hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Iso Koivusaari
Iso Koivusaari (ruotsiksi "Stora Björkholmen") on yksityinen, kaislarantainen kesähuvilasaari Itä-Helsingissä, Marjaniemen edustalla. Se on suurin Marjaniemen saarista. Sen pinta-ala on noin 6 hehtaaria. Saarella on kaksi huvilaa 1920-luvulta ja viisi uudempaa asuinrakennusta, uusin 2000-luvulta. Saari sai asemakaavan 2000-luvun alussa. Saaren eteläpuolella on jo ainakin 1940-luvulta lähtien ollut laivan hylky miltei vesirajassa.
Itäinen Iiluoto
Itäinen Iiluoto (ruotsiksi "Östra Iglo") on yksityinen kesähuvilasaari Vuosaaren Kallahden niemen eteläpuolella. Sen pinta-ala on 0,8 ha. Saarella on kaksi palstaa, joista toisella on huvila 1910-luvulta ja toisella 1930-luvulta.
Kalliosaari
Kalliosaari () on saari Helsingin Vuosaaressa, Kallahdenniemen ja Skatanniemen välissä. Sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Maasto on kallioista ja saaren korkein kohta 19 metriä merenpinnasta. Saari on vuodesta 1994 ollut Uudenmaan kuntien omistaman Uudenmaan virkistysalueyhdistyksen yleiseen käyttöön luovuttama retkeilysaari. Saarella ei ole asuinrakennuksia, mutta siellä on kaksi grillikatosta ja ulkokäymälä sekä rannoilla veneiden kiinnitysrenkaita.
Killingholma
Killingholma (ruotsiksi "Killingholm") on Helsingin kaupungin omistama saari Laajasalon pohjoisrannalla, vastapäätä Herttoniemenrannan uimarantaa. Sen pinta-ala noin 3 hehtaaria. Saari on osa Tullisaaren kartanopuistoksi kutsuttua puistoaluetta. Varsinaiseen kartanopuistoon saaren yhdistää kevyenliikenteen silta. Vuosina 1879–1965 saari oli yksityinen kesähuvilasaari. Siellä oli kaksi huvilaa ja yksi pienempi asunrakennus. Huviloista uudemman, eteläpuolen huvilan, rakennutti vuonna 1906 laulajatar Aino Ackté äidilleen laulajatar Emmy Achtélle. Talon suunnitteli arkkitehtitoimisto Valter Jung & Emil Fabricius. 1960-luvulla Helsingin kaupunki puratti saaren kaikki rakennukset.
Lokakuun manifesti
Lokakuun manifesti oli Venäjän keisari Nikolai II:n vuoden 1905 vallankumouksen aikana 30. lokakuuta 1905 antama julistus, joka merkitsi itsevaltiudesta luopumista ja perustuslailliseen monarkiaan siirtymistä. Lokakuun manifestissa luvattuja kansalaisoikeuksia ja parlamentaarista hallintoa ei toteutettu täydessä laajuudessaan, joten manifestin on toisaalta sanottu jättäneen itsevaltiuden ytimen koskemattomaksi.
Vallankumous Venäjällä oli lokakuussa 1905 radikalisoitunut yleislakoksi, joka alkoi Pietarissa tehtaiden sulkeutumisena 26. (13.) lokakuuta ja levisi nopeasti. Koko pääkaupunki seisahtui ja jopa ministeriöiden henkilökunta meni lakkoon. Yritykset lopettaa lakko armeijan avulla johtivat väkivaltaisiin yhteenottoihin Pietarissa. Tässä tilanteessa Nikolai II joutui valitsemaan joko sotilasdiktatuuriin turvautumisen tai vallankumouksellisten lepyttelemisen antamalla Venäjälle vaaditun perustuslain. Ministeri Sergei Witten neuvosta hän päätti valita jälkimmäisen vaihtoehdon, tosin lähinnä taktisista syistä. Aleksandr Obolenski ja Nikolai Vuitš valmistelivat Witten valvonnassa ”Manifestin valtakunnan järjestyksen parantamisesta”, jonka Nikolai II allekirjoitti 30. lokakuuta. Manifestissa keisari lupasi turvata kaikille alamaisilleen kansalaisoikeudet, kuten henkilökohtaisen loukkaamattomuuden, sananvapauden, painovapauden ja yhdistymisvapauden. Lisäksi hän lupasi, että suunnitteilla ollut parlamentti eli duuma tultaisiin valitsemaan laajalla äänioikeudella ja kaikki lait vaatisivat vastaisuudessa duuman hyväksynnän.
Lokakuun manifesti vakuutti huomattavan osan Venäjän maltillisesta oppositiosta, joka oli valmis luopumaan vallankumouksellisista toimista. Tämä mahdollisti keisarille vallankumouksen tukahduttamisen. Pietarin työläiset eivät luottaneet keisarilliseen julistukseen, vaan vaativat kansalaisoikeuksien välitöntä toteuttamista. Kun poliittisille vangeille oli myönnetty osittainen yleinen armahdus, Pietarin neuvosto määräsi lopettamaan yleislakon 3. marraskuuta (21. lokakuuta). Vasta saatuaan tilanteen hallintaansa tsaarin hallinto alkoi toteuttaa manifestiin sisältyneitä lupauksia. Puolueiden, ammattiliittojen ja oppositiolehtien toiminta laillistettiin. Eräs uusista perustuslailliseen monarkiaan sitoutuneista porvarillisista puoleista otti nimekseen lokakuun manifestiin viittaavan ”Lokakuun 17. päivän liitto”. Tsaarin hallinnon valmistelema perustuslaki saatettiin voimaan 6. toukokuuta (23. huhtikuuta) 1906. Siihen sisältyneet kansalaisoikeudet olivat kuitenkin suppeammat kuin mitä lokakuun manifestissa oli luvattu. Uusi parlamentti ei saanut ehdotonta lainsäädäntövaltaa, sillä sen budjettivalta jäi rajalliseksi eikä hallituksen tarvinnut nauttia sen luottamusta. Lisäksi parlamentin kahdesta kamarista vain alempi eli valtakunnanduuma valittiin yleisillä vaaleilla.
Koirasaari
Koirasaari (ruotsiksi "Hundholmen") on entinen kesähuvilasaari Laajasalon luoteiskulmassa. Sen pinta-ala on 2,7 ha. Saaressa oli 1850-luvulta lähtien kalastajatorppa, joka 1880-luvulla uusittiin edustavaksi kesähuvilaksi monine huvimajoineen. Kesällä 1892 saaren edustalla törmäsivät toisiinsa höyrylaivat Ajax ja S/S Runeberg sillä seurauksella, että noin 40 henkeä hukkui. Vuonna 1928 saaren osti öljy-yhtiö Esso (entinen Nobel-Standard), joka 1950-luvun alussa rakensi saarelle öljysataman ja täytti saaren suurilla öljysäiliöillä. Samalla saari yhdistettiin penkereellä mantereeseen. Nyt säiliöt on purettu ja Koirasaari odottaa asuntojen rakentajia.
Ambrosius (nimi)
Ambrosius (, "Ambrosios", ) on kreikkalaisperäinen miehen nimi, joka tarkoittaa kuolematonta. Samaa alkuperää on kreikkalaisessa mytologiassa mainitun jumalten ruoan nimi "ambrosia". Tunnetuin Ambrosius on ollut varhaiskristillinen kirkkoisä ja Milanon piispa Ambrosius Milanolainen. Nimestä esiintyvät eräissä kielissä myös muodot Ambros ja Ambrose.
Nimi Ambrosius esiintyi vuoteen 1928 saakka suomalaisessa kalenterissakin 4. huhtikuuta, Ambrosius Milanolaisen kuolinpäivänä. Nykyisin se esiintyy vain ortodoksisessa kalenterissa 7. joulukuuta, jota myös on vanhastaan vietetty hänen muistopäivänänään hänen piispaksi vihkimisensä vuosipäivänä.
