hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Niclas Bergfors
Niclas Bergfors (s. 7. maaliskuuta 1987 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kesäkuussa 2013 KHL-seura Admiral Vladivostokiin. Hän on taitava ja nopea oikealta pelaava laitahyökkääjä.
Bergfors on Södertälje SK:n kasvatti. Hän teki elokuussa 2004 kaksivuotisen sopimuksen Södertäljen Elitserien-joukkueen kanssa. Bergfors pelasi 25 Elitserien-ottelua tehden yhden maalin sekä kaksi playoff-ottelua. Hänet valittiin kauden päätteeksi Ruotsin vuoden junioripelaajaksi.
New Jersey Devils varasi Bergforsin ensimmäisellä kierroksella numerolla 23 . Hän siirtyi heti varauksensa jälkeen Devilsin organisaatioon kaudeksi 2005–2006. Bergfors pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kolmannella sopimuskaudellaan 2007–2008. Kaudella 2008–2009 hän pelasi kahdeksan NHL-ottelua ja teki myös ensimmäisen maalinsa, mutta läpimurto NHL:ään tapahtui kaudella 2009–2010. Devils myi Bergforsin kauden aikana Atlanta Thrashersiin Johnny Oduyan, Patrice Cormierin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Ilja Kovaltšukiin ja Anssi Salmelaan. Bergfors teki Devilsissä ja Thrashersissa yhteensä 81 ottelussa tehopisteet 21+23=44. Hänet valittiin kauden päätteeksi NHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen.
Syyskuussa 2010 Bergfors teki Thrashersin kanssa vuoden mittaisen ja 900 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Helmikuussa 2011, kesken kauden 2010–2011, hän siirtyi Florida Panthersiin. Panthers sai pelaajakaupassa hänen lisäkseen Patrick Rissmillerin, kun Thrashersiin siirtyivät Radek Dvořák ja viidennen kierroksen varausvuoro. Bergfors teki kauden aikana 36 pistettä, ja kauden jälkeen hän teki vuoden sopimuksen Nashville Predatorsin kanssa.
Bergfors aloitti hyvin Predatorsissa, mutta 11 ottelun jälkeen joukkue halusi lähettää hänet farmiin. Bergfors ei ollut kuitenkaan kiinnostunut farmipeleistä, ja hän siirtyi joulukuun alussa KHL:n Ak Bars Kazaniin. Kazanissa Bergfors pelasi kahdeksan ottelua ja sai niissä vain yhden syöttöpisteen. Hän siirtyi tammikuussa 2012, KHL:n viimeisenä siirtopäivänä Kazanista Severstal Tšerepovetsiin.
Bergfors jatkoi Severstalissa kauden 2012–2013. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi laajennusvaraustilaisuuden kautta Admiral Vladivostokiin.
Bergfors pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa kolmesti (2005, 2006 ja 2007) ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kahdesti (2004 ja 2005). Hän voitti alle 18-vuotiaiden MM-pronssia 2005 ja hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Bergfors oli kisojen maalipörssin toinen Venäjän Aleksei Sopinin kanssa.
Keväällä 2010 Bergfors pelasi kolme A-maaottelua Ruotsin maajoukkueessa tehden niissä yhden maalin. Hän ei kuitenkaan mahtunut lopulliseen MM-joukkueeseen.
Bergforsin isoveli Henrik on jääkiekkopuolustaja. Nicklasin pikkuveli Johan Bergfors pelaa puolestaan hyökkääjänä Nyköpings Hockeyn junioreissa.
Blood of the Earth
Blood of the Earth on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 2010. Albumista on myös julkaistu myös rajoitettu 2:n CD:n versio, jonka toisella levyllä on live-versioita ja haastattelu.
Tyylillisesti albumi edustaa perinteistä Hawkwindin space rock-suuntausta, mutta myös paluuta 1970-luvun heavy rock-vaikutteisiin tunnelmiin on huomattavissa. Hawkwindin tyyliin mukana on myös pari uudelleennauhoitettua versiota, "Sweet Obsession" (alun perin Dave Brockin sooloalbumilta "Earthed To The Ground" (1984)) ja "You'd Better Believe It" ("Hall Of The Mountain Grill" (1974)).
F. W. Kadenius
Fredrik Wilhelm Kadenius (8. lokakuuta 1861 Helsinki – 29. joulukuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja pikakirjoittaja.
F. W. Kadenius valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1883, ja toimi matematiikan ja fysiikan opettajana Viipurin suomalaisessa tyttökoulussa. Hän toimi myös säätyvaltiopäivillä pikakirjoittajana vuodesta 1882. Yksikamariseen eduskuntaan siirryttäessä Kadenius loi eduskunnan pikakirjoituskanslian työmuodot ja oli pikakirjoituskanslian päällikkönä vuoteen 1920 asti. Pikakirjoituslehden päätoimittajana Kadenius toimi 1908–1915. Hän julkaisi kaksi pikakirjoituksen oppikirjaa: alkeisoppikirjan vuonna 1917 ja lyhennysoppaan vuonna 1934.
Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto
Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto ("Cats & Dogs: The Revenge of Kitty Galore") on vuonna 2010 ilmestynyt yhdysvaltalainen perhe-elokuva. Elokuva on jatko-osa vuonna 2001 ilmestyneelle Kuin kissat ja koirat ("Cats & Dogs") -elokuvalle.
Elokuvan alkulaulu ja musiikki muistuttavat Bond-elokuvien alkulauluja ja musiikkia.
Elokuva julkaistiin 30. heinäkuuta 2010, myös 3D-versiona. Elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. elokuuta 2010.
Ensi-iltapäivänään elokuva tuotti 4,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, sijoittuen kuudenneksi ja jääden elokuvien "Dinner for Schmucks", "Inception", "Salt", "Charlie St. Cloud" ja "Itse ilkimys" jälkeen. Se tuotti 12,4 miljoonaa dollaria kolmipäiväisenä viikonloppuna. Tuotot olivat kaukana elokuvan ensimmäisen osan 21,2 miljoonan dollarin lipputuloista, mutta samaa luokkaa kuin kesän toisen eläinelokuvan "Marmaduken" lipputulot (11,2 dollaria miljoonaa kesäkuussa). "Kissat ja koirat: Katti Katalan kosto" -elokuva on tähän mennessä tuottanut 27 miljoonaa dollaria Yhdysvalloissa ja lähes 40 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti.
Bernard-Marie Koltès
Bernard-Marie Koltès (9. huhtikuuta 1948 Metz – 1989 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja.
Koltèsin nuoruus oli väkivaltainen ja kapinallinen. Vaikka hän kokeili kirjoittamista nuorena, hän siirtyi teatterin pariin vasta 20-vuotiaana.Koltès kuoli 1989 aidsin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Koltès kirjoitti noin kymmenen näytelmää, joista ensimmäinen oli pitkä monologi "La Nuit juste avant les forêts" esitettiin 1977 Avignonin festivaalilla. Hänen näytelmänsä "Médée" herätti tosin huomiota jo 1970. Jean Genet vaikutti Koltèsin kirjoitustyöhön. Muiden absurdin teatterin kirjailijoiden tavoin hän tunsi olevansa vieraassa maassa, hänen tapauksessaan homoseksuaalina heteroseksuaalissa maailmassa. Afrikassa hän näki kuinka eurooppalaiset vaikutteet hävittävät alkuperäiskulttuureja. Aiheesta syntyi näytelmä "Combat de nègre et de chiens". Käytyään Amerikassa hän kirjoitti näytelmän "Läntinen satamalaituri" ("Quai Ouest",1985) veljestä ja sisaresta vieraassa kulttuurissa. Psykopaattitappaja Roberto Succo antoi aiheen viimeiseen näytelmään "Roberto Zucco". Se esitettiin postuumisti Berliinissä vuonna 1990 ja esityksen ohjasi Peter Stein. Sitä on sen jälkeen esitetty kaikkialla Euroopssa ja Yhdysvalloissa. Koltès käänsi Shakespeare näytelmän "The Winter's Tale" ranskaksi. Ranskalainen Théâtre National de Bretagne ohjaajanaan  Rachid Zanouda esitti Koltèsin näytelmän "Läntinen satamalaituri" ("Quai ouest") Tampereen teatterikesässä 2.-8.8. 2010.
