hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Korian Ponsi
Korian Ponsi on nykyisin Kouvolaan kuuluvassa Elimäessä vuonna 1949 perustettu urheilu- ja liikuntaseura. Vuodesta 1906 vuoteen 1949 saakka Ponsi toimi Vilppulan Nuorisoseuran itsenäisenä ”Voimistelu- ja urheilujaosto Ponsi”-yksikkönä.
Korian Ponsi ry on perinteikäs, lähelle Kouvolan keskustaa, Korian taajamaan toimintansa keskittänyt urheilu- ja liikuntaseura. Seuran jäsenmäärä on melko korkea - yli 500 jäsentä 90 000 asukkaan kaupungissa ja 5 000 asukkaan taajamassa. Ponnen tarkoitus on tarjota urheilu- ja liikuntapalveluja sekä edistää liikuntakasvatusta toimialueellaan.
Seuran lajijaostoja ovat tällä hetkellä jalkapallo-, lentopallo-, salibandy- ja yleisurheilujaostot. Näistä menestystä on tullut vuosien saatossa eniten lentopallon saralla.
Toimintansa rahoittamiseksi Ponsi järjestää kesäisin lavatansseja Kallioniemen tanssilavalla. Varainhankinta perustuu pääosin jäsenistön aktiiviseen talkootoimintaan. Tästä hyviä esimerkkejä oivat Korian Erämessujen liikenteenohjaus, tienvarsien siivous, aurauskeppien laitto ja jätepaperin keräys. Myös kaupungin myöntämä avustus on merkittävä tuki Korian Ponnen nuoriso- ja liikuntatoiminnalle, samoin kuin yhteistyökumppanien antama taloudellinen tuki.
Yeah, yeah, tässä me tulemme
Yeah, yeah, tässä me tulemme (; Suomessa myös nimillä "Rankan päivän ilta", "A Hard Day's Night" ja "A Hard Day's Night – rankan päivän ilta") on Richard Lesterin ohjaama brittiläinen musiikkielokuva vuodelta 1964, jonka pääosissa on The Beatles.
Oscar-ehdokkuudet:
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät "A Hard Day’s Nightin" vuonna 1999 yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta brittielokuvasta. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Lujo Brentano
Lujo Brentano (18. joulukuuta 1844, Aschaffenburg, Saksa – 9. syyskuuta 1931, München, Saksa) oli saksalainen taloustieteilijä, joka toimi professorina Münchenissä 1891–1916. Hän oli liberaalisesti suuntautunut kateederisosialisti, joka tutki työoloja ja oli kiinnostunut ammattiyhdistyksistä. Hän oli myös Saksan sosiaalipoliittisen yhdistyksen ("Verein für Sozialpolitik") johtomiehiä. Brentano vastusti valtion liiallista sekaantumista talouselämään. Filosofi Franz Brentano oli Lujo Brentanon veli.
Magnesiumnitraatti
Magnesiumnitraatti Mg(NO) on typpihapon magnesiumsuola. Se esiintyy usein heksahydraattina Mg(NO)·6(HO). Sitä käytetään muun muassa kastelu- ja lehtilannoitteena.
Yhdistettä voidaan valmistaa usealla tavalla. Esimerkiksi magnesiumhydroksidista ja ammoniumnitraatista muodostuu tuotetta ja ammoniakkia sekä vettä.
Heksahydraattina magnesiumnitraatti hajoaa lämmitettäessä muun muassa hapeksi sekä magnesiumin ja typen oksideiksi.
Pleasantonin koulupiiri
Pleasantonin koulupiiri on julkinen koulupiiri, joka palvelee Pleasantonin asukkaita Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Siihen kuuluu 9 peruskoulua (), 3 keskikoulua () sekä yhteensä neljä high schoolia. Koulupiiri perustettiin vuonna 1988.
IUE
IUE (the International Ultraviolet Explorer) oli tähtitieteellinen tutkimussatelliitti, joka tutki maailmankaikkeuden kohteita ultraviolettisäteilyn aallonpituuksilla. Satelliitin toteuttivat NASA, Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä englantilainen SERC (Science and Engineering Research Council).
IUE laukaistiin avaruuteen 26. tammikuuta 1978 Yhdysvaltain Cape Canaveralin avaruuskeskuksesta Delta 2914-kantoraketilla. Sen kaavailtiin alun perin toimivan kolmen vuoden ajan, mutta sen toiminta päättyi vasta 18 vuoden jälkeen 30. syyskuuta 1996. Tällä hetkellä se kiertää maapalloa avaruusromuna.
IUE laukaistiin geosynkrooniselle radalle, jossa sen Maata lähin piste oli 25 669 km:n korkeudessa ja etäisin piste 45 887 km:n korkeudessa. Tuollaisella radalla sen kiertoaika maapallon ympäri oli 23,927 tuntia. Radan inklinaatio oli 28,63 astetta. Geosynkrooninen rata mahdollisti avaruuden reaaliaikaisen tutkimuksen, sillä satelliitti oli jatkuvasti maa-asemien horisontin yläpuolella.
Satelliitin mukana oli kaukoputki (objektiivin halkaisija 45 cm) ja kaksi Echelle-spektrografia, joiden avulla tarkkailtiin aallonpituusalueita 115–198 nm ja 180–320 nm. Lisäksi varustukseen kuului neljä kameraa, jotka tarkkailivat aallonpituusalueita 115–197 nm ja 175–330 nm.
IUE tutki kaikenlaisia avaruuden kohteita: tähtiä, galakseja, planeettoja ja komeettoja. IUE:n mittalaitteet voitiin lyhyellä varoitusajalla suunnata kohti uusia novia ja supernovia tai lähestyviä komeettoja. Merkittäviä tutkimuskohteita olivat mm.
Vihan hedelmät (elokuva)
Vihan hedelmät ("The Grapes of Wrath") on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1940. Se on amerikkalaisen yhteiskunnallisen ja sosiaalisen realismin tunnetuin klassikkoelokuva. Elokuva perustuu John Steinbeckin romaaniin "Vihan hedelmät" (1939). Se on yksi harvoja Hollywood-elokuvia, jotka mainitaan paremmiksi kuin alkuperäisteos – jopa Steinbeck oli tätä mieltä.
Kuten muissakin Fordin lännenelokuvissa, "Vihan hedelmissä" on paljon runollisia hetkiä, mutta se antaa lamakaudesta tarkemman kuvan kuin muut klassisen kauden Hollywood-elokuvat. Sitä pidetään myös yhtenä Fordin parhaista elokuvista, ja hänelle myönnettiin siitä Oscar parhaasta ohjauksesta. Elokuvan toinen Oscar-palkinto meni Jane Darwellille parhaasta naissivuosasta. Elokuvan pääosaa näytteli Henry Fonda. Vaikka elokuva tehtiin studioiden ulkopuolella ja salanimen suojassa, se sai myönteisen vastaanoton.
"Vihan hedelmät" kertoo oklahomalaisesta vuokraviljelijäperheestä, joka lähtee 1930-luvun suuren lamakauden aikana paremman elämän toivossa Kaliforniaan.
"Vihan hedelmät" valittiin American Film Instituten sijalle 21. Vuonna 1989 se valittiin Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja "Vihan hedelmät" oli mukana heistä kahdeksantoista listalla.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Oscar-ehdokkuudet:
I’m Still Livin’
I'm Still Livin' on Z-Ron kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Slowed & Chopped ja Screwed & Chopped versiot ilmestyivät 27. marraskuuta 2006.
Viisitoista kesää
Viisitoista kesää on suomenkielinen, Juha ”Watt” Vainion sanoittama versio Smokie-yhtyeen tunnetuksi tekemästä kappaleesta ”Living Next Door to Alice”. Kappaleen on säveltänyt Mike Chapman, ja alkuperäisversion sanoitti Nicky Chinn.
