hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Calpen ketunmetsästys
Calpen ketunmetsästys oli Gibraltarilla yli sadan vuoden ajan järjestetty kettujahtitapahtuma. Se oli merkittävä seurapiiritapahtuma ja brittiläisen kulttuurin ilmentymä kaukaisella Britannian merentakaisella alueella. Se oli harvinainen myös siviilihenkilöiden järjestämänä tapahtumana Gibraltarilla, joka toimi lähinnä laivastotukikohtana.
Ketunmetsästykseen johtaneet tapahtumat alkoivat, kun varuskunnan sotilaspastori tuotatutti Gibraltarille parin metsästyskoiria vuonna 1812. Nämä koirat oli tarkoitettu hankkiutumaan eroon ketuista, jotka olivat vaivaksi niemimaan puutarhoissa ja kanatarhoissa. Pian muutkin siviilit tuottivat metsästyskoiria omalla kustannuksellaan. Koirien kasvatusta varten perustettiin kennel, ja pian niitä oli tarpeeksi metsästystapahtuman järjestämiseksi. Metsästysseurue kutsui itseään nimellä "Civil Hunt", "siviilien metsästysseura", ja teetti siniset univormut joissa oli hopeanapit. Ennen pitkää varuskunnan upseerit ottivat tärkeät tehtävät metsästysseurassa, ja sen nimeksi muutettiin "Calpe Hunt". Metsästysasut vaihdettiin punaisiksi.
Metsästysseurue järjesti kettujahteja kaksi kertaa viikossa metsästyskauden ajan eli marraskuusta maaliskuuhun. Jahdit järjestettiin Espanjan puolella Gibraltarin lähistöllä. Pisimmät matkat olivat 14 mailia (noin 22 km). Metsästys oli sosiaalinen ja urheilutapahtuma, ei enää haittaeläinten tuhoamista. Itse asiassa ketut kävivät alueella ajoittain niin harvinaisiksi, että niitä piti tarhata tai tuottaa Englannista jotta metsästysretkiä voitiin järjestää. Joidenkin espanjalaisten silmissä rajan yli suuntautuneilla retkillä nähtiin myös sotilaallista merkitystä.
Jahdit jatkuivat vuoteen 1939 asti.
Robert Maysack
Robert Emil Maysack (25. marraskuuta 1872 Kirchardt, Baden-Württemberg – joulukuu 1960 Highlandsin piirikunta, Florida) oli yhdysvaltalainen voimistelija. Hän oli alun perin kotoisin Saksasta, mutta muutti maasta vuonna 1881 ja sai Yhdysvaltain kansalaisuuden kuusi vuotta myöhemmin. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisssa ja oli mukana saamassa pronssia joukkuekilpailussa. Maysack osallistui myös kolmeen yksilökilpailun lajiin.
Maysack toimi konttoristina ja myöhemmin opettajana Chicagossa.
Zimbabwen lintu
Zimbabwen lintu on Zimbabwen kansallissymboli. Suur-Zimbabwesta löydettyihin veistoksiin pohjautuvaa symbolia on käytetty muun muassa Zimbabwen lipussa, vaakunassa ja rahoissa.
Linnun esikuvana on Suur-Zimbabwen tunnetuimmat esinelöydöt, eli kahdeksan suurta lintua, jotka ovat veistetty noin kaksi metriä korkeiden monoliittien huipulle. Ne oli tehty kiilleliuskeeseen tai vuolukiveen. Niitä ei ole tehty minkään tunnetun taiteellisen perinteen tapaan, ja todennäköisesti ne olivat useamman tekijän tekemiä. Linnut olivat alun perin Suur-Zimbabwen kukkulalinnoituksen itäisessä osassa, ja ne saattoivat symbolisoida kuninkaita. Lintuja ei suoranaisesti ole yhdistetty mihinkään tiettyyn lajiin, mutta ne muistuttavat hieman liitokotkaa, joka on merkittävä lintu šonien kulttuurissa.
Kahdeksasta linnusta vain yksi on nykyään Zimbabwen ulkopuolella. Cecil Rhodes sai yhden linnuista ja sijoitti sen Groote Schuurin tilalleen Kapkaupunkiin, missä se sijaitsee edelleen. Neljä kokonaista lintua ja yksi osittainen lintu lähetettiin myös Rhodesille Etelä-Afrikkaan, mutta nämä palautettiin Zimbabwelle maan itsenäistymisen jälkeen 1981. Eräs saksalainen lähetystyöntekijä sai osia yhdestä linnusta ja myi ne Berliinin kansatieteen museolle. Venäläisjoukot veivät ne toisen maailmansodan lopulla Berliinistä Leningradiin, mistä ne palautettiin Saksaan kylmän sodan lopulla. Kansatieteen museo luovutti toukokuussa 2003 osat Zimbabwen presidentille Robert Mugabelle. Kahdeksas lintu on sen sijaan ollut aina Zimbabwessa.
Kramfors
Kramfors on samannimisen Kramforsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västernorrlandin läänissä ja Ångermanlandin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 990 asukasta.
Kramfors oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Ånge
Ånge on samannimisen Ången kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Västernorrlandin läänissä ja Medelpadin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 872 asukasta.
Ånge oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Lindesberg
Lindesberg on samannimisen Lindesbergin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Västmanlandin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 9 149 asukasta.
Lindesberg oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki. Siellä sijaitsee Lindesbergin kirkko.
Degerfors
Degerfors on samannimisen Degerforsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 160 asukasta.
Degerfors oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Säffle
Säffle on samannimisen Säfflen kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 8 991 asukasta.
Säffle oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Maria Liku
Maria Liku (s. 27. huhtikuuta 1990 Levuka) on fidžiläinen painonnostaja. Hän sijoittui vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa kahdeksanneksi naisten -63 kg -sarjassa. Kyseessä oli fidžiläisen urheilijan paras sijoitus olympialaisissa tähän mennessä.
Liku voitti kultaa -58 kg -sarjassa Tyynenmeren kisoissa vuonna 2011.
Sunne
Sunne on samannimisen Sunnen kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 931 asukasta.
Sunne oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Munkfors
Munkfors on samannimisen Munkforsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 054 asukasta.
Pieni osa taajamasta kuuluu myös Hagforsin kuntaan. Munkfors oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Kertakäyttökamera
Kertakäyttökamera on kamera, yleensä 24 tai 36 kuvan kinofilmiä käyttävä kamera, joka lähetetään sellaisenaan kehitettäväksi. kun filmi on kuvattu täyteen. Kertakäyttökameroita ovat tehneet monet kameran- ja filminvalmistajat, kuten Kodak ihan alkuaikoinaan.
