hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Martti Kirsitie
Martti Tapio Kirsitie (s. 1943) on suomalainen entinen radiotoimittaja, mainonnan suunnittelija ja mainostoimistojohtaja.
Diplomaatin urasta haaveillut Kirsitie toimi 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa Yleisradion radiotoimittajana ja juonsi muun muassa suosittua viikoittaista Lista-ohjelmaa.
Vuodesta 1972 Kirsitie omisti Fredrikinkadulla sijaitsevan ravintola Angleterren, ennen kuin uusi omistaja Elanto teki siitä englantilaistyylisen pubin 1976.. Sittemmin Kirsitie toimi copywriterina ja johtajana mainostoimistoissa, kuten ruotsalaislähtöisessä Anderson & Lembkessä aluksi Helsingissä ja sitten Lontoossa, kunnes 1984 muutti perheineen takaisin Suomeen U.S.P. Helsinki Oy:n toimitusjohtajaksi. Kirsitien ”brittiläisen sivistynyt” kirjoitustyyli teki hänestä yhden 1980-luvun arvostetuimmista ja palkituimmista mainonnan suunnittelijoista, ja hänet palkittiin ansioistaan Platinahuippu-palkinnolla Grafian Vuoden huiput 1989 -gaalassa.
Vuodesta 1991 vuoteen 2008 Kirsitie toimi Farnish & Company Ltd. -mainostoimiston johtajana Lontoossa.
Vuonna 2000 Kirsitie ohjasi Yleisradiolle opetusohjelmasarjan "Etälukio: Kansainväliset suhteet."
Martti Kirsitie avioitui vuonna 1970 Miss Maailma -tittelin vuonna 1957 voittaneen Marita Lindahlin kanssa. Kirsitie jäi leskeksi Lindahlin kuoltua 21. maaliskuuta 2017.
Miklós Horthy nuorempi
Miklós Horthy de Nagybánya II (14. helmikuuta 1907 Pula, Itävalta-Unkari – 28. maaliskuuta 1993 Estoril, Portugali) Unkarin valtionhoitaja amiraali Miklós Horthyn nuorempi poika.
Nuoruudessaan Miklós Horthy nuorempi ja hänen vanhempi veljensä István, olivat aktiivisia jäseniä Unkarin partiopoikien roomalaiskatolisessa partiolippukunnassa, vaikka hän kuten Horthyn perhe oli protestanttisia kristittyjä. Miklós opiskeli eri yliopistoissa, kuten Wienissä, Badenissa ja Budapestissä valmistuen taloustieteelliseltä opintosuunnalta.
Urheilu oli Miklókselle hyvin tärkeä. Henkilökohtaisesti hän oli aktiivi auto- ja moottoripyöräurheilija 1920-luvun lopulla. Seuraavalla vuosikymmenellä hänestä tuli näkyvä Unkarin urheiluelämän hahmo. Hän johti vuodesta 1930 Unkarin nyrkkeilyliittoa, 1933 Unkarin Uimaliittoa, 1934 Unkarin Tennisliittoa. Vuodesta 1939 hänet valittiin Unkarin kansallisen olympiakomitean puheenjohtajaksi ja Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi vuodesta 1939. Näissä tehtävissä hän oli aina vuoteen 1948 asti.
Heinäkuusta 1939 Miklós toimi Unkarin Brasilian lähettiläänä Rio de Janeirossa. Tässä tehtävässä hän oli aina maiden diplomaattisuhteiden katkeamiseen asti eli toukokuuhun 1942. Istvánin kuoleman jälkeen vuonna 1942, Miklós osallistui aktiivisemmin isänsä hallintoon tukien isänsä pyrkimyksiä Unkarin kuningaskunnan irrottamisessa akselivalloista. Tilanne Unkarissa muuttui merkittävästi 15. lokakuuta 1944. Silloin natsi-Saksa aloitti operaation, jossa Otto Skorzenyn iskuryhmä vangitsi m.m. Miklóksen uhaten tappaa hänet, ellei hänen valtionhoitaja-isänsä antaudu ja nimitä uutta saksalaismyönteistä hallitusta.
Valta Unkarissa vaihtui, ja äärioikeistolainen Nuoliristi-puolue sai vallan ja muodosti hallituksen. Valtionhoitaja-isä vietiin kotiarestiin Baijeriin. Nuorempi Miklós sitä vastoin vietiin ensin Itävaltaan Mauthausen-Gusenin keskitysleiriin ja sitten Dachaun keskitysleirille. Huhtikuun lopussa 1945 Miklós ja muita merkittäviä Dachaun vankeja vietiin Tiroliin, jossa SS luopui vangeista liittoutuneiden edetessä. Yhdysvaltain 5. armeija vapautti Miklós Horthy nuoremman 5. toukokuuta 1945. Kesän 1945 hän oli vangittuna Caprin saarella Italiassa.
Miklós siirtyi maanpakoon Brasiliaan, jossa osallistui emigranttijärjestöjen toimintaan. Vuodesta 1976 lähtien hän muutti Portugaliin, jossa hän asui jo hänen isänsä. Hän kuoli Lissabonin lähellä Estorilissa vuonna 1993. Häneltä oli kaksi 1920-luvulla syntynyttä lasta, tyttäret Zsófia ja Nicolette.
Suojoki (Somero)
Suojoki on kylä Somerniemellä Somerolla.
Kylä sijaitsee Somerniemen Oinasjärveltä Someron Terttilään johtavan yhdystien 2801 varrella ja sen lähimpiä naapurikyliä ovat saman tien varressa sijaitsevat Somerniemen Kaskisto ja Mäyrämäki. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 25, mikä tekee siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan seitsemänneksi pienimmän.
Naapurikylissä Kaskistossa, Suojoella ja Mäyrämäessä toimii kyläyhdistys, joka järjestää juhlia ja tapahtumia ja omistaa entisen Kaskiston koulurakennuksen, jota käytetään juhla- ja harrastustilana.
Kylä rajoittuu etelässä Uskelanjoen latvahaaran Terttilänjoen lähdejärveen Halkjärveen, joka on koko Uskelanjoen vesistön suurin järvi.
Historialtaan Suojoki, jonka keskiaikainen nimi oli "Suonkanto", oli vuoteen 1766 saakka yksinäistalo mutta jaettiin tuolloin kahteen osaan: Ylitaloon eli Veikkolaan ja Alitaloon. Vuonna 1990 sekä Veikkolan että Ylitalon talot sijaitsivat alkuperäisillä paikoillaan yhdystien 2801 varrella, kulttuurihistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä Veikkola Suojoen yksinäistalon vanhalla paikalla ja rakennus- ja kulttuurihistoriallisesti merkittävä Alitalo pienellä kumpareella siitä jonkin matkan päässä. Sittemmin kylään muodostui myös torppia ja myöhemmin lohkotiloja. Vuonna 1930 kylässä oli jo 16 itsenäistä tilaa.
Hallinnollisesti Suojoki on yhdessä naapurikyliensä Kaskiston ja Mäyrämäen kanssa yksi niistä eteläisen Someron kylistä, jotka alkujaan olivat osa varsinaissuomalaista Uskelan seurakuntaa, mutta tulivat liitetyiksi osaksi hämäläistä Someron seurakuntaa vuonna 1492. Kun Somerniemestä tuli Someron kappeliseurakunta 1600-luvun lopulla, Suojoki, Kaskisto ja Mäyrämäki luettiin Someron emäseurakuntaan, vaikka kylien asukkaat käyttivätkin tai alkoivat viimeistään tuolloin käyttää Somerniemen kappelikirkkoa
Kun Etelä-Someron kylät vuonna 1492 oli siirretty osaksi Someron seurakuntaa, jäivät ne edelleen maallisessa hallinnossa kuulumaan samoihin hallinnollisiin kokonaisuuksiin Uskelan puoleisten naapurikyliensä kanssa ja olivat näin osa Turun ja Porin lääniä kun Somero ja koko Somerniemen kappeli kuuluivat Hämeen lääniin. Vasta kun lääninrajat vuonna 1870 koko Suomessa yhtenäistettiin seurakuntarajojen kanssa, näistä kylistä tuli myös hallinnollisesti osa Hämeen lääniä muun Someron tavoin.