Kari Tapio levytti kappaleen vuonna 1977. Siitä tuli hänen toinen hittinsä – ensimmäinen oli ollut Vexi Salmen sanoittama ”Laula kanssain”. Vainio ei sanoittaessaan tiennyt, kenellä kappale menisi levytettäväksi. Kun Kari Tapio kävi kiittämässä Vainiota hienosta sanoituksesta, Vainio naurahti, että olisi tehnyt sanoituksesta vieläkin paremman jos olisi tiennyt hänen levyttävän sen. Heistä tuli ystäviä. Kari Tapion versio julkaistiin samana vuonna singlenä ja albumilla "Kaipuu". Kappale on hänen tunnetuimpiaan.
Myrskyn jälkeen
Myrskyn jälkeen voi viitata seuraaviin asioihin:
Olen suomalainen
Olen suomalainen voi viitata seuraaviin asioihin:
Lasse Kekki
Lasse Kekki (s. 1964 Helsinki) oli Turun yliopistossa vaikuttanut kirjallisuuden- ja teatterintutkija, joka oli erikoistunut amerikkalaiseen nykyhomokirjallisuuteen ja -draamaan. Kekki kuului suomalaisen queer-tutkimuksen pioneereihin ja järjesti alan tutkijoita yhdistäneitä tutkimusseminaareja vuodesta 1998 lähtien. Kekki julkaisi alallaan laajasti. Toimessaan Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen assistenttina hänet tunnettiin innostavana opettajana.
Kekin väitöskirja "From Gay to Queer: Gay Male Identity in Selected Fiction by David Leavitt and in Tony Kushner’s Play Angels in America I–II" pyrki kontekstualisoimaan homoidentiteetin historiallisesti rakentuneena piirteenä länsimaisessa kirjallisuudessa. Tutkimus ilmestyi Peter Lang -kustantamon julkaisemana vuonna 2003. Kekin muihin keskeisiin julkaisuihin lukeutui yhdessä Kaisa Ilmosen kanssa toimitettu "Pervot pidot: homo-, lesbo- ja queer-näkökulmia kirjallisuudentutkimukseen " (Like 2004).
Kekki katosi konferenssimatkalla Kairossa syksyllä 2006 pian "O tempora o queer: pervot ajat" -tutkimusseminaarin jälkeen. Kekin Suomen Akatemian postdoc-tutkijana valmistelema tutkimus "Pervo parrasvaloissa: Queer-draamaa Teksasista Kokkolaan" (Eetos) ilmestyi Pia Livia Hekanahon ja Jarmo Haapasen toimittamana vuonna 2010.
King of tha Ghetto: Power
King of tha Ghetto: Power on Z-Ron yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2007. Albumi myi ensimmäisellä viikolla 5,000 kopiota. Albumi oli myyty vuoteen 2008 mennessä 20,000 kopiota. Screwed & Chopped versio ilmestyi 28. toukokuuta 2008.
Bruno Maximus
Bruno Maximus (s. 1970) on suomalainen taidemaalari. Hän kutsuu maalaustyyliään nimellä ”hypnorealismi”. Maximus on pitänyt lukuisia näyttelyjä Suomessa ja ulkomailla sekä asunut ja työskennellyt Australiassa, Brasiliassa, Englannissa ja Unkarissa.
Maximus tunnetaan myös Kingston Wall -yhtyeelle tekemästä "Tri-Logy"-levyn kansimaalauksestaan.
Peter Kreeft
Peter Kreeft (s. 1937) on katolinen yhdysvaltalainen teologi, kristillinen kirjailija ja Boston Collegen ja The King's Collegen (New York) filosofian professori. Hän on kirjoittanut lukuisia katolista kristinoppia puolustavia kirjoja. Aikaisemmin hän oli kalvinisti, mutta collegessa opiskellessaan hän muuttui katolilaiseksi. Hän on yhdessä Ronald K. Catellin kanssa laatinut "kymmenen perustetta jumalan olemassaolon puolesta". Kreeft on Sokrateen pitkäaikainen ihailija ja on kirjoittanut kirjoja, joissa Sokrates keskustelee nykyajan ihmisten kanssa. Kirjassa Sokrates ja Jeesus Sokrates herää henkiin Pidä se -yliopistossa Yhdysvalloissa, kiinnittää huomiota siihen, että Flanagan, joka tapasi hänet, manaa vain yhden jumalan kautta. Sokrates kertoo, että hänen aikanaan vain harvat tiesivät sen salaisuuden, että jumalia on vain yksi. Hän väittelee uskonkysymyksistä yliopiston opettajien ja opiskelijoiden kanssa ja kääntyy lopulta kristityksi. Hän huomaa puhuvansa englantia, vaikkei hän ole sitä koskaan opiskellut.
1. FC Lok Stendal
1. FC Lok Stendal on saksalainen jalkapalloseura Stendalista.
Vuonna 1945 FC Viktoria Stendal aloitti toimintansa uudelleen nimellä SG Stendal-Nord. Syyskuussa 1948 seuran nimeksi vaihdettiin SG Blau-Weiß, ja marraskuussa seura vaihtoi nimensä uudelleen SG Eintrachtiksi. Syksyllä 1949 seura vaihtoi nimeään jälleen seurafuusioiden myötä BSG Eintracht Hans Wendleriksi. Tällä nimellä seura myös osallistui ensimmäistä kertaa DDR-Oberligaan. Ensimmäisellä Oberliga-kaudella seura sijoittui kymmenenneksi ja vältti putoamisen. Kauden jälkeen seuran nimeksi vaihdettiin BSG Lokomotive Stendal, jolla se pelasi lopun Itä-Saksa ajan. Lokomotive Stendal putosi pääsarjasta vuonna 1954, mutta nousi heti yhden kauden jälkeen takaisin. Seura putosi takaisin DDR-Ligaan vuonna 1958, mutta tällöinkin vain yhden kauden ajaksi. Vuonna 1963 seura onnistui vakiinnuttamaan paikkansa pääsarjassa pidemmäksi aikaa ennen putoamistaan DDR-Ligaan vuonna 1968. Vuodet 1968–1977 Lokomotive Stendal pelasi toisella sarjatasolla, jonka jälkeen se putosi Magdeburgin Bezirksligaan. Yhden pelikauden jälkeen seura nousi takaisin toiselle pääsarjatasolle, mutta putosi vuonna 1983 takaisin kolmannelle sarjatasolle. 
Uudestaan Lokomotive Stendal nähtiin DDR-Ligassa vuosina 1987–1989. Viimeisellä DDR-Liga-kaudellaan seura sijoittui sarjan viimeiseksi ja siirtyi pelaamaan takaisin kolmannelle sarjatasolle. Wenden myötä valtion maksama tuki loppui ja samalla seurojen perustaminen tehtiin mahdolliseksi, joten seuran jalkapallojaosto päätti perustaa seuran nimeltä FSV Lok Altmark Stendal. Saksojen yhdistymisen jälkeen seura pelasi kolmannella sarjatasolla Oberliga Nordostissa ja Regionalliga Nordissa, mutta putosi vuonna 2000 talousongelmien ja pelillisten ongelmien takia. Vuonna 2002 seuran nimeksi vaihdettiin seurafuusioiden myötä 1. FC Lok Stendal. Vuotta myöhemmin seuran ilmoitti itsensä maksukyvyttömäksi. Vuonna 2006 seura ilmoittautui uudestaan maksukyvyttömäksi, mutta onnistui selvittämään maksutilanteensa.
Läpimurto: Suomi Valtaistuimen Edessä 2
Läpimurto: Suomi Valtaistuimen Edessä 2 on suomalaisen contemporary Christian Music-yhtye Suomi Valtaistuimen Edessäin toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin 2. heinäkuuta 2014 Missiokustannusin kautta. Levy on kumppanuus Brasilian bändi Diante do Trono, bändi jonka johtaja on Ana Paula.
