hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pat Mullane
Maurice Patrick Mullane (s. 31. heinäkuuta 1990 Wallingford, Connecticut, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Mullane pelasi Boston Collegessa vietettyjen yliopistovuosiensa jälkeen neljä vuotta ammattilaisena, AHL:ssä, ECHL:ssä, Suomessa ja Tšekissä.
Mullane kävi vuodet 2005–2008 high schoolia Avon Old Farmsissa. Kauden 2008–2009 hän pelasi USHL-junioriliigaa Omaha Lancersissa, jonka kolmanneksi paras pistemies Mullane oli tehoilla 23+34=57. Hän pelasi kauden aikana myös USHL:n tähdistöottelussa. Vuodet 2009–2013 Mullane kävi Boston Collegea, jossa hän voitti Hockey Eastin mestaruuden vuosina 2010, 2011 ja 2012, sarjan runkosarjan mestaruuden vuonna 2012 sekä koko NCAA:n mestaruuden vuosina 2010 ja 2012.
Kaudella 2011–2012 Mullane voitti tehoilla 10+29=39 BC:n sisäisen syöttöpörssin ja jakoi sisäisen pistepörssin neljännen sijan Steven Whiteyn kanssa. He jakoivat Hockey Eastin pistepörssin kymmenennen sijan Lowellin Riley Wetmoren kanssa. Viimeisellä yliopistokaudellaan 2012–2013 Mullane toimi BC:n kapteenina ja hänet valittiin kauden päätteeksi joukkueen parhaaksi pelaajaksi ja palkittiin John "Snooks" Kelley Memorial Awardilla. Mullane valloitti joukkuetovereidensa Johnny Gaudreaun ja Steven Whiteyn kanssa koko sarjan pistepörssin kärkikolmikon. Heistä Mullane sijoittui kolmanneksi tehoilla 16+27=43.
Toukokuussa 2013 Mullane teki vapaana agenttina vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Rockford IceHogsin kanssa. Mullane osallistui samana syksynä myös Chicago Blackhawksin harjoitusleirille. Hänen tulokaskautensa 2013–2014 toi siellä 46 runkosarjaottelussa tehot 6+7=13. Mullane pelasi kauden aikana myös 13 ottelua ECHL-joukkue Toledo Walleyessa. Syyskuussa 2014 hän teki sopimuksen ECHL-joukkue Greenville Road Warriorsin kanssa, mutta kauden 2014–2015 kynnyksellä lokakuussa Mullane kaupattiin sieltä Reading Royalsiin vaihdossa Mike Banwellin oikeuksiin. Hän nousi joukkueen kapteenistoon ja oli Royalsin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 23+39=62.
Kaudeksi 2015–2016 Mullane siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Syyskuussa 2016 hän siirtyi try-outin kautta Tšekin Extraligan HC Karlovy Varyyn oltuaan ilman sopimusta alkukauden 2016–2017. Mullanen kausi jäi kuitenkin vain 35 runkosarjaottelun mittaiseksi loukkaantumisten vuoksi.
Elokuussa 2017 Mullane ilmoitti omalla Instagram-tilillään lopettaneensa pelaajauransa.
Mullane pelasi alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2008, jolloin hän voitti kultaa.
Mullanen isosisko Marissa on pelannut myös jääkiekkoa.
Gustaf Werner Wilskman
Gustaf Werner Wilskman (2. joulukuuta 1849 Sulkava – 29. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja senaattori.
Wilskmanin vanhemmat olivat Juuan kirkkoherra Werner Wilhelm Wilskman ja Katarina Fredrika Wikstén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1870 Kuopion lukiosta ja suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1876 ja yleisen oikeustutkinnon 1889. Wilskman sai varatuomarin arvon 1878.
Wilskman oli hovioikeuden asessorina Viipurissa 1892–1897, Salmin ja sittemmin Kurkijoen tuomiokunnan tuomarina 1897–1905 ja senaattorina Suomen senaatin oikeusosastolla 1905–1909.
ZK-383
ZK-383 on massasulkuinen konepistooli, jonka suunnitelivat Brnossa asuvat Kouckýn veljekset vuonna 1930. Bulgarian armeija sekä Tšekkoslovakia käyttivät asetta toisessa maailmansodassa, minkä jälkeen saksalaiset jatkoivat aseen valmistusta vallatuaan Tšekkoslovakian. Ase toimi saksalaisten SS-joukkojen käytössä. Myöhempinä vuosina aseesta valmistettiin myös muunnettua ZK-383-P -versiota poliisikäyttöön.
Aseen ominaisuuksiin kuului mm. säädettävä kaksinopeuksinen tulinopeus, jota muutettiin poistamalla lukosta paino, jolloin sen liike nopeutui. Aseen piippu oli pikairroitettava. Ase ampui sekä kerta- että sarjatulta.
Aseeseen kuuluivat taittuvat etutuet, sekä piipun vaippaan kiinnitettävä tankotähtäin. Joihinkin aseen versioihin voitiin kiinnittää pistin.
Xiangyang
Xiangyang (, pinyin: Xiāngyáng Shì), aiemmin muodossa "Xiangfan", on prefektuuritason kaupunki Hubein maakunnan pohjoisosassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee noin 260 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista luoteeseen. Kaupungin väkiluku on 5,500 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 19 724 neliökilometriä.
Kaupungin naapureina ovat lännessä Shennongjian erityishallinnollinen metsäalue ja Shiyanin, pohjoisessa Nanyangin, idässä Suizhoun, sekä etelässä Jingmenin ja Yichangin prefektuuritason kaupungit.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin (Fancheng, Xiangcheng, Xiangzhou), kolmeen piirikuntatason kaupunkiin (Laohekou, Yicheng, Zaoyang) ja kolmeen piirikuntaan (Baokang, Gucheng, Nanzhang).
Leo Tuisku
Leo Tuisku (s. 7. marraskuuta 1969 Vaasa) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Tuisku on Bollklubben-48:n kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa II divisioonan kaudella 1987. Kaudeksi 1989 Tuisku siirtyi Ruotsin 1. divisioonassa pelanneeseen Motala AIF:ään. Vuoden 1990 hän pelasi FF Jarossa I divisioonassa, mutta palasi Ruotsiin kauden päätteeksi.
Vuonna 1992 Tuisku siirtyi Vaasan Palloseuraan. Hän pääsi suureen rooliin joukkueen pelatessa I divisioonassa ja teki seitsemän maalia VPS:n onnistuessa nousemaan Veikkausliigaan kaudeksi 1995. Pääsarjatasolla Tuiskun peliaika kuitenkin väheni ja hän esiintyi kahden vuoden aikana vain 16 liigaottelussa, joista yhden lainalla Mikkelin Palloilijoissa. Kaudella 1995 Tuisku oli lainalla myös Kokkolan Pallo-Veikkojen riveissä Ykkösessä.
Kaudeksi 1997 hän liittyi Kakkoseen nousseen IF Hoppetiin yhdessä VPS:n aikaisten joukkuetovereidensa Pasi Nevanperän ja Reijo Palovuoren kanssa. Joukkue onnistui säilymään sarjassa, mutta antoi sarjapaikkansa seuraavalla kaudella vasta perustetulle FC Korsholmille. Tuisku pelasi uudessa seurassa kaudet 1998–2000 ennen siirtymistään FC Kiistoon. Yhden vuoden jälkeen hän siirtyi takaisin FC Korsholmiin, joka pelasi nyt Ykkösessä. Kesken toisen kautensa Tuisku kuitenkin palasi sarjatasoa alempana olleeseen Kiistoon, jossa hän lopetti uransa 2004.
