hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Identiteettipolitiikka
Identiteettipolitiikka on poliittisen ryhmän muodostamista rodun, sukupuolen, etnisen ryhmän, seksuaalisuuden tai muun vastaavan ominaisuuden mukaan, ei poliittisen ideologian tai taloudellisten etujen perusteella.
Tällaisen poliittisen liikkeen jäsenistö voi koostua etnisesti, rodullisesti tai uskonnollisesti yhtenäisestä ryhmästä. Nykyhistorian esimerkkeinä identiteettipolitiikasta ovat yhden etnisen ryhmän hallitsemien alueiden muodostuminen Bosnia-Herzegovinassa tai valkoisten maanomistajien maiden haltuunotto Zimbabwessa. Identiteettipolitiikassa voidaan vedota aiempiin historiallisiin vääryyksiin ja pitää muiden ryhmien ihmisiä uhkina. Ilmiö on tyypillinen hauraille valtioille..
Identiteettipolitiikalle on tyypillistä jyrkkä jaottelu, esimerkiksi mustiin ja valkoisiin, oikeaan ja väärään uskontoon tai hyväksyttävään ja torjuttavaan etniseen ryhmittymään. Useat sodat ovat identiteettiryhmien välisiä yhteenottoja. Tämä sisältää eri kansallisuuksien tai eri aatteiden väliset sodat. Menneisyyden sodissa oli silti usein kyse valtion edun ajamisesta. Nykyisin identiteetin innoittama poliittinen liikehdintä pohjautuu ihmisten luokitteluun jonkin ryhmän jäseneksi. Se liittyy myös globalisaatioon. Ajatusten välittäminen on helpottunut uuden tekniikan takia, eikä lukutaidottomuuskaan ole enää esteenä ajatusten liikkumiselle.
Identiteettipolitiikan käyttöä sodissa helpottaa se, että modernissa sissisodassa pyritään ennemminkin levittämään pelkoa ja epävakautta, ei niinkään oman aatteen kannatusta.
Identiteettipolitiikka on Yhdysvalloissa perinteisesti hallinnut demokraatteja enemmän kuin republikaaneja. Sitten republikaanitkin ovat identifioituneet valkoisiksi, keskiluokkaisiksi ja heteroiksi.
Toimittaja Jani Parkkarin mukaan Yhdysvalloissa kaikkia koskevat ongelmat jäävät ratkaisematta, koska jokainen katsoo kuuluvansa sorrettuun vähemmistöön, Donald Trumpin edustamat valkoisetkin, ja näihin keskittyvä tunnepohjainen identiteettipolitiikka syrjäyttää rationaalisemmat kysymykset. Poliitikko Bernie Sanders toivoi maan pääsevän identiteettipolitiikasta eteenpäin.
Jonathan Rauchin mukaan on paitsi pahaa, hajottavaa identiteettipolitiikkaa, myös hyvää, yhdistävää identiteettipolitiikkaa.
Daevid Allen
Daevid Allen, oik. "Christopher David Allen", (13. tammikuuta 1938 – 13. maaliskuuta 2015) oli australialainen kitaristi ja psykedeelisen rockin uranuurtaja. Hän oli Soft Machinen perustajajäsen ja vaikutti myöhemmin Gong-yhtyeessä. Hän esiintyi ja levytti vielä vuonna 2013, mutta helmikuussa 2015 hän kertoi sairastavansa nopeasti etenevää syöpää.
Kinnulan kirkko
Kinnulan kirkko on Kinnulassa sijaitseva puinen ristikirkko, jonka rakensi sieviläinen Otto Korkiakoski suurten nälkävuosien aikana 1864-1867. Istumapaikkoja kirkossa on 400. Kirkon ristivarsien yhtymäkohdassa on korkeampi särmäkatteinen osa ja sakaroissa loivat satulakatot. Toisessa päädyssä oleva torni on nelikulmainen ja taitekattoinen. Sisällä kirkon keskustassa on tasakatto, sakaroissa holvikatot. Kirkon alttaritaulu "Jeesuksen ylösnousemus" on Esko Töyrylän vuonna 1950 maalaama. Kirkon kello on vuodelta 1666. Kirkon 11-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas vuonna 1964, mutta ne on päätetty korvata uusilla, jotka vaativat muutoksia myös kirkkosaliin. Kirkkoa on korjattu 1916, 1939, 1962 ja 1974. Vuoden 1916 korjauksen suunnitteli arkkitehti Yrjö Sadeniemi, vuoden 1974 korjauksen arkkitehti Saara Juola.
Rhyniophyta
Rhyniophyta on sukupuuttoon kuollut putkilokasvien kaari. Niitä esiintyi siluurikaudelta devonikaudelle, ja ne olivatkin alkeellisimpia ja ensimmäisiä putkilokasveja ja samalla ensimmäisiä maalla eläneitä kasveja. Ne olivat rakenteeltaan yksinkertaisia ja niillä oli vain vähän oksia. Niiden osat eivät olleet pitkälti erilaistuneet eikä niillä ollut lehtiä tai kukkia. Kaareen kuului luokka Rhyniopsida ja suvut "Rhynia" ja "Cooksonia". Rhyniophyta muistutti joitakin sammalten ja putkilokasvien välimuotoja, kuten "Horneophytonia" ja "Aglaophytonia".
Kivijärven kirkko
Kivijärven kirkko on Kivijärvellä sijaitseva puinen tasavartinen satulakattoinen ristikirkko, jonka suunnitteli arkkitehti Theodor Decker. Istumapaikkoja kirkossa on 950. Ristikeskuksessa on kookas torni. Erillinen kaksinivelinen tapuli on vuodelta 1824. Kirkon aiemmat 14-äänikertaiset urut oli valmistanut Kangasalan urkutehdas 1960. Alttaritaulun "Pietari kieltää Jeesuksen" maalasi Carl Bengts 1931. Taulun lahjoittaja tuomari Toivo Anjala määräsi taulun aiheen.
Kivijärven ensimmäinen kirkko rakennettiin jo 1600-luvulla, toisen puisen ristikirkon rakensi Jaakko Suonperä 1778. Kolmannen eli nykyisen kirkon rakentamista johti ja sisustustöitä teki Jaakko Kuorikoski, joka rakensi kirkon kellotapulin 50 vuotta aikaisemmin. Tapulin vanhempi kello on rakentamisvuodelta 1824, uudempi on särkyneen tilalle vuonna 1996 valettu. Nykyiset 18-äänikertaiset urut ovat Hämeen Urkutehtaan vuonna 1984 valmistamat. Kirkko peruskorjattiin vuosina 2000–2002 seinäjokelaisen arkkitehtitoimisto Aulis Jääskeläisen laatiman suunnitelman pohjalta.
Kirkon vaivaisukko kannattelee kylttiä ""Joka köyhää holhoo häntä holhoo HERRA pahana päiwänä.""
Manuil (metropoliitta)
Metropoliitta Manuil (Vitaliĭ Vladimirovič Pavlov, 16. lokakuuta 1950 Leningrad — 7. maaliskuuta 2015, Petroskoi) oli Petroskoin ja Karjalan metropoliitta Venäjän ortodoksisessa kirkossa.
Manuil opiskeli Leningradin hengellisessä seminaarissa ja akatemiassa, ja hänet vihittiin diakoniksi ja papiksi vuonna 1976. Tämän jälkeen hän toimi opettajana ja rehtorina Leningradin hengellisessä seminaarissa, kirkkoherrana Pyhän ristinylentämisen katedraalissa Petroskoissa sekä Leningradin hiippakunnan sihteerinä.
