hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nissilän harkkohytti
Nissilän harkkohytti sijaitsi Vieremällä Nissilän kylässä Rotimojärvestä laskevan Rotimojoen Myllykosken länsirannalla. Harkkohytti oli toiminnassa vuosina 1844–1876.
Harkkohytin perusti 1844 Salahmin ruukin omistanut raahelainen kauppaneuvos Zachris Franzén Salahmin ruukin apuhytiksi. Harkkohytti rakennettiin alun perin yksipiippuiseksi mutta jo vuonna 1860 se oli kaksipiippuinen. Harkkohytti käytti järvimalmia jota saatiin pääosin Rotimojärvestä, mutta myös Rahajärvestä ja Marttisenjärvestä. Valmistuneet rautaharkot kuljetettiin Salahmin ruukille jatkojalostettaviksi. Kun Salahmin ruukille valmistui masuuni vuonna 1875 Nissilän harkkohytti kävi tarpeettomaksi ja se purettiin 1876.
Harkkohytti sijaitsi kosken rannalla vielä vuonna 1980 olleen huonokuntoisen vesimyllyn yläpuolella. Kosken sivussa kulkeva kaksi metriä leveä oja on mahdolliseti jäänne harkkohytin voimakanavasta. Ruukinpadosta on jäljellä hirsirakenteita. Padon paikan alapuolella on noin 1,5 metriä korkea kumpu 7x7 metrin kokoisen ojamaisen uran rajaaman neliön sisällä. Harkkohytti on mahdollisesti sijainnut kummun kohdalla. Neliön länsipuolella on neljä metriä korkea kuonakasa ja ylempänä rinteesä on näkyvissä pienen asuinrakennuksen pohja.
You Only Live Once (kappale)
You Only Live Once on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Strokesin kappale, joka julkaistiin kolmantena singlenä yhtyeen kolmannelta albumilta "First Impressions of Earth" 24. heinäkuuta 2006. ”You Only Live Once” nousi Yhdysvaltain Billboard Alternative -listalla parhaimmillaan sijalle 35.
Kappaleen alkuperäisen musiikkivideon on ohjannut Samuel Bayer. Toinen musiikkivideo julkaistiin toukokuussa 2007 ja sen on ohjannut Warren Fu.
Pohjolankosken manufaktuuripaja
Pohjolankosken manufaktuuripaja toimi Keuruulla Tarhapäänjärvestä Keurusselkään laskevassa Tarhianjoessa olevan Virtalankosken (aikaisemmin tunnettu nimellä Pohjolankoski) länsirannalla vuosina 1880–1885.
Manufaktuuripajan perusti maanviljelijä Paul Saxberg omistamansa Könntärin verotilan maille. Paja rakennettiin kesällä 1880 ja siinä oli kaksi nippuvasaraa ja neljä ahjoa. Pajan käyttämä kankirauta tuli Koskensaaren ruukilta ja sen valmisteet joihin kuuluivat muun muassa naulat myytiin pääasiassa lähipitäjiin. Saxberg omisti myös jauho- ja ryynimyllyt saman kosken rannalla. Pajan toiminta loppui vuonna 1885.
Paja sijaitsi Tarhianjoen nykyisin ylittävän paikallistien sillan alapuolella. Vuonna 1980 paikalla oli vielä näkyvissä kivistä ladotun voimakanavan jäänteet, rakennuksen kivijalka ja tiilikumpu jonka kohdalla on mahdollisesti sijainnut ahjo tai savupiippu. Sillan yläpuolella olevan betonipadon reunoilla oli vielä jäänteitä vanhasta ruukinpadosta. Entisen voimakanavan varrella sijaitsi vielä 1940-luvulla meijeri ja voimalaitos ja niiden kivijalat ovat vielä näkyvissä.
Kurun (Niklasforsin) harkkohytti
Kurun (Niklasforsin) harkkohytti toimi Kurussa Karjulan kylän pohjoispuolella Kuusijärvestä laskevan Karjulanjoen varrella nykyisen Sahankosken (entiseltä nimeltään Karjunkoski) rannalla vuosina 1825–1858.
Harkkohytin perusti vuonna 1825 laamanni Nils Johan Idman omistamansa Nygårdin tilan maille. Hänen privilegioanomuksensa hylättiin puutteellisena vuonna 1826 Suomen senaatissa mutta harkkohytti toimi silti yli 30 vuoden ajan. Harkkohytti käytti raaka-aineena lähiseuduilta saatua järvimalmia ja suomalmia. Rautaa toimitettiin aluksi lähiseudun sepille kunnes Kurun harkkohytistä tuli vuonna 1844 valmistuneen Tampellan masuunin apuhytti. Harkkohytin toiminta päättyi 1858 kun viranomaiset huomasivat sen toimivan ilman virallista lupaa.
Harkkohytin sijaintipaikalla on näkyvissä suuri kuonakasa Sahankosken länsirannalla. Kuonakasan pohjoispuolella on kivikasa jonka kohdalla harkkohytti on saattanut sijaita. Kivikasan länsipuolella näkyy maastossa rakennusten pohjia. Sahankosken länsirannalla on säilynyt hirsi- ja kivirakenteinen uittojohdin.
Paleomaantiede
Paleomaantiede on tieteenala, johon kuuluvat esimerkiksi mantereiden sijainti ja maantieteelliset ilmiöt muinaisina aikoina. Siihen liittyvät maanpinnan geologiset ilmiöt, merten rannikoiden ilmiöt sekä biologiset seikat kulloinkin tutkittavana olevana aikana.
Aranda de Duero
Aranda de Duero on kunta Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Aranda de Dueron väkiluku on 32 621 (2016).
Aranda de Duero on vanha paikkakunta, joka eli kukoistuskauttaan Henrik IV:n aikakaudella 1400-luvun lopulla. Aranda de Duerossa on paljon arkkitehtuurisesti merkittäviä kohteita 1400–1500-luvuilta.
Aranda de Duero sijaitsee Ribera de Duero -viinireitin varrella, ja siellä voi vierailla viinikellareissa ("bodega").
Simein metroasema
Simei on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tampinesissa Singaporen itäisellä suuralueella. Se avattiin 16. joulukuuta 1989. Sitä käyttävät East West Linen junat.
Seututie 388
Seututie 388 on Lappeenrannan Simolasta Vainikkalaan johtava seututie. Tien pituus on 12 kilometriä.
Tielle valmistui vuonna 2014 parannus, jotta se toimisi yhdessä seututien 387 kanssa pääasiallisena tieyhteytenä Lappeenrannan ja Vainikkalan välillä. Lappeenrannan ja Vainikkalan välimatka tätä reittiä käyttäen on 28 kilometriä.
Vantaan masuuni
Vantaan masuuni toimi Helsingin maalaiskunnassa Vantaankosken länsirannalla nykyisen Kehä III:n ja Helsingin pitäjän kirkolle johtavan paikallistien välissä vuosina 1837–1907.
Masuuni rakennettiin 1837–1838 käyttämään lähistöllä sijainneiden Hämeenkylän ja Sillbölen rautakaivosten malmia. Paikalla oli jo vuonna 1795 toiminut koesulatto. Masuunin yhteydessä oli rouhinvalssi, ramppi ja puhalluskone vesiratashuoneineen.