Pihlajaluoto
Pihlajaluoto (ruotsiksi "Östra Rönnskär") on Ulkosaariston "kaupunginosaan" kuuluva saari Helsingin itäisimmällä laidalla, pari kilometriä Villingistä itään. Sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Saaren omistaa Helsingin kaupunki. Saaren itä- ja keskiosat ovat kaupungin ulkoilualuetta. Siellä on tulentekopaikkoja ja ulkokäymälä. Saaren länsiosassa olevan huvilan pihapireineen kaupunki on vuokrannut Vuosaaressa toimivalle kalakerholle, joka omistaa myös saaren laiturit. Saarella oli kalastajatorppa 1860-luvulta lähtien.
Koivusaari (Santahamina)
Koivusaari () on valtion saari Helsingissä Santahaminan saaren lounaispuolella lähellä Vasikkasaarta. Saari kuuluu Santahaminan kaupunginosaan ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Kruunuvuorenselältä Hevossalmeen johtava laivaväylä kiertää saaren molemmilta puolilta. Saaren rannalla on loisto. Viime sodan jälkeen Puolustusvoimat vuokrasi saaren Valmet-yhtiölle käytettäväksi henkilökunnan virkistyspaikkana. Tässä käytössä saari on yhä isäntänään nyt Valmetin jaossa muodostettu yhtiö Metso. Saaren parakkimainen päärakennus rakennettiin alun perin sodan aikana, ja sitä on myöhemmin laajennettu.
Vapaan säestyksen käsikirja
Vapaan säestyksen käsikirja sisältää opastusta niistä käytännön pianonsoiton tiedoista ja taidoista, joita tarvitaan säestysten luomiseen sointumerkeistä tai korvakuulolta. Pohjana on pianonsoiton tekninen hallinta, johon yhdistyy musiikin teoreettinen osaaminen, esimerkiksi soinnut ja sointumerkit, sisäinen kuuleminen, kuten melodioiden, sointutyyppien tai sointutehojen kuuleminen, rytmiikan hallinta eli sisäinen pulssi ja rytminen käsittely, sekä eri musiikkityylien hallinta. Kirja opastaa hahmottamaan ja harjoittelemaan improvisointia ja koordinaatiota, harmoniaa ja rytmiikkaa sekä erilaisia tyylipiirteitä.
Kirja pohjautuu teoksiin "Keyboard Accompaniment and Improvisation – a Handbook of Practical Piano Skills" sekä "Liedbegleitung und Klavierimprovisation", jotka molemmat ovat ilmestyneet Helbling Verlagin kustantamina. Kirjat on toimittanut saksalainen professori Ralph Abelein sekä suomalainen pianisti Jyrki Tenni. Kirjan on kustantanut vuonna 2016 Helsingin Studiopalvelut.
Pakistan International Airlinesin lento 661
Pakistan International Airlinesin lento 661 oli Pakistan International Airlinesin reittilento Peshawarista Chitralin kautta Islamabadiin. 7. joulukuuta 2016 reittiä lentänyt ATR 42-500 syöksyi maahan lähellä Haveliania. Lennolla oli 42 matkustajaa ja viisi miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat maahansyöksyssä. Silminnäkijähavaintojen mukaan kone on syöksynyt maahan vuoristoisella alueella, ja se on ollut tulessa jo ennen maahansyöksyä. Miehistö raportoi viimeisessä yhteydenotossaan lennonjohtoon moottoriviasta kello 16:24.
Johannes Teologin kirkko (Ateena)
Johannes Teologin kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun lopulla tai 1100-luvun alussa. Se on omistettu Johannes Teologille. Perimätiedon mukaan ne kaksi tykkiä, joilla Francesco Morosinin johtamat venetsialaiset ampuivat Parthenonia Akropoliin piirityksen aikaan vuonna 1687, oli sijoitettu kirkon pihalle. Nykyisin kirkko toimii Rangavaksen Pyhän Nikolaoksen kirkon alaisena kappelina.
Pieni kirkko sijaitsee Akropoliin pohjoispuolella Plákan vanhassakaupungissa Erotokrítou- ja Erechthéos-katujen kulmassa. Se on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on nartheks sekä tyypillistä keskibysanttilaista ateenalaista tyyliä edustava kahdeksankulmainen kupoli. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Kirkon rakentamisessa on hyödynnetty antiikin aikaisten rakennusten, kuten mahdollisesti jonkun temppelin, pylväitä ja muita osia. Kirkon seinämaalaukset ovat mahdollisesti peräisin 1200-luvulta. Ne esittävät muun muassa valtaistuimella istuvaa Neitsyt Mariaa Kristus-lapsi sylissään, Kristuksen taivaaseenastumista sekä ratsastavaa pyhimystä, todennäköisesti Pyhää Yrjöä.
Pyhien ruumiittomien kirkko (Ateena)
Pyhien ruumiittomien kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella 1000-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Se on omistettu ”pyhille ruumiittomille voimille” eli enkeleille. 1800-luvulla kirkkoon lisättiin lisäsiipiä ja kellotorni, niin ettei se juurikaan muistuttanut bysanttilaista kirkkoa. Kirkko palautettiin bysanttilaiseen asuunsa vuosina 1959–1960.
Pieni kirkko sijaitsee Thiseíon kaupunginosassa Ermoú-kadun varrella kirkosta nimensä saaneella Plateía Agíon Asomáton -aukiolla. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaistyylinen kahdeksankulmainen kupoli. Sisältä kupolia tukee neljä pylvästä. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Kirkon koristelussa on arabialaisia ja islamilaisia vaikutteita, mikä lienee seurausta arabialaisten kauppiaiden yhteisön olemassaolosta kaupungissa tuohon aikaan.
Pyhien Theodorosten kirkko (Ateena)
Pyhien Theodorosten kirkko () on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa.
Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella noin 1000-luvun puolessa välissä. Se tehtiin todennäköisesti varhaisemman kirkon paikalle. Kirkossa olevan laatan mukaan sen kunnosti Nikolaos Kalomalos vuonna 1065. Kirkko vaurioitui Kreikan vapaussodan aikana ja se kunnostettiin vuonna 1840 muun muassa kuningas Oton rahallisella tuella.
Pieni kirkko sijaitsee Ateenan keskustassa Klafthmónos-aukion länsilaidalla. Kirkko on arkkitehtuuriltaan risti neliössä -kirkko, jossa on nartheks ja tyypillinen keskibysanttilainen ateenalaistyylinen kahdeksankulmainen kupoli. Kupolia tukee sisältä kaksi pääpylvästä. Seinät edustavat cloisonné-tyyliä, jossa vaaleat kivet on ympäröity punaisilla tiileillä. Myöhemmin kirkkoon on lisätty kellotorni sen eteläsivulle. Kirkon seinämaalaukset ovat 1800-luvulta.
Pyhien Theodorosten kirkko
Pyhien Theodorosten kirkko voi viitata muun muassa seuraaviin kirkkoihin:
Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ateena)
Pyhän Kolminaisuuden kirkko () eli "Venäläinen Pyhän Kolminaisuuden kirkko" tai "Ateenan venäläinen kirkko", alun perin Lykodemoksen Vapahtajan kirkko (Σωτήρα Λυκοδήμου, "Sotíra Lykodímou"), on bysanttilaisaikainen ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se on nykyisin Ateenan venäläisortodoksinen kirkko.
Kirkko on rakennettu Ateenan keskibysanttilaisella kaudella noin vuonna 1031. Samalla paikalla oli aiemmin ollut varhaiskristillinen basilikakirkko, joka puolestaan oli rakennettu roomalaisaikaisen kylpylän paikalle. Nykyinen kirkko oli alun perin omistettu Vapahtajan kirkastumiselle. Sen rakennuttajaksi mainitaan eri versioissa Lykodemos (Lykodímos) tai Nikodemos (Nikodímos); näistä nimeä Lykodemos pidetään yleensä oikeana muotona. Tämän vuoksi kirkko on tunnettu nimellä Lykodemoksen Vapahtajan kirkko.
