hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jaama (kylä)
Jaama oli keskikokoinen kylä Vpl Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Pyhäjärven lounaisella rannalla, Alakylästä Saapruun ja edelleen Taipaleeseen johtavan tien, ns. Tykkitien varrella. Kylän länsipuolella kulki myös Vpl. Pyhäjärveltä Kiviniemeen johtanut maantie. Lähimpiä naapurikyliä olivat lounaassa ja etelässä Noitermaa, idässä Tolsterniemi, lännessä Kiimajärvi ja luoteispuolella Kivi- ja Suhapaarinan kylät. Jaaman kylä kuului Noitermaan kansakoulupiiriin, ja kylän keskustasta Noitermaan koululle oli matkaa n. 2 km. Noitermaan kylässä sijaitsivat myös lähimmät kaupalliset palvelut. Jaaman kylä on mahdollisesti saanut nimensä siellä sijainneesta kyytiasemasta, ja kylän talojen kerrotaan kuuluneen kyytimiehille.
Jaaman kylä oli tyypillinen pyhäjärveläiskylä, joka sai elantonsa pääasiassa maanviljelyksestä ja kalastuksesta. Vuonna 1929 toimitetun maanmittauksen ja -laskennan mukaisesti kylässä oli peltoa yhteensä 132,94 ha, niittyä 77,99 ha ja metsää 557,96 ha. Tiloja kylässä oli v. 1925 25 kappaletta. Uudispellon raivaus oli kylässä voimakasta, sillä v. 1943, jatkosodan aikana, ilmoitettiin kylässä olevan viljelyksessä 169,30 ha peltoa, eli 27% enemmän kuin v. 1929. Pyhäjärven nuotta-apajista sijoittuivat Jaaman kylän läheisyyteen Väliveden apajat, Alakolkan apajat ja ns. Kuha-apajat.
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2014
Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2014 pelattiin keväällä 2014. A-lohkon turnaus pelattiin Goyangissa, Etelä-Koreassa ja B-lohkon turnaus Kaunasissa, Liettuassa.
A-lohkon turnaus pelattiin Goyangissä, Etelä-Koreassa ja se alkoi 20. huhtikuuta ja päättyi 26. huhtikuuta. Turnauksen kaksi parasta joukkuetta nousevat seuraavaksi vuodeksi pääsarjaan ja viimeinen putoaa seuraavaksi vuodeksi 1. divisioonan B-lohkoon.
Ottelut
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
B-lohkon turnaus pelattiin Vilnassa, Liettuassa ja se alkoi 20. huhtikuuta ja päättyi 26. huhtikuuta.
Ottelut
Pokémon X ja Y
Pokémon X ja Y ovat kuudennen sukupolven Pokémon-videopelejä. X ja Y-peleissä koko pelimaailma on kolmiulotteinen ja niissä on lukuisia uusia Pokémon-hahmoja. Pelissä esiintyy myös uusi tyyppi, keijutyyppi (), jota edustaa myös evoluutio-Pokémon Eeveen kahdeksas muoto, Sylveon. Lisäksi eräät aiempien sukupolvien Pokémoneista kykenevät megakehittymiseen (), jossa ne voivat niille annettujen megakivien () sekä kouluttajiensa kantamien avainkivien () avulla muuttua toisenlaiseen muoton ja vaihtaa kykyään () taisteluiden ajaksi.
"Pokémon X" ja "Y" -peleissä pelaaja voi valita hahmokseen tytön tai pojan, kuten useissa aiemmissa saman sarjan peleissä. Viralliselta nimeltä he ovat Calem (poika) ja Serena (tyttö). Pelit esittelevät uuden, paljolti Euroopasta ja varsinkin Ranskasta vaikutteita saaneen Kalos-alueen, jonka aloitus-Pokémonit ovat tulityypin Fennekin, ruohotyypin Chespin ja vesityypin Froakie. Pelien maskotit ovat legendaariset Pokémonit Xerneas (keijutyyppi) ja Yveltal (pimeys-lentotyyppi).
Ennen pelien virallista julkaisua kriitikot antoivat positiivista palautetta peleistä, erityisesti pelien kehittyneisyydestä ja ranskalaisuuteen panostamisesta.
Tämä saattoi olla osasyynä siihen, että pelejä myytiin maailmanlaajuisesti ensimmäisenä viikonloppuna yli neljä miljoonaa kappaletta tehden niistä nopeimmin myyneet 3DS-pelit. Kesäkuussa 2016 pelejä oli myyty noin 15 miljoonaa, mikä tekee niistä myös myydyimmät 3DS-pelit.
Perhossimput
Perhossimput (Dactylopteridae) on simppukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä valtameristä.
Perhossimppujen heimoon kuuluu 2 sukua ja 7 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkänomaisia ja suurimmat lajit voivat kasvaa 40–50 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat erittäin kookkaat rintaevät, jotka muistuttavat muodoltaan viuhkaa tai siipiä, suuri luulevyjen suojaama pää, 2 selkäevää, joista ensimmäisen selkäevän 2 ensimmäistä ruotoa ovat muusta evästä erillisiä. Perhossimppulajeilla ei ole kylkiviivaa ja uimarakko on kaksiosainen. Heimon kalat ovat väriltään selästään punertavia tai harmaita ruskein täplin ja vatsastaan vaaleampia.
Perhossimppulajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä lämpimistä ja lauhkeanlämpimistä vesistä. Ne elävät lähellä pohjaa ja ikään kuin kävelevät suurten rintaeviensä avulla. Niiden ravintoa ovat pienet selkärangattomat eläimet. Perhossimppujen liha on syötävää ja niitä kalastetaan paikoin ruokakaloiksi.
Purppuranaakka
Purppuranaakka ("Cyanolyca pulchra") on sininaakkojen sukuun kuuluva varpuslintu.
Purppuranaakkaa tavataan Ecuadorissa ja Kolumbiassa. Lajin populaatiota ei ole arvioitu, mutta sitä on kuvatu harvinaiseksi ja epätasaisesti levinneeksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Purppuranaakka elää subtrooppisissa metsissä 900–2 300 metrin korkeudella. Se on herkkä ihmisen häirinnälle ja on melkein täysin riippuvainen luonnontilaisista metsistä.
Lautaskiista
Lautaskiista (tunnetaan myös nimillä "edustuskiista" ja "valtaoikeuskiista") oli vuosien 1994-2009 ajan jatkunut epäselvyys Suomen edustuksesta EU:n huippukokouksissa. Lautaskiistan pääasiallinen kysymys liittyi siihen, vastaako Suomen edustuksesta pääministeri vai presidentti. Lautaskiistan nimi viittaa hieman leikillisesti huippukokousten illallisiin: tulisiko Suomea varten kattaa pöytään yksi vai kaksi lautasta.
Kiista sai alkunsa pääministeri Esko Ahon allekirjoitettua Suomen EU-jäsenyyssopimuksen Korfun huippukokouksessa 1994. Kysymys Suomen edustuksesta jäi avoimeksi, mutta asia nousi uudestaan esiin Euroopan unionia uudistaneen Lissabonin sopimuksen myötä. Silloinen Suomen hallitus tulkitsi tilannetta niin, että Eurooppa-neuvostojen, eli EU:n huippukokousten, roolin muuttuessa Suomen edustuksesta tulisi vastata vain pääministeri. Asian ollessa esillä presidentti Tarja Halonen ilmoitti vastustavansa edustuskäytäntöjen muutosta. Presidentti perusteli kantaansa sillä, että Suomen perustuslain mukaan presidentti johtaa ulkopolitiikkaa yhteistoiminnassa valtioneuvoston kanssa.
