hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Frederick Wollaston Hutton
Kapteeni Frederick Wollaston Hutton, FRS (16. marraskuuta 1836 Gate Burton, Lincolnshire – 27. lokakuuta 1905 merellä) oli englantilainen luonnontieteilijä.
Hutton kävi Southwell Grammar Schoolia ja Meriakatemian Gosportissa Hampshiressä. Hän opiskeli tieteitä King's Collegessa Lontoossa ennen kuin hänet komennettiin Royal Welch Fusiliers-joukkoihin ja hän osallistui Krimin sotaan ja Sepoykapinan kukistamiseen Intiassa 1857–1858. Hän palasi Englantiin 1860 ja ryhtyi opiskelemaan geologiaa Sandhurstissa. Samana vuonna hänet valittiin Geological Society of Londonin jäseneksi. 1861 hän laati arvostelun "The Geology"-lehteen Charles Darwinin Lajien synnystä ("The Origin of Species"). Koko elämänsä ajan Hutton oli Darwinin teorioiden tulkitsija ja Darwin kirjoitti hänelle kiitoskirjeen.
Hutton avioitui Annie Gouger Montgomerien kanssa 1863 ja luopui sotilasurastaan 1866. Hän matkusti vaimonsa ja kahden lapsensa kanssa Uuteen-Seelantiin, missä heille syntyi vielä neljä lasta. He asuivat Waikatossa, missä Hutton yritti pitää toiminnassa pellavatehdasta, mutta luovutti ja siirtyi takaisin geologian pariin. Hän liittyi Geological Survey of New Zealandin jäseneksi 1866 ja 1874 hänestä tuli Otagon provinssigeologi. 1877 hänestä tuli vastaperustetun Otagon yliopiston luonnontieteiden professori ja hän sai myös kuraattorin toimen museosta. 1880 Huttonista tuli Canterbury Collegen biologian professori ja hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi 1892. Seuraavana vuonna hänestä tuli Canterburyn museon kuraattori. Hänet valittiin Royal Australasian Ornithologists Unionin puheenjohtajaksi ja New Zealand Instituten puheenjohtajaksi.
Hutton kuoli merellä paluumatkalla Englannista ja hänet haudattiin mereen Kapkaupungin edustalla. Hänen kunniakseen perustettiin Hutton Memorial Medal and Research Fund, joka myönnetään Uuden-Seelannin eläimistön, kasviston tai geologian hyväksi tehdystä tieteellisestä työstä.
Hutton selitti ensimmäisenä Uuden-Seelannin luonnonhistoriaa luonnonvalintateorian avulla. Hän nimesi linnuista muun muassa kalliotöyhtöpingviinin ("Eudyptes chrysocome") alalajin "filholi".
Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna
Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan vaakuna hyväksyttiin Liettuan SNT:n vaakunaksi vuonna 1940.
Vaakunan vehnäntähkät ja tammenoksat symboloivat maataloutta. Nouseva aurinko symboloi Liettuan tulevaisuutta. Punainen tähti kuten myös sirppi ja vasara symboloivat kommunismin voittoa ja maailmanlaajuista sosialististen maiden yhteisöä. Vaakunan ympärillä olevaan punaiseen nauhaan on kirjoitettu Neuvostoliiton motto "Kaikkien maiden proletariaatit, liittykää yhteen!" liettuaksi (Visų šalių proletarai, vienykitės!) ja venäjäksi (Пролетарии всех стран, соединяйтесь!).
Tunteellisella tuulella
Tunteellisella tuulella on Mamban neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1989 levymerkillä Sonet.
Antonio Colom
Antonio Colom Mas (s. 11. toukokuuta 1978 Bunyola, Mallorca, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999.
Colom on menestynyt etupäässä lyhyissä, korkeintaan viikon mittaisissa etappikilpailuissa. Hän voitti Vuelta a Andalucían kokonaiskilpailun 2002 ja Volta a la Comunitat Valencianan 2006. Yhden päivän kilpailuista muodostuvan Challenge de Mallorcan epävirallisen kokonaiskilpailun hän on voittanut 2004 ja 2009. Lisäksi hän on voittanut etapin Dauphiné Libéréssä 2007 ja Pariisi–Nizzassa 2009.
Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI ilmoitti kesäkuussa 2009 Colomin antaneen EPO-hormonia sisältäneen dopingnäytteen kilpailun ulkopuolisessa testissä 2. huhtikuuta 2009. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ja hänen tuloksensa mitätöitiin 2.4.2009 alkaen.
Lou Nanne
Louis Vincent "Lou" Nanne (s. 2. kesäkuuta 1941, Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja manageri, joka on merkittävästi vaikuttanut lajin leviämiseen USA:ssa.
Nannen ammattilaisura kattoi vuodet 1968 – 1978, jolloin hän pelasi Minnesota North Starsissa. Ennen ammattilaisuraa puolustajana ja laitahyökkääjänä pelannut Nanne ehti luoda merkittävän uran yliopistopelaajana. Hän sai pelaajauransa aikana yhdysvaltain kansalaisuuden ja edusti maata myös neljissä arvokisoissa.
Nannesta tuli peliuran jälkeen Minnesotan valmentaja ja toiminnanjohtaja. Vuonna 1978 hän lopetti valmentajana, mutta jatkoi seuran toiminnanjohtajana vuoteen 1988 asti, jolloin hän erosi terveyssyiden vuoksi. Hänen suurin saavutuksensa oli Minnesotan nostaminen NHL:n huippujoukkueiden joukkoon.
Without You
”Without You” on brittiläisen Badfinger-yhtyeen jäsenten Pete Hamin ja Tom Evansin tekemä musiikkikappale, joka julkaistiin ensimmäisen kerran yhtyeen vuoden 1970 albumilla "No Dice". Lukuisat artistit ja yhtyeet ovat tehneet kappaleesta coverversion, kuuluisimpina Harry Nilssonin (1971) ja Mariah Careyn (1994) myyntimenestykset.
Mariah Careyn versio, joka perustuu enemmän Harry Nilssonin versioon kuin Badfingerin alkuperäiseen versioon, julkaistiin Careyn albumin "Music Box" kolmantena singlenä vuoden 1994 alkupuolella. Yhdysvalloissa se julkaistiin 24. tammikuuta 1994 vain noin viikko sen jälkeen, kun Nilsson oli kuollut 15. tammikuuta. Yhdysvalloissa sitä markkinoitiin kaksois-A-puolena kappaleen ”Never Forget You” kanssa.
”Without You” oli "Billboard Hot 100" -listalla korkeimmillaan kolmantena, ja se oli listan 40 parhaan joukossa 21 viikkoa. RIAA antoi sille kultalevyn, ja sitä myytiin maassa 600 000 kappaletta.
Euroopassa kappale on Careyn suurin hitti. Siitä tuli hänen ensimmäinen listaykkösensä Isossa-Britanniassa, ja se pääsi listaykköseksi myös muun muassa Sveitsissä (10 viikkoa), Italiassa, Alankomaissa (12 viikkoa), Saksassa ja Itävallassa (kahdeksan viikkoa).
El Calafate
El Calafate on kylä Argentiinan Patagoniassa. Se sijaitsee Lago Argentino -järven eteläpuolella, Santa Cruzin maakunnan lounaisosassa, noin 315 kilometrin päässä Río Gallegosista. Kylän nimi johtuu pienestä keltakukkaisesta pensaasta tumman violetteine marjoineen, calafatesta ("Berberis buxifolia"), joka on yleinen Patagoniassa.
