Kuun maisema
Kuun maisema on Mika Waltarin kirjoittama pienoisromaani. Waltari kirjoitti sen vuonna 1946, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1953 samannimisessä kokoelmassa. Useille kielille käännetty pienoisromaani kuuluu Waltarin arvostetuimpaan tuotantoon.
Romaani kertoo kahden päähenkilön, Joelin ja mustatukkaisen Miriamin tarinan lapsuudesta aikuisuuteen, noin 30-vuotiaiksi. Tarinan kertoja Joel on romaanin alussa 12-vuotias poika, joka viettää kesälomaa vanhan kelloseppäsetänsä ja tätinsä luona pienessä kauppalassa. Vanhusten koti kuvataan ahdistavan pikkuporvarilliseksi, säästäväiseksi, siistiksi ja ankaran moraaliseksi. Kesän lopussa taloon muuttaa myös kasvattitytär Miriam.
Joel vierailee perheessä loma-aikoina vuosien mittaan, ja hänen ja Miriamin välille syntyy eroottinen jännite, joka ei johda kuitenkaan suudelmaa ja kömpelöitä hyväilyjä pidemmälle. Miriam on vilkas ja esiintymishaluinen tyttö, joka ei sopeudu ympäristön ahtaisiin sääntöihin. Nuoret varttuvat aikuisiksi, ja Joel ryhtyy opiskelemaan itämaisia kieliä. Miriam alkaa kasvattivanhempiensa vastusteluista huolimatta näyttelijäksi, mutta valehtelee heille käyvänsä kauppaopistoa. Kun he kuulevat lopulta totuuden, tädin ja Miriamin välille syttyy riita ja setä kuolee yllättäen seuraavana päivänä. Miriam saa häneltä perinnön, vaikka sukulaiset pitävät häntä syypäänä sedän kuolemaan.
Tarinan lopussa tätikin on kuollut ja Joel ja Miriam tapaavat hänen vanhassa talossaan, kumpikin vanhentuneena ja elämän kolhimana. Miriam on solminut järkiavioliiton varakkaan liikemiehen kanssa ja luopunut näyttelijänurastaan. Joel on haavoittunut rintamalla, ja hänen kätensä on amputoitu. He rakastelevat ensimmäisen kerran, mutta se ei tuota iloa vaan korostaa entistä enemmän heidän yksinäisyyttään.
”Kuun maisema” viittaa teoksessa ensinnäkin konkreettisesti Kuun ”lohduttomaan kraatterimaisemaan”, jota tähtitiedettä harrastava setä tarkastelee kaukoputkensa läpi. Toisaalta se vertautuu ensin sedän ja tädin talossa vallitsevaan ahdistavaan tunnelmaan, sitten sodan raunioittamaan maailmaan, ja lopulta päähenkilöiden sisäiseen tyhjyyteen. Erityisen arvostelevasti "Kuun maisema" suhtautuu uskontoon ja ankariin tapakristittyihin.
Panu Rajalan mielestä "Kuun maisemassa" on sama sanoma kuin "Sinuhe egyptiläisessä", mutta yksioikoisemmin esitettynä. Hänen mukaansa "Kuun maiseman" teemoja ovat ihmisten vieraus toisilleen, heidän kehittymisensä eri suuntiin ja herkkien tunteiden kovettuminen. Se on kahden ihmisen epäonninen kehityskertomus, sillä yhteiskunnan paineet murtavat päähenkilöiden parhaat mahdollisuudet.
"Kuun maisema" julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1953 samannimisessä kokoelmassa, jossa olivat lisäksi pienoisromaanit "Jokin ihmisessä", "Jäinen saari", "Ennen maailmanloppua", "Pariisilaissolmio" ja "Ihmisen vapaus". Kokoelma sai hyvän vastaanoton, sillä peräti kolme professoria kirjoitti siitä kiittävän arvostelun: he olivat Lauri Viljanen, V. A. Koskenniemi ja Rafael Koskimies. Sekä Koskenniemi että Koskimies vertasivat Waltarin pienoisromaaneita jopa Maupassantiin. Waltari sai kokoelmasta myös valtionpalkinnon. Toisaalta modernistit eivät pitäneet Waltarista, ja esimerkiksi Tuomas Anhavan mielestä teos oli ”Waltarinkin työksi harvinaisen kehno” ja ”vetisenmakeaa” viihdekirjallisuutta.
Kokoelma käännettiin myös englanniksi nimellä "Moonscape and other stories", ja se sai hyvän vastaanoton. Lisäksi pienoisromaani tai kokoelma on käännetty espanjaksi, kiinaksi, kroatiaksi, saksaksi ja viroksi.
60-vuotishaastattelussaan Waltari nimesi "Kuun maiseman" läheisimmäksi teoksekseen. Kriitikko Hannu Marttilan mukaan pienoisromaani on ”täydellistä Waltaria”.