Kirkko toimi bysanttilaisella ja osmanivallan aikana "Panagía Sotíra Lykodímou" -luostarin pääkirkkona ("katholikon"). Rakennus vaurioitui Francesco Morosinin johtamien venetsialaisten hyökkäyksessä vuonna 1687 sekä maanjäristyksessä vuonna 1701. Kirkon ympärillä olleet luostarirakennukset purettiin, kun osmanit linnoittivat kaupunkia vuonna 1780. Kirkko kärsi vaurioita myös Kreikan vapaussodan aikana vuonna 1827. Venäläiset ostivat kirkon vuonna 1847, minkä jälkeen se kunnostettiin tsaari Aleksanteri II:n tuella. Samalla kirkkoon lisättiin kellotorni. Siitä lähtien se on ollut kaupungin venäläisyhdyskunnan käytössä. Kirkko omistettiin Pyhälle Kolminaisuudelle.
Kirkko sijaitsee Sýntagman kaupunginosassa Filellínon-kadulla jonkin verran etelään Sýntagma-aukiosta. Se on Ateenan suurin säilynyt bysanttilaisaikainen rakennus ja huomattavan suuri kaupungin muihin samalta aikakaudelta peräisin oleviin kirkkoihin verrattuna. Kirkossa on suuri kahdeksankulmainen kupoli. Sisätilat on koristeltu pääosin 1800-luvun venäläistä tyyliä edustavilla seinämaalauksilla, mutta myös aikaisemmista bysanttilaisaikaisista maalauksista on joitakin jäänteitä. Kirkon julkisivu on tehty cloisonné-tyylillä suurista kivistä ja punaisista tiileistä.
Hanneriina Moisseinen
Hanneriina Moisseinen (s. 1978 Joensuu) on suomalainen sarjakuvataiteilija. Hän on tehnyt neljä sarjakuvateosta, joista tunnetuimmat ovat "Isä " ja "Kannas ". Moisseinen on palkittu mm. Sarjakuvataiteen valtionpalkinnolla 2016, Suomen Taideyhdistyksen William Thuring -nimikkopalkinnolla 2017 ja Kalevalaseuran Akseli Gallen-Kallela -tunnustuspalkinnolla 2018. Hän on ollut kahdesti ehdolla Sarjakuva-Finlandian saajaksi, sekä Jarkko Laine -kirjallisuuspalkintoehdokkaana .
Hanneriina Moisseisen tausta sarjakuvataiteilijana on kuvataiteessa. Hän valmistui 2017 taiteen maisteriksi Aalto-Yliopistosta. Moisseisen teoksia on ollut esillä taidegallerioissa ja museoissa yli viidessätoista eri maassa, Suomessa esimerkiksi Kiasmassa ja Mäntän kuvataideviikoilla. Hän on julkaissut tähän mennessä neljä sarjakuvateosta, sekä ohjannut animaatioelokuvat Syntymäpäivä (2014) ja Kulkuri, joka rakasti kirjoja (2017)
Moisseisen ensimmäinen sarjakuvateos oli vuonna 2005 ilmestynyt "Sen synty ja muita Vienan hävyttömiä ja hulvattomia starinoita", jossa oli sta kerättyjä kansantarinoita. "Setit ja partituurit – Häpeällisiä tarinoita" (2010) oli jatkumoa sille, mutta siinä tarinat olivat nykyaikaan sijoittuvia tapahtumia. Vuonna 2013 ilmestynyt Isä kertoo tarinan isästä, joka katoaa selittämättömästi eikä palaa enää takaisin.
Moisseisen neljäs sarjakuvateos Kannas ilmestyi vuonna 2016. Se kertoo toisen maailmansodan ulkopuolisista: eksyneestä sotilaasta, kotiseutunsa menettävästä naisesta ja eläimistä. Saman vuoden lopulla Moisseiselle myönnettiin sarjakuvataiteen valtionpalkinto.
Carl Knif
Carl Knif on suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi, joka on tanssinut Tero Saarinen Companyssä ja omassa Carl Knif Companyssä. Hänen teoksensaan "RED" on saanut huomiota myös Suomen ulkopuolella
Knif valmistui vuonna 2000 teatterikorkeakoulusta. Hän tanssi Tero Saarinen Companyssä vuodet 2004–2007 ja on sen jälkeen keskittynyt omien koreografioiden luomiseen. Hän teki vuonna 2010 teoksen "Hologram Walls" Helsingin juhlaviikoille. Knif perusti 2012 oman tanssiseurueen, Carl Knif Companyn.
Knif teki vuonna 2012 Kuopio tanssii ja soi -tapahtumaa varten "Manuscript"-nimisen tanssiesityksen. Suomen kansallisbaletin kanssa syntyi yhteystyönä vuonna 2013 teos "Mothertongue". Knifin sooloteos "RED" on saanut kansainvälistäkin huomioita, ja se valittiin Edinburghin Fringe-festivaaleilla Total Theatre Award -ehdokkuuden.
Pakokaasuanalysaattori
Pakokaasuanalysaattori on laite, jolla voidaan suorittaa ajoneuvolle viranomaismääräysten edellyttämät pakokaasumittaukset.
Määräaikaiskatsastuksessa päästömittaus on pakollinen vuonna 1978 tai myöhemmin otetuissa bensiinimoottoriajoneuvoissa ja vuonna 1980 tai myöhemmin käyttöönotetuissa dieselmoottoriajoneuvoissa. Vuonna 2001 tai myöhemmin käyttöönotetuissa bensiinimoottoriajoneuvoissa vaaditaan lisäksi OBD-järjestelmätesti.
Päästömittaus voidaan tehdä joko katsastusasemalla tai esittämällä enintään kolme kuukautta vanha todistus päästömittauksesta. Todistuksen on oltava Trafin rekisteriin ilmoittautuneen toimijan myöntämä.
Pakokaasuanalysaattorit maksavat mallista riippuen Suomessa noin 5000-7000 euroa (+ alv).
Saksanajokoira
Saksanajokoira (saks. Deutsche Bracke) on saksalainen koirarotu, jota käytetään yleensä kaniinin, ketun ja jäniksen metsästykseen. Se kuuluu FCI-roturyhmään 6.
Saksanajokoira on keskikokoa pienempi, tyylikäs, melko kevyt ja jalo. Sillä on hieman kaartuva selkälinja; vatsalinja puolestaan on hieman nouseva. Sillä on tiiviit huulet ja tumma kirsu, jonka keskellä on vaalea juova. Rodulla on tummat silmät ja ystävällinen ilme.
Karva on hyvin tiheää ja lyhytkarvaiselle rodulle melko pitkää. Väritykseltään koira on punainen tai keltainen mustalla manttelilla ja satulalla. Saksanajokoiralla on lisäksi valkoista karvaa kauluksessa, kuonossa, rinnassa, käpälissä ja hännänpäässä. Lisäksi rodulla on otsassa valkoinen juova.
Kimmo Luttinen
Kimmo ”Sir” Luttinen on suomalainen metallimusiikin rumpali ja Impaled Nazarenen perustajajäsen, jonka rumpalina hän toimi vuosina 1990–1995. Hänen muita yhtyeitään ovat olleet mm. Beherit, Catamenia ja The Black League.
Vuonna 1995 Impaled Nazarenen äänittäessä "Hamnasnas" -minialbumia Ahti Kortelaisen Tico Tico Studiossa hän ajautui konfliktiin yhtyeen silloisen basistin, Taneli Jarvan kanssa, mikä johti Luttisen eroamiseen tai potkuihin sekä välirikkoon hänen vanhemman veljensä, yhtyeen laulajan Mikan kanssa. Vuotta myöhemmin Luttinen perusti yhtyeen Isänmaa, jossa hän lauloi ja soitti kaikki instrumentit. Yhtye julkaisi yhden demon, "Yli peltojen, vetten ja tunturien", joka sisälsi alun perin Impaled Nazarenen julkaisematta jääneelle albumille kirjoitettuja kappaleita. Vuonna 2010 vantaalainen levy-yhtiö Primitive Reaction julkaisi albumin uudelleen CD- ja 7"-vinyyliformaateissa.