El Calafate on tärkeä turistikohde ollen lähtökeskittymänä Los Glaciaresin kansallispuiston eri osiin, kuten Perito Morenon jäätikölle ja Cerro Fitz Roylle ja Cerro Torrelle.
Alueen ilmasto on viileä ja kuiva. Keskimääräinen lämpötila talvella on -2ºC ja kesällä 18ºC. Sateet ovat alueella vähäisiä ja ajoittuvat enimmäkseen syksylle. Vuosittainen sademäärä on alueella alle 300 millimetriä.
Våler (Østfold)
Våler on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Kunnan keskustaajama on nimeltään Kirkebygden, minkä lisäksi kunnassa on kaksi muutakin taajamaa nimeltään Våk/Sperrebotn ja Svinndal. Kunnan rajanaapureita ovat Moss, Rygge, Råde, Sarpsborg, Spydeberg, Hobøl ja Vestby. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Vålerin kunnassa oli 4 857 asukasta.
Våler tunnetaan yhdessä Hobølin, Markerin ja Rømskogin kuntien kanssa Østfoldin susikuntina, joissa nähdään susia säännöllisesti.
Ihmismetsästys (vuoden 1941 elokuva)
Ihmismetsästys ("Man Hunt") on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1941. Elokuvan pääosissa ovat Walter Pidgeon ja Joan Bennett. Se perustuu Geoffrey Householdin samannimiseen romaaniin. Elokuva sijoittuu aikaan hieman ennen toista maailmansotaa.
Käsikirjoittaja Dudley Nichols kirjoitti alkujaan elokuvan käsikirjoitusta ohjaaja John Fordille. Joulukuussa 1940 Ford jättäytyi projektista, ja tuottaja Kenneth Macgowan halusi Fritz Langin hänen korvaajaksi. Elokuvan lopullinen käsikirjoitus valmistui 7. marraskuuta.
Walter Pidgeon lainattiin elokuvaan MGM:ltä. Naispääosaan valittiin Joan Bennett. Rooliin harkittiin pitkään myös Anne Baxteria. Nuorelle brittinäyttelijälle Roddy McDowallille elokuva oli ensimmäinen Yhdysvalloissa, vaikkakin John Fordin "Vihreä oli laaksoni" ilmestyikin aiemmin elokuvateattereihin. "Ihmismetsästyksen" kuvaukset alkoivat keväällä 1941, ja pääosa elokuvasta tehtiin sisälavasteissa. Elokuva julkaistiin kesäkuussa 1941.
"Ihmismetsästys" sai ilmestyessään pääasiassa positiivisia arvioita. Monet kriitikoista valitsikin sen vuoden päätteeksi vuoden 1941 kymmenen parhaimman elokuvan joukkoon. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Kapteeni Alan Thorndike sattuu Hitlerin Obersalzbergin talon maille, kun hän on metsästämässä riistaa. Hän näkee Hitlerin ja saa tämän lataamattoman aseensa tähtäimeen. Thorndike miettii, pystyisikö tappamaan diktaattorin. Hitlerin turvaksi määrätty Gestapo-johtaja Quive-Smith havaitsee Thorndiken, joka vangitaan.
Thorndike onnistuu karkaamaan natseilta tanskalaiselle alukselle, joka matkaa kohti Lontoota. Herra Jones varastaa Thorndiken passin aluksella. Lontoossa Thorndike joutuu jahdatuksi, sillä Gestapon agentit etsivät häntä Lontoon kaduilta. Ompelija Jerry auttaa Thorndikea Lontoossa ja piilottelee tätä Gestapolta.
Falklandinsaarten vaakuna
Falklandinsaarten vaakuna on Falklandinsaarten tunnus. Se hyväksyttiin alueen vaakunaksi 29. syyskuuta 1949.
Vaakunassa oleva purjelaiva on Desire, jolla löytöretkeilija John Davis löysi saaret vuonna 1592. Ruohon päällä oleva lammas kuvaa saarten lampaiden kasvatusta, ruoho taasen saarten flooraa. Vaakunan alla lukee saarten motto "Desire the Right", Halua sitä mikä on oikein.
Hvaler
Hvaler on Norjan kunta Oslonvuonon itäpuolen edustan saaristossa Østfoldin läänissä Fredrikstadista etelään. Kunta koostuu 833 saaresta ja luodosta. Kunnan hallinnollinen keskus on Skjærhaldenin taajama, joka sijaitsee Kirkeøyn saarella. Skjærhaldenista on noin 28 kilometriä Fredrikstadiin. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Hvalerin kunnassa oli 4 284 asukasta.
Huvila-asukkaiden myötä kunnan väkiluku moninkertaistuu kesäisin, jopa 30 000:een asukkaaseen. Merkittävin elinkeino on kalastus ja Hvalerin suurin satama Utgårdskilen onkin suurin kalastussatama Lindesnesin itäpuolella.
Hvalerista on maantieyhteys (tie 108) Fredrikstadiin lukuisten pengerrysten, siltojen ja tunnelin kautta. Tunneli Kirkeøyhyn valmistui 1989. Skjærhaldenista on lauttayhteyksiä Nordre Sandøyhyn, Søndre Sandøyyn, Herføliin ja Laueriin, sekä säännöllinen reittivene Strömstadiin, Ruotsiin.
Vuoden 1814 tapahtumien yhteydessä Ruotsin armeija miehitti Hvalerin saaret.
Råde
Råde on Norjan kunta Østfoldin läänissä Oslonvuonon itärannikolla. Sen rajanaapureita ovat lännessä Rygge, pohjoisessa Våler, idässä Sarpsborg ja etelässä Fredrikstad. Korkein kohta kunnassa on nimeltään "Danserfjella", 129 metriä merenpinnasta. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Råden kunnassa oli 7 053 asukasta.
Hobøl
Hobøl on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Spydeberg ja Våler Østfoldissa sekä Enebakk, Ski, Ås ja Vestby Akershusin läänissä. Tärkeimmät taajamat ja asutuskeskukset ovat Tomter, Knapstad, Ringvoll ja Elvestad. Kunnantalo sijaitsee Elvestadin kylässä. Kunnan läpi menee valtatie E-18 ja Tomter ja Knapstad ovat Østfoldbanenin rautatieasemia. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 4 980 asukasta.
Hermann Oberth
Hermann Julius Oberth (25. kesäkuuta 1894 Hermannstadt, Itävalta-Unkari – 28. joulukuuta 1989 Nürnberg, Länsi-Saksa) oli transylvanialaissyntyinen (Transilvanian saksi) saksalainen fyysikko. Häntä pidetään Konstantin Tsiolkovski ja Robert Goddardin rinnalla rakettitekniikan ja astronautiikan edelläkävijänä.
Oberth opiskeli ensin lääketiedettä, mutta vaihtoi pian todelliseen kiinnostuksen kohteeseensa, eli fysiikkaan. Oberthin väitöskirja, joka käsitteli rakettivoimalla tapahtuvaa lentämistä, hylättiin Heidelbergin yliopistossa 1922, sillä sitä pidettiin liian spekulatiivisena. Väitöskirjasta tuli kuitenkin Oberthin klassikoksi muodostuneen "Die Rakete zu den Planetenräumen" -teoksen ("Raketilla planeettojen väliseen avaruuteen") pohja. Kirja esitteli monia rakettitekniikan pohjalla olevia matemaattisia teorioita. Lisäksi Oberth kirjoitti ensimmäisemä modernista avaruusasemasta, joka kiertäisi Maata 1000 kilometrin korkeudessa.