Pertti Turtiainen
Pertti Kalevi Turtiainen (s. 24. syyskuuta 1946 Tampere) on suomalainen poliitikko. Turtiainen oli kansanedustaja Vasemmistoliiton eduskuntaryhmässä vuosina 1999–2003. Ennen eduskuntauraansa Turtiainen työskenteli levyseppänä.
Turtiainen on kuulunut Kangasalan kunnanvaltuustoon vuodesta 1985 ja -hallitukseen 1991–? sekä Pirkanmaan maakuntavaltuustoon 1996–? ja -hallitukseen 1998–1999. Hänet valittiin kansanedustajaksi Pirkanmaan vaalipiiristä. Eduskunnassa Turtiainen kuului hallintovaliokuntaan, ja hän toimi sen varapuheenjohtajana.
Turtiainen on kuulunut TP-konepajan hallitukseen, Tradekan edustajistoon ja Finnveran hallintoneuvostoon. Hän on Metallityöväen liiton liittotoimikunnan jäsen. Vuonna 2009 Turtiainen vastusti Metalliliiton suunniteltua mutta toteutumatta jäänyttä hanketta yhdistyä Teollisuusalojen ammattiliittoon.
Chris Smalling
Chris Smalling (s. 22. lokakuuta 1989 Greenwich, Lontoo) on englantilainen jalkapallopuolustaja, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia.
Maidstone Unitedissa uransa aloittanut Smalling teki toukokuussa 2008 kaksivuotisen sopimuksen Middlesbroughin kanssa, mutta kärsi koti-ikävästä ja siirtyi kesäkuussa Valioliiga-seura Fulhamiin. Hän pelasi avauskaudellaan pääosan akatemiassa ja reserveissä. Hän debytoi Valioliigassa kauden 2008–2009 päätösottelussa Evertonin kentällä tulemalla vaihdosta sisään Aaron Hughesin tilalle. Hän oli ensimmäistä kertaa avauskokoonpanossa Fulhamin paidassa Eurooppa-liigan ottelussa TsSKA Sofiaa vastaan.
Tammikuussa 2010 Manchester United ilmoitti kiinnostuneensa Smallingista ja hän teki seuran kanssa sopimuksen, mutta pelasi kauden 2009–2010 loppuun Fulhamissa. Siirto varmistui heinäkuussa. Hän debytoi Unitedin paidassa Valioliigassa kotiottelussa West Ham Unitedia vastaan korvaamalla Jonny Evansin. Hän nousi vuoden 2011 puolella Unitedin avauskokoonpanoon pelaamalla hyvin Nemanja Vidićin vierellä. Hän pelasi avauskaudellaan 16 valioliigaottelua mestaruuden voittaneessa Unitedin joukkueessa sekä yhdeksän Mestarien liigan ottelua, muun muassa välierien toisen osaottelun Schalkea vastaan. Tappiollisessa loppuottelussa hän ei pelannut.
Smalling pelasi seuraavalla kaudella 19 valioliigaottelua. Hän kärsi loukkaantumisista, joista toukokuussa 2012 tapahtuneesta jalkapöydänmurtumasta toipuminen kesti puoli vuotta. Unitedin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2012–2013 hän pelasi 15 valioliigaottelua. Kahdella seuraavalla kaudella hän pelasi kummallakin 25 valioliigaottelua. Kaudella 2015–2016 hän oli voittamassa FA Cupia ja pelasi valioliigassa 35 ottelua.
Smalling edusti nuorempana Englannin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueita. Ensimmäisen maaottelunsa Englannin maajoukkueessa hän pelasi EM-karsintaottelussa Bulgariaa vastaan syyskuussa 2011. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2014 ottelun Costa Ricaa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi Englannin kaikki neljä ottelua. Kaikkiaan hän on pelannut 31 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Zbyněk Michálek
Zbyněk Michálek (s. 23. joulukuuta 1982 Jindřichův Hradec, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa NHL:ssä pelaavaa Arizona Coyotesia. Hän on aikaisemmin edustanut Minnesota Wildia, St. Louis Bluesia ja Pittsburgh Penguinsia. Myös Zbyněkin nuorempi veli Milan on ammattilaisjääkiekkoilija.
Michálek aloitti uransa QMJHL-sarjassa kaudella 2000–2001 Shawinigan Cataractesin riveissä. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Houston Aerosin AHL-joukkueeseen, jossa kauden kruunasi Calder Cupin voittaminen.
2003–2004 Michálek pääsi testaamaan taitojaan NHL:ssä Minnesota Wildin riveissä 22 ottelun verran. 2005 hänet kaupattiin Phoenix Coyotesiin Erik Westrumiä ja Dustin Woodia vastaan. Michálek pelasi Coyotesin paidassa viisi kautta, kunnes 2010 vapaana pelaajana solmi 20 miljoonan ja viiden vuoden sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Kesällä 2012 Penguins kauppasi Michálekin takaisin Phoenixiin Harrison Ruoppia, Marc Cheverieta ja Phoenixiin kolmannen kierroksen varausnumeroa vastaan .
Kahden kauden jälkeen hänet kaupattiin St. Louis Bluesiin juuri ennen siirtotakarajan umpeutumista maaliskuussa 2015. Heinäkuussa vapaana pelaajana hän siirtyi takaisin Coyotesiin.
Michálek edustaa Tšekkiä maajoukkuetasolla. Hän pelasi veljensä kanssa vuoden 2010 talviolympialaisissa, jossa Suomi tiputti Tšekin puolivälierissä. Michálek voitti pronssia vuoden 2011 MM-kisoissa.
Michálek on naimisissa Helenan kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Hänen nuorempi veljensä Milan pelaa NHL:ssä Toronto Maple Leafsin joukkueessa.
Benito Archundia
Benito Armando Archundia Téllez (s. 21. maaliskuuta 1966 Tlalnepantla, Meksiko) on meksikolainen jalkapallotuomari. Ammatiltaan hän on juristi ja ekonomisti. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 1993 ja hänen ensimmäinen kansainvälinen ottelunsa oli Yhdysvaltojen ja Kreikan kohtaaminen toukokuussa 1994. Archundia on tuominnut muun muassa kaksissa MM-kilpailuissa, Copa Libertadoreksessa ja Copa Américassa.
Leonard Chess
Leonard Chess (syntyjään Lejzor Czyz) (12. maaliskuuta 1917 Motal – 16. lokakuuta 1969 Chicago) oli puolalaissyntyinen amerikkalainen levytuottaja ja levy–yhtiö Chess Recordsin perustaja.
Lejzor Czys syntyi juutalaiseen yhteisöön Motalissa Puolassa (nykyisin osa Valko-Venäjää). Perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1928, asettui Chicagoon ja muutti sukunimensä Chessiksi. Lejzorista tuli Leonardo ja hänen veljestään Fiszelistä Philip.
Aluksi Leonard ja Philip perustivat Chicagon eteläosassa ainoastaan mustille asiakkaille tarkoitetun yökerhon "Macomba Loungen", joka paloi vuonna 1950. Noihin aikoihin Leonard tapasi pitkäaikaisen yhtiökumppaninsa Muddy Watersin, jonka hän otti artistiksi perustamaansa levy-yhtiöön Chess Recordsiin. Vaikka Watersin lisäksi mm. Little Walter, Howlin' Wolf, Willie Dixon ja Chuck Berry olivat merkittäviä levyttäjiä, niin Chess piti parhaana artistinaan Etta Jamesia.
