Pyhän Basileios Suuren laaja luostarisääntö
Pyhän Basileios Suuren laaja luostarisääntö (, eli "Regulae fusius tractatae") on Basileios Suuren kirjoittama luostarisääntö. Se on idän ja lännen kirkkojen luostarikäytäntöjen taustalla olevia keskeisimpiä alkuperäisiä luostarisääntöjä.
Basileios Suuri eli ja kirjoitti 300-luvulla, jolloin askeettinen liike oli suuren kiinnostuksen kohteena. Basileios perusti myös itse kilvoitteluyhteisön Pontokseen. Basileioksen nimiin laitetaan kaksi luostarisääntöä, jotka tunnetaan Laajana luostarisääntönä ja Lyhyempänä luostarisääntönä. Näistä Lyhyempi luostarisääntö on luostarisäännön varhaisempi ja nimensä mukaisesti suppeampi versio, jonka Basileios kirjoitti oletettavasti noin vuonna 365–369. Pidempi eli Laaja luostarisääntö on julkaistu noin vuonna 370–376. Basileioksen luostarisäännön esikuvana toimi Pakhomioksen järjestelmän mukainen kinobioottinen eli yhteisöllinen kilvoitteluelämä, johon Basileios tutustui Egyptissä. Säännön kehitykseen vaikutti myös samoin Egyptissä kilvoitelleen Antonios Suuren esikuva sekä Basileioksen ohjaajana Pontoksessa toiminut Eustatios Sebastelainen.
Basileios Suuren luostarisääntö toimii yhteisöllisen luostarielämän perustana sekä idän että lännen kirkossa. Idän ortodoksisessa kirkossa luostarien perusrakenne noudattaa edelleen Basileioksen säännössä kuvattua kilvoittelumuotoa sellaisenaan yhdessä ortodoksisen kirkon kanonien sekä Theodoros Studionilaisen myöhempien ohjeiden kanssa. Sääntöä seuraavat luostarit eivät muodosta samanlaisia tiukkoja sääntökuntia kuin lännen kirkossa. Rufinus Aquileialainen käänsi Basileioksen säännöt latinaksi noin vuonna 400 ja yhdisti ne nimellä "Regulae sancti Basilii episcopi Cappadociae ad monachos". Benedictus Nursialainen, joka oli lännen kirkon luostarilaitoksen isä, käytti oman luostarisääntönsä eli Pyhän Benedictuksen luostarisäännön ("Regula Benedicti") mallina Rufinuksen käännöstä sekä joitakin Cassianus Roomalaiselta peräisin olevia yksityiskohtia.
Basileioksen luostarisääntö koostuu 55 oppilaiden esittämästä kysymyksestä, joihin Basileios opettajana esittää vastaukset. Vastauksia perusteellaan muun muassa raamatunlainauksilla. Luostarisääntö ei näin ole yhtä ohjesääntömäinen kuin myöhemmät läntiset ohjesäännöt. Sääntö ei kuvaa kaikkia luostarielämän yksityiskohtia niin, että yksin sen perusteella voisi perustaa uuden luostarin alusta; sen sijaan sääntö vaatii taustalleen jo olemassa olevia luostareita ja luostarielämän perinteen.
Basileioksen mukaan luostarielämän lopullisena päämääränä on pääseminen Jumalan yhteyteen. Hän vaatii luostariyhteisön jäseniltä täydellistä irrottautumista luostarin ulkopuolisesta maailmasta. Munkkien ja nunnien on täytettävä luostarilupauksensa ehdottomasti, ja Basileios korostaa, että lupaus tarkoitti pysyvää sitoutumista. Luostarielämä vaatii myös täydellistä luopumista lihallisista nautinnoista. Basileios ei kuitenkaan vaadi asketismilta samanlaista ankaruutta kuin esimerkiksi Pakhomios. Lisäksi Basileioksen säännön mukaiset luostarit ovat lähellä ihmisasutuksia tai jopa niiden keskellä, eivät eristäytyneinä erämaassa, jotta luostarit voivat toteuttaa lähimmäisenrakkautta ja toimia ihmisten esikuvana. Basileioksen mukaan sekä rakkaus Jumalaa kohtaan voivat toteutua täysimittaisesti vain yhteisöelämässä. Yhteisöelämä mahdollistaa myös nöyryyden ja kuuliaisuuden harjoittamisen. Luostariyhteisöllä tulee olla selkeä johtaja, mutta hänen valtansa ei ole ehdoton, vaan valittujen vanhimpien luostariveljien joukko voi ojentaa häntä, jos hän tekee virheen.
Teoksessa käsitellyt kysymykset ja eräitä vastausten pääkohtia ovat:Teoksen suomennos on tehty englannin kielestä, ei alkukielestä.