Valmennusuransa Tuisku aloitti FC Korsholmissa pelaajavalmentajana kaudella 1998. Kausina 2001 ja 2003–2004 hän toimi samassa tehtävässä FC Kiistossa. Pelaajauransa lopetettuaan Tuisku siirtyi Vaasan Palloseuran apuvalmentajaksi. Kaudella 2006 hän työskenteli VPS-juniorien valmennuspäällikkönä. Seuraavan kerran päävalmentajana Tuisku toimi VPS-j:n edustusjoukkueessa Kolmosen kaudella 2009.
Tuisku esiintyi kahdesti alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 1987.
Jingzhou
Jingzhou (, pinyin: Jīngzhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Hubein maakunnan eteläosassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen pohjoisrannalla, noin 200 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länteen. Kaupungin väkiluku on 5,692 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 14 104 neliökilometriä.
Kaupungin naapureina ovat pohjoisessa Yichangin ja Jingmenin prefektuuritason kaupungit sekä Qianjiangin ja Xiantaon aliprefektuurit. Idässä Jingzhou rajoittuu Xianningin, etelässä Yueyangin ja Changden prefektuuritason kaupunkiin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kahteen kaupunkipiiriin (Jingzhou, Shashi), kolmeen piirikuntatason kaupunkiin (Honghu, Shishou, Songzi) ja kolmeen piirikuntaan (Gong’an, Jianli ja Jianglin).
Jingzhou tunnetaan jo yhtenä Chu-valtion syntypaikoista Kevättä ja syksyä -kaudella (770-476 eaa.).
Troy Vance
Troy Vance (s. 2. elokuuta 1993 Goshen, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Graz 99ersissa. Hänen aiemman seuransa, SM-liigajoukkue Porin Ässien entinen urheilujohtaja Mika Toivola on kuvaillut Vancea hyväksi all around -puolustajaksi. Hän laukoo oikealta.
Vancen oikeudet kuului QMJHL:ssä alun perin Rouyn-Noranda Huskiesille. Hän pelasi alkukauden 2010–2011 EmJHL- ja EJHL-junioriliigoja Philadelphia Revolutionissa, kunnes CHL:n siirtotakarajalla, tammikuussa 2011 Huskies kauppasi Vancen Victoriaville Tigresiin vaihdossa vuoden 2012 kahdeksannen kierroksen varausvuoroon. Hän siirtyi loppukaudeksi QMJHL:ään, jossa sekä 23 runkosarja- että yhdeksän playoff-ottelua toi tehot 1+3=4.
Dallas Stars varasi Vancen viidennellä kierroksella 135. pelaajana . Kaudella 2011–2012 hän teki Tigresin paidassa QMJHL:n runkosarjassa 57 ottelussa 25 tehopistettä. Heinäkuussa 2012 Stars teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Vancen kanssa. Hän jatkoi kaudella 2012–2013 Tigresissa, joka kauppasi Vancen ja vuoden 2014 viidennen kierroksen varausvuoron Prince Edward Island Rocketiin vaihdossa Alexandre Chénier-Allardiin, Mark Trickettiin ja kolmannen kierroksen varausvuoroon. Vance jakoi kevään 2013 pudotuspeleissä Rocketin sisäisen tehotilaston voiton Yan-Pavel Laplanten kanssa lukemalla +1. Kaudeksi 2013–2014 joukkueen nimeksi vaihtui Charlottetown Islanders, jonka varakapteeniksi Vance nousi. QMJHL-kauden jälkeen, huhtikuussa 2014 hän siirtyi loppukevääksi ECHL-joukkue Elmira Jackalsin vahvuuteen.
Syksyn 2014 harjoitusleirillä Dallas Stars lähetti Vancen ensin AHL-joukkue Texas Starsiin, mutta kauden 2014–2015 kynnyksellä hänet lähetettiin sieltä edelleen ECHL-joukkue Idaho Steelheadsiin. Maaliskuussa 2015 Vance, Ludwig Karlsson ja mahdollinen kolmas pelaaja kaupattiin ECHL:ssä Missouri Mavericksin joukkueeseen vaihdossa Martin Leehen.
Kaudeksi 2015–2016 Stars vuokrasi Vancen SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Hänen sopimuksensa sisälsi syyskuun 2015 loppuun asti ulottuvan try-outin. Vance sai kuitenkin jo kauden kynnyksellä jatkosopimuksen. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi jatkamaan uraansa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan Graz 99ersiin.
Freetimelehti
Freetimelehti on oman luonnehdintansa mukaan myönteisiä elämyksiä tarjoava vapaa-ajan verkkolehti. Se on tarkoitettu heille jotka panostavat itseensä, kuntoiluun, harrastamiseen, matkailuun, pukeutumiseen ja kaikkeen hyvinvointiin liittyvään.
Kansalliskirjaston julkaisutunnuksien perusteella Freetimelehti on ilmestynyt aiemmin tilauspohjaisena paperilehtenä. Ensimmäinen lehti ilmestyi vuonna 2005. Nykyään lehdestä ilmestyy printtilehti FREETIME ja verkkolehti freetimelehti.com -nimellä.
Kamin Shirahata
Kamin Shirahata (), on japanilainen Kiotosta kotoisin oleva, nykyään Tokiossa asuva laulaja ja lauluntekijä.
Shirahata aloitti kitaransoiton jo ala-asteella kuudennella luokalla ja on siitä lähtien tuottanut vaihtelevalla tahdilla musiikkia. Soolouransa lisäksi hän on esiintynyt noise-bändi Hijokaidanin sivuprojekti Hatsune Kaidanin keikoilla Hatsune Mikuna. Hän kuitenkin jätti yhtyeen taakseen elokuussa 2013.
Hänen esikoisalbuminsa Randoserukabā no Yukue (jap ランドセルカバーのゆくえ) julkaistiin 25.11.2011 Gyuune Cassetten kautta ja se sai heti pienen, mutta elintärkeän underground-suosion alleen.
Artistin toinen julkaisu "Kudamono-"EP (jap. くだもの, suom. hedelmä) julkaistiin parin vuoden tauon jälkeen 16.4.2014 Alchemy Recordsin kautta. Levy jatkoi ensimmäisen julkaisun linjaa ja oli rokahtavavaa poppia. Kamin Shirahata lauloi ja lisäksi soitti levyllä sähkökitaraa, akustista kitaraa ja pianoa.
Kamin julkaisi myös vuonna 2014 Shibuayn Parycossa järjestettävää Onnanokonouta-näyttelyä varten singlen "Futsuu no Onna no Ko" (jap ふつうのおんなのこ). Singlejulkaisu tuli vapaasti ladattavaksi verkkoon ja se sisälsi kaksi kappaletta, kummatkin "Futsuu no Onna no Ko":ksi nimettyjä. Kirjoitustapa oli kuitenkin erilainen, sillä ensimmäinen oli kirjoitettu hiraganoilla ja toinen puolestaan katakanoilla. Tyylillisesti kappaleet erosivat kuitenkin täysin toisistaan: hiraganoilla kirjoitettu kappale oli akustinen ja kevyehkö, ja katakanaversio oli sähkökitaroilla valjastettu rock-versio.
