hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Marco Donadel
Marco Donadel (s. 21. huhtikuuta 1983 Conegliano, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelaa Serie A:n Fiorentinassa.
Donadel on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa yleensä puolustavassa roolissa.
Donadel on Milanin kasvatti. Milanin edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2000. Vuosina 2002–2005 Donadel oli lainassa Leccessä, Parmassa, Sampdoriassa ja Fiorentinassa. Vuonna 2005 hän siirtyi Fiorentinaan pysyvästi.
Donadel saavutti Italian riveissä pronssia 2004 olympiaturnauksessa. Hän voitti Italian riveissä lisäksi alle 21-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2004.
Riccardo Montolivo
Riccardo Montolivo (s. 18. tammikuuta 1985 Caravaggio) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut kesäkuusta 2012 lähtien AC Milanin riveissä.
Montolivo on Atalantan kasvatti. Atalantan edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2003. Vuonna 2005 Montolivo siirtyi Fiorentinaan. hän debytoi vuonna 2007.
Montolivon ensimmäinen A-maaottelu Italian maajoukkueessa oli vuonna 2007.
EM-kisoissa 2012 välierässä Saksan maajoukkuetta vastaan Montolivo vapautti upealla kaaripallollaan Mario Balotellin läpiajoon. Tämä viimeisteli paikasta Italialle 2-0 -johdon. Peli päättyi Italian 2-1 -voittoon. Loppuottelussa Italia hävisi kuitenkin Espanjalle 4-0.
Montolivo on pelannut 66 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Augusto Boal
Augusto Boal (16. maaliskuuta 1931 Rio de Janeiro, Brasilia – 2. toukokuuta 2009 Rio de Janeiro) oli brasilialainen poliitikko, teatterintekijä, tutkija ja uudistaja, jonka kehittämistä teatterimenetelmistä tunnetuimmat ovat Forum-teatteri, Näkymätön teatteri sekä Lakiasäätävä teatteri. Boalin filosofiassa korostui ajatus teatterin ja taiteen yksilöä ja yhteisöä voimaannuttavista mahdollisuuksista. Hän loi käsitteen "sorrettujen teatteri", jonka menetelmät tähtäävät sortoa kokevan yhteisön tai yksilön aseman parantamiseen tai sorron tunnistamiseen. Boalin menetelmissä katsoja ei yleensä ole passiivinen vastaanottaja, vaan pikemminkin keskusteleva osallistuja.
Vilho Ylönen (kirjailija)
Taavi Vilho Ylönen (31. joulukuuta 1881 Kuopio – 19xx) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Taavetti Sylvesteri".
Ylösen vanhemmat olivat pika-ajuri Aatu Ylönen ja Agaata Sofia Karttunen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1908.
Vilho Ylönen oli naimisissa vuodesta 1915 opettaja Matilda Penttisen kanssa.
Tea Latvala
Tea Reetta Susanna Latvala (s. 18. lokakuuta 1977 Kurikka) on visuaalisen viestinnän ammattilainen. Hän on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi vuonna 2007. Hän oli toinen juontajista 2008 Nelosella nähdyssä ohjelmassa G-piste.
Oskari Uutela
Oskari Uutela (17. syyskuuta 1893 Uurainen – 17. joulukuuta 1977 Anjalankoski) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Uutela valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista vuonna 1917 ja toimi sitten opettajana Miehikkälässä ja Sippolassa. Opettajauransa alussa hän toimi opettajana Kiuruveden Luupuveden koulussa, josta hän löysi tulevan puolisonsa. Hän meni naimisiin Lapinniemen tyttären Hilda Säisän kanssa. Heille syntyi neljä poikaa: Seppo, Ahti, Kauko ja Esko, joka kuoli nuorena ammusräjähdyksessä Niinisalossa 3. joulukuuta 1943. Uutela oli innokas radio- ja esperantoharrastaja Sippolassa ollessaan (1923). Hän oli myös ahkera kuoromies. Elämänsä loppupuolen hän asui omakotitalossa Myllykoskella.
Uutelan hiihtoaiheinen urheiluromaani "Voittajan latu vie olympialaisiin" kuvasi Riku Hakala -nimisen köyhän maalaispojan tietä kahden olympiakultamitalin voittajaksi. Kirjassa kuvattujen talviolympialaisten esikuvana olivat vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaiset, joissa Kalle Jalkanen hankki Suomelle kultamitalin viestihiihdossa.
"Uuteen maahan" -niminen romaani kuvaa suomalaisten tuloa ja asettumista Suomenniemelle.
Andreapolin piiri
Andreapolin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen länsiosassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 3 051 neliökilometriä ja asukkaita on 14 000 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Andreapolin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 7 maalaiskuntaa:
Piiri on perustettu vuonna 1927 Leninin piirin nimellä. Vuonna 1928 sen keskus siirrettiin Hotilitsyn kylästä Andreapolin kaupunkiin. Nykyisen nimensä piiri sai vuonna 1965. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Seudulla on metsäteollisuutta ja Andreapolin posliinitehdas. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.
Stevan Jovetić
Stevan Jovetić (, s. 2. marraskuuta 1989 Titograd, Montenegron stv, Jugoslavian sltv) on montenegrolainen jalkapalloilija. Hän pelaa hyökkääjänä AS Monacossa. Hän pelaa myös Montenegron maajoukkueessa.
Jovetić on pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta voi pelata myös keskikentällä hyökkäävässä roolissa.
Jovetićin kasvattajaseuroja ovat montenegrolainen Mladost ja serbialainen Partizan. Ammattilaisuransa hän aloitti edustamalla Partizania vuosina 2006–2008. Jovetić voitti Partizanin riveissä Serbian-mestaruuden ja Serbian cupin vuonna 2008. Hän siirtyi Fiorentinaan vuonna 2008 8 miljoonan euron siirtosummalla.
Vuonna 2013 Jovetić siirtyi Manchester Cityyn 25,8 miljoonan punnan eli lähes 30 miljoonan euron siirtosummalla. Kesällä 2015 hän siirtyi lainalle milanolaiseen Interiin.
Jovetić on ollut vakiopelaaja vuonna 2007 perustetussa Montenegron maajoukkueessa. Hän on pelannut myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Jovetić oli mukana Montenegron historian ensimmäisessä maaottelussa Unkaria vastaan 24. maaliskuuta 2007 tullen vaihdosta kentälle 84. peliminuutilla.
Rinspeed
Rinspeed on sveitsiläinen autonvalmistaja, jonka on perustanut Frank Rinderknecht vuonna 1979.
Yritys on jokavuotinen esittelijä Geneven autonäyttelyssä. Sen alaa ovat konseptiautot sekä muiden automerkkien kuten Lotuksen ja Porschen modifiointi ja "tuunaus". Yritys ei varsinaisesti pyri suurtuotantoon.
Erityisiä Rinspeedin luomuksia ovat "sQuba" ja "Splash", jotka ovat amfibiomalleja, maakaasukäyttöinen "Swarowskin kristallein" koristeltu "Bedouin" sekä vuonna 2009 lanseerattu "iChange"-sähköäuto, jossa on litiumioniakku ja jonka 150 kilowatin sähkömoottori lupaa huippunopeudeksi 220 kilometriä tunnissa.
