hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nikólaos Kaklamanákis
Nikólaos ”Níkos” Kaklamanákis (, s. 19. elokuuta 1968 Ateena) on kreikkalainen uransa jo päättänyt kilpapurjehduksen olympiavoittaja ja maailmanmestari. 177 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Kaklamanákis edusti Nautical Club of Greecea ja kilpaili mistral-luokassa.
Kaklamanákis osallistui urallaan viisiin kesäolympialaisiin, vuosina 1992, 1996, 2000, 2004 ja 2008. Vuoden 1996 kisoista Atlantasta hän saavutti kultaa mistral-luokasta ja hopeaa samasta luokasta vuoden 2004 kotikisoista Ateenassa. Vuonna 2004 hän toimi myös olympiatulen lopullisena sytyttäjänä. MM-kilpailuista Kaklamanákis saavutti kolme kultaa ja kaksi hopeaa. EM-kilpailuista hän saavutti yhden kullan ja neljä pronssia.
Kaklamanákis kilpaili viimeisen kilpailunsa syyskuussa 2009.
Pauli Aaltonen
Pauli Aleksander Aaltonen (5. heinäkuuta 1890 Ilmajoki – 30. huhtikuuta 1937 Ilmajoki) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hänet tunnetaan erityisesti eläinaiheisista teoksistaan, kuten hirviaiheisista veistoksista "Äidinrakkaus" ja "Kilpakosijat".
Pauli Aaltosen isä oli ilmajokelainen kauppias ja maanviljelijä Salomon Aaltonen ja äiti Sanna Aaltonen etevä ryijymestari. Aaltosen piirustuslahjat ilmenivät jo kansakoulussa Ilmajoen Herralassa. Rippikoulun jälkeen Aaltonen muutti Helsinkiin ja opiskeli vuodesta 1909 Taideteollisuuskoulussa ja sitten Ateneumissa, josta hän valmistui kurssinsa parhaana vuonna 1914. Hän sai valtion stipendin Tukholman taideteollisuusnäyttelyyn ja olisi saanut matkastipendin myös Pariisiin ellei ensimmäinen maailmansota olisi estänyt matkaa. Tämän jälkeen Aaltonen asui Vaasassa ja kotiseudullaan Ilmajoella, osallistuen raittius- ja nuorisoseuratoimintaan.
Vuonna 1916 Aaltonen lähti monien pohjalaismiesten tavoin jääkärikoulutukseen Saksaan, mutta ajautuikin Tukholman ja Oslon kautta Bergeniin ja sieltä laivalla Yhdysvaltoihin. Siellä hän opiskeli New Yorkin Beaux Arts Institute of Design -oppilaitoksessa ja asui välillä Massachusettsin osavaltiossa Worcesterin suomalaissiirtolaisten parissa. Vuoden 1918 paikkeilla Aaltonen liittyi Pennsylvanian Pittsburghissa vapaaehtoisena Yhdysvaltain armeijaan ja osallistui taisteluihin saksalaisia vastaan Ranskassa. Haavoituttuaan rintamalla Aaltonen pääsi pois. Hän palasi Amerikkaan, josta muutti pian takaisin Suomeen. Siellä hän alkoi toimia aktiivisesti kuvanveistäjänä. Aaltosen ensimmäisiä töitä olivat Ilmajoen ja Kauhajoen hautausmaiden vapaussodan sankaripatsaat (1920 ja 1921).
Vuonna 1922 Pauli Aaltonen lähti taas Amerikkaan, jossa hän meni naimisiin suomalaisen Mirjam Salovaaran kanssa. Perhe-elämä ja jatko-opiskelu New Yorkissa eivät kuitenkaan tuntuneet kauan hyvältä, ja Aaltonen lähti erakoksi Kanadan Jamesinlahden metsiin. Siellä hän seurasi eläimiä niiden omassa ympäristössä ja otti niistä aiheita tuleviin veistoksiinsa. Palattuaan yli neljän vuoden erämaaelämän jälkeen New Yorkiin hän osallistui neljään näyttelyyn. Vuonna 1928 hän päätti palata takaisin Suomeen, jossa hän eli synnyinpitäjässään Ilmajoella vapaana taiteilijana. Keväällä 1937 hän teki itsemurhan kärsittyään pitkään alkoholismista.
Sankaripatsaiden ja eläinveistosten lisäksi Pauli Aaltonen veisti useita tilausmuotokuvia ja lapsiaiheita sekä teki joitakin maalauksia. Monet Aaltosen parhaista töistä tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana Käkisalmessa.
Pauli Aaltosen sisar oli kirjailija Hilja Aaltonen.
Hinrich Romeike
Hinrich Peter Romeike (s. 26. toukokuuta 1963 Hampuri) on saksalainen uransa päättänyt kenttäratsastuksen olympiavoittaja. 175 senttimetriä pitkä ja 69 kilogrammaa painava Romeike edusti RV St. Hubertus -seuraa.
Romeike voitti olympiakultaa yksilökilpailusta ja joukkuekilpailusta vuoden 2008 kesäolympialaisista Pekingistä. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa hän oli yksilökilpailun viides. MM-kilpailuista Romeikella on yksi joukkuekulta ja EM-kilpailuista yksi joukkuepronssi. Viimeisen kilpailunsa Romeike kilpaili lokakuussa 2011.
Ammatiltaan Romeike on hammaslääkäri.
Octapolis
Octapolis on suomalainen vuonna 1987 julkaistu tietokonepeli. Sen suunnitteli Jukka Tapanimäki ja julkaisi English Software Commodore 64:lle. Peli yhdistää tasohyppelyä ja jaetun ruudun lentoalusräiskintää.
"Octapolis" on Tapanimäen ensimmäinen kaupallinen julkaisu. Se muistutti Stavros Fasoulaksen "Sanxionia", joka sai Tapanimäen kokeilemaan pelien kehittämistä. Tapanimäki oli lähettänyt pelin demon useille ulkomaisille julkaisijoille, joista Hewson, CRL ja English Software olivat lähettäneet hänelle tarjouksen kolmen pelin julkaisusopimuksesta. Tapanimäki suostui ensiksi English Softwaren tarjoukseen, mutta yritys meni pian konkurssiin "Octapoliksen" julkaisun jälkeen. "Octapolis" jäi sen takia vähälle huomiolle. Pelin musiikin sävelsi Wally Beben.
"C-lehti" antoi sille arvostelussaan täydet viisi tähteä.
Karakterikappale
Karakterikappale on saksan kielen sanasta Charakterstück käännetty termi, jota ei ole kovin tarkalleen määritelty. Se tarkoittaa laajalle äänialalle sävellettyä 1800-luvun varhaisromantiikan pianomusiikkia perustuen yhteen ideaan tai ohjelmaan. Se on lyhyt musiikkikappale, jonka tarkoituksena on ilmaista jokin tunnelma, joka on yleensä kappaleen otsikko.
Axel Öhrn
Axel Öhrn (22. maaliskuuta 1880 Keuruu – 19. marraskuuta 1959 Superior, Wisconsin) oli amerikansuomalainen työväenliikkeen aktivisti.
Öhrn kävi kansakoulun ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1902. Hän liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen, työskenteli sen toimitsijana, kaivosmiesten ammattiliitossa ja osuustoimintaliikkeessä. Amerikan Suomalaisen Sosialistijärjestön suuntataistelussa vuonna 1914 Öhrn kuului radikaaleihin ja hänet valittiin "Sosialisti"-lehden ensimmäiseksi päätoimittajaksi. Myöhemmin hänestä tuli kommunisti. Öhrn toimi Yhdysvaltain Suomalaisessa Työväenjärjestössä ja lyhyen aikaa "Eteenpäin"-lehden päätoimittajana. Hänet erotettiin kommunistisesta liikkeestä vuonna 1929, minkä jälkeen hän työskenteli maalarina.