Oberthin kirjan suosio sai hänet suunnittelemaan kansantajuisemman teoksen kirjoittamista. Hän ei kuitenkaan ehtinyt tekemään vielä uutta kirjaa opetuskiireidensä takia. Max Valier kirjoitti Oberthin puolesta tiivistetyn version tämän kirjasta. Oberthin työn ansiosta monia rakettikerhoja perustettiin. Näistä merkittävin oli "Verein für Raumschiffahrt", jossa olivat mukana mm. Valier, Willy Ley ja Wernher von Braun.
Vuonna 1929 Oberth julkaisi uuden kirjan nimeltä "Wege Zur Raumschiffahrt" ("Tie avaruusmatkustamiseen"). Samana vuonna ilmestyi myös Fritz Langin elokuva "Matka kuuhun", jonka tuotannossa Oberth ja Ley olivat olleet teknisinä asiantuntijoina.
Vuodesta 1938 eteenpäin Oberth oli mukana suunnittelemassa raketteja Saksalle. Hän työskenteli myös Braunin V2-ohjelmassa. Toisen maailmansodan lopulla vangittua Oberthia kuulusteltiin, mutta hänet vapautettiin. Vuonna 1955 Braun kutsui Oberthin Yhdysvaltohin, jossa hän työskenteli Yhdysvaltain armeijalle. Oberth oli Yhdysvalloissa muutaman vuoden ja jäi eläkkeelle 1959
Mitäs täällä roikut Henry Moon?
Mitäs täällä roikut Henry Moon? ("Goin' South") on vuonna 1978 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen lännenkomedia, jonka on ohjannut Jack Nicholson. Hän näytteli tässä esikoisohjauksessaan myös pääosaa. Muissa rooleissa nähdään Mary Steenburgen ja John Belushi ensimmäisissä elokuvarooleissaan sekä Christopher Lloyd, Richard Bradford, Veronica Cartwright, Danny DeVito ja Ed Begley, Jr.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen arvostaa elokuvan maukkaita sivurooleja ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aljaksandr Kutšynski
Aljaksandr Kutšynski (, s. 27. lokakuuta 1979 Orša, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen maantiepyöräilijä.
Kutšynski aloitti ammattilaisuransa Amore & Vita - Beretta -joukkueessa vuonna 2004. Hän ajoi Ceramica Flaminia -tallissa 2006, Liquigasissa 2007–2010, Katjušassa 2011–2014 ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2015 Minsk Cycling Club -joukkuetta.
Kutšynski sijoittui irtiottokumppaninsa Edvald Boasson Hagenin jälkeen toiseksi Gent–Wevelgem-klassikossa 2009.
10mR
10mR eli kymppi on klassinen kilpapurjeveneluokka, jossa veneet rakennetaan alun perin 1907 sovitun, sittemmin kolme kertaa muutetun kansainvälisen R-mittasäännön mukaan. Metriluku ei kuvasta veneen pituutta tai muutakaan yksittäistä mittaa, vaan kaavan arvoa:
missä L on veneen vesilinjan pituutta kuvaava luku, F vapaalaidan tehollinen korkeus, d rungon muototekijä ja S purjepinta-ala.
Suomessa on tällä hetkellä yksi 10mR vene, Kitty, jonka kotisatama on Tammisaari. Kitty voitti kultaa Tukholman olympialaisissa 1912. Vene ostettiin 1992 huonokuntoisena Suomeen, ja sen omistaja on kunnostanut veneen yli kymmenen vuoden aikana. Suomen kuuluisin 10mR vene oli aikoinaan Tarpon II, joka myytiin 1990-luvulla Norjaan. Veneen tilaaja ja pitkäaikaisin omistaja oli teollisuusmies Leonid A. Nagornoff. Nagornoff siirtyi Suomeen Venäjän vallankumouksen aikana. Nagornoff oli NJK:n ja HSS:n jäsen ja purjehti NJK:n lipun alla yhteensä yli 170 000 mailia veneellään Pohjanmerellä. Kesällä 1930 hän purjehti Hollantiin asti, mistä hänelle myönnettiin NJK:n Suuri Purjehdusmerkki (Det Större Seglartecknet). Myös Tarpoon rakennettiin Tukholman olympialaisiin, muttei päässyt osallistumaan. Kolmaskin Tukholman olympialaisten 10mR-vene Marga oli pitkään Suomessa, mutta myytiin Ruotsiin 1976.
Clarence Brown (ohjaaja)
Clarence Brown (10. toukokuuta 1890 – 17. elokuuta 1987) oli merkittävä yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänet nimitettiin Oscar-palkintoehdokkaaksi neljä kertaa parhaasta ohjauksesta (vuonna 1930 kahdesta elokuvasta yhdessä) ja kerran parhaasta elokuvasta, mutta hän ei koskaan saanut palkintoa.
Brown ohjasi lukuisia tähtinäyttelijöitä, muun muassa Greta Garboa ja Joan Crawfordia kumpaakin viisi kertaa. Garbo piti Brownia suorastaan lempiohjaajanaan.
Brown sai elokuvastaan "Anna Karenina" parhaan ulkomaisen elokuvan palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1935.
August Moberg
August Moberg () oli suomalainen jääkärimajuri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan koulutusaliupseerina.
Mobergin äiti oli Johanna Moberg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1931 Signe Vantusen kanssa. Moberg kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Maarianhaminan ruotsalaisessa yhteislyseossa vuonna 1921. Moberg suoritti jääkärialipäällystölle järjestetyn aktiiviupseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 ja upseerien pioneerikurssin Haminassa vuonna 1921 sekä sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1925. Taktiikan soveltamiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa hän suoritti vuonna 1928 ja suojeluskuntajärjestön komentajakurssin vuonna 1935.
Moberg työskenteli makkaratyöntekijänä Vaasassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 29. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 20. elokuuta 1916 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Moberg astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan koulutusaliupseeriksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan, josta hänet komennettiin 23. maaliskuuta 1918 koulutusaliupseeriksi Päämajan sotavänrikkikouluun. Sotavänrikkikoulusta hän palasi takaisin yksikköönsä 25. huhtikuuta 1918 ja osallistui sen jälkeen Inon saartoon.
Moberg palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana 2. Jääkärirykmentin 9. komppaniassa, josta hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1918 alkaen Pioneerikoulutuspataljoonaan, josta hänet siirrettiin 1. maaliskuuta 1919 Porin rykmenttiin ja edelleen 15. kesäkuuta 1921 Uudenmaan rykmenttiin. Uudenmaan rykmentissä hän toimi aluksi joukkueenjohtajana eri komppanioissa, kunnes sai nimityksen päälliköksi 15. marraskuuta 1924 alkaen Uudenmaan rykmentin 7. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 19. syyskuuta 1925 alkaen niin ikään päälliköksi 3. konekiväärikomppaniaan. Armeijasta Moberg siirrettiin 7. syyskuuta 1927 suojeluskuntajärjestöön ja määrättiin Uudenmaan eteläisen suojeluskuntapiirin IV alueen ja 1. heinäkuuta 1928 alkaen IX alueen päälliköksi.
FC Augsburg
FC Augsburg on saksalainen jalkapalloseura, joka sijaitsee Augsburgissa. Kaudella 2018–2019 joukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla, Bundesliigassa.
