävalmentajana.
Yanal aloitti valmennusuransa Denizlisporin apulaisvalmentajana vuonna 1994. Seuran päävalmentajaksi hän nousi elokuussa 1998. Yanalin debyyttikausi oli menestyksekäs, kun Denizlispor palasi hänen alaisuudessaan takaisin Turkin superliigaan. Yanalin kauden paras sijoitus pääsarjassa oli kahdeksas kaudella 1999/2000.
Denizlisporista Yanal siirtyi MKE Ankaragücün päävalmentajaksi. Seura menestyi hänen johdollaan loistavasti sijouttuen kaudella 2001/02 liigassa neljänneksi. Tämän jälkeen Yanal jatkoi uraansa Gençlerbirliğin peräsimessä. Hänen johdollaan seura pelasi hyvin UEFA Cupissa ja eteni Turkin cupin finaaliin sekä 2003 että 2004.
Menestyksen myötä Yanalista tuli vuonna 2004 Turkin jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja. Yanalin johdolla Turkki taisteli vahvasti paikasta MM-kisoihin 2006, mutta liitto erotti hänet yllättäen kesäkuussa 2005.
Lokakuussa 2005 Yanal palasi Turkin liigaan Manisasporin päävalmentajana. Syyskausi oli seuralta loistava ja talvitauolla seura oli liigassa neljäntenä. Kehno kevätkausi pudotti seuran kauas kärjestä ja sarjapaikka säilyi vain muutaman pisteen turvin. Yanal erosi tehtävästään toukokuussa 2007, kun seuran ottelu jouduttiin perumaan katsomoväkivaltaisuuksien vuoksi.
Lokakuussa 2007 Yanalista tuli Trabzonsporin uusi päävalmentaja. Seura pelasi loistavasti kaudella 2008/09 ja taisteli kärkisijoista liigassa. Yanal kuitenkin erosi tehtävästään huhtikuussa 2009.
Maaliskuussa 2010 Yanal palasi Turkin jalkapalloliiton palvelukseen urheilutoimenjohtaksi. Hän erosi tehtävästä lokakuussa 2011. Valmennustehtäviin hän palasi joulukuussa 2011, kun Eskişehirspor palkkasi hänet Michael Skibben seuraajaksi. Yanalin johdolla seura pelasi Eurooppa-liigassa kaudella 2012/13 pudoten kolmannella karsintakierroksella Olympique de Marseillea vastaan.
Heinäkuun alussa 2013 Yanal siirtyi suurseura Fenerbahçen päävalmentajaksi. Yanalin johdolla Fenerbahçe voitti Turkin mestaruuden kolmen vuoden tauon jälkeen. Mestaruus varmistui kolme kierrosta ennen Turkin Superliigan päättymistä. Fenerbahçe pelasi mestaruuden ratkaiseen ottelun 50 000 naisen ja lapsen kannustaessa stadionilla. Kauden jälkeen Yanal allekirjoitti kaksivuotisen jatkosopimuksen Fenerbahçen kanssa. Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo elokuussa 2014.
Marraskuussa 2014 Yanal palasi Trabzonsporin päävalmentajaksi puolitoistavuotisella sopimuksella. Yanalin johdolla seura sijoittui Turkin liigassa viidenneksi kaudella 2014/15. Hän erosi tehtävästään heinäkuussa 2015, kun joukkue ei talousvaikeuksien vuoksi pystynyt operoimaan riittävän hyvin siirtomarkkinoilla.
Yanal palasi Trabzonsporin päävalmentajaksi kesällä 2016 kaksivuotisella sopimuksella. Debyyttikaudellaan Yanal luotsasi Trabzonsporin kuudenneksi Turkin liigassa. Kehnosti alkanut kausi 2017/18 johti Yanalin potkuihin lokakuun puolivälissä 2017.
Joulukuussa 2018 Yanal palasi Fenerbahçen päävalmentajaksi reilun neljän vuoden tauon jälkeen.
The Wicker Man (vuoden 2006 elokuva)
The Wicker Man on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Neil LaBute. Elokuva on uudelleenfilmatisointi vuoden 1973 elokuvasta "Uhrijuhla".
Poliisi Edward Malus saa tietää, että hänen ex-kihlattunsa tytär Rowan on kadonnut. Hän matkaa sisar Summersislen johtamalle saarelle, jossa hänen esittämiinsä kysymyksiin saadaan vain välttelevä vastaus. Kun Malus löytää hautausmaalta Rowanin takin, hän uskoo saarelaisten tietävän enemmän kuin he kertovat.