Belyin piiri
Belyin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen eteläosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 135 neliökilometriä. Asukkaita on 6 600 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Belyin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
Seudulla on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.
Juudas Puustinen
Albert Johannes Hämäläinen, kirjailijanimi Juudas (Juutas) Puustinen (14. huhtikuuta 1874 Kuopio – 14. maaliskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Hämäläisen vanhemmat olivat merimies Fredrik Hämäläinen ja Henrika Hakkarainen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1899.
Hämäläinen kirjoitti Juudas Puustisen salanimellä ensimmäisen suomalaisen hiihtoaiheisen pienoisromaanin "Hiihtokilpailu" vuonna 1917. Romaanissa kerrottiin Pihkasalmen kaupunkiin perustetun hiihtoseuran järjestämistä ”koko maata käsittävistä” hiihtokilpailuista ja niihin valmistautumisesta. Hiihtokilpailu tapahtuu Pihkajärven jäällä, ja kilpailun reitti koostuu kahdesta 15 kilometrin lenkistä. Kilpailun pääpalkintoina on suuria rahasummia. Romaanin päähenkilöinä ovat hiihtokilpailujen järjestäjä ja hiihtoseuran perustaja maisteri Teräs sekä hiihtokilpailuihin osallistuva työtön räätäli Heikki Kanerva.
Sojuz T-10-1
Sojuz T-10-1 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7-avaruusasemalle. Laukaisu Baikonurista 26. syyskuuta 1983 epäonnistui - kantoraketti räjähti laukaisutelineeseen - miehistö pelastui pelastustornin avulla, joka on ainut onnistunut pelastautuminen tällaisesta tilanteesta . Pelastautumisjärjestelmä kuljetti kiinteäajoaineraketilla ja sitten laskuvarjolla miehistökapselin neljän kilometrin päähän laukaisutornista.
Uli Biaho
Uli Biaho on Karakorum-vuoristossa Pakistanin Pohjoisilla Alueilla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6 109 metriä. Huipun lähistöllä sijaitsevat myös Trangon tornimaiset huiput (”Trango Towers”) sekä Baltoro-jäätikkö.
Huipulle kiipesivät ensimmäisinä John Roskelley, Kim Schimtz, Ron Kauk ja Bill Forrest. He nousivat vuoren itäpuolelta, ja kaikki neljä saavuttivat huipun 3. heinäkuuta 1979. Kyseinen kiipeäminen on dokumentoitu John Roskelleyn kirjan "Stories Off the Wall" luvussa ”Uli Biaho”. Kirjan on julkaissut Mountaineers Books vuonna 1993.
Winnenden
Winnenden on noin 27 000 asukkaan kaupunki eteläisessä Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa lähellä Stuttgartia. Kaupungin nimi juontuu keisari Fredrik I Barbarossan suosimasta aatelisesta nimeltä Gottfried von Schauenberg-Winnenden. Paikalla on ollut linna noin vuodesta 1200.
Kaupunkia yhdistää Stuttgartiin S-Bahn-linja. Myös Nürnbergin ja Stuttgartin välinen vanha Murr-jokea myötäilevä rautatie ”Murrbahn” johtaa Winnendenin läpi.
Kaupungissa tapahtui 11. maaliskuuta 2009 kouluampumisvälikohtaus, jossa kuoli kuusitoista ihmistä.
Aplicom
Aplicom Oy on suomalainen yritys, joka kehittää ja valmistaa paikannus- ja telematiikkalaitteita erityisesti ajoneuvoympäristöön. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Äänekoskella, myynti- ja markkinointi Espoossa.
Aplicom syntyi Nokia Mobile Phones-yhtiön "Mobile Data Unit"-yksiköstä vuonna 1990. Osakeyhtiö siitä tuli vuonna 1995, kun sen toimiva johto osti yrityksen itselleen Computec Ltd-yritykseltä.
1990-luvun alussa yhtiö kehitti radiomodeemeja autojen ajoneuvotietokoneisiin myyden laitteita mm. Ruotsin puolustusvoimille. 1990-luvulla Aplicom pääsi muun muassa DaimlerChryslerin toimittajaksi. 2000-luvun alussa se laajensi toimintaansa myös muuhun machine-to-machine-tietoliikenteeseen. Vuonna 2005 Aplicom otti haltuunsa Nokian machine-to-machine GSM-moduliliiketoiminnan.
Aplicomin tuotteita myydään palveluntarjoaja- ja järjestelmätoimittajaverkoston kautta yli 30 maassa. Aplicomin laitteita on käytössä esimerkiksi eri kuljetusyrityksillä, jätehuolto-, hälytys-, kaivos-, öljynkuljetus- ja kylmäkuljetusajoneuvoissa sekä lentokenttien huoltoajoneuvoissa, ja jopa lentokoneissa.
Aplicomin ajoneuvotietokoneen pohjana olla Linux-käyttöjärjestelmällä varustettu teollisuustietokone. Tyypillisesti tämä varustettu GPS-paikantimilla ja se kommunikoi GPRS-verkon välityksellä. Seurattavista ajoneuvoista voidaan kerätä tietoa esim. ajoneuvon sijainnista, suunnasta, nopeudesta, ajotyylistä ja ajoneuvon käyttäytymisestä. Ratkaisut mahdollistavat esimerkiksi lastin lämpötilan seurannan, automaattisen ajopäiväkirjan tuottamisen sekä kuljettajan ja toimiston välisen kommunikoinnin.
Yrjö Heilala
Yrjö Heilala (30. huhtikuuta 1882 Paavola – 15. joulukuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Heilala kävi Oulun lyseota 4 luokkaa 1895–1897. Hän suoritti sittemmin koneenkäyttäjä- ja veturinkuljettajatutkinnon sekä teollisuuskoulun kurssin. Heilala työskenteli veturinlämmittäjänä ja -kuljettajana. Lisäksi hän oli toimittajana useissa eri lehdissä.
Anonyymit kotikiusatut
Anonyymit kotikiusatut oli Radio Suomessa lähetetty sketsisarja, jossa kotikiusatut Veijo (Tommi Reponen) ja Pauli (Jari Vesa) ruotivat omassa viikkokokouksessaan menneen viikon tapahtumia kotona ja maailmalla. Kokouksen päällimmäisenä ideana on purkaa toiselle oman vaimon ("martta") kiusaamisesta kotona. Veijo ja Pauli joutuvat tekemään kaiken kotona siivouksesta ja pyykkäämisestä alkaen "marttojen" ladellessa uusia vaatimuksiaan ja mielihalujaan. Ohjelman huumori perustuu Veijon ja Paulin tietämättömyyteen eri asioista, joka johtaa yleensä väärinkäsityksiin.
Ohjelma alkaa aina yhteislaululla ""Alistus Veijo, Alistus Pauli. AKK, kovempaa ei oo, AKK kovempaa ei oo, aalistuus!"".