CD koostuu kymmenestä Ana Paulan laulusta, kahdesta Gateway seurakunnan laulusta ja yhdestä Matt Gilmanin laulusta. Levy on suomenkielinen ja solisteina on Ana Paulan lisäksi suomalaisia ylistyksenjohtajia.
Vapautuminen albumin tapahtui kierros Brasilian bändi Euroopassa. Tapahtumassa nähtiin kuoron noin 100 ihmistä, joka lauloi edessä Suomen eduskunnan. Kierroksen aikana, bändi meni läpi Tampereen ja Helsingin vapauttaen hänen uusi albumi tallennettu Suomi.
Työ graafisen suunnittelun tällä kertaa tuotti Hannes Honkanen Photography. Jouni Rönkä vastasi video käynnistää tapahtuman.
128 Nemesis
128 Nemesis on päävyöhykkeellä Marsin ja Jupiterin välissä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. C. Watson vuonna 1872. Nemesiksen vuorokausi on melko pitkä, sillä pikkuplaneetta pyörähtää akselinsa ympäri noin 39 tunnissa, mikä on noin 1,6 Maan vuorokautta. Toinen samaa kokoluokkaa oleva päävyöhykkeen asteroidi nimeltä Hebe pyörähtää ympäri vain noin 7,3 tunnissa. Nemesis kuuluu Nemesis-ryhmään, joka on nimetty sen mukaan. Asteroidi on nimetty kreikkalaisen mytologian Nemesis-jumalattaren mukaan. Tätä pikkuplaneettaa ei tule sekoittaa Auringon hypoteettiseen kumppanitähteen.
Heatmiser
Heatmiser oli vuosina 1991-1996 toiminut yhdysvaltalainen indierock-yhtye. Yhtyeen perustivat Hampshiren yliopistossa tutustuneet Elliott Smith ja Neil Gust. Heatmiser julkaisi uransa aikana kolme albumia, kaksi EP:tä ja kolme singleä.
Opiskeluaikoinaan Elliott Smith ja Neil Gust esiintyivät yhdessä klubeilla esittäen omien sävellystensä lisäksi Ringo Starrin ja Elvis Costellon kappaleita. Valmistuttuaan Hampshiren yliopistosta, he muuttivat Portlandiin, Oregonin osavaltioon, ja yhtyeeseen liittyivät Gustin vanha bändikaveri, rumpali Tony Lash ja basisti Brandt Peterson. Smith ja Gust molemmat sekä soittivat kitaraa että lauloivat.
Heatmiser soitti ensimmäisen keikkansa ystävänpäivänä 1992. Yhtyeen ensimmäisen albumin "Dead Air" julkaisi Frontier Records -levy-yhtiö seuraavana vuonna. Myöhemmin suuremman yleisön tietoisuuteen sooloartistina noussut Smith on kuvaillut laulusuoritustaan albumilla noloksi.
Vuonna 1994 Heatmiser julkaisi EP:n nimeltään Yellow no. 5, ja toisen pitkäsoittonsa, Cop and Speeder. Julkaisujen jälkeen basisti Brandt Peterson päätti jättää yhtyeen, ja tilalle otettiin nykyään Quasi -yhtyeessä vaikuttava Sam Coomes. Samoihin aikoihin Elliott Smith julkaisi myös ensimmäisen sooloalbuminsa, Roman Candle. Sen, ja seuraavana vuonna julkaistun Elliott Smith -nimisen sooloalbumin menestys loi jännitteitä Yhtyeeseen, etenkin kappaleiden kirjoittamisesta vastaavien Smithin ja Neil Gustin, välille. Smith on sanonut tunteneensa itsensä viimeisinä Heatmiser-aikoinaan ”näyttelijäksi, näyttelemässä roolia josta en edes pidä”.
Heatmiser julkaisi vielä vuonna 1996 Mic City Sons -nimisen albumin, jonka nauhoittamisen jälkeen rumpali Tony Lash jätti yhtyeen. Hänen paikkansa otti hetkellisesti The Decemberists-yhtyeestä myöhemmin tunnettu John Moen.
Heatmiserin jälkeen Elliott Smith julkaisi useita kriitikoiden ylistämiä soololevyjä, ennen kuolemaansa 21. lokakuuta 2003. Neil Gust perusti bändin nimeltä No. 2 ja Sam Coomes keskittyi Quasi-yhtyeeseensä.
Rööperiin (albumi)
20 suosikkia – Rööperiin on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin kokoelma-albumi vuodelta 1996. Levy on osa "20 suosikkia" -kokoelmasarjaa.
Albumin kappaleet on masteroinut Pauli Saastamoinen.
Rööperiin
Rööperiin on suomenkielinen versio The Beatlesin nostalgiahenkisestä Penny Lane -kappaleesta, jonka Paul McCartney kirjoitti (merkitty Lennon/McCartney) ja jonka The Beatles julkaisi albumilla "Magical Mystery Tour" vuonna 1967. Suomenkielisen version sanoitti Juha ”Watt” Vainio. Kappaleen sanoitus on Vainion tunnetuimpia.
Kappaleen levytti ensimmäisenä Pepe Willbergin johtama Jormas. Heidän levytyksensä julkaistiin singlenä vuonna 1967, ja sen b-puolella on ”Kuin yö”. Kappaleen sanoitukset kertovat Helsingin Punavuoresta eli ”Rööperistä”, mutta Vainio kertoi sanoitusta tehdessään ajatelleensa kotikaupunkiaan Kotkaa. Jostain syystä levy-yhtiö ei saanut Penny Laneen käännösoikeuksia, joten Vainio ei saanut tekijänoikeustuloista penniäkään, vaikka kappale soi runsaasti.
Leprechaun
Leprechaun (engl. lausunta /'leprəkɔːn/, suomeksi myös leprekauni, leprekaani tai leprekooni, nykyiiriksi "leipreachán" tai joskus "lioprachán") on tontun tapainen taruolento irlantilaisessa mytologiassa. Leprechaunit esiintyvät taruissa yleensä vanhan miehen hahmossa ja käyttävät vaatteenaan punaista tai vihreää takkia, housuja ja samanväristä hattua. Leprechaunit on usein mielletty pienen lapsen kokoisiksi. Ne tekevät kenkiä ja kätkevät kolikoita sateenkaaren päässä olevaan aarrearkkuun. Jos ihminen sattuu saamaan leprekaunin kiinni, on leprekaunilla tapana "ostaa" itsensä vapaaksi toteuttamalla kolme ihmisen esittämää toivomusta.
Sanan arvellaan olevan lähtöisin keski-iirin sanasta "luchrupán", vuorostaan lähtöisin muinaisiirin sanasta "luchorpán", jossa uhdistyvät sanat "lú" (pieni) ja "corp" (ruumis, vartalo). "Corp" on varhainen lainasana latinasta, "-án" on diminutiivipääte. Vaihtoehtoinen kirjoitusasu "leithbrágan" on lähtöisin kansankielestä, sanoista "leith" (puoli) ja "bróg" (kenkä), viitaten tyypilliseen kuvaukseen leprekaunista käsittelemässä paritonta kenkää.
Lūžņa
Lūžņa (liiviksi "Lūžkilā") on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella, Itämeren rannalla Ventspilsin kunnan pohjoisosissa (Ventspils novads, 2009 kuntajako). Kylän läpi menee puro (Lūžupe), joka jakaa kylän "Mazlūžņās" ja "Dižlūžņās" nimisiin osiin. Vuonna 1937 kylässä oli 36 taloa. Neuvostoliiton miehitettyä Latvian kylän lähelle rakennettiin sotilastukikohta, ja asukkaat joutuivat muuttamaan muualle. Nykyisin kylässä on vain muutama asukas.
