hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mood
Mood on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen seitsemäs studioalbumi ja ensimmäinen 4R-nimellä julkaistu englanninkielinen albumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1996. Levyn on tuottanut Broon. Albumi nousi parhaimillaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi kymmenen. Albumi ylitti kultarajan julkaisuvuonnan, ja yhteensä sitä on myyty yli 20 000 kappaletta.
Levyn nimikkokappale julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan kolmannelle sijalle, radiolistan sijalle kymmenen ja Rumban 50 Hittiä -listan sijalle kahdeksan. Toinen single ”Loving the Alien” nousi singlelistan sijalle 16 ja 50 Hittiä -listan sijalle seitsemän. Kappaleeseen kuvattiin myös Jari Matalan ohjaama musiikkivideo. ”Come Down” nousi singlelistan sijalle 11 ja 50 Hittiä -listan sijalle 18. Kappaleeseen kuvattiin myös Aulis Moision ja Tommi Tikan ohjaama musiikkivideo.
Kaikki san. Ilkka Alanko ja Adam Pearson, säv. Kode Koistinen sekä sov. Broon ja 4R, ellei muuta mainittu.
4R
Muut esiintyjät
Tuotanto
Harmosänkiyökkönen
Harmosänkiyökkönen ("Hoplodrina blanda") on Etelä- ja Keski-Suomessa hyvin yleinen kesän loppupuoliskon yöperhoslaji.
Rotevarakenteinen, mutta hieman keskikokoa pienempi ja yleisvaikutelmaltaan mitäänsanomattoman harmaa yökkönen. Etusiiven pohjaväri on tasaisen harmaa ja siiven pinta melko kiiltävä. Siipien kuviona erottuvat lähinnä rengas- ja munuaistäplä, jotka eivät ole kovinkaan paljon siiven pohjaväriä tummemmat, mutta terävästi vaaleankellertävän viirun reunustamat. Ulomman poikkiviirun kohdalla erottuu selvästi siiven poikki kulkeva rivi mustia pisteitä ja siiven kärkiosassa on hieman vaaleampi ohut poikkiviiru. Takasiivet ovat selvästi etusiipiä vaaleammat, lähes valkoiset, ulkoreunasta hieman harmahtavat. Naaraalla takasiipien väri on koirasta tummempi. Takasiivissä siipisuonet erottuvat hyvin. Siipiväli 31–35 mm.
Hyvin samankaltainen laji on etenkin keltasänkiyökkönen ("Hoplodrina octogenaria"). Myös ruskonurmiyökkönen ("Caradrina morpheus") voi tuottaa lajinmääritysvaikeuksia.
Harmosänkiyökkösen levinneisyys kattaa koko Euroopan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sitä tavataan Keski-Aasiaan ja Tiibetiin saakka. Suomessa sitä tavataan suunnilleen Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella. Yökköset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolta elokuun lopulle huipun osuessa heinä-elokuun vaihteeseen.
Harmosänkiyökkösen tyypillistä elinympäristöä ovat kuivahkot, lämpimät ja avoimet, hiekkapohjaiset alueet. Se viihtyy kuitenkin myös kosteammilla paikoilla. Lento tapahtuu hämärän laskeuduttua. Laji tulee huonosti syötille, mutta hyvin valolle ja sopivalla paikalla perhonen voi olla varsin runsas.
Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään.
Toukka elää monilla ruohovartisilla kasveilla, kuten maksaruohoilla ("Sedum"), ratamoilla ("Plantago") ja voikukilla ("Taraxacum").
Reino Rissanen
Reino Taavi Rissanen (13. heinäkuuta 1899 Juantehdas – 15. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen insinöörikenraalimajuri, joka toimi Valtion lentokonetehtaan toimitusjohtajana 1941–1946 ja Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1951–1954.
Rissanen kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1920 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolta 1927. Hän suoritti Kadettikoulun insinööriupseeritutkinnon vuonna 1928 ja työskenteli sen jälkeen Suomen ilmavoimissa. Hän oli ilmavoimien teknillisenä tarkastajana 1933–1934 ja ilmavoimien teknillisen osaston päällikkönä 1934–1941, minkä jälkeen hän siirtyi Valtion lentokonetehtaan toimitusjohtajaksi. Sodan jälkeen Rissanen toimi Valmetin Tampereen-tehtaiden toimitusjohtajana 1946–1950 ja Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1951–1954. Palattuaan puolustusvoimiin hän oli Puolustuslaitoksen tutkimuskeskuksen johtajana 1954–1960 ja asesuunnittelupäällikkönä 1960–1961. Hänet ylennettiin insinöörikenraalimajuriksi vuonna 1954.
Rissanen oli Ilmailuinsinöörien kerhon puheenjohtajana 1938–1943 ja Suomen Ilmailuliiton toiminnanjohtajana 1954. Hän oli myös Tampereen Oopperayhdistyksen puheenjohtaja 1948–1954.
Shrine of Our Lady of Europe
Shrine of Our Lady of Europe on roomalaiskatolilainen pyhättö Europa Pointilla Gibraltarilla. Rakennus on luultavasti peräisin 1300-luvulta ja se palvelee nykyisin seurakuntaa. Kirkko on nimetty Neitsyt Marian mukaan, joka tunnetaan Gibraltarilla tittelillä "Our Lady of Europe".
Nykyisen kirkon tilalla oli alun perin moskeija, jonka rakensivat 700-luvulla Iberian niemimaan valloittaneet maurit. Moskeija rakennettiin jossain vaiheessa ennen vuotta 1309. Moskeija muutettiin pyhätöksi espanjalaisten valloitettua Gibaltarin Don Rodrigo Ponce de Leonin johdolla vuonna 1462 ja se sai tuolloin nykyisen nimensä. Jonkin aikaa tämän jälkeen pieni puusta tehty Neitys Marian ja Jeesuksen patsas. Pyhätöstä tuli suosittu vierailupaikka Gibraltarinsalmen läpi kulkevien laivojen miehistöjen keskuudessa. Pyhättö selviytyi monista Gibraltaria kohdanneista vaikeuksista, kuten merirosvojen hyökkäyksiltä. Merirosvo Hali Hamat kuitenkin ryösti monet pyhätön arvoesineistä vuonna 1540. Bernardino Mendozan johtama espanjalaislaivasto kukisti myöhemmin merirosvot merellä. Kuningas Phillip II rakennutti pyhätölle paksummat seinät, jotta paikka voisi toimia tarpeen vaatiessa paikallisten suojana.
Britit valtasivat Gibraltarin elokuussa 1704 ja brittiläiset merisotilaat ryöstivät pyhätön esineistöä ja heittivät muun muassa Neitsyt Marian ja Jeesuksen patsaan alas kalliolta. Puinen patsas hajosi, mutta sen osat kelluivat ja ne löysi myöhemmin merestä paikallinen kalastaja. Paloja säilytettiin myöhemmin Algecirasissa. Pyhätön käyttö väheni, se rappeutui ja se kärsi lisäksi vahinkoja myöhemmässä piirityksessä. Kuitenkin Neitsyt Marian ja Jeesuksen patsaasta tehtiin kopio, joka asetettiin paikallisen katedraaliin.
Toukokuussa 1866 paikalle rakennettiin väliaikainen kappeli, jonka alttarin marmorin lahjoitti paavi. Varsinainen pyhättö oli edelleen rappeutumassa ja sitä käytettiin muun muassa armeijan öljyvarastona ja myöhemmin kirjastona. E.R. Kenyon kuvaili vuonna 1910 pyhättöä rumaksi pieneksi rakennukseksi parakkien vieressä. Armeija aikoi purkaa koko rakennuksen vuonna 1958, mutta tämä estyi kun se julistettiin historialliseksi monumentiksi. Pyhättöä alettiin jälleenrakentaa vuonna 1968 ja saman vuoden syyskuussa pidettiin ensimmäinen jumalanpalvelus pyhätössä miltei 300;n vuoteen.
