hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Délinquant
Délinquant on LIM:nin kolmas sooloalbumi, jonka hän julkaisi oman levy-yhtiönsä Tous Illicites Productionin kautta 22. lokakuuta 2007. Poikkeuksena edelliseen albumiin Délinquant on tupla-albumi, jossa vieraili muun muassa Samira, Cens Nino, Boulox, Zahouania ja Cheb Abdel.
Meksikonkirjosirkut
Meksikonkirjosirkut ("Melozone") on sirkkulien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Meksikonkirjosirkkujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia.
Filip Komea
Filip I (22. heinäkuuta 1478 – 25. syyskuuta 1506), tunnetaan myös Filip Komeana, oli ensimmäinen Habsburg-sukuun kuulunut Kastilian kuningas.
Filip sai lisänimen Komea vaaleiden hiustensa ja viehättävien siniharmaiden silmiensä takia.
Hänen isänsä oli tuleva keisari Maksimilian ja äitinsä Burgundin Maria. Filip peri Alankomaat äidiltään alaikäisenä, mutta täysi-ikäiseksi tultuaan hän kiinnostui enemmän Espanjan hallitsemisesta. Vuonna 1496 hän meni naimisiin Kastilian ja Aragonian kruununperijän Johanna Mielipuolen kanssa. Vuonna 1504 Johanna peri äidiltään Kastilian kruunun ja Filip tunnustettin hänen kanssahallitsijakseen. Johannan isä Ferdinand toimi aluksi sijaishallitsijana, ja Filip nousi häntä vastaan. Ferdinand luopui vaateistaan vasta vuonna 1506. Samaan aikaan Johannan tila oli käynyt vakavaksi ja Filip julistettiin yksin hallitsijaksi. Hän ehti kuitenkin hallita vain kuukauden ennen kuin kuoli kuumeeseen.
Lapset:
Mäntymittari
Mäntymittari ("Bupalus piniarius") on keskikokoinen mittariperhonen. Se on paha metsätalouden tuhohyönteinen, mutta Suomessa mittarien aiheuttamat tuhot ovat jääneet pieniksi. Itä-Suomessa suoritettiin 1950-luvun lopulla mäntymittarin torjumiseksi laajoja DDT-ruiskutuksia. Laji aiheutti huomattavia metsätuhoja myös 1980-luvun alkupuolella.
Koiras ja naarasperhoset eroavat ulkonäöltään jonkin verran. Koiraiden siivet ovat mustavalkoiset ja tuntosarvet sulkamaiset. Siipien kärjet ja ertureuna ovat tummemmat kun valkoinen pohjaväri näkyy enimmäkseen siipien keskiosassa ja lähempänä siipien tyviä. Naaraiden väritys on jakautunut samaan tapaan, mutta pohjaväri on ruskeankeltainen ja tummemmat alueet ovet vaihtelevan ruskeita. Lepäävä perhonen pitää siipiään päiväperhosmaisesti pystyssä toisiaan vasten. Siipiväli on 30–40 mm, naaraat ovat koiraita kookkaampia.
Toukka on vihreä ja pitkittäisraidallinen. Muiden mittariperhostoukkien tapaan se liikkuu "mittaamalla".
Suomessa mäntymittaria tavataan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Täysikasvuisia perhosia tavataan kesäkuun alusta heinäkuulle.
Mäntymittari viihtyy parhaiten kuivilla, sulkeutuneilla mäntykankailla. Aikuiset perhoset lentävät aurinkoisina päivinä puiden latvustoissa. Toukat ovat enimmäkseen yöaktiivisia ja syövät neulasiin pitkiä uurteita, minkä seurauksena vahingoittunut neulanen ruskettuu ja kuolee. Mäntymittarin toukkien aiheuttamat tuhot leviävät puussa latvuksesta alaspäin ja vaikka puu yleensä selviää yhden kesän hyökkäyksestä, useampi peräkkäinen mäntymittarivuosi on usein puulle kohtalokas. Syksyllä toukat laskeutuvat silkkirihman varassa maahan ja koteloituvat maaperään. Laji talvehtii kotelona.
Toukan ravintokasvina toimii mänty ("Pinus sylvestris").
Chris Seitz
Christopher ”Chris” Seitz (s. 12. maaliskuuta 1987 San Luis Obispo, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Major League Soccerin Dallasia.
Seitz pelasi kausina 2005–2006 University of Marylandin yliopistojoukkueessa Maryland Terrapinsissä. Hän voitti joukkueen kanssa vuonna 2005, jolloin hänet valittiin myös mestaruusturnauksen viimeisen vaiheen eli College Cupin parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi. Kahden kauden aikana hän torjui joukkueelle 16 nollapeliä ja 28 voittoa 36 ottelussa.
MLS-joukkue Real Salt Lake varasi Seitzin vuoden 2007 MLS SuperDraft -varaustilaisuudessa numerolla neljä. Hän edusti seuraa kolmen kauden ajan, mutta toimi lähinnä Nick Rimandon varamiehenä. MLS-debyyttinsä hän teki 30. huhtikuuta 2007 ottelussa Colorado Rapidsiä vastaan. Real Salt Laken mestaruuskaudella 2009 Seitz pelasi neljässä runkosarjaottelussa. Kauden aikana hän pelasi myös lainalla USL First Divisionin Cleveland City Starsissa ja Portland Timbersissä.
Kaudeksi 2010 Seitz siirtyi MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unioniin. Hän aloitti kauden Philadelphian ykkösmaalivahtina ja oli avauskokoonpanossa joukkueen MLS-ensiesiintymisessä Seattle Soundersiä vastaan 25. maaliskuuta 2010, mutta menetti epävarmojen ja epätasaisten otteiden jälkeen asemansa Brad Knightonille kauden lopulla. Kauden päätyttyä Philadelphia ei käyttänyt hänen sopimuksessaan ollutta jatko-optiota.
Joulukuussa 2010 Seitz siirtyi hänet MLS Re-Entry Draft -varaustilaisuudessa varanneen Seattle Soundersin kautta Dallasiin.
Seitz pelasi neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007. Vuonna 2008 hän kuului Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen Pekingin olympialaisissa.
Jerry Adler
Hilliard Gerald ”Jerry” Adler (30. lokakuuta 1918 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 13. maaliskuuta 2010 Ellenton, Florida) oli yhdysvaltalainen huuliharpisti, jonka musiikki on tullut tunnetuksi useiden elokuvien ääniraidoilta. Hänen isoveljensä Larry Adler oli myös tunnettu huuliharpisti.
Hilliard Gerald Adler syntyi Baltimoressa. Hän voitti paikallisen teatterin kykykilpailun 13-vuotiaana. Hänen Larry-veljensä oli voittanut saman kilpailun viisi vuotta aiemmin samalla kappaleella, Beethovenin G-duuri Menuetilla. Palkinnon ansiosta Adler sai esiintyä teatterin vetonaulan, Red Skeltonin kanssa viikon ajan. Joitakin vuosia myöhemmin Manhattanilla Jerry Adler onnistui hankkimaan koe-esiintymisen Paul Whitemanille ja alkoi pian soittaa hänen orkesterinsa mukana Palacessa.
Soolouransa alun jälkeen hän värväytyi armeijaan, jossa hänet sijoitettiin viihdytysjoukkoihin Santa Anaan, Kaliforniaan. Hän esiintyi Moss Hartin Broadway-tuotannossa nimeltä "Winged Victory", joka kertoi lentäjien koulutuksesta. Vuonna 1944 hän oli mukana myös näytelmän elokuvaversiossa, jonka ohjasi George Cukor. Innokkaana matkustamaan Adler liittyi vapaaehtoisena pieneen viihdytysryhmään nimeltä "Winged Pigeons", joka kiersi viihdyttämässä amerikkalaisjoukkoja useilla Tyynenmeren saarilla sodan loppupuolella.