Moskovan ja koko Venäjän patriarkka Aleksei II vihki arkkimandriitta Manuilin piispaksi vuonna 1990. Piispana hän perusti kymmeniä uusia seurakuntia ja rakennutti kirkkoja sekä elvytti luostareiden elämää. Vuonna 2000 piispa Manuil sai arkkipiispan arvon.
Manuil virkanimikkeenä oli alun perin Petroskoin ja Aunuksen piispa, ja vuodesta 1996 lähtien Petroskoin ja Karjalan piispa.
Kesällä 2013 Karjalan tasavallasta tehtiin kahdesta hiippakunnasta muodostuva metropoliittakunta. Sen johtoon nimitettiin arkkipiispa Manuil ja Moskovan ja koko Venäjän patriarkka Kirill antoi Manuilille metropoliitan arvon.
Laatokan Valamon luostari oli arkkipiispa Manuilille rakas paikka ja hän vieraili luostarisaarella vuosittain. Manuil oli myös Suomen ortodoksien ystävä, ja hän vieraili usein mm. Ilomantsin Iljan praasniekassa 1990-luvulla.
Metropoliitta Manuil toimi aktiivisesti vuonna 1996 perustetussa Barentsin kirkkojen neuvostossa.
Manuil kuoli 7. maaliskuuta Petroskoissa vakavaan sairauteen.
Viktoria Saksi-Coburg-Saalfeld
Viktoria Saksi-Coburg-Saalfeld (17. elokuuta 1786 – 16. maaliskuuta 1861) oli Yhdistyneen kuningaskunnan kuningattaren Viktorian äiti ja Kentin prinsessa.
Viktoria meni 21. joulukuuta 1803 naimisiin Leiningenin prinssi Carlin (1763–1814) kanssa. Carlilla ja Viktorialla oli kaksi lasta: Leiningenin prinssi Carl Friedrich Wilhelm Emich (s. 12. syyskuuta 1804) ja prinsessa Anna Feodora Auguste Charlotte Wilhelmine (s. 7. joulukuuta 1807.)
Prinssi Carlin kuoltua Viktoria avioitui vuonna 1818 Kentin ja Strathearnin herttuan, prinssi Edvardin kanssa, jonka veljiä olivat Englannin kuninkaat Yrjö IV ja Vilhelm IV, isä kuningas Yrjö III (1760–1820) ja äiti Charlotte Mecklenburg-Strelitz (1744–1818).
Viktorian ja Edvardin vihkimisen jälkeen vuonna 1819 heille syntyi tytär, jota he kutsuivat nimellä Viktoria ("Alexandrina Victoria"). Kun prinssi Edvard kuoli vuonna 1820, heidän tyttärensä tulevaisuus oli jo määrätty. Viktoria Saksi-Coburg-Saalfeldin neuvonantajan John Conroyn unelma oli, että kuningas Vilhelm IV kuolisi. Viktoria Saksi-Coburg-Saalfeld oli huolehtivainen äiti, mutta vallanhimoinen. Hän aikoi saada Conroyn kanssa vallan, mutta Vilhelm päätti antaa vallan nuorelle veljentyttärelleen Viktorialle. Vilhelm kuoli 18. kesäkuuta 1837 Windsorin linnassa, ja nuoresta Viktoriasta tuli kuningatar. Kuningatar Viktoria asutti äitinsä Buckinghamin palatsiin.
Miesten Superpesiksen kausi 2015
Superpesiksen kausi 2015 oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 26. kausi.
Miesten superpesisjoukkueita oli 12. Kaksinkertaisen runkosarjan (22 ottelua) lisäksi pelataan kahdeksan ottelun (neljä koti- ja neljä vierasottelua) välisarja, johon on määritelty kiinteät otteluparit. Jokaisella joukkueella on siten 30 runkosarjaottelua. Kahdeksan parhaan puolivälierät (1–8, 2–7, 3–6, 4–5), välierät ja loppuottelu pelataan ottelupareina paras viidestä -järjestelmällä.
Runkosarjassa sijoille 9 ja 10 sijoittuneet joukkueet säilyttävät suoraan paikkansa Superpesiksessä. Ykköspesiksen sarjassa sijoille 1 ja 2 sijoittuneet joukkueet nousevat Superpesikseen kaudelle 2016. Superpesiksen runkosarjan sijoille 11 ja 12 sijoittuneet joukkueet pelaavat alemmat pudotuspelit otteluparina. Ottelupari pelataan paras kolmesta -järjestelmällä. Kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella. Otteluparin voittaja säilyttää paikkansa Superpesiksessä kaudelle 2016.
Kauden televisioinnista vastasivat maksulliset Nelonen Pro 1- ja Nelonen Pro 2 -kanavat, lisäksi televisioitavat ottelut lähetettiin Nelosen Ruutu+-palvelussa maksullisena.
Nat Turner
Nat Turner (2. lokakuuta 1800 – 11. marraskuuta 1831) oli yhdysvaltalainen orja, joka johti orjakapinaa elokuussa 1831 Virginian osavaltiossa. Kapinassa tapettiin noin 60 valkoista orjanomistajaa ja heidän perheenjäsentään. Kapinan kukistamisen yhteydessä ja sitä seuranneissa kostotoimissa tapettiin yli sata mustaa, joista suurin osa ei liittynyt kapinaan millään tavalla. Kapinalliset säästivät joitakin köyhien valkoisten asumuksia tuholta kapinan aikana.
Turner piileskeli kapinan jälkeen kaksi kuukautta, kunnes hänet saatiin kiinni ja hirtettiin pikaisesti.
Arviot Nat Turnerista ovat jälkeenpäin vaihdelleet aikakauden ja arvioijan taustan mukaan. Hänen taisteluaan orjuutta vastaan on pidetty sankarillisena, mutta siviileihin kohdistuneita murhia on verrattu terrorismiin ja sotarikoksiin.
Nat Turner on mukana vuonna 2002 julkaistussa kirjassa "100 Greatest African Americans". Hänen mukaansa on nimetty puisto Newarkin kaupungissa, ja hänet mainitaan eräissä rap-artistien teksteissä, kuten Wu-Tang Clanin kappaleessa ”The City” ja Public Enemyn kappaleessa ”Prophets of Rage”.
Vuonna 2016 ensi-iltansa sai elokuva "The Birth of a Nation", joka kertoo Turnerin elämästä.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 2401–2500
Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 2401–2500.
Luettelo maastohiihdon olympiamitalisteista
Maastohiihto on ollyt talviolympialaisten kisaohjelmassa vuonna järjestetyistä 1924 ensimmäisistä talviolympialaisista lähtien. Maastohiihdon olympiahistorian menestynein maa on ollut Norja. Mieshiihtäjistä eniten mitaleita on saavuttanut Bjørn Dæhlie ja naishiihtäjistä Marit Bjørgen.
Raw (Sex Pistolsin albumi)
Raw on vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi englantilaisen punk rock -yhtye Sex Pistolsin tuotannosta. Osa kappaleista on konserttiäänityksiä.
Levymerkki on Emporio. Lisenssi on saatu yhtiöltä Trojan Recordings Ltd. Tuotantoyhtiö ja oikeudenomistaja on Music Collection International, joka on toiminut osoitteessa 36–38 Caxton Way, Watford, Herts, WD1 8UF, UK.
Kappaleiden tekijät ovat Jones / Matlock / Cook / Rotten, ja musiikkikustantaja on Warner Chappell Music Ltd., ellei toisin ole mainittu.