Abdullah bin Mutaib Al Saud
Prinssi Abdullah bin Mutaib bin Abdullah Al Saud (, s. 13. lokakuuta 1984 Lontoo, Iso-Britannia) on saudiarabialainen esteratsastuksen olympiamitalisti ja Saudi-Arabian hallitsijasuvun saudien jäsen. Abdullah on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 73 kilogrammaa.
Abdullah saavutti joukkuepronssia esteratsastuksesta vuoden 2012 kesäolympialaisista synnyinkaupungistaan Lontoosta. Hän oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä.
Abdullahin isoisä Abdullah toimi Saudi-Arabian kuninkaana vuosina 2005–2015. Nykyinen kuningas Salman oli entisen kuninkaan velipuoli. Prinssi Abdullahin isoisoisä oli kuningas Ibn Sa’ud.
Micropost
Micropost oli Suomen Mikromaakarit ry:n julkaisema suomenkielinen tietokoneita käsitellyt lehti, joka ilmestyi vuosina 1983–1985. Kaikkiaan lehdestä ilmestyi yhdeksän numeroa.
Micropost-lehteä tekivät pääasiassa Reima Mäkinen ja Petri Tuomola. Lehti käsitteli tietokonemaailmaa monipuolisesti, esimerkiksi pelejä, ohjelmistoja, laitteita ja maahantuojia. Lehdessä oli myös ohjelmalistauksia. Tekijät ovat kertoneet että lehteä tehtiin "rock/kohellusasenteella" ja että sillä oli yhtäläisyyksiä aikansa musiikkizineihin.
Peliviikko
Peliviikko (aiemmin Kansallinen pelipäivä) on marraskuussa vietettävä pelikasvatuksen teemaviikko. Peliviikolla vietetään myös
pohjoismaista ja kansainvälistä peliviikkoa International Games Week. Peliviikon tavoitteena on pelata sadoissa pelitapahtumissa ja lisätä peleistä käytävää keskustelua, kodeissa, pelaajien kesken ja mediassa.
Peliviikkoa koordinoi Kansallinen audiovisuaalinen instituutti ja paikallisia tapahtumia ovat järjestämässä Pelikasvattajien verkoston jäsenet, kuten kirjastot, oppilaitokset, järjestöt, nuorisotalot, museot ja yritykset. Peliviikkoa vietettiin Suomessa ensimmäistä kertaa kansallisena vuonna 2011.
Circus (videopeli)
Circus on Exidyn vuonna julkaisema videopeli, jonka suosion myötä yrityksestä tuli merkittävä videopelivalmistaja. Pelin kehittivät Howard Ivey ja Edward Valley Breakoutin inspiroimana.
Pelissä tiilejä rikkovan pallon sijaan pomputellaan liikkuvalla keinulaudalla kahta klovnia jotka rikkovat ruudun yläreunassa ilmapalloja.
Ilmapallot ovat kolmessa rivissä ja mitä ylempänä ilmapallo on niin sitä enemmän siitä saa pisteitä ja kun kaikki ilmapallot ovat kerätty, niin klovni roikkuu hetken ilmassa fanfaarien soidessa ja peli atkuu nopeampana. Mikäli klowni tippuu niin peli loppuu sirkusmusiikin soidessa.
Peliä myytiin noin 20000 kappaletta. Peli on tunnettu julkaistu
Pelistä julkaistiin 1978 Clowns niminen arkadeklooni ja joka julkaistiin edelleen vuonna 1982 Commodore VIC-20:lle ja vuonna 1983 Commodore 64:llä.
Joy to the World
Joy to the World on joululauluna tunnettu englantilainen virsi.
Laulun sanat on kirjoittanut tunnettu englantilainen virsiensanoittaja Isaac Watts. Ne sisältyvät hänen vuonna 1719 julkaisemaansa Raamatun Psalmien kirjan innoittamaan teokseen "The Psalms of David, Imitated in the Language of the New Testament", jossa ne esiintyvät psalmin 98 toisen osan kohdalla. Laulun sävel perustuu nuotteihin, jotka yhdysvaltalainen Lowell Mason julkaisi vuonna 1839 kokoelmassa "The Modern Psalmist". Masonin teoksessa mainittiin sävelen olevan peräisin Georg Friedrich Händeliltä ja sen alkulähteeksi on yleisesti oletettu Händelin "Messias-oratorio". Myöhemmin musiikintutkijat ovat kuitenkin tulleet siihen tulokseen, että sävel luultavasti ei ole peräisin Händelin teoksista, ja Mason lienee säveltänyt sen itse lainaten vain ensimmäiset tahdit "Messias-oratorion" eräästä kohdasta.
Vuoteen 1979 ulottuvan tietokannan mukaan ”Joy to the World” oli Pohjois-Amerikassa kaikkein useimmin julkaistu virsi, sillä se sisältyi lähes 1 400:aan virsikirjaan.
Anna-Mari Kaskinen on suomentanut laulun nimellä ”Riemuitse maa”.
Mariana Pajón
Mariana Pajón Londoño (s. 10. lokakuuta 1991 Medellín) on kolumbialainen BMX-pyöräilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari. Pajón on 158 senttimetriä pitkä ja painaa 50 kilogrammaa.
Pajón toimi Kolumbian lipunkantajana vuoden 2012 kesäolympialaisten avajaisissa Lontoossa. Itse kisoista hän saavutti kultamitalin. MM-kilpailuista Pajónilla on neljä kultaa ja kaksi pronssia. Pan-Amerikan kisoista hänellä on yksi kulta vuodelta 2011. Pajónilla on myös kolme nuorten MM-kultaa ja kaksi kultaa Keski-Amerikan ja Karibian kisoista.
Pajón on saanut lempinimen "Queen of BMX" ().
Kerri Walsh Jennings
Kerri Walsh Jennings ("o.s. Walsh", s. 15. elokuuta 1978 Santa Clara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen rantalentopallon olympiavoittaja ja maailmanmestari. 188 senttimetriä pitkän ja 70 kilogrammaa painavan Walsh Jenningsin parina pelaa nykyisin April Ross.
Walsh Jennings on saavuttanut kolme olympiakultaa, vuosilta 2004, 2008 ja 2012. Jokainen kultamitali on tullut Misty May-Treanorin kanssa ja kaksi ensimmäistä pelkästään nimellä Walsh. Rio de Janeirossa 2016 Walsh saavutti olympiapronssia April Rossin kanssa. MM-kilpailuista Walsh Jennings on saavuttanut May-Treanorin kanssa kolme kultaa ja yhden hopean.
Walsh Jennings on naimisissa entisen rantalentopalloilijan Casey Jenningsin kanssa ja heillä on kolme lasta. Walsh Jennings odotti viimeisintä lastaan pelatessaan vuoden 2012 kesäolympialaisissa. Walsh Jenningsin lempinimi on ”Six Feet of Sunshine” (), joka juontaa juurensa hänen pituuteensa (191 senttimetriä eli kuusi jalkaa ja kolme tuumaa).
Sanna Aaltonen (ryijymestari)
Susanna ”Sanna” Aaltonen (o.s. "Kenkkilä", 23. helmikuuta 1853 Ilmajoki – 24. lokakuuta 1925 Ilmajoki) oli ryijyjen kutoja, joka sai vuonna 1904 ensimmäisen palkinnon Pietarin yleisvenäläisestä kotiteollisuusnäyttelystä.
Sanna Aaltonen syntyi Kitinojalla maanviljelijäperheeseen. Hän avioitui ilmajokelaisen kauppiaan ja maanviljelijän Salomon Aaltosen kanssa, ja 1870-luvulla pariskunta siirtyi Peräseinäjoelle, jonne Aaltonen perusti kauppaliikkeen. Miehensä sairauden takia Sanna Aaltonen joutui hoitamaan kauppaa paljolti yksin. Sama jatkui Ilmajoella, jonne he muuttivat 1880-luvulla pitämään kauppaa Kiikkalan kylässä. Kaupasta jouduttiin luopumaan, ja perhe muutti Palonkylään Ilmajoen keskustaan.
