hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Millennium (albumi)
Millennium on yhdysvaltalaisen poikabändi Backstreet Boysin vuonna 1999 julkaistu kolmas kansainvälinen albumi ja toinen heidän kotimaassaan julkaistu albumi. Albumi oli suuresti odotettu ja ensimmäinen, joka julkaistiin samaan aikaan samassa muodossa sekä Yhdysvalloissa että kansainvälisesti. Se myi kansainvälisesti yhdessä viikossa 2,2 miljoona kopiota, ja platinaa yli 45 maassa. Maailmanlaajuisesti albumia myytiin yli 40 miljoonaa kopiota.
Maailmanlaajuisen ”I Want It That Way” -hitin ansiosta "Millennium"-albumiin kohdistuneet odotukset olivat erittäin korkealla. 18. toukokuuta 1999, päivää ennen albumin julkaisua, Backstreet Boys teki suuresti markkinoidunesiintymisen MTV:n "Total Request Livessä". Yli 5 000 fania halusi nähdä vilauksen yhtyeestä, mikä pakotti poliisin sulkemaan Times Squaren, missä "Total Request Live" nauhoitettiin.
"Millennium" nousi Billboard 200 -listan ensimmäiselle sijalle, jolla se pysyi yli kymmenen viikkoa. Albumi myi 1 134 000 kopiota julkaisuviikollaan rikkoen samalla monia ennätyksiä. Pelkästään julkaisupäivänä sitä myytiin Yhdysvalloissa lähes 500 000 kopiota.
"Millenniumista" tuli vuoden 1999 eniten myynyt albumi sen myytyä yhteensä 9 445 732 kopiota. "Millennium" pysyi Billboard-listalla yhteensä 93 viikkoa myyden 12 miljoona kopiota Yhdysvalloissa ja ansaiten 13-kertaista platinaa. Vuoden 2008 joulukuussa albumi oli USA:n neljänneksi myydyin albumi myytyään 12 104 000 kopiota.
Millennium valtasi listoja maailmanlaajuisesti ollen listaykkösenä Itävallassa, Belgiassa, Kanadassa, Tanskassa, Saksassa, Kreikassa, Hollannissa, Hong Kongissa, Islannissa, Intiassa, Indonesiassa, Italiassa, Koreassa, Malesiassa, Meksikossa, Uudessa-Seelannissa, Norjassa, Suomessa, Filippiineillä, Portugalissa, Singaporessa, Espanjassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Taiwanissa ja Thaimaassa.
Albumi oli ehdolla yhteensä viidessä kategoriassa Grammy-gaalassa.Aasian painos Millenniumista sisältää "bonus"kappaleen "I'll Be There For You" albumin lopussa. Australian ja Japanin painokset lisäsivät kappalelistaan laulun, "You Wrote The Book On Love". Taiwanissa muutamia rajoitettuja eriä julkaistiin muiden fanitavaroiden kanssa kokoelmapakkauksissa. Yksi sisälsi Backstreet Boys hiirimaton, toinen muovisen "CD-soittimen" ja keräilykortteja. Toinen Aasialainen rajoitettu erä (mukana Aasian bonuskappale) julkaistiin bonus cd:n kanssa joka sisälsi remix-kappaleet lauluista "Larger Tha Life" ja "Show Me The Meaning Of Being Lonely". "The Multi-Platinium Edition" julkaistiin myöhemmin (Aasialisen bonuskappaleen kanssa), se sisälsi videon materiaalia albumin kappaleiden musiikkivideoista.
Ernst Palmén
Ernst Palmén voi tarkoittaa seuraavia:
Backstreet Boys (USA)
Backstreet Boys on Backstreet Boys -yhtyeen toinen yhtyeen nimeä kantava albumi (ensimmäinen oli vuonna 1995 ilmestynyt "Backstreet Boys", jota ei julkaistu lainkaan Yhdysvalloissa). Albumi nousi sijalle neljä "Billboard" -listalla ja se on myynyt 14-kertaista platinaa (timantti). Albumia myytiin 1,72 miljoonaa kappaletta, ja yhdessä kansainvälisen julkaisun, Backstreet's Back kanssa, se myi yli 28 miljoonaa kopiota maailmanlaajuisesti
Tämä albumi on kokoelma Backstreet Boysin ensimmäisen ja toisen albumin kappaleista. Albumi julkaistiin vuonna 1997 "Backstreet's Backin" seuraajana. Molemmissa albumeissa on lähes samanlainen kansi.
Tästä albumista on saatavilla kaksi painosta, joista alkuperäisessä oli yksitoista kappaletta, joihin ei sisältynyt hittiä "Everybody (Backstreet's Back)". Päätös joka johti siihen että kappaleesta tehtiin single saattoi johtua albumin toisesta painoksesta, joka sisälsi kyseisen kappaleen. Alkuperäisen painoksen takakannessa oli punaruskea tausta ja rajat kappalelistan ympärillä sekä sininen tausta jossa oli levyn logo. Toisessa painoksessa oli oljen värinen tausta logon takana.
"Everybodyn" ohella Amerikan albumissa ja kansainvälisessä albumissa oli myös muutamia muita eroavaisuuksia; toinen säkeistö kappaleesta "Quit Playing Games With My Heart" oli alkuperäisesti Brian Littrellin laulama, kuten myös ensimmäinen säkeistö, mutta Amerikan versiossa toisen säkeen lauloikin Nick Carter. Luultavasti jonkin virheen takia Amerikan albumille joutui väärä versio kappaleesta "As Long As You Love Me". Tätä versiota kappaleesta esitettiin myös radiossa. Siinä on huomattavan erilainen miksaus ja instrumentointi - varsinkin kappaleen kertosäkeessä. Versioiden sanat eroavat myös hieman toisistaan.
Albumilla oli myös multimedia-sisältöä.
Black &amp; Blue
Black & Blue on Backstreet Boysin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Yhdysvalloissa "Black & Blue" myi 1,6 miljoonaa levyä julkaisuviikollaan. Albumi oli kahdeksanneksi myydyin levy Yhdysvalloissa vuonna 2000, ja se keräsi platinaa yli 30 maassa ja kultaa 10 maassa. Albumin ensimmäinen single oli "Shape Of My Heart", jota seurasivat "The Call" ja "More Than That". Yhtyeen jäsenet osallistuivat viiden albumin kappaleen kirjoittamiseen ja kirjoittivat itse kappaleista kaksi. "Black & Bluen" on arvioitu myyneen maailmanlaajuisesti 15-24 miljoonaa kopiota.
Cal Robertson
Cal Robertson (s. 10. kesäkuuta 1986 Minneapolis, Minnesota, USA) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Tunnetuimman roolisuorituksensa hän on näytellyt elokuvassa "Zero Day" teini-ikäisen Cal Gabrielin osassa. Elokuva perustuu Columbinen verilöylyyn.
Lisäksi Robertson muun muassa vaikuttaa The Joyful Beginners -yhtyeessä.
Tetraodon
Tetraodon on pallokalojen suurin suku, johon kuuluu yli kaksikymmentä lajia. Monet lajeista viettävät osan elämänvaiheistaan makeassa vedessä, osan murtovedessä. Nitä tavataan Afrikan ja Aasian joissa ja jokisuistoissa. Joitakin lajeja, varsinkin murtovedessä eläviä rengaspallokalaa, viherpallokalaa ja pantteripallokalaa pidetään akvaariokaloina. Suvun suurin laji on lähes 70-senttinen kultapallokala.
Kahdeksan aiemmin tähän sukuun kuulunutta lajia on siirretty 2000-luvun alussa omaksi suvukseen "Monotrete".
The Hits: Chapter One
The Hits: Chapter One on Backstreet Boysin kokoelma-albumi. Se sisältää yhtyeen hittejä ja yhden uuden kappaleen, "Drowning". Alun perin Backstreet Boys ei halunnut tehdä Greatest Hits -albumia, mutta heidät "pakotettiin". Albumin uudesta singlestä, "Drowningista" tuli kansainvälinen hitti. Levy myi maailmanlaajuisesti 6 miljoonaa kopiota.
