hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keisarinelämänlanka
Keisarinelämänlanka ("Ipomoea nil") on koristeena kasvatettu köynnöskasvi. Se on tropiikissa monivuotinen, mutta lauhkeilla alueilla sitä kasvatetaan yksivuotisena. Suomen ilmastossa sitä esikasvatetaan sisätiloissa jo maalis-huhtikuusta alkaen, jotta se ehtii kukkia ennen syyshalloja. Kasvi kestää kylmää 7-10 asteeseen asti.
Keisarinelämänlangan varret voivat kasvaa 2–5-metrisiksi. Lehdet ovat muodoltaan herttamaisia, ja yli 10 cm halkaisijaltaan. Hyvissä olosuhteissa lehdistöstä tulee hyvin runsas. Kukat ovat suppilon muotoiset. Yksittäinen kukka kestää vain muutaman päivän, mutta kasvi tuottaa kierteisiä nuppuja niin paljon, että kukkia riittää pitkään. Villin muodon kukka vaihtaa väriä vanhetessaan: se on aamulla sininen ja illansuussa vaaleanpunainen. Kukan halkaisija on tyypillisesti 5-8 senttimetriä. Keisarinelämänlanka aukoo kukkiaan loppukesästä aamuyöllä. Keisarinelämänlangasta on jalostettu puna- ja sinikukkaisia lajikkeita, joissa on usein valkoisia raitoja.
Keisarinelämänlangan alkuperäisestä levinneisyydestä on erilaisia käsityksiä. Se on levinnyt viljelykarkulaisena lähes kaikkialle tropiikiin ja laajoille alueille lauhkeassa ilmastossa. Sitä kuvataan japanilaisessa taiteessa jo 1100-luvulla, eikä ole varmaa, miten se on levinnyt Japaniin asti jo niin varhain. Se tarvitsee aurinkoisen kasvupaikan, kiipeilytukea kuten ristikon ja humuspitoisen kasvualustan.
Nöyrin palvelijanne
Nöyrin palvelijanne () on vuonna 2003 valmistunut draamaelokuva, jonka on ohjannut Alain Corneau. Elokuva perustuu Amélie Nothombin samannimiseen kirjaan ja on voittanut useita eurooppalaisia elokuvapalkintoja muun muassa parhaasta naisnäyttelijästä. Elokuvan pääosaa esittää Sylvie Testud.
Tarina alkaa, kun viisivuotiaana Belgiaan muuttanut Amelie palaa aikuisena Japaniin, missä on viettänyt varhaislapsuutensa. Hän pyrkii ja pääsee töihin japanilaiseen yritykseen kääntäjäksi. Ylpeä ja itsetietoinen Amelie käyttäytyy esimiehensä mielestä sopimattomasti, joten hänet alennetaan. Amelie ei suostu nöyrtymään vaikka tietää häneltä sitä odotettavan, ja kärsii ylpeänä alennuksen toisensa jälkeen päätyen moninaisten, toinen toistaan surkeampien tehtävien kautta lopulta vessansiivoojaksi.
Guaramidit
Guaramidit olivat Iberian (eli Georgian itäosan Kartlin) kuningassuvun Khosroiani-dynastian nuorempi haara. He hallitsivat Iberian ruhtinaina (erismtavari) vuosina 588–627, 684–748 ja 779/780–786. Kolme dynastian ruhtinasta sai Bysantin keisarilliselta hovilta kuropalates-arvonimen. Dynastian perusti Guaram I (hallitsi 588–n. 590), joka oli Khosroiani-kuningas Vakhtang I Gorgasalin ja hänen bysanttilaisen Helene-vaimonsa pojanpoika. Klardžetin ja Džavakhetin ruhtinaskunnat periytyivät sukuhaarassa. Guaramidit olivat avioliiton kautta sukua Georgian muille johtaville ruhtinassuvuille: Khosroiani-, Nersiani- ja Bagrationi-suvuille. Guaram III:n (hallitsi 779/780–786) tyttären avioliitto maanpakoon lähteneen Bagratuni-prinssi Vasakin kanssa loi uuden Bagrationi-dynastian, josta tuli lopulta Georgian viimeinen ja pisimpään vallassa pysynyt hallitsijasuku. Kun guaramidi-suku sammui 700-luvun loppuun mennessä, suvun Bagrationi-serkut pääsivät valtaan noustuaan keräämään perintönsä guaramidien aiemmilta läänityksiltä.
