hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rutu Modan
Rutu Modan (s. 1966) on israelilainen sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja. Hänen tunnetuimpiin sarjakuvateoksiinsa kuuluvat "Exit Wounds" (2007) ja "The Property" (2013).
Sarjakuvissaan hän usein tutkii perhesuhteita sekä politiikan ja sodan vaikutusta yksilöihin. Hänen piirrosjälkensä muistuttaa selkeine viivoineen ligne claire -tyyliä. Modanin sarjakuva-albumi "Exit Wounds" palkittiin Eisner-palkinnolla 2008.
Modan opiskeli Bezalel Academy of Art and Design -taidekorkeakoulussa, ja on toiminut siellä myös sarjakuvan ja kuvittamisen opettajana. Vuonna 1995 hän perusti ystävänsä Yirmi Pinkusin kanssa Actus Tragicus -ryhmän sarjakuvien julkaisemista varten. Aikaisemmin he olivat yrittäneet julkaista vaihtoehtosarjakuvaa osana hepreaksi kääntämäänsä "MAD"-sarjakuvalehteä, mutta lehti ei löytänyt yleisöä.
Kaldealaiskatolinen kirkko
Kaldealaiskatolinen kirkko on Idän katolinen kirkko, joka käyttää itäsyyrialaista riitusta. Kirkolla on toimintaa Irakissa, Iranissa, Beirutissa, Syyriassa, Turkissa, Yhdysvalloissa, Australiassa ja Torontossa. Jäseniä on yhteensä 640 000.
Pyhän Tuomaan eparkia Sydneyssä perustettiin vuonna 2006 ja siihen kuului 35 000 henkeä vuonna 2014.
Grete Pedersen
Grete Pedersen on norjalainen kuoronjohtaja. Hän opiskeli orkesterinjohtoa Kenneth Kieslerin sekä kuoronjohtoa Terje Kvamin ja Eric Ericsonin johdolla. Häntä pidetään uranuurtajana norjalaisen kansanmusiikin ja perinteisen laulannan tuomisessa kuoromusiikin piiriin. Hän toimii kuoronjohdon professorina Norjan musiikkiakatemiassa ja on kysytty vierailevana kuoronjohtajana Euroopan tasolla.
Pedersen perusti vuonna 1984 Oslon kamarikuoron ja toimi sen johdossa vuoteen 2004. Hän on tehnyt yhteistyötä myös muiden muassa Berliinin radion kuoron, SWR Vokalensemble Stuttgartin, Baijerin radion kuoron, Oslo Sinfoniettan, Ensemble Allegrian ja Norjan radion orkesterin kanssa.
Pedersen on johtanut vuodesta 1990 Det Norske Solistkoria. Hän on konsertoinut runsaasti sekä Norjassa että ulkomailla, julkaissut levytyksiä ja kehittynyt yhdeksi Pohjoismaiden kysytyimmistä kuoronjohtajista.
Jääkiekon SM-liigakausi 2018–2019
Jääkiekon SM-liigakausi 2018–2019 on jääkiekon SM-liigan 44. kausi. Kauden runkosarja alkoi 14. syyskuuta 2018 ja se päättyy 14. maaliskuuta 2019, jonka jälkeen alkavat pudotuspelit 16. maaliskuuta. Puolustavana mestarina kauteen lähtee Oulun Kärpät. Otteluohjelmassa on enemmän perjantaipelejä kuin koskaan aikaisemmin, yhteensä 136. Lauantai on toinen pääottelupäivä, jolloin pelataan kaikkiaan 140 ottelua.
Syyskaudella ohjelmassa on perinteinen maajoukkuetauko 4.–12. marraskuuta välisenä aikana. Joulutauko pidetään 21.–25. joulukuuta. Helmikuun alkupuolella ohjelmaa on kevennetty Ruotsin EHT-turnauksen aikana. Runkosarjan päätöskierros pelataan torstaina 14. maaliskuuta 2019. Playoffs-pelit käynnistyvät 1. kierroksen otteluilla lauantaina 16. maaliskuuta. Puolivälierät kahdeksan parhaan kesken alkavat torstaina 21. maaliskuuta.
SM-liigassa pelataan 60 ottelun runkosarja, jonka kuusi parasta joukkuetta selviytyvät suoraan puolivälieriin ja sijoille 7.–10. sijoittuneet joukkueet pelaavat pudotuspeliottelut puolivälieriin pääsystä. Sijoille 11.–15. sijoittuneiden joukkueiden kausi päättyy runkosarjaan.
Runkosarjassa joukkueet ovat jaettuina viiteen kolmen seuran lohkoon. Lohkon muodostavat HIFK, HPK ja Kärpät, Pelicans, KooKoo ja SaiPa, Ilves, Tappara ja Sport, Jukurit, JYP ja KalPa sekä Lukko, TPS ja Ässät. Jokainen joukkue kohtaa kunkin lohkotoverinsa kuusi kertaa: kolmesti kotikentällä ja kolmesti vieraskentällä. Muita seuroja vastaan joukkueet pelaavat neljä kertaa.
Sonya Bach
Sonya Bach (s. 1981) on eteläkorealainen pianisti. Hän aloitti pianonsoiton 3-vuotiaana, piti ensimmäisen julkisen konserttinsa 5-vuotiaana ja teki orkesteridebyyttinsä 9-vuotiaana Soulin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän opiskeli muun muassa Etelä-Koreassa, Yhdysvaltain Juilliard Schoolissa ja Italiassa. Hänen opettajiensa joukossa oli Lazar Berman. Hän myös pääsi Alicia de Larrochan suojatiksi.
Bachin ohjelmistoon ovat kuuluneet Johann Sebastian Bachin kosketinsoitinkonsertot, Sergei Rahmaninovin toinen pianokonsertto, Isang Yunin konsertto ja George Gershwinin "Rhapsody in Blue". Hän myös kantaesitti Iloh Yangin säveltämän konserton.
Gustaf Oskar Sumelius
Gustaf Oskar Sumelius (9. maaliskuuta 1835 Kangasala – 3. tammikuuta 1895 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias ja tukkukauppaa harjoittaneen toiminimi G. O. Sumeliuksen perustaja.
Sumeliuksen vanhemmat olivat Pirkkalan kappalainen Petter Johan Sumelius (1798–1846) ja Johanna Ulrika Söderberg (k. 1856). Hän aloitti työnsä 1848 Tampereella Lindebergin liikkeessä ja muutti sitten Poriin jossa oli työssä Carl Martinin ja A. Lundborgin liikkeissä sekä Luvialla Julinin laivaveistämössä.
Vuonna 1859 Sumelius perusti Tampereella Kauppakatu 3:een oman vähittäis- ja tukkukauppaa harjoittaneen kauppaliikkeen jota hän hoiti aluksi veljensä kanssa ja tämän kuoltua 1876 jatkoi liikkeen hoitoa yksin. Liike muutti 1870 Tampereen Kauppatorin (nykyinen Keskustori) itäreunalla sijainneeseen yksikerroksiseen puutaloon Sumeliuksen ostettua kyseisen kiinteistön. Sumeliuksen liike siirtyi vuonna 1884 harjoittamaan yksinomaan tukkukauppaa. Sumeliuksen liike oli 1880-luvulla Hämeen läänin suurin seka- ja kangastavaran tukkuliike. Vuonna 1889 valmistui Sumeliuksen kauppatalon viereiselle tontille Tammerkosken rantaan arkkitehti F. L. Caloniuksen suunnittelema kaksikerroksinen Sumeliuksen palatsi Sumeliuksen perheen asuintaloksi. Yksikerroksisen kauppatalon tilalle valmistui 1901 jugendtyylinen nelikerroksinen Sumeliuksen talo. Sumeliuksen liike myytiin 1916 Tammerkosken Tukkukauppa Oy:lle.