Larry-veljen omistautuessa klassiselle musiikille Jerry pysyi viihdemusiikin alueella. Hän oli kysytty huuliharpisti elokuvissa 1940-luvulta lähtien ja vielä koko 1960-luvun ajan. Adler esiintyy muun muassa elokuvien "Shane", "Sheriffi", "Alamo", "Komedia meistä ihmisistä", "Maija Poppanen" ja "My Fair Lady" ääniraidoilla.
Hän koulutti myös elokuvanäyttelijöitä, kuten James Stewartia, Van Johnsonia ja Kirk Douglasia, näyttelemään huuliharpunsoittoa oman soittonsa kuuluessa taustalla.
1950-luvun alusta lähtien Jerry Adler esiintyi vakituisesti risteilyaluksilla kymmenien vuosien ajan. 1980-luvulta lähtien hän esiintyi enimmäkseen Floridassa erilaisissa viihdeorkestereissa, jotka soittivat tavallisesti muun muassa George Gershwinin musiikkia.
Adler avioitui vuonna 1947 Sylvia Gandelin kanssa, joka kuoli 1990. Hänen toinen vaimonsa Jean Ruppa kuoli 2009. Ensimmäisestä avioliitostaan hänellä oli poika ja tytär. Larry-veli kuoli vuonna 2001. Loppuelämänsä Adler asui Sarasotassa, Floridassa. Hän kuoli eturauhassyöpään.
Adlerin muistelmat nimeltä "Living From Hand to Mouth" julkaistiin vuonna 2005.
Kakolan jätevedenpuhdistamo
Kakolan jätevedenpuhdistamo on Turun VIII kaupunginosassa Kakolanmäkeenkallion sisälle rakennettu jätevedenpuhdistamo. Se puhdistaa 300 000 asukkaan jätevedet ja on Suomen kolmanneksi suurin jätevedenpuhdistamo. Se korvasi viisi vanhaa jätevedenpuhdistamoa valmistuttuaan vuonna 2008. Jätevedenpuhdistamon rakentaminen, louhiminen ja varustaminen siirtoviemäreineen maksoi 128 miljoonaa euroa. Puhdistamon palveluntuottajana toimii Turun seudun puhdistamo Oy, joka on kymmenen kunnan omistama.
Uuden puhdistamon ansiosta Turun seudun jätevesien aiheuttama kuormitus mereen vähenee 30–50 %, koska jätevedet puhdistetaan tehokkaasti. Jätevesien lika-aineet poistetaan puhdistusprosessi lietteenä ja toimitetaan Topinojan biokaasulaitokselle. Biokaasu hyödynnetään kaukolämmöksi ja sähköksi. Puhdistamon yhteyteen rakennettiin Turku Energian lämpöpumppulaitos, joka kierrättää puhdistetun jäteveden lämpöpumpun kautta ottaen talteen jäteveden lämpöenergian kaukolämpöverkkoon hyödynnettäväksi. Laitos tuottaa lisäksi kaukokylmää. Jäteveden lämpöenergia vastaa noin 4 000 pientalon vuotuista lämmönkulutusta. Laitokselle on myöhemmin hankittu toinenkin lämpöpumppu.
Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1999 puhdistamon rakentamisesta, ja viisi vuotta kestäneen lupakäsittelyn jälkeen aloitettiin rakennusvaihe. Puhdistamo saatiin käyttöön vuoden 2008 lopulla. Puhdistamon vihki käyttöön 28. tammikuuta 2010 ympäristöministeri Paula Lehtomäki. Uusi puhdistamo korvasi Kaarinan, Piikkiön, Paimion, Raision ja Turun jätevedenpuhdistamot.
Howie Mandel
Howard Michael Mandel II (s. 29. marraskuuta 1955 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, televisiojuontaja ja stand up -koomikko. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Wayne Fiscusina 1980-luvun televisiosarjassa "Sairaalan syke" ("St. Elsewhere") ja viihdeohjelma "Deal or No Dealin" juontajana. Hän on juontanut myös muita ohjelmia, kuten "Howie" ja "The Howie Mandel Show", ja vieraillut muun muassa sarjoissa "Äärirajoilla" ja "Monk". Mandel on toiminut myös ääninäyttelijänä. Hän on muun muassa ollut päähahmo Bobbyn äänenä animaatiosarjassa "Bobby's World" ja Gizmon äänenä elokuvissa "Riiviöt" ("Gremlins") ja "Gremlins 2 – uusi pesue" ("Gremlins 2: The New Batch"). Mandel on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Howie Mandel on tullut monelle tutuksi myös America's Got Talent-ohjelman myötä,jossa hän toimii tuomarina.
Mandel on ollut vuodesta 1980 naimisissa Terry Soilin kanssa. Heillä on kolme lasta: Jackie (s. 1984), Alex (s. 1989) ja Riley (s. 1992).
Hietakastikka
Hietakastikka ("Calamagrostis epigejos") on monivuotinen isokokoinen heinälaji, jonka tunnistaa muihin pohjoiseurooppalaisiin kastikoihin verrattuna tiheistä ja kookkaista röyhyistä. Tähkylät ovat harmaanvihreät tai sinipunertavan ruskeat.
Hietakastikka voi risteytyä luhtakastikan ("C. stricta") ja rantakauran ("Ammophila arenaria") kanssa. Jälkimmäinen risteymä tunnetaan nimellä itämerenkaurikka. Myös hietakastikan ja metsäkastikan ("C. arundinacea") välinen risteymä tunnetaan.
Kastikoiden joukossa hietakastikka on kuivien paikkojen suosija. Se kasvaa enimmäkseen kuivilla paikoilla, muun muassa valoisissa kangasmetsissä, kallioilla, hietikoilla, harjurinteillä, rantakivikoissa, kulo- ja hakkuualoilla sekä tienpenkereillä. Kasvustot ovat usein laajoja.
Hietakastikka kasvaa lähes koko Euroopassa eteläisimpiä Välimeren maita lukuun ottamatta. Aasiassa sitä kasvaa Siperian halki Japaniin, Koreaan ja Koillis-Kiinaan ulottuvalla alueella. Lisäksi lajia tavataan uustulokkaana itäisessä Pohjois-Amerikassa.
Suomessa hietakastikka on hyvin yleinen maan etelä- ja keskiosissa. Pohjois-Pohjanmaan ja Keski-Lapin välillä sen yleisyys vaihtelee yleisestä melko yleiseen. Pohjois-Lapissa hietakastikkaa kasvaa vain harvakseltaan.
Vasili Baženov
Vasili Ivanovitš Baženov (; 12. maaliskuuta 1737 tai 1738 – 13. elokuuta 1799 Pietari) oli venäläinen klassismin ajan arkkitehti. Hänen töissään esiintyy myös muinaisvenäläisen arkkitehtuurin ja uusgotiikan vaikutteita.
Vasili Baženov syntyi diakonin perheeseen Dolskojen kylässä Malojaroslavetsin lähellä, toisten tietojen mukaan Moskovassa. Hän työskenteli Moskovassa arkkitehti Dmitri Uhtomskin työryhmässä, opiskeli Moskovan yliopiston kymnaasissa sekä vuodesta 1756 lähtien Pietarissa aluksi Venäjän tiedeakatemiassa Savva Tševakinskin ja myöhemmin Pietarin taideakatemiassa Aleksandr Kokorinovin ja Jean-Baptiste Vallin de la Mothe johdolla. Vuosina 1760–1762 Baženov opiskeli Pariisin taideakatemiassa ja vuosina 1762–1764 hän asui Italiassa. Vuonna 1765 hänestä tuli Pietarin taideakatemian akateemikko ja vuonna 1799 sen varapresidentti.