Carinotetraodon
Carinotetraodon on Kaakkois-Aasiassa elävien pienikokoisten makeanveden pallokalojen suku, johon kuuluu kuusi lajia.
Haijainen
Haijainen on Naantalin kaupunginosa noin kolme kilometriä kaupungin keskustasta lounaaseen. Haijainen sijaitsee Luonnonmaan saarella ja kaupunginosassa on 49 asukasta.
Haijaisissa sijaitsee toimintakeskus entisessä koulurakennuksessa, sekä neljän kilometrin pituinen luontopolku, hiidenkiukaita, laavu, pallokenttä ja talvella kaupungin ylläpitämä 1,7 kilometrin pituinen valaistu hiihtolatu.
Alueella on maisemallisesti arvokkaita peltoalueita sekä sikoangervoa ja pölkkyruohoa.
Haijaisten 200-vuotiaan rakennus- ja kulttuurihistoriallisesti suojellun Alitalon ympäristö on seudullisesti arvokas rakennetun ympäristön kokonaisuus. Alitalon vierestä on löydetty myöhäisrautakautinen keihäänkärki.
Valkosiipikotingat
Valkosiipikotingat ("Xipholena") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia.
Michael Rye
Michael Rye (2. maaliskuuta 1918 – 21. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka muistetaan parhaiten Hanna-Barberan tuottamista "Superystävät"-animaatioista, kuten "Superystävät" ja "", joissa hän ääninäytteli Vihreää Lyhtyä.
Ennen ääninäyttelemistä Rye teki satunnaisia näytelmärooleja 1950-luvulla niin elokuvissa kuin televisiosarjoissa, kuten "Two Lost Worlds", "The Adventures of Rin Tin Tin" ja "Wagon Train". Ääninäyttelmisen pariin Rye päätyi vuonna 1960 tehtyään sivurooleja Kivisiin ja Sorasiin. Sittemmin hän teki muutamia näytelmärooleja televisioon 1960-luvulla ääniroolien ohella. Animaatioissa Rye teki usein vierailevia rooleja muun muassa Smurffeihin, Kummikarhuihin, Piliipalipiloteihin ja Hämähäkkimieheen. Lisäksi hänellä oli rooleja Harvey Bullockin käsikirjoittamissa Raamattuun perustuvissa lyhytanimaatioelokuvissa vuonna 1986. Elokuvien aiheina olivat muun muassa Nooan arkki, Mooses ja Daavid.
Messinkipallokala
Messinkipallokala ("Auriglobus modestus") on aasialainen makean veden pallokalalaji. Se voi kasvaa 10 cm pitkäksi. Se on selkäpuolelta kiiltäväpintainen, vatsapuolelta valkoinen. Sitä tavataan keskikokoisissa ja isoissa joissa Thaimaassa, Malesiassa ja Indonesiassa. Ne uiskentelevat ylös ja alas kuin helikopterit, ja etsivät sopivia saaliseläimiä. Akvaarioissa ne tarvitsevat enemmän vapaata uintitilaa kuin monet muut pallokalat. Ne ovat aggressiivisia kaikkia muita kaloja kohtaan: syövät pienempiään ja näykkivät isompiensa eviä.
Lumikotingat
Lumikotingat ("Carpodectes") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia.
Flada
Flada (, kaislikkoinen merenlahti < indoeurooppalainen juuri "plat(h)") on maankohoamisen seurauksena lahdesta altaaksi muodostuva vesialue, joka on yhteydessä mereen yhden tai useamman vesiväylän tai salmen kautta.
Suomessa fladat ovat tyypillisiä Merenkurkun laakealla maankohoamisrannikolla, jossa Rogen- ja De Geer -moreenit luovat hyvät edellytykset niiden muodostumiselle. Ruotsissa fladat kehittyvät usein drumliiniselänteiden väliin.
Jatkuvan maankohoamisen ja vedenpinnan vaihteluiden takia fladojen eliöstö ovat jatkuvassa muutostilassa. Kasvillisuus ja muut ominaisuudet vaihtuvat usein vyöhykkeittäin suuosaa kohti. Sellaisissa fladoissa, jonne ei pääse maa-alueilta ravinteita, kasvillisuus ja eläimistö ovat hyvin rikasta. Näissä fladoissa putkilokasvi- ja näkinpartaisleväyhdyskunnat ovat monimuotoisimmillaan. Fladoissa kasvaa monia uhanalaisia näkinpartaisleviä. Runsaslukuinen uposvesikasvillisuus sitoo tehokkaasti ravinteita, estää pohjan sedimenttejä sekoittumasta, ja pehmeästä pohjasta huolimatta vesi on kirkasta.
Vesiväylä tai salmi, joka erottaa meren ja fladan toisistaan, on usein hieman korkeammalla, koska niissä on esimerkiksi moreeniselänne, hiekkasärkkä tai kasvillisuutta, jolloin ne rajoittavat veden vaihtumista, estävät sedimenttejä kulkeutumasta fladasta ulos ja myös veden suolapitoisuus voi olla alhaisempi kuin meressä.
Flada alkaa sieltä, missä tunnistettavissa olevat pohjamuodostumat tai salmet rajoittavat veden vaihtumista. Kun allas tai sen laskuaukko on 1,4 m merenpinnan yläpuolella, flada päättyy.
Hyvälaatuisen fladan tunnusmerkkeinä voidaan pitää hyvin kehittynyttä pohjakasvillisuutta, kutevien rannikkokalojen esiintymistä ja vaikuttumatonta valuma-aluetta. Fladat ovatkin usein tärkeitä kalojen kutu- ja poikasalueita.
Fladat ovat äärimmäisen suojaisia, joten niiden eliöstö on erityisen herkkä veden ja pohjasedimenttien sekoittamiselle. Moottoriveneiden potkurivirrat ja aallot ovat fladojen ekosysteemille tuhoisia.
Suomen vuoden 1961 vesilain 1 luvun 15 a §:n 1 momentissa kielletään toimenpiteet, jotka vaarantavat enintään kymmenen hehtaarin suuruisen fladan tai kluuvijärven säilymisen luonnontilaisena.
Vuosina 2005 ja 2006 Lounais-Suomen ympäristökeskus teki Selkämeren ja Saaristomeren alueella fladainventoinnin.
Alueita, joissa flada ei ole enää yhteydessä mereen ja vesi on makeaa, kutsutaan glo-järviksi, kluuveiksi tai kluuvifladoiksi. Korkean veden aikana merivesi voi kuitenkin vielä nousta kluuviin.
John William Lloyd
John William Lloyd (J. William Lloyd) (4. kesäkuuta 1857 – 1940) oli yhdysvaltalainen anarkoindividualisti. Hän syntyi New Jerseyssä ja muutti myöhemmin Floridan Grahamvilleen. Hänen individualistinen anarkisminsa perustui hänen mielestään luonnonlakiin eikä egoismiin kuten Benjamin Tuckerilla ja tämä oli riidanaihe muutoin ystävällisessä suhteessa Tuckerin ja Lloydin välillä. Lloyd vaihtoi myöhemmin näkemyksensä minarkistiseksi.
Lloyd tunnettiin “lääkkeettömänä lääkärinä”. Kirjan The Karezza Method, or Magnetation: The Art of Connubial Love lisäksi hän jätti jälkeensä erinäisiä julkaisemattomia kirjoituksia liittyen ihanteellisiin parisuhteisiin.
Kirjassa The Karezza Method Lloyd, pohtii siemennesteen kertymistä. Hän päätteli steriloitujen miesten tapauksista, että siemenneste imeytyy takaisin kehoon, jos sitä ei päästetä ulos.
Lloyd kyseenalaisti yleistyvän näkemyksen orgasmin hyödyllisyydestä. Miehen kohdalla hän muistutti karjankasvattajien käytännöstä, jonka mukaan härän tai oriin ei tulisi astua liian usein uupumuksen välttämiseksi. Tällainen liike-elämän hyötyajattelu oli hänelle puolueeton todiste ejakulaation vaikutuksista.
