hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Đồng Bằng Sông Cửu Long
Đồng Bằng Sông Cửu Long (Mekongin suisto) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu 13 maakunnasta ("tinh"). Huhtikuussa 2009 alueella oli noin 17 miljoonaa asukasta. 
Alue käsittää Mekongin suiston. Alueella on seitsemän kansallispuistoa joista kuusi on perustettu 2000-luvulla. Vanhin Tràm Chimin kansallispuisto on perustettu harvinaisten lintujen, ennen kaikkea saruskurjen suojelemiseksi.
Mekongin suistoaulue on vanhastaan toinen Vietnamin kahdesta vilja-aitasta (Punaisenjoen suiston ohella). Riisin lisäksi siellä kasvatetaan monia trooppisia hedelmiä. Se on ollut perinteistä khmerien asuinaluetta. Nykyisin etniset vietnamilaiset ovat enemmistönä, mutta alueella elää myös kiinalaisia, khmerejä ja chameja. Kanavat ja joet muodostavat tärkeän kulkuväylän, ja kanavien risteyskohdissa pidetään kelluvia kauppatoreja, joilla paikalliset myyvät hedelmiä, vihanneksia ja kalaa.
Royal Radio
Royal Radio on suomalaisen hip hop -kokoonpano Royal Familyn toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2005.
Kaksi maailmaa
Kaksi maailmaa on seuraavien teosten nimi:
Saarenmaa (muinaismaakunta)
Saarenmaan muinaismaakunta oli maakunta nykyisessä Virossa. Se käsitti Saarenmaan, Hiidenmaan ja Muhun saaret Viron länsirannikolta, sen keskuksena oli Valjalan linna. Saarenmaan asukkaat mainitaan useissa saagoissa, kuten esimerkiksi Heimskringlanissa. Siinä heistä käytetään nimitystä "Víkingr frá Esthland" eli virolaiset viikingit. Tämä viitannee heidän tapaansa tehdä ryöstöretkiä laivoillaan viikinkiajan jälkeen. Saarenmaa oli tiettävästi vahvin Viron muinaismaakunnista. Se oli viimeinen kukistunut itsenäinen Viron maakunta Baltian ristiretkien jälkeen, Kalparitaristo kukisti sen vuonna 1227.
Saarenmaa oli jakautunut neljään kihlakuntaan, jotka käsittivät yhteensä 3 000 koukkua eli täysivahvuista verotilaa. Asutusta oli pääasiallisesti Saarenmaan ja Muhun saarilla, Hiidenmaa oli lähes asumatonta nautinta-aluetta. Saarenmaa oli läheisessä yhteistyössä kuurien kanssa, joita silloin hallitsi liiviläinen ylääluokka. Saarenmaalla oli ilmeisesti myös paljon vaikutusvaltaa Läänemaalla. Saarenmaan vanhimpina eli paikallisina päälliköinä on mainittu muun muassa "Ylle", "Culle", "Env", "Muntelene", "Tappete", "Yalde", "Melete" ja "Cake".
Saxo Grammaticus kirjoitti saarenmaalaisten osallistuneen Bråvallan taisteluun, joka käytiin 700-luvun puolivälissä. Poltetun Njálin saaga taas mainitsee islantilaisten ja saarenmaalaisten taistelleen Saarenmaan edustalla vuonna 972. 1100-luvulla saarenmaalaiset ryöstelivät Ruotsin ja Tanskan rannikkoa ilmeisesti viikingeiltä oppimallaan taktiikalla. Erään teorian mukaan he olivat vastuussa Sigtunan tuhosta vuonna 1187, mutta asiasta ei ole varmuutta. Saarenmaalaiset tekivät vuonna 1203 ryöstöretken Tanskaan 16 laivan ja 480 miehen voimin. Vuonna 1206 alkoivat Saarenmaan kahnaukset Saksalaisen ritarikunnan ja Tanskan kuningas Valdemar II Sejrin kanssa. Henrik Lättiläinen mainitsee Metsepoleen vuonna 1218 hyökänneillä Saarenmaalaisilla olleen 300 laivaa. Saksalaiset ja tanskalaiset valtasivat lopulta Viron mannermaan. Saarenmaalaisten vuonna 1222 aloittama virolaisten suuri kapina epäonnistui ja kukistettiin vuonna 1224. Saarenmaa valloitettiin kolme vuotta myöhemmin vuonna 1227. Saksalainen ristirekiläisjoukko piiritti Valjalan linnan, valloitti sen ja kastoi saarenmaalaiset kristinuskoon. Sen jälkeen Saarenmaa jaettiin Kalparitariston ja Saarenmaan-Läänemaan hiippakunnan hallitsemiin alueisiin.
Sonmiani
Sonmiani on Pakistanin avaruusjärjestön SUPARCOn rakettien laukaisukeskus.
Se sijaitsee 45 km luoteeseen Karachista. Keskus perustettiin vuonna 1962 paljolti NASAn tuella, joten sen perustaminen liittynee Intiaan ja sen yhteistyöhön avaruustekniikan alalla Neuvostoliiton kanssa. NASAn on väitetty käyttäneen keskusta merkittävästi 1960-luvulla. Keskusta on myös nimitetty Etelä-Aasian ensimmäiseksi avaruustutkimuskeskuksena ja laukaisukeskuksena - todellisuudessa molemmista kunnia menee Japaniin ja Intiaan. Sieltä ei ole laukaistu satelliitteja. Nimitys on silti toisinaan "Sonmiani Satellite Launch Center"..
SUPARCO (Space and Upper Atmosphere Research Commission) on laukaissut keskuksesta luotainraketteja ja Pakistanin asevoimat ohjuksiaan.
1980-luvulla - Intian jo aiemmin osoitettua kykynsä avaruustoiminnassa - Pakistan kohensi keskustaan Englannin siirtäessä teknologiaa Pakistaniin. 2000-luvulla keskus sai mm. supertietokoneensa.
Klootti
Klootti tai kluutti () on kirjan kansissa tai kirjakoteloissa käytetty, kovaksi viimeistelty kaksiniitinen päällystekangas. Klootti kyllästetään tai vuorataan paperilla, jolla estetään liiman imeytyminen kansimateriaalin läpi.
Komsomolski
Komsomolski () on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 20 kilometriä Vorkutasta länteen. Asukkaita on 2 900 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt hiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1949 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. 1950-luvun alussa rakennettiin tiilitehdas ja konepaja. Vuonna 1970 Komsomolskin väkiluku oli 17 100 henkeä, mutta 1990-luvun jälkeen se on vähentynyt nopeasti. Vorkutan kaupunginhallinto suunnittelee taajaman lakkauttamista.
Mulda
Mulda (komiksi ja venäjäksi Му́льда) on autioituva kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 48 kilometriä Vorkutasta länteen. Asukkaita on 85 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1940-luvulla rakennetun rautatieaseman yhteyteen. Vuonna 1954 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Sen väkiluku oli 1 700 vuonna 1970 ja 1 100 vuonna 1999.
Tây Nguyên
Tây Nguyên (Läntinen ylänkö tai Keskinen ylänköalue) on yksi Vietnamin kahdeksasta epävirallisesta suuralueesta. Alue muodostuu viidestä maakunnasta ("tinh"): Đắk Lắk , Đắk Nông, Gia Lai, Kon Tum, ja Lâm Đồng. Huhtikuussa 2009 alueella oli 5,1 miljoonaa asukasta.
Tây Nguyên on vuoristoista aluetta, ja siellä elää monia eri etnisiä ryhmiä.
Alueella elää monia harvinaisia eläimiä: bantengi, gauri, tiikeri, aasiannorsu ja puhveli. 
