hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jørgen Aukland
Jørgen Aukland (s. 6. elokuuta 1975) on norjalainen maastohiihtäjä, joka lopetti ammattilaisuransa keväällä 2016. Hän oli erikoistunut maratonhiihtoihin.
Aukland hiihti maailmancupissa neljä kilpailua vuosina 2001–2006 sijoittuen kolmesti pisteille pitkillä matkoilla. Parhaimmillaan hän oli kolmas Marcialongassa Val di Fiemmessä 70 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 25. tammikuuta 2004. FIS Marathon Cupissa Aukland hiihti 24 palkintopallisijaa, joista seitsemän voittoja. Aukland voitti urallaan muun muassa Marcialongan neljä kertaa (2003, 2006, 2012–2013) ja Vaasahiihdon kahdesti (2008, 2013) sekä König Ludwig Laufin. Norjan-mestaruuskilpailuissa Aukland ylsi mitaleille 50 kilometrillä ja viestissä.
Myös Auklandin veljet Anders Aukland ja Fredrik Aukland tunnetaan hiihtäjinä.
Hanne Kautto
Hanne Kautto on suomalainen toimittaja, joka on toiminut YleX:n ohjelmapäällikkönä vuodesta 2015 alkaen. Aiemmin Kautto on työskennellyt YleX:ssä useissa tehtävissä, kuten radio-ohjelmien vastaavana tuottajana, radiojuontajana ja nettitoimittajana. Hän esiintyi "YleX Aamussa" 2010–2013 ja "YleX Toiveissa" 2011–2013.
Ohjelmapäällikön vastuulla ovat YleX:n sisällöt radiossa, netissä ja tapahtumissa.
Ennen YleX:ää Kautto työskenteli muun muassa MTV3:n verkkotoimituksessa ja The Voice -radiokanavalla.
Metakryylinitriili
Metakryylinitriili (CHN) on tyydyttymättömiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää monomeerina polymeerien valmistuksessa ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen.
Huoneenlämpötilassa metakryylinitriili on väritöntä ja pistävänhajuista nestettä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja erittäin hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Vesiliuoksessa se hydrolysoituu ensin metakryyliamidiksi ja sitten metakryylihapoksi. Hapot katalysoivat hydrolyysiä. Metakryylinitriili on hyvin myrkyllistä ja se ärsyttää hengitysteitä, silmiä ja ihoa. Myrkytyksen oireet muistuttavat syanidimyrkytyksen oireita ja tilaa hoidetaan samalla tavoin.
Metakryylinitriiliä valmistetaan isobuteenista. Isobuteeni reagoi ammoniakin kanssa ilman toimiessa hapettimena. Katalyyttinä käytetään molybdeenin, antimonin, vismutin ja raudan oksidien sekä jalometallin seosta.
Metakryylinitriiliä käytetään polymeerien valmistukseen niin ainoana monomeerina kuin komonomeerina yhdessä muiden monomeerien kanssa. Radikaali-initiaattorien vaikutuksesta se polymerisoituu polymetakryylinitriiliksi. Yleisesti käytettyjä monomeerejä metakryylinitriilin kanssa ovat butadieeni ja styreeni, jolloin muodostuu ABS-muovin kaltainen polymeeri ja metakryylihappo, jolloin muodostuu poly(metakryyli-imidi)ä. Metakryylinitriilistä valmistetaan myös muita orgaanisia yhdisteitä kuten metakryylihappoa, metakryyliamidia, estereitä, amiineja ja muita nitriilejä.
Tuomarinkylän kevyenliikenteen silta
Tuomarinkylän kevyenliikenteen silta on Vantaanjoen ylittävä silta Helsingissä. Silta yhdistää Tuomarinkartanon Tapaninvainioon. Sillan on suunnitellut Niilo Raita, ja se valmistui 1979.
Nuno Frechaut
Nuno Miguel Frechaut Barreto (s. 24. syyskuuta 1977 Lissabon, Portugali) on portugalilainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitapuolustaja.
Frechaut edusti urallaan portugalilaisia Vitóriaa, Boavistaa, Bragaa ja Navalia, venäläistä Dynamo Moskovaa sekä ranskalaista Metziä. Hän pelasi yhteensä 235 ottelua Portugalin pääsarjassa, 15 ottelua Venäjän liigassa ja 39 ottelua Ranskan Ligue 2:ssa sekä yhteensä 27 ottelua Portugalin toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla. Frechaut voitti Boavistassa Portugalin-mestaruuden kaudella 2000–2001.
Portugalin maajoukkueessa Frechaut pelasi 17 ottelua vuosina 2001–2005. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2002.
Philip Scrubb
Philip ”Phil” Scrubb (s. 27. marraskuuta 1992 Richmond, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä tai heittävä takamies. Hänen veljensä Thomas Scrubb on myös koripalloilija.
Scrubb pelasi menestyksekkäästi Carleton Universityn joukkueessa Kanadan yliopistosarjassa. Ammattilaisena hän on pelannut Kreikan ja Saksan pääsarjoissa. Vuonna 2016 hän voitti FIBA Europe Cupin mestaruuden. Scrubb on edustanut myös Kanadan maajoukkuetta.
Menestyksekkäiden Carleton Universityssä pelattujen yliopistovuosien jälkeen Scrubb kävi näytillä NBA-joukkue Toronto Raptorsin leirillä, mutta häntä ei varattu .
Scrubb aloitti ammattilaisuransa Euroopassa, kun hän siirtyi Kreikan pääsarjajoukkue AEK Ateenaan, josta hänet lainattiin vuonna 2016 Saksan pääsarjajoukkue Skyliners Frankfurtiin. Skylinersissa Scrubb voitti historian ensimmäisen kerran pelatun FIBA Europe Cupin mestaruuden.
Scrubb pelasi Kanadan nuorisomaajoukkueissa, ja vuonna 2013 nimettiin Kanadan haastajamaajoukkueeseen, joka kilpaili saman vuoden universiadeissa sijoittuen neljänneksi.
Kanadan miesten maajoukkueessa Scrubb pelasi vuoden 2011 Pan-Amerikan kisoissa. Méxicossa 2015 hän voitti Amerikan-mestaruuskilpailujen pronssia. Vuonna 2016 Scrubb nimettiin Kanadan joukkueeseen olympiakarsintaturnaukseen.
Slick Rick
Ricky Martin Lloyd Walters (s. 14. tammikuuta 1965 Mitcham, Lontoo, Englanti), tunnettu paremmin nimillä Slick Rick, Rick The Ruler, Ricky Dee, ja MC Ricky D, on Grammy-palkittu englantilaissyntyinen esiintyjä, musiikkituottaja ja kaikkien aikojen menestynein brittiläis-amerikkalainen rap-artisti. Hän on julkaissut neljä albumia — "The Great Adventures of Slick Rick" (1988), "The Ruler's Back" (1991), "Behind Bars" (1994) ja "The Art of Storytelling" (1999). Artistit kuten Beyoncé, Nas, TLC, Miley Cyrus, Kanye West, The Notorious B.I.G., Snoop Dogg ja sadat muut ovat samplanneet hänen musiikkiaan. Hän onkin eniten samplattu rap-artisti koko musiikin historiassa. Lisäksi Slick Rick on tehnyt yhteistyötä esimerkiksi Jay-Z:n ja Missy Elliottin kanssa.