Kiista ratkesi loppuvuodesta 2009, kun silloinen pääministeri Matti Vanhanen ja presidentti Halonen pääsivät yhteisymmärrykseen Suomen edustuksesta. Euroopan neuvostossa ja sen kokouksissa edustaa pääministeri, kun taas EU-huippukokouksten osalta osallistujat päätetään tilanteen mukaan silloin kun kutsuja on useampi kuin yksi.
Vaarallisessa satamassa
Vaarallisessa satamassa () on vuonna 1928 ensi-iltansa saanut William Nighin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Ramón Novarro ja Joan Crawford. "Vaarallisessa satamassa" kertoo kolmiodraamasta naisen ja kahden veljeksen välillä laivalla ja Singaporessa. Käsikirjoituksen laativat Ted Shane ja Richard Schayer Ben Ames Williamsin debyyttiromaanin "Kaikki veljekset olivat urheita" (1919) pohjalta. Metro-Goldwyn-Mayer toimi elokuvan tuottajana ja jakelijana.
"Vaarallisessa satamassa" tuotettiin ja kuvattiin työnimillä "All the Brothers Were Valiant" ja "China Bound" vuosina 1927–1928 290 000 dollarin budjetilla. "Vaarallisessa satamassa" sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 30. huhtikuuta vuonna 1928. Maanlaajuiseen teatterilevitykseen elokuva pääsi 6. toukokuuta. Suomessa elokuva sai ensi-illan 2. syyskuuta vuonna 1929. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 548 000 dollaria ja ulkomailla 333 000 dollaria; elokuva tuotti yhteensä 881 000 dollaria, joten elokuva oli taloudellinen menestys. Joan Crawford myöhemmin sanoi, ettei pitänyt elokuvasta lainkaan ja että hän ja Novarro olivat hirvittävän sopimattomia rooleihin.
"Vaarallisessa satamassa" oli toinen elokuva, joka perustuu Ben Ames Williamsin romaaniin. Ensimmäinen elokuva oli Irvin Willatin ohjaama "He olivat kaikki urhoollisia miehiä" (1923, nykyään kadonnut) ja kolmas Richard Thorpen ohjaama "Kaikki veljekset olivat urheita" (1953). "Vaarallisessa satamassa" julkaistiin DVD:lle Yhdysvalloissa 18. elokuuta vuonna 2009.
Ekibastuz
Ekibastuz (, ) on kaupunki Kazakstanin pohjoisosoissa Pavlodarin alueella, pääkaupunki Astanasta itäkoilliseen johtavan pääradan ja valtatien varrella. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui runsas 128 tuhatta henkeä.
Vuonna 1899 paikkakunnalle perustettiin asutus radan rakentamisen seurauksena. Asutus hylättiin vallankumouksen ja maailmansotien tuloksena, mutta 1948 uutta asutusta ryhdyttiin jälleen rakentamaan. Ekibastuz sijaitsee laajan Pavlodarin hiilikentän alueella. Vuonna 1954 alueen avokaivoksilta lähtivät ensimmäiset hiilikuormat. Paikkakunta sai kaupungin aseman vuonna 1957.
Oheinen taulukko kuvaa Ekibastuzin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Jacki Weaver
Jacqueline Ruth ”Jacki” Weaver (s. 25. toukokuuta 1947) on australialainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Kansainvälisesti hänet tunnetaan elokuvista "Animal Kingdom" (2010) ja "Unelmien pelikirja" (2012), joista kummastakin hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden. Vuonna 2014 Weaver näyttelee Woody Allenin elokuvassa "Magic in the Moonlight".
Tonny Vilhena
Tonny Emilio Trindade de Vilhena (s. 3. tammikuuta 1995 Maassluis, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisie-joukkue Feyenoord Rotterdamia. Vilhenan pelinumero on 21.
18-vuotiaan teknisen pelintekijän kannoilla ovat tiettävästi monet Euroopan huippuseuroista. Hänen odotetaan tekevän A-maajoukkuedebyyttinsä vielä ennen vuoden 2014 MM-kisoja.
Sinilakkinaakka
Sinilakkinaakka ("Cyanolyca cucullata") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Sinilakkinaakalla on vaaleankirkkaansininen päälaki ja niska. Selkäpuoli, rinnan yläosa ja pään muut osat ovat mustat. Rinnasta alaspäin lintu on tummansinipunerva. Nuoret yksilöt ovat vanhoja himmeämpiä.
Sinilakkinaakkaa tavataan Costa Ricassa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Panamassa. Lajin kannaksi arvoidaan noin 20 000–50 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Sinilakkinaakka elää kosteissa trooppisissa metsissä.
Sinilakkinaakan pesä sijaitsee korkealla puussa ja on hyvin vaikea löytää. Laji munii kolme tai neljä munaa. Poikaset pysyvät pesässä noin 20 päivää.
Sinilakkinaakka käyttää ravinnokseen siemeniä, marjoja ja pieniä kuolleita eläimiä.
Diego Assis
Diego Assis Figueiredo (s. 14. syyskuuta 1987 Extrema, Minas Gerais, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Assis pelasi vuodet 2011–2012 Ruotsissa edustaen Assi IF:ää. Hän allekirjoitti lokakuussa 2012 kaksivuotisen sopimuksen suomalaisen IFK Mariehamnin kanssa. Hän pelasi kaudella 2013 Veikkausliigassa 15 ottelua ja teki niissä neljä maalia mutta loukkaantui heinäkuussa 2013 Eurooppa-liigan ottelussa Inter Bakua vastaan ja joutui syrjään koko loppukaudeksi.
Veijo Martikainen
Veijo Antero Martikainen (7. tammikuuta 1925 Juuka – 30. lokakuuta 2018 Espoo) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hänen kaukaisimmat suunnittelukohteensa olivat Kiinassa sekä hantien ja mansien asuma-alueella Siperiassa. Martikainen suunnitteli sairaaloita ja terveyskeskuksia, kirkkoja, kappeleita, seurakuntataloja, kirjastoja, toimisto-, liike- ja hallintorakennuksia, oppilaitoksia, laboratorioita, asuin- ja lomakeskusrakennuksia, vanhainkoteja ja päiväkoteja.
Martikainen syntyi Juuan Nunnanlahdessa Jokiniemen taloon. Hän vietti lapsuutensa Juuassa. Talvisodan syttyminen keskeytti koulunkäynnin. Jatkosodan aika kesästä 1941 alkaen kului vuoroin armeijassa Rukajärven suunnalla, vuoroin koulussa Joensuun lyseossa. Viimeinen sotakesä kului partio- ja varmistustehtävissä Porajärven pohjoispuolisessa Pieningän erämaassa.
Martikainen aloitti opintonsa Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosastolla syksyllä 1946. Opintojen ensimmäiset kaksi vuotta hän työskenteli kesät rakennuksilla ja kolmannesta vuodesta lähtien arkkitehtitoimistossa. Ensimmäinen julkinen suunnittelumenestys – toinen palkinto ja ensimmäinen lunastuspalkinto – tuli opiskeluaikana Helsingin Honkanummen kappelinsuunnittelukilpailun vuonna 1952 yhdessä silloisten päämiesten Jonas Cedercreuzin ja Helge Railon kanssa työn ja opiskelun lomassa tehdyillä kahdella ehdotuksella.
Martikainen voitti yhdessä Erkki Helamaan kanssa vuonna 1955, vain toista vuotta arkkitehdiksi valmistumisen jälkeen, Tampereen keskussairaalan suunnittelukilpailun ensimmäisen palkinnon. Martikainen, jolle opettajat olivat esitelleet akateemista uraa, vähitellen joutui pitkiksi ajoiksi sitoutumaan suunnittelutehtäviin. Esimerkiksi Suomessa sittemmin järjestetyistä kahdeksasta keskussairaaloiden suunnittelukilpailuista tuli peräti viisi voittoa. Merkittävä osa muistakin suunnittelutehtävistä on tullut suunnittelukilpailun tuloksena.