Niitä suojaamaan on perustettu viisi kansallispuistoa: Chư Mom Rayn kansallispuisto, Kon Ka Kinhin kansallispuisto, Yok Đônin kansallispuisto, Chư Yang Sinin kansallispuisto ja Bidoup Núi Bàn kansallispuisto.
Lâm Đồngin pääkaupunki Đà Lạt on myös vietnamilaisten kotimaanmatkailijoiden suosiossa kesällä, koska ylängöllä on selvästi viileämpää kun rannikon helle käy sietämättömäksi.
Promyšlennyi
Promyšlennyi () on autioituva kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vorkuta-joen sivujoen Izjurvožin varrella 26 kilometriä Vorkutan kaupungista luoteeseen. Asukkaita on 446 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1940–1950-lukujen vaihteessa voimalaitoksen ja hiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1956 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Promyšlennyin väkiluku 13 800 vuonna 1970 ja 5 700 vuonna 1999. Taajama päätetettiin lakkauttaa Tsentralnaja-kaivoksessa vuonna 1998 tapahtuneen räjähdysonnettomuuden jälkeen.
Severnyi
Severnyi (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Vorkutan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vorkutajoen varrella 18 kilometriä Vorkutan kaupungista pohjoiseen. Asukkaita on 14 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt 1940-luvun alussa hiilikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1954 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Vuonna 1989 Severnyin väkiluku oli 20 400 henkeä.
Verhnjaja Inta
Verhnjaja Inta (, ) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Intan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee 12 kilometriä Intasta kaakkoon Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien varrella. Asukkaita on 2 100 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1941 perustetun rautatieaseman lähellä sijainneesta vankileiristä. Vuonna 1952 se sai kaupunkimaisen taajaman aseman. Vuonna 1989 asukkaita oli 4 500 henkeä.
Verhnjaja Intassa on Tšaika-järjestelmän radionavigaatioasema, jonka 460 metrin korkuinen antennitorni on Euroopan toiseksi korkein rakennelma.
Ajoneuvon massa
Ajoneuvolle määritellään erilaisia massoja tekniseen käyttöön ja liittyen katsastuksiin.
Omamassa tarkoittaa massaa täydessä ajokunnossa ja tavanomaisilla varusteilla varustettuna. Varusteisiin lasketaan mm. vararengas, työkalut, voiteluaineet ja jäähdytysneste sekä 90 % polttoaineesta. Massaan on mukaan luettuna myös kuljettaja 75 kg, mikäli kyseessä ei ole L-luokan ajoneuvo (mopo, moottoripyörä, mönkijä). Matkailuautolle lisätään 90% vesi- ja kaasusäiliöiden tilavuudesta. 
"ARVA 25 §, 1256/92 + 1122/94 + 671/97 + 1051/97"
Kantavuudella tarkoitetaan ajoneuvon suurinta sallittua tavara- ja henkilökuormitusta. Kuljettajan ja matkustajien painoksi lasketaan 75 kg henkilö kohti. EY-direktiivissä massa määritellään siten, että matkustaja painaa 68 kg ja matkatavarat 7 kg, yhteensä siis 75 kg. "Asetus ajoneuvojen rakenteesta ja varusteista 25 § 6 mom.:" "Kuljettajan ja matkustajien massaksi lasketaan 75 kg, jollei jäljempänä tarkoitetussa EY-direktiivissä, E-säännössä tai ministeriön päätöksessä toisin määrätä". Matkailuautoissa edellytetään myös istumapaikkojen mukaisen henkilökantavuuden lisäksi tavarakantavuutta vähintään 10 kg x matkustajien lukumäärä + 10 kg x matkailuauton kokonaispituus (m).
Kokonaismassa tarkoittaa omamassan ja kantavuuden summaa.
Ajoneuvon kokonaismassa vaikuttaa painopisteen mukaisesti eri akselien välityksellä tiehen. Akselimassa tarkoittaa kyseisen akselin kannattelemaa massan osuutta.
Hehkusiipiaratti
Hehkusiipiaratti ("Pyrrhura devillei") eli aiemmalta nimeltään bolivianaratti on Etelä-Brasiliassa ja Pohjois-Paraguayssa elävä papukaija. Lajin holotyypin kuvailivat François Victor Masséna ja Charles de Souancé Paraguaysta 1854. Laji on nimetty Emile Devillen kunniaksi.
Kožym
Kožym (, venäjäksi myös Кожим, "Kožim") on lähes kokonaan autioitunut kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Intan kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Usan sivujokeen Kosjuun laskevan Kožimjoen varrella 54 kilometriä Intasta lounaaseen. Taajaman ohi kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie. Asukkaita on 5 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta syntyi 1930–1940-lukujen vaihteessa rakennetun rautatieaseman yhteyteen. 1950-luvun lopulle saakka siellä oli vankityövoimalla toiminut hiilikaivos. Vuonna 1954 muodostettiin Kožimin kaupunkimainen taajama. Vuonna 1989 asukkaita oli yli 700 henkeä. Kaivostoiminta loppui 1990-luvun alussa.
Ecuadorinaratti
Ecuadorinaratti ("Pyrrhura orcesi") on uhanalainen Lounais-Ecuadorissa elävä papukaija. Sen holotyypin kuvailivat Robert Ridgely ja Mark B. Robbins El Oron provinssista Ecuadorista 1988.
Pedro Paterno
Pedro Alejandro Paterno (1858–1911) oli Filippiinien valtionpäämies, runoilija ja kirjailija.
Hymyilevä mies
Hymyilevä mies on ruotsalaisen Henning Mankellin kirjoittama rikosromaani, joka on neljäs Wallander-sarjan kirja. Tässä kirjassa mukaan tulee uusi henkilö, rikospoliisi Ann-Britt Höglund, joka on hiljattain valmistunut poliisikoulusta ja on ensimmäinen naispuolinen rikospoliisi Wallanderin työpaikalla.
Kirja on tehty kahdesti televisiolle: ruotsinkielisessä minisarjaversiossa "Hymyilevä mies" (2003) Wallanderia näyttelee Rolf Lassgård ja BBC:n "Wallander"-televisiosarjan jaksossa (2010) Kenneth Branagh.
Asianajaja Gustaf Torstensson löydetään kuolleena maantieltä. Wallander on kirjassa "Valkoinen naarasleijona" sattuneen järkyttävän tapauksen vuoksi sairauslomalla. Hän on päättänyt, ettei palaa enää poliisiksi. Torstenssonin poika Sten yrittää houkutella Wallanderia takaisin työhön tutkimaan isänsä kuolemaa, jossa on hänen mielestään jotain hämärää.
Wallander ei kuitenkaan innostu, mutta kun Sten murhataan, hän peruu irtisanoutumisensa ja ryhtyy tutkimaan juttua, joka johtaa talousrikollisen imperiumin äärelle. Imperiumi on ollut Gustaf Torstenssonin asianajotoimiston asiakas ennen tämän kuolemaa. Imperiumia johtaa "hymyilevä mies", mies joka toteuttaa tavoitteensa keinoja kaihtamatta. Liikemiehen toimiin kuuluu muun muassa laiton elinkauppa kehitysmaista.
Vin Santo
Vin Santo on italialainen jälkiruokaviini. Sitä tuotetaan Toscanassa Firenzen eteläpuolisella alueella.
Laatuluokiteltuja ja nimisuojattuja Vin Santo -viinejä ovat "Vin Santo del Chianti DOC", "Vin Santo di Carmignano DOC", "Vin Santo del Chianti Classico DOC" ja "Vin Santo di Montepulciano DOC". Viinit ovat puna- tai valkoviinejä. Ne valmistetaan kuivaamalla rypäleitä ja kypsyttämällä viiniä vähintään kolme vuotta.
Vin Santo -viini tarjoillaan usein Cantuccini-mantelikeksien kanssa, joita kastetaan viiniin.