Somerniemen seurakunnan itsenäistyessä Suojoki, Kaskisto ja Mäyrämäki tulivat osaksi Somerniemeä, mutta liitos toteutui Suojoen ja Kaskiston osalta vasta Someron kirkkoherran vaihtuessa vuonna 1927, vaikka muu Somerniemi oli muodostettu itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1917. Mäyrämäen yksinäistalo, jonka Somerniemen kunta oli hankkinut omistukseensa vuonna 1922, liitettiin Somerniemeen Somerniemeen jo vähän tätä ennen vuonna 1924.
Veikko Hietanen
Veikko Lauri Hietanen (12. maaliskuuta 1928 – 23. marraskuuta 2012) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän oli suurlähettiläs Addis Abebassa ja Nairobissa vuosina 1971–1977, ulkoasiainministeriön neuvotteleva virkamies 1977–1981 ja suurlähettiläs Beirutissa ja Damaskoksessa 1981–1984.
Hietanen aloitti ulkomisteriön palveluksessa 1956 harjoittelijana ja sen jälkeen työtehtävissä ulkomailla eri maissa vuodesta 1958, kunnes siirtyi suurlähettilääksi Etiopiaan.
Hietasen isä oli vuorineuvos Lauri Hietanen.
Marskinliljat
Marskinliljat ("Eremurus") on heinäpuukasvien heimoon kuuluva suku. Ne luokiteltiin ennen kuuluviksi soihtuliljakasveihin. Lajeja tunnetaan 35.
Kukkien värejä ovat valkoinen, vaaleanpunainen ja keltainen.
Marskinliljoja tavataan luonnonvaraisina lähinnä Keski-Aasian vuoristossa.
Kasvit viihtyvät auringossa. Kasvupaikan tulee olla ravinteikas. Kasvi menestyy kuivassa tai kosteahkossa maassa.
Himalajanmarskililja, jättimarskinlilja, tarhamarskililja ja keltamarskinlilja soveltuvat käytettäviksi kukkatarhassa sekä leikkokukkana.
Amerikadeutscher Bund
Amerikadeutscher Bund eli German American Bund oli Yhdysvalloissa ennen toista maailmansotaa toiminut amerikansaksalainen natsijärjestö, jota johti Baijerissa syntynyt ensimmäisen maailmansodan veteraani Fritz Julius Kuhn. Järjestö järjesti jäsenilleen harjoitusleirejä ja marssiharjoituksia sekä boikotoi juutalaiskauppoja.
20. helmikuuta 1939 järjestö sai noin 20 000 katsojaa tapahtumaansa New Yorkin Madison Square Gardenille. Pitämässään puheessa Kuhn kritisoi juutalaisia, Yhdysvaltain presidenttiä Franklin D. Rooseveltia sekä maan hallitusta. Sen sijaan hän ylisti George Washingtonia, jota hän piti "ensimmäisenä fasistina".
Aluksi Natsi-Saksa tuki järjestöä, mutta myöhemmin se otti siihen etäisyyttä peläten sen toiminnan vaikuttavan negatiivisesti Saksan ja Yhdysvaltojen suhteisiin. Yhdysvallat kielsi järjestön toiminnan vuonna 1941.
"Historia"-lehti 8/2013, sivu 81
Studio Killers (albumi)
Studio Killers on suomalais-tanskalais-englantilaisen samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2013. Kappaleet "Ode to the Bouncer", "Eros And Apollo", "Jenny" sekä "Who Is In Your Heart Now?" on julkaistu myös singlenä.
Albumi nousi julkaisupäivänään ensimmäisenä suomalaisvaikutteisena yhtyeenä Yhdysvaltojen iTunesin dance-listan ensimmäiseksi. Albumi saavutti ensimmäisen sijan myös Kanadan iTunesin dance-listalla. Suomen virallisella listalla albumi pysytteli yhtäjaksoisesti 12 viikkoa saavuttaen korkeimmillaan sijan 10.
Chubby Cherry, Dyna Mink sekä Goldie Foxx ovat kirjoittaneet albumin kaikki kappaleet, ellei listauksessa toisin mainita. Studio Killers on myös tuottanut albumin.
Osmo Hiltunen
Osmo Hiltunen (11. toukokuuta 1918 Helsinki – 21. heinäkuuta 2006) oli suomalainen juristi ja Korkeimman oikeuden jäsen vuosina 1978–1988.
Hiltunen suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1948 ja sai varatuomarin arvon 1950. Hän työskenteli Helsingin raastuvanoikeudessa vuodesta 1952.
Dustin Colquitt
Dustin Farr Colquitt (s. 6. toukokuuta 1982 Knoxville, Tennessee) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan lentopotkun potkaisija. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Kansas City Chiefsissä.
Ennen ammattilaisuraansa Tennesseen yliopistossa yliopistojalkapalloa pelannut Colquitt on valittu urallaan kerran NFL:n tähdistöotteluun, Pro Bowliin.
Colquittin suvussa on myös useita muita NFL-tason lentopotkun potkaisijoita. Hänen isänsä Craig, setänsä Jimmy ja pikkuveli Britton ovat kaikki pelanneet urallaan NFL:ssä. Britton edustaa tällä hetkellä Denver Broncosia, joka pelaa Kansas Cityn kanssa samassa divisioonassa. Näin ollen veljekset pelaavat aina vähintään kerran kaudessa toisiaan vastaan.
Sävel on vapaa
Sävel on vapaa on Yle Radio 1:n konserttimusiikin puhelintoivekonsertti, jota on lähetetty suorina lähetyksinä noin kerran kuukaudessa lauantai-iltaisin. Ensimmäinen "Sävel on vapaa" -lähetys kuultiin huhtikuussa 1970.
1970-luvun alussa Suomen kaukopuheluverkon kehittyminen antoi Yleisradiolle mahdollisuuden ryhtyä tekemään uudenlaisia ”phone in” -tyyppisiä suoria radio-ohjelmia, joissa kuuntelijoilla oli mahdollisuus keskustella studiojuontajien kanssa puhelimitse. Ylen musiikkitoimittaja Aino Pätiälä ideoi vuorovaikutteisen ohjelman klassisen musiikin ystäville Yleisradion kattavaan äänilevystöön tukeutuen. Huhtikuun 1970 koelähetyksen jälkeen "Sävel on vapaa" sai vakituisen paikan Yleisradion Yleisohjelman ja sitten Yle Radio 1:n ohjelmistossa.
1970-luvulla "Sävel on vapaa" -ohjelmaan kuului myös musiikkiaiheinen tietokilpailu, jossa oikeasta vastauksesta sai palkinnoksi klassisen musiikin LP-levyn. Levypalkintoja jaettiin kaikkiaan pari tuhatta kappaletta. Joulukuussa 1980 Suomen itsenäisyyspäivänä aloitettiin yhteistyö Ruotsin radion suomenkielisen toimituksen kanssa, jossa kerran vuodessa myös ruotsinsuomalaisilla oli mahdollisuus toivoa musiikkia ja keskustella juontajien kanssa. Ohjelmaideasta tuli suosittu, ja se siirrettiin itsenäisyyspäivästä uudenvuodenpäiväksi.
