hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Chongqinginkoira
Chongqinginkoira on kiinalainen koirarotu.
Chongqinginkoira muistuttaa bokserin ja thai ridgebackin risteytystä (ei kuitenkaan polveudu kummastakaan), mutta näistä poiketen sillä on täysin omanlainen häntä, väritys ja karvapeite.
Urokset ovat yleensä 40–50 cm ja nartut 35–40 cm korkeita. Urokset painavat 20–25 kg ja nartut 15–20 kg.
Chongqinginkoira on yleensä hyvä perhe- ja seurakoira. Tästä huolimatta sen sanotaan suhtautuvan vieraita kohtaan varautuneesti, ja aistiessaan pelon se valmistautuu toimimaan ja hyökkäämään jos tulija tekee yhdenkään väärän liikkeen tai epäilyttävän toiminnon. Se siis voi olla omistajaansa ja perhettään kohtaan suojeleva, mutta mikäli vieras on ystävällinen ja omistaja on paikalla, koira kunnioittaa kävijää.
Chongqinginkoira on harvinainen rotu, joka on kotoisin Chongqingin kaupungista. Se on muinainen, luonnollinen rotu jonka sanotaan olleen olemassa 2000 vuotta Han-dynastian ajoista lähtien. Alun perin sitä käytettiin villisian ja kaniinin metsästykseen, mutta nykyisin se vartioi perheitä ja näiden omaisuutta. Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen populaatiokoko väheni rajusti, ja enää vain maalaiskuntien ihmiset pitivät sitä. Rotu on edelleen harvinainen jopa Kiinassa.
Rodulla ei ole tunnettuja terveysongelmia, koska sisäsiitosta ei ole esiintynyt. Ohuen karvapeitteen vuoksi joillain yksilöillä on kuitenkin iho-ongelmia. Odotettava elinikä on 18 vuotta. Erityisempää harjausta ei tarvita, koska koira on lyhyt- ja sileäkarvainen.
The Pretender (albumi)
The Pretender on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Jackson Brownen studioalbumi vuodelta 1976. Levyn on tuottanut Jon Landau ja julkaissut Los Angelesissa toimiva Elektra / Asylum / Nonesuch Records, joka kuuluu Warner Communicationsille.
Kappaleen "Linda Paloma" äänitti Greg Ladanyi, ja muut kappaleet äänitti John Haeny apunaan Paul Black. Lisä-äänitykset on tehnyt Mark Howlett ja miksaukset Ladanyi apunaan Dennis Kirk. Kappaleen "Sleep's Dark and Silent Gate" on kuitenkin miksannut Val Garay.
Albumi on äänitetty Sunset Sound -studiossa ja miksattu Sound Factory -studiossa Aphex Aural Exciter -laitteella. Masteroinnin on tehnyt Bernie Grundman A&M–studiossa.
Etukannen valokuvan on tuottanut Tom Kelley Studios ja takakannen valokuvat ovat Jackson Brownelta, Howard Burkelta ja Peter Goldenilta. Levykannen suunnittelija on Gary Burden.
Kiitoksissa on mainittu Tony Lane, levyllä soittava Lowell George, Valerie Carter, Elizabeth Reynolds, David Geffen ja kappaleen "Linda Paloma" osalta Van Dyke Parks.
Sivu 1Sivu 2Kappaleet on tehnyt Jackson Browne ja julkaissut Swallow Turn Music ja WB Music Corp., paitsi että kappaleen "Here Come Those Tears Again" toinen tekijä on Nancy Farnsworth ja julkaisijat edellä mainittujen lisäksi Open Window Music ja Warner-Tamerlane Publishing Corp.Bonnie Raitt ja Lowell George esiintyvät levy-yhtiönsä Warner Bros. Records suosiollisella luvalla. Graham Nash ja David Crosby esiintyvät yhtiöiden ABC Records, Atlantic Records ja Polydor International GmbH luvalla.
Atherstone (täsmennyssivu)
Atherstone tarkoittaa seuraavia asioita:
HMS Abergavenny
HMS Abergavenny oli Britannian Kuninkaallisen laivaston neljännen luokan alus. Alus oli alun perin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian alus "Earl of Abergavenny", jonka Amiraliteetti lunasti 1795.
Itä-Intian komppanian edustaja William Dent ja kapteeni John Wordsworth tekivät aluksella kaksi edestakaista matkaa Kiinaan. Alus lähti ensimmäisen kerran tammikuussa 1790, jolloin se saapui 7. kesäkuuta Bombayhin Intiaan. Se jatkoi matkaansa 8. elokuuta, minkä jälkeen se pääsi 3. lokakuuta määränpäähänsä Kiinassa. Alus palasi 19. elokuuta 1791 kotimaahan. Toiselle matkalleen alus lähti 22. toukokuuta 1793 Spitheadistä Manilan kautta Kiinaan, josta se lähti paluumatkalle 17. maaliskuuta 1794. Se saapui syyskuun lopulla 1794 Northfleetiin Kentiin.
Amiraliteetti lunasti 1795 "Earl of Abergavennyn" nimeten sen "Abergavennyksi". Aluksen päällikkönä oli kesäkuussa 1795 E. T. Smith, jonka johtamana se purjehti Corkiin varustettavaksi joukkojenkuljetusalukseksi. Alus kuljetti joukkoja Santo Domingoon osana amiraali Christianin retkeä. Tehtävästä vapauduttuaan alus oli 1796-1807 Port Royalissa Jamaikalla ensin vartiolaivana ja sittemmin lippulaivana vuoteen 1799, jona aikana se osallistui 9. toukokuuta 1798 Ranskan tasavaltalaisjoukkojen evakuointiin Port au Princestä, St. Marcista ja Arcahayesta ennen alueen siirtymistä brittien hallintaan. Alus myytiin romutettavaksi 1807.
Chinese imperial dog
Chinese imperial dog on pieni kiinalainen koirarotu.
Chinese imperial dog on kiinteärakenteinen, hyväluustoinen ja lihaksikas koira, jonka rakenne on tasapainossa koon kanssa. Sillä on kurttuiset kasvot, lyhyt kuono ja kiertyvä häntä. Sen katse on suloinen, isosilmäinen ja viaton. Karvapeite trimmataan säännöllisesti pentumaisen näköiseksi. Siinä voi olla kaunis sekoitus eri värejä, kuten mustaa, kermaa, sinistä, shampanjaa, punaista tai suklaanruskeaa.
Koko vaihtelee jonkin verran, pienimpien saavuttaessa vain 8 cm säkäkorkeuden ja painaessa vain 700 grammaa. Rodun pienin mahdollinen säkäkorkeus on siis säkäkorkeuden alarajan "maailmanennätys", koska toista 8 cm korkeaa rotua ei ole olemassa. Koska kookkaimmat yksilöt ovat kuitenkin 36 cm korkeita ja painavat 9 kiloa, rodusta tuskin voidaan keskimäärin puhua maailman pienimpänä koirana.
Chinese imperial dogin käyttötarkoitus on toimia perheen lemmikkinä ja seurakoirana. Se on temperamenttinen, iloinen, leikkisä, hellä ja rakastava, ja sen luonne sopii ihanteellisesti sen tehtävään. Se on älykäs, seurallinen, kaikkia kohtaan luottavainen ja energinen pikkukoira, joka on tyytyväinen myös istuessaan hiljaa sylissä niin kauan kuin sen annetaan. Se on vilkas ja yhteistyöhaluinen yhdistettynä pienoiseen itsenäisyyteen. Aktiviteetin tarve on sinänsä vähäinen, vaikka koira rakastaakin leikkimistä. Kouluttaminen on helppoa, sillä se on miellyttämisenhaluinen.
Chinese imperial dogia jalostettiin alun perin keisarillisessa palatsissa, missä aatelisto kantoi pienimpiä yksilöitä kaapujensa hihoissa. Rodun saavuttua USA:han siellä on ollut innokkaita kasvattajia, mutta siitä huolimatta se hyväksyttiin maassa virallisesti vasta maaliskuussa 2005.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1986
15. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut pelattiin Egyptissä 7.–21. maaliskuuta 1986. Turnauksen voitti kolmatta kertaa isäntämaa Egypti.