Lloyd väitti karezzan kohentavan terveyttä. Hän sanoi sen “auttavan kuin taikakeino kivuliaisiin kuukautisiin,” ja toimivan merkittävänä hermojen rauhoittajana, jopa parantaen hermopäänsäryn. Hän myös katsoi sen olevan eräs parhaimmista keinoista “lieventämään ja parantamaan tavanomaisia sukuelinten heikkouksia ja vaivoja, mukaan lukien virtsaputken- ja eturauhasen tulehdus.
Hän oli silti “valmis myöntämään, että kun yhdyntä on sellaista laatua, että se tuottaa pakotusta, jota ei sublimoida tai kun seksuaalista pakotusta ilmenee, eikä sublimaatiota ja karezzaa osata, orgasmi voi olla tarpeellinen.”
Lloydin aikaan monet vastustivat karezzaa väittäen, että se rohkaisisi ylenpalttisiin seksuaalisiin suhteisiin. Hän vastasi:
Lloyd antoi monia käytännöllisiä ohjeita onnistuneen karezzan harjoittamiseen. “Yritä kuvitella itsesi magneettiseksi paristoksi” hän neuvoi liittyen antamisen välttämättömyyteen hyötyjen kokemiseksi hallitussa yhdynnässä.
Lloydin mukaan karezza on suurin kaunistaja, koska se lisää ja vakiinnuttaa sydämellistä rakkautta. Hän neuvoi, että seksuaalisen hallinnan lisäämiseksi tulisi “pitää hengellinen pääasiana, hallitsevana – rakastaminen on ensimmäinen seikka ja sielujenne yhteen sovittaminen on todellinen päämääränne.” “Seksi on hyvin lähellä sielua... [Se tyydyttää vain], kun se yhdistää sielut, eikä pelkästään laita kehoja parittelemaan väristysten aikaansaamiseksi.
Luvussa nimeltä “Tarvitseeko nainen orgasmia?” hän selitti, kuinka karezzassa nainen “sulauttaa” koko olemuksensa partneriinsa, eikä orgasmia sanan tavallisessa merkityksessä ilmaannu, vaikka tervehdyttävä fyysinen rentoutuminen koetaan myös.
Lloyd oli pohjimmiltaan mystikko ja otaksui, että rakastajien ykseyden kokemukset edustivat palaamista jumalalliseen androgyyniyden tilaan, joka on monen esoteerisen filosofian ytimessä. Hän kirjoitti, että karezzan täysi magneettinen sopusointu syntyy, kun:
Juovapallokala
Juovapallokala ("Tetraodon lineatus") on suurikokoinen afrikkalainen makean veden pallokalalaji.
Juovapallokala voi kasvaa 43 cm pitkäksi, mutta jää akvaariossa yleensä alle 30 cm pitkäksi. Se on harmaan ja keltaisen juovallinen.
Juovapallokala elää Afrikan suurissa joissa: Niilissä ja Niger-, Volta-, Gambia-, Geba- ja Senegal-joessa.
Juovapallokala on äärimmäisen reviiritietoinen. Sitä ei voi pitää akvaariossa lajitovereiden kanssa ja muidenkin kalojen kanssa tulee usein ongelmia..
Anadolu Efes SK
Efes Pilsen Spor Kulübü on turkkilainen koripalloseura. Joukkueen pääsponsorina toimi vuoteen 2011 asti Efes Pilsen.
Efes Pilsen SK perustettiin vuonna 1976 Kadıköysporin tilalle kakkosdivisioonaan. Kadıköyspor oli huonossa taloustilanteessa, eikä pystynyt jatkamaan, jolloin Efes otti joukkueen paikan. Efes pelasi viimeisen divisioonakautensa, kauden 1977-1978 ilman tappioita ja nousi Turkin koripalloliigaan.
Heti ensimmäisellä kaudellaan Turkin koripalloliigassa joukkue voitti mestaruuden. Ensimmäisenä turkkilaisseurana joukkue pääsi vuonna 1990 Korać Cupin puolivälieriin. Kolme vuotta myöhemmin Efes pääsi Saporta Cupin finaaliin, jonka se kuitenkin hävisi Aris Thessalonikille. Ensimmäisenä turkkilaisseurana joukkue voitti myös kansainvälisen kilpailun, kun Efes vuonna 1996 voitti Korać Cupin. Vuonna 2002 Efesistä tuli eniten Turkin mestaruuksia voittanut joukkue, kun se kaatoi finaalissa pahimman vastustajansa, Fenerbahçe Ülkerin. Vuodesta 2002 alkoi myös seuran neljän vuoden mittainen voittoputki, jolloin seura voitti Turkin mestaruuden neljä kertaa perättäin.
Turkin Liiga: 1978–1979, 1982–1983, 1983–1984, 1991–1992, 1992–1993, 1993–1994, 1995–1996, 1996–1997, 2001–2002, 2002–2003, 2003–2004, 2004–2005, 2008–2009 (13)
Turkin Cup : 1994, 1996, 1997, 1998, 2001, 2002, 2006, 2007, 2009, 2015 (10)
Seppäkotingat
Seppäkotingat ("Procnias") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Metamorphosis (The Rolling Stonesin albumi)
Metamorphosis on The Rolling Stonesin kesäkuussa 1975 julkaistu kokoelma-albumi, joka sisältää harvinaisuuksia vuosilta 1964–1970. Kyseisinä vuosina yhtye levytti Decca Recordsille Isossa-Britanniassa ja London Recordsille Yhdysvalloissa.
Albumille sisältyy muun muassa basisti Bill Wymanin kirjoittama kappale "Downtown Suzie", joka äänitettiin huhtikuussa 1969. Kappale on sikäli merkittävä, että se on toinen Wymanin kahdesta kappaleesta, jotka on julkaistu Rolling Stones-albumilla. Ensimmäinen on "In Another Land" vuonna 1967 julkaistulla albumilla "Their Satanic Majesties Request". "I Don't Know Why" puolestaan äänitettiin 3. heinäkuuta 1969, samana yönä, jolloin yhtyeestä hieman aiemmin erotettu alkuperäiskitaristi Brian Jones menehtyi.
"Metamorphosis" menestyi hyvin Yhdysvalloissa, missä se oli korkeimmillaan listan sijalla 8. Yhtyeen kotimaassa Isossa-Britanniassa sijoitus oli parhaimmillaan vain 45.
Rillitanssijat
Rillitanssijat (Pipritidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Heimoon kuuluu vain yksi suku rillitanssijat ("Piprites") ja BirdLifen mukaan kolme lajia.. Rillitanssijoiden taksonomia on osittain epäselvä ja lajit ovat läheistä sukua muun muassa tyranneille ja pikkunappareille. Väritykseltään lajit ovat tyypillisesti vihreän-, keltaisen-, mustan- ja harmaankirjavia. Lajit elävät metsissä ja niiden ravintoa ovat hyönteiset ja pienet hedelmät.
Tähtipallokala
Tähtipallokala ("Arothron stellatus") on suurikokoisin pallokalalaji.
Tähtipallokala voi kasvaa 120 cm pitkäksi. Aikuisen kalan vartalossa on valkoisella pohjalla lukuisia pieniä mustia pisteitä,jotka lisääntyvät ja pienenevät kalan ikääntyessä. Nuoret kalat ovat oransseja, niiden selässä on mustia pilkkuja ja vatsapuolella mustia vinojuovia, joista kehittyy vähitellen pilkkuja. Nuoret ovat niin erinäköisiä, että niitä pidettiin aiemmin omana lajinaan "Arothron aerostaticus".
Tähtipallokalat ovat peräisin Indopasifiselta merialueelta. Niitä tavataan myös Etelä-Afrikan Atlantinpuoleisella rannikolla. Nuoret yksilöt pysyttelevät hiekkapohjaisilla, kasvullisuuden peittämillä alueilla laguuneissa ja riuttojen sisäosissa. Aikuiset siirtyvät usein riuttojen ulkoreunoille.
