hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Isoleopardimonninen
Isoleopardimonninen ("Corydoras leopardus") on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään akvaariokalana.
Isoleopradimonninen kasvaa noin 6-7 cm pitkäksi. Sen selkäevä on musta ja kalassa on mustia pilkkuja. Muuten se on keltainen.
Isoleopardimonninen on kotoisin Brasiliasta, Ecuadorista ja Perusta.
Isoleopardimonninen on parvikala, joka viihtyy pohjalla. Se liikkuu paljon ympäri akvaariota, mutta on silti aika rauhallinen. Sen viljely on hyvin vaikeaa.
Isoleopardimonninen tarvitsee vähintään 140 litran kokoisen akvaarion. Sille sopiva pH on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen sekä lämpötila 23-26 °C astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Janne Mikkonen
Janne Mikkonen (s. 20. helmikuuta 1988) on suomalainen videopeliammattilainen. Hän pelaa työkseen Hearthstone -keräilykorttipeliä ja suoratoistaa sitä Twitch -palvelussa. Hän on yksi tunnetuimpia suomalaisia videopeliammattilaisia ja Hearthstone-ammattilaisia kansainvälisesti. Hänet tunnetaan varsinkin pelaajanimellään Savjz.
Mikkonen pelasi aiemmin Hearthstonea kilpailullisesti. Hän kuitenkin koki sen liian stressaavaksi ja taloudellisesti kannattamattomaksi, joten vaihtoi kokopäiväisesti suoratoistamiseen. Kilpailu-uransa aikana hän oli maailman kolmen parhaan Hearthstone-pelaajan joukossa. Hänen suoratoistojaan katsoo päivittäin kymmeniä tuhansia ihmisiä, ja hänellä on yli 500 000 seuraajaa suoratoistopalvelu Twitchissä. Lisäksi hänen YouTube-kanavallaan on yli 200 000 tilaajaa ja videoillaan yli 100 miljoonaa näyttökertaa.
Mikkonen on aiemmin urallaan pelannut kipailullisesti mutta ei ammatikseen muun muassa Counter Strikea, League of Legendsiä ja World of Warcraftia.
Mikkonen on lähtöisin Seinäjoelta. Hän asui pitkään Järvenpäässä, mutta muutti Kaliforniaan 2017 mentyään naimisiin vaimonsa Christina Mikkosen (o.s. Sims) kanssa.
Suomen elektronisen urheilun liitto SEUL palkitsi Mikkosen vuoden pelaajana 2014.
Teatteri NO99
Teatteri NO99 on virolainen teatteri, joka on toiminut Tallinnassa ja kiertueilla. Se lopettaa toimintansa yllättäen syksyllä 2018. Sen perustivat vuonna 2004 ohjaaja Tiit Ojasuu ja videotaiteilija Ene-Liis Semper. Jokaisen esityksen kohdalla numero väheni yhdellä, ja teatterin oli tarkoitus tehdä esityksiä nollaan asti, mutta esittämättä jäi 30.
NO99 on palkittu teatteri, joka on tunnettu satiirisesta ohjelmistostaan. Se on ollut virolaisen poliittisen, kokeilevan teatterin näkyvin edustaja ja menestynyt myös ulkomailla. Sen viimeinen esitys on teatteri Jalostamo2:n kanssa tehty "Kihnu Jõnn" ("Narrien laiva"), joka oli NO30. Esitystä on tukenut Suomalais-virolainen kulttuurisäätiö. Esitys piti tuoda myös Suomeen.
Teatteri yleisömäärät pienenivät sen jälkeen, kun Ojasuu oli vuonna 2016 pahoinpidellyt naisnäyttelijän. Ojasuun paluuta Viron itsenäisyyden juhlavuoden esitysten ohjaajaksi paheksuttiin. Teatteri kiistää lopetuksen liittyvän muuhun kuin taiteen tekemiseen. Se sanoi tiedotteessaan: ”...kun ihanteita ei enää tavoita, niin ei ole myöskään Teatteri NO99:ää. Teatteria ei lopeta mikään lehdistölle jännitystä tuova draama.”
Mustat sydämet (kirja)
Mustat sydämet ,Crime Time 2014, on SeppoJokisen kirjoittama jännitysromaani.
Koskinen ja neljä muuta poliisia on Australiassa juoksemassa Sydneyn maratonia - mutta eihän Koskinen malta olla sekaantumatta erääseen paikalliseen rikosjuttuun eli suomalaistytön katoamiseen.
Nyt alkaa vaiheikas seikkailu pitkin Australian erämaita ja kaupunkeja; Koskinen jopa löytää erään petollisen naisen varastamat raakaopaalit, Mustat Sydämet joista tarinakin on saanut nimensä.
Samaan aikaan Ulla ja muu tiimi setvivät Tampereella erinomaisen mutkikasta ja ikäviä piirteitä saanutta kotiväkivaltatapausta; aina välillä Ulla on skype-yhteydessä Koskiseen ja antaa tälle tietoja joita tämä kaipaa.
Koskinen löytää kadonneet mutta hinnaksi tulee toisenkin polven tuhotuminen joten pyöräily jos juokseminenkin loppuvat.
Klomatsoni
Klomatsoni (CHNClO) on oksatsolidinonijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.
Huoneenlämpötilassa klomatsoni on väritöntä kiteistä ainetta, jolla on suhteellisen matala sulamispiste. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin ja kloroformiin. Klomatsonin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se inhiboi isopentenyylipyrofosfaatti-isomeraasi- tai prenyylitransferaasientsyymejä. Tämän seurauksena kasvien tarvitsemien terpenoidien ja klorofyllin biosynteesi estyy.
Klomatsonia valmistetaan 3-kloori-2,2,-dimetyylipropionyylikloridin ja hydroksyyliamiinin reaktiotuotteen ja o-klooribentsoyylikloridin välisellä reaktiolla. Klomatsonia käytetään rikkaruohomyrkkynä muun muassa peruna-, vilja-, vihannes-, puuvilla- ja tupakkaviljelmillä. Aine imeytyy kasveihin juurista ja varsista. Yhdiste levitetään kapselina, koska se on suhteellisen helposti haihtuvaa ja voi tämän vuoksi vaurioittaa myös viljeltäviä kasveja rikkaruohojen lisäksi. Klomatsoni on hyväksytty käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä muun muassa Euroopan unionissa, Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Australiassa.
Dora de Pédery-Hunt
Dora de Pédery-Hunt (16. marraskuuta 1913 Budapest – 29. syyskuuta 2008 Toronto) oli unkarilaissyntyinen kuvanveistäjä. Hän valmistui opintojensa jälkeen Budapestissa vuonna 1943 ja muutti Kanadaan vuonna 1948. Hänen työtään on ollut esillä muun muassa National Gallery of Canadassa, British Museumissa ja Smithsonian Institutionissa. Pédery-Hunt kuoli suolistosyöpään.
FM!
FM! on yhdysvaltalaisen hip-hop artisti Vince Staplesin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Def Jam Recordings 2. marraskuuta 2018. Albumin tuotannon hoiti suurimmaksi osaksi Kenny Beats ja siltä on julkaistu yksi single, "Fun!", jolle on myös ohjattu musiikkivideo.
Albumilla vierailee monia artisteja ja se sisältää lyhyitä pätkiä Earl Sweatshirtin ja Tygan julkaisematonta musiikkia. Kansikuva voi olla mahdollinen viittaus punk-yhtye Green Dayn vuonna 1994 julkaisemaan Dookie-albumiin ja albumissa on eräänlainen radiokanava-konsepti.