4 maalia
3 maalia
Mukula
Mukula on versokasvien turpeiden ja maltoisten, vararavintoa sisältävien osien yleisnimi. Tällainen kasvinosa toimii talvehtimis- ja lisääntymiselimenä. Mukulajuuri (juurimukula) on muodostunut juuresta ja mukulavarsi (varsimukula) varresta.
Mukulajuuri on muutunnaisjuuri, jossa turpea muodostuma on kasvanut joko pääjuureen tai versojuureen. Lantulla on pääjuurimukula ja monilla kämmeköillä on versojuurimukula. Mukulamainen pääjuuri on ainakin yläosastaan turpea. Sellaisia on vain kaksisirkkaisilla kasveilla, esimerkiksi porkkanalla. Mukulamaiset versojuuret kasvavat tavallisesti ilmaverson tyveen, harvemmin maaversoon. Niissä saattaa olla koko juuri laajentunut tai vain tietty osa paksuuntunut, kuten mukulaleinikillä ja joillakin kämmeköillä.
Mukulavarsi on osittain tai kokonaan turpeaksi paisunut varsi, joka on tavallisesti haaraton. Tavallisimmin mukuloita on muodostunut maavarsiin. Perunalla ja peltopähkämöllä maarönsyjen kärkiin on kasvanut mukula. Joidenkin sahramien verson tyveen on paisunut tyvimukula. Monilla syklaameilla on alkeisvarsimukula eli sirkkavarsimukula. Maanpäällisiä varsimukuloita on esimerkiksi kyssäkaalilla ja joillakin trooppisilla epifyyttikämmeköillä. Tällaiset mukulat ovat vihreitä. Kaksisirkkaisten siemenkasvien juuren ja varren turpeaa yhteismuodostumaa nimitetään juurikkaaksi. Tämän mukulatyypin äärimmäistapaus on retiisin alkeisvarsimukula.
Maanalaisten syötävien osien vuoksi viljellyt kasvit voidaan ravinto­merkityksensä ja pitkälti viljely­tapansakin perusteella jakaa kahteen ryhmään, juureksiin ja tärkkelys­mukuloihin. Tyypillisiä juureksia ovat esimerkiksi porkkana, lanttu ja punajuurikas. Ne ovat yleensä kaksi­vuotisia, siemenistä lisättäviä kasveja. Niiden merkitys ravintoenergian lähteenä on vähäinen, mutta ne ovat tärkeitä vitamiinien ja kivennäisaineiden lähteinä. Useimmat lajit ovat peräisin Lähi-idästä tai Välimeren maista.
Tärkkelyspitoiset mukulat ovat viljojen ohella toinen tärkeä viljelyskasvien ryhmä, joka tuottaa runsaasti tärkkelystä ihmisen perusravinnoksi. Niitä yleensä myös lisätään kasvullisesti mukuloista. Kaikki tärkeimmät lajit ovat peräisin päiväntasaajan tuntumasta, useimmat Etelä-Amerikasta. Useimmat niistä ovat tyypillisiä tropiikin viljelyskasveja. Peruna on kuitenkin peräisin niin korkealta Andien vuoristosta, että se on sopeutunut viileämpään ilmastoon. Nykyisin sitä viljelläänkin etupäässä lauhkealla vyöhykkeellä.
Runsaasti tärkkelystä sisältäviä mukulakasveja ovat: Näistä peruna, maniokki ja bataatti kuuluvat maailman kymmenen viljellyimmän kasvin joukkoon. Muilla on pääasiassa vain paikallista merkitystä.
Plantagenet
Plantagenet oli yksi Englannin keskiaikaisista hallitsijasuvuista. Suku polveutui Anjou-suvusta ja hallitsi Englantia sekä osia Ranskaa vuosina 1154–1399. Sukua kutsutaan joskus myös Angevin-hallitsijasuvuksi. Tämän jälkeen suku jakautui Lancasterin ja Yorkin haaroiksi, jotka hallitsivat Englantia vuoteen 1485 saakka. Englannin kuninkaista 14 kuuluu Plantagenet-sukuun, mikäli mukaan lasketaan Lancaster- ja York-sukuhaarojen kuninkaat.
Plantagenet-suvun perusti Henrik II:n isä Anjoun kreivi Gottfrid (k. 1151), sittemmin Normandian herttua, jonka päähineessä olleesta väriherneen oksan latinankielisestä nimestä suku sai nimensä.
Plantagenet-suvun hajaannus alkoi Edvard III:n valtakauden jälkeen. Edvardilla oli suuri määrä lapsia, ja lasten solmimat avioliitot vaikuttivat merkittävällä tavalla vallanperimysriitoihin. Näitä vallanperimyssotia kutsutaan nimellä ruusujen sodat.
Edvard III:n perijä, Edvard Musta Prinssi, kuoli vuotta ennen isäänsä. Hänellä oli vain yksi poika, Rikhard II, joka seurasi valtaistuimella isoisäänsä. Rikhardin kuoltua lapsettomana vuonna 1399 tämä sukuhaara sammui. Kuninkaaksi nousi Edvard III:n neljännen pojan Juhana Gentin poika Henrik IV. Juhana Gent oli Lancasterin herttua, ja Henrik IV oli ensimmäinen Lancaster-sukuhaaran kuningas.
York-sukuhaaran perustaja oli Edvard III:n viides poika, Yorkin herttua Edmund Langley. Sukuhaarasta tuli vallantavoittelija kuitenkin vasta Rikhard Plantagenetin myötä, sillä Rikhard polveutui kahdesta Edvard III:n pojasta, isänsä puolelta Edmund Langleysta ja äitinsä puolelta Clarencen herttuasta Lionel Antwerpeniläisestä, joka oli Edvard III:n kolmas poika.
Kun Henrik VI sairastui, hänen kaukainen serkkunsa Rikhard Plantagenet nousi sijaishallitsijaksi. Rikhard ei kuitenkaan suostunut luopumaan vallasta, jolloin alkoivat ruusujen sodat ja Plantagenet jakautui kilpaileviin haaroihin, York-sukuun ja Lancaster-sukuun. Rikhardin poika Edvard IV oli ensimmäinen York-sukuinen kuningas ja häntä seurasi valtaistuimelle hänen vanhin poikansa Edvard V, jonka hänen setänsä Rikhard III kuitenkin todennäköisesti tappoi nousten itse kuninkaaksi. Rikhardin ainoa lancasterilainen uhka oli Henrik Tudor, jolla oli äitinsä puolelta vaatimus kruunuun, tosin heikko ja alun perin laittoman sukulinjan kautta. Henrik sai koottua armeijan ja Rikhard lyötiin Bosworthin taistelussa vuonna 1485. Henrik nousi valtaistuimelle nimellä Henrik VII ja nai Yorkin Elisabetin, joka oli Edvard IV:n tytär ja Edvard V:n sisar. Kilpailevat sukuhaarat yhdistyivät uuden Tudor-suvun alle ja Henrik varmisti jälkeläistensä aseman valtaistuimelle.
Åkviksundetin silta
Åkviksundetin silta on teräsbetoninen kotelopalkkisilta Pohjois-Norjassa, Nordlandin läänissä. Sillan pituus on 285 m ja se ylittää Åkviksundetin salmen yhdistäen Dønnan ja Staulenin saaret toisiinsa. Sillan keskijänne on 135 metriä ja molemmat reunajänteet 75 metriä.
Åkviksundetin silta avattiin 19. kesäkuuta kesäkuussa 1999 ja sen avasi kuningas Harald V.
John K. Terres
John Kenneth Terres (17. joulukuuta 1905 Philadelphia, Pennsylvania – 8. joulukuuta 2006) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä ja kirjailija.