1980-luvulla aloitetut teemaillat ovat kehittyneet nykyiseen muotoonsa, jossa muun muassa kansanmusiikille, hengellisille musiikille, jazzille ja lapsiyleisölle on omia puhelintoivekonserttejaan. Yle Radio Suomessa lähetetään kevyen musiikin "Puhelinlangat laulaa" -ohjelmaa viikoittain perjantai-iltaisin.
"Sävel on vapaa" -ohjelman alkuvuosien pitkäaikainen ja pidetty juontaja oli pianotaiteilija Meri Louhos. Myös Sauvo Puhtila ja Ilkka Kuusisto olivat suosittuja juontajaääniä.
Syyskuussa 2010 ohjelma täytti 40 vuotta, ja nelituntisen juhlalähetyksen juonsivat kapellimestari Atso Almila ja toimittaja Helena Hannikainen.
Ajankäyttösyistä ohjelmassa ei voida soittaa laajoja teoksia kokonaan, vaan vain niiden yksittäisiä osia ja muita lyhyempikestoisia klassisen musiikin teoksia.
Bernie Leadon
Bernard Mathew ”Bernie” Leadon, III (s. 19. heinäkuuta 1947 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja lauluntekijä. Hän oli yksi Eagles-yhtyeen perustajajäsenistä.
Randy Meisner
Randy Herman Meisner (s. 8. maaliskuuta 1946 Scottbluff, Nebraska, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten Eagles-yhtyeen perustajajäsenenä. Ennen Eaglesiä hän soitti Poco-yhtyeessä.
Paavo Hiltunen
Paavo Oskar Hiltunen (2. kesäkuuta 1923 Helsinki – 31. elokuuta 2013 Järvenpää) oli suomalainen juristi, hovioikeudenneuvos ja evankelista.
Hiltunen valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1946, lakitieteen lisensiaatiksi ja varatuomariksi 1948. Hän toimi asianajajana 1945–1950 ja Helsingin hovioikeudessa hovioikeudenneuvoksena 1957–1987.
Hänen väitöskirjansa hylättiin 1952, jonka jälkeen hän koki voimakkaan uskonnollisen heräämisen. Hiltunen oli julkisuudessa voimakkaiden moraalisten kannanottojensa vuoksi, muun muassa Hannu Salaman "Juhannustanssit" -kirjaa koskevassa keskustelussa. Hän kirjoitti kymmeniä uskonnollisia kirjoja sekä omaelämäkerrallisia teoksia.
Boss (televisiosarja)
Boss on yhdysvaltalainen poliittinen draamasarja. Se kertoo fiktiivisestä Chicagon pormestarista Tom Kanesta, jolla on diagnosoitu dementoiva aivosairaus, Lewyn kappale -tauti. Sarjan pääosaa esittää Emmy- ja Golden Globe -palkittu näyttelijä Kelsey Grammer.
Yhdysvalloissa sarja näkyy Starz -maksukanavalla, kun taas Suomessa sarjaa esittää Yle TV2.
Pentti Hintikka
Pentti Kalervo Hintikka (27. tammikuuta 1913 Viipuri – 25. heinäkuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen teollisuusjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Pohjolan Voiman pääsuunnittelija 1952–1957 ja toimitusjohtaja 1958–1978. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1972.
Bertel Hintze
Bertel Olof Hintze (14. toukokuuta 1901 Helsinki – 3. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija, joka toimi Helsingin Taidehallin intendenttinä vuosina 1928–1968. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1965. Hintze tutki varsinkin 1800-luvun suomalaista maalaustaidetta. Hän oli myös yksi Nykytaide ry:n perustajista vuonna 1939 ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana vuoteen 1954 saakka.Kruskopf, Erik & Paloposki Hanna-Leena (toim.): "Taiteen maailmanmies – Bertel Hintze 1901–1969." Helsinki: Valtion taidemuseo, 1998. ISBN 951-583-041-9.
Kopila
Kopila on kylä Somerniemellä Somerolla. Kylä sijaitsee seututien 280 varrella ja sen lähimpiä naapurikyliä Somerniemellä ovat Oinasjärvi lännessä ja Viuvala idässä. Etelässä kylä rajoittuu Nummen Leppäkorven kylään ja kaakkoiskulmastaan myös Pusulan Marttilan kylään. Vuoden 2010 lopussa kylässä oli 78 asukasta, mikä teki siitä asukasluvultaan Someron 47 varsinaisesta kylästä 28:nneksi suurimman.
Yhdessä Somerniemen Oinasjärven, Jakkulan ja Viuvalan kanssa Kopila on yksi Karjaanjoen vesistöön kuuluvan Oinasjärven rantakylistä. Kylän itärajana Somerniemen Viuvalan kylää vastaan on Oinasjärvestä alkava ja Nummen Pitkäjärveen Lohjalla laskeva Pitkiönjoki. Pitkiönjoen varressa sijaitseva 12 metriä korkea siirtolohkare Pitkäpaasi on rajakivenä Someroon nykyisin kuuluvien Somerniemen Viuvalan ja Kopilan sekä Lohjaan nykyisin kuuluvien Nummen Leppäkorven ja Pusulan Marttilan välillä.
Historiallisesti Kopilan kylä on ollut samaa jakokuntaa viereisen Oinasjärven kylän kanssa ja kylän vanha tontti on sijainnut lähellä Oinasjärven rantaa. Vuoteen 1543 Kopila oli yksinäistalo, mutta jaettiin sitten kahtia. 1650-luvulla kylän taloista muodostettiin Kopilan kartano. Kopilan kylän vanhalla kylätontilla sijaitseva, 1840-1860-lukujen välillä rakennettu Kopilan kartanon päärakennus on rakennus- ja kulttuurihistoriallisesti merkittävä.
Ari Lohenoja
Ari Tapani Lohenoja (s. 13. toukokuuta 1958) on suomalainen entinen levy-yhtiöjohtaja ja televisiotuottaja ja nykyinen Puolustusvoimien markkinointiasiantuntija.
Helsinkiläinen Lohenoja pääsi jo teinipoikana tekemään Yleisradiolle ohjelmasarjaa "Huippuhittejä" ja juontamaan "Nuorten Radiota." Radio- ja tiskijukan työt jatkuivat opiskeluvuosina Turun kauppakorkeakoulussa.
Lohenoja teki 15-vuotisen uran levy-yhtiöissä, ensin CBS:llä, josta siirtyi Warner Musicin markkinointipäälliköksi edistämään muun muassa Kaija Koon ja Taikapeilin levymyyntiä. Warnerilta Lohenoja siirtyi Sony Musiclle suomalaisen musiikin, kuten Aki Sirkesalon, markkinoijaksi.
Vuonna 1998 Lohenoja kutsuttiin mainoselokuvista televisio-ohjelmien tuottajaksi laajentuneen Storyfilmin yhdistetyksi markkinointi- ja varatoimitusjohtajaksi, myöhemmin toimitusjohtajaksi. Storyfilmin menestysohjelmiksi tuolloin nousivat tv-sarja "Aaken ja Sakun kesäkeittiö" sekä 1960-luvulle sijoittuva musiikkisarja "Iskelmäprinssi".
2000-luvun alussa Ari Lohenoja työskenteli Fremantle Mediassa ja Filmiteollisuus Finen omistaman Mediastationin varatoimitusjohtajana. Vuosikymmenen puolessavälissä hän siirtyi Puolustusvoimien viestintäosastolle vastaamaan markkinoinnin suunnittelusta.
For The Imperium
For The Imperium on vuonna 2008 perustettu suomalainen crossover metal -yhtye. Yhtye julkaisi Warner Music Finlandin kautta 2011 nimialbuminsa, joka nousi Suomen virallisella listalla sijalle 26 ja Rumban listalla sijalle 5. Yhtye on tullut tunnetuksi energisestä lavaesiintymisestään ja omaperäisistä kappaleistaan. Toinen albumi Hail The Monsters näki päivänvalon maaliskuussa 2013, josta singlenä julkaistun Sudden Deathin musiikkivideo joutui sensuurin kouriin Iso-Britanniassa. For the Imperium on esiintynyt ahkerasti ympäri Suomea sekä lämmitellyt Devin Townsend Projectia Iso-Britannian kiertueella.