Seura perustettiin 8. elokuuta 1907 nimellä "Fußball-Klub Alemania Augsburg". Vuonna 1921 nimeksi vaihdettiin BC Augsburg. Kun "BC" oli konkurssin partaalla, yhdistyi se yhdessä TSV Schwaben Augsburgin kanssa vuonna 1969 ja muodosti "FC Augsburgin". "Schwaben" ei loppujen lopuksi ollutkaan tyytyväinen asemaansa, vaan perusti oman joukkueensa, joka on edelleenkin pystyssä. Tämän takia FC Augsburgin juurien ajatellaan olevan "BC Augsburgissa" eikä suinkaan "TSV Schwabenin".
Seura pääsi 1960-luvulla pariksi kaudeksi 2. Bundesliigaan mutta ei pysynyt siellä pitkiä aikoja. Vasta 1970- ja 1980-luvulla joukkue onnistui olemaan pidempiä aikoja liigassa.
Seura on kärsinyt talousvaikeuksista 2000-luvulla. Saksan jalkapalloliitto ei myöntänyt sille liigalisenssiä vuosina 2000 ja 2001, minkä takia se putosi Oberliga Bayerniin. Seura pääsi kaudeksi 2006–2007 2. Bundesliigaan yli 23 vuoden tauon jälkeen ja sijoittui ensimmäisenä kautenaan seitsemänneksi. Kaudella 2010–2011 se sijoittui Jos Luhukayn alaisuudessa 2. Bundesliigassa toiseksi ja nousi 1. Bundesliigaan.
Janne Mursu
Juho (Janne) Mursu () oli suomalainen jääkärivääpeli ja Viron armeijan vänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan ryhmänjohtajana ja Viron vapaussotaan vänrikkinä Pohjan Poikani rykmentissä.
Mursun vanhemmat olivat maanviljelijä Antti Mursu ja Ida Höyhtyä. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1927 Anna Matilda Dahlin kanssa. Hän kävi kansakoulun.
Mursu työskenteli maanviljelijänä Iissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella.
Mursu astui Suomen armeijan palvelukseen jefreitteriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ryhmänjohtajaksi 4. Jääkärirykmentin 8. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudussa.
Mursu palveli sisällissodan jälkeen komppanianvääpelinä 1. Krenatöörirykmentin 3. Oulun pataljoonan 4. komppaniassa ja myöhemmin Tampereen vartiopataljoonan l. komppaniassa. Hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 Lapin ryhmän II pataljoonaan. Armeijasta Mursu erosi 24. syyskuuta 1919 ja liittyi Viron vapaussotaan joukkueenjohtajaksi Pohjan Poikain rykmentin II pataljoonan 6. komppaniaan. Hän osallistui Viron vapaussodan taisteluihin Valkissa, Marienburgissa ja Petserin rintamalla. Viron vapaussodasta palattuaan hän astui takaisin armeijan palvelukseen 10. huhtikuuta 1922 ja hänet sijoitettiin Salmin rajavartioston 5. komppaniaan, jossa hän toimi koulutusaliupseerina. Armeijasta hän erosi lopullisesti 3. maaliskuuta 1923 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Kuivaniemellä. Hänet haudattiin Yli-Iin Tannilan metsähautausmaalle.
Lohikosken kirkko
Lohikosken kirkko on Lohilahden kylässä sijaitseva Sulkavan seurakunnan toinen kirkko. Kirkon rakennusvuosi on 1934. Kirkko sijaitsee Saimaan vesistön Lohilahden pohjukassa mäellä ympärillään kylän hautausmaa.
Lohilahtelaiset olivat käyneet kirkossa Sulkavalla pitäjän perustamisesta 1630-luvulta lähtien. He olivat pitäneet kiinni seurakuntayhteydestään myös pitäjän ollessa Turun rauhan jälkeen Ruotsin ja Venäjän valtakunnanrajan jakama siten, että Lohilahti kuului Venäjään. Päätös kirkon rakentamisesta tehtiin kirkkovaltuustossa vuonna 1930, mutta rakennustyöt käynnistyivät vasta neljän vuoden kuluttua. Kirkko rakennettiin Hackman & Co.:n lahjoittamalle tontille. Kirkko palvelee myös lähistön Savonlinnan ja Puumalan puoleisten kylien (Kiviapaja, Lieviskä) asukkaita.
Kirkko on päätytorninen tiilikirkko. Kirkossa on päälaivan lisäksi lehteri. Kirkon suunnittelijana toimi arkkitehti Ilmari Wirkkala, jonka käsialaa ovat myös alttaritaulu "Tulkaa minun Isäni siunatut" sekä lehterin kaiteen kristillisiä symboleita kuvaavat maalaukset. Saarnatuolissa on kuvanveistäjä Tapio Wirkkalan veistos "Jeesus siunaa lapsia". Kirkossa on kuorissa vuonna 1981 hankitut Hans Heinrichin urkurakentamon valmistamat kahdeksanäänikertaiset urut. Lohikosken kirkossa pidetään messu noin kerran kuukaudessa.
Moottoripyöräilyn Ranskan Grand Prix 2009
Ranskan Grand Prix on kauden 2009 neljäs kilpailu. Se ajettiin Bugatti Circuitilla Le Mansin lähellä 15.-17. toukokuuta.
125-kuutioisten kilpailussa tehtiin uusi kaatoennätys, 32. Edellinen ennätys oli peräisin Portugalin GP:stä vuodelta 2002 jolloin nähtiin 28 kaatoa piikkiluokassa.
Ilkka Saarela
Ilkka Saarela (s. 16. maaliskuuta 1983 Laitila) on suomalainen entinen jääkiekkoilija joka pelasi viimeisen kautensa 2008–09 Mestiksen TuTossa.
Saarela on Lukon kasvatti ja onkin pelannut suurimman osan junioriurastaan Lukon juniorijoukkueissa. Hän on pelannut myös kaksi SM-liigaottelua kaudella 2003–2004. Kaudeksi 2004–2005 Saarela siirtyi Kouvolaan ja KooKoohon jossa pelasi kolme vuotta ennen kuin siirtyi Kiruna IF:n kautta TuToon.
Ilkan isoveli on jääkiekkoilija Pasi Saarela. Veljekset pelasivat samassa ketjussa Lukossa kaudella 2003–2004, sentterinä ketjussa pelasi Quinn Hancock. Veljensä kautta Saarela onkin saanut lempinimen "Laitilan nuorempi kaurajätti". Veljensä innoittamana Saarela on myös valinnut pelinumerokseen 52.
Saarela on valmentanut TuTon A-junioreita ja valmentaa nykyisin Kaarinan HC Indiancin edustusjokkuetta, joka pelaa Suomi-sarjaa. Hän on lopettanut aktiivisen peliuransa.
Porin Tarmo
Porin Tarmo on 20. lokakuuta 1908 perustettu porilainen urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat keilailu, pyöräily, triathlon, voimistelu ja yleisurheilu. Aiemmin seurassa on harrastettu myös muun muassa hiihtoa, nyrkkeilyä, taitoluistelua, tanssia ja suunnistusta.