Chess aikoi myydä yhtiönsä 1960-luvun lopulla mutta kuoli sydänkohtaukseen lähtiessään studiolta. Hän oli kuollessaan 52-vuotias.
Vuonna 2008 ilmestyi Darnell Martinin ohjaama elokuva "Cadillac Records", joka kertoo Chess Recordsin syntytarinan ja sen artisteista. Adrien Brody näyttelee Chessiä, Jeffrey Wright Muddy Watersia, Cedric the Entertainer Willie Dixonia, Columbus Short Little Walteria ja Beyoncé Knowles Etta Jamesia. Elokuvan ensi-ilta oli 5. joulukuuta 2008.
Juha Jokinen (raviselostaja)
Juha Jokinen (s. 1967) on suomalainen raveihin erikoistunut urheilutoimittaja. Jokinen toimii selostajana muun muassa Jyväskylän Killerin raviradalla. Lisäksi hän on vuoden 2012 alusta ollut mukana tekemässä Ravisuora-ohjelmaa TV2:lle.
Jyväskylässä asuva Jokinen on valittu kerran Suomen parhaaksi raviselostajaksi. Hän on myös ohjastanut n. 45 starttia.
Marco Ruben
Marco Gastón Ruben Rodríguez (s. 26. lokakuuta 1986 Capitán Bermúdez, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Argentiinalaista Rosario Centralia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Ruben aloitti uransa Rosario Centralista vuonna 2004. Aikaisemmin hän oli pelannut seuran juniorijoukkueissa. Vuoden 2006 syyskaudella (Apertura) hän teki 17 ottelussa seitsemän maalia ja oli näin joukkueensa paras maalintekijä. Tämä herätti kiinnostusta useissa eri seuroissa kotimaassa sekä Euroopassa. Lopulta hän siirtyi River Plateen 7,5 miljoonan dollarin kaupassa, johon kuuluivat myös seuratoverit Cristian Villagra ja Juan Ojeda.
Ruben ehti pelata River Platessa vain lyhyen aikaa, kun hän siirtyi tammikuussa 2008 espanjalaiseen Villarrealiin 7 miljoonan dollarin siirtokorvauksella. Saapumisensa jälkeen hänet lainattiin välittömästi loppukauden kestävällä sopimuksella Recreativoon. 27. tammikuuta 2008 hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan Primera Divisiónissa Getafea vastaan.
Kauden 2008–2009 hän jatkoi lainalla Recreativossa ja pelasi yhteensä 29 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Joukkue ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa kauden päätteeksi ja niin hän palasi takaisin Villarrealiin. Hän vietti kuitenkin suurimman osan kaudesta seuran reservijoukkueessa, joka pelasi Segunda Divisiónissa.
7. helmikuuta 2010 Ruben pelasi ensimmäisen sarjaottelunsa Villarrealin edustusjoukkueessa Mallorcaa vastaan.
Vuonna 2015 Ruben palasi joukkueeseen, jossa aloitti uransa, Rosario Centraliin.
Living in the USA
Living in the USA on yhdysvaltalaisen laulajan Linda Ronstadtin studioalbumi vuodelta 1978. Levyn on julkaissut Asylum Records ja sen on tuottanut Peter Asher.
Levyn on äänittänyt ja miksannut Val Garay The Sound Factory -studiossa Los Angelesissa 5. toukokuuta ja 3. heinäkuuta välisenä aikana 1978. Garayn apulaisena on ollut George Ybarra. Miksaus on tehty Aphex Aural Exciter -systeemillä. Masteroinnin on tehnyt Doug Sax Mastering Labissa.
Kannen graafinen suunnittelija on Kosh ja valokuvat on ottanut Jim Shea.
Levyllä soittavista muusikoista ei ole mainintaa, mutta sisäkannen kuvassa ulkoilmaravintolassa olevat asiakkaat on nimetty: Peter, Waddy, Don, Kenny, Dan, Russ ja Linda.
Sivu 1
1. Back in the U.S.A. – 3:02
2. When I Grow Too Old to Dream – 3:52
3. Just One Look – 3:20
4. Alison – 3:20
5. White Rhythm & Blues – 4:17
Sivu 2
1. All That You Dream – 3:43
2. Ooh Baby Baby – 3:18
3. Mohammed's Radio – 4:20
4. Blowing Away – 3:15
5. Love Me Tender – 2:39
Linda Ronstadt LP "Living in the USA" (Asylum Records 6E-155, 1978)
Ryhmy ja Romppainen (elokuva)
Ryhmy ja Romppainen on Risto Orkon ohjaama farssielokuva vuodelta 1941. Elokuva perustuu Armas J. Pullan romaanin kaverushahmoihin vääpeli Ryhmyyn ja vänrikki Romppaiseen. Kansanfarssiksi luonnehdittuun elokuvaan liittyy myös salonkiviihteen piirteitä.
Aikalaisarvioissa suhtautumien elokuvaan oli varsin myönteistä, esimerkiksi Toini Aaltosen (Suomen Sosialidemokraatti) mielestä elokuva on "monessa mielessä ansiokas".
Eräs televisioesityksen nähnyt kriitikko luonnehtii tarinaa laahaavaksi, loogisesti onnahtelevaksi tyyppigalleriaksi, jossa huudetaan ja mekastetaan korviavihlovasti.
Ryhmy ja Romppainen törmäävät sodasta lomalle päästessään kansainväliseen rikollisliigaan, joka on varastanut asiapapereita.
Izitso
Izitso on laulaja-lauluntekijä Cat Stevensin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Sen on julkaissut Island Records.
Albumin kappaleet, kuten "(I Never Wanted) To Be a Star", heijastelevat kriisejä, joita Stevens tunsi tähtenä olemisen ja henkilökohtaisen minänsä välillä. Tämän jälkeen Stevens teki vain yhden albumin ennen kääntymistään islamiin.
Albumin avauskappale "Days of the Old Schoolyard" oli suuri singlehitti ja se on omistettu Stevensin kiertuekokoonpanoon kuuluneelle laulaja Linda Lewisille.
A-puoliB-puoli
Woman from Tokyo
Woman from Tokyo on Deep Purplen kappale ja single vuodelta 1973. Se julkaistiin yhtyeen seitsemännellä albumilla "Who Do We Think We Are", ja se oli albumin ainoa kappale, joka äänitettiin Frankfurtin sijaan Roomassa. Kappaleen kirjoittajiksi on merkitty koko yhtye; Ritchie Blackmore, Jon Lord, Ian Paice, Ian Gillan sekä Roger Glover.
Singlen b-puolella on ”Black Night” -kappaleen liveversio.
A-puoli
B-puoli
Jean-Louis Gasset
Jean-Louis Gasset (s. 9. joulukuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Joulukuusta 2017 lähtien hän on toiminut AS Saint-Étiennen päävalmentajana.
Gasset edusti koko pelaajauransa ajan Montpellier HSC:tä. Kymmenen kauden aikana hän pelasi 231 sarjaottelussa ja onnistui kymmenen kertaa maalinteossa. Gasset'n aikana Montpellier pelasi yhden kauden myös Ranskan liigassa. Pelaajana Gasset pääsi juhlimaan Division 2:n mestaruutta 1980–1981.Lopetettuaan pelaajauransa 31-vuotiaana 1985 Gasset siirtyi Montpellier’n valmennustiimiin. Hän toimi apulaisvalmentajana yli 13 vuoden ajan ja teki yhteistyötä muun muassa Aimé Jacquet'n, Henryk Kasperczakin, Gérard Gilin ja Michel Mézyn kanssa. Noina vuosina Montpellier nousi pääsarjaan, jossa se vakiinnutti asemansa. Kaudella 1989–1990 Gasset pääsi myös juhlimaan Ranskan cupinn voittoa. Marraskuussa 1998 Mézyn saatua potkut nousi seuran uskollinen apuvalmentaja Gasset päävalmentajaksi. Ensimmäisellä kaudellaan hän johdatti seuran kahdeksanneksi, mutta seuraava kausi alkoi kurjasti ja marraskuussa 1999 Mézy palasi päävalmentajaksi.