Lūžņa sijaitsee . Kylästä on noin 35 kilometriä Ventspilsiin.
Marko Putkonen
Marko Putkonen (s. 18. lokakuuta 1947 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.
Putkonen tuli tunnetuksi romanimusiikkiin erikoistuneen Hortto Kaalon laulajana. Hän on vuonna 1969 perustetun yhtyeen perustajajäsen. 1980-luvulla hän aloitti uransa oopperalaulajana. Hän on opiskellut laulua Sibelius-Akatemian oopperakoulutuksessa (1982–1984), Zürichin oopperan oopperastudiossa (1984–1985) ja Zürichin musiikkikorkeakoulussa (1985–1986) sekä ollut kiinnitettynä Zürichin oopperaan (1985–1986) ja Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan (1986–2002).
Putkonen on koonnut nuottikirjan "Kauneimmat kaaleenlaulut", joka julkaistiin vuonna 2004. Myös samanniminen musiikkialbumi julkaistiin.
Vuonna 1984 Putkonen esitti Simana Arhippainia Kalle Holmbergin ohjaamassa "Punainen viiva" -oopperan televisioversiossa. Vuonna 1989 hän ääninäytteli Gaattoria animaatioelokuvan "Kaikenkarvainen Charlie" suomenkielisessä versiossa.
Putkosen puoliso on toimittaja ja teatteriohjaaja Tuovi Putkonen. Heillä on kolme lasta, poika Janus ja tyttäret Esma ja Krista.
Kari Aronpuro
Kari Kalervo Aronpuro (s. 30. kesäkuuta 1940 Tampere) on palkittu suomalainen runoilija. Hän työskenteli kirjastoalalla yli 40 vuotta.
Aronpuro kirjoitti ylioppilaaksi 1961 ja suoritti kirjastotutkinnon 1964. Hän oli kirjastonhoitajana Tampereen yliopiston kurssikirjastossa vuosina 1964–1971, Rääkkylän kunnankirjastossa 1972, Kemin Syväkankaan kirjastossa 1972–1981 ja Tampereen Lamminpään kirjastossa 1981–2003.
Vuonna 1964 ilmestyi Aronpuron esikoisteos, runokokoelma "Peltiset enkelit". Hän sai teoksesta J. H. Erkon palkinnon. Seuraavana vuonna ilmestyi kollaasiromaani "Aperitiff – avoin kaupunki". Vuonna 2014 tuli kuluneeksi 50 vuotta esikoiskokoelman julkaisemisesta ja ntamo-kustantamo otti siitä juhlavuoden kunniaksi näköspainoksen. Samana vuonna ilmestyivät myös Aronpuron 22. kokoelma "pelkkää barnumia" ja esseekokoelma "Pyydettyä". Aronpuro juhlisti 50-vuotista uraansa myös pitämällä "Pyöreitä – Half-Centennial kapaa ja kollaasia" -näyttelyn Tampereen pääkirjastossa Metsossa alteregonsa Banks L Steppburnin kanssa.
Vuonna 2004 Aronpurolle myönnettiin valtion taiteilijaeläke.
Saunags
Saunags (liiviksi "Sǟnag") on kylä Latvian Liivinrannan kulttuurihistorian suojelualueella. Kylä mainitaan historiallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1310. 1930-luvulla kylässä asui vielä 49 liivin kieltä osannutta ja 11 käytti sitä kotikielenään. Vuonna 1936 kylän koulu siirettiin Vaideen. Nykyisin kylässä asuu ympäri vuoden vain muutama asukkaita, mutta kesäisin ihmisiä on enemmän.
Suomalaisia kirjailijoita
Suomalaisia kirjailijoita on vuonna 2004 painettu kirja, joka esittelee aakkosjärjestyksessä suomalaisia kirjailijoita. Sen ovat toimittaneet Juhani Korhonen ja Risto Rantala. Se kuuluu Mitä missä milloin kansalaisen tietokirjat -sarjaan. Se perustuu vuonna 1994 julkaistuun kirjaan Suomalaisia kirjailijoita 1500-luvulta nykypäiviin.
Hyvä pahaa rock’n’roll
Hyvä pahaa rock’n’roll on suomalaisen Raine Salon debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1982 ja uudelleenjulkaistiin vuonna 2010. Vuonna 1987 Sata lasta levytti versionsa levyn nimikappaleesta.
Sävellykset Raine Salo, paitsi missä toisin mainitaan; sanoitukset Raine Salo; sovitukset Holmgren, Heldan ja Salo.
Katson autiota hiekkarantaa
Katson autiota hiekkarantaa on Veikko Samulin säveltämä, Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja Katri Helenan esittämä kappale. Katri Helena levytti kappaleen vuonna 1979, ja samana vuonna se julkaistiin singlenä, jonka b-puolella oli ”Lapsuuskesät”. Samana vuonna se julkaistiin myös Katri Helenan 14:nnellä albumilla "Katson sineen taivaan".
”Katson autiota hiekkarantaa” on Katri Helenan tunnetuimpia kappaleita, ja se on usealla hänen kokoelma-albumillaan. Laulun teemana on kaipuu rakkauteen ja kesän lämpöön.
Juha Vainio oli kirjoittanut lauluun myös kolmannen säkeistön, joka jätettiin levytetystä sovituksesta pois. "Hitin kaava" -radio-ohjelmassa Olli Heikkinen kertoo, kuinka Veikko Samulin mielestä säkeistö ei sopinut lauluun ja Katri-Helena ei myöskään halunnut laulaa sitä. Se oli ilmeisesti liian vihjaileva ja siinä kerrottiin tiettävästi melko suoraan, mitä hiekkarannalla lopulta konkreettisesti tapahtui.
Canal Grande (kirja)
Canal Grande on suomalaisen kirjailija Hannu Raittilan vuonna 2001 julkaistu romaani. Kirja kertoo Venetsiaan saapuvasta suomalaisesta ryhmästä, joka pyrkii pelastamaan kaupungin vajoamiselta .
Kirja oli ilmestyessään arvostelumenestys, ja Raittilalle myönnettiin teoksesta Finlandia-palkinto vuonna 2001. Romaani on käännetty saksaksi.
Parakonsistentti logiikka
Parakonsistentti logiikka on logiikan alue, joka tutkii parakonsistentteja eli "epäjohdonmukaisuutta suvaitsevia" loogisia järjestelmiä. Klassisessa logiikassa ristiriidasta seuraa mitä tahansa (ex contradictione sequitur quodlibet). Parakonsistentissa logiikassa ei kuitenkaan hyväksytä tätä periaatetta, vaan siinä pyritään muodostamaan epäjohdonmukaisia, mutta silti ei-triviaaleja loogisia järjestelmiä.
Parakonsistentteja logiikoita voidaan käyttää formalisoimaan päättelyä, joka käyttää informaatiota, joka on keskenään ristiriitaista. Parakonsistentit loogikat eivät ole klassisen logiikan laajennus, vaan päinvastoin ne ovat aleettisesti konservatiivisempi lähestymistapa logiikkaan. Kuitenkin parakonsistentin logiikan pohjalta on mahdollista argumentoida esimerkiksi ”tosien ristiriitojen” ("dialetheia") puolesta.
Pyrometallurgia
Pyrometallurgia tarkoittaa metallien valmistusta korkeiden lämpötilojen avulla. Sana on johdettu kreikan kielen sanasta "pyros", joka tarkoittaa tulta tai kuumuutta.
Pyrometallurgiaa käytetään mm. alkuainemetallien valmistukseen. Kun mineraali on erotettu hylkykivestä, alkuainemetalli täytyy saada erotettua mineraalista. Pyrometallurgiassa tähän käytetään lämpöä. Erilaisilla lämpöoloilla on erilaiset vaikutukset mineraaliin.