Odysseuksen harharetket
Odysseuksen harharetket () on vuonna 1911 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Homeroksen "Odysseiaan" perustavan elokuvan ovat ohjanneet Francesco Bertolini, Adolfo Padovan ja Giuseppe De Liguoro, joka myös esittää Odysseusta. "Odysseuksen harharetket" oli yksi ensimmäisistä historiallisista suurelokuvista ja suuri kansainvälinen menestys.
Troijan sodan jälkeen Odysseus lähtee kotiin, jossa Penelope yrittää torjua kilpakosijoitaan. Hän kohtaa kyklooppi Polyfemoksen, merihirvio Skyllan, nymfi Kalypson, prinsessa Nausikaan ja kuningas Alkinooksen. Kotona Odysseus naamioituu kerjäläiseksi, jännittää jousensa ja surmaa Penelopen kosijat poikansa Telemakhoksen riemuksi.
Kolmikelainen "Odysseuksen harharetket" oli yksi ensimmäisistä tuohon aikaan ”pitkinä” pidetyistä historiallisista elokuvista. Milano Filmsin Giuseppe De Liguoro ryhtyi kuvaamaan Homeroksen kaikille tuttua tarinaa yhtiön "L’Infernon" saavuttaman suurmenestyksen vanavedessä. Kyseessä ei kuitenkaan ollut Odysseian ensimmäinen filmatisointi. Ranskalainen Le Film d’Art oli esittänyt Penelopen kilpakosijat ja sankarin paluun vuonna 1908 valmistuneessa lyhytelokuvassa "Le retour d’Ulysse" ja Georges Méliès oli tehnyt Kalypso- ja Polyfemos-aiheisen filmipätkän jo vuonna 1905.
Suurisuuntaisen tuotannon tavoitteena oli kaupallisen menestyksen ohella nostaa elokuvan arvostusta taidemuotona. Yhdysvalloissa "Odysseuksen harharetkiä" markkinoitiin suurella mainoskampanjalla, joka tuotti paljon oheismateriaalia ja vetosi elokuvan merkitykseen antiikin kirjallisuuden popularisoijana. Elokuvan eri puolilla maailmaa saavuttama valtava yleisömenestys näyttää kuitenkin perustuneen lähinnä sen elokuvallisiin ansioihin ja varsinkin taidokkaisiin erikoistehosteisiin.
Elokuvaa näytettiin Helsingissä tammikuussa 1912 nimillä "Odysseus irrfärder – Odysseian harharetket". "Uudessa Suomettaressa" julkaistun ilmoituksen mukaan kyseessä oli ”suurenmoisin filmikuva mitä tähänasti on näytelty”. Tampereella suomenkielinen nimi oli korjattu muotoon "Odysseuksen harharetket".
Elokuvasta on säilynyt Jean Desmetin kokoelmaan kuuluva hollanninkielinen värjätty nitraattifilmikopio, joka on restauroitu Alankomaiden elokuvamuseossa. Alkuperäisestä 925 metrin pituudesta on jäljellä 838 metriä. Restaurointi on nähtävissä Italian kansallisen elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.
Chili con carne
Chili con carne ([ˈtʃili koŋ ˈkaɾne]) (), tunnetaan yksinkertaisesti myös ”chilinä”, on Texasista peräisin oleva pataruoka, joka sisältää chilipippuria, lihaa (useimmiten naudanlihaa) sekä usein myös tomaattikastiketta ja erilaisia papuja (yleensä ainakin ruskeita papuja). Chili con carne voi sisältää myös esimerkiksi sipulia, valkosipulia ja roomankuminaa.
Chili con carnea on tehty ainakin 1800-luvulta lähtien.
Chili sin carne () on chili con carnen muunnos, jossa liha jätetään kokonaan pois. Tällöin liha voidaan korvata esimerkiksi soijarouheella.
Unicredit Tower
UniCredit Tower (Torre UniCredit) on pilvenpiirtäjä Milanossa, Italiassa. 231 metrillä se on Italian korkein rakennus.
Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Cesar Pelli ja se saavutti täyden korkeutensa 15. lokakuuta 2011, kun torni kiinnitettiin. Ledillä täytetty torniosa on korkeudeltaan 80 metriä. Rakennus toimii Italian suurimman pankin Unicreditin pääkonttorina.
Arne Jernström
Lars Arne Jernström (24. kesäkuuta 1879 Viipuri – 18. syyskuuta 1937 Uusikaarlepyy) oli suomalainen opettajaseminaarin lehtori ja taidemaalari.
Jernströmin vanhemmat olivat kenraalimajuri Karl Gustaf Alarik Jernström ja Alma Eugenia Löfström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 ja opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuonna 1908 ja suoritti piirustuksen opettajan tutkinnon Helsingin yliopistossa samana vuonna. Jernström toimi lehtorina Uudenkaarlepyyn ruotsinkielisessä opettajaseminaarissa 1922–1931 ja kirjastonhoitajana vuodesta 1931 alkaen. Jernström osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1904, 1905, 1908, 1909, 1911 ja 1915.
Arne Jernström oli naimisissa vuodesta 1925 opettaja Ella Oihonna Gestrinin kanssa. Jernströmin veljiä olivat toimittaja, kääntäjä Harald Jernström ja jääkärieversti Erik Jernström.
Ei rikosmielessä
Ei rikosmielessä ("Absence of Malice") on Sydney Pollackin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1981. Lehdistön moraalia tarkastelevan draaman on käsikirjoittanut Kurt Luedtke, ja sen pääosissa näyttelevät Paul Newman, Sally Field ja Bob Balaban.
Floridalainen alkoholitukkukauppias ja rikollisen poika Michael Gallagher (Newman) näkee eräänä aamuna nimensä lehden etusivulla, jossa häntä syytetään satamatyöläisten liiton johtajan murhasta. Jutun kirjoittaja on toimittaja Megan Carter (Field). Asian käsittelyn myötä he rakastuvat.
"Ei rikosmielessä" tuotti Oscar-ehdokkuudet miespääosasta Paul Newmanille, naissivuosasta Melinda Dillonille ja alkuperäiskäsikirjoituksesta Kurt Luedtkelle. Elokuva sai kunniamaininnan Berliinin elokuvajuhlilla.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kutsuu elokuvaa ”pehmeän poliittiseksi ja painomusteen makuiseksi siirapiksi”. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Arena Civica
Arena Civica, viralliselta nimeltään Arena Gianni Brera, on monikäyttöinen stadion Milanossa, Italiassa, joka avattiin 18. elokuuta 1807. Se on yksi kaupungin tärkeimmistä uusklassisen arkkitehtuurin esimerkeistä, nykyään siellä pelataan lähinnä jalkapalloa ja rugby union -pelejä, sekä järjestetään konsertteja ja kulttuuritapahtumia. Stadionille mahtuu noin 18 000 – 30 000 katsojaa.
17. tammikuuta 2010 lähtien Arena on ollut rugby union -seura Amatori Rugby Milanon kotikenttä. Stadionilla järjestetään myös vuosittain yleisurheilukilpailu – Notturna di Milano.
Helle Olin
Helle Ingemar Alfred Olin (1906 Lapua – 26. lokakuuta 1944) oli suomalainen taidemaalari.
Olin opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1926–1929, Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1941 ja 1942 sekä Nuorten näyttelyihin 1940, 1942 ja 1943. Olinin muistonäyttely pidettiin 1945 Helsingissä.
