HMS Gorgon (1914)
HMS Gorgon oli Britannian kuninkaallisen laivaston Gorgon-luokan monitori.
Norjan hallitus teki tarjouspyynnön 1911 Armstrong Whitworthille rannikkopanssarilaivasta nimellä "Nidaros", jonka vuoksi Tennyson-D'Eyncourt valmisti neljä erilaista suunnitelmaa. Suunnitelmat numeroilla 715-718 erosivat toisistaan uppoumaltaan, kooltaan sekä aseistukseltaan. Hitaimman (#718) nopeus oli ainoastaan 14,5 solmua ja nopeimman (#717) 17 solmua. Nopein oli samalla raskaimmin aseistettu pääaseiden ollessa kaksi kahdentoista tuuman tykkiä. Kaikkien muiden suunnitelmien pääaseiina oli joko kaksi tai neljä 9,4 tuuman tykkiä. Apuaseina oli kolmessa ensimmäisessä kuusi 5,9 tuuman ja neljä 3,9 tuuman tykkiä ja viimeisessä neljä 5,9 tuuman ja kaksi kahdentoista naulan tykkiä.
Suunnitelmat 716 ja 717 olivat kooltaan liian suuria, jotta ne olisi voitu telakoida Hortenin laivastontelakalla ja Norja päätti tilata suunnitelman 715 mukaisen aluksen. Tilaus allekirjoitettiin marraskuussa 1913. Sen köli laskettiin 11. kesäkuuta 1913 Elswickin telakalla telakkanumerolla 862 ja alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1914. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua valmistuminen hidastui ja lopulta keskeytyi.
Marraskuussa 1914 Churchill ja Fisher järjestivät aluksen luovutuksen Britannian kuninkaalliselle laivastolle, joka käyttäisi sitä rannikkokohteiden tulittamiseen. Norjan valtio oli siihen mennessä maksanut aluksesta 246000 puntaa sovitusta 375000 punnan kauppahinnasta. Tämä piti palauttaa Norjalle. Amiraliteetti lähetti telakalle määräyksen töiden jatkamisesta 9. tammikuuta 1915 ja alukselle varattiin huhtikuussa uusi nimi "HMS Gorgon". Churchillin ja Fisherin siirryttyä kuukautta myöhemmin pois Amiraliteetista työt telakalla keskeytyivät uudelleen.
Syyskuussa 1917 työt aluksella jatkuivat uudistettujen suunnitelmien mukaan. Aluksen pääaseistuksen korkeussuuntaus muutettiin 40 asteen mahdollistavaksi ja 3,9 tuuman tykit poistettiin, millä mahdollistettiin lisämajoitustilojen rakentaminen. Alukselle asennettiin kaksi kolmen tuuman ilmatorjuntatykkiä sekä kevyttä ilmatorjuntaa. Alukselle asennettiin raskas kolmijalkainen masto, jossa oli tulenjohtokori sekä -keskus. Alukselle asennettiin torpedovyöt, mikä kasvatti leveyttä 23 jalkaan sekä hidasti alusta kahdella solmulla. Tykit myös vaihdettiin kuninkaallisen laivaston käyttämiin, jolloin 9,4 tuumaa muuttui 9,2 tuumaksi ja 5,9 tuumaa kuudeksi.
Alus liitettiin laivastoon 25. toukokuuta 1918 koeajojen päätyttyä. Alus liittyi 6. kesäkuuta Keyesin johtamaan Doverin partio-osastoon ja se tulitti 26. heinäkuuta ensimmäisen kerran Saksan keisarikunnan armeijan haupitsipatteria. Alus suoritti syys-lokakuussa toistuvasti tulitukitehtäviä ja siihen osui ainoastaan sirpaleita lähelle osuneista kranaateista. Alus ampui 15. lokakuuta Belgian rannikolla viimeisen kerran ensimmäisessä maailmansodassa, koska saksalaisjoukot olivat vetäytyneet sen tykkien kantaman ulkopuolelle.
Sodan päätyttyä alusta tarjottiin Norjalle, mutta se oli liian leveä Hortenin telakalla tehtäviin huoltoihin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja tarjouksia saapui Etelä-Amerikan maista sekä Romaniasta, mutta sitä ei myyty. Vuonna 1921 alus riisuttiin aseista ja sitä käytettiin vedenalaisten räjäytysten testaamiseen. Aina vuoteen 1928 jatkuneiden kokeiden päätyttyä alus myytiin romutettavaksi28. elokuuta Wardille Pembrokeen.