Georgialainen 900-luvun kronikoitsija Sumbat Davitis-dze kirjoittaa teoksessaan "Bagratidien historia" virheellisesti (tai tahallaan), että guaramidit olivat bagratideja, jotka saapuivat Pyhältä maalta asettuakseen asumaan Georgiaan ja Armeniaan.
FedEx Expressin lento 80
FedEx Expressin rahtilento 80 Kiinan Kantonista oli laskeutumassa Naritan kansainväliselle lentoasemalle Tokiossa Japanissa 22. maaliskuuta 2009, kun se miehistön tekemän virheen johdosta tuhoutui.
Kone oli laskeutumiskiidon loppuvaiheessa, kun se perämiehen liian suuren ohjausliikkeen johdosta pompahti kiitotiestä. Vasen laskuteline toimi suunniteltujen rajojen ulkopuolella ja siirsi liike-energiaa siipeen, joka murtui. Kone syttyi palamaan ja kaatui vasemmalle kyljelleen. Se liukui kiitotien vasemman puoleiselle nurmikentälle päätyen ylösalaisin. Onnettomuudessa menehtyi koneen kaksihenkinen miehistö. Onnettomuus oli ensimmäinen FedEx Expressin rahtilentokoneelle sattunut vakava onnettomuus (1997 FedExin samantyyppinen kone putosi Alaskassa lentäjän virheen johdosta, mutta kuolemantapauksilta vältyttiin) ja ensimmäinen vakava onnettomuus Naritan lentoasemalla. Turmakone oli rakennettu vuonna 1994 alun perin Delta Air Linesille. Vuonna 2006 Federal Express osti koneen ja muunsi matkustajalentokoneeksi rakennetun koneen rahtikoneeksi.
Kansallistietäjä
Kansallistietäjä oli Yle TV1:llä vuonna 2008 esitetty tietokilpailu, jossa etsittiin Suomen Kansallistietäjää. Kilpailun juontajana oli Haluatko miljonääriksi? -ohjelmasta tuttu Lasse Lehtinen.
Kansallistietäjä oli kahdeksanosainen tietokilpailu, jossa radiokarsintojen perusteella seulotut kilpailijat kamppailivat cup-muotoisesti, kunnes voittaja selvisi. Yhdessä jaksossa aina kaksi tietäjää kilpaili toisiaan vastaan ja voittaja pääsi jatkoon.
Kansallistietäjän tuli tietää itsenäisen Suomen historian, juhlan ja arjen asioita. Kansallistietäjä ei ollut trivia-ässä eikä nippelitieteen maisteri, vaan häneltä edellytettiin laaja-alaista suomalaisuuden tuntemusta.
Kansallistietäjän titteliä tavoitteli 16 kilpailijaa muun muassa. Iistä, Helsingistä, Oulusta, Vaasasta, Joensuusta ja Tampereelta.
Kilpailu oli cup-muotoinen, ja siinä käytiin neljä kierrosta.
Ottelun aloittaja arvottiin. Max. pistemäärä 11 pistettä.
Tasapisteissä jatkokysymys, jonka aihealueen juontaja valitsee.
Yhteensä yhdeksän, joista kahdeksan valinnaisia ja yksi pakollinen.
Kaksinkamppailu eteni niin, että voittaja jatkoi. Kuusitoista muuttui kahdeksaksi, kahdeksan neljäksi, neljä kahdeksi, ja nämä kaksi kohtasivat lopulta Kansallistietäjä-finaalissa.Voittaja: Timo Haimila, Kansallistietäjä 2008.
Mihail Suțu
Mihail Suțu (, 1784 Konstantinopoli – 12. kesäkuuta 1864 Ateena) oli fanariootteihin kuuluvan Sútsosin suvun jäsen. Hän oli Mihai Suțun veljenpoika. Hän toimi Moldovan ruhtinaana 12. kesäkuuta 1819 – 29. maaliskuuta 1821.
Taylor Hanson
Jordan Taylor Hanson (s. 14. maaliskuuta 1983 Tulsa, Oklahoma) on yksi Hanson–yhtyeen jäsenistä ja lauluntekijöistä. Taylor laulaa suurimmassa osassa yhtyeen kappaleista ja soittaa kosketinsoittimia. Lisäksi Taylor soittaa joissain yhtyeen lauluissa ja keikoilla pianoa, kitaraa, rumpuja ja lyömäsoittimia.