Jefferson (jalkapalloilija, 1981)
Jefferson Vieira da Cruz eli Jefferson (s. 3. heinäkuuta 1981, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä ja hyökkäys.
Jeffersonin ura alkoi Rio de Janeiron Flamengosta, josta hän siirtyi edelleen Banguun. Kaudesta 1999 lähtien kolme kautta Japanissa maan Kakkosliigaa ensin Sagan Tosussa ja sen jälkeen kaksi kautta Jokohamassa. Japanin jälkeen hän palasi Brasiliaan, jossa pelasi kolma kautta. Kauden 2008–2009 Jefferson Jefferson pelasi Meksikon Kakkosliigaa Cruz Azul Hidalgon joukkueessa.
Jefferson siirtyi brasilialaisen pelaajatuttavansa Ethien suosituksesta Suomeen kesällä 2009, jossa pelasi Ykköstä torniolaisessa TP-47:ssä.
Seuraavalla kaudella Jefferson siirtyi jatkamaan uraansa kotimaahan.
Blaine Yksiraiteinen
Blaine Yksiraiteinen on Stephen Kingin luoma kuvitteellinen hahmo Musta torni- kirjasarjassa. Nimensä mukaisesti Blaine on äänivallin rikkova juna, jonka tietokone on viottunut ajan kuluessa ja joka rakastaa arvoituksia yli kaiken.
Blainesta vihjataan "Mustan tornin" kolmannen kirjan, "" alussa, kun yksi sarjan päähenkilö Jake Chambers ostaa New Yorkissa vuonna 1977 Calvin Towerin omistamasta kirjakaupasta arvioituskirjan lisäksi "Charlie-veturi" -lastenkirjan, joka kertoo puhuvasta höyryveturista. Jo kirjan veturi antaa Jakelle luotaantyöntävän ensivaikutelman, mutta hän pitää sen silti mukanaan silloinkin, kun revolverimies Roland Deschain vetää Eddien ja Susannahin kanssa Jaken Rolandin maailmaan. Rolandin maailmassa Jake saa kuulla, että "Charlie-veturin" nimessä "char" tarkoittaa Rolandin maailmassa kuolemaa.
Rolandin ka-tet (eli joukko, jolla on yhteinen määränpää, tuossa tarkoituksessa Mustan tornin löytäminen) kohtaa kirjan loppupäässä raunioituneessa Ludin kaupungissa Blainen, joka ei vastaa ulkonäöllisesti "Charlie-veturin" höyryveturia, vaan muistuttaa enemmänkin vaaleanpunaista luotia. Kun järisevän Ludin alta uhkaa vapautua koko tienoon leviävää tappavaa hermokaasua, päättää Rolandin ka-tet paeta Blainella. Mutta he joutuvatkin julmaan ansaan, sillä Blaine on seonnut aikojen kuluessa ja on niin itsetuhoinen, että on päättänyt päättää päivänsä ajamalla Topeka-nimisen pääteaseman ohi kuiluun, ja Rolandin joukko on vaarassa joutua sen mukana sinne. Kirja loppuu siihen, kun Roland tekee sopimuksen Blainen kanssa, että jos arvoituksia rakastava Blaine ei ratkaise jotain heidän arvoitustaan, he saisivat jäädä eloon. Muussa tapauksessa, jos Blaine osaa vastata kaikkiin arvoituksiin ennen Topekaa, Roland ja hänen ka-tet kuolisivat myös. Blaine suostuu.
"Mustan tornin" neljännen osan, "" alussa Roland ja hänen ystävänsä alkavat kertoa arvoituksia Blainelle, toisinaan Jaken ostaman arvoituskirjan avulla ja joskus Rolandin itse keksimiä. Blaine osoittautuu ylivoimaiseksi ja jopa Roland, joka usein pysyy lujana, uhkaa luhistua Blainen voittamattomuudesta. Sitten Eddie keksi ovelan keinon pelastaa heidät Blainelta.
Alkujaan Eddie esitti itsestään ystävilleen humoristisen puolen, joka toi Rolandin mieleen hänen nuoruuden ystävänsä Cuthbert Allgoodin. Eddie myös kertoi vitsejä, joiden viehätystä Roland ei ymmärtänyt vaan mielsi ne vähemmän arvokkaaksi kuin arvoitukset. Koska Eddie olettaa vitsiensä olevan yhtä käsittämättömiä Rolandin maailmassa kaikille, hän esittää niitä Blainelle. Blaine väittää niiden olevan tyhmiä, mutta koska sopimuksen mukaan Blainen pitäisi osata vastata siihen, innostuu epätoivoon vajonnut Roland myös puristamaan Blainelta vastausta Eddien "arvoituksiin". Blainen tietokone menee oikosulkuun ja se pysähtyy Topekan kohdalla, jossa Roland ystävineen jatkaa matkaansa.
HMS Battleaxe (G18)
HMS Battleaxe (viirinumerot G18 ja D118) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Weapon-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Yarrow and Companylta Glasgow’sta. Sen köli laskettiin 22. huhtikuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1945. Se valmistui 23. lokakuuta 1947.
Alus saapui romutettavaksi 20. lokakuuta 1964.
HMS Broadsword (G31)
HMS Broadsword (viirinumerot G31 ja D31) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Weapon-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin Yarrow and Companylta Glasgow’sta. Sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 4. helmikuuta 1946. Se valmistui 4. lokakuuta 1948.
Alus saapui romutettavaksi 8. lokakuuta 1968.
Karl Ristikivi
Karl Ristikivi (16. elokuuta 1912 Läänemaa Viro – 19. heinäkuuta 1977 Solna, Tukholma, Ruotsi) oli virolais-ruotsalainen kirjailija.
Ristikivi pakeni 1943 Suomeen ja siirtyi 1944 Ruotsiin. Hän työskenteli vakuutusvirkailijana. Kirjailijana hän kuvasi realistisesti virolaista kaupunkielämää 1900-luvun vaihteen jälkeen sekä elämää pakolaisena. Aihepiiriin kuului myös keskiajan kuvaus. Lisäksi hän kirjoitti runoja, lastenkirjoja sekä Viron kirjallisuushistorian "Eesti kirjanduse lugu" (1954).
Ristseppälä
Ristseppälä (Žitkovo) on entinen lahjoitusmaa luovutetulla alueella Heinjoella, Venäjällä. Maa lahjoitettiin 1726 kenraalimajuri Ivan Šuvaloville. Valtio lunasti 1890 silloin 10 239 hehtaaria käsittäneen alueen kellogiasessori Reinhold Grotenfeltin perillisiltä.
Antti Suvanto
Antti Kustaa Suvanto (s. 26. huhtikuuta 1948, Nurmo) on johtokunnan neuvonantaja Suomen Pankissa. Suvanto väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994. Hänen väitöskirjansa käsitteli valuuttamarkkinoiden mikrorakennetta.
Suvanto on laaja-alainen ekonomisti ja hänellä on mittava ura Suomen Pankissa eri tehtävissä. Lisäksi hän on toiminut useissa kansainvälisissä ja kotimaisissa asiantuntijatyöryhmissä. Suvannon ajatuksia taloudesta voi lukea muun muassa Kalevasta, jonka kolumnistina Suvanto on toiminut vuodesta 2001 lähtien.