Kiikkalassa Sanna Aaltonen oli aloittanut uudelleen ryijyjen kutomisen, johon hän oli tutustunut jo teinityttönä ilmajokelaisten ”Alceniuksen mamsellien”, kappalainen Daniel Teofilus Alceniuksen tyttärien opastuksella. Pian Sanna Aaltosen maine kiiri muihinkin pitäjiin ja ympäri Suomen niin, että kaksikin helsinkiläistä kotiteollisuusliikettä otti niitä myyntiin. Sanna Aaltonen kutoi suuren lattiaryijyn muun muassa Suomen silloiselle kenraalikuvernöörille Nikolai Bobrikoville.
Sanna Aaltosen 35 vuotta kestänyt ryijyura alkoi keskieurooppalaisten kukkakuvioiden jäljentämisestä, kunnes löydettiin vanhoja suomalaisia ryijymalleja. Aaltonen osallistui moniin näyttelyihin ja voitti niistä kenties enemmän palkintoja kuin kukaan muu ryijymestari. Vuonna 1904 Sanna Aaltonen osallistui Pietarin yleisvenäläiseen kotiteollisuusnäyttelyyn ja sai siellä ryijystään ensimmäisen palkinnon. Hänen näyttelyryijynsä, joka perustui saarijärveläiseen malliin vuodelta 1721, ostettiin Pietarin taideteollisuusmuseoon.
Sanna Aaltonen kuului Etelä-Pohjanmaan Kotiteollisuusyhdistyksen johtokuntaan ja edusti maakuntaana monissa alan tilaisuuksissa.
Sanna Aaltosen hauta Ilmajoen hautausmaalla on hänen poikansa, kuvanveistäjä Pauli Aaltosen tekemän muistomerkin alla. Hänen tyttärensä oli kirjailija Hilja Aaltonen.
Ketsi Daphne
Ketsi Daphne on purjevene, jolla tekemistään purjehduksista kirjailija Göran Schildt kirjoitti kahdeksan teosta 1949–1984.
Jarl Lindblomin suunnittelema Daphne rakennettiin Turun veneveistämöllä vuonna 1935. Alun perin kuunaritakilainen alus muunnettiin ketsiksi 1940-luvulla. Schildt osti veneen vuonna 1947. Hän purjehti Daphnella etenkin Välimerellä, mutta myös Euroopan joilla ja Niilillä.
Schildt luopui Daphnesta vuonna 1984, mutta vuonna 1997 perustettu Pro Daphne -yhdistys hankki aluksen takaisin Suomeen. Nykyään se on museoituna Merikeskus Forum Marinumissa Turussa.
Mercedes-Benz E-sarja (W123)
Mercedes-Benz W123 on Mercedes-Benz E-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1976–1986. Se korvasi edeltäneet W114- ja W115-mallit ja seuraajaksi tuli Mercedes-Benz W124. W123-malli on erittäin kestävän ja luotettavan auton maineessa. Viimeistelyn taso oli korkea aina yksityiskohtia myöten. Mallista tuli erityisen suosittu taksikäytössä, mistä syystä se sai lempinimen ”Taksi-Mersu”. Suomessa auton sai kuudelle rekisteröitynä ja rattivaihteella varustettuna. Suomen lisäksi kyseinen versio oli myynnissä vain Israelissa. Farmari jäi vielä noin vuodeksi mallistoon korvaavan W124-mallin tultua markkinoille vuoden 1984 lopussa.
Mercedes-Benz W123 esiteltiin neliovisena sedanina Geneven autonäyttelyssä keväällä 1976. Edeltäjäänsä verrattuna akseliväli oli pidentynyt 45 millimetriä, ja raideleveys puolestaan levisi edessä 40 millimetrillä. Vaikka kokoa oli tullut lisää, eivät sisätilat olleet erityisen tilavat. W123-malliin lainattiin useita teknisiä yksityiskohtia suuremman kokoluokan S-sarjasta.
Mallivalikoiman muodostivat aluksi 200 (94 hv), 230 (109 hv), 250 (129 hv), 280 (156 hv), 280 E (177 hv), 200 D (55 hv), 220 D (60 hv), 240 D (65 hv) ja 300 D (80 hv). Edullisemman pään malleissa (200–250) ajovalot olivat pyöreät, kalliimmissa puolestaan neliskulmaiset.
Keväällä 1977 esiteltiin sedanin rinnalle kaksiovinen coupé. Sen akseliväli oli 85 millimetriä sedania lyhyempi, eikä autossa ollut lainkaan B-pilaria. Coupén mallivalikoimassa olivat 230 C, 280 C ja 280 CE. Saman vuoden syksyllä tulivat pidennetyt Lang-mallit.
Mallivuodelle 1978 dieseleihin tuli virta-avaimeen yhdistetty hehkutus- ja sammutusjärjestelmä. Frankfurtin autonäyttelyssä 1977 esiteltiin farmarimalli S123, joka oli ensimmäinen Mercedes-Benzin valmistama farmariauto. Farmarin tavaratila laajeni tarvittaessa yli kaksi metriä pitkäksi.
Keväällä 1979 dieselmoottorit 200 D ja 240 D saivat hieman lisää tehoa, ja 220 D poistettiin valikoimasta. Aiempaa tehokkaammat ja taloudellisemmat nelisylinteriset M102-sarjan bensiinimoottorit esiteltiin syksyllä 1980 (200/109 hv ja 230 E/136 hv). 250:n teho nousi 140 hevosvoimaan ja 280 E:n 185 hevosvoimaan. Syksyllä 1980 farmarin mallivalikoima täydentyi 300 TD Turbolla, jossa oli 125 hevosvoimaa tehoa.
Kuljettajan turvatyynyä ja turvavöiden esikiristimiä alettiin tarjota lisävarusteena vuodesta 1982 lähtien. Esikiristimet olivat vakiovaruste alkaen vuodesta 1984.
God Rest You Merry, Gentlemen
God Rest You Merry, Gentlemen on vanha englantilainen joululaulu. Nimen kirjoitusasu vaihtelee ja laulu tunnetaan myös nimillä God Rest Ye Merry, Gentlemen ja Tidings of Comfort and Joy.
Laulun sanojen arvellaan olevan jo 1500-luvulta, mutta ensimmäiset painetut versiot löytyvät vasta 1700-luvulta. Sanoitus sisältää monia englannin kielestä sittemmin pois jääneitä ilmaisuja. Laulun säveltä pidetään vanhana englantilaisena kansansävelmänä, ja sen alkuperästä on erilaisia teorioita. Varhaisin tunnettu painettu versio, joka yhdistää sävelen tähän lauluun, sisältyy William Honen vuonna 1820 julkaisemaan poliittiseen satiiriin "A Political Christmas Carol". Laululle on olemassa myös vaihtoehtoinen, cornwallilaiseen kansansävelmään perustuva melodia. ”God Rest You Merry, Gentlemen” mainitaan Charles Dickensin novellissa "Joulutarina" ("A Christmas Carol", 1843), jonka alkukielellä joululaulua tarkoittava nimi viittaa ilmeisesti juuri tähän lauluun.
Liisa Tenkku on suomentanut sanat nimellä ”Vanha joululaulu”.
Christian Gentner
Christian Gentner (s. 14. elokuuta 1985 Nürtingen, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa VfB Stuttgartia. Hän toimii myös seuran kapteenina. Gentner on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Gentner debytoi VfB Stuttgartin paidassa pääsarjatasolla helmikuussa 2005 Hertha BSC:tä vastaan. Avausmaali syntyi seuraavan vuoden toukokuussa VfL Wolfsburgin verkkoon. Kaudella 2006–2007 Gentner pelasi 15 ottelua ja juhli Bundesliigan voittoa. Avausjaksollaan seurassa hän teki 39 ottelussa tuon yhden maalin.