Määrin-Sleesian lääni
Määrin-Sleesian lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. 
Sen pääkaupunki on Ostrava.
Vuonna 2014 läänissä oli noin 1,2 miljoonaa asukasta.
Olomoucin lääni
Olomoucin lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. 
Sen pääkaupunki on Olomouc.
Vuonna 2014 läänissä oli noin 636 000 asukasta.
Olomoucin lääni sijaitsee Tšekin itäosassa, ja ulottuu pohjoisessa Puolan rajalle. Sen vuorilla harjoitetaan talviurheilua. Matkailunähtävyyksiin kuuluvat Priessnizin kylpylä Jesenikissä, Javoříčkon luolat ja Olomoucin Pyhän kolminaisuuden pylväs.
Zlínin lääni
Zlínin lääni () on yksi Tšekin kolmestatoista läänistä. 
Sen pääkaupunki on Zlín.
Vuonna 2014 läänissä oli noin 586 000 asukasta.
Zosterophyllopsida
Zosterophyllopsida on hävinnyt liekomaisten kaareen kuulunut kasvien ryhmä. Sitä esiintyi devonikaudella 408–370 miljoonaa vuotta sitten. Siihen kuului lahko "Zosterophyllales", johon kuuluvia sukuja olivat "Zosterophyllum" ja "Rebuchia". Kaaren toinen lahko oli "Sawdoniales", johon kuuluvia sukuja olivat "Bathurstia", "Crenaticaulis" ja "Serrucaulis". Kaaren kasveilla oksat olivat yleensä parittaisia. Niillä ei ollut varsinaisia lehtiä. Nämä kasvit muistuttivat kaaria "Rhyniophyta" ja "Trimerophytophyta" sekä liekomaisia kasveja.
Saini (täsmennyssivu)
Saini tarkoittaa seuraavia:Saini on suomalainen sukunimi, joka on 20. kesäkuuta 2016 nykyisenä nimenä 94 henkilöllä ja ollut kaikkiaan 106 henkilöllä.
Tunnettuja Saineja:
Windsorin herttua
Windsorin herttua () on Yhdistyneessä kuningaskunnassa ollut päärinarvo.
Arvonimi perustettiin 8. maaliskuuta 1937. Sen ensimmäinen ja ainoa haltija oli edellisenä vuonna kruunusta luopunut Edvard VIII. Koska hänellä ei ollut lapsia, arvonimi lakkasi olemasta herttuan kuollessa 28. toukokuuta 1972.
Vakkuri
Vakkuri on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Yli-Vakkuri
Yli-Vakkuri on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Kai Vakkuri
Kai Juhani Vakkuri (1. joulukuuta 1934 Helsinki – 9. maaliskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen tietokirjailija ja kustantaja, koulutukseltaan filosofian maisteri. Hänellä oli kustannusyhtiöt Etelän Kirja ja BSV-kirja, joiden kautta hän julkaisi niin omia kuin muidenkin kirjoja.
Pisimmän uran Vakkuri teki markkinointialan järjestöjen johtajana, ensin Mainostajien liiton toimitusjohtajana 1968–1975 ja sitten Suomen Markkinointiliiton toimitusjohtajana 1977–1989.
Kahma
Kahma on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Lehtiö
Lehtiö on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
I Bet
I Bet on yhdysvaltalaislaulaja Ciaran kappale hänen tulevalta kuudennelta, "Jackie"-studioalbumilta. Epic Recordsin 26. tammikuuta 2015 julkaisemana albumin debyyttisinglenä se on Ciaran ensimmäinen single hänen ensimmäisen lapsensa syntymisen sekä laajalti julki tulleen yhdysvaltalaisräppäri Futuren kanssa tapahtuneen avioeron jälkeen. Kappaleen sanoittivat Ciara, Harmony "H-Money" Samuels sekä Timothy & Theron Thomas tuottajaduo Rock Citystä. Sen tuotti Samuels, samalla kun Chris "TEK" O'Ryan oli vastuussa kappaleen sanojen tuottamisesta.
Raakana ja emotionaalisena, Ciaran elämän henkilökohtaisesta paikasta lähtöisin olevaksi kappaleeksi nauhoitettuna "I Bet" oli tarkoitettu resonoimaan "paljon suurempaa kuin kuin yhdenkään ihmisen kokemusta". Hidastempoisena, synkkänä R&B-balladina sekä 1990-luvun tyylisenä R&B tuotantona "I Bet" siirtyy laulajan viimeisimmästä diskografiasta hänen aikaisempien teoksiensa, "And I":n sekä "Promisen" tyylin pariin. Kappaleen sanallinen sisältö käsittelee aiheita pettämisestä, luottamuskysymyksistä sekä uskottomuudesta romanttiseen parisuhteeseen.
"I Bet" sai pääosin myönteisiä vastaanottoja musiikkikriitikoilta jotka katsoivat sen laulajan vahvaksi takaisintuloksi sekä kiittelivät hänen äänialaa kuten myös harvinaista ja rehellistä näyteikkunaa hänen yksityiselämästään. Julkaisunsa jälkeen kappale on onnistunut pääsemään Yhdysvaltain Billboard Hot 100-listan sijalle yhdeksänkymmentäviisi.
Ahvenjärvi
Ahvenjärvi tarkoittaa seuraavia:
I Want You to Know
I Want You to Know on saksanvenäläisen DJ Zeddin kappale, jolla laulaa yhdysvaltalaislaulaja Selena Gomez. Sen sanoittivat Zedd, OneRepublicin keulahahmo Ryan Tedder sekä KDrew. Kappale julkaistiin 23. helmikuuta 2015 Zeddin toisen studioalbumin "True Colors" ensimmäisenä singlenä.
Oberwiesenthal
Oberwiesenthal on kaupunki Erzgebirgen vuoristossa Tšekin rajan tuntumassa Saksin osavaltiossa Saksassa. Kaupungin asukasluku oli 2 156 vuoden 2016 lopussa. Se on perustettu vuonna 1527. Kaupungissa on talviurheilukeskus ja hiihtoon liittyviä palveluja. Mäkihyppylegenda Jens Weißflog on kotoisin Oberwiesenthalista ja hänellä on nykyisin kaupungissa omaa nimeään kantava hotelli. Kaupunki sijaitsee 914 metrin korkeudessa merenpinnasta, mikä on Saksan kaupunkien korkein.
Ethelbert Kentiläinen
Ethelbert Kentiläinen tai Ethelbert I (k. 24. helmikuuta 616 tai 618) oli Kentin kuningas 560–616. Hän julkaisi anglosaksisten lakien vanhimman säilyneen koodeksin eli lakikokoelman. Se heijasteli mannermaisia vaikutuksia, ja vakiinnutti papiston laillisen aseman sekä useita maallisia sääntöjä. Ethelbert meni naimisiin frankkien kuninkaan Karibert I:n tyttären Berthan kanssa. Kristitty Bertha saattoi vaikuttaa siihen, että Ethelbert salli vuonna 597 paavin lähettää Augustinus Canterburylaisen sekä muita lähetyssaarnaajia Kentiin. Ethelbert antoi lähetyssaarnaajille asuinpaikaksi Canterburyn ja kääntyi mahdollisesti itsekin kristityksi. Hän ei kuitenkaan käännyttänyt kansaa pakolla. Beda Venerabiliksen mukaan Ethelbertin valtakunta käsitti loppuaikoina koko Humberin eteläpuolisen Englannin.