Kalsinointi on malmin kuumennusta, jossa tavoitteena on hajottaa se ja erottaa pois helposti haihtuva tuote. Esimerkiksi kun karbonaattimineraaleja kuumennetaan, hiilidioksidi (CO) haihtuu, kuten seuraavissa esimerkeissä:
tai
Monet mineraalit esiintyvät hydratoituneessa muodossa (eli sisältävät vettä). Kalsinaatiolla voidaan poistaa myös vettä, kuten seuraavassa reaktiossa:
Pasuttaminen on kuumennusta, joka aiheuttaa kemiallisen reaktion uunin ilman ja mineraalin välillä. Pasuttaminen on erityisen tärkeää prosessoitaessa sulfidimalmeja. Malmit kuumennetaan hapen läsnä ollessa, jolloin metallisulfidi muuttuu oksidiksi, ja vapautuu rikkidioksidia (SO). Esimerkiksi lyijy(II)oksidin (PbO) pasuttamisessa tapahtuu seuraava reaktio:
Joissakin tapauksissa, etenkin vähemmän aktiivisten metallien kyseessä ollessa, sulfidin pasuttaminen synnyttää puhtaan metallin. Esimerkkinä elohopea (Hg):
Kun pasuttaminen tuottaa nestemäisen tuotteen, sitä kutsutaan sulattamiseksi (engl. "smelting"). Esimerkiksi sinkkioksidin (ZnO) sulattaminen:
Kaasumainen hiilimonoksidi (CO) erottuu nestemäisestä sinkistä (Zn), jolloin metallin voi kerätä jatkokäsittelyä varten. Joissakin tapauksissa seokseen on lisättävä juoksute, ns. fluksi (engl. "flux"), joka reagoi hylkykiven kanssa muodostaen aineen, jonka sulamispiste on alhainen. Esimerkiksi piioksidit saadaan liuotettua reaktiossa kalsiumkarbonaatin (CaCO) kanssa:
Nestemäinen jäteliuos, joka syntyy flussin ja hylkykiven reagoidessa on yleensä silikaattimateriaali, jota kutsutaan kuonaksi (engl. "slag"). Nestemäisellä metallilla ja kuonalla on eri tiheydet, ja siten ne voidaan erotella. Säiliössä on eri korkeuksilla reiät, jolloin tiheämpi neste valuu pois alemmista, ja tiheydeltään pienempi neste ylemmistä hanarei'istä.
Kun pyrometallurgiaa verrataan hydrometallurgiaan, siinä on seuraavia etuja: Rikkaat malmit on usein taloudellisempaa käsitellä pyrometallurgisesti kuin hydrometallurgisesti. Jos malmit ovat kompleksisia, niitä on yleensä helpompaa jalostaa pyrometallurgisesti. Vaikka syntyvät kuonamäärät ovat suuria, kuonia voi yleensä hyödyntää paremmin kuin hydrometallurgiassa syntyviä jätevesiä ja lietteitä, mikä on ympäristön kannalta etu.
Hydrometallurgiaan verrattuna pyrometallurgialla on myös heikkoutensa: Pyrometallurgia vaatii yleensä suuremmat investoinnit. Se kuluttaa enemmän energiaa, joten varsinkaan köyhiä malmeja ei yleensä ole taloudellista käsitellä pyromatallurgisesti. Materiaalien käsittely on monesti vaikeampaa. Tuotteet eivät yleensä ole niin puhtaita kuin hydrometallurgisesti valmistetut. Sulfidimalmeja pyrometallurgisesti käsiteltäessä rikkidioksidipäästöt ovat ympäristöongelma.
Willow Weep for Me
”Willow Weep for Me” on Ann Ronellin säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1932.
Ronell, joka tunnettiin kappaleen säveltämisen aikaan syntymänimellään Ann Rosenblatt, esitteli kirjoittamansa kappaleen Irving Berlinille ja tämän yhteistyökumppanille Saul Bornsteinille vuonna 1932. Bornstein ei pitänyt kappaleen tempovaihteluista eikä siitä, että Ronell oli omistanut sävellyksen George Gershwinille. Tin Pan Alleyn musiikkityöläisillä oli omat kirjoittamattomat sääntönsä, eikä kappaleen omistamista kilpailijalle katsottu hyvällä. Lisäksi kappaleen kaupallista vetoa lievensi sävellyksen rytminen monimutkaisuus; pianistin vasen ja oikea käsi soittavat kappaleessa eri tahtilajissa.
Rosenblattin vastahakoisuudesta huolimatta Berlin kuitenkin ihastui kappaleeseen heti ja alkoi soitattaa sitä radiossa. Laulaja Muzzy Marcellino äänitti ensimmäisen version Ted Fio Riton orkesterin kanssa lokakuussa 1932, ja saman vuoden joulukuussa singlelistalle nousi Paul Whitemanin orkesterin nauhoitus, joka ylsi lopulta listan toiselle sijalle.
”Willow Weep for Men” suosio auttoi Ronellia saamaan sanoittajan paikan Disneyn piirroselokuvaan "Kolme pientä porsasta", johon hän sanoitti kappaleen ”Who’s Afraid of the Big Bad Wolf?” (suom. ”Pahaa sutta ken pelkäisi”).
Kappaleesta on tullut suosittu jazzstandardi. Count Basie perusti vuoden 1939 sävellyksensä ”Taxi War Dance” kappaleen sointuihin. Art Tatum äänitti vuonna 1949 tunnetun soolopianosovituksen kappaleesta. Louis Armstrong äänitti lauletun version vuonna 1957 Oscar Petersonin yhtyeen säestämänä. Myös muun muassa Sarah Vaughan, Dexter Gordon ja Modern Jazz Quartet ovat levyttäneet kappaleen.
Nelitaajuuspuhelin
Nelitaajuuspuhelin on matkapuhelin, joka kykenee toimimaan kaksilla taajuusalueilla kahdella eri matkapuhelinalueella esimerkiksi siten, että siinä toimivat sekä eurooppalaiset GSM 900- ja DCS 1800 että yhdysvaltalaiset GSM 800 ja GSM 1900. Se toimii Aasiassa, Euroopassa, Afrikassa ja Amerikassa. Jos puhelin toimii näiden lisäksi vielä UMTS (3G) 2100 MHz -taajuudella, on kyseessä viisitaajuuspuhelin. Kolmitaajuusmatkapuhelinten puute oli se, että ne eivät toisella matkapuhelinalueella kyenneet käyttämään molempia toisen alueen taajuuksia.
Yksi ensimmäisistä nelitaajuusmatkapuhelimista oli Nokian simpukkamallinen matkapuhelin Nokia 6125, jossa oli sekä molemmat eurooppalaiset että yhdysvaltalaiset GSM-taajuudet.
Elokuvateoria
Elokuvateoria tutkii elokuvaa ja pyrkii selittämään sitä taiteena ja ymmärtämään elokuvan suhdetta todellisuuteen, muihin taiteisiin, yksittäiseen katsojaan ja yhteiskuntaan.
Elokuvateorian pohja on 1900-luvun alun elokuvakritiikeissä ja muissa elokuvataidetta koskevissa kirjoituksissa. Varsinainen elokuvateoria voidaan jakaa klassiseen ja moderniin elokuvateoriaan. Klassinen teoria vaikutti noin 1915–1955, ja se voidaan jakaa edelleen formatiiviseen ja realistiseen traditioon. Formatiivisessa traditiossa korostettiin elokuvan muotoseikkoja ja pyrittiin erottamaan elokuva muista taiteista. Realistisessa traditiossa korostettiin elokuvan kykyä kuvata todellisuutta. Auteur-teoria kehittyi realistisen tradition aikana.