Luttisen tuoreimpia projekteja on Kimmo & The All My Ex’s Live in Texas, joka on julkaissut mm. kantriversion hänen Impaled Nazarenelle säveltämästään kappaleesta ”Ghettoblaster”.
Fiza
Fiza on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen draamaelokuva, jonka ohjasi ja kirjoitti Khalid Mohamed. Pääosia näyttelivät Karisma Kapoor, Hrithik Roshan ja Jaya Bachchan.
Fizan veli Aman katosi Mumbain mellakoissa vuonna 1993, ja kuusi vuotta myöhemmin Fiza lähtee etsimään tätä. Hänen kauhukseen veli on liittynyt terroristiryhmään.
Box Office India julisti "Fizan" ”semihitiksi”.
Euroopan Formula 3 -kausi 2017
Euroopan Formula 3 -kausi 2017 oli sarjan viides kausi nykyiselle Euroopan Formula 3 mestaruussarjalle. Kausi alkoi 14. huhtikuuta Englannin Silverstonessa ja päättyi 15. lokakuuta Saksan Hockenheimringillä.
Uudet kuljettajatPaluun tehneet kuljettajatTallia vaihtaneet kuljettajatPoistuneet kuljettajat
Timo Kilpiö
Timo Kilpiö (s. 25. tammikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen sisustusarkkitehti. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta vuonna 1968 ja valmistui sisustusarkkitehdiksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1975.
Kilpiö on osallistunut lukuisten kansallisesti ja kansainvälisesti merkittävien kohteiden suunnitteluun.
Kilpiön työura alkoi vuonna 1969 Aulis Blomstedtin arkkitehtitoimistossa. Sittemmin hän on työskennellyt myös Severi Blomstedtin ja Aarne von Boehmin arkkitehtitoimistoissa.
Aulis ja Severi Blomstedtin kanssa Kilpiö suunnitteli Suomenlinnan Kustaanmiekassa sijaitsevan ravintola Walhallan laajennuksen ja korjauksen. Alun perin Helsingin olympialaisiin vuonna 1952 avatun ravintolan muutostyöt valmistuivat vuonna 1983. Helsingin edustalla sijaitseva Suomenlinnan linnoitussaari on UNESCOn maailmanperintökohde.
Vuonna 1983 Kilpiö aloitti Arkkitehdit NRT:llä. Uudiskohteiden lisäksi Kilpiö on osallistunut toimiston lukuisten peruskorjauskohteiden suunnitteluun. Jälkimmäisiä ovat mm. Aarne Ervin suunnittelema Helsingin yliopiston Porthania sekä Alvar Aallon suunnittelemat Helsingin kulttuuritalo ja Espoon Otaniemessä sijaitseva Teknillisen korkeakoulun päärakennus. Porthanian peruskorjaushankkeelle myönnettiin vuonna 2007 Europa Nostra -palkinto. Kilpiö toimi kohteen sisustusarkkitehtina.
Lukuisten kiintokalusteiden lisäksi Kilpiö on suunnitellut tuotteita teolliseen tuotantoon ja mm. Audio-Kaluste Oy:n Fysla-auditoriotuoli on Kilpiön käsialaa. Arkkitehdit NRT:n eri yliopistokohteissa Kilpiö on suunnitellut lukuisia laboratorioita ja kehitellyt näille uudentyyppisiä kalustejärjestelmiä.
Matkailua harrastavan Kilpiön erityisen kiinnostuksen kohteena ovat köysiradat.
Romanssimusiikin edistämisyhdistys
Romanssimusiikin edistämisyhdistys (Meidän Romanssi) on vuonna 2008 perustettu rekisteröity yhdistys. Se pyrkii edistämään romanssimusiikin harrastusta Suomessa ja rakentamaan kulttuuridialogia Suomen ja Venäjän välillä romanssimusiikin ympärillä. Taiteilija Elena Putina on yhdistyksen puheenjohtaja.
Pekka Poikolainen
Pekka Poikolainen (s. 1. syyskuuta 1973 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 441 runkosarjaottelua tehopistein 40+51=91 ja keräten 294 jäähyminuuttia sekä 21 playoff/liigakarsintaottelua tehopistein 2+1=3 ja keräten kahdeksan jäähyminuuttia. Poikolainen pelasi lähes koko uransa ajan kasvattajaseurassaan JYPissä. Hän pelasi muualla ainoastaan yhden kauden Kalevan Pallossa sekä Ruotsissa.
Poikolainen on JyP HT:n kasvatti. Hän voitti seurassa A-nuorten SM-pronssia vuosina 1991 ja 1994. Viimeisellä A-juniorikaudellaan 1993–1994 Poikolainen voitti koko A-nuorten SM-liigan puolustajien piste- ja syöttöpörssin tehoilla 12+21=33. Hän oli myös JyP HT:n kolmanneksi paras maalintekijä Anssi Tauriaisen ja Jussi Poikolaisen kanssa sekä voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +22. Pudotuspeleissä Poikolainen oli JyP HT:n paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 2+4=6 ja hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Jori Halosen kanssa lukemalla +4. Kaudella 1994–1995 Poikolainen debytoi JyP HT:n SM-liigajoukkueessa, jossa hänen tulokaskautensa toi 43 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 4+4=8.
Kaudella 1996–1997 Poikolainen oli JyP HT:n eniten maaleja tehnyt puolustaja Kevin Wortmanin kanssa kahdeksalla osumallaan. Kaudeksi 1998–1999 hän siirtyi Kalevan Pallon riveihin, mutta seuran pudottua kauden päätteeksi SM-liigasta ja ajauduttua konkurssiin Poikolainen palasi kaudeksi 1999–2000 JYPiin. Kaudella 2000–2001 hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+12=21, joilla Poikolainen oli JYPin tehokkain puolustaja.
Pelaajauransa viimeisen kauden 2003–2004 Poikolainen pelasi Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskan-joukkue Skellefteå AIK:ssa. Hän voitti kevään 2004 Kvalserienissä joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +6.
Poikolainen pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 1991, jolloin hän voitti pronssia. Poikolainen sai tililleen myös muutamia A-maaotteluita vuoden 2000 Baltica-turnauksessa.
Poikolainen pelasi nuorena myös pesäpalloa, josta hänellä on voitettuna C-nuorten SM-pronssia Jyväskylän Kirissä.
Pate Vuorio
Pasi ”Pate” Vuorio on suomalainen punklaulaja ja muusikko, joka toimi hardcore punk -yhtye Rytmihäiriön laulajana 90-luvun alkupuolella. Ennen liittymistään hän lauloi grindcore-yhtye Nauseassa, josta hän toi vaikutteita yhä surmacore-tyyliään hiovalle Rytmihäiriölle. Hän myös soittanut rumpuja Blakessa 2000-luvun alussa. Nykyään hän laulaa Kiljuvelka-70:ssa sekä soittaa rumpuja mm. Die Schwartzen Ladas, Good Looking Society, Warsova, Mind So Fragile ja Coronary- yhtyeissä. Joulukuussa 2010 Vuorio esiintyi loppuunmyydylle Nosturille Rytmihäiriön alkuperäiskokoonpanossa esikoisalbumin 20-vuotisjuhlan kunniaksi.
Hän harrastaa pyöräilyä, punttisalilla käyntiä, keihäänheittoa sekä tatuointeja.
20. sajandi sada suurkuju
20. sajandi sada suurkuju oli vuonna 1999 Virossa koottu luettelo, jossa valittiin kaikkien aikojen tärkeimmät virolaiset henkilöt. Luettelon kokoamiseen osallistuivat Eesti Entsüklopeediakirjastus, Eesti Päevaleht, Viron kansalliskirjasto, Radio Kuku, and TV3. Ohjelma oli samantapainen Yleisradion Suurten suomalaisten, BBC:n 100 Greatest Britonsin ja Saksan Unsere Besten-sarjan kanssa.
