hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Markus J. Rantala
Markus J. Rantala (s. 1976) on suomalainen evoluutiopsykologi, joka toimii yliopistonlehtorina Turun yliopiston biologian laitoksella. Hänellä on dosentin arvo kolmella eri tieteenalalla: evoluutiopsykologiassa, evoluutiobiologiassa sekä ekologiassa ja ympäristönhoidossa. Hän on julkaissut yli 180 tieteellistä artikkelia. Hänen artikkeleihinsa on viitattu yli 5 700 kertaa. Rantala on suorittanut tohtorin tutkinnon sekä biologian että psykologian alalta. Hänen artikkelinsa masennuksen jakautumisesta kahteentoista eri tyyppiin on listattu eniten viitattujen tiedeartikkelien listassa (Web of Science, High cited articles) neurotieteen saralla.
Turun yliopisto aloitti syksyllä 2014 evoluutiopsykologian sivuainekokonaisuuden opettamisen, mistä "Helsingin Sanomien" mukaan tuli suosittu opiskelijoiden keskuudessa. Markus J. Rantalan mukaan olisi hyvä, jos mahdollisimman moni tieteenala voisi hyödyntää evoluutiopsykologiaa työkaluna. Hän on saanut tutkimuksensa vuoksi vihapostia ja uhkailua uskonnollisista ja poliittisista lähtökohdista, mikä on Turun yliopiston rehtorin Kalervo Väänäsen mukaan hyvin harvinaista. Rantalasta tehtiin lisäksi kantelu aiheena ”naisvihamielisyys ja tasa-arvolain vastainen opetus”, koska luennoilla opetetaan sukupuolten olevan erilaisia. Turun yliopiston mukaan asiassa ei ollut mitään huomautettavaa, ja opetus saa jatkua entisellään.
Kanajärvi (Tammela)
Kanajärvi on Tammelassa ja Kalvolassa Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven itäiseen, Kyläsillanjokeen päättyvään, reittiin se kuuluu.
Järven pinta-ala on 206 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Siihen laskee ympäröiviltä tiheään ojitetuilta soilta suo-ojia, joista osa ovat samalla järvien laskuojia. Järven länsipäähän laskevat Siirtolammin laskuoja ja Kotalammin ja Jouhilammin yhteinen laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä Kivitokeenoja, joka laskee Kanalammiin.
Järven rantaviiva on 16 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat länsiosassa sekä osin pohjois- ja eteläosassa soistuneita. Järvi on kivinen ja siinä on yli 40 saarta. Suurin saari on Isosaari eli Ryssänsaari, joka on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Saarella kohoaa järvenpintaa ylemmäksi yli 30 metrinen kalliopäinen mäki. Muut suuremmat saaret sijaitsevat Niemenlahdessa tai Isosaaren kaakkoispuolella. Saaria ovat muun muassa Kirrinkivi, Haukkasaaret, Mertasaaret, Pouta-Jussi, Papinsaari ja Sääksniemi.
Ranta-asutus keskittyy järven itärannoille, missä sijaitsee kirjojen kerääjä Emanuel Kanajärven kotimuseona oleva Kanajärven talo Kalvolan Kanajärven kylässä. Tänne johtavat tiet, joille pääsee Tammelan Teuron ja Hämeenlinnan Myllykylän yhdistävältä tieltä. Aikaisempi Tammelan, Kalvolan ja Hattulan rajapyykki sijaitsee järven itärannalla Korkee-nimisen mäen huipulla. Siitä erkanee nykyinen Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja, joka ylittää järven Isosaaren pohjoispuolelta. Hattulan raja ohittaa järven idässä 100 metrin etäisyydeltä.
Järven kaakkoisrannalla on Tammelan kunnan ylläpitämä 8,2 hehtaarin laajuinen Kissaniemen virkistysalue. Sen rantaviivan pituus on yksi kilometri, jota myöten kulkee polku niemen ympäri. Kissaniemen kärjessä on kuivakäymälä ja tulentekopaikka.
Jim Furyk
James Michael "Jim" Furyk (s. 12. toukokuuta 1970 West Chester, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen ammattilaisgolfaaja. Furykin ammattilaisura alkoi vuonna 1992 ja PGA Tourilla hän on ollut mukana vuodesta 1994 lähtien. Maailmanlistalla hän on yhdeksäntenä huhtikuussa 2015.
Furyk on saavuttanut urallaan yhden major-voiton, vuonna 2003 Yhdysvaltain avoimissa. PGA Championshipissä Furyk on ollut parhaimmillaan toinen vuonna 2013, ja The Masters Tournamentissä ja Britannian avoimissa hän on ollut parhaimmillaan neljäs. Yhdysvaltain Ryder Cup -joukkueessa Furyk on ollut mukana yhdeksän kertaa. Hän on voittanut Ryder Cupin kahdesti. Yhteensä Furykillä on 16 PGA- ja kaiken kaikkiaan 26 ammattilaisvoittoa. Vuonna 2014 hänet valittiin PGA Tourin parhaaksi pelaajaksi.
Furyk on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa. Hän on oikeakätinen.
Vuonna 2016 PGA Tourin Travelers Championship -turnauksen päätöskierroksella Furyk teki historiaa. Furykista tuli PGA-kiertueen historian ensimmäinen pelaaja, joka on yltänyt yhdellä kierroksella tulokseen 58 eli 12 alle parin. Uuden lempinimen ”Herra 58” saanut Furyk löi 18 reiällä 10 birdiä ja yhden eaglen. Hän jakoi aiemmin viiden muun pelaajan kanssa PGA Tourin ennätyksen 59 lyönnin kierroksella.
Harri Laakso
Harri Laakso (s. 9. huhtikuuta 1965) on suomalainen professori Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa. Hän on valmistunut taiteen tohtoriksi Taideteollisesta korkeakoulusta 2003 aiheenaan "Valokuvan tapahtuma", ja hänen tutkimusalojaan ovat estetiikka/taiteen filosofia, valokuva ja visuaalinen kulttuuri. Hän on visuaalisen kulttuurin ja taiteen professori. Hänen toimipaikkansa on Porin yliopistokeskus. Hän on ollut Pirkamaalla läänintaiteilija 2001–2004.
Häränsilmä (Tammela)
Häränsilmä eli Silmänlammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Soikion muotoisen järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Siihen ei laske ojia, mutta siitä virtaa 150 metriä pitkä laskuoja Alaseen.
Järven rantaviiva on 530 metriä pitkä ja sen ranta on pääosin peltomaata. Järven rannat kuuluvat vierestä kulkevaan Myllyharjun sisältävän harjujakson reuna-alueeseen. Rannassa on maatila, jolle pellot kuuluvat.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Silmälän talo oli piirretty Koverojärven ja Alasen väliin ja järvien väliltä sekä ympäriltä oli maata raivattu pelloiksi.
London Bridgen asema
London Bridgen asema on keskeinen rautatieasema ja Lontoon metron Jubilee Linen ja Northern Linen asema Southwarkin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2013 metroasemaa käytti 69,88 miljoonaa matkustajaa.