Masuuni sijaitsi 32 metrin päässä paikalla edelleen olevasta Vantaankosken myllyrakennuksesta ja sen kohdalla on nykyisin varastorakennus. Myllyrakennuksessa on saatettu käyttää masuunin purkamisessa syntynyttä materiaalia kuten tiiliä ja rautapalkkeja ja -kiskoja. Varastorakennuksen ja joen välissä on jäljellä rantatörmässä raudan sulattamiseen liittynyttä materiaalia kuten slagitiiliä.
Vantaan masuunin mukaan ruvettiin seutua kutsumaan Vantaaksi. Nimestä tuli myöhemmin Vantaan kauppalan nimi.
Masuunia varten perustettiin vuonna 1837 "Wanda Bruks Masugnsbolag" -niminen yhtiö, joka kuului Suomen ensimmäisiin osakeyhtiöihin. Osakepääomaksi tuli 100 000 ruplaa. Yhtiössä oli tuhat osaketta, mikä sen ajan oloissa oli suuri määrä. Osakkaiden motiivi sijoittaa hankkeeseen ei niinkään ollut voiton tavoittelu kuin isänmaallinen tavoite välttää takkiraudan tuontia Ruotsista.
Yhtiö haki senaatilta isoa, korotonta 70 000 pankkoruplan lainaa masuunin rakentamista varten. Senaatti oli valmis hyväksymään lainan ehdolla, että osakkeenomistajat ovat lainasta henkilökohtaisessa vastuussa sekä ennen masuunin valmistumista että sen jälkeen. Yhtiölle tämä ei käynyt. Keisari hyväksyi vuonna 1837, että laina myönnetään sillä ehdolla, että osakkeenomistajat eivät ole siitä henkilökohtaisessa vastuusta sen jälkeen, kun masuuni oli valmistunut. Tällainen vastuuvapaus oli poikkeuksellista eikä sitä ollut tarkoitus soveltaa muihin osakeyhtiöihin. Yhtiö sai lainansa.
Korottomasta lainasta ja muista eduista huolimatta masuunista ei tullut kannattavaa. Kun laina vuonna 1847 erääntyi, ei sitä pystytty maksamaan takaisin. Keisari myönsi laina-aikaan 14 vuoden pidennyksen ehdolla, että osakkaat nyt olivat henkilökohtaisessa vastuussa lainasta.
Yhtiön vaikeudet kuitenkin kasvoivat. Kärsimykset loppuivat vasta, kun "V. Z. Berner" osti koko ruukin vuonna 1849 hinnalla, joka vastasi yhtiön velkaa valtiolle. Masuuniyhtiö osoittautui taloudellisesti täydeksi fiaskoksi. Osakkaat menettivät kaiken yhtiöön sijoittamansa pääoman. Yhtiö ei koskaan maksanut osinkoa.
Red Bull RB13
Red Bull RB13 on brittiläisen Adrian Neweyn suunnittelema Formula 1 auto, jolla Red Bull -talli kilpailee kaudella 2017. Autolla kilpailevat australialainen Daniel Ricciardo rinnallaan alankomaalainen Max Verstappen. Auto julkistettiin 26. helmikuuta internetissä.
Australian GP:n aika-ajojen viimeisessä osiossa Riccardo pyörähti rengasvalliin radan kolmanneksi viimeisessä mutkassa. Hän ei ehtinyt saada ajettua aikaa ennen ulosajoa, joten hän sijoittui aika-ajoissa vasta kymmenenneksi. Ricciardon autoon jouduttiin kuitenkin vaihtamaan vaihdelaatikko ulosajon seurauksena ja hänelle määrättiin sääntöjen mukainen viiden lähtöruudun rangaistus, mikä tiputti hänet 15. lähtöruutuun. Ennen kilpailun alkua Ricciardo kärsi vaihdelaatikko-ongelmista ja hänen autonsa sammui radan varteen ulostulokierroksella. Ricciardon auto kuitenkin saatiin hinattua takaisin varikolle ja hän lähti kilpailuun matkaan varikolta, kun muut olivat ajaneet jo kaksi kierrosta. Riccardo joutui keskeyttämään auton polttoaineen syöttö ongelman vuoksi. Verstappen sijoittui kilpailussa viidenneksi.
Paleobiologia
Paleobiologia on tieteenala, joka tutkii biologisia ilmiötä muinaisina aikoina. Siihen liittyviä asioita ovat evoluutio ja fossiilien tutkiminen. Siihen liittyvät myös paleoklimatologia ja paleoekologia.
Köyhälampi
Köyhälampi on lampi Jyväskylässä Hippoksen pesäpallostadionin vieressä. Se on pyöreähkö. Sitä on ilmastettu juhlasuihkulla.
Lammen ympärillä kulkee kevyen liikenteen väyliä. Lammen rannalla on Kari Juvan tekemä taideteos Pesäpalloilija.
Aviglysiini
Aviglysiini eli aminoetoksivinyyliglysiini tai AVG (CHNO) on aminohappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään parantamaan hedelmien ja leikkokukkien kestävyyttä.
Aviglysiini on väritöntä kiteistä ainetta, joka liukenee veteen. Se on ACC-syntaasin inhibiittori ja estää kasviessa eteenin muodostukselle tärkeän välituotteen 1-aminosyklopropaani-1-karboksyylihapon biosynteesiä. Tämän vuoksi hedelmien kypsyminen ja kukkien lakastuminen hidastuu. Yhdiste ei ole myrkyllistä nisäkkäille, kaloille tai mehiläisille, mutta on kohtalaisen myrkyllistä linnuille.
Aviglysiini eristettiin ensimmäisen kerran eräästä "Streptomyces"-suvun sädesienikannasta. Nykyäänkin sen valmistus perustuu biotekniseen prosessiin, koska aviglysiinin kemiallinen synteesi on hankalaa ja kallista. Aviglysiiniä käytetään muun muassa estämään omenoiden kypsymistä, mikä pidentää sadonkorjuukautta. Sitä voidaan myös käyttää parantamaan herkkien hedelmien kuten päärynöiden kuljetuksenkestävyyttä ja leikkokukkien kukinta-ajan pidentämiseen. Aviglysiini on sallittu käytettäväksi muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Kanadassa.
Pankakosken ruukki
Pankakosken ruukki toimi Lieksassa kaksihaaraisen Pankakosken keskellä olevassa saaressa vuosina 1826–1903.
Harkkohytti rakennettiin Pankakoskessa olevalle saarelle eteläisen joenhaaran varteen ja se aloitti toimintansa 1826. Pohjoisen joenhaaran varteen oli sijoitettu vesisaha. Harkkohytin käyttämä järvimalmi tuli pääosin Pankajärvestä, Ruunanjärvestä, Jäsysjärvestä ja Pielisestä. Ruukin harkkohytit ja kankirautapaja uusittiin 1840-luvulla ja 1855 ruukkiin valmistui manufaktuuripaja.
Pankakosken ruukin viimeiset tuotantorakennukset purettiin 1903 ja paikalle rakennettiin puuhiomo. Puuhiomo siirtyi 1909 W. Gutzeit & Co:n omistukseen ja Pankakoskella aloitettiin vuonna 1912 kartonginvalmistus tehtaassa joka oli jo 1915 Suomen suurin tuotannoltaan. Paikalla toimi nykyisin hioke- ja sellukartonkia valmistava, Dermot Smurfitin johtaman sijoittajryhmän vuodesta 2006 omistama Pankakosken kartonkitehdas. Ruukin rakennukset ja rakenteet ovat todennäköisesti lähes kokonaan hävinneet myöhemmän rakentamisen myötä.
