Kartlis tskhovreba
Kartlis tskhovreba (, "Kartlin elämä") on keskiaikaisten georgialaisten historiallisten tekstien merkittävin kokoelma. Kartli oli muinais- ja keskiajan Georgian sydänalue, jonka antiikin ja Bysantin kirjoittajat tunsivat nimellä Iberia. Kronikat tunnetaan myös "Georgian kuninkaallisina vuosikirjoina", sllä ne olivat käytännössä Georgian kuninkgaskunnan merkittävin historiallinen teos; englanniksi kronikat tunnetaan yleensä nimellä "The Georgian Chronicles", georgialaiset kronikat.
Kronikat koostuvat sarjasta erillisiä tekstejä, jotka on kirjoitettu 800–1300-luvuilla. Tutkijat ovat väitelleet tekstien ajoituksesta ja niiden kirjoittajista (kuten Leonti Mroveli ja Džuanšeriani). Vaikka Georgiassa monet tutkijat ehdottavatkin korpuksen varhaisimpien tekstien laatimisajankohdaksi edelleen 1000-lukua, yhä useammat nykytutkijat ovat hyväksyneet professori Cyril Toumanoffin hypoteesin, jonka mukaan "Kartlis tskhovreban" varhaisimmat tekstit kirjoitettiin noin vuonna 800. Uusimmat tekstit lisättiin 1300-luvulla. Kuningas Vakhtang VI:n nimittämä ja johtama erityiskomissio laati kronikoista "kanonisoidun" version 1700-luvulla.
1000-luvulla ensimmäiset kolme teosta – "Georgialaisten kuninkaiden ja patriarkkojen historia", "Kuningas Vakhtang Gorgasalin historia" ja "Pyhän Artšilin marttyyrius" – muodostivat jo ensimmäisen kokoelman, joka käsitti Georgian historian sen alkuajoilta aina Vakhtang I Gorgasalin hallituskaudelle (452–502/22) ja Vakhtangin jälkeläisen Artšilin kuolemaan saakka (786). 1100-luvun puolivälissä kokoelmaan lisättiin kaksi tekstiä: "Kartlin kronikka", joka käsittää Georgian historian 700-luvun lopulta ensimmäisen koko Georgiaa hallinneen kuninkaan Bagrat III:n valtakaudelle (hallitsi 1008–1014) ja kuningas Giorgi II:n hallituskauden alkuajoille (hallitsi 1072–1089), ja "Kuninkaiden kuninkaan Davitin historia", joka jatkaa kertomusta ja keskittyy kuningas Davit IV:n valtakauteen (hallitsi 1089–1125).
"Kartlis tskhovreban" olemassa olevat käsikirjoitukset ovat suhteellisen uusia. Varhaisin eli niin kutsuttu "Anaseuli", "Kuningatar Anan" koodeksi, on vuosilta 1479–1495. Toinen merkittävä versio on "Mariamiseuli" eli "Kuningatar Mariamin" koodeksi, joka kopioitiin vuosina 1633–1645/1646. Näitä georgialaisia versioita kuitenkin edeltää kronikoiden armeniankielinen lyhennelmä, joka tunnetaan nimellä "Georgialaisten historia" ("Patmutiwn Vrats") ja joka laadittiin todennäköisimmin 1100-luvulla. Sen varhaisin käsikirjoitus on kopioitu vuosien 1279–1311 aikana.
Kronikoista on tehty käännöksiä ranskaksi, venäjäksi, englanniksi ja saksaksi, mutta ne sisältävät kukin vain osan kokoelman teksteistä.
Jotkut nykytutkijat kuten Ivane Džavakhišvili ovat asettaneet "Kartlis tskhovreban" varhaisten osien autenttisuuden kyseenalaiseksi ja toivoneet äärimmäistä varovaisuutta niiden tulkinnassa. Kronikoissa tarkat historialliset faktat onkin usein sekoitettu myyttisiin tapahtumiin, minkä vuoksi todellista historiografiaa ja mytologiaa on toisinaan vaikea erottaa toisistaan. Kriittinen tutkimus yhdessä muiden lähteiden kuten antiikin teosten kanssa ja useat viimeaikaiset arkeologiset kaivaukset ovat kuitenkin osoittaneet monet kronikoiden kertomukset paikkansapitäviksi. Tekstit eivät kerro vain Georgian historiasta, vaan myös Armeniasta ja Kaukasian alueesta yleensä, Iranista, Syyriasta, Anatoliasta, Rooman valtakunnasta, kasaareista ja turkkilaisista.