Tähtipallokala syö koralleja, nilviäisiä ja muita selkärangattomia. Se saalistaa lähinnä öisin.
Outo kunnia
Outo kunnia on Vesku Jokisen vuonna 2000 ilmestynyt ensimmäinen sooloalbumi. Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Ajetaan aaveet pois”, josta on kuvattu myös musiikkivideo. 
Julkaistu 1998.
Yves Niaré
Yves Niaré (20. heinäkuuta 1977 Saint-Maurice – 5. joulukuuta 2012 Pirmil) oli ranskalainen kuulantyöntäjä. Niarén ennätys kuulantyönnössä oli 20,72 metriä, jonka hän työnsi Versailles´ssa vuonna 2008. Tulos on Ranskan ennätys. Myös kiekonheitossa Niaré heitti vahvan tuloksen 63,44 metriä, joka syntyi vuonna 2007 Chelles´ssä.
Niaré osallistui Helsingin MM-kisoihin 2005, Göteborgin EM-kilpailuihin 2006, Osakan MM-kisoihin 2007 sekä Pekingin kesäolympialaisiin 2008 (sijoitus 23:s), mutta karsiutui joka kerta.
Ensimmäisen ja ainoaksi jääneen kansainvälisen aikuisten arvokisamitalinsa Niaré voitti Torinon sisäratojen EM-kilpailuista 2009, joissa hän pukkasi hopeaa uudella Ranskan halliennätyksellä 20,42 metriä. Pidemmälle työnsi vain kilpailun ylivoimainen voittaja Tomasz Majewski. Niaré karsiutui Berliinin MM-kisoissa 2009 ja Barcelonan EM-kisoissa 2010.
Niaré kuoli tieliikenneonnettomuudessa joulukuussa 2012, 35-vuotiaana.
Amy Lowell
Amy Lawrence Lowell (9. helmikuuta 1874 – 12. toukokuuta 1925) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hän syntyi Massachusettsissa tunnettuun sukuun; tähtitieteilijä Percival Lowell ja Harvardin yliopiston presidenttinä toiminut Abbott Lawrence Lowell olivat hänen veljiään.
Lowell oli johtava imagisti. Hän oli lesbo ja kirjoittikin useita lesboeroottisia runoja. Hän kuoli aivoverenvuotoon 51-vuotiaana ja sai vuonna 1926 postuumin Pulitzer-palkinnon.
Mike Curran
Mike Curran (s. 14. huhtikuuta 1944 Minnesota, Yhdysvallat) on menestyksekkään kansainvälisen uran tehnyt entinen jääkiekkoilija. Hän lopetti uransa 1977.
Curran oli maalivahtina, kun Yhdysvaltojen joukkue sai hopeaa olympialaisissa 1972. Jo sitä ennen hän oli edustanut maataan vuosien 1969, 1970 ja 1971 jääkiekon MM-kisoissa.
Curran aloitti ammattilaisuran Minnesota Fighting Saintsissa tuoreessa World Hockey Association -liigassa kaudella 1972–1973. Hänestä kehittyi nopeasti yksi uutuusliigan maineikkaimmista maalivahdeista, ja hän pelasi vuoden 1973 ssa. Curran menetti työpaikkansa 1976 Fighting Saintsin mentyä konkurssiin, mutta hän palasi kansainvälisen kilpailutoimintaan edustamalla Yhdysvaltoja vuosien 1976 ja 1977 MM-kisoissa. Hän oli myös 1976 mukana maansa ensimmäisessä Kanada-cupin joukkueessa turnauksessa, jossa ensi kertaa kohtasivat kiekkoilun kuuden kärkimaan parhaat pelaajat.
Mike Curran valittiin International Ice Hockey Federation Hall of Fameen 1999 ja United States Hockey Hall of Fameen 1998.
Negrescence
Negrescence tai nigrescence (; < nigrescent ) on englanninkielinen, latinan kielen sanasta "nigrescere" ("tummua", "tulla mustaksi") johdettu termi.
Professori William E. Cross, Jr. New Yorkin kaupunginyliopiston CUNY Graduate Centeristä esitteli Yhdysvaltain kansalaisoikeusliikkeen aikana syntyneen sosiaalipsykologian alaan kuuluvan "nigrescence-teorian" () vuonna 1971 ja uudisti sitä vuonna 1991 julkaistussa kirjassaan "Shades of Black: Diversity in African American Identity". Teoria kuvaa mustan identiteetin syntymistä ja vahvistumista yhdysvaltalaisessa kontekstissa liikkeenä mustien itseinhosta itsensä hyväksymiseen. 
Vuoden 1971 malliin kuului viisi vaihetta. Nämä vaiheet ovat:
Elämänsä aikana henkilö saattaa kokea uudelleen eri tasoja ja rakentaa uudelleen rodullista identiteettiään.
John Beddoe kokosi vuonna 1885 antropologian alaan kuuluvan "nigrescence-indeksin" analysoidakseen Britteinsaarten väestöä. Beddoe loi indeksin 13 000 miehen fyysisten piirteiden, kuten hiusten värin, pohjalta. Hän loi myös kartan Britannian alueellisesta "nigrescence-asteesta", jota hän käytti osoittamaan irlantilaisten olevan Britteinsaarten alkuperäisväestöä. Kartan mukaan saarten länsiosissa ihmisten hiusten väri oli tummempi kuin idässä.
Jason Reso
William Jason "Jay" Reso, paininimi Christian (s. 30. marraskuuta 1973) on kanadalainen showpainija ja näyttelijä. Hänellä on sopimus WWE:n kanssa ja painii sen SmackDown brändissä. Hän painaa 103 kiloa ja on 188 cm pitkä.
WWE:ssä hän on ollut kaksi kertaa "World Heavyweight"-, kahdesti "ECW World Heavyweight"-, kolme kertaa "Intercontinental"-, ja yhdeksän kertaa "World Tag Team" -mestari, joista seitsemän kertaa Edgen kanssa. Hän on myös ollut kerran "European"-, kerran "Hardcore"- ja kerran "Light Heavyweight" -mestari. Ensiesiintymisensä Reso teki vuonna 1995.
Hän palasi painikehään 2009 nimellä Christian. ECW-tittelin hän hävisi (7. kesäkuuta 2009), kun Tommy Dreamer selätti Jack Swaggerin Triple Threat -ottelussa. Christian sai ottelun ECW -vyöstä Night of the Championsiin, joka järjestettiin 26. heinäkuuta 2009. Ennen sitä hän on paininut muun muassa Moscow Mauler Vladimir Kozlovia vastaan. Christian sai tehtyä Tommy Dreamerille Kill Switchin ja voitti ottelun, ja hänestä tuli ECW -mestari. Seuraavassa ECW:ssä Christian meni kehään, ja alkoi puhua mestaruudestaan. Kohta perässä tuli Tommy Dreamer, jonka kanssa hän kätteli. Tämän jälkeen Dreamer kertoi, että ECW:n General Manager Tiffany oli hyväksynyt Dreamerin revanssiottelun seuraavalle viikolle. Tämä kyseinen ottelu käytiin Extreme Rules -otteluna, jossa ei ole sääntöjä. Christianilla on suomalaisia sukujuuria.
Stefano Borgonovo
Stefano Borgonovo (17. maaliskuuta 1964 – 27. kesäkuuta 2013) oli italialainen jalkapalloilija. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 1981–1996. Hänen ensimmäinen ammattilaisseuransa oli Calcio Como. Myöhemmin hän pelasi muun muassa AC Milanissa ja ACF Fiorentinassa.
Borgonovo sairasti ALS-tautia, joka on italialaisten jalkapalloilijoiden keskuudessa epätavallisen yleinen.
