hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anatoli Starostin
Anatoli Starostin (s. 18. tammikuuta 1960 Dušanbe, Tadžikistan) on neuvostoliittolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja.
Starostin voitti kaksi ensimmäistä olympiakultaansa Moskovan olympialaisissa 1980. Hän voitti yksilökilpailun pistein 5 568. Hän oli myös mukana Neuvostoliiton joukkueessa, joka voitti kultaa ennen Unkaria. Starostin oli mukana vielä 12 vuotta myöhemmin Barcelonan olympialaisissa yhdistyneessä joukkueessa. Hän saavutti tällöin joukkuekilpailuissa hopeaa. Yksilökilpailuissa hän sijoittui neljänneksi.
Starostin voitti yksilökilpailun maailmanmestaruuden 1983. Tämän lisäksi hän voitti neljä joukkuekilpailun maailmanmestaruutta: 1982, 1983, 1985 ja 1990. Vuoden 1986 maailmanmestaruuskilpailujen yhteydessä Starostin kärysi dopingista käytettyään beetasalpaajia. Hän sai tämän jälkeen kahden vuoden kilpailukiellon.
Pesäpallon suomensarja 1982
Pesäpallon suomensarja pelattiin 38. kerran kaudella 1982. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Halsuan Toivo, Tohmajärven Urheilijat ja Kuortaneen Kunto nousivat ykkössarjaan kaudeksi 1983. Lohkojen kolme viimeistä putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli toinen, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa.
KaMa 2 ei pelannut kaudella 1983, joten Janakkala säilytti sarjapaikkansa.
Corinne Diacre
Corinne Diacre (s. 4. elokuuta 1974) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Elokuusta 2017 lähtien hän on toiminut Ranskan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana.
Diacre oli ensimmäinen naispäävalmentaja miesten ammattilaisjoukkueessa, kun hänestä tuli 2014 Clermont Footin päävalmentaja.
Diacre oli pelaajaurallaan yksi ranskalaisen naisjalkapallon keskeisistä pelaajista muun muassa yhdessä Sandrine Soubeyrandin ja Marinette Pichonin kanssa. Hän pelasi pienissä amatöörijoukkueissa 1980-luvulla, mutta teki uransa ASJ Soyauxissa, jota hän edusti lähes kaksikymmentä vuotta. Maajoukkuetasolla hän edusti Ranskaa 121 maaottelussa. Diacre oli mukana MM-kisoissa 2003 sekä EM-kisoissa 1997, 2001 ja 2003. Ranska jäi kaikissa Diacren pelaamissa arvokisoissa alkulohkoon.
Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2007 ja siirtyi Bruno Binin apuvalmentajaksi Ranskan maajoukkueeseen. He luotsasivat Ranskan parhaimmillaan neljänneksi MM-kisoissa 2011 sekä olympialaisissa 2012. Bini valmennustiimeineen jätti maajoukkueen kesällä 2013.
Seuratasolla Diacre debytoi ASJ Soyauxin valmentajana tammikuussa 2011. Joukkue nousi hänen johdollaan takaisin pääsarjaan kauden jälkeen, mutta putosi jälleen keväällä 2012. Toistamiseen Diacre luotsasi Soyauxin takaisin liigaan kauden 2012/13 päätteeksi ja kaudella 2013/14 seura eteni Ranskan cupissa välieriin.
Kesäkuun lopussa 2014 Diacresta tuli Clermont Footin päävalmentaja ja ensimmäinen naispuolinen päävalmentaja miesten ammattilaisjoukkueessa. Diacrea ennen seura oli palkannut Helena Costan päävalmentajaksi, mutta tämä oli jättänyt tehtävänsä pian valintansa jälkeen eikä valmentanut Clermontia ainoassakaan ottelussa. Diacren debyyttikaudellan Clermont sijoittui Ligue 2:ssa keskikastiin ollen 12:ta. Syyskuussa 2015 Clermont teki Diacren kanssa kesään 2018 ulottuvan jatkosopimuksen.
Elokuussa 2017 Diacre jätti Clermontin ja siirtyi Ranskan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Boris Oništšenko
Boris Oništšenko (Борис Григорьевич Онищенко, s. 19. syyskuuta 1937 Berezniaky, Ukraina) on neuvostoliittolainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Siviiliammatiltaan hän oli upseeri.
Oništšenko osallistui ensimmäisen kerran olympialaisiin Méxicossa 1968. Tällöin hän oli yksilökilpailussa viides. Hän osallistui myös Neuvostoliiton joukkueessa joukkuekilpailuun, jossa hän voitti olympiahopeaa, kun Unkari voitti olympiakultaa. Münchenissä 1972 Oništšenkon edustama Neuvostoliiton joukkue saavutti olympiakultaa. Hän saavutti samana vuonna yksilökilpailussa hopeaa.
Oništšenko osallistui myös Montrealin olympialaisiin 1976. Oništšenko oli yksi kilpailujen ennakkosuosikkeja sekä yksilökilpailussa että edustamansa joukkue joukkuekilpailussa. Joukkuekilpailuissa Iso-Britannian joukkue johti ensimmäisen lajin jälkeen Neuvostoliittoa. Seuraavassa lajissa, miekkailussa, Oništšenko otteli Adrian Parkeria vastaan, jolloin Oništšenko näytti saavan osuman, vaikka ei osunut Parkeriin. Sama tapahtui seuraavan urheilijan Jim Foxin kanssa, joka protestoi voimakkaasti asiaa. Ottelun jälkeen selvisi, että Oništšenko oli käyttänyt miekkaa, jossa oli sähkölaite, joka näytti, että miekkailija oli saanut osuman, vaikka näin ei ollutkaan. Oništšenko hylättiin yksilökilpailussa sekä Neuvostoliiton joukkue hylättiin. Oništšenko sai tapauksesta elinikäisen kilpailukiellon.
Oništšenko voitti urallaan myös yksilökilpailun maailmanmestaruuden vuonna 1971 sekä joukkuemaailmanmestaruuden neljästi vuosina 1969, 1971, 1973 ja 1974. Hän voitti myös kolme Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1969, 1970 ja 1976.
Tuija Pösö
Tuija Tuulikki Pösö (o.s. Myyrinmaa; 27. maaliskuuta 1941 Helsinki – 10. maaliskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen arkkitehti, jonka erikoisalaa olivat koulukiinteistöt.
Pösö kirjoitti ylioppilaaksi Lauttasaaren yhteiskoulussa 1960 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolta 1967. Hän hakeutui arkkitehtuurin pariin isänsä, Kouluhallituksen yliarkkitehti V. J. Myyrinmaan innostamana. Työuransa Tuija Pösö aloitti piirtäjänä Arkkitehtitoimisto Veikko Malmiossa 1962–1963 ja toimi sen jälkeen suunnittelijana Arkkitehtitoimisto Timo ja Tuomo Suomalaisen palveluksessa 1964–1966. Arkkitehdiksi valmistumisensa jälkeen hän työskenteli aluksi arkkitehtina Arkkitehtitoimisto Olli Parviaisen palveluksessa 1967–1970 ja sitten omassa toimistossaan eli Arkkitehtitoimisto Tuija Pösö Ky:n johtajana 1970–1977. Tällä vuosikymmenellä valmistui useita toimiston suunnittelemia kouluja, kirjastoja ja uimahalleja. Lopun työurastaan Pösö toimi Helsingin kaupungin palveluksessa, ensin Helsingin kaupungin rakennusviraston arkkitehtina 1977–1978 ja sitten kaupungin opetusvirastossa aluksi kiinteistöpäällikkönä ja myöhemmin perusparannushankkeiden johtavana arkkitehtina. Opetusvirastossa hän aloitti 1978 ja lopetti 2004, jolloin jäi eläkkeelle. Hän loi tänä aikana kiinteistötoimiston huolehtimaan kaupungin koulujen kiinteistöistä ja laadukkaasta kouluympäristöstä.