Sumelius osti 1870 kauppias Lars Johan Hammarénin kanssa Kyröskosken puuvillatehtaan ja he perustivat Hammaren & Co nimisen yhtiön joka rakennutti puuvillakutomon tilalle 1872 puuhiomon ja 1878 paperitehtaan. Kolmantena osakkaana olleen kauppias Nybergin kuoltua 1889 Hammarén ja Sumelius omistivat yrityksen puoliksi. Sumelius perusti myös Näsijärven Höyrylaiva Oy:n. Vuonna 1874 hän osti Pyynikin Joselininniemen vuokraoikeuden ja rakennukset kauppias R. Lindholmin perillisiltä ja rakennutti paikalle uuden huvilan. Huvila oli Sumeliuksen perheen käytössä aina vuokra-ajan päättymiseen 1907 saakka.
Sumelius oli Tampereen kaupunginvaltuuston jäsenenä 1875–1894 sekä joitain vuosia rahatoimikamarin jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli myös Tampereen Säästöpankin johtokunnan varapuheenjohtajana ja Tampereen kauppiasyhdistyksen valtuuston puheenjohtajana.
Sumelius oli kirjailija Jalmari Finnen vuoden 1859 Tampereelle sijoittuvan näytelmän "Maria Kristina" päähenkilön esikuvana. Näytelmän ensiesitys oli 1932 Tampereen teatterissa Finnen itsensä ohjaamana.
Gustaf Oskar Sumelius oli naimisissa vuodesta 1859 Maria Kristina Hydénin (1833–1913) kanssa. Heillä oli kymmenen lasta joista tunnetuin oli tukkukauppias, valtiopäivämies ja vuorineuvos Gösta Sumelius.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Bhutanissa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Bhutanissa. Tällä hetkellä Thimphussa on 3 suurlähetystöä. Lisäksi lisäksi Bhutanissa on 5 muuta edustustoa.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Nepalissa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Nepalissa. Tällä hetkellä Kathmandussa on 26 suurlähetystöä.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1828
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1828 olivat järjestyksessään 11. Yhdysvaltain presidentinvaalit, jotka järjestettiin 31. lokakuuta – 2. joulukuuta 1828. Vaalit olivat toisto vuoden 1824 vaaleista, sillä vastakkain olivat istuva presidentti John Quincy Adams kansallisrepublikaanisesta puolueesta ja Andrew Jackson nuoresta demokraattisesta puolueesta. Toisin kuin vuonna 1824, Jackson voitti Adamsin aloittaen demokraattien dominanssin maan politiikassa. Adams oli toinen istuva presidentti, joka oli hävinnyt vaalit, isänsä John Adamsin jälkeen.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1828
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Presidenttiehdokas
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Puolue
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Kotiosavaltio
! rowspan="1" colspan="2" style="text-align:left;" | Kansanäänet
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:center;" | Valitsijamiesäänet
! Määrä
Maria Elena Boschi
Maria Elena Boschi (s. 24 tammikuuta 1981, Montevarchi, Italia) on italialainen poliitikko ja demokraattisen puolueen poliitikko. Maria Boschi oli Matteo Renzin hallituksen perustuslakiuudistuksesta vastaava ministeri 2014–2016. Uudistuksen kaatuminen johti pääministerinä olleen Renzin eroon. Boschi jatkoi 12 joulukuuta 2016 Paolo Gentilonin hallituksessa valtiosihteerinä. Boschi on koulutukseltaan yrityslakimies ja valmistui Firenzen yliopistosta.
Luettelo diplomaattisista edustustoista Itä-Timorissa
Tämä on luettelo diplomaattisista edustustoista Itä-Timorissa. Tällä hetkellä Dilissä on 16 suurlähetystöä.
Dilissä
Seuraavat suurlähetystöt sijaitsevat Jakartassa ellei toisin minita
Mandy Bujold
Mandy Marie Brigitte Bujold (s. 25. heinäkuuta 1987 Cobourg, Ontario) on kanadalainen nyrkkeilijä. Hän ottelee kärpässarjassa eli alle 51-kiloisissa.
Bujold syntyi Cobourgissa, Ontariossa ja asui lapsuudessaan myös Monctonissa, New Brunswickissa. Vuonna 2002 hänen perheensä muutti Kitcheneriin, Ontarioon. Hän aloitti nyrkkeilyn harrastamisen 16-vuotiaana vuonna 2004 veljensä harrastuksen innoittamana. Vuonna 2006 hän voitti Kanadan juniorimestaruuden ja seuraavana vuonna ensimmäisen aikuisten Kanadan-mestaruutensa. Bujold on kaikkiaan yksitoistakertainen Kanadan-mestari, vuosilta 2007–2017. Vuonna 2008 hän osallistui ensimmäisiin maailmanmestaruuskilpailuihinsa. Hän on yltänyt maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kahdeksan parhaan joukkoon, puolivälieriin, Jejussa 2014.
Bujold on kaksinkertainen Pan-Amerikan kisojen kultamitalisti. Hän voitti ensimmäisen kultamitalinsa Guadalajarassa 2011, jolloin naisten nyrkkeily oli kisaohjelmassa ensimmäistä kertaa, ja uusi mestaruutensa Torontossa 2015. Hän voitti vuoden 2015 loppuottelussa yhdysvaltalaisen Marlen Esparzan, hallitsevan maailmanmestarin. Kansainyhteisön kisojen ohjelmassa naisten nyrkkeily oli ensimmäistä kertaa Glasgow’ssa 2014. Bujold voitti noissa kisoissa pronssia, hävittyään välierissä hallitsevalle olympiavoittajalle Nicola Adamsille. Seuraavissa Kansainyhteisön kisoissa, Gold Coastissa 2018, hän ei ollut mukana, vaikka hänet oli jo valittu Kanadan kisajoukkueeseen. Hän päätti itse vetäytyä kisoista kuukausi ennen niiden alkua.
Olympialaisissa Bujold on ollut mukana kerran, Rio de Janeirossa 2016. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella uzbekistanilaisen Yodgoroy Mirzaevan, mutta hävisi puolivälierissä kiinalaiselle Ren Cancanille.
Bujoldia valmensi pitkään romanialaissyntyinen Adrian Teodorescu, Torontossa sijaitsevan Atlas Boxing & Fitness Club -salin omistaja. Teodorescun kuoltua marraskuussa 2016 hän siirtyi harjoittelemaan Guelphissä sijaitsevalle TNT Boxing and Fitness Academy -salille, jossa häntä valmentaa Stevie Bailey.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1832
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1832 olivat järjestyksessään 12. Yhdysvaltain presidentinvaalit, jotka järjestettiin 2. marraskuuta – 5. joulukuuta 1832. Vaaleissa istuva presidentti Andrew Jackson demokraattisesta puolueesta voitti kansallisrepublikaanien Henry Clayn.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1832
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Presidenttiehdokas
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Puolue
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:left;" | Kotiosavaltio
! rowspan="1" colspan="2" style="text-align:left;" | Kansanäänet
! rowspan="2" colspan="1" style="text-align:center;" | Valitsijamiesäänet
! Määrä
Anniken Hauglie
Anniken Hauglie (s. 10. syyskuuta 1972 Oslo, Norja) on Norjan konservatiivipuolueen poliitikko. 1990-luvulla Anniken Haugie oli mukana opiskelijayhdistysliikkeessä. Hauglie valmistui Oslon yliopistosta vuonna 2000 pääaineenaan sosiologia. Hän on toiminut sosiaalialan neuvonantajana 2001–2010. Vuosina 2010–2015 Annike Hauglie kuului Oslon kaupunginvaltuustoon ja joulukuusta 2015 hän on ollut Norjan työ- ja sosiaaliasioiden ministeri.