Martikaisella oli Arkkitehtitoimisto Erkki Helamaan kanssa 1955–1967. Vuodesta 1955 alkaen hänellä oli myös toimisto nimellä Arkkitehtitoimisto Veijo Martikainen (myöhemmin Arkkitehdit Martikainen Oy). Hän toimi Arkkitehtiliiton hallituksessa 1956–1959 ja liiton muissa luottamustehtävissä vuoteen 1979. Martikainen toimi myös valtakunnallisen rakennustaidelautakunnan sihteerinä toista vuosikymmentä 1956–1967. Puheenjohtajana oli aluksi J.S. Siren ja myöhemmin Nils-Erik Wickberg. Martikainen on toiminut myös palkintotuomarina lukuisissa arkkitehtikilpailuissa Suomessa ja Ruotsissa.
Martikaisen vanhemmat olivat Samuli Martikainen ja Kristiina Martikainen o.s. Nykyri. Hänen puolisonsa oli Aino Martikainen o.s. Välimäki, ja lapset Ari-Jukka Martikainen (s. 1953), joka myös on arkkitehti, ja Leena Balducci (s. 1958).
lukuisia palkintoja arkkitehtuurikilpailuissa vuodesta 1952 alkaen:
Edellä mainitut suunnittelukohteet vuodesta 1982 alkaen yhdessä poikansa arkkitehti Ari-Jukka Martikaisen kanssa.
Vieras
Vieras voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pekka T. Lehtinen
Pekka T. Lehtinen (s. 5. huhtikuuta 1934 Parainen) on suomalainen emeritusprofessori ja tutkija. Hän toimi pitkään myös Turun yliopiston Eläinmuseon museonhoitajana. Hän on tutkinut hämähäkkejä ja muita lentokyvyttömiä maaniveljalkaisia. Lehtisen löytämistä näytteistä on löytynyt useita tieteelle uusia lajeja sekä kahdeksan uutta heimoa.
Vladimir Norenko
Vladimir Vasiljevitš Norenko (; s. 30. huhtikuuta 1940) on venäläinen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Nykyään hän toimii näyttelijäntyön professorina Pietarin valtiollisessa teatteritaiteen akatemiassa. Norenko on esiintynyt lukuisissa kansainvälisesti tunnustetuissa venäläisissä elokuvissa, televisiosarjoissa ja tehnyt töitä teatteriohjaajana.
Yli neljänkymmentä vuotta kestäneen taiteilijauransa aikana Norenko on opettanut useita Venäjän eturivinäyttelijöistä. Venäjän federaatio ja Dimitri Medvedev ovat myöntäneet Norenkolle kunnioitetun kulttuurityöntekijän arvonimen hänen panoksestaan venäläiselle elokuvataiteelle ja maan luovalle toiminnalle.
Vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat
Vuoden 1958 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui 55 maata, joista 14 pääsi mukaan Ruotsissa pelattavaan MM-turnaukseen. Isäntämaa Ruotsi ja hallitseva mestari Länsi-Saksa pääsivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa.
Euroopasta mukana oli 27 maata ja MM-kilpailuissa Euroopalla oli 11 paikkaa. Länsi-Saksan ja Ruotsin selviytyessä automaattisesti kisoihin, Euroopan karsinnoista yhdeksän maata selviytyi MM-kilpailuihin. Etelä-Amerikasta mukana karsinnoissa oli yhdeksän maata, jotka kilpailivat kolmesta MM-kisapaikasta. Pohjois- ja Keski-Amerikalla oli yksi paikka ja karsinnoissa oli mukana kuusi maata. Afrikan ja Aasian kymmenen ilmoittautunutta maata kilpailivat yhdestä kisapaikasta.
Englanti selviytyi MM-kilpailuihin
Ranska selviytyi MM-kilpailuihin.
Unkari selviytyi MM-kilpailuihin.
Tšekkoslovakia selviytyi MM-kilpailuihin.
Wales sai myöhemmin mahdollisuuden karsia paikasta MM-kilpailuihin Israelia vastaan.
Itävalta selviytyi MM-kilpailuihin.Neuvostoliitto ja Puola päätyivät tasapisteisiin, jolloin järjestettiin uusintaottelu puolueettomalla kentällä.
Neuvostoliitto selviytyi MM-kilpailuihin.
Jugoslavia selviytyi MM-kilpailuihin.Pohjois-Irlanti selviytyi MM-kilpailuihin.Skotlanti selviytyi MM-kilpailuihin.
Brasilia selviytyi MM-kilpailuihin.
Argentiina selviytyi MM-kilpailuihin.
Paraguay selviytyi MM-kilpailuihin.Meksiko selviytyi karsinnan toiselle kierrokselle Keski-Amerikan lohkon voittajaa vastaan.Costa Rica selviytyi karsinnan toiselle kierrokselle Pohjois-Amerikan lohkon voittajaa vastaan.
Curaçaon ja Guatemalan ottelu jäi pelaamatta, koska guatemalalaispelaajat eivät saaneet matkustaa Alankomaiden Antilleille. Ottelun pelaamatta jättämisellä ei ollut lohkon lopputuloksen kannalta merkitystä. Alankomaiden Antillien jalkapallomaajoukkue esiintyi MM-karsinnoissa vielä Curaçao nimellä.Meksiko selviytyi MM-kilpailuihin.
Kiinan tasavalta luopui ja Indonesia selviytyi otteluitta varsinaisiin karsintoihin.
Maat päätyivät tasapisteisiin, jolloin joukkueiden välillä pelattiin uusintaottelu puolueettomalla kentällä.
Indonesia selviytyi toiselle kierrokselle maalieron perusteella (Rangaistuspotkukilpailuja ei vuonna 1957 pelattu paremmuuden ratkaisemiseksi).
Turkki luopui ja Israel selviytyi otteluitta toiselle kierrokselle.
Kypros luopui ja Egypti selviytyi otteluitta toiselle kierrokselle.
Sudan selviytyi toiselle kierrokselle.
Indonesia halusi pelata ottelun Israelia vastaan puolueettomalla kentällä, FIFA ei suostunut pyyntöön Indonesia luopui. Myös Egypti luopui, jolloin Israel ja Sudan selviytyivät toiselle kierrokselle.
Sudan kieltäytyi pelaamasta Israelia vastaan ja maa luopui.
Israel olisi edennyt MM-kilpailuihin, mutta FIFA päätti että mikään maa ei voi edetä karsinnoista MM-kilpailuihin ilman ainoatakaan pelattua ottelua. Israelille haettiin karsintavastustaja UEFA:n maiden joukosta. Paikkaa tarjottiin ensin Belgialle mutta maa kieltäytyi, joten Israel karsi Walesin kanssa paikasta MM-kilpailuihin.Wales selviytyi MM-kilpailuihin
Jääkiekon kokoonpanot talviolympialaisissa 1984
Vuoden 1984 talviolympialaisten jääkiekkoturnauksen kokoonpanot joukkueittain.
Kenttäväylä
Kenttäväylä on automaatiossa käytetty teollisuuden tekniikka, jolla saadaan laitteistojen eri osat yhdistettyä toisiinsa yksinkertaisemmin kuin kaapeloimalla jokainen erikseen. Yleisemmin käytössä olevat tekniikat ovat AS-i-, Profibus- ja Foundation Fieldbus -kenttäväylät. Tyypillisesti kutakin prosessin osaa ohjaavat itsenäiset ohjelmoitavat logiikat (PLCt).
