hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Reynoldsin kuljetusteoreema
Reynoldsin kuljetusteoreema (RKT) on virtausmekaniikassa käytetty matemaattinen malli. Sen avulla tarkastellaan systeemin jonkin ominaisuuden muutosnopeutta suhteutettuna saman ominaisuuden muutosnopeuteen kontrollitilavuudessa. Teoreema on nimetty irlantilaisen virtausmekaniikkaan perehtyneen Osborne Reynoldsin mukaan.
Termodynamiikassa ja mekaniikassa tarkasteltavana kohteena on tavanomaisesti systeemi, mutta virtausmekaniikassa tarkastelun kohteena on usein kontrollitilavuus. "Kontrollitilavuus" on valittu tarkasteltava avaruuden alue, jonka pintaa kutsutaan "kontrollipinnaksi". Sitä vastoin "systeemi" käsittää ne hiukkaset/materiaalimäärän, jotka kuuluvat kontrollitilavuuteen tietyllä ajanhetkellä. Virtaustilanteessa ainetta virtaa läpi kontrollitilavuuden. Alussa siis systeemi täyttää kontrollitilavuuden, mutta ajan myötä se siirtyy ainevirtauksen mukana siitä pois. Systeemin muoto ja tilavuus voi muuttua, mutta sen massa pysyy vakiona.
Olkoon nyt formula_1 jokin virtaavan aineen ominaisuus. Nyt siis formula_2 on systeemiin kuuluvan aineen ominaisuuden määrä ja formula_3 kontrollitilavuuteen kuuluvan aineen ominaisuuden määrä. Alussa pätee formula_4, koska silloin systeemi täyttää kontrollitilavuuden.
Systeemin sisältämän ominaisuuden muutos ajan formula_5 suhteen ilmaistaan yhtälöllä
missä formula_7 on tiheys, formula_8 ominaisuuden määrä massayksikköä kohti, formula_9 kontrollitilavuuden suuruus, formula_10 virtausnopeuden normaalikomponentti ja formula_11 kontrollitilavuuden kontrollipinta-ala. Yhtälön oikean puolen ensimmäinen termi ilmaisee ominaisuuden määrän muutoksen kontrollitilavuudessa ja jälkimmäinen termi kertoo kontrollipinta-alan lävitse ulos menevän ja sisään tulevan ainemäärän erotuksen.
Käytetään yllä olevaa yhtälöä määräten tarkasteltavaksi ominaisuudeksi massa formula_12. Systeemin massan formula_13 muutos on nolla, sillä massaa ei synny eikä katoa, eli voidaan kirjoittaa yhtälö muotoon
Lisäksi, jos aineen virtaus kontrollitilavuuden sisään ja ulos kulkee yksiulotteisista kanavista, yhtälö merkitään muotoon
missä termi formula_16 on summa ulosvirtauskanavien läpi kulkeneiden virtojen massanopeuksista ja formula_17 sisään virtauskanavien läpi kulkeneiden virtauksien massanopeuksien summa.
Rebecca Rigg
Rebecca Rigg (s. 31. joulukuuta 1967 Gold Coast, Queensland, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Mentalist", "Ensiapuosasto", "Kohtaloni Los Angeles" ja "A Country Practice". Lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Jerry Maguire – elämä on peliä" (1996).
Rebecca Rigg on naimisissa näyttelijä Simon Bakerin kanssa. Heillä on kolme lasta: Stella Breeze (s. 1993), Claude Blue (s. 1998) ja Harry Friday (s. 2001). Naomi Watts on Clauden kummitäti ja Nicole Kidman on Harryn kummitäti.
Whitney Port
Whitney Eve Port (s. 4. maaliskuuta 1985 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tosi-tv-tähti, malli, muotisuunnittelija ja stylisti. Hän on tullut tunnetuksi The Hills -tositelevisiosarjasta, jossa hän esiintyi vuosina 2006–2008. Vuonna 2008 alkoi MTV:llä Whitneyn oma sarja The City, jossa seurataan Whitneyn elämää hänen muutettuaan New Yorkiin.
Port on työskennellyt stylistinä Teen Voguella vuosina 2005–2007, minkä jälkeen hän työskenteli PR-firma People's Revolutionilla, molemmissa yhdessä Lauren Conradin kanssa. 
Vuonna 2008 hän muutti New Yorkiin saatuaan töitä muotisuunnittelija Diane von Fürstenbergiltä, jossa hän työskenteli vuoden 2009 huhtikuuhun saakka. 
Marraskuussa 2008 Port esitteli coctail- ja juhlamekoista koostuvan malliston, joka kantaa nimeä "Whitney Eve". Syyskuussa 2009 Whitney Eve Spring/Summer 2010 -mallisto esiteltiin New Yorkin muotiviikoilla.
Vuonna 2010 Whitney myös poseerasi Maxim lehdessä.
Port kirjoitti myös ensimmäisen kirjansa nimeltä True Whit: Designing a Life of Style, Beauty, and Fun. 
Vuonna 2015 Whitney muutti Australiaan. Austaliassa on myös liike nimeltä Seagulls of St Kilda, joka myy Whitneyn malliston vaatteita.
Whitney seurusteli "The Cityn" aikaan australialaisen muusikon, Jay Lyonin kanssa. Whitneyn ja Jayn suhde päättyi The Cityn 1. tuotantokauden viimeisessä jaksossa. Vuonna 2012 Whitney ja "The Cityn" tuottaja Tim Rosenman alkoivat seurustella ja vuonna 2013 pari meni kihloihin. He ostivat myös asunnon Australiasta vuonna 2015. Vuoden 2015 lopulla Whitney ja Tim menivät naimisiin.
IAAF:n yleisurheilufinaali 2009
CR = kisaennätys, NR = maan ennätys, PB = oma ennätys, WL = maailman kauden kärkitulos, w = tuulitulos
Jost Niklas Schultz
Jost Niklas Schultz (1698 – 12. toukokuuta 1771 Turku) oli turkulainen valtaporvari.
Niklas Schultz oli saksalaisen kauppiassuvun päämies, joka asui Turussa. Hän toimi raatimiehenä, viinitukkukauppiaana ja laivanvarustajana. Viinitukkukauppaoikeudet maistraatti myönsi hänelle vuonna 1731. Vuonna 1751 Schultz perusti Kiikalan sahan.
Niklas Schultz asui perheineen Luostarikorttelissa, joka on nykyisen Vartiovuorenmäen alueella. Hänen puolisonsa oli Catharina Haveman (s. noin 1708, kuollut 6. marraskuuta 1778 Turku). Heillä oli ainakin kaksi tytärtä, Anna Maria Schultz (s. 1726, k. 9. lokakuuta 1789 Turku) ja Frederica (s. 20. syyskuuta 1740 Turku).
Niklas Schultz sai oman kadun Turkuun vuonna 1931. Vuoden 1953 vahvistetussa asemakaavassa kadun nimi muutettiin muotoon Niklaksenkatu ja se sijaitsee Pohjolan kaupunginosassa.
Perth-luokka (risteilijä)
Perth-luokka oli Australian laivaston kevyt risteilijäluokka, johon kuului kolme alusta. Aluksia voidaan myös kutsua parannetuiksi Leander-luokan aluksiksi, jotka tilattiin alun perin Britannian kuninkaalliselle laivastolle vuosien 1931 ja 1932 laivasto-ohjelmissa nimillä "HMS Phaeton", "HMS Amphion" ja "HMS Apollo".
Alukset poikkesivat kooltaan hieman Leander-luokan aluksista, ja selkein ulkoinen eroavaisuus oli kaksoissavuhormit, jotka mahdollistivat katapultin sijoittamisen hormien väliin.
