hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
HELLP-oireyhtymä
HELLP -oireyhtymä on hengenvaarallinen korkeaan verenpaineeseen ja maksan toimintaan liittyvä raskauskomplikaatio, joka voi kehittyä ennen synnytystä tai vähän sen jälkeen. Siihen ei välttämättä liity runsasta valkuaisaineiden erittymistä virtsaan kuten pre-eclampsiassa yleensä eikä tilan perimmäisiä syitä tiedetä. Sairaus löydettiin vasta 80-luvulla. Tila ennustaa sekä synnyttävän äidin, että lapsen kohonnutta riskiä sairastua myöhemmin sydän- ja verisuonisairauksiin.
Nimi on lyhenne seuraavista englanninkielisistä sanoista :
Hellp-oireyhtymän diagnosointi voi olla vaikeaa ja sairaus edetä nopeasti hengenvaaralliseen tilaan jossa raskauskouristukset ja jopa mahdollinen kooma uhkaavat sekä äidin, että sikiön henkeä. Tätä edeltäviä ulkoisia oireita ovat monenlaiset näköhäiriöt, ylävatsan kipu, hengitysvaikeudet, turvotukset ympäri kehoa ja yhtenä vakavimmista lihasvärinä. Aina äiti ei tosin vaikuta kovin sairaalta ennen kunnon romahtamista. Ainoa varma hoitokeino on synnytyksen läpivienti yleensä suunnitellulla keisarinleikkauksella tai hätäsektiolla. Alatiesynnytys ei ole mahdollinen. Odottavien äitien veriarvojen seuranta jo raskauden aikana ja etenkin kohonneita verenpaineita hoidettaessa on ensiluokkaisen tärkeää sairauden vaikean ennustettavuuden vuoksi. Tiedetään kuitenkin että äidin korkea ikä, sidekudossairaus, liika lihavuus ja perintötekijät vaikuttavat sairauden puhkeamisern.
Tila ilmenee raskausmyrkytyksen komplikaationa. 10—20%:lle vakavasti raskausmyrkytyksestä oireileville naisille arvellaan kehittyvän tämä oireyhtymä. Sairaus voi vahingoittaa äidin maksaa sekä munuaisia pysyvästi.
Uudessa raskaudessa sen uusimisriskiksi arvioidaan 25%. Usein Hellp-oireyhtymään tai raskausmyrkytykseen sairastuneet kokevat henkisen romahduksen synnytyksen jälkeen ja he tarvitsevat ulkopuolista henkistä apua.
Fallen (For My Painin albumi)
Fallen on suomalaisen goottimetallin yhtyeen For My Painin esikoisalbumi, joka julkaistiin 31. maaliskuuta 2003 levymerkillä Spinefarm Records.
Vuonna 2009 albumista julkaistiin uusintapainos, joka sisältää yhtyeen singlen ”Killing Romance” kappaleet.
Killing Romance
Killing Romance on suomalaisen goottimetallin yhtyeen For My Painin single, joka julkaistiin 16. kesäkuuta 2004. Se ylsi Suomen virallisen singlelistan sijalle 7.
Kappaleet 1 ja 2 on nauhoitettu Tempputupa-studiolla ja Tico Tico -studiolla maalis–huhtikuussa 2004, ja kappale 3 nauhoitettiin yhtyeen esikoisalbumin "Fallen" nauhoituksissa vuonna 2002.
Nadežda Durova
Nadežda Andrejevna Durova (, 17. syyskuuta 1783 Kiova – 2. huhtikuuta 1866 Jelabuga) oli Venäjän ensimmäinen naisupseeri. Hän toimi myös kirjailijana.
Nadežda Durova syntyi ratsuväen upseerin perheeseen. Hänen äitinsä oli pettynyt siitä, ettei saanut poikaa, ja antoi tyttärensä husaarin kasvatettavaksi. Durova meni 18-vuotiaana sarapulilaisen virkamiehen kanssa naimisiin ja synnytti lapsen, mutta palasi muutaman vuoden päästä vanhempiensa luokse. Vuonna 1806 hän karkasi kotoa ja liittyi kasakkarykmenttiin tilanomistajan pojan Aleksandr Durovin nimellä. Vuonna 1807 hän värväytyi Aleksandr Sokolovin nimellä ulaanirykmenttiin ja osallistui Preussin sotaretkeen, josta hänet palkittiin Pyhän Yrjön ristillä. Durova kirjoitti Preussista isälleen, joka lähetti Aleksanteri I:lle pyynnön etsiä tyttärensä. Keisari kutsui Durovan Pietariin ja ylensi hänet upseeriksi. Samalla Durovalle annettiin nimi Aleksandr Andrejevitš Aleksandrov, jota hän kantoi lopun ikäänsä.
Durova osallistui vuoden 1812 isänmaalliseen sotaan, haavoittui Borodinon taistelussa ja palveli sen jälkeen Mihail Kutuzovin lähettinä. Hän osallistui myös vuosien 1813–1814 sotaretkiin ja sai rohkeudestaan useita ansiomerkkejä. Durova erosi armeijan palveluksesta aliratsumestarina vuonna 1816. Sen jälkeen Durova asui muutaman vuoden setänsä luona Pietarissa ja muutti sitten Jelabugaan, jossa hän ”tekemisen puutteessa” ryhtyi kirjoittamaan muistelmiaan.
Durovan muistelmat "Kavalerist-devitsa" (”Ratsumiestyttö”) ilmestyivät vuodesta 1836 lähtien "Sovremennik"-lehdessä ja myöhemmin erillisinä kirjoina. Hän kirjoitti myös romanttisia kertomuksia, jotka pian unohdettiin. Vuonna 1842 ilmestyi ensimmäinen hänelle omistettu kirja, mutta sen sankari kuoli lopulta unohdettuna Jelabugassa. Elämänsä aikana hän oli rajojen rikkoja: pukeutui miesten vaatteisiin, leikkasi hiuksensa lyhyiksi, poltti tupakkaa ja käytti itsestään maskuliinimuotoja. Durova myös haudattiin testamenttinsa mukaisesti miesten puvussa sotilaallisin kunnianosoituksin. Myöhemmin hänestä on tehty romaaneja, näytelmä, ooppera ja Eldar Rjazanovin elokuva "Husaarit" ("Gusarskaja ballada", 1962).
Vain poika tahtoo
Vain poika tahtoo ("Mackan") on ruotsalainen nuorten draamaelokuva vuodelta 1977. Sen on käsikirjoittanut ja ohjannut Birgitta Svensson ja pääosia näyttelevät Maria Andersson ja Kåre Mölder.
Elokuva kertoo 14-vuotiaan Mackanin ja 18-vuotiaan Kennethin vaikeasta romanssista 1960-luvun alussa.
Mackan, oikealta nmeltään Margareta, on 14-vuotias ja joutunut usein vaihtamaan paikkakuntaa, koska hänen isänsä työskentelee rautateillä. 1960-luvun alussa Mackanin perhe muuttaa pieneen kaupunkiin, jossa tyttö tapaa 18-vuotiaan Kennethin. Mackan rakastuu ja on ylpeä ensimmäisestä poikaystävästään, mutta poika haluaa aluksi vain nätin tytön hienon jenkkiautonsa etuistuimelle. Suhteen syventyessä he huomaavat, etteivät osaa puhua tunteistaan, ei varsinkaan Kenneth miehekkään roolinsa vankina. Mackan ei saa tukea myöskään vanhemmiltaan, vaan äiti suhtautuu tyttärensä poikaystävään hysteerisen vihamielisesti. Suhde päättyy, kun Mackanin perhe päättää muuttaa taas uudelle paikkakunnalle, nyt Tukholman suurkaupunkiin.
