hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anna Kaitila
Anna Augusta Helena Kaitila, o.s. Forsgren (12. heinäkuuta 1876 Korpilahti – 17. marraskuuta 1959 Orimattila ) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.
Kaitilan vanhemmat olivat kanttori-urkuri Viktor Teodor Forsgrén ja Edla Augusta Silfvenius ja puoliso vuodesta 1902 Teuvo Kaitila. Anna Kaitila toimi kansakoulunopettajana 1895–1904 ja oli viimeksi opettajana Orimattilan Kaitalassa 1900–1904. Hän oli Orimattilan kunnanvaltuuston jäsen 1933–1957 ja toimi Helsingin Sanomien ja Etelä-Suomen Sanomien paikallisena avustajana. Hän avusti pitkään myös Nuori Suomi -albumia.
Kaitila oli Orimattilan Marttayhdistyksen puheenjohtajana yli 50 vuotta. Hän toimi aktiivisesti Kansallisessa Edistyspuolueessa ja oli muun muassa puolueen kansanedustajaehdokkaana.
Sarapeukaloinen
Sarapeukaloinen ("Cistothorus platensis") on hyvin laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tavattava peukaloisiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan sarapeukaloinen on noin 9,5–11 cm ja on pienin Pohjois-Amerikassa tavattava peukaloislaji. Lajin ulkonäkö vaihtelee suhteellisen paljon alueittain, mutta yleisväritykseltään laji on selästään ruskea. Selässä ja päässä on tummempia viiruja.Viirujen tiheys, leveys vaihtelevat huomattavasti alalajeittain. Vatsa on väritykseltään valkoinen tai okranruskea.
Sarapeukaloista tavataan hyvin laajalla alueella Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Lajin elinalue ulottuu Pohjois-Amerikassa Kanadasta Yhdysvaltojen Itärannikolle ja Meksikoon. Yhdysvalloissa laji muuttaa talveksi etelämmäksi. Etelä-Amerikassa lajia tavataan Andeilla alueella, joka ulottuu Venezuelasta, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun kautta Boliviaan. Lisäksi lajia tavataan Chilen, Argentiina ja Uruguayn alangoilta, Falklandsaarilta, osasta Brasiliaa ja Guayanasta. Sarapeukaloisen elinympäristöä ovat suoalueiden ruohikot ja kaislikot. Yleensä lajia ei kuitenkaan tavata osmankäämejä kasvavilta soilta tai alueilta, joissa on syvää seisovaa vettä. Talvisin lajia voi tavata myös hieman kuivemmilta seuduilta.
Sarapeukaloiset ovat arkoja lintuja, jotka viettävät piileskelevää elämää saraikossa ja kuullaan useammin kuin nähdään. Häirittynä laji juoksee maata pitkin karkuun. Hermostuneena se keikuttaa pyrstöään ylös ja alas sekä liikuttaa siipieään hyvin nopeasti.
Yhdysvalloissa linnut saapuvat pesimäalueelleen toukokuussa ja aloittavat pesimisen kesäkuussa. Pesimäkausi kestää syyskuulle. Koiraat pesivät usein kahden tai useamman naaraan kanssa samanaikaisesti. Linnut puolustavat hyvin aggressiivisesti reviiriään ja voivat tuhota lähellä sijaitsevat muiden sarapeukaloisten ja myös muiden lintulajien pesät. Lajilla on pesimäkauden aikana kaksi tai jopa kolme pesuetta. Naaras munii 6–7 valkoista munaa, joita vain se hautoo. Myös poikasten ruokinta hyönteisillä ja hämähäkeillä jää pääosin naaraiden vastuulle. Munien hautominen kestää noin kaksi viikkoa.
Sarapeukaloisten ravinto koostuu hyönteisistä ja hämähäkkieläimistä.
HMCS Margaree
HMCS Margaree (viirinumero H49) oli Kanadan laivaston River-luokan hävittäjä, joka oli alun perin Britannian Kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä "HMS Diana". Alus palveli toisessa maailmansodassa.
Kanadan hallitus aloitti keskustelun 25. kesäkuuta 1940 uponneen "HMCS Fraserin" korvaamisesta. "Diana" oli huollettavana telakalla Lontoossa, kun sen siirto Kanadalle vahvistettiin. Alus poistettiin Kuninkaallisen laivaston palveluksesta ja se siirrettiin 6. syyskuuta 1940 Kanadan laivastolle nimellä "HMCS Margaree".
"Margaree" päätti lokakuun alussa koulutuksensa ja se lähti 17. lokakuuta Londonderrystä Pohjois-Irlannista liitettynä saattueeseen OL8. Alus oli saattueen ainoa suoja ennen sen liittymistä suurempaan saattueeseen Halifaxin matkaa varten.
Alus törmäsi 22. lokakuuta rahtialus "MV Port Fairyn" kanssa, jolloin hävittäjä upposi vieden mukanaan 142 henkeä aluksen päällikkö mukaan lukien. Rahtialus pelasti 42 henkeä.
Sheila Mello
Sheila Chesed de Almeida Mello (São Paulo, 23. heinäkuuta 1978) on brasilialainen tanssija, näyttelijä ja malli. Hän oli tunnettu sekä klassisen baletin että nykytanssin esittäjänä ennen liittymistään vuonna 1998 "É o Tchan" -ryhmään, jossa korvasi ryhmästä eronneen Carla Perezin.
Sheila Mello on esiintynyt elokuvissa "Segurança Nacional" (2007) ja "Alphaville 2007 d.C." (2007).
Vladimir Brežnev
Vladimir Brežnev (5. maaliskuuta, 1935, Moskova, Neuvostoliitto – 20. maaliskuuta 1996) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Brežnev oli pelipaikaltaan puolustaja, ja kätisyydeltään vasenkätinen. Brežnev pelasi Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa kansainvälisiä otteluita kahdeksan kauden aikana yhteensä 57 ottelua, joissa hän teki 17 maalia. Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa Brežnev pelasi vuosina 1961, 1965 ja 1966. Seuratasolla hän edusti kahta ensimmäistä kautta lukuun ottamatta TsSKA Moskova -jääkiekkoseuraa, pelaten 350 ottelua tehden niissä 45 maalia. Brežnev valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän jääkiekkoilun kunniagalleriaan vuonna 1965.
The Definitive Collection (Sammy Davis Jr.)
The Definitive Collection on Sammy Davis Jr.:n kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Se sisältää hänen kaikki suosituimmat hittinsä kolmelta vuosikymmeneltä.
The Definitive Collection
The Definitive Collection on useiden eri artistien kokoelmalevyjen nimi:
Who’s That Girl (elokuva)
Who’s That Girl on James Foleyn ohjaama yhdysvaltalainen screwballkomediaelokuva vuodelta 1987. Sen pääosissa olivat Madonna ja Griffin Dunne. Se on uusi versio Howard Hawksin klassikkokomediasta "Hätä ei lue lakia" (1938).
Elokuvan soundtrack on "Who’s That Girl".
Erkki Huhtamo kuvasi elokuvaa ensi-illan jälkeen Filmihullussa degeneroituneeksi toisinnoksi 1930-luvun screwball-komediasta. Hänen mielestään elokuva oli ”veltosti ”ohjattu”” ja ”kehnosti näytelty.
Tapani Maskulan arvostelu elokuva televisioesityksen yhteydessä 1992 oli myönteinen. Hän kirjoitti: ”Mitä enemmän teoksiin tulee ajallista etäisyyttä, sitä selvemmin ne paljastavat ansionsa pinnallisten muotikuohujen alta.” Hän piti sitä ”riemastuttavana” versiona "Hätä ei lue lakia" -elokuvasta. Hän valitti kuitenkin, ettei kaikkia hauskoja oivalluksia pystytä kytkemään tyydyttäväksi kokonaisuudeksi.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen teilaa elokuvan erittäin kevyeksi komedianlatuskaksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.