Seuran menestyneimmät urheilijat ovat pyörätuolikelaaja Leo-Pekka Tähti, pyöräilijä Lotta Lepistö, pikajuoksija Kimmo Saaristo ja keihäänheittäjä Taina Kolkkala. Muita mainitsemisen arvoisia ovat muun muassa pikajuoksijat Harri Kivelä, Hannu Mykrä, Mikko Karppi, Teemu Kangas ja Aila Haikkonen, keskimatkojen juoksijat Eila Mikola, Petri Hänninen ja Wilson Kirwa, kestävyysjuoksija Jukka Toivola sekä 1920-luvun painin olympiaedustaja Toivo Pohjala.
Porin Tarmon nyrkkeilijöistä Suomen-mestaruuden ovat voittaneet Arvo Salo 1943–1945 (yli 81 kg), Ennu Vesalainen 1960–1961 (67 kg), Matti Luojukoski 1962 (yli 81 kg) sekä Kalevi Takala 1964 (71 kg) ja 1967 (75 kg).
Kansanedustaja Mikko Elo pitää yhä hallussaan seuraennätystä P14-sarjan 60 metrillä ajalla 7,4 ja kuulassa tuloksella 15,79 vuodelta 1957. Jalkapallomaalivahti Marko Rajalalla on nimissään P10-sarjan kolmiloikkaennätys 9,51 vuodelta 1980.
Reginald Fessenden
Reginald Aubrey Fessenden (6. lokakuuta 1866 East Bolton, Quebec – 22. heinäkuuta 1932 Bermuda) oli kanadalainen keksijä.
Vuonna 1900 Fessenden pystytti Washingtonissa Potomac-joessa sijaitsevalle Cobb Islandille kaksi 50 jalan korkuista lähetysmastoa, joiden välillä hän lähetti ensimmäisenä ihmisenä puhetta radion välityksellä 23. joulukuuta samana vuonna. Lähetysmatka oli mailin mittainen, ja ensimmäinen lähetetty viesti oli ”One, two, three, four. Is it snowing where you are Mr. Thiessen? If it is, telegraph back and let me know.” ()
Tammikuussa 1906 Fessenden sai aikaan ensimmäisenä kaksisuuntaisen sähkötysyhteyden Atlantin yli Brant Rockiin Massachusettsiin ja Machrihanishiin Skotlantiin rakennettujen 400 jalan korkuisten lähetinmastojen välillä. Saman vuoden marraskuussa asemien välillä välitettiin ensimmäistä kertaa ääntä valtameren yli. Tämä tapahtui tosin vahingossa, sillä Brant Rockista tehty lähetys oli tarkoitettu vastaanotettavaksi 11 mailin päässä sijaitsevalla Plymouthin radioasemalla ja se sisälsi Fessendenin apulaisen herra Steinin sinne välittämiä generaattorin käyttöohjeita.
Jouluaattona 1906 kello 9 alkaen Fessenden lähetti ensimmäisen yleiseen vastaanottoon tarkoitetun radiolähetyksen käyttäen Brant Rockin lähetysasemaa. Lähetys vastaanotettiin useilla United Fruit Companyn laivoilla Karibianmerellä ja eri puolilla Atlanttia. Fessendenin pitämän puheen lisäksi se sisälsi muun muassa musiikkia, jota Fessenden soitti fonografilla, ja hän itse esitti viululla kappaleen "Oi jouluyö". Fessendenin lisäksi ohjelmassa esiintyivät myös hänen vaimonsa Helen, sihteeri neiti Bent ja herra Stein.
Fessendenin muihin keksintöihin kuuluivat muun muassa radioaaltoihin perustuva etäisyysmittari, jota voidaan pitää nykyisen tutkan edeltäjänä.
Fessenden tutki myös heterodyyni-ilmiötä jossa eri taajuuksia epälineaarisesti sekoittamalla saadaan aikaan taajuuksien summa- ja erotustaajuudet. Hänen aikanaan radiotaajuiset oskillaattorit eivät olleet erityisen tarkkoja eikä heterodyyniin perustuva tekniikka saanut tuolloin suurta suosiota. Nykyään tilanne on kokonaan toinen.
Colby O
Colby O on yhdysvaltalaisen R&B-artisti Colby O'Donisin ensimmäinen studioalbumi, jonka julkaisi 16. syyskuuta 2008 Geffenin alainen laulaja Akonin perustama Kon Live -yhtiö.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 41.
Možgan piiri
Možgan piiri (, ) on paikallinen itsehallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1 988 neliökilometriä ja vuoden 2010 väestönlaskennassa asukkaita oli 28 293.
Piiri sijaitsee Udmurtian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Uvan ja lännessä Malaja Purgan piireihin, kaakossa Tatarstaniin, etelässä Alnašin ja Grahovon piireihin, lännessä Kiznerin ja luoteessa Vavožin piireihin. Hallinnollinen keskus on Možgan kaupunki, joka ei kuulu piirin yhteyteen, vaan muodostaa erillisen 47 961 asukkaan kaupunkipiirikunnan. Možgan piiriin kuuluu 19 maalaiskuntaa.
Alue käsittää Možgan ylängön keskiosan. Huomattavin joki on Vala. Pinta-alasta 52 % on maatalousmaata ja 41 % metsää. Hyötykaivannaisista taloudellista merkitystä on kalkkikivellä.
Piirin kautta kulkee Kazanin ja Agryzin välinen rautatie sekä Moskovan–Vladimirin–Nižni Novgorodin–Ufan välinen M7-valtatie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin Iževskiin 93 kilometriä.
Väestöstä 64,3 % on udmurtteja, 30,3 % venäläisiä ja 3,3 % tataareja.
Seudun teollisuus on keskittynyt Možgan kaupunkiin. Piirin alueella teollisuutta on vähän. Maatalous on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja pellavan viljelyyn.
Porin Yleisurheilu
Porin Yleisurheilu on 5. elokuuta 1998 perustettu porilainen yleisurheiluseura.
Seuran menestyneimmät urheilijat ovat seitsenottelija Tiia Hautala, keihäänheittäjä Taina Kolkkala ja moukarinheittäjä Marko Wahlman. Muita mainitsemisen arvoisia ovat muun muassa moukarinheittäjä Lasse Luotonen, kiekonheittäjä Juha Lahdenranta, pika-aitajuoksija Nooralotta Neziri ja keskimatkojen juoksija Tommi Sundell.
Esko Ranto
Esko Kalevi Ranto (s. 17. heinäkuuta 1957 Kärsämäki) on suomalainen urheiluvaikuttaja, poliitikko ja yritysjohtaja. Helmikuusta 2010 alkaen hän on ollut Demokraatti-lehteä kustantavan Kustannus Oy Demarin toimitusjohtaja. Ranto aloitti 1. helmikuuta 2015 Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön nuoriso- ja liikuntapolitiikan osaston ylijohtajana.
Ranto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1976 ja aloitti samana vuonna opinnot Helsingin yliopistossa. Hän opiskeli hallinto-oppia, kansantaloustiedettä, tilastotiedettä ja tiedotusoppia valmistuen maisteriksi vuonna 1981. Vuonna 1994 hän valmistui työn ohessa valtiotieteen lisensiaatiksi.
Työelämään Ranto siirtyi vuoden 1980 alussa. Hän toimi vuosina 1980–1983 Suomen Työväen Urheiluliiton (TUL) Saimaan piirin toiminnanjohtajana Lappeenrannassa. Vuonna 1983 hän siirtyi TUL:n keskustoimistoon järjestöpäälliköksi. Vuosina 1989–1993 hän oli liiton urheiluosaston päällikkö.
