hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Robert Byron
Robert Byron (26. helmikuuta 1905 Wembley, Middlesex, Yhdistynyt kuningaskunta – 24. helmikuuta 1941 Skotlannin rannikolla) oli brittiläinen matkakirjailija, taidekriitikko ja historioitsija. Hänen tunnetuin teoksensa on matkakirja "Tie Oxianaan" ("The Road to Oxiana", 1937).
Byron sai potkut Oxfordin yliopistosta nautinnonhaluisen elämäntyylinsä ja kapinointinsa takia. Hänet tunnettiin yliopistoaikoinaan myös kuningatar Viktoria -imitaatiostaan.
Byron matkusteli laajasti, Athos-vuorella, Intiassa, Neuvostoliitossa ja Tiibetissä. Keskeiseksi aiheekseen hän kuitenkin löysi Afganistanin ja Persian, joista hän kirjoitti tilapäisessä asuinpaikassaan Pekingissä teoksen "Tie Oxianaan". Hänen asuinkumppaninaan Pekingissä oli aikansa julkisuuden lemmikkejä ollut Desmond Parsons.
Byronin kirjoituksissa on keskeisenä aiheena arkkitehtuuri, ja hän puolusti hyvin voimakkaasti historiallisten rakennusten säilyttämistä. Hän ei kuitenkaan pitänyt taiteellisesti merkittävinä talibanien myöhemmin tuhoamia Buddha-veistoksia Afganistanin Bamiyanin maakunnassa.
Byron osallistui viimeiseen Nürnbergin puoluekokoukseen 1938, mutta oli selväsanainen kansallissosialismin vastustaja. Hän kuoli toisen maailmansodan aikana, kun sukellusvene ampui torpedolla alusta "SS Jonathan Holt", jolla hän matkusti.
Gregory H. Johnson
Gregory Harold "Box" Johnson (s. 12. toukokuuta 1962 South Ruislip, Middlesex, Yhdistynyt kuningaskunta) on entinen Yhdysvaltain ilmavoimien eversti ja nykyinen NASAn astronautti. Maaliskuussa 2008 hän osallistui ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen STS-123 avaruussukkula "Endeavourin" pilottina. Hän toimi myös 16. toukokuuta 2011 laukaistun STS-134:n pilottina.
Kuten useimmat muutkin yhdysvaltalaiset astronautit Johnson on partiolainen. Hän on naimisissa Cari M. Harbaughin kanssa. Heillä on kolme lasta.
Matti Anttonen
Matti Kalervo Anttonen (s. 27. marraskuuta 1957 Tampere) on suomalainen diplomaatti ja Suomen ulkoministeriön valtiosihteeri 1.3.2018 alkaen. Ennen valtiosihteeriksi nimittämistään Anttonen ehti toimia tammikuusta 2017 alkaen Suomen Ruotsin-suurlähettiläänä Tukholmassa, jonne hänet nimitettiin sen jälkeen, kun häntä edeltävä suurlähettiläs Jarmo Viinanen kutsuttiin etuajassa pois epäasiallisen käytöksen vuoksi. Anttonen on toiminut myös Suomen suurlähettiläänä Venäjällä vuodesta 2008 vuoden 2012 huhtikuun loppuun. Hänen tilallaan toimi 1. toukokuuta 2012 lähtien Hannu Himanen. Venäjän suurlähettiläskauden jälkeen Anttonen toimi taloudellisten ulkosuhteiden alivaltiosihteerinä.
Anttonen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Turun kauppakorkeakoulusta ja valtiotieteiden maisteriksi Turun yliopistosta. Hän tuli ulkoministeriön palvelukseen 1986. Vuosina 1987–1991 hän oli avustajana ja lähetystösihteerinä Moskovan suurlähetystössä, sitten kolme vuotta Geneven pysyvässä edustustossa YK:ssa ja vuosina 1994–1996 hän vastasi ulkoasiainministeriössä EU–Venäjä-suhteista. Vuonna 1998 Anttonen nimitettiin Venäjän-yksikön päälliköksi ja vuonna 2001 ulkoasiainministeriön Itäosaston apulaisosastopäälliköksi. Vuosina 2002–2006 hän oli ministeri ja edustuston päällikön sijainen Suomen Washingtonin-suurlähetystössä Yhdysvalloissa ja sitten energiakoordinaattorina Helsingissä 2007–2008, kunnes hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan.
Maggie Siff
Maggie Siff (s. 21. kesäkuuta 1974 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa "Mad Men", "Sons of Anarchy" ja "Billions". Hän on näytellyt myös elokuvissa "Push" ja "Leaves of Grass" sekä yhdysvaltalaisessa "Life on Mars" -televisiosarjassa. Siff on juutalainen isänsä kautta.
Henanin museo
Henanin museo () on Zhengzhoun kaupungissa Kiinassa sijaitseva taide- ja historiamuseo. Museo perustettiin alun perin vuonna 1927 ja nykyinen museo avattiin vuonna 1997. Museossa on yli 130 000 esinettä. Henanin museo on Kiinan vanhin museo.
Lammijärvi (Somero)
Lammijärvi on Paimionjoen vesistöön kuuluva pieni metsäjärvi Someron Ollilan kylässä. Järven pinta ala on 8,824 hehtaaria, rantaviivan pituus 1,27 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 110,4 metriä.
Järvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen valuma-alueeseen, ja on Jaatilanjoen valuma-alueen järvistä suurin. Sen lasku-uomana on Jaatilanjoen latvahaaraan Katjokeen laskeva Lammijärvenoja.
Someron kaupungilla on Lammijärven rannassa uimaranta.
Vilho Turunen
Vilho Turunen (16. joulukuuta 1923 Polvijärvi – 8. helmikuuta 1973 Joensuu) oli suomalainen poliitikko. Turunen valittiin kansanedustajaksi Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä ja hän oli eduskunnassa yhden kauden 1958–1962, ensin Sosialidemokraattisen opposition 1958–1959 ja sitten Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton eduskuntaryhmässä 1959–1962.
Turunen työskenteli SDP:n sihteerinä Kuopion läänin itäisessä piirijärjestössä 1951–1958, Joensuun piirin sosialidemokraattisen nuorisojärjestön sihteerinä, TPSL:n puoluesihteerinä 1962–1963, Metsäalan työeläkekassan tarkastajana 1963–1968 ja Maaseututyöväen liiton asiamiehenä 1963–1973.
Turunen osallistui kunnallispolitiikkaan Joensuun kaupunginvaltuustossa ja -hallituksessa. Hän oli myös kaupunginjohtajan varamies.
Jääkiekon D-sarjan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon D-sarjan maailmanmestaruuskilpailut pelattiin vuosina 1987–2000, jonka jälkeen sen korvasi jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut.
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut pelattiin vuosina 1951–2000, jonka jälkeen sen korvasi jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut.
Vuosien 1964 ja 1968 kilpailut kuuluivat olympiakisoihin ja olivat virallisesti alemman loppusarjan (sijat 9-16) kamppailuja. Näissä kisoissa ei pelattu noususta tai putoamisesta.
Farah Khan
Farah Khan (s. 9. tammikuuta 1965) on intialainen elokuvaohjaaja ja koreografi. Hänet tunnetaan parhaiten työstään Bollywood-elokuvien koreografina. Khan on ohjannut muun muassa suositun elokuvan "Om Shanti Om" (2007).