Taylor laulaa myös Tinted Windows-yhtyeessä, jonka muut jäsenet ovat Adam Schlesinger (Fountains of Wayne), James Iha (Smashing Pumpkins) ja Bun E. Carlos (Cheap Trick). S-Curve Records julkaisee Tinted Windowsin ensimmäisen levyn 21. huhtikuuta 2009.
Taylor Hanson on toinen Hansonin perheen seitsemästä lapsesta ja keskimmäinen Hanson-yhtyeen muodostavista veljeksistä.
Taylor Hanson avioitui kesäkuussa 2002 Natalie Anne Bryantin kanssa. Parilla on viisi lasta: Jordan Ezra (s. 2002) Penelope Anne (s. 2005) River Samuel (s. 2006), Viggo Moriah (s. 2008) ja Wilhelmina Jane (s. 2012).
Montanan lento-onnettomuus 2009
Montanan lento-onnettomuus vuonna 2009 tapahtui 22. maaliskuuta 2009 kello 14.27 paikallista aikaa Buttessa Montanan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Bert Mooneyn lentokenttää lähestynyt Pilatus PC-12 -mallinen yksimoottorinen kevyt matkustajalentokone putosi hautausmaalle noin 150 metrin päähän lentokentästä ja syttyi maahansyöksyssä tuleen, jolloin kaikki koneessa olleet saivat surmansa.
Koneessa oli ohjaaja ja 13 matkustajaa, joista seitsemän oli lapsia. Kysessä oli kolme tuttavaperhettä lapsineen. Kone oli kuljettamassa heitä hiihtomatkalle.
Onnettomuuden syystä ei syyskuussa 2009 ollut vielä varmuutta. Koneen oli määrä lentää Orovillen kentältä (KOVE) Gallatinin kentälle (KBZN), mutta tuntemattomasta syystä sen ohjaaja pyysi ja sai luvan poiketa reitiltä ja laskeutua Butteen (KBTM).
Alustavasti onnettomuuden syyksi epäiltiin ylikuormaa. Vaikka koneessa olikin matkustajia yli hyväksytyn määrän (joka olisi ollut kaksi lentäjää ja yhdeksän matkustajaa), se ei sinänsä riitä selittämään onnettomuutta. Tutkijat ovat kiinnittäneet huomiota onnettomuuden samankaltaisuuteen vain kuukautta aiemmin sattuneen Colgan Airin onnettomuuden kanssa. Näkyvyys oli onnettomuushetkellä hyvä, mutta lämpötila oli nollan vaiheilla ja jään muodostuminen siipiin on ollut mahdollista.
Jānis Vanags
Jānis Vanags (s. 25. toukokuuta 1958 Liepāja) on Latvian evankelis-luterilaisen kirkon arkkipiispa.
Jānis Vanagsin vanhemmat olivat opettajia, ja opiskeltuaan kemiaa Latvian yliopistossa Riiassa Vanagsistakin tuli opettaja. Hänet erotettiin kemian- ja luonnontieteenopettajanvirastaan uskonsa vuoksi vuonna 1985. Loppuvuoden hän työskenteli Riian viemäriverkostossa ja pesi rautatieaseman ikkunoita sekä opiskeli teologiaa. Joulukuussa 1985 Vanags vihittiin papiksi ja hänet määrättiin Saldusin piiriin, jossa hän kaitsi useita seurakuntia. Perestroikan ja glasnostin myötä 1987–1989 kirkkoon alettiin suhtautui myönteisemmin, ja tänä aikana Vanagsin seurakunnissa kirkossakäyvien määrä yli kuusinkertaistui. Vuonna 1993 arkkipiispa Kārlis Gailītis kuoli auto-onnettomuudessa ja Vanags valittiin hänen seuraajakseen. Vanags uudelleenvalittiin vuonna 1996, ja hän sai 85 prosenttia piispainkokouksen äänistä. Vanags on myös Latvian oikeusministeriön uskonnollisten oikeuksien avustaja.
Jānis Vanags vastustaa naispappeutta eikä ole arkkipiispana vihkinyt naisia papeiksi (arkkipiispa on ainoa henkilö Latvian luterilaisessa kirkossa, joka voi vihkiä pappeja). Latvian luterilainen kirkko vihki naisia papeiksi 1975–1986 ja vuodesta 1989 Vanagsin arkkipiispuuteen asti. Vuosien 1992 ja 1993 taitteessa Latvian luterilainen kirkko oli vaarassa hajota naispappeuskysymyksen vuoksi, ja Vanags on myöhemmin arvellut, että pääsyy hänen valintaansa arkkipiispaksi oli hänen kantansa naispappeuteen. Latvian luterilaisessa kirkossa on tällä hetkellä kuusi naispappia, jotka vihittiin virkoihinsa ennen Vanagsin arkkipiispuutta. Vanagsin kanta on, että he voivat jatkaa työtänsä. Vanags on ollut luterilaisen maailmanliiton neuvoston jäsen kolme vuotta, ja hän on sanonut, että maailmanliitto painostaa jopa lahjuksin jäsenkirkkojaan sallimaan naispappeuden.