Tuija Pösön vapaa-ajan intohimona oli purjehdus, Lappi ja kuvanveisto.
Ngawan tiibetiläisten ja qiangien autonominen prefektuuri
Ngawa, virallisesti Ngawan tiibetiläisten ja qiangien autonominen prefektuuri (, "Ngawa Poirig Qangrig Ranggyong Kü"; qiang.: "Ggabba Shbea Rrmea nyujugvez zhou"; ), tunnetaan myös nimenä Aba pinyinin mukaan, on tiibetiläisille ja qiangeille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Sichuanin maakunnan pohjoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 84 242 neliökilometriä ja väkiluku 898 708 (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on Barkam, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 230 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta luoteeseen.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja 12 piirikuntaan.
Robbie Amell
Robert Patrick ”Robbie” Amell (s. 21. huhtikuuta 1988 Toronto, Ontario) on kanadalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan tv-sarjoissa "The Tomorrow People" ja "The Flash" sekä elokuvissa "Scooby-Doo! The Mystery Begins" ja "The Duff". Hänen uransa alkoi roolista kanadalaisessa tv-sarjassa "Life with Derek".
Amell syntyi Torontossa ja aloitti mallintyöt ja näyttelemisen kuusivuotiaana, esiintyen televisiomainoksissa yhdessä siskonsa kanssa. Hän harrasti myös pitkään jääkiekkoa ja on Toronto Maple Leafs -joukkueen fani. Nykyään hän kannattaa myös Los Angeles Kingsiä. 16-vuotiaana Amell alkoi esiintyä high school -näytelmissä ja valmistuttuaan opiskeli näyttelemistä kanadalaisessa elokuva-akatemiassa. Amell on näyttelijä Stephen Amellin serkku.
Amell debytoi pienessä roolissa vuonna 2006 elokuvassa "Villi tusina 2". Hänen roolinsa piti aluksi olla vuorosanaton, mutta lopulta hänelle lisättiin pari repliikkiä. Hän näytteli myös kanadalaisessa tv-sarjassa "Life with Derek" päähahmo Caseyn poikaystävää, Maxia. Seuraavan merkittävän tv-roolin hän sai Nickelodeonin nuortensarjasta "True Jackson, VP". Sen ohella hän on vieraillut lukuisissa yhdysvaltalaisissa tv-sarjoissa.
Vuonna 2013 Amell sai näyteltäväkseen pääroolin CW-kanavan scifi-draamasarjassa "The Tomorrow People". Lisäksi hän sai toistuvan roolin Ronnie Raymond/Firestormina tv-sarjasta "The Flash". Vuonna 2016 Amell esiintyi komediaelokuvassa "Nine Lives" ja vuonna 2017 kauhuelokuvassa "The Babysitter".
Amell kihlautui näyttelijä Italia Riccin kanssa vuonna 2014. He ovat seurustelleet vuodesta 2008. Pari meni naimisiin vuonna 2016.
Constantin Gâlcă
Constantin Gâlcă (s. 8. maaliskuuta 1972) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Gâlcă aloitti pelaajauransa FC Progresul Bucureștissa, jonka edustusjoukkueessa hän debytoi 16-vuotiaana. Nuori lupaus siirtyi pääsarjaseura FC Argeș Piteștiin jo seuraavana vuonna 1989. Hän teki seurassa läpimurtonsa pelaten kaksi hienoa kautta, kunnes siirtyi vuonna 1991 suurseura FC Steaua Bukarestiin. Gâlcă vakiinnutti paikkansa Steauan keskikentällä ja oli viiden kauden ajan seuran ehdottomia avainpelaajia. Hän juhli Steauan kanssa neljää perättäistä Romanian liigamestaruutta. Kauden 1995/1996 jälkeen Gâlcă jätti kotimaan kentät ja siirtyi espanjalaiseen RCD Mallorcaan. Hän pelasi loistavan kauden iskien 13 maalia seuran noustessa Segundasta liigaan.
Gâlcă siirtyi kauden jälkeen RCD Espanyoliin, jossa hänestä tuli keskikentän tärkeä pelintekijä ja joukkueensa avainpelaaja. Hän voitti Espanyolin paidassa Copa del Reyn mestaruuden kaudella 1999/2000. Kaikkiaan Gâlcă pelasi 123 liigaottelua Espanyolissa, kunnes siirtyi kaudeksi 2001/02 Villarrealiin. Pudottuaan kaudella 2002/03 penkille, Gâlcă jätti seuran joulukuussa 2002 ja siirtyi Segundassa pelanneeseen [Real Zaragoza]]an. Uransa kolme viimeistä kautta 2003–2006 hän edusti UD Almeríaa.
Maajoukkuetasolla Gâlcă edusti Romaniaa 68 A-maaottelussa ja teki neljä maalia. Hän oli mukana Romanian miehistössä MM-kisoissa 1994 ja 1998 sekä EM-kisoissa 1996 ja 2000.
Gâlcă debytoi valmentajana UD Almerían B-joukkueen peräsimessä heinäkuussa 2009. Hän sai kuitenkin potkut jo tammikuussa 2010 heikkojen tulosten vuoksi. Elokuussa 2013 hänestä tuli Romanian alle 17-vuotiaiden maajoukkuevalmentaja. Kesällä 2014 Gâlcă nousi yllättäen FC Steaua Bukarestin päävalmentajaksi. Hän johdatti Steauan Romanian triplamestariksi kaudella 2014/15. Menestyksestä huolimatta hän jätti seuran kauden jälkeen.
Joulukuussa 2015 Gâlcă palasi RCD Espanyoliin, kun hänestä tuli liigassa häntäpäähän vajonneen seuran päävalmentaja. Hän onnistui niukasti luotsaamaan Espanyolin pois putoamisviivan alapuolelta ja säilyttämään pääsarjapaikkansa. Kauden jälkeen Gâlcă sai potkut seurasta.
Nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestaruuskilpailut
Nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestaruuskilpailut on vuosittain järjestettävä kansainvälinen nykyaikaisen viisiottelun kilpailu. Kilpailujen järjestämisestä vastaa kansainvälinen nykyaikaisen viisiottelunliitto (UIPM). Ensimmäiset kilpailut järjestettiin vuonna 1949 Tukholmassa. Naiset saivat omat maailmanmestaruuskilpailut vuonna 1981. Vuodesta 1997 miesten ja naisten kilpailut on järjestetty samanaikaisesti.
Heather Fell
Heather Fell (s. 3. maaliskuuta 1983 Tavistock) on isobritannialainen nykyaikainen viisiottelija. Fell saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa yksilökilpailuissa. Hänellä on yksi maailmanmestaruus vuodelta 2012 joukkuekilpailuista sekä neljä maailmanmestaruushopeaa. Fell on ammatiltaan uinnin opettaja ja fysioterapeutti.