Moderni elokuvateoria on saanut vaikutteita muilta tieteenaloilta. Elokuvateoria nojasi 1960–1970-luvuilla semiotiikkaan ja ideologiakritiikkiin. Moderniin elokuvateoriaan kuuluu myös psykoanalyyttinen perinne, jossa tulkittiin elokuvia Sigmund Freudin ja Jacques Lacanin oppien mukaan. Modernissa elokuvateoria on jakautunut myös feministiseen elokuvateoriaan ja kognistiviseen elokuvateoriaan, joka on hylännyt elokuvan psykoanalyyttiset tulkinnat. Sen mukaan katsomiskokemusta tulisi tutkia kognitiivisina toimintoina ilman psykoanalyyttisia olettamuksia.
Crack (Z-Ron albumi)
Crack on Z-Ron kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta 2008. Screwed & Chopped versio ilmestyi 28. lokakuuta 2008.
Heiko Scholz
Heiko Scholz (s. 7. tammikuuta 1966 Görlitz) on saksalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja. Hän toimii TSV Germania Windeckin päävalmentajana.
Scholz edusti urallaan sekä DDR:n maajoukkuetta että yhdistymisen jälkeen Saksan maajoukkuetta. Seuratasolla hän voitti Bayer Leverkusenissa Saksan cupin 1993 ja Lokomotive Leipzigissa DDR:n cupin 1987. Lisäksi Scholz pelasi cup-voittajien cupin finaalissa 1987. Kaikkiaan hän pelasi urallaan DDR-Oberligassa 137 ja Bundesliigassa 159 ottelua.
Pelaajauran jälkeen Scholz ryhtyi valmentajaksi. Hän on toiminut muun muassa MSV Duisburgin apuvalmentajana sekä useaan otteeseen seuran väliaikaisena päävalmentajana.
Koukkupaini
Koukkupaini eli catch on vanha amerikkalainen painin muoto.
Lajin juuret ovat Englannin Lancashiressa, mutta lopulta se kehittyi Yhdysvalloissa 1800- ja 1900-lukujen taitteen tienoilla etenkin erilaisissa karnevaalitilaisuuksissa, missä voimamiehet ja painijat ottivat haasteotteluita rahapanosta vastaan. Ottelusäännöissä voitto tapahtui joko luovutuksella (nivel- tai lihaslukolla) tai selätyksellä. Haasteotteluiden ja siirtolaisuuden myötä laji sai useita vaikutteita eri puolilta maailmaa perinteisistä painityyleistä.
Vuosisadan vaihteen aikoihin koukkupaini kohosi erityisen suosituksi yleisölajiksi ja tunnetut painijat, kuten amerikkalaiset Frank Gotch ja Martin "Farmer" Burns, bulgarialainen Dan Kolov, intialainen Great Gama sekä virolainen Georg Hackenschmidt ottelivat isoista rahoista.
Sittemmin koukkupainista kehittyivät nykyinen vapaapaini ja urheiluviihteen muoto showpaini.
Säännöiltään koukkupaini muistuttaa nykyajan lukkopainia, mutta siinä missä lukkopainin harjoittelussa pääpaino on brasilialaisen jujutsun kautta erityisesti tekniikassa, mattopainissa ja hyvän aseman eli position hakemisessa, josta pyritään saamaan vastustaja luovuttamaan, keskityttiin koukkupainissa jatkuvaan vastustajan kontrollointiin mm. erilaisten otteiden kautta. Lajin englanninkielinen nimitys "catch" tuleekin lancashirelaisesta ""catch as catch can"", joka voidaan kääntää suomeksi muotoon ""ota kiinni mistä saat"".
Nykyaikaan tultaessa catch-paini on ruvennut olemaan katoavaa kansanperinnettä, mutta viime aikoina suosiotaan kasvattaneiden vapaaottelun ja lukkopainin myötä on kiinnostus vanhoja, osin jo unohdettuja, painitekniikoita kohtaan jälleen noussut. Monet menestyneet vapaaottelijat kuten Kazushi Sakuraba ja Josh Barnett ilmoittavat päälajikseen catch-painin.
Kaibutsu-kun
Kaibutsu-kun () on Fujiko F. Fujion luoma manga, josta tehtiin sittemmin myös animesarja (1968-69 ja 1980-82).
Date Night
Date Night on vuonna 2010 julkaistu Shawn Levyn ohjaama komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Steve Carell ja Tina Fey.
Claire ja Phil Foster ovat viettämässä deitti-iltaa, jonka avulla aviopari yrittää torjua parisuhteen urautumista. Fostereille näistäkin "tapaamisista" on kuitenkin tullut jo rutiinia, paitsi tänä kyseisenä iltana. Heidät sekoitetaan toiseen pariskuntaan ja kynttiläillallinen muuttuu hurjaksi takaa-ajoksi ja seikkailuksi ympäri kaupunkia.
Haikein terveisin
Haikein terveisin () on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut sota-aiheinen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Lasse Hallström. Elokuvan pääosissa esiintyvät Channing Tatum ja Amanda Seyfried. Elokuva on Nicholas Sparksin romaanin sovitus. Elokuva kertoo nuoreen naiseen rakastuvasta sotilaasta, joka lyhyen yhdessäolon jälkeen joutuu takaisin armeijan palvelukseen. Pari päättää kirjoittaa toisilleen ahkerasti kirjeitä.
Erikoisjoukkoihin kuuluva sotilas John Tyree viettää lomaa Charlestonissa ja tapaa Savannahin, myös lomalla olevan opiskelijan. Viikon aikana pari rakastuu, ja John tapaa myös Savannahin perheen sekä naapurin Tim Wheddonin ja tämän autistisen Alan-pojan. Savannah tapaa Johnin syrjäänvetäytyvän isän, jolla on pakkomielle kerätä kolikoita, erityisesti niitä, joissa on valmistusvirhe. Kun Savannah toteaa, että myös Johnin isä saattaa olla enemmän tai vähemmän autistinen, John toteaa tuntevansa isänsä ilman kenenkään ulkopuolisen analyysejä. Poistuessaan paikalta raivostunut John lyö Savannahin rauhoittelevaa mutta tungettelevaa ystävää, Randya, ja vahingossa myös Timiä. John pyytää Timiltä ja Savannahilta anteeksi ja viettää vielä yhden illan Savannahin kanssa ennen paluutaan armeijan palvelukseen.
John ja Savannah jatkavat parisuhdettaan lähettämällä toisilleen kirjeitä. Pari haaveilee yhteisestä perhe-elämästä, kunhan John jättää armeijan. Syyskuun 11. päivän terroriteot saavat kuitenkin Johnin jatkamaan palvelustaan. Myöhemmin Savannah pitää pitkän tauon kirjoittamisessa, ja kun John vihdoin vastaanottaa kirjeen, Savannah ilmoittaa kihlautuneensa toisen miehen kanssa. John polttaa kaikki Savannahilta saamansa kirjeet. John haavoittuu sotatehtävissä ja häntä suositellaan palaamaan kotiin, mutta mies päättää jatkaa. Neljän vuoden jälkeen John saa kuulla, että hänen isänsä on sairastunut vakavasti. John palaa kotiin ja tapaa isänsä sairaalassa. John kertoo isälleen, kuinka hän haavoituttuaan ajatteli viimeisenä asiana isäänsä, elämänsä tärkeintä henkilöä. Pian Johnin isä kuolee.