Claus Bantzer
Claus Bantzer (s. 1942 Marburg) on saksalainen säveltäjä. Hän toimi vuosina 1975–2008 St. Johannis Harvestehude -kirkon urkurina Hampurissa. Hän on johtanut Harvestehuden kamarikuoroa ja Hamburger Camerata -orkesteria. Hänen teoksiinsa lukeutuvat jazzmessu "Missa Popularis" (1980) ja jazzkantaatti "Tu deinen Mund auf für die Stummen" (1993). Bantzer on myös tehnyt muun muassa yhteistyötä elokuvasäveltäjänä Peter Lilienthalin, Jan Schütten ja Doris Dörrien kanssa. Elokuvamusiikistaan Bantzer sai vuonna 1987 Bundesfilmpreisin. Muita hänen saamiaan palkintoja ovat Max-Brauer-Preis (2001) ja Biermann-Ratjen-Medaille (2007). Tammikuussa 2004 hänestä tuli Hampurin Freie Akademie der Künsten jäsen.
Joseph Louis Proust
Joseph Louis Proust (1754–1826) oli ranskalainen kemisti. Hän oli Madridin yliopiston professori. Hän keksi noin vuonna 1800 kemiallisia yhdisteitä koskevan vakioisten painosuhteiden lain.
Esclarmonde
Esclarmonde on Jules Massenet'n säveltämä nelinäytöksinen ooppera. Sen vaativa nimirooli on kirjoitettu Sibyl Sandersonia varten, ja sen ovat myöhemmin tulkinneet Fanny Heldy ja Joan Sutherland. Säveltäjän keskimmäiselle luomiskaudelle epätyypilliseen tapaan teoksessa on verrattaen vähän siitä irrotettavissa olevia aarioita, mutta siihen kuuluu pitkitettyjä soolojaksoja ja duettoja. Tämän sekä toistuvien teemojen käytön ja keskiaikaisen (Bysantin valtakuntaan sijoittuvan) juonen takia teosta on verrattu Wagneriin.
"Esclarmonde" kantaesitettiin 15. toukokuuta 1889 maailmannäyttelyssä Pariisissa Jules Danbén johtamana.
Suomen tulvat 2013
Suomen tulvat 2013 olivat rajuja, ympäri Suomea tuhoja aiheuttaneita kevättulvia. Ne koettelivat Suomea 17.-21. huhtikuuta 2013 välisenä aikana, ja niitä havaittiin Helsingistä aina Kempeleen leveysasteikolle asti ulottuvalla vyöhykkeellä. Tulviminen oli varsinkin Etelä-Pohjanmaalla niin rajua, että vedenkorkeus ylsi melkein kevään 1984 tulvissa koettuihin lukemiin. Tulvat saivat alkunsa 17. huhtikuuta Lapväärtinjoella, missä tulvaveden ja jäälohkareiden kerrottiin nousseen jo pelloille ja teille. Paikoin vedenkorkeus kohosi lopulta niin paljon, että se oli jo korkeampi kuin keskimäärin 100 vuoden välein toistuva tulvakorkeus.
Kevään 2013 poikkeuksellisen laaja-alaiset tulvat johtuivat myöhään mutta voimakkaasti alkaneesta lumien sulamisesta sekä juuri samaan aikaan pyörineistä matalapaineista. Kaikista pahimmiten tulvat koettelivat Pyhäjokea, jossa ihmisiä ensin kehotettiin poistumaan ja lopulta jouduttiin evakuoimaan kodeistaan Pyhäjoen keskustaa uhanneen jääpadon takia. Myös Kalajoelta kerrottiin, että siellä jouduttiin evakuoimaan asukkaita. Myös Varsinais-Suomessa ja Satakunnassa Loimijoen tulvavedet pääsivät kastelemaan kymmeniä taloja.
Valtatie 3 meni poikki Jalasjoen tulvimisen takia Jalasjärvellä, ja Valtatie 8 meni poikki puolestaan Kyrönjoen tulvimisen takia Mustasaaressa; jälkimmäisessä paikassa tilanne oli niin paha, että jopa kiertotie oli vaarassa katketa. Etelä- ja Länsi-Suomen lisäksi myös Kontiolahdelta Pohjois-Karjalasta kerrottiin tulvien aiheuttaneen tuhoja, jossa esimerkiksi tulva sorrutti tietä kolmen metrin syvyydeltä. 20. huhtikuuta MTV3 ja Yle uutisoivat, että tulvat olivat pikkuhiljaa helpottamassa etelästä päin, mutta Yle lisäsi, että jääpadot saattaisivat vielä paikoin aiheuttaa ongelmia.
Proustiitti
Proustiitti AgAsS on malmijuonissa esiintyvä punainen hopeamalmimineraali. Sen kiteet ovat prismaattisia, romboedrisia tai skalenoedrisia, ja se on yleensä massamainen ja tiivis, pirotteena tai nauhamaisena. Kaksostusta esiintyy yleisesti. Se on läpikuultava ja väriltään punainen. Se on saanut nimensä ranskalaisen kemistin Joseph L. Proustin (1754-1826) mukaan, joka havaitsi sen analyyseissään.
Puke
Puke tarkoittaa seuraavia:
En Vivo! (video)
En Vivo! on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin konserttivideo vuodelta 2012, joka on on nauhoitettu yhtyeen "The Final Frontier World Tour"-maailmankiertueella Estadio Nacional-stadionilla Santiagossa, Chilessä vuonna 2011.
ja;
Strenči
Strenči on kaupunki Latviassa, Vidzemen alueella. Se sai kaupungin oikeudet vuonna 1928. Vuonna 2012 siellä oli 1 372 asukasta.
Erik Puke
Erik Puke, Erik Nilsinpoika, (k. 1437) oli ruotsalainen valtaneuvos, linnanpäällikkö ja kapinallinen. Hänen isänsä oli Upplandin laamanni Nils Gustavinpoika, jonka puolesta hän toimi Korsholman linnanpäällikkönä. Siellä ollessaan hän liittyi 1434 Engelbrektin kapinallisiin. Hän valloitti Länsipohjan linnoja ja lähetti alipäällikkönsä Juhana Folkenpojan Ahvenanmaalle. Juhana valloitti Kastelholman linnan. Pukesta tuli valtaneuvos ja hän oli Engelbrektin kuoltua vallankumouksellisen kansanliikkeen johdossa. Hän joutui syrjäytetyksi 1436, kun hänen yhteistyönsä Kaarle Knuutinpojan kanssa katkesi. Hän ryhtyi kapinaan, mutta jäi kiinni ja mestattiin Tukholmassa 1437.
Hän otti äitinsä puoleisen suvun käytössä olleen nimen Puke.
Gustaf von Numers on kirjoittanut näytelmän "Eerikki Puke" (ensiesitys 1888).
Koskelankylän seisake
Koskelankylän seisake oli rautatieliikennepaikka Koskelan kaupunginosassa Oulussa. Liikennepaikka avattiin liikenteelle 4. kesäkuuta 1946 ja lakkautettiin 31. toukokuuta 1970.
http://vaunut.org/haku/liikennepaikat/?m=1&n1=koskelankylä
Johan Puke
Johan Puke (1751–1816) oli ruotsalainen merisotilas, kenraaliadjutantti ja kreivi. Hän osallistui laivanpäällikkönä vuonna 1788 Suursaaren taisteluun ja Viipurin kujanjuoksuun 1790. Vuonna 1809 hän johti laivaston sotaretkeä Länsipohjaan. Hänet ylennettiin yliamiraaliksi 1812 ja laivaston kenraaliajutantiksi 1813.
Hänen isänsä oli salaliittolainen Johan Puke, joka teloitettiin 1756.