Terres syntyi Philadelphiassa mutta vietti nuoruutensa maatilalla New Jerseyssä. Hän opiskeli State Teachers Collegessa Indianassa Pennsylvaniassa, sekä Cornellin yliopistossa ja New Yorkin yliopistossa. Vuonna 1986 Pohjois-Carolinan yliopisto nimitti hänet kunniatohtoriksi. Vuonna 1971 hänelle myönnettiin John Burroughs Medal kirjasta "From Laurel Hill to Siler's Bog", jossa hän kirjoittaa tutkimuksistaan Mason Farm Biological Reserve'issä, joka on osa Pohjois-Carolinan kasvitieteellisestä puutarhasta (North Carolina Botanical Garden).
Terres toimitti Audubon Societyn julkaisua "Audubon Magazine" kahdentoista vuoden ajan (1948-1960). Vuonna 1958 hän laati artikkelin Empire State Buildingin yövalaistuksesta, jossa hän vaati sammuttamaan rakennuksen massiivisen valaistuksen lintujen syysmuuton ajaksi syys-marraskuussa, koska joka syksy tuhansia muuttolintuja sokaistui sen valoissa ja törmäsi rakennukseen. Vuonna 1955 Terres havaitsi kaksi nykyisin mahdollisesti hävinnyttä rämetulikärkeä Floridassa. Hän piti havainnon salassa 30 vuoden ajan. Terres oli kirjoittamassa yli viittäkymmentä teosta.
Now (Flamin' Groovies)
Now on Flamin' Groovies –yhtyeen studioalbumi vuodelta 1978. Sen on tuottanut ja äänittänyt Dave Edmunds ja julkaissut Phonogram-levy-yhtiö Sire-merkillä.
Levy on äänitetty Rockfield-studioilla Länsi-Walesin Monmouthissa. Kappaleen "Don't Put Me On" laulumiksaus on kuitenkin tehty Lontoossa Eden-studioilla.
Levykannen valokuvan yhtyeestä on ottanut Tom Sheehan ja takakannen valokuvan kitaroista Armand Haye. Taidesuunnittelija on Sara Batho.
Sivu 1Sivu 2Levypussiin on painettu yhtyeen omien kappaleiden "Between the Lines", "Don’t Put Me On", "Take Me Back", "All I Wanted", "Yeah My Baby" ja "Good Laugh Mun" sanat. Toisella puolella on valokuva yhtyeestä.
Kappaleiden julkaisijat ovat Lakeview Music (A1), Copyright Control (A2, A4, B1, B4, B5), Multimood Music (A3), MCPS (A5), Copyright Control / Rock Music Co. Ltd. (A6, B3), Sunbury Music (B2) sekä Northern Songs (B6).Kaikki lyömäsoittimet: David, Chris, George.
Juurakko
Juurakko tarkoittaa yleiskielessä puun juuriston jykevintä osaa eli kantoa ja siihen liittyviä järeitä juuria. Varsinainen runko ei siihen kuulu, vaan juurakko ulottuu ylimmän juurenniskan kohdalle.
Kasvitieteessä juurakko tarkoittaa versokasvin monivuotista maanalaista vartta, joka on sisältämänsä vararavinnon vuoksi heikosti paksuuntunut. Se on muodostunut varsista eli siinä on sekä juuria että lehtiä. Juurakko on siis eri asia kuin juuristo, joka on muodostunut vain juurista. Juurakko on joko vaakasuora vaakajuurakko eli maavarsi tai pystyjuurakko. Muunlaisia maavarsia ovat maarönsyt, sipuliversot ja mukulavarsi. Juurakon pitkä, moninivelinen ja lyhytnivelvälinen rankaosa on siitä lähteviä juuria paksumpi. Juurakon pituuskasvu tapahtuu haarajatkoisesti tai varsijatkoisesti samalla kun vanhin osa lahoaa. Vaakasuora eli suikertava juurakko on tavallisesti kokonaan maanpinnan alapuolella kasvaen sivusuunnassa. Pystyjuurakko kasvaa kohtisuoraan tai hieman viistoon maanpintaa vastaan ja sen yläosassa on usein kasvulehtiä. Yleensä juurakko haaroo vain vähän. Tästä kasvutavasta poikkeavat kuitenkin eräät saprofyyttiset kämmekkäkasvit.
Åselistraumenin silta
Åselistraumenin silta on Fylkesvei 17:n palkkisilta Bodøn kaupungissa, Pohjois-Norjassa. Vuosina 1979–1980 rakennetun sillan pituus on 200 m ja se ylittää Ålistraumenin. Betonisessa sillassa on 7 aukkoa, joista maatukiin rajoittuvat ovat pituudeltaan 25 metriä ja muut 30 metriä. Sillan kaksi palkkia ovat jälkijännitettyjä betonipalkkeja, joiden leveys on 0,3 metriä ja korkeus 1,6 metriä.
Ullasundin silta
Ullasundin silta on Haramin kunnassa, Länsi-Norjassa sijaitseva palkkisilta. Alkuperäinen silta avattiin liikenteelle vuonna 1969, mutta se purettiin pois 29 vuotta myöhemmin suolaisen meriveden aiheutettua sillan betoni- ja rautarakenteisiin vaurioita. Myöhemmin paikalle rakennettiin uusi silta.
Mätäs
Mätäs tarkoittaa yleiskielessä pientä, pehmeää maanpinnan osaa, joka ulottuu ympäristöään ylemmäksi. Tällainen pieni maan kohoama voi olla esimerkiksi heinä- tai sammalkasvuston muodostama tai vaikkapa puolukkamätäs.
Kasvitieteessä mätäs tarkoittaa joillekin monivuotisille heinämäisille kasveille tyypillistä kasvumuotoa, jossa on vierekkäin useita lyhyestä maavarresta haarautuneita ilmaversoiksi kasvaneita haaroja. Kyseessä on sympodiaalinen haarautumistyyppi, jossa päärangan tilalle ajoittain kasvaa nuorempi haara. Mättäässä siis pystyjuurakko haaroo sympodiaalisesti. "Tuppaiksi" nimitetään tiiviitä mättäitä, jollaisia esiintyy jäkälillä ja tupasvillalla. Mätäs-nimitystä käytetään myös samannäköisistä sammalkasvustoista. Kasvin luokittelu mätästäväksi tai sellaiseksi, jolla on runsashaarainen, vaakasuora maaverso, on melko suhteellista.
The 5 Satins Sing Their Greatest Hits
The 5 Satins Sing Their Greatest Hits on Connecticutin New Havenissa 1950-luvulla perustetun lauluyhtye The Five Satinsin tuotannosta koostettu albumi. Yhtye on ollut toiminnassa vielä ainakin 1980-luvulla. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "In the Still of the Night" ja "To the Aisle". Jälkimmäisessä Fred Parrisin tilalla ykköslaulajana oli Bill Baker, kun Parris oli suorittamassa asevelvollisuuttaan. Kappale kuultiin myös Svengijengi '62 –elokuvan soundtrackilla.
Levyn on julkaissut Lost Nite Records, joka on toiminut Narberthissa, Philadelphiassa. Sen Collectables –sarjassa on ilmestynyt useita muitakin lauluyhtyelevytyksiä.
Levyn esittelytekstin on tehnyt Charlie Horner, joka on pitänyt lauantaisin klo 13-15 Philadelpiassa lähetettyä radio-ohjelmaa "The Rhythm & Blues Program", WXPN 88.9 FM.
Sivu 1Sivu 2
Living and Dying in 3/4 Time
Living and Dying in 3/4 Time on yhdysvaltalaisen Jimmy Buffettin studioalbumi. Sen on tuottanut Don Gant ja julkaissut Euroopassa ABC Records vuonna 1975.
Levy on äänitetty lokakuussa 1973 Nashvillessä Tennesseessä Woodland Sound Studiossa. Äänittäjänä on ollut David McKinley, masteroijana Bob Swoell ja miksaajana Tommy Semmes.