Kamin Shirahatan kolmas albumi kantaa hänen omaa nimeään ja on yksinkertaisesti "Kamin Shirahata". 11.3.2015 ilmestynyt albumi on lähes täysin akustinen ja edellisistä albumeista poiketen sisältää vanhoja kappaleita, tosin akustisina versioina. Albumin ensimmäinen single ""Ima sugu kietai"" (jap いますぐ消えたい, suom. Haluan kadota nyt) julkaistiin 12.12.2014 videona YouTubessa. Albumin toinen musiikkivideo ""Kyōdai"" (jap 姉弟, suom. Sisarukset) julkaistiin 26.2.2015 myös YouTuben kautta.
Viikinkien hyökkäykset Galiciaan
Viikingit hyökkäilivät Galiciaan 800-luvulta 1000-luvun ensimmäiselle vuosisadalle asti. Sotaretkistä on säilynyt kertomuksia, mutta vain niukasti arkeologisia jäänteitä. Espanjan rannikolta on kuitenkin löytynyt viikinkilaivojen ankkureita, ja eräät maastonmuodot viittaavat siihen, että rantapenkereeseen olisi rakennettu pitkien laivojen suojasatamia, samanlaisia kuin Irlannissa.
Viikinkien ensimmäinen hyökkäys Espanjan alueelle tapahtui vuonna 844 jolloin Ramiro I oli Asturian kuningas. Hän keräsi armeijan Galiciasta ja Asturiasta ja ajoi viikingit tiehensä. Viikingit ehtivät kuitenkin tehdä pahaa tuhoa mm. A Coruñan ympäristössä. Viikingit eivät palanneet kotiinsa vaan jatkoivat ryöstöretkiään Lissaboniin ja Sevillaan. Samaan aikaan toinen viikinkijoukko taisteli voittoisasti alueella, josta tuli myöhemmin Normandia.
Vuosina 859 suuri viikinkilaivasto hyökkäsi Galiciaan ja Asturiaan. Samaan aikaan kuningas Ordoño I valmistutui sotimaan maureja vastaan. Tämä viikinkien toinen sotaretki Espanjaan kesti vuoteen 861 asti, ja ulottui aina Pohjois-Afrikkaan ja Mallorcalle asti.
Tuhoisin hyökkäys tehtiin vuonna 968, jolloin viikingit hyökkäsivät Galiciaan sadalla laivalla. He rantautuivat Arousanlahdelle ja voittivat galicialaiset Fornelosin taistelussa. Viikingit etenivät kohti Santiago de Compostelaa ja tuhosivat maaseutua sen ympäriltä.
Tämän jälkeen viikingit tekivät useita pienempiä iskuja suunnilleen vuoteen 1050 asti. Vuoden 1015 retkeä johti Olaf Haraldsson, tuleva Norjan kuningas Pyhä Olavi, ja hän tuhosi neljä Galician kaupunki: Castropol, Betanzos, Rivas de Sil ja Tui.
Skandinaavien tekemiä sotaretkiä tunnetaan myöhemmältäkin ajalta, mutta silloin eivät kyseessä olleet enää varsinaiset viikingit.
Rexim-Favor
Rexim-Favor on massasulkuinen konepistooli, joka suunniteltiin Rexim S.A. -yhtiössä Genevessä vuonna 1953. Vuonna 1957 aseen suunnitelmat myytiin Espanjaan, jossa sitä alkoi valmistamaan La Coruña -niminen tehdas. Turkkilaiset tekivät aseesta oman M-68-version, jota Turkin armeija käyttää vieläkin palveluskäytössä pienissä määrin.
Ase ampuu lukko kiinni: patruuna työnnetään piippuun viritystapin avulla, ja se pysyy siellä kunnes liipaisimeen kohdistettu paine vapauttaa iskurin. Aseen piippu voidaan vaihtaa nopeasti painamalla karhennetun piipun kiinnitysruuvin alla olevaa pientä jousisalpaa, kiertämällä ruuvi irti ja vetämällä piippu eteenpäin irti aseesta.
Riitta Vartti
Riitta Mailis Hellevi Vartti (s. 5. elokuuta 1949 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija. Vartti on opiskellut Taideteollisen korkeakoulun kamerataiteen osastolla elokuvalinjalla vuosina 1969–1972 ja suorittanut filosofian maisterin tutkinnon kehitysmaantieteen alalta Helsingin yliopistossa vuonna 1996.
Vartin romaanit "Sun lapsuutes" (1990), "Pispalan enkeli" (1991), "Nuoruuden yliopistot" (1992) ja "Naaraan aika" (1993) muodostavat löyhän omaelämäkerrallisista aineksista kostuvan sarjan, jossa kuvataan päähenkilön, Orvokki Dahlin varttumista pikkulapsesta kolmikymmenvuotiaaksi. Sarjan kahdessa viimeisessä romaanissa kuvataan päähenkilön vaiheita taistolaisessa opiskelijaliikkeessä ja liikkeen vähittäistä hiipumista.
Vartti on toimittanut käännösvalikoiman "Tulikärpänen – filippiiniläisiä novelleja" (2001) ja julkaissut kirjan "Pieni filippiiniläinen kasviskeittokirja" (5. painos 2006). Hän on myös ollut tekijänä filipinon kielen sana- ja oppikirjoissa ja suomen kielen oppaissa filipinon puhujille.
Kalle Viljamaa
Kalle Albinus Viljamaa (15. helmikuuta 1885 Tampere – 28. maaliskuuta 1918 Tampere) oli suomalainen painija, joka edusti Suomea vuoden 1912 Tukholman olympialaisissa. Sisällissodan aikana kuollut Viljamaa oli varsinaiselta ammatiltaan rautatieläinen.
Viljamaa osallistui Tukholman olympialaisten kreikkalais-roomalaisen painin 82,5 kg:n sarjaan, sijoittuen jaetulle viidennelle sijalle toisen suomalaisen Emil Backeniuksen kanssa. Tampereen Pyrintöä edustanut Viljamaa sijoittui SM-kilpailuissa 83 kg:n sarjassa hopealle vuosina 1911, 1914 ja 1916. Hän harrasti myös moukarinheittoa, jossa saavutti SM-pronssia vuonna 1911. Viljamaan ennätys moukarissa oli 35,59 vuodelta 1914. Tampereen Pyrinnön johtokuntaan Viljamaa kuului vuosina 1912–1914.
Kalle Viljamaa kuoli maaliskuussa 1918 Tampereen taistelun aikana valkoisten kaupunkiin ampumassa tykistötulituksessa. Hän oli yksi viidestä sisällissodassa kuolleesta olympiaurheilijasta.
RN Agostino Bertani
RN Agostino Bertani () oli Italian kuninkaallisen laivaston La Masa -luokan hävittäjä. Alus nimettiin 1921 Enrico Cosenziksi, millä nimellä se palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 23. joulukuuta 1917 ja alus laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1919. Alus liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 13. kesäkuuta.
Alus nimettiin 1921 "Enrico Bertaniksi" ja se luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Aluksen miehistö upotti aluksensa 27. syyskuuta 1943.
RN Giuseppe La Farina
RN Giuseppe La Farina () oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut La Masa -luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 29. joulukuuta 1917 ja alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1919. Alus liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 18. maaliskuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus upotettiin 4. toukokuuta 1941.