Koadjuuttorisota
Koadjuuttorisota oli Vanhalla-Liivinmaalla käyty sisällissota vuosina 1556–1557. Sodan osapuolina olivat Puolalaismielinen Riian arkkipiispa ja tätä vastustanut Liivinmaan ritarikunta. Sota päättyi Puolan sekaantumiseen ja Posvolissa vuonna 1557 solmittuun puolustus- ja hyökkäysliittoon.
Riian arkkipiispana toimi ennen sotaa maakreivi Wilhelm, jolla oli läheiset suhteet veljeensä Preussia johtaneeseen Albrektiin ja serkkuunsa Puolan kuningas Sigismund II:n. Wilhelm oli lisäksi koonnut ympärilleen puolalaispuolueen, jota hän aikoi käyttää noustakseen Vanhan-Liivinmaan johtoon. Lähentääkseen suhteita Puolaan Wilhelm valitsi koadjuuttorikseen Mecklenburgin herttua Kristoferin. Lisäksi hän solmi suhteet ritarikunnan puolalaismieliseen maamarsalkkaan Jaspar Münsteriin, joka pyrki puolestaan ritarikunnan koadjuuttoriksi. Münsterin sijaan ritarikunta valitsi kuitenkin koadjuuttorikseen puolalaisvastaisen Wilhelm von Fürstenbergin.
Ritarikunnan päästyä selville puolalaismielisten aikeista päästä valtaan ritarikunta hyökkäsi Riian arkkihiippakuntaan ja vallaten kaikki alueen linnat. Myös itse arkkipiispa ja tämän koadjuuttorit jäivät vangeiksi. Tapahtumat johtivat siihen, että Puola keskitti suuren määrän joukkoja rajalle ja pakotti näin ritarikunnan neuvotteluihin kanssaan. Neuvotteluihin lähti ritarikunnan Fürstenberg, joka oli tällä välin valittu maamestariksi.
Puolalaiset ja ritarikunta solmivat sodan päättäneen sopimuksen Posvolissa syyskuussa 1557. Sopimuksen mukaan Riian arkkipiispa ja tämän koadjuuttorit palautettiin virkoihinsa ja ritarikunnan oli pakko solmia hyökkäys- ja puolustusliitto Puolan kanssa. Liiton oli määrä tulla voimaan Puolan ja Venäjän välisen välirauhansopimuksen rauettua viiden vuoden kuluttua. Posvolin sopimus lisäsi merkittävästi puolalaisten vaikutusvaltaa Liivinmaalla, mutta ei tarjonnut suojaa ulkopuolista hyökkäystä vastaan. Venäjä hyökkäsikin maahan vuoden kuluttua ja aloitti Vanhan-Liivinmaan hajoamiseen johtaneen Liivinmaan sodan.
Erkki Harju
Erkki Harju (29. maaliskuuta 1942 Tampere – 29. maaliskuuta 2011 Lempäälä) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän voitti urallaan kolme Suomen mestaruutta. Hän pelasi Tampereen Ilveksessä yhden ottelun SM-sarjakaudella 1959–1960, viisi ottelua kaudella 1960–1961 ja kuului kaksi seuraavaa kautta Ilveksen vakiokokoonpanoon. Sen jälkeen hän pelasi Porin Karhuissa kaksi kautta ja vielä kauden 1965–1966 Ilveksessä. Kaikkiaan hän pelasi SM-sarjassa 90 ottelua, joissa hän teki 50 maalia, antoi 30 maalisyöttöä ja istui jäähyllä 40 minuuttia. Jääkiekkouran jälkeen hän työskenteli kirjapainoalalla Tampereella myynnin ja myyntijohdon parissa sekä ennen eläkkeelle jäämistään konsulttina.
Vitali
Vitali esiintyy etunimenä Venäjällä ja sukunimenä Suomessa ja Italiassa. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Tōhō Project
Tōhō Project (, joskus myös Project Shrine Maiden) on japanilainen shoot ’em up-pelisarja. Pelisarja sijoittuu kuvitteelliseen Gensōkyōn rinnakkaistodellisuuteen, jonka asukkaat ovat ihmisten lisäksi eri mytologioiden olentoja. Etenkin Japanin ja Kiinan mytologioista on ammennettu ideoita pelihahmojen luomiseen.
Touhou Project on ns. dōjin- eli harrastelijavoimin tuotettu pelisarja. Pelit on julkaistu Shanghai Alice gengakudan -ryhmän nimellä, mutta pelien teosta on enimmäkseen vastannut yksin Jun’ya Ōta, joka käyttää nimimerkkiä ZUN. Pelisarja sai alkunsa vuonna 1996 japanilaisella PC98-tietokoneelle julkaistulla pelillä "Tōhō reiiden – Highly Responsive to Prayers", jolle pelit julkaistiin aluksi "Amusement Makers" -studion nimen alla. Vuonna 2002 julkaistiin pelisarjan kuudes osa ja ensimmäinen Windows-peli "Tōhō kōmakyō – Embodiment of Scarlet Devil".
1: "Tōhō reiiden – Highly Responsive to Prayers"
2: "Tōhō fūmaroku – Story of Eastern Wonderland"
3: "Tōhō yumejikū – Phantasmagoria of Dim. Dream"
4: "Tōhō gensōkyō – Lotus Land Story"
5: "Tōhō kaikidan – Mystic Square"
6: "Tōhō kōmakyō – The Embodiment of Scarlet Devil"
7: "Tōhō yōyōmu – Perfect Cherry Blossom"
7,5: "Tōhō suimusō – Immaterial and Missing Power"
8: "Tōhō eiyashō – Imperishable Night"
9: "Tōhō kaeizuka – Phantasmagoria of Flower View"
9,5: "Tōhō bunkachō – Shoot the Bullet"
10: "Tōhō fūjinroku – Mountain of Faith"
10,5: "Tōhō hisōten – Scarlet Weather Rhapsody"
11: "Tōhō chireiden – Subterranean Animism"
12: "Tōhō seirensen – Undefined Fantastic Object"
12,3: "Tōhō hisōtensoku – chōdokyū Guignol no nazo o oe"
12,5; "Double Spoiler – Tōhō bunkachō"
12,8: "Yōsei daisensō – Tōhō sangetsusei"
13: "Tōhō shinreibyō – Ten Desires"
13,5: "Tōhō shinkirō – Hopeless Masquerade"
14: "Tōhō kishinjō – Double Dealing Character"
14,3."Danmaku-amanojaku – Impossible Spell Card"
14,5: "Tōhō shinpiroku – Urban Legend in Limbo"
15: "Tōhō kanjuden – Legacy of Lunatic Kingdom"
15,5: "Tōhō hyōihana – Antinomy of Common Flowers"
16: "Touhou tenkuushou – Hidden Star in Four Seasons"
16.5: "Hifuu Nightmare Diary ~ Violet Detector"
Tōhō Project on ajan kuluessa saanut osakseen huomattavaa kulttisuosiota. Tätä on edesauttanut pelien vapaamielinen lisensointi, joka antaa kaikille oikeuden kaikkiin pelissä esiintyviin tekijöihin hahmoista musiikkeihin, kunhan niitä ei käytetä kaupallisiin tarkoituksiin. Tämän ansiosta pelisarjan fanit ovat tehneet huomattavan määrän remiksauksia pelisarjan musiikeista, Flash-animaatioita, kuvia pelin hahmoista, dōjin-sarjakuvia ja jopa kokonaisia animaatiojaksoja.