Etukannen valokuvan on ottanut Guy Dela Valdene ja takakannen haikuvan Gil Drake. Taiteilija on Rick Bibby.
Levy on valmistettu Italiassa ja kannen on painanut Grafica Centonze – Como.
Kappaleet on tehnyt Jimmy Buffett ellei suluissa ole toisin mainittu.
Sivu 1Sivu 2Taustalaulu: Don Gant, Buzz Cason ja Bergen White.
Jouset ja puhaltimet on sovittanut Bergen White. Puhaltimet kappaleella "Saxophones": Billy Puett.
Rollbar
Rollbar on kuvitteellinen robotti Transformers-universumissa, joka kuuluu hyviin Autobotteihin.
Rollbar on animaatiosarjassa yksi Throttleboteista.
ssa Rollbar on Decepticoneja vakoilleen Autobotti Scavengerin Mini-Con.
Rollbar on Autobotti, joka ei esiinny Michael Bayn ohjaamissa "Transformers"-elokuvissa, mutta hänestä on tehty leluja.
Elokuvaan "" pohjautuvissa leluissa Rollbar muuntautuu kuljetusautoksi.
Rollbarista on tehty elokuvaan "Transformers – Tuhon aikakausi" pohjautuviin leluihin uusi versio, joka muuntautuu Chevrolet Sonic RS -ralli-autoksi. Rollbar ei esiinny tässäkään elokuvassa, mutta hänen ajoneuvomuotonsa nähdään irlantilaisen ralliautoilijan ja Tessa Yeagerin poikaystävän, Shane Dysonin, autona.
The Flower Book
The Flower Book on Émilie Simonin kokoelma-albumi, joka on julkaistu ainoastaan Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Levy sisältää kaksi uutta versiota kappaleista "I Wanna Be Your Dog" ja "Desert".
Suluissa alkuperäinen albumi.
Hirvihaaran kartano
Hirvihaaran kartano sijaitsee Mäntsälässä Mustijoen varrella puolen tunnin ajomatkan päässä Kehä III Lahteen päin. Kartanon rakennutti vuonna 1918 Hirvihaaran tulitikkutehtaan omistaja, insinööri Herman Holmberg (1874-1926). Kartanon päätalo on arkkitehti Jarl Eklundin (1876-1962) suunnittelema. Puistoalueen puutarha-arkkitehtinä toimi Paul Olsson (1890-1973).Vuodesta 1992 lähtien hotelli Hirvihaaran Kartano on toiminut mm. kokouksien ja juhlatilaisuuksien pitopaikkana. Kartanossa toimii myös ravintola.
Hirvihaaran kartano on kunnostettu täydellisesti kunnioittaen suomalaista kartanoarkkitehtuuria, mutta varustettuna kaikilla tämän päivän mukavuuksilla. Hotellissa on 29 majoitushuonetta sekä useita kokoustiloja että Rotisseur- tasoinen ravintola. Kartanon alueella on myös aito savusauna, tenniskenttä ja keittiöpuutarha.
Hirvihaaran Kartanon Lasipaviljonki avattiin kartanon vieraiden käyttöön vuonna 2013. Pinta-alaltaan 230 m2 suuruisen rakennuksen kantavana runkona toimivat rautakaaret, suurten ikkunoiden ja ovien rautaristikot on valmistettu Porissa. Kirkkaana loistavat kristallikruunut puolestaan on tehnyt Hirvihaaran kylässä toimiva yritys. Rakentamisen aikana tarvittiin monen alan ammattilaisia - monet heistä Mäntsälästä. Päätalo ja Lasipaviljonki ovat yhteydessä toisiinsa yhdyskäytävällä. Lasipaviljongissa on kaikkina vuodenaikoina niin kokouksia, seminaareja, koulutuksia, valmennuksia, juhlia, konsertteja kuin tuotelanseerauksiakin.
Hirvihaaran kartano on osa entisestä Lassilan tilasta, joka vuonna 1759 jaettiin kahteen ja myöhemmin neljään osaan. Yksi osista nimettiin Hirvihaaraksi läpivirtaavan joen mukaan.
Tulitikkutehtailija Herman Holmberg rakennutti nykyisen päärakennuksen vuonna 1918. Vuonna 1928 kartanon omistus siirtyi Holmbergin kuoltua vuodeksi Mäntsälän kunnalle.
Vuonna 1929 kartanon osti liikemies Mikael Sakkinen. Hän oli Mäntsälän kapinan johtomiehiä ja tarinan mukaan hänet haettiin vuonna 1932 kartanosta kuudenkymmenen poliisin voimin vankeustuomiota suorittamaan. Konkurssissa kartano palautui Mäntsälän kunnalle, joka omisti kartanon pari vuotta kunnan. Vuonna 1934 kaupparekisteriin ilmoitettiin Hirvihaaran kartano Oy, jonka aikana kartano oli maanviljelykäytössä.
Vuodet 1939-1952 kartanon omistivat vapaaherra Johan ja vapaaherratar Dagmar Ramsay (o.s. Ruin) sekä heidän lapsensa Oneida ja Anders. Sota-aikana kartanossa toimi sotilaiden toipilaskoti, jota johti Dagmar Ramsay. Kartanon korkea torni toimi ilmavalvontatornina.
Vuonna 1952 kartanon osti Helsingin kaupunki ja sinne kuljetettiin laitapuolen kulkijoita olympialaisten ajaksi. Tämän jälkeen kartano toimi kunnallisena vanhainkotina vuoteen 1989 asti, jolloin Mäntsälän kunta lunasti sen itselleen huonokuntoisena. Vuonna 1992 Mäntsälän kunta myi kartanon Arto Hakalalle. Hän teki perusteellisen kunnostuksen, jolloin kartano sai nykyasunsa.
Vuonna 2000 valmistui Ruusutaloon lisää majoitustilaa. Vuonna 2013 avattiin 230 neliön lasipaviljonki kartanon vieraiden ympärivuotiseen käyttöön.
Tazinlahti
Tazinlahti () on Karanmeren Obinlahteen yhtyvä matala lahti Gydanin ja Tazin niemimaiden välillä. Sen pituus on noin 330 kilometriä ja leveys lahden suulla 45 kilometriä. Matalilla rannoilla on tundrakasvillisuutta. Vuoroveden vaihtelu on 0,7 metriä. Lahteen laskevat Taz, Pur ja Messojaha -joet.
Tazin niemimaa
Tazin niemimaa () on niemimaa Länsi-Siperian alangon pohjoisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Obinlahden ja Tazinlahden välillä Jamalin Nenetsiassa. Niemimaan pituus on noin 200 kilometriä, keskimääräinen leveys sata kilometriä ja korkeus noin sata metriä. Tundrakasvillisuuden peittämä tasainen niemimaa laskeutuu idässä loivasti Tazinlahteen, kun taas läntinen Obinlahden ranta on jyrkkä.
City to City
City to City on Gerry Raffertyn studioalbumi vuodelta 1978. Sen ovat tuottaneet Hugh Murphy ja Rafferty itse ja julkaissut United Artists Records. Albumilla on Raffertyn kuuluisin kappale, ”Baker Street”.
Albumin on äänittänyt Barry Hammond Chipping Norton -studioilla. Miksauksen on tehnyt Dec O'Doherty Advision-studioilla. Lisä-äänitykset on tehty Marquee- ja Berwick Street -studioilla.
Levykannen maalaukset on tehnyt John Patrick Byrne.A-puoli
B-puoli
Kappaleen "The Ark" Intron esittäjäksi on merkitty The Bushwhackers.
"The Ark"
"Baker Street"
"Right Down the Line"
"City to City"
"Stealin' Time"
"Mattie's Rag"
"Whatever's Written in Your Heart"
"Home and Dry"
"Island"
"Waiting for the Day"
NWOBHM (albumi)
NWOBHM on Darkthronen kolmas EP-levy. Se julkaistiin heinäkuussa 2007 levymerkillä Peaceville Records.