Syyskuussa 2000 Gasset'n ura jatkui Division 2:n hännille juuttuneen SM Caenin päävalmentajana. Hän pelasti seuran putoamiselta, mutta 17:s sija ei tyydyttänyt seurajohtoa, ja Gasset sai kauden jälkeen lähteä. Epäonnisten päävalmentajapestiensä jälkeen Gasset palasi apulaisvalmentajaksi ja aloitti 2001 yhteistyön Luis Fernándezin kanssa. Kaksikko valmensi ensin yhdessä Paris Saint-Germainia ja sitten Espanjassa RCD Espanyolia. Yhteistyö päättyi kauden 2003–2004 jälkeen.
Tammikuussa 2005 Gasset pääsi jälleen kokeilemaan siipiään päävalmentajana, tällä kertaa FC Istres'ssä. Hän sai potkut seurasta syyskuussa 2006.
Kesällä 2007 Gasset palasi jälleen apuvalmentajaksi ja aloitti yhteistyön Montpellier’sta pelaajana tuntemansa Laurent Blancin kanssa FC Bordeaux'ssa. Kaksikko nosti seuran takaisin Ranskan huipulle ja voittivat mestaruuden kaudella 2008–2009. Blancin siirryttyä kesällä 2010 Ranskan maajoukkueen päävalmentajaksi seurasi Gasset perässä korvaten Pierre Mankowskin pitkäaikaisena maajoukkueen apuvalmentajana. Kaksikko luotsasi Ranskan maajoukkueen puolivälieriin EM-kisoissa 2012. He jättivät tehtävänsä kisojen jälkeen.
Heinäkuussa 2013 Gasset jatkoi uraansa Blancin apuvalmentajana Paris Saint-Germainissa. Gasset on vastannut pitkälti joukkueiden pelillisistä harjoituksista. Esimerkiksi Christian Gourcuff on kovin sanoin syyttänyt Blancia valmentajaksi, jonka työt Gasset tekee. Kauden 2015/16 jälkeen seurajohto erotti Blancin ja Gasset'n toisesta perättäisestä triplamestaruudesta huolimatta.
Tammikuussa 2017 Gasset palasi kasvattajaseuransa Montpellier HSC:n palvelukseen, kun hän korvasi Frédéric Hantzin seuran päävalmentajana. Gasset'n johdolla Montpellier ei onnistunut parantamaan sijoitustaan, mutta säilytti paikkansa liigassa kolmen pisteen erolla karsintaviivaan. Kauden jälkeen Gasset jätti tehtävänsä.
Joulukuussa 2017 Gasset'sta tuli AS Saint-Étiennen päävalmentaja.
This Year’s Model
This Year’s Model on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Elvis Costellon ja hänen taustayhtyeensä The Attractionsin toinen studioalbumi vuodelta 1978. Levyn on julkaissut Arletty-levy-yhtiö, ja sen on tuottanut Nick Lowe.
Albumi menestyi hieman Costellon ensilevyä paremmin nousten Britanniassa LP-listan neljänneksi, ja myös siltä julkaistut singlet ”(I Don’t Want To Go To) Chelsea” ja ”Pump It Up” pääsivät listoille.
Levyllä soittavista muusikoista ei ole mainintaa, mutta takakannen valokuvan henkilöt on nimetty: Pete, Steve, Bruce ja Elvis.
Suomen-painoksen kannen on valmistanut Helsingin Paino Oy/Offset.
Sivu 1
Sivu 2
Kaikki kappaleet ovat E. Costellon tekemiä, ja niiden kopiointioikeuden omistaja on Riviera Global Productions Ltd.
Kappaletta ”Watching the Detectives” ei ole merkitty levyetikettiin.
Jukka Kolari
Jukka Kolari (s. 10. elokuuta 1959 Jyväskylä) on suomalainen tietokirjailija.
20 suosikkia – Kultaiset korvarenkaat
20 suosikkia – Kultaiset korvarenkaat on kokoelma-albumi laulaja Eila Pellisen tuotannosta vuosilta 1957–1964. Levyn on julkaissut vuonna 1998 Warner Music Finlandiin kuuluva Fazer Records. Levy on valmistettu Saksassa. CD-masterointi on tehty Finnvox Studioilla. Esittelytekstin on tehnyt Ilpo Hakasalo.
1. Kultaiset korvarenkaat – Golden Earrings – 2:52
2. Kaksi kitaraa - 2:49
3. Niin sateinen on tie – Just Walking in the Rain – 2:34
4. Mustalaistrumpetti laulaa – 2:27
5. Sait multa kukkaset toukokuun – Greensleeves – 3:13
6. Luokseni jääthän – Love Me Forever – 2:48
7. Ilta tullut on Roomaan – Sotto er celo di Roma – 2:00
8. Madalena – 2:03
9. Näin kai määrätty on – Things Happen That Way – 2:44
10. Picardyn ruusuja – Roses of Picardy – 2:45
11. Kuinka paljon rakkautta – Dalla strada alle stelle – 2:24
12. Novgorodin ruusu – La rosa di Novgorod – 3:00
13. Onni, jonka annoin pois – 3:07
14. Tule syyskuu – Come September – 2:12
15. Surullinen sunnuntai – Szomuru vasarnap – 3:09
16. Vihreät niityt – Greenfields – 3:29
17. Yön väistyessä – La chanson d'Orphée – 3:19
18. Missä oot, rakkahin – Ou es tu, mon amour – 2:58
19. Balalaikka laulaa – Balalajkan sjunger – 2:49
20. Särkyneen toiveen katu – Boulevard of Broken Dreams – 3:21
Eila Pellinen CD "20 suosikkia – Kultaiset korvarenkaat" (Fazer Records 3984-24340-2, 1998)
Damchi
Damchi on bhutanilainen koirarotu. Se on kotimaassaan rakastettu, mutta muualla sen selviytyminen on yhä epävarmaa. Saksassa on muutama, koska eräs kasvattaja toi ne Intiasta, mutta sukulinjat ovat erittäin kapeat. Suomeenkin on tuotu joitain yksilöitä.
Tämä pieni kääpiökoira muistuttaa tiibetinspanielia, mutta on tätä kookkaampi. Sillä on silkkinen peitinkarva, joka on kohtalaisen pitkää ja jossa on pieni kaulus. Häntä on kiertyvä ja hapsuttunut. Väritys vaihtelee mustavalkoisesta kolmiväriseen (mustavalkoinen punaruskein merkein), mutta myös muutama muunnelma hyväksytään.
Damchi on uskollinen, itsenäinen, erittäin älykäs ja leikkisä. Se on vieraita kohtaan pidättäytynyt, mutta tulee hyvin toimeen oman perheen lasten kanssa.
Rodun uskotaan saaneen nimensä Himalaja-vuoriston Damchi-kylästä. Toinen selitys on, että nimitys, joka tarkoittaa "sidottua koiraa" kertoisi sen käyttötarkoituksesta munkkien vahtikoirana. Bhutanin entisellä kuninkaalla oli damchi ja rotu on kuvattu yhteen maan postimerkeistä.
Echinus acutus
Echinus acutus on "Diadematoidea"-lahkoon kuuluva suuri, punavalkoinen merisiili, joka elää Atlantin valtameren koillisosissa.