James Franco, Jason Ritter ja Aaron Eckhart tekevät cameoroolit elokuvassa.
Elokuva sai paljon negatiivisia arvosteluja, ja viisi Golden Raspberry Awards -ehdokkuutta. Christopher Lee, joka näytteli lordi Summersisleä vuoden 1973 versiossa, loukkaantui siitä, että uudelleenfilmatisoinnissa hänen alkuperäisesti esittämänsä hahmo on nainen. Nicolas Cage on sanonut elokuvan olevan absurdi. Kuitenkin jotkut kriitikot, kuten Owen Gleiberman, näkivät elokuvan positiivisemmassa valossa ja sanoivat Neil LaButen tuoneen siihen innovaatiota.
Jorma Ihatsu
Jorma Ihatsu (25. syyskuuta 1937 Sakkola – 1. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän oli muun muassa yksi Valintatalo-ketjun, Aleksi 13- ja Ajatar-myymälöiden pääomistaja Euromarketin kautta, ja useiden liikkeiden perustaja.
Evakkoperheen poika Jorma Ihatsu kävi keskikoulun Haminassa ja valmistui merkonomiksi Kotkan kauppaoppilaitoksesta. Vuonna 1957 hän pääsi kauppaneuvos Olavi Uiton ja tämän veljen Yrjö Uiton omistaman Ajattaren liikkeenhoitajaksi. Ihatsu eteni pienosakkaaksi ja lopulta Ajattaren pääomistajaksi. Vuonna 1966 Uitot ja Ihatsu perustivat Valintatalon ja seuraavana vuonna Aleksi 13:n.
Ihatsun onnistui neuvotella tukkuportaan ohittava toimitussopimus Valintataloille ensin Valion ja sitten monien muidenkin tavarantoimittajien kanssa. Hän johti Valintataloa kilpailijoitaan nopealiikkeisemmäksi mainonnan ja muun jatkuvan kampanjoinnin avulla. Valintatalo oli pitkään "Helsingin Sanomien" suurin mainostaja. Televisiomainonnassa Ihatsu oli mukana luomassa mainosjinglejä ”Valintatalon kassissa on talous vatupassissa” sekä ”Ajatar on Forumissa, Forumissa Mannerheimintiellä”.
120 myymälän ketjuksi kasvanut Valintatalo myytiin Eka-yhtymälle vuonna 1986. Konsernin emoyhtiö Euromarket Oy, johon kuuluivat myös Fotoyks-valokuvausliikeketju, Kehä-Siivous ja Juniormainos, haettiin konkurssiin 1990-luvun alun laman aikana.
LJN
LJN (myös LJN Toys) oli vuosina 1970-1994 toiminut lelu- ja videopeliyritys. LJN tunnettiin erityisesti lisenssipeleistään, joista suurin osa oli elokuvista tehtyjä pelejä, kuten "Back to the Future", "Friday the 13th" ja "A Nightmare on Elm Street". Pelien kehitys oli aina ulkoistettu muille yrityksille.
Yrityksen perusti Jack Friedman, joka myi yrityksen vuonna 1985 MCA:lle 66 miljoonan dollarin kauppahintaan. Vuosien tappioiden jälkeen MCA myi LJN:n Acclaimille vuonna 1990. Acclaim sulautti yrityksen itseensä vuonna 1995.
Itä–Länsi-ottelu 1958
Vuoden 1958 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Pallokentällä 7. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 24. Itä-Länsi-ottelu ja seitsemästoista ja kolmas perättäinen, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4441.
Vuonna 1958 pelattiin ensimmäisen kerran A-poikien Itä-Länsi -ottelu. Harjavallassa käydyn kamppailun voitti Itä juoksuin 9–8.Itä aloitti sisällä.
NBA-kausi 2013–2014
NBA-kausi 2013–2014 oli NBA-koripalloliigan 68. kausi. Runkosarja alkoi 29. lokakuuta 2013 ja päättyi 16. huhtikuuta 2014, jonka jälkeen käynnistyivät pudotuspelit. San Antonio Spurs haki revanssin edelliskauden finaalivastustajastaan Miami Heatista voitettuaan tämän 15. kesäkuuta päättyneessä finaalisarjassa voitoin 4–1.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Merten moottoritiet
Merten moottoritiet on käsite, jolla korostetaan Euroopan Unionin meriliikenteen tärkeyttä. Merten moottoriteiden tavoitteena on luoda vaihtoehto maantiekuljetuksille. Se on osa TEN-liikenneverkkoja.