Anonyymit kotikiusatut -ohjelmaa tehtiin huhtikuusta 2002 vuoteen 2018. Viimeinen jakso kuultiin loppiaisena 2019 tullut jakso ""Ennenkuulumaton alistusmegahyperspektaakkeli"".
Radio- ja TV-viihteen seura Studio Kymppi palkitsi Anonyymit kotikiusatut vuonna 2011 "vuoden parhaana viihdeohjelmana" .
Kalininin piiri (Tverin alue)
Kalininin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 4 163 neliökilometriä. Asukkaita on 48 600 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Tverin kaupunki, joka ei kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kalininin piiriin kuuluvat Oršan, Suhoverkovon ja Vasiljevski Mohin taajamat sekä 15 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen päärata sekä M 10 -valtatie. Suurimmat joet ovat Volga, Tvertsa ja Tmaka. Seutu on keskeistä maatalousaluetta. Piiri ei kuulu tverinkarjalaisten perinteiseen asuinalueeseen, mutta vuonna 1989 siellä oli 1 172 karjalaista.
Kalininin piiri
Kalininin piiri voi viitata seuraaviin Mihail Kalininin mukaan nimettyihin hallintoalueisiin:
The Reflecting Skin – lapsuuden loppu
The Reflecting Skin – lapsuuden loppu ("The Reflecting Skin") on Philip Ridleyn ohjaama ja käsikirjoittama surrealistinen draamaelokuva vuodelta 1990. Se kertoo lapsen kasvamisesta ja astumisesta aikuisten maailmaan 1950-luvun Idahon maaseudulla. Pääosissa esiintyvät Viggo Mortensen, Lindsay Duncan ja Jeremy Cooper.
Seth Dove -niminen 8-vuotias poika on kiinnostunut vampyyreistä ja ottaa pakkomielteekseen naisen nimeltä Dolphin Blue. Kun hänen isänsä tekee itsemurhan, Sethin vanhempi veli Cameron palaa armeijasta kotiin. Cameron alkaa seurustelemaan Dolphinin kanssa ja Seth uskoo, että hänen veljensä on vaarassa. Lisäksi Seth joutuu mieleltään epävakaan äitinsä ja lapsia piinaavan miesjoukon armoille.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaa "The Reflecting Skiniä" harvinaisen persoonalliseksi elokuvaksi, joka ei jätä ketään kylmäksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Biedermeier
Biedermeier oli Saksassa, Itävallassa ja Pohjoismaissa vuosina 1815–1848 vallinnut empiretyylin porvarillinen muunnos. Tyylisuuntaa kutsutaan joskus myöhäisempireksi.
Biedermeier-nimityksen taustalla oli müncheniläisessä "Fliegende Blätter" -lehdessä esiintynyt saksalainen mielikuvitushahmo Wieland Gottlieb Biedermaier, jonka avulla pilkattiin 1800-luvun pikkuporvarillisuutta. Nimitystä käytetään yleensä lähinnä tuon aikakauden huonekaluista ja sisustustyylistä sekä myös maalaustaiteesta.
Tyylisuuntaa on pidetty ensimmäisenä keskiluokan tyylinä, mutta tämä näkemys on kyseenalaistettu osittain, koska keskiluokalla harvemmin oli varaa kyseisiin huonekaluihin. Sen sijaan biedermeier-tyyli oli tapa hoveille erottautua napoleonisesta empiretyylistä erityisesti yksityiskodeissa. Tuona aikana yhteiskunnassa laajemmin hakeuduttiin yksityisyyteen, mikä oli ristiriidassa hovien edustuksellisten tehtävien kanssa.
Biedermeierissa on vaikutteita sekä romantiikasta että uusklassismista. Biedermeier-huonekaluissa korostuvat mukavuus, viihtyvyys ja käytännöllisyys. Tyylissä esiintyy empirestä poiketen pyöreitä S-kirjaimen muotoja kalusteiden jaloissa sekä selustoissa. Tuolien selkänojissa on englantilaisvaikutteinen siro ja koristeltu poikkilauta. Biedermeierissa käytetään runsaasti etenkin mahonkia, mikä vuoksi tyyliä on kutsuttu myös mahonkityyliksi. Saksalaisessa biedermeierissa on tyypillistä hillittyjen puu-upotusten käyttö. Päällisinä biedermeier-huonekaluissa käytetään nahkaa, jouhikangasta, yksiväristä tai raidallista villaa tai silkkiä.
Pienet koriste-esineet olivat suosittuja biedermeierajalla. Niitä sijoitettiin pöydille, uunin reunoille ja erityisiin hyllyköihin. Kristallikruunut katosivat muodista kun kruunut alettiin tehdä messingistä ja kristalleja käytettiin enää niiden koristeina.
Biedermeierin interiöörit olivat aiempaa tummempia. Kaksi- tai kolmivärisiin seinätapetteihin maalattiin kukkaornamentteja. Tekstiilejä käytettiin aiempaa enemmän, kuten runsaita mattoja, kookkaita pöytäliinoja, verhoasetelmia sekä sohvatyynyjä.
Biedermeierin kuvataiteelle oli ominaista pikkutarkka ja viimeistelty jälki.
Mizrahijuutalaiset
Mizrahijuutalaiset (Hepreaksi מזרחים, Mizrahim) on Lähi-idän, Pohjois-Afrikan ja Keski-Aasian juutalaisista käytetty nimitys. Heprean sana מזרח, Mizrah, merkitsee itää, eli nimitys mizrahi (mon. "mizrahim") merkitsee "Idästä kotoisin olevaa". Nykykielenkäytössä nimitystä mizrahi käytetään kuitenkin pääsääntöisesti kaikista juutalaisista, jotka ovat kotoisin arabi- tai muslimienemmistöisiltä alueilta.
Uskonnollisessa mielessä mizrahijuutalaiset lasketaan usein samaan ryhmään sefardijuutalaisten kanssa, sillä heidän jumalanpalveluselämänsä eroaa Euroopan aškenasijuutalaisten perinteistä. Sefardit ovat Iberian niemimaalta keskiajalla karkoitettujen juutalaisten jälkeläisiä, eli näin ollen on erillinen ryhmä, vaikka paikoitellen sekoittumista ryhmien kesken on tapahtunut.
Israelin valtion perustamisen, vuonna 1948, jälkeen suurin osa mizrahijuutalaisista on arabi- ja muslimimaissa kasvaneen antisemitismin takia jättänyt alkuperäisen kotimaansa, joko vapaaehtoisesti, tai pakotettuna. Pienempiä mizrahijuutalaisten muuttoaaltoja Israeliin on ollut jo 1800-luvulta alkaen, esim. Jemenistä. Nykyisen Israelin väestöstä arvion mukaan noin puolet on alkuperältään mizraheja. Israelin lisäksi muuttoliike kohdistui mm. Yhdysvaltoihin ja Ranskaan.
