Makedonian nimikiista
Makedonian nimikiista viittaa yli 20 vuotta jatkuneeseen kiistaan Kreikan ja Makedonian tasavallan välillä. Kreikka vastusti Makedonia-nimen käyttöä haluten varata nimen koskemaan ainoastaan Kreikan antiikin aikaista Makedonian valtakuntaa sekä maan nykyistä Makedonian maakuntaa. Kreikka ja Makedonian tasavalta pääsivät sopuun nimestä 12. kesäkuuta 2018. Sopimuksen mukaan Makedonian tasavallan uudeksi nimeksi tulee ”Pohjois-Makedonia” tai virallisesti ”Pohjois-Makedonian tasavalta”. Sopimus allekirjoitettiin 17. kesäkuuta 2018. Se hyväksyttiin Makedonian parlamentissa 11. tammikuuta 2019 ja Kreikan parlamentissa 25. tammikuuta 2019.
Aiemmin maat saavuttivat pitkäksi ajaksi jonkinlaisen kompromissin Makedonian suostuessa käyttämään nimilyhennettä FYROM ("the Former Yugoslav Republic of Macedonia", entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia) virallisissa yhteyksissä. Aiemmin kreikkalaiset ehdottivat myös, että Makedonia käyttäisi esimerkiksi nimeä ”Illyria”, ”Keski-Balkanin tasavalta” tai ”Eteläslavia” Makedonian nimen sijaan. Makedonian hallitus suhtautui ehdotuksiin kielteisesti. Nimikiistaan pyrittiin löytämään ratkaisua pitkään, ja eräinä usein esiintyneinä kompromissiehdotuksina olivat ”Pohjois-Makedonian” ohella muun muassa nimet ”Ylä-Makedonia” ja ”Uusi Makedonia”.
Antiikin aikana Makedonian valtakunta vastasi alueeltaan alun perin suurin piirtein nykyistä Kreikan Makedoniaa. Sen pohjoispuolella sijaitsi Paionian kuningaskunta, jonka alue suunnilleen vastasi nykyistä Makedonian tasavaltaa.
Sen jälkeen kun roomalaiset vuonna 168 eaa. valloittivat Kreikan, he muodostivat valtakuntaansa Macedonia-nimisen provinssin, joka käsitti sekä entisen Makedonian valtakunnan että Paionian alueet. Tämä provinssi jaettiin ajanlaskumme 300-luvulla kahteen osaan, jotka olivat eteläisempi "Macedonia Prima" ("Ensimmäinen Makedonia"), joka käsitti suurimman osan Makedonian valtakunnan alueesta, sekä pohjoisempi "Macedonia Salutaris" ("Terveellinen Makedonia") eli "Macedonia Secunda" ("Toinen Makedonia"), joka käsitti osan Dardaniaa sekä koko Paionian. Täten "Macedonia Salutaris" käsitti suurimman osan nykyisen Makedonian tasavallan alueesta.
Näin syntynyt aluejako säilyi pienin muutoksin myös bysanttilaisena aikana aina siihen saakka, kunnes Osmanien valtakunta 1400-luvulla valloitti loputkin Itä-Rooman alueista. Makedoniasta tuli tällöin osa Rumeliaa, joka pysyi osmanien vallassa vuoteen 1913 saakka.
Vuonna 1893 osmanihallintoa vastaan nousi vallankumousliike, joka 2. elokuuta 1903 johti Ilindenin kapinaan. Kun kapina epäonnistui, Sisäinen makedonialainen vallankumouksellinen järjestö (VMRO) jakautui kahtia. Yane Sandaskin johtama ryhmittymä vaati autonomista Makedoniaa, joka kuuluisi joko Osmanien valtakuntaan tai Balkanin liittovaltioon, kun taas toinen, supremistinen ryhmittymä vaati Makedonian liittämistä Bulgariaan. Ilindenin kapinan jälkeen vallankumouksellinen liikehdintä lakkasi; sen sijaan Bulgaria, Kreikka ja Serbia alkoivat entistä pontevammin esittää Osmanien valtakunnalle aluevaatimuksia, jotka kohdistuivat muun muassa tarkemmin määrittelemättömään, Makedoniaksi nimitettyyn alueeseen. Vuonna 1912 nämä aluevaatimukset johtivat ensimmäiseen Balkanin sotaan, jonka tuloksena osmanit menettivät suurimman osan Euroopan puoleisista alueistaan.