Kappale "Bad Attitude" on julkaistu aikaisemmin "Forebyggende Krieg" -singlellä.
Drammenin silta
Drammenin silta on Drammenin kaupungissa, Etelä-Norjassa sijaitseva kotelopalkkisilta. Silta koostuu kahdesta rinnakkaisesta sillasta. Ensimmäinen silta avattiin liikenteelle vuonna 1975, sen pituus on 1 892 m. Sillassa on 41 jännettä, joista pisin on 60 m.
Vuonna 2005 sillan rinnalle rakennettiin toinen silta ensimmäisen sillan vierelle. Toisen sillan pituus on 1 900 metriä ja sen jännevälien pituus on 34–60 metriä. Toinen silta avattiin liikenteelle vuonna 2007. Siltakokonaisuus on nelikaistainen ja sen kautta kulkee Eurooppatie E18. Sillan levityksen yhteydessä molempien siltojen alapinta verhoiltiin yhtenäisellä alumiinipaneloinnilla. Toisen sillan valmistuttua ensimmäinen silta peruskorjattiin.
Jeff Hornacek
Jeffrey John Hornacek (s. 3. maaliskuuta 1963 Elmhurst, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Heittävänä takamiehenä pelannut Hornacek valittiin urallaan kerran un vuonna 1992 ja voitti kahdesti n vuosina 1998 ja 2000.
Hornacek edusti 14 kautta kestäneellä urallaan suurimmaksi osaksi Phoenix Sunsia ja Utah Jazzia ja pelasi välissä kaksi kautta Philadelphia 76ersissä.
En oo keittäny enkä myyny
En oo keittäny enkä myyny on Timo Rautiaisen 18. elokuuta 2010 julkaistu kolmas sooloalbumi. Albumilla bassoa soittaa YUP-yhtyeen basisti Valtteri Tynkkynen, entisen basistin Nils Ursinin keskittyessä omaan Arched -yhtyeeseensä. Tynkkynen on myös tuottanut albumin ja tehnyt kappaleiden sävellykset yhdessä Rautiaisen kanssa. Kappaleissa "Ikääntynyt soittomies" ja "Hetki hautausmaalla" vierailee kahdeksanhenkinen Fagottiyhtye Vekotin.
Albumin äänitti ja miksasi Mikko Karmila. Albumin ensimmäinen single "Bacchuksen tiellä" julkaistiin toukokuussa 2010.
Sovitukset Engberg, Lampi, Petosalmi, Rautiainen & Tynkkynen, ellei toisin mainita. Kosketinsovitukset Petri Tiainen & Valtteri Tynkkynen.
Ilmestyi toukokuussa 2010.
Chitralinvahtikoira
Chitralinvahtikoira ("Vikhan") on pakistanilainen koirarotu.
Chitralinvahtikoira on kookas, lihaksikas ja hoikka työkoira. Sen rungon rakenne kielii enemmän nopeudesta kuin voimakkuudesta. Sitä kuvaillaan runsaan, Pakistanissa kudontaan käytettävän karvapeitteensä vuoksi usein jättiläiscollieksi. Karvapeite on normaalisti yksivärinen musta, ruskea, punainen tai fawn, mutta myös moniväriset ja laikukkaat yksilöt ovat melko yleisiä. Keskimääräinen säkäkorkeus on 66 cm.
Chitralinvahtikoira on peloton ja älykäs. Se on kuitenkin myös hyvin reviiritietoinen ja aggressiivinen, minkä vuoksi se tarvitsee huolellista sosiaalistamista varhaisesta iästä lähtien.
Rotu on kotoisin Chitralin alueelta Pakistanin luoteisesta rajamaakunnasta, missä sitä käytetään lampaiden paimentajana ja suojelijana. Lisäksi se metsästää leopardeja suuren nopeutensa ja hurjan luonteensa vuoksi. Se on myös vaikuttava vartiokoira. Se on sukua alueen muille molossikoirille. Rodun toinen nimi vikhan johtuu sanskritin sanasta "vikh", joka tarkoittaa koiran kukkulaista kotimaata.
Clarence Weatherspoon
Clarence Weatherspoon (s. 8. syyskuuta 1970 Crawford, Mississippi) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Isona laitahyökkääjänä pelannut Weatherspoon edusti 13 kautta kestäneellä urallaan suurimmaksi osaksi ensimmäistä seuraansa Philadelphia 76ersiä. Sittemmin hän pelasi myös Golden State Warriorsissa, Miami Heatissa, Cleveland Cavaliersissa, New York Knicksissä ja Houston Rocketsissa.
Hän sijoittui toiseksi vuoden 1993 donkkikilpailussa, jonka voitti Harold Miner.
Weatherspoon pelasi myös Yhdysvaltain koripallomaajoukkueessa, jossa hän saavutti pronssia vuoden 1991 Pan-Amerikan kisoissa.
Ennen ammattilaisuraansa Weatherspoon pelasi Southern Mississippi yliopiston joukkueessa, jossa hän teki 18,2 pistettä per ottelu. Philadelphia 76ers varasi hänet vuoden ensimmäisen kierroksen yhdeksännellä valinnalla. Weatherspoon nousi heti ensimmäisellä kaudellaan avausviisikkoon ja oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies heti Hersey Hawkinsin ja Jeff Hornacekin jälkeen. Pistetahti jatkui vakuuttavana, ja hän oli toisen kauden päätteeksi joukkueensa paras pistemies. Hän sai sen ansiosta lempinimekseen "Baby Barkley", koska hän muistutti pelityyliltään aikaisemmin seurassa pelannutta Charles Barkleyta. 76ers ei kuitenkaan koskaan selvinnyt pudotuspeleihin, vaikka joukkueella oli uusia hankintoja, kuten Jerry Stackhouse, Allen Iverson ja Derrick Coleman. Viiden ja puolen kauden jälkeen Weatherspoon kaupattiin helmikuussa 1998 Golden State Warriorsiin yhdessä Jim Jacksonin kanssa. Philadelphiassa Weatherspoon teki keskimäärin 16,2 pistettä ja keräsi 5,8 levypalloa ottelua kohden.
Uudessa seurassa Weatherspoon pelasi vain kauden loppuun ja siirtyi tammikuussa 1999 vapaana pelaajana Miami Heatiin. Miamissa hän jäi lähinnä vaihtopelaajan rooliin ja teki kahden kauden aikana vain 7,6 pistettä per ottelu. Joukkueen mukana hän pääsi kuitenkin pelaamaan pudotuspeleissä molemmilla kausilla, joista paras saavutus oli välierät kaudella 1999-2000.
Elokuun lopulla 2000 Weatherspoon kaupattiin yhdessä Chris Gatlingin kanssa Cleveland Cavaliersiin, jossa hän pelasi kauden kaikki ottelut. Weatherspoon saavutti 11,2 pisteen keskiarvon ottelua kohden ja keräsi 9,7 levypalloa. Hän sijoittui kahdeksanneksi levypallotilastossa 796 levypallollaan. Siitä huolimatta hän vaihtoi kauden jälkeen seuraa siirtyessään vapaana pelaajana New York Knicksiin heinäkuussa 2001. Weatherspoon jäi jälleen vaihtopelaajan rooliin ja teki enää 7,7 pistettä ottelua kohden, mutta onnistui keräämään 7,9 levypalloa.
Joulukuussa 2003 Weatherspoon kaupattiin Houston Rocketsiin, jossa hän jäi tyysti vaihtopelaajan rooliin. Joukkue selvisi pudotuspeleihin Weatherspoonin aikana, mutta jäi molemmilla kerroilla ensimmäiselle kierrokselle. Elokuussa 2005 Rockets luopui hänestä, jonka jälkeen Weatherspoon myös päätti uransa.
Koreanmastiffi
Koreanmastiffi ("미견도사") on korealainen koirarotu.