Mizrahijuutalaisten sopeutuminen pääosin euroopanjuutalaisten luomaan israelilaiseen yhteiskuntaan oli aluksi vaikeaa erilaisten kultturitaustojen ja ennakkoluulojen takia. Muutamassa sukupolvessa erot ovat kuitenkin kaventuneet ja tilalle on syntynyt uusi kaikille juutalaisille yhteinen israelilainen identiteetti. Seka-avioliitot Israelin eri juutalaisryhmien välillä ovat myös auttaneet kulttuurin yhtenäistymisessä. Mizraheilla on kuitenkin myös runsaasti omaa kulttuuriperinnettä, mm. omanlainen musiikkityyli (מוזיקה מזרחית Muzika mizrahit), joka on kasvattanut suosiotaan Israelissa, ja saavuttanut nykyisen suositun asemansa 1990-luvulta lähtien.
Oleninon piiri
Oleninon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen lounaisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 675 neliökilometriä. Asukkaita on 13 100 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Oleninon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie.
Dr. Mario &amp; Germ Buster
Dr. Mario & Germ Buster (Pohjois-Amerikassa nimellä Dr. Mario Online Rx) on vuonna 2008 Wiille julkaistu Dr. Mario -pelisarjan peli. Tämä peli julkaistiin Japanissa 25. maaliskuuta, Euroopassa 20. toukokuuta ja Yhdysvalloissa 26. toukokuuta. Tätä peliä voi pelata yhteensä 1-4 pelaajaa.
Olenino
Olenino () on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Riian välisen rautatien varrella (Oleninon asema) 178 kilometriä Tveristä lounaaseen. Taajama on Oleninon piirin keskus. Asukkaita on 4 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1900 rakennetun rautatieaseman asutuksesta. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1938. Nykyään siellä on mm. elintarviketeollisuutta ja pellavanjalostuslaitos.
Joonas Hannikainen
Joonas Hannikainen (s. 15. toukokuuta 1978) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Oulun Luistinseurassa puolustajana. Ennen OLS:aan siirtymistä Hannikainen pelasi Papas nimisessä joukkueessa, joka on Kajaanista.
Hannikainen on pelannut uransa aikana 51 runkosarjaottelua salibandyliigassa.
Jukka Lindgren
Jukka Lindgren (s. 10. kesäkuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Loviisan Torissa puolustajana. Ennen Loviisaan siirtymistä Lindgren pelasi Oululaisessa OLS:ssa sekä Merikoski SBT:ssä.
Jukan veli Pekka Lindgren pelaa myös Loviisassa.
Roxann Dawson
Roxann Dawson (s. 11. syyskuuta 1958) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja, joka tunnetaan parhaiten roolistaan B’Elanna Torresina televisiosarjassa "".
Roxann Dawson esiintyi 1980-luvun aikana Broadwaylla sekä muutamissa elokuvarooleissa ja pienissä televisiorooleissa (muun muassa "Matlock" ja "Baywatch"). Vuonna 1994 hänet palkattiin "Star Trek: Voyager" -sarjaan B’Elanna Torresin rooliin, jota hän esitti vuoteen 2001 saakka. Hän sai roolista kolme ALMA-ehdokkuutta.
Dawson ohjasi "Star Trek: Voyagerin" jakson ”Riddles”, joka esitettiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran syyskuussa 1999. Dawson ohjasi myös yhteensä kymmenen "" -sarjan jaksoa vuosina 2001–2004. Hän on ohjannut jaksoja myös esimerkiksi televisiosarjoihin "Lost", "O.C.", "Todistettavasti syyllinen", "Heroes", "Mentalist", "Kosketus", "S.H.I.E.L.D. Agentit" ja "Runaways".
Jan Rechberger
Jan Markus ”Snoopy” Rechberger (s. 13. kesäkuuta 1974) on suomalainen rumpali.
Rechberger tunnetaan Amorphis-yhtyeestä, jonka perustajäsen hän on. Hän soitti yhtyeessä alun perin vuosina 1990–1995 ja palasi vuonna 2002 seuraajansa Pekka Kasarin jätettyä yhtyeen. Amorphiksen debyyttialbumilla "The Karelian Isthmus" hän soitti myös koskettimia. Rechberger on soittanut myös Ajattarassa (salanimellä Malakias II), Violent Solutionissa, All Human Substitutesissa, Accussa ja The Junkmenissä.
Jan soittaa myös Andy McCoyn perustamassa kokoonpanossa Grease Helmet , jolta ilmestyi albumi syksyllä 2012.
Rechberger soittaa Pearl-merkkisillä rummuilla ja Sabian-merkkisillä symbaaleilla.
Penon piiri
Penon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2 385 neliökilometriä. Asukkaita on 7 600 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Penon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
Piiri sijaitsee Novgorodin alueen rajalla Valdain ylängön lounaisosassa. Koillisessa se rajoittuu Ostaškovin, kaakossa Seližarovon ja etelässä Andreapolin piireihin. Pinta-alasta 77,4 % on metsää, 7,5 % maatalousmaata ja 4,2 % vesistöjä. Länsiosasta saa alkunsa Väinäjoki ja koillisessa virtaa Volga. Seudulla on yli 130 järveä, joista suurimmat ovat Vselug, Peno ja Volgo. Suurin osa niistä on jääkauden synnyttämiä.
Piirin kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat maa- ja metsätalous. Nähtävyyksiä ovat Vselugin rannalla sijaitseva Širkovon pogosta vuonna 1694 rakennettuine Johannes Kastajalle omistettuine puukirkkoineen, 1700-luvulla rakennettu Kolminaisuuden kirkko Otolovon kylässä, Neitsyt Marian syntymän kirkko Vselukissa ja 1800-luvun alussa rakennettu Jumalansynnyttäjän ennusmerkin kirkko Vetožetkan pogostalla. Luonnonmuistomerkkeihin kuuluu Novo-Solovetskin saari Vselug-järvellä, jonne vuonna 1701 perustettiin miesluostari.
Peno
Peno () on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Peno-järven rannalla 242 kilometriä Tveristä länteen. Taajama on Penon piirin keskus. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie (Penon asema). Asukkaita on 4 500 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on saanut alkunsa 1900-luvun alussa perustetun rautatieaseman ympärille syntyneestä asutuksesta. Vuonna 1930 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään Penossa on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa toimii saksalaisten siellä teloittamalle naispartisaanille Liza Tšaikinalle omistettu museo.
Eino Lindegren
Eino Birger Lindegren () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana, missä toimessa hän kaatui Viipurissa.
Lindegrenin vanhemmat olivat käräjäkirjuri Selim Birger Lindegren ja Greta Kaisa Tegelberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta vuonna 1914 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1914 - 1915.
Lindegren liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 14. syyskuuta 1917 pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan.
Lindegren astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 25. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Kuopion sankarihautaan.
Sojuz T-10
Sojuz T-10 oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurista 8. helmikuuta 1984 ja aluksen paluu maahan tapahtui 11. huhtikuuta 1984.
Laukaisu
Paluu
Sojuz TM-18
Sojuz TM-18 oli Venäjän miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Baikonurista 8. tammikuuta 1994 ja se palasi maahan 9. heinäkuuta 1994. Kyseessä oli Mir-aseman 18. miehistö. 