Zemaryalai Tarzi
Zemaryalai Tarzi (s. 1939 Kabul, Afganistan) kansainvälisesti tunnettu arkeologi, joka on kotoisin Afganistanista. Professori Tarzi suoritti opintonsa professori Daniel Schlumbergerin ohjauksessa. Hänellä on kolme tohtorin arvoa. Hän johti vuosina 1973–1979 Afghanistanin historiallisten muistomerkkien tutkimuksen ja säilytyksen virastoa sekä Kabulin Arkeologista tutkimuslaitosta. Tarzi lähti maanpakoon Ranskaan vuonna 1979, jossa hänestä tuli Strasbourgin yliopiston Itäisen arkeologian professori.
Tarzi johti myöhemmin kaivauksia Bamiyanin Buddha-patsaiden tuhopaikalla ja Haddassa Itä-Afganistanissa Tape Shotorissa ja Tape Tope Kalanissa. Hän johtaa Ranskan arkeologisia tutkimuksia ja kaivauksia Bamiyanissa. Tarzi oli keskeinen henkilö dokumenttielokuvassa "The Giant Buddhas". Talibanien tuhottua Bamyanin Buddhat sveitsiläinen elokuvantekijä Christian Frei uskaltautui Afghanistaniin Bamiyanin laaksoon Tarzin kanssa saadakseen käsityksen tuhosta ja tutkiakseen legendaaristen patsaiden historiaa.
Professori Tarzi on kirjoittanut kuutisenkymmentä artikkelia ja kirjaa. Hän on myös Kaliforniassa San Rafaelissa sijaitsevan Afganistanin arkeologian suojeluyhdistyksen Association for the Protection of Afghan Archaeology, Inc. (APAA) puheenjohtaja.
Marcus Vinicius
Marcus Vinicius oli roomalainen poliitikko. Hän oli naimisissa keisari Caligulan siskon Julia Livillan kanssa.
Viniciuksen isän isä, jonka nimi myös oli Marcus Vinicius, kuului ritarisäätyyn ja oli kotoisin Campaniasta. Hänestä tuli keisari Augustuksen hyvä ystävä ja hänet tunnettiin erinomaisena sotilaana. Hän toimi muun muassa vuoden 19 eaa. konsulina (suffectus) ja hänelle myönnettiin ornamenta triumphalia. Viniciuksen isä Lucius Vinicius oli vuoden 2 jaa. konsuli, muttei ansioitunut sotilaana. Hänet tunnettiin kuitenkin oraattorina ja kirjallisuuden ystävänä.
Marcus Vinicius oli myös kiinnostunut kirjallisuudesta ja hän oli historioitsija Velleius Paterculuksen sponsori. Vinicius oli vuoden 30 konsuli. Lucius Annius Vinicianus oli ehkä Viniciuksen siskonpoika. Caligulan murhan jälkeen Vinicius oli yksi potentiaalinen ehdokas hänen seuraajakseen eikä ole täyttä varmuutta mikä rooli Viniciuksella oli Caligulan murhan takana olleessa salaliitossa.
Cedric Hardwicke
Cedric Hardwicke (19. helmikuuta 1893 Stourbridge, Worcester Englanti – 6. elokuuta 1964 New York, New York, Yhdysvallat) oli brittiläinen näyttelijä.
Hän opiskeli näyttelemistä Royal Academy of Dramatic Artissa. Hardwicke näytteli pääasiassa teatterissa ja ystävystyi näytelmäkirjailija George Bernard Shaw'n kanssa, jonka useissa näytelmissä hän esiintyi 1920- ja 1930-luvuilla. Hardwicke lyötiin ansioistaan näyttelijänä ritariksi 1934. Tilaisuudessa huonokuuloinen kuningas Yrjö V käytti Hardwickestä nimeä "Sir Samuel Pickwick", koska oli kuullut tämän nimen väärin.
Hardwicken ensimmäinen elokuva Yhdysvalloissa oli vuonna 1935 valmistunut "Elämän uhkapeli". Yhdysvalloissa hän näytteli sekä suurtuotannoissa ja erityisesti loppuaikoinaan taloudellisten syiden pakottamana myös satunnaisissa rooleissa pienemmissä elokuvissa. Broadwaylla Hardwicke näytteli muun muassa vuonna 1960 näytelmässä "A Majority of One".
Hardwicke on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Hän kirjoitti kaksi omaelämäkertateosta, joista jälkimmäinen, "A Victorian in Orbit", ilmestyi 1961.
Golf kesäolympialaisissa 1904 – miesten yksinpeli
Golfin miesten yksinpeli käytiin Saint Louis´n kesäolympialaisissa 1904 19. – 24. syyskuuta. 72 yhdysvaltalaista ja kolme kanadalaista golfaajaa pelasivat lyöntipelinä 36 reikää eli kaksi kierrosta käsittäneen karsinnan. Karsinnan 32 parasta pelaajaa selviytyi reikäpelinä pelatuille pudotuspelikierroksille, joita pelattiin yksi päivässä.
Olympiavoittajaksi itsensä pelasi kanadalainen George Lyon, joka oli ainoa pudotuspelikierroksille selviytynyt ei-yhdysvaltalainen pelaaja. Kultaottelun reikäpelissä Lyon voitti Chandler Eganin 3/2. Välierissä Lyonille hävinnyt Francis Newton ja Eganille hävinnyt Burt McKinnie saivat pronssimitalit.
Pudotuspeleihin selviytyneet
"x/x = tavoittamaton johto (esim. 3/2 = kolmen reiän johto, kun kaksi reikää jäljellä), 1 up = viimeisellä eli 18. reiällä ratkennut peli, (mahdollinen joidenkin reikien päättyessä tasan), 37 reikää = ylimääräisenä pelattu reikä pelin päättyessä tasan 18–18."
Kultaottelupäivän aamun sää oli hämärä ja viileä, ja sade haittasi Lyonia ja Egania koko päivän. 36 reiän reikäpelinä edellisten kierrosten tapaan käyty peli oli turnauksen tasaisimpia. Peli ratkesi Lyonin siirryttyä 34. reiän jälkeen tavoittamattomaan kolmen reiän johtoon. Kilpailusta uupunut 19-vuotias hopeamitalisti Egan suuntasi lepäämään kilpailun jälkeen. 45-vuotias Lyon sen sijaan osallistui palkintoaterialle, jossa käveli käsillään huoneen päästä päähän.
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut
Jääkiekon C-sarjan maailmanmestaruuskilpailut pelattiin vuosina 1961–2000, jonka jälkeen sen korvasi jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut.
Roman Karmen
Roman Lazarevitš Karmen () (16. marraskuuta 1906 Odessa – 28. huhtikuuta 1978 Moskova Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen sotakuvaaja ja elokuvaohjaaja, joka luetaan dokumenttielokuvan suurten tekijöiden joukkoon. Kriitikot ovat kiinnittäneet huomiota hänen töittensä propagandistisuuteen ja jopa pitäneet häntä Leni Riefenstahlin neuvostoversiona.
HMS B.1
HMS B.1 oli Britannian Kuninkaallisen laivaston B-luokan sukellusvene. Alusta kutsuttiin alun perin nimellä "HMS A.14", mutta se nimettiin valmistuessaan uudelleen B-luokan ensimmäiseksi alukseksi.