Fuji teki kertakameran varsinaisesti tunnetuksi 1980-luvun puolivälissä. Fuji lisäsi kameraansa pian salaman ja se johti kertakäyttökameroiden melkoiseen suosioon ja myös muita kameravalmistajia tuli kilpaan Fujin säilyessä suurimpana alalla. Markkinat pienenivät digiaikana, mutta kertakameroita myydään yhä.
Myös digitaalisia, usein laukaisuajastettavia tai etälaukaistavia kertakameroita on. Niitä voidaan käyttää vaarallisten tilanteiden kuvaamisessa, jolloin käytössä on yleensä langaton kuvansiirto.
Johan Jokinen
Johan Daniel Valentiner Jokinen (s. 20. kesäkuuta 1990 Kööpenhamina) on tanskalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2007 hän sijoittui toiseksi tanskan Formula Ford -sarjassa ja voitti tanskan Formula Ford Junior Cup -luokan mestaruuden. Vuonna 2008 Jokinen sijoittui viidenneksi Formula Renault NEC -sarjassa. Hän ajoi myös neljä kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2009 Jokinen kilpaili Formula 3 Euroseries -sarjassa vaihtelevalla menestyksellä. Hän ajoi myös yksittäisiä kilpailuja Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2010 Jokinen voitti tanskan Peugeot Spider Cup -sarjan mestaruuden. Hän ajoi myös Formula 2 -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan ja 21 pistettä. Vuonna 2011 Jokinen ajoi yksittäisiä kilpailuja Eurocup Formula Renault, Formula Renault NEC, European F3 Open ja tanskan Peugeot Spider Cup -sarjoissa. Vuonna 2012 Jokinen ajoi neljä kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä.
Forshaga
Forshaga on samannimisen Forshagan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 229 asukasta.
Forshaga oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Grums
Grums on samannimisen Grumsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Värmlannin läänissä ja Värmlannin historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 025 asukasta.
Grums oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Hjo
Hjo on samannimisen Hjon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 094 asukasta.
Hjo oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Tidaholm
Tidaholm on samannimisen Tidaholmin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 8 027 asukasta.
Tidaholm oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Viinamäki (täsmennyssivu)
Viinamäki viittaa seuraaviin:
Paakkola (täsmennyssivu)
Paakkola on suomalainen sukunimi ja paikannimi:
Erik Kolmodin
Erik Kolmodin (luult. 1630-luvulla Torshällassa, Ruotsissa – 24. marraskuuta 1665 luult. Uskelassa) oli Suomessa toiminut näytelmäkirjailija.
Kolmodinin isä oli kirkkoherra Erik Kolmodin. Hän oli ylioppilas Tartossa 1643 ja Uppsalassa noin 1652, joskaan hänen nimeään ei mainita yliopiston matrikkelissa. Turkuun hän tuli opiskelemaan 1657. Hänen siellä kirjoittamansa näytelmä "Genesis Aetherea eller Jesu Christi födelse" painettiin ja esitettiin 9. tammikuuta 1659. Näytelmä on itsenäinen mukaelma tukholmalaisen Petrus Pachiuksen alun perin saksankielisestä loppiaisnäytelmästä "Salutaris Jesu Christi Nativitas" vuodelta 1638. Kolmodin mukaeli seimelle tuleviksi paimeniksi oman aikansa ruotsalaiset talonpojat, nimeltään Hans ja Lasse. Turkulaiset ylioppilaat esittivät näytelmän uudelleen loppiaisena 1662.
Lysekil
Lysekil on samannimisen Lysekilin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 628 asukasta.
Lysekil oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Tibro
Tibro on samannimisen Tibron kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 8 018 asukasta.
Tibro oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Götene
Götene on samannimisen Götenen kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 933 asukasta.
Götene oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Herrljunga
Herrljunga on samannimisen Herrljungan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 822 asukasta.
Herrljunga oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Svenljunga
Svenljunga on samannimisen Svenljungan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 418 asukasta.
Svenljunga oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Mellerud
Mellerud on samannimisen Mellerudin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Dalslandin historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 750 asukasta.
Mellerud oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Gullspång
Gullspång on samannimisen Gullspångin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä sekä Länsi-Götanmaan ja Värmlannin historiallisissa maakunnissa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 167 asukasta.
Grästorp
Grästorp on samannimisen Grästorpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Länsi-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2969 asukasta.
Grästorp on aikaisemmin ollut kauppala vuosina 1900–1951.
Kävlinge
Kävlinge on samannimisen Kävlingen kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 9 049 asukasta.
Kävlinge oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Svedala
Svedala on samannimisen Svedalan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 10 627 asukasta.
Svedala oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Simrishamn
Simrishamn on samannimisen Simrishamnin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 527 asukasta.
Simrishamn oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Höganäs
Höganäs on samannimisen Höganäsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 14 107 asukasta.
Höganäs oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Åstorp
Åstorp on samannimisen Åstorpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 9 488 asukasta.
Taajama sijaitsee lähes kokonaan Åstorpin kunnassa, mutta pieniltä osin se kuuluu myös Ängelholmin kuntaan. Åstorp oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Perstorp
Perstorp on samannimisen Perstorpin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 665 asukasta.
Perstorp oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Osby
Osby on samannimisen Osbyn kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 157 asukasta.
Osby oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala. Brio-yhtiö on kotoisin Osbystä.
Réunionindodo
Réunionindodo eli reunioniibis ("Threskiornis solitarius") on sukupuuttoon kuollut pelikaanilintulaji. Laji eli Maskareenien saarilla. Se hävisi luultavasti pääasiassa metsästyksen takia, eikä siitä ole tehty havaintoja vuoden 1761 jälkeen.
Bromölla
Bromölla on samannimisen Bromöllan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 595 asukasta.
Bromölla oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Tomelilla
Tomelilla on samannimisen Tomelillan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 444 asukasta.
Tomelilla oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Höör
Höör on samannimisen Höörin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 865 asukasta.
Höör oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Hörby
Hörby on samannimisen Hörbyn kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 085 asukasta.
Hörby oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Sjöbo
Sjöbo on samannimisen Sjöbon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 724 asukasta.
Sjöbo oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Skurup
Skurup on samannimisen Skurupin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 7 565 asukasta.
Skurup oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Nybro
Nybro on samannimisen Nybron kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Kalmarin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 12 810 asukasta.