Jānis Vanags pitää homoseksuaalisuutta syntinä. Hänen mukaansa kirkon on autettava homoseksuaaleja eheytymään ja että homoseksuaali, joka ei kadu suuntautumistaan, ei voi olla kirkon työntekijä eikä tulla ehtoolliselle. Vanags on arvioinut, että Latvian luterilaisen kirkon suosion romahdus neuvostoaikana johtui luterilaisen kirkon 1800-luvun ja 1900-luvun alun aikana kehittyneestä liiallisesta vapaamielisyydestä. Vanags on lisäksi sanonut, että eurooppalaisten lähetystyöntekijöiden pitäisi kääntää katseensa takaisin Eurooppaan, joka pitäisi jälleen evankelioida.
Vanags on Missouri-synodin Fort Waynessä sijaitsevan yliopiston kunniatohtori. Vanags on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Fenno Optiikka
Fenno Optiikka on suomalaisten optikkoyrittäjien muodostama ja omistama optikkoliikeketju, joka tarjoaa optikkoalan palveluita ja merkkituotteita.
Ketju on perustettu kesällä 2008, kun englantilainen Specsavers osti Keskolta Tähti Optikko -ketjusta 31 liikettä, ja ketjuun kuuluneet yksityiset yrittäjät halusivat jatkaa toimintaansa riippumattomina yrityksinä. Ketjun maahantuonti- ja logistiikkayritys on Fenno Optical Oy.
Fenno Optical Oy on Suomen Optisen Alan Tukkukauppiaat ry:n jäsenyritys (SOAT) ja kuuluu Suomalaisen Työn Liittoon. Sille on myönnetty Avainlippu-tunnus. Suurin osa vähittäisliikkeistä kuuluu Suomen Optikkoliikkeiden Liitto ry:hyn (SOL).
Kaiken takana oli pelko
Kaiken takana oli pelko: Kuinka Viro menetti historiansa ja miten se saadaan takaisin on Imbi Pajun ja Sofi Oksasen toimittama artikkelikokoelma Viron historian vaiheista neuvostovallan aikana. Kirjoittajina on useita asiantuntijoita ja todistajia eri maista, muun muassa Aigi Rahi-Tamm, Tauno Tiusanen, Jukka Rislakki, Jüri Reinvere, Ivo Juurvee ja Anne Applebaum.
Toomas Hendrik Ilves rinnastaa kirjassa Venäjän toimet Virossa siihen, kun Antiikin Ateena tappoi kaikki miehet pienessä ja uhmakkaassa Meloksen saarivaltiossa ja myi lapset ja naiset orjiksi. Sofi Oksanen on kirjoittanut kirjaan seksuaalivähemmistöille omistetun osan.
Julkistamistilaisuudessa Sanomatalossa Helsingin ydinkeskustassa oli yleisöä noin 300 henkeä. Kirjan julkistamistilaisuuden aikana järjestettiin myös pienimuotoiset mielenilmaukset ja vastamielenilmaukset. Johan Bäckmanin Suomen Antifasistisen Komitean mielenilmaus sai taakseen viisitoista henkeä. Heidän mielestään kirjassa oli unohdettu venäläinen näkökulma kokonaan, koska kirjaan ei oltu huolittu mukaan yhtäkään venäläistä historioitsijaa. Sanomatalon edessä pidettiin vastamielenosoitus, jossa oli kourallinen väkeä.
Jarmo Virmavirta arvioi, että "Kaiken takana on pelko" sivuuttaa ”Viron ihmeen” eli virolaisuuden ja itsenäisyystahdon säilymisen miehityksen ajan yli ja samaistaa liikaa Venäjän Neuvostoliittoon. Teos ei ole myöskään uskottava väittäessään, ettei Suomessa olisi tiedetty, mitä Virossa oli tapahtunut ja tapahtui. Toisaalta Virmavirta myöntää artikkelikokoelman olevan ”vavahduttava lukukokemus”.