Alus tilattiin 24. maaliskuuta 1904 Vickersiltä Barrow-in-Furnessista osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa. Se laskettiin vesille 25. lokakuuta 1904 ja alus valmistui 16. huhtikuuta 1905. Aluksen voimanlähteenä oli Vickersin valmistama 16-sylinterinen dieselmoottori.
Alus oli ensimmäisen maailmansodan sotatoimiin sopimaton ja se siirrettiin Portsmouthiin koulutuskäyttöön, missä tehtävässä se oli vuoteen 1916 saakka. Se myytiin romutettavaksi 1921.
Kulttuurišokki
Kulttuurišokki tarkoittaa ihmisen vaikeutta sopeutua vieraaseen kulttuuriin. Siihen liittyvät oireet voivat olla psyykkisiä ja fyysisiä, voimakkuudeltaan eriasteisia ja jokainen kokee sen eri tavoin. Kulttuurišokkiin liittyvien tuntemusten voimakkuus riippuu omasta henkisestä kapasiteetista, oman ja kohdattavan kulttuurin erilaisuudesta sekä aiemmista kokemuksista.
Kulttuurišokkiin on määritelty neljä eri vaihetta:
Berliinin egyptiläinen museo
Berliinin egyptiläinen museo () on Egypti-aiheinen museo Saksan pääkaupungissa Berliinissä. Suurin osa museon aarteista on peräisin Preussin kuninkaiden kokoelmista. Toisen maailmansodan aikana museo vahingoittui pahasti ja sodan päätyttyä kokoelma oli jakautununeena Itä- ja Länsi-Berliinin puolelle. Yhdistynyt kokoelma on vuodesta 2009 lähtien jälleen ollut esillä Museosaaren Neues Museumissa, kuten jo 1800-luvulla.
Elementtitalo
Elementtitalo on kerrostalo, joka on rakennettu valmiita elementtejä pinoamalla ja yhdistelemällä. Elementtitalo on rakennushetkellä helppo ja nopea koota, joskin täytyy ottaa huomioon että elementtien valmistus vie oman aikansa. Elementtitaloja on tehty paljon entisen Neuvostoliiton alueilla, etenkin Venäjällä. Neuvostoliitossa 1950–1960-luvuilla rakennettuja elementtitaloja kutsutaan hruštšovkaksi. Hruštšovkia on asuinkäytössä edelleen hyvin paljon ja niitä löytyy jokaisesta Venäjän kaupungista.
Suomen ensimmäinen huomattava rakennus, jonka rakentamisessa käytettiin elementtitekniikkaa, oli vuonna 1957 valmistunut Helsingin yliopiston Porthania. Ensimmäinen lähiö, jonka rakentamisessa käytettiin järjestelmällisesti elementtitekniikkaa, oli 1960-luvun alkupuolella rakennettu Helsingin Pihlajamäki.
HMS Alert (1856)
HMS Alert oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1858 vesillelaskettu 17-tykkinen Cruizer-luokan potkurisluuppi viktoriaanisessa laivastossa. Alus tuli tunnetuksi arktisen alueen tutkimusmatkoistaan, joiden aikana se saavutti vuonna 1876 82 astetta pohjoista leveyttä. Alus romutettiin vuonna 1894.
Puiset Cruizer-luokan sluupit oli suunniteltu lordi John Hayn ohjauksessa, ja hänen johtamansa komitean lakkauttamisen jälkeen työnohjausta jatkoi laivaston rakennustöiden valvoja Sir Baldwin Walker. Alus tilattiin saman aikaisesti sisaraluksensa "HMS Falconin" kanssa 2. huhtikuuta 1853. Sen köli laskettiin tammikuussa 1853 Pembroken laivastontelakalla. Alus varustettiin Chathamissa kaksi sylinterisellä höyrykoneella, jonka toimitti Ravenhill and Salkeld. Höyrykone maksoi 6 052 puntaa, ja se tuotti 383 hevosvoimaa. Koneisto oli kytketty yhteen akseliin, joka liikutti alusta maksimissaan 8,8 solmun nopeudella. Alus oli lisäksi varustettu prikitakilalla.
"Alert" varustettiin uudelle moottorilla vuonna 1875, jolloin siihen asennettiin R. & W. Hawthornin kaksisylinterinen 60 nhp:n compoundhöyrykone. Korkeapainesylinteri oli 25 tuumaa läpimitaltaan, ja matalapainesylinteri oli 48-tuumainen. Iskunpituus oli 18 tuumaa. Koeajoissa aluksen nopeus oli 7,684 solmua, jolloin se tuotti 312 hevosvoimaa. Samalla alus vahvistettiin kulkemaan jäissä, mikä kasvatti sen uppouman 1 240 tonniin. Alus teki vuosina 1875–1876 "HMS Discoveryn" kanssa arktisen tutkimusmatkan, jolloin sen päällikkönä oli George Nares.
Alus luovutettiin vuonna 1878 tutkimuskäyttöön, ja se lainattiin vuonna 1884 American Research Societylle.
Johannes Valmari
Johannes Valmari (14. kesäkuuta 1883 Kemi – 12. elokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja Helsingin yliopiston professori.
Valmarin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Valmari ja Elsa Matilda Vaara. Hän valmistui kemisti-insinööriksi Polyteknillisestä opistosta vuonna 1906 ja toimi sitten kemian opettajana Helsingin teollisuuskoulussa vuoteen 1910 saakka. Filosofian kandidaatin tutkinnon Valmari suoritti 1908 ja filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1912. Hän toimi maanviljelystaloudellisen koelaitoksen assistenttina vuodesta 1908 vuoteen 1918 ja 1919–1932 laitoksen maanviljelyskemian ja -fysiikan osaston johtajana. Vuonna 1919 Valmarista tuli myös saman alan vt. professori Helsingin yliopistoon. Vakinaisen viran hän sai vuonna 1923. Hän toimi yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaanina 1924–1934.
Valmari julkaisi tieteellisten tutkimusten ohella alansa kirjoja sekä artikkeleita sanoma- ja aikakauslehdissä. Hän toimi monien valtiollisten komiteoiden jäsenenä ja oli valtion maanviljelyskemiallisen laboratorion johtokunnan puheenjohtaja vuodesta 1924. Valmari kehitti E. S. Tomulan kanssa ns. kotkafosfaatin, jota valmistettiin valtion omistamilla superfosfaattitehtailla Kotkassa. Hän sai mainetta myös keksimänsä ravintosuolaliuoksen vuoksi.
Valmarin puoliso vuodesta 1905 oli Saima Johannes Latvala. Valmarin sisar Olga oli naimisissa Virossa syntyneen eversti ja vaihtoehtolääkäri Hans Kalmin kanssa.
Matthew Goode
Matthew William Goode (s. 3. huhtikuuta 1978 Exeter Englanti) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten elokuvista "Match Point", "Amor yllättää", "Watchmen", "Brideshead Revisited – mennyt maailma", "The Imitation Game" ja "A Single Man", jossa hän näyttelee muun muassa Colin Firthin ja Julianne Mooren rinnalla.
Goode ja hänen pitkäaikainen naisystävänsä, Sophie Dymoke, saivat maaliskuussa 2009 ensimmäisen tyttärensä, Matilda Even.
Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön
Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön on Anne Saarikallen ja Johanna Suomalaisen vuonna 2007 julkaisema kirja suomalaisista etunimistä. Teoksen on kustantanut Gummerus.