Olli Korhonen
Olli Korhonen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Kazuto Ioka
Kazuto Ioka (; s. 24. maaliskuuta 1989) on japanilainen kärpässarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBA liiton tunnustama mestari. Urallaan Ioka on voittanut myös alemman kärpässarjan WBA ja korsisarjan WBC ja WBA liittojen mestaruuden.
Ioka siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2009. WBC liiton korsisarjan mestaruuden Ioka voitti vuonna 2011 teknisellä tyrmäyksellä Oleydong Sithsamerchaista viidennessä erässä. Kamppailussa Ioka käytti Sithsamerchaita kanveesissa toisessa erässä. Ioka puolusti mestaruutta neljästi kunnes siirtyi alempaan kärpässarjaan vuonna 2011. Alemmassa kärpässarjassa Ioka voitti WBA liton mestaruuden Felix Alvaradolta vuonna 2013. Ensimmäisen tappionsa Ioka kärsi vuonna 2014 häviämällä kärpässarjan IBF liiton mestaruusottelun Amnat Ruenroengille hajaäänituomiolla kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi. Vuonna 2015 Ioka kohosi WBA liiton mestariksi voittamalla Juan Carlos Revecon enemmistöpäätöksellä. WBA liiton mestaruutta Ioka on puolustanut neljä kertaa onnistuneesti joista kerran Revecoa vastaan. Revecoa vastaan käyty ottelu päättyi Iokan tyrmäyasvoittoon 11. erässä.
luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.com sivustolla
Olli Korhonen (jääkiekkoilija)
Olli Valtteri Korhonen (s. 15. kesäkuuta 1998 Anjalankoski) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue KooKoota. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä.
Korhonen on KooKoon oma kasvatti. Kaudella 2013–2014 hän oli tehoilla 7+8=15 seuran paras pistemies C-nuorten SM-karsinnoissa. Korhonen voitti myös koko C-nuorten Mestiksen runkosarjan piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 26+25=51. Hän oli KooKoon paras pistemies myös pudotuspeleissä tehoilla 3+4=7. Kauden 2014–2015 päätteeksi Korhonen palkittiin Pohjois-Kymen Liikuntayhdistyksen kauden päättäjäisissä seuran B-nuorista Peliluonne -palkinnolla. Kaudella 2015–2016 hän toimi joukkueen varakapteenina ja Korhonen voitti KooKoon sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 15+24=39.
Jo ennen ensimmäistä A-juniorikauttaan 2016–2017 Korhonen esiintyi KooKoon SM-liigajoukkueen harjoitusvahvuudessa. Liigadebyyttinsä hän teki 27. tammikuuta 2017 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Korhonen sai ottelussa jääaikaa 11.53 minuuttia ja hän keräsi ottelusta teholukeman +2. Korhonen teki liigauransa avausmaalin kolmannessa ottelussaan 31. tammikuuta 2017 Pelicansia vastaan ratkaistuaan KooKoolle 2–1-voiton jatkoajalla ajassa 62.38. Hän pelasi kauden aikana SM-liigassa kaikkiaan 15 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia.
Kaudella 2017–2018 Korhonen jatkaa KooKoossa vuoden mittaisella SM-liigasopimuksella. Hän pelasi kauden aikana liigassa 20 runkosarjaottelua tehden kaksi maalia. Korhosen teholukema +2 oli kauden loppuun asti KooKoon vahvuudessa jatkaneista joukkueen paras. Joulukuussa 2017 hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Korhonen valmistui ylioppilaaksi Kouvolan Yhteislyseosta keväällä 2017.
Paleoekologia
Paleoekologia on tieteenala, joka tutkii eliöpopulaatioita ja -yhteisöjä, eliöyksilöiden suhteita niihin sekä ympäristötekijöiden vaikutusta eliöyhteisöihin muinaisina aikoina. Siihen kuuluvat sekä biologiset että ympäristölliset seikat kaikkina aikoina, jolloin elämää on esiintynyt.
Saarikosken harkkohytti
Saarikosken (Saariskosken) harkkohytti toimi Vieremällä Salahminjärvestä lähtevän Murennusjoen alussa, Saarikoski-nimisen tilan kohdalla vuosina 1841–1870.
Harkkohytti rakennettiin kolmen kilometrin päässä sijainneen Salahmin ruukin apuhytiksi korvaamaan ruukin toimintansa lopettanut harkkohytti. Harkkohytissä valmistettiin harkkorautaa Salahmin ruukin vasarapajoille. Harkkohytin toiminnasta ja rakennuksista ei ole paljoa tietoa ja se on saattanut toimia ilman virallista lupaa. Se oli käytössä vielä vuonna 1859 mutta jo vuonna 1873 harkkohytin rakennukset oli osittain purettu.
Harkkohytin sijaintipaikan yläpuolella on nykyisin joen ylittäbä maantiesilta. Sillan alapuolella on molemmilla joen rannoilla matalia maakumpuja jotka ovat mahdollisesti ruukinpadon jäänteitä. Joen itärannalla kumpujen eteläpuolella on kivikasa jonka kohdalla harkkohytti on saattanut sijaita ja lisäksi noin metrin korkuinen slagikasa. Joen länsirannalta löytyy padonpaikan alapuolelta jyrkästä joentörmästä runsaasti sysiä.
Peugeot 408
Peugeot 408 on Peugeot’n vuodesta 2010 lähtien valmistama keskiluokan automalli. Nimestään huolimatta se ei ole Peugeot 407:n seuraaja, vaan Peugeot 308:n neliovinen sedan-versio. Mallia myydään muun muassa Kiinassa ja Etelä-Amerikassa, muttei lainkaan Länsi-Euroopassa.
Ensimmäisen sukupolven Peugeot 408 esiteltiin vuonna 2010 sedan-koriseksi sisarmalliksi Peugeot 308:lle, joka oli tullut markkinoille vuonna 2008. Näin ollen 408 siis korvasi edeltäneen 307-mallin neliovisen sedan-version. Markkina-alueesta riippuen auton ulkoisessa ilmeessä oli pieniä eroavaisuuksia.
Myös moottorivalikoima vaihteli eri markkinoilla. Kiinassa tarjolla oli 1,6- (110 hv) ja 2,0-litraiset (150 hv) vapaasti hengittävät bensiinimoottorit, joiden yhteyteen sai joko viisivaihteisen manuaalivaihteiston tai neliportaisen automaatin.
Etelä-Amerikassa vapaasti hengittävän 1,6-litraisen tilalla oli samankokoinen turboahdettu bensiinimoottori, joka oli aina varustettu kuusivaihteisella automaattivaihteistolla. Lisäksi valikoimassa oli myös 1,6-litrainen (145 hv) HDi-dieselmoottori.
Malesiassa moottorivalikoiman muodostivat 1,6-litrainen turboahdettu ja 2,0-litrainen vapaasti hengittävä moottori.
Toisen sukupolven Peugeot 408 esiteltiin Pekingin autonäyttelyssä keväällä 2014, vuosi toisen sukupolven 308:n markkinoilletulon jälkeen.