Nils-Arvid Bringéus
Nils-Arvid Bringéus (s. 1926) on Lundin yliopiston kansatieteen emeritusprofessori ja Ruotsin kirkon pappi.
Štšutšinsk
Štšutšinsk () on kaupunki Kazakstanin pohjoisosassa Akmolan alueella. Se on Štšutšinskin piirin keskus. Vuonna 1998 kaupungin asukasluku oli 47 900. Štšutšinsk on ollut kaupunki vuodesta 1939.
My Enemy
My Enemy on yhdysvaltalaisen, 1980-luvulla maailmanmaineeseen nousseen glam metal -yhtye Skid Row’n single vuodelta 1995. Se on ensimmäinen singlejulkaisu yhtyeen kolmannelta studioalbumilta, "Subhuman Racelta". Nimikappaleen ovat kirjoittaneet rumpali Rob Affuso, basisti Rachel Bolan ja kitaristi Scotti Hill. Kappale on julkaistu myös kokoelmalla "". Tuohon versioon kappaletta oli kuitenkin paranneltu ja miksattu.
Omatoimivaihtari
Omatoimivaihtari on opiskelija, joka suorittaa korkeakoulututkintoa kotimaansa oppilaitoksessa ja lähtee ulkomaille määräaikaisesti opiskelijavaihtoon omatoimisesti. Tällöin opiskelija järjestää opiskelupaikan itse. Omatoiminen vaihtopaikan järjestäminen tekee opiskelijasta omatoimivaihtarin (kansainvälinen termi ”free-mover”).
Suomessa omatoimivaihtareita koskevat samat opintosuunnitelmaa ja hyväksilukua sekä opintojen tasoa ja määrää koskevat säännöt kuin muitakin väyliä vaihtoonlähdössään hyödyntäviä opiskelijoita. Muita opiskelijavaihdon väyliä ovat esimerkiksi Erasmus-ohjelma ja Nordplus sekä korkeakoulujen väliset kahdenväliset vaihtosopimukset.
Omatoimisesti ulkomaille lähtevä opiskelija voi valita kohteensa vapaasti, mutta joutuu yleensä hoitamaan käytännön järjestelyt, hakuprosessin ja rahoituksen itsenäisesti. Opiskelija ottaa itse suoraan yhteyttä toivomaansa yliopistoon ja tiedustelee mahdollisuutta hakea määräaikaista opiskeluoikeutta vaihto-ohjelmien ulkopuolella. Omatoimivaihtaruus muistuttaa opiskelijavaihtoa sikäli, että opinnot on yleensä mahdollista hyväksilukea suomalaisessa korkeakoulussa suoritettavaan tutkintoon edellyttäen, että asiasta on etukäteen sovittu oman korkeakoulun kanssa.
Omatoimivaihtareiksi luetaan myös ulkomaan opintoja välittävien organisaatioiden, kuten Asia Exchangen ja Kilroy Educationin, kautta opiskelemaan lähtevät henkilöt. Nämä organisaatiot toimivat linkkeinä opiskelijoiden ja valikoitujen vastaanottavien yliopistojen välillä helpottaen opiskelijoiden ulkomaille lähtöä. Lähettävän korkeakoulun näkökulmasta näidenkin organisaatioiden kautta ulkomaille lähtevät opiskelijat eivät osallistu korkeakoulun omiin vaihto-ohjelmiin vaan järjestävät opiskelupaikkansa itse. Näin ollen kyseiset opiskelijat ovat omatoimivaihtareita.
Korkeakouluopiskelu on maksullista lähestulkoon joka puolella maailmaa pohjoismaita lukuun ottamatta. Ulkomaiset korkeakoulut perivät useimmiten lukukausimaksuja niin paikallisilta kuin ulkomaisiltakin opiskelijoilta. Omatoimivaihtarin tulee varautua lukukausimaksuihin ja niiden kattamiseen kokonaan tai osittain voi anoa ns. free mover –stipendejä lähes kaikissa Suomen korkeakouluissa. Lisäksi stipendejä voi anoa myös eri säätiöiltä ja rahastoilta. Kela maksaa korotettua ulkomaan opintotukea opintojen edetessä suunnitellusti.
Breakin’ Down
Breakin’ Down on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtye Skid Row’n toinen singlejulkaisu yhtyeen kolmannelta studioalbumilta, "Subhuman Racelta". Kappale on elokuvan "Paholaisarmeija" soundtrackilla. Singlestä on julkaistu kolme painosta.
Into Another
Into Another on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtyeen, Skid Row'n singlejulkaisu vuodelta 1995. Kappale on kolmas singlejulkaisu yhtyeen kolmannelta studioalbumilta, "Subhuman Racelta". Kappale oli yhtyeen viimeinen singlejulkaisu ennen yhtyeen hajoamista vuonna 1996. Vuonna 1999 uudelleenkasattu yhtye on julkaissut vain kaksi singleä. Tämä single on myös viimeinen, jolla laulaa Sebastian Bach.
Oleydong Sithsamerchai
Oleydong Sithsamerchai (Thaimaaksi โอเล่ห์ดง ศักดิ์เสมอชัย) (synt 17. heinäkuuta 1985 Bankok) on Thaimaalainen korsisarjan nyrkkeilijä. Urallaan Sithsamerchai on voittanut WBC-liiton mestaruuden.
Sithsamerchai debytoi ammattikehässä vuonna 2002. Vuonna 2007 Sithsamerchai voitti WBC-liiton haastajaottelussa Omar Soton ja pääsi haastamaan mestari Eagle Den Junlaphan, jonka voitti kaikin tuomariäänin. Mestaruutta Sithsamerchai puolusti 11 kertaa onnistuneesti kunnes hävisi vasta seitsemättä ammattinyrkkeilyotteluaan otelleelle Kazuto Iokalle teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä. Tämän jälkeen Sithsamerchai ei ole päässyt suurten liittojen mestaruusotteluihin.
Maja Wasander
Ester Maria Hjelt, kirjailijanimeltään Maja Wasander (23. marraskuuta 1885 Vaasa – 29. tammikuuta 1960 Helsinki), oli suomenruotsalainen psykologi ja nuortenkirjailija.
Hjeltin isä oli professori Hjalmar Hjelt ja äiti Hedvig Forsblom. Hänellä oli ottolapsi Ingmar. Hjelt tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian maisteriksi 1910. Filosofian lisensiaatiksi hän valmistui Åbo Akademista 1930 ja väitteli 1948. Hän opiskeli psykologiaa muun muassa Saksassa, ja hän oli merkittävä soveltavan psykologian pioneeri Suomessa. Hjelt työskenteli 1922–1927 työntekijöiden valintatestejä suorittaneessa Valtionrautateiden psykoteknillisessä laboratoriossa ja myöhemmin muun muassa Åbo Akademin sovelletun sielutieteen dosenttina vuodesta 1947. Hän toimi myös opettajana ja ammatinvalinnanohjaajana muun muassa Turussa, Inkoossa ja Helsingissä.
Uransa alkuvuosina Hjelt toimi opettajana Porvoossa ja Turussa.
Silkkitilhet (suku)
Silkkitilhet ("Ptilogonys") on silkkitilhien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Silkkitilhien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Luettelo esteratsastuksen Suomen-mestareista
Tämä on luettelo esteratsastuksen Suomen-mestareista vuodesta 1949 alkaen.