Alusluokan voimanlähde antoi saman tehon kuin Leander-luokan aluksilla, mutta kattiloiden lukumäärä oli laskettu neljään ja kattilahuoneet kahteen. Tämä aiheutti konehuoneiden vaatiman tilan venyttämisen ja siten panssarivyön kasvattamisen, mikä kompensoi suurelta osin kahden kattilan poiston aiheuttaman massan. Samoin painopisteen nostaminen pakotti kasvattamaan aluksen leveyttä jalan ja kahdeksan tuumaa, jotta sen vakaus säilyisi.
Rahsaan Roland Kirk
Rahsaan Roland Kirk (7. elokuuta 1935 Columbus, Ohio – 5. joulukuuta 1977 Bloomington, Indiana) oli yhdysvaltalainen saksofonisti.
Ohiossa varttunut Kirk sokeutui jo pian syntymänsä jälkeen. Hän soitti saksofonia ja klarinettia koulun orkesterissa 12-vuotiaasta sekä veti omaa tanssiorkesteria jo vuonna 1951. 16-vuotiaana hän näki unen, jossa soitti kolmea soitinta yhtä aikaa, ja siitä innostuneena opetteli todella tuottamaan kolmella saksofonilla kolmiäänisiä harmonioita. Tuloksena syntyi karu, etninen sointi. Kirk käytti esityksissään myös sireeneitä ja vihellyspillejä sekä oli taitava kiertohengitystekniikan käyttäjä. Hän kertoi saavansa monet musiikilliset ja muut ideansa unien välityksellä..
Kirk levytti ensimmäisen albuminsa 1956. Huomiota saavutti kuitenkin vasta hänen 1960 Cadet-levymerkille tekemänsä levy. Kirkiä syytettiin temppuilusta, vaikka hän oli hyvin perillä jazzin traditiosta. 1961 hän teki yhteistyötä Charles Mingusin kanssa, ja pian sen jälkeen hänen kansainvälinen maineensa alkoi kasvaa. Vuodesta 1963 1970-luvulle saakka hän teki säännöllisiä ulkomaankiertueita ja esiintyi tärkeillä festivaaleilla.
1975 Kirk sai kohtauksen, jonka seurauksena hänen ruumiinsa toinen puoli halvautui osittain. Hän opetteli soittamaan saksofonia yhdellä kädellä ja jatkoi edelleen esiintymistä.
Kirkin tunnettuja sävellyksiä ovat muun muassa "From Bechet, Byas and Fats", "No Tonic Pres", "Bright Moments", "Let Me Shake Your Tree" ja "The Inflated Tear".
Kirk esiintyi Suomessa ainakin Pori Jazz -festivaaleilla kvintetteineen vuonna 1975.
BirdLife-lehti
BirdLife-lehti (ent. Tiira-lehti) on BirdLife Suomen julkaisema, sen jäsenyhdistysten ja linnustonsuojeluklubin jäsenlehti. Lehti ilmestyy neljä kertaa vuodessa ja sen painosmäärä on 16 000–25 000 kappaletta.
Lehdessä kerrotaan lintuharrastuksesta, -tutkimuksesta ja linnustonsuojelusta. Lehti tiedottaa BirdLife Suomen ja sen jäsenyhdistysten tapahtumista.
Manuel Fraga Iribarne
Manuel Fraga Iribarne (23. marraskuuta 1922 Villalba, Espanja – 15. tammikuuta 2012 Madrid, Espanja) oli espanjalainen kansanpuolueen poliitikko. Hän oli Galician itsehallintoalueen pääministeri vuosina 1990–2005 sekä Espanjan sisäministeri ja varapääministeri kenraali Francisco Francon sotilasvallan aikana vuosina 1975–1976.
Fraga oli Francon propagandaministeri 1962–1969 ja nykyisen valtapuolueen Kansanpuolueen perustaja ja oppi-isä. Hänen ansiokseen on katsottu sotilasvallan vähittäinen avautuminen. Propagandaministerinä hänet muistetaan muun muassa siitä, että hän kutsui lehtikuvaajia todistamaan, ettei Välimeressä ole radioaktiivista saastetta sen jälkeen, kun rannikolle oli pudonnut kaksi yhdysvaltalaista ydinpommia. Hän oli matkailuministerinä kampanjoinut ahkerasti rantalomailun edistämiseksi.
Vaikka Fraga oli diktatuuriajan toisinajattelijoita, hän ei jälkikäteen kommentoinut julkisesti Francon aikaa, mistä häntä arvosteltiin. Tämän arvioitiin estäneen hänen nousunsa maan pääministeriksi, joskin hän oli kotimaakuntansa Galician pääministeri vuoteen 2005, jolloin rannikolla sattui vakava öljytuho, kun säiliöalus "M/S Prestige" haaksirikkoutui siellä eivätkä viranomaiset kyenneet suojelemaan kalastusvaltaisen maakunnan rannikkoa.
Kadotetut
Kadotetut on suomalainen punk- ja uuden aallon yhtye, joka perustettiin vuonna 1979 Helsingissä. Yhtyeen laulaja ja lauluntekijä Ahti Pelttari on ainoa jäsen, joka on ollut kaikissa kokoonpanoissa.
Vaikka punk-leima seurasi Kadotettuja pitkään, 1980-luvun alussa yhtyeen tyyli kehittyi omaleimaiseksi mm. epätyypillisen soitinvalikoiman (viulu, saksofoni, öljytynnyrit) ja suoraviivaisuutta kaihtavan rytmiikan ansiosta. 1980-luvun puolivälissä Kadotetut eli musiikillista huippukauttaan.
Kadotetut on esiintynyt yksittäisten konserttien lisäksi mm. seuraavilla kiertueilla: "Rauhanjuna" (1982), "Hiljaiset kyyneleet" (1984), "Vapauden tuulet" (1985). Yhtye esiintyi myös Billy Braggin kanssa Tallinnassa ja Moskovassa vuonna 1987, mistä Rumba-lehti kirjoitti laajasti.
Kadotetut-yhtye lopetti toimintansa 1980-luvun lopussa, ja Ahti Pelttari perusti Rakkauden Prikaati -yhtyeen (jonka akustinen kokoonpano esiintyi nimellä Kadotetut siskot) ja myöhemmin 1993-94 tienoilla Nuoriso-Kadotetut -nimisen kokoonpanon.
2000-luvun alussa Pelttari kasasi uudelleen yhtyeen alkuperäisen, punk-kauden kokoonpanon. Yhtye on edelleen kasassa ja keikkailee satunnaisesti. Myös Kadotettujen 80-luvun kokoonpano on esiintynyt muutaman kerran 2000-luvulla, kuten Askel Taaksepäin -kokoelmalevyn julkaisun yhteydessä Tavastia-klubilla syyskuussa 2001.
Bryan Brown
Bryan Neathway Brown (s. 23. kesäkuuta 1947) on australialainen näyttelijä.
Brown syntyi Sydneyssä pianisti-siivooja Molly Brownin ja John ”Jack” Brownin lapseksi. Hän kasvoi Bankstown-nimisessä lähiössä Uudessa Etelä-Walesissa, Australiassa. Brown aloitti työskentelyn AMP:llä ja aloitti amatööriteatteriesiintymiset. Sieltä hän löysi halunsa näytellä.
Vuonna 1964 Brown meni Englantiin ja myöhemmin palasi Australiaan, jossa pääsi Genesian Theatren jäseneksi esiintymisestään 'A Man for All Seasons' -tuotannossa. Myöhemmin hän liittyi Queenslandin teatteriseuraan. Ensimmäisen esiintymisensä elokuvissa hän teki vuonna 1977 pienessä roolissa elokuvassa "The Love Letters From Teralba Road". Seuraavien kahden vuoden aikana hän näytteli vielä muutamissa australialaisissa elokuvissa.