Lakshmibai
Lakshmibai (myös Lakshmi Bai tai Laxmi Bai, 1828 –1858) oli intialaisen Jhansin kaupunkivaltion kuningatar, yksi Sepoykapinan keskeisistä johtohahmoista.
Lakshmibai sai bramiinitytöksi epätavallisen kasvatuksen: hän oppi miekkailemaan ja ratsastamaan. Hän meni naimisiin Jhansin maharadžan kanssa mutta jäi leskeksi ennen kruununperillisen syntymää. Maharadža adoptoi pojan ennen kuolemaansa, mutta englantilaiset eivät hyväksyneet tätä vaan ottivat Jhansin suoraan hallintaansa siirtomaalakien mukaisesti. 22-vuotias leskikuningatar ei hyväksynyt tätä. Kun sepoykapina puhkesi, Lakshmibai julistettiin Jhansin sijaishallitsijaksi alaikäisen adoptiopoikansa nimissä. Lakshmi Bai taisteli mieheksi pukeutuneena ja sai surmansa taisteluissa.
Anik Bissonnette
Anik Bissonnette OC CQ (s. 9. helmikuuta 1962 Montreal) on kanadalainen balettitanssija. Hän tuli laajalti tunnetuksi esiintymisistään Louis Robitaillen kanssa. Vuosina 1989–2007 hän toimi Les Grands Ballets Canadiensin ensitanssijana, ja vuosina 1983–2006 hän esiintyi vuosittain Montrealin Gala des Étoilesissa (Tähtigaala).
Bissonnette toimi Festival des Arts de Saint-Sauveurin taiteellisena johtajana vuosina 2004–14, ja vuonna 2010 hänestä tuli Montrealin nykybalettikorkeakoulun taiteellinen johtaja. Hän on saanut monia tunnustuksia, kuten Kanadan ritarikunnan upseerin ja Québecin kansallisen ritarikunnan ritarin arvot sekä Denis Pelletier -palkinnon ja Kenraalikuvernöörin esittävien taiteiden palkinnon elinikäisistä saavutuksista.
Bissonnette oli tanssikumppaninsa Louis Robitaillen kanssa myös naimisissa vuosina 1986–2001. Pari saavutti menestystä etenkin tulkinnoillaan baleteista, joissa esiintyy kansanomaisia teemoja; näiden joukossa on "Rose Latulippe".
Anja Karliczek
Anja Karliczek (s. 29 huhtikuuta 1971) on Saksan kristillisdemokraattinen unionin, CDU:n, poliitikko. Hänet valittiin liittopäiville 2013 ja
hän on ollut Angela Merkelin neljännen hallituksen opetusministeri maaliskuusta 2018.
Karen Kain
Karen Alexandria Kain CC (s. 28. maaliskuuta 1951 Hamilton, Ontario) on kanadalainen entinen balettitanssija, josta sittemmin tuli baletinjohtaja.
Kain syntyi neljästä sisaruksesta vanhimpana. Hän oli 8-vuotias, kun hänen äitinsä lähetti hänet balettikouluun. Vuonna 1962 hän aloitti opiskelun Kanadan kansallisessa balettikoulussa, jota tuolloin johti Betty Oliphant. Kain opiskeli osittain stipendin turvin, sillä hänen vanhempansa eivät kyenneet täysin kustantamaan koulutusta. 18 vuotta täytettyään Kain sai sopimustarjouksen Kanadan kansallisbaletilta. Tarjouksen esitti baletin perustaja ja taiteellinen johtaja, Celia Franca. Kain hyväksyi tarjouksen ja debytoi tammikuussa 1971 Joutsenkuningattaren vaativassa roolissa "Joutsenlampi"-baletissa. Kain nousi ensitanssijan asemaan jo saman vuoden aikana.
Kain loi kansallisbaletissa 28-vuotisen uran. Hän saavutti suosiota Frank Augustynin tanssikumppanina. Hän teki pitkäaikaista yhteistyötä Rudolf Nurejevin kanssa.
Vuonna 2005 Kainista tuli Kanadan kanslalisbaletin taiteellinen johtaja. Hän on saanut lukuisia tunnustuksia, kuten Kanadan ritarikunnan upseerin (1976) ja "Companionin" (1991) arvot, l'Ordre des Arts et des Lettres'n upseerin arvon (2000) sekä Kenraalikuvernöörin esittävien taiteiden palkinnon (2002). Vuodesta 1998 hänellä on ollut tähti Canada's Walk of Famella.
Jhansi
Jhansi on kaupunki Pohjois-Intiassa, Uttar Pradeshin osavaltion lounaisosassa. Vuonna 2011 kaupungissa oli noin 505 000 asukasta.
Muurien ympäröimä kaupunki on kehittynyt vuonna 1632 valmistuneen linnoituksen ympärille. Sepoykapinan aikana kaupungissa surmattiin monia brittejä.
Celia Franca
Celia Franca (oik. "Celia Franks"; 25. kesäkuuta 1921 Lontoo, Englanti – 19. helmikuuta 2007 Ottawa, Kanada) oli kanadalainen tanssija, koreografi, baletinjohtaja ja pedagogi. Hän kouluttautui Englannin Guildhall School of Musicissa ja Royal Academy of Dancingissa. Hän aloitti Englannissa uransa niin tanssijana kuin koreografinakin.
Vuonna 1951 Francasta tuli Kanadan kansallisbaletin perustava taiteellinen johtaja. Hän toimi baletin johdossa vuoteen 1974 saakka. Tämän jälkeen hän muutti Ottawaan ja istui kaksi peräkkäistä kautta Kanadan taideneuvoston johtokunnassa. Hän oli aktiivinen opettajana ja ajoittain luennoitsijana. Hän sai erinäisiä tunnustuksia, joiden joukossa ovat Kanadan ritarikunnan "Companionin" arvo (1985) ja Kenraalikuvernöörin esittävien taiteiden palkinto (1994). National Arts Centressä järjestettiin hänen 80-vuotispäivänsä kunniaksi vuonna 2001 erikoisgaala.
HIRLAM
HIRLAM, lyhenne englannin sanoista "High Resolution Limited Area Model" ("tarkka rajatun alan malli") on tietotekninen säämalli, jota käytetään sääennusteiden laatimisessa. Mallin rajattu ala on esimerkiksi Skandinavian, Euroopan tai Pohjois-Amerikan suuruinen. HIRLAM säämallia ajetaan neljä kertaa vuorokaudessa (00, 06, 12 ja 18 UTC), joissa jokaisessa ennustepituus on 54h. Mallissa käytetty vaakasuuntainen hilaväli on 0.068 astetta, joka vastaa n. 7.5 km. Pystysuunnassa mallissa on 65 tasoa, joista 20 on sijoitettu ilmakehän alimpaan 1000 metriin.
Hirlamin A-versio valmistui vuonna 2006. Myös Suomen ilmatieteen laitos kehittää HIRLAM:ia. Hirlam pystyy ennustamaan kolmen vuorokauden sään 3–16 kilometrin tarkkuudella.
Vijaya Lakshmi Pandit
Vijaya Lakshmi Pandit (18. elokuuta 1900 – 1. joulukuuta 1990) oli intialainen poliitikko ja diplomaatti.
Pandit oli tyttönimeltään Swarup Kumari Nehru, ja hänen perheensä oli aktiivinen Intian itsenäisyysliikkeessä - veljestä Jawaharlal Nehrusta tuli itsenäisen Intian ensimmäinen pääministeri. Swarup Kumari Nehru opiskeli Intiassa ja ulkomailla. Vuonna 1944 hän meni naimisiin Ranjit Sitaram Panditin kanssa, ja perinteitä noudattaen vaihtoi koko nimensä. Poliittisen toiminansa takia hän joutui vankilaan kolmeen otteeseen. Hän osallistui kunnallispolitiikkaan ja tuli valituksi osavaltionsa parlamenttiin ja sieltä terveysministeriksi.
