Alicen ravintola
Alicen ravintola on Arthur Pennin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta vuonna 1969. Se on aikalaiskuvaus; elokuvassa Vietnamin sotaa välttelevää muusikkoa esittää Arlo Guthrie ”melkoisen omana itsenään”. Guthrie ja Penn käsikirjoittivat elokuvan yhdessä Venable Herndonin kanssa.
Elokuva perustuu Arlo Guthrien tunnettuun blueskappaleeseen. Se taas pohjautuu tositapahtumiin, jotka saivat alkunsa kiitospäivänä 1965.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Alicen ravintolan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.
Vuonna 1965 Arlo Guthrie (itsenään) yrittää välttää asepalvelusta olemalla opiskelevinaan collegessa syrjäisessä Montanan osavaltiossa. Hänen pitkä tukkansa ja outo käytöksensä herättää huomiota niin paikallisten asukkaiden kuin poliisinkin piirissä. Hänet erotetaan koulusta ja hän liftaa takaisin itärannikolle. Siellä hän menee katsomaan isäänsä Woody Guthrieta (Joseph Boley) sairaalassa.
Pian Arlo palaa ystäviensä Alice (Pat Quinn) ja Ray Brockin luo. He asuvat vanhassa kirkossa Massachusettsin osavaltion pikkukaupungissa ja ovat tottuneet majoittamaan kaltaisiaan boheemeja isoissa tiloissaan. Heihin kuuluvat Arlon vanha koulutoveri Roger (Geoff Outlaw) ja Shelley (Michael McClanathan), heroiinikoukusta vapautunut taiteilija, joka ajaa kilpaa moottoripyörällä. Alice on avaamassa ravintolaa läheisessä Stockbridgen kaupungissa. Hän on kyllästynyt miehensä Rayn päämäärättömyyteen, aloittaa suhteen Shelleyn kanssa ja ajautuu Arlon ja Rogerin perässä New Yorkiin. Ray tulee hakemaan häntä kotiin kiitospäiväksi, kutsuu myös Arlon ja Rogerin ja sanoo kutsuneensa muutamia ystäviä silloin heidän luokseen.
Kuten laulussa ”Alice’s Restaurant” kerrotaan, Arlo ystävineen päättää auttaa Rayn ja Alicen juhlavalmisteluja viemällä heidän kotiinsa kertyneet usean kuukauden roskat pois. He lastaavat Volkswagen Kleinbusinsa täyteen roskia ja ajavat kaatopaikalle, joka onkin suljettu kiitospäiväviikonlopuksi. He huomaavat tien varressa roskakasan ja päättävät jättää omankin lastinsa sen jatkoksi.
Aamulla paikallinen poliisi soittaa ja kysyy roskista. Arlo ystävineen myöntävät roskaamisen, ja poliisit saattavat heidät rikospaikalle ja alkavat tehdä piinallisen yksityiskohtaista rikospaikkatutkintaa useine valokuvineen. Oikeudenkäynnissä he aikovat esittää kaikki 27 kuvaa todisteina oikeudelle, mutta vuorossa oleva tuomari sattuu olemaan sokea eikä piittaa kuvista, vaan määrää pojille 50 dollarin sakon ja velvoittaa heidät keräämään roskat pois laittomasta paikasta.
Tapahtumien kuluessa Arlo on rakastunut kauniiseen aasialaistyttöön Mari-chaniin (Tina Chen). Arlo joutuu kutsuntoihin New Yorkiin, jossa hänen rikosrekisterimerkintänsä huomataan ja hänet hylätään palvelukseen soveltumattomana. Hän palaa Alicen ja Rayn luo, jossa Ray suuttuu kun löytää Shelleyltä heroiinia. Shelley pakenee paikalta moottoripyörällään, joutuu onnettomuuteen ja kuolee. Seuraavana päivänä Arlon isä Woody Guthrie kuolee. Ray ja Alice vihitään hippityyliin kirkossa. Ray tuntee syyllisyyttä Shelleyn kuolemasta, miettii kirkon myymistä ja kommuunin perustamista maaseudulle. Elokuvan lopussa Alice seisoo yksin morsiuspuvussaan kirkon rappusilla.