For The Imperium on perustettu Helsingissä 2008, kun muualta muuttaneet opiskelutoverit tutustuivat toisiinsa. Yhtye julkaisi itse kaksi EP:tä, jotka herättivät huomiota ja saivat ylistäviä arvioita musiikkimedioissa. Warner Music Finland kiinnitti yhtyeen riveihinsä 2010 ja A&R henkilöksi tuli Asko Kallonen.
Ensimmäisen pitkäsoiton äänitykset alkoivat 2010 Kari Huikurin johdolla Scandal Studiolla Helsingissä. Albumi keräsi ylistäviä arvioita mediassa ja singlet Pike River ja Creator saivat radiosoittoa mm. Ylexillä ja Radio Rockilla.Ensialbumin julkaisi koko Euroopassa huhtikuussa 2012 saksalainen Lifeforce -yhtiö. Euroopan painos sisälsi yhden ennenjulkaisemattoman kappaleen "He's a Whore", joka on alun perin Cheap Trick -yhteen tuotantoa.
Hail the Monsters julkaistiin 2013. Albumin on tuottanut ja äänittänyt Kari Huikuri Scandal Studiolla, miksannut Miitri Aaltonen ja masteroinut Mika Jussila Finnvox-studiolla. Levyltä julkaistu single Sudden Death joutui musiikkivideonsa takia brittiviranomaisten sensuurin kouriin. Levy sai kiitettäviä arvioita kriitikoilta musiikkilehdistössä ja Metal Hammer nosti yhtyeen "Hot New Band" -poiminnaksi lehdessään.
For The Imperium on esiintynyt ahkerasti ympäri Suomea sekä lämmitellyt Devin Townsend Projectia Iso-Britannian kiertueella. Yhtye on esiintynyt mm. QStock ja Tuska-festivaaleilla kesällä 2012 ja lämmittelee Children Of Bodomia syyskuussa 2013.
For The Imperium yhdistelee taidokkaasti metallia ja pop-elementtejä poukkoileviin mutta lyhyihin ja tarttuviin kappaleisiinsa.
Samuel Cockburn
Samuel Cockburn, tunnetaan myös nimellä Samuel Cobron, (n. 1574 Skotlanti – 1621 Latvia) oli skotlantilainen kenraalimajuri ja palkkasotilas, joka taisteli ruotsalaisissa sotajoukoissa.
Itsestään sukunimeä Cobron käyttänyt Cockburn saapui Ruotsiin vuonna 1598 usean muun skottilaisen upseerin kanssa. Hän osallistui Ruotsin sisällissotana tunnettuun Sigismundin ja Kaarlen valtataisteluun, Inkerin sotaan sekä Puolan sotaan Liivinmaalla vuonna 1621. Ennen Puolan sotaan osallistumistaan Cockburnin oli tarkoitus vaihtaa Venäjän palvelukseen. Hän sai ruotsalaisilta luvan siirtyä miehineen Venäjälle, mutta Cockburn ei ilmeisesti kuitenkaan milloinkaan värväytynyt venäläisten joukkoihin.
Vuonna 1612 Cockburn sai haltuunsa tiluksia Pohjanmaalta, sekä myöhemmin Porvoon ja Raaseporin seuduilta, vastineeksi rästiin jääneistä palkoistaan, joita hänellä oli yli 8 000 taalerin arvosta. Vuonna 1621 Cockburn toimi komentajana Suomen maarykmentin yhteyteen muodostetussa ns. Cobronin rykmentissä.
Samuel Cockburnin kuolinajasta liikkuu erilaisia tietoja, muun muassa Axel Oxenstiernan mukaan hän olisi kuollut helmikuussa 1622 ja joidenkin lähteiden mukaan vasta 1631 Turussa. Cockburn kuitenkin haudattiin Turun tuomiokirkkoon jo vuonna 1621 hänen sairastuttuaan ja kuoltuaan sotaretkellä Latviassa. Cockburnin viimeinen leposija on kirkossa sijaitsevassa Tavastin kappelissa, johon on hänen lisäkseen haudattu myös useita piispoja. Cockburnille on pystytetty kirkkoon suuri marmorinen muistomerkki.
Gorensteinin–Haradan teoreema
Äärellisten ryhmien teoriassa Gorensteinin–Haradan teoreema on lause, joka luokittelee ne äärelliset yksinkertaiset ryhmät, joiden sektionaalinen 2-rankki on korkeintaan neljä. Tulos on osa äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelua. Lauseen todistus julkaistiin 464-sivuisessa artikkelissa.
Äärellisillä yksinkertaisilla ryhmillä, joiden sektionaalinen 2-rankki on vähintään viisi, on Sylowin 2-aliryhmät, joilla on itsekeskittävä normaali aliryhmä, jonka rankki on vähintään kolme. Tästä seuraa, että nämä ovat joko komponenttityyppisiä tai karakteristikan kaksi tyyppisiä. Siten Gorensteinin–Haradan lause jakaa äärellisten yksinkertaisten ryhmien luokittelun näihin kahteen osaan.
Suojoki (täsmennyssivu)
Suojoki voi viitata seuraaviin:
Aberdourin linna
Aberdourin linna sijaitsee Aberdourissa, Skotlannissa. Se on yksi vanhimmista ajoitetuista linnoista Skotlannissa, vanhimmat osat ovat 1200-luvulta.
Historic Scotland -järjestön hallinnassa oleva linna on avoin yleisölle ympärivuotisesti.
Sir Alan de Mortimer sai Aberdourin paronikunnan avioliiton kautta haltuunsa vuonna 1126, jolloin tornin arvioidaan rakennetun. Linna siirtyi vuonna 1351 Sir James Douglasin omistukseen ja säilyi Douglasien omistuksessa 1900-luvulle. Tornia laajennettiin 1400-luvulla. Linnaa laajentanut Mortonin 4. jaarli James Douglas sai inspiraatiota Hampton Courtin ja muiden palatsien terassipuutarhoista.
Mortonit ostivat viereisen Cuttlehill Housen vuonna 1725, koska linna oli vahingoittunut kahdessa tulipalossa asuinkelvottomaksi. Itäsiipi tosin korjattiin. Valtion hallinnassa linna on ollut vuodesta 1924.
Linnalla on ollut puutarha ainakin vuodesta 1540, jolloin kyyhkyslakasta on ensimmäinen maininta. Kyyhkyslakalla on erikoinen mehiläispesää muistuttava muoto.
Saksan 170. jalkaväkidivisioona
170. jalkaväkidivisioona () oli Saksan maavoimienn jalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Wherkreis X perusti divisioonan 1. joulukuuta 1939 Münsterin sotaharjoitusalueella. Siihen liitettiin tammikuussa 1940 kenttätäydennyspataljoonat 28 ja 30, jotta sen miesvahvuus saataisiin täydennettyä.
Divisioona sai tulikasteensa Tanskan valtauksessa, mistä se siirrettiin heinäkuussa 1940 16. armeijan XXXII armeijakuntaan Lilleen ja edelleen armeijakunnan mukana 9. armeijaan elokuussa. Marraskuussa divisioona siirrettiin saman armeijan XXXXIII armeijakuntaan.
Divisioona siirrettiin toukokuussa 1941 Ploestiin, josta se aloitti operaatio Barbarossan alkaessa Etelän armeijaryhmään liitetyn 11. armeijan LIV armeijakunnan osana etenemisen Neuvostoliittoon.