Ruotsalaiskriitikot eivät lämmenneet pitkäpiimäisenä pitämälleen elokuvalle, mutta nuoret ottivat sen omakseen ja katsojaluvut olivat hyviä. Elokuvan käsikirjoittaja-ohjaaja Birgitta Svensson törmäsi elokuva-alan vieroksuvaan asenteeseen naispuolisia tekijöitä kohtaan.
Suomessa Kotilieden nuortenpalstalla ei pidetty uskottavana, että päähenkilö olisi mennyt sänkyyn pojan kanssa vain siksi, että pelkäisi menettävänsä hänet.
Jussi Leino
Frans Johannes (Jussi, F.J.) Leino (14. lokakuuta 1894 Lieto – 27. huhtikuuta 1960 Kaarina) oli suomalainen asianajaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Leinon vanhemmat olivat renki Frans Henrik Leino ja Alma Simola. Hän pääsi ylioppilaaksi 1915 ja suoritti oikeustutkinnon 1919. Leino oli Lakiasiaintoimisto Leino & Leinon osakkaana Turussa 1919–1960.
Leino oli kansanedustajana 1924–1929 edustaen Turun läänin eteläista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Leino oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä.
Jatkosodan aikana Leino oli mukana Teo Snellmanin perustaman Suomen Kansallissosialistisen Työväenpuolueen ja Yrjö Raikkaan johtaman "Suomen Kansallsisosialistit ry":n toiminnassa ja hän julkaisi myös kansallissosialismia käsitelleitä kirjoja. Leino joutui syksyllä 1944 valtiollisen poliisin pidättämäksi yhdessä monien muiden suomalaisten kansallissosialistien johtohenkilöiden kanssa.
Jussi Leino oli naimisissa 1916–1934 Marta Maria Raunion kanssa ja vuodesta 1935 Oili Tuulikki Tuomisen kanssa.
Richard Loo
Richard Loo (k. 1983) oli kiinalais-amerikkalainen näyttelijä. Hän näytteli melkein 50 vuoden ajan yhteensä lähes 150 elokuvassa. Loo tunnettiin parhaiten toisen maailmansodan aikaisista elokuvista, joissa hän näytteli japanilaisia vihollisia.
Loo syntyi Havaijin Mauilla. Hän näytteli muun muassa elokuvissa "Purppurasydän", "Avaruuden ritarit", "Story of Dr. Wessell", "Taivasten valtakunnan avaimet", "Hyvä maa", "Myrsky yli Aasian" ja "Viidakkopartisaanit". Myöhempinä vuosinaan hän näytteli televisiosarjoissa, muun muassa sarjassa "Kung Fu". Loon viimeiseksi elokuvaksi jäi James Bond -elokuva "007 ja kultainen ase". Hän kuoli 20. marraskuuta 1983 Los Angelesissa 80-vuotiaana.
Loo oli naimisissa kahdesti. Hänellä oli kaksi lasta.
Alfred Lindroos
Gustaf Alfred Lindroos (10. kesäkuuta 1883 Perniö – 3. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen työläistarkastaja ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Lindroosin vanhemmat olivat tehdastyöläinen Alexander Lindroos ja Agata Wilhelmina Andersson . Hän kävi kansakoulun ja työskenteli metallityömiehenä Helsingissä 1901–1921. Tämän jälkeen Lindroos toimi valtion tapaturmatoimiston Helsingin piirin työläistarkastajana 1921-1937.
Lindroos oli kansanedustajana 1921–1922 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan sairauden vuoksi edustajantoimesta vapautetun sosialidemokraattien Edvard Helteen tilalle. Lindroos oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kuului Suomen ruotsalaisen työväenliiton hallitukseen.
Ingrid ja Sten Ahrlandin palkinto
Ingrid ja Sten Ahrlandin palkinto () on ruotsalainen kemian alan palkinto, joka jaetaan joka viides vuosi tieteellisesti ansioituneelle nuorelle pohjoismaiselle kemian tutkijalle. Palkintoa jakaa tiedeseura Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund ja se on nimetty ruotsalaisen kemistin Sten Ahrlandin (1921–1997) mukaan. Palkinnon suuruus on 50 000 Ruotsin kruunua.
Vuonna 2014 palkinnon sai suomalainen Heikki M. Tuononen.
Juri Oganesjan
Juri Tsolakovitš Oganesjan (, syntynyt 14. huhtikuuta 1933 Donin Rostovissa), on eräs huomattavimmista nykyajan venäläisistä ydinfyysikoista. Hänen tutkimusryhmänsä löysi ja syntetisoi useita eräistä raskaimmista tunnetuista alkuaineista. IUPAC:in mukaan Oganesjanin tutkimusryhmä löysi ensimmäisenä alkuaineet 114-118 (flerovium, moskovium, livermorium, tennessiini ja oganesson). Lisäksi hänen panoksensa järjestysluvun Z=100–108 aktinoidien, transaktinoidien ja superraskaiden alkuaineiden stabiilisuuden saaren tutkimuksessa on ollut pitkäaikaista ja merkittävää.
Oganesjan on Flerov Laboratory of Nuclear Reactions (FLNR) tutkimuskeskuksen tieteellinen johtaja Dubnassa. Alkuaine dubnium on nimetty tämän laboratorion sijaintipaikan mukaan.
Vuonna 2009 amerikkalaiset tutkijat varmensivat Oganesjanin ryhmän jo kymmenen vuotta aikaisemmin löytäneen fleroviumin olemassaolon.
Kesäkuussa 2016 IUPAC esitti virallisesti järjestysluvun 118 alkuaineen (väliaikaiselta nimeltään ununoktium) nimeämistä oganessoniksi Oganesjanin mukaan. Tämä esitys hyväksyttiin marraskuussa 2016.
Tiril Udnes Weng
Tiril Udnes Weng (s. 29. syyskuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä.
Weng kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2015 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä ollen 47:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on yhdeksäs sija Drammenin perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailussa maaliskuussa 2018.
Weng oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014, Almatyssä 2015 ja Rasnovissa 2016. Hän oli voittamassa viestissä pronssia 2014 ja kultaa 2015. Wengin paras henkilökohtainen sijoitus näissä kilpailuissa oli viides sija perinteisen hiihtotavan sprintissä 2015. Rasnovissa 2016 hän saavutti hopeaa viestissä ja pronssia vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti kuitaa vapaan sprintissä 2018 ja hopeaa 10 kilometrin vapaalla 2017. Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla hän sai sekaviestissä pronssia 2013.
Myös Wengin kaksoissisko Lotta Udnes Weng on hiihtäjä. He kuuluivat samaan viestijoukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa sekä 2014 että 2015. Hiihtäjä Heidi Weng on kaksosten neljäs serkku.
Lidija Zinovjeva-Annibal
Lidija Dmitrijevna Zinovjeva-Annibal (, helmikuu 1866 – 30. lokakuuta 1907 Zagorje, Mogiljovin kuvernementti) oli venäläinen kirjailija.
Lidija Zinovjeva-Annibal syntyi aatelisperheeseen. Äitinsä puolelta hän oli sukua Aleksandr Puškinin esi-isälle Abram Gannibalille. Zinovjeva-Annibal sai kotiopetusta ja meni vanhempiensa tahdon vastaisesti naimisiin opettajansa kanssa. Muutaman vuoden kuluttua hän jätti miehensä ja muutti kolmen lapsensa kanssa ulkomaille. Vuonna 1893 Zinovjeva-Annibal tutustui Roomassa symbolistirunoilija Vjatšeslav Ivanoviin. Vuonna 1899 he menivät naimisiin. Zinovjeva-Annibal toimi heidän asunnossaan eli ”tornissa” pidetyn salongin emäntänä ja vaikutti merkittävällä tavalla miehensä tuotantoon.