Laatuluokan Vin Santo del Chianti DOC -viini on yleisin Vin Santo -viini. Sitä tuotetaan vuosittain noin 170 000 litraa 115 hehtaarin alueella (vuonna 2014). Punainen viini valmistetaan Sangiovese-rypäleestä ja valkoinen Malvasia Bianca Lunga- ja Trebbiano Toscano -rypäleestä.
Vin Santo di Carmignano DOC -viini voi olla punaviiniä, joka on valmistettu pääosin Sangiovese-rypäleestä, tai valkoviiniä, joka on valmistettu joko Malvasia Bianca Lunga- tai Trebbiano Toscano -rypäleestä.
Vin Santo del Chianti Classico DOC -viiniä on sekä punaisena että valkoisena. Viinejä valmistetaan suhteellisen vähän: vuonna 2014 tuotantoalue oli 57 hehtaaria ja -määrä 71 000 litraa.
Vin Santo di Montepulciano DOC -viini on harvinainen viini: sitä tuotetaan vain neljän hehtaarin alueella vuosittain noin 12 000 litraa (vuonna 2014). Punainen viini valmistetaan pääosin Sangiovese-rypäleestä, jota paikallisesti kutsutaan "Prugnolo Gentileksi", ja valkoinen Grechetto-rypäleestä, jota kutsutaan "Pulcinculoksi". Viinityypistä riippuen Vin Santo di Montepulciano DOC -viinien kypsytysajat ovat 3–6 vuotta.
École spéciale militaire de Saint-Cyr
École spéciale militaire de Saint-Cyr eli École Supérieure de Guerre, usein vain "Saint-Cyr", on sotilaskoulutusta antava maineikas ranskalainen oppilaitos. Se sijaitsee Bretagnessa Morbihanin departmentin Guerin kunnassa Coëtquidanin sotilaskoulutusalueella.
Koulun perusti Napoleon I vuonna 1802.
Mark B. Robbins
Mark B. Robbins on yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Robbins toimi 11 vuotta Philadelphian luonnontieteiden akatemian (Academy of Natural Sciences) lintutieteellisten kokoelmien hoitajana ja vuodesta 1993 lähtien Kansasin luonnonhistoriallisen museon (Kansas Natural History Museum) kokoelmien hoitajana.
Uransa aikana Robbins on johtanut tai ollut mukana johtamassa yli 40 tieteellistä tutkimusretkeä. Retkien tuloksena on löytynyt tuhansia uusia näytteitä. Samalla Robbins on äänittänyt lähes 3 000 äänitettä "Macaulay Library of Natural Sounds"-järjestölle. Tutkimusten ohella on löytynyt useita uusia lintulajeja, kuten ecuadorinaratti 1988.
Robbinsin tutkimuksellinen kiinnostus on suuntaunut luonnon inventointiin ja suojeluun. Yhdessä muiden tutkijoiden kanssa Robbins tutkii varpuspöllöjen suvun ("Glaucidium"), tikkojen (erityisesti tikkasten ("Picumnus") ja töyhtötikkojen ("Celeus") ja sääskikerttujen ("Polioptila") lajien välisiä suhteita. Meneillään on tutkimus sarapeukaloisen ("Cistothorus platensis") lisääntymiskauden aikaisista liikkumisista.
Suojelun alalla Robbins on perehtynyt ruohopreerioiden linnuston taantumisen syihin ja hän työskenteli Missouri Nature Conservancyn jäsenenä. Parhaillaan hän toimii Audubon Missourin IBA-alueiden teknisenä neuvonantajana, American Ornithologists' Unionin Etelä-Amerikan nimistökomiteassa ja lintutieteellisen julkaisun "Cotinga"n toimitusneuvostossa.
Kelttien hyökkäykset Balkanin niemimaalle
La Tènen kulttuuriin kuuluneet kelttiläiset ryhmät aloittivat siirtymisen kaakkoon kohti Balkanin niemimaata 300-luvulla eaa. Kelttiläinen asutus keskittyi Karpaattien laakson länsipuolelle, mutta Balkanin niemimaalle tehtiin merkittäviä matkoja, ja sinne syntyi myös pysyvää asutusta.
Illyriasta ja Pannoniasta käsin retket huipentuivat 200-luvulla eaa. Makedonian, Traakian ja Kreikan valtaamiseen. Vuoden 279 hyökkäystä Kreikkaan edelsi sarja sotilaallisia kampanjoja, jotka etenivät kohti eteläistä Balkania ja Makedonian valtakuntaa. Aleksanteri Suuren kuoleman aiheuttama sekasorto tarjosi hyökkäyksille edullisen ympäristön. Osa hyökkäyksestä jatkoi Anatoliaan, jonne Keltit perustivat asumuksen alueelle, jota nykyisin kutsutaan Galatiaksi.
James Dewar
Sir James Dewar (20. syyskuuta 1842 Kincardine, Skotlanti – 27. maaliskuuta 1923 Lontoo, Englanti) oli skotlantilainen fyysikko ja kemisti, joka oli erityisen kiinnostunut hyvin kylmistä olosuhteista.
Vuodesta 1858 Dewar opiskeli fysiikkaa ja kemiaa Edinburghin yliopistossa ja myöhemmin Gentissä, opettajanaan aikansa huippukemisti August Kekulé. Vuonna 1873 hänet nimitettiin professoriksi Cambridgen yliopistoon ja 1877 kemian professoriksi Lontoon Royal Institutioniin. Hän keksi termospullon, mutta ei patentoinut sitä. Se oli kuitenkin vain sivupolku hänen varsinaisessa tavoitteessaan tuottaa nesteitä aineista, jotka ovat yleensä kaasuja. Vuonna 1891 hänen onnistui tuottaa teollisessa mittakaavassa nestemäistä happea – asia, jonka ranskalaiset olivat onnistuneet toteuttamaan laboratorio-olosuhteissa jo vuonna 1877. 1898 hän onnistui ensimmäisenä ihmisenä nesteyttämään vedyn.
Chinggis Khaanin kansainvälinen lentoasema
Chinggis Khaanin kansainvälinen lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Ulan Batorissa, Mongoliassa, ja maan kansallisen lentoyhtiön, MIAT Mongolian Airlinesin tärkein solmukohta. Lentoasema toimii solmukohtana myös Eznis Airwaysille ja Aero Mongolialle. Lentoasemalla on kaksi kiitotietä, joista toinen on päällystetty asfaltilla ja toinen nurmella. Asfaltoitua kiitotietä käytetään liikennelentojen nousuja ja laskeutumisia varten. Lentoasema sijaitsee 1 300 metriä meren pinnan yläpuolella. Lentoasemalta ei operoida rahtilentoja.
Lentoasema tunnettiin ennen nimellä Buyant Ukhaan kansainvälinen lentoasema (), mutta sen nimi vaihdettiin Mongolian historiassa vaikuttaneen Tšingis-kaanin kunniaksi Chinggis Khaanin kansainväliseksi lentoasemaksi Mongolian 800-vuotisjuhlien yhteydessä joulukuussa 2005.
Daniel Paul Schreber
Daniel Paul Schreber (25. heinäkuuta 1842 Leipzig — 14. huhtikuuta 1911 Leipzig) oli saksalainen juristi ja kirjailija, ortopedi Moritz Schreberin poika. Hän toimi Dresdenin hovioikeuden presidenttinä.
Schreber sairasti paranoidista skitsofreniaa (tuonaikainen diagnoosi oli ”dementia paranoides”) ja kuvasi sairauttaan muistelmateoksessa "Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken" (1903). Kirjasta on tullut psykiatrian klassikko, ja sitä ovat analysoineet muiden muassa Sigmund Freud, Jacques Lacan, Gilles Deleuze ja Félix Guattari ("Anti-Oidipus"), Alice Miller sekä Elias Canetti ("Joukko ja valta"). Alex Proyas käytti Schreberin hahmoa tieteiselokuvassa "Dark City" (näyttelijänä Kiefer Sutherland) vuonna 1998.