Alkumetsä
Alkumetsä () on Robert Holdstockin fantasiaromaani, joka julkaistiin vuonna 1984. Se on myös samannimisen kirjasarjan ensimmäinen teos. Kirjan tapahtumat sijoittuvat ikivanhaan ja salaperäiseen Ryhopen metsään, jossa asuu myyttisiä alkuolentoja. Romaani on suomennettu vuonna 1985.
William Schallert
William Joseph Schallert (6. heinäkuuta 1922 Los Angeles, Kalifornia – 8. toukokuuta 2016 Pacific Palisades, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän työskenteli pitkällä urallaan sekä elokuvissa että televisiossa. Hän toimi Screen Actors Guildin puheenjohtajana vuosina 1979–1981 ja oli vuonna 1980 ehdolla Daytime Emmy -palkinnon saajaksi.
Elokuviin, joissa Schallert esiintyi, lukeutuvat "Speedway – vauhtihullut" (1968) ja "Colossus – koneiden valta" (1970).
Schallert opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa. Hänen isänsä, Edwin Schallert, kirjoitti näyttämötaiteesta "Los Angeles Timesiin". Schallert oli vuodesta 1949 naimisissa Rosemarie Diann Waggnerin kanssa. Parilla oli neljä lasta.
The Invite
The Invite on Emmin neljäs albumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2009.
Albumin nimikkokappaleesta "The Invite" kuvattiin musiikkivideo.
Kaikki kappaleet säveltäneet Emmi ja Antti Vuorenmaa, sanoittanut Emmi sekä sovittanut Vuorenmaa, ellei toisin mainittu.
Tyson Ballou
Tyson Brett Ballou (s. 14. marraskuuta 1976 Garland, Texas) on yhdysvaltalainen miesmalli. Ballou aloitti mallin uransa 15-vuotiaana poseeramalla lehdissä ja esiintymällä muotinäytöksissä Texasissa. Muutettuaan New Yorkiin hän työskenteli Ford Models -mallitoimiston palveluksessa. Myöhemmin Ballou siirtyi IMG-mallitoimistoon, jonka kautta hän onnistui luomaan itselleen menestyksekkään uran. Ballou on työskennellyt tunnettujen muotitalojen kuten Calvin Kleinin, Tommy Hilfigerin, Giorgio Armanin ja Dolce & Gabbanan mainoskampanjoissa.
DFDS Seaways
DFDS Seaways on DFDS A/S-konserniin kuuluva osa-alue, jonka päätehtävänä on harjoittaa konsernin laivaliikennettä. Yksikkö syntyi nykymuotoonsa, kun 13. heinäkuuta 2010 alkaen siihen yhdistettiin vanhojen matkustajatoimintojen (entinen DFDS Seaways) lisäksi DFDS Tor Line, DFDS LISCO sekä Norfolkline. Sitä ennen DFDS Seaways oli lähinnä konsernin matkustajaliikennettä harjoittava yksikkö, joskin myös esimerkiksi DFDS LISCO oli myös omana toimintayksikkönään myynyt aluksilleen matkustajapaikkoja.
DFDS Seawaysin historia voidaan jäljittää vuoteen 1866, kun DFDS A/S aloitti toimintansa. Kautta aikojen yhtiöllä on ollut käytössään matkustaja-aluksia, ja jo 1960-luvulla DFDS omisti useita matkustaja-autolauttoja. Toimintaa kiihdytti entisestään 1980-luvulla ruotsalaisen Tor Linen osto sekä saksalaisen Prinz Linienin osto, sillä molemmat yhtiöt omistivat useita matkustaja-autolauttoja. 1980- ja 1990-luvuilla ns. "ropax"-alusten määrä oli suurimmillaan.
Laivastoa tosin supistettiin reilusti 2000-luvulla, osana yhtiön hanketta pienetää laivaston keski-ikää. Vuosina 2001-2007 yhtiö myi huikeat 27 alusta, joista viisi oli matkustaja-aluksia. Tuona saneerausaikana yhtiöstä liikkui villejä huhuja, joiden mukaan koko matkustajadivisioonasta oltaisiin hankkiutumassa eroon.
Mutta koska kyseessä oli laivaston keski-iän kohotus, asiaan kuului myös uudempien alusten osto. Kaikki vanhat myytiin, jäljelle jäi vain vuonna 1990 Silja Lineltä ostettu M/S Queen of Scandinavia ja vuonna 1994 Kroatiassa rakennettu M/S Crown of Scandinavia, Eurowayn käsiin jäänyt uudisrakenne.
Vuonna 2001 DFDS osti perinteisen aluksen, Rederi AB Sliten entisen Athenan. Athenasta tuli M/S Pearl of Scandinavia ja se asetettiin liikennöimään Kööpenhaminan ja Oslon välille (vuoteen 2006 asti Kööpenhamina-Oslo-linjan laivat pysähtyivät myös Helsingborgissa), Crown of Scandinavian pariksi, korvaten jo vanhaksi käyneen Queen of Scandinavian.
Vuonna 2006 DFDS hankki Brittany Ferriesiltä Val De Loire-aluksen, ja nimesi sen M/S King of Scandinaviaksi. Se meni liikenteeseen IJmuidenin ja Newcastlen välille. Samana vuonna DFDS Seaways hankki aluksen sisaren, kun Fjord Line joutui talousongelmissaan myymään Fjord Norway-aluksen. Fjord Norwaysta tuli M/S Princess of Norway, ja nykyisin se liikennöi IJmuidenin ja Newcastlen välillä yhdessä sisarensa kanssa.
Syyskuussa 2008 DFDS lakkautti Bergen – Haugesund – Stavanger-linjansa ja siinä samassa myös Queen of Scandinavia jäi työttömäksi.
DFDS ilmoitti joulukuussa 2009 ostavansa Norfolk Linen kokonaisuudessaan Maersk-varustamolta. Sen seurauksena DFDS järjesteli oman yhtiönsä toimintaa uudelleen, ja 13.07.2010 alkaen sen toiminta jaettiin vain kahteen yksikköön, jossa laivaliikenne koottiin DFDS Seawaysiin sekä muut logistiikka- ja rahtitoiminnot DFDS Logisticsiin. Tuolloin DFDS Seawaysistä tuli osa laajempaa yksikköä, johon yhdistettiin myös DFDS Tor Line, DFDS LISCO sekä Norfolk Line. Kaikki vanhat nimet sekä brändit tullaan korvaamaan uudella DFDS Seaways-brändillä.
Brian Levinson
Brian Matthew Levinson (s. 27. lokakuuta 1982) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki ensimmäisen elokuvaesiintymisensä "Predator 2:ssa" (1990). Sittemmin hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa "Matilda ja lasten kapina" (1996) Michael Wormwoodin roolissa. Hän ei ole enää aikuisiällään työskennellyt elokuvissa.
Keef Hartley Band
Keef Hartley Band oli 1960-luvun lopulla perustettu jazzrockyhtye, jonka keulakuva oli Keef Hartley.
Keef Hartley perusti nimeään kantavan yhtyeen, jonka ensimmäinen pitkäsoittolevy "Halfbreed" ilmestyi vuonna 1969. Yhtyeeltä ilmestyi vielä viisi albumia ennen hajoamista vuonna 1972: "Battle Of NW6" (1970), DERAM SML1054), "The Time Is Near" (1970, DERAM SML1071), "Overdog" (1971, DERAM SDL2), "Little Big Band" (1971, DERAM SDL4) ja "Seventy Second Brave" (1972, DERAM SDL9).
Yhtyeen alkuperäiskokoonpano oli: Keef Hartley, rummut; Miller Anderson, kitara ja laulu; Gary Thain, basso; Peter Dines, urut ja Spit James, kitara. Myöhemmin yhtyeessä soittivat muun muassa Mick Weaver, urut; Henry Lowther, trumpetti, viulu; Jimmy Jewell, saksofoni; Johnny Almond, huilu; Jon Hiseman ja Harry Beckett.