London Bridgen asema on Lontoon vanhin rautatieasema. Se avattiin vuonna 1836. Se koostui aikanaan kahdesta eri yhtiöiden asemasta, vanhempi niistä kuului alkujaan The London and Greenwich Railway -yhtiölle (myöhemmin nimeltään South East Railway). Vuonna 1839 avattiin London and Croydon Railwayn asema. Ne yhdistettiin 1844. Tämä yhdistetty asema purettiin 1850, ja asema on uusittu sen jälkeenkin useita kertoja. Nykyinen rakennus on vuodelta 1979.
Jan Halldoff
Jan Harry ”Janne” Halldoff (4. syyskuuta 1939 Tukholma – 23. heinäkuuta 2010 Tukholma) oli ruotsalainen valokuvaaja, elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja, joka teki 1960- ja 1970-luvuilla monia suurta huomiota saaneita elokuvia.
Tukholman suomalaisen seurakunnan jäseneksi kastettu Halldoff kärsi lapsena änkytyksestä, mutta löysi oman ilmaisuvälineensä lahjaksi saamastaan kamerasta. Jo 12-vuotiaana hän kuvasi monia julkisuuden henkilöitä ja sai 15-vuotiaana paikan lehtikuvaajana. Vuonna 1964 hän toimi Vilgot Sjömanin elokuvan "491" stillkuvaajana ja kiinnostui sen myötä elokuvanteosta. Oman esikoispitkänsä, Stig Claessonin käsikirjoittaman elokuvan "Myten" hän toi ensi-iltaan 1966 yhtenä kaikkien aikojen nuorimmista ruotsalaisohjaajista. Varsinainen läpimurto oli terveydenhoidon tilasta kertova "Korridoren", joka herätti keskustelua ja nousi vuoden 1968 katsotuimmaksi ruotsalaiselokuvaksi. Vuonna 1972 Halldoffilta valmistui PR-toimiston hurjista henkilökuntajuhlista kertova "Firman juhlat" (Firmafesten). Vuonna 1975 Halldoff sai Guldbagge-palkinnon parhaasta ohjauksesta elokuvasta "Polare", ja vuotta aiemmin hänen ohjauksensa "Viimeinen seikkailu" palkittiin Guldbaggella parhaana elokuvana. Merkittävimpiin hänen paristakymmenestä ohjauksestaan kuuluu myös Ulf Lundellin romaanin "Jack" filmatisointi "Kapinalliset" (1977).
Halldoffin viimeiseksi elokuvaksi jäi vuoden 1982 "Huijaus" ("Klippet"), joka menestyi huonosti sekä kriitikoiden arvioissa että teattereissa. Sen seurauksena Halldoff jätti elokuvanteon, mutta toimi ajoittain alan kouluttajana ja käsikirjoitusten kehittäjänä.
Halldoff työskenteli muun muassa Svensk Filmindustrille, Ruotsin televisiolle ja Svenska Filminstitutetille. Vuonna 2009 hänen ohjaamansa elokuva "Viimeinen seikkailu" pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Ingmar Bergman on sanonut Halldoffista: ”Hän vaikuttaa ohjaajalta joka ei vain tehnyt elokuviaan vaan "eli" ne.”
Alanen (järvi Tammelassa)
Alanen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Järven pinta-ala on 7,8 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 230 metriä. Siihen laskee muutama pelto- ja metsäoja. Yksi niistä on Häränsilmän laskuoja. Myllyharjun yli laskee Päällisen laskuoja. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 550 metriä pitkä laskuoja Rautijärven Lyhönlahteen.
Järven rantaviiva on 1,7 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Länsirantaan laskeutuu peltoa ja pohjoisen ranta päättyy Myllyharjuun. Rannat ovat rakentamattomia ja lähin tie kulkee Myllyharjun päällä. Tammelan ja Hämeenlinnan välinen raja ylittää niukin järven itäkulman.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Silmälän talo oli piirretty Koverojärven ja Alasen väliin ja järvien väliltä sekä ympäriltä oli maata raivattu pelloiksi. Yläjuoksulla olevan Päällisen nimeksi oli merkitty "Myllynpäällinenjärvi". Samalla logiikalla Alanen olisi ollut "Myllynalinenjärvi". Kartassa ei kuitenkaan ole merkitty järvelle nimeä. Alaselle on merkitty kaksi saarta. Toinen saarista on nykyään yhdistetty kannaksella mantereeseen. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liialliseen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski siyä myös tuntuvasti.
Paarmanninvuoren hyppyrimäet
Paarmanninvuoren hyppyrimäet on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Paarmanninvuoren ulkoilualueella Karijoella.
Paarmanninvuoren hyppyrimäki avattiin vuonna 1959. Mäen K-piste sijaitsi 44 metrissä. Hyppyrimäki jäi pois käytöstä ja se purettiin lopulta vuonna 1989 ja samalla paikalle alettiin rakentaa uutta mäkeä. Uusi mäki vihittiin käyttöön vuonna 1991. Uuden mäen K-piste sijaitsee 37 metrissä. Mäen vauhdinottotorniin rakennettiin kesällä 2013 lautalatu, joka helpottaa mäen talvikunnossapitoa. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen 40,0 metriä on hypännyt Jukka-Pekka Korpela.
Naisten mäkiennätyksen 32,0 metriä on hypännyt Sanni Tuomisto.
Hyppyrimäki avattiin vuonna 1989. Mäen K-piste sijaitsee 17 metrissä. Mäen vauhdinottotorniin rakennettiin kesällä 2013 lautalatu, joka helpottaa mäen talvikunnossapitoa. Mäessä ei ole muovitusta.
Mäkiennätyksen 18,0 metriä on hypännyt Paul Okas.
Naisten mäkiennätyksen 15,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto.
Hyppyrimäki avattiin vuonna 1989. Mäen K-piste sijaitsee 7 metrissä. Mäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus ja vauhdinottotorniin rakennettiin kesäkäytön mahdollistava latu kesällä 2012.
Mäkiennätyksen 7,5 metriä on hypännyt Jani Vaili 29.1.2006 Paarman-Kaluste Oy:n mestaruuskilpailussa. Naisten mäkiennätyksen 7,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto 12.2.2012 Liito-orava Cupissa. Kesämäkiennätyksen 6,0 metriä ovat hypänneet Elmeri Perälä, Paavo Romppainen ja Miro Nummijärvi 19.8.2012 Liito-orava Kesä Cupissa. Naisten kesämäkiennätyksen 4,0 metriä on hypännyt Oona Mannila 19.8.2012 Liito-orava Kesä Cupissa.
Konstantin Malofejev
Konstantin V. Malofejev () s. 3. heinäkuuta 1974, on venäläinen investointipankkiiri ja isänmaallinen poliitikko. Hän nousi 2010-luvulla Vladimir Putinin lähipiiriin. Malofejev tunnetaan osallistumisestaan ortodoksikirkon tukemiseen mm. hyväntekeväisyydessä. Malofejev on joutunut liiketoimiensa vuoksi myös poliisitutkintojen ja syytösten kohteeksi, mutta on aina vapautettu syytteistä. Perinteisen kansallismielinen Mafofejev on kannattanut tiukempaa Internet-sensuuria ja Ukrainan hallituksen mukaan hän on tukenut Ukrainan kapinallisia. Novaja Gazeta -lehden julkaiseman artikkelin mukaan Malofejev oli luomassa Venäjän Ukraina-muistiota, jonka mukaan Venäjä aikoi toimia Ukrainassa jo ennen Maidanin vallankumousta.