Alice ei asu enää täällä
Alice ei asu enää täällä ("Alice Doesn’t Live Here Anymore") on Martin Scorsesen ohjaama, draamaa ja komediaa yhdistelevä elokuva vuodelta 1974. Elokuvan on käsikirjoittanut Robert Getchell, ja sen pääosissa näyttelevät Ellen Burstyn, Kris Kristofferson ja Alfred Lutter.
Kalifornian Montereyssä varttunut, nuorena laulajan urasta haaveillut Alice (Burstyn) on päätynyt väkivaltaisen aviomiehen vaimoksi New Mexicoon. Mies kuolee yllättäen, ja Alicen on otettava yksinhuoltajan vastuu 11-vuotiaasta pojastaan. He lähtevät matkalle kohti Alicen synnyinkaupunkia, mutta juuttuvat ensin Arizonan Phoenixiin ja sitten Tucsoniin asuen halvoissa motelleissa. Rahaa saadakseen Alice yrittää joka kaupungissa aloittaa uudelleen kauan sitten keskeytyneen laulajanuransa, mutta joutuu tekemään työtä myös lounaskahvilan tarjoilijana. Lyhyiden miessuhteiden jälkeen hän löytää Tucsonista pojalleen ja itselleen mahdollisen uuden mieshahmon (Kristofferson), mutta miettii pitkään sitoutumista.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. "Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo pitää erityisesti äidin ja näsäviisaan esimurrosikäisen pojan (Lutter) välisestä kemiasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin
Älä koskaan pyyhi kyyneleitä paljain käsin () on kirjailija Jonas Gardellin samannimiseen trilogiaan pohjautuva kolmiosainen draamasarja. Sen tapahtumat sijoittuvat tukholmalaiseen homoyhteisöön 1980-luvun Ruotsissa, jolloin AIDS saapui maahan.
Ensimmäisessä jaksossa "Rakkaus" () 19-vuotias Rasmus muuttaa opiskelemaan Tukholmaan. Pian hän tutustuu kaupungin homoyhteisöön ja tapaa Paulin. Paulin oven taakse ilmestyy Benjamin, joka on Jehovan todistaja. Paul näkee Benjaminista heti, että tämä on homoseksuaali. Paulin joulupöydässä Rasmus ja Benjamin tutustuvat toisiinsa, ja he rakastuvat.
Toisessa jaksossa "Sairaus" ("Sjukdomen") Rasmus ja Benjamin muuttavat yhteen. AIDS leviää homomiesten keskuudessa, ja Rasmus saa tietää olevansa HIV-positiivinen. Benjamin päättää tukea Rasmusta, ja hän kertoo vanhemmilleen olevansa homoseksuaali ja jättävänsä seurakunnan. Perhe ja seurakunta alkavat karttaa häntä.
Kolmas jakso "Kuolema" ("Döden") keskittyy Paulin ja Rasmuksen kuolemaan. Rasmuksen vanhemmat ovat tulleet poikansa luo Tukholmaan. He kieltävät Benjamia järjestämästä Rasmuksen hautajaisia, vaikka ovat kohdelleet häntä kuin omaa lasta. Jaksossa nähdään Benjamin yli 20 vuoden jälkeen.
Axel Ritz
Axel Hjalmar Ritz (18. heinäkuuta 1849 Viipurin pitäjä – 14. toukokuuta 1880) oli suomalainen taidemaalari. Hänen vanhempansa olivat varalääninsihteeri G. H. Ritz ja Amanda Sofia Ancker.
Ritz opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1871–1875 ja samalla myös professori Adolf von Beckerin johdolla. Tämän jälkeen hän opiskeli Antwerpenissä kesään 1877. Hän toimi sittemmin piirustuksen opettajana oppikouluissa.
Robin Hardy
Robin St. Clair Rimington Hardy (2. lokakuuta 1929 Surrey – 1. heinäkuuta 2016 Reading) oli brittiläinen kirjailija ja elokuvaohjaaja, jonka tunnetuin teos on kauhuelokuva "Uhrijuhla".
Robin Hardy opiskeli Pariisissa ja aloitti uransa TV-ohjaajana Yhdysvalloissa, kunnes palasi kotimaahansa 1960-luvulla. Hän kirjoitti historiallisia romaaneja.
Villedieu-les-Poêles-Rouffigny
Villedieu-les-Poêles-Rouffigny on kunta Ranskassa Manchen departementissa Normandian alueella. Se perustettiin 1. tammikuuta 2016 jolloin kaksi kuntaa Rouffigny ja Villedieu-les-Poêles yhdistyivät uudeksi kunnaksi. Uuden kunnan keskuspaikka on Villedieu-les-Poêles.
Kunta on tullut tunnetuksi pronssivalimosta, jossa on valmistettu kirkonkelloja vuodesta 1865 lähtien. Valimossa on valmistettu myös Pariisin Notre Damen uudet kirkonkellot.
Tuomas Pekkarinen
Tuomas Pekkarinen (s. 21. kesäkuuta 1972) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee tutkimusohjaajana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Aiemmin Pekkarinen on työskennellyt muun muassa tutkijana Oxfordin yliopiston Nuffield Collegessa, Uppsalan yliopistossa, IFAUssa ja Bostonin yliopistossa sekä akatemiatutkijana ja ekonometrian professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Pekkarinen on koulutukseltaan taloustieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi European University Institute -yliopistosta vuonna 2003.
Pekkarinen on tutkinut muun muassa Suomen 1970-luvun peruskoulu-uudistusta Roope Uusitalon kanssa sekä kritisoinut julkisuudessa Matti Sarvimäen kanssa suomalaista pääsykokeisiin perustuvaa korkeakoulujen opiskelijavalintajärjestelmää.
Lasten hautausmaa (täsmennyssivu)
Lasten hautausmaa voi tarkoittaa:
Otto Brunila
Otto Arthur Brunila (23. elokuuta 1897 Kymi – 3. lokakuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni ja laivanvarustaja.
Hän syntyi Kotkan edustalla sijaitsevalla Kuutsalon saarella, joka tuolloin kuului Kymiin. Hänen suvussaan oli runsaasti merenkulkijoita. Hänen isänsä oli ammatiltaan luotsi. Käytyään kansakoulun Kuutsalossa Brunila lähti merille. Ennen ensimmäistä maailmansotaa hän purjehti Suomenlahdella ja Itämerellä. Vuonna 1918 hän osti ensimmäisen oman aluksensa. Hän suoritti aliperämiehen tutkinnon Viipurissa 1919.
Tämän jälkeen hän toimi perämiehenä John Nurmisen varustamon purjelaivoilla. Keväällä 1922 hän suoritti yliperämiehen tutkinnon Rauman merenkulkuopistossa, minkä jälkeen hän työskenteli Suomen Höyrylaiva Oy:n laivoilla. Vuonna 1927 hän suoritti merikapteenin tutkinnon ja työskenteli sen jälkeen eri aluksilla perämiehenä ja aluksen päällikkönä.
Brunila rupesi yrittäjäksi ja laivanvarustajaksi 1930-luvun loppupuolella. Ensin hän perusti John Nurmisen kanssa Laiva Oy -varustamon, jonka omistukseen hankittiin vanha höyrylaiva. Laiva sai nimekseen S/S Lahti. Varustamo siirtyi myöhemmin kokonaan Brunilalle, ja sen nimeksi muutettiin vuonna 1963 Brunila & Co Oy. S/S Lahti upposi myrskyssä 1940-luvun lopulla, mutta Brunila hankki uuden aluksen, M/S Kotkan. Se oli moottorialus, joka osoittautui myös epäonniseksi, koska se kaatui ja upposi malmilastissa 1953. Tämän jälkeen Brunila hankki kaksi uutta alusta, jotka saivat nimikseen M/S Kuutsalo ja M/S Otto. Myöhemmin hänen varustamonsa hankki vielä Norjasta laivan, joka laskettiin vesille 1964 ja sai Brunilan tyttären mukaan nimekseen M/S Anu.