Keef Hartley Band oli yksi harvoista brittibändeistä, joka esiintyi Woodstockin festivaaleilla 1969. Yhtyeen musiikkia on verrattu Colosseumiin, Blood, Sweat and Tearsiin ja Chicagoon. Keef Hartley itse oli aikaisemmin soittanut muun muassa John Mayall & the Bluesbreakersissa.
Timo Antila
Timo Antila (s. 22. syyskuuta 1980 Jurva) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Jurvan Urheilijoita ja häntä ovat valmentaneet isänsä Erkki Antila ja Heikki Ikola.
Antila sijoittui junioreiden MM-kilpailuissa Hochfilzenissä 2000 viestissä neljänneksi ja pikamatkalla seitsemänneksi. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pokljukan MM-kisoissa 2001 hän kuului viidenneksi sijoittuneeseen Suomen viestijoukkueeseen. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli pikamatkalla 19:s, 12,5 km:n takaa-ajossa 32:s ja 20 km:n matkalla 41:s. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän kuului kuudenneksi sijoittuneeseen Suomen sekaviestijoukkueeseen. Maailmancupissa hän on ollut parhaimmillaan neljästoista Ruhpoldingin pikakilpailussa kaudella 2003–2004.
Antila oli 41:s Vancouverin olympialaisissa 2010 kymmenen kilometrin pituisessa sprinttikilpailussa ja 52:s 12,5 kilometrin pituisessa takaa-ajossa.
Toivo parasta ja pelkää pahinta
Toivo parasta ja pelkää pahinta on rap-artisti Petoksen 14. huhtikuuta 2010 julkaistu studioalbumi. Se julkaistiin 3rd Rail Musicin kautta.
Albumi nousi ilmestymisviikollaan (16/2010) Suomen virallisen albumilistan sijalle 48. Erikoisliikkeiden myyntiä mittaavalla Rumban albumilistalla levy nousi samalla viikolla sijalle 6.
Albumin kappaleesta "Synkkä Sörkka" julkaistiin musiikkivideo lokakuussa 2009. Videolla zombiet kulkevat pitkin Helsinkiä ja käyvät vartijan kimppuun. Videolla esiintyy myös rap-artisti Pikkupiru.
"Alibi-ainesta" -kappale löytyy myös vuonna 2008 julkaistulta Redrum-187 kokoelmalta.
Anton Strålman
Anton Strålman (s. 1. elokuuta 1986 Tibro, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Strålman aloitti jääkiekon Skövde IK:n junnuissa. Hän myöhemmin jatkoi Skövden edustukseen I-divisioonaan ja HockeyAllsvenskaniin. Vuonna 2005 Toronto Maple Leafs varasi hänet kevään . Samana kesänä Strålman siirtyi Skövdestä Timrå IK:hon Ruotsin Elitserieniin. Strålman pelasi pelasi kaksi kautta Timråssa ennen kuin teki sopimuksen Toronton kanssa kesällä 2007.
Strålman liittyi Toronton organisaation farmijoukkueeseen Toronto Marliesiin kaudeksi 2007–2008. Kauden aikana hänet nostettiin NHL:ään, jossa hän pelasi 50 ottelua. Strålmanin uran toinen NHL-kausi ei sujunut yhtä hyvin, ja hänet ensiksi sijoittettiin takaisin farmiin ja kauden jälkeen myytiin Calgary Flamesiin.
Calgary myi Strålmanin ennen seuraavan kauden alkua Columbus Blue Jacketsiin. Hän pelasi Blue Jacketsissa kaksi kautta. Marraskuussa 2011 Strålman siirtyi New York Rangersiin.
Rangersin paidassa Stanley Cup-finaaleihin päättyneen kauden 2013–2014 jälkeen, Strålman siirtyi Tampa Bay Lightningiin viisivuotisella ja yhteisarvoltaan 22,5 miljoonaan dollarin sopimuksella.
Strålman oli voittamassa maailmanmestaruutta Ruotsin joukkueessa MM-kisoissa 2017.
Mikko Saarinen (nyrkkeilijä)
Mikko Vihtori Saarinen (s. 4. huhtikuuta 1946 Salo) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Saarinen edusti Suomea Münchenin 1972 olympialaisissa alle 71 kilon sarjassa. Hän karsiutui toisella kierroksella. EM-kilpailuissa hän karsiutui vuonna 1969 toisessa ja vuonna 1971 ensimmäisessä ottelussaan. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1969 ja 1970 sekä saavutti PM-pronssia vuonna 1972.
Saarinen edusti seuratasolla Salon Viestiä ja Halikon Hakoniskoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1969–1972 sekä saavutti SM-pronssia vuonna 1968. Vuonna 1970 hän sai Ville-patsaan raskaimpien sarjojen parhaana suomalaisnyrkkeilijänä.
Saarinen nyrkkeili ammattilaisena Elis Askin tallissa vuosina 1972–1973. Hän voitti kaikki viisi otteluaan.
Petolahden vaakuna
Petolahden vaakuna oli Petolahden kunnan tunnus. Vaakunan perunankukat viittaavat perunanviljelyyn ja sahakoro vanhaan lankkujen sahaukseen.
Vaakunan selitys kuuluu seuraavasti: ”Sinisessä kentässä alapuolelta sahakoroinen hirsi; saatteena ylä- ja alapuolella perunankukka; kaikki hopeaa, kukkien emiöt kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Petolahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen 15. heinäkuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. tammikuuta 1968.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973, kun Petolahti ja Bergö yhdistyivät Maalahden kuntaan.
Keef Hartley
Keith "Keef" Hartley (8. maaliskuuta 1944 Preston – 26. marraskuuta 2011 Preston) oli brittiläinen rumpali.
Keef Hartleyn muusikon ura alkoi Rory Storm And The Hurricanes -yhtyeessä, kun hän korvasi Beatleseihin siirtyneen Ringo Starrin. Yhtyeen hajottua Hartley pestattiin The Artwoodsin rumpaliksi. Yhtyeessä soitti myös myöhemmin Deep Purplen johtajana tunnettu Jon Lord. Hartley soitti yhtyeen ainoalla albumilla "Art Gallery" (1966). Hartley palkattiin John Mayall & the Bluesbreakers -yhtyeeseen, jossa hän soitti ainakin kahdella albumilla, "Crusade" ja "Diary Of A Band".
Hartley perusti nimeään kantavan yhtyeen Keef Hartley Band, ja yhtyeen ensimmäinen albumi "Halfbreed" ilmestyi 1969. Samana vuonna he esiintyivät Woodstockin festivaaleilla. Yhtye julkaisi tämän jälkeen vielä viisi albumia, kunnes hajosi vuonna 1972. Yhtyeen musiikki oli progressiivista jazzrockia. 1971 Hartley esiintyi Little Big Band -nimisen kokoonpanon kanssa, joka teki yhden albumin "Little Big Band". 1973 Hartley levytti sooloalbumin "Lancashire Hustler". 1974 Hartley perusti yhtyeen Dog Soldier, joka julkaisi yhden albumin, "Dog Soldier" (1975). Tämän jälkeen Hartley teki töitä musiikkialalla, kunnes jäi eläkkeelle ja muutti takaisin sukunsa pariin Prestoniin. Vuonna 2007 häneltä julkaistiin haamukirjailijan kirjoittama muistelmateos "Halfbreed (A Rock and Roll Journey That Happened Against All The Odds)".
Keef Hartley oli intiaanifani ja perehtyi tarkoin intiaanikulttuuriin. Hän esiintyi usein pohjoisamerikkalaiseen intiaaniasuun pukeutuneena, joskus täysissä soturin juhlatamineissa ja sotamaalauksessa.