Malofejev on vuonna 2015 toimintansa aloittaneen televisiokanava Tsargradin päätuottaja ja -omistaja.
City of Angels
City of Angels voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Heidi Kollanen
Heidi Kollanen (s. 6. kesäkuuta 1997 Tampere) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa italialaisseura UPC Tavagnaccoa. Pelipaikaltaan Kollanen on hyökkääjä.
Kollanen debytoi Tampereen Ilveksen edustusjoukkueessa kaudella 2012 seuran pelatessa Naisten Liigaa. Kollanen teki kauden aikana kahdeksassa ottelussa yhden maalin. Ennen kautta 2012 Kollanen kärsi pahasta polven rustovammasta ollen sivussa seitsemän kuukautta.
Kaudeksi 2013 Ilves putosi Naisten Ykköseen. Kollanen pelasi kauden aikana yhdeksässä ottelussa onnistuen maalinteossa kymmenen kertaa. Seuraava kausi Ykkösessä oli Kollaselle entistä parempi. Hän pelasi kauden aikana 21 ottelua tehden niissä 47 maalia. Kollasen yhden ottelun maalikeskiarvo oli siis näin ollen 2,24. Ilves palasi kauden jälkeen takaisin Naisten Liigaan.
Kaudella 2014 Kollanen teki eniten maaleja koko Liigassa. Kausi oli hieno myös seurajoukkueelle, sillä Ilves päätti kauden hopeamitaliin.
Kollanen pelasi puolitoista vuotta Yhdysvalloissa Florida State Universityn joukkueessa. Keväällä 2018 hän siirtyi vantaalaisseura PK-35:een. Seura voitti Suomen-mestaruuden ja Kollanen oli seuran paras sekä koko liigan toiseksi paras maalintekijä.
Kollanen pelasi Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua tehden kaksi maalia vuosina 2012-2013. Vuodesta 2014 hän on kuulunut alle 19-vuotiaiden maajoukkueeseen, jossa maaleja on syntynyt yhdeksässä ottelussa 12 kappaletta.
Päällinen (Hämeenlinna)
Päällinen on Kanta-Hämeessä Tammelassa ja Hämeenlinnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Järven pinta-ala on 9,9 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 350 metriä. Siihen laskee metsäoja ja Kuorijoki, joka on Sotkajärven laskujoki. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla harjun matalimmalla kohdalla, josta saa alkuunsa 70 metriä pitkä laskuoja Alaseen.
Järven rantaviiva on 2,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven pohjoisranta ja itäranta ovat soistuneita. Järvellä on suuri 160 metriä pitkä saari. Rannat ovat rakentamattomia lähintie kulkee Myllyharjun päällä. Hämeenlinnan ja Tammelan välinen raja kulkee järven ja saaren yli.
Järvi on matala ja hyvin ruohottunut. Myllyharjun yli länsipuolelle ulottuva luonnonsuojelualue kattaa myös palan järven länsirantaa ja vesialuetta.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimeksi oli merkitty "Myllynpääl'linenjärvi". Järvessä oli tuolloin enemmän vettä ja toinen pienempi saari. Erään tarinan mukaan Sotkajärven laskun menettelystä oli syntynyt riita teurolaisten ja Saaren kartanonväen välille. Sen seurauksena Myllyharjun myllyn lasku-uoma tuhoutui liiallisen vedentuloon ja myllyn uoma syveni itsekseen. Harjun hiekka-ainesta joutui veden mukana Alaseen. Päällisen lasku-uoman syveneminen laski myös sitä.
Infiniti QX80
Infiniti QX80 on Nissanin omistaman Infinitin valmistama suuri luksusluokan SUV. Automallia valmistetaan Japanissa Yukuhashissa ja Nissan Shataissa. Sitä valmistettiin myös Pietarissa, Venäjällä vuoteen 2014. Vuosina 2004–2014 automallin nimi oli Infiniti QX56.
Gustavsbergin posliinitehdas
Gustavsbergin posliinitehdas on Ruotsin Gustavsbergissa sijainnut keramiikan alan teollisuusyritys. Viimeisinä aikoina se oli Villeroy & Bochin tytäryhtiö.
Paikalla sijaitsi aiemmin 1640-luvulla perustettu tiilitehdas, jonka tukkukauppias Johan Herman Öhman osti ja perusti posliinitehtaan. 1800-luvun puolivälissä ja 1900-luvun ensimmäisinä vuosikymmeninä tehtaan johdossa olivat Godeniuksen ja Odelbergin perheet. Heidän aikanaan tehdas laajeni, kun aikaisemmin luksustavarana pidetty posliini sai suosiota suuren yleisön keskuudessa. Posliininvalmistuksen ohella myös tiilien valmistus jatkui 1930-luvulle asti. Tehdas myytiin Kooperativa förbundetille vuonna 1937, jonka jälkeen rakennettiin uusia rakennuksia. Kylpyammetehdas rakennettiin 1947 ja kotitalousposliinitehdas modernisoitiin vuosina 1940-1948.
Saniteettiposliinin valmistus on lopetettu Gustavsbergissa ja toiminnot siirretty ulkomaille. Tuotannosta vain vesisuihkuleikkaus on jäänyt jäljelle sekä kylpyhuoneposliinien suunnittelu- ja kehitystyö, jota on tehty myös Saksassa.
Värmdön kunta suunnittelee entisiin tehdastiloihin kulttuurikeskusta. Osa rakennuksista puretaan ja alueelle rakennetaan muun muassa asuntoja.
Åbus
Åbus oli suomalainen halpabussibrändi. Virallisesti Åbus oli Turun Linja-autoilijain Osakeyhtiön (TLO) omistaman Leiniön Liikenteen aputoiminimi, joskin TLO hoiti Åbussin käytännön asiat. Åbus aloitti edestakaisen liikennöinnin reitillä Raisio–Turku–Helsinki helmikuussa 2015. Joulukuussa 2015 Onnibus ilmoitti ostaneensa Åbusin kaukobussibrändin Leiniön Liikenteeltä.
Alun perin Onnibus-yhteenliittymään kuuluneet neljä liikennöitsijää (Keskimatkat Oy, Mikko Rindell Oy, Mennään Bussilla Oy ja Oulun Onnikka Oy) erosivat liittymän myytyä kaukoliikenteensä ulkomaalaisomistukseen ja perustivat OnniExpress-nimisen yhteenliittymän toukokuussa 2014. TLO aloitti OnniExpress-yhteistyön saman vuoden marraskuussa, kun se alkoi liikennöidä liittymästä eronneen Mikko Rindellin aiemmin ajamia linjoja yhdessä Savonlinjan kanssa. Helmikuussa 2015 TLO perusti OnniExpressin tilalle uuden toiminimen Åbus.
Turussa Fölin ja Åbusin aikatauluja pyrittiin muokkaamaan toisiinsa nähden toimiviksi.
Niemenrannan koulu
Niemenrannan koulu sijaitsee Oulun kaupungissa, entisessä Oulunsalon kunnassa, Niemenrannan asuinalueella sijaitseva peruskoulu. Se valmistui vuonna 2012. Koulussa annetaan opetusta luokille 1–6 sekä esiopetusta. Niemenrannan koulussa on noin 350 oppilasta. Niemenrannan koulu on osa Niemenrantataloa, jossa toimii samassa yhteydessä myös päiväkoti. Alueelle ollaan myös suunnittelemassa uutta yläastetta, jonka toteutumisaikaa ei ole kuitenkaan vielä päätetty.
