Pienteholaserhoito
Pienteholaserhoito eli LLLT "(low-level laser (light) therapy)" on lääketieteellinen hoitomuoto, jossa käytetään lasereita tai LED-valoja paikallisesti kudosten toiminnan muuttamiseksi. Hoidosta käytetään myös nimitystä valobiomodulaatio "(photobiomodulation)", sillä on tiedostettu että laservalon lisäksi myös normaali (ei-koherentti) valo tuottaa samat vaikutukset.
Lääketieteessä korkeatehoisia lasereita käytetään kudoksen ablaatioon, mutta pienitehoisten laserien väitetään stimuloivan kudosta ja edistävän solujen toimintaa. Tutkimuksissa pyritään tällä hetkellä selvittämään, onko tällä hoitomuodolla merkittäviä hoitovaikutuksia erilaisten sairaustilojen hoidossa.
Hoito toteutetaan käytännössä aina joko punaisella valolla (λ = 630-690 nm) tai lähi-infrapunalla (λ = 780-1072 nm), sillä valon biologisten vaikutusten on havaittu ilmenevän vain näillä aallonpituuksilla. Valon annostelulla näyttäisi olevan tietty terapeuttinen leveys, jonka alittaminen ja ylittäminen johtaa hoitotehon puutteeseen.
Pienteholaserhoidon toimivuudesta ei ole vielä lääketieteellisen yhteisön konsensusta, mutta useat meta-analyysit ja kliiniset tutkimukset antavat viitettä mahdollisesta tehokkuudesta erilaisiin hoitoaiheisiin kuten
On alustavaa näyttöä pienteholaserhoidon mahdollisesta hyödystä aristavaan dentiiniin, fibromyalgiaan, huuliherpekseen, jäätyneeseen olkapäähän, kroonisiin nivelvaivoihin, leukanivelen ongelmiin, niskakipuun, nivelreumaan ja palovammojen arpiin. Sen sijaan näyttö hoidon tehosta haavojen paranemiseen, nivelrikkoon, oikomishoitoon liittyvään kipuun ja viivästyneeseen lihaskipuun (DOMS) on ristiriitaista.
Vaikka onkin pitkään ehdotettu, että LLLT voisi olla hyödyksi haavojen paranemisnopeuteen, toimivia parametreja (annos, valolähde, aallonpituus, jne.) ei ole tunnistettu. Samoin laserien käyttö kroonisen parodontiitin ja hammasimplantteja ympäröivien tulehdusten hoidossa on ehdotettu, mutta ei ole riittävää näyttöä että pienteholaserhoito olisi tehokkaampi kuin perinteiset hoitomenetelmät.
Pienteholaserien vaikutuksista julkaistaan paljon tutkimusta. PubMed-tietokannan mukaan vuonna 2014 julkaistiin aiheeseen liittyen yli 400 tieteellistä artikkelia. ClinicalTrials.gov-tietokannan mukaan LLLT:n tehoa selvitetään parhaillaan kliinisissä tutkimuksissa useisiin erilaisiin sairaustiloihin.
Eläintutkimuksissa on pyritty selvittämään pienteholaserhoidon hyödyllisyyttä erilaisiin lääketieteellisiin hoitoaiheisiin kuten allerginen astma, Alzheimerin tauti, ateroskleroosi, diabetes, hermovaurio, keuhkovaurio, koliitti, kurkunpääntulehdus, luutulehdus, maksan paraneminen, MS-tauti, niveltulehdus, Parkinsonin tauti, parodontiitti, sydämen vajaatoiminta, silmänpohjan ikärappeuma ja sydäninfarkti.
Pienteholaserhoidon vaikutusten uskotaan johtuvan sähkömagneettisen spektrin tiettyjen aallonpituuksien (punainen valo, lähi-infrapuna) vaikutuksista mitokondrioiden soluhengitysentsyymi sytokromioksidaasin toimintaan. Valon vaikutuksesta muuttunut mitokondrion toiminta johtaa muutoksiin geenien ilmentymisessä ja solusignaloinnissa.
On vielä osittain epäselvää, mihin kudoksiin käytettynä LLLT toimii ja mitkä hoitoparametrit (aallonpituus, annos, hoidon kesto, koherenssi, pulssitus) johtavat parhaisiin hoitotuloksiin. Aallonpituus valitaan yleensä hoidettavan vaivan perusteella. Punainen valo läpäisee kudosta heikommin kuin lähi-infrapuna, joten sitä käytetään yleensä pinnallisten vaivojen hoitoon.