Jouko Leppä
Jouko Matti Leppä (s. 16. huhtikuuta 1943 Heinola) on suomalainen painonnostaja.
Leppä edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui neljänneksi raskaassa sarjassa (yli 110 kg). Hänen yhteistuloksensa 572,5 kg oli sama kuin itäsaksalaisella Gerd Bonkilla mutta Bonk oli Leppää kevyempi ja sai siksi pronssimitalin. Lepän tulokset eri nostomuodoissa olivat 205 kg punnerruksessa, 157,5 kg tempauksessa sekä 210 kg työnnössä. Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 hän jäi ilman tulosta. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa kuudenneksi vuonna 1975. EM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa neljänneksi vuonna 1972, seitsemänneksi vuonna 1973 sekä kuudenneksi vuosina 1975 ja 1976. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1975.
Seuratasolla Leppä edusti Heinolan Iskua. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1972, 1974 ja 1975 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1971 ja 1973. Hänet tunnettiin lempinimellä ”Pohjolan Othello”.
Vuonna 1975 Leppä teki uransa parhaat tulokset: 165 kg tempauksessa, 222,5 kg työnnössä sekä 387,5 kg kahden työntömuodon yhteistuloksessa.
Steve Angello
Steve Angello (oik. Steve Angello Josefsson Fragogiannis , s. 22. marraskuuta 1982 Ateena, Kreikka) on ruotsin-kreikkalainen DJ ja musiikkituottaja. Hänellä on oma levy-yhtiö Size Records. Hän on naimisissa ruotsalaisen malli ja TV-persoona Isabel Adrianin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä, Monday-Lily (s. 2010) ja Winter-Rose (s. 2012).
Angello syntyi vuonna 1982 Kreikan pääkaupungissa Ateenassa. Hänen isänsä on kreikkalainen ja äitinsä ruotsalainen. Hänen isänsä oli usein mukana erilaisissa rikoksissa ja hän kuoli Steven ollessa teini-ikäinen. Hän muutti myöhemmin Tukholmaan, jossa hän tutustui DJ:nä toimimiseen. Hän aloitti muokkaamalla vanhoja hip hop ja breakbeat klassikoita, mutta siirtyi myöhemmin houseen. Angello kuului vuosina 2008-2013 Swedish House Mafia -nimiseen DJ kokoonpanoon yhdessä Axwellin ja Sebastian Ingrosson kanssa.
Nigerian energiapolitiikka
Nigerian energiapolitiikka kertoo Nigerian energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Nigeria on OPEC:n jäsen.
IEA:n mukaan Nigeria oli vuonna 2007 maailman "4. suurin öljynviejämaa" (112 Mt) ja "10. suurin maakaasun viejämaa" (21 mrd. kuutiota). Vuonna 2007 Nigeriasta vietiin 104 Mt jalostettuja öljytuotteita (7. sija).<
Nigeriassa asui 129 miljoonaa ihmistä vuonna 2004 ja 148 miljoonaa ihmistä vuonna 2007. Sähkön kulutus ilman siirtohäviöitä oli 13 TWh vuonna 2004 ja 20 TWh vuonna 2007 eli 22 % Suomen kulutuksesta. Nigerian energian vienti oli 124 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus oli 99 Mtoe vuonna 2004 ja 107 Mtoe vuonna 2007. Primaarienergian kulutus on kolminkertainen Suomeen verrattuna. Nigerian hiilidioksidipäästöt olivat 51 Mt hiilidioksidia vuonna 2008, jolloin Suomen vastaavat päästöt olivat 64 Mt.
IEA:n mukaan vuonna 2007 Nigerian raakaöljyn vienti oli 112 Mt öjyä. Nigeria oli vuonna 2007 maailman neljänneksi suurin raakaöljyn viejämaa Saudi-Arabian (339 Mt), Venäjän (256 Mt) ja Iranin (130 Mt) jälkeen. Arvopaperi-lehti arvioi Nigerian levottomuuksien osaltaan nostaneen raaka-öljyn hinnan uudelle ennätystasolle 100 dollariin tammikuussa 2008, koska Nigeria on Afrikan suurin öljyntuottaja.
Nigeriassa on uraanikaivoksia. IEA:n mukaan vuonna 2008 Nigerian maakaasun vienti oli 21 mrd. kuutiota.
Naomi Kleinin mukaan Shell porasi vuosina 1950–1993 öljyä 30 mrd. dollarin edestä Nigerin suistosta. Puolet Nigerin hallituksen öljytuloista on Shell-yhtiöltä. Ken Saro-Wiwan johtama ogonien eloonjäämisliike MOSOP vaati Shelliltä korvauksia. Kenraali San Abacha määräsi asevoimat ogoneita vastaan. Ogonit syyttivät Shelliä hallinnon taloudellisesta ja moraalisesta tuesta ja mielenosoitusten kukistamisesta Nigerian asevoimien avulla Shellin rahoittamana. Shell vetäytyi 1993 alueelta vastalauseiden vuoksi. Ken Saro Wiwa pidätettiin 22. toukokuuta 1994 ja teloitettiin 10. marraskuuta 1995.
Tennis kesäolympialaisissa 2004
Vuoden 2004 kesäolympialaisten tennis järjestettiin 15.–22. elokuuta 2004 Ateenassa. Kilpailuihin osallistui 170 urheilijaa 52 eri maasta.
Juhani Avellan
Juhani Kari Kalervo Avellan (31. joulukuuta 1945 Riihimäki – 28. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen painonnostaja.
Avellan edusti Suomea kolmien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui alle 82,5 kilogramman sarjassa kahdeksanneksi kolmen työntömuodon yhteistuloksella 467,5 kg, Montréalissa 1976 viidenneksi kahden työntömuodon yhteistuloksella 330 kg sekä Moskovassa 1980 kahdeksanneksi tuloksella 332,5 kg. Hän saavutti yhteistuloksen MM- ja EM-pronssia Moskovassa vuonna 1975. Lisäksi hän sijoittui MM-kilpailujen yhteistuloksissa kahdeksanneksi vuonna 1971, kuudenneksi vuonna 1974 sekä viidenneksi vuonna 1977. Avellanin viides sija 1977 oli kisojen paras suomalaissijoitus. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän sijoittui neljänneksi vuonna 1974. Hän saavutti EM-mitaleja myös yksittäisissä nostomuodoissa.
Avellan voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1971, 1973 ja 1977. Hän nosti työnnön maailmanennätyksen 192,5 kg vuonna 1970 ja 193,5 kg vuonna 1971 sekä tempauksen maailmanennätyksen 153,5 kg vuonna 1971.
Avellanin edustamia seuroja olivat Kauhajoen Karhu, Porin Pyrintö, Oikaraisen Isku, Helsingin Atleettiklubi, Herakles ja Helsingin Tarmo. Hän voitti yhdeksän Suomen mestaruutta vuosina 1970–1982.
Avellan valittiin Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) parhaaksi urheilijaksi vuosina 1974, 1975 ja 1977.
Howard K. Smith
Howard Kingsbury Smith (12. toukokuuta 1914 Ferriday, Louisiana – 15. helmikuuta 2002 Bethesda, Maryland) oli yhdysvaltalainen radio- ja televisiotoimittaja ja yksi niin sanotun Murrow’s Boysin jäsenistä.
Toimittajanuransa Smith aloitti United Press Internationalilla Lontoossa syyskuussa 1939, toisen maailmansodan juuri alettua. Seuraavassa tammikuussa hän siirtyi Berliiniin ja siellä alkuvuodesta 1941 paikalliseen CBS:n toimistoon. Berliinin hän jätti 6. joulukuuta samana vuonna, viimeisenä yhdysvaltalaisena kirjeenvaihtajana. Tämän jälkeen hän Sveitsistä käsin raportoi tapahtumista miehitetyssä Euroopassa ja 1944–1945 seurasi liittoutuneiden etenemistä. Berliiniin Smith palasi toukokuussa 1945.
