hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ultrasuodatus
Ultrasuodatus on kalvosuodatusmenetelmä, jossa suodatettava liuos johdetaan puoliläpäisevän kalvon läpi suurella paineella. Kalvon läpi kulkeutuvat tyypillisesti vain pienet molekyylit suodokseen ja kalvolle pidättyvät ja konsentroituvat molekyylit, jotka ovat kooltaan 1–100 nm ja joiden massa on 1–1000 kDa. Ultrasuodatusta käytetään useisiin tarkoituksiin muun muassa veden puhdistamiseen, elintarviketeollisuudessa ja bioprosessiteollisuudessa.
Ultrasuodatuksessa suodattimena toimii pieniä reikiä sisältävät puoliläpäisevät kalvot. Aikaisemmin kalvojen materiaalina käytettiin nitroselluloosaa, mutta nykyään käytetään seluuloosaa tai muita sen johdannaisia, polyeetterisulfonia, polyvinyylialkoholia, polyamideja, fluorattuja polymeerejä kuten polyvinylideenifluoridia tai epäorgaanisia materiaaleja. Selluloosakalvojen etuna on hydrofiilisyys ja tukkeutumattomuus, mutta huonona puolena on herkkyys lämpötiloille ja mirobeille. Polyeetterisulfonilla ja fluoratuilla polymeereillä ei ole näitä ongelmia, mutta haittapuolena on niiden hydrofobisuus, mikä heikentää veden virtausta läpi ja liian korkea pH voi vaurioittaa niitä. Epäorgaanisten materiaalien etuna on stabiilius useita liuottimia ja olosuhteita kohtaan, mutta ne ovat hauraita ja kalliita.
Ultrasuodatusta käytetään useissa eri tarkoituksissa, tyypillisesti suodattamaan kolloidisia seoksia. Juomaveden puhdistuksessa sitä käytetään poistamaan vedestä bakteereja ja muita riittävän kookkaita epäpuhtauksia. Elintarviketekniikassa menetelmää käytetään mehujen kirkastamiseen, viinin sterilisointiin, vehnän proteiinien erottamiseen sekä juuston ja jogurtin valmistusprosesseissa. Bioprosesseissa sitä käytetään veren puhdistamiseen, teollisuusentsyymien konsentrointiin, antibioottien ja muiden arvokkaiden komponenttien erottamiseen ja puhdistamiseen sekä suodattamaan bakteerit ja virukset pois liuoksesta.
Gašper Krošelj
Gašper Krošelj (9. helmikuuta 1987 Ljubljana, Slovenian ST, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa Medveščak Zagrebissa.
Krošeljin kasvattaseura on hänen kotikaupunkinsa HK Slavija Ljubljana, mutta junioriurallaan Krošelj pelasi myös Slovakiassa. Siellä hän edusti HC Topoľčanyn ja MsHK Žilinan juniorijoukkueita.
Ensimmäiset miesten ottelunsa Krošelj pelasi kaudella 2006–2007 edustaessaan kroatialaista Medveščak Zagrebia. Joukkue pelasi kyseisellä kaudella sekä Interligassa että Kroatian pääsarjassa. Krošelj ehti pelata yhden ottelun myös Slovenian jääkiekkoliigassa HK Slavija Ljubljanan paidassa.
Seuraava kausi kului vielä Slavija Ljubljanan paidassa, kunnes kaudeksi 2008–2009 Krošelj palasi Zagrediin. Seuraavan kolmen kaudena Krošelj edusti Zagredia Slovenian, Kroatian ja Itävallan pääsarjoissa sekä Slohokej Ligassa.
Kaudeksi 2011–2012 Krošelj palasi Sloveniaan ja edusti HK Jesenicea Itävallan pääsarjassa ja HD Jesenice mladia Slohokej Ligassa. Loppukaudeksi hän siirtyi Tanskaan ja Metal Ligaenissa pelaavaan Aalborg Piratesiin.
Kaudella 2012–2013 Krošelj jatkoi Tanskassa, edustaen nyt Herlev Eaglesia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Norjassa, edustaen GET-ligaenin Sparta Sarpsborgia. Ura Norjassa jäi yhteen kauteen ja Krošelj jatkoi uraansa Ruotsin HockeyAllsvenskanissa IK Oskarshamnin paidassa. Huhtikuussa 2015 Krošelj solmi jatkosopimuksen seuran kanssa koskien kautta 2015–2016. Sopimus purettiin jo toukokuussa 2015 ja Krošeljin huhuttiin lähtevän jääkiekkoliiga KHL:ään.
Krošelj pelasi Slovenian nuorten maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua. Hän oli voittamassa alle 18-vuotiaiden MM-kisojen 1. divisioonan pronssia sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisojen 1. divisioonan B-lohkon hopeaa ja A-lohkon pronssia.
Ensimmäisen maaottelunsa Slovenian jääkiekkomaajoukkueessa Krošelj pelasi vuonna 2015. Krošelj edusti Sloveniaa myös jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 2017.
Muna (tuoli)
Muna eli Egg on tanskalaisen arkkitehti Arne Jacobsenin suunnittelema nojatuoli, josta on tullut kansainvälinen muotoiluklassikko. Jacobsen suunnitteli tuoli vuonna 1958 osaksi suunnittelemansa Kööpenhaminan SAS Royal -tornihotellin sisustusta. Hotellia varten syntyi alun perin myös toinen samanhenkinen tuoli, "Joutsen".
Ulkopinnaltaan linnunmunan muotoa muistuttavaa korkeaselkäistä, pyörivää ja kallistuvaa lepotuolia valmistetaan sekä nahka- että kangasverhoiltuna. Tuolin istuinosan sisus muodostuu teräs- ja lasikuituvahvisteisesta polyuretaanirungosta. Tähtimäinen jalkaosa on alumiinia. Jacobsen suunnitteli tuolin lisäksi myös samaa muotokieltä noudattavan korkeaselkäisen sohvan, mutta sitä on valmistettu vain vähän. Tuolin saumattomaan nahkaverhoiluun tarvitaan yksi kokonainen naudanvuota tuolin molemmin puolin, kun taas sohvan verhoilupinnat piti tehdä kahdesta vierekkäisestä vuodasta ja niitä yhdistävästä ommellusta saumasta sohvan keskellä. Tuolin lisäksi on saatavissa samanhenkinen rahi. Niitä, kuten muitakin aitoja Jacobsenin kalusteita valmistaa Fritz Hansen.
Marcelo Grohe
Marcelo Grohe (s. 13. tammikuuta 1987 Campo Bom) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Campeonato Brasileiro Série A:ssa pelaavaa Grêmiota.
Grohe nousi Grêmion edustusjoukkueeseen kaudella 2005 ja teki ensiesiintymisensä Brasilian pääsarjassa kaudella 2006. Kauden 2015 loppuun mennessä Grohe on pelannut Grêmiossa 135 Brasilian pääsarjan ottelua.
Brasilian maajoukkueessa Grohe pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa vuonna 2015.
Maciste contro il vampiro
Maciste contro il vampiro (”Maciste vastaan vampyyri”) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Giacomo Gentilomo. Sen sankaria Macistea esittää yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Pelastettuaan pikku Ciron merihirviöltä Maciste palaa kotikyläänsä, jonka vampyyrin kaltaisen Kobrakin rosvot ovat hävittäneet. Maciste jäljittää rosvojen kaappaaman rakastettunsa Gujan Salmanakin kaupunkiin, jossa hän liittoutuu salaperäisten sinisten miesten johtajan Kurtikin kanssa. Yliluonnolliset voimat omaava Kobrak yrittää orjuuttaa Macisten, mutta voimamies onnistuu kukistamaan vastustajansa ja pelastamaan Gujan. Kobrakia avustanut Astra saa surmansa ja Kurtik valitaan Salmanakin sulttaaniksi.