Helsingin Sanomien arvioijan Oula Silvennoisen mielestä nykysuomalaisten on aiheellista lukea "Kaiken takana on pelko". Se käsittelee aihettaan hyvin monesta näkökulmasta, joskaan ei tuo esiin virolaisten kommunistien eikä neuvostovallan myötäilijöiden ääntä. Vaikka kirja näennäisesti käsittelee vain Viroa, se kertoo koko ajan myös suomalaisista.
Pentti Holappa arvioi, että teoksen tärkein tavoite on elvyttää virolaisten kansallista muistia. Suomalaisille se tarjoaa kiinnostavaa tietoa muun muassa setojen pienestä vähemmistöstä. Holappa ihmetteli myös, kuinka Bäckmanin kaltaiset ihmiset ”kehtaavat puolustella vuosikymmeniä jatkuneen Venäjän sisäisen terrorin perinnettä”.
Zac Hanson
Zachary Walker ”Zac” Hanson (s. 22. lokakuuta 1985 Arlington, Virginia) on yhdysvaltalainen muusikko, joka kuuluu Hanson-yhtyeeseen. Hän soittaa suurimmaksi osaksi rumpuja ja laulaa, mutta soittaa muutamassa yhtyeen kappaleessa myös pianoa ja kitaraa.
Hanson syntyi Virginiassa, mutta kasvoi Tulsassa, Oklahomassa. Hän perusti vanhempien veljiensä Isaacin ja Taylorin kanssa Hanson-yhtyeen vuonna 1992. Yhtyeen menestys alkoi toukokuussa 1997 julkaistusta albumista "Middle of Nowhere".
Zac Hanson meni naimisiin Kathryn Rebecca ”Kate” Tuckerin kanssa 3. heinäkuuta 2006 Atlantassa, Georgiassa. Pariskunnalla on kolme lasta, vuosina 2008 ja 2013 syntyneet pojat sekä 2010 syntynyt tytär.
Shikoku (elokuva)
Shikoku on japanilainen romanttinen kauhuelokuva vuodelta 1999. Se kertoo nuoresta naisesta nimeltä Hinoku, joka palaa Tokiosta kotisaarelleen Shikokuun. Tarina perustuu Masako Bandon lastenkirjaan, joka puolestaan kuvaa Shikokun saaren perinteitä ja taikauskoa.
Umeboshi
Umeboshi on japanilainen hapan hedelmäsäilyke. Se tehdään liottamalla kuivattuja japaninaprikooseja etikan ja mausteiden seoksessa. Umeboshia käytetään monien perinteisten ruokalajien kuten Onigirin osana, mutta sitä syödään myös sellaisenaan aterian lisäkkeenä. Umeboshi on suosituimpia tsukemono-lajeja. Sitä on alettu pitää myös terveysvaikutteisena ruokana.
Proteaasi
Proteaasi (myös proteinaasi tai peptidaasi) on yhteinen nimi niille entsyymeille, jotka aiheuttavat proteolyysin eli pilkkovat proteiineja hydrolysoimalla aminohapoista koostuvan proteiinin aminohappojen välisiä peptidisidoksia.
Proteaaseja pidettiin pitkään löytymisensä jälkeen vain proteiineja yksinkertaisesti hajottavina entsyymeinä, kuten esim. pepsiini. Sittemmin on ymmärretty proteaasien toiminnan voivan olla myös hyvin tarkkaan kohdeproteiininsa valikoivaa ja saksimaista, kuten esimerkiksi verenpaineen säätelyssä toimivan angiotensiinikonvertaasin toiminta.
Proteaasit luokitellaan niiden katalyyttisen mekanismin perusteella seitsemään ryhmään:
Lisäksi on löydetty proteaaseja, jotka käyttävät useampaa kuin yhtä yllä luetelluista mekanismeista.
Proteaaseja voidaan luokitella myös mm. niiden evolutiivisen sukulaisuuden perusteella heimoihin ja perheisiin sekä niiden toiminnan kannalta ihanteellisen pH:n mukaan happamassa, neutraalissa tai emäksisessä liuoksessa aktiivisiin proteaaseihin.
Esim. ruoansulatukseen osallistuvat proteaasit pilkkovat pitkät proteiinimolekyylit pienemmiksi palasiksi leikkaamalla proteiiniketjun aminohappojen välisen peptidisidoksen. Eksopeptidaaseiksi kutsutaan vain aminohappoketjun päistä peptidisidoksia hydrolysoivia proteaaseja. Endopeptidaasit puolestaan pilkkovat aminohappoketjun sisällä olevia peptidisidoksia.