Baženovin varhaisista töistä merkittävimpiä ovat Moskovan kremlin ja Tsaritsynon keisarillisen palatsin toteutumatta jääneet rakennussuunnitelmat. Moskovaan hän rakensi Dolgovin (1770), Paškovin (1784–1786) ja Juškovin (1780-luvun loppu) talot. Baženovin suunnittelemina pidetään myös myös Bykovon kartanon Vladimirin kirkkoa (1789) sekä eräitä muita Moskovan ympäristön rakennuksia. Pietarissa Baženovin töinä on pidetty Bezborodkon huvilaa, Mikaelinlinnaa, Aleksanterin instituuttia sekä arsenaalin ja ensimmäisen kadettikorpuksen rakennuksia.
Birževyje vedomosti
Birževyje vedomosti (, suomeksi ”Pörssiuutiset”) -nimisiä sanomalehtiä on Venäjällä ilmestynyt useita.
Konstantin Trubnikovin Pietarissa toimittama liberaalia suuntausta edustanut päivälehti syntyi vuonna 1861 "Kommertšeskaja gazeta" (”Kauppalehti”) ja "Žurnal dlja aktsionerov" (”Osakkeenomistajien aikakauslehti”) -lehtien yhdistyessä. Vuodesta 1875 sen julkaisijana toimi Vasili Poletika, jonka aikana lehden oppositiohenkisyys lisääntyi. Sensuurin takia sen julkaisu jouduttiin useasti keskeyttämään. Vuonna 1879 lehti sai nimen "Molva" (”Huhu”). Sen ilmestyminen lakkasi vuonna 1881.
Stanislav Propperin perustama samanniminen sanomalehti ilmestyi Pietarissa vuosina 1880–1917. Suuntaukseltaan se oli maltillisen liberaali. Aluksi se ilmestyi kaksi, myöhemmin neljä kertaa viikossa ja vuodesta 1885 päivälehtenä. Julkaisijoita ja toimittajia olivat Propper, Vladimir Bondi, Ijeronim Jasinski ym. Vuodesta 1893 julkaistiin erillistä maaseutupainosta ja vuodesta 1902 lähtien lehti ilmestyi kahdesti päivässä. Vuonna 1905 se toimi jonkin aikaa perustuslaillisten demokraattien äänenkannattajana. Joulukuussa se ilmestyi nimillä "Svobodnyi narod" (”Vapaa kansa”) ja "Narodnaja svoboda" (”Kansan vapaus”). Vuodesta 1906 lähtien lehteä julkaistiin jälleen puolueista riippumattomana porvarillisen linjan kannattajana. Bolševikit lakkauttivat sen lokakuussa 1917.
12 Gauge
12 Gauge on Kalmahin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2010.
Kaikki kappaleet säveltänyt A. Kokko ja sanoittanut P. Kokko, ellei toisin mainittu.
Vladimir Bontš-Brujevitš
Vladimir Dmitrijevitš Bontš-Brujevitš (, 28. kesäkuuta 1873 Moskova – 14. heinäkuuta 1955 Moskova) oli venäläinen bolševikki, neuvostoliittolainen poliitikko ja historian tohtori.
Vladimir Bontš-Brujevitš syntyi aatelissukuisen maanmittarin perheeseen. Hän opiskeli Moskovan maanmittausinstituutissa ja valmistui Kurskin maanmittarikoulusta. Vuodesta 1892 lähtien Bontš-Brujevitš osallistui marksilaisten kerhojen toimintaan ja vuonna 1895 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.
Vuonna 1896 Bontš-Brujevitš muutti ulkomaille. Hän opiskeli Zürichin yliopistossa, osallistui vallankumoukselliseen toimintaan, tutustui Leninin ja työskenteli "Iskra"-lehden toimituksessa. Vuosina 1903–1905 hän johti Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen keskuskomitean Geneven toimistoa, osallistui "Vperjod"-lehden perustamiseen ja puolueen kolmannen edustajainkokouksen valmisteluun.
Marraskuussa 1905 Bontš-Brujevitš muutti Pietariin, jossa hän työskenteli bolševikkilehtien toimittajana. Vuodesta 1910 lähtien hän toimi "Žizn i znanije" -kustantamon johtajana ja vuosina 1910–1914 "Zvezda" ja "Pravda" -lehtien toimitusten jäsenenä. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Bontš-Brujevitš oli Pietarin neuvoston toimeenpanevan komitean jäsen ja työskenteli "Izvestija" ja "Rabotši i soldat" -lehtien toimittajana. Lokakuun vallankumouksen aikana hän oli Smolnan ja Taurian palatsin alueen komendantti ja vuosina 1917–1920 Venäjän kansankomissaarien neuvoston kanslianhoitaja. Maaliskuussa 1918 hän johti neuvostohallituksen muuttoa Moskovaan.
Vallankumouksen jälkeen Bontš-Brujevitš toimi perustamansa sovhoosin johtajana, lehtimiehenä sekä Venäjän vallankumousliikkeen historian, uskontotieteen, kansatieteen ja kirjallisuuden tutkijana. Vuodesta 1933 lähtien hän työskenteli valtiollisen kirjallisuusmuseon ja vuosina 1945–1955 Neuvostoliiton tiedeakatemian uskonnonhistorian ja ateismin museon johtajana. Bontš-Brujevitš on palkittu Leninin kunniamerkillä.
Pilar
Pilar on Ñeembucún departementin pääkaupunki Paraguayssa. Se sijaitsee Paraguayjoen varressa maan lounaisosassa noin 360 kilometriä maan pääkaupungista Asunciónista. 
Vuonna 2002 kaupungissa oli 24 300 asukasta. Kaupungissa toimii yliopisto.
Danny Califf
Daniel Benjamin ”Danny” Califf (s. 17. maaliskuuta 1980 Montclair, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Major League Soccerin Torontoa.
Ennen ammattilaisuraansa Califf pelasi University of Marylandin yliopistojoukkueessa Maryland Terrapinsissä. Hänet valittiin "Soccer America" -lehden kokoamaan vuoden tulokasjoukkueeseen vuonna 1998.
Toisen yliopistokautensa jälkeen Califf teki Project-40-sopimuksen ammattilaisliiga Major League Soccerin kanssa ja otti osaa vuoden 2000 MLS SuperDraftiin, jossa Los Angeles Galaxy varasi hänet numerolla kuusi. Califf nousi joukkueen avauskokoonpanoon jo tulokaskaudellaan, jonka aikana hän pelasi 18 ottelussa. Seuraavan kolmen kauden aikana hänestä kehittyi yksi liigan parhaista keskuspuolustajista, ja hän oli voittamassa Lamar Hunt U.S. Open Cupia vuonna 2001 ja MLS Cupia vuonna 2002.
Ennen kautta 2005 Califf kaupattiin San Jose Earthquakesiin, jossa hänet nimettiin ensimmäistä kertaa urallaan MLS:n tähdistöjoukkueeseen (MLS Best XI).
Califf vietti San Josessa vain yhden kauden ja siirtyi tammikuussa 2006 Eurooppaan Tanskan superliigan Aalborgiin. Kaudella 2007–2008 Aalborg voitti Tanskan-mestaruuden ja osallistui UEFA-cupiin Califfin toimiessa joukkueen kapteenina. Hän ei kuitenkaan päässyt seuran kanssa yhteisymmärrykseen jatkosopimuksesta, vaan siirtyi kaudeksi 2008–2009 hopeajoukkue Midtjyllandiin.
Califf palasi kotimaahansa tammikuussa 2010, kun hän teki sopimuksen MLS:n tulokasjoukkue Philadelphia Unionin kanssa. Hän toimi joukkueen kapteenina sen esikoiskaudella MLS:ssä.
Califf siirtyi Chivas USA:han kesken kauden 2012. Vuoden 2012 MLS Re-Entry Draft -varaustilaisuudessa hänen oikeutensa siirtyivät Torontolle.
Califf on pelannut Yhdysvaltain maajoukkueissa alle 17-vuotiaiden ikäluokasta alkaen. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1997, nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1999 ja kesäolympialaisissa vuonna 2000.