Luettelossa on 20 tutkijaa, 20 yhteiskunnalista vaikuttajaa, 15 kirjailijaa, 13 henkilöä teatterin, elokuvan ja journalismin alalta, 12 muusikkoa, 10 taiteilijaa ja 10 urheilijaa. Sadan henkilön lyhyet elämäkerrat julkaistiin kirjana vuonna 2002.
Sata suurta virolaista, aakkosjärjestyksessä.
Baekhyun
Byun Baekhyun (kor. 변백현) tunnetummin Baekhyun (s. 6. toukokuuta 1992) on korealainen laulaja sekä näyttelijä. Hän kuuluu eteläkorealais-kiinalaiseen poikabändiin Exoon ja siihen kuuluvaan Exo-k:hon ja sub-unitiin Exo-CBX:ään, johon kuuluu myös yhtyeen kaksi muuta jäsentä Chen ja Xiumin.
Baekhyun syntyi 6. toukokuuta 1992 Bucheonissa, Gyeonggissa, Etelä-Koreassa. Baekhyunilla on yksi isoveli, joka on häntä seitsemän vuotta vanhempi. Baekhyun aloitti laulun harjoittelemisen 11-vuotiaana eteläkorealaisen laulajan Rainin vaikutuksesta. Baekhyun kävi Jungwon lukion Bucheonissa. Musiikin lisäksi Baekhyun harrasti nuorena itsepuolustuslajeja ja hänellä on musta vyö hapkidossa. Baekhyun liittyi SM Entertainmentiin 2011 S.M casting -systeemin kautta.
Baekhyun virallisesti ilmoitettiin olevan Exon kahdestoista jäsen 30. tammikuuta 2012. Exo virallisesti debytoi 8. huhtikuuta 2012.
Heinäkuussa 2014 Baekhyun teki debyyttinsä musiikkiteatterissa, näyttelemällä pääroolia Don Lockwoodin musikaalissa "Laulavat sadepisarat."
Huhtikuussa 2015 Baekhyun julkaisi ensimmäisen soolokappaleensa "Beautiful". Laulu oli soundtrackina Exon web-draamassa ""Exo next door"." Laulusta tuli ensimmäinen soundtrack-single web-draamaan, joka on ollut digitaalilatauslistan huipulla.
Tammikuussa 2016, Baekhyun ja Miss A jäsen Suzy julkaisivat duettosinglen "Dream", joka voitti ensimmäisen sijan yhteensä viisi kertaa korealaisissa televisio-ohjelmissa Music Bank ja Inkigayo. Toukokuussa Baekhyun ja K.Will julkaisivat "The day" -laulun osana SM Entertainmentin musiikkiprojektia "Station". Elokuussa 2016 Baekhyun teki ensiesiintymisensä televisiossa draamasarjassa "Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo." Baekhyun on draamassa sivuroolissa ja esittää prinssi Wang Eunta. Hän myös lauloi yhdessä kahden Exon jäsenen Chenin ja Xiuminin kanssa draamalle soundtrackin "For you".
Baekhyun muodosti lokakuussa 2016 yhdessä Chenin ja Xiuminin kanssa Exon ensimmäisen sub-unitin Exo-CBX. Sen debyytti "Hey Mama!" julkaistiin lokakuussa.
Kesäkuussa 2014 SM Entertainment vahvisti, että Baekhyun ja toinen SM Entertainment -artisti, Girls' Generationin jäsen Taeyeon, ovat parisuhteessa. Syyskuussa 2015 raportit kertoivat, että parisuhde on päättynyt.
Dark Matter (täsmennyssivu)
Dark Matter (suomeksi "pimeä aine") voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Dark Matter (televisiosarja)
Dark Matter on kanadalainen science fiction -televisiosarja, jonka loivat 
Joseph Mallozzi ja Paul Mullie. Sarja perustuu samannimiseen sarjakuvaan.
Ensimmäisen tuotantokauden esittäminen alkoi Syfyn kanavalla kesäkuussa 2015. Toinen kausi esitettiin vuoden 2016 aikana ja kolmas kausi vuoden 2017 aikana.
Syfy päätti lopettaa sarjan syyskuussa 2017. Tämä herätti fanien keskuudessa paljon suuttumusta muun muassa Syfyn Twitter-tilillä, sillä sarjan suosio ja katsojaluvut eivät antaneet ymmärrettävää syytä sarjan lopettamiseen.
Avaruusalus "Razan" miehistö herää aluksella ilman muistikuvaa keitä he ovat. He nimeävät itsensä numeroin yhdestä kuuteen ja alkavat selvittää omia tarinoitaan yhdessä aluksen androidin kanssa.
Sarjan kuvaukset aloitettiin Torontossa 9. tammikuuta 2015. Toisen kauden kuvaukset aloitettiin 9. joulukuuta 2015 ja kolmannen kauden 18. marraskuuta 2016.
Rotten Tomatoesin 12 arvostelijaa antoivat sarjalle arvosanaksi 58 %, kun sivuston käyttäjät antoivat arvosanaksi 88 %. Metacritic antoi sarjalle pisteet 58/100.
Dom (arvonimi)
Dom on arvonimi jota käytetään lähinnä benediktiinien piirissä useissa maissa mutta eri maissa eri tavoin.
Dom on benediktiinimunkin arvonimi (vert. myöh. latinan "Domnus" - "minun herrani"). Englannissa "dame" voi usein olla benediktiininunnien arvo- tai puhuttelunimi. (katso myös "Ordo Sancti Benedicti" OSB).
Tioasetaalit
Tioasetaalit ovat orgaanisia yhdisteitä, jotka ovat asetaalien rikkianalogeja. Tioasetaalit voidaan jakaa monotioasetaaleihin, joiden yleinen rakenne on RC(OR')(SR') ja ditioasetaaleihin, joiden yleinen rakenne on RC(SR'). Ketoneista johdettuja tioasetaaleja voidaan kutsua myös tioketaaleiksi.
Ditioasetaaleja valmistetaan karbonyyliyhdisteiden kuten aldehydien tai ketonien ja tiolien välisellä reaktiolla. Yleisesti käytettyjä ovat erityisesti etaaniditioli ja propaaniditioli, jotka muodostavat hyvin stabiilin heterosyklisen tioasetaalin. Katalyyttinä tioasetaalien muodostamisessa käytetään vetykloridia tai Lewis-happoa kuten booritrifluoridia tai sinkkikloridia. Lewis-happo tekee karbonyyliryhmän hiilestä elektrofiilisemman, jonka kanssa nukleofiilinen tioli reagoi. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu hemitioasetaali.
Ditioasetaalit eivät hydrolysoidu yhtä herkästi happamissa olosuhteissa kuin asetaalit, mikä tekee niistä hyviä suojaryhmiä karbonyyliyhdisteille. Väkevät happoliuokset hydrolysoivat tioasetaalit tioleiksi ja karbonyyliyhdisteiksi, mutta yleisemmin käytetään elohopea(II)suoloja. Toinen vaihtoehto on hapettaa tioasetaalit natriumperjodaatin tai m-klooriperbentsoehapon avulla tioasetaalimonoksideiksi, jotka hydrolysoituvat karbonyyliyhdisteiksi. Kolmas tapa on alkyloida tioasetaali, jolloin muodostuva sulfoniumsuola hydrolysoituu helpommin. Vedytys Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä johtaa tioasetaalien pelkistymiseen hiilivedyiksi.
Tioasetaalien rikkiatomeihin sitoutuneesta hiiliatomista voidaan tehdä nukelofiilinen deprotonoimalla se erittäin voimakkaan emäksen esimerkiksi organolitiumyhdisteiden avulla. Muodostuva anioni reagoi elektrofiilien kanssa ja voidaan esimerkiksi alkyloida organohalogeenien avulla.
This Fire
This Fire (singlejulkaisussa tyyliteltynä ”This Fffire”) on skotlantilaisen indie rock-yhtye Franz Ferdinandin kappale, joka julkaistiin viidentenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta "Franz Ferdinand".