Yoshirō Mori
Yoshirō Mori (, 14. heinäkuuta 1937) toimi Japanin pääministerinä 5. huhtikuuta 2000–4. heinäkuuta 2000 sekä 4. heinäkuuta 2000–26. huhtikuuta 2001. Mori opiskeli Wasedan yliopistossa, josta valmistuttuaan hän työskenteli jonkin aikaa toimittajana. Hänet äänestettiin Japanin parlamenttiin vuonna 1969 Morin ollessa 32-vuotias.
Giuseppe Coluccio
Giuseppe Coluccio (s. 12. huhtikuuta 1966) on italialaisen rikollisjärjestön 'Ndranghetan jäsen. Hän oli etsintäkuulutettuna vuodesta 2005, ja hänet saatiin kiinni 7. elokuuta 2008 Torontossa Kanadassa.
Coluccio oli vielä lapsi, kun hänen isänsä surmattiin 'Ndrangheta-klaanien välisessä sukuriidassa. Hänet pidätettiin ensimmäisen kerran 1991, ja syynä olivat huumekauppa ja laiton kauppaaminen.
Vuodesta 2005 Coluccio oli ollut karkulaisena saatuaan syytteet huumekaupasta. Samassa yhteydessä Italian poliisi pidätti 30 henkilöä ("Operaatio Nostromo"), joihin kuului myös Giuseppen veli Salvatore Coluccio.
7. elokuuta 2008 Coluccio pidettiin kauppakeskuksen pihalla Ontarion Markhamissa, joka sijaitsee Toronton pohjoispuolella.
Coluccion pidätys oli osa Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Italiassa tehtyä isompaa operaatiota, joka tunnettiin myös nimellä Operaatio Solare. Tarkoituksena oli saada kuriin huomattava määrä huumeiden tuontia Kolumbiasta Yhdysvaltoihin ja Eurooppaan. Operaatiossa otettiin kiinni 200 henkilöä syyskuussa 2008. Joukossa oli kuusitoista henkilöä Aquiona-Coluccio-klaanista. Heidät tunnistettiin ja pidätettiin New Yorkissa ja Calabriassa.
Reikä seinässä
Reikä seinässä oli Nelosella sunnuntaisin esitettävä kilpailuohjelma, jossa kaksi kolmehenkistä julkkisjoukkuetta kilpaili toisiaan vastaan. Tavoitteena oli läpäistä joka kierroksella yhä vaikeammaksi muuttuva ja kohti liikkuva seinä, jossa on ihmisen muotoinen aukko erilaisissa asennoissa. Jos seinää ei ehdi läpäisemään ajoissa, se työntää kilpailijan hänen takanaan olevaan vesialtaaseen. Ohjelman juontajana toimi Mari Kakko.
Formaatti on alun perin lähtöisin Japanista nimellä Brain Wall.
Pelissä on jokaisella kolmella kierroksella erilainen tehtävä. Ensimmäisellä kierroksella molempien joukkueiden kilpailijat yrittävät päästä läpi seinästä yksitellen. Toisella kierroksella yksi joukkueesta menee selin seinää vasten, eikä hän saa katsoa takanaan lähestyvää seinää. Muiden joukkueen jäsenten on ohjattava hänet oikeaan asentoon. Tätä kutsutaan sokkoseinäksi. Kolmannella kierroksella tuplaseinässä kaksi joukkueen jäsentä yrittävät päästä yhdessä läpi seinästä ja kolmannella kierroksella triplaseinästä koko joukkue. Viimeisellä kierroksella muiden kierrosten voittajajoukkue koittaa mennä läpi megaseinästä erilaisissa puvuissa. Pelissä parhaat pisteet suorituksista saanut joukkue voittaa.
Tau (täsmennyssivu)
Tau voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Harry Ackerman
Harry Ackerman (17. marraskuuta 1912 Albany, New York, Yhdysvallat – 3. helmikuuta 1991 Burbank, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen televisiotuottaja.
Dartmouth Collegesta vuonna 1935 valmistunut Ackerman tuli vuonna 1948 CBS:lle tuottajaksi ja ohjelmasuunnittelun varajohtajaksi, ja hän oli mukana tuottamassa muun muassa televisiosarjoja "Lucy ja minä" ja "Gunsmoke". 1956 Ackerman perusti Ticonderoga Productionsin, joka loi muun muassa "Leave It to Beaver" -televisiosarjan.
Ackerman sai kaksi Emmy-palkintoa, ja vuonna 1985 hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Veriuloste
Veriuloste jaetaan lääketieteessä pääsääntöisesti kahteen lajiin:Uloste saattaa olla veristä myös peräpukamien tai peräsuolen haavaumien takia.
Joskus ulosteen veri on okkulttia eli piilossa. Okkultin veren määrittämistä voidaan hyödyntää esimerkiksi suolistosyövän seulonnassa.
Tau (alkeishiukkanen)
Tau (τ) on leptoneihin kuuluva alkeishiukkanen. Muiden leptoneiden tavoin taun spin-luku on 1/2, sähköinen varaus -1 e eikä se reagoi vahvaan vuorovaikutukseen. Tau on leptoneista raskain, sen massa on noin 17-kertainen myonin massaan nähden. Lisäksi tau on epästabiili.
Tau havaittiin epäsuorasti ensimmäisen kerran vuosina 1974–1977 SLAC:ssa SPEAR-kiihdyttimellä Martin Lewis Perlin työryhmän suorittamissa elektroni-positroni-hiukkastörmäytyksissä, joissa havaittiin ja pystyttiin erottelemaan leptonit, hadronit ja fotonit. Tuolloin törmäytyskokeissa huomattiin, että osa hiukkasista jäi havaitsematta. Tämä päätelmä tehtiin energian ja liikemäärän säilymislakien avulla, ja tehtiin oletus, että havaitsemattomat hiukkaset olivat tau ja antitau. Martin Lewis Perl sai taun löytämisestä vuonna 1995 Nobelin palkinnon.
Tau voi hajota joko kevyemmiksi leptoneiksi reaktioissa formula_1, formula_2 tai muuttua kevyiksi hadroneiksi ja taun neutriinoksi.
SLAC
SLAC National Accelerator Laboratory on vuonna 1962 perustettu Stanfordin yliopiston yhteydessä toimiva hiukkaskiihdytinlaboratorio Kaliforniassa Yhdysvalloissa. SLAC keskittyy muun muassa alkeishiukkasten kokeelliseen ja teoreettiseen tutkimukseen sekä tuottaa röntgensäteilyä synkrotroni- ja vapaalelektronilaser-lähteillään materiaalitutkimuksen tarpeisiin.
SLACin joulukuussa 1991 avattu WWW-sivusto oli ensimmäinen Pohjois-Amerikassa.
SLACiin on rakennettu 10 metriä maan alle 3,2 km pitkä lineaarinen kiihdytin SLC, joka saatiin valmiiksi vuonna 1989. Kiihdytinputki koostuu kuparilevyistä ja -sylintereistä, joissa kiihdytetään elektroneita ja positroneita klystroneista tulevien korkeaenergiaisten mikroaaltojen avulla. Kiihdytin pystyy tuottamaa elektroni- ja positronisuihkuja 50 GeV:n suihkuenergioilla. SLC:llä on tuotettu korkeaenergiaisessa elektroni-positroni-törmäytyksessä Z-mittabosoneita. Nykyään SLC:tä käytetään PEP-II:n esikiihdyttimenä. Kolmasosa alkuperäisestä lineaarikiihdyttimestä mahdollistaa röntgensäteilyä tuottavan vapaaelektronilaser Linac Coherent Light Sourcen (LCLS) toiminnan.
SLACiin on rakennettu myös kaksi ympyränmuotoista törmäytintä, 1970-luvulla valmistunut SPEAR ja 1980-luvulla valmistunut PEP, joka on ympärysmitaltaan 2,2 km. PEP:iä on uudistettu siten, että se koostuu nykyään hiukkasia eri energioilla kiihdyttävästä kahdesta renkaasta ja kiihdytin uudelleennimettiin PEP-II:ksi.
Etelänseppäkotinga
Etelänseppäkotinga ("Procnias nudicollis") on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva vaarantunut varpuslintu. Se on Paraguayn kansallislintu.