Itsenäistyneessä Intiassa Pandit teki merkittävän uran diplomaattina, asemapaikkoinaan Moskova, Washington ja Mexico, Lontoo ja Dublin. Vuonna 1953 Pandit oli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja.
Getaway
Getaway on vuonna 2013 ensi-iltansa Yhdysvalloissa saanut yhdysvaltalainen, Courtney Solomonin ohjaama nopeatempoinen jännityselokuva.
Entisen kilpa-autoilijan Brent Magnan (Ethan Hawke) vaimo (Rebecca Budig) on kidnapattu Sofiassa, Bulgariassa. Tuntematon mies ottaa Brentiin yhteyttä puhelimitse ja alkaa käskyttää tätä aikakriittisissä tehtävissä väittäen, että jättää vaimon henkiin vain mikäli Brent tekee seuraavien tuntien aikana täsmälleen miehen määräämät asiat. Ensimmäisenä eteen tulee erään tietyn ajoneuvon varastaminen ja sen jälkeen nopeaan tahtiin mies alkaa esittää ajoneuvolla suoritettavia tehtäviä ympäri kaupunkia. Mukaan sotkeutuu ajoneuvon alkuperäinen omistaja, paikallisen upporikkaan sijoituspankkiirin tytär, ”The Kid” (Selena Gomez), jonka rooli on myös kidnappaajan tarkoin suunnittelema.
Elokuva sai tyrmäävät arviot ilmestyessään Yhdysvalloissa. Elokuva-arvioiden aggregaattisivustolla Rotten Tomatoes elokuva on arvioitu erittäin surkeaksi (keskimäärin arvioitu 2.7/10) perustuen selkeään konsensukseen. Kriitikkojen konsensuksen mukaan vapaasti käännettynä: ""Monotonisesti väsyttävyyteen asti kiihkeätempoisena Getaway muistuttaa, ettei järkevän leikkauksen, hahmojen kehityskaaren, järkeenkäyvän dialogin ja mielenkiintoisen juonen ohitse kiihdyttäminen ole vaaratonta."" Samanlaiseen arvosanaan (22/100) on päädytty toisella aggregaattisivustolla Metacritic.Elokuvasivusto Variety arvioi elokuvan yhdeksi vuoden 2013 surkeimmin menestyneistä elokuvista Yhdysvalloissa elokuvan tuoton jäätyä noin reiluun puoleen sen tuotantokustannuksista.Selena Gomez oli myös ehdolla vuoden 2014 Golden Raspberry Awards -palkintogaalassa huonoimman näyttelijättären kategoriassa. Palkinto meni tuolloin kuitenkin Tyler Perrylle.
Suomessa elokuvalehti Episodi arvioi elokuvan arvosanalla 1/5: ""Umpijuntti toimintapökäle, jonka maailmaan kuuluvat itseään toistavat takaa-ajot ja romutetut poliisiautot.""
Betty Farrally
Betty Farrally (o.s. "Hey"; 5. toukokuuta 1915 Bradford, Englanti – 9. huhtikuuta 1989 Kelowna, Brittiläinen Kolumbia) oli balettitanssija, pedagogi ja baletinjohtaja. Hän oli merkittävä toimija baletin kehityksessä Kanadassa sekä Winnipegin kuninkaallisen baletin perustajana että myöhemmän opetustyönsä kautta.
Farrally muutti entisen opettajansa Gweneth Lloydin kanssa vuonna 1938 Kanadaan suoritettuaan tanssiopintonsa Englannissa. Winnipegin kuninkaallisen baletin parissa luomansa uransa lisäksi Farrally myös toimi pitkään yhtenä Banff Centren kesätanssiohjelman johtajista ja sittemmin taiteellisena neuvonantajana. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan upseeri vuonna 1981, ja hänelle myönnettiin Dance in Canada -palkinto vuonna 1984.
Brudevælten lurit
Brudevælten lurit (lue venyttämällä: "lūr") tarkoittavat kuutta Brudevælten kuivatetulta suolta kaivettua luria, jotka löytyivät vuonna 1797 Allerødin Lyngestä Pohjois-Sjællannista Tanskasta. Lur on nimitys pronsikautisista pronssitorvista. Ne ajoitetaan Monteliuksen periodille V jälkipuoliskolle eli 800–700 eaa.
Lurit löytyivät pareittain kolmesti pieneltä suolta samana vuonna. Niihin törmäsi iäkäs maanviljelijä Ole Pedersen vuonna 1797 nostaessaan turvetta kuivatettavaksi. Nostettuaan lurien suosat hän kutsui niitä ”6 curved brass horns”. Reilun viikon kuluttua hän löysi niille vielä lurien suuosat löytyivät yhteen sidotussa nipussa. Pedersen kutsui lureja nimellä ”hedenolds krigstrompeter”, mutta oli lopulta tyytyväinen saatuaan ruhtinaalisen palkkionsa. Löydetyt lurit olivat siihen asti ensimmäiset, mutta nykyään niitä tunnetaan kymmeniä. Soittimet toimitettiin sittemmin "Danske oldsagskommissionille", mutta yksi soitin lahjoitettiin vuonna 1845 Venäjän tsaarille Nikolai I.
Vuonna 1966 äänitettiin Brudevælten lureilla äänilevy (LP, ”long play”) "Klange fra Danmark's bronzealderlurer" (Kansallismuseossa, NM 67-001). Siinä soittivat lureja Palmer Traulsen ja G. A. Wilkenschildt.
Lureja on kahdenlaisia. Tanskassa käytetyt olivat S-kirjaimen muotoisia. Brudevælten lurit näyttäisivät esiintyvän erikätisinä pareina eli kun toinen lur kiertyy vasemmalle, niin toinen kiertyy oikealle. Lurit ovat noin 2,2 metriä pitkät ja ne ovat edelleen niin hyvin säilyneitä ja niillä voi edelleen helposti soittaa. Kun niiden sointia verrataan moderniin sävelasteikkoon, niin yksi lur on C-vireessä, yksi lur on D-vireessä, yksi taas E-vireessä ja yksi G-vireessä. Kun vielä on kaksi jäljellä, on niistä Tanskassa sijaitseva Es-vireinen. Mahdollisesti Pietarissa oleva on viimeisen kanssa samassa vireessä.
Soittimista viisi voi nähdä Tanskan kansallismuseossa Kööpenhaminassa ja yksi on Eremitaašissa Pietarissa.
Alanis Obomsawin
Alanis Obomsawin OC GOQ (s. 31. elokuuta 1932 New Hampshire) on kanadalainen dokumenttielokuvien ohjaaja. Hän aloitti uransa laulajana ja tarinankertojana ennen kuin liittyi National Film Board of Canadaan vuonna 1967. Hänen palkitut elokuvansa kuvaavat Kanadan alkuperäiskansojen edustajien taisteluita oikeuksiensa eteen näiden omasta näkökulmasta. Hän on saanut useita palkintoja, kuten Kenraalikuvernöörin palkintoja, ja päässyt lisäksi Kanadan ritarikunnan upseeriksi sekä Québecin kansallisen ritarikunnan suurupseeriksi. Obomsawin kuuluu itse alkuperäiskansoihin.
Agnes Simon
Agnes Simon (o.s. Almási, s. 21. kesäkuuta 1935 Budapest) on alun perin unkarilainen mutta myöhemmin myös Alankomaita ja Länsi-Saksaa edustanut pöytätennispelaaja. Hän voitti urallaan yhden maailmanmestaruuden ja kolme Euroopan-mestaruutta.
Simon menestyi 1950-luvulla Unkarin edustajana mutta hän pakeni miehensä ja valmentajansa Béla Simonin kanssa kotimaansa vuoden 1956 levottomuuksia Ruotsiin. Pöytätennispelaajana hän edusti sittemmin Alankomaita ja vuodesta 1962 Länsi-Saksaa.