Vuoden 1356 kultainen bulla
Vuoden 1356 kultainen bulla oli pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle IV:n vuonna 1356 antama säädös, josta tuli keskeisin keisarikunnan valtiosäännön määrittäjä. Nimitys kultainen bulla viittaa asiakirjaan liitettyyn kultaiseen sinettiin. Vuoden 1356 kultaisen bullan tarkoitus oli ehkäistä keisarinvaaliin liittyvät kiistat, estää paavin sekaantuminen keisarikunnan asioihin ja tunnustaa saksalaisten ruhtinaiden asema keisarikunnassa. Kultaisessa bullassa asetettu keisarikunnan valtiosääntö pysyi voimassa vuoteen 1803 saakka.
Kaarle IV oli vuonna 1355 kruunattu keisariksi Roomassa. Palattuaan Saksaan hän kutsui tärkeimmät saksalaiset ruhtinaat neuvottelukokoukseen Nürnbergiin. Kultaisen bullan 23 ensimmäistä lukua julkaistiin tämän neuvonpidon tuloksena Nürnbergissä 10. tammikuuta 1356. Vuotta myöhemmin ruhtinaat kokoontuivat uudelleen Metzissä ja hyväksyivät joulupäivänä 1356 kahdeksan täydentävää lukua.
Ennen kaikkea kultaisella bullalla määrättiin keisarinvaalin toimittamisesta. Jo vuodesta 1273 alkaen oli vakiintunut käytännöksi, että keisarinvaalin suoritti seitsemän vaaliruhtinasta, joista kolme oli kirkollisia ja neljä maallisia ruhtinaita, mutta näiden seitsemän miehen henkilöllisyys saattoi vaihdella. Vuoden 1356 kultainen bulla kuitenkin nimesi seitsemän vaaliruhtinasta ja sitoi heidän äänioikeutensa tiettyjen, jakamattomien maa-alueiden hallintaan. Vaaliruhtinaiksi nimettiin Böömin kuningas, Pfalzin kreivi, Saksin herttua ja Brandenburgin rajakreivi sekä Mainzin, Kölnin ja Trierin arkkipiispat. Tässä yhteydessä muun muassa Saksin ääni annettiin Saksi-Wittenbergille Saksi-Lauenburgin sijasta. Keisarinvaalissa enemmistön äänistä saanut henkilö katsottaisiin yksimielisesti valituksi ja hän saisi valtaoikeudet haltuunsa välittömästi vaalin ratkettua. Paavin vaatimus oikeudesta tutkia keisariehdokkaita ja hyväksyä vaalin lopputulos jätettiin huomiotta. Lisäksi kultainen bulla määräsi primogenituuriin perustuvan perimysjärjestyksen. Valtaistuimen ollessa tyhjänä keisarikunnan sijaishallitsijoina toimisivat Saksin herttua ja Pfalzin kreivi, joista kumpikin hallinnoisi omaa puoliskoaan valtakunnasta.
Vaaliruhtinaat saivat kultaisella bullalla uusia oikeuksia ja entistä vahvemman aseman. He saivat omissa ruhtinaskunnissaan käytännössä suvereenin aseman ja muun muassa oikeuden lyödä omaa rahaa. Saksan kaupunkivaltioiden itsenäisyyspyrkimyksiä rajoitettiin ruhtinaskuntien kustannuksella. Myöhemmin muutkin Saksan alueen ruhtinaat omaksuivat kultaisessa bullassa vaaliruhtinaille annetun itsenäisen aseman.
Itävallan kansalliskirjaston kokoelmiin kuuluvat vuoden 1356 kultaisen bullan seitsemän alkuperäistä kappaletta hyväksyttiin vuonna 2013 Unescon Memory of the World -kokoelmaan.
Veeti Vuorio
Veeti Vuorio (s. 20. toukokuuta 1996 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue TuTossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Vuorio on TuTon oma kasvatti. Hän oli kaudella 2011–2012 seuran C-nuorten paras maalintekijä I-divisioonan runkosarjassa kahdeksalla osumallaan. Seuraavaksi kaudeksi 2012–2013 Vuorio siirtyi Turun Palloseuraan. Kaudella 2013–2014 hän toimi seuran B-nuorten varakapteenina.
Kaudella 2014–2015 Vuorio debytoi TPS:n SM-liigajoukkueessa. Hän puki ensimmäiseen SM-liigaotteluunsa 7. maaliskuuta 2015 Tapparaa vastaan, mutta Vuorio ei saanut ottelussa kuitenkaan peliaikaa. Hän sai ensimmäisen kerran peliaikaa SM-liigassa toisessa ottelussaan runkosarjan päätöskierroksella 12. maaliskuuta 2015 Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Vuorio sai jääaikaa 13.28 minuuttia. Hän palasi TPS:n liigakauden jälkeen takaisin seuran A-nuorten vahvuuteen ja voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden. Kauden 2015–2016 Vuorio pelasi kokonaan TPS:n A-nuorissa. Hän vahvisti joukkuetta myös Junior Club World Cupissa.
Kaudeksi 2016–2017 Vuorio siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuransa TuTon Mestis-joukkueeseen. Hänen roolinsa jäi kuitenkin todella pieneksi ja Vuorio pelasi TuTossa alkukaudella vain kaksi ottelua. Hän pelasi suurimman osan alkukaudestaan lainalla Suomi-sarjajoukkue VG-62:ssa. Siirtorajan kynnyksellä, helmikuussa 2017 TuTo lainasi Vuorion loppukaudeksi TPS:n A-nuoriin.
Vuorio pelasi suurimman osan kaudestaan edelliskeväänä A-nuorten SM-liigaan nousseen TuTon A-nuorissa. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös seuran Mestis-joukkueessa, jossa Vuorion varsinainen tulokaskausi toi 24 runkosarja- ja kymmenessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Vuorio on pelannut kolme nuorten maaottelua.
Luettelo freestylehiihdon olympiamitalisteista
Freestylehiihto on ollyt talviolympialaisten kisaohjelmassa vuoden 1992 talviolympialaisista lähtien, jolloin kumparelasku oli ensimmäistä kertaa olympialajina. Parhaiten lajissa ovat menestyneet Yhdysvaltain ja Kanadan urheilijat.
Heroes (Måns Zelmerlöwin kappale)
Heroes on Måns Zelmerlöwin esittämä kappale, jolla hän edusti Ruotsia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. 2. semifinaalissa esiintynyt kappale sijoittui ensimmäiselle sijalle 217 pisteellä. Finaalissa kappale sai 365 pistettä ja voitti kilpailun. Kappale voitti ennätyksellisesti 26 muun maan osanottajat poikkeuksellisen suuressa, 27 kappaleen finaalissa.
Kappaleen ovat tehneet Anton Malmberg Hård af Segerstad, Joy Deb ja Linnea Deb.
Esityksen taustalla Melodifestivalenissa nähtyä uusimmalla 3D-tekniikalla toteutettua tikku-ukkoa jouduttiin muokkaamaan, koska se muistutti liian paljon "Academy of Light" -videolla nähtyä samantyyppistä tikku-ukkoa.
Kappaleen on väitetty plagioivan David Guettan "Lovers on the Sun" -nimistä kappaletta.
Kolinda Grabar-Kitarović
Kolinda Grabar-Kitarović (s. 1968) on kroatialainen poliitikko. Hänet valittiin maansa presidentiksi tammikuussa 2015 pienellä äänten enemmistöllä. Hän on tehtävässään ensimmäinen nainen.
Grabar-Kitarović on aikaisemmin toiminut maansa ulkoministerinä, suurlähettiläänä Yhdysvalloissa sekä korkeassa Naton virassa.