Zinovjeva-Annibalin ensimmäinen merkittävä teos oli symbolistinen näytelmä "Koltsa" (”Sormukset”, 1904), jonka teemana on Ivanovin ”dionyysisyyteen” liittyvä yksilöllisyyden ja yhteisöllisyyden ristiriita. Samaa teemaa käsittelee hänen tunnetuin teoksensa, pienoisromaani "Tridtsat tri uroda" (”Kolmekymmentäkolme kuvatusta”, 1907), joka on Venäjän kirjallisuuden ensimmäinen lesborakkauden kuvaus. Se joutui joksikin aikaa sensuurin kieltämäksi. Kertomuskokoelma "Tragitšeski zverinets" (”Traaginen eläinhäkki”, 1907) kuvaa aikuisten epäoikeudenmukaisuudesta kärsivän nuoren psykologiaa. Postuumisti julkaistun kokoelman "Net!" (”Ei!”, 1918) kertomusten aiheena on ihmisen käyttäytyminen ääritilanteissa. Proosan ja näytelmien lisäksi Zinovjeva-Annibal kirjoitti myös runoja ja kirjallisuuskritiikkiä sekä osallistui vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana maanalaisen "Adskaja potšta" -lehden julkaisemiseen.
Epeko
Oy Epeko Ab oli vuosina 1934–1975 toiminut kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Sen perusti Holger Bergenheim (1907–1977), ja vuonna 1975 se fuusioitiin Bergenheim-yhtiöihin. Epekon tuotteita olivat muun muassa Tokalon-ihovoiteet ja Elnett-hiuslakka.
Lukion ja reserviupseerikoulun käynyt Holger Bergenheim työskenteli ensin pankkialalla ja pörssimeklarina, mutta 1930-luvun laman alettua menetti omaisuutensa. Bergenheim perusti Oy Epeko Ab:n 1934 ruotsalaisen emoyhtiön tytäryhtiöksi. Ensimmäinen toimitila oli kerrostalon kellari Helsingin Kaisaniemenkadulla, kunnes vuonna 1941 Bergenheim osti Espoon Kavallinmäestä isommat tilat virolaissyntyiseltä Gustav Beckmannilta, joka oli ostanut Kavallin tilan maat 1935 ja rakennuttanut sinne uuden tehdasrakennuksen guttaperkan tuottamiseksi. Tehdas oli lopetettu talvisodan syttyessä.
Epeko sai ensimmäisen lääke-edustuksensa Sveitsistä 1938. Edustuksia ja oman valmistuksen tuotteita kertyi lisää vuosien kuluessa. Bergenheim oli Epeko-yhtiön johdossa vuoteen 1965 ja sitten johtokunnan puheenjohtajana vuoteen 1975, jolloin yhtiö fuusioitiin Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:hen. Bergenheim-konserni muodostettiin kymmenistä Holger Bergenheimin Epekon lisäksi perustamista yhtiöistä. Hänet tunnetaan niiden lisäksi Oy Hoechst Fennica Ab:n, Oy Mainos-TV-Reklam Ab:n ja Lääketuonti Oy:n perustajana.
Kuuntelija
Kuuntelija () on Tove Janssonin novellikokoelma vuodelta 1971. Siinä on 18 novellia. Monissa sen novelleissa käsitellään yksinäisyyden eri muotoja ja toisen ihmisen kohtaamisen vaikeutta.
Kristiina Kivivuoren suomennos ilmestyi vuonna 1972.
Kokoelmassa on seuraavat novellit: Kuuntelija; Hiekkaa tuodaan; Lastenkutsut; Nukkuva mies; Mustavalkoista; Kirje palvotulle; Rakkauskertomus; Toinen; Keväällä; Hiljainen huone; Myrsky; Harmaata duchessea; Ehdotus johdannoksi; Susi; Sade; Räjäytys; Lucion ystävät; Orava.
Michael Goodliffe
Michael Goodliffe () oli brittiläinen näyttelijä.
Goodliffe syntyi 1. lokakuuta 1914 Cheshiren Bebingtonissa. Hän oli kirkkoherran poika. Hän aloitti näyttelijänuransa Stratford Festivalissa. Goodliffe joutui toisen maailmansodan aikana sotavangiksi. Hän jatkoi näyttelijänuraansa vuonna 1948, kun hän esiintyi elokuvassa "Osasto X 43". Seuraavat kolme vuosikymmentä Goodliffe näytteli upseerien, diplomaattien ja liikemiesten rooleja. Hän näytteli myös Robert Walpolea elokuvassa "Rob Roy – Ylämaan sankari" (1953), kreivi de Dunois'ta elokuvassa "Kuninkaan jousimies" (1954) ja Charles Gilliä elokuvassa "The Trial of Oscar Wilde" (1960). Goodliffe ei koskaan näytellyt elokuvan pääosaa, mutta oli television johtava mies Britanniassa, etenkin televisiosarjan "Sam" (1973–1975) kautta.
Goodliffe sairastui masennukseen ja kuoli hyppäämällä wimbledonilaisen sairaalan ikkunasta ulos 20. maaliskuuta 1976.
Bergenheim-yhtiöt
Oy Bergenheim Yhtiöt Ab oli vuosina 1977–1998 toiminut lääkemaahantuoja sekä kosmeettisten ja teknokemiallisten tuotteiden maahantuoja ja valmistaja. Se muodostettiin monista lähinnä vuorineuvos Holger Bergenheimin perustamista yhtiöistä, kuten Oy Epeko Ab, Lääketuonti Oy – Medicinimport Ab, Oy Oxygenol Ab ja Bycos.
Instrumentarium osti Oy Bergenheim Yhtiöt Ab:n toukokuussa 1986. Yhtiö siirrettiin Instrumentariumin erillisyksikköön 1990, kunnes Instru myi sen helmikuussa 1998 perheyhtiö Berner Oy:lle. Tuolloin Bergenheim-yhtiöiden vuosiliikevaihto oli noin 130 miljoonaa markkaa. Instrumentariumin aikana 1990-luvun puolivälissä Bergenheim-yhtiöiden edustamiin kosmetiikkamerkkeihin kuuluivat Almay, Christian Dior, Clarins, Escada, Givenchy, 
Kanebo ja Calvin Klein. Se markkinoi myös vauvanhoitotuotteita sekä Schollin jalkojenhoitotuotteita. Yhtiön oma tehdas valmisti muun muassa Oxygenol-hammastahnoja, Orient Henna -hiusvärejä sekä Anet-shampoita ja -saippuoita.
Lahti Matkat
Lahti Matkat Oy Lahti Travels Ltd oli lahtelainen Pentti Jämsän perustama ja omistama matkaitoimisto. Lahti Matkoilla oli toimistot myös Helsingissä nimellä Vip Matkat ja USA:ssa Floridassa Lake Worthissä nimellä Aimo Travels.