Kerttu Rytkönen
Kerttu Rytkönen (1. kesäkuuta 1895 Pielavesi – 22. huhtikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja yksi Suomen ensimmäisitä naisarkkitehdeistä. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopiossa 1914 ja valmistui arkkitehdiksi 1921.
Rytkönen suunnitteli Helsingin Kaivopuistossa Kalliolinnantie 4:ssä sijainneen Salus-sairaalan. Uusklassillista tyyliä edustanut rakennus valmistui 1929. Salus-sairaalan perustajat ja omistajat olivat Kettu Rytkösen sairaanhoitajasisaret Ida ja Maria Rytkönen. He olivat perustaneet yksityisen sairaskodin Helsinkiin 1901 ja vuonna 1920 he perustivat Salus-sairaalan joka oli erikoistunut naistentauteihin ja synnytyksiin mutta myös muita potilaita hoidettiin siellä.
Ida Rytkönen ja Maria Rytkösen perilliset lahjoittivat sairaalan rakennuksineen vuonna 1944 Wihurin rahastolle. Sairaalatoiminta rakennuksessa jatkui vuoteen 1983 saakka ja sen jälkeen rakennuksessa toimi vielä sydän- ja verisuonitautien perustutkimukseen erikoistunut Wihurin tutkimuslaitos vuoteen 2013 saakka. Tämän jälkeen rakennus peruskorjattiin ja nykyisin siinä toimii Jenny ja Antti Wihurin rahasto sekä eräitä muita järjestöjä.
Bettine Vriesekoop
Hubertina Petronella Maria "Bettine" Vriesekoop (s. 13. elokuuta 1961 Hazerswoude) on alankomaalainen, 1980- ja 1990-luvuilla Euroopan huippupelaajiin kuulunut pöytätennispelaaja. Hän voitti kolme Euroopan-mestaruutta, joista kaksinpelissä kaksi. Hän osallistui kolmiin olympialaisiin vuosina 1988–1996 ja pääsi parhaimmillaan puolivälieriin, kerran kaksinpelissä ja kahdesti nelinpelissä parinaan Mirjam Hooman-Kloppenburg. Vriesekoop voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuosina 1982 ja 1985.
Vriesekoop valittiin vuoden naisurheilijaksi Alankomaissa vuosina 1981 ja 1985. Hän harjoitteli jo nuorena Kiinassa ja kiinnostui maasta niin, että ryhtyi opiskelemaan sinologiaa ja kirjoittamaan Kiinasta.
Zoja Rudnova
Zoja Rudnova (19. elokuuta 1946 Moskova – 12. maaliskuuta 2014 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut, Euroopan parhaisiin naispelaajiin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alkupuoliskolla kuulunut pöytätennispelaaja. Hän voitti kaksi maailmanmestaruutta ja kymmenen Euroopan-mestaruutta. Kaksinpelin Euroopan-mestaruuden hän voitti vuosina 1970 ja 1972. Rudnova voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuonna 1974.
Kelluskeiholehti
Kelluskeiholehti ("Sagittaria natans") on sarpiokasvien (Alismataceae) heimoon, keiholehtien ("Sagittaria") sukuun kuuluva kasvilaji. Kelluskeiholehti on vesikasvi, kuten muutkin keiholehtilajit, ja kasvaa usein kokonaan veden alla. Kelluskeiholehti muistuttaa pystykeiholehteä ("Sagittaria sagittifolia") ja lajit voivat myös risteytyä keskenään. Lajit ovat erotettavissa toisistaan lehtien ulkonäön, heteiden ponsien värin sekä hedelmien koon perusteella.
Kelluskeiholehden lehdet ovat pitkäruotisia ja lehtilavat kelluvat veden pinnalla. Lehtilavat ovat muodoltaan soikeita ja tyviltään pyöreitä tai herttamaisia. Joskus lehtilavan tyvellä voi olla lyhyet lehtiliuskat. Veden alla kasvavilla muodoilla lehdet ovat pitkänkapeita ja nauhamaisia. Kelluskeiholehden kukinto on terttumainen ja kukat ovat valkoisia. Heteiden ponnet ovat kirkkaankeltaisia. Kelluskeiholehti kukkii heinä–elokuussa. Hedelmät ovat noin 3–4 mm pitkä pähkylöitä.
Kelluskeiholehteä tavataan Suomessa lähinnä Etelä-Lapissa, Kainuussa sekä etelämpänä Itä-Suomessa.
Kelluskeiholehti on yksi Suomen kansainvälisistä vastuulajeista.
Anton Lundell
Anton Lundell (s. 3. lokakuuta 2001 Espoo) on suomalainen toisen polven jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Lundellia on pidetty yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista ja hänelle odotetaan loppuvuodesta 2001 syntyneenä pientä varausnumeroa .
Lundell on kuvaillut itseään "Finnish Junior Hockey" -sivuston haastattelussa pelityyliltään kahden suunnan hyökkääjäksi, joka järjestää maalipaikkoja itselleen ja ketjukavereilleen. Hän mainitsee olevansa vahvimmillaan hyökkäyspäässä, mutta myös puolustaa tunnollisesti. Lundell mainitsee vahvuuksikseen myös aloitukset ja kiekonhallinnan. Hän on maininnut kehityskohteekseen luistelun, jonka merkitys korostuu pelin nopeutuessa ja sarjatason koventuessa.
4-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Lundell on Espoon Palloseuran kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Helsingin IFK:hon, jossa Lundell voitti C-nuorten Suomenmestaruuden vuosina 2016 ja 2017. Jälkimmäisellä kaudella hän toimi joukkueensa kapteenina. Alkukaudella 2017–2018 Lundell kärsi loukkaantumisista, mutta hän vakiinnutti kuitenkin paikkansa HIFK:n A-nuorissa, jossa Lundell voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän pelasi osan kaudestaan myös seuran B-nuorissa, jossa Lundell voitti Suomenmestaruuden.
Toukokuussa 2018 Lundell teki HIFK:n kanssa kolmivuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2018–2019 hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan kolmannessa ottelussa 6. syyskuuta 2018 italialaista HC Bolzanoa vastaan. Vain 16-vuotias Lundell merkittiin HIFK:n nelossentteriksi vierelleen Teemu Engberg ja Micke-Max Åsten. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.41 minuuttia. SM-liigadebyyttinsä Lundell teki runkosarjan kuudennella kierroksella 28. syyskuuta 2018 vieraissa Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin HIFK:n kolmossentteriksi laidoilleen Lennart Petrell ja Juho Keränen. Lundell sai ottelussa jääaikaa 13.12 minuuttia. Hän keräsi ottelusta teholukeman +1. Lundell sai myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Liigauransa avausmaalin Lundell teki neljännessä ottelussaan 4. lokakuuta 2018 Mikkelin Jukureita vastaan. Ottelussa juhlistettiin 70 vuotta täyttänyttä HIFK-legenda Heikki Riihirantaa, joka valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi.
Lundell pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Lundell pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Lundell valittiin Slovakiaa vastaan pelatun avausottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi, kun hän oli tehnyt ottelussa tehot 1+3=4. Lundell pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2018 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2017, jolloin hän oli Suomen paras pistemies tehoilla 3+4=7. Yhteensä Lundell on pelannut 37 poikien maaottelua.
Lundellin pikkuveli Kasper pelaa hyökkääjänä HIFK:n C-nuorissa. Veljesten isä Jan Lundell on entinen SM-liigatason maalivahti, joka toimii nykyään HIFK:n SM-liigajoukkueen maalivahtivalmentajana.
Anton Lundell käy lukiota Brändö gymnasiumissa. Hän harrasti lapsena myös jalkapalloa Espoon Palloseurassa.