Suvanto on kysytty esitelmöijä rahapolitiikasta, rahoitusmarkkinoista, talouspolitiikan koordinaatiosta ja talouskriiseistä. Antti Suvanto on tutustuttanut monet taloustieteen opiskelijat makrotaloustieteeseen, valuuttakurssimarkkinoihin sekä raha- ja pankkiteoriaan luennoidessaan tuntiopettajana Helsingin yliopistossa sekä Joensuun yliopistossa.
Talouden ohella Suvanto on monipuolisen kiinnostunut kulttuurista ja on toiminut mm. taideoppaana Suomen Pankin 200-vuotisen taipaleen kunniaksi järjestetyissä taidenäyttelyissä pankin päärakennuksessa Helsingin Kruununhaassa vuonna 2011.
Suvanto on naimisissa toimittaja Marja Salmelan kanssa. Antti Suvanto harrastaa pyöräilyä, teatteria ja musiikkia. Sotilasarvoltaan Suvanto on yliluutnantti.
Antti Suvanto aloitti työskentelyn Suomen Pankissa vuonna 1989. Hän on työskennellyt osastopäällikkönä johdon sihteeristössä, rahapolitiikka- ja tutkimusosastolla sekä kansantalousosastolla sekä johtokunnan neuvonantajana ja toimistopäällikkönä keskuspankkipolitiikan osastolla. 
Lisäksi Suvanto on ollut finanssineuvoksena Suomen EU-edustustossa Brysselissä, Suomen Säästöpankkiliiton pääekonomistina, ekonomistina OECD:n sihteeristössä Pariisissa, tutkimusohjaajana Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksessa, tutkimusjohtajana Yrjö Jahnssonin säätiössä ja tuntiopettajana Helsingin yliopistossa sekä Joensuun yliopistossa. Hän on myös opettanut valtakunnallisilla maanpuolustuskursseilla poikkeusolojen talouspolitiikkaa.
Suvanto on Yrjö Jahnssonin säätiön hallituksen jäsen ja on aikaisemmin toiminut Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen johtokunnissa. Lisäksi hän on toiminut Kansantaloudellisen yhdistyksen puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä sekä Taloustieteellisen seuran puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä.
Merenmittausalus Kaiku
Merenmittausalus "Kaiku" on Suomen valtion omistama alumiinirunkoinen katamaraani, joka toimii merenmittausaluksena Meritaito Oy:n alaisuudessa. Alus luovutettiin Merenkulkulaitokselle Uudenkaupungin Työveneen telakalta 12. kesäkuuta 2003. Noin 1,5 miljoonaa euroa maksanut "Kaiku" suunniteltiin pääosin Uudenkaupungin Työveneessä. Se oli myös ensimmäinen monikeilajärjestelmään rakennettu mittausalus. "Kaiku" suunniteltiin matalien vesialueiden ja erityisesti sisävesien mittauksiin.
Alus saa tarkkoja syvyystietoja monikeilainmittauksella ja hyvänä päivänä se ehtii kartoittaa noin kahden neliökilometrin alan. Syvyyskartoitustöitä tehdään neljän hengen miehistöllä ja työpäivä kestää normaalisti vähintään 12 tuntia. "Kaiku" voidaan kuljettaa maanteitse erikoiskuljetuksena vesistöstä toiseen.
Alus on kerännyt syvyystietoja sisävesillä, muun muassa Saimaalla 2003–2009, sen jälkeen Keiteleellä, Kallavedellä, Suvasvedellä ja syksyllä 2012 Juurusvedellä.
Aluksen kaksi päämoottoria ovat mallia Scania DSI 14 ja kumpikin teholtaan 368 kW. Apumoottoreina toimivat kaksi 25 kW:n Westerbekeniä. Aluksessa on kaksi peräsintä ja kaksi hydraulista potkuria. Aluksen maksiminopeus on 15 solmua, mutta työnopeus on 2–13 solmua. Kaikuluotausjärjestelmässä toimii useita laitteita. Mittalaite on Reson SeaBat 8101 240 kHz multibeam. Alus painaa 50 tonnia ja täydessä lastissa 105 tonnia.
Aluksella on kaksi 3 000 litran polttoainetankkia ja kolme 1 500 litran vesisäiliötä. Lisäksi WC:ssä on 1 500 litran säiliö. Aluksella on viisi yhden hengen hyttiä, messi, sauna, suihku, kaksi WC:tä ja työpiste tietojen jälkikäsittelyyn.
Luettelo televisiosarjan Twin Peaks jaksoista
Tämä on luettelo televisiosarjan "Twin Peaks" jaksoista.
Extrasolar Planets Encyclopaedia
Extrasolar Planets Encyclopaedia on tähtitiedettä käsittelevä verkkosivu, jonka perusti Jean Schneider Pariisin observatoriossa, Ranskassa helmikuussa 1995. Sivusto ylläpitää tietokantaa kaikista tunnetuista eksoplaneetoista sekä eksoplaneettakandidaateista.
Exoplanet Encyclopaedia lukee planeetaksi lähtökohtaisesti alle 13 Jupiterin massaisen taivaankappaleen. Se kuitenkin hyväksyy tietokantaansa myös alle 20 Jupiterin massaiset kiertolaiset, mikäli saman tähden ympärillä on havaittu vähintään yksi toinen planeetta. Lisäksi planeetan havaitseminen on täytynyt olla julkaistu vertaisarvioidussa julkaisussa tai ammattilehdessä. Ammattilaisastronomien kohdalla myös alan konferensseissa ilmoitetut löydökset hyväksytään tietokantaan.
Jokaisesta eksoplaneetasta kerrotaan niiden perusominaisuuksia kuten löytövuosi, massa, säde, kiertoaika, radan isoakselin puolikas, eksentrisyys sekä inklinaatio. Sivulla kerrotaan myös tietoja eksoplaneetan keskustähdestä sekä listataan planeettaa koskevia tutkimusjulkaisuja.
Zoltán Soós-Ruszka Hradetzky
Zoltán Soós-Ruszka Hradetzky (16. huhtikuuta 1902 Budapest – 8. heinäkuuta 1992 Kansas City, Yhdysvallat) oli unkarilainen ampuja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Honvéd Tiszti Sportegyesület. Soós-Ruszka Hradetzky voitti 50 metrin pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa pronssia Los Angelesin olympiakisoissa 1932 ja oli samassa lajissa kahdeksas Berliinissä 1936.
Frank Schreiner
Francis Louis "Frank" Schreiner (24. maaliskuuta 1879 Saint Louis – 6. heinäkuuta 1937 Chicago) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Missouri Athletic Club. Schreiner pelasi kyseisessä joukkueessa St. Louisin olympialaisissa 1904, joissa hän oli voittamassa pronssimitalia.
Kitana
Kitana on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat videopelisarjassa. Hänen ääninäyttelijänä toimii Karen Strassman.
Kitana on Sindelin ja Jerrodin biologinen ja Shao Kahnin adoptiotytär. Hänellä on paha kaksoissisar Mileena. Sindelin uhrattua itsensä puolustaessaan Edeniaa Shao Kahnin hyökkäykseltä, Shao Kahn adoptoi nuoren Kitanan ja kasvatti tämän tyttärenään asettaen Jaden tämän henkivartijaksi. Varttuessaan Kitana ihastui Liu Kangiin. Myöhemmin Kitana sai tietää totuuden menneisyydestään ja petti Shao Kahnin liittymällä Earthrealmin puolustajiin yhdessä Jaden kanssa.