Heinäkuussa 2007 Gentner siirtyi Bundesliigan VfL Wolfsburgiin, jonka paidassa debyytti tapahtui seuraavassa kuussa Arminia Bielefeldiä vastaan ja avausmaali syntyi saman vuoden joulukuussa Eintracht Frankfurtin verkkoon. Kaudella 2008–2009 Gentner juhli Wolfsburgin kanssa uransa toista Bundesliigan mestaruutta. Seuraavalla kaudella hän debytoi Mestarien liigassa. Wolfsburgissa Gentner pelasi 99 ottelua tehden 11 maalia.
Heinäkuussa 2010 Gentner palasi takaisin vanhaan seuraansa Stuttgartiin. Debyytti uusvanhan seuran paidassa tapahtui seuraavassa kuussa Mainzia vastaan. Avausmaali syntyi marraskuussa 2010 Werder Bremenin verkkoon. Vuonna 2013 Serdar Tascin siirryttyä pois seurasta Gentneristä tuli seuran kapteeni.
Vuosina 2004–2006 Gentner pelasi Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua tehden kolme maalia. Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi toukokuussa 2009 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut elokuussa 2010.
Myös Gentnerin pikkuveli Thomas Gentner oli omalla urallaan ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi parhaimmillaan 3. Ligassa. Christian Gentner on naimisissa.
Seurajoukkuetasolla
Suheil al-Hassan
Suheil al-Hassan (s. 1970, Jabla, Latakia), tunnettu myös kutsumanimellä "al-Nimr", "Tiikeri" on Syyrian ilmavoimien ja tiedustelupalvelun kenraalimajuri, joka johtaa omaa "Tiikerijoukot"-osastoaan.
Hassan on tullut kuuluisaksi maan sisällisodassa kovana ja menestyksekkäänä johtajana, joka yleensä voittaa vaikeatkin taistelut.
Hassan on etniseltä ryhmältään alaviitti. Suheil al-Hassan valmistui Syyrian ilmavoimien sotilasakatemiasta vuonna 1991. Lisäksi Hassan suoritti mm komppanian ja pataljoonan johtajan sekä henkilöstökurssit. Näiden lisäksi Hassan on luokiteltu Syyrian armeijassa luokiteltu laskuvarjosotilaaksi, näiden komentajaksi ja kommandoksi. Akatemian jälkeen Hassan oli monissa ilmavoimien ja ilmapuolustuksen yksiköissä töissä. Sitten Hassan liittyi ilmavoimien tiedustelupalveluun.
Suhail al-Hassanin johtamat joukko-osastot taistelivat menestyksekkäästi muun muassa Aleppossa 2013–2014 ja Hamassa 2014, ja valtasivat erään kaasukentän Isisiltä 2014 yhdessä muiden joukkojen kanssa. Legenda väittää, ettei Hassan olisi hävinnyt ainuttakaan taistelua, mutta tämä ei pidä paikkaansa. Hassanin Tiikerijoukot epäonnistuivat opposition rintaman murtamisessa 2015. Sitä ennen Hasan koki Wadi Deifin toisen saarron vuonna 2014 tappion henkilökohtaiseksi häviöksi. Tässä taistelussa kapinalliset ja islamilaistsistelijat valtasivat kaksi hallituksen tukikohtaa ja tarkastuspisteitä mm tunnelipommien avulla. Hassan haavoittui Al-Ghaban taistelussa kesällä 2015 kranaatin sirpaleesta. Heinäkuussa 2016 Hassanin johtamat Tiikerijoukot onnistuivat katkaisemaan Itä-Aleppon viimeisen huoltotien.
Hassan on onnistuneissa hyökkäyksissään käyttänyt vihollisiaan vastaan poltetun maan taktiikkaa, vaikka on aina antanut viholliselle mahdollisuuden luopua taistelusta. Hassanilla on ollut tapana lukea vihollisilleen kovaäänisellä runoja, joissa varoittaa vihollista, jos tämä ei antaudu. Hassanin mielestä viholliset eivät ansaitse armoa, koska he tappavat siviilejä uskonnon nimissä ja ovat ulkomaisia palkkasotureita. Vuonna 2014 Hassan kieltäytyi ylennyksestä prikaatinkenraaliksi, koska halusi jatkaa taistelua kentältä käsin. Vuotta myöhemmin hänet ylennettiin suoraan everstistä kenraalimajuriksi.
Hassanilla on kulttimaine Syyrian hallituksen kannattajien keskuudessa. Joidenkin tietojen mukaan ainakin jotkut Assadin tukijat haluaisivat korvata Assadin jollain kovaotteisella sotilaskomentajalla, vaikkapa Hasanilla. Ranskalainen "le Monde" -lehti väitti vuonna 2014 Hassania Assadin kilpailijaksi Syyrian alaviittien keskuudessa.
Syyrian asevoimien eversti Suheil al-Hassan on epäillyistä sotarikoksista EU:n "mustalla listalla".
Léopold Zborowski
Léopold Zborowski (10. maaliskuuta 1889 Varsova – 24. maaliskuuta 1932 Pariisi) oli puolalainen runoilija, kirjailija ja taidekauppias.
Léopold Zborowski syntyi Varsovassa juutalaiseen perheeseen. Pariisissa asuessaan hän tunsi hyvin boheemit taiteilijapiirit. Hän välitti taidekauppiaana muiden muassa Marc Chagallin, André Derainin ja Amedeo Modiglianin töitä. Modigliania hän usein patisteli maalaamaan. Zborowskin toimeksiannostaan Modigliani maalasi kuuluisan sarjan alastonkuvia 1910-luvun lopulla sekä kolme Zborowskin muotokuvaa. Zborowskin onnistui hankkimaan taidekauppiaana omaisuuden, mutta menetti sen vuoden 1929 pörssiromahduksessa. Hän kuoli köyhänä vuonna 1932.
Blaine Sexton
Blaine Nathaniel Sexton (3. toukokuuta 1892 Falmouth, Nova Scotia, Kanada – 29. huhtikuuta 1966 Folkestone, Englanti) oli brittiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti. Hän osallistui talviolympialaisiin vuosina 1924 ja 1928. Vuonna 1924 hänen edustamansa Iso-Britannian joukkue voitti pronssia.
Huangshan maofeng
Huangshan maofeng () on Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon lukeutuva vihreä tee. Sitä tuotetaan Anhuin maakunnan prefektuuritason Huangshanin kaupungin alueella, Huangshanvuorten eli Keltaisten vuorten rinteillä. Huangshan maofeng arvioitiin huhtikuussa 2015 Kiinan kolmanneksi arvokkaimmaksi teebrändiksi. Sen arvoksi arvioitiin 5,573 miljardia yuania eli noin 850 miljoonaa euroa.
Teenkasvatus alkoi Keltaisilla vuorilla jo 1000-luvun puolivälissä. Hiuksenkärkeä tarkoittavan "maofeng"-nimi teelle annettiin 1800-luvulla. Varsinaisen Huangshan maofeng -teen tuotannon käynnisti kauppias Xie Zheng’an vuonna 1875 Fuxissa (富溪), toisen lähteen mukaan Huichengissa, Huangshanin 1 841 metrin korkuisen huipun eteläpuolella. Tee sai välittömästi suuren suosion, ja kauppiaasta tuli Huangshanin rikkain mies. Hän perusti yhdeksän teemyymälää eri puolille Kiinaa.
Teeviljelmät sijaitsevat keskimäärin 800 metrin korkeudella. Tornimaisten vuorenhuippujen läheisyyden takia teepensaat saavat vähemmän aurinkoa. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 2 000 millimetriä ja keskilämpötila 15 °C. Seutuun liittyvän legendan mukaan kauan sitten paikkakunnalla asui toisiaan palavasti rakastanut nuori mies ja paikallinen neito, joiden rakkauden naisen jalkavaimokseen pakottanut ylimys tuhosi. Erosta puolihulluksi tullut neito karkasi ylimyksen luota päästäkseen rakkaansa luo mutta sai kuulla ylimyksen surmauttaneen tämän. Löytäessään rakastajansa ruumiin nainen itki niin, että kehittyi kaatosade. Naisen kivettynyt keho muuntui teepuuksi. Tarinaa kerrotaan nykyäänkin kuvattaessa vuoriston kosteaa ilmaa ja pilvisyyttä.