Shang Yang
Shang Yang (noin 390 – 338 eaa.) oli kiinalainen filosofi ja valtiomies, joka organisoi Qin-valtion hallintoa menestyksekkäästi tehden osaltaan mahdolliseksi Kiinan yhdistymisen Qin-dynastian valtakaudella. Shang Yangin mukaan valtio voidaan pitää yhtenäisenä vain, jos se on riittävän vahva, ja vahvuuden takaavat suuri armeija ja täydet viljavarastot.
Shang Yang on Kiinan historian kiistellyimpiä hahmoja. Kungfutselaisten mielestä hän oli brutaali öykkäri, ja yksi pahimmista legalisteista (joita kungfutselaiset eivät arvostaneet), liberaalien mielestä taas laillisuuden puolustaja.
Shang Yang toimi Qin-valtion herttuan Xiaon palveluksessa. Hän korvasi feodalistisen järjestelmän keskusjohdon nimittämillä kuvernööreillä. Hän loi pakollisen asepalveluksen, uudisti verotuksen ja maanomistuksen ja standardisoi paino-, tilavuus- ja pituusmitat.
Kirgisian kansalliskirjasto
Kirgisian kansalliskirjasto () on Kirgisian pääkaupungissa Biškekissä toimiva kansalliskirjasto. Huhtikuussa 2015 kirjasto nimettiin runoilija Alykul Osmonovin (; 1915 - 1950) mukaan. Kansalliskirjastoa johtaa professori Jyldyz Bakashova (2018).
Kirjasto perustettin 10. toukokuuta 1934 yhdistämällä kaksi silloista kirjastoa: Frunzen kaupunginkirjasto ja kansanedustajien neuvoston kirjasto. Näin syntyi sekä yleisen että tieteellisen osaston sisältänyt kansalliskirjasto, jonka kokoelmat käsittivät alkuvaiheessa 16 000 teosta. Kirjasto avattiin yleisölle elokuussa 1934.
Riku (Kangasala)
Riku on yksi Kangasalan osa-alueista ja kylistä. Siellä sijaitsee Pikonlinnan sairaala.
Kaivanto (Kangasala)
Kaivanto on Kangasalan osa-alue. Siellä sijaitsevat mm. Vehoniemen automuseo, Vehoniemen näkötorni, Mobilia-museo sekä Keisarinharju.
Cham-albaanit
Cham-albaanit (Albaniaksi: Çamë, Kreikaksi: Τσάμηδες) ovat albaanien alaryhmä, jotka asuivat alunperin Epiruksen länsiosassa alueella, joka tunnetaan albaanien keskuudessa nimellä Chameria. Cham-albaaneilla on oma kulttuurillinen identiteettinsä, joka on Albanialaisten ja Kreikkalaisten vaikutteiden sekoitus. Cham-albaanit puhuvat omaa albanian kielen murrettaan.
Italian-Kreikan sodan tuloksena Kreikka siirsi aikuisia Cham-albaani miehiä keskitysleireille. Kreikan miehityksen jälkeen Cham-albaanit alkoivat tukea italialisia ja saksalaisia miehittäjiä. Kreikkalaiset alkoivat kantaa kaaunaa Cham-albaaneille ja Toisen maailmansodan jälkeen heidän oli paettava Albaniaan. Kun Albania luopui kommunismistä, monet Cham-albaanit vaativat oikeutta palata asuinalueilleen Kreikkaan.
Christiane F. – tyttö metroasemalta
Christiane F. – tyttö metroasemalta (tai Christiane F. – tyttö huumekadulta, "Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo") on Uli Edelin ohjaama länsisaksalainen draamaelokuva vuodelta 1981. Ankaran inhorealistinen huumekuvaus perustuu Vera Christiane Felscherinowin kokemuksiin Länsi-Berliinin kaduilla 1970-luvun lopulla, joita on julkaistu kirjoina myös suomeksi. Elokuvan musiikista vastasi David Bowie. joka myös esiintyy elokuvassa. Musiikista julkaistiin soundtrack-albumi "Christiane F."
Vuonna 1962 syntynyt 16-vuotias Vera Christiane Felscherinow teki yhteistyötä "Stern"-aikakauslehden kahden toimittajan kanssa, ja hänen laajoista haastatteluistaan julkaistiin kirja vuonna 1979 (suom. "Huumeasema Zoo", Kirjateos 1981). Elokuva perustuu näihin tositapahtumiin: tyttö ajautuu Berliinin yöelämässä heroiiniriippuvaiseksi prostituoiduksi.
13-vuotiaan Christianen (Natja Brunckhorst) vanhemmat ovat eronneet, äidillä on uusi miesystävä ja pikkusisko muuttaa isän luokse asumaan. Christiane etsiytyy alaikäisillekin avoimeen yökerhoon, jossa kaikki käyttävät huumeita. Hän rakastuu poikaan nimeltä Detlev (Thomas Haustein), joka toimii homoprostituoituna. Pian myös Christiane ansaitsee rahaa heroiiniin prostituoituna Bahnhof Zoon rautatieasemalla.
Kirja ja elokuva olivat suuria menestyksiä. Christiane loi maineensa pohjalta musiikki- ja elokuvauran ja nousi kulttihahmoksi. Yhdessä poikaystävänsä Alexander Hacken kanssa hän muodosti yhtyeen Sentimentale Jugend. He molemmat esiintyivät myös vuoden 1983 elokuvassa "Decoder".
Bahnhof Zoon eli Zoologischer Gartenin rautatieaseman alueesta tuli Berliinissä elokuvan myötä nuorten suosima turistikohde. Elokuvan päähenkilön ulkomuodosta syntyi osaltaan muoti-ilmiö "heroin chic". 
Christiane Felscherinowin huumeongelmat jatkuivat aikuisuuteen. Hän julkaisi myöhemmistä vaiheistaan omaelämäkerran "Mein zweites Leben", suom. "Christiane F. – minun toinen elämäni" (Sammakko, 2015).
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston arvostelussa vuodelta 2012 "Christiane F.:n" sanotaan kestäneen varsin hyvin aikaa. Esimerkiksi Lukas Moodyssonin "Lilja 4-everiin" (2002) verrattuna saksalaiselokuva muistuttaa kriitikko Lumi Tirrosen mielestä enemmän sosiaaliraporttia: ”Ohjaaja keskittyy niin tiukasti huumeidenkäytön konkretiaan, että suuret linjat jäävät piirtymättä. Syitä ja seurauksia ei syväluodata sen enempää psykologisella kuin yhteiskunnallisellakaan tasolla.”
Kitarō Nishida
Kitarō Nishida (, 1870–1945) oli japanilainen filosofi, yksi niistä jotka yrittivät mukauttaa länsimaista filosofiaa itämaiseen hengelliseen perinteeseen.
Nishida oli uranuurtaja monellakin tapaa. Hän toi Japanin modernin luovan filosofian harjoittajien joukkoon Euroopan ja Yhdysvaltojen rinnalle. Hän toi aasialaista ajattelua angloeurooppalaisen filosofian joukkoon. Hän loi perustaa Itä-Aasian buddhalaisen ajattelun filosofiselle tarkastelulle.
Keiji Nishitani oli Kitarō Nishidan oppilas.
Suomen Biathlon
Suomen Biathlon Oy (tunnetaan myös nimellä "Biathlon Target System Kurvinen") on suomalainen ampumahiihdon taululaitteistoja ja ampumaratavarusteita valmistava yritys. Sen valmistamat, painovoimaan perustuvat, taululaitteistot mullistivat 1980-luvulla ampumahiihdon helppokäyttöisyydellään ja toimintavarmuudellaan. Aiemmin ampumahiihdossa oli ammuttu pahvisiin tai lasisiin tauluihin. Nämä niin kutsutut "Kurvisen taulut" ovat toiset kahdesta Kansainvälisen ampumahiihtoliiton (IBU) nykyään hyväksymistä taululaitteistoista. Toiset hyväksytyt taululaitteet ovat saksalaiset, elektroniset HoRan taulut. Kurvisen taulut saavat nimensä kehittäjänsä, Ilmo Kurvisen, mukaan.