Luettelo 1970-luvun neuvostoelokuvista
Luettelo 1970-luvun neuvostoelokuvista on luettelo vuosina 1970–1979 ensi-iltansa saaneista Neuvostoliitossa tuotetuista pitkistä elokuvista. Luettelo on hyvin epätäydellinen, sillä Internet Movie Databasen mukaan Neuvostoliitossa julkaistiin vuosina 1970–1979 noin 3 000 elokuvaa, joista noin 1 400 on pitkiä teatterielokuvia. Luettelossa on kuitenkin valtaosa Suomessa suomeksi tekstitettyinä tai dubattuina esitetyistä elokuvista. Mukana on myös dokumenttielokuvia.
Suomessa esitettiin 1950-luvulta 1980-luvulle neuvostoliittolaisia elokuvia sekä televisiossa, elokuvateattereissa että elokuvakerhoissa ehkä enemmän kuin missään muussa länsimaassa. Teatterielokuvien pääasiallinen maahantuoja oli Kosmos-Filmi Oy, joka oli maailman ainoa neuvostoliittolaisten suoraan hallitsema elokuvien levitysyhtiö Neuvostoliiton ulkopuolella.
Volkswagen SpaceFox
Volkswagen SpaceFox (Typ 5Z6) on Volkswagenin vuodesta 2006 lähtien valmistama pieni farmariauto, joka perustuu Volkswagen Foxiin. Autoa myydään SpaceFoxina Brasiliassa ja Perussa. Argentiinassa, Chilessä ja Uruguayssa nimenä on Suran, Meksikossa SportVan ja Algeriassa Fox Plus.
Normaalin version lisäksi autosta valmistetaan myös maasturimaisemman näköistä versiota, jossa on korkeampi maavara, kattokaiteet ja koria suojaavia muoviosia. Sen nimenä on SpaceCross tai Suran Cross markkina-alueesta riippuen.
Vuonna 2009 malli koki kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoasua muokattiin vastaamaan uutta Polo V -mallia. Myös kojelauta oli uusi, ja sen materiaalit olivat aiempaa korkeatasoisemmat.
Toisen kasvojenkohotuksensa malli koki syksyllä 2014. Keulan ilmeestä tuli aiempaa terävämpi ja takavalot ovat uudet. Sisäosien näkyvimmät muutokset ovat uusi ohjauspyörä ja tietoviihdejärjestelmä.
Formula 2 Azerbaidžanin Grand Prix 2018
Formula 2 Azerbaidžanin Grand Prix 2018 oli Formula 2 -kauden 2018 toinen osakilpailu, joka ajettiin 28.–29. huhtikuuta Bakun katuradalla Azerbaidžanissa.
Marie Hrachová
Marie Hrachová (s. 12. marraskuuta 1963 Ostrava) on Tšekkoslovakiaa edustanut, 1980-luvulla ja 1990-luvun alussa menestynyt pöytätennispelaaja. Hän saavutti sekanelinpelissä MM-hopeaa ja Euroopan-mestaruuden. Kaksinpelissä hän saavutti kahdesti EM-pronssia ja ylsi eurooppalaisittain harvinaisesti olympialaisissa välieriin Soulin olympialaisissa 1988. Hän osallistui toisen kerran olympialaisiin Barcelonassa 1992. Hrachová voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuonna 1984.
Judit Magos
Judit Magos (19. helmikuuta 1951 Budapest – 18. lokakuuta 2018) oli unkarilainen, 1970-luvulla Euroopan huippupelaajiin kuulunut pöytätennispelaaja. Hän voitti kuusi Euroopan-mestaruutta, joista kaksinpelissä kaksi. Hänet valittiin vuoden naisurheilijaksi Unkarissa vuonna 1978.
Judit Csehák
Judit Csehák (16 tammikuuta 1940, Szekszárd, Unkari) on unkarilainen poliitikko. Csehák kuului "Magyar Szocialista Munkáspárt" MSZMP ja "Magyar Szocialista Párt" MSZP puolueisiin. Hän oli varapääministeri vuodesta 1984 vuoteen 1987. Unkarin kansantasvallan hajottua hän oli yhä useita vuosia parlamentissa ja vuosina 2002–2003 hän terveys-, sosiaaliasian- ja perheministerinä.
Jill Hammersley
Jill Hammersley (o.s. Shirley, myöh. Parker, s. 6. joulukuuta 1951 Carshalton) on brittiläinen, 1970-luvulla ja 1980-luvun alkupuolella menestynyt pöytätennispelaaja. Hän saavutti naisten nelinpelissä MM-pronssia ja voitti kaksi Euroopan-mestaruutta, joista toisen naisten kaksinpelissä ja toisen naisten nelinpelissä. Hammersley voitti Euroopan TOP 12 -turnauksen vuosina 1978, 1980 ja 1981.
Caroline Veyre
Caroline Veyre (s. 4. lokakuuta 1988 Pariisi) on ranskalaissyntyinen kanadalainen nyrkkeilijä. Hän ottelee kevytsarjassa eli alle 60-kiloisissa.
Veyre kävi Kanadan Montrealissa ensimmäisen kerran vuonna 2000 ja muutti sinne vuonna 2003. Hän aloitti nyrkkeilyn harrastamisen 18-vuotiaana ja osallistui ensimmäisiin Kanadan-mestaruuskilpailuihinsa 20-vuotiaana. Hän voitti tuolloin, vuonna 2009, pronssia, vuonna 2012 hopeaa ja vuonna 2013 ensimmäisen kerran kultaa. Hän uusi mestaruutensa vuonna 2014 ja on voittanut myöhemmin kultaa myös vuonna 2017.
Vuonna 2015 Veyre voitti kultaa Torontossa järjestetyissä Pan-Amerikan kisoissa. Hän voitti turnauksen loppuottelussa argentiinalaisen Dayana Sánchezin hajaäänituomiolla.
Nyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailuihin Veyre osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2014, jolloin ne järjestettiin Jejussa. Hän hävisi turnauksen ensimmäisellä kierroksella walesilaiselle Charlene Jonesille. Vuoden 2016 maailmanmestaruuskilpailuissa, jotka järjestettiin Astanassa, Veyre voitti kaksi ottelua, mutta hävisi neljännesvälierissä ranskalaiselle Estelle Mosselylle. Samalla hän menetti mahdollisuuden päästä mukaan Rio de Janeiron olympialaisiin.
Kansainyhteisön kisoihin Veyre osallistui ensimmäisen kerran vuonna 2018, jolloin ne järjestettiin Gold Coastissa. Hän otteli turnauksessa yhden ottelun, puolivälieräottelun nigerialaista Yetunde Odunugaa vastaan, jonka hän hävisi.
Veyrella on kaksi sisarusta, kaksoissisar Isabelle ja nuorempi veli François. Hänen äitinsä on kotoisin Brasiliasta.
Veyre on suorittanut käännöstieteen tutkinnon Université de Montréalissa.
Chua Sock Koong
Chua Sock Koong (s. 1956) on singaporelainen yritysjohtaja. Hän on ollut Singapore Telecommunications -yhtiön toimitusjohtaja huhtikuusta 2007 lähtien. Yhtiö on Kaakkois-Aasian suurin tietoliikennepalvelujen tarjoaja. Yhtiön päämarkkina-alueet ovat Aasia, Australia, Afrikka ja Yhdysvallat.
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli Chuan vuoden 2014 maailman vaikutusvaltaisimpien naisten listallaan sijalle 74. Talousjulkaisu Fortune nosti hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 6. sijalle (2017). 
Chua suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.A./B.Sc., kirjanpito) Singaporen yliopistossa. Hän on naimisissa, kaksi lasta.
Alison Cooper
Alison Cooper (s. ) on brittiläinen yritysjohtaja. Hän on toiminut brittiläisen tupakkayhtiö Imperial Brandsin (2/2016 saakka yhtiö tunnettiin nimellä "Imperial Tobacco Group") toimitusjohtajana vuodesta 2010.
Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Fortune luokitteli hänet maailman talouselämän kansainvälisten (ei-yhdysvaltalaisten) naisvaikuttajien 8. sijalle (2017). Cooperin aikana Imperial Brands, maailman neljänneksi suurin tupakkayhtiö, on yhtäältä ostanut useita yhdysvaltalaisia tupakkabrändejä hallintaansa heinäkuussa 2014 tehdyllä 7,1 miljardin dollarin suurkaupalla. Toisaalta yhtiö on pyrkinyt vahvistamaan johtamansa yrityksen markkina-asemia tupakan terveyshaittojen koskevan tietoisuuden aiheuttamia haasteita vastaan perustamalla esimerkiksi yhteisyrityksen Kiinan valtion omistaman China National Tobaccon kanssa tammikuussa 2017. Kiina on maailman suurin tupakkamarkkina, jossa poltetaan 1/3 maailman tupakoista. 
Cooper syntyi Englannin Surreyn Kingston upon Thamesissa, ja valmistui Bristolin yliopistosta 1988 matematiikka ja tilastotiede pääaineinaan.
Blandine Verlet
Blandine Verlet (27. helmikuuta 1942 Pariisi, Ranska – 30. joulukuuta 2018) oli ranskalainen cembalisti. Hän opiskeli Ruggero Gerlinin ja Ralph Kirkpatrickin johdolla.
Verlet aloitti levyttämisen 1970-luvun lopulla Philips Recordsille, mutta siirtyi Astréen artistiksi 1990-luvulla. Hänen levytyksiinsä lukeutuu Johann Sebastian Bachin kosketinsoitinteosten tulkintoja ja Johann Jakob Frobergerin tuotantoa. Hän levytti vähemmän tunnettujenkin säveltäjien, kuten Louis Couperinin ja Élisabeth Jacquet de La Guerren musiikkia. Viulisti Gerard Poulet’n kanssa Verlet levytti Wolfgang Amadeus Mozartin varhaisia viulusonaatteja barokin ajan kosketinsoittimilla fortepianon tai nykyaikaisen pianon sijaan.
Verlet teki yhteistyötä myös huilisti Stephen Prestonin ja viola da gamban soittaja Jordi Savallin kanssa.
Gökay Akbulut
Gökay Akbulut (s. 1982 Pinarbasi, Turkki) on saksalainen Vasemmisto-puolueen poliitikko. Hän on varsinaiselta ammatiltaan yhteiskuntatieteilijä. Hän valmistui ylioppilaaksi kesäkuussa 2003 Hampurin Hamm-lukiosta ja opiskeli lokakuusta 2003 syyskuuhun 2008 Heidelbergin yliopistossa (Ruprecht-Karls). Hän vietti opiskellessaan lukuvuoden Kanadassa ja suoritti harjoittelun Yhdysvalloissa.
Akbulut tuli valituksi Saksan liittopäiville 275. vaalipiiristä (Mannheim) vuonna 2017 uutena edustajana.
Anne Szumigalski
Anne Szumigalski (3. tammikuuta 1922 Lontoo, Englanti – 22. huhtikuuta 1999 Saskatoon, Saskatchewan) oli kanadalainen runoilija. Hän varttui Hampshiren maaseudulla, toimi Punaisen Ristin tulkkina toisen maailmansodan aikana ja muutti vuonna 1951 miehensä sekä perheensä kanssa Kanadaan.
Szumigalski toimi paitsi runoilijana, myös toimittajana, kielenkääntäjänä, näytelmäkirjailijana ja opettajana. Hän oli merkittävä vaikuttaja Saskatchewan Writers' Guildin perustamisen taustalla. Hän vaikutti myös kirjallisuuslehti "Grainin" perustamiseen. Hän kirjoitti tai oli mukana kirjoittamassa neljäätoista kirjaa, jotka koostuvat enimmäkseen runoudesta. Näiden joukossa ovat "Woman Reading in a Bath" (1974) ja "A Game of Angels" (1980).
Omaelämäkerrallisen teoksen "The Voice, the Word, the Text" Szumigalski julkaisi vuonna 1990. Hän kirjoitti myös holokaustiaiheisen näytelmän. Runoillaan hän voitti Kenraalikuvernöörin palkinnon.
Élisabeth Jacquet de La Guerre
Élisabeth Jacquet de La Guerre (kastettu 17. maaliskuuta 1665 Pariisi – 27. kesäkuuta 1729) oli ranskalainen säveltäjä, cembalisti ja urkuri.
Jacquet de La Guerre pääsi hovimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän lähti aktiivisesta palveluksesta hovissa vuonna 1684 ja meni samana vuonna naimisiin cembalisti, urkuri, musiikkipedagogi, säveltäjä Marin de la Guerren kanssa. Pariskunta sai lapsen, joka osoitti musiikillista lahjakkuutta, mutta menehtyi kymmenenvuotiaana. Jacquet de La Guerre omisti suurimman osan julkaistuista teoksistaan kuninkaalle, joten hän säilytti yhteytensä kuninkaallisiin piireihinsä koko uransa ajan.
Hänen ensimmäinen sävellyskokoelmansa, "Pièces de clavessin", julkaistiin vuonna 1687. Tämä on huomionarvoista, sillä cembalomusiikin julkaiseminen oli Ranskassa vielä harvinaista tuohon aikaan. Jacquet de La Guerre oli edelläkävijä vokaalimusiikin saralla. Hänen Lully-tyylinen oopperansa "Céphale et Procris" kantaesitettiin 1800-luvulta peräisin olevan lähteen mukaan 15. maaliskuuta 1694 Pariisissa. Ooppera ei saavuttanut suurta suosiota, mutta Jacquet de La Guerre sai sen ansiosta kunnian olla Ranskan ensimmäinen naispuolinen oopperasäveltäjä. Hän sävelsi myös muun muassa kantaatteja.
Ruggero Gerlin
Ruggero Gerlin (5. tammikuuta 1899 Venetsia, Italia – 17. kesäkuuta 1983 Pariisi, Ranska) oli italialainen cembalisti. Hän sai maisteridiplominsa pianoesityksessä Milanon konservatoriosta. Vuonna 1920 hän aloitti cembalonsoiton opiskelun Wanda Landowskan johdolla Pariisissa. Hän jatkoi työskentelyä Landowskan kanssa vuoteen 1940, usein tämän konsertointikumppanina musiikissa kahdelle kosketinsoittimelle.
Palattuaan Italiaan vuonna 1941 Gerlin työllistyi cembalonsoiton professorina Napolissa. Vuonna 1947 hän perusti vuosittaiset kesämestarikurssit Accademia Musicale Chigianassa, Sienassa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Huguette Dreyfus, Kenneth Gilbert ja Blandine Verlet.
Gerlin toimi aktiivisena solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla Eurooppaa. Hän teki monia levytyksiä, joihin sisältyy François Couperinin, Louis Couperinin ja Jean-Philippe Rameaun teosten tulkintoja. Hän myös toimitti painoksia muiden muassa Alessandro Scarlattin sävellyksistä.
Angela East
Angela East on brittiläinen sellisti. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen, aloitti musisoinnin 4-vuotiaana ja sai 14-vuotiaana Arts Councilin Suggia-palkinnon, jonka turvin pääsi opiskelemaan Muriel Taylorin johdolla. Tämän jälkeen hän lähti Royal Academy of Musiciin opiskelemaan ensin Derek Simpsonin, sittemmin André Navarran ja Christopher Buntingin johdolla.