Schonach im Schwarzwald
Schonach im Schwarzwald on Saksan kunta Baden-Württembergin osavaltion Schwarzwald-Baar-Kreisin piirikunnassa. Se sijaitsee Baden-Württembergin eteläosassa Schwarzwaldin alueella Freiburgin koillispuolella. Schonachissa on arviolta 4 009 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 36,71 neliökilometriä.
Schonachissa järjestetään vuosittain yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja. Schonachissa on hyppyrimäki Langenwaldschanze, jonka HS-piste on 106 metriä ja K-piste 95 metriä.
Kohoutek
Kohoutek on tšekkiläinen sukunimi. Se voi viitata seuraaviin:
Tampellan masuuni
Tampellan masuuni sijaitsi Tampereella Tammerkosken itärannalla nykyisellä Tampellan alueella vuosina 1844–1884.
Masuunin perustivat vuonna 1844 Nils Johan Idman ja Carl August Ramsay jalostamaan Viljakkalan Haverin kaivoksen rautamalmia. Haverin kaivoksen malmi oli heikkolaatuista ja niinpä masuunin oheen perustettiin valimo ja paja, jossa valmistettiin muun muassa patoja, pannuja ja uuninluukkuja. Masuunin raaka-aineena alettiin myös käyttää suurimmaksi osaksi järvimalmia ja suomalmia. Masuuni laitoksineen myytiin 1856 Gustaf August Wasastjernalle, joka perusti sen yhteyteen konepajan. Tämä konepaja ja varatuomari Adolf Törngrenin vuonna 1856 perustama pellavakehräämö ja -kutomo yhdistettiin vuonna 1861 "Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolag" -nimiseksi yhtiöksi (vuodesta 1938 alkaen Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö, sittemmin Oy Tampella Ab). 
Tampellan masuuni rakennettiin 1843–1844 tiilestä graniittiperustukselle. Katkaistun kartion muotoisen masuunin ja sen puhalluslaitteiden ympärillä oli 25x17 metrin laajuinen raastuparakennus sekä tiilinen 44 metriä pitkä ja 34 metriä leveä kaksikerroksinen konepajarakennus. Masuunia käytettiin vuoteen 1863 saakka jonka jälkeen se oli käytössä vain vuosina 1874 ja 1877. Masuuni purettiin 1884 uuden pajarakennuksen tieltä. Vuonna 1900 valmistui masuunin paikalle uusi pajarakennus, jota laajennettiin myöhemmin useaan kertaan. Tämän pajarakennuksen länsipuolelle rakennettiin 1927 koneistushalli. Nämä uudemmat pajarakennukset purettiin suurelta osin 1970-luvulla. Masuunin sijaintipaikalla on nykyisin Aleksandra Siltasen puisto.
Gran Sasson ja Monti della Lagan kansallispuisto
Gran Sasson ja Monti della Lagan kansallispuisto ("Parco Nazionale del Gran Sasso e Monti della Laga") sijaitsee keskisessä Italiassa ja on yksi maansa suurimpia. Puiston pinta-ala on noin 150 000 hehtaaria. Kansallispuistossa on useita patikka-, polkupyörä- ja ratsastusreittejä jokaiselle vuodenajalle, ja siellä on runsaasti sekä luonto- että kulttuurinähtävyyksiä. Kansallispuisto koostuu kolmesta vuoriryhmästä, jotka ovat Gran Sasso d'Italian vuoriryhmä, Monti della Lagan vuoriryhmä sekä Monti Gemellin vuoret. Myös Apenniinien korkein vuori, 2 912 metriä korkea Corno Grande, sekä Euroopan eteläisin jäätikkö Calderone, löytyvät täältä.
Kansallispuisto sijaitsee seismisesti herkällä alueella, jossa tapahtuu usein tuhoisia maanjäristyksiä.
Kansallispuisto ulottuu kolmelle Italian alueista, jotka ovat Marche, Abruzzo ja Lazio sekä viiden maakunnan alueelle, jotka ovat Ascoli Piceno, L'Aquila, Pescara, Rieti ja Teramo.
Kansallispuiston alueella on 44 kuntaa, ja ne ovat Accumoli, Acquasanta Terme, Amatrice, Arquata del Tronto, Arsita, Barete, Barisciano, Brittoli, Bussi sul Tirino, Cagnano Amiterno, Calascio, Campli, Campotosto, Capestrano, Capitignano, Carapelle Calvisio, Carpineto della Nora, Castel del Monte, Castelli, Castelvecchio Calvisio, Castiglione a Casauria, Civitella Casanova, Civitella del Tronto, Cortino, Corvara, Crognaleto, Fano Adriano, Farindola, Isola del Gran Sasso d'Italia, L'Aquila, Montebello di Bertona, Montereale, Montorio al Vomano, Ofena, Pescosansonesco, Pietracamela, Pizzoli, Rocca Santa Maria, Santo Stefano di Sessanio, Torricella Sicura, Tossicia, Valle Castellana, Villa Celiera ja Villa Santa Lucia degli Abruzzi.
Kansallispuistossa on laskettu olevan noin 2400 eri kasvilajia. Niistä 139 on kotoperäisiä Italiasta ja 12 puistosta. Kasvilajeista on suojeltu 73 kansainvälisillä sopimuksilla ja 67 kansallisilla sopimuksilla. Puistossa esiintyy 59 villiorkideaa ja 2 lihansyöjäkasvia.
Puistossa on laajoja laitumia, mutta suuri osa siitä on metsien peitossa. Alemmilla korkeuksilla on tammimetsiä ja kastanjalehtoja, jotka ovat alun perin roomalaisten istuttamia. Hieman korkeammalla, 1000 – 1800 metrin korkeudessa, metsiä hallitsevat pyökit. Muita puita ovat marjakuusi, orjanlaakeri, vaahtera, lehmus, saarni, jalava, saksanpihta ja koivu.
Puistossa olevia kylmässä viihtyviä sekä kotoperäisiä kasveja ovat nukki Androsace mathildae, ruusuleinikki Adonis distorta, orvokki Viola magellensis, ja alppitähti.
Kansallispuiston symbolina ovat Apenniinien gemssit. Muita suurempia nisäkkäitä ovat saksanhirvi, paikallinen metsäkauris ja Apenniinien susi, ja hieman pienempiä ovat näätä, villikissa, mäyrä, kivinäätä, hilleri ja piikkisika.
Petolinnuista puistossa esiintyy maakotka, kanahaukka, muuttohaukka, keltapäähaukka ja huuhkaja. Muita alueen lintuja ovat lumivarpunen, vuorikirvinen, niittykirvinen, alppirautiainen, kivikkopyy, kivikkorastas sekä alppinaakka ja alppivaris.
Kansallispuistossa voi nähdä myös sammakkoeläimiä: salamanteita kuten Salamandrina terdigitata ja Speleomantes italicus sekä alppivesiliskoja.
Taidon suomenmestaruuskilpailut
Taidossa järjestettiin ensimmäiset suomenmestaruuskilpailut vuonna 1978 ja niitä on järjestetty siitä lähtien vuosittain. Joukkuelajien ja junioireiden mestaruuksista alettiin kilpailla vuonna 1986. Naisten ottelu tuli kilpailuihin mukaan vuonna 1992.