Nybro oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Markaryd
Markaryd on samannimisen Markarydin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Kronobergin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 966 asukasta.
Markaryd oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Lessebo
Lessebo on samannimisen Lessebon kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Kronobergin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 737 asukasta.
Lessebo oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Taajamassa sijaitsee Lessebon kirkko.
Kazuya Yoshioka
Kazuya Yoshioka (s. 9. syyskuuta 1978 Otaru, Hokkaidō) on japanilainen mäkihyppääjä, joka edusti seuratasolla Tsuchiya Home Ski Team -seuraa.
Maailmancupissa Yoshioka kilpaili ensimmäisen kerran Sapporossa tammikuussa 1995 sijoittuen normaalimäessä 41:nneksi ja suurmäessä 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 1997 Villachin normaalimäessä, jossa hän oli yhdeksäs. Hän on sijoittunut henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaimmillaan kolmanneksi, Park Cityssä tammikuussa 2001. Joukkuekilpailussa hän on ollut kaksi kertaa mukana voittavassa Japanin joukkueessa.
MM-kilpailuissa Yoshioka on kilpaillut kerran, Lahdessa 2001, jossa hän sijoittui henkilökohtaisissa kilpailuissa sijoille 19 ja 20, sekä joukkuekilpailussa neljänneksi.
Tranås
Tranås on samannimisen Tranåsin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 14 197 asukasta.
Tranås oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Vetlanda
Vetlanda on samannimisen Vetlandan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 13 050 asukasta.
Vetlanda oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Sävsjö
Sävsjö on samannimisen Sävsjön kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 122 asukasta.
Sävsjö oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Nässjö
Nässjö on samannimisen Nässjön kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 16 678 asukasta.
Nässjö oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Vaggeryd
Vaggeryd on samannimisen Vaggerydin kunnan toinen keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 920 asukasta.
Taajamassa sijaitsee Vaggerydin kirkko. Kunnan toinen keskustaajama Vaggerydin ohella on Skillingaryd. Ne ovat molemmat entisiä kauppaloita.
Mullsjö
Mullsjö on samannimisen Mullsjön kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Länsi-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 452 asukasta.
Taajama sijaitsee lähes kokonaan Mullsjön kunnassa, mutta kuuluu hyvin pieniltä osin myös Habon kuntaan.
Kinda
Kinda oli yksi keskiaikaisista "pienistä maista" (), jotka vähitellen muodostivat Smålandin maakunnan.
Alueeseen kuuluivat tuolloin Kindan kihlakunta, Ydren kihlakunta ja Göstringin kihlakuntaan kuulunut Malexander. Nykyisessä kuntajaossa tämä alue vastaa Itä-Götanmaan läänissä sijaitsevia Kindan kuntaa, Ydren kuntaa, Boxholmin kuntaan kuuluvaa Malexanderia ja Linköpingin kuntaan kuuluvaa Vårdnäsiä.
Kindassa käytiin useita Dacken kapinan suurista taisteluista. 1500-luvulta ja erityisesti Axel Oxenstiernan vuoden 1632 läänijaosta lähtien Kinda on laskettu Smålandin sijaan osaksi Itä-Götanmaan maakuntaa.
Söderköping
Söderköping on samannimisen Söderköpingin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 6 992 asukasta.
Söderköping oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kaupunki.
Valdemarsvik
Valdemarsvik on samannimisen Valdemarsvikin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 772 asukasta.
Valdemarsvik oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Finspång
Finspång on samannimisen Finspångin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Itä-Götanmaan läänissä ja Itä-Götanmaan historiallisessa maakunnassa Etelä-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 12 440 asukasta.
Finspång oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala.
Pussikiitäjät
Pussikiitäjät ("Tachornis") on kiitäjälintusuku, johon kuuluu kolme lajia.
Yoshihide Kiryū
Yoshihide Kiryū (, s. 15. joulukuuta 1995) on japanilainen pikajuoksija.
Kiryū juoksi 3. marraskuuta 2012 Fukuroissa 100 metrin juoksussa ajan 10,19 sekuntia. Kukaan ei ollut aiemmin juossut alle 18-vuotiaiden ikäluokassa häntä kovempaa. 29. huhtikuuta 2013 hän juoksi 100 metriä aikaan 10,01 ja sivusi Darrel Brownin alle 20-vuotiaiden maailmanennätystä. IAAF ei kuitenkaan hyväksynyt aikaa maailmanennätykseksi, koska kilpailussa käytössä ollut tuulimittari ei täyttänyt kansainvälisiä vaatimuksia.
Kiryū karsiutui Moskovan MM-kilpailuissa 2013 100 metrin alkuerissä ja kuului kuudenneksi sijoittuneeseen Japanin joukkueeseen 4 × 100 metrin viestissä. Hän juoksi Osakassa helmikuussa 2014 60 metrin juoksun sisäratojen alle 20-vuotiaiden Aasian ennätyksen 6,59. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui 60 metrin välierissä. Hän juoksi samana keväänä 100 metrin alle 20-vuotiaiden Aasian ennätyksen 10,10 Hiroshimassa huhtikuussa ja 10,05 Kumagayassa toukokuussa. Eugenen alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2014 hän saavutti pronssia 100 metrillä ajalla 10,34 ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä.
Kiryū juoksi kolmannen osuuden Japanin pikaviestijoukkueessa, joka sai pronssia IAAF World Relays -kilpailuissa 2015. Hän karsiutui 60 metrin välierissä Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä ja juoksi kolmannen osuuden Japanin 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sai hopeaa Aasian ennätysajalla 37,60. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 Kiryū sai pronssia Japanin pikaviestijoukkueessa.
9. syyskuuta 2017 Kiryū alitti ensimmäisenä japanilaisena 10 sekunnin rajan sallituissa oloissa juostuaan ajan 9,98 s. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä.
Ruotsin kihlakuntien vaakunat
Tämä on luettelo Ruotsin kihlakuntien vaakunoista. Harmaiden kilpien merkinnät tarkoittavat seuraavaa:
? = vaakunakuva ei ole tiedossa
X = kunnalla ei ole ollut vaakunaa.
Kihlakunnat on lueteltu seuraavassa luettelossa maakunnittain. Joissakin maakunnissa kaikilla kihlakunnilla on ollut omat vaakunansa, joissakin yhdelläkään ei ole ollut vaakunaa ja osassa maakunnista vain joillakin kihlakunnilla on ollut vaakuna. Luettelossa ei ole mukana niitä Pohjois-Ruotsin maakuntia, joissa on kihlakuntien sijaan ollut käytössä jako käräjäkuntiin.