Álex Márquez
Álex Márquez i Alentà (s. 23. huhtikuuta 1996 Cerveda) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä. Hän kilpailee kaudella 2015 Moto2-luokassa Marc VDS -tallissa. Márquez on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 61 kilogrammaa.
Márquez debytoi Moto3-luokassa kaudella 2012 Suter-Hondalla. Hän oli kauden aikana parhaimmillaan kuudes Katalonian Grand Prix'ssä ja oli sarjan yhteispisteissä 20:s. Toisella kaudellaan Márquez vaihtoi KTM:lle. Hän saavutti ensimmäisen palkintosijansa Iso-Britannian Grand Prix'ssä ollen kolmas ja ensimmäisen voittonsa Japanista. Sarjan yhteispisteissä hän oli nyt neljäs viidellä palkintokorokepaikallaan.
Kaudella 2014 Márquez kilpaili Hondalla. Hän saavutti kauden aikana kolme voittoa ja kymmenen palkintosijaa. Suuren osan kaudesta Márquez oli Australian Jack Millerin takana yhteispisteissä, mutta Márquez ohitti tämän lopulta ja juhli kauden päätyttyä Moto3:n maailmanmestaruutta.
Kaudeksi 2015 Márquez siirtyy ajamaan Moto2-luokkaan Marc VDS-talliin.
Márquezin isoveli on MotoGP:n kuninkuusluokan kaksinkertainen maailmanmestari Marc Márquez. Márquezin veljekset ovat historian ainoat, jotka ovat onnistuneet voittamaan samana vuonna ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruuden tai mestaruuden ylipäätään.
Nadav Guedj
Nadav Guedj (; s. 2. marraskuuta 1998 Pariisi, Ranska) on ranskalaissyntyinen israelilainen laulaja. Hän edusti Israelia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Wienissä kappaleella ”Golden Boy”, jonka on säveltänyt ja sanoittanut Doron Madali. Guedj kilpaili toisessa semifinaalissa ja pääsi finaaliin, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.
Vuonna 2015 Guedj voitti israelilaisen kykykilpailun, HaKokhav HaBan, toisen tuotantokauden.
Stefan O’Connor
Stefan Ramone Sewell O'Connor (s. 23. tammikuuta 1997 Croydon, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliiga-seura Arsenal FC:tä. Pelipaikaltaan O'Connor on keskuspuolustaja.
O'Connor on pelannut Arsenal FC:ssä vuodesta 2010 lähtien, jota ennen hän edusti Crystal Palace FC:tä. Hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa seuran kanssa lokakuussa 2014 pelattuaan hyvin nuorten joukkueissa. Debyytti edustusjoukkueessa tapahtui joulukuussa 2014 Mestareiden liigan alkulohkon ottelussa Galatasaray SK:ta vastaan, kun O'Connor tuli kentälle Mathieu Debuchyn tilalle viimeiseksi 13 minuutiksi.
O'Connor pelasi vuonna 2014 Englannin alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa kaksi ottelua ilman osumia.
Kinitsariini
Kinitsariini eli 1,4-dihydroksiantrakinoni (CHO) on antrakinoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään väriaineena ja väriaineiden valmistamiseen.
Huoneenlämpötilassa kinitsariini on punaista tai oranssia kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Liukoisuus kuumiin liuottimiin on suurempi kuin kylmiin. Kinitsariini reagoi halogeenien kanssa muodostaen halogenoituja johdannaisia ja myös nitrautuu. Se voi reagoida myös Mannich-reaktiolla
Kinitsariinin valmistukseen on useita tapoja. Käytettyjä ovat p-kloorifenolin ja ftaalianhydridin välinen reaktio rikkihappoliuoksessa ja katalyyttinä käytetään boorihappoa tai booritrifluoridia. Sivutuotteena tässä reaktiossa voi muodostua 2,7-dikloorifluoraania. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on ftaalianhydridin ja hydrokinonin välinen reaktio ja katalyyttinä käytetään alumiinikloridia. Tämän reaktion ongelmana ovat tyypillisesti huonot saannot.
Kinitsariinia käytetään villan ja tekstiilien värjäyksessä. Siitä valmistetaan myös useita muita väriaineita esimerkiksi sen halogenoituja, nitrattuja, sulfonoituja tai aminojohdannaisia käytetään väreinä tai keltaisten, punaisten, sinisten ja vihreiden väriaineiden synteesien lähtöaineina. Sitä voidaan käyttää myös hapettumisenestoaineena voiteluaineissa.
Saara Lilja
Saara Elina Lilja (19. heinäkuuta 1923 Helsinki – 6. huhtikuuta 2003) oli suomalainen klassillisen filologian ja antiikin kirjallisuuden tutkija.
Lilja toimi Helsingin yliopistossa Rooman kirjallisuuden dosenttina 1965–1973 ja klassillisen filologian apulaisprofessorina 1973–1986.
Danilo D’Ambrosio
Danilo D'Ambrosio (s. 9. syyskuuta 1988 Napoli) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Internazionalea. Pelipaikaltaan oikeajalkainen D'Ambrosio on oikea laitapuolustaja.
D'Ambrosion ensimmäinen seura oli Potenza, jota hän edusti vuonna 2008 pelaten kymmenen ottelua. Heinäkuussa 2008 hän siirtyi kolmanneksi korkeimman sarjatason Juve Stabiaan, jossa hän pelasi vajaat kaksi kautta, joista toisen neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla. Otteluita kertyi 48 ja maaleja kolme.
Tammikuussa 2010 D'Ambrosio siirtyi Serie B:ssä pelanneeseen perinneseuraan Torino FC:hen, jossa debyytti tapahtui vielä saman kuun aikana US Grossetoa vastaan. Avausmaali syntyi maaliskuussa 2010 Modena FC:n verkkoon. Kaudeksi 2012-2013 Torino nousi Serie A:han ja D'Ambrosio teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2012 AC Sienaa vastaan. Uran ensimmäinen pääsarjamaali syntyi syyskuussa 2012 Atalanta BC:tä vastaan. Kaiken kaikkiaan D'Ambrosio pelasi Torinossa 120 ottelua tehden kymmenen maalia.
Tammikuussa 2014 D'Ambrosio siirtyi Serie A:n Internazionaleen. Debyytti tapahtui helmikuussa 2014 Juventusta vastaan. Avauskaudellaan D'Ambrosio pelasi 11 Serie A:n ottelussa. Toisella kaudellaan eli kaudella 2014-2015 hän debytoi Eurooppa-liigassa.
D'Ambrosio on pelannut monissa Italian nuorten maajoukkueissa. Viimeksi hän edusti alle 21-vuotiaita, joissa hän pelasi vuonna 2010 kolme ottelua onnistumatta maalinteossa.
D'Ambrosion kaksoisveli Dario D'Ambrosio on myös ammattilaisjalkapalloilija. Hän edustaa US Lecceä.
D'Ambrosio rekisteröityi Twitteriin huhtikuussa 2014. Ensimmäisessä twiitissään hän lupasi antaa jokaisesta saadusta seuraajasta 50 senttiä kotialueensa Campanian apua tarvitseville lapsille.
Luxemburg (suku)
Luxemburg oli eurooppalainen hallitsijasuku, joka hallitsi Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa useaan otteeseen vuosien 1308 ja 1437 välillä sekä Böömin kuningaskuntaa vuosina 1310–1437 ja Luxemburgin herttuakuntaa (aluksi kreivikuntaa) vuosina 1247–1443.