Vuonna 1980 Brownista tuli maailmankuulu esiintymisestään elokuvassa "Kunnian kentät". Vaikka hän esitti rooleja australialaisissa tuotannoissa vielä muutaman vuoden, häntä näki myös amerikkalaisissa minisarjoissa voitettuaan suosion puolelleen Yhdysvalloissa "A Town Like Alicen" (1981) ansiosta. Hän sai myös Emmy-ehdokkuuden roolistaan "Okalinnuissa". Muutamaa vuotta myöhemmin Brown esiintyi muutamissa elokuvissa, jotka saivat maailmanlaajuista suosiota. Niihin kuuluivat muun muassa "Tai-Pan", "Sumuisten vuorten gorillat" ja "Cocktail".
1990-luvulla ja sen jälkeen Brown on esiintynyt paljon amerikkalaisissa ja australialaisissa televisiotuotannoissa ja silloin tällöin elokuvissa. Hän oli myös joissakin brittiläisissä TV-mainoksissa.
Brownin tuotantoyhtiö teki sarjan "Twisted Tales" ja "Two Twisted"; molemmat ovat samankaltaisia kuin Alfred Hitchcockin tuotanto.
Vuoden 2005 kesäkuussa Brown pääsi Order of Australian jäseneksi. Hän vastaanotti myös Australian elokuvainstituutin palkinnon parhaalle näyttelijälle kantavasta roolista "Breaker Morantissa" (1980) ja "Two Handsissa" (1999).
Brown on ollut näyttelijä Rachel Wardin kanssa naimisissa vuodesta 1983. He tapasivat "Okalintujen" kuvauksissa samana vuonna. Parilla on kolme lasta.
Johan Jacob Kijk
Johan Jacob Kijk (23. syyskuuta 1706 Tukholma – 3. helmikuuta 1777 Teijo) oli kauppias, teollisuusmies, ruukinpatruuna ja Suomen ensimmäinen vuorineuvos.
Kijk syntyi Tukholmassa kultaseppä Johan Ulrik Kijkin ja Sofia Barbara Messmanin lapsena. Hän jäi jo nuorena orvoksi, mutta onnistui 12-vuotiaana pääsemään Kaarle XII:n kuolinpesäkonttorin kirjuriksi. Keväällä 1721 Kijk muutti Turkuun, jossa hän ryhtyi puotiapulaiseksi vaatekauppias Hans Scheelen liikkeeseen. Scheelen kuoltua leski jätti kauppaliikkeen Kijkin hoidettavaksi. 6. elokuuta 1730 Kijkille myönnettiin porvarisoikeudet.
Samana vuonna hän ryhtyi laivanvarustajaksi ja jatkoi sitä aina 1760-luvun lopulle saakka. Vuonna 1731 Kijk ja Johan Reinhard Heldt perustivat Turkuun Suomen ensimmäisen tupakkatehtaan. Vuonna 1733 Kijk perusti sahan Kiikalan Rekijoelle ja vuonna 1758 toisen sahan Teijon ruukin yhteyteen.
Tammikuussa 1738 Kijk ja kuusi muuta turkulaista kauppiasta vuokrasivat Perniöstä ruukkikompleksin, jonka omisti vapaaherra Claes Fleming. Kijk muutti Teijoon ja ryhtyi johtamaan ruukkien toimintaa. Vuonna 1739 hän vuokrasi Flemingiltä myös Teijon säterirusthollin ja sen aputilat. 1743 Kijk osti itselleen Teijon ja Kirjakkalan ruukit sekä niihin liittyvän maaomaisuuden. Hän osallistui myös Kiskon Orijärven kuparikaivostoimintaan. Vuonna 1755 Kijk oli osakkaana perustamassa Turun Nummelle Kupittaan tiilitehdasta.
Vuorikollegion aloitteesta kuningas Aadolf Fredrik myönsi Kijkille vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1763. Kijk oli ensimmäinen suomalainen vuorineuvos.
Kijk oli naimisissa kolmasti. Ensimmäinen puoliso oli Hedvig Christina Schultz (s. 1711 Parainen), vihitty Paraisilla 19. marraskuuta 1734, joka kuoli jo 1735. Toinen puoliso Christina Bladh, vihitty Mustasaaressa 11. joulukuuta 1737, kuoli myös jo parin vuoden kuluttua 1739. Kolmas puoliso oli Katarina Elisabet Grubb, jonka kanssa Kijk avioitui 1740. Grubb johti Teijon ruukkia ja kartutti perimäänsä omaisuutta yli kymmenen vuoden ajan Kijkin kuoleman jälkeen.
Koska molemmat pojat Johan Jakob ja Hans Henrik kuolivat ilman elossa olevia lapsia, omaisuus siirtyi nuorimmalle tyttärelle. Tytär Anna Charlotta Kijk (1750—1800) avioitui turkulaisen suurliikemiehen ja laivanvarustajan Jacob Bremerin pojan Josef Bremerin (1743–1814) kanssa, joka hankki Teijon omistukseensa 1794.
Johan Jacob Kijk haudattiin Perniön kirkkoon. Hän oli kuitenkin ostanut itselleen hautapaikan Turun tuomiokirkosta, jonne hänen ruumiinsa siirrettiin kuukautta myöhemmin ja sijoitettiin hänen nimeään kantavaan Kijkin kuoriin.
Haiku (käyttöjärjestelmä)
Haiku (aiemmin Open BeOS) on beta-vaiheessa oleva, BeOS-yhteensopiva, PC:ssä toimiva vapaa käyttöjärjestelmä. Sen kehitys aloitettiin vuonna 2001 ja ensimmäinen alphaversio julkaistiin syyskuussa 2009 ja ensimmäinen beta versio 28. syyskuuta 2018. Haiku tukee useita kieliä, mm. suomea.
Haikun mukana tulevat ainakin seuraavat ohjelmat: LaunchBox, StyledEdit, Terminal ja DeskCalc. Ne voi, LaunchBoxia lukuun ottamatta, käynnistää Application-valikosta. Haikun mukana tulee muitakin ohjelmia kuten WWW-selain. Komentotulkkinaan Haiku käyttää bashia.
John Musker
John Musker (s. 8. marraskuuta 1953 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen animaatio-ohjaaja.
Musker muodostaa toisen puolen Amerikan nykyaikaisesta animaatiotiimistä Ron Clementsin kanssa. Hän tapasi Clementsin "Topi ja Tessu" -animaation tuotannon aikana vuonna 1981, jolloin hän työskenteli hahmoanimaattorina. Musker työskenteli myöhemmin uudestaan Clementsin kanssa kunnianhimoisessa animaatiossa "Hiidenpata" vuonna 1985. Vuonna 1986 Musker teki ohjaajadebyyttinsä Clementsin ja kahden muun kollegansa kanssa "Basil Hiiri – Mestarietsivässä".
Musker ja Clement kirjoittivat ja ohjasivat yhdessä "Pienen merenneidon" vuonna 1989 mukaillen H. C. Andersenin tarinaa. Elokuvasta tuli suuri menestys sen voitettua Oscar-palkinnon Alan Menkenin ja Howard Ashmanin lauluista. Vuonna 1992 Musker ja Clements kirjoittivat ohjasivat ja tuottivat "Aladdinin", joka oli vielä suurempi menestys. Vuonna 1997 Musker ja Clements ohjasivat "Herkuleksen", joka ei ollut aivan yhtä suuri menestys kuin aiemmat animaatioelokuvat. Heidän seuraava ohjauksensa oli tieteiselokuva "Aarreplaneetta", joka oli kritiikillinen menestys mutta taloudellinen floppi.
Ihmelapsi (elokuva)
Ihmelapsi on brittiläinen elokuva vuodelta 1985. Tarina liikkuu Oxfordissa ja New Yorkissa, nykyajassa ja 1930-luvun lama-ajassa. Sen päähenkilö on Alice Liddell Hargreaves, joka oli aikoinaan se pikkutyttö, jolle Lewis Carroll omisti "Liisa ihmemaassa" -kirjansa. Alice on elokuvassa 80-vuotias ja matkustaa New Yorkiin, mutta palaa samalla muistoissaan menneeseen aikaan.