Naisten sarjassa oli vuosina 1978-1981 käytössä kahden kilpailijan ennalta suunniteltu ottelu (Yaku-soku-soutai). Yaku-soku-soutai kilpailusarjan voittajat: 1978: Terttu Kilpeläinen, Tiina Halonen, 1979: Sari Ikonen, Ulla Veirto, 1980: Tuula Jundén, Liisa Vanhapelto, 1981: Liisa Vanhapelto, Tarja Ellonen
Lista Suomen mestareista:
Menestyneimmät:
Joukkuelajien Suomen mestarit:
Menestyneimmät:
Henry Gauthier-Villars
Henry Gauthier-Villars (10. elokuuta 1859 – 12. tammikuuta 1931), kirjailijanimi Willy, oli ranskalainen fin-de-sieclen aikainen kirjailija ja musiikkikriitikko, joka nykyisin tunnetaan lähinnä Coletten mentorina ja ensimmäisenä puolisona. Muita Gauthiers-Villarsin käyttämiä tekijänimiä ovat Henry Maugis, Robert Parville, l’Ex-ouvreuse du Cirque d’été, L’Ouvreuse, L’Ouvreuse du Cirque d’été, Jim Smiley, Henry Willy, Boris Zichine.
Gauthier-Villars julkaisi Coletten alkutuotannon omissa nimissään, mutta myöhemmin kirjoittaja on oikaistu. Vielä uransa loppupuolella hän julkaisi omissa nimissään haamukirjoittajien romaaneja.
Iso-Kyynärö
Iso-Kyynärö eli Iso-Kyynärä on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Iso-Kyynärö on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 850 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee Sääksjärven itäpuolella ja se jää valtatien 3 itäpuolelle. Järven rannat ja lähiympäristö on teiheästi rakennettua asuinaluetta, mutta itäranat ovat vielä rakentamatta. Järveen laskee luoteesta Pikku-Kyynärön epävarma laskuoja ja lännestä tiejärjestelyiden tekninen oja. Järven oma laskuoja lähtee järven kaakkoispäästä ja se putoaa 2,8 metriä 400 metrin matkallaan Höytämönjärveen. Järven rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Järven ylittää korkeajännitelinja.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kyneröjärvi” . Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa järven nimi kirjoitettiin ”Iso Kyynäröjärvi”. Järven lounaispuolelle oli kaavoitettu runsaasti asuintalojen tontteja, joihin rakennettiin nyt taloja.
Koukkujärvi (Tampere)
Koukkujärvi on Pirkanmaalla Tampereen Vuoreksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Koukkujärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 500 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,9 hehtaaria. Se sijaitsee metsäalueella Tampereen eteläosassa alueella, johon on kohonnut Vuoreksen asuinalue. Siihen on kaivettu kaksi lyhyttä suo-ojaa ympäröivältä ojittamattomalta suolta. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sitä ympäröi jokaiselta suunnalta suo. Järvelle ei johda tietä. Lempäälän raja sijaitsee etelässä 100 metrin päässä.
Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa järven pohjoispäätä kiersi peltomaat. Muuten järvi oli autio. Pelto on metsitetty vuoden 1975 kartassa.
Pikku-Kyynärö
Pikku-Kyynärö eli Pikku-Kyynärä on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Pikku-Kyynärö on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Lampi on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se sijaitsee Vuoresvuoren eteläisellä juurella Sääksjärven Lammentaustan ja Uusi-Euroopan välissä. Siihen ei ole kaivettu tulo-ojia ja sen laskuoja on suora oja etelään, josta sen vesi suotuu alempana olevaan Iso-Kyynäröön. Lammen rantaviivan pituus on 650 metriä. Lammen lähiympäristö on tasaista suota, mutta muualla on selviä korkeuseroja. Asuinalueet on rakennettu suohon asti kiinni ja lammen länsipuolelta sen ohittaa valtatie 3 ja lammen yli on vedetty korkeajännitelinja. Lammen lounaispäässä on uimaranta.
Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa järvelle oli kaivettu pitkä suo-oja, joka kurkotti kohti Iso-Kyynäröä. Seuraavassa vuoden 1961 kartassa ”Pieni Kyynäröjärven” ympäristöön suoalueen ulkopuolelle oli jo rakennettu asuintaloja runsaasti. Laskuoja ylsi nyt Ios-Kyynäröön asti. Asuinalueella olevaa tietä jatkettiin Hervantaan asti, mikä näkyy 1975 kartassa.
Vuoreksenlammi
Vuoreksenlammi on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärven ja Tampereen Vuoreksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Vuoreksenlammi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Lampi on 750 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 13 hehtaaria. Se sijaitsee Vuoresvuoren juurella sen itäpuolella olevassa maaston painaumassa. Siihen ei laske ojia ja sen laskuoja on 300 metriä pitkä ja se putoaa viisi metriä laskiessaan Särkijärveen. Lammen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja rannat ovat kovaa moreenimaata. Länsirantaan putoaa Vuoresvuoren jyrkät ja apikoin kallioiset rinteet. Vuoren ja lammen väliin on rakennettu tie, jonne pääsee Multisillalta. Tien varrella on runsaasti rakennuksia, jotka sijaitsevat louhitun kallion ja lammen välissä. Lampea ja Vuoreksenvuorta kiertää aitaus, joka on aikoinaan Vuoreksen varikon sinne rakentama. Lammen eteläpuolelta alarinteen puolelle työntyy Lempäälän Lehtivuoren kaatopaikan täyttömaat.
Vuonna 1953 julkaistussa peruskartassa Vuoreksen varikko sijaitsi vuoren juurella.
Ahostenjärvi
Ahostenjärvi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Ahostenjärvi on osa Moisionjoen alaosan aluetta.
Järvi on 850 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 16 hehtaaria. Se sijaitsee Lempäälän Kuljussa Asemakylän ja Ahonperän välissä. Järveen laskee viisi metsäojaa, joista suurin tuo länsirantaan radan alitse Ahonperän ja Asemakylän länsipuolelta metsien kuivatusvesiä. Ojan valuma-alueella sijaitsee myös pieni Houkkalammi. Järven oma laskuoja lähtee järven eteläpäästä ja virtaa noin 1,8 kilometriä ennen yhtymistään Moisionjokeen. Järven rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä. Kaakkoisrantaan laskee mäeltä jyrkkä rinne, mutta muissa ilmansuunnissa on rannat tasaisempia. Järven luoteispuolella on peltomaata ja maatila. Muut ilmansuunnat on rakennettu tiheästi asuntoja. Rautatie ohittaa järven länsirantaa hipoen ja vaikuttaa järven äänimaisemaan. Samoin tekee seututie 130, joka käy järven koillisrannan lähellä.
Vuoden 1954 peruskartassa järven ympäröiville pelloille on rakennettu asuntoja. Rautaien eteläpuolella niitä on itärantaa enemmän.
Moisionlampi (Lempäälä)
Moisionlampi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Moisionlampi on osa Moisionjoen alaosan aluetta.