"E. acutuksen" ruumis on suhteellisen korkea ja puolikartiomainen eikä pallomainen kuten sen lähisukulaisella ruokamerisiilillä ("E. esculentus"). Molemmat lajit ovat läpimitaltaan enintään 15 senttimetriä ja pystyvät risteytymään keskenään. "E. acutuksen" tukiranko on tavallisesti valkoinen tai vihreä ja siinä on vaihtelevanlevyisiä, punaruskeita raitoja. Tukirangon pinnalla on suuria, tanakoita kalkkipiikkejä säännöllisinä, pystysuuntaisina jonoina, joiden välissä on hennompia piikkejä. Piikit ovat tyvestään punertavat tai vihertävät ja kärjestään valkoiset. Niiden lomassa on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli "pedikellaarioita", joista toiset ovat pyöreäpäisiä ja toiset kolmileukaisia. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan ja myös tukirangon laella niitä on vain vähän.
"E. acutusta" tavataan vain Atlantin valtameren koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Karhusaaren lähistölle ja etelässä Välimerelle ja Cabo Bojadorin rannikolle. Pohjanmeressä sitä esiintyy ainoastaan alueilla, jotka ovat vähintään 100 metrin syvyisiä.
"E. acutus" elää yleensä karkealla pohjalla 20 metrin syvyydestä aina 1,3 kilometriin asti.
"E. acutus" syö leviä sekä pieniä merieliöitä, kuten äyriäisiä.
Kalvosinnappi
Kalvosinnappi on miesten ja naisten pukeutumisessa käytetty koristeellinen kiinnitin. Kalvosinnapilla kiinnitetään yhteen kauluspaidan tai puseron hihansuun (eli "kalvosimen") kaksi vastakkaista osaa.
Kalvosinnapin edeltäjä 1500-luvun Euroopassa oli naru, jolla kiinnitettiin paitojen rypytetyn rannenauhan kaksi osaa yhteen. Tällaiset "kalvosinnarut" säilyivät suosittuina 1800-luvulle asti, mutta Ranskan kuningas Ludvig XVI:n aikana suosiota alkoivat saavuttaa hihansuun kiinnittävät "hihanapit" ("boutons de manchette"), jotka koostuivat värillisistä lasinapeista ja niitä yhdistävästä lyhyestä metalliketjusta. 1700-luvulla lasinappien tilalle alkoi tulla jalokivillä ja kullalla koristeltuja kiinnittimiä, jotka lähemmin muistuttivat nykyisiä kalvosinnappeja.
Suomessa koko 1700-luvun ajan hopeasta valmistetut kalvosinnapit olivat osa pappisylimystön asemaa ja säätyä korostanutta hienostunutta pukeutumista samoin kuin vaikkapa hopeiset nuuskarasiat olivat.
1800-luvulla teolliset keksinnöt kuten elektrolyysi sallivat halpojen materiaalien päällystämisen kalliilla materiaaleilla, ja kalvosinnapit tulivat laajemmin saataville kansan keskuudessa hintojen putoamisen ansiosta.
Viktoriaanisella aikakaudella kalvosinnappi osoitti esimerkiksi kantajansa koulutaustaa, vaakunaa, klubia tai sotilasrykmenttiä.
Kalvosinnappeja käytetään sellaisten paitojen kanssa, joiden hihassa ei ole nappeja, vain reiät kalvosinnappeja varten. Tavallisinta on kiinnittää hihansuun osat niin, että niiden reunat ovat kohdakkain, sen sijaan että toinen puoli vedettäisiin toisen päälle.
Kalvosinnappeja on monia eri tyylejä. Yleisin tyyppi koostuu kahdesta ovaalinmuotoisesta napista, jotka ovat usein hopeaa tai kultaa ja sisältävät upotettuna esimerkiksi onyksikiven. Kaulusnapin eri osia yhdistää yleensä metallinen tappi, joskus myös lyhyt metalliketju. Joskus, varsinkin perinteisemmissä kalvosinnapeissa, nappeihin on tehty niiden omistajan nimikirjaimet.
Kalvosinnapit kuuluvat osaksi tummaa pukua.
Tornado (albumi)
Tornado on minneapolisilaisen The Rainmakers -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1987. Levyn on julkaissut Polygram Records Mercury-merkillä ja sen on tuottanut ja äänittänyt Terry Manning. Euroopassa levyä on valmistettu Hollannissa ja markkinoinnista on huolehtinut Phonogram.
Levy on äänitetty Alpha Soundin Ardent-studioilla Memphisissä touko-heinäkuussa vuonna 1987. Masteroinnin on tehnyt Bob Ludwig Masterdisk-studiossa New Yorkissa.
Levykannen valokuvat on ottanut Simon Fowler ja taidesuunnittelijana on ollut Mitchell Kanner Michael Baysin johdolla.
Yhtyeen käyttämiä instrumentteja ja soitinvalmistajia ovat olleet Ampeg-vahvistimet, Westone- ja Alvarez-kitarat, Ken Hensley, Ensoniq, Fender, Sabian, Hamer ja Shure.
Managerointia on hoitanut Minneapolisista käsin Good Music Management.
Päätöskappale on omistettu osakalaiselle Terrille.
Kaikki laulut on tehnyt Bob Walkenhorst ja niiden kopiointioikeuksien haltijat ovat Screen Gems-EMI Music, Inc. ja Bob Walkenhorst Music. Kappaleiden sanat on painettu levypussiin.Lisäksi levyn tuottaja Terry Manning on soittanut kosketinsoittimia.
Dinatriuminosinaatti
Dinatriuminosinaatti (CHNOPNa) on inosiinimonofosfaatin dinatriumsuola. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa arominvahventimena.
Dinatriuminosinaattia eristetään kuivatusta kalasta tai levästä.. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa arominvahventimena ja sen E-koodi on E631.
Dinatriuminosinaatti antaa ruualle umamimaun. Sitä käytetään muun muassa kuivatuissa keittoaineksissa, kastikkeissa, kinkku- ja kanasalaateissa sekä säilötyissä kasviksissa. Yhdistettä käytetään usein yhdessä natriumglutamaatin kanssa, koska ne voimistavat toistensa vaikutusta. Tätä kutsutaan synenergistiseksi vaikutukseksi.
Chippiparainvinttikoira
Chippiparainvinttikoira on intialainen koirarotu. Se on koiranäyttelyissä harvinainen näky ja se voi kuolla pian sukupuuttoon, jos sen selviytymisestä ei aleta pitää huolta. Se ei maksa paljoa kotialueellaan, joten jos siihen kiinnitettäisiin hieman enemmän huomiota se voitaisiin elvyttää.
Chippiparainvinttikoira on keskikokoinen, ja muistuttaa hyvin paljon sloughia ja rampurinvinttikoiraa. Karvapeite on lyhyttä ja erittäin ihonmyötäistä; jos sitä harjataan oikein, se on kiiltävä. Kiiltävä, "simpukkamainen" olemus on erittäin toivottava´, sillä kyseinen karvatyyppi tekee siitä sopivan kuumaan ilmastoon. Yleisimmät värit ovat fawn, punaruskea ja hopeanharmaa, joko hyvin vähäisin valkoisin merkein tai ilman niitä. Myös muita vaihtoehtoja, erityisesti harmaan ja fawnin muita sävyjä, esiintyy. Säkäkorkeus on noin 63,5 cm.
Rotu on älykäs ja siitä saa mahtavan vahtikoiran. Usein sen uskotaan olevan yhden miehen koira, mutta tosiasiassa se tulee hyvin toimeen ihmisten kanssa jos se sosiaalistetaan oikein. Se rakastaa ihmisen seuraa eikä pidä siitä että se jätetään yksin. Se kykenee suuriin nopeuksiin ja saa helposti jäniksen kiinni. Se vaatii paljon liikuntaa, koska se jalostettiin ja on edelleen metsästyskoira. Se ei ole ahne: se syö elääkseen eikä toisin päin. Se on helppo harjata eikä varista paljon karvoja.