Yhdysvaltain A-maajoukkueessa Califf debytoi 19. tammikuuta 2002 ottelussa Etelä-Koreaa vastaan. Hän oli mukana vuosien 2003 ja 2009 Maanosaliittojen cupissa, vuosien 2002 ja 2003 Gold Cupissa ja vuoden 2007 Copa Américassa. Hän pelasi myös vuosien 2006 ja 2010 MM-kilpailuiden karsinnoissa.
Seurajoukkueet
Maajoukkueet
Henkilökohtaiset
Emiko Shiratori
Emiko Shiratori (, o.s. Yamamuro, s. 16. maaliskuuta 1950) on japanilainen laulaja.
Shiratorin laulajanura käynnistyi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa. Hän esiintyi Sapporon talviolympialaisissa 1972 ja Naganon talviolympialaisissa 1998. Shiratori on lisäksi laulanut ääniraitoja useisiin konsolipeleihin, joista Final Fantasy IX:ään sävelletty "Melodies of Life" julkaistiin jopa erillisenä singlenä kappaleen englanninkielisen version saamasta suosiosta johtuen.
Shiratori on "Muumilaakson tarinoita" -sarjaan musiikit säveltäneen Sumio Shiratorin vaimo. Emiko lauloi sarjaan japaninkieliset tunnuslaulut, sekä toimi sarjan kertojana.
Faddei Bulgarin
Faddei Venediktovitš Bulgarin (, puolaksi "Jan Tadeusz Krzysztof Bułharyn"; 5. heinäkuuta 1789, Minskin lääni – 13. syyskuuta 1859, Karlova, Tarton lähellä) oli puolalaissyntyinen venäläinen lehtimies ja kirjailija.
Faddei Bulgarinin isä oli puolalainen aatelinen, joka venäläisen kenraali Voronovin murhan takia karkotettiin vuonna 1794 Siperiaan. Äiti toi pojan Pietariin kadettikouluun, josta tämä valmistui vuonna 1806. Bulgarin osallistui vuosina 1806–1807 ranskalaisten ja vuosina 1808–1809 ruotsalaisten vastaisiin sotatoimiin. Vuonna 1811 hänet erotettiin armeijasta, minkä jälkeen hän liittyi Ranskan puolalaiseen legioonaan, osallistui Espanjan sotaan ja Napoleonin sotaretkeen Venäjälle.
Vuonna 1819 Bulgarin liittyi Vilnan puolalaiseen kirjallisuusseuraan ja saavutti mainetta puolalaisessa lehdistössä julkaisemillaan teoksilla. Samana vuonna hän muutti Pietariin, jossa julkaisi Nikolai Gretšin kanssa "Severnyi arhiv" (1822–1828) ja "Syn otetšestva" (1825–1839) -aikakauslehtiä sekä Venäjän ensimmäistä kirjallispoliittista sanomalehteä "Severnaja ptšela". Dekabristikapinan jälkeen vuonna 1825 Bulgarinista tuli jyrkkä tsaarinvallan kannattaja. Hän laati hallitukselle ehdotuksia vapaamielisyyden kitkemiseksi Venäjältä, teki yhteistyötä poliittisen poliisin kanssa, kirjoitti ilmiantoja kilpailijoistaan ja kävi katkeraa kamppailua Aleksandr Puškinia ja tämän lähipiiriä sekä realistisen suuntauksen edustajia vastaan. Bulgarinin huonosta maineesta huolimatta hänen lehtensä ja tapainkuvauksensa olivat aikanaan suosittuja suuren yleisön keskuudessa. Hän oli myös ensimmäisiä venäläisiä romaanikirjailijoita.
Bulgarin kertoo osallistumisestaan Suomen sotaan vuonna 1848 julkaisemassaan muistelmateoksessa "Vospominanija". Vuonna 1838 hän kävi uudestaan Suomessa. Matkakertomuksessaan hän kuvaa suomalaisia uskollisiksi keisarin alamaisiksi ja ylistää maassa Venäjän vallan aikana tapahtunutta kehitystä. Vuonna 1840 Bulgarin osallistui Helsingin yliopiston 200-vuotisjuhlallisuuksiin.
Edorf
Edorf (oikealta nimeltään Frode Erik Ingebrigtsen, s. 1985 Båtsfjord, Finnmark – 31. maaliskuuta 2015 Pirkkala) oli suomalainen Joku Roti Recordsille levyttänyt rap-artisti. Hän voitti Rapin Suomenmestaruuden vuonna 2003.
Edorf syntyi Pohjois-Norjan Båtsfjordissa ja vietti nuoruutensa Ivalossa. Hän soitti aluksi pianoa, ja vaihtoi 8-vuotiaana kitaraan. Vuotta myöhemmin Edorf perusti ystävineen bändin, joka pysyi kasassa 10 vuotta. Vuosituhannen vaihteessa Edorf löysi hip hopin. Edorfin esikoisjulkaisu "Näkijä EP" julkaistiin vuonna 2006. Samana vuonna julkaistiin myös "Musta lammas" -mixtape.
Tuohon aikaan alkunsa saivat myös Guerra Norte-, Naapasujunitti- ja Muinaiset -kokoonpanot. Näiden lisäksi Edorf vaikutti Lappi Itsenäiseksi -possessa, Härmälän Tyyli -duossa ja Joku Roti Mafiassa. Edorfin ensimmäinen studioalbumi "Yön elonkorjuu" julkaistiin 23. helmikuuta 2011 Joku Roti Recordsin kautta. Albumin ensimmäinen näytekappale "Jälkiä olemassaolosta" julkaistiin syksyllä 2010, ja kappaleesta "Painajainen tulesta" julkaistiin Juuso Aallon ohjaama musiikkivideo helmikuun alussa 2011.
Edorf muutti vuonna 2007 Ivalosta Tampereelle. Hän menehtyi synoviaaliseen sarkoomaan maaliskuussa 2015 ollessaan 29-vuotias. Ennen kuolemaansa Edorf oli ehtinyt äänittää toisen pitkäsoittonsa, joka julkaistiin postuumisti vuoden 2016 kesällä nimellä "Varjojen Piiri".
Pentti Kuula
Musiikin tohtori Pentti Risto Kuula (10. toukokuuta 1936, Keuruu) on suomalainen kirkkomuusikko ja musiikkiarvostelija. Hän on Toivo Kuulan veljenpoika.
Pentti Kuula suoritti kanttori-urkurin tutkinnon (1963), musiikinopettajan tutkinnon 1964 ja musiikin kandidaatin tutkinnon (1988) Sibelius-Akatemiassa. Hänellä on myös humanististen tieteiden kandidaatintutkinto Helsingin yliopistossa (1968).
Kuula toimi Helsingin Vartiokylän seurakunnan kanttorina sekä Vuosaaren yhteiskoulun musiikinopettajana. Hän johti myös Ylioppilaiden kristillisen yhdistyksen (YKY) ja Evankelisen Yli­oppilas­liiton (EYL) kuoroja. Hän on ollut Kotimaa-lehden pitkäaikainen musiikkiarvostelija.
Vesipallo olympialaisissa
Vesipallo on ollut mukana olympialaisisten ohjelmassa toisista kesäolympialaisista, vuodesta 1900 asti. Vuoden 1904 olympialaisissa vesipallo oli näytöslajina. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran olympialaisten vesipallossa Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa. Parhaiten menestynyt maa olympialaisten vesipallossa on Unkari.
Hangon satama
Hangon Satama Oy ( Ab, Ltd, LOCODE: FI HKO) on Hangon kaupungin omistama osakeyhtiö. Se on Suomen eteläisin satama. Hangon satama koostuu kolmesta satamanosasta: Länsisatamasta, Ulkosatamasta ja Koverharin satamasta, jotka kuuluvat Hangon Satama Oy:n yhtiön hallintaan. Hangon satama on perustettu vuonna 1872. Transfennica on sataman suurin käyttäjä. Finnlines ilmoitti tammikuussa 2018 siirtävänsä Rostockiin kulkevan reittiliikenteen Hangon Satamaan.