Laivanvarustuksen lisäksi Brunila perusti 1928 Hedelmä-Komppania Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän työskenteli vuoteen 1960, jolloin hän myi yrityksen. Hän omisti lisäksi veljensä kanssa huonekalutehtaan Lahdessa. Sen toiminta loppui 1950-luvun alussa.
Brunila osallistui aktiivisesti laivanvarustajien järjestötoimintaan. Lisäksi hän oli perustajajäsenenä Yksityisyrittäjien liittoon kuuluneessa Hedelmätuontiliikkeiden yhdistyksen toiminnassa. Hän kuului myös Kauppakilta ry:n perustajiin.
Hän asui Helsingissä 1930-luvulta lähtien, mutta piti kiinteästi yhteyksiä kotiseudulleen Kotkaan. Hän tuki Kymenlaakson osakuntaa ja oli perustamassa Kymenlaakson kulttuurirahastoa 1960.
Hän sai merenkulkuneuvoksen arvonimen 1964. Arvonimihakemuksen ensimmäisinä allekirjoittajina olivat Kymenlaakson Osakunta ja Kymenlaakson Valtuuskunta. Lisäksi allekirjoittajien joukossa olivat Brunilalle läheiset yhteisöt ja järjestöt sekä suuri joukko arvovaltaisia yksityishenkilöitä, joiden joukossa oli keskusvirastojen ja pankkien pääjohtajia sekä professoreita.
Hän löysi puolisonsa Anna-Liisan (o.s. Mukula) Kymenlaakson osakunnan piiristä vasta varttuneella iällään 1950-luvulla. Avioliitto solmittiin vuonna 1961, ja siitä syntyi tytär Anu. Tyttären mukaan nimettiin Anu Rederi-varustamo, jonka lipun alla M/S Anu purjehti. Alus myytiin pian Otto Brunilan kuoleman jälkeen.
Otto ja Anna-Liisa Brunila on haudattu Kulosaaren hautausmaalle.
Pauli Parrela
Oskari Paavali (Pauli) Parrela (ent. "Pursi", 25. tammikuuta 1888 Tampere – 7. helmikuuta 1955) oli suomalainen taidemaalari.
Parrela opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1906–1910. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1911, 1912, 1915, 1921, 1923, 1926 ja 1928. Parrela toimi ammattimaalarina.
Heikki Suvanto
Henrik (Heikki) Nikolai Suvanto (6. syyskuuta 1888 Askola – 28. kesäkuuta 1929) oli suomalainen taidemaalari.
Suvanto opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1907 ja 1924–1925 sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1912–1913. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1913–1917, 1919, 1920 ja 1928. Suvanto toimi kuvittajana ja konttoristina.
Kappa-kulma
Kappa-kulma on katsesuunnan ja silmän sarveiskalvon ja mykiön osoittaman optisen akselin välinen kulma.
Epätavallinen kappa-kulma voi saada aikaan näennäisen karsastuksen eli valekarsastuksen, mutta se voi myös peittää varsinaisen karsastuksen näkyvistä.
Kappa-kulma johtuu siitä, että verkkokalvon tarkan näön alue fovea ei ole täsmälleen silmän optisella keskiakselilla, vaan yleensä noin viisi astetta ohimoon päin. Eteenpäin katsovan silmän optinen akseli osoittaa viisi astetta ulospäin, jotta katseen kohteen kuva taittuisi parhaaseen mahdolliseen kohtaan. Jos kulma on nolla, fovea on täsmälleen mykiön keskiakselilla.
Kappa voidaan mitata yksinkertaisella menettelyllä, jossa heijastetaan valoa silmään toinen silmä peitettynä siten että heijastus näkyy keskellä pupillia. Kappa on katseen suunnan ja valonlähteen välinen kulma.
Karsastuksessa silmien yhteistoiminta on häiriintynyt siten, että vain toinen silmä suuntautuu oikein. Valekarsastuksessa puolestaan silmät toimivat yhdessä, mutta ne kuitenkin "näyttävät" osoittavan eri suuntaan.
Suuri positiivinen kappa-kulma voi johtaa tilanteeseen, jossa silmissä näyttää olevan eksotrooppinen karsastus. Peittotestissä kuitenkin voidaan huomata, että koehenkilö näkee kummallakin silmällä katseen suuntaa muuttamatta. Tässä tilanteessa kyse on valekarsastuksesta.
Jos taas iso positiivinen kappa-kulma yhdistyy esotrooppiseen eli sisäänpäin suuntautuvaan karsastukseen, karsastusta voi olla vaikea huomata ilman peittokoetta.
Kappa voi vaihdella synnynnäisesti syistä, joita ei tunneta. Iso positiivinen kappa voi olla seurausta keskosuudesta. Kappa voi poiketa tavanomaisesta myös verkkokalvon arpeutumisen vuoksi.
Tietojen kirja
Tietojen kirja: "yleistietoteos jatko-opintoja varten" on suomenkielinen vuosina 1941–1956 julkaistu tietosanakirja. Kirjojen ensimmäiset osat käsittelevät eri alojen alkeita ja seuraavat ovat jatko-opintoja edeten kirja kirjalta yhä korkeammalle osaamistasolle. Oppikursseihin liittyy harjoituksia. Kirja jaettiin 32:teen eri osa-alueeseen.Sitaatti:
Giuseppe De Liguoro
Giuseppe De Liguoro (10. tammikuuta 1869 Napoli – 19. maaliskuuta 1944 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Napolilaiseen aatelisperheeseen syntynyt De Liguoro työskenteli vuodesta 1894 lähtien teatterinäyttelijänä. Vuodesta 1908 lähtien hän toimi elokuvanäyttelijänä ja Milano Filmsin taiteellisena johtajana. Tuon ajan menestyksiä olivat "Il conte Ugolino" (1908), "Marin Faliero, doge di Venezia" (1909), "Edipo re" (1910), "L’Inferno" (1911) ja "Odysseuksen harharetket" (1911). Vuonna 1913 De Liguoro ohjasi Labor Filmsille säveltäjäelämäkerran "Giuseppe Verdi nella vita e nella gloria". Vuonna 1914 hän siirtyi ensin torinolaiselle Gloria Filmsille ja sitten catanialaiselle Etna Filmille, jossa hän teki menestyselokuvia kuten "Christus" (1914), "Il cavaliere senza paura" (1915) ja "Patria mia!" (1915). Myöhemmin De Liguoro ohjasi roomalaisella Caesar Filmillä useita Francesca Bertinin elokuvia kuten "Odette" (1916) ja "La perla del cinema" (1916). Vuosina 1917–1923 De Liguoro työskenteli Gladiator Filmillä, UCI:llä ja useilla pienillä studioilla. Vuonna 1924 hän perusti Venetsiaan oman tuotantoyhtiön, mutta vetäytyi sen jälkeen alalta. Vuonna 1931 De Liguoro ohjasi vielä lyhyen äänielokuvan "La canzone di Mirka".