Raiku Kemppi
Raiku Kemppi (Harpf, o.s. Pennanen, 13. kesäkuuta 1928 Helsinki – 21. kesäkuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Raiku Kemppi näytteli Suomen Työväenteatterissa 1947–56 sekä dramatisoi ja ohjasi myöhemmin monia kuunnelmia Ylen Radioteatterille. Hän näytteli pieniä rooleja noin kymmenessä elokuvassa.
Hän oli naimisissa ensin toimittaja Uki Kempin ja sitten äänitarkkailija Antero Harpfin kanssa. Hänen isänsä oli kirjailija Jarno Pennanen ja isoisänsä näyttelijä Aarne Orjatsalo. Ohjaaja Jotaarkka Pennanen on hänen velipuolensa, Tuomas ja Tiina Harpf hänen lapsiaan ja näyttelijä Niko Saarela hänen tyttärenpoikansa.
Kaikista kaikkein
Kaikista kaikkein on Heikki Helan ensimmäinen sooloalbumi. Se nauhoitettiin ja julkaistiin vuonna 1994. Suurin osa albumin kappaleista on Heikki Helan omia sävellyksiä ja sanoituksia. Joukossa on myös neljä Juice Leskisen sanoittamaa laulua, joista ”Maailmanmies” on käännös Peter Greenin kappaleesta ”Man of the World”.
Tunnetuin kappale albumilta on ”Uneton yö”, josta tehtiin myös musiikkivideo. Video esitettiin ensimmäisen kerran Kummeli-ohjelmassa.
Lauri Mäkelä
Jalmari Lauri Mäkelä (12. lokakuuta 1885 Urjala – 7. kesäkuuta 1947 Luopioinen) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli Kansallisen Kokoomuksen edustaja 1930–1933 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä. Mäkelä oli maanviljelijä sekä puutavara- ja meijeriliikkeen harjoittaja. Hän toimi myös Koijärven ja Luopioisten kunnanvaltuutettuna. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Kustaa Mäkelä ja Ida Karoliina Mattila. Hän oli naimisissa vuodesta 1916 Lempi Vilhelmiina Kaislan kanssa.
Kolka
Kolka (liiviksi "Kūolka") on kylä Kuurinmaan pohjoiskärjen niin sanotun Liivinrannan itärannalla. Kylä kuuluu Dundagan kuntaan (Dundagas novads, 2009 kuntajako). Kylässä asuu lähes 900 ihmistä. Kolkan nimi tulee liivinkielisestä nimestä "Kūolka", jolla on ilmeisesti ollut sama merkitys kuin suomen kielen sanalla "kolkka".
Kolka on mahdollisesti paikka, jossa tanskalainen arkkipiispa Absalon kävi kastamassa ensimmäiset liiviläiset kristinuskoon. Paikalle rakennettiin alkeellinen kirkko, joka on tosin jo tuhoutunut. Kirjallisissa lähteissä kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1387, jolloin siitä käytettiin nimeä "Domesnes", joka tarkoittaa liiviläisten kirkkoa. Kolka oli suhteellisen pieni kylä vielä 1800-luvun alussa, vuonna 1826 kylässä oli 99 asukasta. Vuonna 1859 asukasmäärä oli kasvanut 316:een ja vuonna 1896 se oli 392. Kasvuun vaikuttivat hyvät yhteydet Riian kaupunkiin. Asukkaat elivät pääasiassa kalastuksella. Neuvostoliiton aikana kylässä sijaitsi kalastuskolhoosi. Alueella toimii kolme kalastusyritystä, jotka ovat alueen suurimmat työnantajat. Kolka on suurin liiviläisten keskittymä nykypäivänä, vuonna 1995 Latvian 186 liiviläisestä 53 asui Kolkassa. Kylässä on liiviläisen kulttuurin keskus, joka sijaitsee keskellä kylää. Kolkan peruskoulussa järjestetään myös liivin kielen opetusta.
Kylässä on ortodoksinen, luterilainen ja katolinen kirkko. Kolkassa on kaksi majakkaa, uudempi majakka on rakennettu vuonna 1884 ja sitä on uudistettu vuosina 1975 ja 1985. Vanha majakka on rakennettu jo 1300-luvulla, mutta siitä on jäljellä enää vain rauniot.
Ingvild Bryn
Ingvild Bryn (s. 18. maaliskuuta 1961 Voss) on norjalainen toimittaja. Hän aloitti uutisankkurina vuonna 1990 ja on tällä hetkellä uutisankkurina NRK:n uutisohjelmassa "Dagsrevyen". Hän toimi kirjeenvaihtajana Washingtonissa 1996-1999.
Hän juonsi Eurovision laulukilpailun 1996 yhdessä Morten Harketin kanssa.
Nuo mainiot miehet soivine koneineen
Nuo mainiot miehet soivine koneineen on Dave Lindholmin ja Jarmo Saitajoen albumi, jolla on Dave Lindholmin vanhoja kappaleita uudelleen sovitettuina. Jarmo Saitajoki säestää kaikkia kappaleita posetiivilla. Albumi julkaistiin vuonna 2007.
Kaikki sanoitukset ja sävellykset ovat Dave Lindholmin tekemiä. Kappaleet 1.–4. on sovittanut Orgelbau Raffin ja muut kappaleet Tomi Väisänen. Nauhoitukset tehtiin Rovaniemen teatterin studiossa tammikuussa 2007. Äänittäjänä ja miksaajana toimi Kari Mehtälä.
Helmiaratti
Helmiaratti ("Pyrrhura lepida") on Koillis-Brasilian kotoperäinen papukaija, joka elää Amazonin suistoalueen eteläpuolella Parán ja Maranhãon alueella. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Johann Georg Wagler Brasilian Amazoniasta 1832.
Inka-aratti
Inka-aratti ("Pyrrhura rupicola") on eteläamerikkalainen papukaija, joka elää Perussa sekä Brasilian länsikolkassa ja Pohjois-Boliviassa. Lajin holotyypin kuvaili Johann Jakob von Tschudi Perusta 1844.
Ailyn
Pilar Giménez García (s. 29. toukokuuta 1982), joka tunnettiin ensin taiteilijanimellä An Ling ja sittemmin nimellä Ailyn, on espanjalainen naislaulaja. Hän on uusin naisvokalisti norjalaisessa goottimetallia soittavassa Sirenia-yhtyeessä. Hän on tunnettu myös osallistumisestaan kotimaassaan Espanjassa paikalliseen "X Factor" -viihdeohjelmaan, jossa hän lauloi nuorten joukkueessa.
Spectrum Tietokeskus
Spectrum Tietokeskus on vuosina 1976–1987 julkaistu 17-osainen suomenkielinen tietosanakirja.,
"Spectrum Tietokeskuksen" ensimmäisessä osassa mainitaan 33 päätoimittajaa eri alueilta.
Osat 1–13 koostuvat suurartikkeleista ja osat 14, 15 ja 16 sisältävät hakemiston ja pienhakusanoja. Teoksen osissa 1–16 on 9 728 sivua ja noin 9 000 hakusanaa. Täydennysosa 17 on painettu vuonna 1987.
Koko sarjan ISBN-tunnus on ISBN 951-0-07239-7.