Koulun rehtorina toimii Pirjo Konttinen.
Pu’er
Pu’er (, pinyin: Pǔ'ěr Shì) kirjoitetaan usein myös Puer, "Puerh" tai "Pu Erh", on prefektuuritason kaupunki Lounais-Kiinan Yunnanin maakunnan lounaisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 45 385 neliökilometriä ja väkiluku 2,54 miljoonaa (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 300 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista lounaaseen.
Kaupungin aiempi nimi oli alkuvuoteen 2007 asti Simao (, pinyin: Sīmáo Shì). Nimen muutoksen jälkeen Simao jäi hallintokeskuksena toimivan kaupunkipiirin nimeksi.
Prefektuuri rajoittuu kaakossa osin Laosiin ja Vietnamiin, etelässä Xishuangbannan prefektuuriin, lännessä Myanmariin ja luoteessa Lincangin prefektuuriin. Pohjoisessa naapurina on Dalin, koillisessa Chuxiongin, idässä Yuxin ja Honghen prefektuurit.
Pu’erin seutua pidetään teepensaan ("Camellia sinensis") alkukotina. Seudun vuoristosta on tavattu on hyvin vanhoja teepensaan lähilajien villikantoja (vanhin tunnettu, maailman vanhimpana teepuuna pidetty elävä "Camellia taliensis" on yli 2700 vuotta vanha), näiden villejä välimuotoja teepensaan kanssa ja hyvin vanhoja teepensaiden päämuunnoksia ("C. sinesis var. assamica" ja "C. sinesis var. sinesis") sekä teepensaan kehitykseen liittyviä kasvifossiileja. Seudun teekulttuuri kuuluu maailman vanhimpiin ja kakuiksi puristettu pu’er-tee on sieltä peräisin. Seudun teenviljely mainitaan Tang-dynastian ajan kirjallisissa lähteissä (yli 1100-vuotta sitten) ja pu’er-teen alkuperä kerrotaan Ming-dynastian aikaisessa teoksessa. Seudulle on perustettu vuonna 2012 FAO:n hyväksymä teehen keskittyvä maatalousperinnön suojelualue.
Pu’erin prefektuurissa sijaitsee Xishuangbannan ohella monia Yunnanin maakunnan teetuotannostaan arvostetuista teevuorista.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteen kaupunkipiiriin ja yhdeksään autonomiseen piirikuntaan.
Bartosz Piasecki
Bartosz Piasecki (s. 9. joulukuuta 1986 Tczew, Puola) on puolalaissyntyinen norjalainen miekkailija ja olympiamitalisti. 196 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava Piasecki edustaa Bygdø Fekteklubbia ja kilpailee kalpamiekkailussa.
Piasecki saavutti kalvan olympiahopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Venezuelan Rubén Limardolle. Piaseckin hopea oli Norjan olympiahistorian paras sijoitus kalpamiekkailussa sekä maan ensimmäinen miekkailun olympiamitali. Hänellä on myös pronssia vuoden 2015 Euroopan kisoista sekä nuorten EM-pronssimitali vuodelta 2009.
Piasecki on syntynyt Puolassa, mutta hänen perheensä muutti Norjaan Bartoszin ollessa kaksivuotias. Hänen nykyisenä valmentajanaan toimii hänen isänsä, Puolan maajoukkueessakin miekkaillut Mariusz Piasecki. Lempinimellä Bart tunnettava Piasecki toimii opettajana miekkailun ohella.
Stenansiktet
Stenansiktet on ruotsalainen mustaa huumoria sisältävä draamaelokuva vuodelta 1973. Sen on ohjannut Jan Halldoff, joka laati myös elokuvan käsikirjoituksen yhdessä Bengt Forslundin kanssa. Pääosaa, epäviihtyisän betonilähiön suunnittelijoita murhaamaan ryhtyvää sosiaalityöntekijä Harrya esittää Jan Blomberg. Elokuvaa ei ilmeisesti ole esitetty Suomessa.
Elokuvan "Stenansiktet" () tuotti seksiaiheisista elokuvistaan kuten "Rakkauden kieli" tunnettu Inge Ivarson. Tuottajalleen epätyypillinen elokuva kuvattiin 1960-luvulla rakennetussa Skärholmenin lähiössä Tukholmassa.
Liehulahkeisten teinipoikien jengi maleksii Tukholman betonilähiössä, juo olutta, ahdistelee naisia, varastaa heidän laukkujaan ja herättää yleistä pahennusta. Sosiaalityöntekijä Harry on muuttanut hiljattain alueelle ja menettänyt pienen poikansa tämän pudottua keinusta asfaltille. Vaimo on joutunut tapauksen takia psyykkiseen sairaalaan. Lähiöelämään pettynyt Harry joutuu nuorisojengin ahdistelemaksi ja saa hullun idean. Hän palkkaa jengin kidnappaamaan betonilähiöstä vastuussa olevia byrokraatteja ja toimittamaan uhrit hänen kotiinsa, jossa hän voi tappaa heidät omin käsin. Muuan kunnallisneuvos hukkuu Harryn kylpyammeeseen ja päätyy variksenpelättimeksi lähiön torille. Alueen arkkitehti muurataan oman luomuksensa sisään.
Ruotsalaiset kriitikot tyrmäsivät elokuvan lähes järjestään. He kutsuivat sitä muun muassa ”köyhän miehen "Kellopeliappelsiiniksi"” ja pitivät sitä huonona puheenvuorona lähiökeskusteluun. Aiheen käsittelyä pidettiin asenteellisena, naiivina ja pinnallisena.
Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu
Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu on vuonna 2002 ilmestynyt Kuusumun Profeetan seitsemäs studioalbumi. Yhtyeen kahden edellisen suomenkielisen levyn psykedeelisen folkin lisäksi sillä on vaikutteita myös progressiivisesta rockista ja 1980-luvun heavy rockista. Albumi nousi Suomen viralliselle listalle kahden viikon ajaksi ja oli korkeimmillaan sijalla 27. Sen kannen ovat suunnitelleet Mika Rättö ja Herra Ylppö.
Kerubismi
Kerubismi on harvinainen lapsuudessa ilmenevä ja peittyvästi periytyvä tautitila, joka aiheuttaa symmetristä kasvojen luuston, erityisesti leukojen ja kasvojen alaosan poikkeavaa suurentumista. Tämä johtuu normaalin luun tilalle kasvavasta kollageenisäikeitä ja verisuonia sisältävästä kudoksesta, joka sisältää monitumaisia jättisoluja. Tautitila on kivuton ja se rajoittuu yleensä itsestään.
Kerubismi näkyy potilaissa vaihtelevasti. Toisinaan muutokset erottuvat vain röntgenkuvassa, toisinaan ne vaikuttavat voimakkaasti potilaiden ulkonäköön heidän ollessaan lapsia ja murrosikäisiä. Vaikka muutokset rajoittuvat yleensä kasvojen luustoon, tunnetaan tapauksia, joissa muutokset ulottuvat kylkiluihin asti. Kasvojen epämuodostumien lisäksi kerubismin seurauksena voi olla silmien asennonmuutos, ylähengitystietukos, uniapnea, puhumisen ongelmia ja puremisvaikeuksia hampaiston puhkeamisen ja kehittymisen häiriöiden vuoksi.