Kooltaan etelänseppäkotinga on noin 26–28 cm. Koiras on täysin valkoinen lukuun ottamatta päässä silmienympärystä ja kurkkua, joissa näkyy paljas turkoosinvärinen nahka. Naaras on selästään oliivinvihreä. Pään sivut ja viiru päälaella ovat tummemmat. Kurkku on valkoviiruinen. Naaraspuolisen etelänseppäkotingan vatsa on väriltään vaaleankeltainen ja ruskeaviiruinen. Koirasta ei voi sekoittaa mihinkään muuhun alueella elävään lajiin. Naaras on suurikokoisempi kuin oranokka ("Oxyruncus cristatus"), jonka erottaa myös nokastaan. Partaseppäkotingan naaras ("Procnias averano") muistuttaa etelänseppäkotingan naarasta, mutta sen päälaen viiru on vaaleampi. Hyvä tuntomerkki on lajin äänet, jotka ovat metallimaisia kolahduksia
Etelänseppäkotingaa tavataan itäisestä Brasiliasta, Koillis-Argentiinasta ja Paraguayn itäosista. Laji elää trooppisissa ja subtrooppisissa kosteissa metsissä aina 1 150 metrin korkeuteen merenpinnasta. Brasiliassa lajin on havaittu muuttavan maan sisällä, mutta vastaavaa käyttäytymistä ei ole tavattu lajin muilla esiintymisalueilla.
Etelänseppäkotingat syövät pääasiassa hedelmiä.
Etelänseppäkotingan kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 yksilöä. Lajin kanta on vähentynyt metsänhakkuiden vuoksi. Lisäksi etelänseppäkotingaa pyydystetään häkkilinnuiksi erityisesti Brasiliassa. Nykyään lajin elinympäristöjä uhkaavat suuresti kaupungistuminen ja teollisuuden ja maanviljelysalueiden lisääntyminen.
New Moon
New Moon voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Takifugu
Takifugu on pallokalojen suku, johon kuuluu noin 25 lajia. Nämä ja jotkin lähisukujen kalat tunnetaan Japanissa nimellä fugu, ja ne ovat japanilaisten ja lähiseudun asukkaiden himoamaa ruokaa, vaikka kaikkien lajien tietyissä elimissä on varallista tetrodotoksiini-hermomyrkkyä. "Takifugu"-suvussa ruokakalalajeja on yksitoista. Tunnetuin on "Takifugu rubripes", muita ruokakalalajeja ovat "T. porphyreus", "T.pardalis" ja "T. vermicularis".
Kaikki suvun lajit elävät merivedessä, mutta ainakin kaksi, "Takifugu obscurus" ja "Takifugu ocellatus", käyvät kutemassa joessa makeassa tai murtovedessä. Niiden poikaset vaeltavat mereen noin vuoden ikäisinä.
Kauniin vihreä-oranssi-mustaraitaista sormuspallokalaa ("Takifugu ocellatus") näkee useimmin murtovesiakvaarioissa. Myös joitakin muita takifugu-lajeja on joskus pidetty akvaariokaloina.
Courtney Shealy
Courtney Amanda Shealy (s. 12. joulukuuta 1977 Columbia, Etelä-Carolina) on entinen yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa naisten 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteistä Sydneyn kesäolympialaisissa 2000. Shealy tosin ui sekauintiviestissä vain alkuerissä, mutta sai silti kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue voitti matkan loppukilpailun. Uransa aikana Shealy voitti myös kaksi MM-mitalia sekä kolme mitalia Pan-Amerikan kisoista.
Shealy on 191 senttimetriä pitkä ja painoi urallaan 72 kilogrammaa.
Kluuviflada
Kluuviflada eli kluuvi eli glojärvi on flada, joka maankohoamisen vuoksi saa vettä vain sateesta tai meriveden noustessa korkealle.
Runsaan eliökunnan ansiosta kluuvifladoilla on usein lintutorneja ja niillä harrastetaan kalastusta.
Kevin Seeldraeyers
Kevin Seeldraeyers (s. 12. syyskuuta 1986 Boom) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän edusti ammattilaisurallaan belgialaista Quick Step-joukkuetta 2007–2011, kazakstanilaista Astana Teamia 2012–2013, belgialaista Wanty - Groupe Gobert -tallia 2014 ja turkkilaista Torku Şekersporia 2015.
Seeldraeyers sijoittui nuorena viidenneksi Georgian ympäriajossa 2007. Vuoden 2009 Pariisi–Nizzassa hän oli seitsemäs ja voitti nuorten kilpailun. Saman vuoden Italian ympäriajossa hän voitti nuorten kilpailun ja sijoittui kokonaiskilpailussa kymmenenneksi. Italian ympäriajossa 2011 hän oli 18. etapilla kolmas. Hän voitti Itävallan ympäriajossa 2013 ensimmäisen ja toisen etapin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi ja voitti sekä piste- että mäkikirikilpailun.
Aviaario
Aviaario on linnuille rakennettu suurikokoinen häkki tai huone, jossa linnut voivat lennellä vapaasti.
Aviaarioita voi olla monen kokoisia. Isot linnut, kuten päiväpetolinnut, vaativat aviaarion, jonka pohjapinta-ala on satoja tai tuhansia neliömetrejä ja korkeus kymmenenenkin metriä. Pienille varpuslinnuille aviaarioksi riittää muutaman kymmenen neliömetrin lattia-ala ja 3–4 metrin korkeus. Aviaarion seinät voivat olla pienisilmäistä metalliverkkoa, lasia tai kirkasta muovilevyä. Sisustuksena pitää olla eläviä tai kuolleita puita tai istumaoksia, mielellään myös vihreitä kasveja, lahoavia kantoja tai pökkelöitä sekä ruoka- ja juoma-astioita. Aviaario voi olla joko kokonaan ulkona tai sisällä tai osittain molemmissa tiloissa.
Aviaarioita on lähinnä eläintarhoissa. Ensimmäinen suuri aviaario rakennettiin 1880 Rotterdamin eläintarhaan (Diergaarde Blijdorp). Joihinkin suuriin aviaarioihin on rakennettu polkuja, joilla ihmiset voivat kävellä ja tarkkailla lintuja. Ranskalaisella lintutieteilijällä Jean Théodore Delacour‎illa oli aikoinaan maailman hienoin yksityinen aviaario Normandiassa. Aviaariossa linnut ovat vankeina kuten häkeissäkin, mutta niiden elämä on vapaampaa ja virikkeellisempää.
Ketunsara
Ketunsara ("Carex vulpina") on lähes koko Euroopassa tavattava sarakasvi. Suomessa se on rauhoitettu ja erittäin uhanalainen.
Ketunsara on mätästävä ja sen teräväsärmäiset varret kasvavat 30–100 senttimetriä korkeiksi. Varsien tyvitupet ovat tummanruskeita, lopuksi säikeiksi hajoavia. Ketunsaran lehdet ovat kähes varren pituisia, kapeita ja kirkkaanvihreitä. Alimman tähkän tukilehti on lyhyt tai se puuttuu kokonaan. Kukinto on 3–7 cm pitkä, vaalean- tai tummanruskea, epäsäännöllinen ja monitähkäinen. Hedekukat sijaitsevat tähkän kärjessä ja emikukat sen tyvessä. Tumman punaruskeat tähkäsuomut ovat teräviä ja kalvolaitaisia. Pullakot ovat ruskeita, litteän munanmuotoisia ja suuota syvälovinen. Ketunsara kukkii kesäkuussa. Laji muistuttaa läheisesti revonsaraa ("C. otrubae").
Ketunsaraa tavataan lähes koko Euroopassa ja paikoitellen myös Aasiassa. Pohjoismaissa laji esiintyy äärirajoillaan. Suomessa ketunsaran arvellaan olevan muinaistulokas. Alkuperäisenä lajia on tavattu ainoastaan Ahvenanmaalta ja Varsinais-Suomesta Pöytyältä. Lisäksi satunnaisesiintymiä tunnetaan eri puolelta maata, muun muassa Helsingistä. Ketunsara on myös sotatulokas.