Roberto Trashorras
Roberto Trashorras Gayoso (s. 28. helmikuuta 1981 Rábade, Lugo, Galicia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Rayo Vallecanoa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Trashorras on Barcelonan kasvatti. Hän pelasi juniorivuosiensa jälkeen Barcelona B:ssä 119 Segunda División B:n ottelua tehden 33 maalia vuosien 1999–2003 aikana. Trashorras pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 6. lokakuuta 2001 Deportivoa vastaan, mikä jäikin ainoaksi pääsarjaotteluksi Barcelonan edustusjoukkueessa. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi Real Madridiin, jonka reservijoukkueessa Real Madrid B:ssä pelasi kahden kauden aikana 65 Segunda División B:n ottelua ja teki 10 maalia. Kaudeksi 2005–2006 Trashorras siirtyi Segunda Divisiónissa pelanneeseen Numanciaan, jossa pelasi 12 ottelua tehden yhden maalin.
Kaudeksi 2006–2007 Trashorras siirtyi Las Palmasiin, jossa teki kahden kauden aikana 62:ssa Segunda Divisiónin ottelussa 11 maalia. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi niin ikään Segunda Divisiónissa pelanneeseen Celtaan, jossa pelasi kolme kautta tehden 107 ottelussa 17 maalia. Kaudeksi 2011–2012 Trashorras siirtyi Primera Divisióniin nousseeseen Rayo Vallecanoon. Hän teki ensimmäisen maalinsa Primera Divisiónissa 6. marraskuuta 2011 Real Sociedadia vastaan.
Ristola (täsmennyssivu)
Ristola on suomalainen sukunimi:
David Zurutuza
David Zurutuza Veillet (s. 19. heinäkuuta 1986 Rochefort, Charente-Maritime, Ranska) on espanjalais-ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Zurutuza pelasi juniorivuosiensa jälkeen Real Sociedadin reservijoukkueessa Real Sociedad B:ssä 81 Segunda División B:n ottelua tehden viisi maalia vuosien 2005–2009 aikana. Kaudeksi 2007–2008 hänet lainattiin Eibariin, jossa pelasi 24 Segunda Divisiónin ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2008–2009 Zurutuza teki debyyttinsä Real Sociedadin Segunda Divisiónissa pelanneessa edustusjoukkueessa, mutta pelasi vielä tuota yhtä ottelua lukuun ottamatta reservijoukkueessa. Seuraavalla kaudella hän pelasi ainoastaan edustusjoukkueessa, joka nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin.
Zurutuza pelasi ensimmäisen ottelunsa Primera Divisiónissa 29. elokuuta 2010 Villarrealia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 28. marraskuuta 2010 Sporting de Gijónin verkkoon.
Keraplast
Keraplast Oy on Orimattilassa toimiva rakennusalan muovituotteita valmistava yritys. Sen päätuotteita ovat kattokuvut, valokatteet ja savunpoistoluukut. Orimattilassa Keraplastilla on toimitiloja yhteensä 7500 m², tehtaat Käkelässä ja Orivillessä.
Muovialan sopimusvalmistajana Keraplast tuottaa muoviosia veneisiin ja valaisimiin. Keraplast Interior -tuoteryhmä kattaa sekä Yki Nummen ja Lisa Johansson-Papen klassikkovalaisimia että uusia omia malleja, joiden muotoilijoina toimivat Tapio Anttila ja Elizabeth Salonen.
Tapio Nieminen ja Pertti Könönen päättivät vuonna 1971 perustaa osakeyhtiön toimialamäärittelynä ”kattovalokupujen ja muiden muovituotteiden valmistus”. Tasakattoisen arkkitehtuuritrendin ansiosta kattokuvut menivät hyvin kaupaksi. Yritys toimi aluksi keravalaisen omakotitalon kellarissa – siitä nimi Keraplast – mutta jo seuraavana vuonna hankittiin suuremmat tilat Orimattilasta.
Vuonna 2012 Keraplast Oy sai Suomen Yrittäjien valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon.
Art Students League of New York
Art Students League of New York on New Yorkissa sijaitseva taidekoulu. Koulu on tarjonnut noin 130 vuoden ajan kohtuuhintaisia ja joustavasti järjestettyjä kursseja kaikenlaisille oppilaille, ja siellä on aina opiskellut sekä harrastajia että ammattitaiteilijoita. Koulussa voi opiskella täysipäiväisesti, mutta arvosanoja tai tutkintoja ei ole mahdollista suorittaa. Tavoitteena on muutenkin ollut vapaamuotoisuus ja epävirallisuus.
Art Students League perustettiin vuonna 1875. Tarkoituksena oli täydentää 1863 perustetun National Academy of Designin opinto-ohjelmaa ja tarjota vaihtoehtoja ja lisää joustavuutta tarjolla oleviin taideopintoihin. Art Students League jatkoi silti toimintaansa, vaikka National Academy muuttikin opinto-ohjelmaansa parin vuoden kuluttua.
Koulu oli suosittu 1920- ja 1930-luvuilla, jolloin opettajajana toimi muun muassa Thomas Hart Benton. Oppilaina oli muiden ohessa Jackson Pollock ja muita 1940-luvulla tunnetuiksi tulevia taiteilijoita, ja toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina koulussa toimi monia modernisteja. Koulun merkitys kuitenkin laski 1960-luvulla muun muassa koska taiteessa siirryttiin kohti minimalismia, valokuvaa ja käsitetaidetta. Koululla on silti yhä merkitystä kaikille avoimena kädellä tekemiseen keskittyvänä kouluna. Sille on kysyntää myös siksi, että useimmat tutkintoon valmistavat taiteen oppilaitokset eivät tarjoa intensiivistä opetusta piirtämisessä ja realistisessa maalauksessa.
Koulu toimii rakennuksessa, joka on mukana National Register of Historic Places -listauksessa.
Useita vuosikymmeniä opettivat monet taiteilijat. George Bridgman opetti anatomiaa ja elävän mallin piirustusta noin 45 vuotta, yhteensä noin 70 tuhannelle oppilaalle. Hänen jälkeensä työtä jatkoi Robert Beverly Hale. Muita pitkään toimineita opettajia olivat Frank Mason joka opetti 50 vuotta ja Kenneth Hayes Miller, Peter Golfinopoulos ja Knox Martin, kaikki kolme opettivat noin 40 vuotta. William Zorach opetti 30 vuotta, veistoa opetti pitkään taas Jose De Creeft. Myös Will Barnet opetti puolen vuosisadan ajan 1990-luvulle asti.