Singlejulkaisin kansikuva perustuu venäläisen El Lisitskin työhön "Клином красным бей белых!".
Jaan Kruusvall
Jaan-Vahur Kruusvall (s. 7. joulukuuta 1940 Palmse, Virumaa – 3. huhtikuuta 2012) oli virolainen kirjailija, toimittaja ja dokumentaristi. Hänet tunnetaan 1970- ja 1980-luvulla julkaistuista novelleistaan ja näytelmistään.
Kruusvall opiskeli 1966–1971 Moskovassa Maksim Gorkin kirjailijakorkeakoulussa samaan aikaan kun työskenteli vuodet 1964–1976 Tallinnfilmissä, vuodesta 1974 lähtien sen dokumenttielokuvaosastolla. Sen jälkeen hän toimi kirjastovirkailijana ja toimittajana "Sirp ja vasar" -lehdessä ja vuodesta 1981 lähtien kirjallisuuslehti "Loomingissa".
Jaan Kruusvall julkaisi ensimmäisen lyhytproosakokoelmansa 1973. Hänet tunnetaan parhaiten näytelmästään ""Pilvede värvid" (”Pilvien värit”, 1983), joka kuvasi rehellisesti virolaisten tuntoja toisen maailmansodan aikana ja heidän pohdintojaan siitä, lähteäkö maasta vai ei neuvostojoukkojen tullessa.
Lehmäsaari (Helsinki)
Lehmäsaari () on pieni saari Helsingissä sotilasalueella Santahaminan pohjoisrannan edustalla. Saaren pinta-ala on 0,9 hehtaaria. Venäläiset rakensivat saarelle linnoituslaitteita 1870-luvun lopussa. Ennen sitä, 1700-luvulta lähtien, saaressa oli seudun vanhin kalastajatorppa. Saaren ympärillä avautuu Lehmäsaarenselkä-niminen vesialue. Tuolle selälle Aleksanteri III:n keisarillinen laivastosaattue ankkuroi vuosina 1887 ja 1889, ja siksi venäläiset ryhtyivät kutsumaan selkää keisarin huvijahdin nimen mukaan ”Jahti Tsarevnan rediksi”.
Paloluoto
Paloluoto (ruotsiksi "Brändholmen") on yksityinen kesähuvilasaari Helsingissä Vartiosaaren eteläpuolella. Sen pinta-ala on 10,2 hehtaaria. Siellä on vanha torpparakennus 1800-luvun jälkipuolelta sekä kymmenkunta kesäasuntoa, joista vanhimmat 1930-luvulta ja uusimmat 2000-luvulta. 1870-luvulla saaresta louhittiin kiviä venäläisten linnoitustöihin. Saari sai asemakaavan 2000-luvun alussa.
Santinen
Santinen () on yksityinen kesähuvilasaari Helsingissä Vuosaaren Kallahdessa. Se on osa Kallahdenharjun merenalaista jatketta. Maaperä ja rannat ovat pääasiassa hiekkaa ja soraa. Saaren pinta-ala on 3,8 hehtaaria. Saaressa on nykyisin kuusi huvilapalstaa ja yhtä monta huvilaa. Asuinrakennukset ovat pääosin 1960–1970-luvuilta. Saarta ja siellä 1900-luvun alusta ollutta suurta huvilaa isännöi 1930-luvulla maineikas saksalainen Zeppelin-lentäjä, kreivi Magnus von Platen-Hallermund. Sodan jälkeen saari joutui rauhansopimuksen ehtojen mukaan saksalaisena omaisuutena Neuvostoliiton valtiolle, joka ensin vuokrasi saaren rakennuksineen Suomen Kommunistiselle Puolueelle ja Stalinin kuoltua myi SKDL:lle, jolla se oli vuoteen 1960. Tuolloin saari uusien omistajien toimesta jaettiin tonteiksi ja vanha huvila purettiin.
Satamasaari
Satamasaari () ja sen vieressä oleva pienempi Pikku Satamasaari (ruots. "Lilla Hamnholmen") ovat saaria Helsingissä Vuosaaren kaupunginosassa, Kallahden selällä. Saarten pinta-alat ovat 5,5 ja 0,6 hehtaaria. Saaret omistaa Helsingin kaupunki, ja niillä on tiheä Kivinokka-tyyppinen kesämaja-alue, jossa on kaikkiaan noin 102 kesämajaa ja Pikku Satamasaaressa 7 kesämajaa. Isommalla saarella on päärakennuksena 1880-luvun herrashuvila. Saarella oli kalastajatorppa 1840-luvulta 1870-luvulle. Kesäisin saarelle pääsee paitsi omilla veneillä, myös Hakaniemestä Vuosaareen kulkevalla yhteyslaivalla.
Vasikkaluoto
Vasikkaluoto (ruotsiksi "Kalvholmen") on matala saari Vartiokylän lahdella, Vartiosaaren pohjoispuolella. Sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Saaren on vuodesta 1970 omistanut Helsingin kaupunki. Nykyisin se on vuokrattu partioliikettä lähellä olevalle taholle. Saaressa on viime vuosina pidetty partioleirejä ja prometheus-leirejä. Saarelle on vuonna 2007 hyväksytty asemakaava.
Vasikkaluodossa oli Itä-Helsingin varhaisin herrashuvila jo 1840-luvulla. 1860–1870-luvuilla pienessä saaressa asui yksinään ympärivuotisesti "onnettomasti rakastuneeksi aatelimieheksi" mainittu entinen nimismies ja merikapteeni Kristian Fredenborg (1809–1882). Hän kutsui saarta nimellä Kristiansö. Vuosista 1949 ja 1952 vuoteen 1970 saaren omisti Kone Oy. Tuolloin saarta kutsuttiin Konekariksi. Paikka toimi konelaisten virkistyssaarena. 1970-luvulta 2000-luvun alkuun saari oli vuokrattuna sotainvalideille. Saaren rakennuksista vanhimmat ovat 1800-luvulta ja uusimmat 1950-luvulta.
Pyysaari
Pyysaari (ruotsiksi "Järpholmen") on Helsingin kaupungin omistama pieni saari Laajasalon ja Kulosaaren välisen Tullisaaren salmen luona. Saari on yhdistetty kävelysillalla Tullisaaren kansanpuistoon Laajasalossa. Saari on toiminut vuodesta 1930 lähtien Helsingin Työväen Pursiseuran tukikohtana. Saaressa olevassa 1900-luvun alun huvilassa toimii ravintola. Pyysaaren vieressä on pikkuruinen saari Pyyluoto ja sen vieressä merestä kohoava Pyykivi, vanha kylien rajapyykki
Jon Landlord
Jon Landlord (oik. Jari Salonen, s. 13. marraskuuta 1965 Tukholma) on suomalainen laulunsanoittaja, DJ sekä 2. Maanantai yhtyeen perustajajäsen.
Landlord syntyi Tukholmassa, jonne hänen vanhempansa olivat muuttaneet työn perässä aiemmin. Landlordin täytettyä seitsemän vanhemmat halusivat tehdä hänestä suomalaisen ja muuttivat Suomeen pojan koulunkäyntiä varten. Landlord varttui Jyväskylässä.
Landlord oli pienestä pitäen innostunut musiikista sekä vinyylien keräilystä, ja hän aloitti DJ uransa vuonna 1985 keikalla Petäjäveden luokiossa siskonsa pyynnöstä, josta innostuneena hän kasvatti levykokoelmaansa sekä haki DJ:n paikkaa eri ravintoloista Jyväskylän seudulla.
Vuonna 1988 Landlord päätti lähteä "oikeisiin töihin" keikkailun ohessa ja haki poliisikouluun. Poliisin urallaan hän oli menestyksekäs ja työskenteli KRP:ssä tutkijana 1998-2012.