Samaan aikaan julkaistiin kilpaileva suomalainen tietokirja, Otavan kustantama "Otavan Suuri Ensyklopedia". Teokset ovat rakenteeltaan samanlaisia, noin 5 000 artikkelin kokonaisuuksia. Suurartikkelit on tehty asiakokonaisuuksista, eikä artikkelien suuri määrä ole ollut tavoitteena. Tietosanakirjatoimittaja Veli Valpolan "Helsingin Sanomille" kirjoittamassa arvostelussa "Spectrumia" moitittiin aakkosjärjestyksen virheistä, joissa sanan artikkeli (esimerkiksi "the") on ratkaissut aakkostuksen. Karttoja pidettiin tavanomaisina ja informaatioltaan köyhinä. Suurartikkeleita Suomen kaupungeista on paljon niukemmin kuin Otavan Suuressa Ensyklopediassa. Taulukointia olisi voinut harrastaa enemmän. englannin, saksan, ranskan, Japanin, kreikan, venäjän ja kiinan kielistä puuttuu suurartikkeli. Suomen maantietoon liittyviä suurartikkeleita on paljon vähemmän kuin Otavan Suuressa Ensyklopediassa. Vaikka "Spectrumissa" on suurempi sivumäärä, on Otavan teoksessa suurempi määrä tekstiä, ja kukin artikkeli on "Spectrumissa" tietomäärältään pienempi. Huomattava myönteinen ero on, että "Spectrumissa" on hakusanojen ääntämisohjeet, joita Otavan Suuressa Ensyklopediassa ei ole.
Epäilyksen varjossa (dokumenttielokuva)
Epäilyksen varjossa on Pekka Lehdon dokumenttielokuva Alpo Rusin Stasi-yhteyksien tutkinnasta. Vuonna 2009 valmistunut "Epäilyksen varjossa" kattaa oikeusprosessin ja erityisesti esitutkinnan tapahtumien kulun sekä maalaa henkilökuvaa myrskyn silmään joutuneesta Rusista.
Pekka Lehdon dokumenttielokuvaan kieltäytyivät haastattelua antamasta esimerkiksi Olli Ainola, Tarja Halonen, Ville Itälä, Paavo Lipponen ja Juhani Suomi.
NRJ Extravadance
NRJ Extravadance (2.2.2013 asti NRJ @ The Club) on radio NRJ:ltä lauantaisin ja sunnuntaisin klo 01-06 kuultava ohjelma, jossa kuullaan klubi- ja konemusiikkia suomalaisilta ja ulkomaalaisilta DJ:ltä. Ohjelmassa voi olla kerralla kahden eri DJ:n soittamaa musiikkia, jolloin kumpikin soittaa tunnin setin.
Ensimmäisessä Extravadance -ohjelmassa (9.2.2013) soittivat Avicii ja DJ Dosse.
Ohjelman aiempi nimi, NRJ @ The Club, oli ehdolla vuoden radio-ohjelmaksi 2011 RadioMedian Radio Gaalassa.
NRJ @ The Club -nimen aikana ohjelmassa soittivat muun muassa:
César Arzo
César Arzo Amposta (s. 21. tammikuuta 1986 Vila-real, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valladolidia ja on pelipaikaltaan keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.
Arzo on kotikaupunkinsa Villarrealin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 23. maaliskuuta 2003 ottelussa Real Sociedadia vastaan.
Kaudeksi 2006–2007 hänet lainattiin juuri maan pääsarjaan nousseeseen Recreativoon, yhdessä joukkuetovereidensa Javier López Vallejon ja Santi Cazorlan kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hänet jälleen lainattiin nousijajoukkueeseen tällä kertaa Real Murciaan.
Palattuaan lainalta takaisin Villarrealiin, hän ilmoitti silloiselle valmentajallensa Manuel Pellegrinille haluavansa siirtyä pysyvällä siirrolla Recreativoon.
24. heinäkuuta 2009 hän siirtyi nelivuotisella sopimuksella Valladolidiin.
Der Kaiser von Atlantis
Der Kaiser von Atlantis on Viktor Ullmannin yksinäytöksinen ooppera. Se sävellettiin vuonna 1943 Petr Kienin librettoon Theresienstadtin keskitysleirillä sekä säveltäjän että libretistin ollessa siellä. Teos kantaesitettiin Amsterdamissa 16. joulukuuta 1975.
Minsk-1
Minsk-1 eli Minskin vanha lentoasema on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin eteläosissa sijaitseva, nyt jo vähemmälle käytölle jäänyt lentoasema. Asema on avattu vuonna 1933. Lentoaseman nykyinen asemarakennus on arkkitehtien A. P. Voinov (1902–1987) ja G. Zaborski (1909–1999) suunnittelema. Se rakennettiin vuosina 1946–1956 ja valmistui tammikuussa 1958. Lentoasemalla on yksi 2 000 metriä pitkä kiitotie.
Lentokentältä lennettiin vielä 2012 sekä Valko-Venäjän sisäisiä lentoja ja kansainvälisiä lentoja; kentälle lensi esimerkiksi Gomelavia ja UTair, mutta ainakin jälkimmäisen reittiliikenne Minsk-1:lle loppui syksyllä 2012. Vuonna 1982 valmistunut Minsk-2 eli Minskin kansallinen lentoasema on Minskin nykyinen päälentoasema ja lentotoiminta on miltei täysin siirtynyt sinne.
Minsk-1 lentokenttäalueen käyttötarkoitus on muuttumassa. Jo vuonna 2006 esitettiin alueen muuttamista Minskin uudeksi liikekeskukseksi pilvenpiirtäjineen. Hankealueen investoinneiksi arvioitiin nousukaudella jopa 30 miljardia dollaria, myöhemmin 5 miljardia dollaria. Lentokenttäalueelle oli määrä tulla myös asuin- ja toimistorakennuksia. Alkuperäinen hankekehittäjä, venäläinen Itera Group esitti myöhemmin, taantuman yhä jatkuessa tilaajalle epäilynsä laskelmiensa mukaan kannattamattomaksi muuttuneesta hankkeesta, jolloin projekti siirrettiin heiltä pois alkuvuonna 2012.
Sisinio González
Sisinio González Martínez eli Sisi (s. 22. huhtikuuta 1986, Albacete, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Puolan Ekstraklasassa pelaavaa Lech Poznańia ja on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.
Sisi siirtyi 15-vuotiaana Valencian junioriakatemiaan kotikaupunkinsa Albacetestä. Sisi pelasi kaudet 2004–2006 lainalla Segunda Divisiónissa pelanneessa Hérculesissa, josta hänet lainattiin kausiksi 2006–2008 samalla sarjatasolla pelanneeseen Valladolidiin. Kauden 2006–2007 päätteeksi Valladolid nousi Espanjan pääsarjaan ja niin hän pääsi tekemään ensiesiintymisensä maan korkeimmalla sarjatasolla.
Heinäkuussa 2008 hän siirtyi kasvattajaseurastaan Recreativoon. Kesken kauden hänellä todettiin olevan hepatiitti A, minkä vuoksi hän joutui olemaan kaksi kuukautta pois pelikentiltä. 4. huhtikuuta 2009 hän teki paluun sairastumisensa jälkeen kotiottelussa Sevillaa vastaan.
24. elokuuta 2009 Recreativon pudottua pääsarjasta Sisi palasi Valladolidiin ja teki joukkueen kanssa kolmivuotisen sopimuksen.
Day the World Ended
Day the World Ended on Roger Cormanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1955.
Elokuvassa joukko ydinsodasta henkiinjääneitä löytää turvapaikan suojaisesta laaksosta, jonka omistaa Jim Maddison (Paul Birch) yhdessä tyttärensä Louisen (Lori Nelson) kanssa. Laaksossa osoittautuu kuitenkin olevan runsaasti radioaktiivisia mutanttieläimiä. Myöhemmin laaksoon saapuu myös mutatoituneita ihmisiä.