Elokuva on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Dino De Laurentiisin studiolla Roomassa sekä ulkokuvien osalta Jugoslaviassa, Rooman lähellä Laviniossa ja Tor Caldaran rantamaisemissa. Giacomo Gentilomon irtisanouduttua projektista sen ohjasi loppuun käsikirjoittaja Sergio Corbucci. Tarinan innoittajana toimi sarjakuva "Taika-Jim vastaan Cobra". "Maciste contro il vampiro" oli Gordon Scottin ensimmäinen peplum-elokuva, jota seurasi Steve Reevesin kanssa kuvattu "Romulus ja Remus". Elokuvan hiekkamyrsky tehtiin tarinan mukaan jauhoista.
Itämaiseen ympäristöön sijoitettu "Maciste contro il vampiro" on tavanomaista parempi peplum-seikkailu, johon sisältyy myös kauhuelokuvan ja tieteisfiktion aineksia. Se on täynnä jännittäviä visuaalisia oivalluksia ja juonenkäänteitä, jotka ovat tehneet siitä eräänlaisen kulttielokuvan tyylilajin harrastajien keskuudessa. Tarinan kohokohtia ovat monimutkainen tavernakohtaus sekä Macisten ja hänen kaksoisolentonsa kamppailu, jossa Scottin sijaisnäyttelijänä toimii Giovanni Cianfriglia. Elokuvassa on joitakin hyvin väkivaltaisia kohtauksia. Angelo Francesco Lavagninon iskevä musiikki kuulostaa paikoitellen liian modernilta.
Kriitikoidenkin huomaama elokuva oli kohtalainen yleisömenestys. Se tuotti Italiassa 495 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa sen näki yli miljoonaa katsojaa.
Elokuvan yhdysvaltalainen versio "Goliath and the Vampires" (”Goljat ja vampyyrit”) on saatavilla Wild Eastin laadultaan välttävänä DVD-julkaisuna, jonka kääntöpuolella on Steve Reevesin "Goliat ja barbaarit". Italialaista, ranskalaista ja saksalaista versiota on esitetty televisiossa.
Syksyn tultua
Syksyn tultua (; myös "Winter Rates") on vuonna 1975 ensi-iltansa saanut Alan Bridgesin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Cliff Robertson, Vanessa Redgrave ja Susan George. "Syksyn tultua" perustuu esittämättömään näytelmään "Winter Rates", jonka pohjalta Eric Bercovici ja Reuben Bercovitch laativat elokuvan käsikirjoituksen. Bercovici ja Bercovitch olivat myös elokuvan tuottajina.
Keski-ikäinen Ann (Vanessa Redgrave) ja hänen teini-ikäinen tyttärensä Joanna (Susan George) pitävät hotellia Ison-Britannian rannikolla sijaitsevalla saarella. Eräänä päivänä hotelliin saapuu odottamaton vieras, joka on mies nimeltä Joe (Cliff Robertson). Joella ja Annilla on ollut suhde vuosia sitten ja hienovaraisista vihjeistä voi päätellä, että Joanna voisi olla heidän tyttärensä. Joe ja Ann ryhtyvät uudelleen suhteeseen. Pian Annille käy ilmi, että Joen tunteista kilpailee myös Joanna, joka on selkeästi kiinnostunut tästä komeasta ja vanhemmasta miehestä.
Alun perin näytelmäkirjailija Harold Pinterin oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta hänet korvasi Alan Bridges. "Syksyn tultua" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä Dorsetin Portlandissa. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Lorimar Productions.
"Syksyn tultua" sai ensi-iltansa Isossa-Britanniassa kesäkuussa 1975. Saman vuoden heinäkuussa elokuva esitettiin myös Berliinin elokuvajuhlilla. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. elokuuta 1976.
Charles Correa
Charles Mark Correa (1. syyskuuta 1930 Secunderabad, Andhra Pradesh – 16. kesäkuuta 2015 Mumbai) oli intialainen arkkitehti, jota pidetään Intian itsenäistymisen jälkeisen modernin arkkitehtuurin uranuurtajana. Häntä arvostettiin kyvystään ottaa huomioon köyhien kaupunkilaisten olot ja suosia perinteisiä työmenetelmiä ja materiaaleja rakennuskohteissaan.
Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon 1972 ja Padma Vibhushan -palkinnon 2006. Vuonna 1984 Royal Institute of British Architects (RIBA) myönsi hänelle kultamitalinsa.
Correa opiskeli aluksi St. Xavier’s Collegessa Mumbaissa ja jatkoi opintojaan Yhdysvalloissa Michiganin yliopiston Ann Arborin kampuksella 1949–1953 ja Massachusetts Institute of Technologyssa (MIT) vuosina 1953–1955, opettajanaan muun muassa Buckminster Fuller. Vuonna 1958 Correa perusti oman arkkitehtitoimistonsa Mumbaihin ja sai heti merkittävän toimeksiannon suunnitella Mahatma Gandhin muistorakennus Ahmedabadiin. Vuonna 1967 hän suunnitteli Madhya Pradeshin osavaltion parlamenttirakennuksen Bhopaliin. Vuosina 1975–1990 rakennettiin hänen suunnittelemansa kansallinen käsityömuseo New Delhiin, vuonna 1982 Bharat Bhavan -kulttuurikeskus Bhopaliin, vuosina 1986–1992 Jawahar Kala Kendra -kulttuurikeskus Jaipuriin ja vuosina 1987–1992 British Councilin rakennus Delhiin.
Correan Intian ulkopuolelle suunnittelemia rakennuksia ovat Bostonin MIT-kampukselle 2000-2005 rakennettu McGovern-aivotutkimusinstituutti, Toronton Ismaili Centre sekä Champalimaud-säätiön biolääketieteellinen tutkimuslaitos Lissabonissa.
HMS Hvalen (1909)
HMS Hvalen oli Ruotsin laivaston vuonna 1909 valmistunut toinen sukellusvene.
Vuonna 1907 Ruotsin parlamentti äänesti toisen sukellusveneen hankinnasta, jotta saataisiin uutta tietoa eurooppalaisilta sukellusveneen valmistajilta. Tilaus tehtiin italialaiselle La Speziasta Fiat-San Giorgion telakalle ja sen suunnittelu sai vaikutteita Regia Marinan "Focasta". Alus laskettiin vesille 16. helmikuuta 1909 ja se liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 9. heinäkuuta. Alus sai maailmanlaajuista huomiota tehdessään matkan Italiasta Ruotsiin ilman apualusta.
Alus poistettiin palveluksesta 23. tammikuuta 1919 ja se upposi maalialuksena Hårsfjärdenissä vuonna 1924. Hylky nostettiin ja se myytiin romutettavaksi 1960.
Asko Salokorpi
Asko Matti Salokorpi (15. huhtikuuta 1935 Viipuri – 20. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen arkkitehtuurin historian tutkija, arkkitehtuurikriitikko ja tietokirjailija, joka teki valtaosan elämäntyöstään Suomen rakennustaiteen museon eri tehtävissä. Hän toimi myös Ensimmäisen parlamentaarisen liikennekomitean pääsihteerinä sekä tutkijana Helsingin kaupunginmuseossa. Asko Salokorven isä oli tiedustelu-upseeri Toivo Salokorpi (entinen Sirén) ja äiti Wilhelmiina Salokorpi, omaa sukua Laitinen.