Viktorija Terešuk
Viktorija Terešuk (s. 18. helmikuuta 1982 Luhansk) on ukrainalainen nykyaikainen viisiottelija.
Terešuk sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 yksilökilpailuissa alun perin kolmanneksi, mutta menetti mitalinsa vuonna 2017, kun hän jäi kiinni dopingin käytöstä Pekingissä antamansa dopingnäytteen uusintatutkimuksessa.
Terešuk on saavuttanut kolme maailmanmestaruutta, kaksi MM-hopeaa ja kaksi MM-pronssia.
Otto Somppi
Otto Somppi (s. 12. tammikuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Syracuse Crunchissa. Somppi on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Jatkoaika.com -sivusto on kuvaillut häntä vahvaksi luistelujaksi, joka viihtyy maalinedustatilanteissa, kykenee fyysiseenkin peliin ja pelaa hyvin molempiin suuntiin.
Somppi syntyi Helsingissä, mutta kasvoi Sipoon Söderkullassa. Hän aloitti jääkiekkoilun Sipoon Wolfissa. Somppi siirtyi jo varhain juniorina Jokereihin, joiden C-nuorten kapteenina hän toimi vuoden "alaikäisenä" kaudella 2012–2013. Kauden 2013–2014 päätteeksi Somppi voitti B-nuorten Suomenmestaruuden. Kauden 2014–2015 hän pelasi lähes kokonaan Jokereiden A-nuorissa, mutta Somppi vahvisti myös seuran B-nuoria, joiden paras pistemies ja syöttäjä hän oli pudotuspeleissä tehoilla 3+7=10.
Halifax Mooseheads varasi Sompin 19. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016, jolloin Somppi oli Mooseheadsin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 13+33=46. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Tampa Bay Lightning varasi Sompin seitsemännellä kierroksella 206. pelaajana . Kaudella 2016–2017 hän jakoi tehoilla 17+24=41 Mooseheadsin sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Connor Moynihanin ja Arnaud Durandeaun kanssa. Kaudella 2017–2018 Somppi nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki edelliskautta yli tuplasti enemmän tehopisteitä olleen tehoilla 28+55=83 Mooseheadsin paras pistemies ja syöttäjä. Hän sijoittui koko QMJHL:n pistepörssissä kuudenneksi. Somppi voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +83.
Huhtikuussa 2018 Somppi teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa.
Somppi pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Sompilla oli koko turnauksen paras aloitusprosentti (69,39%). Hänet valittiin alkulohkossa Kanadaa vastaan pelatun ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän teki myös finaalissa Ruotsia vastaan voittomaaliksi jääneen 2–0-johtomaalin. Somppi pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015.
Somppi edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015. Hän oli ensimmäisenä mainitussa turnauksessa joukkueensa paras pistemies ja jakoi sisäisen maalipörssin voiton Kristian Vesalaisen kanssa tehoilla 3+3=6. Jälkimmäisenä mainittu turnaus päättyi pronssiin. Somppi on kuulunut sekä alle 16- että 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten ja 42 poikien maaottelua.
Sompin isoveli Juho pelaa Sipoon Wolfin II-divisioonajoukkueessa.
Leevi Laakso
Leevi Eemeli Laakso (s. 12. kesäkuuta 1998 Kuopio) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa monikansallista Alps Hockey Leaguea itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueessa.
Laakso syntyi Kuopiossa, mutta kasvoi Siilinjärven Toivalassa. Hän aloitti jääkiekkoilun Kalevan Pallossa äitinsä mukaan noin 4-5-vuotiaana ja pelasi muutaman vuoden hyökkääjänä ennen siirtymistään maalivahdin pelipaikalle. Kaudella 2012–2013 Laakso osallistui yhtenä viidestä suomalaispelaajasta IIHF Development Campille. Kauden 2013–2014 päätteeksi hänet palkittiin C-nuorten SM-sarjan parhaana maalivahtina Jukka Tammi -palkinnolla ja valittiin tähdistökentälliseen.
Huhtikuussa 2015 Laakso teki 2+1-vuotisen juniorisopimuksen Vaasan Sportin SM-liigajoukkueen kanssa. Hän lähti kauteen 2015–2016 pääasiassa joukkueen kolmosmaalivahtina Mika Järviselle ja Timo Niemelle. Laakso pelasi kautensa pääosin Sportin A-nuorissa, joiden ykkösmaalivahdiksi hän nousi 17-vuotiaana. Laakso valittiin kauden päätteeksi A-nuorten SM-liigan tähdistökentälliseen. Hän puki kauden aikana 13 SM-liigaotteluun, mutta ei saanut kuitenkaan peliaikaa. Laakso pelasi kuitenkin miesten pelejä kaksi ottelua lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä.
Myös kauteen 2016–2017 Laakso lähti Sportin pääasiallisena kolmosmaalivahtina. Hän pelasi alkukauden seuran A-nuorissa ja puki kolmeen SM-liigaotteluun, kunnes helmikuussa 2017 Sport lainasi Laakson toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Hermekseen paikkaamaan Juraj Hollýn loukkaantumista ja Mikael Edelmannin pelikieltoa. Maaliskuussa hänet lainattiin sinne uudestaan loppukauden sopimuksella, kun Hollý loukkaantui uudelleen. Kesken ensimmäisen playoff-ottelun myös Edelmann loukkaantui, joten Laakso aloitti Espoo Unitedia vastaan pelatun ottelusarjan neljä ottelua Hermeksen maalilla. Espoo United eteni lopulta välieriin otteluvoitoin 4-2.
Kaudeksi 2017–2018 Laakso teki vuoden mittaisen sopimuksen Hermeksen kanssa. Hän toimi pääasiassa joukkueen kakkosmaalivahtina Samuel Jukurille ja pelasi 18 runkosarjaottelua.
Laakso siirtyi kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisella sopimuksella pelaamaan monikansallista Alps Hockey Leaguea itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueeseen.
Laakso pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Laakso pelasi kaikki Suomen alkulohkon neljä ottelua, mutta hän kuitenkin sairastui ennen puolivälieriä, eikä palannut kokoonpanoon enää mitalipeleissä. Suomen torjuntavastuun lopputurnauksen ajan kantoi Ukko-Pekka Luukkonen.
Laakso edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa marraskuussa 2014 ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, joista jälkimmäisenä mainittu turnaus päättyi pronssiin. Yhteensä Laakso on pelannut yhden nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Pesäpallon suomensarja 1981
Pesäpallon suomensarja pelattiin 37. kerran kaudella 1981. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Imatran Pallo-Veikot 2, Sotkamon Jymy ja Ulvilan Pesä-Veikot nousivat ykkössarjaan kaudeksi 1982. Lohkojen kolme viimeistä putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli ensimmäinen, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa.
Garzên tiibetiläisten autonominen prefektuuri
Garzê, virallisesti Garzên tiibetiläisten autonominen prefektuuri (, Garzê Poirig Ranggyong Kü; ), tunnetaan myös nimenä Ganzi pinyinin mukaan, on tiibetiläisille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Sichuanin maakunnan länsiosassa. Prefektuurin pinta-ala on 152 629 neliökilometriä ja väkiluku 1,09 miljoonaa (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on Kangding, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 215 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta länsilounaaseen.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja 17 piirikuntaan.
Nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestaruuskilpailut 2015
Nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestaruuskilpailut 2015 olivat järjestyksessään 59. nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Berliinissä Saksassa 29. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 2015. Menestynein maa oli isäntämaa Saksa, joka voitti kaksi kultaa. Sarjoja oli yhteensä 7: miehille ja naisille oli yksilö-, joukkue- ja viestikilpailut sekä sekaviesti. MM-kilpailut olivat samalla osa vuoden 2016 olympialaisten karsintoja.
Pavlo Tymoštšenko
Pavlo Jurijovytš Tymoštšenko (, s. 13. lokakuuta 1986 Kiova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen nykyaikaisen viisiottelun maailmanmestari ja Euroopan-mestari. 190 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Tymoštšenko edustaa Dynamo Kiovaa.
Tymoštšenko on osallistunut vuosien 2008, 2012 ja 2016 kesäolympialaisiin. Vuonna 2016 hän saavutti Rio de Janeirossa hopeaa ja sijoittui Pekingissä 2008 seitsemänneksi. Tymoštšenko saavutti kultaa vuoden 2015 MM-kilpailuiden henkilökohtaisesta kilpailusta. Hänellä on lisäksi kaksi MM-hopeaa ja kaksi -pronssia. EM-kilpailuista Tymoštšenkolla on yksi kulta ja yksi pronssi.
Fenyyliglysiini
Fenyyliglysiini eli 2-fenyyliglysiini (CHNO) on aromaattisiin aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdiste kuuluu keinotekoisiin aminohappoihin eikä sitä esiinny luonnossa. Fenyyliglysiiniä käytetään valmistettaessa lääkkeitä, erityisesti antibiootteja.
Huoneenlämpötilassa fenyyliglysiini on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee veteen ja emäsliuoksiin sekä hieman moniin orgaanisiin liuottimiin. Kuumennettaessa fenyyliglysiiniä se sublimoituu helposti 255 °C:n lämpötilassa ennen sulamispistettään. Fenyyliglysiini on kiraalinen optisesti aktiivinen yhdiste.
Fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa usealla tavalla ja puhtaiden enantiomeerien tuottamiseen käytetään usein bioteknisiä entsymaattisia menetelmiä. Raseemista fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa niin sanotulla Streckerin aminohapposynteesillä bentsaldehydistä ammoniakista ja vetysyanidista tai natriumsyanidista ja hydrolysoimalla muodostuva aminofenyyliasetonitriili happamissa olosuhteissa. Toinen tapa on fenyylietikkahapon bromaus 2-bromifenyylietikkahapoksi N-bromibutaani-imidin avulla ja käsittelemällä muodostunut happo ammoniakin vesiliuoksella.
Puhtaiden enantiomeerien valmistukseen käytetään entsyymejä. Entsymaattisesti D-fenyyliglysiiniä voidaan valmistaa fenyylihydantoiinista hydantoinaasin katalysoimana. L-fenyyliglysiiniä tuotetaan mantelihaposta, joka hapetetaan entsymaattisesti fenyyliglyoksyylihapoksi. Tästä muodostuu L-fenyyliglysiiniä L-aminohappodeaminaasin katalysoimana.
Fenyyliglysiiniä käytetään useiden antibioottien valmistukseen. Tällaisia ovat muun ampisilliini, kefakloori, kefaleksiini, kefradiini, episilliini ja hetasilliini.
Viktor Lönnbohm
Viktor Gabriel Valfrid Lönnbohm (15. syyskuuta 1864 Paltamo – 6. elokuuta 1899 Käkisalmi) oli suomalainen rakennusmestari, joka oli yksi lyhytaikaiseksi jääneen wrightiläisen työväenliikkeen aktiiveja. Hänet tunnetaan myös runoilija Eino Leinon veljenä.
Lönnbohm kävi Oulussa viisi vuotta kansakoulua ja toimi myöhemmin isänsä maanmittari Anders Lönnbohmin oppipoikana. Vuonna 1887 metsästystä harrastanut Lönnbohm suomensi Onni Wetterhoffin muistelmateoksen "Saloilta ja vesiltä" nimimerkillä ”Koura”. Isänsä kuoltua vuonna 1890 hän muutti Helsinkiin ja valmistui rakennusmestariksi teollisuuskoulusta.
Lönnbohm oli Helsingin työväenyhdistyksen jäsen ja aktiivisesti mukana porvarillisessa wrightiläisessä työväenliikkeessä. Vuonna 1891 perustettiin Lönnbohmin aloitteesta Helsingin Työväen Sekakuoro, jonka johtajaksi tuli säveltäjä Oskar Merikanto. Hän ajautui pian taloudellisiin vaikeuksiin takaamalla ystäviensä lainoja ja kärsi myös mielenterveysongelmista. Vuonna 1895 Lönnbohm palasi synnyinkotiinsa Hövelöön, josta hänet pian siirrettiin viimeisiksi vuosikseen Käkisalmen mielisairaalaan.
Sananda Maitreya
Sananda Francesco Maitreya (s. 15. maaliskuuta 1962 New York, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Sananda Maitreya, 2000-luvun alkuun saakka Terence Trent D’Arby, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän saavutti 1980-luvun lopulla menestystä soul-tyylisellä esikoisalbumillaan "Introducing the Hardline According to Terence Trent D’Arby" (1987).
Terence Trent Howard syntyi 15. maaliskuuta 1962 Manhattanilla New Yorkissa. Hänen sukunimekseen tuli D’Arby kun hänen äitinsä meni uudelleen naimisiin.
D’Arby palveli Yhdysvaltain armeijassa Frankfurtissa, Länsi-Saksassa vuosina 1980–1983. Hän liittyi vuonna 1980 yhtyeeseen nimeltä Touch. Yhtye julkaisi albumin "Love On Time" vuonna 1984, ja D’Arby lauloi siinä vakituisesti vuoteen 1986. Hän liittyi vuonna 1986 Lontoossa soul- ja funkyhtye The Bojangelsiin. Hän teki levytyssopimuksen samana vuonna ja pääsi "New Musical Express" -lehden kanteen otsikolla "Popin uusi prinssi".
D’Arbyn ensimmäinen albumi "Introducing The Hardline According To Terence Trent D'Arby" julkaistiin 1987. Albumi nousi listaykköseksi, ja myös sen singlet "If You Let Me Stay", "Wishing Well" ja "Sign Your Name" nousivat top-10:een. Tyyliltään D'Arbyn esikoisalbumi oli soulia, rockia, popia ja R&B:tä. Se toi mieleen Princen mutta oli karheampaa ja maanläheisempää. D’Arby nimettiin parhaan uuden artistin Grammy-palkintoehdokkaaksi 1988.
D'Arbyn seuraavat albumit "Neither Fish nor Flesh" (1989), "Symphony or Damn" (1993) ja "TTD's Vibrator" (1995) eivät nousseet esikoisalbumin kaltaisiksi menestyksiksi. Vuonna 1999 D'Arby esiintyi Sydneyssä INXS-yhtyeen solistina ja televiosiosarjassa "Shake, Rattle and Roll" laulaja Jackie Wilsonin roolissa.