Kersantti York
Kersantti York ("Sergeant York") on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1941. Se kertoo ensimmäiseen maailmansotaan osallistuneen sotilaan Alvin Yorkin tarinan. Gary Cooper sai tästä Parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. Elokuva sai myös parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon ja oli ehdokkaana parhaan elokuvan ja parhaan musiikin oscareihin.
Elokuva pohjautuu tennesseeläisen Alvin C. Yorkin toimintaan Yhdysvaltojen sotilasoperaatiossa Meusen-Argonnen taistelussa ensimmäisen maailmansodan aikana syksyllä 1918. Hän otti yksin vangiksi yli sata saksalaissotilasta. York oli aluksi haluton yhteistyöhön elokuvaohjaaja Howard Hawksin kanssa, mutta suostui kun kuuli Gary Cooperin saavan pääroolin.
Elokuva valittiin vuonna 2008 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kersantti Yorkin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Säijä
Säijä on vähän yli 500 asukkaan kylä Lempäälän luoteisosassa.
Säijä sijaitsee Pirkkalan ja Lempäälän rajalla Pyhäjärven rannalla, noin 14 kilometrin päässä Lempäälän kirkonkylästä ja 20 kilometriä Tampereelta. Yhteydet Nokian ja Tampereen suuntaan ovat hyvät.
Toisaalta helppo kulkeminen kaupunkeihin on hiljalleen tappanut peruspalvelut kuten pankin, postin ja viimeisenä kyläkaupan.
Säijässä käytiin vapausodassa merkittäviä taisteluja rintaman kulkiessa Pyhäjärven rantaa pitkin. Säijäläissyntyinen Tuomas Hoppu on kirjoittanut aiheesta useita artikkeleita.
Säijä oli pitkään osa Vesilahtea. Vasta 1950-luvun lopulla virisi keskustelu Säijän liittymisestä Lempäälään, mikä toteutui vuoden 1964 alussa. Suurimpana syynä oli kulkuyhteyksien aiheuttama julkisten palveluiden saatavuus, olihan pääosa Vesilahtea Pyhäjärven toisella puolella.
Säijä on edelleen suurelta osin harvaan asuttua maatalousaluetta, mutta Tampereen läheisyyden vuoksi siellä on paikoitellen myös miltei esikaupungin luontoisia talokeskittymiä.
Pari kilometriä Säijän rajalta sijaitsee kansainvälinen Tampere-Pirkkalan lentoasema. Julkiset lähiyhteydet ovat vaatimattomammat, koska 80-luvun jälkeen ainoa julkinen liikenne on taksien lisäksi ollut viisi kerta päivässä Lempäälään liikennöivä koulubussi, lisäksi käytössä on palvelubussi.
Säijään saatiin koulu yli sata vuotta sitten. Kylässä on nyt noin 50 oppilaan ala-aste, perhepäivähoitoa, kunnallinen ryhmäperhepäiväkoti, kaksi kauppapuutarhaa, tilamyyntiä, ratsastustalleja, taksi ja monitoimitalo erilaisten tilaisuuksien järjestämiseen.
Kylällä toimivat myös vireä kyläyhdistys ja nuorisoseura, jotka järjestävät erilaisia tilaisuuksia kuten talkoita, myyjäisiä ja kerhoja.
Nurmen ja Säijän kylien maankäyttö- ja kehittämissuunnitelma on valmistunut ja se julkistettiin 26.03.2010.
Kylälle laadittiin epävirallinen kyläkaava Satu Sarjalan diplomityössä. https://dspace.cc.tut.fi/dpub/handle/123456789/6677
Lempäälän kunta on laatimassa kylään osayleiskaavaa.
http://www.lempaala.fi/palvelut/asuminen-rakentaminen-ja-ymparisto/kaavoitus/yleiskaavat/12017-saijan-osayleiskaava/
Kirje tuntemattomalta naiselta
Kirje tuntemattomalta naiselta on Max Ophülsin ohjaama yhdysvaltalainen romanttinen klassikkoelokuva vuodelta 1948. Se perustuu itävaltalaisen kirjailijan Stefan Zweigin kertomukseen "Brief einer Unbekannten", ja se kertoo nuoresta naisesta, joka rakastuu pianistiin.
Se on haikean romanttinen elokuva, jota on pidetty "naisten elokuvana". Omana aikanaan se ei ollut suuri menestys, mutta on saanut myöhemmin klassikon arvon. Se on myös valittu säilytettäväksi Yhdysvaltojen Kongressin kirjaston elokuvarekisterissä.
Hannu Leminen ohjasi 1943 samasta aiheesta elokuvan "Valkoiset ruusut".
1800–1900-lukujen vaihteessa loistava pianisti ja naistenmies kohtaa Wienissä häntä lapsesta asti palvoneen tytön, joka tulee raskaaksi. Seuraavan kerran tavatessaan mies ei muista koko naista.
Luigi Taveri
Luigi Taveri (19. syyskuuta 1929 Horgen, Sveitsi – 1. maaliskuuta 2018) oli sveitsiläinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden kolmesti vuosina 1962, 1964 ja 1966.
Luigi Taveri aloitti kilpauransa 18-vuotiaana sivuvaunullisissa, mutta siirtyi pian tavallisiin moottoripyöriin. Ensimmäiseen MM-osakilpailuun Taveri osallistui vuonna 1954. Heti uran alkuvaiheessa hän nousi parhaiden kuljettajien joukkoon, mutta aivan terävin kärki jäi saavuttamatta. Taveri ilmoittikin lopettavansa uransa kauden 1960 jälkeen. Paluu radoille kesken kauden 1961 ja yhteistyö Hondan kanssa saivat Taverin uran uuteen nousuun ja lopulta kolmeen maailmanmestaruuteen.
Luigi Taveri ajoi 12 vuotta kestäneellä urallaan 50cc-, 125cc-, 250cc-, 350cc- ja MotoGP-luokissa voittaen 30 MM-osakilpailua. Kaikki maailmanmestaruutensa hän ajoi Hondalla. Neljän kauden ajan hänen pyöränään oli MV Agusta. Niiden lisäksi Taveri kilpaili muun muassa Ducatilla, Nortonilla ja MZ:lla. Taveri osallistui myös sivuvaunullisten moottoripyörien MM-sarjaan matkustajana, kun Hans Haldemann oli kuljettajana. Luigi Taveri ajoi MM-pisteille kaikissa sen aikaisissa ratamoottoripyöräilyn luokissa mukaan lukien sivuvaunulliset. Taveri on osallistunut myös Sveitsin kansallisiin ylämäkiajoihin ja erilaisiin klassikkopyörien tapahtumiin.
Avalon (täsmennyssivu)
Avalon voi tarkoittaa seuraavia:
Niagara Falls
Niagara Falls voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Dan Turk
Daniel Anthony "Dan" Turk (25. kesäkuuta 1962 – 24. joulukuuta 2000) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli pelipaikaltaan sentteri ja pelasi eri NFL-seuroissa vuosina 1985–1999. Hänen veljensä Matt Turk on myös amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Milwaukeesta kotoisin ollut Dan Turk kuoli kivessyöpään 38-vuotiaana. Hänen NFL-seuransa olivat Pittsburgh Steelers, Tampa Bay Buccaneers, Los Angeles/Oakland Raiders ja Washington Redskins.
Dwight F. Davis
Dwight Filley Davis (5. heinäkuuta 1879 St. Louis, Missouri – 28. marraskuuta 1945 Washington DC) oli yhdysvaltalainen tennispelaaja ja republikaanisen puolueen poliitikko. Hän oli yksi Davis Cupin perustajista ja edusti siinä maataan vuosina 1900 ja 1902. Hän myös voitti vuosina 1899–1901 kolmesti peräkkäin Yhdysvaltain miesten nelinpelin mestaruuden yhdessä Holcombe Wardin kanssa. Davis kilpaili sekä kaksin- että nelinpelissä vuoden 1904 kesäolympialaisissa.