Suvun alkuperä on Luxemburgissa ja se oli alun perin Limburgin herttuasuvun nuorempi haara. Suku sai alkunsa, kun Limburgin herttua Walramin poika Henrik V peri vuonna 1247 äitinsä Ermesinden kautta Luxemburgin kreivikunnan. Hänen pojanpoikansa Henrik VII Luxemburgilainen valittiin vuonna 1308 Saksan kuninkaaksi ja neljä vuotta myöhemmin hänet kruunattiin keisariksi. Henrik VII järjesti vuonna 1310 poikansa Juhanan avioliiton kautta Böömin kuninkaaksi, joten tämän jälkeen Luxemburgin suku piti hallussaan kolmea valtaistuinta ja muodosti merkittävän valtatekijän Keski-Euroopassa. Luxemburgit menettivät seuraavan sadan vuoden aikana keisarin aseman kahdesti kilpailevalle Wittelsbachin suvulle, mutta saivat sen takaisin. Suvun päälinja kuitenkin sammui keisari Sigismundin kuoltua vuonna 1437, minkä jälkeen valta siirtyi Habsburgien suvulle. Luxemburgissa suvun viimeinen hallitsija oli lapsettomana 1443 kuollut herttuatar Elisabet.
Jens Enqvist
Jens Erik Enqvist (s. 10. toukokuuta 1923 Pietarsaari) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittava runoilija.
Enqvist kävi kansakoulun ja opiskeli sitten kirjeopistossa ruotsin ja englannin kieltä sekä kirjanpitoa. Hän toimi eläkkeelle jäämiseensä saakka itsenäisenä yrittäjänä konttorikonealalla. Kirjailijan uransa hän aloitti eläkkeellä ollessaan.
Taras Stepanenko
Taras Mykolajovytš Stepanenko (; s. 8. maaliskuuta 1989 Velyka Novosilka) on ukrainalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ukrainan valioliigassa pelaavaa FK Šah’tar Donetskia. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Stepanenko on puolustava keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Ukrainan jalkapallomaajoukkueeseen.
Stepanenko aloitti uransa Metalurh Zaporižžjan kakkosjoukkueessa, jossa hän pelasi vuonna 2006 16 ottelua tehden yhden maalin. Seuran ykkösjoukkuetta Ukrainan valioliigassa Stepanenko edusti vuodet 2007-2011 tehden 81 pelaamassaan ottelussa yhden osuman.
Heinäkuussa 2010 Stepanenko siirtyi yhteen Ukrainan suurimmista seuroista, FK Šah’tar Donetskiin. Debyytti seuran paidassa tapahtui saman kuun aikana hänen vanhaa seuraansa vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa Stepanenko debytoi Mestareiden liigassa, voitti liigan, cupin ja supercupin. Hänellä on liigan mestaruus myös kausilta 2011-2012, 2012-2013 ja 2013-2014 ja cupin voitto kausilta 2011-2012 ja 2012-2013. Hän on myös pelannut Šah’tarin kanssa Eurooppa-liigassa.
Nuorten maajoukkuetasolla Ukrainaa edustanut Stepanenko debytoi Ukrainan jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2010 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Maaottelu-uran avausmaali syntyi toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Nigerin verkkoon.
Progymnospermophyta
Progymnospermophyta on hävinnyt kaari, joka kuului putkilokasvien alakuntaan. Se oli kantamuoto siemenkasveille. Näitä kasveja esiintyi devonikaudella. Kaaren tunnetuin muoto oli "Archaeopteris". Siihen kuului vain luokka Progymnospermatopsida. Ne lisääntyivät itiöistä, mutta hedelmät muistuttivat käpyjä. Eräs varhainen Progymnospermophytaan kuulunut muoto oli "Callixylon".
Luokittelussa on eroja, mutta Taylor "et al." jakaa Progymnospermophytan kolmeen lahkoon: Archaeopteriales, Aneurophytales ja Protopityales. Se saattaa olla parafyleettinen ryhmä, jolloin se näyttäisi tältä:
Magne Haga
Magne Haga (s. 14. syyskuuta 1994 Holter, Nannestad) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Åsen IL -seuraa.
Haga debytoi maastohiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2015 Holmenkollenin 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 12. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Beitostølenin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa joulukuussa 2018. Tuo on myös Hagan tähänastisen uran paras sijoitus maailmancupissa.
Haga saavutti kultaa yhdistelmäkilpailusta alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuista Almatystä vuodelta 2015. Nuorten MM-kilpailuista hän saavutti hopeaa viestistä Liberecistä 2013.
Hagan isosisko Ragnhild Haga on myös maastohiihtäjä. Magne Haga kilpailee suunnistuksessa Raumar Orienteringin riveissä.
Elin Fohström
Elin Anima Alfhild Fohström-Tallqvist (22. syyskuuta 1868 Helsinki – 19. huhtikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen laulajatar (sopraano). Hän käytti taiteilijanimeä Elina Vandár.
Elin Fohström oli Alma Fohströmin ja Ossian Fohströmin sisar. Hän opiskeli laulua vuosina 1886–1887 Firenzessä Felice Varesin johdolla ja 1888–1889 Pariisissa Pauline Viardot-Garcían opissa. Hän piti ensikonserttinsa Helsingissä vuonna 1887 ja debytoi "Faustin" Margaretana vuonna 1889. Hän teki kiertueita eri puolilla Eurooppaa ja jatkoi lauluopintojaan Saksassa ja Firenzessä.
Avioiduttuaan professori Hjalmar Tallqvistin kanssa vuonna 1897 hän lopetti taiteellisen uransa ja esiintyi lähinnä hyväntekeväisyys­tilaisuuksissa. Avioparille syntyi kolme tytärtä vuosina 1898–1903.
Vuodesta 1910 Fohström toimi Helsingissä laulunopettajana.
Otto Donner (nuorempi)
Otto Donner (junior) (3. elokuuta 1871 Helsinki – 12. heinäkuuta 1932 Espoo) oli suomalainen mesenaatti ja taiteenharrastaja. Hänen isänsä oli senaattori prof. Otto Donner.
Valmistuttuaan filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1894 Donner jatkoi matematiikan opintoja ulkomailla. Suomalais-ugrilaisen seuran aloitteesta hän teki tutkimusmatkan Keski-Aasiaan ja Mongoliaan yhdessä etnologi H.J. Heikelin ja valokuvaajan tehtäviä hoitaneen paroni Carl Munckin kanssa. Donnerin tehtävänä oli huolehtia tähtitieteellisista ja fysikaalisista tutkimuksista. Matkasta hän kirjoitti kuvauksen "Resa i Central-Asien 1898".
Otto Donner oli monipuolisesti kiinnostunut tieteestä ja taidekulttuurista. Perimänsä suurehkon omaisuuden turvin hän saattoi antautua harrastuksilleen. Ystäväänsä Akseli Gallen-Kallelaa hän tuki vuonna 1901 merkittävällä rahasummalla, minkä ansiosta Gallen-Kallela saattoi toteuttaa ideansa suuresta freskosta "Kullervon sotaanlähtö" Vanhan Ylioppilastalon musiikkisaliin Helsingissä. Samana vuonna hän ryhtyi rahoittamaan kulttuurilehti Ateneumin julkaisemista maksamalla sen painokustannukset.