Sodan voittajavaltiot eivät kuitenkaan päässeet sopuun Turkilta vallattujen alueiden jakamisesta, minkä vuoksi jo vuonna 1913 syttyi toinen Balkanin sota. Se päättyi Bukarestin rauhaan, jossa alueet jaettiin Kreikan, Bulgarian ja Serbian sekä vuonna 1912 itsenäistyneen Albanian kesken. Kreikka sai tällöin sille nykyisin kuuluvan Makedonian, kun taas nykyisen Makedonian tasavallan alue liitettiin Serbiaan.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Serbiasta tuli osa Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskuntaa, joka myöhemmin sai nimen Jugoslavia. Nykyisen Makedonian tasavallan alue kuului tällöin Etelä-Serbiaan Vardar Banovinan maakuntana. Toisessa maailmansodassa akselivallat valloittivat vuonna 1941 suurimman osan Jugoslaviaa. Akselivaltoihin liittyi myös Bulgaria, joka samana vuonna miehitti sekä osan nykyisen Makedonian tasavallan aluetta että Kreikan Makedonian. Kesäkuussa 1941 Bulgaria ja Italian Albania jakoivat nykyisen Makedonian tasavallan alueen keskenään.
Sodan päätyttyä syntyi Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta, johon kuuluivat pääasiassa samat alueet kuin aikaisempaan Jugoslavian kuningaskuntaan. Josip Broz Titon hallitus päätti kuitenkin vuonna 1946 erottaa Serbiasta sen eteläisimmän osan erilliseksi osavaltioksi, joka sai nimen Makedonia. Päätös tämän osavaltion nimestä johti jo tuolloin kiivaaseen kiistaan Kreikan kanssa, sillä Kreikka epäili nimen osoittavan, että Jugoslavia vaatisi myös sille kuuluvia alueita. Kreikan lehdistö ja Andréas Papandréoun hallitus esittivät saman väitteen monessa yhteydessä vielä 1980-luvulla.
Eteläslaavilaiset kielet levisivät varhaiskeskiajalla suurimpaan osaan Balkania, myös nykyisen Makedonian tasavallan alueelle. Makedonian kieli on läheistä sukua bulgarian kielelle, eikä sitä edes pidetty erillisenä kielenä vaan bulgarian murteena siihen saakka, kunnes Titon hallitus vuonna 1946 lähinnä poliittisista syistä julisti sen erilliseksi kieleksi, ja sille kehitettiin myös oma kirjakielensä. Tällä pyrittiin ennen kaikkea torjumaan Bulgarian mahdolliset aluevaatimukset, ja ilmeisesti makedonialaiset itse ovat olleet ratkaisuun tyytyväisiä, sillä vaatimuksia alueen liittämisestä Bulgariaan ei Jugoslavian hajottuakaan esitetty.
Makedonian itsenäistyessä Jugoslaviasta Kreikka ei suostunut tunnustamaan tuoretta valtiota sen käyttämän nimen takia. Kreikan mielestä Makedonian pyrkimykseen käyttää Makedonia-nimeä sisältyy verhottuja aluevaatimuksia Kreikalle. Euroopan yhteisön välimieskomission lausunnon mukaan vuonna 1992 Makedonian nimen käyttöön ei liittynyt minkäänlaisia aluevaatimuksia. Yhdysvaltojen tunnustaessa Makedonian itsenäisyyden vuonna 1994 Kreikka julisti Makedonian taloussaartoon, joka jatkui vuoteen 1995 asti, kunnes maat pääsivät väliaikaiseen sopimukseen. Sopimukseen sisältyi Makedonian aiemman lipun muokkaaminen (jonka symbolia Verginan aurinkoa Kreikka piti omanaan) ja vakuutukset siitä, ettei Makedonia tulisi esittämään aluevaatimuksia Kreikalle.
Makedonian nimikiista Kreikan kanssa on myös ollut esteenä sen liittymiselle esimerkiksi Euroopan unioniin ja Natoon, joiden kummankin jäsenenä Kreikka on voinut vastustaa Makedonian jäsenyyttä ennen nimikiistan ratkaisua. Aiemmin Kreikka on vastustanut kaikkia ratkaisuja, joissa Makedonian tasavallan nimessä esiintyy missään muodossa nimi ”Makedonia”. Se on luvannut tukea Makedonian pyrkimyksiä liittyä EU:hun ja Natoon mikäli maa suostuu käyttämään FYROM-nimeä.