Davis oli koulutukseltaan lakimies. Hän työskenteli Yhdysvaltain sotaministerinä vuosina 1925–1929 ja Filippiinien kenraalikuvernöörinä 1929–1932.
Davis sai Distinguished Service Crossin. Hän pääsi St. Louis Walk of Fameen ja International Tennis Hall of Fameen.
Scala
Scala on moniparadigmainen ohjelmointikieli, joka on suunniteltu yhdistämään olio- ja funktionaaliset ajatusmallit. Nimi Scala tulee skaalautuvasta kielestä (Scalable language), tarkoittaen että kieli on suunniteltu kasvamaan käyttäjiensä tarpeiden mukana.
Scalalla kirjoitetut ohjelmat ajetaan Java-virtuaalikoneessa ja Scala on yhteensopiva olemassa olevien Java-ohjelmien kanssa. Microsoftin .NET-alustalle on olemassa vaihtoehtoinen toteutus mutta sitä ei ole päivitetty aikoihin.
Scala käännetään samaan malliin kuin Java ja C# (erillinen käännösvaihe, dynaaminen luokkalataaja), joten Scalalla kirjoitettu koodi voi kutsua suoraan Java-kirjastoja ( tai .NET-kirjastoja .NET-toteutuksessa ).
Scala, mukaan lukien kääntäjä ja kirjastot, on julkaistu BSD-lisenssillä.
Scalaa alettiin suunnitella vuonna 2001 Sveitsissä, École Polytechnique Fédérale de Lausannen (EPFL) Ohjelmistotekniikan laboratoriossa. Pääsuunnittelijana toimi Martin Odersky, joka jatkoi siitä mihin Funnel-nimisen ohjelmointikielen kehityksessä oli jääty (Funnel yhdisti ideoita funktionaalisesta ohjelmoinnista ja Petri-verkoista). Odersky oli aikaisemmin työskennellyt Javan geneerisen laajennoksen (GJ) ja javacin, Sunin Java-kääntäjän parissa. Scala julkaistiin loppuvuonna 2003 / aikaisin 2004 Java-alustalle ja .NET-alustalle kesäkuussa 2004. Toinen versio kielestä, v2.0, julkaistiin marraskuussa 2006.
Tätä kirjoitettaessa, lokakuussa 2009, viimeisin julkaistu vakaa versio on 2.7.6. Versioon 2.8 suunniteltuja asioita ovat Scala collections -kirjaston kunnon rukkaus, nimettyjen ja oletusparametrien käyttö metodeissa, pakettioliot ja jatkot.
Huhtikuussa 2009 Twitter ilmoitti vaihtaneensa suuren osan peruskoodistaan Rubysta Scalaan ja että aikovat kääntää loputkin. Wattzon on todennut julkisesti että sen koko alusta on kirjoitettu alusta lähtien Scalalla.
Scala on puhdas olio-ohjelmointikieli koska jokainen arvo on olio. Tietotyypit ja olioiden käyttäytyminen määritellään luokissa ja piirteissä(eng. traits). Luokka-abstraktioita on laajennettu aliluokilla ja joustavalla Mixin-tyylisellä yhdistelymekanismilla, välttäen näin moniperinnän ongelmat.
Scala tukee myös funktionaalista ohjelmointia. Kieli tarjoaa kevyen syntaksin nimettömien funktioiden määrittelyyn, tukee korkean tason funktioita, sallii sisäkkäiset funktiot, ja tukee curry-muunnosta. Avainsanaa "lazy" käyttämällä voidaan siirtää muuttujan alustusta kunnes sitä tarvitaan. Rajattujen jatkeiden (eng. delimited continuations) evaluointi tulee tuetuksi versiossa 2.8.
Scala on suunniteltu täsmäkielet (eng. domain-specific language) silmällä pitäen ja uusien kielen rakenteiden lisääminen on helppoa kirjastojen muodossa.Hei maailma -ohjelma Scalalla toteutettuna:
Tässä
ja tässä
Huomattava ero Javaan on että mitään ei määritellä staattiseksi. Sen sijaan käytetään singleton-suunnittelumallia, joka luodaan avainsanalla object.
Jos ohjelma tallennetaan tiedostoon nimeltä HelloWorld.scala, niin se voidaan kääntää komentoriviltä näin:
Ja ajaa näin:
On myös mahdollista syöttää ohjelma suoraan Scala-tulkille, käyttäen optiota -i ( koodin lataamiseen tiedostosta ) ja optiota -e ( koodin kutsumiseen ).Englanniksi:
Sotahullu
Sotahullu on brittiläinen elokuva vuodelta 1962. Howard Koch teki sen käsikirjoituksen löyhästi John Herseyn Pulitzerilla palkitun romaanin juonen pohjalta. Se on kolmiodraama, johon on sekaantunut B-17 Flying Fortress-pommikoneen lentäjiä.
Arvoitusten juna
Arvoitusten juna () on Herbert Rossin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1976. Siinä Sherlock Holmes kohtaa Sigmund Freudin oleskellessaan Itävallassa.
Elokuva perustuu Nicholas Meyerin vuonna 1974 ilmestyneeseen Sherlock Holmes -pastissiin "Sherlock Holmes Wienissä". Meyerin itsensä laatima elokuvakäsikäsikirjoitus oli Oscar-ehdokkaana.
Naďa Konvalinková
Naďa Konvalinková (s. 18. huhtikuuta 1951, Praha) on tšekkiläinen elokuva-, ääni- ja teatterinäyttelijä. Hänet on nähty muun muassa elokuvassa "Adele ei ole vielä syönyt" (1977).
Heikki Nykänen (toimittaja)
Heikki Nykänen (s. 1950) on suomalainen lehtimies. Nykänen toimi Uutispäivä Demaria kustantavan Kustannus Oy Demarin toimitusjohtajana vuodesta 2001 vuoteen 2009. Hän on lisäksi ollut sosialidemokraattisen lehtiryhmän palveluksessa aikaisemminkin, yhteensä 20 vuotta. Hän on myös Urheiluopistosäätiön valtuuskunnan jäsen.
Nykänen ilmoitti eroavansa Kustannus Oy Demarin toimitusjohtajan paikalta 16. syyskuuta 2009 ja kertoi, että hänen uusi tehtävänsä liittyy lehdistön ja työväenliikkeen taloudelliseen toimintaan.
Vaalipäällikkö
Vaalipäällikkö on luottamushenkilö, joka johtaa ja koordinoi vaaleissa ehdokkaana olevan henkilön tai puolueen vaalikampanjaa. Vaalipäällikkö voi johtaa esimerkiksi vaalimainontaa, vaalimainosten jakamista tai varojen hankkimista ehdokkaan vaalikampanjalle.
Useissa maissa on tapana, että valituksi tullessaan ehdokas palkitsee vaalipäällikön nimittämällä tämän hallintoonsa.
PAN Parks
PAN Parks (Protected Area Network) on WWF:n vuonna 1997 perustama hanke jossa pyritään parantamaan Euroopan kansallispuistojen hallintaa, luonnonsuojelun ja kestävän matkailun näkökulmasta. PAN Parks on maailman ensimmäinen kolmannen osapuolen sertifikatio järjestelmä, World Commission on Protected Areas (WCPA) alaisena.
Hankkeen perusti WWF vuonna 1997 yhteistyössä saksalaisen yrityksen kanssa. Ensimmäiset vuodet käytettiin strategian kehittämiseen ja vahvan institutionaalisen aseman vahvistamiseen, jolla Pan Parks sai laajaa kansainvälistä arvotusta sekä tukea.