Hangon kantakaupungin etelälaidalla sijaitsevan Länsisataman kautta kulkeva rahti on lähinnä paperin vientiä, autojen tuontia sekä traileri- ja konttiliikennettä. Samassa on myös ro-ro-toimintoihin liittyvää matkustajaliikennettä. Satamassa vierailee vuosittain 1 350 alusta.
Länsisatamassa on viisi ro-ro-laituria:
Katettua varastotilaa alueella on 55 300 m² ja avointa varastotilaa 128 000 m²
Hangon Tulliniemessä sijaitsevaan Ulkosatamaan tuodaan autoja sekä sitä käytetään purkauspaikkana. Satamassa vierailee vuosittain 250 alusta. Satamaan kuuluu Suomen ja EU:n tullialueen ulkopuolinen vapaa-alue (vapaasatama).
Ulkosatamassa on kaksi ro-ro-laituria joiden pituudet ovat 170 ja 180 metriä. Altaan syvyys on 7,2 m. Avointa kenttätilaa alueella on 600 000 m² ja katettua varastotilaa 21 000 m².
Hangon Lappohjan kylän lähellä sijaitse Koverharin satama, jossa satamatoiminnot kännistyivät osana Hangon satamaa keväällä 2017. Satamasta lähtee maakaasuputkijunia Riihimäelle. Hangon satama on aikeissa laajentaa satamaa.
Hangon sataman tavaraliikenne käsitti vuonna 2011 yhteensä runsas 3,8 miljoonaa tonnia. Tuonnin osuus oli 1,774 ja viennin 2,089 miljoonaa tonnia. Ulkomaan tavaraliikenteen tuonnin suurimman tavararyhmän (0,739 milj. t) muodostivat kappaletavarat; viennissä suurimmat tavararyhmät olivat paperi ja kartonki (0,852 milj. t) ja kappaletavara (0,256 milj. t).
Hangon sataman vuosittainen rahtimäärä:
(*) Alkuvuoden 2012 tilastossa on vain ulkomaanliikenne. Kotimaan rahti tulee tämän lisäksi.
Pakkasmittari
Pakkasmittari ("Erannis defoliaria") on mittareihin (Geometridae) kuuluva yöperhonen. Laji on eteläisessä Suomessa yleinen ja lukeutuu lentoaikansa puolesta syksyn viimeisiin perhosiin.
Hyvin jyrkästi sukupuolidimorfinen perhoslaji, jonka koiraat ja naaraat eivät muistuta toisiaan lainkaan, ja jolla esiintyy lisäksi lajin sisäistä muuntelua. Koiraat ovat verraten kookkaita, yleisväritykseltään kellanruskeita perhosia. Sekä etu- että takasiivissä esiintyy kauttaaltaan pieniä tummanruskeita täpliä. Etusiiven taustaväri on vaaleankellertävä ja kaksi selvää tummaa, kulmikasta juovaa rajaa siiven keskelle leveän, vaaleankellertävän sarakkeen. Sekä sisemmän tumman juovan sisä- että ulomman tumman juovan ulkopuolella on selvä kaistale ruskeaa väriä. Siiven keskiosan vaalealla alueella on selvästi erottuva musta täplä. Osalla koiraista siivet ovat kuitenkin tasaisen oranssinruskeat, eikä keski- ja reunasarkojen välillä ole suurta sävyeroa. Etenkin ulompi poikkijuova ja keskitäplä kuitenkin erottuvat yleensä hyvin. Siipiväli on 35–41 mm. Takasiivet ovat etusiipiä vaaleammat ja niissä on tumma keskitäplä.
Naarasyksilöt ovat alle senttimetrin pituisia, täysin siivettömiä, pitkäjalkaisia hyönteisiä. Naaraan ruumis on yleisväritykseltään vaalea, mutta siinä on runsaasti tummia täpliä, jotka saattavat yhtyä ja muodostaa selkäpuolelle tummia raitoja. Pakkasmittarinaaraita voi löytää toukan ravintokasvien rungoilta.
Melko samannäköisiä lajeja ovat ruskamittari ("Agriopis aurantiaria") sekä keväällä lentävä huhtimittari ("Agriopis marginaria").
Eurooppalainen laji, jonka levinneisyys idässä ulottuu Kaukasukselle. Suomessa pakkasmittaria tavataan eteläiselle Pohjanmaalle saakka ja se on esiintymisalueellaan yleinen. Aikuiset perhoset lentävät syyskuun lopulta marraskuulle.
Viihtyy lehtimetsissä ja soilla, mutta myös muuntyyppisissä ympäristöissä, kuten puistoissa ja puutarhoissa. Se on usein melko runsaslukuinen. Pakkasmittari on aivan syksyn viimeisiä perhosia ja koirasperhoset lentävät mielellään ikkunoihin ja muiden valonlähteiden luokse. Lajin tiedetään lentävän jopa pikkupakkasella ja lumisateessa. Talvehtii munana.
Joinakin vuosina toukat saattavat syödä lehtipuita kokonaan lehdettömiksi.
Toukka on polyfagi, jonka ravintokasveja ovat mm. koivut, tammi, omenat ja ruusut.
Landon Wilson
Landon Matthew Wilson (s. 13. maaliskuuta 1975 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi laitahyökkääjänä ja rightin puolelta.
Wilson pelasi edellisen kauden USHL:ää Dubuque Fighting Saintsin riveissä, kun hänet varattiin ensimmäisellä kierroksella Toronto Maple Leafsiin kesällä . Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Pohjois-Dakotan yliopistojoukkueessa. Kaudella 1993–94 Wilson valittiin WCHA:n vuoden tulokkaaksi. Wilson ei pelannut Maple Leafsissä, vaan hänet kaupattiin kesäkuussa 1994 isossa kaupassa Wendel Clarkin, Sylvain Lefebvren ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa Quebec Nordiquesiin vaihdossa Mats Sundiniin, Garth Butcheriin, Todd Warrineriin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoroon. Wilson pelasi toisen yliopistokautensa 1994–95 kevään 1995 Nordiquesin farmijoukkue Cornwall Acesissa.
Kaudeksi 1995–96 Quebec Nordiques muutti Denveriin ja vaihtoi nimensä Colorado Avalancheksi. Tuolla kyseisellä kaudella Wilson debytoi NHL:ssä ja pelasi kaikkiaan seitsemässä ottelussa. Hän teki niissä myös uransa avausmaalin. Kaudella 1996–97 Wilson pelasi yhdeksän ottelua Avalanchessa, kunnes hänet kaupattiin Anders Myrvoldin kanssa Boston Bruinsiin vaihdossa ensimmäisen kierroksen varausvuoroon marraskuussa 1996. Wilson pelasi Bruinsin organisaatiossa kevääseen 2000 asti. Hän pelasi suurimman osan kausista 1997–98 ja 1998–99 farmijoukkue Providence Bruinsissa. Vuonna 1999 Wilson valittiin AHL:n tähdistökentälliseen. Heinäkuussa 2000 Wilson siirtyi vapaana agenttina Phoenix Coyotesiin. Hän sai siellä aiempiin kausiin verrattuna enemmän peliaikaa NHL:stä. Wilson pelasi Coyotesissa helmikuuhun 2004 asti, kunnes hän siirtyi loppukaudeksi 2003–04 Pittsburgh Penguinsiin.