Andamaanienviidakkoharakka
Andamaanienviidakkoharakka ("Dendrocitta bayleyi") on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Andamaanienviidakkoharakkaa tavataan kotoperäisenä Andamaanien saaristossa. Vuosien 1992–1994 ja 2007 tutkimuksissa löydettiin vain muutamia yksilöitä, joten vuonna 2016 arvioitiin, että lajin sukukypsien yksilöiden määrä voi olla alle 500 lintua. Sen pieni populaatio kärsii elinympäristöjen tuhoutumisesta, joten se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Andamaanienviidakkoharakka elää pareittain tai alle 20 yksilön parvissa. Se voi myös muodostaa sekaparvia muiden lajien kanssa.
Puntila
Puntila on suomalainen sukunimi:
Josip Reihl-Kir
Josip Reihl-Kir (k. 1. heinäkuuta 1991) oli Osijekin kaupungin poliisipäällikkö. Ennen Kroatian sotaa Reihl-Kir yritti sovitella kiistaa nationalististen serbien ja kroaattien välillä Krajinan kapinassa. Reihl-Kiria vastustivat Osijekin kaupungista Branimir Glavašin ja monet muut, jotka eivät kannattaneet sovintoa serbien kanssa. Pian Kroatian itsenäisyysjulistuksen jälkeen äärikroaatti Antuna Gudelja ampui Reihl-Kirin ja kaksi muuta Osijekin kaupungin virkamiestä Tenjassa, 8 km Osijekista etelään.
Kalamaja
Kalamaja oli kylä Vpl Pyhäjärvellä, Karjalankannaksella. Kylä sijaitsi Kiimajärven itärannalla, järven keskivaiheilla. Naapurikyliä olivat Montrua ja Pölhölä itäpuolella, Hassinmäki länsipuolella ja Kunnianiemi lounaassa, Kiimajärven vastakkaisella rannalla. Kiimajärvessä oli kylän kohdalla Kalamajanlahti, kylän talot olivat suurimmaksi osaksi ryhmittyneet Montrualta tulevan kylätien varteen rivikyläksi. Kylän keskustasta oli järven rantaan matkaa noin 400 metriä.
Kylä oli - nimensäkin mukaisesti - saanut aikaisemmin tärkeän osan toimeentulostaan kalastuksesta. Kylän luota Kiimajärvestä tunnetaan "Soaretakkaine" -niminen nuotta-apaja. Vielä ennen toista maailmansotaa kylässä asui joitakin ammattikalastajia. Kalamajan kylä tunnettiin aikaisemmin Pyhäjärvellä väitetystä köyhyydestään, josta on säilynyt tietoja lähinnä sananparsien muodossa: "Sikält ku o sinistä taivasta, sikält o köyhii Kalamajas". Kylän köyhyys ei ainakaan kaikkina aikoina pitäne paikkaansa, sillä esimerkiksi vuoden 1724 Pyhäjärven pitäjän maakirjassa kylän ainoan talon isäntä, Jöran Kasolain (Yrjö Kaasalainen) kylvi peltoon 2 tynnyriä 16 kappaa viljaa, kaskeen 16 kappaa, eli enemmän kuin yhdenkään naapurikylän yksittäinen talollinen.
Kalamajan kylässä oli v. 1925 8 tilaa. Vuonna 1929 peltoa oli 52,47 ha ja vuonna 1943 viljelyksessä peltoa oli veroilmoitusten mukaan yhteensä 70,67 ha. Kirkonkirjoihin kirjoitettua väestöä kylässä asui ennen toista maailmansotaa yhteensä 68 henkeä.
Špegeljin nauha
Špegeljin nauha oli Jugoslavian valtion vastavakoilutoimiston KOS:n laatima videotallenne, joka oli tarkoitettu lokaamaan ja demonisoimaan Kroatian puolustusministeri Martin Špegeljiä. Sen julkaisu 1991 johti Špegeljin maanpakoon.
Kun Franjo Tuđmanin kansallismielinen HDZ-puolue oli noussut valtaan Kroatiassa, Serbian serbit loivat Kroatian serbialueille kapinan. Špegelj hankki aseita mm. Unkarista ja Romaniasta.
KOS:n väärentämällä, osin salaa kuvatulla nauhalla Špegelj sanoo ajavansa Kroatian sisällissotaan. Nauha oli leikattu ja muokattu Špegeljin julkisista esiintymisistä, ja osa nauhasta oli piilokameran kuvaa.
Špegelj puhui 25. tammikuuta 1991 televisiossa esitetyllä nauhalla sisällissodasta, joka ei säästäisi naisia ja lapsia, sotilaiden häikäilemättömästä eliminoimisesta ja siitä, että serbit tullaan tuhoamaan. Nauha halvensi myös sisäministeri Boljkovacin. Nauhalla näytetään myös asekuljetuksia Kroatiaan ja HDZ:n harjoittamaa jäsentensä aseistamista.
Nauhan esittämisen aikaan tammikuun lopulla Jugoslavian johdon asettama määräaika joukkojen aseistariisunnalle oli mennyt umpeen. Tämä tarkoitti lähinnä Kroatian ja Slovenian aluepuolustusta ja poliisia. Jugoslavian kansanarmeija oli Kroatiassa täydessä valmiudessa. Serbian ja Kroatian johto pitivät kriisikokouksen Belgradissa. Jugoslavian presidenttineuvoston serbijohtaja Borislav Jović antoi Špegeljiä koskevan pidätysmääräyksen. Niinpä Špegelj piilotteli vähän aikaa salaisessa piilopaikassa, tarkoin vartioidussa bunkkerissa.
Omar Colley
Omar Colley (s. 24. lokakuuta 1992) on gambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on 190 senttimetriä pitkä. Colley edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa KRC Genkiä.
Colley siirtyi KuPS:aan gambialaisesta Wallidan FC:sta ilmaisella siirrolla tammikuussa 2013.
Gjógv
Gjógv on kylä Eysturoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarilla. Kylä kuuluu Sundan kuntaan, ja asukkaita siellä oli vuonna 2013 yhteensä 31.
Kylän vanha koulu on valmistunut vuonna 1884 ja kirkko puolestaan on vuodelta 1929. Valkoiseksi ja vihreäksi maalattu kirkko on paikallisesti merkittävä, sillä se on Färsaarten ensimmäinen kirkko, jossa alettiin pitää kirkollisia toimituksia fäärin kielellä. Tämä oli merkittävä askel fäärin hyväksymisessä saariryhmän kansalliskieleksi emämaan kielen, tanskan, sijaan. Kirkon takana on pieni aidattu puutarha pensaineen ja muine kasveineen. Puutarhassa on äitiä ja tämän kahta lasta esittävä veistos, joka tuijottaa merelle. Veistoksen yhteydessä olevassa laatassa on kaiverrettuna kaikkien merellä henkensä menettäneiden kalastajien nimet. Esimerkiksi puolet Gjógvin aikuisikäisestä miesväestöstä hukkui vuonna 1870, kun kaksi kahdeksan hengen venettä kaatui.
Gjógvissa on muun muassa vierasmaja sekä kahvila, joka myös tarjoaa majoituspalveluita ja järjestää veneretkiä lähivesille. Gjógviin kulkee muutama linja-auto päivässä Oyrarbakkin kylästä. Linja-autot ajavat Funningurin kylän kautta.
Gjógvin kylä sijaitsee Eysturoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa vastapäätä Kalsoyn saarta. Kylän lounaispuolella sijaitsee Färsaarten korkein kohta, 882-metrinen Slættaratindur. Gjógv tunnetaan kylän vieressä sijaitsevasta mereen yhteydessä olevasta rotkosta, joka muodostaa luonnonsataman. Kalastusveneet voivat ajaa rotkon pohjukkaan saakka, josta ne voidaan vetää luiskaa pitkin tyrskyiltä suojaan. Fäärinkielinen nimi ”Gjógv” tarkoittaakin rotkoa.