D’Arby julkaisi seuraavan albuminsa "Wildcard" vuonna 2001 ensin itsenäisesti ja seuraavana vuonna uudelleen. Hän vaihtoi viralliseksi nimekseen Sananda Maitreya ja julisti Terence Trent D’Arbyn kuolleeksi. Hän muutti vakituisesti Milanoon 2002 ja meni naimisiin italialaisen arkkitehdin Francesa Franconen kanssa. Hän jatkoi musiikin tekemistä ja julkaisi sitä lähinnä oman www-sivustonsa kautta, joskus myös CD-muodossa. Tyylillisesti ja vaikutteiltaan Maitreyan 2000-luvulla julkaisema musiikki on ollut monipuolista.
Kangding
Kangding, tai Dartsedo, (, "Tardo Chongkyêr"; ) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnassa. Se on Garzên tiibetiläisten autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 11 632 neliökilometriä ja väkiluku 130 142 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 215 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta länsilounaaseen.
"Kangding Qingge" (Kangdingin rakkauslaulu) on perinteinen kansanmusiikki Kangdingista, joka on tullut tunnetuksi kautta maan.
Kangdingin kaupunki jakautuu kuuteen suurkuntaan ja 15 maalaiskuntaan. Kaupungin hallintokeskus sijaitsee Luchengin suurkunnassa.
Barkam
Barkam (, 'bar khams grong khyer; qiang.: Muerkvua shi; ) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnassa. Se on Ngawan (Aban) autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 6 639 neliökilometriä ja väkiluku 58 437 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 230 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta luoteeseen.
Barkamin kaupunki jakautuu kolmeen suurkuntaan ja 11 maalaiskuntaan. Kaupungin hallintokeskus sijaitsee Barkamin suurkunnassa.
Vuoden 2012 lopussa Barkamissa asui 59 600 henkilöä, josta 55 388 henkilöllä on kotikunta Barkamissa. Näistä henkilöistä oli 42 877 tiibetiläistä (77,4%), 10 019 han-kiinalaista (18,1%), 1 644 qiangia (3,0%), ja 662 hui-kiinalaista (1,2%).
Tutkatähtitiede
Tutkatähtitiede on tekniikka, jolla havaitaan lähellä sijaitsevia tähtitieteellisiä kohteita, kuten komeettoja, asteroideja ja planeettoja sekä niiden kuita. Koska tutkatekniikalla havaitaan vaan aurinkokunnan kohteita, siitä käytetään usein nimeä planetaarinen tutka.
Tutkatähtitiedettä tehdään mikroaaltotaajuuksilla ja siten käytännössä radioteleskoopeilla. Se eroaa radiotähtitieteestä tekniikkana siten, että radioteleskoopista lähetetään signaali, jonka kaiku vastaanotetaan, kun taas radiotähtitieteessä havaitaan kohteita, jotka tuottavat radioaaltoja itse, kuten esimerkiksi pulsarit ja kvasaarit. Signaalia voidaan lähettää pulsseina tai jatkuvana aaltona käyttötarkoituksesta riippuen. Tutkatähtitieteessä uusia kohteita ei myöskään etsitä kuten radiotähtitieteessä voidaan tehdä, vaan tarkoituksena on saada lisätietoa jo löydetyistä kohteista. Tutkatähtitiedettä on mahdollista tehdä myös valoisaan vuorokaudenaikaan ja sateella, koska mikroaallot läpäisevät pilvet häiriintymättä.
Tutkatähtitiedettä on tehty jo 70 vuotta. Tutkasignaalin voimakkuus heikkenee tutkayhtälön mukaisesti etäisyyden neljänteen potenssiin verrannollisesti, joten kaiun vastaanottamiseen tarvitaan mahdollisimman suuria radioteleskooppeja. Nykypäivänä vain kaksi observatoriota tekee säänöllisiä havaintoja: Arecibon observatorio ja Goldstonen observatorio.
Planetaarisilla tutkilla on mahdollista saada huomattavasti tarkempaa astrometristä tietoa kuin optisilla menetelmillä. Esimerkiksi asteroidin etäisyys on mahdollista määrittää muutaman kymmenen metrin tarkkuudella ja sen säteisnopeus millimetreissä sekunnissa. Lisäksi kohteiden koosta, pyörimistilasta, muodosta ja pinnan koostumuksesta on mahdollista saada tietoa. Esimerkiksi Venuksen ja Merkuriuksen pyörimistä ja kiertorataa on onnistuneesti tarkennettu planetaarisen tutkan avulla. Samoin 99942 Apophis-asteroidin pitkän aikavälin radanmääritys on ollut merkittävää, koska se ohittaa Maan hyvin läheltä seuraavan 15 vuoden sisällä. Nykypäivänä asteroideja on havaittu 750 kappaletta, joista 612 Maan lähiasteroideja, ja komeettoja 19 kappaletta. Planeettoja ja niiden kuita on havaittu Saturnuksen etäisyydelle asti.
Planetaarinen tutka on erityisen herkkä havaitsemaan metallia ja jäätä. Siksi jäiset kohteet, kuten Galilein kuut ja metallirikkaat asteroidit näkyvät tutkalla erityisen kirkkaina. Halkaisijaltaan kilometrin luokkaa olevat kiviset asteroidit näkyvät vain noin yhden astronomisen yksikön etäisyydeltä mutta metalliset asteroidit hieman kauempaakin.
Tomi Pohjalainen
Tomi Pohjalainen on suomalainen futsal-pelaaja. Hän on pelipaikaltaan maalivahti. Kaudella 2015–2016 Pohjalainen voitti Sm-pronssia Someron Voiman  joukkueessa. Saavutus oli SoVo:n historian ensimmäisen Sm-tasolla. Kaudella 2014–2015 Pohjalainen edusti espoolaista Golden Futsal Teamia. Joukkue sijoittui Futsal-liiga:ssa neljänneksi.
Verta, hikeä ja T-paitoja
Verta, hikeä ja T-paitoja ("Blood, Sweat and T-shirts") on brittiläinen dokumenttisarja. Sarjassa kuusi brittinuorta matkustavat Intiaan katsomaan, kuinka heidän muotivaatteensa tehdään. Tutustuessaan maan vaateteollisuuteen he vierailevat muun muassa hikipajoissa ja puuvillapelloilla.
Sarjaa tehtiin neljä jaksoa, jotka esitettiin Britanniassa vuonna 2008. Suomessa dokumenttisarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yle TV2:lla 13. tammikuuta 2010. Sarja sai jatkoa vuonna 2009 esitetystä dokumentista "Verta, hikeä ja noutoruokaa", jossa nuoret vietiin Kaakkois-Aasiaan, josta länsimaissa myytävien noutoruokien ainekset ovat usein kotoisin. Vuonna 2010 esitettiin "Verta, hikeä ja luksusta", jossa selvitettiin, mistä länsimaiden kalliit trendituotteet ovat peräisin.
Yksi dokumenteissa esiintyneistä nuorista, Stacey Dooley, alkoi myöhemmin tekemään omia dokumenttejaan BBC:lle.
Ole Martin Storlien
Ole Martin Storlien (s. 30. kesäkuuta 1988 Veldre) on norjalainen aktiiviuransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä.