Näyttelijä-ohjaajat Wladimiro ja Eugenio De Liguoro ovat Giuseppe De Liguoron poikia.
Ōshio (1937)
Ōshio () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin osana vuoden 1934 Maru-2 ohjelmaa Maizurun laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 5. elokuuta 1936 ja alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1937. Alus valmistui 31. lokakuuta 1937.
Alus upposi 20. helmikuuta 1943.
Michishio (1937)
Michishio () oli Keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin osana vuoden 1934 Maru-2 ohjelmaa Fujinagatan telakalta, missä köli laskettiin 5. marraskuuta 1935. Alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1937 ja valmistui 31. lokakuuta 1937.
Alus upotettiin 25. lokakuuta 1944.
Louvigné-du-Désert
Louvigné-du-Désert on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. 
Alue on tunnettu graniitista ja kunnan tärkein nähtävyys on graniitista valmistettu linna "Château de Monthorin".
Vitré (Ille-et-Vilaine)
Vitré on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella.
Kaupungin linna "Château de Vitré" on yksi Bretagnen näyttävimmistä ja se pääsi Ranska historiallisten monumenttien listalle jo vuonna 1872. Linna on rakennettu 1000-luvulla ja sitä on laajennettu aina 1600-luvulle saakka. Linnan isäntä Vitrén paroni Guy XV de Laval antautui ranskalaisille joukoille vuonna 1487 ilman taistelua. Bretagnen parlamentti kokoontui linnassa kolmasti vuosina 1564, 1582 ja 1583, jolloin rutto vaivasi parlamentin normaalia kokoontumispaikkaa Rennesiä. Nykyään linna toimii kaupungintalona ja –museona.
Kunnan alueella oleva toinen linna, 1400-luvulla rakennettu "Château des Rochers-Sévigné", kuuluu myös Ranskan historiallisten monumenttien listalle. Linnassa asunut markiisitar Madame de Sévigné kirjoitti siellä kuuluisat kirjeensä 1600-luvulla, jotka ovat osaltaan muokanneet Ranskan kirjallisuutta.
Schlei
Schlei () on Jyllannin niemimaalla, Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, sijaitseva ja Kielinlahdesta erkaneva Itämeren lahti. Schlei on noin 40 kilometriä pitkä, pari kilometriä leveä ja keskimäärin 3 metriä syvä.
Schlei erottaa Angelnin ja Schwansenin niemet toisistaan. Schlei sekä niemet, yhteensä noin 500 neliökilometriä, muodostavat Schlein luonnonsuojelualueen.
Lahden yli kulkee kaksi siltaa sekä Missunden ja Arnisin lossit. Merkittävimmät kaupungit Schlein rannalla ovat Schleswig ja Kappeln. Schlein alue on historiallista asuinaluetta, muun muassa viikinkien aikainen Hedeby sijaitsi Schlein rannalla.
Five Nights at Freddy’s (pelisarja)
Five Nights at Freddy's on Scott Cawthonin kehittämä Indie-kauhupelisarja, jossa on ilmestynyt seitsemän osaa. Sarjan ensimmäinen peli ilmestyi vuonna 2014.Animatronicit ovat Five Nights at Freddy's-pelisarjan päävihollisia.
Terveiset Kouvolasta
Terveiset Kouvolasta on The Barefoot Brothersin ja Räjäyttäjien split-single, joka sisältää suomenkielisiä cover-versioita Peer Güntin kappaleista. Se julkaistiin toukokuussa 2016 rajoitettuna 500:n kappaleen 7" vinyylipainoksena.
Julkaisua on saatavilla ainoastaan Tampereella Laukontorin antikvariaatissa sekä Kouvolassa antikvariaatti Novgorodissa.
Paulo Oliveira
Paulo André Rodrigues de Oliveira (s. 8. tammikuuta 1992 Vila Nova de Famalicão, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Oliveira pelasi ensimmäiset ottelunsa pääsarjatasolla Vitória Guimarãesissa, jota hän edusti kausina 2012–2013 ja 2013–2014 yhteensä 46:ssa Portugalin pääsarjan ottelussa. Kaudeksi 2014–2015 Oliveira siirtyi Sporting CP:hen. Hän on voittanut Portugalin cupin Vitória Guimarãesissa kaudella 2012–2013 ja Sporting CP:ssä kaudella 2014–2015.
Portugalin maajoukkueessa Oliveira pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2015.
Zirkoniumnitridi
Zirkoniumnitridi (ZrN) on zirkoniumin ja typen muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdiste on hyvin kovaa ja kuumuuden kestävää, minkä vuoksi sitä käytetään työkalujen terissä. Muita käyttökohteita ovat muun muassa koristepinnoitteet ja elektroniikka.
Huoneenlämpötilassa zirkoniumnitridi on kellertävänruskeaa kiteistä ainetta. Zirkoniumnitridiä voidaan pitää zirkoniumin ja typen välisijayhdisteenä ja sen kuutiollinen kiderakenne muistuttaa natriumkloridin rakennetta. Se on veteen liukenematonta ja liukenee ainoastaan vetyfluoridiin tai hitaasti erittäin väkevään kuumaan rikkihappoon. Zirkoniumnitridi on inerttiä, kovaa ja kestää korkeita lämpötiloja. Kuumennettaessa happi-ilmakehässä se hapettuu zirkoniumdioksidiksi yli 700 °C:n lämpötilassa. Yhdiste on hyvä sähkönjohde ja sen ominaisvastus on 2,1·10 Ωm.
Zirkoniumnitridiä voidana valmistaa kuumentamalla zirkoniumlastuja, -jauhetta tai huokoista zirkoniumsientä typpi- tai ammoniakkikaasukehässä 1 000 °C:n lämpötilassa. Reaktio on hidas johtuen typen huonosta tunkeutuvuudesta metallin pinnalle muodostuvan nitridikerroksen läpi. Zirkonium(IV)kloridin ja typen tai ammoniakin reaktiota 1 000 °C:n lämpötilassa voidaan käyttää zirkoniumnitridiohutkalvojen valmistamiseen. Tavanomaisin stoikiometria on 1:1, mutta myös epästoikiometrisia zirkoniumnitridejä tunnetaan.
Koska zirkoniumnitridi on kovaa, kestää kulutusta ja vaihteleviä sääolosuhteita ja kovia lämpötiloja, käytetään sitä työkalujen esimerkiksi poranterien ja leikkuuterien valmistamiseen. Yhdistettä voidaan käyttää myös kestävänä koristepinnoitteena sekä puolijohdetekniikassa diffuusioesteenä.
Assassin’s Creed III: Liberation
Assassin’s Creed III: Liberation on Ubisoftin kehittämä ja vuonna 2012 julkaistu "Assassin’s Creed" -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli suunniteltiin aluksi ainoastaan PlayStation Vitalle. Sony julkisti pelin sen lehdistötilaisuudessa Electronic Entertainment Expo 2012:n aikana. Se julkaistiin 30. lokakuuta 2012 "Assassin’s Creed III":n rinnalla, johon se voidaan myös yhdistää. Peli julkaistiin uudelleen Assassin’s Creed: Liberation HD -versiona PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle ja Microsoft Windowsille PlayStation Networkin, Xbox Live Arcaden ja Steamin kautta jaeltavaksi. Myöhemmin se pakattiin osaksi "Assassin’s Creed American Collection"ia PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle Assassin’s Creed III:n ja in kanssa.