Kunnian kentällä
Kunnian kentällä ("The Red Badge of Courage") on John Hustonin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1951. Elokuva perustuu Stephen Cranen romaaniin "Punainen kunniamerkki" ja sen tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltain sisällissotaan. Elokuvan päähenkilö on Audie Murphyn näyttelemä sotilas, joka joutuu todistamaan itselleen rohkeutensa, osoitettuaan aiemmin pelkuruutta.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Raimo Pasanen
Raimo Tapio Pasanen (27. kesäkuuta 1946 Jyväskylän maalaiskunta) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Raimo (Spede) Pasanen pelasi pesäpallon SM-sarjassa vuodesta 1965 1970-luvun loppupuolelle saakka. Ensimmäinen mitali Spedelle ojennettiin 1966, Pronssia HoNsU:n väreissä. Lyöjäkuninkuuden Pasanen vei 1970 Haminan Palloilijoissa pelatessaan, jolloin myös tuli pronssiset mitalit. Suomen mestaruus tuli samassa seurassa kauden 1974 päätteeksi. Itä-Länsi -otteluun hänet on valittu kahdeksan kertaa. Pasanen on kilpaillut myös yleisurheilussa ja toiminut polyteknikkojen pesäpallojaoston puheenjohtajana.
Francisco Camps Ortiz
Francisco Enrique Camps Ortiz (s. 28. elokuuta 1962 Valencia) on espanjalainen kansanpuolueen poliitikko. Camps on lakitieteen lisensiaatti. Hän toimi Valencian itsehallintoalueen presidenttinä vuodesta 2003 vuoteen 2011. Camps joutui eroamaan korruptiosyytteistä, niin sanotun Gürtel-tapauksen
johdosta.
Dag Anckar
Dag Börje Börjesson Anckar (s. 12. helmikuuta 1940 Helsinki) on suomalainen valtiotieteen emeritusprofessori. Hän on toiminut lähinnä Åbo Akademissa. Anckar valmistui valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1967, lisensiaatiksi vuonna 1970 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1971. Anckar on työssään keskittynyt muun muassa tasavallan presidentin valtaoikeuksiin, mikro- ja saarivaltiohin sekä Ahvenanmaan mahdolliseen itsenäistymiseen. Anckarin poika Carsten Anckar on myös valtiotieteen professori.
Vuonna 1982 Anckar herätti vilkasta keskustelua eriteltyään julkisuudessa Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen kielteisiä puolia ja esitettyään, että Suomen tulisi yksipuolisesti purkaa sopimus. Tällaisen ajatuksen esittäminen katsottiin Max Jakobsonin mukaan eräissä piireissä lähes maanpetokseen verrattavaksi teoksi aikana, jolloin poliitikot suorastaan kilpailivat siitä, kuka ensimmäisenä ehtisi ehdottamaan sopimuksen voimassaoloajan pidentämistä. Anckar joutuikin poliitikkojen rajun syytösryöpyn kohteeksi.
Åbo Akademin kansantaloustieteen professori Olle Anckar on Dag Anckarin veli.
Dag Anckar oli opiskeluaikoinaan 1950- ja 1960-luvulla lahjakas pikajuoksija.
MTV:n toimittaja Alec Neihum on esittänyt tulkinnan, jonka mukaan Paavo Väyrysen Seitsemän tähden liikkeen mystiseksi jäänyt eduskuntavaaliehdokas Börje Börgelsson olisi nimetty Anckarin mukaan. Anckar toimi Väyrysen tohtorinväitöksen kustoksena Åbo Akademissa vuonna 1988. Eduskuntavaaliehdokas tosin oli esitelty 49-vuotiaaksi helsinkiläiseksi sisällöntuottajaksi, jota ei löytynyt väestörekisteristä, mutta siitä huolimatta Tähtiliikkeen eduskuntaryhmän pääsihteeri Harri Lindell oli vakuuttanut Börgelssonin olevan todellinen henkilö.
Carsten Anckar
Carsten Gustaf Erik Anckar (s. 17. huhtikuuta 1969 Turku) on suomalainen politiikan tutkija. Hän on toiminut Åbo Akademin valtio-opin professorina vuodesta 2005. Hänen isänsä Dag Anckar on valtiotieteen professori emeritus.
Anckar valmistui ylioppilaaksi vuonna 1988, valtiotieteen maisteriksi 1994 ja lisensiaatiksi 1995. Tohtoriksi hän väitteli Åbo Akademista vuonna 1998. Hänen väitöskirjansa "Storlek och partisystem. En studie av 77 stater" käsitteli eri maiden poliittisia järjestelmiä.
Anckar työskenteli vuosina 1999 ja 2002–2005 Keski-Ruotsin yliopiston lehtorina ja vuosina 2005–2006 professorina. Vuosina 1999–2002 hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtori. Vuonna 2006 hänestä tuli Åbo Akademin erityisesti vertailevan politiikan professori.
Tilkkumaalaus
Tilkkumaalaus on tilkkutyötekniikka, jossa jäännöstilkuista sommitellaan valittu aihe maalauksen tapaan pohjakankaalle. Tilkkujen paikallaan pitämiseen käytetään tylliä, ja lopuksi tilkut ommellaan paikoilleen ompelukoneella.
Työn pohjakankaana on tukeva kangas ja "maalaustarpeina" kaikenlaiset tilkut, kangas- ja lankasilppu. Lisäksi tarvitaan tylliä sekä koneompelulankaa ja nuppineuloja.
Kajaanin vapaaherrakunta
Kajaanin vapaaherrakunta on Ruotsissa 1650–1681 käytössä ollut hallinnollinen alue, jonka kuningatar Kristiina antoi läänitykseksi valtakunnan drotsille, kreivi Pietari Brahelle 18. syyskuuta 1650. Vapaaherrakuntaan kuului Kajaanin linna sekä kruunun hallussa olleet tilat Iisalmen, Kuopion ja Paltamon pitäjissä. Kuningatar oikeutti 1652 Pietari Brahen yhdistämään vapaaherrakuntaansa vielä Saloisten pitäjän ja Pielisten pogostan ostotilat. Kajaanin vapaaherrakunta oli aikanaan Ruotsi-Suomen suurin läänitys. Sillä oli oma hallinto-organisaatio. Hallintoa hoiti Pietari Brahen järjestämä vuosittainen vapaaherrakunnan virkamiesten kokous eli Kajaanin konventti, joka oli nimetty kokouksen pitopaikkakunnan mukaan. Pietari Brahe perusti vapaaherrakunnan alueelle kolme kaupunkia, nimittäin Raahen 1649, Kajaanin 1651 ja Pielisjärvelle Brahean 1653. Kaarle XI:n reduktiossa Kajaanin vapaaherrakunta peruutettiin 1681 kruunun haltuun.
Läänityksen koko oli suuri, sillä siihen kuului
Johan Agapetus Törngren
Johan Agapetus Törngren (17. elokuuta 1772 Porvoo – 17. toukokuuta 1859 Vesilahti) oli suomalainen Turun akatemian ja Helsingin yliopiston kirurgian ja synnytysopin professori, lääkintöhallituksen pääjohtaja ja arkkiatri.
Törngrenin vanhemmat olivat "Uudenmaan jalkaväkirykmentin" lippumies Jakob Johan Törngren ja Beata Kristina Malin. Porvoon kymnaasia käynyt Törngren toimi aikana sotalasaretin alilääkärinä Porvoossa 1789–1790 ja sodan jälkeen komppanian välskärinä "Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä" 1791–1795. Törngrenistä tuli välskärinkisälli 1793 ja hän pääsi ylioppilaaksi 1796. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1798 ja suoritti farmaseuttisen tutkinnon samana vuonna. Törngrenistä tuli lääketieteen kandidaatti 1798, lisensiaatti 1800 ja tohtori 1802. Hän sai professorin arvonimen 1812, arkkiatrin arvon 1833 ja filosofian kunniatohtorin arvon 1840. Hänet aateloitiin 1826.