John kohtaa Savannahin ja tajuaa, että tämä on naimisissa Timin kanssa. John käy sairaalassa tapaamassa lymfoomasta kärsivää Timiä, joka kertoo, ettei Savannah ole missään vaiheessa unohtanut Johnia ja rakastaa tätä yhä. John käy Savannahin luona lounaalla ja kysyy, miksei tämä koskaan edes soittanut hänelle. Savannah sanoo, että pelkästään Johnin äänen kuuleminen olisi muuttanut hänen mielensä. Yksinäisyydestä kärsinyt Savannah uskoi olevansa avuksi Timille ja Alanille. John hyvästelee Savannahin ja jättää tämän surun murtamaksi, mutta lähdettyään John tajuaa, ettei voi elää päätöksensä kanssa. John myy isänsä suuren kolikkokokoelman ja saamillaan rahoilla kustantaa Timin sairaalahoidon, mutta pian John saa Savannahilta kirjeen, jossa tämä kertoo Timin kuolleen. Myöhemmin John lähtee armeijasta, ja siviilielämään palatessaan hän kohtaa kahvilassa Savannahin, ja kaksikko halaa toisiaan lämpimästi.
Katseeseen kätketty
Katseeseen kätketty ("El secreto de sus ojos") on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut argentiinalainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Juan José Campanella. Elokuva palkittiin muun muassa parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnolla.
Tv-Nytissä neljä kriitikkoa antoi elokuvalle tähtiä keskiarvolla 3,3.
"Episodi"-lehdessä viisi kriitikkoa antoi elokuvalle pisteitä keskiarvona 3,80.
Vuonna 2016 "Katseeseen kätketty" äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa elokuvan samanniminen amerikkalaisversio, jonka on ohjannut Billy Ray.
Palikainen
Palikainen on kylä Painiojärven rannalla Somerniemellä Somerolla lähellä seututietä 280. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 106, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 24. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä kolmanneksi suurimman. Palikaisten naapurikyliä ovat Someron Hirsjärvi ja Kivisoja lännessä, Somerniemen Oinasjärvi ja Härjänlahti kaakossa, Somerniemen Vesanoja ja Keltiäinen idässä ja Tammelan Letku pohjoisessa. Kylässä sijaitsee valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi määritelty Palikaisten kartano, joka aiemmin on käsittänyt koko kylän. Vuosina 1924–1966 kylässä toimi Palikaisten kansakoulu.
Kylän luonnonympäristöä hallitsee Someron ja Somerniemen suurin järvi Painio, jonka rannalla sijaitsevat sekä Palikaisten kartano että kylän vanhimmat pellot. Järven etelärantaa reunustaa harjujakso, jonka eteläpuolella, Painioon laskevan Hossinojan varrella on alavampia peltoja. Kylän pohjoisosa sen sijaan liittyy jo karun ja metsäisen Tammelan ylängön reunamiin. Siellä sijaitsevat Tammelan Letkun kylän rajalla metsäjärvet Mustjärvi ja Valkjärvi sekä pääosin Keltiäisten ja Vesanojan kylien alueella Siikjärvi ja Poikkipuoliainen. Näistä Valkjärvi kuuluu Paimionjoen sivujoen Pajulanjoen latvavesiin, muut laskevat Palikaisten Myllylässä Painioon. Kylän lounaiskulmaan ulottuu Paimionjoen vesistöön kuuluva pitkä ja kapea Hirsjärvi, johon Painio laskee vetensä.
Palikaisten kylän nähtävyyksiin kuuluu Hirsjärven rannalla lähellä Österkullan huvilaa sijaitseva Jääkärilehto, jonka on perustanut Somerniemelle haudattu jääkärieversti Eric Schauman.
Tunnettuihin palikaislaisiin kuuluu Palikaisten kartanon isäntänä pitkään ollut professori Johan Gullichsen. Kartanon kautta kylän vaiheisiin liittyviä sukuja ovat olleet myös Munck af Sommernäs, Ramsay ja Wahren. Myös kirjailija Helvi Hämäläisen äidin sukua on elänyt Palikaisissa.
Veikko Laine (professori)
Veikko Aatos Ilmari Laine () oli suomalainen professorin arvonimen saanut lääkäri ja Suomen Reumaliiton pitkäaikainen puheenjohtaja.
Laineen vanhemmat olivat työmestari Frans Ahto Laine ja Fanny Aurora Aalto. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli sairaanhoitaja Onerva Aurora Brusila (1910–1954) ja toinen ylihoitaja Aino Kaarina Lahti-Nuuttila. Ylioppilaaksi Laine tuli Turun suomalaisesta lyseosta 1930.
Laine oli koulutukseltaan lääketieteen lisensiaatti ja lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän valmistui vuonna 1937 ja erikoistui myöhemmin hermo- ja mielitauteihin vuonna 1945, sisätauteihin vuonna 1950 ja reumatauteihin vuonna 1956. Hän oli käynnistämässä vuonna 1946 aloittaneen Heinolan reumaparantolan ja vuonna 1951 aloittaneen, samassa kaupungissa sijainneen Reumasäätiön sairaalan toimintaa. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Lapinlahden sairaalan apulaislääkärinä. Laine toimi Reumasäätiön sairaalan ylilääkärinä vuoteen 1964 ja johtavana lääkärinä vuosina 1964–1974. Lainetta on kuvattu reumapotilaiden hoidon uranuurtajaksi. Hän muun muassa aloitti professori Kauko Vainion kanssa reumapotilaiden leikkaustoiminnan.
Laine toimi vuosina 1959–1971 Suomen Reumatologisen yhdistyksen ja vuosina 1972–1988 Suomen Reumaliiton puheenjohtajana. Hän toimi myös EULARin eli European League Against Rheumatismin puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Hän oli vuosina 1963–1979 reumatologian dosenttina Helsingin yliopistossa. Laine sai professorin arvonimen vuonna 1966.
Rovaniemen Teatteri
Rovaniemen Teatteri – Lapin Alueteatteri tarjoaa laajan valikoiman esityksiä erikoisuutenaan paikallisuus. Katsojilla on vuosittain valittavana 200–300 näytöstä lasten- ja musiikkiteatteria, klassikoita ja uutuuksia, komediaa ja draamaa. Monet niistä pohjautuvat lappilaisten kirjailijoiden teoksiin tai pohjoisiin aiheisiin. Teatterin esityksiä pääsee seuraamaan Lappia-talossa Rovaniemellä ja kiertävän alueteatterin esityksinä Lapin kunnissa.
Rovaniemen Teatteri on EU:n pohjoisin ammattiteatteri. Lapin Alueteatteriyhdistys ylläpitää sitä valtion, veikkausvoittovarojen, Rovaniemen kaupungin sekä 14 lappilaisen jäsenkunnan tukemana. Se on aloittanut harrastajateatterina vuonna 1949, muuttunut ammattiteatteriksi 1962 ja aloittanut alueteatteritoiminnan 1969. Teatteri muutti Lappia-taloon 1975. Vuonna 1999 sen hallinto muuttui kunnallisesta teatterista yhdistyspohjaiseksi. Nykyisin (kaudella 2018–2019) teatteri työllistää vakituisesti 47 esittävän taiteen ammattilaista. Lisäksi se palkkaa tuotantokohtaisesti ammattilaisia eri aloilta, esimerkiksi esiintyjiä, suunnittelijoita ja käsityöläisiä.
Vierailijat
Vierailijat on R. L. Stinen kirjoittama kirja. Se on julkaistu osana The Nightmare Room -kirjasarjaa. Kirjan päähenkilö on Ben Shipley, joka yrittää löytää elämää ulkoavaruudesta.
Jesse Shipley on aivan tavallinen kiharatukkainen poika. Hän tutkii päivittäin lukuisia nettisivuja ja surffailee internetin keskustelupalstoilla. Oikeastaan hän viettää lähes kaiken aikansa tietokoneen äärellä. Miksi?
Hän yrittää löytää merkkejä ulkoavaruuden elämästä.
Jessen ystävät ovat huolissaan hänestä. Miksi ihmeessä hän haluaa niin kovasti löytää avaruusolentoja? Miksi hän päivästä toiseen yrittää epätoivoisesti saada yhteyttä toiselle planeetalle? Eikö hän ymmärrä, että ufot ovat huuhaata?