Salokorpi pääsi ylioppilaaksi Svenska Normallyceumista Helsingissä vuonna 1953 ja suoritti filosofian maisterin tutkinnon Helsingin yliopistossa pääaineenaan taidehistoria. Hän aloitti vastaperustetun Suomen rakennustaiteen museon arkistoharjoittelijana 1956 ja toimi sittemmin museon arkistonhoitajana, tutkimuspäällikkönä ja varajohtajana.
Lisäksi hän opetti arkkitehtuurin historiaa Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1973–1982. Salokorpi perusti yhdessä Lauri Nodbergin kanssa Liikennepoliittinen yhdistys Enemmistö r.y.n vuonna 1968 ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän julkaisi useita arkkitehtuuriteoksia sekä suomensi arkkitehtuuritekstien ohella myös kaunokirjallisuutta, kuten Michael Innesin "Hyvästi iäks’" (1960) ja Jerzy Kosinskin "Kirjava lintu" (1967).
Undervattensbåten N:r 2 -luokka
Undervattensbåten N:r 2 -luokka oli Ruotsin merivoimien kolmen vuonna 1909 valmistuneen sukellusveneen muodostama alusluokka.
Alukset olivat Carl Richsonin suunnittelmia ja niiden hankinnasta oli äänestetty saman aikaisesti kuin "HMS Hvalenista".
Ossi Meriläinen
Ossi Meriläinen (s. 28. marraskuuta 1992 Kempele) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on edustanut vuodesta 2014 lähtien Superpesiksessä pelaavia Kouvolan Pallonlyöjiä. Meriläisen rooli on tavallisesti lyöjäjokeri.
Meriläisen kasvattajaseura on Kempeleen Kiri.
Milano Films
Milano Films oli Milanossa vuosina 1909–1927 toiminut italialainen elokuvayhtiö.
Yhtiö perustettiin jatkamaan Comerio Filmsin ja sen seuraajan SAFFI-Comerion toimintaa, joka oli katkennut Danten "Jumalaisen näytelmän" elokuvaversion epäonnistumiseen. Edeltäjistään poiketen Milanon aateliston ja teollisuusporvariston tukema yritys oli vakaalla taloudellisella pohjalla. Se teki kunnianhimoisia historiallisia elokuvia ja kirjallisuussovituksia kuten Francesco Bertolinin ja Adolfo Padovanin ohjaaman "L’Infernon" (1911), joka oli Italian ensimmäinen pitkä elokuva ja suuri menestys myös ulkomailla. Vuodesta 1912 lähtien Milano Films tuotti myös melodraamoja ja komedioita. Sen ohjaajia olivat muun muassa Baldassarre Negroni ja Augusto Genina. Dekadentteja intohimodraamoja tähdittivät Pina Menichelli, Mercedes Brignone ja Lina Millefleurs.
Milano Films oli yksi harvoista tuotantoyhtiöistä, jotka eivät liittyneet Unione Cinematografica Italianaan vuonna 1919. Maan elokuvateollisuuden kriisi pakotti sen kuitenkin supistamaan tuotantoaan ja viimein lopettamaan toimintansa. Yhtiön studioita käytettiin vielä toisinaan 1930- ja 1950-luvuilla.
BLC-konserni
BLC-konserni on Suomessa valtakunnallisesti toimiva turva- ja tietotekniikan palvelukonserni, jonka juuret ulottuvat 125 vuoden taakse. Konserni palvelee niin viestinnän, viihtymisen kuin turvallisuudenkin aloilla neljän liiketoimintayhtiön kautta.
Konsernin palveluksessa työskentelee tällä hetkellä 230 henkilöä 12 paikkakunnalla ja vuonna 2014 yrityksen liikevaihto oli yli 34 miljoonaa euroa. Yritys on 100 % suomalaisessa omistuksessa ja tuottaa kaikki palvelunsa Suomessa.
BLC Taito (ent. BLC Protie) tuottaa ainoana valtakunnallisena yrityksenä Suomessa sertifioituja MSP (Managed Service Provided)-mallin mukaisia IT-palveluja sekä konsultointia pk-sektorin yrityksille. Yrityksen palvelumallina on asiakkaan koko IT-ympäristön hallinnointi kiinteällä kuukausihinnalla. Jatkossa yritys tulee keskittymään erityisesti palveluidensa automaatioasteen kehittämiseen.
Yrityksen palveluksessa työskentelee noin 60 henkilöä ja sen liikevaihto vuodelta 2013 oli 6,9 miljoonaa euroa. Yritys on perustettu vuonna 2011 päätoimipaikkansa Espoon lisäksi sillä on toimipaikat myös Tampereella sekä Savonlinnassa.
BLC Taito on saanut useita alan palkintoja: se on valittu vuoden Eurooppalaiseksi MSP-toimijaksi vuosina 2012 ja 2013 sekä palkittu ”Vuoden Parhaasta Kasvusta” vuonna 2011.
BLC Turva tarjoaa erilaisia turvallisuusalan palveluita turvatekniikkaan, hoivaturvaan, hälytys- ja valvontajärjestelmiin sekä lukitus- ja kulunvalvontaan liittyen. Yrityksen tavoitteena on olla asiakkaidensa kumppani koko turvaratkaisun -tai järjestelmän elinkaaren ajan.
Yritys on perustettu vuonna 1999 nimellä Lukkorengas Oy ja se liittyi BLC-konserniin vuonna 2009. Vuodesta 2013 alkaen yritys on tunnettu nimellä BLC Turva Oy.
Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2013 13,6 miljoona euroa ja se työllisti 89 henkilöä.
BLC Wireless on erikoistunut älypuhelimien, tablettitietokoneiden ja muiden mobiililaitteiden ulkoistukseen ja elinkaarihallintoon. Yritys auttaa asiakkaitaan mm. sovellusten asennuksessa sekä tarjoaa etätyöratkaisuja.
BLC Wireless on perustettu vuonna 2005. Vuonna 2013 sen liikevaihto oli 3,1 miljoonaa euroa ja se työllisti 12 henkilöä. Yrityksen pääkonttori on Seinäjoella ja muut toimipisteet sijaitsevat Espoossa ja Savonlinnassa.
Marco Zanuso
Marco Zanuso (1916 Milano – 2001 Milano) oli italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija. Hänet tunnetaan vuodet 1958–1977 kestäneestä yhteistyöstä saksalaisen Richard Sapperin kanssa.
Zanuso opiskeli arkkitehtuuria kotikaupunkinsa polyteknisessä yliopistossa 1930-luvun jälkipuoliskolla. Sodan jälkeen 1945 hän avasi kaupunkiin oman toimistonsa ja toimi 1940-luvun lopulla myös ensin "Domus"-lehden ja sitten "Casabella"-lehden päätoimittajana. Zanuso oli mukana Pirellin perustamassa Arflexissa, joka pyrki kehittämään solukumilla pehmustettuja ja kuminauhoilla jousitettuja verhoiltuja huonekaluja. Zanuson tunnetuimmiksi Arflex-kalusteiksi nousivat "Antropus"-nojatuoli (1949) sekä "Lady"-nojatuoli ja "Triennale"-sohva vuodelta 1951. "Lady" palkittiin Grand Prix’llä Milanon triennaalissa.
Hänen ja Richard Sapperin yhteinen toimisto muotoili 1960-luvulla elektroniikkaa italialaiselle Brionvega-yhtiölle, joka pyrki kilpailemaan japanilaisten transistoriradioiden ja -televisioiden kanssa erityisesti paremman muotoilun avulla. Tuotteisiin kuuluivat kannettava "Doney 14", maailman ensimmäinen täysin transistoroitu tv-vastaanotin vuodelta 1962, sekä kahdesta saranoidusta puoliskosta muodostuva matkaradio "TS502" vuodelta 1965. Vuonna 1964 Sapper ja Zanuso suunnittelivat Kartell-kalustevalmistajalle ensimmäisen täysin muovista valmistetun tuolin, pinottavan lastenistuimen K1340.