Törngen toimi pataljoonanlääkärinä "Turun läänin jalkaväkirykmentissä" 1796–1797 ja "Porin läänin jalkaväkirykmentissä" 1798–1805. Vuonna 1800 hänestä tuli Ruotsin lääkintökollegion jäsen ja Turun kaupunginvälskäri. Hän oli Suomen talousseuran julkinen rokottajana 1804–1808 sekä "Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin" rykmentinlääkärinä vuodesta 1805. Vuonna 1811 Törngrenistä tuli Turun kaupunginlääkäri ja 1812 Turun lääninlasareetin kirurgi. Vuonna 1825 Törngren valittiin lääkintöhallituksen edeltäjän "lääkintökollegion (Collegium medicum)" puheenjohtajaksi ja vuonna 1829 kollegion päätirehtööriksi. Hän erosi 1833 täysinpalvelleena tästä toimesta.
Turun akatemiassa Törngen oli lääketieteen apulaisena ja anatomian prosektorina 1802–1816 sekä kirurgian ja synnytysopin professorina 1816–1833 jolloin hän erosi täysinpalvelleena.
Törngren omisti vuodesta 1817 Laukon kartanon Vesilahdella, missä hän myös asui perheineen. Törngren omisti myös Pirkkalassa sijainneet Nokian ja Haapaniemen kartanot, Nuutajärven kartanon lasitehtaineen Urjalassa sekä useita maatiloja eri puolella Suomea.
Törngren oli vuodesta 1810 lähtien naimisissa Laitilan rovastin Johan Helsingbergin tyttären Eva Agata Helsingbergin (1783–1849) kanssa. Heidän poikansa oli teollisuusmies ja varatuomari Adolf Törngren ja kasvattipoikansa Helsingin yliopiston kirjastonhoitaja Karl Wilhelm Törnegren. Elias Lönnrot toimi ylioppilaana ollessaan neljänä kesänä Törngrenin kasvattipojan kotiopettajana Laukossa. Myöhemmin Lönnrot kirjoitti vuonna 1849 valmistuneen "Kalevalan" uuden laitoksen asuessaan Laukossa Törngrenien vieraana.
Kajaanin lääni
Kajaanin lääni on nimitys, jota on käytetty Kajaanin linnaa ympäröivistä alueista. Ahtaammassa merkityksessä nimitys tarkoittaa silloista Oulun erämaa-aluetta eli Paltamon pitäjää ja laajemmassa merkityksessä koko Kajaanin vapaaherrakuntaa. Vanha Paltamon pitäjä käsitti myöhemmät Paltamon, Sotkamon, Kuhmoniemen, Säräisniemen, Hyrynsalmen, Suomussalmen, Puolangan, Ristijärven ja Vuolijoen seurakunnat sekä Kajaanin kaupunkiseurakunnan ja Kajaanin maaseurakunnan.
Seudun asutus sai alkunsa, kun Kustaa Vaasa 1550 kehotti maansa viranomaisia järjestämään alueelle uudisasukkaita, jotka saivat muutaman vuoden verovapauden. Venäläisten hyökkäysten varalta uudisasutuksen turvaksi rakennettiin myöhemmän Kajaanin seudulle kuninkaankartano, josta käytettiin nimitystä Oulun Palte. Asutus kuului aluksi Limingan pitäjään, mutta jo 1559 asukkaita varten oli oma pappi. Uudesta pitäjästä käytettiin alkuun nimitystä Oulujärven eli Oulun erämaan seurakunta ja myöhemmin nimeä Paltamo. Kajaanin linnan rakentaminen aloitettiin 1604 Pohjanmaan käskynhaltijan Iisak Behmin johdolla. Toisinaan uutta seurakuntaa nimitettiin Kajaanin linnan mukaan Kajaanin linnanpitäjäksi. Vuonna 1716 ylivoimainen venäläinen sotajoukko pakotti linnoituksen antautumaan, jonka jälkeen he tuhosivat linnan räjäyttämällä. Samalla myös Kajaanin lääni siirtyi historiaan.
Aatu Koskelainen
Aatu Koskelainen (5. elokuuta 1849 Koski Hl. – 31. tammikuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen suutari, vahtimestari ja kansankirjailija.
Aviottomana lapsena syntynyt Koskelainen asui äitinsä Leena Erikintyttären kanssa pirtiksi muutetussa savusaunassa Etelä-Hämeessä Kosken pitäjän syrjäkulmalla. Niukka toimeentulo ja seikkailunhalu sai hänet tekemään jo 10-vuotiaana 1860 pari kerjuumatkaa jalan Helsinkiin ja Hämeenlinnaan. Koskelainen oli sitten paimenena yhden kesän ja kehräsi villaa äitinsä apuna. Hän pääsi kotipitäjänsä suutarin oppipojaksi 1862 viiden ja puolen vuoden oppiajalla. Koskelainen sai nyt tutustumaan sanomalehtiin, joita näihin aikoihin alettiin tilata taloihin. Pitäjään perustettiin myös pieni lainakirjasto, ja Koskelainen opetteli itse kirjoitustaidon alkeet luettuaan kirjastosta lainaamiaan Paavo Korhosen runoja.
Suurten nälkävuosien tuomat huonot ajat aiheuttivat suutareille työn puutteen, ja Koskelainen pääsi suutarin opista puolta vuotta ennen määräaikaa keväällä 1867. Juhannuksena 1867 hän lähti työnhakuun Helsinkiin ja pääsi lopulta oppipojaksi Mikonkadun varrella sijainneeseen suutarimestari Anders Åskan verstaaseen. Oppipoikien asema ei ollut helppo itsevaltiaan mestarin alaisuudessa, mutta tilanne parani, kun mestari itse kuoli alkukesästä 1868 kuumetautiin ja hänen leskensä ryhtyi hoitamaan liikettä. Tammikuun alussa 1870 Koskelainen sai lopulta kisällinkirjansa. Samana talvena hän lähti Helsingistä Pietariin Suomenlahden rannikon jääkenttiä pitkin kulkeneen rahtikaravaanin mukana. Pietariin Koskelaista houkuttivat toiveet paremmista ansioista ja halu hankkia lisää ammattitaitoa. Pietarissa asui näihin aikoihin noin 20 000 suomalaista.
Pietarissa Koskelainen työskenteli ensin puoli vuotta laitakaupungilla Ekbergin suutarivestaassa, kunnes pääsi työhön erään vironsaksalaisen mestarin verstaaseen Nevskin varrelle. Hän joutui lähtemään verstaalta seuraavana vuonna osallistuttuaan muiden suomalaisten kisällien kanssa epäonnistuneeseen lakkoon. Viimeksi Koskelainen oli työssä Hiekkojen kaupunginosassa sijainneella suomalaisen Tolkin verstaalla. Kerättyään kokoon matkarahat hän palasi Pietarista Helsinkiin jouluna 1871. Palattuuan Helsinkiin Koskelainen jatkoi suutarin työssä eri verstaissa.
Mentyään naimisiin Koskelainen havaitsi, ettei pystynyt elättämään kasvavaa perhettään suutarintyöllä. Hän haki työpaikkaa valtion rautateiltä, mutta ei päässyt sinne puuttuvan ruotsin kielen taidon takia. Lopulta Koskelainen onnistui pääsemään vahtimestariksi Helsinkiin perustettuun Suomalaiseen Alkeisopistoon, ja myöhemmin hän toimi pedellinä eli ylivahtimestarina Helsingin yliopistossa.