Vuonna 1994 Landlord perusti 2. Maanantai -nimisen humoristista eurodancea esittävän yhtyeen yhdessä ystävänsä Peter Bottnen (oik. Petri Flander) kanssa saunanlauteilla salmiakkikoskenkorvan voimalla. Yhtye esiintyi vuodesta 1994 vuoteen 1996 sekä uudestaan vuodesta 2010 lähtien. Yhtye on julkaissut kolme studioalbumia, ja neljäs on tekeillä. Yhtyeen menestynein kappale on "Mixet tahdo olla munkaa", joka oli vuoden 1994 myydyin kotimainen single.
2. Maanantain mukana hän pääsi sisään Suomen musiikkipiireihin ja tutustui moniin tunnettuihin suomalaisiin artisteihin, joille hän teki sanoituksia usealle kymmenelle albumille. Tunnetuimpia artisteja ovat Tauski, Isto Hiltunen, CatCat, Hausmylly, Kurre sekä Katri Helena.
Levyistä liki 20 on myynyt vähintään kultaa.
Hän on myös menestynyt harraste-urheilija; hän oli Team Finland Tunturin extremejoukkueessa kilpailemassa 1998 Eco Challenge seikkailu-urheilukilpailussa Marokossa. Matka oli 500 km ja reitti meni Atlanttilla ja Atlasvuorilla. Joukkueessa oli lisäksi Tom Packalen, Panu Kanniainen ja Dominic Arduin.
Vuonna 2003 hän voitti suomenmestaruuden 10 km sisäsoudussa, sekä teki samana vuonna suomenennätyksen sisäsoudun maratonilla.
Vuonna 2012 helmikuussa työstressin ja kiireisen elämän seurauksena hän sai aivoinfarktin. Siitä toivuttuaan hän lopetti työnsä KRP:ssä.
Vuonna 2016 Landlord teki paluun keikkalavoille omalla Vinyylidisco-kiertueellaan, jolla hän kiertää ravintoloita eri puolilla Suomea. Hän keikkailee myös yhdessä 2. Maanantai yhtyeen kanssa.
Singlet:
Marko Suvelo
Marko Suvelo (s. 31. lokakuuta 1975 Riihimäki) on uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Suvelolla on sekä Suomen että Saksan kansalaisuus.
Suvelo pelasi ensimmäiset miesten sarjapelinsä HPK:n joukkueessa kaudella 1993–1994. Kauden jälkeen Suvelo siirtyi Ässien organisaatioon, jossa kuitenkin pelasi pääsääntöisesti A-nuorten joukkueessa. Miesten pelejä kertyi Porissa kahden kauden aikana vain kaksi ja hän kävi myös lainalla SaPKo:n 1-divisoonan joukkueessa.
Seuraavat kolme kautta 1996–1999 Suvelo pelasi pääsääntöisesti Titaanien ja SaPKo:n joukkueissa I- ja II-divisioonassa käyden syksyllä 1997 myös Ruotsin Kirunassa. Kauden 1999–2000 aluksi Suvelo lähti Saksan 3. sarjatasolle REV Bremerhavenin joukkueeseen jossa pelasi kolme kautta. Suvelo siirtyi kaudella 2002–2003 Saksassa Heilbronniin ja seuraavan kauden 2003–2004 hän pelasi Schwenningenissä. Kauden 2004–2005 aluksi Suvelo palasi vielä Savonlinnaan pelaamaan Suomi-sarjaa kahdeksan ottelun ajaksi kunnes tie vei jälleen Saksan kolmostasolle SC Preussen Berlinin riveihin. Seuraavan kauden 2005–2006 Suvelo pelasi Saksan 4. korkeimmalla sarjatasolla Blue Lions Leipzigin joukkueessa josta siirtyi Bad Tölziin kaudeksi 2006–2007 ja Bietigheimiin 2007–2008. Kaudet 2008–2010 Suvelo pelasi Crimmitschaussa ja syksystä 2010 eteenpäin hänen joukkueenaan oli Bremerhaven.
Kaikkiaan Suvelo pelasi 17 kautta Saksan alasarjoissa kunnes siirtyi kauden 2015–2016 päätteeksi VER Selber Wölfen maalivahtivalmentajaksi ja joukkueenjohtajaksi.
Ganigan López
Ganigan López (s. 12. marraskuuta 1981 on meksikolainen ammattinyrkkeilijä ja WBC-liiton tunnustama alemman kärpässarjan maailmanmestari. López on otellut urallaan myös kärpässarjassa, jossa on voittanut WBC-latinomestaruuden.
López aloitti ammattiuransa vuonna 2003. Ensimmäisen tappionsa hän kärsi jo kolmannessa ottelussaan vuonna 2004 Oscar Saturninoa vastaan. Seuraava tappio tuli vuonna 2006 kokeneelle, WBC-liiton mestaruusottelussa käyneelle Juan Palaciosille. López on otellut useasti pienten liittojen mestaruusotteluissa sekä korsisarjassa että alemmassa kärpässarjassa. Ottelussa korsisarjan WBC-latinomestaruudesta vuonna 2009 López hävisi ensiotteluaan otelleelle Jose Alfredo Zunigalle mutta voitti seuraavassa ottelussaan Zunigan WBC:n Karibian liiton mestaruusottelussa. WBC-Karibian ottelu käytiin alemmassa kärpässarjassa. WBC-liiton mestaruuden López voitti vuonna 2016 voittamalla Yu Kimuran yksimielisesti tuomariäänin täysien erien jälkeen. Mestaruutta López on puolustanut kerran. Käydyssä ottelussa López voitti Jonathan Taconingin kaikin tuomariäänin 12 eräisen ottelun päätteeksi.
Amenemnisu
Amenemnisu oli muinaista Egyptiä 21. dynastian aikaan neljän vuoden ajan hallinnut faarao. Amenemnisun isä oli Smendes ja äiti oli Tentamon. Amenemnisun olemassaolo on kyetty varmistamaan vain hänen seuraajansa haudasta löytyneestä kultaisesta jousen suojuksesta jossa lukee Amenemnisun kuninkaallinen nimi Neferkare.
Paul Kuusberg
Paul Kuusberg (30. huhtikuuta 1916 Tallinna –21. tammikuuta 2003) oli virolainen kirjailija ja päätoimittaja. Kuusbergin teoksia on käännetty noin 30 kielelle, suomeksi romaanit "Enn Kalmin kaksi minää" (1964) ja "Andres Lapeteuksen tapaus" (1967).
Kuusberg työskenteli isänsä tavoin rakennusmiehenä Viron itsenäisyyden vuosina, kunnes liittyi 1940 puna-armeijan Viron armeijakuntaan koska kannatti Viron neuvostomiehitystä. Vuosina 1944–1946 hän toimitti divisioonan lehteä, josta alkoi pitkä toimittajaura. Kuusberg toimi "Looming"-kirjallisuuslehden päätoimittajana 1957–1960 ja 1968–1976. Vuosina 1976–1983 hän toimi Viron neuvostotasavallan kirjailijaliiton johtokunnan puheenjohtajana.
Paul Kuusberg aloitti kirjailijanuransa vasta nelikymmenvuotiaana esikoisromaanilla "Müürid" (”Muurit”, 1957), joka kuvasi Viron työväenluokan vallankumouksellisen tietoisuuden kasvua 1930-luvun lopulla. Paljon parempana pidetään hänen toista romaaniaan "Enn Kalmin kaksi minää" (1961, suom. 1964), joka kuvaa puha-armeijan Viron armeijakunnan taisteluja nuoren sotamiehen näkökulmasta. Sotavuosista kertovat myös Kuusbergin romaanit "Südasuvel" (”Keskikesällä”, 1966) ja "Üks öö" (”Yksi yö”, 1973).
Kuusbergin toinen suomennettu romaani "Andres Lapeteuksen tapaus" (1963, suom. 1967) kuvaa entisen rintamaupseerin rappiota sodanjälkeisissä oloissa ihanteettomaksi hyödyntavoittelijaksi. Romaanissa "Vihmapiisad" (”Sadepisarat”, 1976) Kuusberg yhdistää edellisten romaaniensa teemat neljän koulutoverin kautta nähdyiksi.