Marco Zanuso toimi suunnitelutyönsä ohella Milanon yliopiston professorina. Vuonna 1956 Zanuso oli perustamassa teollisten muotoilijoiden järjestöä ADIa (Associazione per il Disegno Industriale) ja toimi 1966–1969 sen puheenjohtajana.
Zanuso suunnitteli myös rakennuksia, kuten Olivettiin tehdastilat Buenos Airesiin ja São Pauloon (1955–1957). Italiassa hänen töitään ovat Necchi-toimistorakennus Paviassa (1961–1962) sekä IBM-yhtiön tehdasrakennukset Milanossa ja Palombassa, jotka valmistuivat 1974 ja 1982.
Zanuso sai töistään Compasso d’Oro -palkinnon kuusi kertaa, ja vuonna 1985 hänet palkittiin kilpailussa vielä koko elämäntyöstään.
HMS Undervattensbåten N:r 2
HMS Undervattensbåten N:r 2 (runkonumero 2) oli Ruotsin laivaston .
Alus tilattiin Motalasta ja se laskettiin vesille 25. helmikuuta 1909. Alus liitettiin laivastoon vielä samana vuonna 16. lokakuuta.
Alus poistettiin palveluksesta 6. kesäkuuta 1929 ja sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
HMS Undervattensbåten N:r 3
HMS Undervattensbåten N:r 3 (runkonumero 3) oli Ruotsin laivaston .
Alus tilattiin Motalasta ja se laskettiin vesille 14. huhtikuuta 1909. Alus liitettiin laivastoon vielä saman vuoden joulukuussa.
Alus poistettiin palveluksesta 21. marraskuuta 1930 ja sen myöhempi kohtalo on tuntematon.
HMS Undervattensbåten N:r 4
HMS Undervattensbåten N:r 4 (runkonumero 4) oli Ruotsin laivaston vuonna 1910 palvelukseenotettu .
Alus tilattiin Motalasta ja se laskettiin vesille 16. lokakuuta 1909. Alus liitettiin laivastoon 31. lokakuuta 1910.
Alus poistettiin palveluksesta 6. kesäkuuta 1929 ja sen lopullinen kohtalo on tuntematon.
Antonio Citterio
Antonio Citterio (s. 1950 Meda, Lombardia, Italia) on italialainen arkkitehti ja teollinen muotoilija, joka tunnetaan erityisesti huonekalujen ja sisustustavaroiden suunnittelijana. Hän asuu ja työskentelee Milanossa.
Citterio valmistui Politecnico di Milanosta ja on vuodesta 1972 työskennellyt monien eurooppalaisten valmistajien kanssa. Niihin kuuluvat Ansorg, B&B Italia, Flexform, Flos, Iittala, Hansgrohe, Inda, Sanitec, Kartell, Arclinea ja Vitra. B&B Italian tuotemerkki Maxalto on kokonaan Citterion muotoilema ja koordinoima.
Citterio on voittanut Compasso d'Oro -palkinnon vuosina 1987 ja 1995. Hänen tuotteitaan on muun muassa New Yorkin modernin taiteen museon ja Pariisin Pompidou-keskuksen kokoelmissa.
Maraaya
Maraaya on slovenialainen vuonna 2014 perustettu musiikkiduo, jonka muodostavat laulaja Marjetka Vovk ja tuottaja Aleš ”Raay” Vovk.
Maraaya edusti Sloveniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleellaan ”Here for You”. Duo sijoittui kilpailun finaalissa 27 osallistujasta 14:nneksi.
Pari on myös naimisissa keskenään, ja heillä on kaksi lasta.
Aalto-2
Aalto-2 on Aalto-yliopiston avaruustekniikan opiskelijaprojektina toteutettava CubeSat-satelliitti, jonka kehittäminen alkoi vuonna 2012. Kahden CubeSat-yksikön kokoinen Aalto-2 kuuluu eurooppalaiseen QB50-hankkeeseen, jonka suunnitelmana on laukaista 50 CubeSat-satelliittia matalalle maan kiertoradalle. Satelliitti läpäisi esisuunnittelukatselmuksen (PDR, ) vuoden 2013 toukokuuhun mennessä. Aalto-2 ja 39 muuta nanosatelliittia on tarkoitus viedä Orbital ATK:n Cygnus-kapselin sisällä Atlas V -kantoraketilla Kansainväliselle avaruusasemalle . Satelliitit jaetaan kahteen erään. Ensimmäinen erä lähetetään kiertoradalleen 90 päivää toista erää aiemmin, jotta satelliitiparvi saataisiin mahdollisimman levittäytyneeksi. Parven on tarkoitus tutkia 90–320 kilometrin korkeudella sijaitsevaa alempaa termosfääriä, jonka läpi kulkiessaan satelliitit mittaavat muun muassa yläilmakehän plasman ominaisuuksia ja hiukkasia. Satelliitit ohittavat yleensä nopeasti termosfäärin ja joukkovoiman etu onkin siinä, että satelliittiparvi kerää enemmän ja monipuolisempaa dataa. Aalto-2:n rakentaminen oli käynnissä maaliskuussa 2015.Satelliitti vapautettiin avaruusasemalta avaruuteen 25.5.2017 ja sen signaali on havaittu ensimmäiseksi Japanissa. Satelliitti kuitenkin vikaantui muutaman päivän päästä eikä enää vastannut komentoihin.
Olli Aimola
Olli Aimola (s. 1985 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja juontaja. Hän on syntynyt Helsingissä, mutta elänyt suurimman ajan elämästään Espoossa. Hän on tullut tunnetuksi toimittajana ja juontajana useista eri YLE Radio Suomen maakuntaradioista, joista hän on juontanut muun muassa Ylen aikaisessa, Etelä-Karjalan radiossa ja Lahden radiossa.
Aimola työskenteli musiikkipäällikkönä Toivontuottajien Jouluradiossa syksystä 2013 vuoden 2015 alkuun. Tällä hetkellä hän on juontajana YLE Radio Suomen Yöradiossa.
Koulutukseltaan Aimola on medianomi pääaineenaan TV- ja radiotyö. Hän opiskeli Metropolia Ammattikorkeakoulussa.
Aimola on kertonut radiossa, että hän meni naimisiin kesällä 2014.
Peter Grönholm
Peter Grönholm (s. 14. syyskuuta 1958 Helsinki, Suomi) on suomalainen miekkailija. Hän osallistui vuoden 1980 kesäolympialaisissa kalpamiekkailun joukkuekilpailuun.
Yasin Ehliz
Yasin Ehliz (s. 30. joulukuuta 1992 Bad Tölz) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa DEL-liigan Thomas Sabo Ice Tigersissa. 177 senttimetriä pitkä ja 81 kilogrammaa painava vasemmalta laukova Ehliz on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hänellä on turkkilaisia sukujuuria.
Ehliz debytoi DEL-liigassa Thomas Sabo Ice Tigersin paidassa kaudella 2010–2011. Sitä ennen hän oli edustanut Oberligan EC Bad Tölzia. Parhaimmalla kaudellaan Ehliz on tehnyt 45 tehopistettä (11+34) kaudella 2014–2015. Kaudella 2013–2014 hän teki maaliennätyksensä 17 maalia.
Ehliz debytoi Saksan jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 2014 ja on kuulunut MM-joukkueeseen 2014, 2015 ja 2017. Ehliz voitti olympiahopeaa 2018.