Laukaisu
Laskeutuivat
Sojuz TM-19
Sojuz TM-19 oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Aluksen laukaisu tapahtui 1. heinäkuuta 1994 ja se palasi maahan 4. marraskuuta 1994.
Laukaistiin
Laskeutui:
Laillistettu kiinteistönvälittäjä
Laillistettu kiinteistönvälittäjä (lyhenne LKV) on henkilö, joka on Suomessa suorittanut Keskuskauppakamarin laillistetun kiinteistönvälittäjän tutkinnon.
Laillistetun kiinteistönvälittäjän tutkintoja järjestetään kaksi kertaa vuodessa Helsingissä, Oulussa ja Tampereella. Tutkinnon suorittaminen on edellytyksenä ammattimaisessa kiinteistönvälityksessä välitysliikkeen tai sen toimipisteen johtajalle. Kokeen läpäisee noin kolmasosa siihen osallistuneista.
Vain laillistettu, aluehallintoviraston rekisteröimä ja valvoma kiinteistönvälitysyritys voi yritystoiminnassaan laskuttaa työstään välityspalkkion. Välityshinnoittelun ilmoittamista koskevat periaatteet sisältyvät hintamerkintäasetukseen 1359/1999. Asetuksen taustalla on EU:n direktiivi kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisesta, 98/6/EY. Suomessa kuluttaja voi halutessaan selvittää kiinteistönvälityshintoja ennen välittäjävalintaa internetin välityspalkkiovertailuista. Vaihtoehtoinen tapa hintojen selvittämiseksi on kysyä ne jokaiselta paikkakunnan välittäjältä erikseen.
Kiinteistönvälittäjän ja muiden kiinteistönvälitysliikkeiden palveluksessa olevien toimintaan liittyvät keskeisesti Laki kiinteistönvälitysliikkeistä ja vuokrahuoneiston välitysliikkeistä (1075/2000), Laki kiinteistöjen ja vuokrahuoneistojen välityksestä 1074/2000 (kiinteistönvälityslaki ), Valtioneuvoston asetus kiinteistönvälitysliikkeistä ja vuokrahuoneiston välitysliikkeistä (143/2001), Valtioneuvoston asetus asuntojen markkinoinnissa annettavista tiedoista (130/2001) sekä hyvä kiinteistönvälitystapa.
Välitysliikelain muutoksen (279/2013) mukaan tammikuusta 2016 alkaen vähintään puolella välitysliikkeen palveluksessa olevista ja jokaisessa toimipisteessä on oltava laillistetun kiinteistönvälittäjän pätevyys.
Kiinteistön kauppa on sopimusvapaudeltaan rajoitettua kauppaa, jossa kaupan ollakseen laillisesti pätevä, joudutaan noudattamaan laissa säädettyjä muotomääräyksiä päinvastoin kuin irtaimiston kaupassa, jossa pääsääntöisesti pätee sopimusvapaus.
Olga Vuolle
Olga Aleksandra Holmberg, kirjailijanimi Olga Vuolle (13. maaliskuuta 1894 Tampere – 23. toukokuuta 1966 Kymi) oli suomalainen kirjailija.
Sylviane Telliez
Sylviane Telliez (o.s. Marotel, s. 20. lokakuuta 1942 Épinay-sur-Seine, Seine-Saint-Denis, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija, joka menestyi varsinkin hallikilpailuissa.
Sylvie Telliez saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa kahdeksan mitalia vuosina 1968–1973. Madridissa 1968 hän voitti kultaa 50 metrillä ajalla 6,24 s. Belgradissa 1969 hän voitti kultaa 4 × 1 kierroksen viestissä ajassa 1.34,3 (kierroksen pituus oli 195 metriä) ja hopeaa 50 metrillä ajalla 6,5 s. Wienissä 1970 hän voitti kultaa 1 + 2 + 3 + 4 kierroksen viestissä ajalla 4.58,4 (kierroksen pituus oli 200 metriä) ja hopeaa 60 metrillä ajalla 7,5 s. Sofiassa 1971 hän saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 7,4 s, Grenoblessa 1972 pronssia 50 metrillä ajalla 6,31 s sekä Rotterdamissa 1973 pronssia 60 metrillä ajalla 7,32 s. Vielä Göteborgissa 1974 hän sijoittui 60 metrillä kahdeksanneksi ja Münchenissä 1976 viidenneksi.
Ulkoratojen arvokilpailuihin Telliez osallistui seitsemän kertaa. Kolmissa olympialaisissa vuosina 1968–1976 hänen paras saavutuksensa oli Méxicon 1968 olympialaisissa saavutettu 4 × 100 metrin viestijuoksun kahdeksas sija ajalla 44,2 s. Neljissä EM-kilpailuissa vuosina 1966–1974 hänen paras henkilökohtainen saavutuksensa oli kahdeksas sija 100 metrin juoksussa Ateenassa 1969 ajalla 11,9 s. Viestijuoksussa hän sijoittui kahdeksanneksi Budapestissa 1966 ajalla 45,7 s, neljänneksi Ateenassa 1969 ajalla 44,6 s sekä viidenneksi Roomassa 1974 ajalla 44,18 s.
Telliez voitti Ranskan ulkoratojen mestaruuden 100 metrillä vuosina 1968–1975 sekä 200 metrillä vuosina 1967 ja 1969–1973. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 50 metrillä vuonna 1972 sekä 60 metrillä vuosina 1973, 1975 ja 1976. Hän juoksi vuosina 1968–1972 Ranskan ennätyksen 100 metrillä neljä kertaa ja 200 metrillä kahdesti sekä vuonna 1974 sisäradoilla 60 metrillä kerran.
Affecto
Affecto Oyj oli suomalainen Helsingin pörssissä noteerattu informaatioteknologiayhtiö, joka toimittaa yritysten tietojärjestelmäratkaisuja ja tarjoaa paikkatietopalveluja. Elokuussa 2017 kanadalainen IT-alan yritys CGI ilmoitti ostavansa Affecton. ja kaupankäynti yhtiön osakkeella lopetettiin 19.2.2018 .
Affecton pääkonttori oli Helsingissä. Sillä oli toimipisteitä Turussa, Raumalla, Tampereella, Jyväskylässä ja Joensuussa. Tytäryhtiöt yrityksellä oli Virossa, Liettuassa, Latviassa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Puolassa. Yrityksen toimitusjohtaja oli Juko Hakala.
Vuonna 2012 yhtiön liikevaihto oli 133 miljoonaa euroa ja joulukuussa 2012 sen palveluksessa oli 1100 henkilöä. Yhtiön markkina-arvo oli 63,3 miljoonaa euroa (31.12.2012).
Tuliharjakotinga
Tuliharjakotinga ("Rupicola peruvianus") on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu. Monet pitävät lajia Perun kansallislajina.