Storlien saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia joukkuekilpailussa sekä Tarvisiossa 2007 että Zakopanessa 2008. Yhdistetyn maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Vikersundissa maaliskuussa 2009 sijoittuen 21:nneksi. Hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa kilpailuissa oli 17:s sija Almatyn toisessa kilpailussa helmikuussa 2013.
Storlien lopetti uransa kauden 2015–2016 päätteeksi.
Vilho Pekonen
Antti Vilho Pekonen (5. tammikuuta 1862 Mikkeli – 27. huhtikuuta 1916 Viipuri) oli suomalainen poliisikomisario ja myöhemmin Viipurin poliisimestari. Pekonen oli huonossa maineessa sillä häntä pidettiin "bobrikoffarina" eli tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä.
Pekosen vanhemmat olivat ajuri Adolf Pekonen ja Anna Haatanen. Hän pääsi ylioppilaaksi Mikkelin lyseosta 1884 ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa vuoteen 1894 saakka.
Pekonen toimi aluksi vakuutusasiamiehenä ja vuonna 1895 hän meni Helsingin poliisilaitoksen palvelukseen ylimääräiseksi poliisikomisarioksi. Hän toimi sitten 1903–1906 rikoskomisariona Helsingin poliisilaitoksella. Vuonna 1906 hänet erotettiin virasta koska hän oli tehnyt väärennöksiä ja kavaltanut rahaa valtiolta ja Helsingin kaupungilta. Pekonen tuomittiin sitten laskun väärentämisestä vankeuteen ja hän menetti kansalaisluottamuksensa. Pekonen pakeni Suomesta ja siirtyi asumaan Pietariin esiintyen siellä nimellä "Andrei Ivanowitsh Golko". Vuonna 1910 Pekonen pääsi kenraalikuvernööri Frans Seynin kaudella uudelleen suosioon, keisari Nikolai II armahti hänet Turun hovioikeuden vuonna 1906 tuomitsemista rangaistuksista ja hän sai Suomen senaatilta 16 000 markkaa korvauksena ansioiden menettämisestä. Tämä herätti kitkeriä kommentteja suomalaisessa lehdistössä ja Pekonen esiintyi muun muassa Tuulispää-pilalehden kansikuvassa. Pekonen nimitettiin vuonna 1912 Viipurin poliisimestariksi ja tätä virkaa hän hoiti kuolemaansa saakka. Hän hoiti muun muassa Viipurin hovioikeuden jäsenten pidätykset vuonna 1912. Poliisimestariksi nimityksestä Tuulispää sai aiheen pilakuvaan Pekosesta : "Ennen vankilan asukkaana Katajannokalla - Nyt poliisimestarina Viipurissa".
Vilho Pekonen oli naimisissa vuodesta 1898 Edla Aurora Nymanin kanssa.
Szkieletor
Szkieletor (oikealta nimeltään Unity Tower, lempinimi tulee Skeletorin mukaan) on 102,5 metriä korkea rakenteilla oleva tornitalo Krakovassa, Puolassa. Siitä piti alun perin tulla Puolan kansallisen teknisen järjestön paikallinen pääkonttori ("Naczelan Organizacja Techniczna" eli "NOT") ja sen nimeksi piti tulla NOT Tower. Talon rakennus alkoi vuonna 1975 mutta pysähtyi vuonna 1981 taloudellisten rajoitusten ja Puolaan siihen aikaan voimaan tulleen sotilaslain vuoksi. Koska keskeneräinen rakennus muistuttaa luurankoa, sille annettiin lempinimi Skeletorin, He-Manin arkkivihollisen mukaan, koska sarja oli siihen aikaan suosittu Puolassa.
Viime aikoina monet sijoittajat ovat esittäneet kiinnostusta rakennuksen korjaamiseen, mutta sen on estänyt rakennuksen tontin mutkikas oikeudellinen tilanne ja rakennuksen purun tai korjauksen korkea hinta. Rakennuksen omistaa osittain TreiMorfa Project. Pitkä keskustelu sen mahdollisesta tulevasta käytöstä uusien suunnitelmien mukaan katkesi oikeuden päätöksellä joulukuussa 2011 sen uuden suunnittelijatiimin oikeudellisten ongelmien vuoksi.
Rakennus sijaitsee Mogilskie-liikenneympyrän ("Rondo Mogilskie") ja Krakovan taloudellisen yliopiston lähellä. Se on Krakovan toiseksi korkein rakennus K1:n jälkeen lukuun ottamatta antenneja (standardimääritelmä). Rakennus on tällä hetkellä rakenteilla.
Jättiläishyeena
Jättiläishyeena eli tylppäkuonohyeena ("Pachycrocuta brevirostris") on sukupuuttoon kuollut hyeenalaji joka eli Afrikassa ja Euraasiassa myöhäisplioseenilta keskipleistoseenille 3 - 0,5 miljoona vuotta sitten. Se oli suurin koskaan tunnettu aito hyeena. Se oli kaukaista sukua nykyiselle täplähyeenalle. Jättiläishyeena oli myös kaukaista sukua metsästyshyeenalle ("Chasmaporthetes ossifragus"), joka oli ainoa Pohjois-Amerikkaan vaeltanut hyeenalaji. Molemmat lajit kuolivat sukupuuttoon hieman ennen myöhäistä pleistoseenikautta.
Bastian Oczipka
Bastian Oczipka (s. 12. tammikuuta 1989 Bergisch Gladbach, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitapuolustaja. Oczipka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Eintracht Frankfurtia kauden 2017–2018 loppuun asti ulottuvalla sopimuksella.
Oczipka edusti junioritasolla SV Blau-Weiß Handia (1994–1997), SV Bergisch Gladbach 09:ää (1997–1999) ja Bayer 04 Leverkusenia (1999–2008). Hän nousi Bayer 04 Leverkusenin edustusjoukkueeseen kesällä 2008. Oczipka kuitenkin lainattiin elokuussa 2008 FC Hansa Rostockiin ja puolentoista vuoden lainan jälkeen tammikuussa 2010 FC St. Pauliin, jossa hän pelasi niin ikään puolitoista vuotta. Hän pelasi Hansa Rostockissa 42 ja St. Paulissa 16 2. Bundesliigan ottelua sekä St. Paulissa 20 Bundesliigan ottelua. Oczipka pelasi ensimmäisen Bundesliigan ottelunsa 21. elokuuta 2010 St. Paulin voittaessa vieraissa SC Freiburgin 3–1. Ensimmäisen sarjaottelunsa Leverkusenissa Oczipka pelasi 18. marraskuuta 2011, kun joukkue voitti 1. FC Kaiserslauternin vieraissa 2–0. Yhteensä Oczipka pelasi kaudella 2011–2012 yhdeksän liigaottelua.
Kesällä 2012 Oczipka siirtyi myös Bundesliigassa pelaavaan Eintracht Frankfurtiin 500 000 euron siirtosummalla. Kauden 2014–2015 loppuun mennessä hän on edustanut seuraa 83 Bundesliigan ottelussa. Ensimmäisen pääsarjamaalinsa Oczipka teki 9. toukokuuta 2015, kun Eintracht Frankfurt voitti TSG 1899 Hoffenheimin kotonaan 3–1.