Pelin juoni sijoittuu kuvitteellisen historian reaalimaailman tapahtumiin ja seuraa vuosisatoja vanhaa taistelua rauhaa vapaan tahdon kautta haluavien salamurhaajien ja kontrollin kautta haluavien temppeliritarien välillä. Peli sijoittuu vuosiin 1765 ja 1777, ja siinä esitellään sarjan ensimmäinen naispuolinen päähenkilö, Aveline de Grandpré, afrikkalais-ranskalainen salamurhaaja ranskalaisten ja intiaanien välisen sodan lopussa 1800-luvulla New Orleansissa.
Liberation hyödyntää Vitan kosketusnäyttöä ja konsolin takana olevia kosketuslevyjä, kameroita ja gyroskooppia. Yhdistämällä pelin Assassin’s Creed III:een pelaaja saa pelattavan version Connorin tomahawkista, eksklusiivisen hahmon ihon, moninpelihahmon ja täyden parannuksen kaikkiin ammuspusseihin. Peli käyttää samaa moottoria kuin Assassin’s Creed III, mikä mahdollistaa saman pelikokemuksen kuin konsolijulkaisu. Avelinella on myös omia uusia animaatioita sekä kyky käyttää kahta asetta yhtä aikaa, kuten uutta Blowpipea sekä tuttuja miekkoja, veitsiä, pistooleita ja piiloterää.
Moninpelissä, joka on saatavilla vain alkuperäiseen Vita-versioon, pelaajat napauttavat solmuja karttaan käyttäen hahmoja (kuvattu seisovilla muotokuvilla) tarkoituksenaan kaapata tukikohtia ja kerätä erilaisia asioita.
Nykyajassa Abstergo Entertainment, Abstergon multimediatuotteiden tuottamisesta vastaava tytäryhtiö, julkaisee ensimmäisen päätuotteensa "Liberation"in, videopelin salamurhaaja Aveline de Grandprén elämästä. Peliä on kuitenkin sensuroitu merkittävästi, eikä siinä ole yksityiskohtia salamurhaajista - Temppeliritarisota unohdetaan, ja salamurhaajia kuvaillaan antagonisteina. Kun pelaaja etenee pelissä, hän saa viestejä Erudito-nimiseltä hakkeriryhmältä, joka antaa mahdollisuuden tutustua koko tarinaan, jota Abstergo ei ole sensuroinut.
Renazé
Renazé on kunta läntisessä Ranskassa Mayennen departementissa Pays de la Loiren alueella. Kunnassa louhittiin saviliusketta viiden vuosisadan ajan. Louhiminen lopetettiin vuonna 1975 ja sitä kunnioittamaan kuntaan on perustettu museo "Musée de l’Ardoise".
Arashio (1937)
Arashio () oli keisarillisen Japanin laivaston Asashio-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin osana vuoden 1934 Maru-2 ohjelmaa Kawasakin Koben telakalta. Sen köli laskettiin 1. lokakuuta 1935 ja alus laskettiin vesille 26. toukokuuta 1937. Alus valmistui saman vuoden lopulla 30. joulukuuta.
Segré
Segré on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella, jonka keskustaa halkoo Oudonjoki.
Kaupungin nähtävyyksiä on vuonna 1838 valmistunut uusbysanttilainen Sainte-Madeleinen kirkko sekä 1500-luvulta peräsin oleva silta..
Delipap
Delipap Oy on vuonna 1979 perustettu suomalainen perheyritys, joka kehittää, valmistaa ja markkinoi hygieniatuotteita koko perheen tarpeisiin. Delipapin tunnetuimpia tuotemerkkejä ovat Vuokkoset-naistenhygieniatuotteet, Muumi Baby-vaipat ja koko perheen Helmi-vanutuotteet.
Yrityksen tuotantolaitokset sijaitsevat Veikkolassa ja Tammisaaressa. Delipap Oy työllistää noin 70 henkilöä.
Yrityksen toimitusjohtajana on toiminut syksystä 2015 alkaen, Delipapin perustajan Raimo Nuortien tytär, Sanna Karhu. Hänen veljensä Oskari Nuortie toimii varatoimitusjohtajana ja heidän sisarensa Riikka Nuortie toimii tuotantopäällikön tehtävissä.
Delipapin tarina alkoi siitä, kun paperiteollisuudessa työskennellyt Raimo Nuortie kehitti omalle herkkäihoiselle pojalleen Oskarlle täysin uudenlaisen vaipan. Tuohon aikaan markkinoilla ei ollut nykyaikaisia vaippoja, joten vauvoilla käytettiin harsovaippoja, jotka eivät sopineet Raimon pienen pojan herkälle iholle Uusi vaippa paransi pienen Oskarin ihon ja toimivasta keksinnöstään innostuneena Raimo Nuortie päätti patentoida ideansa ja perustaa oman yrityksensä Delipap Oy:n.
Pian yritys laajensi valmistustaan myös naisten hygieniatuotteisiin. Nykyään Delipapin tunnetuimpia tuotemerkkejä ovat Vuokkoset-naistenhygieniatuotteet, Muumi Baby-vaipat ja koko perheen Helmi-vanutuotteet. Alihankintana Delipap Oy valmistaa myös muun muassa Pirkka-vaippoja.
Yritys on sitoutunut toimimaan ympäristövastuullisesti ja on Suomen ainoa kertakäyttöisten hygieniatuotteiden valmistaja.
Delipapin tunnetuimpia brändejä ovat Muumi Baby -vaipat, Vuokkoset-naistenhygieniatuotteet ja Helmi-vanutuotteet. Delipap Oy:n valmistamia tuotteita viedään myös ulkomaille.
Delipapin muita tuotteita ovat muun muassa Harmony-pesu-, suojaus- ja puhdistustuotteet sekä Bastis-kissanhiekkasarja.
Todisteena Delipapin vastuullisesta toiminnasta yrityksen tuotteille on myönnetty useita laatusertifikaatteja.
Yrityksen tuotteille myönnetty Joutsenmerkki, varmistaa tuotteen ympäristövastuullisuuden läpi sen elinkaaren. Joutsenmerkin kriteerit määräävät sen mitä tuotteet saavat sisältää, mitä niihin saa tuotantoprosessissa lisätä, miten jätehuolto tulee hoitaa. Joutsenmerkityt tuotteet eivät saa sisältää mitään turhia lisättyjä kemikaaleja, kuten voiteita tai hajusteita.
Avainlippu on merkki siitä, että tuotteet on valmistettu kokonaan Suomessa, työllistäen samalla suomalaisia työntekijöitä. Avainlippu on rekisteröity yhteisömerkki ja se todistaa luotettavasti tuotteen kotimaisuuden
Allergia- ja Astmaliitto voi myöntää Allergiatunnuksen puolueettomasti tutkituille ja turvallisille tuotteille. Tunnus takaa, että tuotteet ovat turvallisia ja täyttävät tuotekohtaiset vaatimuskriteerit. Allergiamerkityt naisten hygieniatuotteet ja vauvan vaipat eivät saa sisältää hajusteita eikä muitakaan helposti ärsyttäviä tai herkistäviä aineita. Vuokkoset -naisten hygieniatuotteet ja Muumi Baby -vaipat ovat allergiamerkittyjä ja ne sopivat myös herkälle iholle.
Josué
Josué on miehen etunimi.