Sodan jälkeen Smith jatkoi CBS:n ulkomaankirjeenvaihtajana radiossa ja televisiossa. Vuonna 1960 hän toimi puheenjohtajana ensimmäisessä järjestetyssä Yhdysvaltain presidenttiehdokkaiden televisioväittelyssä John F. Kennedyn ja Richard Nixonin välillä. Hän myös voitti useita palkintoja dokumenteistaan. Smithin ura oli nousujohteinen, mutta vuonna 1962 hän joutui ongelmiin vahvojen mielipiteidensä takia. Smith vastusti jyrkästi rotuerottelua ja olisi halunnut päättää aihetta käsittelevän dokumenttinsa "Who Speaks for Birmingham?" lainaukseen Edmund Burkelta: ”The one thing necessary for the triumph of evil is for good men to do nothing” (). Sitaatti leikattiin pois valmiista ohjelmasta, ja raivoissaan ollut Smith valitti asiasta CBS:n hallituksen puheenjohtajalle William S. Paleylle. Lounastapaamisen päätteeksi Smith erotettiin työstään. Hän kommentoi myöhemmin asiaa sanoen: ”jos haluat tulla erotetuksi, niin tee se tyylillä”.
Smith siirtyi ABC:lle, mutta myös siellä hän ajautui ongelmiin uutisoinnistaan Richard Nixonin tappiosta Kalifornian kuvernöörinvaalissa 1962, ja tulevina vuosina häntä alettiin enenevässä määrin pitää ennustamattona uutiskommentaattorina. 1970-luvulla hän esiintyi useissa elokuvissa cameoroolissa. Niiden joukossa olivat muun muassa "Valtapeli" (1972), "Kasvot kuvaruudussa" (1976) ja "Kolmannen asteen yhteys" (1977). Smith jäi eläkkeelle ABC:ltä vuonna 1979, ja hän kuoli vuonna 2002.
Tithonos
Tithonos () oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Laomedonin ja nymfi Strymon kaunis poika ja Priamoksen veli. Joissain yhteyksissä hänet mainitaan Laomedonin veljenä. tai Kefaloksen ja Eoksen poikana.
Eos rakastui Tithonokseen ja sieppasi tämän mukaansa. Jumalatar pyysi Zeusta tekemään rakastajansa kuolemattomaksi, minkä toiveen ylijumala toteuttikin. Pian kuitenkin selvisi, että Eos oli unohtanut pyytää ikuista nuoruutta, kun vanheneva Tithonos kuihtui kuihtumistaan. Lopulta, kun Tithonos ei pystynyt enää liikuttamaan itseään, Eos katsoi parhaaksi sulkea tämän huoneeseen, jonne lopulta jäi Tithonoksesta jäljelle vain loputtomasti pälättävä ääni.
Tithonoksen ja Eoksen suhteesta syntyivät Memnon ja Emathion.
Arvo Ala-Pöntiö
Arvo Matias Ala-Pöntiö (20. syyskuuta 1942 Himanka – 7. lokakuuta 1997 Tampere) oli suomalainen painonnostaja.
Ala-Pöntiö edusti Suomea kaksien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui alle 75 kilogramman sarjassa 13:nneksi ja Montréalissa 1976 samassa sarjassa viidenneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa viidenneksi vuonna 1974 ja kuudenneksi vuonna 1975. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän oli kahdeksas vuonna 1972, yhdeksäs vuonna 1974 sekä kuudes vuosina 1975 ja 1976. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1971 ja 1975.
Seuratasolla Ala-Pöntiö edusti Tampereen Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1970, 1971, 1975 ja 1976.
Ala-Pöntiön uran parhaat tulokset 75 kilon sarjassa olivat 140 kg tempauksessa, 180 kg työnnössä, 320 kg kahden nostomuodon yhteistuloksessa sekä 415 kg kolmen nostomuodon yhteistuloksessa.
Timesitheus
Gaius Furius Sabinius Aquila Timesitheus (noin 190? – 243) oli roomalainen sotilas, hallintomies, ja myöhemmin pretoriaanikaartin prefekti keisari Gordianus III:n aikana.
Timesitheus oli luultavasti kotoisin Rooman valtakunnan itäisistä provinsseista, Kreikasta, Vähästä-Aasiasta, Syyriasta tai Arabiasta. Timesitheuksen urasta kerrotaan Lyonista ja Roomasta löydetyistä piirtokirjoituksissa. Hän kuului ritarisäätyyn ja aloitti uransa keisari Elagabaluksen aikana Hispaniaan sijoitetun auxilia-kohortin prefektinä, minkä jälkeen hän palveli virkamiehenä Ylä- ja Ala-Germanian hallinnossa. Hän toimi myös Arabian provinssin maaherrana vuonna 218 ja 222. Vuonna 224 Timesitheus toimi prokuraattorina, jolloin hän huolehti perintöveron keräämisestä sekä kreikkalaisiin kisoihin liittyvistä varoista. Vuonna 232 hän oli vastuussa keisari Severus Alexanderin Persiaa vastaan suunnatun sotaretken kassasta, minkä jälkeen hän toimi ainakin neljässä virassa, joista viimeisin oli Aquitanian ja Lugdunensiksen provinssien prokuraattorin virka. Lyonista löytynyt piirtokirjoitus mainitsee myös, että hän toimi Syria Palestinaen maaherrana Alexanderin Persian sotaretken aikana vuonna 231/232 ja huolehti Rooman armeijan muonituksesta.
Maximinus Thraxin kaudella Timesitheuksen ura koki takaiskun mutta hän palveli yhä keisaria Rooman itäisissä provinsseissa. Vuonna 238 Maximinusta vastaan kapinoitiin ja Timesitheus liittyi vastarintaan keisaria vastaan. Levottomuuksien jälkeen keisariksi julistettiin heinäkuun 238 lopulla vain 13-vuotias Marcus Antonius Gordianus. Timesitheus nousi taas suosioon ja vuoden 240 lopulla tai 241 alussa hänet nimitettiin pretoriaanikaartin prefektiksi. Vallan vahvistamiseksi Gordianus otti Timesitheuksen tyttären Furia Sabinia Tranquillinan vaimokseen kesällä 241.
Samaan aikaan valtakunnan rajoille kertyi ongelmia. Tonavan alajuoksulla gootit, karpit, ja sarmaatit tekivät ryöstöretkiä Daakian, Moesian ja Traakian provinsseihin. Itärajalla Persian kuningas Ardašir I hyökkäsi Pohjois-Mesopotamiaan valloittaen Duran ja Hatran. Hänen poikansa Sapor jatkoi isänsä työtä kuninkaana ja valloittajana. Persialaisia vastaan suunnatun sotaretken komentajaksi valittiin Timesitheus. Roomalaiset kokosivat armeijansa ja lähtivät itään vuonna 242. Matkalla kukistettiin Moesiaa ryöstelleet germaani- ja sarmatialaisheimot. Vuoden 242 lopulla Rooman armeija saapui Antiokiaan ja keväällä 243 sotaretki persialaisia vastaan alkoi. Timesitheus ylitti Eufratin Zeugmassa ja valtasi Carrhaen. Sitten armeija kääntyi pohjoiseen, valtasi Edessan ja kukisti Saporin johtaman persialaisarmeijan Rhesainan taistelussa. Rooman armeija menestyi hyvin mutta yllättäen Timesitheus kuoli, luultavasti vuoden 243 toisella puoliskolla. Kuoleman syyksi on epäilty salamurhaa mutta todennäköisesti Timesitheus kuoli sairauteen.