Suomen Biathlon Oy valmistaa varsinaisten taululaitteistojen lisäksi myös muita ampumaratavarusteita, kuten katoksia, kylttejä, ampumapaikkamattoja, tuuliviirejä, paperisia kohdistustauluja jne. Myös para-ampumahiihdon Eko-Aims-taululaitteistot kuuluvat yrityksen tuotteisiin. Samaan tekniikkaan perustuvia optisia Kurvisen taululaitteita käytettiin Lontoon olympialaisten nykyaikaisessa viisiottelussa. Itse varsinainen taululaitteisto perustuu painovoimaan. Taulu kaatuu taaksepäin luodin osuessa vähintään puoliksi tauluun.
Samalla valkoinen taulu nousee kaatuvan taulun paikalle laitteiston etupuolelta. Tietokone tunnistaa osumat sekä laitteistoon osuneet ohilaukaukset ja kirjaa ne tulospalveluun. Taululaitteistot ovat kauko-ohjattavia.
Kurvisen tauluja on viety yli kolmeenkymmeneen maahan. Niitä käytetään pääasiassa pohjoismaissa, Venäjällä, Kauko-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Keski-Euroopassa sen sijaan käytetään lähinnä HoRa:n tauluja.
Suomen Biathlon Oy valmistaa tuotteensa omalla konepajallaan Liperin Ylämyllyllä. Samalla konepajalla valmistetaan myös mm. Abloyn tuotteita.
Hannu Laaksonen
Hannu Laaksonen (s. 1977 Vaasa) on suomalainen professori. Hän on ollut Vaasan yliopiston sähkötekniikan, erityisesti sähköverkkojen suojauksen ja automaation professori vuodesta 2018. Hänet valittiin aluksi määräaikaiseen joustavien ja älykkäiden sähköenergiajärjestelmien professuuriin, jota hän hoiti elokuusta 2017 lähtien., Laaksonen on yliopiston uuden Smart Energy -maisteriohjelman koulutusohjelmavastaava.
Laaksonen valmistui diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä yliopistosta vuonna 2004 ja tekniikan tohtoriksi Vaasan yliopistosta vuonna 2011. Hän on toiminut aiemmin tutkijana Tampereen teknillisessä yliopistossa, VTT:llä sekä väitöstutkijana Vaasan yliopistossa. Väitöstutkimuksensa jälkeen Laaksonen työskenteli kuusi vuotta ABB:n palveluksessa, jossa hän toimi esimerkiksi R&D Principal Engineerin tehtävässä Medium Voltage Products -yksikössä. Hän on tutkinut ja kehittänyt esimerkiksi uusia suojausalgoritmeja liittyen hajautetun energiantuotannon verkkoonliityntään. Laaksosen tutkimusintressit liittyvät esimerkiksi mikro- ja älyverkkojen suojaukseen.
Hannu Laaksonen on vuodesta 2018 lähtien ollut Vaasan sähkön hallituksen jäsen.
Laaksosen isä on Vaasan yliopiston markkinoinnin emeritusprofessori Martti Laaksonen.
LM5
"LM5" on brittiyhtye Little Mixin viides studioalbumi, joka julkaistaan 16. marraskuuta 2018.
Albumilta on jo julkaistu singlet "Only You", "Woman Like Me" sekä "Joan Of Arc". Albumin on sanottu olevan enemmän "naispainoitteinen".
Ernst af Hällström
Ernst Gustaf Vilhelm af Hällström (4. huhtikuuta 1863 Lempäälä – 4. kesäkuuta 1931 Lempäälä) oli suomalainen lääkäri ja Tampereen ensimmäinen kaupunginlääkäri yli 20 vuoden ajan.
Af Hällströmin vanhemmat olivat Kukkolan kartanon omistanut maanviljelijä Gustaf Wilhelm af Hällström (1833–1922) ja Josefina Sofia Faller. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, filosofian maisteriksi 1890, lääketieteen kandidaatiksi 1890 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1893.
Af Hällström toimi aluksi Tampereen vt. kaupunginlääkärinä, kutsuntalääkärinä ja Suomen sotaväen lääkärinä eri joukko-osastoissa. Hän oli Tampereen itäisen alueen köyhäinlääkärinä 1897–1907 ja Tampereen ensimmäisenä kaupunginlääkärinä 1907–1928 sekä toisena kaupunginlääkärinä 1928–1930. Hän oli myös Oriveden leprasairaalan lääkärinä 1904–1919. Hän oli mukana perustamssa 1898 Tampereen lääkäriseuraa ja toimi seuran puheenjohtajana useaan otteeseen. Af Hällström oli jäsenenä 1912 perustetun Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen Tampereen paikallisosaston johtokunnassa
Ernst af Hällström oli naimisissa vuodesta 1919 lääketieteen lisensiaatti Suoma Loimaranta-Airilan (1881–1954) kanssa ja he pitivät yhteistä vastaanottoa Tampereella.
Pokémon-elokuva: Volcanion ja mekaaninen ihme
Pokémon-elokuva: Volcanion ja mekaaninen ihme () on yhdeksästoista kokopitkä Pokémon-elokuva vuodelta 2016. Elokuvan pääpokémonit ovat kaksi myyttistä Pokémonia, kuudennesta sukupolvesta Volcanion ja tulossa olleesta seitsemännestä sukupolvesta Magearna.
Elokuvan suomenkielinen versio julkaistiin kesäkuussa 2018 Pokémon TV -nettisivustolla.
Elokuvan alussa olevan tunnuskappaleen laulavat suomenkielisessä versiossa Tero Koponen ja Nina Tapio. Tapio esittää myös lopputekstien aikana soivan laulun "Sielusydän".
Emilia (suomalainen laulaja)
Emilia (oikealta nimeltä Anne Middendorp, o.s. Luoto) on suomalainen laulaja. Hän julkaisi Kerberoksen levymerkillä ensimmäisen ja ainoaksi jääneensä studioalbuminsa "Emilia" vuonna 1982, jonka kappaleista kuusi oli hänen italiasta kääntämiään. Edellisenä vuonna hän julkaisi singlen "Satan in Love", joka oli suomalainen coverversio italialaisen La Bellinin vuonna 1978 julkaistusta kappaleesta. Emilia oli laulamassa discotanssin MM-kisojen karsinnoissa ja "Suosikki"-lehden Miss Farkku Suomi -kiertueilla. Keikkoja oli paljon myös oman bändin kanssa. Hän keikkaili oman yhtyeensä kanssa ja oli mukana Kirkan kiertueella.
Emilia esiintyi televisiossa "Iltatähti"-ohjelmassa ja pyrki myös Syksyn sävel -kisaan. Vuonna 1984 hän julkaisi vielä Polarvox-levymerkillä Päin tähtiä kiidän/Heitetään huomiseen huolet -singlen.
Vuonna 1975 laulajan perustama yhtye Duo Anne Luoto osallistui Uudenmaan läänin taidetapahtumaan.
Emilian isä oli muusikko. Emilia osallistui nuorena Miss Maja -kisan Suomen karsintaan. Hän asuu nykyään Espanjassa ja puhuu ruotsia, englantia, italiaa, espanjaa ja hollantia. Hän on työskennellyt kalligrafina.
Su Song
Su Song (1020–1101) oli kiinalainen oppinut ja monilahjakkuus. Hänen kuvitettu teoksensa vuodelta 1070 paljastaa Sun olleen perehtynyt rohdoksiin, eläintieteeseen, metallurgiaan ja siihen liittyvään teknologiaan. Hän rakensi tornikellon tukemaan ajanlaskun uudistusta, Siinä oli 11 m korkea torni ja monimutkainen kellokoneisto, jota pyöritti virtaava vesi ja ketjuvaihteisto. Kellossa käytettiin teknologiaa, joka otettiin käyttöön Euroopassa vasta vuosisatoja myöhemmin.