Parhaimpiin teelaatuihin käytetään ennen kevään qingming-juhlaa poimittuja kärkisilmua ja ylimmäistä lehteä. Muita Huangshan maofeng -laatuja tuotetaan myöhemmin keväällä poimituista kärkisilmusta ja ylimmäisestä lehdestä. Teejuomaan käytettäviä lehtiä kuvataan pitkiksi, hennoksi ja erittäin kauniiksi.
Haudutus 80 °C vedessä 1–2 minuuttia. Minuutin haudutus tuo esille herkemmät aromit, pitempi haudutus antaa voimakkaamman maun. Teelehdistä saa 3–4 haudutusta. Toinen lähde suosittelee 3–5 minuutin haudutusta 85 °C:ssa. Vaihtoehtoisesti asteittain pitenevä haudutus: gaiwan-maistelu (esim. 30, 60 ja 90 s haudutukset). Ranskalainen teetalo Mariage Frères suosittelee myymälleen Huangshan maofengille kolmen minuutin haudutusta 95-asteisella vedellä. Teejuoma on väriltään hennon vihreää. Makua kuvataan raikkaan täyteläiseksi, ja juomasta voi löytää pähkinäisiä sävyjä ja miellyttävää kukkaisaa jälkimakua.
Lu’an guapian
Lu’an guapian () on Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon lukeutuva vihreä tee. Sitä tuotetaan Anhuin maakunnan luoteisosan Lu’anin kaupunkitason prefektuurin alueella.
Teenviljely alkoi Lu’anin eteläosiin ulottuvilla Dabievuorilla (Dabieshan) Tang-kaudella. Lu’anin vihreää teetä vietiin Ming- ja Qing-kausilla veroteenä hoville. Laadultaan korkeatasoisinta teetä kasvaa Qiyun-vuoren Xianhua-huipun viljelmillä. Nykyään tätä teetä lahjoitetaan usein ulkomaisille valtiovieraille.
Vuosisademäärä on noin 1 200 millimetriä ja ilman suhteellinen kosteus keskimäärin noin 70 %.
Guapian tarkoittaa meloninsiementä ja viittaa käsiteltyjen teelehtien ulkonäköön. Lu’an guapian -tee valmistetaan ennen huhtikuun 20. päivää poimituista "guyu"-sadon lehdistä. Tee valmistetaan teepensaan verson toisesta lehdestä, josta poistetaan lehtiruoti. Hapettaminen katkaistaan pannukuumennuksella. Ennen huhtikuun 5. päivää poimituista ensisadon lehdistä valmistetaan "Lu’an tipian" -nimellä tunnettua toista laatuteetä.
Haudutus 1-2 minuuttia 80 °C vedellä. Lehtiä voi hauduttaa jopa neljä kertaa. Teejuoma on kirkasta, heikosti kellertävän vihreää. Teetä luonnehditaan hyvin piristäväksi ja pehmeäksi. Miellyttävä kukkainen makeus kasvaa suussa. Juoman jälkimausta voi löytää samankaltaisuutta Tie Guanyin -wulongteen kanssa.
Taiping houkui
Taiping houkui (, suom. ’rauhallinen apinapäällikkö’) on Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon lukeutuva vihreä tee. Sitä tuotetaan Anhuin maakunnan Huangshanin kaupunkitason prefektuurin alueella.
Tee on nimetty Huangshanin historiallisen Taiping-nimen mukaan. Taiping houkui -teen valmistus aloitettiin 1800-luvun lopulla. Tee saavutti vuonna 1915 kansainvälisestä huomiota voittamalla Panamassa järjestetyn Tyynen valtameren alueen näyttelyn kultamitalin. Parhaimman Taiping houkuin hinta nousi muutamia vuosia sitten erittäin korkeaksi, kun Kiinan kansantasavallan presidentti Hu Jintao valitsi teen valtionpäämiehille annettavaksi valtiovieraslahjaksi. 
Nykyään teeviljelmät sijaitsevat Huangvuoriston (Keltainen vuori) pohjoisilla rinteillä. Parasta teetä saadaan Xinmingin kaupungin kolmen kylän alueelta: Houkeng, Hougang ja Yanjiacun. Teepensaslajike on suurilehtinen, ainoastaan Anhuissa kasvatettu "Shi Da Ye". Teepensaan lehtien annetaan kasvaa tavanomaista suuremmiksi, joten paras sato poimitaan vasta huhtikuun 19. ja toukokuun 6. päivän välisenä aikana. Teepensaan oksasta valmistusta varten kerättävä suuren, usein valkonukkaisen kärkisilmun ja kaksi suoraa lehteä sisältävä latvaverso voi olla jopa 15 senttimetrin pituinen. Uunikäsittelyn jälkeen lehtien väri on syvän vihreä. Valmiin teen teelehdet ovat poikkeuksellisen pitkiä ja ohuita. Taidokkaasti valmistettua Taiping houkuita pidetäänkin yhtenä Kiinan kauneimmista vihreistä teelaaduista.
Tuotantotavan mukaan tee luokitellaan kolmeen eri luokkaan: Nie Jian, Li Jian ja Bu Jian. 500 grammaa valmista käsintehtyä Nie Jiania vaatii viideltä ihmiseltä yli tunnin työpanoksen, joten se on kalleinta Taiping houkou -teetä.
Teelehtiä suositellaan haudutettavan 80 °C vedessä 1–2 minuuttia. Lehtiä voi hauduttaa neljä kertaa. Toinen lähde ohjeistaa 2–3 minuutin haudutukseen 75–80-asteisella vedellä. Teejuoma on väriltään vaaleankeltaista. Makua kuvaillaan kevyeksi, pehmeäksi, ja juomasta voi löytää seudulla runsaina kukkivien villiorkideoiden tuoksun tuomaa aromia. Ensimmäistä haudutusta kuvataan aromikkaaksi, toista täyteläiseksi ja kolmatta ja neljättä miellyttävän sävyiseksi. Parhaiden Taiping houkui -laatujen makeaa jälkimakua kuvataan ainutlaatuiseksi (Hou Yun).
Eclipse (lautapeli)
Eclipse on Touko Tahkokallion ja Sampo Sikiön suunnittelema avaruusaiheinen lautapeli. Suomalainen Lautapelit.fi julkaisi pelin vuonna 2011 ennakkokohun saattelemana.
Eclipsessä pelaajat edustavat erilaisia galaktisia sivilisaatioita, jotka laajenevat ja liittävät uusia tähtijärjestelmiä imperiumiinsa. Se on tyypiltään ns. 4X-peli. Pelissä voi esimerkiksi kehittää uuttaa teknologiaa ja erilaisia avaruusaluksia. Pelin eri roduilla on omat vahvuutensa ja heikkoutensa, joiden hyödyntäminen on tärkeää pelissä menestymiselle.
Eclipse on ollut pitkään vaikutusvaltaisen BoardGameGeek-sivuston suosittujen lautapelien kärkikastissa.
Xinyang maojian
Xinyang maojian () on Kiinan kymmenen parhaimman teen joukkoon lukeutuva vihreä tee. Sitä tuotetaan Henanin maakunnan Xinyangin kaupunkitason prefektuurin alueella. Seudulla tuotettiin korkealaatuista teetä jo Tang-dynastian kaudella. Vuonna 1987 arkeologit löysivät Xinyangin Gushin piirikunnasta muinaisia hautoja, joista löytyi vielä vanhempaa, yli 2300 vuotta sitten valmistettua teetä.
Teeviljelmät sijaitsevat noin 800 metriä merenpinnan yläpuolella, ja niitä suojaavat suuret metsäalueet ja bambutiheiköt. Vuoden keskilämpötila on noin +13 °C ja sademäärä noin 1200 millimetriä.