Vuonna 2002 valittiin ensimmäiset puistot mukaan verkostoon Suomesta, Puolasta ja Ruotsista. Vuoteen 2011 mennessä on tarkoitus että 18 puistolla on PAN Parks sertifikaatti.
Oulangan kansallispuisto sai merkin vuonna 2002 ja Saaristomeren kansallispuisto 2007 ensimmäisenä mereisenä kansallispuistona.
Bibliografia
Bibliografia ( = βιβλίο + γραφία = βιβλίο + γραφή= kirja + kirjoitus, "bibliographia") on joko
Luettelona bibliografia on niin sanottua sekundaari-informaatiota eli bibliografiat sisältävät tietoja varsinaisista primäärijulkaisuista. Ne ovat luetteloita, joissa luetteloidaan dokumentteja ja informaatiota. Bibliografia voi olla painettu tai sähköinen. Usein se on erilaisten periaatteiden mukaan järjestetty kirja- ja julkaisuluettelo.
Bibliografioita käytetään työvälineenä muun muassa kirjastoissa ja tutkimuksissa. Myös viestinnän ammattilaiset käyttävät työssään bibliografioita. Bibliografioita on esimerkiksi sisällön mukaan tehtyjä, kuten yleisbibliografiat, aihebibliografiat, erikoisbibliografiat ja henkilöbibliografiat, tai erikoisbibliografioita, kuten akateemisten julkaisujen bibliografiat, aikakauslehtiluettelot, aikakauslehti- tai sanomalehti-indeksit, tai henkilöbibliografioita, jotka ovat tietyn henkilön kirjoituksien ja tuotannon luetteloja.
Bibliografioita voidaan jaotella eri ryhmiin erilaisin perustein, kuten sisällön, ajan, tietojen, yleisyyden, itsenäisyyden, järjestyksen, primäärisyyden, tietojen laajuuden, tiedon tason, yhteiskunnallisen tehtävän ja fyysisen muodon mukaan.
Aakkosellinen bibliografia on järjestetty tekijäin tai teosten nimien mukaan. Systemaattinen eli aiheenmukainen bibliografia on järjestetty aloittain. Kronologinen etenee julkaisuvuoden mukaan. Jos mukana on tietoja julkaisujen sisällöstä, bibliografia on selostava tai arvioiva.
Analyyttinen bibliografia on tekstuaalitieteisiin kuuluva bibliografisen tutkimuksen suuntaus, joka tarkastelee kirjaa fyysisenä esineenä. Analyyttinen bibliografia kiinnittää huomiota erityisesti kirjojen tuotantoprosessiin, kuten ladontaan ja painamiseen sekä paperiin, painomusteeseen, typografiaan ja sidosasuun.
Luonnonkuidut
Luonnonkuitu on kuitu, jota ei ole luotu kemiallisesti. Luonnonkuitujen alkuperä on kasvi- tai eläintuote. Eläinkuidut valmistetaan yleensä erilaisten eläinten karvasta, mistä poikkeuksena on lähinnä silkkiperhosten toukkakoteloista kehrättävä silkki. Kasvikuituja valmistetaan erilaisista kasvinosista kuten varresta ja lehdistä. Myös muuntokuidut valmistetaan luontoperäisistä aineista kuten puusellusta, mutta teollisen kemiallisen prosessin vuoksi ne lasketaan tekokuituihin.
Kasvikuidut jakautuvat esimerkiksi runkokuituihin (pellava, hamppu, rami ja nokkonen), siemenkuituihin (puuvilla), lehtikuituihin (sisali ja manilla) sekä hedelmäkuituihin (kookos). Muita kasvikuituja ovat esimerkiksi juutti ja tupasvilla.
Eläinkuituja ovat muun muassa villa, alpakka, angora, mohair, pashmina, kamelinkarva sekä silkki.
Natasha Thomas
Natasha Thomas (27. syyskuuta 1986 Kööpenhamina) on tanskalainen pop-laulaja -ja lauluntekijä.
Thomasin ensimmäinen albumi "Save Your Kisses" ilmestyi vuonna 2004. Suurin hitti albumilta, "Save Your Kisses for Me", julkaistiin kesällä 2004. Toinen single "It's Over Now" sijoittui Saksassa singlelistan sijalle 12.
Toinen albumi "Playin' with Fire" julkaistiin vuonna 2006.
Marquess
Marquess on saksalainen popyhtye, joka perustettiin vuonna 2006 Hannoverissa. Yhtye laulaa kappaleensa pääasiassa espanjaksi. Yhtyeen jäsenet ovat Sascha Pierro (laulaja), Christian Fleps (koskettimet), Dominik Decker (kitara) ja Marco Heggen (koskettimet, basso).
Suomessa Marquessin single "”Vayamos Companeros”" nousi parhaimmillaan singlelistan neljännelle sijalle vuonna 2007.
6. maaliskuuta 2008 yhtye osallistui Saksan Euroviisukarsintoihin kappaleella ""La Histeria"".
Annikki Sankari
Annikki Sankari (o.s. Höök, 10. joulukuuta 1913 Kuhmoinen – 5. elokuuta 2012 Lahti) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimellä "Tuovi Aarnio".
Sankari kävi kansakoulun ja suoritti maatalous- ja karjanpitokurssin Kansanvalistusseuran kirjeopistossa sekä useita maatalousalan ammattikursseja. Sotavuosina hän toimi maaseudun kartanoissa tilanhoitajan sijaisena ja apulaisena. Sankari asui Kuhmoisissa aikuisvuosiin saakka. Hän asui sen jälkeen Nastolan Villähteellä yli 30 vuoden ajan. Vuodesta 1979 hän asui Lahdessa.
Sankari julkaisi esikoisteoksensa, romaanin "Punaiset maariankämmekät", vuonna 1948. Hän kuvasi romaaneissaan maaseutuelämää ja vahvoja naishahmoja.
Markku Lappalainen (muusikko)
Markku Lappalainen (s. 6. huhtikuuta 1976) on suomalaissukuinen basisti.
Hän oli yhdysvaltalaisessa rock-musiikkia soittavassa Hoobastank-yhtyeessä vuodesta 1997 vuoteen 2005 asti. Vuoden 2005 kesäkiertueen jälkeen hän jätti yhtyeen tuntemattomasta syystä. Lappalainen korvattiin Hoobastankissa Josh Moreaulla.
Eino Salakka
Eino Aleksander Salakka (13. huhtikuuta 1926 Sakkola – 4. marraskuuta 2006 Kuopio) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Salakan vanhemmat olivat konstaapeli Kaarlo Vilhelm Salakka ja postinhoitaja Ida Similä. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1947.
Salakka toimi opettajana muun muassa Kaavilla, Sonkajärvellä ja Varkaudessa. Pisimpään hän oli Lahden Launeen peruskoulun yhteiskuntaopin, historian, uskonnon ja venäjän opettajana. Salakka oli mukana Lahden kunnallispolitiikassa ja oli perustamassa 1954 Lahden Työväen Mieskuoroa. Vuodesta 1987 Salakka asui Kuopiossa.
Salakka käsitteli omaelämäkerrallisissa teoksissaan vuosina 1936–1939 vanhassa Valamon luostarissa Laatokalla viettämäänsä aikaa sekä myös sodanjälkeistä evakkoelämää.
Naisten Liiga -kausi 2009
Naisten Liiga on korkein naisten jalkapallon sarjataso Suomessa. Kaudella 2009 Åland United voitti seuran historian ensimmäisen mestaruuden. Sarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Viimeiseksi sijoittunut FC Kuusysi putosi suoraan Naisten Ykköseen. Sijalle 11 sijoittunut Puistolan Urheilijat karsi liigapaikasta Ykkösen toiseksi sijoittuneen FC Sportin kanssa kaksiosaisessa karsinnassa. FC Sport voitti karsinnan ja nousi liigaan.