Koreanmastiffi on mastiffityyppinen molossikoira. Se on samalla myös raskain korealainen koirarotu. Se on kookas ja yleisvaikutelmaltaan se muistuttaa muita mastiffeja. Karvapeite on lyhyt ja vaihtelee oranssista punaiseen ja ruskeaan. Keskimääräinen säkäkorkeus on 74 cm.
Koreanmastiffi polveutui 19. vuosisadalla eurooppalaisista ja aasialaisista roduista, joihin lukeutuivat tosa, mastiffi ja bordeauxindoggi. Lisäksi napolinmastiffin ja nykyisin mahdollisesti myös vihikoiran vaikutus on ollut suuri varsinkin rodun raskaaseen, ryppyiseen ulkonäköön.
Nick Anderson
Nelison "Nick" Anderson (s. 20. tammikuuta 1968 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä ja heittävänä takamiehemä pelannut Anderson edusti 13 kautta kestäneellä urallaan suurimmaksi osaksi ensimmäistä seuraansa Orlando Magicia. Sittemmin hän pelasi myös Sacramento Kingsissä ja Memphis Grizzliesissa. Anderson pelasi urallaan kerran NBA:n loppuottelussa vuonna 1995, jolloin Orlando hävisi Houston Rocketsille.
Anderson pitää hallussaan useita Orlando Magicin sisäisen tilastojen ennätyksiä; eniten pelattuja otteluita (692), eniten pelattuja minuutteja (22 440), kahden pisteen koreja (4 075), kahden pisteen yrityksiä (8 976), kolmen pisteen yrityksiä (2 480), riistoja (1 004) ja pisteitä (10 650).
George Grey (täsmennyssivu)
George Grey voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Miesten keihäänheitto yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010
Miesten keihäänheitto yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010 kilpailtiin Estadi Olímpic Lluís Companys -stadionilla 30. – 31. heinäkuuta.
Karsintarajan 81,00 heittäneitä (Q) oli kolme, joten 12 parasta pääsi finaaliin.
Holger
Holger on skandinaavinen miehen etunimi, joka tarkoittaa kunniallista keihäs­miestä. Tanskassa nimen on vanhastaan tehnyt suosituksi varsinkin kansan­laulun Holger Danske (Holger Tanskalainen), joka voitti Burman-nimisen jättiläisen.
Suomessa nimi Holger oli heinäkuuhun 2018 mennessä annettu 3 485 henkilölle, joista suurin osa on 1900-luvun alkupuolella syntyneitä. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Holgerin nimi­päivä on 2. elokuuta.
Romuttaja (Transformers)
Romuttajat () ovat kuvitteellinen "Transformers"-jatkumoissa esiintyvä Autobottien kommandoryhmä.
Marvelin piirtämässä sarjakuvassa Romuttajiin kuuluivat:
"" -novellissa Romuttajat olivat Ultra Magnuksen alaisuudessa työskenteleviä Autobotteja, jotka suojelivat Suurneuvostoa.
Animaatiosarjan "" mukaan Bulkhead ja Wheeljack olivat ryhmän entisiä jäseniä. Mutta sodan alkuaikoina Bulkhead erosi ja liittyi Optimus Primen ryhmään. Jaksossa ""Huijari"" Bulkhead ja Wheeljack tapasivat taas, mutta Wheeljack lähtikin etsimään muita Romuttajia. Myöhemmin hän palasi jahdatessaan Decepticonia nimeltä Dreadwing kostaakseen tälle toisen Romuttajan, Seasprayn, kuoleman. Wheeljack oli niin tottunut Romuttajien taistelutapaan, ettei tullut toimeen järjestäytyneemmin taistelevan komentajansa, Ultra Magnuksen kanssa.
Michael Bayn ohjaamassa "Transformers"-elokuvasarjassa Romuttajat oli kirjoitettu tekstityksissä "Wreckereiksi". Heitä esiintyy elokuvissa vain kolme. Ja he kaikki muuntautuvat aseilla varustetuiksi Chevrolet Impala NASCAR-kilpureiksi. He saapuivat Maahan jo ennen "n" tapahtumia. Mutta he ovat lähinnä toimineet Maassa vain mekaanikkoina Kennedyn avaruuskeskuksessa huoltamassa alustaan, Xantiumia.
Elokuvasarjassa esiintyvät Wreckerit ovat:
Elokuva "" oli Wreckereiden ainoa esiintyminen elokuvasarjassa. Heidät nähtiin ensimmäisenä valmistelemassa Xantiumia lähtövalmiiksi, kun Autobotit joutuivat Sentinel Primen kiristyksen vuoksi lähtemään Maasta. Mutta Wreckerit keksivät piiloutua aluksen kantoraketteihin ja laskeutua niiden mukana takaisin Maahan. Alun perin he eivät epäkypsän käytöksensä takia päässeet aiemmin taistelemaan. Mutta Chicagossa käytyyn taisteluun he osallituivat. He ovat ammattiluokan taistelijoita kuten muutama muukin Autobotti, mutta säälimättömämpiä sillä he tekevät selvää jopa jo haavoittuneistakin Decepticoneista.
Roadbuster puhui elokuvassa skottilaisella aksentilla, Leadfoot cockneylaisella aksentilla ja Topspin ei puhunut ollenkaan.
Elokuvassa "Transformers – Tuhon aikakausi" CIA:n erikoisyksikkö Cemetery Wind metsästi henkiin jääneitä transformereita. Kamerarobotin kautta Cade Yeager ja Autobotit näkivät kuinka agentit ampuivat Leadfootin palasiksi.
Elokuvassa "" esiintyi Autobotti, jolla oli Topspinin vartalo, mutta Leadfootin pää. Hän oleskeli Seymour Simmonsin kanssa Kuubassa, jonne osa Autoboteista oli paennut Transformer Reaction Forcea. Hahmon äänenä oli Steven Barr ja lopputeksteissä hahmolle oli annettu nimi Volleybot.
Pungsan
Pungsan (hanguliksi "풍산개"; hanjaksi "豐|山|개") on pohjoiskorealainen koirarotu. Se on saanut nimensä P'ungsanin vuoristoisesta, pohjoisesta maakunnasta joka tunnetaan nykyisin Kimhyŏnggwŏnina. Kotimaassaan rotu on yleinen, mutta maailmanlaajuisesti hyvin harvinainen. Vaikka sitä hädin tuskin tunnetaan Pohjois-Korean ulkopuolella, Etelä-Koreassa ja USA:ssa on muutama kasvattaja.
Pungsan on hyvin voimakas ja ketterä kotialueensa vuoristo-olosuhteiden vuoksi. Sillä on kiertyvä häntä ja pystyt korvat. Karvapeite on erittäin hieno ja tiheä, jotta se helpottaisi pärjäämistä Korean niemimaan kylmiä talvia vastaan. Väritys on yleensä valkoinen. Säkäkorkeus on 60-65 cm ja paino 20-30 kg.
Pungsan on erittäin sisukas ja vaatii sen vuoksi paljon liikuntaa. Se on uskollinen omistajalleen ja muille lähimmille ihmisilleen. Muiden ihmisten keskellä se ei hauku paljoa, koska rohkeutensa ansiosta se ei pelkää ketään. Se haukkuu ihmisiä vain sen ollessa välttämätöntä, mutta yleensä se haukkuu ainoastaan eläimiä.
Metsästysviettinsä vuoksi rotu pureskelee pentuna paljon esineitä, minkä takia on suositeltavaa antaa sille paljon omaa pureskeltavaa.
Vaikka rodun alkuperää ei tiedetä, sen uskotaan toimineen metsästyskoirana jo Yi-dynastian aikaan. Se on kotoisin P'ungsanin maakunnasta (nykyinen Kimhyŏnggwŏn). Sen perimässä on jonkin verran pohjoiskorealaista sutta.
Pungsania on perinteisesti käytetty suurriistan, kuten amurintiikerin metsästykseen. Se jalostettiin kylmyydenkestäväksi, mistä johtuu sen tiheä karvapeite. Vanhoissa korealaisissa saduissa se tunnettiin viisaudestaan, uskollisuudestaan ja metsästyskyvyistään - on olemassa jopa kuuluisa tarina koirasta joka voitti siperiantiikerin.