Korkealaatuista teetä tuotetaan vuosittain vain pieni määrä. Teejuoma voidaan valmistaa hauduttamalla teelehtiä 3–5 minuuttia 85 °C vedessä. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää kiinalaista, monivaiheista gaiwan-maistelua (gonfu) 80 ℃ lämpöisellä vedellä (esim. 20, 40, 60 ja 90 s haudutukset). Teejuoma on väriltään poikkeuksellisen tumman keltaista, lähes oranssia. Juomassa luonnehditaan olevan viehättävää kitkeryyttä yhtyneenä kastanjaan. Sillä on pitkä jälkimaku.
Väinö Arjava
Väinö Arjava (alk. Lamberg; 23. tammikuuta 1899 Sortavala – 10. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen viulisti ja konserttimestari, "director musices". Hän sai Sortavalassa musiikinopetusta urkuri Onni Pakariselta sekä pianisti Bertta Relanderilta (o.s. Wiger), joiden säestyksellä esitti jo silloin mm. Max Bruchin viulukonserton ja Ludwig van Beethovenin "Kevät"-sonaatin. Saatuaan stipendin hän pääsi 1917 Helsingin musiikkiopistoon (myöh. Sibelius-Akatemia). Siellä hänen opettajiaan olivat Heikki Halonen ja Leo Funtek. Pariisissa Arjava opiskeli Yvonne Astrucin johdolla 1935.
Helsingin kaupunginorkesterin I viuluun Arjava kiinnitettiin 1920. Hänet valittiin 2. konserttimestariksi 1934, missä virassa hän oli vuoden 1960 loppuun lukuun ottamatta jaksoa 1942–45, jolloin toimi 1. konserttimestarina.
Arjava konsertoi ja esiintyi orkestereiden solistina kotimaassa. Puolisonsa, pianisti Kaisa Arjavan kanssa hän esitti radiossa merkittävän osan klassisesta sonaattikirjallisuudesta. Hän oli Suomen Kamarimusiikkiseuran perustajajäseniä. Myös hänen tyttärensä Ritva Arjava on pianisti.
Jouhikkoperinteen tutkimukseen Väinö Arjava antoi arvokkaan panoksen välittäessään kansanmusiikintutkija A. O. Väisäselle yhteyden kansansoittaja-isäänsä Pekka Lambergiin, joka sitten pyynnöstä rakensi kaksi jouhikkoa sekä soitti sävelmiään, joiden julkaisukuntoon saattamisessa Arjava auttoi tutkijaa.
Kuului laulu enkelten
Kuului laulu enkelten () on alkuperältään ranskalainen joululaulu. Laulun tunnetuin osa on kertosäkeenä toistuva "Gloria in excelsis Deo", joka lauletaan sanan "gloria" o-äännettä todella paljon venyttäen.
Kyseessä on ilmeisesti 1700-luvulla syntynyt ranskalainen kansanlaulu, mahdollisesti Lorrainen alueelta. Virheellisen tiedon mukaan laulu olisi saanut alkunsa paavi Telesforuksen vuonna 129 antamasta kehotuksesta laulaa "Gloria in excelsis deoa" joka vuosi jouluiltana Jeesuksen syntymän kunniaksi. Laulun ranskankieliset sanat ilmestyivät painettuina ensi kerran vuonna 1842 Quebecissä julkaistussa laulukokoelmassa "Choix de cantiques sur des airs nouveaux". Epävarman tiedon mukaan laulusta olisi tosin ilmestynyt jo vuonna 1816 James Montgomeryn laatima englanninkielinen käännös "Angels from the Realms of Glory", josta on myös tullut tunnettu joululaulu ja jota lauletaan nykyään samalla sävelellä. Nykyään laulun sävel esitetään usein yhdysvaltalaisen urkurin Edward Shippen Barnesin laatiman sovituksen mukaisena.
Laulun sanat on suomentanut R. R. Ryynänen.
Tauno Juurtola
Tauno Tapio Juurtola, vuoteen 1937 Juslin (19. marraskuuta 1914 Kuopio – 2006) oli suomalainen alppihiihdon opettaja, opetusneuvos, tietokirjailija ja Suomen Urheiluopiston pitkäaikainen johtaja.
Juurtolan vanhemmat olivat kirjaltaja Kaarlo Juslin ja Ida Sivén ja puoliso vuodesta 1939 voimistelunopettaja Marja Kyllikki Koskela. Hän tuli Suomen Urheiluopiston opettajaksi vuonna 1949 ja johtajaksi 1955. Opiston pitkäaikaista johtajaa seurasi Tapani Ilkka vasta vuonna 1976. Juurtolan johdolla Suomen Urheiluopisto laajeni täysimittaiseksi valmennus- ja koulutuskeskukseksi. Hän oli Suomen ensimmäisiä pujottelijoita ja pujottelun valmentajia. Hänen valmennuksessaan suomalaiset alppihiihtäjät saivat ensimmäisen kerran kansainvälistä menestystä 1960-luvulla. Juurtola loi myös suhteet alppihiihdon kansainvälisiin tahoihin, hänet kutsuttiin ensimmäisenä suomalaisena Kansainvälisen hiihtoliiton alppivaliokuntaan. Juurtolan oma tytär Ritva (s. 1941) oli 1960-luvulla Suomen parhaita pujottelijoita naisten sarjassa. Opiston johtajana Juurtolaa pidettiin ammattitaitoisena ja perinteitä kunnioittavana. Suomen Hiihtoliiton Hannu Koskivuori -mitali numero 8 myönnettiin Juurtolalle vuonna 1992.
Juho Forsell
Juho Forsell (myös Johan tai John, sukunimi joissakin lähteissä Forssell, alkujaan "Juho Mäkynen", 27. syyskuuta 1853 Ilmajoki – 1939 Venturan piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen taidemaalari, joka opiskeli Antwerpenissa ja Pariisissa ja lähti 1884 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Hän asui ja työskenteli siellä ainakin Chicagossa vuoden 1910 paikkeilla ja vuodesta 1917 Los Angelesin seudulla Kaliforniassa, jossa hän kuoli 1939.
Torppari Antti Kaarlonpoika Mäkysen poika Jussi oli ensimmäisiä oppilaita Ilmajoelle vuonna 1860 perustetussa kansakoulussa ja tuli pian tunnetuksi taitavana piirtäjänä. Vartuttuaan hän lähti 1870 Helsinkiin ja pääsi senaattori Otto Reinhold af Schulténin juoksupojaksi. Työnantaja, joka harrasti itsekin kuvataiteita, pani pojan käsityökouluun, jonka johtaja, arkkitehti Granholm ohjasi hänet Ateneumiin. Mäkynen jatkoi opintoja Helsingin yliopistossa Adolf Beckerin johdolla. Albert Edelfeltin kehotuksesta ja valtion stipendin turvin Mäkynen lähti jatkamaan opintojaan Belgian Antwerpeniin kuninkaalliseen taideakatemiaan vuosiksi 1876–1879.
Vuonna 1881 Mäkynen lähti opiskelemaan Charles Durandin johdolla Pariisiin, jossa tuohon aikaan oleskeli myös muun muassa Edelfelt. Pian hän osallistui ensimmäiseen julkiseen taidenäyttelyynsä ja sai hyviä arvioita. Näihin aikoihin hän maalasi Akaan kirkon alttaritaulun "Kristuksen kirkastuminen". Hän on tehnyt alttaritaulun myös Hauhon kirkkoon ("Jeesus Getsemanessa”, 1883).
Mäkynen muutti sukunimensä Forselliksi ja lähti 1884 siirtolaiseksi Amerikkaan, asui siellä muun muassa Chicagossa ja teki tilaustöitä. Vuonna 1917 hän asettui asumaan Kalifornian Venturan piirikunnan Ojain laaksoon ja meni naimisiin ruotsalaisen näyttelijän Emmy Helena Sjelvinin kanssa. Puoliso tutustutti Forsellin teosofiaan ja okkultismiin, ja Forsell ystävystyi muun muassa Krishnamurtin kanssa ja maalasi hänestä muotokuvan.