DNA (albumi)
DNA on brittiyhtye Little Mixin ensimmäinen studioalbumi vuodelta 2012. Albumi sisältää muun muassa singlet "Wings", "DNA", "Change Your Life" sekä "How Ya Doin'?".
Get Weird
Get Weird on brittiyhtye Little Mixin kolmas studioalbumi ja sisältää muun muassa singlet "Black Magic", "Love Me Like You", "Secret Love Song" sekä "Hair".
Glory Days (Little Mixin albumi)
Glory Days on brittiyhtye Little Mixin neljäs studioalbumi vuodelta 2016. Siitä on julkaistu myös platinaversio "Glory Days: The Platinum Edition" (2017). Albumi sisältää esimerkiksi singlet ”Shout Out to My Ex”, ”Touch”, ”No More Sad Songs”, ”Power” sekä platinumversion mukana tulleet ”Reggaetón Lento (Remix)”, ”If I Get My Way”, ”Is Your Love Enough?” ja ”Dear Lover”.
Hei (albumi)
Hei on norjalaisten kaksosten Marcuksen & Martinuksen ensimmäisen studioalbumi vuodelta 2015. Siitä on julkaistu myös erikoisversio "Hei – Fan-Spesial". Albumi sisältää muun muassa hitit ”Eletkrisk”, ”Plystre på deg” ja ”Slalom” sekä poikien Melodi Grand Prix Junior -voittokappaleen ”To dråper vann”.
Matti Jykylä
Matti Jykylä on suomalainen valosuunnittelija ja -taiteilija. Jykylä on Sun Effects -suunnittelukollektiivin perustaja. Hän on kuratoinut Lux Helsinki -valotaidefestivaalia vuodesta 2012 asti.
Kiiltomonninen
Kiiltomonninen ("Corydoras sodalis") on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.
Kiiltomonninen kasvaa noin 6-7 cm pitkäksi. Siinä on mustia kohtia päässä ja hopeanvärisiä kohtia pyrstössä ja kyljissä, tosin kuviointi voi vaihdella paljon kalan suuren levinneisyysalueen vuoksi.
Kiiltomonninen on kotoisin Brasiliasta, Perun Yavarijoelta ja Bolivian Benijoelta.
Kiiltomonninen on eloisa ja rauhallinen parvikala, joka liikkuu eniten akvaarion pohjalla. Sen viljely on vaikeaa.
Kiiltomonninen tarvitsee vähintään 85 litran akvaarion. Sille sopiva pH on 6-7, veden kovuus alle 10 ja lämpötila 22-26 astetta. Kala on kaikkiruokainen.
Seki Takakazu
Seki Takakazu (noin 1640–1708) oli japanilainen matemaatikko ja kirjailija.
Seki oli tärkeimpiä japanilaisen matematiikan eli "wasanin" kehittäjiä. Hän löysi ja jalosti edelleen matemaattista osaamista vanhoista kiinalaisista lähteistä.
Hän vietti pääosan urastaan Kōfun seudulla palvellen Tokugawan sukua hallintovirkamiehenä ja kirjanpitäjänä.
Yksi tärkeimmistä Sekin saavutuksista oli matemaattisen notaation kehittäminen. Kiinalaisten merkintätapa kattoi vain yhtälöt, joissa oli yksi tuntematon; Seki kehitti menetelmän ilmaista useiden tuntemattomien tekijöiden yhtälöitä ja yhtälöryhmiä. Näitä hän käytti esimerkiksi monikulmioiden pinta-alan määrittämiseen.
Seki löysi Bernoullin luvut ennen Jacob Bernoullia. Hän tutki yhtälöitä joilla oli positiivisia ja negatiivisia juuria, mutta ei tuntenut kompleksilukujen käsitettä. Hän ratkaisi kolmannen asteen yhtälön formula_1 vuonna 1685, sata vuotta ennen kuin William Horner julkaisi ratkaisunsa käyttäen samantapaisia menetelmiä. Hornerin menetelmäksi nykyään nimitetty polynomiyhtälöiden likimääräinen ratkaisutapa tosin tunnettiin jo aiemmin: Kiinassa se on ilmeisesti tunnettu 1200-luvulla, arabialaisessa matematiikassa 1400-luvulla ja Euroopassa 1600-luvulla.
Seki eli samaan aikaan kuin Isaac Newton Englannissa ja Leibniz Saksassa. Hän kehitti samankaltaisia menetelmiä kuin nämä, ilmeisen riippumattomasti, sillä ei ole voitu osoittaa minkäänlaista tietojenvaihtoa hänen ja eurooppalaisten kollegoiden välillä. On sanottu, että wasan ja differentiaali- ja integraalilaskenta kehittyivät samalle tasolle, mutta eri konseptien pohjalta.
Uno Therman
Bror Uno Ossian Therman (23. syyskuuta 1873 Savonlinna – 28. marraskuuta 1943 Helsinki) oli Helsingin kaupunginkirjaston pitkäaikainen kirjastonhoitaja.
Uno Thermanin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Fredrik Gustaf Therman ja Mathilda Ottilia Forstadius ja puoliso vuodesta 1902 lastentarhanopettaja Thyra Alfhild Hagelstam. Therman tuli ylioppilaaksi 1892 Mikkelin lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1898. Hän toimi yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1897–1901 ja valtionarkiston ylimääräisenä virkailijana 1901–1911. Helsingin kaupunginkirjaston hoitaja Therman oli yli 30 vuotta, 1908–1940. Hän toimi myös opettajana Helsingissä 1900-luvun vaihteessa ja toimitti valtiokalenterin vuosina 1907 ja 1908. Suomen kirjastoseuran johtokunnan jäsen Therman oli vuodesta 1917 ja puheenjohtaja 1925–1930.
Kirjailija, kirjastonhoitaja Erik Therman oli Uno Thermanin ja Thyra Hagelstamin poika.
Luettelo Sveitsin nimisuojatuista elintarvikkeista
Sveitsiläisistä elintarvikkeista seuraavat tuotteet ovat suojattuja sekä Sveitsissä että Euroopan unionin alueella. Merkinnät ovat AOP ja IGP, jotka vastaavat EU:n suojausmerkintöjä:
Nimisuojattuja elintarvikkeita oli toukokuussa 2018 yhteensä 37, joista 22 oli AOP-merkittyjä ja 15 IGP-merkittyjä:
Kišhinsaari
Kišhinsaari on Iranille kuuluva saari Persianlahdella Hormozgānin provinssissa noin 15 km rannikolta. Saari on noin 16 km pitkä ja 8 km leveä, ja maastoltaan varsin tasainen. Taatelipalmuja kasvaa varsinkin pohjoisrannalla, muuten kasvillisuus on vähäistä.
Kišhin asutuksen ja hallitsijoiden taustaa ei tunneta tarkkaan. Sen merkitys on perustunut strategiseen sijaintiin, ja 1100-luvulla Kišhin ruhtinaalla oli merkittävä asema Intian valtamerellä, Arabianmerellä ja Persianlahdella. Vauraus saattoi ainakin osaksi perustua suoranaiseen merirosvoukseen, mutta myös helmenkalastuksesta saatiin tuloja.
Nykyisin Kišhinsaari on vapaakauppa-alue, ja ulkomaiset matkailijat pääsevät sinne ilman viisumia kahdeksi viikoksi. Sen maine lomanviettopaikkana syntyi, kun se oli shaahin ja hänen vieraidensa yksityinen rantalomakohde.