Wilson pelasi Espoo Bluesissa, jääkiekon SM-liigassa. Hänen kautensa jäi kuitenkin 37 ottelun mittaiseksi selkävaivojen vuoksi. Wilson ei kovinkaan vastannut häneen kohdistuneita odotuksia maalintekijänä, mutta häntä pidettiin kuitenkin ihanteellisena pelaajatyyppinä kaukalon ulkopuolella. Wilson siirtyi kaudeksi 2005–06 Sveitsin Nationalliga A:n hallitsevaan mestariin HC Davosiin. Sieltä hän siirtyi kaudeksi 2006–07 puolestaan kevään 2006 mestarijoukkueeseen HC Luganoon, jossa Wilson pelasi kaksi kautta.
Heinäkuussa 2008 Wilson palasi Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi joukkueessa kauden 2008–09 aikana 27 ottelua tehoin 2+6=8. Muut ottelunsa hän pelasi AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsissä. Kaudella 2009–10 hän pelasi vain Starsin farmissa, Texas Starsin riveissä, eikä saanut peliaikaa NHL:stä. Texas Stars pääsi AHL:n finaaleihin asti, mutta Calder Cupin vei Hershey Bears.
Wilson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1995 ja miesten MM-kilpailuissa 2001.
Wilsonin vasen silmä sokeutui osittain vuonna 2003 kun kiekko osui siihen. Hänen isä Rick Wilson on entinen NHL-puolustaja ja aiempi Dallas Starsin päävalmentaja.
Leandro Cabrera
Leandro Daniel Cabrera Sasía (s. 17. kesäkuuta 1991 Montevideo, Uruguay) on uruguaylainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Cabrera edustaa Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Real Zaragozaa.
Cabrera aloitti ammattilaisuransa uruguaylaisessa Sporting Defensorissa, jonka riveissä hän voitti maan clausura-mestaruuden vuonna 2009. Saman vuoden kesäkuussa hänet kaupattiin espanjalaiseen Atlético Madridiin. Lehtitietojen mukaan Cabreran siirtosumma oli 1,5 miljoonaa euroa. Cabrera pelasi ensimmäisen liigaottelunsa Atléticossa toukokuussa 2010. Elokuussa 2010 hän siirtyi yhden kauden mittaisella lainasopimuksella Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Recreativo Huelvaan. Kauden 2011–2012 Cabrera vietti lainalla niin ikään toiseksi ylimmällä sarjaportaalla pelaavassa Numanciassa. Kaudeksi 2012–2013 hänet lähetettiin lainalle samaa sarjatasoa edustavaan Hérculesiin.
Syyskuussa 2013 kesän siirtoikkunan umpeutuessa Cabreran sopimus Atléticon kanssa purettiin ja hän siirtyi Real Madrid Castillaan. Yhden Castillassa vietetyn kauden jälkeen Cabrera solmi kolmivuotisen sopimuksen Zaragozan kanssa.
Cabrera on pelannut Uruguayn alle 20-vuotiaiden maajoukkuessa. Hän edusti maataan vuosina 2009 ja 2011 pelatuissa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa.
Isaak Brodski
Isaak Izrailevitš Brodski (; 6. tammikuuta 1884 Sofijevkan kylä Berdjanskin lähellä, Taurian kuvernementti – 14. elokuuta 1939 Leningrad) oli venäläinen ja neuvostoliittolainen taidemaalari.
Isaak Brodski syntyi maanomistajan perheeseen Krimillä, nykyisen Ukrainan alueella. Hän opiskeli Odessan taideopistossa vuosina 1896–1902 ja Ilja Repinin johdolla Pietarin taideakatemiassa vuosina 1902–1908. Ennen Venäjän vallankumousta hän työskenteli lähinnä maisema- ja muotokuvamaalarina.
Neuvostoaikana Brodskista tuli yksi merkittävimmistä sosialistisen realismin edustajista. Hän maalasi suuria vallankumousaiheisia tauluja ja puoluejohtajien muotokuvia, joiden kopioita käytettiin laajasti propagandatarkoituksissa.
Brodski toimi vuodesta 1932 lähtien Leningradin yleisvenäläisen taideakatemian professorina ja vuodesta 1934 sen johtajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä. Pietarissa toimii vuonna 1949 avattu taiteilijan kotimuseo.
Brockhaus–Jefron
Brockhaus–Jefron () oli Pietarissa Venäjällä vuosina 1889–1930 toiminut kirjakustantamo. Sen perustivat pietarilainen kirjanpainaja Ilja Jefron ja saksalainen tietosanakirjojen julkaisemiseen erikoistunut Brockhaus-yhtiö.
Yhtiön tärkein julkaisu on vallankumousta edeltävän Venäjän suurin tietosanakirja "Entsiklopeditšeski slovar" (”Ensyklopedinen sanakirja”). Se ilmestyi 82 perus- ja neljänä täydennysosana vuosina 1890–1907. Tietosanakirjan uudistettu laitos "Novyi entsiklopeditšeski slovar" (”Uusi ensyklopedinen sanakirja”, 1911–1916) jäi keskeneräiseksi. Brockhaus–Jefron julkaisi myös muita hakuteoksia, tietokirjallisuutta ja kaunokirjallisia koottuja teoksia.
Brockhausin ja Jefronin tietosanakirja ilmestyi CD-rom -muodossa vuonna 2002. Sen artikkelit ovat luettavissa myös Internetissä.
Maalahden vaakuna
Maalahden kunnanvaakuna on Maalahden tunnus, ja sen on suunnitellut Karl-David Långbacka. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen tyviö ja kolme lukkopeltiä asetettuina 2:1, kaikki hopeaa”, ja Maalahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. huhtikuuta 1982. Sisäasiainministeriö vahvisti päätöksen 1. heinäkuuta ja vaakuna otettiin käyttöön 9. heinäkuuta samana vuonna. Vaakunan aiheen kolme lukkopeltiä kuvaavat säästäväisyyttä ja yhdistettyjä Maalahden, Petolahden ja Pohjois-Pirttikylän kuntia, ja tyviön aaltokuvio Bergön saaristoa. Aiheella on myös historiallinen tausta; Kaarle IX:n perustettua Maalahden kunnan 9. lokakuuta 1607, sen sinetti asetettiin kolmen lukon taakse, joiden avaimia säilyttivät eri henkilöt; yhtä maalahtelaiset, toista sulvalaiset ja kolmatta kirkkoherra.
Alkuperäinen Maalahdelle 4. helmikuuta 1965 sisäasiainministeriön vahvistama ja Maalahden kunnanvaltuuston 29. lokakuuta 1964 hyväksymä vaakuna oli Gustaf von Numersin suunnittelema. Vaakunan aihe muistuttaa vanhasta rakennuskulttuurista ja erityisesti kyläseppien käsityötaidoista. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kaksi vastapielestä ulkonevaa saranarautaa; kaikki hopeaa.”
Andreas Thom
Andreas Thom (7. syyskuuta 1965 Rüdersdorf bei Berlin, Saksan demokraattinen tasavalta) on entinen saksalainen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja.
Thom pelasi Berliner FC Dynamossa DDR-Oberligaa ja voitti vuosina 1984–1988 viisi kertaa peräkkäin Itä-Saksan mestaruuden. Sen lisäksi hän voitti Dynamossa FDGB-Pokalin kahdesti vuosina 1988 ja 1989. Vuonna 1989 hän oli eniten maaleja tehnyt pelaaja Oberligassa ja hänet valittiin maansa vuoden jalkapalloilijaksi. Ensimmäisen kansainvälisen ottelunsa Thom pelasi vuonna 1983 Euroopan cupin ottelussa FK Partizania vastaan. Saksan demokraattisen tasavallan maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1984–1990 51 ottelua ja teki 16 maalia.
Thomesta tuli ensimmäinen pelaaja, joka siirtyi Oberliigasta Saksan liittotasavallan Bundesliigaan, kun Bayer 04 Leverkusen osti hänet 2,5 miljoonalla markalla. Leverkusenissa hän pelasi vuoteen 1995 ja muodosti yhdessä niin ikään Dynamosta siirtyneen Ulf Kirstenin kanssa menestyksekkään hyökkääjäkaksikon. Leverkusenissa hän voitti vuonna 1993 Saksan cupin. Vuonna 1997 hän siirtyi skotlantilaiseen Celticiin ja vuonna 1998 Hertha Berliniin.