Josué-nimisiä henkilöitä:
Tony Allen (koripalloilija)
Anthony ”Tony” Allen (s. 11. tammikuuta 1982 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän edusti NBA-liigassa viimeksi kaudella 2017–2018 New Orleans Pelicansia. Vuosina 2004–2010 hän edusti Boston Celticsiä sekä vuosina 2010–2017 Memphis Grizzliesiä.
Allen oli yksi NBA:n parhaista puolustavista takamiehistä, ja hänet on valittu kolmesti ja kolmesti kakkospuolustustähdistöön.
Allen oli Boston Celticsin ensimmäisen kierroksen 25. varaus vuoden . Hän pelasi Bostonissa 2004–2010 ja voitti mestaruuden kaudella 2007–2008. Allenin oma rooli joukkueessa jäi kuitenkin melko pieneksi.
Kesällä 2010 Allen solmi vapaana agenttina sopimuksen Memphis Grizzliesin kanssa. Seitsemän Memphisin-vuoden jälkeen hän siirtyi New Orleans Pelicansiin syyskuussa 2017.
La Chapelle-sur-Oudon
La Chapelle-sur-Oudon on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella Oudonjoen varrella. Kunnan nähtävyyksiä on linna "Château de La Lorie".
Elektromigraatio
Elektromigraatio on sähköjohtimessa tapahtuva ilmiö, jossa sähkövirran elektronit siirtävät liikemäärän siirtymisellä johtimen atomeja.
Elektromigraatio on sitä merkittävämpi mitä pienempiä kohteet ovat, mitä epäsäännöllisempi aineen rakenne on ja mitä suurempi virtatiheys on. Ilmiö on merkittävä vikaantumistapa tasavirralla toimivissa mikroelektronisissa integroiduissa piireissä.
Rekolan kirkko
Rekolan kirkko eli Rekolan Pyhän Andreaan kirkko on Vantaan Rekolan kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1987 valmistunut ja 1988 käyttöönsä vihitty punatiiliverhoiltu kirkkorakennus. Se toimii Rekolan seurakunnan pyhäkkönä. Kirkon suunnitteli espoolainen Arkkitehtitoimisto Pirkko ja Pekka Piirta.
Kirkko on saanut nimensä apostoli Andreaalta sekä tämän mukaan nimetyltä rekolalaiselta talonpojalta Anders Räckhalsilta. Kirkon erikoisuuksiin kuuluu sen sauna, joka on käytössä viikoittain. Kirkon modernin alttarimaalauksen on maalannut taiteilija Nanna Susi.
Houhajärvi (kylä)
Houhajärvi on kylä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä sijaitsee Houhajärven etelärannalla ja siihen kuuluu useita kulmakuntia.
Kylä on muodostunut kahden keskiaikaisen kylän, Houhalan ja Hannulan, yhdistyessä. Kylät sijaitsivat järven eri puolilla. Houhajärvi on asutettu naapurikyliin vertattuna myöhään. Houhala ja Hannula ovat yhdistyneet 1800-luvun aikana, ja Houhalan alkuperäinen kylätontti on hylätty.
Pyhän Annan lastenkirkko
Pyhän Annan lastenkirkko eli Itä-Hakkilan kirkko on Vantaan Itä-Hakkilan kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1968 valmistunut kirkkorakennus. Se toimii Hakunilan seurakunnan sivukirkkona. Kirkon suunnitteli arkkitehti Göran Malmström. Kirkkotiloja remontoitiin vuonna 2004 erityisesti lasten, perheiden ja hiljentymisen tarpeita ajatellen.
Kirkko on nimetty Jeesuksen isoäidin Annan, Marian äidin mukaan.
Akustiikaltaan kauniiksi luonnehditussa kirkossa on flyygeli mutta ei urkuja.
Keväällä 2016 rakennus oli suljettuna sisäilmaongelmien kartoituksen ja remonttisuunnittelun vuoksi.
Länsimäen kirkko
Länsimäen kirkko on Vantaan Länsimäen kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1986 valmistunut kirkkorakennus. Se toimii Hakunilan seurakunnan pyhäkkönä. Punatiilinen rakennus valmistui alkujaan seurakuntataloksi. Sitä on kuitenkin kutsuttu kirkoksi alusta asti.
Kirkon permannolla on 150 istumapaikkaa ja lisäksi urkuparvella on tilaa 80 hengelle.
Saumur
Saumur on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Kaupunki sijaitsee Loirejoen varrella. Saumur on tunnettu ratsuväen koulusta "École de cavalerie de Saumur".
Kaupungin nähtävyys on linna "Château de Saumur". Se oli Anjou-suvun kotina 1300- ja 1400-luvuilla.
Sojuz MS-01
Sojuz MS-01 () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 7. heinäkuuta 2016 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kolme avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 48:n miehistöön. Lento on ensimmäinen Sojuz MS -alustyypin lento ja 130. Sojuz-alusperheen lento. Laukaisun oli alun perin määrä tapahtua 24. kesäkuuta 2016, mutta ohjausjärjestelmässä havaittujen virheiden vuoksi laukaisu siirrettiin heinäkuulle. Matka ISS-avaruusasemalle kesti normaalin 6 tunnin sijaan noin 2 vuorokautta uuden alustyypin järjestelmien testaamisen vuoksi. Alus toimi ISS:n pelastusaluksena kunnes palasi maahan lokakuussa 2016.
Parco Sempione
Parco Sempione on suuri kaupunkipuisto Milanossa, Italiassa. Se on perustettu vuonna 1888, ja sen kokonaisala on 386 000 m². Puisto sijaitsee kaupungin historiallisessa keskustassa.
Puisto sijaitsee Milanon kahden tärkeimmän maamerkin, Castello Sforzescon ja Porta Sempionen vieressä.
Puistossa sijaitsee muun muassa Arena Civica, julkinen akvaario, Torre Branca -torni sekä julkinen kirjasto.
Puistossa sijaitsee pysyvät veistokset Armanilta, Francesco Barzaghilta, Giorgio de Chiricolta ja Antonio Paradisolta.
Montreuil-Bellay
Montreuil-Bellay on kunta läntisessä Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa Pays de la Loiren alueella. Se sijaitsee Loirejoen sivujoen Thouetjoen varrella.
Kaupungin nähtävyys on linna "Château de Montreuil-Bellay". Sen keskiaikaiset osat on rakennettu 1200-luvulla. Linnan uudemmat osat ovat 1400- ja 1500-luvuilta.
Kauppiaitten kauppaoppilaitos Mercuria
Kauppiaitten kauppaoppilaitos Mercuria (myös: ) on Vantaan Martinlaaksossa toimiva liiketalouden alan ammattioppilaitos. Se sijaitsee samassa rakennuksessa Martinlaakson lukion kanssa.
Kauppiaitten kauppaoppilaitoksen toiminta käynnistyi Helsingin Kluuvissa, Vuorikadulla sijainneessa puutalossa, jossa alkujaan nimellä "Helsingin kauppiaitten kauppakoulu" toiminut oppilaitos aloitti lukuvuotensa 1. syyskuuta 1908. Jo seuraavalla lukuvuonna opetus siirtyi vuonna 1910 valmistuneeseen Heimolan taloon Vuorikadun toiselle puolelle. Tässä talossa kauppakoulu jatkoi vuoteen 1924 saakka. Tämän jälkeen oppilaitos toimi Uudenmaankatu 18:ssa (1924–1928) ja Kasarmikatu 16:ssa (1928–1961). Opetus laajeni kauppaopistoksi ja oppilaitoksen nimeksi vaihdettiin "Helsingin kauppiaitten kauppaoppilaitos". Ylioppilasluokka aloitti vuonna 1952. Yhdessä nykyisen Markkinointi-instituutin (tuolloinen Myynti- ja Mainoskoulu) kanssa rakennetiin uudisrakennus Taka-Töölöön Töölöntullikatu 4:ään. Näissä tiloissa Helsingin kauppiaitten kauppaoppilaitos toimi vuosina 1981–1986. Vuodesta 1986 kauppaoppilaitos on toiminut nykyosoitteessaan Vantaan Martinlaaksossa.