RN Giuseppe La Masa
RN Giuseppe La Masa () oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut La Masa -luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 1. syyskuuta 1916 ja alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1917. Alus liitettiin laivastoon kolme viikkoa myöhemmin 28. syyskuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Aluksen miehistö upotti aluksensa 11. syyskuuta 1943.
RN Giacomo Medici
RN Giacomo Medici () oli Italian kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut La Masa -luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 2. lokakuuta 1916 ja alus laskettiin vesille 6. syyskuuta 1918. Alus liitettiin laivastoon viikkoa myöhemmin 13. syyskuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus upotettiin 16. huhtikuuta 1943.
Aarni Nyberg
Aarni Veikko Juhani Nyberg (10. huhtikuuta 1927 Savonlinna – 11. lokakuuta 2009) oli suomalainen taloustieteen professori ja ekonometrikko. Hän toimi 22 vuoden ajan Helsingin kauppakorkeakoulun professorina ja perustutkimuksen laitoksen johtajana.
Aarni Nyberg pääsi ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta 1945. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1951, lisensiaattitutkinnon 1962 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi 1967 Helsingin yliopistossa aiheenaan alkoholijuomien kulutus ja hinnat. Jatko-opintojensa ohella Nyberg toimi matematiikan opettajana 1952–1955, Posti- ja lennätinhallituksen taloudellisen tutkimuslaitoksen tutkijana 1956–1959, Oy Alko Ab:n tutkijana 1959–1965 ja Taloudellisen tutkimuskeskuksen (nyk. ETLA) johtajana 1965–1969.
Vuoden 1970 alusta Aarni Nyberg nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun professoriksi ja perustutkimuksen laitoksen johtajaksi. Tässä tehtävässä hän jatkoi eläkkeeseensä 1992 asti. Hän toimi myös Helsingin yliopistossa ekonometrian ja Turun kauppakorkeakoulussa taloudellisten tutkimusmenetelmien dosenttina.
Aarni Nyberg toimi Taloustieteellisen seuran puheenjohtajana 1968–1969 ja Suomen ja Neuvostoliiton välisen yhteistyökomitean taloustieteellisen työryhmän puheenjohtajana 1981–1989. Vuonna 1978 hänet valittiin jäseneksi Suomalaiseen Tiedeakatemiaan, jonka yhteiskuntatieteiden ryhmän sihteerinä hän toimi pari vuosikymmentä.
Hänet on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Aniuar Gedujev
Aniuar Gedujev (, s. 26. tammikuuta 1987) on venäläinen vapaapainija. Aleksei Khasjov on valmentanut häntä vuodesta 2011.
Gedujev voitti 74 kg:n painoluokassa kultaa Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tbilisissä 2013 ja Vantaalla 2014 sekä Euroopan kisoissa Bakussa 2015. Hän sai samassa sarjassa pronssia Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015 ja hopeaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Mauri Leivo
Mauri Leivo (s. 1962) on suomalainen luontovalokuvaaja ja -kirjoittaja. Hän on koulutukseltaan biologi ja pitää luontoaiheisia valokuvanäyttelyitä ja luentoja ja toimii luonto-oppaana. Lehtiartikkeleiden lisäksi hän on tehnyt useita kirjoja. Valokuvauksen hän aloitti 1970-luvulla ja on 2000-luvulta alkaen ollut ammattivalokuvaaja. Teoksesta "Lintujärvi" hän sai WWF:n vuoden Luontokirja 2006 -palkinnon.
Asetolaktaattisyntaasi
Asetolaktaattisyntaasi on entsyymi, joka katalysoi kahden palorypälehappomolekyylin kondensoitumista asetomaitohapoksi tai palorypähapon ja alfaketovoihapon kondensoitumista α-aseto-α-hydroksivoihapoksi. Asetolaktaattisyntaasia esiintyy monien bakteerien, kasvien ja sienien soluissa ja se osallistuu haarautuneiden aminohappojen valiinin, leusiinin ja isoleusiinin biosynteesiin. Entsyymin EC-numero on EC 2.2.1.6.
Asetolaktaattisyntaasia esiintyy useissa bakteereissa, sienissä ja kasveissa. Bakteerien entsyymit koostuvat kahdesta erilaisesta alayksiköstä, jotka muodostavat oligomeerin. Kasveissa ja sienissä alayksiköt ovat keskenään identtisiä ja muodostavat tyypillisesti joko tetrameerin tai oktomeerin. Kofaktoreina asetolaktaattisyntaasin rakenteessa ovat FAD-molekyyli ja tiamiinipyrofosfaatti. Lisäksi entsyymi vaatii toimiakseen magnesiumioneja. Myös useat muut kahdenarvoiset metalli-ionit aktivoivat entsyymiä.
Asetolaktaattisyntaasin katalysoiman reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa tiamiinipyrofosfaatin tiatsolirengas deprotonoituu, jolloin siitä muodostuu ylidi. Nukleofiilinen ylidi reagoi palorypälehapon elektrofiilisen karboksyyliryhmän kanssa additioreaktiolla ja sitä seuraavassa dekarboksylaatiossa muodostuu hydroksyylietyylitiamiinipyrofosfaattivälivaihe. Tämä välituote reagoi toisen palorypälehapon tai alfaketovoihapon kanssa muodostaen tuotteen.
Asetolaktaattisyntaasia inhiboivat valiini ja leusiini eli se on niin kutsuttu feedback-inhibitoituva entsyymi. Tämän lisäksi useat rikkaruohomyrkkyinä käytettävät yhdisteet inhiboivat entsyymin toimintaa. Tällaisia ovat monet sulfonyyliurea- ja imidatsolinonirakenteiset herbisidit. Ne sitoutuvat hyvin voimakkaasti palorypälehapon sitoutumiskohtaan entsyymissä ja aiheuttavat siten asetolaktaattisyntaasin toiminnan estymisen. Bakteereilla asetolaktaattisyntaasin toiminnan estyminen aiheuttaa staasin ja kasveille entsyymin inhibitoituminen aiheuttaa kasvin kuoleman.
Liisa Uusitalo
Liisa Anneli Uusitalo (s. 8. huhtikuuta 1944) on suomalainen kauppatieteiden tohtori, joka toimi Helsingin kauppakorkeakoulun markkinoinnin professorina 1990–2009. Hänen vuonna 1979 julkaistua väitöskirjaansa "Consumption Style and Way of Life" pidetään kuluttajasosiologisen tutkimuksen avauksena Suomessa. Vuonna 2000 Uusitalo nimettiin Vuoden professoriksi.
Vuonna 1993 Uusitalo nimitettiin Helsingin kauppakorkeakoulun markkinointiviestintään painottuvaan markkinoinnin professuuriin, jota hän oli hoitanut jo vuodesta 1986 lähtien. 1990-luvun puolivälissä Uusitalo aloitti tutkimusprojektin kuluttajan, kulttuurin ja markkinoiden vuorovaikutuksesta yhteistyössä Jyväskylän yliopiston Nykykulttuurin tutkimusyksikön kanssa. Vuosina 2008–2011 hän johti kuluttajaa tietoyhteiskunnassa tutkivaa projektia "Consumer Behavior in Information Society" (COBI).
Uusitalo on ollut vierailevana tutkijana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, Berliinin Wissenschaftskollegissa, Stanfordin yliopiston Scancor-instituutissa, Århusin kauppakorkeakoulussa Tanskassa sekä Bathin yliopistossa Englannissa.