Lampi on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Se sijaitsee Lempäälän taajamassa Moision ja Ruskea-ahteen välissä. Suoraksi kaivettu Moisionjoki virtaa sen läpi, mutta lampi on suoistumassa umpeen. Lammessa on avovettä vain nimeksi ja sekin on kasvuston tukkimaa. Moisionjoki laskee Vanajaveteen Herralanvuolteen pohjoismutkaan. Lammen rantaviivan pituus on 600 metriä. Rannat ovat suota, mutta lähiympäristössä on asutusalueita ja teollisuutta. Lammen yläpuolelta kiertää käveltävä polku.
Vanhoissa pitäjänkartoissa esiintyy kartoittajan näkemys järven tilasta 1700–1800-luvulta. Lempäälän Moisionjoessa oleva Moisionlampi näyttäytyy pitäjänkartassa hyvin samankokoisena kuin nykyäänkin. Silloin ei merkitty kosteikkojen ruohoisuutta, joten oliko se syvä vai matala, ei vanha kartta kerro.
Heinrich Harder
Heinrich Harder (2. kesäkuuta 1858 – 5. helmikuuta 1935) oli saksalainen taiteilija ja taideprofessori Preussin taideakatemiassa Berliinissä.
Heinrich Harder harrasti etenkin maisemamaalausta, Lüneburgin, Mecklenburgin, Ruotsin Harz- vuorten ja Sveitsin maisemien innoittamana. Maalauksissa esiintyvät pääasiassa esihistorialliset eläimet.
Hankajärvi (Lempäälä)
Hankajärvi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Hankajärvi on osa Moisionjoen alaosan aluetta.
Järvi on 500 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,8 hehtaaria. Se sijaitsee Kuljun itäpuolella erämaassa maaston painaumassa. Siihen laskee kolme suo-ojaa, joista itäpuolen rantaan laskeva tuo Kuurnakorven kuivatusvedet. Laskuoja lähtee järven länsipäästä ja virtaa 2,5 kilometriä ennen kuin yhtyy Höytämönjärven laskuojaan aivan Ruotasjärven pohjoispuolella. Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä ja rantoja seuraa loppukesällä leveä kasvillisuusvyöhyke. Rannat ovat kovaa metsämaata lukuun ottamatta järven itäpään soita. Rannoille on rakennettu kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Kuljusta ja Sääksjärveltä.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Hanasjärvi”.
Vuoden 1960 peruskartassa järveen oli johdettu Kuumakorven suo-ojien vedet. Vuonna 1991 oli pohjoisrannalle ilmestynyt talo.
Iso Keurujärvi
Iso Keurujärvi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Iso Keurujärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 650 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,4 hehtaaria. Järveen on johdettu sekä länsi- että itäpäähän suo-ojat. Länsipään oja tuo viereisen Pienen Keurujärven suotovesiä. Itäpäästä lähtevät ojat toimivat laskuojana, joka yhtyy alempana Merunjärvestä lähtevään Merunojaan. Se laskee vuorostaan Höytämönjärven Merunlahteen. Järven rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä. Järven etelärantaan laskee jyrkkä metsärinne, mutta muut rannat ovat loivempia tai tasaisia. Järvi on autio, mutta sen lähettyville johtaa sekä pohjoisesta Sääksjärveltä että etelästä Lempäälästä tulevat metsäautotiet. Järven ohittaa sen pohjoispuolelta korkeajännitelinja.
Vuoden 1953 peruskartassa järvi oli tietön ja autio järvi, jonka kautta kulkettiin talviteiden aikana. Vuoden 1975 kartassa itä- ja länsipään suot oli ojitettu. Tämän jälkeen 2012 järven itäpuoli on hakattu ja harvennettu osittain puustosta.
Koukkujärvi (Lempäälä)
Koukkujärvi on Pirkanmaalla Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Koukkujärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 450 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 4,0 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa Koukkurahkalla Lempäälän koilliskulmassa. Järvessä on pääaltaan sivuilla kaksi lahtea, jotka luovat sille koukkumaiset ulokkeet. Suota ei ole ojitettu ja sen Kangasalan puoleinen osa on kokonaan rauhoitettu ja Lempäälän puoli vain järven läheltä oleva osa. Järvellä ei ole laskuojaa, kuten ei myöskään samalla suolla olevalla toisella lammella. Sadevedet suotuvat siten todennäköisesti lounaaseen tai luoteeseen. Järven rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Suurin osa järveä kuuluu Lempäälään, mutta Kangasalan raja leikkaa järvestä pienen osan itäpäästä.
Järvi sisältyy Lempäälän ja Kangasalan rajalla sijaitsevaan Salmuksen alueeseen, joka on pienjärvien Natura 2000-suojelualue. Alue on suosittu retkeilyalue.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Laukojärvi” . Vuoden 1953 peruskartassa järven ympäristön suo oli ojittamaton. Sama tilanne jatkuu tänäänkin.
Makkarajärvi (Tampere)
Makkarajärvi on Pirkanmaalla Tampereen Hervantajärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Makkarajärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 300 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee Hervannan itäpuolella ja Hervantajärven koillispuolella metsämaastossa. Siihen ei ole kaivettu ojia eikä sillä ole laskuojaa. Järven rantaviivan pituus on 650 metriä ja se on joka puolella suota. Suolla järveä kiertää polku, joka kuuluu metsämaastossa riseilevään polkuverkkoon. Järvi on autio eikä sinne johda tietä.
Vuoden 1953 peruskartassa järvellä oli lyhyt laskuoja, joka päättyi suolle. Tilanne on aivan sama tänäänkin.
Merunjärvi
Merunjärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Merunjärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 750 metriä pitkä, 350 metriä leveä ja sen pinta-ala on 14 hehtaaria. Se on metsäjärvi, jonka pohjois- ja etelärantojen läheisyydessä on ollut kahden maatilan peltoa. Siihen laskee kolme lyhyttä metsäojaa. Järvellä on poikkeuksellisesti kaksi laskuojaa, jonka vuoksi se on bifurkaatiojärvi. Järven etelärannasta saa alkuunsa merunoja, joka laskee 1,4 kilometriä Höytämönjärven Merunlahteen. Ojalla on pudotusta vain 0,40 metriä. Toinen laskuoja lähtee järven länsipäästä ja 500 metriä Parkinalhon läpi Koipijärveen. Järvillä on korkeuseroa vain 0,1 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä. Rannat ovat kovaa moreenimaata, vaikka jossakin paikoin on suotakin. Rannoille on rakennettu kuusi kiinteistöä ja viisi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Sääksjärveltä.
Vuoden 1953 peruskartassa järven rannalla oli vain yksi maatila, jonka peltoja oli pohjoisrannalla. Etelärannalla oli itäpuolella olevan tilan peltoja. Vuoden 1960 kartassa sekä pohjois- että etelärantaan oli rakennettu taloja. Vuoden 1975 kartassa monia peltoja oli metsitetty. Vuonna 1991 oli etelärantaan rakennettu lisää taloja.
Pyötsaari
Pyötsaari sijaitsee Haminan edustalla Suomenlahdella. Sen korkeimmalta kohdalta, Tontinvuorelta näkyy kauas yli Suomenlahden.
Pyötsaaren nimi on syntynyt ruotsinkielisestä sanasta ""bötsö, böteö"" eli suom. ""vartiovuoren saari"". Kutsumamuoto on tullut siitä, että saaressa toimi aikanaan Vehkalahden vanhin "tutka".