WC räjähtää
WC räjähtää on joulukuussa 1982 ilmestynyt hardcore-yhtye Rattuksen minialbumi, joka julkaistiin ainoastaan 500 kappaleen painoksena. Nykyään se yksi arvokkaimpia suomalaisia musiikkialbumeja, josta on maksettu jopa lähes 400 euroa. Uusien kappaleiden lisäksi "WC räjähtää" sisältää nopeutetun version yhtyeen ensisinglen B-puolesta "Muotipunk". Albumin kannen on piirtänyt amerikkalainen Pushead eli Brian Schroeder, joka on suunnitellut levynkansia myös muun muassa Metallicalle ja Misfitsille. Tarinan mukaan hän pyysi palkkioksi vain kahdeksan levyä.
Vuonna 2012 "WC räjähtää" ilmestyi Svart Recordsin uudelleenmasteroituna vinyylipainoksena, joka oli myös levyn ensimmäinen virallinen uudelleenjulkaisu.
Mike O’Neill
Mike O’Neill (s. 3. marraskuuta 1967 LaSalle, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan 21 NHL-ottelua Winnipegin ja Anaheimin joukkueissa. Valmistuttuaan Yalen yliopistosta hän pelasi myös yhden kauden SM-liigaa Tapparan riveissä.
Isokalakotka
Isokalakotka ("Icthyophaga ichthyaetus") on kalakotkien sukuun kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan seuraavissa Aasian maissa: Bangladesh, Brunei, Filippiinit, Indonesia, Intia, Kambodža, Laos, Malesia, Myanmar, Nepal, Singapore, Sri Lanka, Thaimaa ja Vietnam.
Kannan suuruudeksi arvioidaan 15 000–150 000 yksilöä. Kannan epäillään olevan pienenemässä elinalueiden tuhoutumisen, saastumisen ja ylikalastuksen vuoksi. Suojelutoimia ei ole meneillään.
Lajin elinympäristöä ovat erilaiset suot ja vesialueet.
Kuuntelija (albumi)
Kuuntelija on Stella-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 3. toukokuuta 2004.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 40.
Pelkääjän paikalla
Pelkääjän paikalla on Stella-yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 29. maaliskuuta 2006. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Se uudelleenjulkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Universal Music.
Jokin on muuttumassa
Jokin on muuttumassa on Stella-yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2011.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 5.
Siinä kaikki
Siinä kaikki on Stella-yhtyeen kokoelmalevy ja viimeiseksi jäänyt albumi, joka julkaistiin 24. toukokuuta 2013. Albumi sisältää viisi uutta kappaletta.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.
Vilho Piippo
Vilho Piippo -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
HMS Audacious (1785)
HMS Audacious oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 22. lokakuuta 1782 Rotherhithestä John Randall & Brentiltä. Sen köli laskettiin elokuussa 1783 ja alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta 1785. Alus valmistui lokakuussa Deptfordissa ja Woolwichissa, joissa sen varustamiskustannukset olivat 11 850 puntaa. Alukselle tehtiin korjauksia ja se oli varustettavana palvelukseen ottoa varten Chathamissa elokuusta 1791 alkaen aina 23. helmikuuta 1793.
Alus otettiin palvelukseen helmikuussa 1792 Kanaalin laivastoon päällikkönään William Parker. Se osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun.
Alus romutettiin elokuussa 1815.
HMS Zealous (1785)
HMS Zealous oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1785 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 19. kesäkuuta 1782 William Barnardilta Deptford Greenistä. Sen köli laskettiin 1. joulukuuta ja alus laskettiin vesille 25. kesäkuuta 1785. Se valmistui 21. elokuuta Woolwichissa, jossa aluksen varustamiskustannukset olivat 7 608 puntaa.
Alus osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun, minkä jälkeen se oli mukana Aleksandrian saarrossa.
Alus romutettiin joulukuussa 1816.
Where Heaven Ends
Where Heaven Ends on suomalaisen LAB-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2005. Suomen virallisella albumilistalla se oli parhaimmillaan sijalla 24.
Devil Is a Girl
Devil Is A Girl on suomalaisen LAB-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2002. Se oli Suomen virallisella albumilistalla parhaimmillaan sijalla 14.
Porn Beautiful
Porn Beautiful on suomalaisen LAB-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 13. maaliskuuta 2000. Suomen virallisella albumilistalla se oli parhaimmillaan sijalla 34.
HMS Goliath (1781)
HMS Goliath oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1781 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 21. helmikuuta 1778 Deptfordin telakalta, missä rakennustöistä vastasi Adam Hayes. Sen köli laskettiin 10. huhtikuuta 1779 ja alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1781. Alus valmistui 2. tammikuuta 1782 Woolwichissa, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 36 583 puntaa yksitoista shillinkiä ja kymmenen pennyä. Lisäksi varustamiskustannukset, jotka sisälsivät pohjan kuparoinnin, olivat 1 992 puntaa kymmenen shillinkiä ja viisi pennyä.
Alus osallistui 1.-2. elokuuta 1798 Abukirin taisteluun.
Alus romutettiin 1815.
Johnny Russell
John Bright ”Johnny” Russell (23. tammikuuta 1940 – 3. heinäkuuta 2001) oli yhdysvaltalainen country-laulaja ja laulunkirjoittaja, joka tunnettiin parhaiten ”Act Naturally” -kappaleen tekijänä. Sen levytti menestyksekkäästi Buck Owens vuonna 1963. Vuonna 1965 The Beatles julkaisi kappaleesta cover-version albumillaan "Help!". Johnny Russellin muita lauluja ovat levyttäneet Burl Ives, Jim Reeves, Jerry Garcia, Dolly Parton, Emmylou Harris ja Linda Ronstadt.
Russell menehtyi 61-vuotiaana diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin.
Riverside Studios
Riverside Studios on vuonna 1975 perustettu tuotantostudio, teatteri ja omatoiminen elokuvateatteri Lontoon Hammersmithissä. Studio suljettiin saneerauksen vuoksi vuonna 2014, mutta se on tarkoitus avata uudestaan vuonna 2018.
Temple-luokka
Temple-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahden aluksen muodostama 68-tykkinen kolmannen luokan linjalaivaluokka, joka oli viimeinen tilattu 70-tykkisten suunnitelmien ("HMS Vanguard" eli 1745 Establishment) pohjalta tilattu.
Luokan alusten aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kaksikymmentäkuusi 32 naulan ja ylemmällä tykkikannella 28 kappaletta 18 naulan tykkejä. Lisäksi puolikannella oli kaksitoista ja etukannella kaksi 9 naulan tykkiä.
Carmen Du Sautoy
Carmen Du Sautoy on palkittu pääosaesittäjä, joka on näytellyt brittiläisissä teattereissa vuodesta 1972 lähtien. Hän on näytellyt Royal Shakespeare Companyssä, Royal National Theatressä ja Lontoon West Endissä. Hän on esiintynyt myös Berliinissä, Madridissa, New Yorkissa, Sydneyssä ja Tokiossa sekä muualla.
Du Sautoy on näytellyt muun muassa Maria I Gwendolenia Lucy Baileyn ohjaamassa näytelmässä "The Importance of Being Earnest", Herodiasta Steven Berkoffin ohjaamassa "Salomessa", kreivitär Ireneä Peter Hallin ohjaamassa näytelmässä "Mind Millie for Me", Kleopatraa Bernand Milesin ja Ron Pemberin ohjaamassa "Antoniuksessa ja Kleopatrassa", Miss Leightonia Trevor Nunnin ohjaamassa "Once in a Lifetimessä", Myraa Alan Strachanin ohjaamassa "Hayfeverissä", Abbieta Patrick Masonin ohjaamassa näytelmässä "Intohimot jalavien varjossa", Ranskan prinsessaa John Bartonin ohjaamassa näytelmässä "Turhaa lemmen touhua", Robin Lefevren ohjaamassa näytelmässä "Candy Kisses", Elienaa Terry Handsin ohjaamassa "Auringon lapsissa", Mrs Fainallia John Bartonin ohjaamassa "The Way of the Worldissä", kurtisaania Trevor Nunnin ohjaamassa "Erehdysten komediassa" ja Lyia Viviania Wynn Jonesin ohjaamassa "Peace in our Timessä".