Vuonna 1964 rodulle myönnettiin Pohjois-Koreassa kansallisaarteen arvo.
Naisten keihäänheitto yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010
Naisten keihäänheitto yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010 kilpailtiin Estadi Olímpic Lluís Companys -stadionilla 27. – 29. heinäkuuta.
Karsintarajan 59,50 (Q) ylitti viisi heittäjää, joten 12 parasta pääsi finaaliin.
Denis Abdulahi
Denis Abdulahi (s. 22. toukokuuta 1990 Mitrovica, Kosovo, Jugoslavia) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja.
Abdulahi aloitti jalkapallouransa vantaalaisessa Hakunilan Riennossa. Juniorina hän pelasi myös FC Vantaassa, AC Allianssissa sekä A-juniori-ikäiseksi asti Helsingin Jalkapalloklubissa, mutta ei kyennyt lyömään itseään läpi seuran edustusjoukkueeseen.
Keväällä 2009 Abdulahi siirtyi Ykkösen Viikinkeihin. Pelattuaan alkukaudesta jonkin aikaa Kakkosessa PK Keski-Uusimaassa hän teki läpimurron Viikinkien avainpelaajien joukkoon. Örebrohon hän siirtyi heinäkuun lopulla 2010. Hän debytoi Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa 2. elokuuta 2010 Åtvidabergiä vastaan.
Örebro lainasi Abdulahin 20.4.2011 Islannin korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Vikinguriin heinäkuun 2011 loppuun asti kestävällä sopimuksella. Hän debytoi Vikingurissa Islannin pääsarjan avauskierroksella 2.5.2011 Thória vastaan.
Helmikuussa 2010 Abdulahi pelasi ensimmäisen kerran Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueura sai jatkoa maalittomassa EM-karsintaottelussa Maltaa vastaan Valkeakoskella 3. kesäkuuta 2011.
Kaudella 2013 Abdulahi pelasi heinäkuun alkuun asti jälleen Viikingeissä. Seuraavalla kaudella Abdulahi siirtyi MyPaan. Abdulahi pelasi läpimurtokautensa Veikkausliigassa ja iski 31 ottelussa 6 maalia. Kaudeksi 2015 keskikenttäpelaaja palasi vanhaan seuraansa Vaasan Palloseuraan.
Abdulahi lopetti uransa kauden 2015 jälkeen. Hän ilmoitti lopettamisen syyksi motivaation puutteen.
HMS Blean
HMS Blean (viirinumero L47) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus nimettiin Blean Beagles Huntin mukaan, mikä pidettiin Bleanin kylässä Canterburyn pohjoispuolella.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1940 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnistä osana vuoden 1940 hätäohjelmaa. Sen köli laskettiin 22. helmikuuta 1941 työnumerolla 4247 ja alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1942. Alus valmistui 23. elokuuta samana vuonna.
"HMS Bleanin" ensimmäiseksi ja ainoaksi päälliköksi määrättiin 20. heinäkuuta 1942 alkaen Norman John Parker. Alus oli elokuussa valmistajan koeajoissa, minkä jälkeen se läpäisi hyväksyntätestit. Alus siirtyi hyväksynnän jälkeen Scapa Flowhun varustettavaksi sekä koulutuksen aloittamiseksi. Alus oli syyskuussa koulutettavana Kotilaivastossa, minkä päätyttyä se aloitti Pohjanmeren saattueiden suojaamisen.
Alus oli lokakuussa huollettavana Thamesin alueen telakalla, jossa ollessaan se sai määräyksen siirtyä Välimerelle. Sen tehtävänä oli tukea Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus siirtyi saattueen mukana Gibraltarille, jonne saavuttuaan se liitettiin 58. Hävittäjäviirikköön.
"HMS Blean" suojasi 11. joulukuuta 1942 Algerian rannikolla saattuetta KMF4 yhdessä "HMS Wishartin" kanssa, kun Saksan laivaston sukellusvene "U-443" havaitsi saattueen. Sukellusvene laukaisi yhden torpedon kohti "HMS Bleania" ja toisen kohden saattuetta, mutta kumpikin osui saattaneeseen hävittäjään. Torpedoitu alus upposi 60 merimailia rannikosta neljässä minuutissa, jolloin sai surmansa 89 miehistönjäsentä. "HMS Wishart" pelasti kahdeksan upseeria ja 86 miehistönjäsentä.
Sato tai paisto
Sato tai paisto on rap-yhtye Fintelligensin toinen single sen viidenneltä studioalbumilta "Mun tie tai maantie". Se julkaistiin 16. kesäkuuta 2010. Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo.
Nureongi
Nureongi (hanguliksi "누렁이"), toiselta nimeltään "hwangu" (hanguliksi "황구"; hanjaksi "黃狗") on eteläkorealainen koirarotu, jota kasvatetaan lähinnä liharuuaksi.
Nureongi on keskikokoinen alkukantainen paariakoira. Rotu ei ole yhdenkään virallisen rotujärjestön virallisesti tunnustama, mutta korealaiset maanviljelijät ovat jalostaneet sitä pitkään sopivaksi lihakarjaksi, ja sillä on tiettyjä ominaispiirteitä kuten lyhyt ruskea tai kellertävä karvapeite, suhteellisen kookas runko ja musta kirsu.
"Nureongi" ja "hwangu" tarkoittavat molemmat sananmukaisesti keltaista koiraa. Rotua kutsutaan usein myös nimellä "ddong-gae" ("똥개"), joka merkitsee "sontakoiraa" tai "paskakoiraa", koska se söi selviytyäkseen ihmisten ulosteita.
Korealaiset pitävät koiraa sekarotuisena eikä sillä ole virallista nimeä. Vuonna 2008 Korean hallitus käytti (keskutellessaan ehdotuksesta laillistaa ainoastaan nämä tietyt koirat lihanjalostuskäyttöön tehden samalla muiden rotujen käytöstä ko. tarkoitukseen laitonta) termiä nureongi tarkoittaen tätä rotua. Ehdotusta ei hyväksytty.
Korealaisilla on erilliset kiinalaiset termit lemmikkikoiralle, villikoiralle ja sudelle ("견;犬") sekä lihakarjana käytetyille koirille ("구; 狗"). Nureongia pidetään maultaan valkoista tai mustaa koiraa parempana.
HMS Airedale
HMS Airedale (viirinumero L07) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin III saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 4. heinäkuuta 1940 John Brown and Companyltä Clydebankistä osana vuoden 1940 hätäohjelmaa (). Sen köli laskettiin 20. marraskuuta työnumerolla J1578 ja alus laskettiin vesille 12. elokuuta 1941. Alus valmistui 8. tammikuuta 1942.
"HMS Airedalen" ensimmäiseksi ja ainoaksi päälliköksi määrättiin 8. lokakuuta 1941 alkaen Archibald George Forman. Alus oli tammikuussa valmistajan koeajoissa, minkä jälkeen se läpäisi hyväksyntätestit. Alus siirtyi hyväksynnän jälkeen Scapa Flowhun varustettavaksi sekä koulutuksen aloittamiseksi. Alus oli helmikuussa koulutettavana Kotilaivastossa, kun se määrättiin Neuvostoliittoon matkanneen saattueen PQ11 suojaksi yhdessä miinanraivaajien "HMS Nigerin" (johtoalus) ja "HMS Hussarin", "HMS Middletonin", korvetti "HMS Sweetbriarin" ja troolarien "HMT Blackflyn", "HMT Cape Argonan" ja "HMT Cape Mariaton" kanssa. Saattue lähti 14. helmikuuta matkaan Kirkwallista ja alus erkani 17. helmikuuta saattueesta "HMS Nigerin" ja "HMS Middletonin" kanssa palaten Scapa Flowhun.