Vuoden 2011 Mortal Kombat pelissä Shao Kahn määrää Kitanan ja Jaden osallistumaan Mortal Kombat turnaukseen. Kitana taistelee Liu Kangia vastaan aikeenaan estää tätä voittamasta viimeistä taistelua, mutta epäonnistuu. Myöhemmin Raiden yrittää vakuuttaa Kitanan ottamaan selvää menneisyydestään sanomalla Shao Kahnin valehdelleen hänelle elämästään. Kitana kohtaa Mileenan Shang Tsungin piilopaikassa ja taistelee voitokkaasti Mileenaa vastaan. Kitana pakottaa Shang Tsungin tunnustamaan tekonsa Shao Kahnille, mutta järkyttyy kuultuaan Shao Kahnin määränneen hänet luomaan Mileenan ja ettei hän ole hänen oikea isä. Kitana vangitaan, mutta Jade vapauttaa hänet. Kaksikko liittyy Raidenin joukkoihin puolustamaan Earthrealmia Shao Kahnin invaasiolta. Myöhemmin Kitana saa surmansa taistelussa Sindeliä vastaan. Myöhemmin langennut Kitana taisteli Raidenia vastaan Netherrealmissa.
Mortal Kombat X -pelissä Kitanasta tulee Netherrealmin uusi hallitsija Liu Kangin kanssa Shinnokin kukistuttua.
Kalliokohokki
Kalliokohokki ("Silene rupestris") on Euroopassa tavattava, kallioilla kasvava pienikukkainen kohokkikasvi.
Moni- tai yksivuotinen kalliokohokki kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Se on tyvestä asti haarova, pystyhkö, kalju ja yleisväritykseltään sinivihreä. Lehdet vaihtelevat muodoltaan kapeanpuikeista soikeisiin. Kukinto on monikukkainen ja harsu, kukat ovat pieniä. Sekä kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on hoikka, 3–4 mm leveä. Terälehdet ovat valkoisia ja lanttokärkisiä. Suomessa kalliokohokki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kota.
Kalliokohokkia kasvaa vain Euroopassa ja sen levinneisyysalue on varsin hajanainen. Lajia tavataan paikoin Espanjassa, Pyreneillä, Keski-Ranskassa, Alpeilla, Korsikassa, Sardiniassa, Karpaateilla, Norjassa sekä Etelä- ja Keski-Ruotsissa ja -Suomessa. Suomessa kalliokohokki on alkuperäislaji, jota tavataan paikoitellen Etelä- ja Keski-Suomesta. Ahvenanmaalta laji puuttuu. Lisäksi lajilla on muista Suomen esiintymistä erillinen populaatio Sallan–Kuusamon alueella.
Kalliokohokki kasvaa avoimilla, laakeilla ja ohuthumuksisilla jäkäläkallioilla. Kasvupaikat voivat olla toisinaan äärimmäisen kuivia, mikä aiheuttaa suurta vuosittaista kannanvaihtelua.
Kaunosekoyökkönen
Kaunosekoyökkönen ("Amphipoea oculea") on eteläisessä Suomessa yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhonen. Se muodostaa kolmen sisarlajinsa kanssa kanssa ryhmän, johon kuuluvien lajien erottaminen toisistaan voi olla huomattavan vaikeaa.
Kaunosekoyökkönen kuuluu keskenään erittäin samannäköisten yökkösten muodostamaan kompleksiin, joskin se on ryhmän helpoimmin tunnistettava jäsen. Siipien pohjaväri on lämpimän ruskea, hieman punertavan tai sinertävänhohtoinen, mutta sävy vaihtelee paljon. Siipisuonet erottuvat tummanruskeina juovina. Samoin poikkiviirut, jotka ovat kaksinkertaiset ja sisempi poikkiviiru on etuosasta hieman varjostunut. Rengastäplä ja munuaistäplä erottuvat selvästi ja ovat väriltään joko oranssit tai rengastäplä on oranssi ja munuaistäplä valkoinen. Suomessa valkotäpläinen muoto on selvästi keltatäpläistä yleisempi. Munuaistäplän sisäreunassa ei ole koskaan tummaa varjostumaa ja sen sisällä on lenkin tekevä tumma viiru. Takasiivet ovat ruskeat, tyvestä vaaleammat. Siipiväli 28–32 mm.
Hyvin samannäköinen ja yleinen laji on kalvassekoyökkönen ("Amphipoea fucosa"), minkä lisäksi Suomessa tavataan kahta harvinaisempaa seköyökköslajia. Varma lajinmääritys saattaa vaatia genitaalien tarkastelua.
Kaunosekoyökköstä tavataan lähes koko Euroopassa ja idässä Siperian poikki Koreaan ja Japaniin saakka. Suomessa lajia tavataan pääasiassa Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta yksittäishavaintoja on Keski-Lappiin saakka. Lento tapahtuu yhtenä sukupolvena alkaen heinä-elokuun vaihteessa ja päättyy syyskuun alkupuoliskolla.
Yleinen, monenlaisissa ympäristöissä elävä perhonen. Sitä tavataan erityisesti kulttuuriympäristöissä, kuten puistoissa ja puutarhoissa, mutta myös lehti- ja sekametsissä ja jopa soilla. Perhosia tulee hyvin sekä valolle että syötille.
Toukka elää heinien varsien sisällä ja piilotellen juurituppaissa. Se koteloituu maan alle. Muna talvehtii.
Toukka elää monilla eri heinäkasveilla (Poaceae).
Suedehead
Suedehead oli 1970-luvun alkupuolen skinheadkulttuurin haara Isossa-Britanniassa. Suedeheadin erotti skinheadista kammattavan pituiseksi kasvatetut hiukset ja keskiluokkaisempi/toimistomaisempi arkipukeutuminen. Useat olivat edelleen työväenluokkaisia kuten skinheadit, mutta joillain suedeheadeilla oli valkokaulustyö. Naispuolista suedeheadeja kutsuttiin "sort":eiksi.
Suedet käyttivät kenkinään brogueita tai loafereita raskaiden maihareiden sijaan. Suedet käyttivät pukuja myös arkena (erityisesti Prince Of Wales ja kukonaskel-ruutukuviopukuja). Crombie-päällystakit ja lammasturkit tulivat yleisiksi. Paidoissa oli usein suuret napitetut kaulukset, ja yleisin tyyli oli isoruutuinen kauluspaita pidettynä hihattoman v-aukkoneuleen alla. Kestoprässättyjä Sta-Prest-suoria housuja käytettiin enemmän kuin skinien suosimia farkkuja.
Suedet kuuntelivat edelleen reggaeta, soulia ja ska:ta kuten skinitkin, mutta jotkut suedet kuuntelivat brittiläistä glam rockia kuten The Sweet, Slade ja Mott the Hoople.
Kalvassekoyökkönen
Kalvassekoyökkönen ("Amphipoea fucosa") on yleinen loppukesän yöperhonen. Se kuuluu sekoyökkösten sukuun, jonka lajit ovat huomattavan vaikeita erottaa toisistaan.
Likimain keskikokoinen yökkönen, jonka siipien pohjaväri on yleensä vaalean harmahtava, mutta värisävy vaihtelee. Erityisesti siiven kärkiosassa ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun väliin jäävä alue on vaihtelevansävyisen harmaa. Poikkiviirut ovat kaksinkertaiset ja erottuvat vaihtelevasti. Rengastäplä ja munuaistäplä erottuvat hyvin ja ovat yleensä väriltään oranssit, mutta munuaistäplä saattaa kuitenkin joskus olla valkoinen. Munuaistäplän sisällä tumma viiru tekee lenkin ja sisänurkassa on nähtävissä lähes aina tummaa varjostumaa. Takasiivet ovat ruskeat. Siipien kärkiväli 29–37 mm.
Kalvassekoyökkösen erottaminen luotettavasti yleisestä kaunosekoyökkösestä ("Amphipoea oculea") tai kahdesta harvinaisemmasta lajista sekoyökköslajista voi vaatia genitaalipreparaatin tekoa.