Sinililjat
Sinililjat ("Scilla") on parsakasvien heimoon kuuluva suku. Ne luokiteltiin aikaisemmin toisinaan liljakasveihin ja toisinaan hyasinttikasveihin. Niiden läheisimpiä sukulaisia ovatkin hyasintit ("Hyacinthus"), helmihyasintit ja posliinihyasintit ("Puschkinia"). Lajeja tunnetaan ainakin 80–100. Toisaalta nykyisin sinililjoihin lasketaan myös kevättähdet.
Kukat ovat sinisiä, valkoisia tai sinivalkoisia.
Sinililjoja esiintyy luonnonvaraisina Euroopassa, Aasiassa ja jonkin verran myös Afrikassa.
Kasvit viihtyvät yleensä auringossa tai puolivarjossa, mutta osa lajeista menestyy myös varjossa. Maan tulee olla kosteahko tai kostea ja ravinteikas.
Pikku-, espanjan-, persian- ja idänsinililjaa käytetään koristekasveina kukkatarhoissa, ja ne sopivat myös kivikkoon. Pikku-, espanjan-, englannin- ja idänsinililja sopivat rodo- ja metsäpuutarhaan.
Saksan 198. jalkaväkidivisioona
198. jalkaväkidivisioona () oli Saksan maavoimien jalkaväkiyhtymä toisessa maailmansodassa.
Divisioona perustettiin 1. joulukuuta 1939 Prahan/Pilsenin alueen täydennysjoukoista. Siihen liitettiin 17. tammikuuta 1940 Landwehrin 35. jalkaväkirykmentti, jotta sen miesvahvuus saataisiin täydennettyä.
Divisioona sai tulikasteensa Tanskan valtauksessa, mistä se siirrettiin kesäkuussa 1940 1. armeijaan Epinaliin ja Vesouliin ja edelleen heinäkuussa saman armeijan XII armeijakuntaan itäisen Ranskan miehitysjoukoksi. Syyskuussa divisioona siirrettiin 2. armeijan XIV armeijakuntaan ja lokakuussa edelleen XXXXV armeijakuntaan. Se siirrettiin armeijakunnan mukaan 1. armeijaan marraskuussa ja joulukuussa divisioona siirrettiin XXVII armeijakuntaan.
Divisioona siirrettiin huhtikuussa 1941 12. armeijan XI armeijakunnan mukana Romaniaan, josta se aloitti operaatio Barbarossan alkaessa Etelän armeijaryhmään liitetyn 11. armeijan XXX armeijakunnan osana etenemisen Neuvostoliittoon.
Tähdikit
Tähdikit ("Ornithogalum") on parsakasvien heimoon kuuluva suku, johon kuuluu 120 lajia.
Tähdikkien kukat ovat valkoisia.
Tähdikkejä esiintyy luonnonvaraisina Euroopassa, Afrikassa ja Länsi-Aasiassa.
Kasvit viihtyvät auringossa tai puolivarjossa. Maan tulee olla kosteahko ja ravinteikas.
Tähdikkejä käytetään koristekasveina. Sarjatähdikki sopii kivikkoon ja harjupuutarhaan. Nuokkutähdikki sopii metsäpuutarhaan ja leikkokukaksi.
Onnimanni
Onnimanni on Lastenkirjainstituutin julkaisema suomalainen kulttuurilehti, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Sen tehtävä on edistää lasten- ja nuortenkirjallisuutta ja sen tutkimusta. Lehdessä julkaistaan muun muassa haastatteluja, teemakatsauksia ja tutkimusartikkeleita, joissa esitellään niin uutuuskirjallisuutta ja klassikoita kuin niiden tekijöitäkin. Lisäksi lehti raportoi ja uutisoi alan palkinnoista, tapahtumista, kampanjoista ja ilmiöistä. Onnimanni on Suomen johtava julkaisu lasten- ja nuortenkirjojen kritiikissä. Lehdessä julkaistaan vuosittain arviot noin 120–150 lasten- ja nuortenkirjasta. Lisäksi siinä käsitellään alan tutkimus- ja lähdekirjallisuutta. Kirjoittajat ovat lasten- ja nuortenkirjallisuuden asiantuntijoita, esimerkiksi tutkijoita, opettajia, kirjastonhoitajia, kirjailijoita ja kuvittajia.
Onnimannin edeltäjä oli Lastenkirjainstituutin perustamisvuodesta 1978 asti ilmestynyt Suomen Nuorisokirjallisuuden Instituutin "Tiedote". Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran nimellä Onnimanni vuonna 1985. Vuonna 1990 Onnimanni alkoi ilmestyä neljä kertaa vuodessa. Vuodesta 2006 se on ilmestynyt nelivärisenä. Lehden päätoimittajana on vuodesta 1988 lähtien toiminut kirjailija Tuula Korolainen.
Saksan 14. panssaridivisioona
14. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin.
Wehrkreis IV perusti lokakuussa 1934 Dresdenissä divisioonan peitenimellä Artillerieführer IV., jonka nimi vaihdettiin Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 15. lokakuuta 1935 4. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 4. jalkaväkidivisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Dresdeniin.
Divisioona oli toukokuussa 1939 Sleesiassa ja se asetettiin liikekannalle 18. elokuuta. Puolan offensiivin alkaessa divisioona ylitti rajan 1. syyskuuta Guttenbergistä osallistuen taisteluihin Lublinitzissä, Mokrsescissä ja Kielcessä. Se osallistui Veikselin ylimenoon Anapolissa sekä eteni sen jälkeen Krasnislawiin. Taisteluiden päätteeksi se osallistui vielä sotatoimiin Lublinissa, Pulawyssä ja Wlodawassa. Divisioona siirrettiin länteen joulukuussa 1939 ja se ryhmittyi Reininmaalle.
Divisioona ylitti Ranskan rajan 10. toukokuuta 1940 St. Vithin kaakkoispuolella. Sotatoimien päättyessä divisioona oli Cherissä. Heinäkuussa se siirrettiin takaisin kotivaruskuntiin Saksaan, missä divisioonasta muodostettiin 14. panssaridivisioona 15. elokuuta 1940 Milowitzin ja Königsbrückin koulutusalueilla. Marraskuussa divisioona liitettiin armeijaryhmä C:n 11. armeijan XLVI armeijakuntaan, mistä se siirrettiin helmikuussa 1941 edelleen armeijaryhmä B:n 17. armeijan XLVII armeijakuntaan. Divisioona oli marraskuussa armeijan reservinä Unkarissa.
14. divisioona
14. divisioona (latinan sanasta "divisio", jakaminen) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Recharged
Recharged on yhdysvaltalaisen Linkin Park -yhtyeen toinen remix-albumi, joka julkaistiin 29. lokakuuta 2013. Albumi sisältää uudelleentulkintoja yhtyeen vuonna 2012 julkaistulta "Living Things" -albumilta. Lisäksi albumilla on ”A Light That Never Comes” -kappale, jonka yhtye teki yhdessä Steve Aokin kanssa.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 38.
Karin Oberhofer
Karin Oberhofer (s. 3. marraskuuta 1985) on italialainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Oberhofer on saanut EM-hopeaa naisten viestissä Ridnaun-Val Ridannassa 2011.
Oberhofer osallistui Vancouverin talviolympialaisiin 2010. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 Oberhofer oli mukana Italian pronssia saavuttanessa viestijoukkueessa. Sotšin olympialaisista 2014 Oberhofer voitti pronssia sekaviestissä Italian joukkueessa, sijoittui neljänneksi sprintissä ja kahdeksanneksi takaa-ajokilpailussa. Kontiolahdella 2015 Oberhofer voitti pronssia yhteislähdössä ja Italian viestijoukkueessa.
Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa Oberhofer voitti pikakilpailun pronssia Forni Avoltrissa 2013.