Tämä vinttikoira on kotoisin Chippiparai-nimisestä paikasta Madurai-alueen läheltä Tamil Nadusta Etelä-Intiasta, jossa kuninkaalliset perheet kasvattivat sitä. Sen uskotaan olevan salukin jälkeläinen, ja tirunelveli- ja madurai-johtajat pitivät sitä kuninkaallisuuden ja jalouden symbolina. Sitä käytetään lähinnä villisian, hirven ja jäniksen metsästykseen, mutta myös talon vartioimiseen. Nykyisin sitä tapaa lähinnä Periyar-järven lähialueilta.
Rotu tarvitsee yleensä hyvin vähän eläinlääkärihoitoa. Lisäksi lyhyen karvapeitteen antaman suojan ansiosta se on vähemmän altis loistartunnoille.
Rodun harvinaisuuden vuoksi se on harvinainen myös näyttelyissä. Rotu voi kuolla sukupuuttoon, jos toimiin sen säilyttämiseksi ei tehdä.
Luettelo Benellin moottoripyörämalleista
Tämä artikkeli sisältää luettelon Benellin valmistamista moottoripyörämalleista.
David Stirling
Sir David Stirling (15. marraskuuta 1915 Lecropt, Perthshire, Skotlanti – 4. marraskuuta 1990 Skotlanti) oli skotlantilainen kartanonomistaja, vuoristokiipeilijä ja toisen maailmansodan aikainen Britannian armeijan upseeri. Stirling oli myös Yhdistyneen kuningaskunnan armeijan erikoisjoukkoyksikön Special Air Servicen perustaja. Hän hankki koulutuksensa Ampleforth Collegessa ja Trinity collegessa Cambridgessä.
Francisco Vásquez de Coronado
Francisco Vásquez de Coronado (1510–1554) oli espanjalainen tutkimusmatkailija, jonka tunnetuin saavutus oli Yhdysvaltain lounaisten osien, muun muassa Grand Canyonin löytäminen ensimmäisenä eurooppalaisena.
Coronado ja hänen lähes tuhat miestään purjehtivat Meksikonlahdelle vuonna 1540 tarkoituksenaan etsiä käsiinsä tarunomaiset ”seitsemän kultaista kaupunkia”. Matkan rasitukset osoittautuivat odotettua suuremmiksi. Orjina tuotuja mustia pakeni, samoin osa oppaina toimineista intiaaneista. Myös monet espanjalaiset kyllästyivät matkantekoon ja palasivat takaisin lähtöpaikalleen nykyiseen Meksikoon. Coronado jatkoi pienemmän joukon kanssa aarteiden etsimistä. He löysivät useita 200–400 asukkaan pueblo-kyliä, näiden joukossa zuni-intiaanien asuttama "Cibola", jonka piti olla yksi seitsemästä kultaisesta kaupungista. Rikkaudet jäivät kuitenkin löytymättä ja kun toinenkin tarujen kaupunki "Quivira" osoittautui ruohokattoisten majojen muodostamaksi köyhäksi kyläksi, espanjalaiset lopettivat aarteiden etsimisen ja purjehtivat vuonna 1542 takaisin kotimaahansa.
Volvo FMX
Volvo FMX on ruotsalaisen Volvon valmistama kuorma-auto. FMX on tarkoitettu erityisesti maansiirtotehtäviin. Se kehitettiin lähinnä Volvo FM:n pohjalta, asiakkaiden toivomusten mukaan. Uutuuksia ovat mm. teräsvahvistettu puskuri, teräksiset polttoainesäiliöt ja moottorin suoja, joka suojaa moottoria alhaalta päin tulevilta iskuilta ja kulumiselta.
Moottorivaihtoehdot FMX Volvoon ovat D11C ja D13C. 11 litraisen D11C moottorin tehovaihtoehdot ovat 330, 370, 410 ja 450 hv. D13C:n tehovaihtoehdot ovat taas: 380, 420, 460 ja 500 hv. Vaihteistoksi on saatavilla I-Shift, täysautomaattinen Powertronic ja useita manuaalivaihteistoja.
Ohjaamovaihtoehtoja on kolme; päivä-, makuu- ja Globetrotter-ohjaamo.
Luettelo BMW:n moottoripyörämalleista
Tämä artikkeli sisältää luettelon BMW:n valmistamista moottoripyörämalleista.
Salome (opetuslapsi)
Salome oli Jeesus Kristuksen seuraaja. Hän oli Sebedeuksen vaimo, Jaakob vanhemman ja Johanneksen äiti.
Luettelo Buellin moottoripyörämalleista
Tämä artikkeli sisältää luettelon Buellin valmistamista moottoripyörämalleista.
Kombai
Kombai on intialainen koirarotu. Se oli aikoinaan yleinen koko Etelä-Intiassa, mutta nyt sen elinalue on rajoittunut Tamil Nadun tietyille alueille ja erityiskenneleihin. Nykyisin on vaikea löytää puhdasrotuista yksilöä, koska rodun tärkeys on laskenut rajusti.
Rodulla on rhodesiankoiran tapaan selässään ridge. Se on hieman rajapalayaminvinttikoiraa lyhyempi, mutta näyttää voimakkaan rakenteensa vuoksi raskaammalta ja sillä on jälkimmäistä voimakkaammat leuat ja paljon riippuvammat korvat. Lisäksi näiden kahden väritys poikkeaa toisistaan: kombai on yleensä punainen tai ruskea, jossa on musta maski ja musta viiva selässä.
Kombai on atleettinen, valpas ja älykäs. Se on saksanpaimenkoiran tapaan älykäs ja tunteellinen perhekoira, mutta tunkeilijoille yhtä hurja kuin rottweiler. Tarpeen vaatiessa se voi taistella heitä vastaan kuolemaansa saakka. Sen luonne muistuttaa hyvin paljon bullterrieriä: se on rajapalayaminvinttikoiraa parempi vahtikoira, koska sillä on villimpi luonne.
Moni ihminen luulee rotua sen villin luonteen vuoksi aggressiiviseksi, mutta se on päinvastoin hyvä perhekoira, joka rakastaa lasten kanssa leikkimistä ja nauttii ihmisen seurasta. Se aistii selvästi kuka on tervetullut pihalle ja kuka ei. Älykkäänä koirana se pyrkii miellyttämään omistajaansa ja useimmiten vastaa hänen mielialaansa ja käskyynsä pentuiästä lähtien.
Kombai on ikivanha eteläintialainen karhukoira, jota käytettiin metsästykseen jo 9. vuosisadalla ennen ajanlaskun alkua Marava-kuninkaiden aikaan. Se on saanut nimensä joko paikallisesta kombai-heimosta tai Tamil Nadun Kombai-kylästä. Sitä käytettiin paitsi karhun, myös biisonin ja hirven metsästykseen. Se toimi myös vahtikoirana, ja vuosia sitten sitä käytettiin laumanvartijana tiikereitä ja leopardeja vastaan. Nykyisin se toimiikin metsästyksen sijaan lähinnä maatilojen vahtina.
Koska kombai on kehittynyt luonnonmukaisesti vuosisatojen ajan, sillä on jalostettuja rotuja parempi immuniteetti suurosalle sairauksista. Karvapeite on helppo hoitaa ja on tavallista vähemmän altis iho-ongelmille, tulehduksille tai loistartunnoille.
Itä-Friisia
Itä-Friisia () on rannikkoalue luoteis-Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Alueella asuu noin 465 000 ihmistä.