Vuosina 1994–1995 Ranto työskenteli Suomen Liikunnan ja Urheilun (SLU) tutkimus- ja kehityspäällikkönä. Vuodet 1995–1998 hän työskenteli Helsingin liikuntatoimenjohtajana ennen siirtymistään TUL:n pääsihteeriksi, jona hän toimi vuosina 1998–2009.
Lokakuussa 2009 Ranto valittiin Kustannus Oy Demarin toimitusjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässä helmikuussa 2010.
Puoluetaustaltaan Ranto on sosialidemokraatti. Hän kasvoi työläisperheessä, jonka isä oli työväenyhdistyksen puheenjohtaja. Opiskeluaikanaan Ranto vaikutti opiskelijapolitiikassa ja oli opiskelijoiden sosialidemokraattisen yhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1978–1979.
Vuosina 2007–2012 Ranto toimi Uudenmaan Sosialidemokraattien puheenjohtajana. Aiemmin hän oli muun muassa SDP:n Vantaan kunnallisjärjestön puheenjohtaja ja puolueen puoluevaltuuston jäsen.
Ranto pyrki vuonna 2008 SDP:n puoluesihteeriksi, mutta tehtävään valittiin kesäkuun puoluekokouksessa Ari Korhonen, joka toimi ennen valintaansa puolueen Varsinais-Suomen piirijärjestön puheenjohtajana. Korhonen sai puoluesihteerivaalin toisella kierroksella 177 ääntä ja Ranto 172.
Vuoden 2012 presidentinvaaleissa Ranto oli Paavo Lipposen kampanjapäällikkö.
Ranto oli Vantaan kaupunginhallituksen jäsen vuosina 2013–2014.
Ranto on entinen SM-tason juoksija ja oman urheilu-uransa päättymisen jälkeen hän on harrastanut yleisurheiluvalmennusta. Hän on vantaalaisen urheiluseuran Rekolan Raikkaan yleisurheilujaoston puheenjohtaja.
Ranto oli valtion liikuntaneuvoston varapuheenjohtaja kaudella 2011–2015.
Ranto on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta. Hän asuu Vantaalla.
Preeriaturpiaalit
Preeriaturpiaalit, aikaisemmalta nimeltään preeriakiurut ("Sturnella") on turpiaalien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Preeriaturpiaalien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia.
Preeriaturpiaalit ovat noin 20–28 sentin pituisia, terävänokkaisia ja pulleita lintuja. Ne ovat selkäpuolelta on ruskeita ja valkoviiruisia, vatsapuoli on kirkkaankeltainen ja sillä on suuri musta V-kuvio. Preeriaturpiaaleilla on kermanvalkoinen silmäkulmanjuova ja niiden lyhyen pyrstön reunasulat ovat valkoiset.
Preeriaturpiaalia ("Sturnella magna") tavataan Itä-Kanadasta Brasiliaan ulottuvalla alueella, huilupreeriaturpiaalia ("Sturnella neglecta") puolestaan Länsi-Kanadan ja Meksikon välisellä alueella. Jälkimmäistä on myös istutettu Havaijille. Preeriaturpiaalien elinympäristöä ovat avomaat, erityisesti niityt, ruohikot ja laitumet, sekä harvat, valoisat metsät. Preeriaturpiaalit elävät talvisin parvina.
Preeriaturpiaalit ovat reviirilintuja, ja koiraat ilmaisevat puolustettavan alueensa laulamalla joko korkeilla paikoilla tai ilmassa. Niiden taistelut ovat enimmäkseen rituaalimaisia ja yleensä tunkeileva lintu pakenee, mutta esiintyy myös raivoisia tappeluita, jotka voivat johtaa toisen kilpailijan vakavaan vahingoittumiseen ellei kuolemaan. Preeriaturpiaalit ovat usein moniavioisia, ja koiraalla on tyypillisesti kolme pesivää naarasta reviirillänsä. Preeriaturpiaalin pesä on maakuoppa, jota peittävät sen ympärillä kasvavat ruohotuppaat. Pesämalja sidotaan yhteen ruohoista ja juurista ja se vuorataan hienoilla aineksilla kuten jouhilla. Munat ovat valkoisia tai hyvin vaaleanvihreitä, ruskea- tai purppuratäpläisiä, ja niitä on pesyeessä yleensä viisi. Naaras hautoo niitä yksin noin kahden viikon verran, ja kuoriuduttuaan poikaset pysyvät pesässä 11 vuorokautta. Joskus myös koiras ruokkii poikasia.
Preeriaturpiaalit oleilevat maassa, syöden pääasiassa selkärangattomia, mutta tarvittaessa ne syövät myös jyviä ja siemeniä.
Mardin
Mardin on Turkin Mardinin maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee maan kaakkoisosassa Diyarbakırin eteläpuolella lähellä Syyrian rajaa. Kaupungissa on arviolta 88 768 asukasta (vuonna 2017).
Henry M. Morris
Henry Madison Morris (6. lokakuuta 1918 – 25. helmikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen nuoren Maan kreationisti. Hänet muistetaan lukuisista evoluutioteoriaa ja luomisoppia kritisoivista kirjoistaan. Eräs niistä oli "The Genesis Flood" (1961), jonka hän kirjoitti yhdessä John C. Whitcombin kanssa. Morris myös perusti Institute for Creation Researchin, jonka johdossa on nykyisin hänen poikansa John D. Morris.
Dallasissa, Teksasissa syntynyt Morris oli varsinaiselta ammatiltaan insinööri. Hänestä tuli tekniikan tohtori vuonna 1950 ja työskenteli eri yliopistoilla. Morrisin tieteenala oli hydrauliikka, josta hän myös julkaisi.
Siri von Essen
Sigrid Sofia Mathilda Elisabet (Siri) von Essen (17. elokuuta 1850 Porvoo – 21. huhtikuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, joka sai julkisuutta avioliitostaan kirjailija August Strindbergin kanssa.
Siri von Essenin vanhemmat olivat kapteeni Carl Reinhold von Essen ja näyttelijä Elisabet Charlotta in de Betou. Siri von Essen oli 1872–1876 naimisissa luutnantti Carl Gustaf Wrangel af Saussin kanssa ja 1877–1891 August Strindbergin kanssa. Hänen tyttärensä oli Karin Smirnoff. Hänet on haudattu Tukholman lähelle Solnaan Pohjoiselle hautausmaalle.
Von Essenillä oli lapsena ranskankielinen kotiopettaja. 13-vuotiaana hän matkusti perheensä mukana Pariisiin, jossa hän kävi muutamia kuukausia luostarikoulua. Kun perhe oli joutunut myymään omaisuutensa, kaikki muuttivat Tukholmaan 1868. Ensimmäisen puolisonsa kanssa von Essen sai 1873 tyttären Sigridin, joka kuoli 1877. Vuonna 1875 hän tutustui August Strindbergiin. Keväällä 1876 Wrangel ja von Essen päättivät erota. Yksi eron syy oli von Essenin halu työskennellä näyttelijänä, mikä ei sopinut puolison arvolle. Syksyllä 1876 von Essen opiskeli näyttelemistä ja esiintyi 1877 ensi kerran näyttelijänä Dramatenissa. 30. joulukuuta 1877 Siri von Essen ja August Strindberg avioituivat. Pian avioitumisen jälkeen syntynyt ensimmäinen lapsi kuoli muutaman päivän ikäisenä.