Joulukuussa 1990 yhdistyneen Saksan maajoukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa. Vaihdosta peliin tullut Thom teki ottelussa maalin. Hän oli voittamassa Euroopan mestaruushopeaa Ruotsissa 1992. Viimeisen ottelunsa maajoukkueessa hän pelasi huhtikuussa 1994 Arabiemiirikuntia vastaan.
Huub Stevensin jätettyä Hertha Berlinin valmennustehtävät toimi Thom pari viikkoa joukkueen väliaikaisena valmentajana joulukuussa 2003. Hans Meyerin aloitettua päävalmentajana 20. joulukuuta siirtyi Thom apuvalmentajan tehtäviin. 10. huhtikuuta 2007 hänet ja silloinen päävalmentaja Falko Götz erotettiin.
15. joulukuuta 2008 ilmoitettiin, että Thom aloittaa 5. tammikuuta 2009 Holstein Kielin apuvalmentajana. Vuonna 2009 joukkueen onnistui nousta 3. Ligaan. 15. helmikuuta 2010 hänet erotettiin, koska pelaajien ja Thomin välillä ei ollut riittävää luottamusta.
Mati Kuulberg
Mati Kuulberg (9. heinäkuuta 1947 Tallinna, Viron sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto – 14. kesäkuuta 2001 Tallinna, Viro) oli virolainen säveltäjä. Kuulberg oli tuottelias nykysäveltäjä, jonka musiikissa nykyaikainen ilmaisu ja kansanmusiikki esiintyvät rinnan klassisten muotoperiaatteiden kanssa.
Kuulberg opiskeli viulunsoittoa Tallinnan musiikkikeskikoulussa ja sävellystä Tallinnan konservatoriossa Anatoli Garšnekin johdolla 1966–71.
Kuulberg oli viulistina Viron valtiollisessa sinfoniaorkesterissa 1966–74. Hän on myös opettanut sävellystä ja teoreettisia aineita Tallinnan eri musiikkikouluissa sekä toimi Viron säveltäjäliiton palveluksessa.
Kuulbergin sävellystuotantoa on kuvattu soinnillisesti omaperäiseksi ja häntä pidetään taitavana orkesterin käyttäjänä. Osa hänen sävellyksiään on tehty myös erikoisille kokoonpanoille. Kuulbergille myönnettiin useita virallisia tunnustuksia ja palkintoja työstään.
Gullstén
Gullstén tai Gullsten on Suomessa esiintyvä sukunimi. Erään suomalaisen Gullstén-suvun yksi haara on suomentanut nimensä Paasilinnaksi. Saman suvun alkuperäinen nimi on ollut Kukkonen. Tunnettuja Gullstén-nimisiä ovat:
Kukkonen
Kukkonen voi tarkoittaa seuraavia:
Kukkonen on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Vincenzo Brenna
Vincenzo Brenna (1745 Firenze – 17. toukokuuta 1820 Dresden) oli italialaissyntyinen sisustustaiteilija ja arkkitehti.
Vuosina 1766–1768 Brenna opiskeli taidemaalari Stefano Pozzin ateljeessa Roomassa. Samaan aikaan hän tutustui Giacomo Quarenghiin, jota voidaan pitää hänen tärkeimpänä opettajanaan arkkitehtuurin alalla. Vuosina 1780–1783 Brenna työskenteli sisustusarkkitehtina Puolassa. Vuonna 1783 hän saapui suuriruhtinas Paavalin kutsumana Venäjälle.
Paavalin noustua valtaan Brennasta tuli Venäjän keisarillisen hovin pääarkkitehti. Hän osallistui Pavlovskin palatsin rakentamiseen ja sisustamiseen sekä sitä ympäröivän puiston suunnitteluun. 1700-luvun lopussa hän uudisti Hatsinan palatsi- ja puistoalueen sekä johti Mikaelinlinnan rakentamista. Samaan aikaan Brenna sisusti Talvipalatsin, Taurian palatsin, Kivisaaren palatsin ja Marmoripalatsin sisätiloja sekä suoritti Eremitaasin teatterin peruskorjauksen. Hän on suunnitellut Venäjän Turkista saamien voittojen muistoksi vuosina 1798–1799 pystytetyn Rumjantsevin obeliskin, joka sijaitsee nykyään puistikossa Pietarin taideakatemian rakennuksen vieressä.
Vuonna 1802 Brenna muutti Ranskaan eikä sen jälkeen enää työskennellyt arkkitehtina. Vuodesta 1808 lähtien hän asui Saksassa.
Panzerlied
Panzerlied on Wehrmachtin tunnetuimpia lauluja. Sen sävelsi oberleutnant Kurt Wiehle ollessaan matkalla Königsbrückiin. Se on mukaelma merimieslaulusta, mutta sanat on muokattu paremmin sopiviksi panssarivaunujoukoille. Sitä on käytetty elokuvassa "Taistelu Ardenneilla". Laulu on edelleen "Bundeswehrin" ja "Bundesheerin" käytössä, mutta osa säkeistöistä on kielletty. Laulun sävelmä on myös Ranskan muukalaislegioonan käytössä.
Sébastien Le Toux
Sébastien Le Toux (s. 10. tammikuuta 1984 Mont-Saint-Aignan, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Major League Soccerin Vancouver Whitecapsia.
Le Toux on Rennesin kasvatti. Hän voitti seuran nuorisojoukkueen riveissä Coupe Gambardellan vuonna 2003. Vuotta myöhemmin hän teki ammattilaissopimuksen Lorientin kanssa, jossa hän pelasi kaksi kautta Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ligue 2:ssa.
Lorientin vapautettua Le Toux’n sopimuksestaan hän kävi koeajalla Major League Soccer -seura FC Dallasissa, mutta teki lopulta sopimuksen USL First Divisionin Seattle Soundersin kanssa ennen kautta 2007. Hän aloitti kauden aiemmalla pelipaikallaan puolustajana, mutta hänet siirrettiin pian keskikentän kautta hyökkääjäksi, mikä osoittautui onnistuneeksi ratkaisuksi. Hän jakoi kymmenellä maalillaan liigan parhaan maalintekijän tittelin Montreal Impactin Charles Gbeken kanssa, ja hänet valittiin liigan parhaaksi pelaajaksi samalla kun Sounders voitti mestaruuden. Kahden kauden aikana Le Toux teki kaikkiaan 24 maalia pelaamassaan 54 liigaottelussa. Lisäksi hän oli Lamar Hunt U.S. Open Cupin paras maalintekijä kausina 2007–2008 Soundersin yltäessä molemmilla kerroilla välieriin.
Toukokuussa 2008 Le Toux’sta tuli uuden, kaudella 2009 aloittaneen Seattle Soundersin MLS-joukkueen ensimmäinen pelaajakiinnitys. Ensimmäisellä MLS-kaudellaan Le Toux’n maalisaldo jäi vain yhteen valmentaja Sigi Schmidin peluutettua häntä useimmiten keskikentällä muun muassa Freddie Ljungbergin, Steve Zakuanin ja Fredy Monteron kantaessa hyökkäysvastuun. U.S. Open Cupissa Sounders ylsi D.C. Unitedin ohella loppuotteluun, jossa Le Toux syötti Roger Levesquen tekemän voittomaalin.