Kaudeksi 2009 sarjaan nousi FC United. Kauden 2008 jälkeen FC Kontu luopui sarjapaikasta ja fuusioitui Puistolan Urheilijoiden kanssa. Sarjaan nostettiin tilalle Kokkolan Pallo-Veikot.FC Sport nousi liigaan yhteismaalein 2–1
Pernell Whitaker
Pernell Whitaker (s. 2. tammikuuta 1964) on entinen yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista. "The Ring" -lehti julkaisi vuonna 2002 listan 80 parhaasta nyrkkeilijästä vuosilta 1922–2002. Whitaker oli listan kymmenes. Hänet tunnettiin puolustusvoittoisesta tyylistään. Whitaker voitti olympiakultaa kevytsarjassa 1984 Los Angelesissa. Ammattilaisurallaan hän saavutti maailmanmestaruuden neljässä eri painoluokassa ja hänet valittiin Ring Magazinen vuoden nyrkkeilijäksi 1989.
Hänellä on neljä lasta, Dominique, Pernell Jr., Dantavious ja Devon, jo eroon päättyneestä avioliitostaan Rovanda Whitakerin kanssa.
| Ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
Valentin Ovetškin
Valentin Vladimirovitš Ovetškin (; 22. kesäkuuta 1904 Taganrog – 27. tammikuuta 1968 Taškent) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Valentin Ovetškin syntyi pankkivirkailijan perheeseen. Varojen puutteen takia hän joutui keskeyttämään opintonsa Taganrogin teknisessä opistossa ja vuodesta 1919 lähtien työskenteli suutarina ja kulttuurityöntekijänä. Vuosina 1925–1931 hän toimi järjestämänsä maatalouskommuunin puheenjohtajana Rostovin alueen Jefremovkan kylässä. Vuonna 1929 Ovetškin hyväksyttiin NKP(b):n jäseneksi ja vuodesta 1931 lähtien hän toimi puolue- ja ammattiliittovirkailijana Kubanilla. Vuodesta 1934 lähtien hän työskenteli paikallislehtien kirjeenvaihtajana. Vuonna 1937 Ovetškin erotettiin puolueesta hänen puolustettuaan vainon kohteeksi joutunutta ystäväänsä. Toisen maailmansodan aikana hän palveli armeijassa ja työskenteli lehtimiehenä. Vuonna 1941 Ovetškin hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi ja vuonna 1943 hänet otettiin takaisin puolueeseen.
Ovetškinin ensimmäinen kirja "Kolhoznyje rasskazy" (”Kolhoosikertomuksia”) ilmestyi vuonna 1935 ja sen jatko-osa vuonna 1939. Vuonna 1945 julkaistu, rintamasotilaiden sodanjälkeiseen aikaan kohdistamia odotuksia kuvaava kertomus "S frontovym privetom" (”Rintamaterveisin”) herätti laajaa huomiota. Vuonna 1954 pidetyssä kirjailijaliiton edustajakokouksessa Ovetškin arvosteli suorasanaisesti liiton byrokraattisuutta ja sodanjälkeisen neuvostokirjallisuuden valheellisuutta (ks. ristiriidattomuuden teoria). Ovetškinin pääteos ”Maaseudun arkea” ("Raionnyje budni") koostuu Novyi mir -kirjallisuuslehdessä ja Pravdassa vuosina 1952–1956 ilmestyneistä kuvauksista, joissa hän kaunokirjallisuuden keinoin kritisoi kommunistipuolueen mielivaltaista ja tehotonta maatalouspolitiikkaa. Teoksella oli huomattava merkitys myöhemmän neuvostovenäläisen maaseutuproosan kehitykselle. Asuessaan Kurskissa vuosina 1958–1961 Ovetškin kirjoitti näytelmiä, joiden taiteellista arvoa pidetään vähäisenä.
Ovetškin toimi vuodesta 1954 lähtien Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen ja vuodesta 1958 "Novyi mirin" toimitusneuvoston jäsenenä. Nikita Hruštšovin uudistuksiin pettyneenä hän yritti vuonna 1961 tehdä itsemurhan, minkä seurauksena hänen toinen silmänsä sokeutui. Vuodesta 1963 lähtien kirjailija vietti hiljaiseloa Taškentissa.
Nikolai Nikitin
Nikolai Nikolajevitš Nikitin (; 8. elokuuta 1895 Pietari – 26. maaliskuuta 1963 Leningrad) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Nikolai Nikitin syntyi rautatievirkailijan perheeseen. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa ja palveli vuosina 1918–1922 puna-armeijassa. Vuonna 1921 hän liittyi pietarilaiseen Serapion-veljien kirjailijaryhmään.
Nikitinin varhaiset 1920-luvun kertomukset kuvaavat Venäjän vallankumouksen aikaisia tapahtumia epäpoliittisesti ja muodoltaan kokeilevasti. Muiden Serapionin veljeksien tavoin hänen teoksensa joutuivat ankaran kritiikin kohteeksi. Ajan mittaan kirjailija sopeutui sosialistisen realismin vaatimuksiin. Romaani "Eto bylo v Kokande" (”Tapahtui Kokandissa”, 1939) kuvaa neuvostovallan pystyttämistä Uzbekistaniin, ”Pohjolan Auroran” ("Severnaja Avrora", 1950) aiheena on Pohjois-Venäjän interventio vuosina 1918–1919. Jälkimmäinen teos sai Stalin-palkinnon vuonna 1951.
Nikitin toimi Neuvostoliiton kirjailijaliiton hallituksen ja Zvezda-kirjallisuuslehden toimituskunnan jäsenenä sekä Leningradin kaupunkineuvoston edustajana. Hänet on palkittu Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Kirjailijan kotitalon seinässä (Mohovaja 28, Pietari) on muistolaatta.
Liv Signe Navarsete
Liv Signe Navarsete (s. 23. lokakuuta 1958 Sogndal) on norjalainen poliitikko, joka nousi vuonna 2008 keskustapuolueen johtoon. Hän oli 2005–2009 liikenne- ja viestintäministeri Stoltenbergin toisessa hallituksessa. Vuonna 2009 Navarsetesta tuli kunta- ja alueministeri. Hän istuu Norjan suurkäräjillä.
Antjie Krog
Antjie Krog (myös Antijie Samuel 23. lokakuuta 1952 Kroonstad, Free State) on eteläafrikkalainen runoilija, kirjailija, kääntäjä, toimittaja ja tieteilijä. Krog on voittanut lukuisia palkintoja niin runoudestaan, journalismistaan, fiktiostaan kuin käännöstyöstään ja hänen teoksiaan on käännetty monille kielille. Krogille on myönnetty kolme kunniatohtoriutta ja hän on "University of the Western Capen" kunniaprofessori.
Krog opiskeli Free Statein ("Bachelor of Arts" 1976), Pretorian (Master of Arts 1983) yliopistoissa sekä UNISA:ssa, jossa hän suoritti opettajan pätevyyden. 1980-luvulla Antjie Krog työsketeli opettajana lukiossa ja opettajankoulutuslaitoksessa Kroonstadissa. Krog aloitti uransa journalistina "Die Burger"-sanomalehdessä toimi myöhemmin päätoimittajna "Die Suid-Afrikaanissa". Vuosina 1995 - 2000 hän työskenteli SABC:ssa radiotoimittajana raportoiden Totuuskomission toiminnasta 1996-98. Tänä aikana hän myös kirjoitti artikkeleita sanoma- ja aikakauslehtiin.