Kirjassa on yli 2 000 nimiartikkelia, ja nimistä mainitaan myös eri muunnokset ja kirjoitusasut. Nimistä kerrotaan lyhyesti niiden alkuperä ja historia sekä suosion kehitys ja huippukohdat eri vuosikymmeninä. Artikkeleissa mainitaan nimipäivä, jos nimi on suomalaisessa nimipäiväkalenterissa. Artikkelien lopussa on luetteloita nimien lempinimistä ja tunnetuista suomalaisista kantajista. Naisten ja miesten nimet käsitellään eri osioissa. Kirjan kannet on suunnitellut Jani Pulkka.
Andrew J. Feustel
Andrew J. (Drew) Feustel (s. 25. elokuuta 1965 Lancaster, Pennsylvania) on geofyysikko ja NASAn astronautti. Toukokuussa 2009 hän osallistui ensimmäiselle avaruussukkulalennolleen STS-125 avaruussukkula "Atlantiksen" tehtäväspesialistina. Kyseessä oli Hubble-avaruusteleskoopin huoltolento. Lennolla hän osallistui kolmelle avaruuskävelylle. Hän osallistui 16. toukokuuta 2011 laukaistun sukkulalennolle STS-134 "Endeavour" tehtäväspesialistina.
Feustel on naimisissa Indira Devi Bhatnagarin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Versus All
Versus All on vuonna 2007 Helsingissä perustettu punk-vaikutteinen rock-yhtye, joka on julkaissut kolme albumia. Yhtyeen tyyliä on kuvattu yhdistelmäksi amerikkalaista melodista hardcorea, Turbonegro-tyylistä punkrockia ja rock-vaikutteita kuten Hanoi Rocksia .
Yhdystie 2170
Yhdystie 2170 (osoitenimi Eurajoella "Kirkkotie" ja "Huhdantie", Eurassa "Paneliantie" ja "Nakkilantie", Nakkilassa "Hormistontie" ja "Siltatie") on yhdystie Eurajoella, Eurassa ja Nakkilassa Satakunnassa.
Tie alkaa valtatieltä 8 Eurajoen Kirkonkylässä "Kirkkotien" nimellä ja jatkuu sieltä Eurajoen pohjoisrantaa seuraten Eurajoen Lavilan kylän kautta Eurajoen Irjanteelle, missä siihen yhtyy valtatieltä 8 alkunsa saava yhdystie 2171. Täällä "Huhdantien" nimellä jatkuva tie erkanee pian Irjanteen kylän jälkeen Eurajoen uomasta ja kulkee Eurajoen Huhdan kylän läpi. Euran rajalla tie vaihtuu nimeltään "Paneliantieksi" ja pian tämän jälkeen yhdystien 2172 risteyksessä "Nakkilantieksi" ja edelleen Nakkilan rajalla "Hormistontieksi". Nakkilan Hormistossa tie kohtaa Luvialta tulevan yhdystien 2177 risteyksen. Leistilän kylän luona tie ylittää eritasoliittymässä valtatien 2 ja jatkuu tämän jälkeen "Siltatie" nimellä Nakkilan keskustaan ylitettyään ensin Tattaranjoen ja Tampere–Pori-radan ja viimein Kokemäenjoen ja päättyy yhdystielle 2440 Nakkilan Viikkalassa. Tien pituus on 31,6 kilometriä ja se on asfaltoitu.
Tie on lähes koko matkaltaan Valtatieltä 8 Nakkilan Kirkonkylään osa vuonna 2010 perustettua Pohjanlahden rantatien matkailutietä.
Tien varrelle Eurajoella jäävät muun muassa Eurajoen kirkko Eurajoen kirkonkylässä, Eurajoen kristillinen opisto Lavilassa, Irjanteen kirkko ja Irjanteen kylän valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö Irjanteella sekä Huhdan koulu ja nuorisotalo Huhdassa. Nakkilassa tie on kunnan keskustaajaman tärkein länsi–itä-suuntainen väylä.
Tien lähistölle jääviä kohteita ovat Eurajoella Eurajoen pappila, Tarvolan, Kainun ja Mullilan kylät joen vastarannalla sekä Kaukomäen ja Sydänmaan kylät hieman kauempana. Euran Kiukaisissa lähin kylä on Panelia. Nakkilassa tiestä jonkin matkan päähän sijoittuvat pelloksi kuivattu Leistilänjärvi ja Leistilän naapurikylä Tattara.
Eurajoen kirkonkylästä matkailutien reitti jatkuu pitkin Linnamaantietä Linnamaan kylän suuntaan, missä tien läheisyyteen sijoittuvat muun muassa Vuojoen kartano ja Liinmaan linna. Nakkilan Kirkonkylästä matkailutie jatkuu vanhaa Porintietä Nakkilan kirkon ohi ja sieltä Masian kautta valtatielle 2 ja edelleen Ulvilaan.
Sisarukset
Sisarukset (alkuperäisnimi "Die bleierne Zeit") on Margarethe von Trottan ohjaama saksalainen elokuva vuodelta 1981. Se kertoo kahdesta sisaruksesta, jotka pyrkivät parantamaan maailman epäkohtia eri tavoilla: toisesta tulee feministinen journalisti, toisesta terroristi. Trottan käsikirjoittama elokuva on fiktiota, mutta sen taustalla ovat Christine Ensslinin ja hänen sisarensa, Punaisen armeijakunnan perustajajäseniin kuuluneen Gudrun Ensslinin elämänvaiheet.
Elokuva on Trottan kolmas pitkä näytelmäelokuva ja se vakiinnutti hänen asemansa uuden saksalaisen elokuvan edustajana. Elokuva osallistui 1981 Venetsian elokuvajuhlille, missä se voitti mm. festivaalin pääpalkinnon Kultaisen leijonan, myös pääosanesittäjät Jutta Lampe ja Barbara Sukowa palkittiin roolisuorituksistaan.
Hiroshima, rakastettuni
Hiroshima, rakastettuni on ranskalais-japanilainen elokuva vuodelta 1959. Marguerite Durasin käsikirjoittama ja Alain Resnais’n ohjaama kokeellinen draama oli yksi niistä elokuvista, jotka olivat aloittamassa ranskalaisen elokuvan uutta aaltoa. Elokuva kertoo ranskalaisen naisen ja japanilaisen miehen kahden päivän romanssin avulla suurista teemoista kuten ilon ja epätoivon ja yksilön ja yhteiskunnan välisistä jännitteistä.
Vuonna 1979 "Hiroshima, rakastettuni" pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.
With Love Baby
With Love Baby on belgialaisen lauluyhtyeen Witloof Bayn esittämä kappale. Kappale edusti Belgiaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa. Se sijoittui 12. toukokuuta 2011 järjestetyssä toisessa semifinaalissa 11. sijalle 53 pisteellä eikä siten päässyt kilpailun finaaliin.
Kappale on soitinsäestyksetöntä laulumusiikkia.
The Tree of Life
The Tree of Life (televisioesityksessä "Elämän puu") on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Terrence Malick. Elokuvassa on sekä surrealistisia että tieteiselokuvankin elementtejä. Elokuvan päärooleissa esiintyvät Brad Pitt, Sean Penn ja Jessica Chastain. Keskeinen on myös lapsinäyttelijä Hunter McCracken murrosikäisen Jack-pojan roolissa.