Muita tunnettuja koulussa opettaneita taiteilijoita ovat olleet George Bellows, Thomas Hart Benton, Arthur Wesley Dow, Thomas Eakins, George Grosz.
Koulun kuuluisia oppilaita ovat olleet muiden muassa Ai Weiwei, Thomas Hart Benton, Lee Bontecou, Louise Bourgeois, Alexander Calder, Charles Dana Gibson, Clement Greenberg, Winslow Homer, Donald Judd, Roy Lichtenstein, Knox Martin, Louise Nevelson, Barnett Newman, Georgia O'Keeffe, Jackson Pollock, Robert Rauschenberg, Man Ray, villin lännen kuvaaja Frederic Remington, Norman Rockwell, Mark Rothko, maataiteilija Robert Smithson, Frank Stella, George Tooker ja Cy Twombly.
Lähteenmäki
Lähteenmäki on suomalainen sukunimi ja paikkakunta:
Piikkileukakrotti
Piikkileukakrotti ("Neoceratias spinifer") on krottikaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan Tyynestämerestä. Se on ainoa laji piikkileukakrottien heimossa (Neoceratiidae).
Piikkileukakrotti on pienehkö kala, jonka naaras kasvaa suurimmillaan noin 11 cm pitkäksi, tyypillinen pituus on noin 6–7,5 cm. Piikkileukakrottikoiras on pienikokoisempi ja kasvaa korkeintaan noin 1,8 cm pitkäksi. Naaras on ruumiinrakenteeltaan pitkulainen ja suuriruinen kala. Kalalla on kaksi tai kolme riviä pitkiä hampaita joista osa on leukojen ulkopuolella. Lajilta puuttuu monille krottikaloille tyypillinen pidentynyt selkäevän ruoto eikä sillä myös ole bioluminoivia elimiä. Aikuinen koiras elää kiinnittyneenä naaraan ruumiiseen ja elää naaraan loisena. Selkä- ja peräevät sijaitsevat kalan keskiruumiissa ja ovat yhtä pitkät. Väritykseltään piikkileukakrotti on tumman punaruskea tai musta.
Piikkileukakrottia tavataan syvistä vesistä Tyynenmeren länsi- ja keskiosista. Se elää tyypillisesti 1 700–2 500 metrin syvyydellä merenpinnasta. Lajin elintavoista on vain hyvin vähän tietoa ja se syö mahdollisesti pehmytkuorisia selkärangattomia eläimiä, joita se pyydystää pitkillä terävillä hampaillaan.
Kvartetti (vuoden 2012 elokuva)
Kvartetti () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Dustin Hoffmanin ohjaama brittiläinen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Maggie Smith, Tom Courtenay, Pauline Collins, Billy Connolly ja Michael Gambon. "Kvartetti" perustuu Ronald Harwoodin samannimiseen näytelmään vuodelta 1999.
"Kvartetti" kertoo eläköityneistä oopperalaulajista muusikoille tarkoitetussa hoitokodissa. Joka vuosi he harjoittelevat konsertin juhlistaakseen Giuseppe Verdin syntymäpäivää, mutta uuden asukkaan, suuren diivan Jean Hortonin (Smith) saapuminen häiritsee tasapainoa.
Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan Hedsor Housella, Buckinghamshiressa syksyllä 2011. "Kvartetti" on näyttelijä Dustin Hoffmanin debyytti elokuvaohjaajana.
"Kvartetti" sai ensi-iltansa vuoden 2012 Toronton elokuvajuhlilla 9. syyskuuta 2012. Yhdysvalloissa Se kiersi monia elokuvajuhlia loka-joulukuussa, kunnes pääsi rajoitettuun teatterilevitykseen 11. tammikuuta 2013. Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa 1. tammikuuta, Suomessa 5. huhtikuuta 2013.
"Kvartetti" on saanut enimmäkseen positiivista palautetta ammattikriitikoilta. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 80 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu 134 arvosteluun. Edesmennyt amerikkalaiskriitikko Roger Ebert ihmetteli, miksi ohjaaja Dustin Hoffman on hyväksynyt teatterinäytelmän rajoitukset realistisessa ympäristössä tapahtuvaan elokuvaan. Hänestä elokuvan uskottavuus kärsii esimerkiksi hoitokodin henkilökunnan vähäisyydestä, hissien puutteesta ja asukkien hyväkuntoisuudesta. Kuvauspaikaksi valittu kartano on Ebertin mukaan aivan liian upea tarvitakseen pientä gaalakonserttia taloutensa pelastamiseksi.
"Kvartetti" oli ehdolla moniin elokuvapalkintoihin, joista se on voittanut kolme. Maggie Smith sai Golden Globe-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa.
Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus
Itsenäisten maiden alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus tai ILO:n sopimus nro 169 on YK:n Kansainvälisen työjärjestön (ILO) vuonna 1989 laatima alkuperäis- ja heimokansoja koskeva yleissopimus. Sopimuksen tarkoitus on turvata alkuperäis- ja heimokansojen yhdenvertainen kohtelu muihin väestöryhmiin nähden sekä estää näiden kansojen kulttuurien ja kielten kuoleminen. Yleissopimus edellyttää valtioiden ryhtyvän toimiin kansojen kulttuurin, kielen sekä sosiaalisen ja taloudellisen aseman turvaamiseksi.
Yleissopimus nro 169 hyväksyttiin ILO:n yleiskokouksessa Genevessä kesäkuussa 1989. Sopimus korvasi ILO:n aiemman yleissopimuksen nro 107 vuodelta 1957. Entisen yleissopimuksen tavoite oli sulauttaa alkuperäis- ja heimokansat muuhun väestöön, uusi yleissopimus sitä vastoin pyrkii poistamaan sulauttamispyrkimykset sekä edistämään näiden kansojen kulttuurien ja kielten säilymistä.
3. heinäkuuta 2018 Euroopan unionin kansanedustajat hyväksyivät päätöslauselman, jossa he vaativat kaikilta EU:n jäsenvaltioilta sopimuksen voimaansaattamista eli ratifiointia. He vaativat, että EU varmistaa alkuperäiskansojen oikeuksien kunnioittamisen sen kauppapolitiikassa, sijoituksissa ja kehityshankkeissa; että EU varmistaa, että alkuperäiskansat ovat mukana tekemässä päätöksiä, jotka vaikuttavat heihin ja heidän maihinsa; että alkuperäiskansat on otettava mukaan suunnitelmiin, joilla pyritään puuttumaan ilmastonmuutokseen; sekä maailman alkuperäiskansojen oikeuksien täysimääräistä tunnustamista ja suojelua.