Grande amore
Grande amore () on italialaisyhtye Il Volon kappale, joka edusti Italiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Wienissä, Itävallassa. Kappale voitti vuoden 2015 San Remon musiikkifestivaalit, josta se sai paikan Euroviisuihin. Grande amoren ovat säveltäneet ja sanoittaneet Francesco Boccia ja Ciro Esposito.
Italian kielellä laulettava kappale kestää kolme minuuttia ja 45 sekuntia, mutta Euroviisuja varten se on lyhennetty tasan kolmeen minuuttiin. Kappale selviytyi automaattisesti finaaliin, sillä Italia on yksi suurimmista rahoittajamaista. Kappale sijoittui kilpailun finaalissa kolmannelle sijalle, ja sai 292 pistettä. Kappale voitti katsojien puhelinäänestyksen, mutta tuomariston äänissä se sijoittui vasta kuudenneksi.
Martin Zaťovič
Martin Zaťovič (s. 25. tammikuuta 1985 Přerov) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL:ssä pelaavaa Lada Toljattia. Pelipaikaltaan 180 senttimetriä pitkä, 92 kilogrammaa painava ja vasemmalta laukova Zaťovič on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Tšekin jääkiekkomaajoukkueeseen.
Zaťovič aloitti pääsarjauransa vuonna 2005 Tšekin Extraligan HC Karlovy Varyssa, jossa hän pelasi yhdeksän kautta, josta kahtena viimeisenä hän toimi kapteenina. Yhteensä otteluita kertyi pudotuspelit mukaan lukien 381, joissa syntyi tehopisteet 88+72=160. Kaudeksi 2014–2015 Zaťovič siirtyi KHL-liigan Lada Toljattiin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 58 ottelua ja teki tehot 12+8=20.
Zaťovič debytoi Tšekin jääkiekkomaajoukkueessa kaudella 2013–2014. Hän oli mukana myös vuoden 2014 MM-kilpailuissa Valko-Venäjällä, jossa hän teki kolmessa ottelussa yhden maalin. Zaťovič kuuluu Tšekin joukkueeseen myös MM-kotikisoissa 2015.
Virgil van Dijk
Virgil van Dijk (s. 8. heinäkuuta 1991 Breda) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Liverpoolia. Oikeajalkainen van Dijk on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Van Dijkin kasvattajaseura on Groningen. Hän debytoi seuran edustusjoukkueen paidassa Eredivisiessä toukokuussa 2011 ADO Den Haagia vastaan. Hän pelasi seuran paidassa 62 ottelua viimeistellen niissä seitsemän maalia. Heinäkuussa 2013 van Dijk siirtyi Skotlannin Valioliigan Celticiin. Ensimmäisellä kaudellaan van Dijk voitti liigamestaruuden ja pelasi 36 ottelua tehden viisi maalia. Hän debytoi myös Mestareiden liigassa pelaten kaikiki Celticin kuusi lohkopeliä alusta loppuun. Myös kaudella 2014–2015 hän voitti liigamestaruuden ja lisäksi myös Skotlannin liigacupin. Kaudella 2014–2015 van Dijk debytoi myös Eurooppa-liigassa. Molemmilla kausilla hänet valittiin Skotlannin Valioliigan tähdistöjoukkueeseen.
Van Dijk siirtyi 1. syyskuuta 2015 Englannin Valioliigan Southamptoniin viisivuotisella sopimuksella. Tammikuussa 2018 hän siirtyy Liverpoolin riveihin 84,5 miljoonan euron siirtosummalla.
Van Dijk on edustanut Alankomaita vuodesta 2015. Sitä ennen hän pelasi Alankomaiden alle 19- ja alle 21-vuotiaissa. Alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2011–2013 kolme ottelua tekemättä maaleja. Vuonna 2018 hänestä tuli Alankomaiden kapteeni.
Van Dijkin isä on alankomaalainen ja äiti surinamelainen.
Luettelo Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista
Tämä on luettelo Floridan Cape Canaveralin ja Merritt Islandin laukaisualustoista.
NASAn siviilikäytössä olevalla Kennedyn avaruuskeskuksella on yksi laukaisukompleksi Merritt Islandilla. Kompleksia käytettiin vuosina 1968–1975 kolmeentoista Saturn V-laukaisuun, kolmeen miehitetyn Skylab-laukaisuun, sekä Apollo-Sojuz -ohjelmaan. Vuosina 1981–2011 kompleksista laukaistiin kaikkiaan 135 avaruussukkulalentoa, sekä yksi Constellation-ohjelmaan kuuluneen Ares I-X:n koelaukaisu vuonna 2009.
Yhdysvaltain ilmavoimien 45th Space Wingin sotilaskäytössä olevalla Cape Canaveral Air Force Station (CCAFS) on useita laukaisukomplekseja Cape Canaveralissa. Sen alustoja on käytetty kaikkiin Apollo-ohjelmaa edeltäviin yhdysvaltalaisiin miehitettyihin laukaisuihin, sekä useisiin varhaisiin Yhdysvaltain puolustusministeriön ja NASAn laukaisuihin. CCAFS on nykyisin toinen puolustusministeriön pääasiallisessa käytössä olevista laukaisukeskuksista, toisen ollessa Vandenbergin lentotukikohta Kaliforniassa. Luettelon aktiiviset alustat ja kantoraketit on lihavoitu.
Samsung Galaxy Gear
Samsung Galaxy Gear on Samsungin valmistama älykello. Se toimii yhdessä Samsungin älypuhelimien kanssa, joissa on Android 4.3 tai uudempi. Kellon akkukapasiteetti on 315 milliampeeria. Sitä myytiin aluksi noin 300 euron hinnalla.
Galaxy Gearissa on pelkistetty alumiinirunko. Hihnan väriksi voi valita esim. mustan, valkoisen, harmaan tai oranssin. Näyttö on 1,6-tuumainen ja sen resoluutio on 320 x 320 pikseliä. Kellossa on yksi fyysinen painike sen oikealla kyljellä. Se toimii koti -ja virtanäppäimenä.
Kello ja puhelin paritetaan Bluetoothilla tai NFC:llä. Kun Gearin on yhdistänyt puhelimeen, se alkaa vastaanottaa ilmoituksia. Sillä voi myös kuvata ja katsella valokuvia sekä videoita, ohjata musiikkia ja soittaa sekä vastaanottaa puheluja, tarkistaa sään ja kalenterimuistutukset ja ottaa aikaa. Lisäksi kellossa toimii Samsungin S Voice -puheohjaus. Kellon oletussovellusten lisäksi sille on saatavilla muitakin sovelluksia. Kellotaulun ulkoasua ja sovelluksia voi hallita puhelimeen ladattavasta Gear Manager -sovelluksesta.
Zlatko Junuzović
Zlatko Junuzović (s. 26. syyskuuta 1987 Loznica, Jugoslavia) on jugoslavialaissyntyinen itävaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Junuzović on hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Itävallan jalkapallomaajoukkueeseen.
Junuzović aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Itävallan Bundesliigan Grazer AK:ssa, jota hän edusti vuodet 2005-2007 pelaten 68 ottelua, joissa syntyi 13 maalia. Heinäkuussa 2007 hän siirtyi kasvattajaseurastaan saman sarjan Austria Kärnteniin, jossa hän pelasi vuodet 2007-2009. Otteluita kertyi 53, joissa maaleja syntyi 13 kappaletta. Heinäkuussa 2009 Junuzović siirtyi niin ikään Itävallan Bundesliigassa pelanneeseen Austria Wieniin. Hän pelasi seuran paidassa 74 ottelua tehden niissä 19 maalia. Kausilla 2009-2010 ja 2011-2012 hän pelasi seuran kanssa myös Eurooppa-liigaa.
