Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri on 23. joulukuuta 2011 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka ohjasivat Matti Grönberg ja Pekka Karjalainen.
Suomen sodan aikana maantierosvo Jeppe Antinpoika ryöstää Ruotsin kuninkaan vankkureilta arkun joka on täynnä kultakolikoita ja jalokiviä. Jeppe osti kolikoilla talon ja alkoi elää leveää elämää. Vanhemmalla iällä hän rupesi poliisiksi.
Eläkkeelle jäänyt Jeppe kirjoittaa muistikirjaansa:
"Kaikki rahat olen tuhlannut ja hyvän elämän elänyt, mutta jalokivet säästin. Jätän ne hirren koloon, taloon jonka katolla pyörii leijonatuuliviiri. Onnea löytäjälle."
Hän laittaa kirjansa samaan arkkuun missä ryöstetyt kolikot olivat, odottamaan arkun löytäjää.
Kaupunkilaistyttö Aurora, jota myös Arskaksi kutsutaan, saapuu kesäksi maalaisoriginelli Herra Heinämäen luo lomailemaan. Arska tapaa netissä Jaakko Kakerbergin, jonka kanssa hän ystävystyy.
Jaakko kertoo että hänen isällään, eli Herra Heinämäen naapurilla, leipuri Heimo Kakerbergilla menee huonosti, sillä heidän talossaan on alkanut tapahtua outoja asioita ja leipomisbisneksiä on sabotoitu.
Myöhemmin Arska kuulee Herra Heinämäeltä että joskus Kakerbergien kakut olivat Suomen suosituimpia. Jaakon isä Heimo ja Herra Heinämäki rakensivat kakkukoneen jolla kaikki kakut tehtiin. 
Eräänä päivänä kakkukone ei enää toiminutkaan. Heimo luuli että Herra Heinämäki rakensi sen huonosti ja sen takia he riitautuivat.
Kahden vuoden jälkeen kakkukone on taas saatu toimimaan ja Heimokin antoi jo anteeksi Herra Heinämäelle. He tanssivat ja laulavat. Kakkukone alkaa savuta ja yhtäkkiä se räjähtää. Heimo vahingoittui räjähdyksessä ja joutui sairaalaan.
Paikalle saapuu kaksi paikallista poliisia; Reppanainen ja Konstaapeli Mutka. He antavat Jaakon äidille Liisalle sakot luvattomasta räjähtelevän koneen rakentamisesta. Liisa kertoo Mutkalle heidän rahaongelmistaan, mutta Konstaapeli Mutka käskee heidän vain myydä talon ja muuttaa kaupunkiin.
Herra Heinämäki menee katsomaan räjähtänyttä kakkukonetta ja huomaa, että rähäjdys ei johtunutkaan Heimosta tai Herra Heinämäestä. Sokerisäiliö on täynnä papiljotteja. Arska sanoo että räjähdyksen takana on joku mutta ei tiedä että kuka.
Arska on menossa yhtenä iltana katsomaan kakkukonetta kun huomaa, että Kakerbergien leipurihuoneesta juoksee ulos mies, jolla on päällänsä mustat vaatteet. Häneltä putoaa silmälasinsanka.
Kakkukoneen sabotointi jatkuu. Yhtenä päivänä Kakerbergeille saapuu terveystarkastaja joka sulkee leipomon, koska leipomoon on kuin ihmeen kaupalla ilmestynyt rottia. Myöhemmin selviää että terveystarkastaja olikin Konstaapeli Mutkan vaimo jonka hän palkkasi tähän työhön. Rotat Mutka oli itse yöllä vienyt sinne sillä hän oli mustapukuinen yöhiippari.
Arska miettii Kakerbergien huonoa tilannetta ja päättää järjestää hyväntekeväisyyspäivän ja antaisi kaikki tulot Kakerbergeille. Martat möivät pipoja ja sukkia, Herra Heinämäen Lato-orkesteri soitti musiikkia ja Herra Heinämäki myi itse tekemiään uistimia. Konstaapeli Mutka varastaa kassalippaan ja lavastaa Lato-orkesterin syyllisiksi.
Kakerbergit myyvät talonsa Konstaapeli Mutkalle koska he eivät tienneet, että Mutka oli kaiken takana. Arska ja Herra Henämäki kuitenkin tajuavat mistä on kyse ja kutsuvat kaikki apuun Kakerbergien talolle, missä Mutka on. Mutka jää kiinni tekosistaan ja paljastaa syyn kakkukoneen sabotoimiseen ja Kakerbergien talon ostamiseen:
Hän oli ollut Reppanaisen kanssa siivoamassa poliisitalon ullakkoa josta hän löysi Jeppe Antinpojan muistikirjan ja siinä olleen viestin. Mutka tiesi että leijonatuuliviiri on Kakerbergien katolla joten siellä olisi aarre Siitä alkoi sitten kakkukoneen rikkomista, rottien piilottamista taloon ja muita rötöksiä. Lopuksi hän osti koko talon, mutta ei löytänyt aarretta.
Mutta sitten Herra Heinämäki kertoo että leijonatuuliviiri on alun perin hänen talostaan, mutta putosi myrskyssä. Hän antoi sen lahjaksi Kakerbergeille.
Ja niin Mutka joutui vankilaan, Reppanaisesta tuli konstaapeli ja Kakerbergit saivat kakkukoneen korjattua ja kakut takaisin kauppoihin. Mutta mitä tapahtui Jeppe Antinpojan jalokiville, jos ne kerran olivat Herra Heinämäen talossa? Herra Heinämäki luuli niitä värikkäiksi lasikiviksi, ja teki niistä uistimia.