Suomessa ketunsara kasvaa yleensä ojanvarsilla. Sitä voi tavata myös kosteilla niityillä, pensaikoissa ja lehtokorvissa. Sotatulokkaana ketunsaraa on tavattu myös satamissa ja varastopaikoilla.
Kuusamonnokkasara
Kuusamonnokkasara ("Carex lepidocarpa" subsp. "jemtlandica") on Fennoskandiassa harvinaisena kasvava sarakasvi. Kuusamonnokkasara on Suomessa rauhoitettu.
Kuusamonnokkasara on mätästävä ja kasvaa 15–50 korkeaksi. Sen varret ovat pystyjä ja varsien tyvitupet vaaleanruskeita. Vaaleanvihreät, kapeat lehdet ovat tavallisesti puolet varren pituudesta. Alimman tähkän tukilehti on selvästi kukintoa pidempi. Hedetähkä on lyhytperäinen tai perätön. Emitähkiä on 1–2. Pullakoiden suuodat ovat tähkän tyvelläkin usein ylöspäin tai sivulle suuntautuneita ja lähes hampaattomia. Kuusamonnokkasara kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Kuusamonnokkasara kuuluu hankalasti määriteltävään keltasarojen ryhmään, jonka lajit risteytyvät hyvin herkästi keskenään. Suomessa tähän ryhmään kuuluvat kuusamonnokkasaran lisäksi hostinsara ("C. hostiana"), keltasara ("C. flava"), etelännokkasara ("C. lepidocarpa" subsp. "lepidocarpa"), lännenhernesara ("C. demissa") ja hernesara ("C. viridula").
Kuusamonnokkasara on kotoperäinen, Pohjois-Euroopan sararotu, jota on joskus pidetty myös omana lajinaan. Sitä kasvaa ainoastaan Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Karjalan tasavallassa Venäjällä. Suomessa kuusamonnokkasaraa tavataan nimensä mukaisesti pääasiassa Kuusamosta. Sitä on tavattu myös Sallasta, Hyrynsalmelta ja Suomussalmelta.
Kuusamonsara on kalkinvaatija, joka kasvaa vain lettosoiden väli- ja rimpipinnoilla. Sen kanssa samankaltaisilla kasvupaikoilla viihtyy myös keltasara, jonka kanssa se yleisesti myös risteytyy. Kuusanmonnokkasaran suurimpia uhkia ovat suojelualueiden ulkopuolella olevien soiden ojittaminen.
Kevin Carter
Kevin Carter (13. syyskuuta 1960 Johannesburg – 27. heinäkuuta 1994) oli eteläafrikkalainen lehtivalokuvaaja. Maaliskuussa 1993 Carter otti lähellä Ayodin kylää Etelä-Sudanissa valokuvan nälkää näkevästä pikkutytöstä ja korppikotkasta. Valokuva myytiin "The New York Timesille", jossa se julkaistiin 26. maaliskuuta 1993. Sadat huolestuneet lukijat ottivat välittömästi yhteyttä lehteen, koska halusivat tietää selvisikö tyttö. Valokuva julkaistiin useissa sanomalehdissä ympäri maailman.
12. huhtikuuta 1994 New York Timesin ulkomaankuvien päätoimittaja Nancy Buirski soitti Carterille ja ilmoitti tämän voittaneen valokuvallaan Pulitzer-palkinnon. Keskiviikkoiltana 27. heinäkuuta 1994 henkisistä sekä taloudellisista ongelmista kärsinyt Carter teki Braamfonteinspruit-joen rannalla autossaan pakokaasulla itsemurhan.
Walesilaisen rockyhtye Manic Street Preachersin vuoden 1996 albumilla "Everything Must Go" on myös singlenä julkaistu kappale ”Kevin Carter”. Dan Krauss on ohjannut ja tuottanut Carterin elämästä vuonna 2005 Oscar-ehdokkuuden saaneen dokumentin "The Death of Kevin Carter: Casualty of the Bang Bang Club". ”The Bang Bang Club” oli neljän eteläafrikkalaisen valokuvaajan ryhmä, jonka jäsen Carter oli.
For the Fans
Backstreet Boys "For The Fans" on Backstreet Boysin kolmen EP:n sarja, jonka julkaisi Burger King elo- ja lokakuussa 2000.
Kielisukulaisuus
Kielisukulaisuus määritellään kielihistoriassa niin, että samasta kantakielestä polveutuvat kielet ovat sukukieliä. Esimerkiksi suomen ja viron oletetaan kehittyneen kantasuomesta, ja vastaavasti esimerkiksi englanti ja saksa ovat kehittyneet kantagermaanista. Kaikki ne kielet, jotka ovat sukua keskenään, muodostavat kielikunnan.
Alenia Aeronautica
Alenia Aeronautica S.p.A. on italialainen lentokonetehdas, joka on italialaisen Finmeccanican täysin omistama tytäryhtiö.
Alenia Aeronautica perustettiin vuonna 1990, kun Aeritalia yhdistettiin Selenian kanssa. Sen toimipaikka on Rooma. Yhtiötä johtaa Giorgio Zappa. Yhtiö on rekisteröity Napoliin.
Yhtiö on patnerina Eurofighter Typhoon rakentamiskonsortiossa eli Eurofighter GmbH:ssa. Aiemmin se (tai sen edeltäjä) oli konsortiossa, joka kehitti Panavia Tornadon. Yhtiön päätuote on eri lentokonerakenteiden valmistus etenkin Boeingin ja Airbusin lentokoneisiin.
Sen divisioonia ovat: Alenia Aermacchi, Alenia Aeronavali, Alenia Composite ja Alenia SIA. Aeronavali huoltaa ja modifioi sekä siviililentokoneita että sotilaslentokoneita. Quadrics on Alenia Aeronautican omistama supertietokoneiden tietoliikenteen osia ja ohjelmistoja valmistava yhtiö.
Alenia Aeronautica tekee yhteistyötä mm. seuraavien yritysten kanssa: Boeing, Lockheed Martin, Airbus/EADS, Dassault Aviation ja BAE Systems.
Yhdysvaltain puolustusministeriö on tilannut vuonna 2007 Alenia C-27J kuljetuskoneen Yhdysvaltain ilmavoimien Joint Cargo Aircraftiksi eli yleiskuljetuskoneeksi. Tämä on kahden miljardin dollarin urakka.
Vuonna 2012 yhtiö yhdistyi Aermacchin kanssa Alenia Aermacchi -yhtiöksi.
Omat tuotteet:
Yhteistuotanto:
Yhteinen tuotekehitys
Patukkasara
Patukkasara ("Carex hartmanii") on Keski-Euroopasta Länsi-Siperiaan levittäytynyt sarakasvi. Suomessa se rauhoitettu ja erityisesti suojeltu.
Patukkasara on mätästävä tai yksitäisversoinen ja kasvaa 20–80 senttimetriä korkeaksi. Sen varret ovat pystyjä ja jäykkiä. Varsien tyvitupet tumman punertavia. Lehdet ovat tummanvihreitä, kapeita ja jäykkiä. Patukkasaran kukinto on tavallisesti nuokkuva. Kukinnon tähkät ovat liereitä ("patukkamaisia") tai ylimmät joskus nuijamaisia. Ylemmissä tähkissä on sekä emi- että hedekukkia, alemmissa tähkissä on pelkkiä emikukkia. Tähkäsuomut ovat pullakon pituisia ja tavallisesti hyvin lyhytotaisia. Tähkäsuomun keskellä kulkee leveä vihreä keskisuoni. Patukkasara kuuluu pieneen valeyhtäläistähkäisten sarojen ryhmään. Se muistuttaa läheisesti rantanuijasaraa ("C. buxbaumii" subsp. "buxbaumii") ja lapinnuijasaraa ("C. buxbaumii" subsp. "mutica") Patukkasaralla voi esiintyä harvinaista "Anthracoidea buxbaumii" -nokisientä.