Oczipka on edustanut Saksaa alle 19- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkuetasolla.
Karl-August Tiirmaa
Karl-August Tiirmaa (s. 7. heinäkuuta 1989 Võru) on virolainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Põhjakotkas Otepää -seuraa.
Tiirmaa on osallistunut neljiin MM-kilpailuihin: Liberecissä 2009 hän oli mukana joukkuekilpailussa yhdeksänneksi sijoittuneessa Viron joukkueessa, 39:s normaalimäen kilpailussa, 52:s suurmäen kilpailussa ja 55:s yhteislähtökilpailussa; Oslossa 2011 hän oli Viron joukkueen mukana 12:s, suurmäen kilpailussa 40:s ja normaalimäen kilpailussa 44:s; Val di Fiemmessä 2013 hän oli Viron joukkueen mukana 11:s, suurmäen kilpailussa 45:s ja normaalimäen kilpailussa 52:s; Falunissa 2015 hän oli Viron joukkueen mukana kymmenes, suurmäen kilpailussa 46:s ja normaalimäen kilpailussa 36:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Tiirmaa sijoittui sekä normaali- että suurmäen kilpailuissa 44:nneksi.
Yhdistetyn maailmancupissa Tiirmaa kilpaili ensimmäisen kerran Lago di Teseron joukkuekilpailussa tammikuussa 2007, jossa Viron joukkue oli 13:s. Ensimmäiseen henkilökohtaiseen maailmancupin kilpailuunsa hän osallistui tammikuussa 2010 Oberhofissa saavuttaen siellä sijat 44 ja 49. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Tiirmaa saavutti Tšaikovskissa tammikuussa 2014 oltuaan 19:s. Se on myös toistaiseksi hänen paras sijoituksensa henkilökohtaisissa kilpailuissa.
Viktor Pasitšnyk
Viktor Pasitšnyk (s. 2. joulukuuta 1992 Kremenets) on ukrainalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka edustaa Kremenets Ski School -seuraa.
Pasitšnyk on osallistunut kaksiin MM-kilpailuihin: Val di Fiemmessä 2013 hän oli Ukrainan parisprinttijoukkueessa 14:s, suurmäen kilpailussa 35:s ja normaalimäen kilpailussa 40:s; Falunissa 2015 hän oli Ukrainan parisprinttijoukkueessa 12:s, suurmäen kilpailussa 40:s ja normaalimäen kilpailussa 44:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Pasitšnyk sijoittui suurmäen kilpailussa 30:nneksi ja normaalimäen kilpailuissa 42:nneksi.
Yhdistetyn maailmancupissa Pasitšnyk kilpaili ensimmäisen kerran Almatyssa helmikuussa 2013 saavuttaen sijat 34 ja 36. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Lillehammerin toisessa kilpailussa joulukuussa 2013 oltuaan 25:s. Parhaimmillaan hän on ollut 19:s Tšaikovskissa tammikuussa 2014.
Gustaf Hobin
Gustaf Adolf Hobin (23. syyskuuta 1764 Sulva – 22. kesäkuuta 1824 Pietarsaari) oli suomalainen sotilas, kalparitari ja oman aikansa yhteiskuntavaikuttaja. Gustafin isä (Karl Bengt Hobin) oli Pohjanmaan Rykmentin kapteeni.
Gustaf Hobin aloitti sotilasuransa 18-vuotiaana vuonna 1788 vänrikkinä. Luutnanttina Hobin toimi vuodesta 1790 alkaen ja taisteli sodassa ainakin Porrassalmella, Kilpikoskella ja Parkuinmäessä, jossa hän haavoittui ja joutui vangiksi. Sodan loputtua hänet vapautettiin 1793, jonka jälkeen hänet ylennettiin kapteeniksi ja hänelle myönnettiin Miekkatähdistön ritarikunnan ritarin arvonimi. Sotilasuralla Hobin jatkoi vielä pari vuotta, kunnes jättäytyi maanviljelystöihin Jurvan Tainuskylään omistaen Jurvassa kaksi maatilaa.
Sotilasuransa jälkeen Gustaf Hobin toimi paitsi tilallisena Jurvassa, myös yhteiskunnallisena vaikuttajana ajaen kotikuntansa asioita. Hän toimi Suomen Talousseuran jäsenenä ja oli ajamassa Jurvan seurakunnan ja sitä myötä kunnan itsenäistymistä, jatkoi Jurvanjärven kuivausta viljelysmaaksi sekä teki aloitteen Jurvan kirkon rakentamisesta.
Hobin kuoli vuonna 1824 toimiessaan Pietarsaaren tullinhoitajana, mutta oli aiemmin kertonut halustaan tulla haudatuksi Jurvaan.
Jurvan kirkon vieressä on Gustaf Hobinin "kalparitarin hauta" ja muistomerkki.
Gustaf ja hänen vaimonsa (Christina Beata, o.s. Böcker 1782-1853) saivat kuusi lasta. Heistä nuorin syntyi Kaskisissa mutta muut Jurvassa. Hobinin molemmat pojat toimivat yrittäjinä ja tilallisina. Vanhempi pojista, Gustaf Gustafsson Hobin, (1811-1871) toimi tilallisena Paimiossa ja oli isänsä tavoin Talousseurassa, toimien notaarina. Christian Gustaffson Hobin toimi apteekkarina Jyväskylässä ja omisti suuren tilan Laukaassa.
Vuonna 1860 veljekset halusivat muistaa syntymäkuntaansa ja lahjoittivat Jurvan seurakunnalle 10 tynnyrillistä viljaa hyödynnettäväksi kansakoulun rakentamista varten sekä isänsä haudan hoitamiseen.
Miles Wood
Miles William Wood (s. 13. syyskuuta 1995 Buffalo, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue New Jersey Devilsin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Woodia on luonnehdittu pelityyliltään vahvaksi kahden suunnan hyökkääjäksi.
Wood pelasi kaksi kautta EmJHL-junioriliigaa Salem Ice Dogsissa, jonka jälkeen hän kävi vuodet high schoolia Noble & Greenough Schoolissa. New Jersey Devils varasi Woodin neljännellä kierroksella 100. pelaajana . Kaudella 2013–2014 hän oli Nobe & Greenough'n paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 29+25=54. Kaudella 2014–2015 Wood toimi joukkueen kapteenina.
Kauden 2015–2016 Wood pelasi Boston Collegen yliopistojoukkueessa. Kauden jälkeen, huhtikuussa 2016 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Wood teki NHL-debyyttinsä heti runkosarjan päätöskierroksella 9. huhtikuuta 2016 Toronto Maple Leafsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.06 minuuttia.
Wood edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015.
Woodin isoveli Tyler pelaa Brownin yliopistojoukkueessa. Veljesten isä Randy Wood pelasi omalla urallaan yli 700 NHL-ottelua. Heidän isoisänsä R. Norman Wood oli puolestaan yliopistokiekkoilija ja -valmentaja.
Hudson Fasching
Hudson Fasching (s. 28. heinäkuuta 1995 Milwaukee, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Buffalo Sabresin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Isokokoista Faschingia on luonnehdittu pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjäksi.