Euroopassa on neljä merten moottoritietä.
Äänipää (osa)
Äänipää on ääni- tai kuvanauhurin sähkömagneettinen osa. Se muuttaa sähköisen signaalin nauhaan tallentuviksi magneettikentän vaihteluiksi, ja toistettaessa päinvastoin.
Kummallakin kanavalla on oma äänipäänsä, jotka ovat pieniä sähkömagneetteja. Keloihin johdettu sähkövirta aiheuttaa magneettikentän, joka kääntää nauhan magneettiset hiukkaset ääniraidan kohdalla tiettyyn suuntaan. Silloin äänisignaali tallentuu nauhalle.
Toistettaessa äänipää toimii päinvastoin: sen ohitse kulkevat nauhan magneettiset vaihtelut aiheuttavat keloihin sähkövirran vaihteluita, jotka vahvistetaan ja johdetaan kaiuttimiin tai kuulokkeisiin.
Äänityksen tai kuuntelun aikana painohuopa painaa nauhan äänipäätä vasten.
Tenniskenttä
Tenniskenttä on tenniksen pelaamiseen tarkoitettu suorakulmion muotoinen kenttä. Samalla kentällä voidaan pelata sekä kaksin- että nelinpeliä. Tennistä pelataan 23,77 metriä (78 jalkaa) pitkällä ja kaksinpelissä 8,23 metriä (27 jalkaa) leveällä kentällä. Neljän pelaajan peliä pelatessa sen leveys on 10,97 metriä (36 jalkaa). Kentän pidemmän sivun jakaa kahteen yhtä suureen osaan verkko, joka on 1,07 metriä (3,5 jalkaa) korkea verkkotolppien kohdalla ja 91,4 senttimetriä (kolme jalkaa) korkea keskeltä.
Tenniskenttiä on kolme eri perustyyppiä: kovapohjainen kenttä, nurmikenttä sekä massakenttä. Kovapohjainen pohjamateriaali voi vaihdella runsaasti. Tällaisia kenttiä ovat esimerkiksi betonipohjaiset, asfalttipohjaiset, tekonurmipohjaiset ja liikuntasalien puupohjaiset kentät. Nurmikentät ovat toinen yleinen kenttälaji ja kolmas on massakenttä, joiden pohjamateriaali koostuu murskatusta savikivestä, kivestä tai tiilestä.
Kenttätyypit eroavat suuresti toisistaan. Massakenttä on hidas alusta, jolla menestymiseen vaaditaan erinomainen osaaminen kaikissa tenniksen osa-alueissa. Nurmikentällä pallon pomppu on erittäin matala, joten alakierteiset lyönnit ovat vaikeita palauttaa. Kovat alustat ovat nopeampia, jolloin pallon pomppu on korkeampi ja syötön merkitys suurempi. Nurmikenttä on nopein alusta, jossa syöttö on tärkein osa-alue ja verkolle nousu suoraan syötöstä yleisempää kuin muilla kenttätyypeillä. Massalla pallorallit ovat huomattavasti pidempiä kuin muilla alustoilla. Grand Slam -turnauksista Ranskan avoimissa pelataan massalla, Wimbledonissa nurmella ja Yhdysvaltain avoimet sekä Australian avoimet kovilla alustoilla. Myös muut turnaukset pelataan lähes poikkeuksetta jollain näistä kentistä, kuten Rooman tennisturnaus massalla ja Cincinnatin tennisturnaus kovalla alustalla. Myös matolla pelataan joitakin turnauksia.
Mustalatvuskottarainen
Mustalatvuskottarainen ("Poeoptera kenricki") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustalatvuskottaraista tavataan Keniassa ja Tansaniassa, ja lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Isolatvuskottarainen
Isolatvuskottarainen ("Poeoptera lugubris") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Isolatvuskottaraista tavataan laajalla alueella Afrikan länsi- ja keskiosissa. Sen on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kiiltolatvuskottarainen
Kiiltolatvuskottarainen ("Poeoptera stuhlmanni") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Kiiltolatvuskottaraista tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etiopiassa, Keniassa, Ruandassa, Sudanissa, Etelä-Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rusovatsakottarainen
Rusovatsakottarainen ("Pholia sharpii") on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Rusovatsakottaraista tavataan laajalla alueella Afrikan itäosissa. Lajin on kuvattu olevan paikallisesti yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Hot reading
Hot reading eli suomeksi "kuuma lukeminen" tarkoittaa petosta, jossa psyykikko tuottaa väitetyn paranormaalisti tietoa yleisöstä tai asiakkaasta, mutta on tosiasiassa tutustunut tämän asioihin etukäteen. Hot readingissa käytetään kohteesta aiemmin saatuja tietoja. Psyykikot voivat hyödyntää rekistereitä, kohteiden ystäviä, yksityisetsiviä ja muita tietolähteitä tiedonhankinnassa.