Oheisessa taulukossa esitetyt Gjógvin väkiluvut pohjautuvat Färsaarten tilastokeskuksen () tietoihin.
Jaakko Puokka
Jaakko Ilmari Puokka (5. heinäkuuta 1915 Helsinki – 23. toukokuuta 2004) oli suomalainen taidehistorioitsija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1950. Hän oli isänsä Wäinö Puokan perustaman Kemigraafinen Oy:n toimitusjohtaja 1945–1976.
Puokka väitti 1979 ilmestyneessä kirjassaan "Paloon Stenvallit" nurmijärveläiseen perimätietoon pohjautuen että Aleksis Kiven isoisä ei ollut merimies Antti Stenvall vaan Raalan kartanon omistaja Carl Henrik Adlercreuz. Samoin Puokan mukaan Aleksis Kiven syntymäkoti olisi ollut Adlercreutzien häälahja 1824 naimisiin menneelle Kiven isälle räätälimestari Erik Stenvallille.
Sotakoira
Sotakoira on yleisnimike, jota käytetään armeijan omistuksessa tai hallinnassa olevasta koirasta.
Sotakoiria käytetään muun muassa vartiointi- ja etsintätehtäviin.
Sotakoiria on käytetty antiikin ajoista lähtien aina näihin päiviin saakka.
Suomen Puolustusvoimilla on käytössään noin 120 sotakoiraa. Niitä on jokaisessa puolustushaarassa ja niitä käyttävät erityisesti sotilaspoliisit. Koulutus tapahtuu Niinisalon Tykistöprikaatin sotakoiraosastolla. Sen yhteydessä on eläinklinikka. Myös Kainuun prikaati kouluttaa sotakoiria ja niiden ohjaajia. Koirat valitaan jo varhain pentuiässä ja koulutus aloitetaan 8-9-viikkoisena. Koira on valmis kolmivuotiaana.
Citroën Visa
Citroën Visa (suom. "viisumi") on Citroënin vuosina 1978–1988 valmistama pieni henkilöautomalli. Citroën Visan edeltäjiä olivat Citroën Ami ja Citroën Dyane. Seuraajaksi tuli Citroën AX. Visassa on viisiovinen hatchback-monikäyttökori.
Lokakuussa 1978 "Helsingin Sanomat" esitteli Citroën Visan, jonka Suomeen tuontia kaavailtiin aloitettavaksi seuraavana keväänä. Toimittaja Matti Janssonin mielestä sisätilat olivat todella tilavat auton pienistä ulkomitoista huolimatta. Auton alkuvaiheen moottorivaihtoehtona oli Citroën 2CV:n koneesta kehitetty ilmajäähdytteinen, kaksisylinterinen, vain 652 kuutiosenttimetrin bokserimoottori erikoispintakäsitellyin alumiinisylinterein ja sähköisin sytytysjärjestelmin. Teholtaan moottori oli 36 hevosvoimaa ja huippunopeudeltaan 124 km/h.
Citroënin maahantuoja Korpivaara alkoi tuoda Visaa Suomeen vasta sen faceliftin jälkeen kesällä 1981, ensimmäisenä mallina taloudelliseen ajoon tarkoitettu Visa II Super E. Siinä oli Visan ohella Peugeot 104 -mallien käyttämä 1 124 kuutiosenttimetrin nelisylinterinen rivimoottori, joka oli viritetty sitkeäksi ja bensiiniä vähän kuluttavaksi niin, että auto kulutti 20 prosenttia vähemmän kuin Visan ensimmäiset mallit vuodelta 1978. "Helsingin Sanomien" koeajossa Matti Jansson kehui Visan matkustamon pikkuautoksi poikkeuksellista äänettömyyttä ja Citroënille tyypillistä jousitusmukavuutta. Myös suuntavakavuuden ja ohjauksen tarkkuuden ansiosta hän piti sitä erinomaisena matka-autona, mutta kaupunkiajossa pehmeä jousitus kallisteli autoa. Visan hallintalaitteet on koottu yksipuolaisen ratin taakse niin, että monia nappeja painetaan ohjauspyörän kehän läpi. Vasemmalla on lieriön muotoinen ”satelliitti”, johon on koottu monia kytkimiä. Tämä oli Janssonista outoa, vaikkakin varsin helppokäyttöistä pienen totuttelun jälkeen.
Vuoden 1985 alusta Visan tehokkaimmaksi moottorivaihtoehdoksi Suomessa tuotiin 1 360 kuutiosenttimetrin moottori, jota käytettiin myös Peugeot 205 XR- ja GR-malleissa. Vuosina 1983–1984 valmistettiin vain 200 kappaletta Visan Suomeen tuomatonta Mille Pistes -ralliversiota, jossa oli tämänkokoinen tehokkaaksi viritetty moottori. Suurin Visan bensiinimoottoreista oli tilavuudeltaan 1 580 kuutiosenttimetriä. Sillä varustettu, vuonna 1986 Suomeenkin tuotu Visa GTi kykeni noin 190 km/h:n huippunopeuteen.
Chittoor
Chittoor (, ) on Intiassa Andhra Pradeshin osavaltiossa sijaitsevan Chittoorin piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2011 kaupunkialueella asui 175 640 henkeä.
Lähimmät lentokentät sijaitsevat Chennaissa, Bangaloressa ja Tirupatissa.
Angiotensiinireseptorin salpaajat
Angiotensiinireseptorin salpaajat eli AT-salpaajat ovat verenpainelääkkeitä, jotka vaikuttavat angiotensiini-reniini-järjestelmän kautta. Ne salpaavat angiotensiinireseptoreita, mikä johtaa verenpaineen alenemiseen. Toisin kuin ACE-estäjät ne eivät aiheuta kuivaa yskää, koska eivät estä bradykiniinin hajoamista. AT-salpaajia käytetään myös sydämen vajaatoiminnan hoitoon. Ne vähentävät kuolleisuutta sydäninfarktin jälkeen, ainakin jos potilaalle kehittyy sydämen vajaatoiminta.
Grigori Ditjatkovski
Vuonna 2001 Ditjatkovski voitti Venäjän tunnetuimman teatterialan palkinnon, Zolotaja Maskan, parhaasta näytelmästä ja parhaasta ohjaustyöstä. Palkittu näytelmä pohjautui israelilaisen Hanoch Levinin kirjoittamaan "Rubber Merchants" -teokseen. Myös Venäjän teatterityön tekijöiden liitto on palkinnut hänen ohjaamansa näytelmän vuonna 1998 vuoden parhaana teoksena.
Länsimaissa hän on saanut myös näyttelijänä arvostusta Joseph Brodskyn elämää kuvaavasta fiktiivisestä elokuvasta nimeltä "Room and a half". Ulkomailla Ditjatkovski on ohjannut Ibsenin, Tšehovin ja Bertolt Brechtin klassikkonäytelmiä. Hän on tehnyt tuotantoja mm. Manchesterin yliopiston teatteriin.
Teatteriohjaajan tavoitteena on Ditjatkovskin mukaan elävöittää ja tehdä mielenkiintoiseksi menneisyyden tarinat, jotka ihmiset ovat kuulleet satoja kertoja aikaisemmin. Teatterityö edellyttää aina kulttuurisen kontekstin ja menneisyyden merkityksen tunnustamista.
Proteaasin estäjät
Proteaasin estäjät ovat HIV-infektion hoidossa käytettäviä lääkkeitä eli antiretroviraaleja. Ne estävät HI-viruksen lisääntymistä estämällä HI-viruksen proteaasia. Proteaasinestäjien haittoja ovat ruoansulatuskanavan vaivat, maksaentsyymien nousut, verensokerin ja rasva-arvojen nousu ja indinaviirilla virtsakivet. Proteaasin estäjiä ovat tipranaviiri, indinaviiri, nelfinaviiri, sakinaviiri, lopinaviiri, ritonaviiri, darunaviiri, atatsanaviiri ja fosamprenaviiri. Proteaasin estäjiä on yleesä tehostettava ritonaviirillä niiden hyötyosuuden parantamiseksi.