Tammikuussa 2012 Junuzović siirtyi Saksan Bundesliigan Werder Bremeniin, jonka paidassa hän debytoi seuraavassa kuussa SC Freiburgia vastaan. Avausmaali syntyi seuraavalla kaudella, VfB Stuttgartin verkkoon syyskuussa 2012. Kaudella 2014-2015 Junuzović on osunut jo kuusi kertaa, mikä ohittaa jo hänen yhden kauden maaliennätyksensä seuran paidassa. Tuo ennätys on kaudelta 2012-2013, jolloin Junuzović osui 30 pelissä kolme kertaa.
Junuzović on edustanut monia Itävallan nuorten maajoukkueita. Vuonna 2007 hän osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin Kanadassa, jossa hän pelasi seitsemän ottelua Itävallan ollessa neljäs. Itävallan jalkapallomaajoukkueessa Junuzović debytoi maaliskuussa 2006 ystävyysottelussa Kanadaa vastaan. Avausmaalinsa hän teki lokakuussa 2011 EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan.
Junuzović syntyi Jugoslaviassa, nykyisessä Serbiassa, josta hän muutti perheensä kanssa lapsena Itävaltaan. Junuzović olisi voinut edustaa Itävallan maajoukkueen sijasta synnyinmaataan Serbiaa.
Junuzović tunnetaan hyvästä vapaapotkutekniikastaan.
Makwanpurin piirikunta
Makwanpurin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskisen kehitysalueen Narayanin vyöhykkeellä, Kathmandun etelä- ja lounaispuolella.
Makwanpurin piirikunnan naapurina ovat pohjoisessa Dhadingin, Lalitpurin, Kathmandun ja Kavrepalanchokin, idässä Sindhulin, etelässä Rautahatin, Baran ja Parsan sekä lännessä Chitawanin piirikunta.
Makwanpurin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 420 477 ihmistä 86 127 perhekunnassa (392 604 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 426 neliökilometriä ja väestötiheys 173 as./km. Hallinnollinen keskus on Hetaudan kaupunki (84 671 as., 2011), joka sijaitsee linnuntietä noin 42 kilometriä pääkaupunki Kathmandusta lounaaseen, mutta vuoristosta johtuen maantieyhteys pääkaupunkiin on lähes 80 kilometrin mittainen.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunnan eteläosa on Nepalin keskiosien eteläistä Terai-alankoa ja pohjoisosa kumpuvyöhykettä, mutta piirikunta ryhmitellään joskus kokonaisuudessaan kumpuvyöhykkeeseen. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 7,2 % sisällytetään alavampaan trooppiseen, 59,0 % ylempään trooppiseen, 28,9 % subtrooppiseen ja 4,9 % lauhkeaan ilmastovyöhykkeeseen. Piirikunnan maasto kohoaa 166–2 488 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Nepalin vuoden 2015 maanjäristyksen seurauksena piirikunnassa syntyi runsaasti järistystuhoja; muun muassa tuhansia koteja ja muita rakennuksia tuhoutui.
URF
URF eli Ubåtsräddningsfarkosten on Ruotsin laivaston sukellusveneiden pelastusalus. Aluksella kyetään pelastamaan 35 hengen sukellusvenemiehistö 460 metrin syvyydestä.
Alus kuljetetaan sijoituspaikastaan Merivoimien sukelluskeskuksesta Bergasta rekalla satamaan, josta se voidaan hinata 10 solmun nopeudella onnettomuuspaikalle.
Alus tilattiin Malmöstä Kockums Mekaniska Verkstads AB:lta ja se laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1978. Alus liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla.
Vuonna 2011 Ruotsin merivoimat teki 11 miljoonan punnan sopimuksen James Fisher Defencen (JFD) kanssa aluksen modernisoinnista, jonka päätyttyä sen nimenä on "URF MkII". Modernisoinnissa kaikki aluksen järjestelmät päivitettiin. Työn loputtua aluksen väritys muutettiin valkoinen oranssista kelta-siniseen.
HMS Spiggen (1990)
HMS Spiggen oli Ruotsin laivaston pienoissukellusvene, jota käytetään ensisijaisesti 1. sukellusvenelaivueen maalialuksena koulutettaessa sukellusveneidentorjuntajoukkoja.
Alus tilattiin Tukholmasta Amfibieteknik AB:lta ja se laskettiin vesille 1990.
Alus on poistettu palveluksesta ja se sijoitettiin vuonna 2014 Kalixiin.
Panttila
Panttila on Kurikan kylä noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta pohjoiseen Kyrönjoen länsipuolella rajoittuen Ilmajoen Koskenkorvaan. Kylän läpi kulkee yhdystie 6900 ja Suupohjan rata.
Panttilan kylä ja lakkitehdas kuuluvat Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Lännestä Ilmajoen Kalajaisjärvestä tulevan Nenättömänluoman varressa on entisen Kurikan Lakkitehtaan (Kulo) alue, jonka vanha tehdas on peräisin vuodelta 1928 ja uudempi, arkkitehti Aarne Ervin suunnittelema tehdasrakennus vuodelta 1938. Ervin piirtämiä ovat myös tehtaan johtajien kaksi asuinrakennusta vuosilta 1936 ja 1942. Lakkitehtaan omisti Luhtalan yrittäjäperhe (miniänä vuoden 1954 Miss Suomi Yvonne de Bruyn) ja se työllisti 1930-luvulla noin 300 ihmistä, mikä teki siitä yhden Suomen suurimmista vaatetustehtaista. Toisessa maailmansodassa tehdas toimitti päähineitä Suomen armeijalle. Vuonna 1899 perustettu tehdas jatkoi toimintaansa vuoteen 1975 saakka. Panttilan kylä ja Lakkitehtaan alue on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi kulttuuriympäristöksi. Tehdasalueen lisäksi kylässä on monia talonpoikaista rakennustapaa edustavia pohjalaistaloja.
Panttilan kylässä on yhä teollisuutta, kuten turkismuokkaamo, huonekaluverstaita ja kasvihuoneiden metallirakenteiden valmistusta. Kylässä on Panttilan koulu, metsästysseura ja maa- ja kotitalousseura.
Anders Parviainen
Anders (Antti) Parviainen (29. joulukuuta 1848 – lokakuussa 1887) oli suomalainen tukkukauppias.
Parviaisen vanhemmat olivat Juho Ollinpoika Parviainen (1808–1868) ja Walborg Parviainen (1808–1872). Hän oli naimisissa Olga Maria Kleinehin (s. 1854) kanssa jonka isä oli saksalaissyntyinen ravintoloitsija Louis Kleineh. Heidän lapsiaan olivat taidemaalari ja -graafikko Oscar Parviainen ja Olga Maria Matilda Adèle Parviainen (1879–1956) joka oli naimisissa liikemies Leopold Lerchen kanssa. Anders Parviaisen vanhempi veli oli kauppias ja teollisuusmies Johan Parviainen.
Parviainen perusti vuonna 1874 yhdessä A. W. Winterin kanssa paloöljyn ja suolan tukkukauppaa sekä siirtomaatavara- ja rautakauppaa harjoittaneen toiminimen "Parviainen & Winter". Winterin kuoltua 1878 hänen tilalleen liikkeen osakkaaksi tuli K. H. Renlund ja liikkeen nimeksi muuttui "A. Parviainen & Co". Parviainen ja Renlund eriyttivät liiketoimintansa 1884 jolloin siirtomaatavarakauppa jäi Parviaiselle ja rautakauppapuoli siirtyi Renlundille. Renlund toimi kuitenkin edelleen A. Parviainen & Co:n öljyntuontiliikkeen johtajana 1887–1901 ja hän oli A. Parviainen & Co Oy:n toimitusjohtajana 1901–1908.