Kooltaan tuliharjakotinga on noin 31 cm. Koiraan pää, kaula, yläselkä ja vasa ovat väriltään kirkkaan oranssit, " P.r.sangiolentus"-alalajilla verenpunaiset. Koiraan päässä on tuuhea hieman sivuilta litistynyt töyhtö. Selkä on väritykseltään musta ja siivet mustat ja harmaat. Silmän iiris on valkoinen tai sininen. Naaras on väritykseltään pääosin oranssin ruskea. " P.r.sangiolentus"-alalajin höyhenpuku on huomattavasti punaisempi kuin muilla tuliharjakotingan alalajeilla.
Tuliharjakotingaa tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Tuliharjakotingat elävät metsissä usein jokien lähettyvillä ja soisilla alueilla. Yleensä laji pysyttelee metsän sisäosissa ja tulee harvoin avoimille alueille. Laji elää yleensä 500–2 400 metrin korkeudella merenpinnasta.
Tuliharjakotingat syövät pääasiassa hedelmiä, mutta myös hyönteisiä, joita ne voivat etsiä maasta pitkiäkin aikoja. Vankeudessa lajin kunnon on todettu huonontuvan nopeasti, mikäli lintu ei saa hyönteisiä syötäväkseen. Lintujen on todettu oppineen syömään kotiloita, joiden kuoret ne rikkovat hakkaamalla kotiloita kiviä vasten.
Tuliharjakotingat ovat varovaisia ja lentävät nopeasti tiehensä, mikäli tuntevat olonsa häirityksi. Lisääntymisaikana koiraat kokoontuvat perinteisille näytöspaikoilleen. Jopa 40 koiraslintua kokoontuu pienelle alueelle esiintymään naaraille. Koiraat esittelevät höyhenpukuaan, päästelevät ääniä ja nokkivat sekä jahtaavat toisiaan. Naaras valitsee itselleen mieluisen parittelukumppanin laskeutumalla tämän selkään ja lyömällä sen maahan ja lähtemällä tämän jälkeen välittömästi lentoon. Koiras seuraa naarasta hetken kuluttua.
Naaras rakentaa kuppimaisen pesän mudasta. Se sijaitsee usein kiven tai kallion juurella tai kallion kolossa tai pienessä luolassa. Naaras munii yleensä kaksi valkoista munaa. Koiraat eivät osallistu pesintään millään tavoin. Naaran pesiessä koiras taistelee kilpailijoidensa kanssa tai yrittää kiinnittää muiden naaraiden huomion.
Viron naisten jalkapallomaajoukkue
Viron naisten jalkapallomaajoukkue on jalkapallojoukkue, joka edustaa Viroa naisten kansainvälisissä otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Viron jalkapalloliitto. Joukkue koostuu paikallisessa sarjassa pelaavista pelaajista. Viro ei ole koskaan selviytynyt naisten EM- tai MM-kilpailuihin. Se on vuonna 2017 FIFA-rankingissa sijalla 85.
Catherine Capdevielle
Catherine Capdevielle (s. 2. syyskuuta 1938 Agnos, Pyrénées-Atlantiques, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Capdeviellen juoksu-uran huippuhetki oli sijoittuminen 100 metrin juoksussa viidenneksi Rooman 1960 olympialaisissa. Hänen loppuaikansa oli 11,5 s. Samoissa kisoissa hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 24,9 s. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 12,4 s – alkuerissä hän sivusi Ranskan ennätystä 11,7 s – sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä ajalla 46,3 s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,9 s ja viestissä Ranskan joukkue hylättiin.
Capdevielle voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1955, 1956, 1958 ja 1960 sekä 200 metrillä vuonna 1960. Hän paransi vuosina 1955–1960 Ranskan ennätystä 100 metrillä neljä kertaa ja sivusi sitä seitsemän kertaa. Ensimmäinen ennätystulos oli kesäkuussa 1955 juostu 12,0 s, jolla hän sivusi Jeanine Toulousen kuusi vuotta vanhaa ennätystä, ja viimeinen ennätysparannus tapahtui elokuussa 1960, kun Capdevielle juoksi ajan 11,4 s, joka säilyi Ranskan ennätyksenä lähes yhdeksän vuotta. Lisäksi hän paransi 200 metrillä Ranskan ennätystä aikaan 24,0 s kesäkuussa 1960 sekä aikaan 23,7 s kaksi viikkoa myöhemmin. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä yli kahdeksan vuotta. Capdevielle kuului neljästi myös 4 × 100 metrin viestijuoksun Ranskan ennätyksen juosseeseen joukkueeseen.
Keminängelmä
Keminpikkuängelmä eli keminängelmä ("Thalictrum minus" ssp. "kemense", syn. "T. kemense", "T. minus" var. "rotundifolium") on monivuotinen leinikkikasvi, jota tavaan pohjoisessa Euraasiassa. Suomessa se on rauhoitettu. Keminängelmä on pikkuängelmän ("T. minus") alalaji.
Keminängelmä kasvaa noin metrin korkuiseksi. Juurakko on lyhyt. Varsi on usein hieman nystykarvainen ja yläosasta haarova. Lehdet ovat korvakkeellisia. Lehtilapa on 10–25 senttimetriä pitkä, leveän kolmiomainen, pituudensa levyinen ja kolme kertaa parilehdykkäinen. Lehdykät ovat tavallisesti 15–25 millimetriä leveitä, 3–5-liuskaisia, muodoltaan usein melko pyöreitä tai puolitoista kertaa leveytensä pituisia. Liuskat ovat lyhytsuippuisia, isoissa lehdissä hieman ulospäisiä. Lehdyköitten ruodit ovat korvakkeettomia. Varren ja haarojen päissä oleva kukinto on kerrannaishuiskilo, joka on lyhyt, lehdekäs ja niukkakukkainen. Pystyhköt kukat ovat hyvin pitkäperäisiä. Varhain varisevia kehälehtiä on neljä tai viisi kappaletta. Väriltään ne vaihtelevat vihertävistä sinipunertaviin. Runsaslukuiset heteet ovat pystyjä ja keltaisia. Heteen palhot ovat 3–5,5 mm pitkiä, suipot ponnet 2–3,5 mm pitkiä. Suomessa keminängelmä kukkii heinä-elokuussa. Kukinnan jälkeen kehittyvät 2,5–5 mm pitkät pähkylät. Ne ovat perättömiä, 8-harjuisia, ja niiden ota ja luottipinta ovat 1–1,5 mm pitkät. Keminängelmä on myrkyllinen kasvilaji.
Keminängelmä muistuttaa suuresti toista alalajia, nimirotu pikkuängelmää ("T. minus" ssp. "minus"). Toisinaan keminängelmää on pidetty myös omana lajinaan ("T. kemense").
Keminängelmän pääesiintymisalue alkaa Vienanmeren ja Äänisen rannoilta jatkuen Kamtšatkan niemimaalle, Kurileille ja Pohjois-Kiinaan saakka. Esiintymäalue on kuitenkin hyvin aukkoinen. Läntisimmät esiintymät ovat Ruijassa, Inarin Lapissa ja Keski-Lapissa. Vastoin nimeään keminängelmää ei tavata Kemijoen varressa, vaan esiintymät Pohjoismaissa ovat pääosin Tenojoen vesistöalueella. Suomesta esiintymispaikkoja tunnetaan puolensataa. Kasvustojen koko vaihtelee 10–50 yksilöön. Keski-Suomessa keminängelmää kasvaa muutamassa paikassa puutarhakarkulaisena.