Kerubismin aiheuttaa geenin SH3BP2 mutaatio, joka sijaitsee kromosomissa 4pl 6.3, joka koodaa 561 aminohaposta koostuvaa proteiinia. Taudin ensimmäinen kuvaaja oli W.A. Jones, joka myös nimesi sen 1933. Nimen lähtökohtana oli potilaiden ulkonäkö, joka muistutti ylöskääntyneine silmineen renessanssimaalausten pulleaposkisia puttohahmoja, joita usein - vaikka väärin - nimitetään kerubeiksi. Kerubismin esiintyvyyttä ei tunneta, eikä sitä ole tapausten erilaisuuden vuoksi helppo määrittää. Vuoteen 2010 asti maailmalla tunnetaan yhteensä kaikkiaan noin 300 tapausta.
Kerubismi on luonteeltaan hyvänlaatuinen tautitila, jonka ennuste on yleensä erittäin hyvä. Oireet ilmenevät noin neljän vuoden iässä ja tavallisesti muutokset etenevät hitaasti murrosikään asti, alkavat sitten pysähtyä ja taantua luun uudismuodostuksen johdosta. Noin 30-vuotiaiana potilaiden ulkonäkö ei juurikaan poikkea tavanomaisesta. Hoito keskittyy puremisen ja nielemisen turvaamiseen. Koska tautitila paranee itsestään, esteettisiä korjausleikkauksia suositellaan lykättäväksi nuoruusikään saakka. Leukojen rekonstruointi luusiirteiden avulla saattaa joskus olla tarpeen.
Cannon Streetin asema
Cannon Streetin asema on rautatieasema ja Lontoon metron District Linen ja Circle Linen asema Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se kuuluu Oyster-kortin vyöhykkeeseen 1. Vuonna 2013 metroasemaa käytti 4,64 miljoonaa matkustajaa.
Aseman alla on roomalaisaikaisen hallintorakennuksen rauniot.
Rautatieasemalla oli alkujaan rautarunkoinen lasikatto, mutta se vaurioitui toisessa maailmansodassa ja purettiin kokonaan 1958.
WOW air
WOW air (ICAO: WOW) on islantilainen halpalentoyhtiö, jonka kotikenttänä toimii Keflavíkin kansainvälinen lentoasema lähellä Reykjavíkia.
WOW air lentää useisiin Euroopan maihin sekä Pohjois-Amerikkaan. Yhtiö perustettiin marraskuussa 2011 ja sen ensilento oli 31. toukokuuta 2012 Pariisiin. Lentoyhtiön perusti islantilainen yrittäjä Skúli Mogensen. Vuonna 2015 yhtiön lennoille odotettiin 800 000 matkustajaa.
Yhtiön laivasto koostui tammikuussa 2018 seuraavista koneista:
Nekrotisoiva faskiitti
Nekrotisoiva faskiitti on A-streptokokkibakteerin ("Streptococcus pyogenes") aiheuttama hengenvaarallinen pehmytkudoksissa etenevä tulehdus. Se johtaa ihon, ihonalaisen rasvan, lihaskalvon ja joskus lihasten kuolioon Sitä kutsutaan myös "lihansyöjäbakteeriksi". Taudinkuvan kuvasi Ben Wilson (USA) vuonna 1952. Tulehdus voi alkaa pienestäkin ihorikosta, leikkaushaavasta, hyönteisen pistoksesta tai jopa tylpästä vammasta. Kuolleisuus on hyvälläkin hoidolla 10-15 prosenttia.
Lundmark
Lundmark on ruotsinkielinen sukunimi.
Vuosi nolla
Vuosi nolla on pop rock -yhtye Egotripin studioalbumi. Se julkaistiin 20. maaliskuuta 2015 levymerkillä Warner Music.
Denyse Tontz
Denyse Tontz (s. 17. syyskuuta 1994 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, tanssija ja näyttelijä, joka on palkittu Daytime Emmy -palkinnolla. Hänet tunnetaan parhaiten Nickelodeon-kanavan televisiosarjasta "Big Time Rush", jossa hän näyttelee Jennifer Woodsia. Hän esiintyy myös Nikki Ortizin roolissa Disney Channelin komediasarjassa "Dog with a Blog". Tontzilla oli vierailevat roolit Disneyn sarjoissa "Shake It Up" ja "Kaksi kunkkua".
Lisäksi Tontzilla on päärooli Miranda Montgomeryna saippuasarjan "All My Children" vuoden 2013 uusintaversiossa. Sarja kuitenkin lopetettiin uudestaan melko pian. Hän on myös julkaissut kaksi musiikkikappaletta, "Better Than Nothing" vuonna 2012 ja uusimpana "Mr. Hipster" marraskuussa 2014. Ennen näyttelijänuraansa Tontz toimi lapsimallina. Hän teki mainoksia mm. Mattelille, Targetille, Tommy Hilfigerille, Tom Tailorille ja Guessille.
Vuonna 2014 Tontz palkittiin Daytime Emmyllä parhaasta kappaleesta draamasarjassa "All My Children". Hän seurustelee "Glee"-sarjasta tunnetun näyttelijä Mark Sallingin kanssa. Salling vahvisti parin seurustelevan heinäkuussa 2014.
Shook Up!
Shook Up! on Ile Kallio Big Rock Band-kokoonpanon debyyttialbumi. Levyltä on julkaistu singlenä levyn nimikkokappale "Shook Up!" sekä ”My Shining Star". Kokoonpanossa vaikuttaa solistina ruotsalaissyntyinen laulaja Patrik Eriksson
Ile Kallion toimiessaan kitaristina ja taustalaulajana.
Suurin osa kappaleista on yhtyeen omaa tuotantoa, lisäksi levyllä on myös kolme cover-kappaletta joista kaksi on aikaisemmin levyttänyt Hurriganes.
Kaikki kappaleet sovittaneet Ile Kallio, Okko Laru, Patrik Eriksson ja Panu Syrjänen.
Huutoja hiljaisesta huoneesta
Huutoja hiljaisesta huoneesta on vuonna 2012 ilmestynyt Kuusumun Profeetan kymmenes studioalbumi. Yhtye äänitti levyn kahdessa osassa, joista jälkimmäiseen liittyi kesällä 2012 mukaan myös Magyar Possessa vaikuttava kitaristi Harri Sippola. Ensimmäiset studiosessiot oli pidetty jo pari vuotta aikaisemmin. Albumia on kutsuttu Kuusumun Profeetan uran eheimmäksi ja tasapainoisimmaksi kokonaisuudeksi.
Pray to God
”Pray to God” on skotlantilaisen levytuottaja ja DJ Calvin Harrisin kappale hänen neljänneltä studioalbumilta "Motion". Kappaleella on mukana myös yhdysvaltalainen popbändi Haim. Kappale julkaistiin 6. maaliskuuta 2015 albumin viidentenä singlenä. Kappale on ollut menestys muun muassa Belgiassa, Australiassa sekä Britanniassa. Suomessa kappale on sijoittunut myyntilistoilla vain latauslistalle, jolla parhaimmillaan 16:nneksi. Radioissa kappale on sijoittunut 46:nneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Kappaleesta julkaistiin 11. helmikuuta 2015 Emil Navan ohjaama musiikkivideo. Haimin jäsenillä on videolla yllään kokomustat vaatteet heidän seistessä erilaisten luontomaisemien edessä. Videolla nähdään myös useita eläimiä kuten susia, leijonia, kaneja, karhuja sekä kotkia. Harris itse ei esiinny videolla.