Oberhofer saavutti ensimmäisen palkintosijansa ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa oltuaan toinen Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2014–2015. Cupin kokonaistilanteessa hän on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi kaudella 2014–2015.
Oberhofer lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018.
Saksan 15. panssaridivisioona
15. panssaridivisioona () oli Saksan maavoimien panssariyhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin Pohjois-Afrikassa.
Darmstadtissa ja Landaussa 33. jalkaväkidivisioonasta muodostettiin elokuussa 1940 15. panssaridivisioona liittämällä siihen 10. panssaridivisioonasta 8. panssarirykmentti ja luovuttamalla 110. jalkaväkirykmentti 112. jalkaväkidivisioonalle. Divisioonan hevoset siirrettiin Wehrkreis IX:lle, joka siirsi ne edelleen 129. jalkaväkidivisioonalle. Virallisena perustamispäivänä 1. marraskuuta siihen kuuluivat kaksipataljoonaisten 104. ja 115. kiväärirykmenttien ja 15. moottoripyöräpataljoonan muodostama 15. kivääriprikaati, kaksi pataljoonainen 8. panssarirykmentti ja 647. raskaspatteristo, joka liitettiin 33. panssaritykistörykmentin IV patteristoksi.
Divisioona siirrettiin huhtikuussa 1941 Libyaan, jossa se liittyi kenraali Erwin Rommelin johtamaan Saksan Afrikan armeijakuntaan. Kesän kuluessa divisioona luovutti 104. panssarikrenatöörirykmentin 5. kevyelle divisioonalle, josta oltiin muodostamassa 21. panssaridivisioonaa. Hieman myöhemmin 115. panssarikrenatöörirykmenttiin muodostettiin kolmas pataljoona 2. konekivääripataljoonasta ja 15. moottoripyöräpataljoona luovutettiin 104. panssarikrenatöörirykmentin III pataljoonaksi.
Divisioona oli 15. kesäkuuta Bardian eteläpuolella armeijakunnan reservinä ja se osallistui operaatioiden Brevity ja Battleaxe torjuntaan Halfajansolassa. Brittijoukkojen aloitettua 18. marraskuuta operaatio Crusaderin divisioona oli Tobrukin itäpuolella ja se torjui yhdessä 21. panssaridivisioonan kanssa brittiläisen XXX armeijakunnan hyökkäyksen. Suuria tappioita kärsinyt divisioona vetäytyi muiden joukkojen mukana Libyaan, jossa se täydennettiin tammikuussa 1942 saapuneilla vaunuilla. Divisioona osallistui Rommelin toiseen hyökkäykseen, ja se valtasi Benghazin. Vuoden aikana se osallistui taisteluihin Gazalan linjalla ja Tobrukin valtaukseen sekä hyökkäykseen Egyptiin. Divisioona lähes tuhoutui El Alameinin taisteluissa.
Rommelin aloittaessa joukkoineen vetäytymisen marraskuussa 1942 8. panssarirykmentti oli menettänyt kaikki panssarivaununsa ja 33. panssaritykistörykmentillä oli vain seitsemän tykkiä. Divisioona vetäytyi aina Tunisiaan, jossa siihen liitettiin panssarirykmentin III pataljoonaksi Tiikeri vaunuilla varustettu 504. raskas panssaripataljoona. Divisioona liittyi hyökkäykseen taistellen Kasserinen solassa. Divisioona tuhoutui Pohjois-Afrikan joukkojen antautuessa toukokuussa 1943.
Suomen Syöpäpotilaat
Suomen Syöpäpotilaat ry - Cancerpatienterna i Finland rf on yksi Syöpäjärjestöjen toimijoista ja täydentää omalta osaltaan työtä suomalaisten syöpäpotilaiden hyväksi potilaan näkökulmasta. Yhdistyksen tarkoitus on vähentää syöpäsairauksista aiheutuvaa uhkaa ja haittoja yhteiskunnassa sekä turvata syöpäpotilaille ja heidän läheisilleen paras mahdollinen tuki hoidon ja kuntoutumisen aikana. Toiminta-ajatuksena on ylläpitää ja parantaa syöpäpotilaiden ja heidän läheistensä elämänlaatua. Yhdistys on perustettu vuonna 1971.
Yhdistys on Suomen Syöpäyhdistyksen jäsen ja edustaa valtakunnallisesti kaikkia syöpäpotilasryhmiä.
Yhdistystä tarvitaan syöpäpotilaiden ja heidän läheistensä tueksi erityisesti syöpäpotilaiden kokonaisvaltaisen selviytymisen tuen sekä vertaistuen mahdollistajana ja luotettavana asiantuntijana ja tiedon antajana.Yhdistyksen toiminta kohdistetaan syöpäpotilaisiin ja heidän läheisiinsä valtakunnallisena tiedotus-, tuki- ja potilastoimintana.
Yhdistys on valtakunnallinen asiantuntija- ja vaikuttajajärjestö. Vaikuttamistoiminta kohdistuu päättäjiin, terveydenhuoltoon, viranomaisiin ja suureen yleisöön valtakunnallisena vaikuttamis- ja edunvalvontatyönä.
Syöpään sairastuminen aiheuttaa sekä sairastuneelle itselleen että hänen läheisilleen tilanteen, jossa tarvitaan tietoa, apua ja tukea sekä mahdollisuus tavata samankaltaisessa elämäntilanteessa olevia tai sellaisesta selviytyneitä. Syöpä sairautena on nimitys noin kahdelle sadalle eri syöpäsairaudelle, joista jokaisessa ihminen on erilaisen tilanteen edessä. Osa syövistä on erittäin yleisiä, ja sairastuneita on vuosittain tuhansia, mutta suuri osa on sellaisia, joissa sairastuneita on suhteellisen vähän.
On monia syöpäsairauksia, joihin sairastuneet jäävät melko yksin. Mitä harvinaisemmasta taudista on kyse, sen vähemmän tietoa ja tukea potilas ja omaiset saavat. Tästä syystä Suomen Syöpäpotilaat toteuttaa valtakunnallista sairauskohtaista potilasverkostotoimintaa. Potilasverkostoja on toiminnassa useita. Verkostot ovat avoimia aikuisille syöpäpotilaille ja heidän läheisilleen. Niihin voivat tulla myös kohderyhmän potilaita hoitavat terveydenhuollon ammattilaiset.
Syöpään sairastuminen käynnistää kysymysten sarjan sekä sairastuneelle että hänen läheisilleen. Usein näihin kysymyksiin joutuu etsimään itse vastauksen. Vastauksien löytymiseksi yhdistys ylläpitää kattavaa ja ajanmukaista potilasopasvalikoimaa. Oppaiden aihealueet ovat erilaisia; osa niistä käsittelee jotain tiettyä syöpäsairautta, ja osa paneutuu syövän hoitoon sekä syövän hoidon ja sairastamisen aiheuttamiin erityiskysymyksiin elämän eri osa-alueilla.
15. divisioona
15. divisioona (latinan sanasta "divisio", jakaminen) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Saksan 33. jalkaväkidivisioona
33. jalkaväkidivisioona () oli Saksan maavoimien yhtymä, joka osallistui toisessa maailmansodassa sotatoimiin länsirintamalla.
Wehrkreis XII perusti divisioonan 1. huhtikuuta 1936 Darmstadtissa. Siihen kuuluivat 104., 110. ja 115. jalkaväkirykmentit.
Divisioona asetettiin liikekannalle 26. elokuuta 1939, jolloin se siirrettiin rajanvalvontaan Saarin-Karlsruhen alueelle. Se ylitti Belgian rajan 10. toukokuuta 1940 osallistuen sotatoimiin Belgiassa ja Ardennien alueella sekä etenemiseen Sommesta Loireen. Ranskan antauduttua divisioona oli miehitystehtävissä, kunnes se syyskuussa palasi Wehrkreis XII:n hallintaan. Divisioonasta muodostettiin vielä samana vuonna 11. marraskuuta 15. panssaridivisioona.