Koskelainen kirjoitti elämänvaiheitaan kuvanneet muistelmansa vuoden 1910 tienoilla, ja ne julkaistiin 1918.
Kirjailija, toimittaja, Teollisuusliiton apulaisjohtaja ja kansanedustaja Yrjö Koskelainen oli Aatu Koskelaisen poika.
José Antonio Griñán Martínez
José Antonio Griñán Martínez (s. 7. kesäkuuta 1946 Madrid) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko.
Hän toimi Andalusian aluehallinnon johtajana vuosina 2009–2013 ja Espanjan sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana vuosina 2012–2014. Hän on ollut kahdesti ministerinä. Koulutukseltaan Griñán on lakitieteen lisensiaatti.
HMS Vehement
HMS Vehement (viirinumero F12) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisen maailmansodan lopussa. Alus muutettiin 1917 nopeaksi miinalaivaksi ja se liitettiin helmikuussa 1918 20. (miinanlaskija)hävittäjälaivueeseen laivuetta perustettaessa, jolloin aluksen päällikkönä oli V. Hammersley-Heenan.
"HMS Vehement" lähti 31. toukokuuta 1918 merelle laivueen mukana Imminghamista. Laivueen tehtävänä oli rakentaa miinakenttä A51 Dogger Bankin alueelle. Alus lähti 4.-5. kesäkuuta välisenä yönä Humberista jälleen laivueen mukaan rakentamaan samalle alueelle seuraavaa miinakenttää, johon laskettiin yhteensä 330 miinaa.
"HMS Vehement" oli 21. kesäkuuta jälleen laivueen laivueen mukana merelle Imminghamista rakentamaan miinakenttää A57. Satamasta lähtiessä aluksen potkurit osuivat kaapeliin, jolloin ne vaurioituivat niin pahoin, että aluksen oli jäätävä satamaan. Alus osallistui 27. kesäkuuta kuitenkin jo miinakenttä A58 rakentamiseen. Aluksen seuraava operaatio oli 5.-6. heinäkuuta miinakenttä A61:n rakentaminen ja edelleen 8.-9. heinäkuuta miinakenttä A62, johon pudotettiin 384 miinaa kahdeksaantoista riviin.
"HMS Vehement", "HMS Venturous", "HMS Vanquisher" ja "HMS Telemachus" laskivat 13.-14. heinäkuuta välisenä yönä 224 miinaa kenttään A63. Alus oli 17.-18. heinäkuuta laivueen mukana rakentamassa kenttää A64, johon laskettiin 424 miinaa. Operaation suojana oli 7. Risteilijäviirikkö, mutta mitään odottamatonta ei tapahtunut.
Seuraava suunniteltu miinakenttä A65 oli jälleen koko laivueen operaatio. Kenttään oli tarkoitus laskea kaikkiaan 496 miinaa kahteenkymmeneenkahteen riviin. Matkalla alueelle "HMS Vehement" havaitsi 24. heinäkuuta kaksi periskooppia. Seuraava miinakenttä A66 rakennettiin 28.-29. heinäkuuta koko laivueen voimin. Laivue lähti kello 13.00 Humberista ja laskivat suunnitellulle alueelle 416 miinaa kahdeksaantoista riviin.
"HMS Vehement" lähti 1. elokuuta laivueen mukana rakentamaan miinakenttä A67. Amiraliteetti oli antanut tarkat ohjeet reitistä jota tuli kulkea. "HMS Vehement" osui miinaan kello 23.47 pisteessä ollen neljäntenä aluksena jonossa. Miina räjähti oikeassa kyljessä. Aluksen päällikkö Hammersley lensi mereen noin 400 metrin päähän aluksesta, missä hän virkosi täyttäen pelastusliivinsä. Hän myös pelasti toisen hukkuvan, minkä jälkeen "HMS Vanquisher" pelasti molemmat miehet. Aluksen jäänteet upotettiin tykkitulella ja asentamalla kaksi syvyyspommia räjähtämään aluksen kyljillä. Aluksen mukana meni luutnantti George Hatch sekä 47 miestä.
Carl Gustaf Grönqvist
Carl (Karl) Gustaf Grönqvist (14. lokakuuta 1804 Sääksmäki – 15. elokuuta 1850 Karjalohja) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Grönqvistin vanhemmat olivat Sääksmäen Sillantaan Heikkilän tilan lampuoti Gustaf Gustafsson ja Beata Michelsdotter. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1829. Grönqvist vihittiin papiksi 1837. Hän toimi pappina Vesilahdella ja Pirkkalassa. Vuodesta 1839 hän oli Karjalohjan pitäjänapulaisena.
Grönqvist julkaisi 1849 lapsille tarkoitetun opettavaisten kertomusten kokoelman.
Grönqvist oli naimisissa vuodesta 1837 Johanna Sofia Alanderin kanssa.
Izjaju
Izjaju (komiksi ja venäjäksi Изъяю) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien varrella 18 kilometriä Petšorasta lounaaseen. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1939 perustetun Kožvan rautatieaseman yhteyteen. Virallisesti se rekisteröitiin vuonna 1977. Seuraavana vuonna avattiin lähellä toimiva sepelitehdas. Vuonna 1981 asemataajama erotettiin Kožvan taajamaneuvostosta ja se sai nimen "Izjaju" (komiksi ”Kivijoki”).
Putejets
Putejets (komiksi ja venäjäksi Путе́ец) on kaupunkimainen taajama Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Petšorajoen varrella 12 kilometriä Petšoran kaupungista luoteeseen. Asukkaita on 1 200 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1947 Petšoran jokilaivaston varikon yhteyteen. Putejetsin taajama perustettiin vuonna 1960 ja vuonna 1975 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen.
Taajamassa toimii Petšoran jokihallinto, jokiliikenneyritys sekä Severgazpromin kaasukondensaatin ja metanolin tuotantolaitos. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kulttuuritalo ja poliklinikka.
Jegor Ligatšov
Jegor Kuzmitš Ligatšov (, s. 29. marraskuuta 1920 Dubinkino, Venäjän SFNT) on venäläinen poliitikko. Hän on toiminut muun muassa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) keskuskomitean politbyroon jäsenenä 1985–1990 ja NKP:n pääsihteeriehdokkaana vuoden 1990 puoluekokouksessa. Vuosina 1993–2003 hän toimi Venäjän federaation duumassa kommunistien edustajana.
Kožva
Kožva (komiksi ja venäjäksi Ко́жва) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 194 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 9 560 neliökilometriä.
Joen nimi perustuu komin murresanaan "köža" ’sora’ ja "va" ’vesi’. Sen suussa sijaitsee Kožvan kaupunkimainen taajama.
Fredrik Bergstadi
Fredrik Bergstadi (2. kesäkuuta 1817 Pälkäne – 14. lokakuuta 1853 Turku) oli suomalainen opettaja, pappi ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä "Bdi", "B-i" ja "F.B.".
Pälkäneen Kukkolassa syntyneen Bergstadin vanhemmat olivat auskultantti Johan Reinhold Bergstadius ja Anna Katarina Lindström. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1835. Bergstadi valmistui filosofian kandidaatiksi 1841 ja maisteriksi 1844. Hänet vihittiin papiksi 1845. Bergstadi toimi vt. opettajana Porissa ja Hämeenlinnassa. Hän oli Hämeenlinnan yläalkeiskoulun kollegana 1845–1848 ja Turun yläalkeiskoulun konrehtorina vuodesta 1848. Bergstadi oli vuosina 1851–1852 Sanomia Turusta-lehden toimittajana.
Bergstadi oli naimisissa vuodesta 1845 Emilia Fredrika Walleniuksen kanssa. Hän kuoli koleraan lokakuussa 1853 Turussa. Hänen veljensä oli Johan Reinhold Bergstadi nuorempi.