Vuonna 2007 Kreikka myöntyi alustavasti siihen, että Makedonian tasavallan nimessä voisi esiintyä nimi ”Makedonia” jossakin muodossa. Tämän jälkeen maat ovat useampaan otteeseen pyrkineet lähempiin kompromisseihin. Sovittelijana kiistassa on toiminut erityisesti YK:n erityislähettiläs Matthew Nimetz.
Ratkaisua pitkään jatkuneeseen kiistaan etsittiin uusin ponnistuksin vuodesta 2017 kesään 2018 saakka. Makedonian puolelta neuvotteluhalukkuutta lisäsi uuden Zoran Zaevin johtaman hallituksen halu edistää EU:n hakuprosessia sekä liittyä Natoon jo vuoden 2018 aikana. Kreikassa puolestaan Aléxis Tsíprasin hallitus oli ollut aiempia hallituksia halukkaampi edistämään sovintoa. Kreikkalaiset ehdottivat, että Makedonian tasavalta valitsisi nimeensä jonkun etuliitteen erotuksena Kreikan Makedoniasta, jolloin maan nimi voisi olla esimerkiksi ”Ylä-Makedonia”, ”Uusi Makedonia”, ”Pohjois-Makedonia”, ”Slavo-Makedonia” tai ”Vardarin Makedonia”.
Pääministerit Tsípras ja Zaev ilmoittivat päässeensä alustavaan sopimukseen nimestä 12. kesäkuuta 2018. Sen mukaan Makedonian tasavallan nimeksi tulee ”Pohjois-Makedonia” ("Severna Makedonija") tai virallisesti ”Pohjois-Makedonian tasavalta” ("Republika Severna Makedonija"). Maan asukkaita voidaan edelleen kutsua ”makedonialaisiksi” ja maan kieltä ”makedonian kieleksi”. Tsípras ja Zaev allekirjoittivat sopimuksen maiden rajalla Préspa-järven rannalla 17. kesäkuuta 2018, ja siksi se tunnetaan ”Préspan sopimuksena”.
Alustava sopimus vaati hyväksynnän kummankin maan parlamentissa. Tsíprasin hallitus joutui sopimuksen vuoksi epäluottamusäänestykseen Kreikan parlamentissa heti sen julkaisun jälkeen, mutta voitti äänestyksen, jonka jälkeen sopimus voitiin allekirjoittaa. Sopimus hyväksyttiin Makedonian parlamentissa 11. tammikuuta 2019 81 äänellä 120:stä. Kreikassa puolustusministeri Pános Kamménos erosi hallituksesta vastalauseena sopimukselle 13. tammikuuta 2019. Tsíprasin hallitus voitti kuitenkin seuranneen toisen epäluottamusäänestyksen aiheesta 16. tammikuuta 2019. Tämän jälkeen sopimus hyväksyttiin Kreikan parlamentissa 25. tammikuuta 2019 äänin 153–146. Kreikassa oli laajoja mielenosoituksia sopimusta vastaan koko prosessin ajan.
Sopimuksen hyväksyminen sai laajalti myönteisen vastaanoton kansainvälisessä yhteisössä. Sitä kiittivät muun muassa Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja Donald Tusk, EU:n komission puheenjohtaja Jean-Claude Juncker ja Naton pääsihteeri Jens Stoltenberg. Pääministeri Zaev onnitteli Tsíprasia ja kuvasi sopimuksen hyväksymistä ”historialliseksi voitoksi”, joka ”päättää pitkään jatkuneen diplomaattisen konfliktin Ateenan ja Skopjen välillä”. Pian sopimuksen hyväksymisen jälkeen Kreikan ulkoministeri Giórgos Katroúgkalos allekirjoitti lain sopimuksesta.
Nimenmuutos astuu voimaan erilaisten muodollisuuksien jälkeen arviolta 8. helmikuuta 2019 mennessä. Voimaanastuminen vaatii muun muassa Makedonian Nato-jäsenyyttä koskevan sopimuksen allekirjoittamisen sekä ilmoitukset Kreikalta Makedonialle Préspan sopimuksen ja Naton jäsenyyssopimuksen hyväksymisestä, ja Makedonialta Kreikalle ja YK:lle nimenmuutoksen voimaanastumisesta.
107 valtiota on tunnustanut Makedonian virallisen nimen ”Makedonian tasavalta”. Jotkut valtiot ovat käyttäneet tätä nimeä jo alusta lähtien kun Makedonia itsenäistyi, toiset valtiot ovat muuttaneet kantaansa sen jälkeen, kun YK:ssä otettiin käyttöön nimi ”Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia”.