Du Sautoy on näytellyt myös lukuisissa brittiläisissä, eurooppalaisissa ja amerikkalaisissa elokuvissa.
HMS Triumph (1764)
HMS Triumph oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1764 vesillelaskettu Triumph-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 21. toukokuuta 1757 Woolwichin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Israel Pownoll toukokuuhun 1762 ja sen jälkeen Joseph Harris. Sen köli laskettiin 2. tammikuuta 1758 ja alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1764. Alus valmistui 18. huhtikuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 33 252 puntaa kolme shillinkiä ja viisi pennyä.
Alus poistettiin 1812 palveluksesta Plymouthissa ja se siirrettiin reserviin. Se muutettiin lokakuuhun 1813 mennessä Plymouthissa sairaalalaivaksi Milfordiin nimellä "Lazarette 7". Se romutettiin kesäkuussa 1850 Pembrokessa.
Chandra Bahadur Dangi
Chandra Bahadur Dangi (30. marraskuuta 1939, Nepal – 3. syyskuuta 2015, Yhdysvallat) (, ) oli nepalilainen mies, joka todettiin maailman lyhimmäksi mieheksi helmikuussa 2012 suoritetussa mittauksessa. Mittauksen mukaan Chandra oli 54,6 cm pitkä ja painoi 14,5 kg. Hän rikkoi täten aiemmin lyhimmäksi mieheksi todetun Gul Mohammedin ennätyksen 57 cm. Chandra lyhytkasvuisuus johtui kasvuhormonin puutteesta.
Reeves &amp; Co
Reeves & Co. oli 1800 – 1900 -lukujen vaihteessa Yhdysvaltain keskilännessä, Indianan Columbuksessa, toiminut, höyrykonekäyttöisiä vetokoneita "(steam traction engine)" valmistanut yhtiö. Omana aikanaan yhtiö valmisti Pohjois-Amerikan suurimpia ja voimakkaimpia traktoreita. Koska kyntö- ja vetotöiden lisäksi koneiden tehtävä oli tuottaa voimaa maatalouden koneiden käyttöön, siellä missä sitä tarvittiin, omavoimaisesti liikkuva voimakone oli maatalouden töiden tehostamisessa vallankumouksellinen väline.
Indianassa, Rushin piirikunnan alueella asunut, maatilalta syntyisin ollut veljeskolmikko Marshall, Girney ja Milton Reeves olivat oman aikakautensa maatalouden ja ensiaskeleitaan ottavan moottereilla liikkuvien vaunujen saralla todellisia multilahjakkuuksia. Perheen nimiin on kirjattu kaikkiaan 140 patenttia. Marshall Reeves oli vuonna 1869 kehittänyt maissipeltojen muokkausta varten tehokkaan auralaitteen ja vuonna 1875 hän perusti yhdessä isänsä ja setänsä kanssa maatalouden koneita valmistaneen "Hoosier Boy Cultivator Companyn". Vuonna 1879 tämän yhtiön nimeksi muutettiin "Reeves and Co". Samoihin aikoihin, vuoden 1895 tienoilla, kun Reevesin veljeksistä Milton kehitteli ensimmäistä moottorivoimalla liikkuvaa ajoneuvoaan, Reeves & Co. alkoi valmistamaan höyrykoneita ja höyrykonevoimalla liikkuvia traktoreita.
Yhtiö erikoistui valmstamaan suuria kyntökoneita, jotka jaksoivat vetää monisiipisiä auroja Yhdysvaltain ja Kanadan horisonttiin ulottuvilla viljelysmailla. Yhtiö esitteli massiivisen "40-140" -koneen vuonna 1908. Koneen käyttäjän työmaa oli lähes 1½-kerroksisen talon korkeudessa, josta oli näköala höyrykoneen etupuolelle. Koneen mallimerkinnässä luku "40" tarkoittaa koneen nominaali- eli nimellistehoa (nhp, nominal horsepower) ja "140" on koneen arvioitu bhp (Brake horsepower) -luku
Reeves & Co. myytiin tammikuun 1. päivänä vuonna 1912 Emerson-Brantingham -yhtiölle. Emerson-Brantingham hankki omistukseensa myös muita maatalouskoneita valmistaneita, senaikaisia yhtiöitä kuten Gas Traction Co, Rockford Engine Works ja Geiser Manufacturing Co. mutta ajautui vuonna 1915 talousvaikeuksiin. Emerson-Brantinghamin yhdistyttyä "D. M. Osborne Companyn" kanssa, tästä syntyneen yhtiön osti vuonna 1928 "J.I.Case Company", nykyinen Case IH.
Nominaalihevosvoima on eräs tyypillinen tapa kuvata hörykonekäyttöisten vetureiden tehoa, mutta todellisuuteen verrattuna se antaa roimasti alimitoitettuja arvoja. Höyrykoneisen veturin tehojen ilmoittamiseen on useita erilaisia asteikkoja ja tapoja, silti mitkään niistä eivät anna täsmällistä vastausta. On kuitenkin päivänselvää, että Reevesin kaltaisen höyryveturin voimavarat ovat melkoiset.
Milton Reeves
Hilaire de Chardonnet
Louis-Marie Hilaire Bernigaud de Chardonnet (1. toukokuuta 1839 Besançon – 11. maaliskuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja kemisti, joka keksi ”keinosilkin” eli raionin valmistusmenetelmän. Tutkittuaan Louis Pasteurin apulaisena silkkiperhosia hän keksi samankaltaisen tavan valmistaa nitroselluloosasta ohutta ja taipuisaa kuitua, josta voitiin kehrätä lankaa ja kutoa silkkiä muistuttavia tekstiilejä.
Chardonnet osallistui teini-iässä Faculté des Sciences de Besançonin tiedekursseihin ja suoritti bachelier-tutkinnon tieteissä 16-vuotiaana. Hän pääsi opiskelemaan École Impériale Polytechnique -oppilaitokseen vuonna 1859, jossa hänen opiskelijatovereihinsa kuului muun muassa tuleva kolmannen tasavallan presidentti Sadi Carnot.
Tarinan mukaan Chardonnet teki keksintönsä Pasteurin laboratoriossa aluksi vahingossa, kaadettuaan kollodiumia eli nitroselluloosaliuosta laboratoriopöydälle ja jätettyään siivoamatta sitä. Kuivuttuaan neste oli muuttunut pitkiksi kuiduiksi. Chardonnet kehitti muuntokuitujen valmistuksessa yhä käytettävän perusperiaatteen: puuselluloosa liuotetaan siirappimaiseksi liuokseksi, joka sitten ruiskutetaan kymmeniä tuhansia reikiä sisältävän kehruusuulakkeen läpi ja jähmetetään erillisiksi kuiduiksi. Hän patentoi menetelmän vuonna 1884, sai siitä pääpalkinnon Pariisin vuoden 1889 maailmannäyttelyssä ja alkoi rakentaa synnyinkaupunkinsa Besançonin lähelle ensimmäistä tekosilkkitehdasta, joka valmistui 1898 Doubsjoen varrelle Prés de Vaux’hon. Samanlaisia tehtaita perustettiin sitten myös Sveitsiin, Belgiaan, Unkariin, Italiaan ja Britanniaan.