1900-luvun alussa Donner hankki Ruovedeltä läheltä Gallen-Kallelan erämaa-ateljeeta "Kalelaa" yli sadan hehtaarin suuruisen tilan. Siihen kuuluneelle Pääskyvuorelle hän halusi rakennuttaa graniittisen kivilinnan, jonka jugendtyyliset piirustukset hän oli tilannut Gallen-Kallelalta. Perhesyistä johtuen hän joutui kuitenkin luopumaan ”Pääskynlinnan” rakennuttamisesta. Sen sijaan Donner rakennutti perheelleen veljensä Uno Donnerin tuolloin omistaman Espoonkartanon alueesta erotetulle tontille kansallisromanttisen hirsitalon, jolle antoi nimen ”Holken”.
Otto Donner junior oli 6.3.1902 lähtien naimisissa ranskalaissyntyisen Valentine Bardyn (1864–1955) kanssa. Heidän lapsenlapsiaan oli säveltäjä Henrik Otto Donner.
Akeem Bloomfield
Akeem Bloomfield (s. 11. lokakuuta 1997 Kingston) on jamaikalainen pikajuoksija. Hän kilpailee 100, 200 ja 400 metrillä.
Bloomfieldin ennätys 100 metrillä on hänen kotikaupungissaan Kingstonissa maaliskuussa 2014 juostu 10,42. 200 metriä Bloomfield on juossut parhaimmillaan aikaan 19,81 heinäkuussa 2018 Lontoossa. 400 metrillä Bloomfieldin ennätys on hänen Eugenessa kesäkuussa 2018 juoksemansa 43,94.
Simolan pommitus 1944
Simolan pommitus tapahtui jatkosodan aikana 19.–20. kesäkuuta 1944 kun Neuvostoliiton ilmavoimat pommittivat kolmeen otteeseen Simolan rautatieasemaa ja Etu-Simolan pysäkkiä. Pommitukset liittyvät Neuvostoliiton kesäkuussa Kannaksella aloittamaan suurhyökkäykseen ja niillä pyrittiin estämään rautatieliikenne suomalaisten selustassa. Pommituksessa kuoli ainakin 142 ihmistä, heistä noin puolet oli siviilejä ja loput sotilaita, virkailijoita ja neuvostoliittolaisia sotavankeja. Haavoittuneita oli ainakin 150.
Pommitus tapahtui kolmessa vaiheessa. Ensimmäinen pommitus oli maanantai-iltana 19. kesäkuuta noin kello 20 aikaan, toinen pommitus tapahtui tiistaina 20. kesäkuuta kello 7 jälkeen aamulla ja kolmas pommitus tiistai-iltana noin kello 20. Ensimmäinen pommitus oli tuhoisin – siinä kuoli 101 ihmistä. Paikallisen kaupan kellariin osunut pommi surmasi kerralla yli 40 ihmistä.
Pommituksessa paloi 15 taloa ja 23 taloa vaurioitui. Simolan ja Etu-Simolan ratapihoilla tuhoutui tai vaurioitui raiteita ja vaihteita ja lisäksi 2 veturia ja 63 vaunua tuhoutui tai vaurioitui. Rautatieliikenne saatiin kuitenkin pian jatkumaan.
Simolan pommituksen jäljet näkyvät yhä Simolan aseman vanhan veturien vesitornin tiiliseinissä. Torni on säilytetty pommituksen uhrien muistomerkkinä.
Südtiroler Volkspartei
Südtiroler Volkspartei (SVP, ) on poliittinen puolue Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa Italiassa. Puolue perustettiin toisen maailmansodan jälkeen 8. toukokuuta vuonna 1945. Vuonna 1948 pidetyistä ensimmäisistä sodanjälkeisistä vapaista vaaleista lähtien SVP on ollut Etelä-Tirolin vahvin poliittinen voima. Vuoteen 2013 saakka sillä oli absoluuttinen enemmistö Etelä-Tirolin maapäivillä (). Puolue on etninen kokoomuspuolue, joka pyrkii edustamaan Etelä-Tirolin saksan- ja ladinonkielistä väestöä.
Jukka Jarvola
Jukka Niilo Akseli Jarvola (21. kesäkuuta 1940– 16. toukokuuta 1997) oli suomalainen säveltäjä, muusikko ja musiikkipedagogi, joka oli erikoistunut lastenmusiikkiin.
Jukka Jarvola opetti Sibelius-Akatemiassa ja toimi musiikinopettajana Espoon Leppävaarassa, jossa hänen oppilaanaan oli muun muassa säveltäjä Jukka Linkola.
Jarvolan kymmenistä lastenlauluista ehkä tunnetuimpia ovat ”Täti Monika” ja ”Krokotiili Herbertti”. Lastenmusiikin lisäksi Jarvola sävelsi muutamia lauluja Ritva Oksaselle (mm. ”Elämän sirkus”), Seija Simolalle ja Susanna Haavistolle. Vuonna 1983 Jarvola sovitti Vesa-Matti Loirin albumin "Täällä Pohjantähden alla".
Jarvola teki musiikin muutamiin Mainos-TV:n televisio-ohjelmiin sekä teatterimusiikkia muun muassa näytelmiin "Sain yskän" (kirj. Jukka Lindfors, 1970), "Maailman vanhin puu" (kirj. Simo Ojanen, 1979) ja "Taikuri Oz" (Frank L. Baum, dramatisointi Matti Nieminen, 1992).
SVP
SVP tai SvP on lyhenne seuraaville:
The Aristocrats
The Aristocrats on yhdysvaltalainen/englantilainen progressiivista rockia ja fuusiojazzia soittava superyhtye, joka on ollut aktiivinen vuodesta 2011 alkaen. Yhtye on julkaissut kolme studioalbumia, "The Aristocrats" (2011), "Culture Clash" (2013) sekä "Tres Caballeros" (2015).
Die Freiheitlichen
Die Freiheitlichen (lyh. F) on poliittinen puolue Etelä-Tirolin autonomisessa maakunnassa Italiassa. Se perustettiin vuonna 1992 Bolzanossa „liberaalidemokraattisena liittoutumana“ ja vastavoimana vuodesta 1949 Etelä-Tirolia hallinneelle Südtiroler Volksparteille. Puolue pyrkii edustamaan Etelä-Tirolin saksankielistä ja ladinonkielistä väestöä ja kannattaa Südtiroler Volksparteita vahvemmin Etelä-Tirolin itsenäistymistä Italiasta.
Gruber – De Gasperi -sopimus
Gruber – De Gasperi -sopimus ( t. "Pariser Abkommen", ) on Itävallan ja Italian Pariisissa 5. syyskuuta vuonna 1946 solmima sopimus. Sopimus takaa Trentino-Etelä-Tirolin alueen saksankielisen väestön kulttuurisen suojan ja se muodostaa pohjan Etelä-Tirolin nykyiselle autonomialle. Sopimuksen allekirjoittivat Itävallan ulkoministeri Karl Gruber ja Italian pääministeri Alcide De Gasperi osana Pariisin rauhankonferenssia.
Ensimmäisen maailmansodan ja Itävalta-Unkarin keisarikunnan luhistumisen jälkeen entinen Tirolin kruununmaa jaettiin Itävallan ja Italian kesken. Pohjoinen osa liitettiin osaksi uutta Itävallan tasavaltaa (silloinen "Deutschösterreich") ja eteläinen osa liitettiin Saint-Germainin rauhassa Italian kuningaskuntaan.