Forsellin vaimo kuoli 1926 ja Forsell itse 1939. Ilmajoen museon kokoelmissa on hänen Suomeen lahjoittamiaan töitä.
Joulukirkkoon
Joulukirkkoon ("Kello löi jo viisi, lapset herätkää") on suomalainen joululaulu, joka kertoo joulukirkkoon lähtemisestä. Laulun sanat on kirjoitti Immi Hellén alkujaan runoksi vuonna 1898. Laulun on säveltänyt R. Raala eli Berndt Sarlin.
Terho Pulkkinen
Terho Untamo Pulkkinen (28. maaliskuuta 1926 Siilinjärvi – 13. toukokuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen yhteiskuntatieteilijä ja professori. Hän oli Turun yliopiston sosiaalipolitiikan professori 1971–1989. Pulkkinen tutki muun muassa työttömyyttä ja vanhuuden ongelmia.
Pulkkinen kävi Oulun lyseota, mutta opinnot keskeytyivät jatkosodan vuoksi helmikuussa 1944. Pulkkinen palveli Karjalankannaksella kenttätykistössä. Sodan jälkeen hän suoritti opintonsa loppuun ja valmistui ylioppilaaksi vuonna 1947. Seuraavana vuonna Pulkkinen aloitti sosiaalipolitiikan opinnot Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Sosiaalipolitiikan professorina toimi tuolloin vasta perustussa virassa Heikki Waris. Pulkkinen valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1953 ja lisensiaatiksi 1953. Hän väitteli tohtoriksi marraskuussa 1957 väitöskirjalla "Työttömyyden levinneisyys Suomessa".
Vuosina 1953–1954 ja 1956–1957 Pulkkinen työskenteli Tilastollisen päätoimiston apulaisaktuaarina. Vuosina 1957–1964 hän toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä työmarkkinatutkimustoimistossa ensin tarkastajana (1957–1959), sitten esittelijänä (1959–1961) ja lopulta toimistopäällikkönä (1961–1964). Vuosina 1961–1964 Pulkkinen toimi myös Oulun yliopiston kansantaloustieteen vt. professorina. Vuonna 1961 hänet nimitettiin dosentiksi Turun yliopistoon.
Pulkkisen tutkimuksista oli merkittävä erityisesti monografia "Eläketurva ja toimeentulo" (1969), jonka rahoittivat Kansaneläkelaitos ja Eläketurvakeskus. Tutkimuksessa arvioitiin eläkejärjestelmää, väestökehitystä ja sosiaalimenoja.
HMS Queen Charlotte (1790)
"'HMS Queen Charlotte" oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Royal George -luokan 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 12. joulukuuta 1782 Chathamin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Nicholas Phillips heinäkuuhun 1790 ja sen jälkeen John Nelson. Amiraliteetti varasi alukselle nimen 21. tammikuuta 1783. Sen köli laskettiin syyskuussa 1785 ja alus laskettiin vesille 15. huhtikuuta 1790. Alus valmistui purjehduskelpoiseksi 7. kesäkuuta, jolloin sen kokonaiskustannukset olivat 66 112 puntaa 3 shillinkiä ja 8 pennyä sisältäen varustamiskustannukset 11 464 puntaa 3 shillinkiä ja pennyn.
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1790 kontra-amiraali John Leveson Gowerin lippulaivana päällikkönään Roger Curtis. Alus kuului lordi Howen Espanjan armadaa vastaan koottuun laivastoon. Saman vuoden lopulla alus poistettiin palveluksesta.
Alus palasi palvelukseen helmikuussa 1793 Kanaalin laivaston komentajan lordi Howen lippulaivana päällikkönään edelleen Curtis ja lippukapteenina Hugh C. Christian. Huhtikuussa 1794 lippukapteenina oli Sir Andrew Snape Douglas. Alus osallistui 1. kesäkuuta 1794 Ushantin toiseen taisteluun (). Vara-amiraali lordi Keithin lippulaivana oleva aluksella, jonka päällikkönä oli Andrew Todd, syttyi 17. maaliskuuta 1800 Livornon edustalla tulipalo. Seuranneessa räjähdyksessä sai surmansa noin 690 merimiestä.
Taksiliitto
Suomen taksiliitto on Suomessa toimiva taksiyrittäjien etu-ja palvelujärjestö. Taksiliittoon kuuluu vajaat 85 prosenttia Suomen taksiyrittäjistä.
Taksiliitto syntyi vuonna 1955 kun Ammattiautoliitto (perustettu 1945) jakautui Suomen taksiliitoksi ja Suomen kuorma-autoliitoksi.
Sitterviadukt (SOB)
Sitterviadukt on Koillis-Sveitsissä, Schweizerische Südostbahn -yhtiön rautatiellä, välillä Sankt Gallen–Lichtensteig sijaitseva silta vuodelta 1910. Silta ylittää Sitterjoen. Se sijaitsee Sankt Gallenin kantonissa sijaitsevan Sankt Gallenin kaupungin ja Appenzell Ausserrhodenin kantonissa sijaitsevan Herisaun kaupungin rajalla.
Silta on 380 metriä pitkä, ja sen pisin jänneväli on 120 metriä. Silta on 99 metriä joenpinnasta, ja se on Sveitsin rautateiden korkein silta.
Nyt syttyy valot tuhannet
Nyt syttyy valot tuhannet () on alkuperältään ruotsalainen joululaulu. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut ruotsalainen Emmy Köhler, ja se ilmestyi ensimmäisen kerran "Korsblomman"-nimisessä julkaisussa vuonna 1898. Laulu on varsinkin Ruotsissa suosittu ja se sisältyy virtenä Ruotsin ja Norjan luterilaisten kirkkojen virsikirjoihin sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkieliseen virsikirjaan (virsi nro 34). Laulun sanat on suomentanut Kullervo.
Norjalainen arkkitehti Sigurd Muri sanoitti vuonna 1963 samaan säveleen lasten adventtilaulun ”Nå tenner vi det første lys”, jonka Anna-Maija Raittila suomensi vuonna 1983 nimellä Nyt sytytämme kynttilän. Tämä laulu on kuulunut vuodesta 1986 suomenkieliseen virsikirjaan virtenä numero 13. Sitä käytetään varsinkin seurakuntien lapsityössä.
Diogo Salomão
Diogo Ferreira Salomão (s. 14. syyskuuta 1988, Amadora, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija, joka pelaa kotimaassaan Sporting CP:ssä vasempana laitahyökkääjänä.
Amadorassa syntynyt Salomão pelasi junioriuransa aikana kolmessa eri joukkueessa. Aikuisten tasolla hän debytoi vuonna 2007, jolloin auttoi heti ensimmäisellä kaudellaan Casa Pia AC:ta nousemaan Portugalin 4. divisioonaan.
Kaudella 2009–2010 Salomão aloitti yhtä lukuun ottamatta kaikki joukkueensa ottelut, kun Real Sport Clube sijoittui maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla sijalle 12. Tämän kauden jälkeen hän teki sopimuksen maan korkeimmalla sarjatasolla pelaavan Sporting CP:n kanssa.
Salomão debytoi Primeira Ligassa 26. syyskuuta 2010 pelaten 45 minuuttia 1–1-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa CD Nacionalia vastaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi yhteensä 23 ottelua mukaan luettuna Eurooppa-liigan lohkovaiheessa pelatut kaksi kotiottelua PFK Levski Sofiaa sekä KAA Gentiä vastaan. Vaikkei hän päässytkään aloittamaan säännöllisesti, moni vertasi häntä Portugalin maajoukkuepelaaja Naniin.