Maulana Sami-ul-Haq
Maulana Sami-ul-Haq (1936 Akora Khattak, Pakistan – 2. marraskuuta 2018) oli pakistanilainen uskonnollinen johtaja, jota on sanottu myös "talibanien isäksi". Hänellä oli runsaasti kannatusta radikaalien islamistien keskuudessa, ja hän oli Talebania kannattavan Jamiat-e-Ulema Islam (JUI) -puolueen johtohahmo. Afganistanilaiset uskonjohtajat olivat vähän ennen Haqin kuolemaa esittäneet vetoomuksia, että hän vaikutusvaltansa avulla edistäisi rauhan saamista Afganistaniin.
Maulana puukotettiin kuoliaaksi kotonaan Rawalpindissa.
Myanmarin kansalliskirjasto
Myanmarin kansalliskirjasto (; , lyhenne: NLM) on Myanmarin pääkaupungissa Naypyidawista käsin toimiva kansalliskirjasto. Myös aiemmassa pääkaupungissa Yangonissa on toimipiste. Kirjasto on hallinnollisesti Myanmarin uskonnollisten asioiden ja kulttuurin ministeriön alaisuudessa.
Kirjaston palveluksessa on 38 henkilöä, joista 14:ta on kirjasto- ja informaatioalan diplomi, maisteri- tai tohtoritutkinto. Kirjastoa johtavat Ms. Daw Mya Oo (2017-, NLM Naypyitaw) ja tohtori Kay Thi Htwe (2017-, NLM Yangon).
Heinäkuussa 2016 uutisoitiin kirjaston kokoelmien sisältäneen 172 556 kirjaa, 435 580 aikakausjulkaisua, 12323 palmunlehteen tehtyä käsikirjoitusta, 345 käsinkirjoitettua kirjettä, 25 468 harvinaista kirjaa ja muuta kirjallista materiaalia.
Kansalliskirjasto pohjautuu siirtomaa-aikana Ala-Myanmarin brittikomissionääri Sir Charles Edward Bernardin hallitsemaan rakennukseen yhteistyössä Ala-Myanmarin koulutussyndikaatin puheenjohtajan kanssa 21. helmikuuta 1883 perustamaan ja yleisölle avoimeen Bernardin vapaakirjastoon (). Varsinaisesti alkujaan valtionkirjastoksi () kutsuttu kirjasto perustettiin vuonna 1952. Vuonna 1964 se nimettiin kansalliskirjastoksi.
Maan suurimmassa kaupungissa Yangonista alkunsa saanut kansalliskirjasto on muuttanut useasti historiansa aikana. Valtionkirjaston aikana se muutti Jubilee Hallina tunnettuun rakennukseen ja kansalliskirjastoksi nimeämisen jälkeen Pansodan Streetille ja sitten Yangonin kaupungintalolle. Kansalliskirjasto siirrettiin viekä kahdesti kunness kokoelmat sijoitettiin Tarmwen kaupunginosaan. Pyörremyrsky Nargis vahingoitti tätä rakennusta vuonna 2008, jolloin kansalliskirjasto siirrettiin Yankinin alueelle. Vaikka suuri osa kansalliskirjaston kokoelmista ja hallinnosta siirrettiinkin vuosina 2010-2013 Naypyidawiin, Yangonissa säilyy kansalliskirjaston toinen toimipiste. Sen vahvistettiin vuonna 2016 siirtyvän tilapäistiloista kulttuurihistoriallisesti merkittävään ja kävijöille paremmin saavutettavaan rakennukseen Yangonin vanhassa kantakaupungissa. Ennen muuttoa peruskorjattavissa Merchant Streetin rakennuksessa on aikoinaan sijainnut Burma Oil Companyn päärakennus.
Kansalliskirjaston keskushallinto ja merkittävä osa kokoelmista siirrettiin 3. toukokuuta 2013 yleisölle avattuun toimipisteeseen Myanmarin pääkaupunkiin Naypyidawiin.
Myanmarin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 75,6 prosenttia vuonna 2016.
Trèbes
Trèbes on kunta Lounais-Ranskassa Auden departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 8 kilometriä Carcassonnen kaupungista itään Audejoen varrella.
1600-luvulla rakennettu kanava Canal du Midi kulkee kunnan läpi, kuten myös 1800-luvulla rakennettu Bordeaux-Sète rautatie.
Lokakuussa 2018 Auren departementtia kohdanneissa rajuissa tulvissa sai surmansa ainakin kolmetoista ihmistä. Trèbes oli yksi pahiten tulvista kärsineistä kunnista.
Amasya
Amasya on Amasyan maakunnan pääkaupunki Turkin pohjoisosassa, Yeşil-joen varrella. Ottomaanien aikana se oli Anatolian oppineisuuden keskus. Nykyisin kaupungissa on noin 90 000 asukasta.
Amasyan asutus on peräisin 6500-luvulta eaa. Kaupungin yläpuolelle kallioseinämään on louhittu hautakammiot Pontoksen kuninkaille.
Joen pohjoisranalla on ottomaanien aikaisia puurunkoisia taloja, etelärannan rakennuskanta on modernimpaa. Joen eri rantoja yhdistää viisi siltaa. Monet vanhat rakennukset vaurioituivat maanjäristyksissä vuosina 1734, 1825 ja 1939. Antiikinaikainen linna on raunioina lähellä vuoren huippua. Keskiajalta on säilynyt useita moskeijoita ja kirjasto.
Amasyassa on talvella kylmää ja kesällä kuumaa. Heinä- ja elokuun keskimääräinnen ylin lämpötila on yli 30 astetta, ja ennätyshelle kaudella 1961-2017 oli 45 astetta. Tammi- ja helmikuun keskimääräinen alin lämpötila on nollan vaiheilla, ja pakkasennätys -21 astetta.
Villegailhenc
Villegailhenc on kunta Lounais-Ranskassa Auden departementissa Occitanien alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Carcassonnen kaupungista pohjoiseen.
Kunnan nimi juontuu siellä sijainneesta roomalaisesta huvilasta, Villa Galiénista.
Lokakuussa 2018 Auren departementtia kohdanneissa rajuissa tulvissa sai surmansa ainakin kolmetoista ihmistä. Villegailhenc oli yksi pahiten tulvista kärsineistä kunnista.
Killa
Killa on Savonlinnan Viiskulmassa sijaitseva elokuvateatteri. Se on toinen Savonlinnan kahdesta elokuvateatterista, jotka kummatkin omistaa Savon Kinot. Killa on yksisalinen ja sen katsojakapasiteetti on 164. Teatteriin pääsee myös esteettömästi, mutta varsinaisia pyörätuolipaikkoja siinä ei ole.
Killa remontoitiin vuonna 2010, jolloin sen kalusto uusittiin. Samalla se sai valmiuden 3D-elokuvien näyttämiseen. Kehittyneemmän tekniikkansa ansiosta Savon Kinot pitää sitä tärkeimpänä elokuvateatterina Savonlinnassa. Vuoden 2019 alussa Killa todennäköisesti jää ainoaksi elokuvateatteriksi Savonlinnaan, sillä Olavin vuokrasopimus on irtisanottu, eikä Savon Kinot ainakaan toistaiseksi etsi sille uusia tiloja. Killan teatteripäällikkö on Tarja Piiroinen.