Elokuva sai ensiesityksensä 16. toukokuuta 2011 Cannesin elokuvajuhlilla. Sitä luonnehdittiin juhlien odotetuimmaksi työksi. Elokuvan vastaanotto ensi-illassa oli ristiriitainen, kun osa yleisöstä taputti ja hurrasi, osa buuasi. Tästä huolimatta "The Tree of Life" palkittiin elokuvajuhlien arvokkaimmalla palkinnolla, Kultaisella palmulla.
Vuonna 2016 "The Tree of Life" äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan seitsemänneksi parhaaksi elokuvaksi. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Elokuva on isästä ja pojasta kertova monipolvinen ja sirpaleinen sukukertomus. Tarinan tapahtumaympäristö on pääosin 1950-lukulainen pikkukaupunki Texasissa.
Uuden Suomen Mikko Pielan mukaan "The Tree of Lifessa" on kyse lapsuuden vaikutelmien muistelosta, Malick kehystää perhekuvaustaan pitkillä kosmisilla jaksoilla niin alkuräjähdyksestä kuin lajien kehityksestä maapallolla. Pielan mielestä kyseisen kosmisen kuvaston voisi oikeastaan leikata ihan minkä tahansa elokuvan tai ohjelman sisään. Luonnontieteelliset kuvat olisi hänestä voinut sijoittaa tarinaan runollisemminkin. Nyt ne toivat elokuvaan uskonnollisen saarnaamisen makua, eikä unettavuudeltakaan vältytä.
Nyt-liitteen Pertti Avola pitää teosta yhtä aikaa Terrence Malickin pienimuotoisimpana ja laajamittaisimpana työnä. Elokuva vaatii hänen nähdäkseen tarkkaavaisuutta ja kykyä yhdistellä Malickin visioita toisiinsa. Ohjaaja luottaa jälleen kerran kuvan voimaan ja ”"The Tree of Life" elää ja hehkuu Emmanuel Lubezkin kameran kautta.” Näistä kuvista osa on henkeäsalpaavia, jotkin toiset latteita, mutta yhdessä klassisen musiikin kanssa niiden muodostama kudos on Avolasta vangitseva. Elokuvan ongelmana hän pitää liiallista pituutta ja tiettyjen jaksojen epäselkeyttä.
Keskipohjanmaan Hannu Björkbacka ihastelee 1950-luvun amerikkalaisperheen veljeskuvausta, mutta toteaa suurellisen kehyskertomuksen hajottavan elokuvaa: ”Malick ei osaa sovittaa intiimejä melodioitaan suuremman sinfonian raameihin.”
Kansainvälinen elokuvakriitikkojen järjestö (Fédération Internationale de la Presse Cinématographique) äänesti "The Tree of Lifen" vuoden 2011 parhaaksi elokuvaksi.
Nyt-liitteen viisi kriitikkoa antoivat elokuvalle pistekeskiarvon 3,6.
RN Zara (1930)
RN Zara () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Zara-luokan raskas risteilijä. Alus tilattiin osana vuosien 1928-1929 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 4. heinäkuuta 1929 OTO:n telakalla La Speziassa Italiassa ja alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930. Alus valmistui 20. lokakuuta 1931. "Zara" upposi Matapanin taistelussa 29. maaliskuuta 1941.
"Zara" oli 1. laivueen lippulaivana 1. syyskuuta 1933 alkaen aina 15. syyskuuta 1937 saakka, jolloin "Conte di Cavour" palasi palvelukseen. Se siirtyi viirikön lippulaivaksi 1. syyskuuta - 15. marraskuuta 1938. Huhtikuussa 1939 alus osallistui Albanian miehitykseen.
Toisen maailmansodan puhjettua alus pyrki kohtaamaan viirikön mukana tuloksetta Britannian kuninkaallisen laivaston osaston, joka pyrki Tobrukiin. Heinäkuussa alus osallistui Calabrian taisteluun, jonka jälkeen se suojasi Pohjois-Afrikkaan matkanneita saattueita. Syyskuussa alus johti viirikkönsä torjumaan Maltalle matkanneita täydennyssaattueita tuloksetta.
"Zara" oli telakalla marraskuussa 1940 eikä se osallistunut Spartiventon taisteluun. Se joutui viirikkönsä mukana Napolissa ilmahyökkäyksen kohteeksi, jolloin se ei kärsinyt merkittäviä vaurioita. Maaliskuussa 1941 laivaston esikunta määräsi torjuntapurjehduksen itäiselle Välimerelle Kreetan etelä- ja pohjoispuolisille alueille. Seuranneessa Matapanin taistelussa "Polaan" osui torpedo. Lippulaivalta alus sai määräyksen jäädä "Fiumen" kanssa vaurioituneen sisaraluksensa suojaksi.
Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivat "HMS Warspite", "HMS Valiant" ja "HMS Barham" yllättivät osaston upottaen ne.
RN Fiume (1930)
RN Fiume () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Zara-luokan raskas risteilijä.
Alus tilattiin 15. syyskuuta 1928 Triestestä Stabilimento Tecnico Triestinolta osana vuosien 1928–1929 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 29. huhtikuuta 1929 ja alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930. Alus valmistui 23. marraskuuta 1931. "Fiume" upposi Matapanin taistelussa 29. maaliskuuta 1941.
"Fiume" palveli Espanjan sisällissodan aikana 1936–1937 sisaralustensa kanssa läntisellä Välimerellä. Aluksesta tehtiin 1. risteilijäviirikön lippulaiva 17. toukokuuta 1937, jolloin se vapautti tehtävästä sisaraluksensa "Gorizian". Huhtikuussa 1939 alus osallistui "Zaran" kanssa Albanian miehitykseen. Alus luovutti 12. tammikuuta 1940 viirikön lippulaivan tehtävät "Zaralle".
Alus osallistui yritykseen torjua Britannian kuninkaallisen laivaston Tobrukiin matkannut osasto kesäkuussa muutamaa päivää Italian sodanjulistuksen jälkeen. Alus oli mukana kesäkuun lopulla risteilijöiden pyrkiessä taisteluun Ranskan merivoimien osaston kanssa.
Heinäkuussa alus osallistui viirikkönsä mukana Calabrian taisteluun sekä saattueiden suojaamiseen Pohjois-Afrikan ja Italian välillä. Alus osallistui operaatio Collarin torjuntaan. Maaliskuussa 1941 laivaston esikunta suunnitteli iskevänsä Kreetan etelä- ja pohjoispuolitse itäisen Välimeren merenkulkua vastaan. Seuranneessa Matapanin taistelussa "Polaan" osui 28. maaliskuuta torpedo, jolloin "Fiume" ja "Zara" määrättiin saattamaan sisaraluksensa satamaan.
Tutkaton osasto joutui Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivojen "HMS Warspiten", "HMS Valiantin" ja "HMS Barhamin" yllättämäksi ja tuhoamaksi. Taistelulaivojen 15 tuuman tykit murskasivat alukset. "Fiume" ja "Zara" upposivat ja "Pola" jäi hylyksi, kunnes hävittäjät "HMS Nubian" ja "HMS Jervis" torpedoivat aluksen.
RN Pola (1931)
RN Pola () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Zara-luokan raskas risteilijä.
Alus tilattiin OTO:n telakalta Livornosta Italiasta. Sen köli laskettiin 17. maaliskuuta 1930 ja alus laskettiin vesille 5. helmikuuta 1931. Alus valmistui 21. joulukuuta 1932.