Keminängelmä on tyypillinen jokien tulvarantojen kasvi, jota kasvaa rantalehdoissa ja -pusikoissa. Se on myös harvinainen puutarhakasvi, jota toisinaan tavataan viljelykarkulaisena.
Kaljazinin piiri
Kaljazinin piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 671 neliökilometriä. Asukkaita on 21 800 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Kaljazinin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 4 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie. Tärkein joki on Volga. Seudulla on koneenrakennus-, tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan sekä pellavan tuotantoon.
Jeanine Toulouse
Jeanine Salagoïty (o.s. Toulouse, s. 16. toukokuuta 1923 Lesparre-Médoc, Gironde, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Jeanine Toulouse edusti Ranskaa Lontoon 1948 olympialaisissa. Hän karsiutui 80 metrin aitajuoksun välierissä sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä.
Toulouse voitti Ranskan mestaruuden 60 metrin juoksussa vuosina 1939, 1946 ja 1949, 100 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942, 1945 ja 1949 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942 ja 1945. Elokuussa 1948 hän sivusi Léa Caurlan nimissä ollutta 100 metrin juoksun Ranskan ennätystä 12,1 s ja heinäkuussa 1949 hän paransi ennätyksen aikaan 12,0 s. Hän kuului kahdesti myös 4 × 100 metrin viestijuoksun Ranskan ennätyksen juosseeseen joukkueeseen: Lontoon olympialaisissa ennätysaika oli 48,1 s ja kahdeksan päivää myöhemmin Pariisissa 47,6 s. Seuratasolla Toulouse edusti Bordeaux EC:tä.
Merja Virolainen
Merja Virolainen (s. 7. toukokuuta 1962) on kirjailija ja kääntäjä. Virolainen on käsitellyt kysymyksiä naiseudesta, seksuaalisuudesta ja halusta viidessä runoteoksessaan ja yhdessä lyhytproosakokoelmassaan. Lisäksi hän on kirjoittanut näytelmän "Täyttymyskomedia". Virolainen on myös Kriittisen korkeakoulun kirjoittajakoulun johtaja.
Virolainen valmistui vuonna 1986 pukusuunnittelijaksi. Sen jälkeen hän työskenteli visuaalisena suunnittelijana muun muassa sirkuksessa ja nukketeatterissa, kunnes aloitti filosofian ja kirjallisuustieteen opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1988. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1998, pro gradu -työn aiheena oli inspiraation käsite.
Torsten Lindroth
Torsten Gabriel Lindroth () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana.
Lindroth Hänen vanhempansa olivat liikemies Gabriel Olof Lindroth ja Bertha Wilhelmiina Lunden. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Ester Maria Ståhlbergin kanssa.
Lindroth kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin uudesta ruotsalaisesta yhteiskoulusta vuonna 1912 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1913 - 1915. Hän suoritti sotilashallinnollisen koulun ensimmäisen jakson vuosina 1929 - 1930 ja toisen jakson vuonna 1934.
Lindroth liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella.
Lindroth astui Suomen armeijan palvelukseen luutnantiksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, missä hän haavoittui pahasti 28. maaliskuuta 1918.
Lindroth palasi haavoistaan parannuttuaan takaisin armeijaan ja hänet määrättiin 12. tammikuuta 1919 alkaen päälliköksi Porin jalkaväkirykmentti 2:n I pataljoonan 2. komppaniaan. Hänet siirrettiin 4. helmikuuta 1919 Itämeren jalkaväkirykmentti 1:een, josta muodostettiin myöhemmin Porin rykmentti. Hän toimi rykmentissä aluksi aliupseerikoulun johtajana ja 28. helmikuuta 1919 alkaen 2. komppanian päällikkönä. Porin rykmentistä hänet siirrettiin 25. lokakuuta 1922 alkaen 2. Erillisen konekiväärikomppanian päälliköksi. Konekiväärikomppaniasta hänet komennettiin 1. huhtikuuta 1926 ja siirrettiin 31. maaliskuuta 1928 alkaen Porin rykmentin talouspäälliköksi. Hänen virkansa talouspäällikkönä vakinaistettiin 29. kesäkuuta 1928.
Etuosto
Etuosto on kolmannen osapuolen sopimuksenvarainen oikeus lunastaa kohde, josta kauppa on tehty siten, että kohteen saa etuosto-oikeuden haltija eikä ostaja. Suomessa Suomen kunnilla on lainmukainen oikeus etuostaa kiinteistö, minkä vuoksi kaupanvahvistajan on ilmoitettava kiinteistön omistusoikeuden muutoksesta seitsemän vuorokauden kuluessa, jolloin kunta saa tiedon mahdollista etuosto-oikeuttaan varten.
Yksi Suomen kuuluisista etuosto-oikeudella lunastetuista kohteista on Yrjö Sirolan Säätiön Vanajanlinna, jonka Hämeenlinnan kaupunki osti sen tultua järjestöjen talousvaikeuksien myötä myyntiin.
(148209) 2000 CR105
(148209) 2000 CR on Aurinkokunnan yksi kaukaisimmista tunnetuista kohteista ja se kiertää Auringon kerran 3240 vuodessa radalla, jolla on hyvin suuri eksentrisyys.
(148209) 2000 CR eroaa muista hajanaisen kiekon objekteista siinä, että perihelipisteissään se ei ole Neptunuksen painovoimakentän vaikutuksessa. :n lisäksi tunnetaan myös täysin Kuiperin vyöhykkeen takana sijaitsevia kohteita kuten Sedna ja , jotka eivät myöskään ole Neptunuksen vaikutuksen alaisia.
Micheline Fluchot
Micheline Julitte (o.s. Fluchot, s. 1. marraskuuta 1934 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Micheline Fluchot edusti Ranskaa kaksissa yleisurheilun arvokilpailuissa. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä niin 100:n ja 200 metrin juoksussa kuin myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 25,0 s ja viestissä Ranskan joukkue hylättiin.
Fluchot voitti Ranskan mestaruuden 200 metrin juoksussa vuosina 1956–1958. Melbournen olympialaisissa hän sivusi Léa Caurlan nimissä ollutta 200 metrin juoksun Ranskan ennätystä 24,9 s ja elokuussa 1958 Poitiersissa hän juoksi uuden ennätyksen 24,8 s. Hän kuului myös 4 × 100 metrin viestijuoksujoukkueeseen, joka elokuussa 1956 Dijonissa juoksi Ranskan ennätyksen 46,1 s. Seuratasolla Fluchot edusti US Ivryä.
Aerodium
Aerodium on pystysuuntainen eli vertikaalinen tuulitunneli, jota käytetään esimerkiksi laskuvarjohyppääjien koulutuksessa. 