Strindberg kirjoitti 1882 kaksi näytelmää vaimoaan varten: "Herr Bengts hustru" ja "Lycko-Pers resa". Tytär Karin syntyi 1880 ja Greta 1881. Kun von Essen jälleen tuli raskaaksi, hänet irtisanottiin Dramatenista. Perhe matkusti 1883 ulkomaille ja asui Ranskassa ja Sveitsissä. Poika Hans syntyi 1884. "Giftas" ("Naimakauppoja") -oikeudenkäynnin jälkeen 1884 August sanoi, ettei ollut koskaan aikonut palata Ruotsiin. Grez-sur-Loingissa von Essen ystävystyi muun muassa tanskalaisen Marie Davidin kanssa. Strindberg syytti heitä lesbolaisesta suhteesta. Von Essen ja Strindberg perustivat Tanskaan 1888 Skandinavisk försöksteaterin, jossa von Essen näytteli nimiosaa "Neiti Julien" kantaesityksessä. Teatteri lopetettiin osittain taloudellisista syistä. Pariskunta muutti jälleen Tukholmaan 1889 ja aloitti avioeroneuvottelut 1890. Helmikuussa 1891 oli avioero selvä, ja von Essen sai lasten huoltajuuden itselleen. Hän muutti lapsineen Suomeen. Hän hankki elannon perheelle kääntämällä ja antamalla opetusta näyttelemisessä.
August Strindberg kirjoitti vuosina 1887–1888 kirjan "Hullun puolustuspuhe", joka käsittelee heidän suhdettaan.
Songkran
Songkran () on vanhan ajanlaskun mukainen thaimaalainen uudenvuodenjuhla, jota vietetään edelleen 13–15. huhtikuuta vuoden kuumimpaan aikaan ennen sadekauden alkamista. Songkrania kutsutaan myös "vesijuhlaksi", ja sen viettoon kuuluvat olennaisesti karnevaalimainen, riehakas käytös ja vesisota, jolloin ohikulkijat kastellaan vedellä. Sosiaaliset tabut ja luokkarajat lievenevät songkranin ajaksi. Songkran on virallinen kansallinen vapaapäivä Thaimaassa.
Øystein Birkeland
Øystein Birkeland (24. lokakuuta 1962) on norjalainen sellisti. Hän on tunnettu eritoten kamarimuusikkona, joka hallitsee useita tyylilajeja, sekä lukuisista levytyksistään.
Birkeland on opiskellut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa sekä Heinrich Schiffin, Ralph Kirshbaumin, William Pleethin ja Ferenc Radosin oppilaana.
Birkeland on luonut monivuotisen uran kamarimuusikkona ja solistina, suuntautuen useisiin musiikin tyylilajeihin. Hän on toiminut solistina Oslon filharmonisessa orkesterissa, Norjan kamariorkesterissa, Moskovan radion sinfoniaorkesterissa, sekä Academy of St. Martin in the Fields -orkesterissa. Hän on toiminut solistitehtävissä eri puolilla maailmaa ja esiintynyt yhteistyössä useiden huippumuusikoiden ja kapellimestarien kanssa.
Muun muassa Rolf Wallin, Ragnar Søderlind, Nils Henrik Asheim, Nicolay Apollyon, Kåre Kolberg ja Bendik Hofseth ovat säveltäneet Birkelandille omistettua musiikkia.
Birgelandin instrumentti on Sparebanken NOR:in sponsoroima ja omistama, Francesco Ruggierin Cremonassa 1680 valmistama sello.
Howard Storm
Howard Storm (s. 15. toukokuuta 1947) on yhdysvaltalainen, joka työskenteli taiteen professorina Northern Kentucky Universityssa, kun vuonna 1985 kävi Pariisissa lähellä kuolemaa sairaustilan johdosta. Hän on puhunut kuolemanrajakokemuksestaan paljon julkisuudessa ja julkaissut siitä suositun kirjan "My Descent Into Death". Kirjaan ihastui Anne Rice, joka jopa kirjoitti sitä varten esipuheen.
Ennen kokemustaan Storm oli vannoutunut ateisti ja uskontojen vastustaja. Kokemuksensa jälkeen hän kuitenkin kääntyi kristinuskoon, ja hänestä tuli United Church of Christin pastori.
Australia kesäolympialaisissa 1936
Australia osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 33 urheilijan joukkueella, joista 32 urheilijaa kilpaili olympialaisissa. Australian ainoan olympiamitalin Berliinistä voitti Jack Metcalfe, joka saavutti pronssia miesten kolmiloikassa tuloksella 15,50 metriä. Kisojen mitalitilastossa Australia sijoittui jaetulle 30. sijalle.
Mitalien määrällä arvioituna Australian menestys Berliinissä oli heikoin sitten vuoden 1904 olympialaisten, jolloin maa oli jäänyt tyystin ilman mitaleita.
Atle Sponberg
Atle Sponberg (s. 17. lokakuuta 1964 Gjøvik, Norja) on norjalainen viulisti.
Sponberg on opiskellut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Isac Schuldmanin johdolla sekä Amsterdamissa Herman Krebbersin oppilaana. Hän on myös osallistunut Isaac Sternin, Shlomo Mintzin, Henryk Szeryngin ja Mstislav Rostropovitšin mestarikursseille.
Sponberg edusti vuonna 1982 Pohjoismaita Eurovisionin kilpailussa "Young musician of the Year". Hän sai Szeryng-palkinnon opiskeluaikanaan.
Sponberg on Norjan Kringkastingsorkesteretin konserttimestari sekä Norjan kamariorkesterin johtaja. Hän on pitänyt useita solistikonsertteja esimerkiksi Bergenin "Festspillenellä" sekä Oslon kamarimusiikkijuhlilla.
Spydeberg
Spydeberg on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lännessä Hobøl, pohjoisessa Enebakk, koillisessa Trøgstad, idässä Askim ja lännessä Skiptvet ja Våler. Korkein kohta on nimeltään "Spydeberg varde", 258 metriä merenpinnasta. Spydeberg on Oslon alueen muuttovoittokuntia, josta on bussi- ja rautatieyhteydet pääkaupunkiin. Alue on etenkin lapsiperheiden suosiossa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Spydelbergin kunnassa oli 5 474 asukasta.
RNA-replikaasi
RNA-replikaasi () on entsyymi, joka katalysoi RNA:n monistumista eli replikaatiota RNA-templaatista eli -mallista. Sen vastakohtana toinen RNA:ta syntetisoiva entsyymi, RNA-polymeraasi, valmistaa RNA:ta DNA:n mallin mukaan eli kopioi DNA:n emäsjärjestyksen RNA:n emäsjärjestykseksi. RNA-replikaaseja esiintyy useilla RNA-viruksilla, joilla ne osallistuvat transkriptioon ja genomin monistumiseen. Tunnettuja RNA-replikaasiproteiineja ovat muun muassa polioviruksen 3Dpol ja hepatiitti C-viruksen NS5b.
RNA-replikaasientsyymejä esiintyy myös aitotumallisilla eliöillä, joilla ne osallistuvat RNA-interferenssiin toimimalla sitä säätelevien mikroRNA-molekyylien monistajina.
Aremark
Aremark on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat idässä Ruotsi, pohjoisessa Marker ja lännessä Rakkestad ja Halden. Kunnassa on noin 600 vapaa-ajan asuntoa. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Aremarkin kunnassa oli 1 425 asukasta.
Aremarkista tuli itsenäinen kunta () 1837. Øymark erottui omaksi kunnakseen 1. heinäkuuta 1903.
Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleria
Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleria koostuu jääkiekkoilijoista, jotka ovat saaneet Neuvostoliiton urheilumestarin arvon tai vuoden 1991 jälkeen Venäjän urheilumestarin arvon jääkiekossa. Arvonimen jakaminen aloitettiin Neuvostoliitossa 1948. Kunniagalleriaa kutsutaan joskus epävirallisesti "Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekon Hall of Fameksi" mukaillen NHL:n Hockey Hall of Famen ja Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF Hall of Famen esikuvia.
El Chaltén
El Chaltén on pieni vuoristokylä Argentiinan Patagoniassa. Se sijaitsee Río de las Vueltas -joen varrella, Santa Cruzin maakunnassa, aivan Los Glaciaresin kansallispuiston rajan tuntumassa. Sen lähellä sijaitsevat myös tunnetut Cerro Torren ja Cerro Fitz Royn vuorenhuiput. Los Glaciaresin kansallispuiston sekä näiden huippujen takia kylä on suosittu matkakohde retkeilijöiden ja vuorikiipeilijöiden keskuudessa.
Kylä rakennettiin turismia varten vuonna 1985 ja on koko Argentiinan kylistä tuorein. El Calafate sijaitsee kylältä 213 kilometrin päässä etelässä.
Eidsberg
Eidsberg on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Østfoldissa Askim, Trøgstad, Marker, Rakkestad ja Skiptvet sekä Aurskog-Høland Akershusin läänissä. Kunnan läpi vie valtatie E-18 ja kunnan hallintokeskus Mysen on Østfoldbanenin itäisen linjan rautatieasema.
Eidsberg perustettiin omaksi kunnakseen () 1837. Kunta jaettiin kahtia 1. heinäkuuta 1920, jolloin Mysen erosi omaksi kunnakseen. Mysen ja Eidsberg yhdistyivät uudestaan 1. tammikuuta 1961. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Eidsbergin kunnassa oli 11 195 asukasta.
Rakkestad
Rakkestad on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lännessä Sarpsborg ja Skiptvet, pohjoisessa Eidsberg, idässä Marker ja Aremark ja etelässä Halden. Korkein kohta on nimeltään "Linnekleppen", 325 metriä merenpinnasta. Kunta on eräs maan suurista maatalouspaikkakunnista. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Rakkestadin kunnassa oli 7 860 asukasta.
Skiptvet
Skiptvet on Norjan kunta Østfoldin läänin keskiosassa, noin 70 kilometriä Oslosta. Se tunnetaan maatalouspaikkakuntana. Rajanaapureita ovat lännessä Våler, pohjoisessa Spydeberg ja Askim, idässä Eidsberg ja Rakkestad ja etelässä Sarpsborg. Korkein kohta on nimeltään "Jonsrudåsen", 225 metriä merenpinnasta. Kunnan keskustaajaman nimi on Meieribyen. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Skiptvetin kunnassa oli 3 668 asukasta.
Nyamko Sabuni
Nyamko Ana Sabuni (s. 31. maaliskuuta 1969 Bujumbura, Burundi) on ruotsalainen poliitikko ja maan entinen tasa-arvoministeri. Sabuni on Kansanpuolue liberaalien jäsen. Hänet valittiin Ruotsin valtiopäiville vuoden 2002 vaaleissa ja nimitettiin Reinfeldtin hallituksen integraatio- ja tasa-arvoministeriksi 6. lokakuuta 2006. Vuoden 2010 valtiopäivävaalien jälkeen integraatio- ja tasa-arvoministerin salkut erotettiin toisistaan, ja Sabuni jatkoi tasa-arvoministerinä. Tammikuussa 2013 Sabuni erosi ministerin paikaltaan, koska hän aio asettua ehdolle vuoden 2014 valtiopäivävaaleissa. Sabuni kertoi astuvansa sivuun, jotta hänen seuraajansa pystyy pääsemään sisään tehtävään hyvissä ajoin ennen vaaleja.
Nyamko Sabuni syntyi Burundin pääkaupungissa Bujumburassa, jossa hänen Zairesta kotoisin oleva vasemmistolainen poliitikkoisänsä asui maanpaossa. Sabunin isä on kristitty ja äiti muslimi. Perhe sai turvapaikan Ruotsista vuonna 1981, ja Sabuni kasvoi Kungsängenissä. Hän opiskeli lakia Uppsalan yliopistossa, muuttopolitiikkaa Mälarinlaakson korkeakoulussa Eskilstunassa ja viestintää Tukholmassa.
Sabuni on naimisissa ruotsalaisen Carl Bergquistin kanssa, ja heillä on kaksoset. Sabuni on kuvaillut itseään ei-uskonnolliseksi.
Sabuni oli Kansanpuolue liberaalien nuorisojärjestön johtokunnassa vuosina 1996–1998. Hän on maininnut yhdeksi syyksi politiikassa mukana oloonsa norsunluurannikkolaisen pakolaisen, Gerard Gbeyon, murhan, jonka teki ruotsalainen rasisti Klippanissa vuonna 1995. Sabuni valittiin Ruotsin valtiopäiville ensimmäisen kerran vuoden 2002 vaaleissa.
Sabuni on puhunut naisten sukupuolielinten silpomista ja kunniamurhia vastaan. Hän on myös ajanut kieltoa alle 15-vuotiaiden tyttöjen hijabin käyttämiselle ja ehdottanut kunniamurhien sisällyttämistä itsenäiseksi kappaleeksi Ruotsin rikoslakiin. Heinäkuussa 2006 julkaistiin hänen kirjansa "Flickorna vi sviker" (), joka kertoo Ruotsin naisista, jotka elävät kunniaväkivallan uhan alla.
Sabuni valittiin integraatio- ja tasa-arvoministeriksi 6. lokakuuta 2006, ja hän on ensimmäinen tummaihoinen Ruotsin ministeri.
Ruotsin muslimit ovat vastustaneet Sabunin asemaa integraatio- ja tasa-arvoministerinä ja syyttäneet tätä islamofobiasta ja populismista. Saamiensa uhkausten takia Sabuni oli poliisin ympärivuorokautisessa suojeluksessa ja hänen aikataulunsa poistettiin hallituksen sivuilta.
Rømskog
Rømskog on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat lännessä ja pohjoisessa Aurskog-Høland, kaakossa Ruotsi ja etelässä Marker. Korkein kohta on nimeltään "Slavasshøgda", 336 metriä merenpinnasta, joka on myös Østfoldin läänin korkein kohta. Rømskog on Østlandetin pienin kunta ja eräs maan pienimpiä yleensäkin. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 691 asukasta.
Paikkakunnalla on ollut asutusta varhaiselta kivikaudelta lähtien. Ensimmäiset maatilat perustettiin noin 500 eaa., mutta eläintenhoitoa paikalla on arveltu harjoitetun jo 4-5000 vuotta sitten. Monet alueen maatilat ovat olleet toiminnassa viikinkiajoilta saakka.
Trøgstad
Trøgstad on Norjan kunta Østfoldin läänissä. Sen rajanaapureita ovat Enebakk, Fet, Aurskog-Høland, Eidsberg, Askim ja Spydeberg. Kunnan hallinnollinen keskus on Skjønhaug ja muita taajamia kunnan alueella ovat Havnås, Båstad ja Tosebygda. Korkein kohta on nimeltään "Viktjernåsen", 330 metriä merenpinnasta. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 5 273 asukasta.