Pieni Keurujärvi
Pieni Keurujärvi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Pieni Keurujärvi on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 400 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Järvi sijaitsee Kuljun koillispuolella ja Höytämönjärven kaakkoispuolella olevassa erämaassa. Järveen ei ole yhdistetty ojia, mutta suon itäpään kuivatusojat johtavat vedet koillisessa sijaitsevaan Iso Keurujärveen. Järven rantaviivan pituus on 750 metriä. Etelärantaan putoaa metsäinen rinne, jossa on pieni jyrkänne. Pohjois- ja koillisrannat ovat suota. Järvi on autio, mutta sinne vie kärrypolku Hankajärvelle johtavalta tieltä, joka seuraa viereen rakennettua korkeajännitelinjaa.
Vuoden 1953 peruskartassa järvi oli tietön ja autio. Tilanne on aivan sama tänäänkin.
Pieni-Virolainen
Pieni-Virolainen on Pirkanmaalla Tampereen Vuoreksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Pieni-Virolainen on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Lampi on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,4 hehtaaria. Se sijaitsee Vuoreksen itäpuolella maaston painaumassa Pilkkakuusenharjun vieressä. Siihen laskee Virolaisen kaivamalla suoristettu 200 metrinen laskuoja. Pieni-Virolaisen laskuoja lähtee lammen luoteispäästä ja juoksee 1,8 kilometriä kunnes se laskee Koipijärveen. Laskuojalla on korkeuseroa 7,8 metriä. Lammen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rannat ovat kuivaa kangasmetsää. Itärannalla on pieni mökki. lammen lähiympäristössä on asutusta, mutta harjanne Virolaisen suuntaan on autio. Lampeen ei johda tietä. Lempäälän raja ohittaa järven 400 metrin päästä etelässä.
Vuoden 1953 peruskartassa järvi oli autio, mutta sen luoteispäässä rantaan ulottui pellonreunaa. Tilanne on kehittynyt eteenpäin vasta vuoden 1991 jälkeen.
Virolainen (Tampere)
Virolainen on Pirkanmaalla Tampereen Vuoreksessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Virolainen on osa Höytämönjärven valuma-aluetta.
Järvi on 450 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 7,5 hehtaaria. Se sijaitsee metsässä pienessä painaumassa Vuoreksen itäpuolella yhdessä Pieni-Virolaisen kanssa. Järvet ovat muodostuneet Polkkakuusenharjun ja Mäyrämäen väliin. Järveen ei laske ojia, mutta sen laskuoja on suoristettu kaivamalla se Pieni-Virolaiseen. Järvien korkeusero on vain 0,1 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä. Rannat ovat kovaa moreenimaata, mutta kaakossa on suota. Järvi on autio, mutta sen kaakkoispuolelle on rakennettu tiheä asuinalue. Järvelle ei johda tietä. Lempäälän raja ohittaa sen 550 metriä etelässä.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Iso Virolanjärvi” . Vuoden 1953 peruskartassa järvi oli autio, mutta järven luoteisrantaan ulottui peltomaata. Tilanne jatkui samana, mutta on nykyään muuttunut nopeasti.
Puerto Ayacucho
Puerto Ayacucho on Amazonasin osavaltion pääkaupunki Venezuelassa. Siellä on noin 84 000 asukasta.
Puerto Ayacucho sijaitsee Orinoco-joen varrella Aturesin putousten alapuolella. Putoukset estävät jokiliikenteen ylävirtaan, mutta maantie Samariapon jokisatamaan kiertää putousten ympäri. Valtatieyhteys Puerto Ayacuchoon vedettiin vasta 1970-luvulla. Suurin osa kaupungin liikenteestä kulkeekin Cacique Aramaren lentoaseman kautta.
Kylälammi
Kylälammi on Pirkanmaalla Lempäälässä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Kylälammi on osa Moisionjoen alaosan aluetta.
Lampi on 550 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Se sijaitsee Hulikankulman ja Tervajärven välissä. Siihen laskee Sammalkorven metsäojat läheisen maatilan vierestä koillisrantaan. Peltojen ja järven välissä kiertää soistuva suojavyöhyke. Laskujoki lähtee järven lounaispäästä ja virtaa noin 6,5 kilometriä pelto- ja asutusalueiden läpi, ohittaen Ideaparkin läheltä ja laskien lopuksi Vanajaveden laskujoen Herralanvuolteeseen. Lampi on matala, koska siinä on runsaasti vesikasvillisuutta. Lammen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lammen rannat ovat kokonaan suota ja lammen lähiympäristö peltoa tai metsää. Vain yksi entinen maatalo sijaitsee sen lähettyvillä. Sinne pääsee yhdystieltä 3110. Kaakkoisrannan rantasuolle rajautuu pieni luonnonsuojelualue.
Vuoden 1954 peruskartassa Kylälammi oli kuvattu ruohottuneeksi järveksi. Itärantoja lukuun ottamatta kaikki rannat olivat pellonreunaa. Vuoden 1975 kartassa avoveden alue oli kutistunut rantojen soiden kustannuksella. Tilanne on edelleen sama tänään.
Linnajärvi (Lempäälä)
Linnajärvi on Pirkanmaalla Lempäälän Kuljun Paistinkulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Moisionjoen valuma-alueeseen. Linnajärvi on osa Moisionjoen alaosan aluetta.
Järvi on 450 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,7 hehtaaria. Se sijaitsee Kuljun taajamasta noin 3 kilometriä itään. Järvellä on kaksi järviallasta, jotka sijaitsevat kaakossa ja luoteessa. Niitä erottavat kapea salmi, joka on pikemminkin oja. Kakkoispää on ruohottumassa umpeen, mutta luoteispäässä on vielä avovettä. Järven kaakkoispäähän laskee kaksi suo-ojaa ja luoteisosaan kolme suo-ojaa. Laskuoja on nimeltään Linnajoki ja se lähtee luoteispään lounaisrannasta, josta se laskee 2,5 kilometriä Ruotasjärveen. Järvien korkeusero on 14 metriä. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lounaispuolella sijaitsee maatilan peltoja, mutta järvi on autio. Sen lähelle pääsee tilan peltoja pitkin, mutta muita tietä ei ole. Noin 600 metriä lounaaseen sijaitsee Pirunlinna, joka on muinaislinna.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa Linnajärven muoto ja koko olivat nykyistä paljon suuremmat. Koska järvi on nykyään melkein kosteikkoa, voi tämä tarkoittaa, että järvelle on suoritettu järvenlasku. Samaan lopputulokseen voidaan päätyä Lempäälän pitäjänkartasta vuodelta 1842, missä Linnajärvi on kuvattuna suurempana. Kartassa järven kaakkoispää on laajempi kuin luoteispää.
Vuoden 1954 peruskartassa järvi oli kuvattu ruohottuneeksi järveksi. Sen länsi- ja pohjoisrannoille ulottui lounaasta peltoauean pellonreuna. Vuoden 1975 rantojen suot kutistivat avoveden aluetta. Seuraavassa kartassa suurin osa pelloista oli metsitettyjä ja seuraavassa vuoden 1991 kartassa oli jäljellä enää yksi peltopalsta.
Ohutleipä
Ohutleipä on yksinkertainen, tavallisesti happamaton ja nostattamaton leipä. Se valmistetaan paistamalla pannulla, parilalla tai kuumalla levyllä. Ohutleipää esiintyy monissa maailman keittiöissä eri nimillä. Ohutleivän tyyppejä ovat esimerkiksi chapati, tortilla ja rieska.