Pienemmässä muodossa sitä käytetään huvilaitteena, esimerkiksi huvipuistoissa tai messuilla.
Vertikaalinen tuulitunneli kehitettiin Kanadassa vuonna 1979 lähinnä laskuvarjohyppääjien ja armeijan koulutustarkoitukseen, mutta sen huvikäyttöön tarkoitettu versio on tullut sittemmin tunnetuksi mm. Torinon vuoden 2006 talviolympialaisten päätösjuhlallisuuksissa, joissa sitä käytettiin osana loppunäytöstä.
Huvikäyttöön tarkoitetun laitteen moottori tuottaa ilmavirran, joka puhaltaa 180–220 km:n tuntivauhdilla ja siinä on tehoa 570–930 kilowattia. Voimalähteenä toimii joko diesel- tai sähkömoottori.
Laitteesta on olemassa erikokoisia versioita, joko kiinteään tai liikuteltavaan laitteistoon. Pienimmissä voi 1-2 henkilöä lentää kerrallaan, kun taas isommissa, jopa halkaisijaltaan 4 metrin levyisissä, voi olla yhdessä neljäkin henkilöä.
Lentokorkeus riippuu lentäjästä sekä moottorin tehokkuudesta, mutta pienimmilläkin voidaan saavuttaa jopa 10 metrin lentokorkeus. Isommilla, tehokkaammilla laitteilla voidaan nousta 20 metriin saakka.
Marguerite Perrou
Marguerite Gaspard (o.s. Perrou, s. 6. maaliskuuta 1915) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Marguerite Perrou edusti Ranskaa Berliinin 1936 olympialaisissa. Hän karsiutui 100 metrin juoksun alkuerissä. Elokuussa 1937 hän teki 200 metrin juoksussa Ranskan ennätyksen 25,8 s, joka säilyi voimassa yhdeksän vuotta. Hän voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1936–1937 ja 200 metrin juoksussa vuosina 1934–1939. Hän edusti AL Paris -seuraa.
The Grammers
The Grammers on suomalainen rock-yhtye, joka on perustettu Säkylässä vuonna 1999. Yhtye voitti Rockin Suomen-mestaruuskilpailun vuonna 2002.The Grammersin Mk III oli Radio Rockin vuoden 2009 levy - äänestyksessä sijalla 13.
The Grammersin studioalbumi Electra Magic (2011) debytoi Suomen viralliselle listalla viikolla 23/2011 sijalla 39.
The Grammersin studioalbumi Journey (2015) debytoi Suomen virallisella listalla viikolla 5/2015 sijalla 36.
Gaëtane Boitel
Gaëtane Crouzillas (o.s. Boitel, 11. huhtikuuta 1920 – 30. huhtikuuta 2003) oli ranskalainen yleisurheilija.
Gaëtane Boitel voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1938–1939, 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1937–1939 ja 1942 sekä pituushypyssä vuosina 1938–1939 ja 1942. Heinäkuussa 1939 hän teki 100 metrin juoksussa Ranskan ennätyksen 12,4 s, joka säilyi voimassa seitsemän vuotta. Hän edusti SF Aubervilliers -seuraa.
Beetalaktamaasi
Beetalaktamaasi on eräiden bakteerien tuottama entsyymi, joka pilkkoo beetalaktaamirenkaan, joka puolestaan on joidenkin antibioottien rakenneosa (esim. penisilliini ja kefalosporiinit). Beetalaktaamiantibiootit eivät tehoa näihin bakteereihin. Beetalaktamaasit voivat olla plasmidivälitteisiä, indusoituvia, eli ilmetä käytettäessä tiettyä antibioottia, kromosomaalisia tai metallobeetalaktamaaseja. Näistä metallobeetalaktamaasit ovat tehokkaimpia ja kykenevät hajottamaan kaikki beetalaktaamirakenteen sisältävät antibiootit.
Beetalaktamaasin entsyyminumero on EC 3.5.2.6 ja CAS-numero 9073-60-3.
Beetalaktaamit
Beetalaktaamit ovat antibiootteja, joiden rakenteessa on beetalaktaamirengas. Beetalaktaameihin kuuluvat penisilliinijohdannaiset, kefalosporiinit, monobaktaamit, karbapeneemit ja beetalaktamaasin estäjät.
Beetalaktaamit estävät gram-positiivisten bakteerien soluseinään tarvittavan peptidoglykaanisäikeitten ristiinsitomista.
Jotkut bakteerit tuottavat beetalaktamaasi- tai penisillinaasi-entsyymiä, joka pilkkoo beetalaktaamirenkaan. Beetalaktaamiantibiootit eivät tehoa näihin bakteereihin.
EuroChallenge
EuroChallenge on FIBA Europen ylläpitämä kansainvälinen koripallosarja. Vuodesta 2003 lähtien sarjaa pelattiin nimellä FIBA Europe League. Se kuitenkin poistettiin käytöstä vuonna 2005 ja tilalle tuli FIBA EuroCup. Vuonna 2008 nimeksi vaihdettiin nykyinen EuroChallenge.
EuroChallenge on kolmanneksi korkein taso eurooppalaisten seurajoukkueiden välisistä sarjoista. Sen edellä ovat Euroliiga, joka on korkein taso, sekä ULEB Eurocup, joka on siis toiseksi korkein. Cupin voittaja saa osallistua seuraavan kauden ULEB Eurocupiin.
Rauno Puolimatka
Rauno Tapani Puolimatka (s. 7. joulukuuta 1957) on turkulainen sijoittaja ja hallitusammattilainen. Hän toimii ja on toiminut useiden yhtiöiden hallituksessa, kuten Saunalahti ja Holiday Club Resorts Oy.
Rauno Puolimatka on vuorineuvos Armas Puolimatkan poika. Hän oli mukana Rakennustoimisto A. Puolimatkan toiminnassa ja aloitti oman sijoitustoimintansa, kun rakennusliike myytiin 1985 Hankkijalle.
Vuonna 1992 Puolimatka ja Kai Mäkelä perustivat ilmaisjakelulehtiä julkaisevan, menestyväksi pörssiyhtiöksi kehittyneen mediatalo Jantonin. Puolimatka oli myös yksi turkulaisen Caribia-hotellin perustajista. Ryhmä Turkulaisia sijoittajia osti huonokuntoisen Hotelli Ikituurin Turun Kaupungilta vuonna 1997, ja saneerasi sen 40 miljoonalla kylpylä- ja konressihotelliksi, josta muodostui Turun suosituin matkailukohde. Hotelli myytiin vuonna 2003 Holiday Club Resortsille.
Puolimatka on useiden vuosien ajan toiminut TYKS-säätiön tukijana. Säätiönsä kautta hän on tukenut muun muassa lääketieteellistä tutkimusta ja kulttuurihankkeita.
YLE MOT uutisoi vuonna 2016 Panama-papereihin liittyen Puolimatkan perustaneen Rapu Global -nimisen yhtiön Panamaan vuonna 2005. Panaman kaupparekisteristä selviää, että yhtiö lopetettiin joulukuussa 2015.