Rakkaustarina
Rakkaustarina ("Love Story") on yhdysvaltalainen romanttinen elokuva vuodelta 1970. Se kertoo nuoresta parista (Ali MacGraw ja Ryan O’Neal), joka joutuu kohtaamaan vakavan sairauden, kuoleman ja anteeksiantamisen vaikeuden.
Arthur Hillerin ohjaaman elokuvan on käsikirjoittanut Erich Segal, joka muokkasi käsikirjoituksesta myös samana vuonna ilmestyneen romaanin "".
"Rakkaustarina" sai seitsemän Oscar-ehdokkuutta vuoden 1970 gaalassa:Elokuva sai heikkona pidetyn jatko-osan "Oliverin tarina" (1979).
Vesimäkärä
Vesimäkärä on suomalainen lähinnä nuorisolle tarkoitettu kilpavene 1960-luvulta.
Ajatus vesimäkärän kehittämisestä syntyi 1960-luvun alussa Tekniikan Maailma-lehden toimituksessa. Esikuvana oli ruotsalaisen Åke Sundstedtin suunnittelema Speedy-pikavene. Insinööri Kai Osara laati piirustukset ja keväällä 1962 piirustukset julkaistiin. Ensimmäisen kuuden vuoden aikana piirustuksia myytiin 1 500 kappaletta. Aivan yhtä paljon veneitä ei kuitenkaan rakennettu. Moni vesimäkärä jäi vain haaveeksi. 
Ensimmäiset kilpailut vesimäkärillä ajettiin Sipoon Spjutsundin salmessa kesällä 1962 Kitöloppet-nimisen moottoriveneregatan yhteydessä. Varsinainen kilpailutoiminta alkoi seuraavana vuonna, jolloin Helsinkiin perustettiin Vesimäkäräkerho, joka myöhemmin sai nimekseen Veneurheilijat ry. Suomen mestaruudesta alettiin kilpailla vuonna 1966. Kitössä vesimäkärillä on kilpailtu paikallisesti aina 2000-luvun puolelle asti.
Vesimäkärillä kilpailtiin kolmessa luokassa. Luokat olivat: JM,AM ja BM.
Samsung S5600
Samsung S5600 (Samsung Preston, Samsung Player Star) on eteläkorealaisen Samsungin valmistama kosketusnäytöllä varustettu matkapuhelin. Puhelin julkaistiin maaliskuussa 2009 ja sen myynti alkoi kesäkuussa samana vuonna.
QuikSCAT
QuikSCAT eli Quick Scatterometer oli yhdysvaltalaisen NOAAn meriä tutkiva kaukokartoitussatelliitti. Se laukaistiin avaruuteen vuonna 1999 ja se lakkasi toimimasta 23.11.2009.
Satelliitti syntyi korvaamaan NASA Scatterometer (NSCAT) -laitteen, joka laukaistiin japanilaisella Advanced Earth Observing Satellite-satelliitilla, joka lakkasi toimimasta vuonna 1997.
Belmont (savuke)
Belmont on Philip Morrisin tuottama savukemerkki. 
Yhdessä Belmont Menthol- ja Belmont Silver -savukkeessa oli vuonna 2012 tervaa 4 milligrammaa, nikotiinia 0,4 ja hiilimonoksidia 5 milligrammaa. Belmont Bluen vastaavat arvot olivat 6, 0,5 ja 7 mg ja Belmont Redin 8, 0,7 ja 9 mg.
Suomessa Belmont-savukkeita valmisti vuoteen 2004 saakka Philip Morrisin myöntämällä yksinoikeuslisenssillä Amer-Tupakka Oy, kunnes se luopui tupakkabisneksestä ja alkoi keskittyä urheiluvälineisiin nimellä Amer Sports.
Makondet
Makondet on afrikkalainen etninen ryhmä. Makondeja elää Tansaniassa reilu miljoona ja Mosambikin pohjoisosassa noin 250 000.
Makondet ovat kyenneet elämään omissa oloissaan. Rannikon asukkaina heillä on ollut satoja vuosia kontakteja arabeihin, mutta makondet eivät ole silti kääntyneet islaminuskoon. Ensimmäiset kontaktit eurooppalaisiin tulivat luultavasti vasta 1910-luvulla.
Makondet tunnetaan taidokkaista puuta kaivertamalla luoduista veistoksistaan. Niiden raaka-aineena käytetään afrikanmustapuuta ("Dalbergia melanoxylon").
Makondejen maanviljely on ollut perinteisesti kaskiviljelyä. Viljelykasveihin kuuluvat maissi, durra ja maniokki.
LHCf
LHCf eli Large Hadron Collider forward on Large Hadron Colliderin kuudesta koelaitteistosta pienin. Se sijaitsee lähellä ATLAS-koelaitteistoa, Sveitsin puolella Meyrinissä.
Laitteistoa käytetään havaitsemaan hiukkastörmäyksessä syntyneitä "etu"hiukkasia, joiden kulkulinja on samansuuntainen kuin törmäävien hiukkassuihkujen. Tämän on tarkoitus simuloida kosmista säteilyä.
LHCf-laitteisto koostuu kahdesta massaltaan 40 kg ilmaisimesta. Kumpikin on rakenteeltaan 30 cm pitkä, 80 cm korkea ja 10 cm leveä ja ne sijaitsevat 140 metrin etäisyydellä eri puolilla hiukkasten törmäytyspisteestä. Ilmaisimet koostuvat volframilevyistä, muovisesta tuikeilmaisimesta ja suuntaherkistä sensoreista.
Mosambikin parlamentti
Mosambikin parlamentti () on Mosambikin lainsäädäntövaltaa käyttävä elin. Siinä on 250 jäsentä, jotka valitaan vaaleilla viisivuotisille kausille.
Parlamenttivaaleissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Vaalialueina ovat provinssit, joista valitaan yhteensä 248 edustajaa. Lisäksi parlamenttiin valitaan yksi edustaja sekä muualla Afrikassa asuville että Euroopassa asuville mosambikilaisille. Aiemmin parlamenttipaikkaan vaadittiin puolueelta yli 5% kannatus, mutta alaraja poistettiin vuonna 2006.
Parlamenttivaalit järjestetään joka viides vuosi yhdessä presidentinvaalin kanssa. Parlamenttivaaleihin puolueet asettavat ehdokkaansa listoille, jotka toimitetaan keskusvaalikomitealle. Komitea tarkastaa ehdokkaiden laillisuuden.
Megakoolon
Termi megakoolon viittaa lääketieteessä epätavallisen laajentuneeseen paksusuoleen. Tila voi olla akuutti tai krooninen. Chagasin tauti on sen maailmanlaajuisesti yleisin aiheuttaja. Toksinen megakoolon on muihin suolistosairauksiin, kuten haavaiseen koliittiin tai Crohnin tautiin liittyvä mahdollinen, mutta harvinainen ja hengenvaarallinen komplikaatio.
Megakoolon voi olla myös esimerkiksi synnynnäinen. Aganglioninen megakoolon tarkoittaa Hirschsprungin tautia.
Ummetus ja vatsan turvotus lukeutuvat megakoolonin mahdollisiin oireisiin.
Volkssturmgewehr 1-5
Volkssturmgewehr 1-5 (VG 1-5, tunnetaan myös nimillä Versuchs-Gerät 1-5 ja Gustloff) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen itselataava kivääri. Ase suunniteltiin mahdollisimman yksinkertaiseksi ja helposti valmistettavaksi. Sen pääkäyttäjäkunnan muodostivat puolisotilaalliset Volkssturm-joukot.