Suomi allekirjoitti eli hyväksyi sopimuksen vuonna 1989. Suomessa yleissopimuksen tarkoittamaa alkuperäiskansaa ovat saamelaiset.
Jyrki Kataisen (kok.) hallituksen vuonna 2011 laaditussa hallitusohjelmassa oli tavoitteena sopimuksen ratifioiminen eli voimaansaattaminen. Suomen saamelaiskäräjät osallistui hallitusneuvotteluihin.
Kesäkuussa 2014 Alexander Stubbin (kok.) hallitus linjasi hallitusohjelmassaan, että sopimus ratifioidaan syksyllä 2014, mikäli hallituksessa saavutetaan yhteisymmärrys saamelaismääritelmästä. Saamelaiskäräjien kokous päätti 30.10.2014 kannattaa Ilo 169 -sopimuksen ratifiointia äänin 14–4. Kokouksesta oli poissa kolme edustajaa. Anu Avaskari ja Pentti Valle jättivät päätökseen eriävän mielipiteen. Ratifiointiesitys jätettiin kuitenkin pöydälle seuraavan hallituksen käsiteltäväksi.
21. huhtikuuta 2015 ihmisoikeusjärjestö Ihmisoikeusliitto vaati uutta pääministeri Juha Sipilää varmistamaan, että sopimus ratifioidaan ja saamelaisten ihmisoikeudet vihdoin turvataan. Se huomautti, että kyseessä on ihmisoikeussopimus. ja että sen voimaansaattamatta jättäminen on ihmisoikeusongelma.
Juha Sipilän (kesk.) hallituksen hallitusohjelmassa ei mainita sopimusta eikä muita asioita saamelaisten oikeuksista, kulttuurista tai kielten säilymisestä. Heinäkuussa 2018 EU-kansanedustajat vaativat päätöslauselmassa jäsenvaltioita, Suomi mukaan lukien, saattamaan sopimuksen voimaan.
Ethel Muckelt
Ethel M. Muckelt (30. toukokuuta 1885 Moss Side – 13. joulukuuta 1953 Altrincham) oli brittiläinen taitoluistelija ja olympiamitalisti.
Muckelt tuli suvusta, joka ansaitsi omaisuutensa valmistamalla tekstiiliteollisuudessa käytettyjä väriaineita. Hän harjoitteli Manchesterin jääradalla, joka oli Britannian ainoa Lontoon ulkopuolella sijainnut jääkenttä. Hän osallistui Antwerpenin olympialaisissa 1920 parikilpailuun Sydney Wallworkin kanssa ja sijoittui viidenneksi, mutta ryhtyi kisojen jälkeen Jack Pagen pariksi. Muckelt ja Page voittivat vuoteen 1931 mennessä yhdeksän peräkkäistä maansa mestaruutta pariluistelussa ja saivat MM-kisoissa 1924 hopeaa. He olivat MM-kilpailuissa kuudensia vuonna 1926 ja neljänsiä 1928. Pari sijoittui Chamonix'n olympialaisissa 1924 neljänneksi ja osallistui myös vuoden 1928 kisoihin, joissa he olivat seitsemänsiä.
Muckelt kilpaili parien lisäksi myös yksinluistelussa. Hän sijoittui MM-kisoissa neljänneksi 1923 ja oli kahta vuotta myöhemmin viides. Muckelt voitti vuoden 1924 olympialaisista pronssia yksinluistelussa, muttei ollut koskaan lajissa maansa mestari. Hän sijoittui vuonna 1926 toiseksi häviten Jack Pagelle kisojen ollessa vielä avoimet molemmille sukupuolille. Muckelt voitti olympiapronssimitalinsa 38-vuotiaana ja jatkoi kilpailemista yli 50-vuotiaaksi saakka.
Asier Illarramendi
Asier Illarramendi Andonegi (s. 8. maaliskuuta 1990 Mutriku, Gipuzkoa, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Illarramendi pelasi juniorivuosiensa jälkeen Real Sociedadin reservijoukkueessa Real Sociedad B:ssä 93 ottelua tehden seitsemän maalia vuosien 2008–2011 aikana. Kaudeksi 2009–2010 reservijoukkue putosi Tercera Divisióniin, mutta nousi heti kaudeksi 2010–2011 takaisin Segunda División B:hen. Kaudella 2009–2010 Illarramendi teki debyyttinsä Real Sociedadin Segunda Divisiónissa pelanneessa edustusjoukkueessa, mutta pelasi vielä tuota yhtä ottelua lukuun ottamatta reservijoukkueessa. Real Sociedad nousi kauden päätteeksi Primera Divisióniin ja Illarramendi tekikin seuraavalla kaudella pääsarjadebyyttinsä 23. tammikuuta 2011 Villarrealia vastaan. Yhteensä otteluja edustusjoukkueessa kertyi kauden aikana kolme.
Kaudella 2011–2012 Illarramendi pelasi ainoastaan Real Sociedadin edustusjoukkueessa ja otteluja kertyi jo 18. Seuraavalla kaudella 2012–2013 hän onnistui lopullisesti vakiinnuttamaan pelipaikkansa joukkueen avauskokoonpanossa, pelaten yhteensä 32 ottelua.
12. heinäkuuta 2013 Illarramendi siirtyi espanjalaisjätti Real Madridiin seuran uudella espanjalaisesta pelaajasta maksetulla ennätyssummalla 32 miljoonaa euroa. Sopimus oli pituudeltaan kuusivuotinen. Ensimmäisen maalinsa Real Madridille hän teki joulukuussa 2013 Olimpic Xativaa vastaan Copa del Reyssä. Illarramendi edusti Real Madridia kahden kauden ajan ja oli saavuttamassa muun muassa Mestarien liigan ja Copa del Reyn mestaruutta kaudella 2013–2014. Hän pelasi kaikkiaan 90 virallisessa ottelussa, joista 42 hän oli avauskokoonpanossa.
Kaudeksi 2015–2016 Illarramendi palasi Real Sociedadiin noin 17 miljoonan euron kaupassa ja kuusivuotisella sopimuksella.
Seurajoukkue
Jääpallon Suomensarja 1948
Jääpallon Suomensarja kaudella 1947-1948 pelattiin neljässä lohkossa. Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan ja viimeiset putosivat Maakuntasarjaan.