Vesivaletarhakäärmeet
Vesivaletarhakäärmeet ("Homalopsidae") on käärmeiden heimo, jota aiemmin pidettiin tarhakäärmeiden ("Colubridae") alaheimona. Heimolle ominainen piirre ovat niiden sieraimet, jotka ovat läpälliset ja sijaitsevat kuonon yläpinnalla. Vesivaletarhakäärmeitä tavataan Intiasta ja Kiinasta aina Uuteen-Guineaan ja Pohjois-Australiaan asti ulottuvalla alueella. Ne elävät vedessä, ja niiden elinympäristöön kuuluvat sekä makeat että suolaiset vesistöt, kuten lammikot, joet ja jokisuut. Vesivaletarhakäärmeet suosivat matalia ja mutapohjaisia vesiä. Ne ovat aktiivisia öisin ja hankkivat tuolloin ravintonsa. Vesivaletarhakäärmeiden koko vaihtelee pienestä "Myron richardsoniista" 1,4 metriä pitkäksi kasvavaan intianvesikäärmeeseen ("Homalopsis buccata"). Kaikki lajit synnyttävät eläviä poikasia, tyypillisesti 5–15 poikuetta kohti.
Olavi (elokuvateatteri)
Olavi (tunnetaan myös nimellä "Bio Olavi") on Savonlinnan Olavinkadulla sijaitseva elokuvateatteri. Se on toinen Savonlinnan kahdesta elokuvateatterista, jotka kummatkin omistaa Savon Kinot. Olavi on yksisalinen ja sen katsojakapasiteetti on 200. Se on Savonlinnan elokuvateattereista suurempi. Teatteri ei ole esteetön, vaan sijaitsee hissittömän rakennuksen toisessa kerroksessa. Teatterissa ei myöskään ole 3D-tekniikkaa käytössä.
Olavin toiminta loppuu 31. joulukuuta 2018 ja Killa jää hetkellisesti ainoaksi elokuvateatteriksi Savonlinnaan, sillä Olavin vuokrasopimus on muiden saman kiinteistön yritysten tavoin irtisanottu. Savon Kinot jatkaa kuitenkin Savonlinnassa kahdella teatterilla, sillä yritys on vuokrannut Killa-elokuvateatteria vastapäätä sijaitsevan Kisalinnan, jossa on aiemmin toiminut Savonlinnan teatteri. Uusi, noin 200 paikkainen elokuvateatteri avataan remontin jälkeen keväällä 2019. Olavin teatteripäällikkö on Tarja Piiroinen.
Maxim (Varkaus)
Maxim on Varkaudessa sijaitseva elokuvateatteri, jonka omistaa Savon Kinot. Maxim on kolmesalinen. Salien yhteenlaskettu katsojakapasiteetti on 250. Kaikki salit on varustettu Dolby Digital- ja 3D-esitystekniikoilla. Teatteri on myös esteetön ja varustettu pyörätuolipaikoilla.
Maximin paikalla olleessa kiinteistössä on toiminut elokuvateatteri aina vuodesta 1939 lähtien. Teatterin siirryttyä Savon Kinojen omistukseen vuonna 1986 vanha elokuvateatterirakennus purettiin ja tilalle rakennettiin uusi kaksisalinen Maxim-elokuvateatteri. Vuonna 2015 rakennus uudistettiin ja siihen avattiin kolmaskin sali.
Kulmajuovamonninen
Kulmajuovamonninen ("Corydoras melini") on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään akvaarioissa pohjakalana.
Kulmajuovamonninen kasvaa noin 5 cm pitkäksi. Sen pää on musta ja pyrstöstä lähtee musta viiva selkäevään. Kala on muuten ruskea.
Kulmajuovamonninen on kotoisin Brasiliasta ja Kolumbiasta.
Kulmajuovamonninen on aika rauhallinen parvikala, joka viihtyy akvaarion pohjalla. Lisääntyminen on hieman ongelmallista, koska kalat syövät helposti omaa mätiään.
Kulmajuovamonniselle akvaarion minimikoko on noin 100 litraa. Sopiva pH on 6-7, veden kovuus alle 10 ja lämpötila 22-27. Kala on kaikkiruokainen.
Eynar Thesleff
Eynar Thesleff (13. joulukuuta 1867 Lempäälä – 7. joulukuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen juristi, oikeusneuvos ja valtiopäivämies.
Eynar Thesleffin vanhemmat olivat insinöörikapteeni, ylitirehtööri Alexander August Thesleff ja Emilia Mathilda (Lilli) Sanmark ja puoliso vuodesta 1894 Aina Lagerstam (k. 1954) Thesleff tuli ylioppilaaksi 1885 Kuopion lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1988 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Varatuomarin arvon hän sai 1896. Thesleff toimi tie- ja vesirakennushallituksen kanslistina 1900–1907, senaatin oikeusosaston kanslistina 1907–1912, protokollasihteerinä 1912–1918 ja esittelijäsihteerinä 1918. Korkeimman oikeuden vanhempi oikeussihteeri hänestä tuli 1918, apujäsen hän oli 1923–1925 ja oikeusneuvos 1925–1927. Thesleff oli ritariston ja aatelin jäsen valtiopäivillä 1897, 1900, 1904 ja 1905. Perustuslakivaliokunnan sihteerinä Thesleff toimi valtiopäivillä 1910, 1912, 1913, 1914 ja 1918. Ritarihuoneen sihteeri hän oli vuonna 1919.
Barham Salih
Barham Ahmed Salih (برهم أحمد صالح, s. 12. syyskuuta 1960 Sulaimaniyya, Irakin Kurdistan, Irak) on irakilainen kurdipoliitikko, joka on toiminut Irakin presidenttinä lokakuusta 2018 lähtien. Astuttuaan virkaan Salih nimitti pääministeriksi Adil Abdul-Mahdin. Ennen presidenttiyttään Salih toimi Irakin Kurdistanin pääministerinä vuodesta 2009 vuoteen 2012.
Salih kuuluu samaan PUK-puolueeseen kuin edeltävät presidentit Fuad Masum ja Jalal Talabani.
Saddam Husseinin syrjäyttämisen jälkeen on ollut käytäntönä, että parlamentin puhemies on sunni arabi, päämnisteri shiialainen arabi ja presidenttinä kurdi.
Tebutiuroni
Tebutiuroni (CHSNO) on ureajohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä, mutta sen käyttö Euroopan unionin alueella on kielletty.
Huoneenlämpötilassa tebutiuroni on kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin ja kloroformiin. Tebutiuroni hydrolysoituu väkevien happo- ja emäsliuosten vaikutuksesta. Yhdisteen herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää osana fotosynteesiä olevan niin kutsutun fotosysteemi II:n elektroninsiirtoketjun.
Tebutiuronia valmistetaan 5‐"tert"‐butyyli‐2‐N‐metyyli-isosyanaatti‐1,3,4‐tiadiatsolin ja metyyliamiinin välisellä reaktiolla. Yhdístettä käytetään rikkaruohomyrkkynä nurmilla sekä heinä- ja apilaviljelmillä sekä muilla ei-ihmisravinnoksi tarkoitettujen kasvien viljelmillä. Tebutiuroni on sallittu käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Etelä-Afrikassa.Euroopan unionin alueella tebutiuronin käyttö kiellettiin vuonna 2002
Lauha Peltola
Lauha Lemmikki Peltola (s. Kovanen, 8. elokuuta 1930 Messukylä) on suomalainen pappi, uskonnon lehtori ja oppikirjojen tekijä.
Lauha Peltola syntyi Iiikennöitsijä Frans ja Tyyne Kovasen perheeseen.
Hän avioitui vuonna 1955 maisteri Reijo Pellervo Peltolan kanssa. Perheeseen syntyivät lapset Kirsti Anneli, Katri Inkeri ja Pirkko Johanna.
Lauha Peltola valmistui ylioppilaaksi vuonna 1949 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta. Opinnot jatkuivat Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Teologian maisterin tutkinnon hän suoritti 1956. Auskultointi tuli päätökseen 1959 . Peltola vihittiin papiksi Tampereella toukokuussa 1988.  Työnohjaajan koulutuksen hän suoritti 1974.