Uusi-Kaskisto
Uusi-Kaskisto (myös Vähä-Kaskisto, Uuskaskisto) on kulmakunta ja entinen koulupiiri Somerolla. Kulmakunnalla toimi vuosina 1923–1967 Uuskaskiston kansakoulu. Kulmakunnan sivuitse etelässä virtaa Uskelanjoen latvahaara Terttilänjoki, johon pohjoisesta yhtyy läheltä Someron kirkkoa alkunsa saava Mustjoki. Tärkein liikennereitti on Somerolta Terttilään johtava yhdystie 2410.
Historiallisesti Uusi-Kaskisto on osa Someron Kaskiston kylää, josta samoin kuin sen naapurikylistä Suojoelta ja Mäyrämäestä oli Somerniemen kappeliseurakunnan perustamisesta alkaen 1600-luvulla käyty kirkossa Somerniemellä, vaikka kylät muuten luettiinkin Someron emäseurakuntaan. Kun Somerniemen seurakunta 1900-luvun alussa itsenäistyi Somerosta oli Kaskisto ja sen naapurikylät Suojoki ja Mäyrämäki tarkoitus liittää vuonna 1901 itsenäistyneeseen ja vuonna 1917 oman kirkkoherran saaneeseen Somerniemeen, mutta liitos toteutui vasta vuonna 1927. Tätä ennen kuitenkin osa Kaskiston kylän asukkaista oli anonut saada jäädä edelleen osaksi Someron seurakuntaa ja anomus hyväksyttiin vuonna 1921. Näin Uuden-Kaskiston kulmakunta jäi vuonna 1927 toteutuneen alueliitoksen ulkopuolelle ja pysyi edelleen osana Someroa.
Terrakottasoturi
Terrakottasoturi () on hongkongilainen vuoden 1989 elokuva, jonka ohjaaja oli Ching Siu-tung ja päätuottaja Tsui Hark. Romanttisen seikkailukomedian miespääosaa näyttelee Zhang Yimou, joka tunnetaan paremmin ohjaajana, ja naispääosaa Gong Li, Zhang Yimoun elokuvien vakionäyttelijä.
Elokuvan alku sijoittuu 3 000 vuoden takaiseen Kiinaan. Keisari Chingin hautamonumentin rakentamista valvova arkkitehti pelastaa hirmuvaltiaan hengen ja korotetaan marsalkaksi. Hän joutuu johtamaan joukkoja, kun keisarille etsitään ikuisen nuoruuden eliksiiriä. Sen tekoa varten tarvitaan paljon neitsyitä, joista yhteen (Gong Li) marsalkka rakastuu.
Tarina hypähtää 1930-luvulle, jossa kanamainen filmitähdeksi muuttunut muinainen neitsyt (jälleen Gong Li) syöksyy lentokoneella muinaisen keisarin aarrekammioon ja herättää henkiin sitä vartioivaksi terrakottasotilaaksi haudatun rakastettunsa. Elokuva jatkuu taistelukohtauksia sisältävänä farssina muinaissoturin kohdatessa elokuvantekijöitä, rikollisia ja nykyajan ihmeitä kuten autoja, junia ja lentokoneita.
Sagan om Ringen
Sagan om Ringen joka tunnetaan myös sen englanninkielisellä nimellä "Music Inspired by Lord of the Rings" on säveltäjä ja muusikko Bo Hanssonin albumi vuodelta 1970. Se oli samalla hänen ensimmäinen sooloalbuminsa. Albumi julkaistiin 1972 Britanniassa. Albumista tuli menestys sekä kotimaassa Ruotsissa että Britanniassa ja Yhdysvalloissa, ja se on hänen tunnetuin albuminsa. Vuonna 2009 albumi pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Albumi sai nimensä mukaisesti inspiraationsa J. R. R. Tolkienin fantasiatarinasta "Taru sormusten herrasta", jonka ruotsinkielinen versio on nimeltään "Sagan om ringen". Hansson joutui lukemaan sen useita kertoja, mutta teoksen avauduttua se teki häneen syvän vaikutuksen.
Musiikki on kokonaan instrumentaalia. Lauluosuuksia oli tarkoitus käyttää muutamilla kappaleilla, mutta kirjan kustantaja ei antanut tähän lupaa. Hansson kokikin hankalaksi ilmaista tekstistä saamiaan selkeitä mielikuvia pelkästään instrumenteilla. Toisaalta Tolkienin luoman maailman rikkaus asetti rajan sille, mitä levyllä kannattaisi yrittää toteuttaa. Hansson valitsi tarinasta henkilöitä, paikkoja ja tapahtumia joiden perustalle teki sävellykset.
Albumin ehkä tunnetuin kappale on "De svarta ryttare/Flykten till vadstället" eli "The Black Riders/Flight to The Ford. Harvemmin tarinan esillä olleista hahmoista "Tom Bombadil" on saanut nimikkokappaleen.
Talouden sanelemana alkuperäiset äänitykset tehtiin vaatimattomalla 4-raitanauhurilla mökillä Äglössä Tukholman saaristossa. Tuottajana toimivat Hansson ja Anders Lind, jonka ammattitaito mahdollisti riittävän laadukkaan tuloksen. Hansson soitti kosketinsoittimia, kitaraa ja bassoa. Rumpalina ja lyömäsoittajana oli Rune Carlsson. Muut muusikot olivat saksofonisti Gunnar Bergsten ja huilisti Sten Bergman. Äänitykset viimeisteltiin 8-raitastudiossa laitteen "kokeilun" yhteydessä ja miksattiin Ruotsin radion studiossa.
Albumin julkaisi Ruotsissa 1970 Silence records -yhtiö. Britanniassa levyn julkaisi Charisma-yhtiö 1972 nimellä "Music inspired by Lord Of The Rings", sillä lupaa kirjan nimen käyttöön sellaisenaan ei saatu.
Haastattelussa 1976 todetaan, että yhtiön johtaja Tony Stratton-Smith olisi vaatinut albumin äänitystä uudelleen 8-raitaisella nauhurilla, mikä olisi tehty ja "Lord of The Rings" olisi näin teknisesti eri versio kuin "Sagan om Ringen" Albumi oli menestys sekä Ruotsissa että Britanniassa ja myös Yhdysvalloissa
Suomessa on saatavana molempia versioita. Kappaleluettelossa ovat sekä alkuperäiset ruotsinkieliset että englanninkieliset nimet.
Kaikki sävellykset ovat Bo Hanssonin tekemiä. Luettelo perustuu Lp - versioihin
A- puoliB - puoli
VfR Aalen
VfR Aalen on vuonna 1921 perustettu jalkapalloseura Aalenista, Saksasta. Sen edustusjoukkue pelaa 3. Ligassa.
Sigmatrooppinen reaktio
Sigmatrooppinen reaktio eli sigmatrooppinen toisiintuminen on perisyklinen reaktio, jossa tapahtuu uuden σ-sidoksen katkeaminen ja uuden σ-sidoksen muodostuminen samanaikaisesti π-sidosten uudelleenjärjestäytymisen kanssa. Sigmatrooppisissa reaktioissa σ- ja π-sidosten lukumäärä pysyy samana. Hyvin tunnettuja ja orgaanisessa synteesissä tärkeitä sigmatrooppisia reaktioita ovat muun muassa Claisen- ja Cope-toisiintumiset.
Sigmatrooppisten reaktioiden eri tyyppien erottamiseksi käytetään nin kutsuttua [i,j]-nimeämisjärjestelmää. Tässä i tarkoittaa siirtymän ryhmän atomien lukumäärää ja j uudelleenjärjestäytyneen п-systeemin atomien lukumäärää molekyylissä.