Fasistien noustua valtaan Benito Mussolinin johdolla Italiassa vuonna 1922 aloitettiin Etelä-Tirolissa ei-italiankielisen väestön systemaattinen kulttuurinen ja taloudellinen marginalisaatio. Vuonna 1939 Mussolini ja Saksan Adolf Hitler solmivat uudelleenasetussopimuksen (saks. "Umsiedlungsabkommen"), jonka oli määrä lopullistaa Etelä-Tirolin italialaistaminen. Toisessa maailmansodassa Wehrmacht miehitti Etelä-Tirolia vuodesta 1943 vuoteen 1945 operaatioalueena "Alpenvorland".
Mussolini Italian ja Hitlerin Saksan romahdettua monet maastamuuttaneet etelätirolilaiset palasivat takaisin Etelä-Tiroliin. Osa saksankielisestä väestöstä tuki alueen liittämistä jälleenperustettuun Itävallan tasavaltaan. Tirolin jälleenyhdistyminen kaatui kuitenkin sodan voittajavaltioiden USA:n, Britannian ja Neuvostoliiton sekä Ranskan vastustukseen; voittajavaltiot ajoivat kuitenkin itsemääräämisoikeutta Etelä-Tirolin saksankieliselle väestölle.
Neuvotteluissa Tirolin tulevaisuudesta Itävallan ulkoministeri Karl Gruber puolsi Etelä-Tirolin liittämistä Itävaltaan. Italian pääministeri Alcide De Gasperi vastusti tätä, mutta ehdotti Trentino-Etelä-Tirolille autonomista asemaa, mihin ehdotukseen Gruber suostui. Sopimuksen territoriaalinen rajaus osoittautui kuitenkin ongelmalliseksi, sillä autonomiaa ei selkeästi myönnetty Etelä-Tirolille, vaan suuremmalle Trentino-Etelä-Tirolin alueelle, jossa italiankieliset olivat enemmistössä. Saksan- ja ladinonkieliset etelätirolilaiset näkivät lopputuleman riittämättömänä ja saksankielisiä marginalisoivana.
Intensiivisen poliittisen kädenväännön jälkeen Italia myöntyi vuonna 1972 toiseen autonomia-asetukseen, jossa turvataan erillisesti sekä Trentinon että Etelä-Tirolin maakuntien autonomia.
Egil Cederlöf
Egil Johannes Cederlöf (12. huhtikuuta 1917 Helsinki – 24. marraskuuta 1984 Parainen) oli 
suomenruotsalainen musiikinopettaja ja kuoronjohtaja, joka julkaisi suuren määrän musiikkipedagogista kirjallisuutta 1950-luvulta alkaen sekä ruotsiksi että suomeksi muun muassa Erkki Pohjolan kanssa. Cederlöf vaikutti suuresti muun muassa nokkahuilunsoiton opetuksen tuomiseen koulujen musiikinopetukseen ja Sibelius-Akatemian musiikinopettajakoulutukseen toimiessaan akatemian koulumusiikkiosaston lehtorina 1966–1974.
Cederlöf johti muun muassa Yleisradiossa toiminutta Radion lapsikuoroa 1954–1960. Hän toimi Martin Wegelius -instituutin rehtorina 1964–1966 ja sitä ennen sen säätiön toiminnanjohtajana 1957–1964.
Egil Cederlöf opiskeli Sibelius-Akatemian kapellimestarikursseilla ja opettajaseminaarissa.
Pauline Viardot-García
Michelle Ferdinande Pauline Viardot-García (o.s. García; 18. heinäkuuta 1821 Pariisi – 18. toukokuuta 1910 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja (mezzosopraano), laulupedagogi ja säveltäjä.
Pauline Viardot-García syntyi laulajaperheeseen. Hänen isänsä oli espanjalaissyntyinen tenori Manuel García vanhempi (1775–1832) ja äitinsä sopraano Joaquina Sitchez (1780–1864), ja hänen vanhempi sisarensa oli mezzosopraano Maria Malibran (1808–1836). Pauline sai musiikinopetusta vanhemmiltaan, ja pianonsoittoa hänelle opetti Franz Liszt ja sävellystä Antonín Reicha. Hän haaveili konserttipianistin urasta, mutta isän kuoleman jälkeen äiti vaati häntä keskittymään lauluopintoihin. Hän piti ensikonserttinsa Brysselissä vuonna 1837 ja kaksi vuotta myöhemmin debytoi Lontoossa oopperalavalla "Otellon" Desdemonana. Hänet kiinnitettiin Pariisin Théâtre-Italieniin, ja hän avioitui oopperan johtajan Louis Viardot’n kanssa vuonna 1841. Hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, ja hän oli aikansa arvostetuimpia oopperataiteilijoita. Hänen ohjelmistonsa oli laaja — hän esitti W. A. Mozartin, Gioacchino Rossinin, Gaetano Donizettin ja Giuseppe Verdin ja muiden oopperasäveltäjien teoksia. Hänen ihailijoihinsa kuuluivat muiden muassa Alfred de Musset, Frédéric Chopin, Ivan Turgenev, Charles Gounod, Camille Saint-Saëns, Giacomo Meyerbeer ja Hector Berlioz, jotka kirjoittivat ja omistivat teoksiaan hänelle. Myös George Sand kuului hänen ystäviinsä.
Viardot-García päätti oopperauransa vuonna 1863 ja asui aluksi Baden-Badenissa ja Napoleon III:n kukistuttua vuodesta 1871 Pariisissa. Vielä vuonna 1870 hän lauloi Johannes Brahmsin "Alttorapsodian" soolo-osuuden. Hän opetti Pariisin konservatoriossa ja piti musiikillista salonkia. Hänen oppilaisiinsa kuului suomalainen Elin Fohström.
Viardot-Garcían sävellystuotanto käsittää pienimuotoisia teoksia, muun muassa viisi salonkioopperaa, joista kolmen libretto on Ivan Turgenevin käsialaa, sekä yli 50 liediä ja soitinsävellyksiä. Lisäksi hän sovitti lauluäänelle Frédéric Chopinin ynnä muiden sävellyksiä.
Kaksi Viardot-Garcían neljästä lapsesta jatkoi suvun musiikkiperinteitä: tytär Louise Héritte-Viardot (1841–1918) oli laulaja, pianisti ja säveltäjä, ja poika Paul Viardot (1857–1941) oli violisti, säveltäjä ja kapellimestari.
Patukkikasvit
Patukkikasvit (Cynomoriaceae) on parilajinen loiskasviheimo koppisiemenisten Saxifragales- tai Rosales-lahkossa. Heimossa on ainoastaan patukkien suku ("Cynomorium").
Patukit ovat lehtivihreättömiä juuriloisia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti. Kukat ovat tavallisimmin yksineuvoisia, vähäpätöisiä ja sijaitsevat yksikotisesti nuijamaisen pallomaisessa kukinnossa. Kukassa on yksikiehkurainen kehä, jossa on 1-8 toisinaan tyvestä yhteenkasvanutta kehälehteä. Hedekukassa on ainoastaan yksi, kehään kiinnittynyt hede ja mesiäisenä toimiva vartalon jäänne. Emikukassa on yhden emilehden muodostama kehänalainen sikiäin, johon liittyy pitkä vartalo. Sikiäimen ainoa siemenaihe sijaitsee kärki-istukassa ja on riippuva, suora ja yksikalvoinen. Hedelmä on pähkylä. Siemenessä on runsas valkuainen ja erilaistumaton alkio.
Patukit kasvavat Välimerenmaista Keski-Aasiaan ulottuvalla alueella.
Patukkeja on kaksi lajia, jotka loisivat mm. päivännouto-, revonhäntä- ja tamariskikasveilla. Tavallisesti patukit on aiemmin sisällytetty Balanophoraceae-heimoon tai sen yhteyteen.
Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.