Lauha Peltola on toiminut uskonnon opettajana ja lehtorina muun muassa Kalevan yhteiskoulussa ja Messukylän yhteiskoulussa. Vuonna 1971 hän siirtyi Tampereen seurakuntien kouluasioiden lehtoriksi, vuodesta 1988 kouluasioiden pastori. Vuonna 1993 hän siirtyi eläkkeelle. Rovastin arvo hänelle myönnettiin 1997.
Lauha Peltola toimi Kirkon jumalanpalvelus- ja musiikkitoimikunnan jäsenenä 1974-1985. Lisäksi hän oli perhekirkkotyöryhmän puheenjohtaja.
Lauha Peltola osallistui aktiivisesti uskonnon oppikirjatuotantoon yhtenä työryhmän jäsenenä. Oppikirjoja käännettiin myös viroksi. Hän toimi Kotiliesi-lehden kolumnistina 1981-1983. Virsikirjan virsi 720 ’Jeesus, meidän veljemme’ on hänen kirjoittamansa.
Reijo Peltola
Reijo Pellervo Peltola (3. lokakuuta 1930 Tampere – 16. huhtikuuta 2016 Helsinki) on suomalainen äidinkielen lehtori ja oppikirjan tekijä.
Reijo Peltolan vanhemmat olivat Tampereen työnvälitystoimiston johtaja, teknikko Juho Arvid Peltola ja rouva Saima Maria Moisio.
Peltola avioitui vuonna 1955 Lauha Lemmikki Kovasen kanssa, joka myöhemmin vihittiin papiksi. Perheeseen syntyivät lapset Kirsti Anneli, Katri Inkeri ja Pirkko Johanna.
Reijo Peltola aloitti kansakoulun Aleksanterin koulussa 1937, jatkoi Tampereen lyseossa 1941 ja valmistui ylioppilaaksi 1949. Opinnot jatkuivat Helsingin yliopistossa suomen kielen ja kotimaisen kirjallisuuden parissa. Filosofian maisterin tutkinnon hän suoritti 1954 ja sai vanhemman lehtorin pätevyyden vuonna 1957.
Reijo Peltola kävi sotaväen 1954–1955. Tämän jälkeen opetti Helsingin saksalaisessa koulussa suomenkielisille oppilaille äidinkieltä kahden vuoden ajan. Perheen muutettua Tampereelle Peltola toimi äidinkielen tuntiopettajana ja nuorempana lehtorina Tampereen yhteislyseossa 1956–1963. Vuonna 1962 hän otti vuoden virkavapauden opettajan toimesta ja oli Pirkanmaan maakuntaliiton kulttuuriasiainhoitajana. Vuonna 1963 hän siirtyi Messukylän yhteiskouluun vanhemmaksi lehtoriksi. Vuonna 1969 hän oli perustamassa Kaukajärven yhteiskoulua ja toimi sen virkaatekevänä rehtorina parin vuoden ajan. Vuonna 1993 hän pääsi eläkkeelle Messukylän lukion äidinkielen lehtorin virasta.
Vuosina 1956–1959 Reijo Peltola oli Tampereen korkeakouluyhdistyksen sihteerinä ja toimi yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1980-luvulle asti.  Hän toimi Tampereen kesäyliopiston sihteerinä ja oli mukana hankkeessa, joka tähtäsi Yhteiskunnallisen korkeakoulun siirtämiseen Helsingistä Tampereelle. Siirtopäätös tehtiin 31.8.1956 ja se toteutui 1960. Vuonna 1966 Yhteiskunnallisen Korkeakoulun nimi muuttui Tampereen yliopistoksi.
Huomionarvoinen on Peltolan kirkollinen toiminta 1960-luvulta alusta alkaen. Hän oli jäsenenä muun muassa kirkolliskokouksessa ja kirkkohallituksessa, Suomen Kirkon Seurakuntatyön Keskusliiton (SKSK) luottamuselimissä ja Tampereen yhteisessä kirkkovaltuustossa. Kirkolliskokouksen tärkeimpiä hankkeita oli tuolloin seurakuntahallinnon uudistaminen.
Peltola oli rakentamassa yhteyksiä itäblokin maiden kirkkoihin, jotka toimivat tuolloin ahdingossa. Hän oli mukana Suomen kirkon valtuuskunnan matkalla Tšekkoslovakiaan vuonna 1975 ja 1976 Latviaan ja Viroon 1976. Hän oli myös mukana Luterilaisen maailmanliiton yleiskokouksessa Budapestissä 1984.
Peltola piti säännöllisesti radiohartauksia 1960–1980-luvuilla.
Reijo Peltola teki yhdessä työryhmän kanssa useita äidinkielen ja uskonnon oppikirjoja.
Von Mangoldtin funktio
Von Mangoldtin funktio, merkitään Λ(n), on eräs analyyttisen lukuteorian keskeisimpiä aritmeettisia funktioita. Se saa nollasta poikkeavia arvoja ainoastaan alkulukujen potenssien kohdalla, jolloin se ilmaisee potenssin kantaluvun.
Von Mangoldtin funktion arvojen summa yli luonnollisen kokonaisluvun formula_2 tekijöiden ylitse on itse asiassa formula_3:
formula_4
Käyttämällä kaavaan Möbiuksen inversiota saadaan
formula_5.
Funktio esiintyy myös Riemannin zeeta-funktion derivaatassa. Logaritminen derivointi antaa
formula_6
eli puolittain integroimalla saadaan
formula_7.
Suomen Palloliiton Uudenmaan piiri
Suomen Palloliiton Uudenmaan piiri on yksi kahdestatoista Suomen Palloliiton piiristä. Se järjestää jalkapallon kolmannen, neljännen, viidennen ja kuudennen divisioonan otteluita.
"Järjestelmä ei salli viidennen divisioonan joukkueiden poistamista, vaikka sille on perustettu oma osio."
Suad al-Attar
Suad al-Attar (s. 1942) on irakilainen taidemaalari. Al- attarin töitä on yksityiskokoelmissa ympäri maailmaa ja merkittävissä museoissa, kuten British Museumissa ja Calouste Gulbenkianin museossa Lissabonissa, Portugalissa. Hän asuu nykyään Lontoossa.
Suaad al- Attar syntyi kolmilapsisen perheen kolmanneksi lapseksi. Hänen isänsä Ali Sadiq oli kirjanpitäjä ja hänen sukunsa oli asunut Bagdadissa jo sukupolvien ajan. Hänen äitinsä Anisa syntynyt Basrassa varakkaaseen perheeseen ja hänellä oli selvästi lahjakkuutta sekä käsitöissä että piirtämisessä. Perheessä arvostettiin koulutusta ja edistystä.
Al-Attar aloitti maalaamisen jo nuorena.Hän kopioi maalauksia isän ostamasta taidekirjasta ja kun hän täytti 16- vuotta hän sai kodistaan oman huoneen maalaamista varten. Hänen kykynsä havaitsi koululaisten taidetapahtumasta vaikutusvaltainen irakilainen taidemaalari Jawad Saleem. Al-Attar pääsi yhtenä harvoista naisista mukaan Bagdadin nykytaiteen ryhmään ja hän on ensimmäinen nainen joka on pitänyt yksityisnäyttelyn Bagdadissa. Hänen ensimmäiset työnsä saivat inspiraationsa Bagdadin vanhan kaupungin ja Tigris- joen näkymistä.
Vuonna 1976 al-Attar muutti aviomiehensä ja lastensa kanssa Lontooseen. Muutto vaikutti myös hänen taiteeseensa, joka sai nyt vaikutteita sumerien ja assyrialaisten korkokuvista ja arabialaisista käsikirjoituksista. Hän lisäsi niihin vaikutteita länsimaisesta taiteesta.