Besançonissa on Chardonnet’n mukaan nimetty ammattikoulu ja Chalon-sur-Saônessa lukio.
Rita Bergman
Rita Tuulikki Bergman (s. 28. elokuuta 1946 Helsinki) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän tuli vuonna 1975 kolmanneksi Lappeenrannan laulukilpailuissa. Hän toimi Sibelius-Akatemian opettajana vuoteen 1990, jolloin hän irtisanoutui ja muutti Saksaan. Hän palasi Suomeen 2005.
Bergman opiskeli laulua Mirjam Helinin oppilaana Sibelius-Akatemiassa ja suoritti siellä kanttori-urkurin ja musiikinopettajan tutkinnot 1969 sekä lauludiplomin 1973. Häntä ovat opettaneet myös Luigi Ricci ja Erik Werba ja hän on osallistunut Gerald Mooren lied-kurssille Tukholmassa. Opintojen jälkeen hän aloitti työuransa Helsingin Matteuksen seurakunnan kanttori-urkurina 1969–1975. Ensikonserttinsa hän piti 1975 Helsingissä. Oopperoissa hän esiintyi pirteänä komediennenä ja lyyrisenä sopraanona esimerkiksi Kansallisoopperan Figaron häiden Susannana ja Savonlinnan oopperajuhlien Taikahuilun Papagenana. Sibelius-Akatemian lehtorina hän työskenteli 1982–1992.
Bergman johti Saksassa Karlsruhen vanhinta mieskuoroa. Hän elätti itsensä Saksassa freelance-laulajana, konsertoi, opetti, esiintyi tilaisuuksissa. Suomeen hän palasi saatuaan Pernajasta vakituisen kanttorin viran. Hän suunnitteli palaavansa Saksaan, mutta käynti jäi lyhyeksi ja hän hän asuu jälleen Suomessa. Hän toimi Lapinjärven suomalaisen seurakunnan vt. kanttorina vuoden 2015 loppuun, jolloin hän muutti Paraisille. Nykyään Bergman asuu ja työskentelee Helsingissä.
Hänen entinen puolisonsa on oopperalaulaja Martti Wallén, jonka kanssa hän oli avioliitossa 1972–1982. Heidän lapsensa ovat baritoni Herman Wallén ja mezzosopraano Ida Wallén.
Mertaniemen voimalaitos
Mertaniemen voimalaitos on Lappeenrannan Suolahdessa sijaitseva Lappeenrannan Lämpövoiman voimalaitos. Mertaniemi 1 on otettu käyttöön vuonna 1975 ja sen sähköteho on 33 MW. Mertaniemi 2 on otettu käyttöön vuonna 1977 ja sen sähköteho on 160 MW. Mertaniemi 1:ssä on yksi kaasuturbiini ja Mertaniemi 2:ssa on kaksi kaasuturbiinia sekä höyryturbiini. Laitoksen kaasuturbiinit ovat vuokrattuna Fingridille nopeaksi reserviksi kantaverkon häiriötilanteisiin.
Voimalaitoksella on viisi kaukolämpökattilaa, jotka ovat yhteisteholtaan 150 MW.
Pekka Koskela (professori)
Pekka Koskela (s. 1960) on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän toimii matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa. Toimikaudella 2010-2014 hän työskenteli Suomen Akatemian nimittämänä akatemiaprofessorina.
Matemaatikkona Koskela on tehnyt joitakin merkittäviä tieteellisiä läpimurtoja. Hän on kehittänyt mm. professori Juha Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa teorian "geometrisen analyysin" käytöstä metrisissä avaruuksissa.
Pekka Koskela väitteli 1990 filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli "Capacity Extension Domains" ja sen ohjaajana oli professori Olli Martio. Sen jälkeen hän on toiminut eri tehtävissä Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Nykyisin hän toimii matematiikan professorina.
Vuosina 2010-2014 Koskela työskenteli Jyväskylän yliopistossa Suomen Akatemian nimittämänä määräaikaisena akatemiaprofessorina.
Matemaatikkona Pekka Koskelan pääasialliset tutkimusalueet ovat kvasikonformikuvaukset, äärellisen väännön kuvausten teoria ja analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on nyttemmin tutkinut myös erilaisia Sobolev-kuvauksia sekä Sobolev-tyypin epäyhtälöitä epäsäännöllisissä ympäristöissä.
Professori Koskela teki huomattavimmat tieteelliset läpimurtonsa 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Tuolloin hän yhdessä professori Juha Heinosen kanssa ratkaisi huomattavan avoimena olleen ongelman niin kutsutun kvasikonformikuvausten teorian alueella. Heinosen ja apulaisprofessori Piotr Hajlaszin kanssa hän on luonut pohjan uudelle matemaattiselle teorialle: analyysi metrisissä avaruuksissa. Hän on sittemmin jatkanut alan tutkimusta.
Akatemiaprofessorina Koskela alkoi aiempien tutkimusalueidensa lisäksi tarkastelemaan erilaisia äärellisen väännön kuvauksia. Äärellisen väännön kuvauksen teoria on nykyisin osa matematiikan perustutkimusta. Koskela on kehittänyt kyseisen alueen teoriaa tutkimusryhmänsä kanssa. Äärellisen väännön kuvauksen käytännön sovellutus on esimerkiksi aineen elastisuuden määrittäminen matemaattisten mallien avulla: lähtövaatimuksina malleissa ovat muun muassa massan häviämättömyyden periaate ja se, että muutoksessa ei saa syntyä reikiä tai halkeamia, eikä aine saa muutoksessa kulkea itsensä läpi. Professori Koskela on tutkinut myös geometrisiä kaarevuuksia ja selvittänyt, miten niitä voi käyttää uusissa yhteyksissä.
Pekka Koskelalta julkaistiin vuosivälillä 1990-2009 yhteensä 110 vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia. Useat näistä ilmestyivät matematiikan tunnetuissa kansainvälisissä julkaisuissa.
Pekka Koskela on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004 lähtien. Tieteellisistä ansioistaan matematiikan alalla Koskela sai 2001 Väisälän palkinnon.
Tasavallan presidentti Sauli Niinistö myönsi itsenäisyyspäivänä 2013 professori Koskelalle Suomen valkoisen ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin.
Pekka Koskela: Capacity Extension Domains (1990). Jyväskylän yliopisto. (Koskelan väitöskirja)
Ivan Aramilev
Ivan Andrejevitš Aramilev (, oikealta sukunimeltään "Zyrjanov", Зыря́нов; 1896 – 11. huhtikuuta 1954 Moskova) oli neuvostovenäläinen kirjailija.
Ivan Aramilev syntyi talonpojan perheeseen luoteis-Uralilla. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja Venäjän kansalaissotaan. Aramilev valmistui Moskovan yliopiston filologisesta tiedekunnasta ja alkoi julkaista teoksiaan 1920-luvun puolivälissä. Romaani "Junost Matveja" (”Matvein nuoruus”, 1941) kuvaa vallankumousta edeltävää Uralia. Aramilevin kertomusten aiheita ovat metsästys ja luonto.
Polina Kalsina
Polina Olegovna Kalsina ("o.s. Medvedeva", , s. 20. maaliskuuta 1989 Nižni Tagil) on venäläinen maastohiihtäjä. Kalsina on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.
Kalsina debytoi maailmancupissa maaliskuussa 2010 Drammenin sprintissä sijoittuen sijalle 29. Näin ollen hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kalsinan paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on seitsemäs tila marraskuussa 2011 Roglan 10 kilometrin yhteislähtökilpailusta.
Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuista Kalsinalla on yksi hopea vuodelta 2012 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui yhdistelmäkilpailussa 14:nneksi.
Phang Ngan lahti
Phang Ngan lahti () on Andamaanienmeren lahti Thaimaassa.
Phang Ngan lahti tunnetaan luonnonkauneudestaan, etenkin Khow-Ping-Kanin, Ko Panyin, Ko Tapun ja Tham Lotin saarista. Alueen kivimuodostumat ovat kuulu nähtävyys.
Lahden ilmasto on trooppisen merellinen. Alueen sademäärät ovat runsaita ja lämpötila korkea ympäri vuoden. Vuosina 1961–1990 keskimääräinen sademäärä vuosittain oli 3 560,5 millimetriä ja 189 sadepäivää. Lämpötila oli 23–32 °C, suhteellinen ilmankosteus 83 prosenttia.
Lahti on lämmin, matala ja ravinteikas, joten siellä elää paljon planktonia. Tämän vuoksi se on monille lajeille hyvä pesimäpaikka.
Alueelle muodostettiin vuonna 1974 Sri Phang Ngan metsäpuisto. Vuonna 1981 suojelualue nostettiin kansallispuistoksi ja nykyinen Ao Phang-ngan kansallispuisto perustettiin. Kansallispuiston pinta-ala on 400 neliökilometriä ja se on Thaimaan laajin alkuperäistilassa säilynyt mangrovemetsä. Yli 80 prosenttia puistosta on Andamaanienmerta. Puistossa on yli 42 saarta. Alueella elää 120 eri lintulajia, 27 nisäkäslajia, 26 matelijalajia, 24 kalalajia, 15 rapulajia, 14 katkarapulajia ja neljä sammakkolajia.
Miki Kuusi
Mikko "Miki" Kuusi (s. 25. syyskuuta 1989 Helsinki) on suomalainen startup-yrittäjä. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut perustamansa teknologiayritys Woltin toimitusjohtajana.
Kuusi tunnetaan yhtenä kasvuyritystapahtuma Slushin perustajista. Hän toimi tapahtuman toimitusjohtajana vuodesta 2011 vuoteen 2015, jolloin hän siirtyi kokonaan Woltin pariin. Aiemmin Kuusi on työskennellyt muun muassa peliyhtiö Supercellillä liiketoiminta-analyytikkona.
Wired nimesi syyskuussa 2015 Kuusen Euroopan sadan vaikutusvaltaisimman teknologiavaikuttajan listan sijalle 32. Kuusi nimettiin myös tammikuussa 2016 talouslehti Forbesin 30 merkittävimmän alle 30-vuotiaan kuluttajateknologia-alan vaikuttajan joukkoon.
Ko Tapu
Ko Tapu () on saari Phang Ngan lahdella Thaimaassa. Se näkyy elokuvassa "007 ja kultainen ase" (1974), minkä myötä saaresta tuli nähtävyys. Ko Tapu on erikoisen muotoinen, sillä se levenee ylöspäin. Saaren läheisyyteen meneminen on kielletty.
Saaren nimi tarkoittaa naulasaarta. Sen vieressä sijaitsee toinen turistikohde, Khow-Ping-Kanin saari. Kumpikin saari tunnetaan nimellä ”James Bond Island”.
Even Northug
Even Northug (s. 26. syyskuuta 1995) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Strindheim IL:ää. Northug on saavuttanut parhaat tuloksensa sprinttikisoissa.
Northug kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 11. maaliskuuta 2015 Drammenissa perinteisen hiihtotavan sprintissä, jossa hänen sijoituksensa oli 47:s. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti oltuaan vastaavassa kilpailussa vuotta myöhemmin kahdeksas.
Skandinavia Cupissa Northug on saavuttanut kaksi palkintopallisijaa. Hän oli kolmas perinteisen hiihtotavan sprintissä Joulumäessä 24. helmikuuta 2015 ja voitti vastaavan kilpailun Östersundissa 9. tammikuuta 2016.
Northug oli mukana juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014. Hänen ainoa kilpailumatkansa oli vapaan hiihtotavan sprintti, jossa hän sijoittui yhdeksänneksi.
Northugin vanhemmat veljet Petter Northug (s. 1986) ja Tomas Northug (s. 1990) ovat myös hiihtäjiä.
Stepan Zlobin
Stepan Pavlovitš Zlobin (, 24. marraskuuta 1903 Moskova – 15. syyskuuta 1965 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Stepan Zlobin valmistui kirjallisuus- ja taideinstituutista ja työskenteli opettajana. Hän julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1924. Zlobin tunnetaan parhaiten yksityiskohdiltaan todenmukaisista historiallisista romaaneistaan. Niistä "Salavat Julajev" (1929, uudistetut versiot 1941 ja 1953) kuvaa baškiirien vapaustaistelua 1700-luvun lopussa. Romaanin "Ostrov Bujan" (”Bujanin saari”, 1948) aiheena on Pihkovan alimpien kansankerrosten kapina vuonna 1650. Stepan Razinin johtamasta talonpoikien kansannoususta kertova romaani "Stepan Razin" (1951) sai Stalin-palkinnon. Zlobin oli toisen maailmansodan aikana vähän aikaa sotavankina. Kokemuksiensa pohjalta hän kirjoitti vankileirikuvauksen "Propavšie bez vesti" (”Kadonneet”, 1962).
Kati Sulin
Kati Sulin on digitaalisen liiketoiminnan ammattilainen ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän on DNA:n markkinointi- ja online-liiketoimintayksikön johtaja.
Kati Sulin on valmistunut Jyväskylän yliopistosta, jossa hän opiskeli muun muassa multimediamarkkinointia. Uransa hän aloitti vuonna 1998 Siemensillä viestintäassistenttina, minkä jälkeen hän siirtyi vuonna 1999 Nokiaan, jossa hän pääsi ensimmäistä kertaa tekemisiin digitaalisen markkinoinnin kanssa työsään brändimanagerina. Nokian jälkeen Sulin työskenteli vuosina 2001-2006 Helsingin Sähköisessä Toimistossa.
Vuonna 2007 hän siirtyi Hill&Knowltonille, jossa häne nimitettiin vuonna 2009 strategiajohtajaksi yrityksen euroopanlaajuiseen digitaalisen viestinnän ryhmään.
Konsulttivuosien jälkeen Sulin siirtyi Fazerin online- ja mediajohtajaksi. Vuonna 2012 hän kirjoitti kirjan Digimakupaloja, joka kertoo, mitä hänen työssään Fazerilla tapahtui ensimmäisten 100 päivän aikana. 
Sulin oli yksi yhdeksästä asiantuntijasta, joka kertoi Mainostajien liiton vuonna 2013 julkaisemassa Digin mitalla -käsikirjassa, miten mittaamisessa ja markkinoinnin tehostamisessa onnistutaan.
Syyskuussa 2014 Sulin aloitti Sanoman omistaman Head Office Finlandin toimitusjohtajana.
Tammikuussa 2016 Sulin aloitti DNA:n online-liiketoiminnan johtajana, tittelillä Chief Digital Officer. Hänen tärkeimpiin tehtäviinsä kuuluvat online-myynnin ja digitaalisen markkinoinnin kehittäminen, itsepalvelun parantaminen sekä sosiaalisen median ja markkinointiautomaation hyödyntäminen.