Uusitalo on ollut jäsenenä muun muassa Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen tutkimusneuvostossa, Kuluttajatutkimuskeskuksen johtokunnassa, Kilpailuneuvostossa, Suomen Unicef-yhdityksen hallituksessa, Suomalaisen työn liiton tutkimusneuvostossa ja Suomen Unesco-toimikunnassa. Vuonna 1997 hän sai Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenyyden. Vuonna 1999 Uusitalo toimi Suomessa pidetyn taiteen ja kulttuurin johtamisen kongressin (AIMAC) puheenjohtajana. Hän on ollut mukana myös suomalaisten naisekonomistien verkostossa.
RN Giuseppe Cesare Abba
RN Giuseppe Cesare Abba () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 19. elokuuta 1913 ja alus laskettiin vesille 25. toukokuuta 1915. Alus liitettiin laivastoon puolitoista kuukautta myöhemmin 6. heinäkuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus muutettiin vuosina 1953-1954 nopeaksi miinanraivaajaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli yksi 102 millimetrin tykki ja 2-4 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samalla alukselle asennettiin tutka. Se poistettiin alusluettelosta 1. syyskuuta 1958.
Aikateríni Stefanídi
Aikateríni ”Katerína” Stefanídi (, etunimi usein muodossa "Ekateríni", s. 4. helmikuuta 1990 Cholargós) on kreikkalainen seiväshypyn maailmanmestari, kaksinkertainen Euroopan-mestari ja olympiavoittaja.
Stefanídi saavutti hopeaa Zürichin EM-kilpailuissa 2014 tuloksella 460 cm. Prahan sisäratojen EM-kilpailuissa 2015 hän saavutti hopeaa tuloksella 475 cm. Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016 hän sai pronssia tuloksella 480 cm. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Amsterdamissa 2016 tuloksella 481. Hän voitti samana vuonna olympiakultaa Rio de Janeirossa tuloksella 485. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Belgradissa 2017 tuloksella 485.
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa Lontoossa 6. elokuuta 2017 Stefanídi voitti kovatasoisen kilpailun tuloksella 491 cm. Hän saavutti pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 tuloksella 480. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 tuloksella 485.
Stefanídi voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden Marrakechissa 2005 oltuaan vain 15-vuotias. Hän sai saman ikäluokan MM-hopeaa Ostravassa 2007 ja alle 20-vuotiaiden MM-pronssia Bydgoszczissa 2008. Vuonna 2011 hän sai hopeaa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ostravassa ja pronssia Shenzhenin universiadeissa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 2012.
Stefanídin ennätys ulkoradoilla on 491 cm ja sisäradoilla 490 cm.
TZ-45
TZ-45 on massasulkuinen konepistooli, jonka suunnittelivat kaksi italialaista veljestä nimeltään Tonon ja Zorzoli Giandoso vuonna 1944. TZ-45 otettiin rajoitettuun tuotantoon vuonna 1945 Italiassa. Aseelle ei ollut paljon tarvetta, sitä käytettiin vain lähinnä maan sisäisissä turvallisuustehtävissä. Asetta valmistettiin vain noin 6 000 kappaletta. Saksa sai asetta muutaman kappaleen sotasaaliiksi toisessa maailmansodassa. Asetta tarjottiin myyntiin ulkomaille toisen maailmansodan jälkeen, mutta ainoastaan Myanmar osoitti mielenkiintoa sitä kohtaan. Asetta valmistettiin Myanmarissa pieni määrä vuosina 1952-55 nimellä BA-52.
Aseessa oli ohuesta putkesta valmistettu teleskooppiperä. Piipun suussa oli kaksi poikittaista leikkausta, jotka toimivat suujarruna. Aseen kahvaan oli kiinnitetty varmistin, jonka muodosti lipaskuilun takaseinään asennettu L-kirjaimen muotoinen vipu.
Erene Bwakineti
Erene Bwakineti (s. 2. heinäkuuta 1982) on kiribatilainen maajoukkuetason jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bwakineti on edustanut maataan vuodesta 2011 alkaen. Hän pelasi vuoden Tyynenmeren kisoissa kolme ottelua ja teki joukkueelleen 1–4-kavennusmaalin ottelussa, jonka Kiribati lopulta hävisi Tahitille maalein 1–17.
Seurajoukkuetasolla Bwakineti pelaa Marakei FC:ssä kotimaansa liigassa.
Esa Ruoho
Esa Ruoho (s. 26. lokakuuta 1978) on suomalainen elektronisen musiikin tekijä, joka tunnetaan taiteilijanimellä Lackluster. Hän on julkaissut monilla ulkomaalaisilla ja suomalaisilla levymerkeillä ja soittanut muun muassa Koneistossa, Jyrockissa, Konemetsässä ja useilla ulkomaalaisilla festivaaleilla.
Vuonna 2016 Esa Ruoho tuotti Jukka Mikkolan toimittamaan Avaruusromua-radio-ohjelmaan ensimmäisen, 25 minuuttia pitkän Avaruusromua -spesiaalin omalla nimellään. Se sisälsi muun muassa vapaa energia -laitteiden sähkömagneettisia sirinöitä ja kohinoita, Tesla Model S -auton takakontin ääniä, Applen iPhone -puhelimen sähkömagneettisia kenttiä ja Vuosaaresta ja Kontulasta peräisin olevia rakennusten ääniä.
Ruohon sävellyksiä on soitettu YLE:n Avaruusromua-radio-ohjelmassa vuodesta 1999.
Vuonna 2003 Esa Ruoho sävelsi Wilma Mehtosen koreografioimaan T.43 (Tea For Three) -tanssiesitykseen sähköistä musiikkia.
Pertti Kukkonen (ekonomisti)
Pertti Tapani Kukkonen (s. 26. joulukuuta 1931 Hiitola) on suomalainen ekonomisti, jolle myönnettiin professorin arvonimi 1989.
Kukkonen kirjoitti ylioppilaaksi 1951 ja valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden kandidaatiksi 1959, valtiotieteiden lisensiaatiksi 1966 ja valtiotieteiden tohtoriksi 1968. Hän suoritti myös opintomatkan Yhdysvaltoihin 1968–1969. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli Posti- ja lennätinhallituksen liiketaloudellinen tutkimuslaitos, jossa hän työskenteli tutkimusassistenttina 1956–1959 ja matemaatikkona 1959–1960. Sieltä hän siirtyi Suomen Pankin taloustieteellisen tutkimuslaitoksen tutkijaksi vuosiksi 1961–1969, osastopäälliköksi 1969, johtajaksi 1970–1972 ja atk-suunnittelun johtajaksi 1973–1982. Suomen Pankista Kukkonen jatkoi Pellervon taloudellisen tutkimuslaitoksen toimitusjohtajaksi 1982–?. Helsingin yliopiston dosenttina hän on toiminut vuodesta 1971 ja Turun kauppakorkeakoulun dosenttina 1972–1983.
Työnsä ohessa Kukkonen on toiminut Suomen tilastoseuran hallituksessa 1964–1968 ja tilastoneuvoston jäsenenä 1971–1980. Orion-yhtymän hallintoneuvostossa hän oli 1972–1989, atk-alan neuvottelukunnassa 1977–1982, Kansantaloudellisen yhdistyksen johtokunnassa 1978–1980, Suomen Akatemian yhteiskuntatieteellisen toimikunnan jäsenenä 1986–1991 ja Postipankin hallintoneuvostossa 1992–?.