"Polaan" osui illalla 28. maaliskuuta 1941 laivaston ilmavoimien lentokoneen laukaisema torpedo. Aluksen etummainen konehuone sekä kumpikin keskimmäisistä kattilahuoneista täyttyivät vedellä, mikä teki aluksesta liikuntakyvyttömän. "Zara" ja "Fiume" määrättiin auttamaan vaurioitunutta sisaralustaan. Tutkattomat italialaisalukset joutuivat Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivojen "HMS Warspite", "HMS Valiant" ja "HMS Barham" yllättämiksi, jolloin "Zara" ja "Fiume" upposivat lähes välittömästi. Hävittäjät "HMS Jervis" ja "HMS Nubian" löysivät liikuntakyvyttömän "Polan" upottaen sen torpedoin.
RN Gorizia (1930)
RN Gorizia () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Zara-luokan raskas risteilijä.
Alus tilattiin OTO:n telakalta Livornosta Italiasta. Sen köli laskettiin 17. maaliskuuta 1930 ja alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 28. joulukuuta. Alus valmistui 23. joulukuuta 1931.
"Gorizia" oli ainoa luokan aluksista, joka selvisi Matapanin taistelusta 29. maaliskuuta 1941. Se liitettiin 3. viirikköön, jonka mukana se oli estämässä liittoutuneiden operaatioiden Mincemeat ja Halberd toteuttamista elo-syyskuussa. Lisäksi alus suojasi Pohjois-Afrikkaan matkanneita saattueita. Aluksen runkoon tuli yli 200 sirpaleiden aiheuttamaa reikää ilmapommituksessa 20. marraskuuta Napolissa, mutta se kykeni lähtemään merelle jo samana iltana suojatakseen Benghaziin matkannutta saattuetta.
Alus osallistui joulukuussa 1941 Syrtinlahden ensimmäiseen taisteluun sekä maaliskuussa 1942 samalla alueella käytyyn toiseen taisteluun. Alus vaurioitui lievästi 26. toukokuuta 1942 Messinan ilmapommituksessa, mutta se kykeni osallistumaan kesäkuussa liittoutuneiden operaatioiden Harpoon ja Vigorous torjuntaan. Alus osallistui myös operaatio Pedestalin torjuntaan elokuun puolivälissä. Tämän jälkeen liittoutuneiden ilmapommitukset sekä Italian laivaston polttoainepula pitivät aluksen satamassa ja pakottivat lopulta joulukuussa siirtämään aluksen joulukuussa Maddalenaan.
Alus vaurioitui 10. huhtikuuta 1943 Yhdysvaltain ilmavoimien ilmapommituksessa La Maddalenan satamassa. Alukseen osui kolme raskasta pommia. Alus siirrettiin La Speziaan 13. huhtikuuta ja se sijoitettiin telakalle seuraavana päivänä. Alusta ei kuitenkaan korjattu, vaan saksalaiset valtasivat hylätyn aluksen 9. syyskuuta. Italialais-brittiläinen operaatio upotti aluksen 26. kesäkuuta 1944 La Speziaan ennen kuin sitä käytettiin sataman sulkulaivana. Hylky romutettiin sodan päätyttyä 1946.
Ali ibn Yusuf
Ali ben Youssef (, "‘Alī ibn Yūsuf") oli Marrakechin kalifi vuosina 1106–1142 ja Almoravidien dynastian toinen hallitsija. Hän valloitti Madridin, Lissabonin ja vuonna 1115 Baleaarit. Sotaonni kääntyi 1118, kun Aragonian joukot valloittivat maureilta Zaragozan ja kuningas Alfonso I teki siitä pääkaupunkinsa. Samoihin aikoihin Pohjois-Afrikan puolella syntyi almoravideille vihamielinen muhamettilainen almohadien lahko, johon monet huomattavat heimopäälliköt liittyivät. Ali joutuikin palkkaamaan myös kristittyjä sotureita puolustaakseen Marrakechiä kapinallisten hyökkäyksiä vastaan vuonna 1129.
Alin kuoltua kalifiksi tuli Tachfine (1143–1145).
Firenzen yliopisto
Firenzen yliopisto (, UNIFI) on yliopisto Firenzessä, Italiassa. Siihen kuuluu 12 tiedekuntaa ja se on yksi maan suurimmista 60 000 opiskelijallaan.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa vuonna 1321 perustettu Firenzen yliopisto ylsi vuonna 2016 sijaluvulle 201–300 ja oli vertailussa Italian 3.-8. parhaiten sijoittunut yliopisto. THE-yliopistorankingissa 2017 yliopisto ylsi sijaluokkaan 401–500.
Yliopisto on kehittynyt Studium generalesta, jonka Firenzen tasavalta perusti vuonna 1321. Yliopisto sai paavi Klemens VI:n hyväksynnän vuonna 1349 ja sai näin ollen luvan myöntää joitakin tutkintoja. Paavi myös myönsi Italian ensimmäisen teologian tiedekunnan Firenzeen. Lorenzo de’ Medici siirsi yliopiston Pisan kaupunkiin vuonna 1473 mutta Ranskan kuningas Kaarle VIII siirsi sen takaisin vuosiksi 1497–1515. Medicien palattua valtaan yliopisto kuitenkin siirrettiin jälleen Pisaan.
Virallisesti yliopiston titteli myönnettiin vasta vuonna 1923.
The Singles Collection
The Singles Collection voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tina(IV)kloridi
Tina(IV)kloridi eli tinatetrakloridi tai stannikloridi (SnCl) on tinan ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään muun muassa katalyyttinä, orgaanisten tinayhdisteiden valmistuksessa sekä pinnoitusaineena. Yhdisteen löysi saksalainen Andreas Libavius (1550–1616) ja sitä on kutsuttu hänen mukaansa nimellä "spiritus fumans Libavii".
Tina(IV)kloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestemäistä ainetta. Se liukenee kylmään veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten metanoliin, bentseeniin ja tolueeniin. Kuumassa vedessä se hydrolysoituu, jolloin muodostuu tinadioksidia tai hydratoitunutta tinadioksidia, jota nimitetään myös tina(IV)hydroksidiksi. Vesiliuoksista voi kiteytyä tina(IV)kloridipentahydraattia SnCl·5HO, värittömiä kiteitä, joita kutsutaan myös tinavoiksi. Hydraattia syntyy myös kostean ilman vaikutuksesta.
Tina(IV)kloridi on Lewis-happo. Se muodostaa komplekseja muun muassa kloridi-ionien, ammoniakin, fosfiinin, fosforipentakloridin, fosforyylikloridin ja rikkitetrakloridin kanssa.
Tina(IV)kloridia valmistetaan klooraamalla alkuainemuodossa olevaa tinaa tai tinajätettä 110–115 °C lämpötilassa. Prosessissa voi muodostua myös tina(II)kloridia, joka kuitenkin hapettuu kloorin vaikutuksesta tina(IV)kloridiksi. Yhdiste säilytetään sitä varten suunnitelluissa teräsastioissa.
Tina(IV)kloridia käytetään muiden tinayhdisteiden, erityisesti orgaanisten tinajohdannaisten valmistamiseen. Höyrystyneenä sillä pinnoitetaan esimerkiksi lasia. Lasinpinnalle muodostunut tina(IV)kloridikerros kuumennetaan 500–600 °C lämpötilaan, jolloin muodostuu tinadioksidia, joka vahvistaa lasia. Jo alle 100 nm:n paksuiset kerrokset parantavat lasin kestävyyttä huomattavasti. Paksummat noin mikrometrin kerrokset ovat sähköä johtavia ja näin pinnoitettuja ikkunoita käytetään muun muassa lentokoneissa.
