Medina (kaupunginosa)
Medina () on käsite, jolla tarkoitetaan vanhaakaupunkia arabien asuttamassa kaupungissa. Sana "medina" tulee arabian kielen kaupunkia tarkoittavasta sanasta "al-madīnah". Käsitteen käyttö on yleistynyt niin länsimaalaisten oppineiden keskuudessa kuin länsimaalaisessa kielenkäytössä yleisestikin. "Medinalla" tarkoitetaan länsimaalaisessa käytössä Pohjois-Afrikassa ennen kolonialismia perustettua muurein ympäröityä kaupunkia. Käsitteen käytön ovat aloittaneet eurooppalaiset ja muut ovat omaksuneet sen käyttöönsä. Muun muassa englannin- ja italiankieliseen kielenkäyttöön "medina" vakiintui 1900-luvun alussa. Ranskankielisissä sanakirjoissa, joissa "medina" selitettiin ”vanhaksi arabikaupungiksi”, sana oli ollut tällöin jo vuosikymmeniä.
Usein ajatellaan, että eurooppalaiset siirtomaavallat käyttivät "medina"-käsitettä kolonialismin aikakaudella. Todellisuudessa ainoastaan ranskalaiset käyttivät käsitettä (), mutta hekin vain kahdessa Pohjois-Afrikassa sijaitsevassa protektoraatissaan, Tunisiassa ja Marokossa. Yksi varhaisista ajankohdista, jolloin käsitettä tiedetään käytetyn, on Marokkoa koskeva teksti vuodelta 1885. Tekstin mukaan Marokossa "medina" oli muurein suljettu vanhakaupunki. Toisaalta jo tällöin käsitteen käytössä oli horjuntaa, sillä "medinalla" tarkoitettiin sekä yhtä kaupunginosaa kuin koko kaupunkiakin. Vuodelta 1899 peräisin olevassa Tunisin kaupunkia käsittelevässä tunisialaisessa hallituksen "L’indicateur tunisien" -julkaisussa "medinalla" tarkoitetaan kaupunkia, joka on sekä arabien asuttama että vanha. Julkaisussa tämän arabikaupungin todetaan sisältävän arabien, juutalaisten, maltalaisten ja sisilialaisten korttelit. Varhaisissa ranskalaisissa teksteissä "medinalla" tarkoitetaan sekä ”arabikaupunkia” että ”vanhaakaupunkia”, joka sisältää muslimien asuttaman korttelin lisäksi juutalaisten ja Välimereltä saapuneiden eurooppalaisten, kuten sisilialaisten ja maltalaisten korttelit. Juutalaisten korttelista käytetään nimitystä "mellah".
Kolonialismin päätyttyä oli tavallista, että ihmiset muuttivat "medinoista" muurien ulkopuolelle eurooppalaisten aiemmin asuttamiin uudempiin kaupunginosiin. Samoin juutalaiset muuttivat ulkomaille. "Medinoihin" jääneet olivat köyhiä tai maaseudulta muuttaneita. Näin "medinoista" muodostui köyhiä alueita, ja aiemmin varakkaiden asuttamat talot ränsistyivät. Pohjoisafrikkalaiset kaupunkisuunnittelijat alkoivat 1970- ja 1980-luvuilla kiinnittää huomiota "medinoihin" ja niiden säilyttämiseen.
Marokossa on 31 "medinaa", joissa asui vuoden 2004 väestönlaskennassa yhteensä 722 005 asukasta. "Medinoista" väkiluvultaan kymmenen suurinta sijaitsevat Marrakechissa (188 241 asukasta), Fèsissä (117 059 as.), Meknesissä (47 069 as.), Casablancassa (47 063 as.), Saléssa (34 372 as.), Tétouanissa (28 271 as.), Taroudantissa (27 697 as.), Rabatissa (26 423 as.), Oujdassa (25 736 as.) ja Tiznitissä (19 990 as.). Väkiluvultaan pienin "medina" sijaitsee Demnatessa (1 416 as.). Fèsin "medinaa" pidetään maailman suurimpana.
Marokon "medinoista" Essaouiran, Fèsin, Marrakechin, Meknesin, Rabatin ja Tétouanin "medinat" kuuluvat Unescon maailmanperintöluetteloon. Tunisiassa maailmanperintöluetteloon kuuluvat Kairouanin, Soussen ja Tunisin "medinat". Algerian pääkaupungin Algerin vanhankaupungin Kasbah sisältyy myös maailmanperintöluetteloon.