Beretta M1934
Beretta M1934 on vuonna 1934 ilmestynyt Beretan valmistama itselatavaa massasulkulukkoinen pistooli. Ase kehitettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen Beretta M1915:n pohjalta. Malli hyväksyttiin Italian armeijan palveluspistooliksi vuonna 1935. Toisen maailmansodan aikana useat brittiupseerit hankkivat näitä aseita luullen, että niihin sopisivat tavalliset Sten-konepistoolin käyttämät yhdeksänmilliset Parabellum-patruunat. He huomasivat pian, ettei patruuna sopinutkaan aseeseen.
Edeltäjänsä tapaan ase oli massasulkulukkoinen, sekä ampui lyhyttä patruunaa, jotta kaasunpaine pysyisi turvallisella alueella. Useimmissa kappaleissa lipas on varustettu kaarevalla jatkeella, joka auttaa isokätistä ampujaa saamaan paremman otteen.
Juha Panula
Juha Panula (s. 27. helmikuuta 1954) on suomalainen kauppatieteiden tohtori, joka on toiminut markkinoinnin lehtorina Turun kauppakorkeakoulussa vuodesta 2005 alkaen. Sitä ennen hän toimi Lapin yliopiston markkinoinnin professorina 2002–2005 sekä kauppatieteiden ja matkailun tiedekunnan dekaanina 2004–2006.
Juha Panula valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi Turun kauppakorkeakoulusta vuonna 1982, lisensiaatiksi 1988 ja kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 1993. Hän on toiminut Turun kauppakorkeakoulussa professorin, yliassistentin, lehtorin ja assistentin viroissa vuodesta 1982 lähtien. Oulun yliopiston taloustieteiden tiedekunnan markkinoinnin dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 2000. Lapin yliopiston markkinoinnin professoriksi Juha Panula nimitettiin vuoden 2002 alusta lukien.
Juha Panula on tutkinut muun muassa mediaviestintää, kulutuksen ja markkinoinnin etiikkaa, markkinointitutkimuksen metodisia ja metodologisia kysymyksiä, markkinoinnin teoriaa ja filosofiaa sekä markkinoinnin ja onnellisuuden suhdetta.
Pohjois-Korean naisten jääkiekkomaajoukkue
Pohjois-Korean naisten jääkiekkomaajoukkue edustaa Pohjois-Koreaa naisten kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa. Joukkue perustettiin vuonna 1999 ja sitä valmentaa Ri Won-son.
Pohjois-Koreassa on yli 900 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa.
Castlevania: Lords of Shadow 2
Castlevania: Lords of Shadow 2 () on vuonna 2014 ilmestynyt Castlevania-pelisarjaan kuuluva videopeli. Pelin kehityksestä vastasi jälleen MercurySteam, joka tekee tästä pelistä jatkoa ja -peleille. Julkaisusta vastasi tuttuun tapaan Konami.
Pelin tarina sijoittuu pimeän keskiajan ja nykypäivän välille ja seuraa voimansa menettänyttä Draculaa, jonka tavoitteena on kukistaa vanha vihollisensa Saatana.
Toroidion
Toroidion Oy on suomalainen autoalan start-up-yritys, jonka kotipaikka on Raasepori. Vuonna 2015 se esitteli sähkökäyttöisen superauton 1MW Concept.
Toroidion Oy väittää kehittäneensä uusia teknologioita, jotka ratkaisevat sähköautojen tämänhetkiset käytännön ongelmat, mm. akkujen riittämättömän keston. Auton voimanjakotekniikassa on uutuuksia, jotka liittyvät sähkömoottoreiden rakenteeseen ja taajuusmuuttajiin. Toroidionilla on myös patenttihakemus, joka koskee sähköauton akun muotoilua, rakennetta ja sijoitusta sähköautossa. Toroidion valmistautuu teollisen tuotannon käynnistämiseen. Huomattava haaste on sarjatuotantoon tarvittavan rahoituksen hankkiminen. Toroidion pyrkii esittelemään vuoden 2019 aikana uuden kehitysversion sähköisestä voimalinjastaan. Tuotantoon tuleva automalli valmistetaan Suomessa ja vuotuinen valmistusmäärä on enintään 75 kappaletta. Toroidion aikoo esitellä tuotantoversion syksyllä 2019.
Sähkökäyttöisen superauton teho on mallimerkinnän mukaisesti yksi megawatti eli 1341 hevosvoimaa. Toroidionin erikoisuus on sähköinen, suoravetoinen voimansiirto ilman vaihteistoa. Jokaisella pyörällä on oma moottorinsa, edessä kaksi 200 kilowatin ja takana kaksi 300 kilowatin moottoria. Vastaavaa ratkaisua hyödyntää toinenkin suomalainen sähköauto; Electric RaceAbout. Kukin auton pyörään kytketty moottori koostuu useista mekaanisesti rinnakkaisista alimoottoreista. Tämän ansiosta jokainen alimoottori käy pienemmällä jännitteellä ja pienemmällä virralla verrattuna tavanomaiseen sähkömoottoriratkaisuun. Jokaisella alimoottorilla on oma invertterinsä. Alimoottoreiden avulla madalletusta jännitteestä on hyötyä sähköauton akkujen käytön kannalta. Prototyyppiauton testiajossa todennettiin matala energiankulutus. Kulutus oli pienempi kuin millään markkinoilla olevalla sähköautolla. Toroidionin sähkömoottorit ovat tyypiltään ulkoroottorimoottoreita, mikä mahdollistaa korkean vääntömomentin. Ulkoroottorirakenteen ja korkean vääntömomentin ansiosta Toroidionin voimansiirrossa ei käytetä lainkaan alennusvaihteita. Toroidionin sähkömoottorin uutuusarvo on ennestään tunnettujen keksintöjen yhdistelmässä.
Toroidionia on kritisoitu julkisuudessa katteettomista lupauksista. Moottori-lehden toimittaja Lauri Ahtiainen kirjoittaa, että "saadakseen uskottavuutta kunnianhimoisille väitteilleen Toroidionin tulisi kuitenkin esittää konkreettisia faktoja. Nyt niitä on odotettu aina huhtikuusta 2015 lähtien". Autoelektroniikan lehtori Vesa Linja-Ahon mukaan Toroidionin konseptin markkinointi sähköturvallisuudella on ongelmallista, koska sähköturvallisuus ei ole ongelma sähköautoissa suuremmillakaan jännitteillä. Auton julkituodussa tekniikassa tai myönnetyissä hyödyllisyysmalleissa ei myöskään ole mitään oikeasti uutta. Sähkötekniikan professori Juha Pyrhönen kritisoi Toroidionin hyödyllisyysmallissa määriteltyä sähkömoottoria äänekkääksi ja vertaa sitä muinaiseen Soliferin dynamoon. Skeptikko-lehden mukaan suuri osa auton lupauksista on teknisesti mahdollista lunastaa, mutta ei yhtä aikaa.
Remington 51
Remington 51 (myös Remington model 51) on Remingtonin suunnitelema ja valmistama massasulkuinen itselataava pistooli.
Remington aloitti itselataavien pistoolien valmistuksen vuonna 1917 saadessaan tilauksen Colt M1911 -pistoolien valmistuksesta. Kun tilaus valmistui, yhtiö päätti aloittaa oman pistoolien valmistuksen. Yhtiö suunnitteli uuden M51:n ja aloitti sen valmistuksen.