”Digijohtaja johtaa digitaalisten palveluiden kehitystä asiakaslähtöisesti ja auttaa organisaatioin jäseniä ymmärtämään muutosta. Suuri osa johtamisesta on ihmisten odotusten hallintaa, jotta organisaatio ymmärtää, mitä digitaalisaatio käytännön työssä tarkoittaa ja millä aikataululla”, Sulin kuvasi työtään talvella 2016.
Talouselämän haastattelussa helmikuussa 2016 Sulin kuvaili uransa punaisena lankana digitaalisuutta ja sitä, että projektiluonteinen muutosjohtaminen innostaa häntä.
Vuosina 2012-2014 Sulin toimi Mainostajien Liiton digiryhmän puheenjohtajana.
Sulin toimii omistaja-asiakkaiden edustajana LähiTapiola Keskinäisen Henkivakuutusyhtiön hallituksessa vuosina 2016 –2018.
Sulin innostui teknologiasta insinööri-isänsä innoittamana. Hänen omaan perheeseensä kuuluu mies ja kaksi lasta. Hän harrastaa naisvoimistelua ja mökkeilyä.
Skandinavia Cup 2013–2014
Skandinavia Cup 2013–2014 oli maastohiihtokilpailu Skandinavia Cupin kilpailukausi, joka käsitti 13 osakilpailua. Kilpailupaikkoina olivat Vuokatti Suomessa, Skellefteå ja Piitime Ruotsissa, Meråker Norjassa, Madona Latviassa ja Otepää Virossa.
Kokonaiskilpailun voitti miehissä Norjan Simen Østensen ja naisissa Norjan Kathrine Rolsted Harsem.
Niskoslampi
Niskoslampi on Pirkanmaalla Kihniössä Niskoksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Niskoslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 850 metriä, leveys 750 metriä ja sen pinta-ala on 36 hehtaaria. Se sijaitsee Niskoksen kylässä peltojen keskellä. Sen suurin tulo-oja on Launosluoma, joka laskee Launoslammesta ja tuo soiden ja turvetuotantoalueiden vettä. Eteläpäähän laskeva oja tuo Iso Kivinevan ja sen lähisoiden vettä. Länsipäähän laskeva oja on Sikokankaan soiden laskuoja. Niskoslammen oma Nerkoonjärveen laskeva laskuoja on oikeastaan kanava, koska järvien vedenpinnat ovat yhtä korkealla. Niskoslampi on kaksiosainen lampi, jossa pohjoisallas on 720 metriä pitkä ja 520 metriä leveä. Eteläisen altaan mitat ovat 850 metriä ja 250 metriä ja siihen johtaa 150 metriä leveä salmi. Altaan itäistä osaa kutsutaan Haaralahdeksi. Salmen vasen ranta on Kipotosniemi ja sen edustalla on salmessa kaksi saarta. Toisen saaren nimi on Sikkasaari ja se on 40 metriä pitkä. Toinen saari on nimetön, mutta se on lähes yhtä suuri. Lampi on matala ja vain puolet sen pohjoisosan pinta-alasta on yli 1,5 metriä syvää. Syvin kohta on 2,8 metriä. Eteläosan syvin kohta on 0,8 metriä. Rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä. Sen rannan läheisyydessä sijaitsee yhdeksän maatilaa ja niiden pellot. Vain Haaralahden perukka ja Launosluoman suu ovat suota. Rannoille on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Kaikille asunnoille johtaa tiet yhdystieltä 3350 ja 3352.
Vapo aikoo kunnostaa Launoslammen, Niskoslammen ja Nerkoonjärven Viinamäen lahden ruoppaamalla niistä turvetuotannossa syntyneitä sedimenttejä pois.
Nerkoojärvi laskettiin 1930–1940-lukujen vaiheessa ja järvenlaskussa vedenpinta aleni 70–80 senttimetriä. Koska Niskoslammen ja Nerkoojärven vedenpinnat ovat nykyäänkin yhtä korkealla, ovat ne todennäköisesto olleet sitä myös ennen pinnanlaskua. Pinnanlaskun vaikutukset erottaa vertaamalla Kihniön vanhaa 1800-luvun pitäjänkarttaa nykykarttoihin. Vähäisen pinnanlaskun vaikutuksia huomaa parhaiten vertaamlla vanhaa Haaralahden rantaviivan kulkua nykyiseen. Pitäjänkartassa lammen nimi kirjoitettiin "Niskaslampi".
Launoslampi (Kihniö)
Launoslampi on Pirkanmaalla Kihniössä Niskoksessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Launoslampi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Se sijaitsee suolla peltoalueen reunalla. Siihen laskee kolme ojaa, joista yksi tuo idästä Pahkanevan turvetuotantoalueen ja toinen pohjoisesta Aitonevan metsien ja Rooppisuon vettä lampeen. Lammen laskuoja on nimeltään Launosluoma ja se laskee 1,3 kilometrin päässä ensin Niskoslampeen ja sen jälkeen Nerkoonjärveen. Rantaviivan pituus on 750 metriä eikä rannoille ole rakennettu mitään. Yhdystie 3352 ohittaa sen 300 metrin päästä, mutta lammelle ei johda teitä.
Vapo aikoo kunnostaa Launoslammen, Niskoslammen ja Nerkoonjärven Viinamäen lahden ruoppaamalla niistä turvetuotannossa syntyneitä sedimenttejä pois.
The Peninsula Hong Kong
The Peninsula Hong Kong on hotelli Hongkongissa Kiinassa. The Peninsula Hong Kong perustettiin vuonna 1928, ja se on Hongkongin vanhin hotelli. Hotelli tunnetaan Rolls-Royceistaan, joita sillä on ollut vuodesta 1970 lähtien, kun se osti seitsemän Silver Shadow -mallin autoa. Hotellin autot ovat suosittu nähtävyys, ja ne näkyivät James Bond -elokuvassa "007 ja kultainen ase" vuonna 1974.
Hirvijärvi (Kihniö)
Hirvijärvi on Pirkanmaalla Kihniössä ja Parkanossa Hirviperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Parkanonjärven alueeseen. Hirvijärvi on osa Nerkoonjärven valuma-aluetta.
Järven pituus on 1,4 kilometriä, leveys 550 metriä ja sen pinta-ala on 31 hehtaaria. Se sijaitsee Kihniön ja Parkanon välisellä rajalla Parkanon Hirviperällä, joka on suoperäistä metsämaata. Aivan järven vieressä sijaitsevat Hirvinevan ja Kirjasnevan turvetuotantojalueet. Järven ympäristö on tiheästi ojitettua suota, josta osa Selkänevan ja Vähä Saarinevan suo-ojista laskee suoraan järveen. Itäpuolelta Kirjaslammen vedet kulkeutuvat Hirvijärveen. Järven oma laskioja on Hirvijoki, joka laskee 7 kilometrin jälkeen Nerkoonjärven hirvilahteen. Hirvijärven rantaviiva on 3,8 kilometriä pitkä. Järven länsiranta on kovaa metsämaata, mutta muuta rannat ovat metsäistä suota tai avosuota. Rannoille tai rannan läheisyyteen on rakennettu alle kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdysteiltä 13357, joka erkanee Etelä-Nerkoossa valtatiestä 23. Kuntien välinen raja ylittää mutkakisena järven Pettuvuoren pohjoispuolelta siten, että yli puolet jää Parkanon puolelle.
Vanhasta 1800-luvun pitäjänkartasta näkyy, kuinka järven laskuojan ympäristö on avattu niityiksi ja on jonkin talon nautintaa. Samat merkinnät koskevat Kirjaslammen laskuojaa, joka laskee Hirvijärven itärantaan.