Lars
Lars on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi on muunnelma latinalaisesta nimestä Laurentius, joka tarkoittaa "laakerin­lehdillä seppelöityä". Saman nimen suomen­kielisiä vastineita ovat Lasse, Lauri ja Lassi. Suomessa nimi Lars oli elokuuhun 2018 mennessä annettu 9 992 henkilölle. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Larsin nimipäivä on 10. elokuuta, Pyhän Laurentiuksen muistopäivänä.
Koripallo kesäolympialaisissa 1960
Vuoden 1960 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 26. elokuuta – 10. syyskuuta Land Rover Arenalla Bolognassa ja Palazzetto dello sport'ssa Roomassa. Tämä oli viides kerta, kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Koripallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 192 pelaajaa 16 eri maasta.
Roy Neuberger
Roy Neuberger (21. heinäkuuta 1903 – 24. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen taiteenkerääjä ja mesenaatti. Hän perusti New Yorkiin oman museon Neuberger Museum of Art vuonna 1974 ja lahjoitti runsaasti teoksia New Yorkin modernin taiteen museoon ja Metropolitanin taidemuseoon. Hän perusti vuonna 1939 sijoitusyhtiö Neuberger Bermanin.
Strongylocentrotus droebachiensis
Strongylocentrotus droebachiensis on "Diadematoidea"-lahkoon kuuluva pieni, vihreä merisiili, joka elää maapallon pohjoisilla merialueilla.
"S. droebachiensiksella" on matala, kaareva ruumis, jonka läpimitta on enintään 8 senttimetriä. Se muistuttaa rantamerisiiltä ("Psammechinus miliaris") mutta on sitä tukevampi. Ruumis on tavallisesti vihreänruskea ja sileä ja siinä on runsaasti samanpituisia pieniä kalkkipiikkejä. Suurimmat piikit muodostavat pystysuuntaisia jonoja, joiden lomassa voi olla suurilla yksilöillä myös hennompia piikkijonoja. Suuta ympäröivistä kalkkilevyistä piikit puuttuvat kokonaan. Piikit ovat vihertävät tai punertavat, harvemmin violetit, ja yleensä valkokärkiset. Piikkien lisäksi merisiilin pinnalla on kahdenlaisia pihtipiikkejä eli "pedikellaarioita:" suuria, pyöreäpäisiä sekä kolmileukaisia pihtipiikkejä.
"S. droebachiensista" tavataan maapallon kaikilla pohjoisilla merialueilla. Pohjoisella jäämerellä se elää Itä-Siperian mereltä Länsimaan rannikolle ulottuvalla alueella. Atlantin valtamerellä levinneisyysalue kattaa Juutinrauman ja koko Pohjanmeren ja jatkuu Islannin ja Grönlannin kautta aina New Jerseyn rannikolle asti. Tyynellämerellä sitä esiintyy eteläisimmillään Vancouverin ja Korean korkeudella.
"S. droebachiensis" elää yleensä rantavyöhykkeellä, mutta yksittäisiä havaintoja on tehty aina 1,2 kilometrin syvyydestä.
Se kovertaa usein koloja kiviin.
Pakistaninbulldoggi
Pakistaninbulldoggi ("Gull Dong") on pakistanilainen koirarotu.
Pakistaninbulldoggi on kookkaampi kuin muut pakistanilaiset koirarodut. Se on lihaksikas, erittäin voimakas, vahvarakenteinen ja roteva molossi. Se on kuitenkin atleettinen ja yllättävän ketterä. Sen rintakehä on syvä ja kallo massiivinen. Karvapeite on lyhyt, sileä ja tasainen. Värivaihtoehtoja on monia, esimerkiksi valkoinen, musta ja juovikas. Säkäkorkeus on vähimmillään 76,2 cm ja enimmillään 106,7 cm, mikä tekee siitä yhden kaikkein kookkaimmista yhä elävistä koiraroduista bully kuttan, tanskandoggin ja irlanninsusikoiran ohella. Tämä massiivinen taistelukoira painaa 40,8-63,5 kg.
Pakistaninbulldoggi on älykäs, hyvin valpas, karski ja vakava vahtikoira. Se suojelee omistajaansa ja reviiriään ja puolustaa niitä mitä tahansa hyökkääjää vastaan. Se on erittäin koira-aggressiivinen ja varautunut tuntemattomia ihmisiä kohtaan. Se ei sopeudu kaupunkielämään terävän luonteensa ja varautuneisuutensa vuoksi. Se voi kuitenkin olla omistajalleen hyvin uskollinen ja omistautunut ja muodostaa vahvan siteen perheensä kanssa. Se on erittäin aggressiivinen ja vaikea hallita, minkä vuoksi se täytyy sosiaalistaa oikein varhaisella iällä ja vaatii vastuullista ja oikeanlaista koulutusta. Jos haluaa ostaa sellaisen, on parempi valita pentu.
Rotu tunnetaan pakistanilaisena, mutta se oli olemassa jo Intian siirtomaavallan ajalla ennen Pakistanin valtion olemassaoloa. Vaikka sen alkuperää ei juuri tunneta, sen tiedetään olevan bully kuttan ja pakistaninbullterrierin risteytys. Se on saanut ensiksi mainitun voimat ja koon ja jälkimmäisen nopeuden ja ketteryyden, mikä tekee siitä mahtavan taistelijan. Sitä ei olla jalostettu siirtomaa-aikana yhdessäkään rekisteröidyssä kennelklubissa. Sitä käytetään kotimaassaan koiratappeluihin, suojeluun ja karhun syöttinä.
Six Silver Strings
Six Silver Strings on yhdysvaltalaisen blueskitaristi ja laulaja B. B. Kingin viideskymmenes albumi vuodelta 1985. Levyn on julkaissut MCA Records ja sen on tuottanut David Crawford yhtiölle SASCO Productions, Inc. lukuun ottamatta kappaleita "In the Midnight Hour", "Into the Night" ja "My Lucille", joiden tuottajat ovat John Landis ja Ira Newborn. Nämä kappaleet ovat albumilta "Into the Night" (MCA 251 891-1), joka puolestaan on Landisin samannimisen elokuvan soundtrack.
Vastaavana tuottajana on ollut Sidney A. Seidenberg, joka oli myös toiminut B. B. Kingin managerina vuodesta 1967 lähtien.
Kappaleet on äänitetty Floridan Miamissa, Hialehissa, The Studiossa ja äänittäjänä on ollut Freddy Stonewall. Masteroinnin on tehnyt Greg Fulginiti Artisan Sound –studiossa. Remiksaukset on tehnyt Taavi Mote paitsi nimikappaleen osalta Louil Silas, Jr..
Levykannen suunnittelija on Kosh / Ron Larson Jeff Adamoffin johdolla. Larson on myös tehnyt levykannen kuvan.
Levyn esittelytekstien tekijät ovat Ruth A. Robinson ja John E. Abbey. Jälkimmäinen on lontoolaisesta Blues & Soul Magazinesta.
Euroopassa levyä on valmistanut saksalainen Record Service GmbH. Alsdorf, joka on osa Warner Communications –yhtiötä.
A-puoliB-puoli
B. B. King LP "Six Silver Strings" (MCA 252 326-1, 1985)
G. I. Joe: Resolute
G. I. Joe: Resolute on Titmousen ja Hasbron tuottama 11-osainen animaatiosarja, joka perustuu Action Forceen. Sarjan kaikki jaksot on käsikirjoittanut Warren Ellis ja ohjannut Joaquim Dos Santos. Sarjan jaksot esitettiin aluksi Adult Swim Videolla internetissä ja myöhemmin televisiossa Teletoon ja Adult Swim kanavilla. Myöhemmin 25. huhtikuuta 2009 sarjan kaikki jaksot esitettiin tunnin mittaisena elokuvana Adult Swimilla.
Sarjassa Cobra Commander vaatii rahojen sijasta kansakuntia ja uhkaa tuhota jokaisen, mikäli heidän johtajat eivät suostu luovuttamaan maita hänen hallintaansa.