Estlander-palkinto ja -mitalit
Estlander-palkinto ja Estlander-mitalit ovat suomalaisia tunnustuspalkintoja, jotka myönnetään ”merkittävästä työstä suomalaisen muotoilun hyväksi”. Palkinto ja mitaleja on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 2000, jolloin palkinnon perustaja Suomen Taideteollisuusyhdistys - Konstflitföreningen i Finland ry vietti 125-vuotisjuhliaan.
Estlander-mitalit ovat pronssisia, hopeisia tai kultaisia tunnustusmitaleja, joiden saajien katsotaan syventäneen muotoilukulttuurin ja suomalaisen elinkeinoelämän vuorovaikutusta merkityksellisesti.
Estlander-palkintoon sisältyy pronssinen mitali ja rahapalkinto, joka on ollut suuruudeltaan 5 000 euroa. Palkinto on tunnustus erityisesti muotoilun käyttöstä yritystoiminnassa.
Palkinnot on nimetty professori Carl Gustaf Estlanderin (1834–1910) mukaan. Estlander teki aloitteen Suomen Taideakatemian koulun eli "Ateneumin", nykyisen Kuvataideakatemian perustamisesta ja oli myös Taideteollisuusyhdistyksen perustajia.
Lasten saari (elokuva)
Lasten saari ("Barnens ö") on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Elokuvan on ohjannut Kay Pollak, joka teki siihen myös käsikirjoituksen P. C. Jersildin samannimisen romaanin pohjalta yhdessä Ola Olssonin ja
Carl-Johan Sethin kanssa. "Lasten saari" kertoo yksinhuoltajaäidin Reine-pojasta, jonka pitäisi lähteä kesäleirille mutta joka jääkin yksin Tukholmaan äidin lähdettyä omalle lomalleen.
11-vuotias Reine Larsson on huolissaan huolettoman lapsuutensa loppumisesta ja pelkää murrosiän alkamista, kun on huomannut seksiasioiden sekoittavan aikuisten päät. Äiti on lähdössä omalle lomamatkalleen ja on hankkinut Reinelle paikan kesäleiriltä Lasten saarella. Äiti saattaa Reinen metrojunaan, mutta Reine jääkin seikkailemaan Tukholman keskustaan ja palaa aina yöksi tyhjään kotiinsa. Näin Reine viettää koko kuuman kesän yksin Tukholmassa, tapaa monenlaisia ihmisiä ja miettii elämää. Voisiko hänen isänsä olla formulakuljettaja Ronnie Peterson? Onko Jumala olemassa? Entä helvetti? Kun Reine saa tietää, ettei äiti olekaan matkoilla vaan viettää aikaansa miesystävänsä Stigin kanssa, Reine karkaa omille teilleen tulematta enää yöksikään kotiinsa. Kun hän vähitellen päättää palata, hän on maksanut hinnan hankkimistaan vastauksista elämän kysymyksiin ja alkaa hyväksyä aikuistumisensa.
Ruotsin elokuvakriitikkojen liitto valitsi "Lasten saaren" vuoden 1980 parhaaksi ruotsalaiselokuvaksi. Elokuva palkittiin vuoden 1981 Guldbagge-palkintogaalassa Svenska Filminstitutetin laatupalkinnolla. Lisäksi Pollak palkittiin parhaasta ohjauksesta ja Stigiä näyttelevä Ingvar Hirdwall parhaana näyttelijänä. 
Kay Pollak sai myös Chaplin-elokuvalehden palkinnon.
Vuonna 2009 "Lasten saari" -elokuva pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Pyhän Jaakobin kirkko (Paimio)
Pyhän Jaakobin kirkko on samannimisen seurakuntayhdistyksen omistama kirkko Paimiossa Varsinais-Suomessa. Se on toinen Paimion alueella olevista kirkoista, Hevonpäähän 1926–1928 harmaakivestä tehdylle jalustalle rakennettu punatiilinen pitkäkirkko. Toinen on Pyhän Mikaelin kirkko Vistan kylässä.
Arkkitehti Lars Sonck laati palaneen kirkon tilalle jo 1912 piirustukset jugendtyylistä puista pitkäkirkkoa varten, mutta suunnitelma hylättiin. Myös sittemmin rakennettu kirkko on hänen suunnittelemansa. Kirkon kolmilaivaisen runkohuoneen pitkiltä sivuilta ulkonevat pohjoispäädyssä sakasti ja vastakkainen kylkiäinen. Pohjoispäädyn satulakatolta nousee piikkiin päättyvä kattoratsastaja. Pitkien sivujen ikkunat ovat segmenttikaaripäätteiset ja väriltään vaalean kellertävät. Keskilaivan sisäkatto on lautainen paraabeliholvi, sivulaivoissa on tasakatot. Kirkon sisäkoristelun teki Oskari Niemi, se uusittiin 1960. Myös alttarin mosaiikkiteos "Kristuksen pää" on Niemen tekemä, vuodelta 1928. Istumapaikkoja kirkossa on 200. Kirkon 7-äänikertaiset urut on valmistanut Edwin Ilmarinen 1979. Erillisen puisen kellotapulin rakensi Joonas Wrigstadius 1734, sen kellot ovat vuosilta 1744 ja 1875. Kirkon kuori on rakennuksen pohjoispäädyssä ja saarnatuoli on alttarin takana, rakennettu sen kanssa yhteen.
Viksbergin kartanon kirkkoa varten lahjoittamalla maa-alueella on kartanon omistajiin kuuluneen Rehbinder -suvun 1824 rakennuttama hautakappeli. Sinne on haudattu majuri, vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder puolisoineen sekä heidän poikansa, kartanon 1811–1841 omistanut ministerivaltiosihteeri ja kreivi Robert Henrik Rehbinder puolisoineen. Muodoltaan puolipyöreän kappelin on suunnitellut Carl Ludvig Engel.
Tuupovaaran kirkko
Tuupovaaran kirkko on Joensuun Tuupovaarassa sijaitseva puinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka rakennettiin 1902 J. V. Mäkisen suunnitelman mukaan. Runkohuoneesta ulkonee kuoripäädyssä matala suorakulmainen sakasti. Tornin ja runkohuoneen kulmauksissa on pienet aumakattoiset ulokkeet. Tornin yläosa on monikulmainen ja päättyy korkeaan pyramidihuippuun, kello on vuodelta 1901. Kirkon ikkunat ovat korkeat, räystäiden alapuolta kiertää koristelista. Kirkkoa on korjattu 1930 ja 1968. Istumapaikkoja kirkossa on 900. Kirkon 13-äänikertaiset urut rakensi 1878 Jens Zachariassen, ne lahjoitti 1952 talousneuvos Julius Ernvall Paimiosta. Veikko Virtanen uudisti urut 1970. Kirkon alttaritaulun "Ylösnousemus" on maalannut Eino J. Härkönen 1942.
Luettelo hätäkeskuksen tehtäväluokista
Tehtäväluokat ovat hätäkeskuksen antamat ns. tehtävänumerot, jotka kertovat tehtävätyypin.