Yhdistettä käytetään myös peittauksessa ja silkin värjäyksessä apuaineena. Lewis-happamuuden vuoksi se on käytetty katalyytti Friedel–Crafts-alkyloinnissa ja klooraus- sekä polymerointireaktioissa.
20 Golden Greats
20 Golden Greats voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Tachfine
Tachfine oli Marrakechin kalifi vuosina 1143–1145 ja Almoravidien dynastian kolmas hallitsija isänsä Ali ibn Yusufin jälkeen. Tachfine joutui taistelemaan Algerian ylänköjen herruudesta, mutta hävisi vuonna 1144 ja joutui pakenemaan Oranin satamakaupunkiin. Välttääkseen vihollisten käsiin joutumisen hän ratsasti täyttä laukkaa jyrkänteeltä kuolemaan.
Tachfinen kuoltua kalifiksi valittiin ensin hänen poikansa Ibrahim ibn Tachfine (k. 1145) ja tämän jälkeen setä Ishaq (k. 1147), mutta dynastian loppu oli jo käsillä ja vuoteen 1146 mennessä Almohadit olivat kukistaneet suvun vallan Marokossa.
Hyyppärän rata
Hyyppärän rata oli Hyvinkäällä sijainnut kapearaiteinen rautatie joka kulki Hyyppärässä sijainnelta Usmin graniittilouhokselta Hyvinkään rautatieasemalle. Hyyppärästä louhittiin gabroa eli ns. "Hyvinkään mustaa graniittia" ja louhos käynnisti toimintansa 1904. Hevosvetoinen rautatie louhokselle valmistui vuotta myöhemmin 1905. Ratalinja kulki nykyisen Hyyppäräntien, Hyyppäränkadun ja Nummisillankadun vieressä. Rata purettiin vuonna 1948.
Louhoksen perusti hämeenlinnalainen kauppias Johan Emil Helenius, joka hankki 1898 omistukseensa Yli-Hyyppärän tilan ja vuonna 1904 Ali-Hyyppärän tilan yhdistäen ne Hyyppärän kartanoksi. Hän raivautti lisää peltoa, rakensi uusia rakennuksia sekä perusti kivilouhimon. Heleniuksen jälkeen kartano oli eri omistajilla, kunnes se myytiin 1973 Hyvinkään kaupungille.
Letizia Moratti
Letizia Brichetto Arnaboldi Moratti (s. 26. marraskuuta 1949, Milano) on italialainen poliitikko. Hän toimi Milanon 23. pormestarina vuosina 2006–2011.
Vuosina 1994–1996 Moratti oli Italian julkisen televisioyhtiö RAI:n johdossa. Hän toimi Silvio Berlusconin toisen ja kolmannen hallituksen opetusministerinä vuosina 2001–2006.
Moratti edustaa Berlusconin johtamaa keskusta-oikeistolaista Vapauden kansa -puoluetta. Hänet valittiin Milanon pormestariksi Casa delle Libertàn ehdokkaana vuonna 2006. Moratti oli ehdolla pormestariksi mutta hävisi vaalit vasemmistoehdokas Giuliano Pisapialle.
Moratti on naimisissa Massimo Moratin veljen öljymagnaatti Gianmarco Moratin kanssa.
Only Truth Remains
Only Truth Remains on Kinetik Controlin toinen täysipitkä studioalbumi. Levy äänitettiin Tico Tico Studiolla ja Studio Kinetikissä keväällä 2009. Suomessa albumin julkaisi 29. marraskuuta 2010 Toyboyz, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 47. Euroopassa levyn julkaisi Danse Macabre 8. huhtikuuta 2011. Singleinä levyltä on julkaistu kappaleet "In This Life" ja "All Fours". Levyn ensimmäinen single ”In This Life” julkaistiin huhtikuussa 2010, ja se sijoittui korkeimmillaan Suomen virallisen Latauslistan sijalle neljä. Elokuussa 2010 yhtye julkaisi albumin toisen singlen ”All Fours” ilmaiseksi MTV3:n sivuilla. Lisäksi albumi valloitti Rumban ylläpitämän, musiikin erikoisliikkeiden myynneistä kootun listan kärkisijan. Yhtyeen albumi sai osakseen erinomaisia arvosteluja, mm. 5/5 Suomen suurimmassa musiikkilehdessä Soundissa.
Levyn miksasi Jyrki Tuovinen Helsingin Fried-studiolla ja masteroi Svante Forsbäck. Levyn vierailijakaartiin kuuluu muun muassa Michael Monroe, joka soittaa useammalla levyn kappaleella ja auttoi yhtyettä levynteossa monin eri tavoin.
RN Alberto da Giussano (1930)
RN Alberto di Giussano () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Giussano-luokan kevyt risteilijä.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta. Sen köli laskettiin 29. maaliskuuta 1928 ja alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930. Alus valmistui 5. helmikuuta 1931. "Alberto di Giussano" upposi Cape Bonin taistelussa 13. joulukuuta 1941.
"Alberto di Giussano" osallistui 2. risteilijälaivueen mukana normaaliin rauhanajan palvelukseen, muun muassa Espanjan rannikon valvontaan sisällissodan aikana. Alus palveli 1. risteilijälaivueen 4. risteilijäviirikössä, kun Italia julisti 10. kesäkuuta 1940 odan liittoutuneille. Se osallistui viirikkönsä mukana heinäkuussa Calabrian taisteluun. Alus miinoitti Pantellarian edustaa elokuussa, ja vuoden lopun se suojasi joukkojen ja materiaalien siirtoa Italian ja Pohjois-Afrikan välillä.
"Alberto di Giussano" lähti "Alberico da Barbianon" kanssa 12. joulukuuta Palermosta kohti Libyaa kuormanaan polttoaineetta ja ammuksia. Alusten suojana oli torpedovene "Cigno" . Operaatio kuitenkin paljastui Britannian kuninkaalliselle laivastolle, ja osasto kohtasi seuraavana päivänä Cap Bonin edustalla kuninkaallisen laivaston hävittäjät "HMS Sikhin", "HMS Legionin", "HMS Maorin" ja Alankomaiden laivaston hävittäjän "Hr. Ms. Isaac Sweerin". "Alberto di Giussanon" keskilaivaan osui hävittäjien laukaisema torpedo, joka sytytti kuormana olleen polttoaineen. Alus upposi nopeasti ja vei osan miehistöstä mennessään.
Ibrahim ibn Tachfine
Ibrahim ibn Tachfine oli Marrakechin kalifi 1146 ja Almoravidien dynastian neljäs hallitsija isänsä Tachfinen jälkeen. Ibrahim joutui taistelemaan Algerian ylänköjen herruudesta jo isäänsä vastaan kapinoineita almohadeja vastaan. Fesin kaupunkia kapinalliset piirittivät puolen vuoden ajan, ja kaupunki antautui vasta kun Abd al-Mu'min oli rakentanut padon kaupunkiin johtavan joen yläjuoksulle ja sitten päästämällä vedet uudelleen virtaamaan oli saanut kaupungin muurit murtumaan. Tämä sinetöi käytännössä dynastia lopun, vaikka seuraajaksi valittu Ibrahimin setä Ishaq vielä hetken puolusti piiritettyä Marrakechia.