Indiana (vuoden 1917 kappale)
”Indiana”, tunnettu myös nimellä ”Back Home Again in Indiana” ja ”My Indiana Home”, on James F. Hanleyn säveltämä ja Ballard MacDonaldin sanoittama yhdysvaltalainen musiikkikappale vuodelta 1917. Sävellys perustui Paul Dresserin vuonna 1913 säveltämään Indianan osavaltion tunnuskappaleeseen ”On the Banks of the Wabash, Far Away”.
Ensimmäisen nauhoituksen teki Original Dixieland Jazz Band levy-yhtiö Columbialle. Kilpaileva levy-yhtiö Victor oli julkaissut ODJB:n ”Livery Stable Bluesin” vain kuukautta aiemmin, ja tästä kaikkien aikojen ensimmäisestä julkaistusta jazznauhoitteesta tuli nopeasti hitti. Columbian johtoporras pyrki tästä syystä kiireesti julkaisemaan ”Indianan” ja samassa nauhoitussessiossa äänitetyn ”Darktown Strutters’ Ballin”.
”Indiana” saavutti ODJB:n nauhoituksen myötä pysyvän aseman jazzstandardina. Vaikka monet 1910-luvun standardit jäivät muodista swing-aikakauden alettua, kappaleen suosio säilyi ja muun muassa Benny Goodmanin ja Harry Jamesin big bandit tekivät siitä omat versionsa. Kappale on pysynyt jazzrepertuaarissa ja onkin ”St. Louis Bluesin” ja ”After You’ve Gonen” ohella yksi suosituimmista 1910-luvun standardeista. Kappale tunnetaan myös osana Indianapolis 500 -kisojen alkuseremonioita nimellä ”Back Home Again in Indiana”. Vuodesta 1973 lähtien laulun on esittänyt kisoissa joka lähes vuonna laulaja Jim Nabors.
Hermann Gmeiner
Hermann Gmeiner (23. kesäkuuta 1919 Vorarlberg, Itävalta – 26. huhtikuuta 1986 Innsbruck) oli itävaltalainen SOS-Lapsikylien perustaja.
Gmeiner taisteli toisessa maailmansodassa Venäjällä ja joutui sodan jälkeen kohtaamaan paljon sotaorpoja ja kodittomia lapsia toimiessaan sosiaalityöntekijänä. Tuolloin hänelle syntyi ajatus SOS-lapsikylästä, jonka hän perusti vuonna 1949. Ensimmäinen kylä perustettiin Imstin kaupunkiin Tiroliin osavaltiossa Itävallassa. Gmeiner omisti koko elämänsä lapsikylien kehittämiselle.
Gmeiner sai elämäntyöstään tanskalaisen Sonning-palkinnon vuonna 1979. Hän kuoli syöpään vuonna 1986 ja hänet haudattiin ensimmäiseen lapsikylään Itävallassa.
Koripallo kesäolympialaisissa 1968
Vuoden 1968 kesäolympialaisten koripallo järjestettiin 13. – 23. lokakuuta 1968 Palacio de los Deportesissa, Méxicossa. Tämä oli seitsemäs kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa virallisena lajina. Koripallo järjestettiin ainoastaan miehille. Mukana oli 191 osanottajaa 16 eri maasta.
Himalajanpaimenkoira
Himalajanpaimenkoira ("Bhote Kukur") on intialais-nepalilainen koirarotu. Siitä on tullut hyvin harvinainen.
Tämä kookas rotu muistuttaa newfoundlandinkoiraa ja tiibetinmastiffia. Sillä on näiden suuri runko, mutta se on kuitenkin edellä mainittuja kevytrakenteisempi. Häntä on pitkä, kiertynyt ja tuuhea. Karvapeite on kaksinkertainen ja pitkä. Karvanlähtöaika on normaalista poiketen vain kerran vuodessa. Värivaihtoehtoja on paljon yksivärisestä mustasta vaaleanruskeaan. Valkoinen on kaikkein harvinaisin. Rungossa esiintyy yleensä eri sävyjä ja vivahteita. Lähes kaikilla koirilla on rinnassaan valkoinen läikkä. Säkäkorkeus on tavallisesti 66-82 cm ja paino 28-38 kg.
Himalajanpaimenkoira on älykäs ja omapäinen. Tottelevaisuuskoulutus on välttämätöntä koska se on vahvatahtoinen ja voimakas. Sitä käytetään pääasiassa lauman vartiointiin, minkä vuoksi se on erittäin hurjaluonteinen. Se on kuitenkin myös erinomainen perhekoira, ja soveltuu parhaiten maatilojen vartiointiin. Se ei ole sosiaalinen, vaan vieraita kohtaan varautunut ja vahtiviettinen. Sen haukun tiedetään olevan voimakas ja kuuluva.
Eliniänodote on 10-13 vuotta. Se on kuitenkin vähemmän alkuperäisillä bakarwal-heimon luona elävillä koirilla, sillä ruuan laatu on huono ja lääkevarastot puutteelliset.
Vaikka Himalajanpaimenkoiran tarkkaa alkuperää ei ole selvitetty, niiden uskotaan olevan Pohjois-Intiasta ja Nepalista. Nepalilailset ovat käyttäneet niitä vahtikoirina aggressiivisuuden ja ketteryyden takia.
Pakistanin tulvat 2010
Pakistanin tulvat 2010 viittaa heinäkuussa 2010 alkaneisiin vakaviin tulviin Pakistanissa. Tulvat syntyivät ennennäkemättömän runsaista monsuunisateista (36 tunnissa satoi 312 mm vettä). Pahiten tulvista kärsi Luoteisprovinssi. Noin 2000 ihmistä kuoli ja neljä miljoonaa jäi kodittomiksi. Tulvan vaikutuksille altistui yli 20 miljoonaa pakistanilaista.
YK:n mukaan katastrofi oli pahempi kuin vuoden 2004 tsunami, Etelä-Aasian maanjäristys 2005 ja Haitin maanjäristys 2010, sillä vaikka kuolonuhreja ei tullut yhtä paljon, vaikutukset ulottuivat useampien ihmisten elämään. YK arvioi tulvan olevan myös Pakistanin historian vakavin katastrofi.
Tulva tuhosi paljon infrastruktuuria ja tärkeää maanviljelysaluetta. Jälkiseuraamukset, kuten kulkutaudit ja ruokapula, uhkasivat tulvasta selvinneitä pakistanilaisia. Ainakin kuusi miljoonaa ihmistä tarvitsi ruoka-apua.
Suomen ulkoasiainministeriö myönsi tulvauhrien auttamiseksi kahdessa erässä yhteensä 4,4 miljoonaa euroa. Tuki kanavoitiin Maailman ruokaohjelman (WFP) (miljoona euroa), YK:n pakolaisjärjestön (UNHCR) (miljoona euroa), Suomen Punaisen Ristin (SPR) (900 000 euroa), Maailman terveysjärjestön (WHO) (600 000 euroa), Unicefin (500 000 euroa) ja Kirkon Ulkomaanavun kautta (400 000 euroa). SPR lähetti tulva-alueelle kolme avustustyöntekijää.
Yhdysvallat tuki tulva-alueita 55 miljoonalla dollarilla ja ilmoitti myöntävänsä 16,2 miljoonaa dollaria lisäapua YK:n pakolaisjärjestölle ja Punaiselle Ristille. Maailmanpankki ilmoitti tukevansa Pakistania 900 miljoonan dollarin (n. 700 miljoonan euron) lainalla.
YK pyysi tulva-alueelle 459 miljoonan dollaria (355 miljoonaa euroa) avustuksia paikallisten ihmisten auttamiseen. Maailman ruokaohjelma (WFP) auttoi tulvan uhreja 150 miljoonalla dollarilla.