Levinneisyysalue ulottuu Keski-ja Pohjois-Euroopasta Siperiaan. Lajia tavataan Suomessa etelärannikolta ainakin Rovaniemen korkeudelle saakka. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun lopulta syyskuun lopulle huipun ollessa elokuussa. Usein viimeiset havainnot tehdään lokakuun alussa.
Kalvassekoyökkönen elää mitä erilaisimmissa kulttuuri- ja luonnonympäristöissä. Se saattaa kuitenkin suosia keskimäärin kosteampia elinpaikkoja kuin kaunosekoyökkönen. Perhonen on yleinen, usein erittäin runsaslukuinen ja yksilöt lentävät valolle ja makealla nesteellä kostutetulle syötille. Sopivalla paikalla se on runsain valolle lentävä perhoslaji.
Toukka elää piilottelevaa elämää heinien korsissa ja juurituppaissa. Muna on talvehtiva elämänvaihe.
Toukka elää heinäkasveilla (Poaceae).
Suosekoyökkönen
Suosekoyökkönen ("Amphipoea lucens") on hyvin vaikeasti tunnistettava, kosteilla paikoilla tavattava pienehkö yökköslaji.
Suosekoyökkönen on Suomen lajiston vaikeimmin lajilleen tunnistettavia yökköslajeja ja lajinmääritystä varten perhosesta on käytännössä tarpeen tehdä genitaalipreparaatti. Erityisen samannäköinen laji on selvästi yleisempi kalvassekoyökkönen ("Amphipoea fucosa").
Pienehkö yökkönen, jonka etusiipien pohjaväri on tumma, lämpimän kellanruskea. Siipisuonet ja poikkiviirut erottuvat hyvin ja siiven kärkiosassa ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun välissä on tyypillisesti violettia sävyä. Poikkiviirut ovat yleensä kaksinkertaiset, mutta joskus jopa kolminkertaiset ja siiven keskiosan poikki kulkeva keskivarjo voimakas. Rengastäplä ja munuaistäplä erottuvat hyvin ja ovat useimmten väriltään kellanoranssit, joskin munuaistäplä on osalla yksilöitä kirkkaan valkoinen. Munuaistäplän sisänurkka on varjosteinen ja sen sisällä on lenkin muotoinen tumma viiru. Takasiivet ovat ruskeat. Siipiväli 31–35 mm.
Britteinsaarilla, Keski- ja Pohjois-Euroopassa tavattava laji, jonka levinneisyys tunnetaan puutteellisesti, sillä luotettava määritys on vaikeaa. Se kuitenkin vaikuttaa seurailevan rannikoita. Idässä perhosta on tavattu Keski-Aasiassa saakka. Suomessa laji on laajalle levinnyt, mutta selvästi harvinaisempi kuin kauno- tai kalvassekoyökkönen. Sitä tavataan etelärannikolta ja saaristosta ainakin Kemi-Kajaani-linjalle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun puolivälistä syyskuun alkupuolelle. Lennon huippu on vasta elokuun loppupuoliskolla, hieman myöhemmin kuin muilla sekoyökkösillä.
Paikoittainen kosteikkolaji, jota tavataan soilla, etenkin rämeillä, saaristossa, rannoilla ja soistuvissa metsissä. Suhteellisesta harvinaisuudestaan huolimatta sopivalla paikalla se voi kuitenkin olla runsaslukuinen. Perhoset tulevat sekä valolle että makealle syötille.
Toukka elää ravintokasvia kasvavissa mättäissä ja koteloituu maahan. Muna talvehtii.
Toukan ravintokasvi Suomessa on tupasvilla ("Eriophorum vaginatum"). Ulkomailla se elää myös muilla heinäkasvieilla ja erityisesti siniheinällä ("Molinia caerulea").
Kano (Mortal Kombat)
Kano on fiktiivinen hahmo pelisarjassa Mortal Kombat. Hänen ääninäyttelijänä toimii Michael McConnohie.
Kano on entinen Black Dragon rikoskartellin johtaja ja Shao Kahnin joukkojen kenraali. Kano on Sonya Bladen ja Jaxin arkkivihollinen. Kano esiintyi ensimmäisen kerran alkuperäisessä Mortal Kombat pelissä, jossa hän osallistui Mortal Kombat turnaukseen aikeenaan varastaa rikkaudet Shang Tsungin temppelistä. Myöhemmin Kano joutui vangiksi mutta hän onnistui vakuuttamaan Shao Kahnin säästämään hänen henkensä vastineeksi aseiden toimituksesta tämän armeijalle.
Vuoden 2011 Mortal Kombat pelissä Kano taistelee Johnny Cagea, Sonya Bladea ja Smokea vastaan, mutta häviää heille. Juuri Kano pelasti Kabalin asentamalla häneen hengityslaitteen, joka piti Kabalin hengissä. Kanon kohtalo jäi epäselväksi pelin lopussa, mutta hänen uskotaan selviytyneen hengissä.
Sega Dreameye
Sega Dreameye () on Segan kehittämä ja julkaisema lisälaite Sega Dreamcastille. Sillä pystyi ottamaan Still-kuvia ja sitä pystyi käyttämään verkkokamerana.
Muutamat pelit tukivat sitä. Sega Dreameyetä ei julkaistu koskaan Pohjois-Amerikassa eikä Euroopassa.
Mongols MC
Mongols MC on kansainvälinen rikollinen moottoripyöräkerho. Se on perustettu 5. joulukuuta 1969 Montebellossa, Kaliforniassa. Sillä on toimintaa Yhdysvalloissa, Meksikossa, Italiassa, Saksassa, Australiassa ja Pohjoismaissa. Suomeen Mongols tuli vuonna 2011.
Tummasekoyökkönen
Tummasekoyökkönen ("Amphipoea crinanensis") on pienehkö, sekoyökkösten huomattavan vaikeasti määritettäviä lajeja sisältävään sukuun kuuluva yökköslaji. Se on sukunsa lajeista Suomessa selvästi harvinaisin ja vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Tummasekoyökkösen lajinmääritys vaatii genitaalipreparaatin tutkimista. Koirailla se on kuitenkin helppoa, sillä sivulämssän muoto on täysin erilainen kuin kolmella muulla muutoin ulkonäöltään erittäin samankaltaisella sekoyökköslajilla.
Siipien pohjaväri on punertavan tummanruskea, mutta sävy vaihtelee yksilöittäin. Siivet ovat kuitenkin aina melko tasaväriset. Poikkiviirut ovat kaksinkertaiset eivätkä erotu kovin selvästi. Myös keskivarjo on heikko. Munuaistäplän takanurkka on lähes aina tummalla värillä varjostunut ja täplässä on tumma viiru, joka tekee silmukan. Rengastäplä ja munuaistäplä ovat yleensä oranssit, mutta munuaistäplä saattaa joskus olla valkoinen. Takasiivet ovat ruskeat, tyveä kohti vaalenevat. Siipiväli 28–32 mm.
Tarkka esiintymisalue on kuitenkin huonosti tunnettu, sillä riittävän luotettava lajinmääritys on haasteellista. Euroopassa havaintoja on Britteinsaarilta ja Pohjoisesta Länsi-Euroopasta Baltiaan ja idässä Baikalin ja Tianshanin alueilta. Lajin levinneisyys Suomessa oli painottunut Ahvenanmaalle , jossa se on paikoitellen jopa runsaslukuinen, sekä lounaissaaristoon. Sitä on myös tavattu harvakseltaan pitkin etelärannikkoa ja yksitellen jopa sisämaasta.
