Wäinö Jousi
Wäinö Jaakko Jousi (vuoteen 1906 Junnelius; 25. heinäkuuta 1885 Oulu – 26. elokuuta 1947 Oulu) oli suomalainen päätoimittaja, kirja- ja lehtipainonjohtaja sekä yrittäjä. Jousi toimi 1920-luvulla Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen (SDP) maakuntalehtien Kansan Tahdon, Sosialistin ja Eteenpäin-lehden lehtipainojen toimitusjohtajana sekä Kansan Tahdon päätoimittajana 1922–1923. Hän oli myös Suomen sisällissodan jälkeen jonkin aikaa SDP:n Oulun piirin puheenjohtaja ja Oulun kaupunginvaltuutettu. Myöhemmin hän johti perustamaansa Oulun Leimasintehdasta.
Elisabeth Junnelius synnytti kaksi poikaa. Pojista vanhempi Emil Junnelius ja nuorempi Väinö Junnelius viettivät lapsuutensa Oulussa. Väinö muutti nimensä vuonna 1906 Wäinö Jouseksi. Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kansalaissodassa tuhottu Kansan Tahdon kirjapaino. Emil Junnelius muutti siirtolaisena Bostoniin Yhdysvaltoihin vuonna 1913. Elisabeth eli Wäinön perheessä aina kuolemaansa asti.
Jousen ensimmäinen työpaikka oli Kansan Tahto Oy. Hän valmistui käsilatojaksi 1900-luvun alkupuolella. Pian nuorimies alkoi saada kuitenkin vaativampia tehtäviä. Jousi mainitaan Kansan Tahdon hallituksen kokouksessa tilintarkastajana 1907. Vuonna 1918 Jousen kerrotaan ostaneen eräältä rahavaikeuksissa olleelta englantilaiselta merimieheltä leimasimien valmistusvälineet. Jousi hahmotteli yrityksen nimeksi Leimasinvalmistamo W. Jousi. Iltaisin kotona tehty työ ei kuitenkaan yksin elättänyt, sillä työ oli lähinnä perheellä tehtyä lisäansiota, jolla maksettiin asumisvuokrat. Kirjateollisuus Oy:n uudet toimitilat valmistuivat Ouluun kesällä 1913. 1913–1914 paikkeilla myös Jousi hakeutui latojaksi Oulun Kirjateollisuus Osakeyhtiöön. Vuonna 1915 julkaistun lehti-ilmoituksen perusteella hän oli suorittanut jo kisällin tutkinnon. Ilmoituksessa Wäinö Jousi mainittiin yhdeksi kirjapainon käsilatojamestareista. Latomistyö koostui etupäässä sanomalehden latomisesta. Kirjateollisuuden puheenjohtaja Oululainen Otto Karhi huomasi pian nuoren miehen kyvyt ja palkkasi Jousen Oulun Kirjateollisuus Oy:n toimitusjohtajaksi vuonna 1919. Sosiaalidemokraattien omistamassa Kirjateollisuudessa Jousi sai tehtäväksi vuonna 1921 aloittaa aiemmin lakkautetun työväenliikkeen omistaman Kansan Tahto -lehden toiminnan. Hänen tultuaan lehteen olivat valkoisten joukot aiemmin vuonna 1917 tuhonneet ja hajottaneet tuolloin työläisten omistuksessa olleen Oulun Sanomat -lehden. Edessä oli kuukausien työ. Tehtävänä oli muun muassa kerätä lattialta käsiladonnassa käytetyt irtokirjakkeet ja järjestää ne omiin lokeroihinsa. Lisäksi rikotut koneet oli korjattava ja saatettava painokuntoon. Kansantahdossa hän oli toimitusjohtajana vuosina 1921–1923. Lisäksi hän oli kyseisessä lehdessä päätoimittajana vuosina 1922–1923.
Kansan Tahdon lakkauttamisen jälkeen 1923 perheellä oli edessä muutto Turkuun. Jousi sai tarjouksen toimitusjohtajan paikasta edeltävästä Sosialisti Oy:stä. Perhe oleskeli Turussa yhden vuoden. Siellä heillä oli asunto ja kesäpaikka meren rannalla. Myös moottorivene ostettiin kesäharrastuksia varten. Oleskelu Turussa jäi kuitenkin hyvin lyhyeksi, kun uusi työtarjous tuli Kotkasta.