Fasching kävi vuodet 2009–2011 Apple Valley High Schoolia ja hän oli kaudella 2009–2010 joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 24+18=42. Kesällä 2010 Faschingin varasi sekä WHL-joukkue Kelowna Rockets 163. pelaajana että USHL-joukkue Chicago Steel 289. pelaajana. Hän ei kuitenkaan siirtynyt kumpaankaan seuraan. Fasching vietti vuodet 2011–2013 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana pelaten mm. USHL-liigaa. Kaudella 2012–2013 hän pelasi CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Los Angeles Kings varasi Faschingin neljännellä kierroksella 118. pelaajana . Vuosina 2013–2016 hän kävi Minnesotan yliopistoa. "Freshman"-kaudellaan 2013–2014 Fasching jakoi 14 osumallaan joukkueensa sisäisen maalipörssin toisen sijan kolmen muun pelaajan kanssa ja hänet valittiin kauden päätteeksi B1G:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Maaliskuussa 2014 Kings kauppasi Faschingin pelaajaoikeudet ja Nicolas Deslauriersin Buffalo Sabresiin vaihdossa Brayden McNabbiin sekä vuosien ja toisen kierroksen varausvuoroihin. Kauden 2014–2015 päätteeksi Fasching voitti B1G:n mestaruuden. Kaudella 2015–2016 hän jakoi joukkuetoverinsa Leon Bristedtin kanssa koko sarjan maalipörssin kolmannen sijan ja oli UM:n toiseksi paras pistemies Justin Kloosin jälkeen tehoilla 20+18=38. Fasching valittiin kauden päätteeksi B1G:n toiseen tähdistökentälliseen.
Maaliskuussa 2016 Fasching teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän siirtyi jo samana keväänä seuran NHL-joukkueen vahvuuteen ja pelasi siellä kauden 2015–2016 aikana seitsemän runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Fasching teki NHL-debyyttinsä 26. maaliskuuta 2016 Winnipeg Jetsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.02 minuuttia. Fasching teki ottelussa myös NHL-uransa avausmaalin. Hänet valittiin ottelun kolmostähdeksi.
Fasching edusti Yhdysvaltoja MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäisessä turnauksessa Fasching jakoi Yhdysvaltain sisäisen tehotilaston voiton Dylan Larkinin kanssa lukemalla +7. Hänet palkittiin joukkueensa yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta.
Fasching pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän voitti hopeaa ja oli Yhdysvaltain paras syöttäjä kuudella syöttöpisteellään. Fasching pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin hän voitti hopeaa.
Kestävyys (kirja)
Kestävyys – Shackletonin uskomaton matka Etelämantereelle ("Endurance: Shackleton's Incredible Voyage") on yhdysvaltalaisen toimittajan Alfred Lansingin kirjoittama merihistoriallinen kirja vuodelta 1959. Tammi julkaisi Panu Pekkasen suomennoksen samana vuonna.
Teos kertoo Ernest Shackletonin johtamasta tehtävässään epäonnistuneesta retkikunnasta, jonka tarkoitus oli vuonna ylittää Antarktiksen manner sekä retkikunnan 28 jäsenen lähes kaksi vuotta kestäneestä henkiinjäämistaistelusta. Kirja on saanut nimensä Shackletonin retkellä käytössä olleesta aluksesta "Endurance". Alus murskaantui jäälauttojen keskellä Weddellinmerellä, ja miehistö jäi ahtojäille kaikkiaan runsaaksi vuodeksi. Heidän onnistui saada vesille veneitä ja päästä turvallisesti Elefanttisaarelle. Shackletonin kanssa viisi miestä lähti "James Caird" -nimisellä pelastusveneellä Drakensalmen kautta Etelä-Georgian saarelle 650 merimailin päähän. Hän lähti kahden miehen kanssa ylittämään saarta. Kolmen kuukauden kuluttua hän sai vihdoin pelastetuksi Elefanttisaarelle jääneen muun miehistön.
Kirjan kirjoittaja sai käsiinsä lähes kaikki matkalla pidetyt päiväkirjat ja haastatteli perusteellisesti melkein kaikkia kirjoittamisaikaan vielä elossa olleita retkikunnan jäseniä. Merkittävin haastateltava oli tohtori Alexander Macklin, joka oli laivan lääkäreitä. Häneltä Lansing sai useita päiväkirjoja, tarkan kuvauksen vaarallisesta matkasta Elefanttisaarelle ja runsaasti neuvoja kirjoittamiskuukausina.
Matmut Atlantique
Matmut Atlantique, tunnettu myös nimellä "Nouveau Stade de Bordeaux", on ranskalainen jalkapallostadion, joka sijaitsee Bordeaux'ssa. Stadion toimii jalkapalloseura Girondins de Bordeaux'n kotikenttänä ja sen yleisökapasiteetti on 42 115. Stadionin on suunnitellut arkkitehtitoimisto Herzog & de Meuron.
Stadion toimii yhtenä jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2016 ottelupaikoista.
Seppo Aalto
Seppo Kalevi Aalto (s. 23. helmikuuta 1951 Kuusankoski) on suomalainen historiantutkija.
Aalto kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen iltalukiosta 1979 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1988, filosofian lisensiaatiksi 1991 sekä väitteli filosofian tohtoriksi 1996 Helsingin yliopistossa. Työuransa hän aloitti Helsingin yliopiston historian laitoksen assistenttina ja tutkijana 1988–1996. Helsingin yliopiston Suomen ja Skandinavian historian dosenttina hän on toiminut vuodesta 1997. Aalto toimi määräaikaisessa virkasuhteessa olevana professorina 1998–2001 ja akatemiatutkijana 2001–2004, Helsingin historian tutkijana 2004– ja määräaikaisessa virkasuhteessa olevana yliopistonlehtorina 2006–2007.
Päätyönsä ohessa Aalto on toiminut Tilaushistoriakeskuksen johtokunnan jäsenenä vuodesta 2001 ja Suomen historiallisen seuran tutkijajäsenenä vuodesta 1996.
Aalto on kirjoittanut lukuisia Suomen historiaa käsitteleviä teoksia sekä artikkeleita useisiin teoksiin. Lisäksi hän on kirjoittanut tieteellisiä artikkeleita agraariajan rikollisuudesta, paikallisyhteisöistä ja urheilun historiasta.
Iso Kivijärvi (Ylöjärvi, Lassila)
Iso Kivijärvi on Pirkanmaalla Ylöjärven Kiviperällä ja Kihniössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Iso Kivijärvi on osa Iso-Tervajärven valuma-aluetta.
Järven pituus on 450 metriä, leveys 250 metriä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa polvelevassa suomaastossa. Se jää järven luoteispuolella Kihniössä olevan Marja-ahonkankaan ja eteläpuolella Ylöjärven Kulonmaan väliin. Kangasmetsässä olevien suoalueiden ojituksista yksitoista on kaivettu järveen saakka. Yksi ojista seuraa kuntarajaa ja on samalla järven laskuoja. Se laskee Vehkaluoman nimisenä 1,3 kilometriä ja yhtyy Vähä Tervajärveen laskevaan Tervajärvenluomaan. Rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Muutamaa lyhyttä osuutta lukuun ottamatta järven rannat ovat soistuneet. Järven länsirantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jolle johtaa tie yhdystieltä 3350. Kuntaraja, joka ylittää järven, tekee järven pohjoisrannalla olevassa kallioisessa niemessä mutkan.