Kaudeksi 2010 Le Toux siirtyi toiseen tulokasjoukkueeseen Philadelphia Unioniin, joka varasi hänet MLS Expansion Draft -laajennusvaraustilaisuudessa 25. marraskuuta 2009. Hän teki Unionin ensimmäisessä kotiottelussa D.C. Unitedia vastaan hattutempun, mukaan lukien Unionin seurahistorian ensimmäisen maalin, kun Union voitti 3–2. Le Toux sai edelliskautta vapaamman roolin Unionin hyökkäyksessä, mikä johti merkittävään parannukseen teholukemissa. Hän teki kauden aikana 14 maalia ja antoi 11 maalisyöttöä, mikä oli koko liigan suurin yhteismäärä. Hänet valittiin MLS Best XI -tähdistöjoukkueeseen ja Manchester Unitedia vastaan pelattuun tähdistöotteluun, minkä lisäksi hänet palkittiin liigan reilun pelin palkinnolla. Kausi 2012 alkoi Le Toux’lta heikommin, mutta kauden päätyttyä hän oli jälleen joukkueensa tehokkain pelaaja 11 maalillaan ja yhdeksällä maalisyötöllään. Hänet palkittiin myös toistamiseen reilun pelin palkinnolla. MLS:n pudotuspeleissä, johon joukkue ylsi ensimmäistä kertaa, Le Toux teki Unionin ainoan maalin.
Tammikuussa 2012 Le Toux kävi harjoittelemassa Valioliiga-seura Bolton Wanderersin kanssa mahdollista siirtoa silmällä pitäen. Myöhemmin samassa kuussa Union kauppasi hänet kuitenkin MLS:n Vancouver Whitecapsille.
Seurajoukkueet
Henkilökohtaiset
Vesipallo kesäolympialaisissa 1900
Vuoden 1900 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 11. – 12. elokuuta 1900 ja se oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Ainoastaan miehet kilpailivat tässä lajissa. Mukana oli 58 pelaajaa neljästä eri maasta. Joukkueita oli seitsemän, joista neljä oli Ranskasta. Pronssiottelua ei pelattu, jonka takia kolmas sija jaettiin kahden joukkueen kesken.
Riisisavannikiuru
Riisisavannikiuru ("Mirafra javanica") on laajalle levinnyt, Kaakkois-Aasiassa ja Australiassa elävä varpuslintu. Sen elinympäristö ulottuu Indokiinasta ja Etelä-Kiinasta Filippiinien ja Indonesian kautta Papua-Uuteen-Guineaan ja Australiaan. Siitä tunnetaan 16 alalajia. Thomas Horsfield kuvaili lajin holotyypin Jaavalta 1821.
Vesipallo kesäolympialaisissa 1904
Vuoden 1904 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 5. – 6. syyskuuta 1904 St. Louis'ssa. Laji oli toista kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Ainoastaan miehet kilpailivat tässä lajissa. Mukana oli 21 pelaajaa kolmessa eri joukkueessa. Kaikki joukkueet olivat Yhdysvalloista.
Suomen mies
Suomen mies voi viitata seuraaviin asioihin:
Se oli jautaa
Se oli jautaa on Juice Leskisen säveltämä ja sanoittama kappale vuodelta 1975. Tekstissä laulun kertoja muistelee nuoruuttaan: "Aika nuojuuden, se oli juusuinen, se oli jautaa". Kuten Leskisen aiemmat singlehitit ”Marilyn” ja ”Jyrki boy”, myös ”Se oli jautaa” kommentoi popkulttuuria: "Se oli jautaa kun jollajeiden jokkenjoll soi / Nyt on Hujjiganes, Hektoji ja Jyjki boi."
”Se oli jautaa” ilmestyi Coitus Intin singlenä vuonna 1975, b-puolenaan ’’Tarzanin kalsarit”. Singlen kustansi Love Records, ja se äänitettiin Finnvoxin studiolla Helsingin Pitäjänmäessä. Tuottajina olivat Atte Blom ja Juice Leskinen. Kappaleen esittivät Juice Leskinen (laulu), Pena Penninkilampi (urut ja taustalaulu), Mikko Alatalo (slide-kitara ja taustalaulu), Eetu Tuominen (sähkökitara), Juuso Nordlund (basso) ja Juke Aronen (rummut). ”Se oli jautaa” nousi Suomen singlelistan ykköseksi kesäkuussa 1975. Samaan aikaan Coitus Int julkaisi toisenkin singlen, ”Löyly löi” b-puolellaan ”Seminoloogie boogie woogie”.
Vuonna 1992 Juice Leskinen teki lyhytaikaiseksi jääneen ETC-yhtyeensä kanssa kappaleesta uuden version Juankosken kulttuurihistoriallisen seuran julkaisemalle LP:lle "Unelmia Ponomareffin pajalta".
Toby Dawson
Toby Dawson (, Kim Soo-cheol, syntynimeltään 김봉석) (s. 30. marraskuuta 1978 Pusan, Etelä-Korea) on yhdysvaltalainen freestylehiihtäjä. Hän kilpailee kumparelaskussa ja voitti pronssia vuoden 2006 talviolympialaisissa Torinossa.
Dawson syntyi Pusanissa Etelä-Koreassa nimellä Kim Bong-seok. Ollessaan kolmivuotias hän oli ostoksilla äitinsä kanssa Pusanin torilla. Hän katosi ja Kimin isä etsi häntä useista orpokodeista. Hiihdonopettajapariskunta Vailista, Coloradosta adoptoi ja antoi hänelle nimeksi Toby Dawson.
Pusanissa asuva Kim Jae-su näki Dawsonin kuvan mediassa. Kimillä oli kadonnut poika, joka oli samanikäinen Dawsonin kanssa. Sittemmin DNA-testit ovat osoittaneet, että Kim Jae-su on Dawsonin biologinen isä. Dawson ja Kim tapasivat Soulissa 28. helmikuuta 2007. Dawson on ilmoittanut haluavansa perustaa tulevaisuudessa säätiön, joka pyrkii estämään vastaavanlaiset tapaukset.
Kolmatta linjaa takaisin
”Kolmatta linjaa takaisin” on suomenkielinen versio Tony Hatchin ja Jackie Trentin kirjoittamasta kappaleesta ”Beautiful in the Rain”, jonka Petula Clark levytti. Juha Vainio sanoitti kappaleen suomenkielisen version ja Fredi levytti sen vuonna 1968. Kappale on Fredin tunnetuimpia levytyksiä ja Vainion tunnetuimpia käännöskappaleita – sanat tosin ovat täysin erilaiset kuin alkuperäisessä.
Alkuperäisversiossa kerrotaan sateessa kuljeskelevasta tytöstä, joka miettii elämäänsä. Suomenkielinen versio taas sijoittuu Kolmas linja -kadulle Helsingin Kallioon. Kerrotaan, että Vainio keksi Kolmannen linjan avattuaan puhelinluettelon karttaosan ja tökättyään sattumanvaraisesti jotain kohtaa. Sormi osui Kolmas linja -kadun kohdalle. Vainion yhteistyökumppani, säveltäjä Toivo Kärki, harmitteli sitä, että Vainio teki niin hyvän tekstin käännöskappaleeseen eikä Kärjen omaan sävelmään.
Teemaltaan hyvin paljon samantapaiset tekstit ovat myös Vainion kappaleissa ”Ei ole Kööpenhamina kuin ennen” ja ”Vanha salakuljettaja Laitinen”.
Vainio kommentoi työtään seuraavasti vuonna 1978:
Fredi levytti kappaleen vuonna 1968, ja se julkaistiin singlenä. B-puolella on ”Onhan päivä vielä huomennakin”. Molemmat kappaleet ovat myös Fredin albumilla "Fredi". Fredin versiosta tehtiin kaksi musiikkivideota: ensin vuonna 1972 ja myöhemmin 1980-luvulla. Jälkimmäisen ohjasi Päiviö Pyysalo.
Oman versionsa kappaleesta ovat tehneet myös muun muassa Bablo, Kari Kuuva, Mikko Alatalo, Sielun Veljet (nimellä Kullervo Kivi ja Gehenna-yhtye) ja Jontti & Shaka.