Kiireellisyysluokkia on neljä: A, B, C ja D. A on kiireellisyysluokista kiireellisin ja D kiirellisyysluokan tehtävää voidaan taas tarvittaessa jonotuttaa.
Kirjainlyhenteistä käytetään nimiä: A=Aarne/Aatami, B=Bertta, C=Celsius ja D=Daavid.
Pukarojärvi
Pukarojärvi eli Pukaronjärvi tai Pukarajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 900 metriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 450 metriä pitkä laskuoja Sotkajärven Taipaleenlahteen.
Järven rantaviiva on 7,3 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Järvellä on viisi saarta. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä.
Ojajärvi (järvi Tammelassa)
Ojajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.
Järven pinta-ala on 129 hehtaaria ja sen pituus on 2,0 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven keskivaiheilla itärannalla, josta saa alkuunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Sotkajärveen.
Järven rantaviiva on 9,2 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Saaria on 12, joista Honkisaari, Isosaari ja Kyhkyssaari ovat suurimmat. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa Ojajärven rantaviivassa on nykyiseen verrattuna pieniä eroja. Selkeimpiä ovat seuraavat erot. Nykyinen Raatosaari niminen niemi oli Senaatin kartastossa saari. Nykyinen Honkisaari on piiretty Senaatin kartastossa kahdeksi saareksi. Nykyinen Salakkakärki puuttuu Senaatin kartasta kokonaan. Tällaiset erot on voinut syntyä laskuojan myöhemmissä perkauksissa.
Kiihtelysvaaran kirkko
Kiihtelysvaaran kirkko oli Joensuun Kiihtelysvaarassa sijainnut puinen ristikirkko, joka rakennettiin Heikki Hägerin johdolla 1769–1770. Kirkko tuhoutui kokonaan tuhopoltossa 23. syyskuuta 2018. Erillinen kellotapuli onnistuttiin suojaamaan tulelta.
Kirkon kuorisakaran jatkoksi oli rakennettu sakasti ja 1850-luvulla muihin sakaroihin eteiset. Kirkossa oli aumakatot, keskellä olevan lyhytvartisen tornin huipulla oli kattoratsastaja. Sisäkatteena oli puuholvit. Kirkkoa korjattiin 1830-luvulla, vuosina 1855–1856 ja Juhani Viisteen johtamana perusteellisesti 1931. Kirkon pinta-ala oli 243 neliötä ja istumapaikkoja siellä oli 452 hengelle. Kirkon alkuperäiset 11-äänikertaiset urut rakensi Kangasalan urkutehdas 1912, ne saatiin Ruskealan kirkosta. Uudet 12-äänikertaiset urut valmisti Suomen Urkuhuolto 1940. Kirkon alttaritaulun "Kristus ristillä" maalasi Samuel Elmgren 1831.
Alttaritaulun lisäksi kuorin etelä- ja pohjoisseinillä olevat Jumalan kaikkinäkevää silmää esittävät maalaukset ja lehterin kaiteiden balusterijäsentely olivat Samuel Elmgrenin tekemiä. Maalauskoristelu restauroitiin 1967 arkkitehti Heikki Havaksen ja konservaattori Thorvald Lindqvistin johdolla. Kiihtelysvaaran kirkko oli vanhimpia Pohjois-Karjalassa säilyneistä kirkoista.
Kirkon kellotapuli on vuodelta 1856 ja uusittu yläosastaan vuonna 1931. Edellinen tapuli paloi salaman sytyttämänä 1813.
Kirkolta tuli automaattinen palohälytys noin kello 4.50 sunnuntaina 23. syyskuuta 2018. Pelastuslaitoksen myöhemmin aamulla julkaiseman tiedotteen mukaan kellotapuli ja lämpölaitos saatiin suojattua, mutta tuolloin kirkon katto oli jo romahtanut ja vain hirsiseinät pystyssä. Kirkko tuhoutui kokonaan. Palo ei aiheuttanut henkilövahinkoja.
Kirkon kiinteistömestari Jouni Heiskanen onnistui pelastamaan alttaritaulun, ehtoollishopeat ja osan alttarivaatteista.
Sunnuntaina päivällä pidetyssä tiedotustilaisuudessa poliisi ilmoitti epäilevänsä paloa tuhopoltoksi, koska ensimmäisinä paikalle tulleiden mukaan tuli oli tuolloin kirkon ulkoseinässä. Sähkökeskuksen teknisen vian mahdollisuutta ei ollut suljettu pois. Maanantaina 24. syyskuuta kirkon raunio oli jäähtynyt niin paljon, että sitä päästiin tutkimaan. Tuolloin poliisin palokoirat ilmaisivat, että kirkon sytyttämisessä on mahdollisesti käytetty palavia nesteitä apuna. Maanantaina poliisi otti kotietsinnän yhteydessä kiinni neljä joensuulaista henkilöä epäiltynä kirkon palosta. Epäiltyjen jäljille päästiin poliisin omien tutkimusten ja yleisövihjeiden perusteella, poliisi tiedotti tiistaina aamupäivällä. Torstaina 27. syyskuuta pidetyssä vangitsemisoikeudenkäynnissä Pohjois-Karjalan käräjäoikeus vangitsi kiinniotetuista yhden, 29-vuotiaan paikkakuntalaisen miehen epäiltynä törkeästä tuhotyöstä. Kolme muuta kiinniotettua päästettiin vapaaksi. Vangittu on tunnustanut sytyttäneensä kirkon ja antanut poliisille yksityiskohtaisen teonkuvauksen.
Pohjois-Karjalan käräjäoikeudessa tuomittiin 22. tammikuuta 2019 paikkakuntalainen Aki Petri Pöllänen 2 vuoden 8 kuukauden ehdottomaan vankeuteen ja liki kolmen miljoonan euron korvauksiin törkeästä vahingonteosta.
Arja Pessa
Arja Pessa oik. "Arja Eeva-Liisa Jurkka" (8. helmikuuta 1943 Helsinki – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi.
Garissan yliopiston isku
Garissan yliopiston isku tapahtui 2. huhtikuuta 2015, kun ryhmä aseistautuneita miehiä hyökkäsi Kenian pohjoisosassa lähellä Somalian rajaa sijaitsevassa Garissan kaupungissa yliopiston kampukselle. Iskun tekijäksi ilmoittautui al-Shabaab. Hyökkääjät ottivat opiskelijoita panttivangeiksi. Eloonjääneiden mukaan hyökkääjät erottelivat opiskelijoiden joukosta kristityt ja ampuivat heidät heti. Kenian asevoimat hyökkäsivät terroristeja vastaan. Panttivangeista ainakin 147 sai surmansa.
Naamioituneet hyökkääjät saapuivat Garissan yliopiston kampusalueelle aamulla 2. huhtikuuta ja ampuivat kaksi yliopistolle palkattua vartijaa. Tämän jälkeen he etenivät kampukselle huutaen silminnäkijöiden mukaan olevansa al-Shababista ja surmasivat valikoiden kristittyjä opiskelijoita. Osa opiskelijoista yllätettiin näiden ollessa valmistautumassa kokeisiin luokkahuoneissa. Osa heistä pääsi pakoon kampusaluetta ympäröivän aidan läpi. Iskuun vastanneet Kenian turvallisuusjoukot piirittivät lopulta hyökkääjät kampusalueella sijaitsevaan naisten asuntolaan. Neljä hyökkääjistä kuoli, kun heidän räjähteillä varustetut itsemurhavyönsä räjähtivät. Hyökkäysen jälkeen viranomaiset ilmoittivat pidättäneensä yhteensä viisi henkilöä.