Pienteholaserhoitoa on annettu kliinisissä tutkimuksissa laajalla kirjolla laservalolaitteita. Laitteiden tuottaman valon aallonpituus, teho, pulssitus sekä muut parametrit vaihtelevat mallista riippuen.
Hoitolaitteita markkinoidaan pitkälti terveydenhuoltoalan toimijoille. Markkinoilla on kuitenkin myös kuluttajille tarkoitettuja kotikäyttöisiä laitteita, kuten kaljuuntumisen hoitoon tarkoitetut Theradome, iGrow ja "HairMax LaserComb hoitolaitteet." Myös Suomessa markkinoidaan joitakin pienteholasertuotteita.
Yksi ristiriidan aihe on ollut, voiko hoidon toteuttaa ainoastaan koherentilla laservalolla, vai toimivatko myös muut valonlähteet kuten LED samalla tavalla. Alan tutkijat ovat esittäneet, että vaikutuksen aikaansaamiseksi ei tarvita laservaloa. Erityisesti monissa eläintutkimuksissa on käytetty monokromaattisia LED-valoja. Polykromaattisen valon kuten auringonvalon tai hehku-/halogeenilamppujen valon hoidollista käyttöä ei ole vielä tutkittu merkittävästi.
Pienteholaserhoidon tehokkuuteen liittyen on kohdistunut paljon epäilyjä. Valohoitolaitteita markkinoidaan myös useisiin hoitoaiheisiin, joiden osalta tutkimusnäyttöä ei juurikaan ole.
Esimerkiksi Quackwatch-sivuston johtopäätös LLLT-hoidosta oli (2009), että näyttöä LLLT:n tehosta väliaikaisessa kivun lievityksestä on olemassa, mutta "ei ole syytä uskoa että [hoito] vaikuttaisi minkään sairauden kulkuun tai olisi tehokkaampi kuin muut lämmitysmenetelmät" Kuitenkin, tämä skeptinen näkökanta saattaa olla vanhentunut, sillä kyseisen raportin jälkeen on julkaistu huomattavasti uutta kliinistä tutkimusta aiheeseen liittyen.
On lukuisia sairaustiloja, joiden hoitamisesta pienteholaserhoidolla ei ole saatu myönteisiä tutkimustuloksia. Esimerkiksi kymmenillä miljoonilla dollareilla rahoitetussa aivohalvauspotilaiden hoitoon keskittyneessä NEST-tutkimussarjassa hoidosta ei havaittu lainkaan hyötyä. On ehdotettu, että osa näistä negatiivisista tuloksista selittyisi epäsopivilla hoitoparametreilla kuten liian pienellä annoksella.
Pekka J. Pöntinen julkaisi vuonna 1988 kirjan "Laser Lääketieteellisenä hoitomuotona", jossa hän käsitteli laajasti sen ajan tutkimustietoa pienteholaserhoidosta. Vuonna 1989 julkaistiin myös suomalainen kliininen tutkimus aiheeseen liittyen.
Viime vuosina aiheesta on julkaistu Suomessa joitakin opinnäytetöitä aiheesta, mutta muuta lääketieteellistä keskustelua aiheesta ei ole vielä käyty. Vuonna 2015 julkaistussa Käypä hoito -näytönastekatsauksessa tehtiin johtopäätös "Laserhoito saattaa helpottaa käsiniveloireita".
Suomessa toimii järjestö nimeltä Suomen lääketieteellinen laseryhdistys (SLLY), mutta järjestöllä ei juurikaan ole lääkärijäseniä. Laserhoitoa myydään palveluna noin kymmenellä eri paikkakunnalla. Ruotsissa toimii myös Svenska Laser-Medicinska Sällskapet (SLMS).
Maailmalla merkittävin alan yhdistys on World Association for Laser Therapy (WALT). WALT on laatinut joitakin menetelmä- ja annossuosituksia PLH-tutkimuksia ja kliinistä käyttöä varten.
Suurin osa pienteholaseria koskevista tutkimuksista on tehty Brasiliassa, Turkissa ja Iranissa. Kuitenkin myös useat Euroopan maat kuten Italia, Kroatia, Espanja, Tšekki, Ruotsi, Norja, Kreikka ja Itävalta ovat tuottaneet tutkimustietoa pienteholaserhoidosta. Osa tutkimuskirjallisuudesta on kielimuurin takana venäjän ja ukrainan kielisessä tiedekirjallisuudessa.