Tummasekoyökkönen lienee esiintymiseltään erittäin paikoittainen. Sitä on tavattu hiekkapohjaisilla, melko kuivilla paikoilla, mutta elinympäristövaatimukset tunnetaan huonosti. Perhoset tulevat sekä valolle että syötille.
Talvehtiva vaihe on muna.
Toukkia on löydetty ainakin kurjenmiekkojen ("Iris") kasvustoista. Se saattaa elää myös heinillä. Ravintokasvivalikoima tunnetaan huonosti.
Kasımpaşa SK
Kasımpaşa Spor Kulübü on vuonna 1921 perustettu jalkapalloseura Istanbulista, Turkista. Se pelaa Turkin Superliigassa, johon se nousi kaudeksi 2012–13. Korkeimmalla sarjatasolla seura on pelannut aiemmin vuosina 1959-1964, 2007-2008, 2009-2011.
Tarhakohokki
Tarhakohokki ("Silene armeria") on punakukkainen kohokkikasvi. Lajia viljellään myös koristekasvina.
Yksivuotinen tarhakohokki kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Kasvi on pysty, kalju, sinivihreä ja yläosastaan tahmea. Aluslehdet ovat suikeita, varsilehdet ovat yli 1 cm:n levyisiä, puikeita ja sepiviä. Kukinto on monikukkainen ja huiskilomainen. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on kalju, noin 7 mm leveä ja siinä on noin 10 matalaa suonta. Terälehdet ovat lanttokärkisiä sekä väriltään ruusunpunaisia tai harvoin valkoisia. Suomessa tarhakohokki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kota.
Tarhakohokki on alun perin kotoisin Keski- ja Etelä-Euroopasta, mutta on monin paikoin Euroopassa levinnyt puutarhoista luontoon. Suomessa tarhakohokkia tavataan harvinaisena viljelykarkulaisena eripuolilla Suomea Kemin korkeudelle saakka.
Luonnossa tarhakohokki viihtyy kallioilla, tienvarsilla ja joutomailla.
Tarhakohokkia viljellään toisinaan puutarhakasvina.
Gabriella Völgyesi
Gabriella Völgyesi (s. 1977) on unkarilainen poplaulaja. Hän on soittanut pianoa jo 7-vuotiaasta. Hän esiintyi ensimmäisen kerran yleisölle vuonna 1992. Hän aloitti vuonna 1999 Unique-nimisessä yhtyeessä. 2006 vuonna yhtye julkaisi Best of Unique -nimisen kokoelmalevyn.
Radikaali Venstre
Radikaali Venstre () on tanskalainen sosiaaliliberaali puolue. Tanskalaisessa politiikassa puolue kuuluu sosiaalidemokraattien, Sosialistisen kansanpuolueen ja Yhtenäisyyslistan muodostamaan punaiseen blokkiin ja se osallistui sosiaalidemokraattien johtamaan hallitukseen voitettuaan vuoden 2011 vaalit. Puoluetta pidetään sosiaalisilta arvoiltaan vasemmistolaisena, mutta talouspolitiikaltaan Radikaali Venstre eroaa muusta hallituksesta.
Radikaali Venstre perustettiin militarismia vastustaneiden ja vasemmistolaisempien edustajien erotessa Venstrestä toukokuussa 1905. Alkuvuosina puolueen kannattajakunta koostui koulutetuista, pienviljelijöistä ja käsityöläisistä.
Perinteisesti Radikaali Venstre on antanut tukensa tarpeen mukaan joko vasemmistolaiselle tai oikeistolaiselle hallitukselle. Vuoden 2001 vaalien jälkeen puolue on ollut selkeämmin osa vasemmiston muodostamaa punaista blokkia muiden keskustalaisten puolueiden, kristillisdemokraattien ja keskustademokraattien, menetettyä paikkansa kansankäräjillä.
E-100
Panzerkampfwagen E-100 oli saksalainen superraskas panssarivaunu, jota kehiteltiin toisen maailmansodan lopussa.
Waffenamt tilasi suunnitelman vaunusta kesäkuussa 1943. Se oli raskain "Entwicklung-sarjan" (E) panssarivaunu. Tarkoituksena oli standardisoida, (eli saada mahdollisimman moni komponentti sopimaan muihin E-sarjan vaunuihin). Projekti oli rinnakkainen Porschen Maus-panssarivaunulle.
Adlerwerke esitteli E-100-suunnitelman maaliskuussa 1944. Heinäkuussa 1944 Hitler määräsi superraskaiden vaunujen projektit lakkautettavaksi.
Työtä jatkettiin kuitenkin hitaalla vauhdilla kolmen työntekijän kootessa vaunua.
Suunnitelmissa oli käyttää vaunussa HL230-moottoria tai uutta 1200 hevosvoiman moottoria, jota ei vielä ollut olemassa. HL230 oli sama moottori jota käytettiin Panther- ja Tiger II -tankeissa. Sen teho oli riittävä 45-tonniselle Panther-tankille ja alitehoinen jo 70-tonniselle Tiger II:elle.
Rungossa oli viisto panssari, tyypillinen vuoden 1943 loppupuolen ratkaisu, jolla saatiin panssariin lisää suojavaikutusta lisäämättä kuitenkaan painoa. Telapyörät olivat limittäiset, niin kuin Tiger II:sessa ja Pantherissa.
Ensimmäinen prototyyppi ei koskaan valmistunut ja liittoutuneet löysivät sen tehtaalta vuonna 1945. Britit siirsivät vielä keskentekoisen panssarivaunun, ja sen jälkeen se romutettiin.
Fabian Picardo
Fabian Picardo (s. 1972) on gibraltarilainen poliitikko, joka toimii maansa pääministerinä joulukuusta 2011 alkaen.
Picardo syntyi Gibraltarilla ja opiskeli oikeustiedettä Oxfordin yliopistossa. Lakimiehen tutkintonsa päätteeksi hän auskultoi Inns of Court School of Law'ssa Lontoon Gray's Inn'issä. Hänet valittiin Gibraltarin sosialistisen työväenpuolueen (Gibraltar Socialist Labour Party, GSLP) johtoon puolueen pitkäaikaisen puheenjohtajan Joe Bassanon seuraajaksi huhtikuussa 2011, ja kahdeksan kuukautta myöhemmin hänestä tuli pääministeri. Myös pääministerinä hänen edeltäjällään, Peter Caruanalla, oli takanaan pitkä virkakausi.
Ennen GSLP:hen liittymistään Picardo toimi Liberaalipuolueessa ja sitä ennen hän oli perustamassa Kansallispuoluetta.
Picardo on naimisissa ja hänellä on vuonna 2012 syntynyt poika. Hän on Gibraltarin genovalaista sukua, hänellä on työväenluokkainen tausta ja hänen isoäitinsä osallistui Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella.
Altti Järvinen
Altti Johannes Järvinen (19. kesäkuuta 1889 Harjavalta – 4. maaliskuuta 1982 Pori) oli suomalainen hammaslääkäri ja kuoronjohtaja.
Järvinen aloitti kuorolaulun jo kouluaikoinaan Lahdessa ja opiskellessaan kuului Ylioppilaskunnan Laulajiin sekä Helsingin yliopiston Satakuntalaisen Osakunnan kuoroon. Vuonna 1919 hän perusti Porin Suojeluskunnan mieskuoron toimien sen johtajana Suojeluskuntien lakkauttamiseen vuoteen 1944 saakka. Sen jatkajaksi perustettiin Järvisen aloitteesta Porin Mies-Laulu, jonka taiteellisena johtajana hän oli 1945–1965. Vuonna 1945 Järvinen oli mukana perustamassa Suomen Mieskuoroliittoa. Myöhemmin hän toimi sen kunniapuheenjohtajana vuodesta 1968 lähtien kuolemaansa saakka. Altti Järviselle on myönnetty Suomen Mieskuoroliiton kunniamerkki nro 3. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1969.