Volkssturmgewehr 1-5:n kehitti Gustloff-Werken suunnittelija Karl Barnitzke osana "primitiivisten aseiden ohjelmaa" vuonna 1944. Ohjelman tavoite oli luoda yksinkertaisia ja nopeasti valmistettavia aseita, joita Liittoutuneiden sotatoimien johdosta romahtanut ja materiaalipulasta kärsivä Saksan teollisuus pystyisi valmistamaan. Ase käytti samaa lipasta ja patruunaa kuin monimutkaisempi Sturmgewehr 44 -rynnäkkökivääri. Muilta osin ase muistutti rakenteeltaan enemmän itselataavaa pistoolia kuin rynnäkkökivääriä.
Volkssturmgewehr 1-5:n valmistus alkoi tammikuussa 1945 ja sodan loppuun mennessä sitä ehdittiin valmistaa noin 10 000 kappaletta.
Annantehtaan seurakunta
Annantehtaan seurakunta oli ortodoksinen seurakunta Suojärvellä Raja-Karjalassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Seurakunta kuului Karjalan hiippakunnan neljänteen valvontapiirin ja käsitti Suojärven kunnan eteläosan. Vuonna 1935 seurakunnan väkiluku oli 4 383.
Seurakunnan vuonna 1889 rakennettu pääkirkko, Annantehtaan kirkko, sijaitsi Karatsalmen kylässä, jota kutsuttiin myös Annantehtaaksi. Lisäksi seurakunnalla oli yhdeksän tsasounaa. Tsasounat sijaitsivat Hautavaarassa, Kaipaassa, Salonkylässä, Kukonniemessä, Karatsalmella, Kotajärvellä, Hantsakanniemessä ja kaksi Hyrsylässä. Seurakunnan kirkko ja tsasounat tuhoutuivat sodissa, lukuun ottamatta Hautavaaran tsasounaa, joka on nykyisin asuintaloina.
Kreivitär Anna Orlova-Tshesmenskaja perusti Suojärven Karatsalmen kylään Pyhän Annan rautaruukin vuonna 1809. Tehtaan työläiset ja kyläläiset kaipasivat omaa kirkkoa. Työläiset keräsivät rahasumman, jolla rakennettiin Annantehtaan ensimmäinen kirkko vuonna 1878. Kirkko paloi vuonna 1883. Uusi kirkko rakennettiin vuonna 1889 ja se oli pyhitetty apostolien Pietarin ja Paavalin muistolle. Annantehtaasta muodostettiin Suojärven ortodoksisen seurakunnan alainen kappeliseurakunta vuonna 1896. Vuonna 1920 Suojärven ortodoksinen seurakunta jaettiin kahtia ja Annantehtaan kappelista tuli itsenäinen seurakunta. Seurakunta lakkautettiin sotien jälkeen muiden luovutettujen alueiden seurakuntien tavoin.
Pekka Kuusisto (jääkiekkoilija)
Pekka Juhani Kuusisto (s. ) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjaa ja SM-liigaa RU-38:ssa,Koo-Veessa ja Ilveksessä, jossa hän pelasi vuosina 1970–1976. Hän voitti Suomen mestaruuden 1967 RU-38:ssa, 1968 Koo-Veessa ja 1972 Ilveksessä. Ilveksen jälkeen Kuusisto siirtyi HPK:hon, jossa pelasi I-divisioonaa. Hän edusti Suomen maajoukkuetta jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1967, 1973 ja Grenoblen olympialaisissa 1968. Vuonna 1967 Kuusisto valittiin SM-sarjan tähdistökentälliseen.
Rahikainen
Rahikainen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Rahikaisia ovat ainakin:
World News Tonight
World News Tonight voi tarkoittaa seuraavia uutisohjelmia:
EU-presidentti
Euroopan unionin presidentti on virheellinen viittaus johonkin näistä:Erityisesti virheellistä termiä on käytetty kansainvälisessä mediassa ensin mainitusta Eurooppa-neuvoston puheenjohtajasta. Käyttötapa on harhaan johdatteleva, koska kyseinen toimi on Eurooppa-neuvoston - Euroopan unionin sisäisen instituution - eikä edusta EU:ta kokonaisuudessaan.
Ennen Lissabonin sopimusta jokainen jäsenvaltio vuorollaan hoiti sekä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajuutta että Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajuutta. Lehdistö usein tiivisti nämä velvollisuudet "EU-presidenttiydeksi", joka liitettiin sekä edustavaan maahan että poliittiseen hahmoon.
Euroopan komission puheenjohtajaa on harvemmin käytetty tämän termin kanssa, vaikka se onkin kolmesta vaihtoehdosta poliittisesti merkittävin.
Eduardo Mondlane
Eduardo Mondlane (1920-1969) oli mosambikilainen poliitikko, joka johti Mosambikin vapautusrintama Frelimoa sen perustamisesta vuodesta 1962 vuoteen 1969 asti, jolloin hänet murhattiin.
Mondlane aloitti opintonsa Etelä-Afrikassa, mutta joutui jättämään ne kesken uuden apartheid-politiikan takia. Hän jatkoi ensin Portugalissa ja myöhemmin Yhdysvalloissa, ja väitteli Harvardissa arkeologiasta. Hän sai työpaikan YK:sta ja palasi sen myötä Afrikkasn. Mondlane toimi Tansaniassa Frelimon edustajana jossa hänet surmattiin Dar es Salaamissa pakettiin sijoitetun pommin avulla Surman takana oli todennäköisesti Portugalin salainen palvelu PIDE.
Tony Isabella
Tony Isabella (s. 22. joulukuuta 1951 Medina, Ohio) on yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja, joka tunnetaan Marvelin Black Goliathin ja DC:n Black Lightningin luojana.
Isabella pääsi työskentelemään Marvel Comicsille pääkirjoituksen apulaiseksi vuonna 1972. Hän työskenteli myös hetken aikaa Marvelin omistamassa Curtis Magazines:lla toimittajana. Myöhemmin Isabella pääsi käsikirjoittamaan tarinoita muun muassa Aaveajajasta, Luke Cagesta, Daredevilista ja Kapteeni Amerikasta. Hän loi myös vuonna 1975 Bill Foster hahmolle alter egon Black Goliath. Lisäksi Isabella on luonut toiset versiot Paroni Zemosta ja Punakallosta.
DC Comicsilla Isabella käsikirjoitti enimmäkseen tuntemattomampia hahmoja 1970-luvun lopulta lähtien. Tunnetuimmaksi työksi nousi luomansa hahmo Black Lightning, jonka sarjakuvaa julkaistiin aina 1990-luvulle asti.
Edellisten töiden ohella Isabella on kirjoittanut myös Disneylle muutamia sarjakuvia Roope Ankkaan liittyen, sekä Star Trek sarjakuvia 1980-luvulla.
20/20 (täsmennyssivu)
20/20 voi tarkoittaa seuraavia:
Mueda
Mueda on pieni paikkakunta Mosambikin pohjoisosassa, Cabo Delgadon maakunnassa. Se on makondejen kulttuurin keskus.
Vuonna 1960 kaupungissa oli mielenosoitus, joka päättyi verilöylyyn. Viisisataa henkeä sai surmansa.
Tapahtumasta alkoi Mosambikin portugalilaisvastainen liike, joka johti maan itsenäistymiseen. Se toi myös Neuvostoliiton mukaan alueelle.
Dino: The Essential Dean Martin
Dino: The Essential Dean Martin on Dean Martinin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 2004. Se sisältää hänen kaikki suosituimmat hittinsä lähes kolmelta vuosikymmeneltä. Kokoelmasta on tehty myös platina-versio, joka sisältää myös konserttitallenteen Kalifornian Lake Tahoessa 7. kesäkuuta 1962 pidetystä konsertista.