Yksikään edellisellä kaudella SM-sarjasta pudonneista joukkueista, PIF, HPK, KPT ja VPV, ei onnistunut nousemaan takaisin Mestaruussarjaan, heikoimmin meni VPV:llä joka jäi lohkonsa viimeiseksi ja putosi sarjasta. Edellisellä kaudella Maakuntasarjasta nousseet Kissalan Pojat, OPP sekä VaPa, joka edellisellä kaudella käytti vielä nimeä Vaajakosken Tehtaitten Urheilijat, onnistuivat nousemaan lohkovoittajina SM-sarjaan, sarjatulokkaista ainoastaan LaKi ei voittanut lohkoaan. Neljäs SM-sarjaan noussut joukkue oli Lahteen evakuoitunut Viipurin Reipas.
Reipas, K-Pojat, VaPa ja OPP nousivat seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan, josta putosi Suomensarjaan yhteensä kahdeksan joukkuetta.
EKV, TPS, SaPKo ja VPV putosivat Maakuntasarjaan, josta tilalle nousivat KPV, PK-37, UP-46 ja KUP.
Juhana Rossi
Juhana Rossi on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt muun muassa Ylioppilaslehden toimitussihteerinä 2000–2001, kirjallisuuslehti Parnasson päätoimittajana 2003–2005, Helsingin Sanomien taloustoimittajana sekä The Wall Street Journalin toimittajana. Hän on myös toiminut Taloustoimittajien yhdistyksen puheenjohtajana.
Rossi on opiskellut englantilaista filologiaa ja toiminut paitsi toimittajana, myös kaunokirjallisuuden kääntäjänä sekä musiikin sanoittajana. Hän on sanoittanut muun muassa Ultra Bra -yhtyeen vuonna 1995 tehdyn kappaleen ”Ampukaa komissaarit, nuo hullut koirat!”.
Ahl al-Bait
Ahl al-Bait tarkoittaa yleensä Islamin profeetta Muhammedin talonväkeä, hänen perhettään.
Ahl al-Baitiin kuuluvat Muhammedin vaimot ja Alin ja Fatiman (Fatima bint Muhammad) lapset sekä kaikki 12 imaamia. Ahl al-Baitin koostumuksesta on kuitenkin useita tulkintoja.
Pellinen
Pellinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Otium
Otium on latinankielinen termi, joka voi tarkoittaa muun muassa lepoa, rauhaa, toimesta vapautumista tai vapaa-aikaa.
Sanaa on käytetty jo Rooman valtakunnassa.
Vitinon satama
Vitinon satama (, LOCODE: RU VIT) on Venäjän Murmanskin alueen Kantalahden piirin Kantalahden kaupunkikunnan Beloje Moressa sijaitseva, erityisesti öljykuljetuksistaan tunnettu merisatama. Satama sijaitsee Vienanmeren länsiosassa, Kantalahden pohjukassa, linnuntietä runsas 9 kilometriä Kantalahden kaupungin ja runsas 210 kilometriä Murmanskin eteläpuolella.
Sataman laiturit käsittävät yhteensä neljä laituria. Laituripaikka 1 on tarkoitettu sataman omille aluksille (luotsit yms). Laituripaikat 2-4 on suunnattu maaöljyä, öljynjalostustuotteita tai kaasukondensaattia kuljettaville aluksille. Suurin aluspaikoista on laituri 4, joka on tarkoitettu enintään 180 metrin pituisille ja syväykseltään enintään 13,0 metrin aluksille.
Satamaan edustan saaret kuuluvat Kantalahden luonnonpuistoon. Alusten tulee käyttää luotsia satamaan liikennöidessään. Melko kapean, satamaan saarien välitse johtavan väylän vuoksi liikennöintiä on rajoitettu tai kokonaan kielletty kovalla tuulella ja huonolla näkyvyydellä.
Vitinon satama vuosittainen rahtimäärä:
Kyproksen turkkilaiset
Kyproksen turkkilaiset ovat nimensä mukaisesti Kyproksella asuvia turkkilaisia. Suurin osa heistä asuu saaren pohjoisosat käsittävässä Pohjois-Kyproksen tasavallassa, jota ei ole kansainvälisesti tunnustanut itsenäiseksi valtioksi mikään muu maa kuin Turkki.
Kyproksen turkkilaisten historia ulottuu vuoteen 1571, jolloin Ottomaanien valtakunta valloitti Kyproksen sitä aiemmin hallinneelta Venetsialta. Valloituksen jälkeen saaren noin 200 000:n ortodoksisen asukkaan joukkoon muutti noin 65 000 muslimia. Ottomaanien valtakausi päättyi kun saari ensin vuokrattiin Britannialle vuonna 1878 ja liitettiin siihen kokonaan vuonna 1914. Kruununsiirtomaa siitä tuli vuonna 1925. Brittien valtakaudella Kyproksen turkkilaisten sosiaalinen ja taloudellinen asema yhteiskunnassa heikkeni, mikä puolestaan johti suureen muuttoaaltoon pois saarelta.
Kyproksen poliittinen tilanne horjui 1950- ja 1960-luvuilla, jolloin sattui useita yhteenottoja kreikkalaisten ja turkkilaisten välillä. Kyproksen itsenäistyessä vuonna 1960 turkkilaiset muodostivat noin 18 % saaren väestöstä.
Vuonna 1963 puhkesi väkivaltaisuuksia ja kreikkalaiset puolisotilaalliset joukot alkoivat hyökkäillä turkkilaisia vastaan. Turkkilaiset eristäytyivät tästä syystä valtiosta muodostaen käytännössä itsenäisiä yhteisöjä.
Vuonna 1974 tapahtunut vallankaappaus ja Kreikan sotilasjuntan aikeet liittää maa Kreikkaan laukaisi Turkin hyökkäyksen saarelle.
Turkkilaisten miehittämä alue muodostaa nykyisen Pohjois-Kyproksen tasavallan. Sittemmin tasavaltaan on tullut suuria määriä turkkilaisia Turkin mannermaalta ja alkuperäiset Kyproksen turkkilaiset muodostavat vain noin 50 % tasavallan väestöstä.
Kyproksen turkkilaisten kokonaismäärästä on kiistelty sen poliittisten vaikutusten takia. Kyproksen turkkilaisia asuu merkittäviä määriä myös Kyproksen ulkopuolella. Arviot heidän kokonaismäärästään vaihtelevat 500 000:sta turkkilaisesta Kyproksella samaan lukuun koko maailmassa.