Aseen sulkujärjestelmä perustuu massasulkuun. Aseessa on sekä kahvavarmistin että tavallinen varmistinvipu rungossa, lähellä aseen takapäätä.
Willy Heinz
Willy Heinz (oik. Wilhelm "Willy" Hussmann, 1. tammikuuta 1895 Osterfeld – 8. huhtikuuta 1918 Kymi) oli Suomen sisällissotaan osasto Brandensteinin joukoissa osallistunut saksalainen 14. Jääkärirykmentin sotilas, joka kaatui huhtikuussa 1918 nykyisen Kotkan alueella Kyminlinnassa käydyssä taistelussa. Oikealta nimeltään hän oli Wilhelm Hussmann, jota myös Suomen sotasurmat -tietokanta käyttää, mutta hänet on haudattu Kotkan vanhalle hautausmaalle nimellä Willy Heinz. Hautajaisista kirjoittanut Hufvudstadsbladet puolestaan kertoi haudatuksi tulleen sotilaan nimeltä Heinz Lauf. Hänen hautansa sijaitsee lähellä hautausmaan pääporttia.
Heinz kuoli Kyminlinnassa punaisten tulitukseen yrittäessään pystyttää konekivääriä linnoituksen vallille. Taistelun tauottua punaiset hautasivat hänet Kotkan vanhalle hautausmaalle Korelan Metsolaan. Sodan päättymisen jälkeen Heinzille järjestettiin toukokuussa uudet hautajaiset, jossa Hufvudstadsbladetin mukaan oli paikalla nelisenkymmentä saksalaissotilasta sekä suuri joukko kaupunkilaisia.
Myöhemmin Willy Heinz on tullut tunnetuksi erityisesti Veikko Lavin pasifistisesta laulusta "Balladi Willy Heinzista". Ensimmäisen kipinän siihen Lavi kertoi saaneensa jo lapsuudessaan käydessään ennen hänen syntymäänsä kuolleen sisarensa haudalla, joka sijaitsi Willy Heinzin haudan vieressä. Lavin kertoman mukaan Willy Heinzin hauta oli hoitamaton ja sen päälle oli usein heitelty roskia. Lopullinen sysäys laulun kirjoittamiseen Laville tuli hänen luettuaan 1960-luvun lopulla kuvauksen Kyminlinnan taistelusta: ""Balladi hänestä liukuu läpi koko sotilaallisen hierarkian alkaen keisarista alimpaan pelinappulaan, tähän nuoreen sotilaaseen. Hän tuskin tiesi, miksi oli joutunut vieraaseen maahan. Hän oli sodassa viattomin, mutta sai maksaa korkeimman hinnan. Muistan myös lapsena miettineeni, kaipasiko kukaan tätä poikaa."" Laulun ensimmäisen version Lavi levytti vuonna 1974 marssimaisena ja toisen, enemmän balladin omaisen, seuraavalla albumillaan vuonna 1976. Kappale on mukana myös Lavin kansalaissotaa käsittelevien laulujen kokoelmassa "Punaiset ja valkoiset" (1980), jossa sen esittää Sinikka Sokka.
Andrija Balić
Andrija Balić (s. 11. elokuuta 1997 Split) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Udinesea. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Balić on puolustava keskikenttäpelaaja.
Balićin kasvattajaseura on Hajduk Split. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2014-2015 12 ottelua onnistuen neljästi maalinteossa. Seuran ykkösjoukkueen paidassa 1. HNL:issä Balić debytoi huhtikuussa 2014 ja teki avausmaalinsa maaliskuussa 2015.
Balić siirtyi helmikuussa 2016 Serie A:n Udineseen, arviolta neljän miljoonan euron siirtosummalla.
Balić on edustanut Kroatiaa monissa nuorten maajoukkueissa. Vuodesta 2014 hän on kuulunut sekä alle 18-vuotiaiden että alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Fabienne Humm
Fabienne Valérie Humm (s. 20. joulukuuta 1986 Zürich) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Nationalliga A:ssa pelaavaa FC Zürichiä. Pelipaikaltaan Humm on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkueeseen.
Humm aloitti uransa FC Schlierenissä, jota hän edusti vuodet 2006-2009. Kaudeksi 2009-2010 hän siirtyi Nationalliga A:n FC Zürichiin. Zürichissä Humm on voittanut viidesti Sveitsin mestaruuden ja kolmesti Sveitsin cupin.
Humm on kuulunut Sveitsin naisten jalkapallomaajoukkueeseen vuodesta 2012 asti. Hän on mukana myös vuoden 2015 MM-kilpailuissa Kanadassa, jossa hän teki naisten MM-historian nopeimman hattutempun Ecuadoria vastaan Sveitsin 10-1 -voittoon päättyneessä ottelussa. Hummin maalit syntyivät viiden minuutin sisällä.
FC Zürich
Stanley Atani
Stanley Atani (s. 27. tammikuuta 1990 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa pelaavaa AS Tefanaa. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Atani on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Tahitin jalkapallomaajoukkueeseen.
Atani aloitti uransa AS Jeunesissa, jota hän edusti vuodet 2008-2010. Vuodesta 2010 hän on kuulunut Tahitin pääsarjajoukkueeseen AS Tefanaan, jonka riveissä hän on voittanut muun muassa kaksi Tahitin mestaruutta ja hävinnyt OFC Champions Leaguen finaalin.
Atani kuului Tahitin alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 MM-kilpailuissa, joissa hän oli kentällä yhdessä ottelussa. Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Atani debytoi huhtikuussa 2011 ystävyysottelussa Uutta-Kaledoniaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki saman vuoden elokuussa Tyynenmeren kisojen ottelussa Cookinsaaria vastaan. Atani oli mukana myös vuoden 2013 Maanosaliittojen cupissa, jonne maa oli selviytynyt voitettuaan vuoden 2012 OFC Nations Cupin. Atani pelasi turnauksessa kahdessa Tahitin kolmesta ottelusta, Uruguayta ja Nigeriaa vastaan.
AS Tefana
Herajärvi (Saarijärvi)
Herajärvi on järvi Saarijärvellä. Sen pinta-ala on 0,464 neliökilometriä ja suurin syvyys 16,9 m. Siihen on istutettu kuhaa. Saarijärven keskustaajama on sen rannalla. Järven rannan myötäisesti kulkee valtatie 13.
Sebastián Gamarra
Sebastián Gamarra Ruiz (s. 15. tammikuuta 1997 Tarija) on bolivialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja. Gamarra edustaa italialaisen Milanin Primavera-juniorijoukkuetta.
Gamarra teki ensiesiintymisensä Bolivian A-maajoukkueessa 7. kesäkuuta 2015, kun joukkue hävisi Argentiinalle 0–5. Ennen maajoukkueessa pelaamista hän oli ollut vain kertaalleen seuratasolla edustamansa Milanin kokoonpanossa virallisessa aikuisten ottelussa. Tämä tapahtui 3. toukokuuta 2015, kun Milan hävisi Serie A:ssa Napolille 0–3, ja tuossakaan ottelussa hän ei päässyt kentälle. Kesällä Gamarra kutsuttiin myös Bolivian Copa América -joukkueeseen ilman kokemusta aikuisten otteluista seuratasolla.