Gerald William Wiesner
Gerald William Wiesner OMI (s. 25. kesäkuuta 1937 Denzil) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. helmikuuta 1963 ja nimitettiin Prince Georgen hiippakunnan johtoon 6. lokakuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Adam Joseph Exner, jota avustivat Henri Légaré ja Joseph Neil MacNeil.
Wiesner jäi eläkkeelle 3. tammikuuta 2013.
Amiinioksidit
Amiinioksidit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka sisältävät funktionaalisen ryhmän RN-O. Perinteisesti nimitystä amiinioksidit on käytetty vain tertiäärisistä ja aromaattisista amiineista johdettuihin yhdisteisiin, mutta sitä voidaan käyttää myös primäärisistä tai sekundäärisistä amiineista johdetuista vastaavan funktionaalisen ryhmän sisältävistä yhdisteistä. Amiinioksideja käytetään muun muassa pinta-aktiivisina aineina sekä orgaanisen kemian synteeseissä hapettimina.
Amiinioksideissa on typpiatomin ja happiatomin välillä niin kutsuttu semipolaarinen sidos ja sitä voidaan pitää kovalenttisen sidoksen ja ionisidoksen välimuotona. Tätä kuvaamaan amiinioksidien rakenne piirretään toisinaan muodossa RN→O. Tästä sidoksen luonteesta johtuen amiinioksideilla on korkeat sulamis- ja kiehumispisteet sekä suuri dipolimomentti. Amiinioksidit ovat heikosti emäksisiä, heikompia kuin amiinit. Eräät aromaattiset amiinioksidit ovat voimakkaampia emäksiä verrattuina alifaattisiin amiinioksideihin. Happojen kanssa amiinioksidit muodostavat suoloja, joiden rakenne on (RN-OH)X. Erityisesti alifaattiset amiinioksidit muodostavat kompleksiyhdisteitä metalli-ionien kanssa.
Amiinioksideita valmistetaan hapettamalla amiineja. Alifaattisten amiinien tapauksessa käytetyin hapetin on vetyperoksidi, mutta myös perkarboksyylihappoja, kuten perbentsoehappoa tai m-klooriperbentsoehappoa tai peroksirikkihappoa. Vetyperoksidin hapetuskyky ei riitä hapettamaan aromaattisia amiineja, joten aromaattisten amiinioksidien valmistuksessa voidaan käyttää vain peroksihappoja. Näiden menetelmien lisäksi on kehitetty metallikatalysoituja reaktioita, jotka käyttävät happea hapettimena.
tai allyylisten amiinioksidien tapauksessa sigmatrooppinen [2,3]-toisiintuminen.
Stephen Arthur Jensen
Stephen Arthur Jensen (s. 30. toukokuuta 1954 North Vancouver) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Vancouverin arkkihiippakuntaan James Francis Carney 24. toukokuuta 1980. Hänet nimitettiin Prince Georgen hiippakunnan johtoon 3. tammikuuta 2013, ja piispaksi vihkiminen seurasi 2. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Michael Miller, jota avustivat Brian Joseph Dunn ja David John James Monroe.
Emil Svensson
Emil Alfred Svensson (2. maaliskuuta 1882 Pietari – 27. marraskuuta 1954) oli suomalainen rakennusmestari joka suunnitteli useita rakennuksia varsinkin Helsingin Etu-Töölön kaupunginosaan..
Emil Svenssonin vanhemmat olivat insinööri Johan Alfred Svensson (1849–1902) ja Anna Lovisa Malén (1849–1889). Hän muutti perheensä kanssa Pietarista Helsinkiin 1890.
Svensson kävi Helsingin Taideteollisuuskeskuskoulun 1897–1900 ja Helsingin Teollisuuskoulun 1902. Hänellä oli vuodesta 1907 alkaen oma suunnittelutoimisto osoitteessa Nervanderinkatu 5. Svenssonin suunnittelemat rakennukset olivat aluksi myöhäisjugendtyylisiä mutta myöhemmin hän siirtyi pelkistettyyn klassismiin.