Kyproksen turkkilaiset ovat uskonnoltaan sunnimuslimeja, mutta uskonnon harjoitus on ollut perinteisesti sekulaaria Turkin esimerkin mukaisesti. Julkiseen uskonnon harjoittamiseen suhtaudutaan kuitenkin huomattavasti sallivammin kuin Turkin mannermaalla. Kyproksen turkkilaiset saattavat esimerkiksi käyttää huntuja julkisissa tiloissa. Kyproksen turkkilaisen kulttuurin ilmentymiä ovat muun muassa perinteiset puukaiverrukset, koruompelu ja silkkikäärintätyöt. Kyproksen turkkilaiseen kirjallisuuteen ovat vaikuttaneet erityisen voimakkaasti lähihistorian konfliktit.
Pietro Francisci
Pietro Francisci (9. syyskuuta 1906 Rooma – 1977 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Lakimieheksi valmistunut Francisci työskenteli dokumenttielokuvien ohjaajana vuodesta 1934 lähtien. Toisen maailmansodan jälkeen hän ohjasi näytelmäelokuvia kuten melodraaman "Io ti ho incontrato a Napoli" (”Tapasin sinut Napolissa”, 1945) ja musiikkikomedian "Natale al campo 119" (”Joulu leirissä no 119”, 1947). Myöhemmin hän erikoistui historiallisiin seikkailuelokuviin kuten "Il leone di Amalfi" (”Amalfin leijona”, 1950) ja "Orlando e i paladini di Francia" (”Roland ja Ranskan paladiinit”, 1956).
Vuonna 1957 Francisci ohjasi "Voittamattoman Herkuleen", joka sai valtavan suosion. Steve Reevesin kuuluisuuteen nostanut filmi aloitti kokonaisen peplumelokuvien sarjan. Franciscin muita peplumelokuvia olivat "Herkules ja Lyydian kuningatar" (1958) ja "Herkules, Simson ja Odysseus" ("Ercole sfida Sansone", 1963). Myöhemmin Francisci ohjasi muun muassa pienen budjetin tieteiselokuvan "2+5: Missione Hydra" (1967) ja viimeisenä seikkailuelokuvan "Simbad e il califfo di Bagdad" (”Sinbad ja Bagdadin kalifi”, 1973).
Provadia-Solnitsata
Provadia-Solnitsata on arkeologinen kohde Balkanilla. Se sijaitsee nykyisessä Bulgariassa Varnan alueella Provadian kaupungin lähistöllä. Kohdetta pidetään Euroopan vanhimpana kaupunkina, joka on ollut olemassa jo viidennellä vuosituhannella eaa. eli esihistoriallisella ajalla. Se on ollut paksun kivimuurin sisällä ja asukasluvuksi on arvioitu yli 300. Kaupungin rakentamisen syyksi arvellaan suolaa, joka on ollut merkittävä kauppatavara ja myös vaihdon väline eli rahan esimuoto.
Kaivaukset paikalla aloitettin vuonna 2005.
Vittorio Cottafavi
Vittorio Cottafavi (30. tammikuuta 1914 Modena – 14. joulukuuta 1998 Anzio) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Vittorio Cottafavi syntyi upseerin ja maanomistajan perheeseen. Hän opiskeli yliopistossa lakia, filosofiaa ja kirjallisuutta ja valmistui Rooman Kokeellisesta elokuvakeskuksesta vuonna 1938.
Cottafavin elokuvaura alkoi käsikirjoittajana Goffredo Alessandrinin filmissä "Abuna Messias" vuonna 1939. Myöhemmin hän työskenteli muun muassa ohjaaja Vittorio de Sican asistenttina elokuvassa "Lapset katsovat meihin" ("I bambini ci guardano", 1943). Cottafavin ohjausdebyytti oli hienostunut komedia "I nostri sogni" (”Meidän unemme”, 1943).
Toisen maailmansodan jälkeen Cottafavi teki useita naisia käsitteleviä yhteiskunnallisia melodraamoja kuten todellisiin tapahtumiin perustuva "Una donna ha ucciso" (”Nainen on tappanut”, 1952), "In amore si pecca in due" (”Rakkauden syntiin tarvitaan kaksi”, 1954) ja "Una donna libera" (”Vapaa nainen”, 1956). Niitä suositumpia olivat historialliset seikkailuelokuvat kuten Alexandre Dumas’n romaaneihin perustuvat "Anna ja pyöveli" ("Il boia di Lilla", 1952) ja "Il cavaliere di Maison Rouge" (”Maison Rougen ritari”, 1953). 1950-luvun lopulla Cottafavi erikoistui peplumgenreen. Hän on ohjannut kaksi lajityypin klassikkoteosta: "Herkuleen kosto" (1960) ja "Herkules – Atlantiksen valloittaja" (1961).
Ohjaajan parhaana pidetty teos on kaupallista menestystä vaille jäänyt seikkailuelokuva "I cento cavalieri" (”Sata ratsastajaa”, 1965). Sen jälkeen Cottafavi siirtyi televisioon, jossa hän teki taidokkaita kirjallisuus- ja näytelmäsovituksia.
Arbus
Arbus on kunta Sardinian saaren länsiosassa sijaitsevassa Etelä-Sardinian maakunnassa Italiassa. Kunnassa on runsaat 6 000 asukasta.
Arbus on tunnettu seudulla valmistetuista käyräteräisistä puukoista. Arburesan puukko ("Coltello arburesa") on saanut nimensäkin kunnan mukaan. Arbusissa on myös puukkomuseo. Arbusin rannikko tunnetaan nimellä Costa Verde. Rannikolla sijaitsee myös yksi Euroopan suurimmista aavikoista, Piscinan aavikko ("Deserto di Piscinas"). Se on laaja hiekkadyynialue, joka muuttaa muotoaan jatkuvasti.
Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna oli Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön vuonna 1937. Vaakunassa on kuvattu neuvostostotasavallan vaakunallekin poikkeuksellisen näkyvästi punainen tähti jonka sisällä on pieni sirppi ja vasara -tunnus. Alaosassa on kuvattu nouseva aurinko. Kokonaisuutta ympäröi puuvilla- ja vehnäseppeleet. Seppeleitä kiertävässä punaisessa nauhassa lukee Neuvostoliiton motto, tadžikiksi ""Пролетарҳои ҳамаи мамлакатҳо, як шавед!"" (translitteroituna ""Proletarhoi hamai mamlakatho, jak şaved!"") ja venäjäksi ""Пролетарии всех стран, соединяйтесь!"".
Vaakuna vaihdettiin vuonna 1992 uuteen Tadžikistanin vaakunaan joka on hyvin samankaltainen kuin neuvostoaikainen vaakuna.