Alus aloitti 28. helmikuuta matkansa Gibraltarille suojaten "SS Queen Victoriaa" sekä korvetti "HMS Petuniaa" hinaavaa "Samsonia". Alukset saapuivat 13. maaliskuuta Gibraltarille. Alus lähti kahta päivää myöhemmin kohti Simonstownia suojaten risteilijä "HMS Dauntlessia". Alukset saapuivat 3. huhtikuuta Simonstowniin, josta ne jatkoivat kohti Aleksandriaa.
"HMS Airedale" liittyi 1. toukokuuta Aleksandriassa 5. Hävittäjälaivueeseen. Alus suojasi 11. toukokuuta "HMS Beaufortin" ja "HMS Dulvertonin" kanssa hinattavana ollutta ilmahyökkäyksessä vaurioitunutta "HMS Jackalia" sen palatessa Aleksandriaan, missä tehtävässä kuitenkin epäonnistuttiin vaurioituneen aluksen kaatuessa. Alus määrättiin kesäkuussa operaatio Vigorousiin suojaamaan saattuetta MW11. Alus liittyi 13. kesäkuuta laivueensa mukana saattueeseen.
Saattue joutui seuraavana päivänä ilmahyökkäykseen ja seuraavana yönä Saksan laivaston E-veneiden maaliksi. Risteilijä "HMS Newcastleen" ja hävittäjä "HMS Hastyyn" osui hyökkäysten aikana torpedot. Saattue määrättiin 15. kesäkuuta palaamaan Aleksandriaan, koska pelättiin sen ja Italian laivaston taistelulaivojen kohtaamista. Käsky kuitenkin peruutettiin ja saattue jatkoi matkaansa kohti Maltaa, jolloin se joutui Kreetan eteläpuolella noin neljänkymmenen Dernasta saapuneen 3. Syöksypommittajarykmentin II laivueen Junkers Ju 87 syöksypommittajan maaliksi.
Noin kolmannes hyökkääjista keskittyi "HMS Airedaleen", jonka kummallakin puolella räjähti raskas pommi ja sen takakannelle tykkitornin lähelle osui kaksi pommia. Osumista aluksen taaempi ammusvarasto ja/tai syvyyspommit räjähtivät sytyttäen suuren tulipalon. Alus jouduttiin hylkäämään, minkä jälkeen "HMS Aldenham" upotti aluksen torpedoimalla ja "HMS Hurworth" viimeisteli aluksen tuhon tykkitulella. Alukselta pelastui yhdeksän upseeria ja 124 miehistönjäsentä.
Niinku elokuvis
"Niinku elokuvis" on suomalaisen rap-artisti Uniikin 9. joulukuuta 2009 julkaistu toinen single albumilta "Juokse poika juokse". Kappaleella vierailee Technicolour -yhtyeen laulaja Jimi Pääkallo.
Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo. Videossa esiintyy Uniikin ja Jimi Pääkallon lisäksi Timo Pieni Huijaus, tosin vain muutaman sekunnin ajan lopussa.Niinku elokuvis -musiikkivideo YouTubessa
Kangasjärvi (Pudasjärvi)
Kangasjärvi on Pudasjärvellä sijaitseva järvi. Järvellä on uimaranta.
Luc Castaignos
Luc Castaignos (s. 27. syyskuuta 1992 Schiedam, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Castaignos edusti juniorivuosinaan Excelsior '20:tä ja Spartaan '20:tä. Feyenoordin organisaatioon hän siirtyi vuonna 2007 ja pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa edustusjoukkueessa vuonna 2009. Kauden 2011–2012 Castaignos edusti Italian Serie A:ssa pelaavaa Inter Milanoa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Twenteen. Castaignos on edustanut Alankomaita nuorten maajoukkuetasolla. Hänen isänsä on ranskalainen ja äitinsä kapverdeläinen.
Naisten 4 × 400 metrin viestijuoksu yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010
Naisten 4 × 400 metrin viestijuoksu yleisurheilu Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2010 kilpailtiin Estadi Olímpic Lluís Companys 31. heinäkuuta – 1. elokuuta.
Kummankin erän kolme parasta joukkuetta (Q) ja kaksi joukkuetta aikavertailun kautta (q) finaaliin.
Praise &amp; Blame
Praise & Blame on Tom Jonesin 39. studioalbumi. Albumi on julkaistu 26. heinäkuuta 2010.
Roger Vangheluwe
Roger Joseph Vangheluwe (s. 7. marraskuuta 1936) on belgialainen katolisen kirkon pappi, joka toimi Bruggen piispana vuosina 1985–2010.
Vangheluwe syntyi Roeselaressa, Belgiassa. Hänet vihittiin papiksi 1. helmikuuta 1963 ja hän on opiskellut teologian lisensiaatiksi sekä matematiikan kandidaatiksi. Vuosina 1968–1984 hän toimi professorina pappisseminaarissa Bruggessa. Vangheluwe vihittiin Bruggen piispaksi 3. helmikuuta 1985 ja hän toimi virassa 25 vuotta. Erotessaan huhtikuussa 2010 hän oli Belgian pitkäaikaisin katolinen piispa.
Vangheluwe erosi piispanvirasta 23. huhtikuuta 2010 tunnustettuaan seksuaalisesti hyväksikäyttäneensä veljenpoikaansa toimiessaan vielä pappina. Hän muutti eronsa jälkeen trappistiluostariin, josta muutti pois myöhemmin.
Yhdeksän hyvää ja kymmenen kaunista 2002–2010
Yhdeksän hyvää ja kymmenen kaunista 2002–2010 on Irinan 22. syyskuuta 2010 julkaistu ensimmäinen kokoelmalevy.
Kokoelma sisältää kaikki Irinan julkaistut singlet sekä kaksi uutta singleä. Ensimmäisenä julkaistu single on alun perin Kristina Hautalan vuonna 1968 levyttämä ”Kielletyt käskyt”. Myöhemmin julkaistiin Irinan ensimmäiselle "Vahva"-albumille sisältyneen ”Kunnon syy”-kappaleen päivitetty versio, jossa on mukana Maija Vilkkumaa.
Kokoelmasta julkaistiin kaksi erilaista versiota. Perusversio sisältää yhden CD:n, joka sisältää kaikki singlet sekä kaksi uutta singleä. Spesiaaliversio sisältää perusversion lisäksi 18 kappaleen bonuslevyn, jossa on mukana b-puolia, erilaisilla teemalevyillä julkaistuja kappaleita, julkaisemattomia kappaleita ja seitsemän helmikuussa 2010 Tavastialla äänitettyä liveversiota. Spesiaaliversiossa on mukana myös DVD, joka sisältää kaikki musiikkivideot.
Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Mr. Jones
Mr. Jones on studioalbumi walesilaiselta muusikolta, Tom Jonesilta. Se on julkaistu vuonna 2002 julkaisijana toimi V2 Records.
Nukkapähkämö
Nukkapähkämö ("Stachys byzantina"), tunnetaan myös nimellä "lampaankorva", on huulikukkaiskasveihin kuuluva perenna. Sen luontaiseen kasvualueeseen kuuluvat Turkki, Armenia ja Iran, mutta se on puutarhakasvina tunnettu ympäri maailmaa.
Nukkapähkämön korkeus on kukkivana 30−40 cm. Sen varret ovat nelisärmäiset ja nukkakarvaiset. Lehdet ovat ehyet, soikean suikeat, hopeanhohtoisen nukkaisia ja samettisen pehmeitä. Kukat ovat pienet, huomaamattomat, ruusunpunaiset ja huulimaiset sekä kasvavat tähkämäisissä kukinnoissa. Kukinta-aikaa on heinä-elokuu. Nukkapähkämö muodostaa tuuheita maanmyötäisiä lehtiruusukkeita ja leviää mattomaisesti rönsyjen avulla.
Kasvupaikat ovat aurinkoisia ja lämpimiä. Kasvualustan taas pitäisi olla kuiva, läpäisevä, hiekkapitoinen ja niukkaravinteinen.