Patukkasaran levinneisyysalue ulottuu Keski- ja Itä-Euroopasta Länsi-Siperiaan saakka. Pohjoismaissa sitä esiintyy harvakseltaan Norjan ja Ruotsin eteläosissa sekä Tanskan itäosissa. Lajia tavataan myös Baltiassa. Suomessa patukkasaraa tavataan Ahvenanmaalla sekä Manner-Suomessa Lohjalla.
Patukkasara on kalkinvaatija, joskin Keski-Euroopassa lajin ei ole havaittu tarvitsevan kalkkia. Patukkasara viihtyy kosteilla niityillä, rannoilla, lettosoiden reunuksilla ja ojissa. Sille on tyypillistä isot kasvustot. Patukkasaraa uhkaavat sen kosteiden elinpaikkojen ojitukset, pellonraivaus ja laidunnuksen loppumisen seurauksena umpeenkasvu.
Jürg Röthlisberger
Jürg Röthlisberger (s. 2. helmikuuta 1955) on sveitsiläinen judoka, olympiavoittaja.
Röthlisberger saavutti olympiapronssia 1976 Montrealista 93 kilogramman painoluokasta. Neljä vuotta myöhemmin Moskovan olympialaisissa hän voitti kultamitalin 86-kiloisten sarjassa.
EM-kilpailuista Röthlisberger voitti 86 kilogramman sarjassa kultaa vuonna 1979 Brysselissä. Lisäksi hän saavutti EM-hopeaa vuonna 1977 ja EM-pronssia vuonna 1978. Sveitsin mestaruuden hän voitti urallaan neljästi.
Black &amp; Blue Tour
Black & Blue Tour -kiertue oli maailmanlaajuinen Backstreet Boys-poikabändin kiertue joka alkoi vuonna 2001. Ensimmäinen osa kiertuetta alkoi 22. tammikuuta 2001 Yhdysvalloista ja toinen osa 8. kesäkuuta ryhmän kotikaupungista Orlandosta, Floridasta, kiertue kuitenkin keskeytyi A.J.:n kirjauduttua vieroitukseen. Kiertue jatkui 24. elokuuta 2001 Milwaukeesta ja päättyi lokakuun 19. päivä Las Vegasiin. Sen jälkeen pojat jatkoivat kiertuettaan ympärimaailman vuoden 2001 loppuun asti.
Kiertueella oli kaksi eri settilistaa, koska A.J.:n vieroituksen aikana monia kiertueen elementtejä muokattiin, mukaan lukien settilista, kappaleiden sovitukset, vaatetus ja sketsit.(Kiertueen viimeisessä esityksessä (Osakassa, Japanissa) ryhmä singlen "Drowning" kappaleen "Shape Of My Heart" jälkeen.)Päiväykset 7. elokuuta - 22. elokuuta lykättiin eteenpäin, lokakuuhun.Päiväykset jatkuu
Kiertueen uudet ajat
Lontoon olympiastadion
Lontoon olympiastadion () on Lontoon Stratfordissa sijaitseva yleisurheilustadion, joka oli vuoden 2012 kesäolympialaisten ja kesäparalympialaisten pääkilpailupaikka. Stadionin yleisökapasiteetti olympialaisissa oli 80 000, tehden siitä väliaikaisesti Britannian kolmanneksi suurimman stadionin Wembley Stadiumin ja Twickenham Stadiumin jälkeen. Maanrakennustyöt stadionin alueella alkoivat vuoden 2007 puolivaiheilla. Varsinaiset rakennustyöt alkoivat virallisesti 22. kesäkuuta 2008, tosin paalutustyöt alkoivat jo neljä viikkoa aiemmin. Rakennustyöt päättyivät 29. maaliskuuta 2011. Stadion tulee isännöimään myös yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuja 2017.
Stadionista piti tulla jalkapalloseura West Hamin kotikenttä vuodesta 2013 alkaen. Myös jalkapalloseura Tottenham Hotspur FC kilpaili stadionin käytöstä olympialaisten jälkeen. West Ham voitti tarjouskilpailun luvattuaan säilyttää stadionin juoksuradan myös olympialaisten jälkeen. Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n presidentti Lamine Diack kiitteli päätöstä antaa stadion West Hamin käyttöön. Näin stadionilla voidaan järjestää yleisurheilukilpailuja (Timanttiliiga, 2017 MM -kilpailut) myös olympialaisten jälkeen. West Hamin ensimmäinen kausi stadionilla on 2016-2017.
Stadionin suunnitelma julkaistiin 7. marraskuuta 2007. Suunnittelija Populous on arkkitehtitoimisto, joka on erikoistunut urheilutapahtumapaikkojen ja messukeskusten rakentamiseen sekä suurtapahtumien suunnitteluun. Rakennustyöt kestivät neljä vuotta vuodesta 2007 vuoteen 2011.
Vuoden 2012 kesäolympialaisissa stadion isännöi avajais- ja päättäjäisjuhlallisuudet sekä yleisurheilukilpailut. Kisojen jälkeen stadionin yleisökapasiiteettia pienennetään 80 000:sta 60 000:een.
Kesäkuuhun 2009 mennessä stadionin yleisurheilukenttä oli rakennettu entistä syvemmälle. Sen ympärille rakennettiin pysyvä 25 000 istuimen katsomonosa. Tämän "kulhon" päälle rakennettiin teräksestä ja betonista kevytrakenteinen ylempi kerros, johon mahtuu 55 000 katsojaa. Alueen luonnollinen kaltevuus otettiin suunnitelmissa huomioon, ja pukuhuoneet ja lämmittelytilat kaivettiin puoliksi maan alle matalampaan päähän. Vuosina 2013–2015 stadionia muutettiin siten, että katsomot katettiin kokonaan loppuun ja katsojakapasiteetti putosi 60 000:een Rugby unionin 2015 MM-turnausotteluja silmällä pitäen ja West Hamin otteluita 2016 eteenpäin ennakoiden alin katsomo muutettiin Stade de France -tyyliin liikkuvaksi: katsomo sijaitsee juoksuradan päällä ja se voidaan yleisurheilukisoissa "veivata taaksepäin" ja ottaa radat käyttöön.
Pavel Churavý
Pavel Churavý (s. 22. huhtikuuta 1977 Liberec) on tšekkiläinen yhdistetyn hiihtäjä. Hänen ensimmäinen kautensa maailmancupissa oli kausi 1999–2000, jolloin hän oli kokonaiskilpailun 44:s. Churavý on sijoittunut maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi kaudella 2009–2010 ja kymmenenneksi kaudella 2008–2009. Hän on ollut urallaan neljä kertaa palkintopallilla: toinen Liberecissä 2002 ja Schonachissa 2010 sekä kolmas Val di Fiemmessä ja Klingenthalissa 2009.
Arvokilpailuihin Churavý on osallistunut vuodesta 1999 alkaen. Hänen parhaat henkilökohtaiset sijoituksensa MM-kilpailuissa ovat suurmäen Gundersen-kilpailun kahdeksas ja yhteislähtökilpailun 12. sija Liberecissä 2009, normaalimäen Gundersen-kilpailun 12. sija Val di Fiemmessä 2013, sprintin 14. sija Val di Fiemmessä 2003 sekä normaalikilpailun 16. sija Oberstdorfissa 2005. Joukkuekilpailussa hän on parhaimmillaan sijoittunut kuudenneksi Liberecissä 2009. Olympialaisissa Churavý oli Salt Lake Cityssä 2002 sprintissä 15:s, normaalikilpailussa 16:s ja joukkuekilpailussa yhdeksäs, Torinossa 2006 normaalikilpailussa 21:s, sprintissä 31:s ja joukkuekilpailussa kahdeksas sekä Vancouverissa 2010 suurmäen Gundersen-kilpailussa viides, normaalimäen vastaavassa kilpailussa 12:s ja joukkuekilpailussa kahdeksas.