1. syyskuuta 1924 Jousi sai vastuulleen Kotkasta usean liiketoiminta-alueen pyörittämisen. Hänet valittiin Kymin-Laakson Työväen sanomalehti- ja Kirjapaino osuuskunta r.l:n toimitusjohtajaksi. Vuonna 1926 perustettiin Eteenpäin Osakeyhtiö. Perustajina olivat ravintolanhoitaja Juho Viitasaari, toimitusjohtaja Wäinö Jousi, hovioikeuden auskultantti Rudolf Lingren, työnjohtaja Kalle Jokinen ja ruiskumestari Jalmari Kukkola, jotka kukin merkitsivät perustettavasta yhtiöstä kaksi osaketta. Loput osakkeista (40 %) menivät sosialidemokraateille. Jäljelle jääneet osakkeet jakautuivat Kyminlaakson Työväen Säästöpankin ja Kyminlaakson Osuusliikkeen kesken. Paino muutti nimensä 7. heinäkuuta 1928 Eteenpäin Oy:ksi. Eteenpäin osakeyhtiön tiloissa toimi kirjapaino, kirjansitomo sekä kustannusliike. Lisäksi hän vastasi Eteenpäin-lehden omistamasta elokuvateatterista, Asunto-osakeyhtiö Kotkan Pankkitalosta, kirjakaupasta sekä tontinosto uuden toimitalon rakennuttamiseksi (joka valm. 1928)..
1930-luvulle tultaessa koko maailma eli suurta 1920-luvun lopun pörssiromahduksen jälkeistä pula-aikaa. Edessä olivat lakkojen ja työttömyyden vuodet. Vuonna 1931–1932 Eteenpäin-yhtiön tulos oli myös taittunut tappiolliseksi. Pankkitalo ajautui vaikeuksiin ja oli pakotettu perimään kolmannentoista kuukauden vuokraa. Myös lehden tilaajamäärät alkoivat laskea. Tilaustulot alenivat edellisvuoteen verrattuna 14 000 mk:lla. Lisäksi kirjakaupan tuotto laski ilmoitusten vähentyessä edellisvuodesta 114 000 mk:lla. Myös lehden päätoimittajia oli haastettu oikeuteen lehtikirjoittelun johdosta. Johtokunnan ja Jousen välisien taloudellisten erimielisyyksien johdosta hän erosi tehtävästään 1. huhtikuuta 1933.
Jousi toimi Oulun Kirjatyön sihteerinä vuosina 1911–1912 ja puheenjohtajana 1913–1914. Lisäksi hän toimi valtakunnallisesti Oulun edustajana Suomen Kirjaltajaliiton perustavassa kokouksessa, Helsingin vanhalla ylioppilastalolla, joka pidettiin Helsingin yhdistyksen 25-vuotisjuhlien yhteydessä elokuun 18.–20. päivinä vuonna 1914.
Vuonna 1918 Jousi toimi Sosiaalidemokraattisen puolueen Oulun piirijohtajana. Jousi kuului niihin poliitikkoihin jotka pysyivät sivussa kansalaissodan aikoina. Helsingissä Koiton talolla vuoden 1918 syyskuussa Sos.dem. perustavassa- ja joulukuussa ylimääräisessä kokouksessa Jousi edusti Oulun vaalipiiriä. Kokoukset käytiin ministeri Väinö Tannerin johdolla.
Vuonna 1919 Kirjateollisuus Oy päätti liittyä jäseneksi perustettavaan Työväen Keskusliike R-1 :ään ja perustavassa kokouksessa edustajaksi valittiin toimitusjohtaja Wäinö Jousi. Jousi oli Oulun Kaupunginvaltuutettu vuonna 1919–1922. Lisäksi hän oli Rahatoimikamarin, köyhäinhoitolautakunnan- ja sairaalain johtokunnan jäsen 1919–1922.
Tultuaan Kotkasta vuonna 1932 Jousi aloitti jälleen leimasimenvalmistuksen (hän oli valmistanut vuoden 1918–1931 leimasimia pienessä mittakaavassa). Yritys on jatkanut 2000-luvulla neljännessä polvessa nimellä Oulun Leimasintehdas Oy..
Wäinö Jousi oli aina köyhäin asialla. Hän oli itsekin syntynyt vaatimattomiin olosuhteisiin. Hänen vaimonsa Johanna Jousi työskenteli mm. Pelastusarmeijassa auttaen köyhiä. Wäinö puolestaan oli perustajajäseniä Oulussa Sosiaali eli köyhäin avulle. Hän ajoi myös oululaisia sairaalaolosuhteita paremmaksi lautakunta työn kautta.
Jousen puoliso oli Sofia Jousi (o.s. Leiviskä) vuodesta 1910 . Heillä oli kaksi poikaa: Pentti ja Eero Jousi. Jouset asuivat Koulukadulla Oulun Kakaravaarassa. Perheen omistamassa puutalossa asui myöhemmin, sotien jälkeen myös pojat perheineen. Talon ulkorakennuksessa oli lisäksi vuokralaisia. Nykyisen rakennuksen paikalle on rakennettu 1950-luvulla kerrostaloja.