Mercuriassa voi opiskella merkonomiksi (liitoiminnan perustutkinto) joko päiväopiskeluna (nuoret), ilta- ja monimuotokoulutuksena tai oppisopimuskoulutuksena. Merkonomiopintojen kesto riippuu peruskoulutustasosta ja on lyhyenpi lukion suorittaneilla kuin peruskoulupohjaisesti opiskelevilla. Peruskoulusta opiskelemaan tuleva voi valita myös vaihtoehdon, jossa tavoitteena on kaksoistutkinto (ylioppilas ja merkonomi). Työssäkäyville aikuisille oppilaitos tarjoaa lisäksi useita erilaisia ammatti- ja erikoisammattitutkintoja.
Sara Kolak
Sara Kolak (s. 22. kesäkuuta 1995 Ludbreg) on kroatialainen yleisurheilija, joka kilpailee keihäänheitossa.
Kolak saavutti pronssia alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä 2013 sekä myöskin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän voitti kultaa silloisella Kroatian ennätyksellä 66,18 metriä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän saavutti EM-pronssia tuloksella 63,50.
Lausannen Timanttiliigan osakilpailussa 6. heinäkuuta 2017 Kolak kohensi Kroatian ennätystä viimeisellä heitollaan lukemiin 68,43 metriä. Sitä ennen hän oli jo kolmannella heittokierroksella parantanut Riossa 2016 tekemäänsä maansa ennätystä 47 senttimetrillä 66,65 metriin.
Kolak voitti alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Bydgoszczissa 2017 tuloksella 65,12. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui neljänneksi.
Luettelo köydenvedon olympiamitalisteista
Köydenveto oli olympialaisten lajivalikoimassa viisi kertaa vuodesta 1896 vuoteen 1920. Menestynein maa köydenvedon olympiakilpailuissa on ollut Iso-Britannia. Kaikkien aikojen ensimmäinen olympiakultajoukkue muodostui ruotsalaisten ja tanskalaisten urheilijoiden muodostamasta Sekajoukkueesta.
Alfred Leonhard Wilhelms
Alfred Leonhard Wilhelms (19. joulukuuta 1854 Turku – 8. heinäkuuta 1916 Mustameri) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan laivastossa palvellut kontra-amiraali.
Wilhelmsin vanhemmat olivat kapteeni Karl Odin Oskar Wilhelms (1825–1899) ja Edla Wilhelmina Hummelin. Hän kävi Pietarin 1. sotakoulun 1864–1870 ja Pietarin merikadettikoulun 1870–1873. Hän palveli sitten 2. meriekipaasissa ja hänestä tuli luutnantti 1875. Wilhelms oli vuosina 1882–1888 komennettuna Pietarhoviin keisariperheen palvelukseen. Hän suoritti miinaupseerikurssin Pietarin merikadettikoulussa ja hän sai miinaupseerin arvon 1887.
Wilhelms oli päällikkönä kuunari "Sorkajalla" 1888–1890, torpedovene "Kotlinilla" 1890–1891 ja tykkivene "Grosalla" 1891–1893. Tämän jälkeen hän oli 4. meriekipaasin sotaoikeuden jäsenenä ja puheenjohtajana 1893–1895 ja klipperi "Opritšnikin" päällikkönä 1895–1896. Wilhelms suoritti 1896–1897 Nikolain merisota-akatemian kurssin ja hän oli kurssin suoritettuaan päällikkönä tykkivene "Giljakilla" 1897–1898 ja monitori "Veštšuninilla" 1898–1899.
Wilhelms oli Venäjän merivoimien ylimerisotaoikeuden jäsen vuodesta 1899 ja hän toimi 13. ja 17. meriekipaasin päällikönä 1899–1901, Kaspianmerellä höyrylaiva "Geok-Tepen" päällikönä 1901 ja Itämerellä panssaripatterilaiva "Kremlin" päällikkönä 1902–1903. Viimeksi Wilhelms oli Tallinnan meriekipaasin päällikkönä 1903–1905 ja muutamia kuukausia 18. meriekipaasin päällikkönä keväällä 1906. Hän erosi laivaston palveluksesta 1906 kontra-amiraalin arvoisena. Wilhelms korotettiin 1903 Venäjän aateliin.
Wilhelms palasi laivaston palvelukseen ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914. Hän toimi Mustallamerellä sairaalalaivojen "Portugalin" ja "Fpejardin" päällikkönä. Hän kuoli heinäkuun alussa 1916 kun sairaalalaiva "Fpejard" torpedoitiin.
Wilhelms oli naimisissa vuodesta 1880 Tatjana Paulovna Rudaffskyn (s. 1853) kanssa. Kaksi heidän pojistaan Paul ja Boris kaatuivat luutnantteina Venäjän-Japanin sodan aikana 1904–1905.
Maria Andrejczyk
Maria Andrejczyk (s. 9. maaliskuuta 1996 Sejny) on puolalainen yleisurheilija, joka kilpailee keihäänheitossa. Hänen ennätyksensä on 67,11 metriä, jonka hän heitti Rion olympialaisten karsinnassa elokuussa 2016.
Andrejczyk sijoittui viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 heitettyään 53,66 metriä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa tuloksella 59,73.
Andrejczyk karsiutui loppukilpailusta Pekingin MM-kilpailuissa 2015 tuloksella 56,75 m ja Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 57,93 m.
Palakkad
Palakkad, aikaisemmin Palghat, on Palakkadin piirikunnan pääkaupunki Keralan osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2011 Palakkadissa asui 130 955 ihmistä.
Horatio Wright
Horatio Gouverneur Wright (s. 6. maaliskuuta 1820 Clinton, Connecticut – k. 2. heinäkuuta 1899 Washington D.C.) oli yhdysvaltalainen insinööri ja kenraali. Yhdysvaltain sisällissodassa Wright palveli Unionin armeijassa, jossa hän toimi toukokuusta 1864 lähtien 6. armeijakunnan komentajan. Komentajana Wright seurasi John Sedgwickia, joka menehtyi Spotsylvanian taistelussa. 6. armeijakunnan komentajana hän johti myös yhden taistelun ajan koko Shenandoahin armeijaa, kun armeijan komentaja Philip Sheridan oli matkoilla ja Wrightin vastuulle jäänyt armeija joutui Konfederaation yllätyshyökkäyksen alle.
Sisällissodan päätyttyä Wright osallistui useiden julkisten rakennushankkeiden, kuten Brooklyn Bridgen ja Washington-monumentin, rakentamiseen.
Yrjö Ramstedt
Yrjö Alexis Ramstedt (28. joulukuuta 1880 Savonlinna – 16. helmikuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja taidemaalari.
Ramstedt opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1908–1915, 1919, 1920, 1921, 1926, 1928, 1930 ja 1931.