Järvinen valmistui hammaslääkäriksi vuonna 1915 ja toimi yksityishammaslääkärinä Porissa vuoteen 1970 saakka. Muistelmateoksensa hän julkaisi vuonna 1968.
Järvinen osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa, ja toimi myöhemmin Porin Seudun Rintamamiesyhdistyksen puheenjohtajana.
PIM
PIM oli helsinkiläinen rockyhtye, joka sai alkunsa vuonna 1984. Bändin perustajia olivat Ninni Manninen (laulu), Maria Lumikangas (basso) sekä Päivi (kitara). Päivi lähti varhain yhtyeestä, ja tilalle kitaristiksi tuli Vilma Vainikainen.
Alkuun Ninni soitti rumpuja laulamisen ohella varsinaisen rumpalin puuttuessa. Muutaman tilapäisen soittajan jälkeen yhtyeeseen pyydettiin vihjeen perusteella rumpaliksi Marianne Loppi, joka oli soittanut aiemmin yhtyeessä Geisha.
PIM keikkaili Suomessa ja Ruotsissa, sekä levytti studiossa kolme singleä. Vuonna 1985 julkaistiin Nancy Sinatran kappale ""These boots are made for walking"" sekä oma kappale ""Drink it"". ""Fade away"" jäi viimeiseksi levytykseksi. Yhtye on saanut vaikutteita Sinatran lisäksi muun muassa The Crampsiltä ja Link Wrayltä. Ensisinglen B-puolen raita, ""Dee-Lay"", sai innoituksensa The Nights of Iguana -yhtyeen basisti Dile Kolasesta, joka tunnetaan myös nimellä Delay. Delay antoi PIMille musiikillisia neuvoja muun muassa sovitukseen liittyen. Sen lisäksi yhtyeet keikkailivat usein yhdessä, mutta keikalle lähtiessä Delay oli, nimensä mukaisesti, monesti vähällä myöhästyä.
Vuonna 1986 yhtyeen jäsenistössä tapahtui muutoksia. Kesällä PIM käytti keikoilla kakkoskitaristia, joka ei jäänyt pysyväksi jäseneksi. Sitten rumpali Marianne lähti Ranskaan opiskelemaan. Yhtye päätyi valitsemaan uudeksi rumpaliksi lähipiiristään tutun Ykä Knuuttilan (Musta Paraati, Shadowplay), joka oli mukana levyttämässä ""Fade away"" -singleä.
Lepakko eli Helsingin Lepakkoluola oli merkittävässä asemassa yhtyeelle niin harjoittelu- kuin esiintymisasujen hankintapaikkana, sekä kokoonpanon syntymisessä, "henkinen koti". Yhtyeen esiintymisessä garage-tyylisen rock-musiikin ohella tärkeitä olivat vaaleat, pulleat peruukit, kimaltavat lurex-mekot sekä pitkävartiset platform-kengät.
PIM keskittyi soittamiseen ja hauskanpitoon. "Kaikki oli hyvin sattumanvaraista", sanoi yhtyeen kitaristi Vilma. Yhtye ei koskaan tehnyt LP-levyä. Yhtyeen tarina päättyi vuonna 1988. PIM jätti jäähyväiset kuvattuna yleisellä kaatopaikalla Iltalehden juttuun.
Yhtyeen nimi oli peräisin klassisesta Carl Barksin Aku Ankka -tarinasta ""Vaarallinen lelu"", jossa Aku hypnotisoituu sanoilla "PIM! Olet kana!"
Matti Lehtonen
Matti Lehtonen (s. 10. tammikuuta 1935) on suomalainen entinen lentopalloilija.
Porin Pyrintöä edustanut Lehtonen pelasi Suomen lentopallomaajoukkueessa 45 ottelua vuosina 1957–1963. Vuoden parhaaksi lentopalloilijaksi hänet valittiin vuonna 1957.
HMS Crossbow (G96)
HMS Crossbow (viirinumerot G96 ja D96) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Weapon-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista. Sen köli laskettiin 26. elokuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1945. Se valmistui 4. maaliskuuta 1948.
Alus romutettiin 1972.
HMS Scorpion (G64)
HMS Scorpion (viirinumerot G64 ja D64) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Weapon-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin J. Samuel White and Companylta Cowesista Isle of Wightilta nimellä "HMS Centaur". Sen köli laskettiin 16. joulukuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1946 nimettynä "HMS Scorpioniksi". Se valmistui 17. syyskuuta 1947.
Alus saapui romutettavaksi 1971.
Havupistiäiset
Havupistiäiset (Diprionidae) on pistiäisiin kuuluva heimo. Havupistiäiset voidaan jakaa kahteen alaheimoon: Diprioninae ja Monocteninae. Monocteninae sisältää katajapistiäisiä ("Monoctenus"), Diprioninae kuusi- ja mäntypistiäisiä.
Eräät havupistiäiset, kuten pilkkumäntypistiäinen ja ruskomäntypistiäinen voivat aiheuttaa suuria tuhoja metsäteollisuudelle.
Euroopassa tavattavia havupistiäisiä:
Lehtipistiäiset
Lehtipistiäiset (Tenthredinidae) on pistiäisten lahkoon kuuluva heimo. Se on sahapistiäisten yläheimon suurin heimo: Suomessa elää yli 600 lajia.
Aikuiset ovat ruumiiltaan tanakoita ja tasapaksuja. Peräpäässä munanasetin, jonka hyönteinen voi vetää sisään tuppeen. Lehtipistiäisten munanasetin ei ole kehittynyt pistimeksi. Toukat muistuttavat perhostoukkia, mutta niillä on vähintään kuusi paria jalkoja. Häirittynä monet nostavat takapäänsä pystyyn ja heiluttavat sitä.
Aikuiset lehtipistiäiset syövät mettä tai pikkuhyönteisiä. Toukat syövät lehtiä.
Suomessa eläviä lehtipistiäisiä ovat mm. iso- ja pikkukarviaispistiäinen, isolehtikuusipistiäinen, kuusenneulaspistiäinen ja "Tenthredo mesomelas".
HMS Agincourt (D86)
HMS Agincourt (viirinumero D86) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1943 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista työnumerolla J4870. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 12. joulukuuta telakkanumerolla 664 ja alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1945. Aluksen ensimmäinen päällikkö R. G. Swallow vastaanotti aluksensa 16. helmikuuta 1947 ja se valmistui 25. kesäkuuta.
Alus oli vuoden 1948 alun koeajoissa vieraillen muun muassa Londonderryssä. Syksyllä alus oli Portlandissa, josta se lähti 23. syyskuuta Freetowniin "HMS Illutriousin" ja "HMS Vengeancen" kanssa. Se kiinnittyi 4. lokakuuta "HMS Alameinin" kanssa Kiss Jettyyn Freetownissa, josta alus jatkoi 6. lokakuuta edelleen Takoradiin. Alus saapui määränpäähänsä 8. lokakuuta jatkaen edelleen Simonstowniin, jonne se saapui 18. lokakuuta.
Alus oli 28. lokakuuta Port Elizabethissa, josta se jatkoi Durbaniin. Alus lähti 8. marraskuuta Durbanista Kapkaupunkiin, josta se lähti 16. marraskuuta Freetownin kautta paluumatkalle Britteinsaarille. Alus saapui 12. joulukuuta Portsmouthiin, josta se jatkoi 29. joulukuuta Portlandiin. Alus lähti 31. joulukuuta Gibraltarille, josta se jatkoi Maltalle.
Alus palasi maaliskuussa 1949 Gibraltarin ja Lissabonin kautta Britteinsaarille.