Jukka Varmo
Jukka Varmo on suomalainen muusikko, musiikkituottaja, äänittäjä, miksaaja sekä metalliyhtyeiden manageri.
Varmo työskenteli vuosina 1997–2002 Hartwall areenalla konserttituottajana, minkä jälkeen hän perusti oman äänitysstudion, Buckshot Musicin. Vuonna 2009 Jukka Varmo perusti musiikkialan yrityksen, Metalheimin yhdessä Ville Sorvalin sekä Teemu Suomisen kanssa.
Jukka Varmo toimii metalliyhtyeiden Insomniumin sekä Barren Earthin managerina. Varmo on toiminut myös työstänyt yhtyeiden kuten Rytmihäiriön, Kylähullujen ja Mannhain albumeita, sekä laulanut Moonsorrowin levyillä.
Varmo tunnetaan myös liikanimellä "Sahaajankadun Bob Rock".
Ayagöz
Ayagöz eli Ajagus (, ) on kaupunki Kazakstanin itäosissa Itä-Kazakstanin alueella. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 37 316 henkeä.
Oheinen taulukko kuvaa Ayagözin väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2009 väestönlaskentojen kautta.
Zıryanovsk
Zıryanovsk eli Zyrjanovsk (, ) on erityisesti kaivosteollisuuteen nojautuva kaupunki Kazakstanin itäosissa Itä-Kazakstanin alueella, Öskemenin (Ust-Kamenogorsk) itäpuolella. Kaupunki toimii Zyrjanin tai Zyrjanovskin piirin (, ) hallintokeskuksena.
Paikkakunta sai alkunsa vuonna 1791, kun alueen malmivarojen hyödyntäminen käynnistyi. Malmi sisältää muun muassa lyijyä, kadmiumia ja kultaa. Nimi kaivosalueelle saatiin malmion löytäjältä G.G. Zyrjanovilta (); kasvava kylä nimettiin kaivosalueen mukaan. Kaivosta seurasivat muun muassa lyijytehdas, rakennuskiveä hyödyntävä tuotantolaitos (tiilitehdas), panimo, meijeri, teurastamo ja vaatetehdas. Kaupungiksi taajama muutettiin vuonna 1941. Nykyään paikkakunnalla rikastettu malmiaines kuljetetaan osittain Öskemeniin jatkojalostettavaksi. Zıryanovskissa on esimerkiksi Itä-Kazakstanin teknisen valtionyliopiston sivutoimipiste ja lääketieteellinen oppilaitos.
Kaupunki sijaitsee Irtyšjoen vesistöalueella. Zyrjanovskin pohjoispuolitse virtaa joki, joka liittyy Irtyšin sivuhaara Buhtarmaan, joka laskee noin 20 kilometriä Zyrjanovskin länsipuolella Buhtarman tekojärven pohjoispäähän. Tämä patoamalla laajennettu tekojärvi ulottuu eteläpäästään Zaisanjärveen (Žaisan) ja varastoi vettä Irtyžin yläjuoksun vesivoimalaa varten.
Zyrjanovskiin johtaa 169 kilometriä pitkä sivurata Öskemenin (Ust-Kamenogorsk) kaakkoispuolelta Novoustkamenogorskin risteysasemalta; Öskemenin pääasemalle on noin 175 kilometriä. Zyrjanovskin kautta kulkee myös maantie Öskemenistä (noin 183 km:n päässä) itään kohti Mongoliaa.
Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 38 096 henkeä. Oheinen taulukko kuvaa Zyrjanovskin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Jarkent
Jarkent tai Žarkent (, ) on kaupunki ja kunnallispiirin keskus Kazakstanin eteläosissa, Almatyn alueen itäosissa, lähellä Kiinan rajaa. Kaupunki on merkittävä Kazakstanin idänkaupan kauttakulkuliikenteelle. Kaupunkiin johtavat eurooppatiet E013 lännestä suuremmalta eurooppatie E40:ltä ja E012 etelästä Kirgistan suunnalta. Kaupunkiin ei johda rautatietä.
Kaupunki perustettiin vuonna 1882 ja tunnettiin aluksi nimellä Džarkent (, vuosina 1882-1942). Paikkakunta uudelleennimettiin Panfiloviksi 2. maailmansodan sankarin Ivan Panfilovin mukaan (, vuosina 1942-1991 saakka).
Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 41 127 ihmistä. Oheinen taulukko kuvaa väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Qapşağay
Qapşağay eli Kapšagai (, ) on kaupunki Kazakstanin eteläosissa, Almatyn alueella. Kaupunki sijaitsee noin 80 kilometriä pitkän Kapšagain tekojärven länsipäässä. Kaupunki on myös miljoonakaupunki Almatystä pohjoiseen johtavan, Kazakstanin päärataverkkoon kuuluvan rautatien ja samansuuntaisen moottoritien (osa eurooppatietä E40) varrella noin 70 kilometriä suurkaupungista pohjoiseen. 
Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 42 389 ihmistä. Oheinen taulukko kuvaa Kapšagain väkiluvun kehitystä vuosien 1979-2009 väestönlaskentojen kautta.
Talğar
Talğar tai Talgar (, ) on kaupunki Kazakstanin eteläosissa, Almatyn alueella. Miljoonakaupunki Almaty sijaitsee noin 25 kilometriä lännempänä ja suurkaupungin kansainvälinen lentoasema ja muut liikenneyhteydet ovat myös Talgarin asukkaiden käytössä. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 47 301 ihmistä.
Oheinen taulukko kuvaa Talgarin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Qaskeleñ
Qaskeleñ tai Kaskelen (, ) on kaupunki Kazakstanin eteläosissa, Almatyn alueella, noin 20 kilometriä Almatystä länteen. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui runsas 61 tuhatta henkeä.
Oheinen taulukko kuvaa Qaskeleñin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Sätbajev
Sätbajev tai Satpajev (, , aiemmin, vuoteen 1990 saakka nimeltään Nikolski ) on kaivos- ja metalliteollisuuskaupunki Kazakstanin keskiosissa Karagandan alueella. Vuoden 2012 alussa kaupungin asukasluku oli 61 643 henkeä. Kaupunki on nimetty kazakstanilaisen sankarigeologin, akateemikko Kanyš Satpajevin mukaan (, kazakiksi professorin nimi on Sätbajev tai Sätbayev (?)).
Kaupunki sijaitsee eurooppatie 123:n varrella hieman Jezqazğanista luoteeseen, molempia kaupunkeja ruokkivan laajan, osin avokaivoksena louhitun kuparikaivosalueen äärellä.
Oheinen taulukko esittää Sätbajevin väkiluvun kehityksen vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen mukaan.
Jezqazğan
Jezqazğan tai Žezkazgan (, ) on kaupunki Kazakstanin keskiosissa Karagandan alueella. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 85 189 henkeä.
Taajama perustettiin vuonna 1938 seudun laajojen, jo pitkään tunnettujen kupariesiintymien hyödyntämiseksi. Kaupungiksi paikkakunta muutettiin vuonna 1954. Nykyisin sen kautta kulkee eurooppatie E123. Kaupungissa on lentoasema ja sinne johtaa sivurata idästä noin 400 kilometrin päästä pääradan Žarykin asemalta. 
Oheinen taulukko kuvaa Žezkazganin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen mukaan. Niiden perusteella kaupungin väkiluku on ollut laskussa yli 20 vuotta.