Iltaisin Jesse tarkkailee taivasta toivoen näkevänsä edes vilauksen jostakin tuntemattomasta. Hän ei kuitenkaan tiedä, että todellisuudessa oikea, elävä avaruusolento on paljon lähempänä kuin hän ikinä voisi kuvitellakaan.
Kauhumaa
Kauhumaa tai Goosebumps Kauhumaa ("Goosebumps HorrorLand") on R. L. Stinen kirjoittama kirjasarja. Kirjasarjassa käytetään myös Goosebumps-kirjasarjassa esiintyneitä hahmoja tai asioita. Kirjasarja eroaa kuitenkin alkuperäisistä Goosebumps-kirjoista siten, että Kauhumaa-kirjoissa kirjojen juoni on yhtenäinen.
Kirjasarja kertoo nuorista, joille tapahtuu pelottavia asioita Kauhumaa-nimisessä huvipuistossa. Kirjat koostuvat kolmesta osassa, joista kahdessa on suoraa tarinankerrontaa. Ensimmäinen osa kertoo yleensä hahmoille tapahtuvista pelottavista asioista, esimerkiksi Muumioiden hyökkäyksistä ("Mitä mielessä, muumio?") tai zombiemerirosvojen hyökkäyksen kohteeksi joutumisesta ("Syvyyksien syylä"). Toisessa tarinassa päähenkilö(t) saa(vat) kutsun Kauhumaan huvipuistoon, missä ei kaikki tunnu olevan kunnossa. Kolmas osa on nimeltään Kauhukansio ja on yleensä vain parin aukeaman pituinen. Se on tehty jonkinlaisen leikekirjan muotoon, ja siitä löytyy mm. kuvia Kauhumaasta, vihjeitä siitä mitä siellä tapahtuu. Lisäksi jokaisessa kirjassa on osa Kauhumaan karttaa.
Andreao Heard
Andreao Heard on grammy-palkittu musiikkituottaja Greensborosta, Pohjois-Carolinasta, Yhdysvalloista, joka tunnetaan lempinimeltään ”Fanatic” ja joka on työskennellyt artistien kuten Michael Jacksonin, Beyoncen, Notorious B.I.G.:n, Will Smithin ja Lil Kimin kanssa. Heard oli P. Diddyn muodostaman The Hitmen -tiimin jäsen. Heard voitti grammy-palkinnon hänen Beyoncelle tuottamastaan kappaleesta Speechless.
Gord Murphy
Gordon J. Murphy (s. 23. maaliskuuta 1967 Willowdale, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi NHL:ssä vuosina 1988–2002 yhteensä 862 runkosarjaottelua. Hän toimii nykyään NHL-seura Columbus Blue Jacketsin apulaisvalmentajana.
Murphy pelasi juniorijääkiekkoa Don Mills Flyersissä. OHL:n Oshawa Generals kiinnostui hänestä ja hän siirtyi Oshawaan vuonna 1984. Murphy pelasi Oshawassa kolme kautta vuosina 1984–1987. Philadelphia Flyers kiinnostui hänestä ja varasi hänet kesällä 1985 vuorolla 189. Oshawa eteni Memorial Cupin loppuotteluihin vuonna 1987, jonka jälkeen Murphy siirtyi ammattilaiseksi. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaiskaudellaan (1987–1988) Philadelphian farmijoukkueessa Hershey Bearsissa, joka voitti samalla kaudella AHL:n mestaruuden.
Kaudella 1988–1989 Murohy pääsi Philadelphian kokoonpanoon ja pelasi koko kauden NHL:ssä. Hän teki kaudella eniten pisteitä Philadelphian tulokkaista (4+31). Seuraavan neljän kauden aikana Murphy oli yksi Philadelphian luotettavimmista puolustajista. Hänet valittiin vuonna 1990 Philadelphian kauden parhaaksi puolustajaksi. Philadelphia myi Murphyn yhdessä Brian Dobbinin ja kahden kanssa Boston Bruinsiin, josta se sai vaihdossa Garry Galleyn, Wes Walzin ja varausvuoron. Muphy pelasi Bostonissa vain puolitoista kautta, jonka jälkeen hän siirtyi kesäkuussa 1993 Florida Panthersin vastaperustettuun NHL-joukkueeseen. Florida eteni Stanley Cupin loppuotteluihin vuonna 1996, mutta hävisi mestaruuden Colorado Avalanchelle. Murphy pelasi Floridassa kuusi kautta ja oli joukkueen luottopuolustajia, kunnes hänet myytiin kesäkuussa 1999 Atlanta Thrashersiin. Kaupassa Atlantaan siirtyivät Murphy, Herberts Vasiļjevs, Daniel Tjärnqvist sekä varausvuoro ja Atlantaan maalivahti Trevor Kidd. Kaudella 2000–2001 Murphy loukkaantui ja hän joutui jättämään kauden kesken 27 ottelun jälkeen. Seuraavalla kaudella hän pelasi Boston Bruinsissa vain 15 NHL-ottelua ja lopetti uransa jääkiekkoilijana kauden jälkeen.
Murphy edusti Kanadaa vuoden 1998 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Murphy on toiminut vuodesta 2002 lähtien Columbus Blue Jacketsin apulaisvalmentajana.
Murphyllä on vaimonsa Nicolen kanssa kolme lasta. Perhe asuu Dublinissa, Ohiossa.
Ace Revolutions
ACE Revolutions on Juho-Heikki Korhosen ja Sampo-Ilmari Tuhkalehdon perustama jyväskyläläinen musiikki- ja tapahtumatuotantoyhtiö, joka toimii muun muassa suomalaisten bändien: Tuhkalehdon ja Snow White’s Poison Biten musiikintuotantoyhtiönä. ACE Revolutions vastaa muun muassa Music Against Drugs -tapahtumakokonaisuuksien kaikista käytännön järjestelyistä.
ACE Revolutions on perustettu vuonna 2007 ja sen tausta on Jyväskylän ammattikorkeakoulun Tiimiakatemiassa, jossa opiskellaan liiketaloutta omaa yritystä tai osuuskuntaa pyörittämällä.Yhteistyössä tehdyt tapahtumat:
ACE Revolutions tarjoaa myös tapahtumateknisiä palveluita, joihin kuuluu muun muassa äänentoistotekniikan ja lavojen vuokraus.
Timo Röttger
Timo Röttger (s. 12. heinäkuuta 1985 Waldbröl) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 3. Ligassa pelaavaa Dynamo Dresdeniä. Röttger on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Röttger edusti juniorivuosinaan Bayer Leverkusenia. Aikuisten tasolla hän kuitenkin pääsi pelaamaan ainoastaan Regionalligaa Leverkusenin kakkosjoukkueessa. Röttger siirtyi 2. Bundesligaan SC Paderborniin kesällä 2006 ja sieltä kahden kauden jälkeen Dynamo Dresdeniin.
Cressy-luokka
Cressy-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston panssariristeilijäluokka, johon kuului kuusi alusta. Luokan alukset laskettiin vesille joulukuusta 1899 toukokuuhun 1901.
Luokan alukset palvelivat vuoteen 1908 saakka kotivesillä, Välimerellä sekä Kauko-Idässä. Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa "HMS Cressy", "HMS Aboukir", "HMS Hogue" ja "HMS Euryalus" muodostivat 7. risteilijälaivueen. Alusten suuren iän vuoksi ne oli miehitetty kokemattomilla reserviläisillä, jolloin laivuetta kutsuttiin syöttilaivueeksi (). Lempinimestä tuli oikeutettu, kun Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene "U-9" upotti 22. syyskuuta 1914 kolme luokan aluksista.