Somaliainen terroristijärjestö al-Shabab otti vastuun iskusta. Kenian viranomaiset nimesivät iskun suunittelijaksi al-Shababiin kuuluvan Mohamed Kunon. Kuno tunnetaan myös nimellä Mohamed Dulyadin ja hän on taustaltaan Kenian somali, joka siirtyi Somalian puolelle ja liittyi sittemmin al-Shababin riveihin. Hänen vangitsemisestaan on luvattu 215 000 dollarin palkkio. Al-Shababin mukaan se on ollut sodassa Kenian kanssa lokakuusta 2011, jolloin Kenian armeija alkoi suorittaa operaatioita Somalian puolella al-Shababia vastaan. Al-Shabab oli tätä ennen ylittänyt Kenian ja Somalian vastaisen rajan useasti ja ottanut panttivankeja Kenian puolelta. Al-Shababin uskotaan värvänneet somalien lisäksi myös kenialaisia. Erään silminnäkijän mukaan hyökkääjät olivat puhuneet puhelimessa swahiliksi eli kielellä, jota ei juuri puhuta Somaliassa, mutta joka on Keniassa yleinen.
Prenocephale
Prenocephale on sukupuuttoon kuollut Pachycephalosauridae-heimoon kuuluva dinosaurussuku. Se eli liitukaudella Mongolian alueella. Se oli kasvinsyöjä ja noin 2,4 metriä pitkä. Sen nokka oli kapeampi kuin muiden samaan heimoon kuuluvien sukujen. Dinosauruslöydöt, joita on pidetty sukuina "Homalocephale" ja "Sphaerothus", ovat ehkä "Prenocephaleen" poikasia tai nuoria. "Tylocephale", joka kuului samaan heimoon "Prenocephaleen" kanssa, eli ehkä samoilla seuduilla.
Pertti Oksa
Pertti Oksa (24. huhtikuuta 1957 Mikkeli – 4. maaliskuuta 2015 Mikkeli) oli suomalainen ravintolaketjun ja panimon perustaja. Hän laajensi äitinsä Mikkeliin perustamaa ravintolaketjua ja oli suomalaisen pienpanimotoiminnan uranuurtajia.
Hän hankki vuonna 2002 omistukseen Saimaan Juomatehtaan, joka aloitti nimellä Saimaan Panimo vuonna 1999. Hän perusti 2006 Helsinkiin Bruuveri-panimoravintolan. Hän sai alan ammattilaisilta vuoden olutkrouvari-tittelin ja panimon oluet menestyivät testeissä. Hän toimi alojensa liitoissa ja yrittäjäjärjestöissä
Oksa vaikutti myös kunnallispolitiikassa kotikaupungissaan Mikkelissä.
Sorbus (viini)
Sorbus oli halpa, väkevä ja makea pihlajanmarjaviini , jota Alko myi vuosina 1935–2010. Sana "sorbus" tarkoittaa pihlajaa. Sorbus, lempinimeltään ”soppa”, oli yhdessä toisen Alkon tuotteen Gambinan kanssa erityisesti laitapuolen alkoholistien suosiossa. Viimeiset Sorbus-pullot myytiin elokuussa 2010, kun merkki poistui Alkon valikoimista heikon kysynnän vuoksi.
Pöytäviina
Pöytäviina eli tikkuviina on suomalainen viinamerkki, jota Alko valmisti ja myi huhtikuusta 1932 kesäkuuhun 2014. Se oli väritöntä, ja sen alkoholipitoisuus oli 37 prosenttia.. Merkin nimi saattaa johtua siitä, että se oli alun perin tarkoitettu aterioiden yhteydessä käytettäväksi niin sanottuina ruokaryyppyinä.
Pöytäviina oli ensimmäinen Alkon Rajamäen tehtailla pullotettu tuotemerkki, ja se pysyi Alkon myyntitilastojen kärjessä aina 1970-luvulle saakka. Alun perin Pöytäviinaa valmistettiin sulfiittispriistä, joka oli peräisin selluloosatehtaiden jäteliemestä. Valmistuksessa siirryttiin ohraetanoliin 1995.
Tikkuviina oli Pöytäviinan saama nimitys mahdollisesti jo silloin, kun Alko valmisti Pöytäviinan puusta. Toinen nimen selitys on se, että sota-aikana Alko ei saanut enää Ranskasta korkkikapseleita, vaan korkkeja tehtiin koivusta ja puukorkkia kierrettäessä käsiin saattoi tulla tikkuja. Vaikka tämä selitys ei olisi oikea, se ainakin vahvisti tikkuviina-nimityksen käyttöä. Puukorkit eivät aina olleet täysin tiiviitä, ja sen vuoksi pullon etiketissä oli teksti "Säilytettävä pystyssä".
Infiniti Q50
Infiniti Q50 on Infinitin vuodesta 2013 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Se esiteltiin vuoden 2013 Detroitin autonäyttelyssä. Q50:n myynti alkoi Yhdysvalloissa samana vuonna.
Japanissa mallia myydään Nissan Skyline -nimisenä.
Katri Pihlaja
Katri Emilia Pihlaja (1. syyskuuta 1893 Turku – 18. lokakuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Katri Pihlajan vanhemmat olivat leipurimestari Johan Henrik Lähteinen ja Emma Kristina Leppänen. Pihlaja valmistui ylioppilaaksi 1911 ja voimistelun opettajaksi 1916. Hän aloitti näyttelijänuransa Turun Työväen Teatterista keväällä 1917 ja oli kiinnitettynä Turun Suomalaiseen Teatteriin 1918–1923 ja edelleen Viipurin Näyttämöön 1923–1924, Oulun Työväen Teatteriin 1924–1926, Kotkan Näyttämöön 1926–1929 ja Kansan Näyttämöön vuodesta 1929 kuolemaansa syksyllä 1930.
"Lupaavaksi, sympaattiseksi ja henkeväksi" luonnehditun Pihlajan näyttämötehtäviä olivat muiden muassa Regina näytelmässä "Regina von Emmeritz", Elina tragediassa "Elinan surma" ja Miinan osa Maria Jotunin draamassa "Miehen kylkiluu". Hänen roolejaan olivat niin ikään Portia klassikkonäytelmässä "Venetsian kauppias" ja Katherine Victorien Sardoun komediassa "Rouva Suorasuu".
Katri Pihlajan aviopuoliso oli näyttelijä Rafael Pihlaja (1893–1951). Pariskunnalla oli poika, Matti Pihlaja (1923–1973).
Terhi Juurinen
Terhi Juurinen, o.s. "Lehto" (28. lokakuuta 1945 Helsinki – 16. helmikuuta 2015 Helsinki), oli suomalainen keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä Seenat-keramiikkayrityksen perustajista vuonna 1976. Vuodesta 1999 hän toimi sen nimissä yksin. Hän sai vaikutteita japanilaisesta estetiikasta.
Juurinen sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1979 yhdessä Lea Klemolan ja Riitta Pensanen. Vuonna 2014 myönnetyn taiteilijaeläkkeen ansiosta hänen oli tarkoitus keskittyä uusiin ideoihin.