Atari TT030
Atari TT030 (alun perin "Atari TT") oli Atari ST sarjaan kuuluva tietokone, joka julkaistiin vuonna 1990. Atari suunnitteli koneesta Unix-työasemaa CAD/CAE käyttöön.
Tietokoneen korvasi 1992 Atari Falcon.
Koneessa oli Atari TOS käyttöjärjestelmä.
Koneeseen oli saatavilla Atarin version Unix System V käyttöjärjestelmästä nimellä "Atari System V", joka oli "UniSoft System V".
Linux siirrettiin alustalle, samoin kuin NetBSD.Tietokoneessa oli VME väylä, SCSI-tuki ja MIDI-portti.
Bello
Bello, täydelliseltä nimeltään Alcaldía de Bello on kaupunki ja kunta Kolumbian Antioquian departementissa Medellinin suurkaupunkialueen pohjoisosassa. Vuoden 2005 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 371 591 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 473 384 asukasta.
Lentopallon Suomen Cup 2016
Lentopallon Suomen Cupiin 2016 osallistui 15 miesten ja 11 naisten joukkuetta.
Välierät ja Loppuottelu pelattiin Hämeenlinnassa Elenia-Areenalla.
Välierät ja Loppuottelu pelattiin Hämeenlinnassa Elenia-Areenalla.
Itagüí
Itaguí eli Itagüí on kunta ja kaupunki Kolumbian Antioquian departementissa, Medellinin suurkaupunkialueen eteläosassa. Vuoden 2005 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 235 016 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 273 944 asukasta.
Pyhän evankelista Johanneksen kirkko (Corby Glen)
Pyhän evankelista Johanneksen kirkko on Grade I -luokan suojeltu kirkko, joka sijaitsee Corby Glenissa, Englannissa. Englannin kirkossa se kuuluu Lincolnin hiippakuntaan.
Paikalla on ollut kirkko jo normanniajoista lähtien, mutta nykyinen rakennus on rakennettu suurimmaksi osin 1400-luvulla.
Kirkko tunnetaan kansallisesti 1300-luvun ja 1400-luvun alusta olevista seinämaalauksista, jotka kuvaavat kuningas Herodesta, tietäjiä, Neitsyt Mariaa lapsen kanssa ja seitsemää kuolemansyntiä.
San Fernando de Apure
San Fernando de Apure on Apuren osavaltion pääkaupunki Venezuelassa. Siellä on noin 121 000 asukasta.
San Fernando de Apure sijaitsee Apure-joen varrella.
Erkki Vesanto
Erkki Vesanto (1915–1990) oli suomalainen lasitaiteilija ja lasinvalmistuksen asiantuntija. Hän tuli Iittalan lasitehtaan palvelukseen 1936 muotoilijaksi. Vesanto toimi muun muassa Tapio Wirkkalan ja Timo Sarpanevan luottohenkilönä ja heidän suunnitelmiensa toteutumisen valvojana. Taustatyön ohella Vesanto suunnitteli itsekin muun muassa maljakoita ja kynttilänjalkoja.
Kesällä 2017 Vesannon työstä järjestetään Suomen lasimuseossa Riihimäellä näyttely "Taustalla Erkki Vesanto".
Envigado
Envigado on kaupunki ja kunta Kolumbian Antioquian departementissa, Medellinin suurkaupunkialueen eteläosassa. Vuoden 2005 kunnan väkiluku oli 174 108 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi asukasta.
Apartadó
Apartadó on kunta Kolumbian Antioquian departementissa, linnuntietä noin 215 kilometriä Medellinistä luoteeseen. Vuoden 2005 kunnan väkiluku oli 131 405 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi 189 325 asukasta.
Rionegro
Rionegro on kunta ja kaupunki Kolumbian Antioquian departementissa, linnuntietä noin 25 kilometriä Medellinistä itäkaakkoon. Vuoden 2005 väestönlaskennassa sen väkiluku oli 100 502 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi noin 124 219 asukasta. Kunnan länsiosassa toimii José Maria Córdovan kansainvälinen lentoasema, joka on toinen Medellinin suurkaupunkialueen suurista lentoasemista.
Caucasia
Caucasia on kunta ja kaupunki Kolumbian Antioquian departementissa, linnuntietä noin 197 kilometriä Medellinistä pohjoiseen. Vuoden 2005 väestönlaskennassa kunnan väkiluku oli 87 532 asukasta ja väestöennuste arvioi vuoden 2017 kesäkuun lopun väkiluvuksi noin 114 902 asukasta.
BMW 5-sarja (E34)
BMW E34 on BMW 5-sarjan kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1987–1996. Se korvasi edeltäneen E28-mallin ja seuraajaksi tuli E39.
BMW 5-sarjan kolmas sukupolvi tuli markkinoille vuoden 1988 alussa. Muotoilultaan auto oli hyvin samanlainen kuin hieman aikaisemmin esitelty 7-sarja (E32). E34:stä haluttiin tehdä edeltäjäänsä nuorekkaampi malli, sillä sen ostajakunnan keski-ikä oli ollut varsin korkea. Akseliväli piteni 13 senttimetriä edellismalliin verrattuna ja paino kasvoi 200 kilolla. Sisätilat olivat aiempaa suuremmat, mutteivat kuitenkaan auton kokoon nähden erityisen tilavat. Alkuperäisen mallivalikoiman muodostivat 520i (129 hv), 525i (170 hv), 530i (188 hv), 535i (211 hv) ja 524td (115 hv).
Vuoden 1989 lopulla muutamissa maissa tuotiin markkinoille 518i. Siinä oli 113-hevosvoimainen M40-moottori. Alkuvuonna 1990 esiteltiin malleihin 520i ja 525i uudet 24-ventiiliset moottorit, joissa oli suorasytytysjärjestelmä.
Syksyllä 1991 esiteltiin ensimmäinen 5-sarjan Touring-farmarimalli. Sen osuus malliston myynnistä nousi neljännekseen. Uusia mallivaihtoehtoja olivat 525tds sekä ensimmäinen nelivetomalli 525iX. Kuljettajan turvatyyny ja ABS-jarrut tulivat vakiovarusteiksi vuonna 1992.
Syksyllä 1992 5-sarjaan esiteltiin V8-moottorilla varustetut mallit 530i ja 540i, joiden teholukemat olivat 218 ja 286 hevosvoimaa. Näissä malleissa oli tavallista leveämpi etusäleikkö.
Vuoden 1993 uutuusmalli oli 525td. 540i-malliin tuli lisäksi saataville kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Keväällä 1994 kaikkiin malleihin tuli aiemmin vain V8-moottorisissa 5-sarjalaisissa ollut leveä etusäleikkö.
Tammikuusta 1995 lähtien kaikissa malleissa oli vakiovarusteena myös matkustajan turvatyyny. Sedanin tuotanto päättyi vuoden 1995 lopulla, mutta farmaria valmistettiin vielä kesään 1996 saakka.
Urheilumalli BMW M5 esiteltiin keväällä 1989 voimanlähteenään 3,5-litrainen neliventtiilimoottori, jonka teho oli 315 hevosvoimaa. Keväällä 1992 moottori vaihtui 3,8-litraiseksi (340 hv).