28. kesäkuuta 2011 Sportingin uusi pomo Domingos Paciência lainasi Salomãon kaudeksi espanjalaiseen Deportivo de La Coruñaan, kun Sportingissa oli ylitarjontaa nuorista pelaajista. Hän teki neljä maalia ja aloitti 16 ottelussa sekä pelasi yhteensä 1475 minuuttia. Hänet lainattiin joukkueeseen takaisin vain vuosi myöhemmin.
Salomão lainattiin "Deporiin" uudelleen kaudella 2012–2013 yhdessä toisen Sporting-pelaaja André Santosin kanssa. Hän debytoi korkeimmalla sarjatasolla 20. lokakuuta 2012, kun pelasi 11 minuuttia FC Barcelonaa vastaan kärsityssä 4–5-kotitappiossa.
Salomão palasi Sportingiin kesällä 2013, jolloin hänet siirrettiin pelaamaan kakkosjoukkueeseen 2. divisioonaan. 18. tammikuuta 2014 hän palasi jälleen väliaikaisella lainasopimuksella Deportivoon. 23. heinäkuuta sopimusta jatkettiin vielä yhdellä vuodella.
23. toukokuuta 2015 vasta kuudetta liigaotteluaan pelannut Salomão teki 76. minuutilla maalin ja auttoi joukkueensa FC Barcelonaa vastaan 2–2-tasapeliin, joka esti joukkueen putoamisen alemmalle sarjatasolle.
Kettu juoksi yli järven
Kettu juoksi yli järven () on vanha ruotsalainen joululaulu, johon kuuluu piirileikki. Lauluun liittyvässä roolileikissä jokainen säkeistö on omistettu jollekin ihmisryhmälle: ensin esitetään tyttöjen, poikien, eukkojen ja ukkojen laulut, minkä jälkeen siirrytään erilaisiin ammatteihin. Kullervon laatimassa suomenkielisessä sanoituksessa aloitetaan suoraan ammateista ja heti ensimmäiseen säkeistöön sisälty leipurin laulu. Alkuperäisenkään laulun sanat eivät liity erityisesti jouluun ja ketun juoksun mainitsemisen merkitys on epäselvä.
Laulu mainitaan jo Olof Rudbeck vanhemman vuonna 1689 julkaiseman "Atlantica"-kirjan toisessa osassa nimellä ”Hå, hå Räfwen han låckar på isen”. Laulu ja leikki levisi laulukirjojen myötä 1900-luvun alkupuolella myös Suomen ruotsinkielisten keskuuteen.
Sam &amp; Cat
Sam & Cat on yhdysvaltalainen nuorille suunnattu tilannekomediasarja. Nickelodeonin esittämä sarja on sarjojen "iCarly" ja "Victorious" spin-off, sen päähahmoja ovat "iCarlyn" Sam Puckett (Jennette McCurdy) ja "Victoriousin" Cat Valentine (Ariana Grande). Sarjaa tehtiin yksi tuotantokausi vuosina 2013–2014.
Hirvaskangas
Hirvaskangas on kylä Äänekoskella, Keski-Suomessa, noin kymmenen kilometriä Äänekosken keskustasta etelään.
Valtatie 4 kulkee Hirvaskankaan läpi, ja sieltä alkaa Suonenjoelle johtava kantatie 69. Päivittäin Hirvaskankaan lävitse kulkee noin 11 000 ajoneuvoa. Kylässä sijaitsee ABC-, Shell- ja Teboil-huoltoasemat sekä Spektri-kauppakeskus.
Kylä rajoittuu idässä Koivistonkylään, pohjoisessa Honkolaan ja etelä-länsisuunnassa Uuraisten kunnanrajaan. Aivan liikennemyymälän vieressä sijaitsee Hirvaskylän asuinalue kouluineen sekä uuskarismaattinen Elävät kivet -vapaaseurakunta.
Suomen huutokauppakeisari -ohjelmassa esiintyvän Aki Palsanmäen huutokauppa sijaitsee Hirvaskankaalla. Huutokauppa rajoittuu kuitenkin täpärästi Äänekosken kuntarajan ulkopuolelle Uuraisten Kangashäkkiin.
Brandon Jefferson
Brandon Jefferson (s. 25. marraskuuta 1991) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin saksalaista Bundesliigassa pelaavaa Phoenix Hagenia.
Jefferson pelasi vuodet 2010-2014 Yhdysvalloissa NCAA:ssa Metro State Roadrunnersissa. Kaudella 2014-2015 hän pelasi Korisliigassa KTP-Basketin joukkueessa.
Ivar Vapaa
Ivar Vapaa (20. helmikuuta 1885 Taipalsaari – 1973 Berkeley, Alameda) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Vapaa kävi kansakoulun, liittyi jo Suomessa sosialidemokraatteihin ja oli suurlakon aikana paikallisen lakkokomitean sihteerinä. Hän saapui merimiehenä Yhdysvaltoihin, työskenteli sekatyömiehenä ja liittyi Amerikan sosialistipuolueeseen. Hän toimi vähän aikaa "Toveri"-lehdessä, opetti Työväen Opistossa ja työskenteli vuodesta 1920 lähtien pitkään Duluthissa "Industrialistin" päätoimittajana.
Matti Punkkinen
Matti Punkkinen (s. 1939) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän on ollut vuosina 1977–1980 Oulun yliopiston fysiikan professori ja vuodesta 1980 Turun yliopiston fysiikan professori. Hänen tutkimusalaansa on ydinmagneettinen resonanssi kiinteissä aineissa.
Juhlimaan tulkaa
Juhlimaan tulkaa (myös "Nyt riemuiten tänne"; ) on monissa maissa tunnettu, alkujaan latinankielinen virsi ja joululaulu.
Laulun alkuperä oli pitkään epäselvä ja latinankielisen sanoituksensa vuoksi sitä arveltiin alkujaan keskiaikaiseksi. Sanoittajaksi väitettiin muun muassa 1200-luvun Italiassa elänyttä pyhää Bonaventuraa, kun taas Englannissa eli pitkään virheellinen käsitys laulun portugalilaisesta alkuperästä. Vuonna 1947 oxfordilainen pastori Maurice Frost päätteli, että laulun on luultavasti sekä säveltänyt että sanoittanut 1740-luvun alussa englantilainen John Francis Wade (n. 1711–1786). Frost löysi laulusta ilmeisesti vuosien 1740 ja 1744 välillä kirjoitetun aiemmin tuntemattoman käsikirjoituksen, jossa ei mainita tekijän nimeä. Lisäksi tunnetaan viisi muuta myöhemmältä ajalta olevaa kopiota, jotka näyttäisivät olevan samalla käsialalla kirjoitettuja ja joissa on kaikissa Waden allekirjoitus. Laulun sanat painettiin ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 1760.
Waden kirjoittamaksi oletettu alkuperäinen versio käsitti vain neljä säkeistöä, mutta laulua on myöhemmin täydennetty. Ranskalainen isä Étienne Jean François Borderies lisäsi siihen kolme uutta säkeistöä vuonna 1822. Tuntematon, mahdollisesti ranskankielinen sanoittaja lisäsi 1800-luvun puolivälissä vielä kahdeksannen säkeistön. Laulu on sittemmin käännetty ainakin 125 eri kielelle ja se on siten maailmanlaajuisesti yksi kaikkein suosituimpia virsiä. "Adeste Fidelesin" suomensi ensimmäisenä P. J. Hannikainen. Hänen käännöksensä alkaa sanoilla ”Nyt riemuiten tänne kiiruhusti tulkaa” ja se ilmestyi ensi kerran "Pieni lauluseppele II" -nimisessä laulukokoelmassa vuonna 1892. Nykyisessä virsikirjassa laulu on Pekka Kivekkään laatimana uutena suomennoksena virtenä nro 27.
Laulu on suomeksi myös Ruotsin kirkon virsikirjassa, numero 122, "Päivä jo koittaa, rakkauden juhlaan rientäkää, kutsuu nyt Betlehem". Virressä on viisi säkeistöä. Suomenkielinen teksti on Pekka Kivekkään 1998 tekemä uusi käännös, virren ruotsinkielisen tekstin pohjalta.