A. Parviainen & Co alkoi tuoda Suomeen 1800-luvun lopulla Nobel-yhtiön tuottamaa öljyä Bakusta ja yhtiöllä oli maahantuontia varten öljysäiliöt Helsingissä Sörnäisten satamassa. Öljyntuontia varten perustettiin sitten 1911 oma yhtiö "Nobelin Öljyntuonti Oy Suomessa" jonka öljyntuonti siirtyi 1920 "Nobel-Standard Oy Suomessa"-yhtiölle (vuodesta 1951 Oy Esso Ab) kun Yhdysvallat korvasi Venäjän oljyn tuontimaana.
"A. Parviainen & Co":n toiminta päättyi 1928 mutta tukkukaupan harjoittaminen oli jo loppunut aikaisemmin. Yhtiön toimitusjohtajina olivat K. H. Renlund vuoteen 1908 saakka ja hänen jälkeensä Parviaisen vävy Leopold Lerche. Yhtiö purettiin pian Lerchen kuoleman jälkeen.
Kipinän hetki
”Kipinän hetki” on suomalaisen poplaulaja Robinin kappale hänen "16"-albumin Stadion Deluxe -versiolta. Kappaleella vierailee rap-artisti Elastinen. Singlenä ”Kipinän hetki” julkaistiin 17. huhtikuuta 2015. Kappale on Suomen jääkiekkomaajoukkueen virallinen kisabiisi vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Kappaletta ovat olleet säveltämässä ja sanoittamassa Robinin ja Elastisen lisäksi Jimi Constantine sekä Mikko Tamminen. Robin ja Jimi Constantine olivat aloittaneet kappaleen teon jo tammikuussa 2014, mutta Robin ei ollut ollut tyytyväinen kappaleen lopputulokseen. Saadakseen kappaleesta ”aggressiivisemman” hän päätti pyytää Elastisen kappaleelle mukaan, joka kirjoitti omat osuutensa. Robinin mukaan kappale kertoo periksiantamattomasta asenteesta, ja intohimosta elämää ja tekemisiään kohtaan. Kappale kertoo myös palavasta halusta toteuttaa itseään.
24. huhtikuuta 2015 kappaleesta julkaistiin Joonas Kenttämiehen ohjaama musiikkivideo. Videolla esiintyvät artistien itsensä lisäksi Kiira Korpi, Pekka Hyysalo, Jari Kurri ja Raimo Helminen sekä jääkiekon junorijoukkue. Video julkaistiin YouTubessa Robinin Vevo-kanavalla 23. huhtikuuta 2015.
Kappale on menestynyt hyvin eri listoilla. Latauslistalle ”Kipinän hetki” nousi singlejulkaisun myötä suoraan listan ensimmäiseksi, jossa se oli myös seuraavat kaksi viikkoa. Singlelistalla kappale on ollut parhaimmillaan kolmantena. Radiosoitossa kappale nousi listaviikolla 20/2014 11:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Luettelo Ruotsin merivoimien torpedoveneistä
Luettelo Ruotsin merivoimien torpedoveneistä listaa Ruotsin merivoimissa palvelleet torpedoveneet. Ensimmäiseen maailmansotaan mennessä laivastoon oli liitetty 58 torpedoveneeksi luokiteltua alusta. Hävittäjien käyttöönoton jälkeen alustyyppi siirtyi yhteysveneiksi ja toisarvoisiin tehtäviin.Torpedoveneet jaettiin 1895 uppouman mukaan kolmeen osaan 1. luokan yli 60 tonnin (numero alle 60), 2. luokan 20-60 tonnin (numero 60-100) ja 3. luokan alle 20 tonnin torpedoveneisiin (numero yli 100).
Vuosina 1973-1983 palvelleet torpedoveneet luokiteltiin myöhemmin ohjusveneiksi, jolloin niiden tunnuskirjain vaihtui T:stä () R:ksi (). Tunnusnumero kuitenkin säilyi ennallaan.
Alexandre Lamfalussy
Alexandre Lamfalussy, alk. "Sándor Lámfalussy", (26. huhtikuuta 1929 Kapuvár, Unkari – 9. toukokuuta 2015), paroni, oli belgialainen taloustieteilijä. Hän oli Euroopan keskuspankin edeltäjän Euroopan rahapoliittisen instituutin ensimmäinen pääjohtaja vuosina 1994–1997. Hänen seuraajansa oli Wim Duisenberg. Häntä on sanottu myös euron isäksi. Ennen keskuspankkiuraansa hän toimi yliopistossa ja yksityisessä pankkimaailmassa.
Lamfalussy pakeni Unkarista 1949 maan jouduttua kommunistien valtaan. Hän aloitti opinnot stipendin turvin Leuvenin katolisessa yliopistossa ja valmistui tohtoriksi Oxfordin yliopistosta 1957.
Luettelo Ruotsin merivoimien miinalaivoista
Luettelo Ruotsin merivoimien miinalaivoista listaa Ruotsin merivoimien miinalaivat.
Sohvaperunat
Sohvaperunat on Yle TV2:lla esitettävä tositelevisiosarja, joka perustuu eri puolilla Suomea asuvien televisiokatsojien kommentteihin ja reaktioihin eri televisiokanavien edellisen viikon ohjelmista. Ohjelma on kuvattu 12–14 eri kotikatsomossa, jotka muodostuivat perheistä sekä kaveriporukoista. Ohjelman voiceover-kertojana toimii näyttelijä Vilma Melasniemi.
Ensimmäinen kausi esitettiin helmi–toukokuussa 2015. Toinen kausi helmi–huhtikuussa 2016 ja kolmas kausi helmi-huhtikuussa 2017. Neljäs kausi esitettiin ensimmäistä kertaa TV2:n syysohjelmistossa syys-joulukuussa 2017. Viides kausi alkoi tammikuun lopussa esitetyllä neljännen kauden koostejaksolla, jonka jälkeen uusia jaksoja esitettiin huhtikuuhun 2018 saakka. Kuudes kausi alkaa viidennen kauden koostejaksolla 24. elokuuta, jonka jälkeen esitetään 14 uutta jaksoa.
Ohjelma perustuu brittiläiseen formaattiin "Gogglebox". Jokainen 50 minuutin jakso leikataan noin 40 tunnista materiaalia, jota on kuvattu ohjelmaan valittujen ihmisten olohuoneissa. Sarjaa tekevän Endemol Shine Finlandin tuottajan Pauliina Ojalan mukaan sitä ei käsikirjoiteta eikä esiintyjiä ohjeisteta kommentoimaan tiettyjä asioita. Kamerat vain pystytetään olohuoneisiin ja laitetaan käyntiin, minkä jälkeen kuvausryhmä vetäytyy toiseen huoneeseen tarkkailemaan kuvaa ja ääntä. Esiintyjät eivät kuvausaikataulusyistä katso ohjelmassa suoria televisiolähetyksiä vaan ohjelmien tallenteita.
Yle oli lopettamassa ohjelmaa ensimmäisen kauden jälkeen, sillä katsojat eivät löytäneet sitä ja ohjelmasta saatu palaute oli ”oudoksuvaa”. Yleisradion tilaaja Arttu Nurmi päätti kuitenkin antaa ohjelmalle mahdollisuuden ja toisella kaudella ohjelma menestyikin jo paremmin.
Riihimäen Kolmoskori
Riihimäen Kolmoskori on riihimäkeläinen koripalloseura, jolla ei tällä hetkellä ole aktiivista toimintaa.