Sarıağaş
Sarıağaş tai Saryagaš tai Sary-Agatš (, ) on keskikokoinen rajakaupunki Kazakstanin eteläosissa Etelä-Kazakstanin alueella, pian Uzbekistanin rajan pohjoispuolella. Kaupunki sijaitsee kohti Taškentia vievän Kazakstanin pääratoihin lukeutuvan rautatien varrella viimeisenä asemapaikkana ennen Uzbekistanin rajaa.
Kaupungin aseman paikkakunta sai vuonna 1945. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 40 599 ihmistä.
Oheinen taulukko kuvaa kaupungin asukasluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Arıs
Arıs tai Arys (, ) on keskikokoinen kaupunki Kazakstanin eteläosissa Etelä-Kazakstanin alueella. Kaupunki sijaitsee maan länsiosista ja Venäjän Astrahanista Syrdarjan pohjoispuolitse kohti Uzbekistanin Taškentia vievän Kazakstanin pääratoihin lukeutuvan rautatien varrella. Kaupunki on radan risteyspaikkakunta: toinen päärata lähtee itään kohti Almatyä tai Kirgistanin Biškekiä. Kaupungissa on rautatieasema (Arys I).
Paikkakunta perustettiin rautatien rakennustöiden seurauksena 1900. Kaupungiksi se kohosi 1956. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 40 707 ihmistä.
Kaupungin asukasluku on kasvanut vähitellen. Oheinen taulukko kuvaa kaupungin asukasluvun kehitystä vuosien 1959–2009 väestönlaskentojen kautta.
Kentaw
Kentaw tai Kentau (, ) on keskikokoinen, vuonna 1955 perustettu kaupunki Kazakstanin eteläosissa Türkistan alueella. Kaupunki sijaitsee noin 30 kilometriä koilliseen historiallisesta Türkistanista, jossa on lähin matkustajaliikenteen rautatieasema. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui runsas 61 tuhatta henkeä.
Oheinen taulukko kuvaa Kentaun väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Saran
Saran (, ) on kaivoskaupunki Kazakstanin keskiosissa Karagandan alueella, noin 20 kilometriä Karagandasta länteen. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 42 680 henkeä.
Kaupunki synnytettiin vuonna 1954 irroitamalla se aluekeskus Karagandasta; Saranin taajama oli aiemmin oli aluekeskusta ja sijaitsee samalla hiilentuotantoalueella. Aluekeskuksen rautatieasema ja lentokenttä palvelee myös Saranin kaupunkia.
Oheinen taulukko kuvaa Saranin asukasluvun kehitystä vuosien 1959–2009 väestönlaskentojen mukaan.
Balkaš (kaupunki)
Balkaš (, ) on kaupunki Kazakstanin Karagandan alueen itäosassa suuren Balkašjärven pohjoisrannalla. Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 70 305 ihmistä.
Paikkakunnalle perustettiin taajama 1931 ja myöhemmin 1937 kaupunki seudun kupariesiintymien hyödyntämiseksi. Nykyisin metalliteollisuuskaupunki Balkašin kautta kulkee Kazakstanin pääkaupunki Astanaa ja miljoonakaupunki Almatyä yhdistävä eurooppatie E125. Balkašin kaupungin kautta, Balkašjärven pohjoispuolitse kulkee Kazakstanin itäisiä pääratoja yhdistävä poikittaisrata. Kaupungissa on rautatieasema (venäjästä translitteroiden aseman nimi on Balhaš I). Kaupungissa on myös pieni lentoasema.
Kaupungin metalliteollisuutta on kritisoitu järven, läheisen joen ja ilman saastuttamisesta. 
Oheinen taulukko kuvaa Balkašin väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen mukaan.
Aqsw
Aksu tai Aqsw (, ) on kaupunki Kazakstanin Pavlodarin alueella.
Vuoden 2012 alussa kaupungissa asui 42 383 ihmistä. Oheinen taulukko kuvaa väkiluvun kehitystä vuosien 1959-2009 väestönlaskentojen kautta.
Dethrone Music
Dethrone Music on suomalainen Turussa sijaitseva pienlevy-yhtiö. Yhtiö keskittää toimintansa metallimusiikin julkaisemiseen.
Harvest Moon 64
Harvest Moon 64 on Victor Interactive Softwaren kehittämä ja Natsumen julkaisema simulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna Nintendo 64 -pelikonsolille ja se on kolmas osa "Harvest Moon" -pelisarjassa. "Harvest Moon 64" julkaistiin Japanissa 5. helmikuuta 1999 ja Pohjois-Amerikassa 30. marraskuuta 1999.
Monien arvostelijoiden mielestä peli on kiehtova ja uniikki pelattavuus tekee siitä vaivan arvoisen, vaikka sen ääniraita on toistuva ja visuaalisuus ongelmallinen.
IGN:n arvostelija Aaron Boulding antoi pelille arvosanan 8,2 kymmenestä ja piti sitä hyvänä pelinä. Hän oli valmis antamaan anteeksi monet ongelmat, kuten heikot audio- ja visuaalielementit, koska huomasi pelaavansa peliä tunteja.
GameSpotin arvostelija Joe Fielder antoi pelille arvosanaksi 7,3 kymmenestä. Hän piti peliä mukaansatempaavana ja väitti peliä pelatessa tuntien sulavan huomaamattomasti.
"Parent's Guide to Nintendo Games" antoi "Harvest Moon 64:lle" ainoana Nintendo 64 -pelinä "Parent's Guide Choice Awardin". Se täytti vaatimukset, jotka edellyttivät mielikuvitusta, keksiliäisyyttä, nerokkuutta ja etenkin loi pelissä opettavaista ja rikastuttavaa tunnelmaa.
Jon Van Caneghem
Jon Van Caneghem (s. 1962 tai 1963) on yhdysvaltalainen videopelisuunnittelija ja -tuottaja.
Vuonna 1984 Van Caneghem perusti videopelejä kehittävän ja julkaisevan New World Computing -yrityksen, joka tunnetaan etenkin "Might and Magic"- ja "Heroes of Might and Magic" -tietokoneroolipelisarjoistaan. Yrityksen ensimmäinen peli oli vuonna 1986 Apple II -tietokoneelle julkaistu "", joka oli "Might and Magic" -pelisarjan ensimmäinen osa. Van Caneghem oli mukana luomassa pelille vielä seitsemää jatko-osaa, jotka ilmestyivät 1988–2000. Vuonna 1990 Van Caneghem julkaisi "King’s Bounty" -pelin, jota pidetään "Heroes of Might and Magic" -pelisarjan edeltäjänä.
Vuonna 1996 Van Caneghem myi New World Computingin The 3DO Companylle 13 miljoonalla dollarilla, mutta sai jatkaa yrityksessä pelien suunnittelijana. Vuonna 2003 3DO ajautui konkurssiin, ja Ubisoft osti oikeudet Van Caneghemin "Might and Magic" -sarjaan.
Myöhemmin Van Caneghem on työskennellyt Electronic Artsilla tehtävänään laajentaa esimerkiksi "Command & Conquer" -sarja internetiin.
Tagatoosi
Tagatoosi on luonnostaan esiintyvä monosakkaridi, tarkemmin heksoosi. Sitä tavataan usein meijerituotteissa ja puhdistettuna se on valkoista kiteistä jauhetta, ominaisuuksiltaan hyvin samanlaista kuin sakkaroosi (tavallinen sokeri), vastaten 92 % sen makeudesta mutta vain 38 % sen kaloreista. D-tagatoosi on hyväksytty EU-markkinoille.
Myllykylä
Myllykylä voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:Maarekisterikylä:
Kulmakunta tai epävirallinen kylä:
Asuinalue:
Edellä lueteltujen lisäksi myös monissa muissa Suomen kunnissa on "Myllykylä"-nimisiä epävirallisia kyliä tai kulmakuntia.