Hävittäjä Agincourt ja sukellusvene Amphion tekivät Helsinkiin laivastovierailun vuonna 1953
HMS Aisne
HMS Aisne (viirinumero D22) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1943 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista työnumerolla J4869. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 26. elokuuta Tynen telakalla telakkanumerolla 74 ja alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1945. Alus valmistui 20. maaliskuuta 1947.
Alus poistettiin palveluksesta 1968 ja se romutettiin 1970.
HMS Alamein
HMS Alamein (viirinumero D17) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1943 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista työnumerolla J4876. Sen köli laskettiin 1. huhtikuuta 1944 telakkanumerolla 665 ja alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1945. Alus valmistui 20. maaliskuuta 1947.
"Alamein" liitettiin vuonna 1946 Kotilaivaston 4. hävittäjälaivueeseen. Se saattoi sisaraluksensa "HMS Barrosan" kanssa lentotukialus "HMS Vengeancea" harjoiteltaessa Britteinsaarten vesillä ja pohjoisilla merialueilla, mutta alus ei osallistunut Pohjois-Irlantiin tehtyihin laivastovierailuihin.
Alus osallistui vuonna 1950 Kotilaivaston kevätpurjehdukseen, jonka aikana osaston alukset kävivät Välimerellä vieraillen muun muassa Italiassa sekä osallistuen erilaisiin harjoituksiin. Alus poistettiin vielä saman vuoden lopulla palveluksesta ja se siirrettiin reserviin.
Toukokuussa 1956 alus oli jälleen 4. hävittäjälaivueessa, jossa se korvasi sisaraluksensa "HMS Aisnen". Alus kuului laivueen mukana Koti- ja Välimeren laivastoihin osallistuen muun muassa Suezin kriisiin. Aluksella syttyi tulipalo 5. marraskuuta 1958 sen ollessa Chathamin telakalla. Palon syyksi paljastui väärinkytketty radiolaitteisto messissä, mikä levisi operaatiokeskukseen. Palon sammuttamiseen osallistui "Alameinin" oman palokunnan lisäksi lähellä ankkurissa olleen "HMS Corunnan" sekä Chatham&Gillingamin palokunnat.
Alus poistettiin palveluksesta 1959 siirrettynä reserviin. Se romutettiin 1964 Blythissä Northumberlandissa.
Anchor
Anchor ( 'ankkuri') voi viitata muun muassa johonkin seuraavista:
HMS Barrosa (D68)
HMS Barrosa (viirinumero D68) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka laskettiin vesille toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 10. maaliskuuta 1943 John Brown and Companyltä Clydebankistä työnumerolla J1615. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 28. joulukuuta telakkanumerolla 615 ja alus laskettiin vesille 17. tammikuuta 1945. Alus valmistui 14. helmikuuta 1947.
Alus poistettiin palveluksesta 1968 ja se romutettiin 1978.
HMS Barfleur (D80)
HMS Barfleur (viirinumero D80) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Swan Hunterilta Tyne and Wearista työnumerolla J4583. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 28. lokakuuta telakkanumerolla 1691 ja alus laskettiin vesille 1. marraskuuta 1943. Alus valmistui 14. syyskuuta 1944.
Alus romutettiin 1966.
Isolehtikuusipistiäinen
Isolehtikuusipistiäinen ("Pristiphora erichsonii") on lehtipistiäisten heimoon kuuluva hyönteinen.
Isolehtikuusipistiäinen on noin yhdeksän millimetriä pitkä. Sillä musta pää ja keskiruumis. Takaruumista kiertää oranssi nauha. Toukat ovat täysikasvuisina puolitoista senttimetriä pitkiä, mustapäisiä ja päältä harmaanvihreitä, alta vaaleampia.
Isolehtikuusipistiäiset viihtyvät kosteilla alueilla, jossa niitä saalistavat pikkujyrsijät eivät viihdy. Pistiäiset munivat puuhun, jossa jälkeläiset viettävät toukkavaiheen. Puuksi kelpaavat kaiken kokoiset ja ikäiset siperian- ja euroopanlehtikuuset.
Laji parveilee kesä–heinäkuussa. Naaras laskee 40–50 munaa lehtikuusen pitkäversojen toiselle puolelle tehtyyn taskuun, mikä saa versot kiertymään. Toukat kuoriutuvat loppukesällä ja siirtyvät lyhytversoihin. Toukat elävät puussa 2,5–4 viikkoa neulasia syöden. Ne liikkuvat ryhmänä ja syövät yhden oksan paljaaksi ennen kuin siirtyvät seuraavaan. Aikanaan pudottautuvat maahan ja valmistavat kotelokopan, jossa ne yleensä talvehtivat ennen koteloitumista. Toukat koteloituvat yleensä seuraavana kesänä, joskus kuitenkin jo syksyllä. Seuraavan vuoden alkukesällä aikuiset kuoriutuvat koteloistaan ja aloittavat parveilun.
Isolehtikuusipistiäinen on metsätaloudelle haitallinen tuhohyönteinen. Toukat voivat suurina määrin kaluta puun paljaaksi, mikä hidastaa vuosikasvua ja altistaa puun sairauksille.
Horton
Horton voi tarkoittaa seuraavia:
Kuusenneulaspistiäinen
Kuusenneulaspistiäinen ("Pristiphora abietina") on lehtipistiäisten heimoon kuuluva hyönteinen.
Aikuinen hyönteinen on keltamusta ja noin viisi millimetriä pitkä. Toukka on vaaleanvihreä. Toukat syövät alkukesästä. Toistuvana syöminen aiheuttaa puulle monilatvaisuutta.
Kuusenneulaspistiäisen luonnollisia vihollisia ovat ainakin seuraavat: isopirkko ("Anatis ocellata"), puikkoseppä ("Athous subfuscus"), lehtokiitäjäinen ("Carabus hortensis"), kaljukekomuurahainen ("Formica polyctena") ja kaarnasysikiitäjäinen ("Pterostichus oblongopunctatus").
Hiirenohra
Hiirenohra ("Hordeum murinum") on yksivuotinen heinälaji ohrien suvussa. Sitä esiintyy Euroopassa. 
Hiirenohra kasvaa enintään 20 senttimetriä korkeaksi. Sen kerrannaistähkä on ohut, kolmesta kahdeksaan senttimetriä pitkä. Osassa tähkylöistä kaleiden laidat ovat pitkäkarvaisia. Samannäköisellä pelto-ohralla kaleet ovat ovat kaljulaitaisia, vihneet pidempiä kuin hiirenohralla.
Lännenmaarianheinä
Lännenmaarianheinä ("Hierochloë odorata") on monivuotinen tuoksuva heinälaji. Sen alalajeja on lapinmaarianheinä (ssp. "odorata") ja lännenmaarianheinä (ssp. "baltica").
Lännenmaarianheinän korret kasvavat juurakosta 25:stä 80:een senttimetriä korkeiksi. Röyhyssä on tavallisesti 20–60 linssimäistä kullanruskeaa tähkylää. Laji muistuttaa erityisesti niittymaarianheinää, johon verrattuna ulkohelpeiden laitaosat ovat harvasti karvaisia ja vihne hento.
Mikael Rajala
Henri Mikael Johannes Rajala (s. 12. maaliskuuta 1987 Espoo) on suomalainen korkeushyppääjä. Hän edustaa Espoon Tapiot -seuraa. Häntä valmentaa Jouko Kilpi. Ennen Kilpeä valmentajana toimi Reijo Jokela.
Rajala saavutti pronssia Kalevan kisoissa vuonna 2011 tuloksellaan 208 cm. Hänen ennätyksensä on 218 cm. Hänellä on maaotteluedustuksia.