Kolmoskori tuli tunnetuksi erityisesti kasvattajaseurana. Seuran kasvatteja ovat muun muassa Lauri Toivonen, Ilkka Vuori ja Tuomas Viertola. Kolmoskori pelasi välillä nuorten SM-sarjaa, mutta koripallotoiminta Riihimäellä kuihtui vähitellen, ja nykyisin Kolmoskori on olemassa rekisteröitynä yhdistyksenä muttei aktiivisena seurana.
Riihimäen Kolmoskori perustettiin 1990-luvun alussa RPL:n koripallotoiminnan jatkeeksi. 2000-luvun alussa seuran junioritoiminta alkoi tuottamaan tulosta Seuran 85-syntyneiden joukkue (B-juniorit) osoittivat, että myös Riihimäeltä voidaan nousta kansalliseen koriskärkeen. Joukkue teki paikallista lajihistoriaa voittamalla kahdesti Eteläisen alueen mestaruuden, kahdesti minien epävirallisena SM-turnauksena pidetyn Ranta-Vahalan ja JBT-turnauksen.
1985-syntyneiden kutsuttiin kolmesti mukaan Pohjoismaiden mestaruusturnaukseen Scania-Cup:iin ja vuodelta 1998 seuralla on tilillään 1985-syntyneiden juniorijoukkueen saavuttama Pohjoismaiden mestaruushopea. 2000-luvun alussa '85-ikäluokan muodostama B-pojat tavoitteli ensimmäisenä riihimäkeläisenä koripallojoukkueena paikkaa ikäluokkansa SM-sarjassa. Tässä tavoitteessa joukkue onnistuikin ja Kolmoskorin B-pojat pelasivat kaudella 2001-02 B-poikien SM-sarjassa.
Menestyksekkään juniorijoukkueensa esimerkin voimin Riihimäen koripallokulttuuri on nousi huomattavasti. Jokavuotinen koriskoulu toi 2000-luvun alussa vuosittain 1-2 joukkueellisen verran uusia harrastajia. Menestyksekkään 1985-syntyneiden B-juniorijoukkueen lisäksi Kolmoskorin minit pelasivat hyvin, pelaten eteläisen alueen korkeimmalla sarjatasolla. Seura hyötyi myöskin yhteistyöstään naapuriseura Hyvinkään Pontevan kanssa, joka mahdollisti rinnakkaisedustuksen seuran pelaajille Pontevan juniorijoukkueisiin.
2000-luvulla Miesten edustusjoukkue pelasi Miesten 4-divisioonassa, nousten välillä jo 3-divisioonatasolle.
2000-luvun puoliväliin mennessä Kolmoskorin edustusjoukkueen koripallotoiminta kuitenkin hiipui ja vaikka loppuvaiheessa seurassa pelasikin paluumuuttajina vanhoja kasvatteja kuten Lahtisen veljekset Ilpo ja koripalloliiga-tasolla asti pelannut Ilari, seuran edustusjoukkueen viimeisiksi sarjapeleiksi jäi Miesten 4-divisioonapelit 2000-luvun lopussa. Nuorisopuolella nähtiin vielä hyviä otteita B-nuorten joukkueen pelatessa B-nuorten SM-sarjaa kaudella 2006-07. Joukkuetta tuolloin valmensi sittemmin Hyvinkään Pontevassa valmentajana toiminut Matias Lehtinen.
2010-luvun ensimmäisinä vuosina Riihimäen koripallotoiminta virkosi jälleen, ja paikkakunnalle perustettiin uusi seura, Riihimäen Koripalloseura (RiKos) erityisesti harrastusmahdollisuuksia ja junioritoiminnan pyörittämistä varten.
Dang Deukhurin piirikunta
Dang Deukhurin piirikunta eli Dangin piirikunta () on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Keskilännen kehitysalueen Raptin vyöhykkeellä, linnuntietä kolmisensataa kilometriä Kathmandusta länteen.
Dang Deukhurin piirikunta rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin osavaltioon. Naapurina lännessä on Banken, pohjoisessa Salyanin, Rolpan ja Pyuthanin sekä idässä Arghakhanchin ja Kapilbastun piirikunta. 
Dang Deukhurin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 552 583 ihmistä (462 380 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 2 955 neliökilometriä ja väestötiheys 187 as./km. Hallinnollinen keskus on Ghorahi (aiemmalta nimeltään Tribhuwannagar, 62 928 as., 2011). Piirikunnassa sijaitsee myös koko Raptin vyöhykkeen keskus, Tulsipurin kaupunki (51 537 as., 2011).
Luonnonmaantieteellisesti piirikunnan eteläosa on Nepalin Keskilännen eteläistä Terai-alankoa ja pohjoisosa kumpuvyöhykettä. Yleensä piirikunta ryhmitellään kokonaisuudessaan Keskilännen Terai-vyöhykkeeseen. Tarkemmassa jaottelussa piirikunnasta 18,1 % sisällytetään alavampaan trooppiseen, 69,9 % ylempään trooppiseen ja 12,0 % subtrooppiseen ilmastovyöhykkeeseen.
Kevätrusokas
Kevätrusokas ("Entoloma vernum") on muun muassa Suomessa kasvava helttasieni. Sen itiöt ovat punertavat muiden rusokkaiden tapaan. Lakin leveys on yleensä alle 6 cm. Itiöemä on noin 5 cm korkea, heltat irtotyviset ja lakki ruskea. Jalka on hieman lakkia vaaleampi, säikeinen, paksuus noin 5 mm. Tuoksu ja maku ovat miedot.
Laji kasvaa Suomessa yleisenä eteläpainotteisesti nurmikoilla, pihapiireissä, niityillä ja tienvarsilla. Itiöemät ilmestyvät tavallisimmin toukokuussa eli kyseessä on selkeästi kevätsieni. Laji on sirkumpolaarinen: sitä tavataan myös Pohjois-Amerikassa.
Kyseessä on huomionarvoinen myrkkysieni, joka voi aiheuttaa puolen vuorokauden nauttimisesta kuluttua pahoinvointia ja oksentelua. Myrkytyksen aiheuttamaa toksiinia ei tunneta (2008).
Holger Liljestrand
Holger Wilhelm Liljestrand (2. elokuuta 1908 Kirkkonummi – 9. maaliskuuta 1997 Lake Worth, Florida) oli suomalainen laivanvarustaja.
Liljestrandin vanhemmat olivat Julius ja Olga Maria Liljestrand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja oli O. W. Hacklin & Co Oy:n palveluksessa Reposaaressa 1930–1937. Hän ryhtyi sitten itsenäiseksi laivanvarustajaksi oli perustamassa "Laiva Oy Esa Ab" ja "Oy Wildfart Ltd" yhtiöitä toimien myös yhtiöiden toimitusjohtajana. Liljestrand oli mukana johtajana, hoitajana (ship manager, operator) tai omistajana myös monissa muissa laivayhtiöissä kuten "Alms Rederi Ab", "Oy Danlin Shipping Ltd Ab", "Himangan Laiva Oy", "Laiva Oy Ellen", "Satakunnan Laiva Oy", "Laiva Oy Saturn" ja "Laiva Oy Kuudes". Liljestrandin henkilökohtainen omistusosuus näissä yhtiöissä oli usein hyvin pieni ja valtaosa Liljestrandin perheen omistuksista oli hänen vaimonsa nimissä. Useat niistä laivayhtiöistä joissa Liljestrand oli mukana tekivät konkurssin ja Merimies-Unioni arvosteli Liljestrandin tapaa hoitaa laivojen miehistöjen asioita.
Liljestrand asui vuodesta 1938 alkaen pääkaupunkiseudulla ja myös hänen toimistonsa oli siellä.