Esiinnyttyään alun perin nykyaikaisen sellon soittajana East hankki vuonna 1979 barokki-instrumentin varhaisen musiikin tunnettavuutta edistäneen liikkeen inspiroimana. Hän pääsi esiintymään John Eliot Gardinerin johtaman English Baroque Soloists -kokoonpanon kanssa muun muassa La Scalaan, Sydneyn oopperataloon ja Carnegie Halliin. East perusti vuonna 1990 monisoittimisen The Revolutionary Drawing Room -kokoonpanoon, joka teki kahdeksan levytystä Luigi Boccherinin ja Gaetano Donizettin jousikvarteteista CPO Records -levymerkille. Stanley Sadie valitsi yhden näistä levyistä "Gramophone"-lehden "Critics' Choice" -tunnustuksen saajaksi.
East on myös pitänyt resitaaleja ja toiminut vuodesta 1997 barokkiyhtye Red Priestin jäsenenä. Hän on pitkään opettanut yksityisesti. Hän on esiintynyt kaikkiaan sadoilla levytyksillä.
Emily Murphy
Emily Murphy (o.s. "Ferguson", kirjailijanimeltään "Janey Canuck"; 14. maaliskuuta 1868 Cookstown, Ontario – 27. lokakuuta 1933 Edmonton, Alberta) oli kanadalainen feministi, kirjailija ja toimittaja. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan "Persons Casessa". Se oli menestyksekäs kampanja, joka johti naisten julistamiseen "henkilöiksi" brittiläisen lain näkökulmasta. Murphy kuvasi itseään kapinalliseksi. Hän on saanut sittemmin kritiikkiä eugeniikkaa ja maahanmuuttoa koskeneista näkemyksistään, mutta myös tunnustusta aktiivisuudestaan naisten äänioikeuden puolestapuhujana.
Murphy oli tuottelias kirja-arvostelujen ja artikkelien tekijä kanadalaisissa lehdissä. Hän myös kirjoitti neljä hyvin suosittua persoonallisten sketsien kirjaa, jotka olivat "The Impressions of Janey Canuck Abroad" (1901); "Janey Canuck in the West" (1910), "Open Trails" (1912) ja "Seeds of Pine" (1914).
Irene Parlby
Mary Irene Parlby (o.s. "Marryat"; 9. tammikuuta 1868 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 12. heinäkuuta 1965 Red Deer, Alberta, Kanada) oli kanadalainen feministi, aktivisti ja poliitikko. Hän istui Albertan lainsäädäntöelimen jäsenenä neljäntoista vuoden ajan (1921–35). Hän oli Albertan ensimmäinen ja Brittiläisen imperiumin toinen ministerin asemaan noussut nainen.
Parlby oli yksi Famous Five -ryhmän jäsenistä. Famous Five kävi läpi menestyksekkään kampanjan, joka johti Persons Case -tapauksen seurauksena naisten tunnustamiseen "henkilöiksi" brittilain näkökulmasta. Parlby omisti aktivisminsa etenkin maaseudun naisten ja lasten asemien parantamiseen. Hän oli ensimmäinen Albertan yliopiston kunniaoppiarvon saanut nainen.
Nellie McClung
Nellie Letitia McClung (o.s. "Mooney"; 20. lokakuuta 1873 Chatsworth, Ontario – 1. syyskuuta 1951 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen kirjailija ja naisasianainen.
McClung oli aktiivinen Naisten kristillisessä raittiusseurassa. Hän julkaisi ensimmäisen romaaninsa, "Sowing Seeds in Dannyn", vuonna 1908. Siitä tuli menestysteos, jota seurasivat lukuisat novellit ja kanadalaisissa sekä yhdysvaltalaisissa lehdissä julkaistut artikkelit. McClung muistetaan ehkä parhaiten Famous Five -ryhmittymän jäsenenä. Famous Fiven jäsenenä hän oli mukana ajamassa läpi Persons Casea, jonka seurauksena naiset tunnustettiin lain silmissä "henkilöiksi".
Läänerannan kunta
Läänerannan kunta sijaitsee Länsi-Virossa Pärnumaan maakunnassa.
Kunta sijaitsee Pärnun luoteispuolella rajoittuen lännessä Matsalunlahteen, Suur Väinin salmeen ja Riianlahteen. Pohjoisessa kunta rajoittuu Lääne-Nigulan ja Märjamaan kuntiin, idässä Põhja-Pärnumaahan ja etelässä Pärnuun..
Läänerannan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Koongan ja Varblan kunnat sekä Läänemaahan aiemmin kuuluneet Lihulan ja Hanilan kunnat. Läänerannan kunnassa on 5 494 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Lihulan kaupungista, Virtsun pienkauppalasta (alevik) sekä 150 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Lihula.
Valtatie 10 Lääne-Nigulan Rististä Saarenmaalle ja kantatie 60 Lihulasta Pärnuun kulkevat Läänerannan kautta. Virtsusta on lauttayhteys Saarenmaalle.
Põhja-Pärnumaan kunta
Põhja-Pärnumaan kunta sijaitsee Keski-Virossa Pärnumaan maakunnassa.
Kunta sijaitsee Pärnun pohjoispuolella rajoittuen pohjoisessa Märjamaan ja Kehtnan kuntiin, idässä Türiin ja Põhja-Sakalaan, etelässä Toriin ja Pärnuun sekä lännessä Läänerannaan..
Põhja-Pärnumaan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Halingan, Tootsin ja Vändran kunnat sekä Vändran kauppala. Põhja-Pärnumaan kunnassa on 8 435 asukasta (1.1.2018).
Kunta muodostuu Pärnu-Jaagupin, Tootsin ja Vändran kauppaloista (alev) sekä 86 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Vändra.
Valtatie 4 Tallinnasta Pärnuun ja Valtatie 5 Rakverestä Pärnuun kulkevat Põhja-Pärnumaan kautta. Rautatie Tallinnasta Pärnuun kulkee kunnan poikki.
Adelien Wijnerman
Adelien Wijnerman on surinamilainen poliitikko. Hän on tehnyt pitkän uran valtionvarainministeriössä ja toimi 2011–2013 valtionvarainministerinä. Hän erosi ministerintehtävästä 2013. Hän on tällä hetkellä valtionvarainministeriön velkaviraston johtajana.
Mabel Daniels
Mabel Wheeler Daniels (27. marraskuuta 1878 Swampscott, Massachusetts – 10. maaliskuuta 1971) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen lähellä Bostonia. Hänen isovanhempansa olivat kirkkomuusikoita, ja hänen vanhempansa lauloivat Bostonin Händel- ja Haydn-seurassa, jonka johdossa isä toimi.
Daniels opiskeli pianonsoittoa pienestä pitäen ja aloitti lyhyiden kappaleiden säveltämisen kymmenenvuotiaana. Hän pääsi toteuttamaan musiikki-innostustaan Radcliffe Collegeen, jossa hän lauloi sopraanona ja esiintyi muun muassa operettien päärooleissa. Hän myös sävelsi ja johti Radcliffe College -aikoinaan kaksi opiskelijaoperettia.
Valmistuttuaan "magna cum laude" -arvosanoin vuonna 1900 Daniels jatkoi sävellyksen opiskelua George Chadwickin johdolla New England Conservatory of Musicissa. Tämän kehotuksesta Daniels haki Müncheniin opiskelemaan yhden aiemman luokkatoverinsa, Ludwig Thuillen johdolla. Hän pääsi läpi kokeista ensimmäisenä naisopiskelijana.
Palattuaan Yhdysvaltoihin Daniels liittyi Bostonin Cecilia Societyyn, jossa hän pääsi kosketuksiin orkesterin säestämien nykykuoroteosten kanssa. Hän toimi vuosina 1913–18 Simmons Collegen musiikkijohtajana. Hän perusti myöhemmin Radcliffessa sävellyspalkintoja ja -säätiöitä, joiden tarkoituksena oli auttaa musiikin opiskelijoita. Tuftsin yliopisto myönsi hänelle kunniaoppiarvon vuonna 1933 ja Bostonin yliopisto 1939.