Monte Pindo
Monte Pindo on 627 korkea vuori Espanjan Galiciassa, meren rannalla 86 km päässä Santiago de Compostelasta. Vuoren on liitetty monenlaista mytologiaa. Sen on sanottu olevan alueella asuneiden kelttien Olympos-vuori. Lapsettomat pariskunnat ovat vierailleet vuorella parantaakseen hedelmällisyyttään.
Keskiajalla Irian piispa määräsi vuoren rinteelle rakennettavaksi linnan, jonka piti suojella rannikkoa merirosvoilta. Linna nimettiin pyhän Yrjön (San Xurxo) mukaan. Useat Galician aatelisperheet asuivat linnassa, kunnes se tuhottiin vuonna 1467 Irmandiños-sodassa. Sen jälkeen aarteenetsijät ovat romuttaneet linnan muurit lopullisesti. Alueella oli myös toinen linnoitus nimeltään Peñafiel, ja erakkomunkkien asuinpaikkoja. Espanjan sisällissodan aikana ihmiset pakenivat vihollista tälle vuorelle.
Monte Pindon ja Carnotan alue on Natura 2000 -kohde vuodesta 2014. Natura-alueen pinta-ala on 4673 ha. Siellä tavataan useita harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja, kuten saukko, kuikka, muuttohaukka ja nuolihaukka. Aluetta on ehdotettu kehitettäväksi luonnonpuistoksi.
Vuonna 2013 vuorella oli laaja metsäpalo, joka tuhosi 1600 hehtaaria metsää.
Ritva Reinikka
Ritva Sinikka Reinikka (aik. "Reinikka-Soininen", s. 16. huhtikuuta 1955) on suomalainen taloustieteen tohtori, joka on vuodesta 1993 työskennellyt Maailmanpankissa Washingtonissa erityisesti Afrikkaan liittyvissä tehtävissä. Hän on yksi Maailmanpankin hierarkiassa korkeimmalle edenneistä suomalaisista. Vuonna 2014 hän oli yksi Suomen Kulttuurirahaston 30 000 euron palkinnon saajista.
Reinikka kirjoitti ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta. Valmistuttuaan kauppatieteiden kandidaatiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta hän sai paikan ulkoministeriön kehitysyhteistyöosastolta 1978. Reinikka työskenteli YK:n palveluksessa Lesothossa 1982–1983 ja lähti sitten suorittamaan taloustieteen jatko-opintoja Kanadaan Montrealin ranskankieliseen yliopistoon lukuvuodeksi 1983–1984. Hän valmistui kauppatieteiden lisensiaatiksi Helsingistä 1990 ja väitteli tohtoriksi Oxfordin yliopistossa professori Paul Collierin johdolla 1993.
Oxfordissa Reinikka työskenteli Afrikan maiden taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja aloitti tohtoriksi valmistuttuaan uransa Maailmanpankissa Itäisen Afrikan ekonomistina. Myöhemmin hän toimi muun muassa tutkimuspäällikkönä pankin tutkimusosastolla, johtajana Afrikan ja Lähi-idän ja Pohjois-Afrikan alueilla sekä maajohtajana eteläisessä Afrikassa. Viimeksi hän toimi vuoden 2013 loppuun asti Maailmanpankin Afrikan inhimillisen kehityksen ohjelman johtajana.
Kulttuurirahaston palkintoperusteluissa todettiin Reinikan työllä olleen suuri merkitys sekä akateemiselle kehitystaloustieteelle että käytännön kehityspolitiikalle muun muassa kehitysmaiden verovarojen ja kehitysapurahojen käytön tehostumisen muodossa. Hän on tuonut varainkäytön tarkkailuun uusia menettelytapoja, kuten järjestelmällistä raportointia ja kyselytutkimuksia.
Ritva Reinikka on naimisissa amerikkalaisen Peter Deweesin kanssa. Heillä on vuonna 1992 syntyneet kaksostytöt. Aiemmasta avioliitostaan Reinikalla on poika.
Saarijärvi (järvi Saarijärvellä)
Saarijärvi on järvi Saarijärvellä. Sen pituus on n. 9 km, pinta-ala 14,147 neliökilometriä sekä suurin syvyys 24,6 m. Saarijärveen tulevat Taipaleenkosken kautta Saarijärven reitin vedet, ja Saarijärvi laskee Leuhunkosken kautta pieneen Kallisenjärveen, joka laskee puolestaan Summasjärveen. Saarijärven rannat ovat korkeat ja metsäiset. Saarijärven keskustaajama on Saarijärven rannalla. Saarijärveen on istutettu kuhaa, järvitaimenta, siikaa, planktonsiikaa, peledsiikaa sekä järvisiikaa.
Suur-Venäjä
Suur-Venäjä on joidenkin venäläisten äärinationalistien julkituoma irredentistinen ajatus nykyistä laajemmastaVenäjästä, joka kattaisi vähintään
entisen Neuvostoliiton tai tsaarin Venäjän. Suurvenäläiset haluavat palauttaa Venäjän sen aiempaan laajuuteensa. Niinpä he ottavat ajattelulleen mallia historiasta. Toisaalta suurvenäläisiä huolettavat venäjänkielisten oikeudet mm. Neuvostoliitosta irtautuneissa maissa.
Tunnettuja Suur-Venäjän puolesta puhujia ovat olleet mm Vladimir Zhirinovski ja Aleksandr Dugin. Molemmat ovat antaneet lausuntoja, joiden mukaan esimerkiksi Suomi kuuluisi osana Venäjään. Toisaalta Eduard Limonov on kannattanut Neuvostoliiton rajojen palauttamista. Venäläisten erikoisjoukkojen ja vapaaehtoisten toiminta Itä-Ukrainassa on nähty monesti eräänä Suur-Venäjä-aatteen ilmentymänä. Suurvenäläinen Alexandr Duginia pidetään Putinin neuvonantajana, vaikka Putin ei julistakaan Suur-Venäjää.
RN Giuseppe Missori
RN Giuseppe Missori () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 19. tammikuuta 1914 ja alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1915. Alus liitettiin laivastoon p7. maaliskuuta 1916.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Saksa valtasi aluksen 10. syyskuuta 1943.
RN Antonio Mosto
RN Antonio Mosto () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Alus tilattiin Napolista Pattisonin telakalta. Sen köli laskettiin 9. lokakuuta 1913 ja alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1915. Alus liitettiin laivastoon puolitoista kuukautta myöhemmin 7. heinäkuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus muutettiin vuosina 1953-1954 nopeaksi miinanraivaajaksi, jolloin sen aseistukseksi tuli yksi 102 millimetrin tykki ja 2-4 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Samalla alukselle asennettiin tutka. Alus poistettiin alusluettelosta 15. joulukuuta 1958.
RN Rosolino Pilo
RN Rosolino Pilo () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 19. elokuuta 1913 ja alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1915. Alus liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 25. toukokuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus poistettiin alusluettelosta 1. lokakuuta 1954.
RN Simone Schiaffino
RN Simone Schiaffino () oli Italian kuninkaallisen laivaston Pilo-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa hävittäjänä ja toisessa maailmansodassa torpedoveneenä.
Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta. Sen köli laskettiin 12. syyskuuta 1913 ja alus laskettiin vesille 11. syyskuuta 1915. Alus liitettiin laivastoon kaksi kuukautta myöhemmin 7. marraskuuta.
Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1929 torpedoveneeksi (). Alus upotettiin 24. huhtikuuta 1941.