Paul Kuusbergin tuotantoon kuuluvat myös omaelämäkerrallinen novellikokoelma "Vabaduse puiestee" (”Vapauden puistokatu”, 1971) sekä novellikokoelmat "Naeratus" (”Hymy”) ja "Meie kiisul kriimud silmad..." (”Meidän kissalla vinot silmät”).
Vuonna 1966 Kuusberg sai tasavaltansa ansioituneen kirjailijan ja vuonna 1972 kansankirjailijan arvon. Vuonna 1971 hän sai Friedebert Tuglas -palkinnon.
Mih’ail Hardzjaitšuk
Mih’ail Mikalajevitš Hardzjaitšuk (, , łacinkaksi "Michaił Mikałajevič Hardziajčuk", ; s. 23. lokakuuta 1989 Saran, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto) on kazakstanilaissyntyinen valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Valko-Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa BATE Borisovia ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja
Jaan Kärner
Jaan Kärner (27. toukokuuta 1891 Kirepi, Tartumaa – 3. huhtikuuta 1958 Tartto) oli virolainen runoilija, kirjailija ja päätoimittaja.
Maanviljelijän poikana syntynyt Kärner kävi viisivuotisen ministeriumikoulun ja jatkoi myöhemmin opintojaan Moskovassa Šanjavskin yksityisessä yliopistossa, jossa hän opiskeli historiaa. Vuodesta 1910 Kärner toimi lehtimiehenä Tallinnassa, Tartossa ja Viljandissa. Vuosina 1927–1929 ja uudelleen 1944–1946 Kärner toimi "Looming"-kirjallisuuslehden ja vuosina 1936–1938 "Tänapäev"-lehden päätoimittajana.
Kärner pakeni Viron saksalaismiehitystä 1941–1944 Neuvostoliittoon. Hän joutui keskeyttämään työuransa vuonna 1946 sairauden vuoksi. Hän kuoli Tartossa 1958.
Kolme Kärnerin runoa on suomennettu vuonna 1940 ilmestyneeseen kokoelmaan "Eestin runotar : virolaisen lyriikan antologia".
Nuovo Trasporto Viaggiatori
Nuovo Trasporto Viaggiatori S.p.A. (NTV) on italialainen junayhtiö, joka harjoittaa suurnopeusjunaliikennettä Italiassa. Yhtiö aloitti toimintansa vuonna 2012. NTV:n liikevaihto oli vuonna 2015 308 miljoonaa euroa ja tulos niukasti positiivinen. Matkustajia oli noin 9 miljoonaa.
NTV on nimennyt junaliikenteensä ".italo"-tuotteeksi. Suurin osa reiteistä on RFI:n suurnopeusradoilla. NTV:n junat kulkevat Italian suurimpien kaupunkien välillä. Liikennettä on Venetsiasta sekä Torinosta Milanon kautta Bolognaan, josta edelleen Roomaan, Napoliin ja Salernoon.
Yhtiöllä on käytössä 25 kappaletta Alstomin AGV 575 -suurnopeusjunia, joiden huippunopeus on 360 kilometriä tunnissa. Lisäksi NTV on sopinut 15 Pendolino-junan hankkimisesta.
NTV:n pääomistajia ovat yhtiön perustajat "MDP Holdings" -yhtiön kautta (36,8 %) sekä Italian suurin pankki "Intesa Sanpaolo" (24,5 %). Alkuvaiheessa Ranskan valtion rautatiet (SNCF) oli merkittävä omistaja viidenneksen osuudellaan, mutta se on luopunut omistuksestaan lähes kokonaan.
Koko Hubara
Shirley Meital ”Koko” Hubara (s. 1984 Vantaa) on suomalainen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa "Ruskeat tytöt" -blogista, joka muuttui verkkomediaksi maaliskuussa 2017.
Hubara työskentelee kirjallisuuden ja median parissa. Hän on "Ruskeat Tytöt" -verkkomedian päätoimittaja ja toimii myös "Kirkko ja kaupunki" -lehden kolumnistina. Hubara on aikaisemmin työskennellyt kymmenen vuotta toimittajana ja "Basso"-lehden toimituspäällikkönä. Lisäksi hän on työskennellyt A-Klinikkasäätiössä. Hubara on myös toinen Roxane Gayn "Bad Feminist" -teoksen suomentajista.
Hubaran esikoisteos "Ruskeat tytöt" ilmestyi helmikuussa 2017, ja syyskuussa 2018 se julkaistiin myös ruotsiksi käännettynä.
"Ruskeat tytöt" palkittiin vuonna 2015 parhaana yhteiskunnallisena blogina A-Lehtien "Blog Awards" -gaalassa. Vuonna 2017 Yhteiskunta-alan korkeakoulutetut valitsi Hubaran vuoden yhteiskuntatieteilijäksi.
Pitkään Helsingissä asunut Hubara on syntynyt ja kasvanut Vantaan Pähkinärinteessä ja Hämeenkylässä. Hänen isänsä on Jemenin juutalainen ja äiti suomalainen. Hubara on kertonut joutuneensa koulukiusatuksi ihonvärinsä vuoksi. Yläasteella hänelle suositeltiin uravalinnaksi lähihoitajan ammattia, vaikka Hubaran keskiarvo oli 9,3. Hän jatkoi kuitenkin lukioon ja yliopistoon opiskelemaan englantilaista filologiaa, sosiaalityötä, Pohjois-Amerikan tutkimusta ja viestintää. Vuonna 2015 Hubara valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi. Hubaralla on yksi lapsi.
Uno Laht
Uno Laht (30. huhtikuuta 1924 Valga – 24. syyskuuta 2008 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja runoilija. Hänen neuvostoelämää satirisoivasta tuotannostaan on suomennettu vain teksti kuvateoksessa "Kiitos, Helsinki" (Eesti Riiklik kirjastus, 1964).
Uno Laht syntyi virkamiehen poikana Valgassa ja kävi Tallinnassa reaalikoulun. Toisen maailmansodan ja Viron saksalaismiehityksen aikana Laht evakuoitui Neuvostoliiton selustaan ja palveli vuodesta 1942 ensin puna-armeijan Viron armeijakunnassa ja sitten turvallisuuspalvelun tehtävissä Tallinnassa. Vuosina 1946–1953 hän teki toimittajan töitä kunnes ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Laht tuli tunnetuksi ajankohtaisena ja satiirisena sodanjälkeisten aikojen kuvaajana. Hänen esikoiskokoelmansa "Piimahambad" (”Maitohampaat”, 1954) ja sen ”paikattu” laitos (1956) sisältää runomuotoisia pakinoita ja ajankohtaisia kupletteja, muunnelmia ajan tunnetuista lauluista. Vuoden 1958 kokoelmassa "Sinelitaskust seanahkse portfellini" (”Manttelintaskusta siannahkaiseen salkkuun”) Lahtin tyyli oli monipuolistunut ja vakavoitunut. 1960-luvun kokoelmissaan hän jatkoi hyökkäyksiään pikkuporvarillisuutta, pysähtyneisyyttä ja byrokratiaa vastaan.
Kymmenkunnan runokokoelman lisäksi Lahtin tuotantoon kuuluu kaksi oopperalibrettoa, novellikokoelma "Bordelli likvideerimine" ((”Bordellin likvidointi”, 1974) sekä kokoelma kirjallisia pakinoita ja parodioita "Paroodi-koodi-oodiaid" (1969). Vuonna 1959 esitettiin hänen näytelmänsä "Atlandi heeringas" (”Atlantin silli”).
Poziv
Poziv (Позив, Puhelu) on serbialainen pop-folk-laulaja Svetlana Ražnatovićin viidestoista studioalbumi. Se julkaistiin 17. kesäkuuta 2013
D.A.C.
D.A.C. on yhdysvaltalaisen outlaw country -muusikko David Allan Coen levy vuodelta 1982.
Kaikki kappaleet on kirjoittanut David Allan Coe.