Sigmatrooppisissa reaktioissa siirtyvän ryhmän stereokemia voi pysyä samana sekä lähtöaineessa että tuotteessa, jolloin tapahtuu stereokemian retentio. Reaktiossa voi tapahtua myös stereokemian inversio, mikä tarkoittaa erilaista absoluuttista stereokemiaa lähtöaineiden ja tuotteiden välillä. Sigmatrooppiseissa reaktioissa on sekä lähtöaineessa että tuotteessa konjugoituja kaksoissidoksia. Mikäli siirtyvä ryhmä on konjugoituun kaksoissidosyysteemiin nähden samalla puolella sekä tuotteessa että lähtöaineessa on reaktio suprafasiaalinen. Jos siirtyvä ryhmä on konjugoituneen systeemin toisella puolella lähtöaineessa kuin tuotteessa on sigmatrooppinen reaktio tällöin antarafasiaalinen.
Vedylle ja alkyyliryhmille tapahtuvia sigmatrooppisia siirtymisiä ovat muun muassa [1,3]-, [1,5]- ja [1,7]-siirtymiset. Vedylle siirtymiset tapahtuvat helpommin kuin alkyyliryhmille. Reaktioista [1,7]-siirtymiset ovat antarafasiaalisia sigmatrooppisia reaktioita, kun [1,5]-sigmatrooppiset siirtymiset ovat aina suprafasiaalisia.
Claisen-toisiintumisessa allyylivinyylieetteri toisiintuu kuumennettaessa γ,δ-tyydyttymättömäksi karbonyyliyhdisteeksi, tyypillisesti aldehydiksi tai ketoniksi. Myöshemmin Claisen-toisiintumisen havaittiin tapahtuvan myös aromaattisilla allyylieettereillä, jotka kuumennettaessa toisiintuvat o-allyylifenoleiksi.
Kuumennettaessa 1,5-dieenejä tapahtuu Cope-toisiintuminen, jossa alkuperäinen dieeni isomeroituu sigmatrooppisesti. Kun dieenin kolmoisasemassa sijaitsevan hiileen on liittyneenä hydroksyliryhmä on tuotteena tyydyttymätön aldehydi tai ketoni. Tätä Cope-toisiintumisen muunnosta kutusutaan oksi-Cope-toisiintumiseksi.
Fischerin indolisynteesin mekanismin tärkeä vaihe on aromaattisen hydratsonin [3,3]-sigmatrooppinen reaktio.
Spaatteli
Spaatteli on lusikkaa muistuttava laboratoriotarvike, jota käytetään käsiteltäessä ja siirtäessä pieniä määriä kiinteitä, yleensä jauhemaisia aineita, esimerkiksi punnituksen yhteydessä. Spaatteli on valmistettu teräksestä ja sen päät on muotoiltu litteäksi. Joissakin malleissa saattaa toisessa päässä olla lusikka tai se voi olla muodoltaan kupera.
Spaattelilla voidaan painaa myös kieli alas kun katsotaan potilaan kurkkuun.
Bor (Boksitogorskin piiri)
Bor () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pjardomljajoen varrella neljä kilometriä Boksitogorskista länteen. Kylässä on 1 700 ja kunnassa 3 400 asukasta (vuonna 2011).
Borin kunnan pinta-ala on 701,6 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Boksitogorskin, Bolšoi Dvorin ja Anisimovon kuntiin, Leningradin alueen Tihvinän piiriin ja Novgorodin alueeseen. Pinta-alasta 81,4 % on metsää, 15,5 % maatalousmaata, 1,7 % asuinaluetta ja 1,1 % vesistöjä.
Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jonka itäosassa kohoaa Tihvinän selänne. Tärkein joki on Säsjokeen laskeva Voložba. Järviä ovat Nungoša, Larjanskoje ja Karatšunskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, hiekka, sora, savi, kalkkikivi ja mineraalivärit. Kunnan alueella sijaitsee Ragušajoen luonnonmuistomerkki.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 31 kylää ja muuta asutuskeskusta: Boloto, Bolšoi Ostrov, Borovatoje, Botševo, Dmitrovo, Dorogoštši, Dorohovaja, Gostihino, Kolbeki, Larjan, Maksimova Gora, Mošnja, Mozoljovo-1, Mozoljovo-2, Nosovo, Ovinets, Pankovo, Parejevo, Polovnoje, Pustaja Glina, Rudnaja Gorka, Savino, Selhoztehnika, kaksi Selištšeä, Slavkovo, Zapolje, Žilotok, Zolotovo ja Zubakino. Yli viidensadan hengen asutuksia ovat Mozoljovo-1 ja Selhoztehnika. Kolmessa kylässä ei ole lainkaan vakituisia asukkaita.
Kunnan alueella kulkevat Pikaljovon, Strugin ja Kolbekin sekä Dymin, Borin, Kolbekin ja Botševon väliset paikallistiet. Borista ja Mozoljovosta on linja-autoyhteydet Boksitogorskiin ja Pikaljovoon.
Paikallisista elinkeinoista tärkeimpiä ovat maa- ja metsätalous sekä palvelut. Kunnassa toimii maitoa tuottava Borin maatalousteknikumi, kymmenen yksityistilaa, asukkaiden palstaviljelmiä sekä kaksi kalankasvatuslaitosta. Suurin osa työvoimasta työskentelee Pikaljovossa, Tihvinässa, Boksitogorskissa tai Pietarissa.
Keskuskylän palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuurikeskus, nuorisotalo, kirjasto, lääkintäasema, yleinen sauna, kahvila ja joukko kauppoja. Eräitä palveluja on myös Mozoljovo-1:ssä ja Selhoztehnikassa.
Nähtävyyksiä ovat Olhovon kartano Dorohovajan kylässä sekä Pokrovan kirkko, toisen maailmansodan muistomerkki ja sotilasinsinööri Viktor Krenken hauta Kolbekissa. Matkailijoita houkuttelevat seudun luonto sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuudet. Kunnassa toimii metsästysmaja ja lasten kesäleiri. Seudulla on boksitogorskilaisten ja pikaljovolaisten sekä vähemmässä määrin pietarilaisten ja tihvinäläisten kesäasutusta.
Denis Oswald
Denis Oswald (s. 9. toukokuuta 1947) on sveitsiläinen kilpasoutaja, joka on kilpailu-uransa jälkeen toiminut urheilujohtajana ja muun muassa Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä.
Oswald on koulutukseltaan juristi. Hän opiskeli Neuchâtelin, Zürichin ja Cambridgen yliopistoissa saavuttaen tutkinnon 1970 ja edelleen tohtorin tutkinnon 1977. Sen jälkeen hänellä on ollut oma lakitoimistonsa Neuchâtelissa. Hänellä on professuuri Neuchâtelin yliopistossa ja dosentuuri Baselin yliopistossa. Lisäksi hän toimii Kansainvälisessä urheiluoikeudessa CAS:ssa.
Oswald kilpaili vuosien 1968, 1972 ja 1976 kesäolympialaisissa. MM-kisoissa Sveitsin perämiehellinen nelonen oli 1974 Luzernissa neljäs.
Vuonna 1989 Oswald valittiin Kansainvälisen Soutuliiton puheenjohtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1991, hänet valittiin Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi. Vuodesta 2000 hän ollut KOK:n ytimen eli toimeenpanevan komitean jäsen. Hän on toiminut KOK:n vuosien 2004 ja 2012 kisojen koordinointikomitean puheenjohtajana.
Denis Oswald osallistui kesällä 2013 KOK:n puheenjohtajakisaan, joka päättyi syyskuussa saksalaisen Thomas Bachin voittoon.