Krogin pääsääntöisesti vapaamuotoinen runous on sisältää paljon metaforia ja on hyvin lyyristä ja tunteikasta. Se käsittelee sekä yksityisiä että poliittisia aiheita. Hän julkaisi ensimmäisen runokokelmansa "Dogter van Jefta" seitsemäntoistavuotiaana ja häneltä on yhteensä julkaistu kymmenen kokoelmaa sekä kolme lastenrunokirjaa. 1990-luvulla Krog ryhtyi kirjoittamaan myös proosaa omintakaisella omaelämäkerrallisella tyylillä, joka yhdistää faktaa, fiktiota ja lyyrisiä elementtejä. Hänen tunnetuin, kansainväliseen maineeseen noussut kirjansa "Country of my Skull" (1998) kertoo kokemuksista Etelä-Afrikan Totuuskomission toiminnan seuraamisesta journalistina. Krogin ensimmäinen näytelmä "Waarom is die wat voor toyi-toyi altyd so vet?" sai ensiesityksensä vuonna 1999.
Krog on kääntänyt afrikaansiksi Nelson Mandelan omaelämäkerran "Pitkä tie vapauteen" ja muun muassa Henk van Woerden ja Tom Lanoye teoksia.
Antjie Krog on naimisissa arkkitehti John Samuelin kanssa ja hänellä on neljä lasta.
Uusi Hollanti
Uusi Hollanti () on Pietarin Amiraliteetin piirissä sijaitseva saari ja klassistinen rakennuskokonaisuus.
Kolmion muotoista saarta rajaavat Moika, Krjukovin kanava ja Amiraliteetin kanava. Sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Saaren keskellä sijaitsee Moikaan yhdistetty satama-allas.
1700-luvun alussa ”Hollanniksi” kutsuttiin Amiraliteetin telakan puutavaravarastoa, jossa käytettiin erityistä hollantilaista varastointimenetelmää. 1730-luvulla se siirrettiin saarelle, jolle vuosina 1760–1780-luvuilla rakennettiin suuret punatiiliset varastorakennukset. Alkuperäisen rakennussuunnitelman laati arkkitehti Savva Tševakinski. 1780-luvulla työtä jatkoi Jean-Baptiste Vallin de la Mothe, joka on suunnitellut satama-altaaseen johtavan kanavan suurenmoisen kaariportin. Vuosina 1828–1829 saarelle rakennettiin Aleksandr Staubertin suunnittelema pyöreä vankilarakennus. Vuonna 1893 kaivettiin allas, jossa laivanrakentaja Aleksei Krylov suoritti kokeitaan. Vuonna 1915 Uuteen Hollantiin perustettiin laivaston radioasema, joka lokakuun vallankumouksen aikana välitti neuvostohallituksen julistuksia, vetoomuksia ja tiedotuksia. Neuvostoaikana saari oli laivaston hallussa. Salaperäisyyden verhoama, karun romanttinen, mutta rapistuva rakennuskokonaisuus oli Leningradin kiehtovimpia nähtävyyksiä.
Saaren uusiokäyttöä ryhdyttiin suunnittelemaan 1980-luvun lopussa. Itämeren laivasto luovutti alueen kaupungille vuonna 2004. Pian sen jälkeen osa rakennuksista vaurioitui tulipalossa. Suojelukohteet sisältävän liike- ja vapaa-ajankeskuksen suunnittelusta julistetun kilpailun voitti brittiläinen arkkitehti Norman Foster. Kesällä 2006 suoritetuissa purkutöissä menetettiin osa saaren historiallisista kohteista: Krylovin koeallas, Dmitri Mendelejevin käyttämä laboratorio ja historiallisen radioaseman rakennus.
Lauantaina 16.07.2011 saari avattiin yleisölle ensimmäistä kertaa 300 vuoteen. Pietarissa järjestettiin laivastoalueen suunnittelukilpailu, jonka miljardööri ja taidekeräilijä Roman Abramovitš voitti. Abramovitš on aikonut sijoittaa saarelle runsaat 300 miljoonaa euroa, jolla saarta kunnostetaan ja sinne rakennetaan muun muassa asuntoja, toimistoja, liiketilaa sekä museo hänen laajalle modernin ja nykytaiteen kokoelmalleen. Museon on määrä aueta vuonna 2016.
Viirupystynokka
Viirupystynokka ("Xenops rutilus") on laajalla alueella Etelä-Amerikassa tavattava orneeroihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan viirupystynokka on noin 12 cm. Lajin selkä ja siivet ovat väriltään tummanruskeat. Yläselkä on heikosti viiruinen. Päälaki on linnulla hieman muuta yläruumista harmaampi. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova ja naama on valkoisen ja ruskean viiruinen. Nokka on lyhyehkö ja tukeva sekä kärjestään ylöspäin kaartunut. Vatsa on oliivinruskea ja siinä on kapeita valkoisia raitoja. Perä ja pyrstö ovat ruosteenruskeat. Viirupystynokka muistuttaa ulkonäöltään kaitapystynokkaa ("Xenops tenuirostris") ja ruskopystynokkaa ("Xenops minutus"). Kaitapystynokka elää kuitenkin huomattavasti erilaisessa ympäristössä ja ruskopyrstönokan höyhenpuku on vähemmän viiruinen.
Viirupystynokkaa tavataan Andeilla kapealla vyöhykkeellä, joka ulottuu Venezuelasta Boliviaan ja lisäksi laajemmalla alueella Brasiliassa Amazonian alueella. Lajin elinympäristöä ovat vuoristometsät ja metsien reunat. Lajia tavataan metsistä, jotka sijaitsevat 1 500–2 800 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji elää yleensä pareittain tai kolmen linnun ryhmissä. Viirupystynokat voivat myös liittyä parviksi muiden hyönteisiä syövien varpuslintujen kanssa. Viirupystynokan pesä sijaitsee puun kolossa.
Coco avant Chanel
Coco avant Chanel ("Coco ennen Chanelia") on ranskalainen Anne Fontainen 2009 ohjaama elokuva kuulun muotisuunnittelija Coco Chanelin elämästä.
Ullavan kirkonkylä
Ullavan kirkonkylä on entisen Ullavan kunnan kirkonkylä, joka toimi myös kunnan hallinnollisena keskuksena. Keski-Pohjanmaalla sijaitseva Ullavan kirkonkylä kuuluu nykyään Kokkolan kaupunkiin. Kirkonkylä ei enää muodosta tilastollista taajamaa (vielä vuonna 2000 se muodosti taajaman, jolloin siellä oli 220 asukasta).
Kantatieltä 63 erkanee seututie 757, joka kulkee luoteeseen kirkonkylän halki ja jatkaa sieltä edelleen kohti Kälviän kirkonseutua, jossa se yhtyy valtatiehen 28. Ullavan kirkonkylässä seututiestä erkanee pohjoiseen Kannuksen keskustaajamaan vievä yhdystie 7540. Kirkonkylässä sijaitsee Ullavan kirkko, koulu ja urheilukenttä. Kirkonkylässä virtaa sinne etelästä tuleva Vionoja.
Annika Luther
Annika Luther (s. 2. kesäkuuta 1958 Helsinki) on suomalainen ruotsiksi kirjoittava nuortenkirjailija.
Luther on koulutukseltaan biologi. Hän on työskennellyt vuodesta 1999 biologian, maantiedon ja sosiaaliekologian opettajana Tölö gymnasiumissa. Hän on kääntänyt tietokirjallisuutta ja kirjoittanut artikkeleita ja arvosteluja.
Lutherin teos "Kirje maan ääriin" ("Brev till världens ände") voitti Topelius-palkinnon vuonna 2008. Teos oli samana vuonna Finlandia Junior -palkintoehdokkaana. Vuonna 2012 Lutherin teos "Kodittomien kaupunki" ("De hemlösas stad") oli Topelius-palkintoehdokas. Samana vuonna Luther sai tuotannostaan Pekkas-akatemian myöntämän Laivakello-palkinnon.
Luther on naimisissa ja hänellä on kahdeksan lasta. Talvet hän asuu Helsingissä ja kesät Bromarvissa.
HMS Hasty
HMS Hasty on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.