Irakin 1980- 2010- lukujen sodat ja väkivaltaisuudet ovat näkyneet al-Atterin taiteessa. Hänen näyttelyidensä niminä ovat olleet "Palava kaupunkini" (2003) ja "Muinaisen kaupungin kyyneleet" (2011)
Vuonna 1991 al-Attarin isä kuoli. Isän menettäminen ja huoli Irakiin jääneistä omaisista saivat al-Attarin lopettamaan maalaamisen vähäksi aikaa. Tämän jälkeen hän teki piirroksia kuulakärkikynällä ja niihin liitti runosäkeitä.
Huoli sukulaisista ei ollut turha. Vuonna 1993 al-Attarin nuorempi sisar Layla al-Attar, joka oli myös taidemaalari, kuoli Yhdysvaltojen tekemässä ohjusiskussa.
Suad al-Attarin muutettua Lontooseen, hänen varhaisia töitään jäi sukutaloon Bagdadiin. Ne katosivat sieltä jäljettömiin vuoona 2003, kun liittouman joukot valtasivat Bagdadin.
Matti Rinne
Matti Rinne (s. 27.11.1934) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa pääaineenaan yleinen historia ja valmistunut 1958 fil. maisteriksi. Hän on tolminut Ilta-Sanomien vastaavana kulttuuritoimittajana 1967–98. Hän on ollut monien media- ja kulttuurialan järjestöjen puheenjohtaja sekä julkaissut useita kulttuurihistoriallisia tietokirjoja.
Matti Rinne on vanhaa lammilaista sukua. Hän on muun työnsä ohella veljensä Eero Rinteen kanssa viljellyt Lammilla Kilkon sukutilaa vuosina 1965–82.
Captain Planet and the Planeteers (videopeli)
Captain Planet and the Planeteers on Chris Gray Enterprisesin kehittämä ja Mindscapen vuonna 1991 julkaisema toimintapeli. Peli perustuu "Kapteeni Planeetta" animaatiosarjaan.
Tauno Einiö
Tauno Ilmari Einiö (11. helmikuuta 1940 Orimattila – 10. lokakuuta 2018 Lahti) oli suomalainen päätoimittaja.
Einiö oli Loviisan Sanomien pitkäaikainen päätoimittaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja. Sitä ennen hän oli orimattilalaisen Pitäjänsanomat-lehden toimitussihteeri ja vuodesta 1966 loviisalaisessa Nordström-yhtiöiden kustantamassa Nuorison Päivälehdessä eli Päiviksessä. Loviisan Sanomien päätoimittajana ja toimitusjohtajana hän toimi kesäkuusta 1967 kesäkuuhun 1997 ja vielä hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2012 saakka. Einiö perheineen oli vuoteen 1997 saakka myös lehtiyhtiön suurimpia osakkeenomistajia.
Einiöllä oli useita luottamustoimia. Hän oli Paikallislehtien liiton hallituksen jäsen ja Julkisen sanan neuvoston varapuheenjohtaja. Hän toimi Loviisan Yrittäjien puheenjohtajana. Hänet valittiin vuonna 1987 Loviisan vuoden yrittäjäksi.
Andy Bown
Andrew Steven Bown (s. 27. maaliskuuta 1946 Lontoo) on brittiläinen muusikko, joka soittaa koskettimia Status Quossa. 
Bown liittyi Status Quohon alkujaan studiomuusikkona vuonna 1973 soittaen bändin "Hello!" albumilla samana vuonna. Vuodesta 1977 lähtien Bown on soittanut jokaisella Status Quon albumilla ja vuodesta 1982 alkaen hän on ollut täysivaltainen bändin jäsen.
1970-luvulla Bown julkaisi neljä sooloalbumia, mutta mikään niistä ei yltänyt listoille asti. Viidennen sooloalbuminsa "Unfinished Business" Bown julkaisi syyskuussa 2011.
Bown toimi basistina Pink Floydin The Wall -kiertueella vuosina 1980 ja 1981 ja kiertueelta taltioidulla live–albumilla Is There Anybody Out There? The Wall Live 1980–81. Hän soitti myös studiomuusikkona kosketinsoittimia Pink Floydin The Final Cut−albumille. Hän soitti myös koskettimia ja 12-kielistä kitaraa Roger Watersin soolo-albumilla The Pros and Cons of Hitch Hiking vuonna 1984 mutta ei lähtenyt mukaan levyjulkistusta seuranneelle kiertueelle.
Karl Troberg
Karl Anders Troberg (3. syyskuuta 1851 Ahvenanmaa – 21. elokuuta 1925 Perniö) oli lääninrovasti ja valtiopäivämies.
Karl Trobergin vanhemmat olivat talollinen, laivuri Anders Troberg ja Maria Elisabet Melander ja puoliso vuodesta 1878 Ella Elisabet Roslin. Troberg tuli ylioppilaaksi 1871 ja suoritti teologisen erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1877. Hän oli Dragsfjärdin kappalainen 1881 ja kirkkoherra Brandössä 1884–1892, Kortesjärvellä 1892–1897, Akaassa 1897–1902 ja Perniössä vuodesta 1905. Lääninrovastina Troberg toimi 1906–1911, rovastin arvon hän sai 1904. Troberg oli "Kirkollisten Sanomain" aputoimittaja vuodesta 1894 ja osallistui saarnakirjojen "Terveellinen oppi" julkaisemiseen. Hän oli kirkolliskokouksen jäsen 1898, 1903 ja 1908 ja pappissäädyn edustaja valtiopäivillä 1900.
Janne Palkisto
Janne Palkisto (ent. "Koskinen") on suomalainen musiikkitoimittaja, joka toimii Radion sinfoniaorkesterin ja muiden Ylen klassisen musiikin konserttien tv-juontajana, selostajana ja esittäjien haastattelijana. Palkisto tunnetaan myös Yle Radio 1 -kanavan mielipiteitä jakaneesta "Hienostelua"-ohjelmasarjasta, "Herrasmiehen päiväkirja" -blogista sekä radiossa ja televisiossa esitetystä "Syötävät sävelet" -ohjelmasta, jota hän tekee yhdessä musiikintutkija ja tietokirjailija Susanna Välimäen kanssa.
Filosofian maisterin tutkinnon suorittanut Janne Palkisto on opiskellut Helsingin Suomalaisessa Yhteiskoulussa ja Espoon musiikkiopistossa sekä musiikkitiedettä Helsingin ja Venetsian yliopistoissa. Hän soittaa klarinettia sinfoniaorkestereissa ja kamarimusiikkikokoonpanoissa ja laatii Turun yliopistossa tohtorinväitöstä Bernhard Henrik Crusellista.
Juho Anton Simola
Juho (Johan) Anton Simola, sukunimi vuoteen 1905 "Simolin" (2. heinäkuuta 1884 Hollola – 10. toukokuuta 1958) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Tampereen kaupungin sähkölaitoksen johtaja.
Simolan vanhemmat olivat ratamestari Juho Simola ja Edla Sofia Malin. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1905 ja opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa sähkötekniikkaa valmistuen diplomi-insinööriksi 1912.
Simola suunnitteli sähköverkkoja Nakkilaan ja Harjavaltaan ja toimi insinöörinä Tyrvään sähkölaitoksella. Hän oli 1914–1916 Pietarissa Siemens-Schuckertin palveluksessa ja sen jälkeen Tampereen kaupungin sähkölaitoksella aluksi käyttöinsinöörinä 1916–1920 ja sitten sähkölaitoksen johtajana 1920–1951. Hänen johtajakaudellaan rakennettiin uusi vesivoimalaitos Tammerkosken keskiputoukselle 1930–1933 ja liitettiin Tampereen kaupunki valtakunnalliseen sähköverkkoon kun Imatran Voiman Vanajan voimalaitoksesta vedetty voimalinja valmistui 1938. Simola oli myös keskeisesti mukana Tampereella 1948 aloitetun johdinautoliikenteen suunnittelussa ja rakentamisessa.