Lon L. Fuller
Lon Luvois Fuller (15. heinäkuuta 1902 Hereford, Texas – 8. huhtikuuta 1978) oli merkittävä filosofi, jonka teos "The Morality of Law" vuodelta 1964 käsittelee lain ja moraalin suhdetta. Fuller toimi oikeustieteen professorina Harvardin yliopistossa lukuisia vuosia ja on tunnettu yhdysvaltalaisessa oikeustieteessä työstään sopimusoikeuden parissa. Hänen väittelynsä H. L. A. Hartin kanssa Harvard Law review -lehdessä (nro 71) oli merkittävä muotoillessaan oikeuspositivismin ja luonnonoikeuden välisen nykyaikaisen ristiriidan. Ronald Dworkin, joka oli Harvardissa Fullerin oppilas, sai häneltä merkittäviä vaikutteita.
Meet the Press
Meet the Press on yhdysvaltalainen NBC:n lähettämä viikoittainen uutis- ja ajankohtaisohjelma. Se on Yhdysvaltojen pitkäikäisin televisio-ohjelma, ja sen ensimmäinen lähetys tapahtui 6. marraskuuta 1947.
"Meet the Pressin" juuret ovat Lawrence E. Spivakin vuonna 1945 aloittamassa samannimisessä radio-ohjelmassa, joka oli tarkoitettu edistämään Spivakin kustantaman "American Mercury" -aikakauslehden myyntiä. Spivak oli itse mukana ohjelman teossa marraskuuhun 1975 saakka. Alkuaan jaksot olivat puolituntisia, mutta myöhemmin kesto on noussut tuntiin.
Lähetykset tapahtuvat yleensä Washingtonista, mutta ohjelma on vieraillut merkittävissä tapahtumissa eri puolilla maailmaa, kuten George H. W. Bushin ja Mihail Gorbatšovin tapaamisessa Helsingissä vuonna 1990.
Nathan Safir
Nathan Safir (1912/1913 New Haven, Connecticut, Yhdysvallat – 7. syyskuuta 1996 San Antonio, Texas) oli espanjankielisten radiolähetysten uranuurtaja Yhdysvalloissa. Hän johti sanantoniolaista KCOR-AM radioasemaa vuodesta 1953 vuoteen 1990, jolloin hän jäi eläkkeelle.
Safirin vanhemmat syntyivät Venäjällä, josta Etelä-Afrikan kautta muuttivat Monterreyhin, Meksikoon. Safir itse syntyi New Havenissä, jossa hänen vanhemmillaan oli sukulaisia, mutta lapsuutensa hän vietti Meksikossa. 12 vuoden iässä hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen Yhdysvaltoihin, San Antonioon, vaikkei hän tuolloin vielä osannut englantia. 1937 Safir suoritti Teksasin yliopistossa tutkinnon journalistiikassa. Vuonna 1940 Safir aloitti viikoittaiset espanjankieliset radiolähetykset sanantoniolaisella KTSA-radioasemalla. Toisen maailmansodan aikana hän palveli Lontoossa, josta käsin hän teki espanjankielisiä radio-ohjelmia Yhdysvaltain puolustusvoimien radiolle. Vuonna 1953 Safir siirtyi johtamaan Yhdysvaltain ensimmäistä täysin espanjankielistä radioasemaa KCOR-AM:ää, jonka Raul Cortez oli perustanut kolme vuotta aikaisemmin. Hän toimi myös Spanish Radio Broadcasters of American ja Texas Association of Broadcastersin puheenjohtajana.
Nathar Safir on valittu National Association of Broadcasters Hall of Fameen.
Mark Siryk
Mark Siryk (, , 12. maaliskuuta 1989 Tallinna) on vironvenäläinen aktivisti, joka joutui vuoden 2007 pronssisoturi-kiistan vuoksi syytetyksi Virossa. Hän toimii Venäjän johtoa lähellä olevan nuorisoliikkeen Našin komissaarina ja on kyseisen järjestön Viron osaston johtaja.
Siryk toimi Naši-liikkeen yhtenä mielenosoituksen aiheena, kun liike piiritti Viron suurlähetystöä Moskovassa pronssisotilaskiistan yhteydessä. Hänet vapautettiin 13. kesäkuuta 2007 tutkintovankeudesta. Harjumaan tuomioistuin antoi 15. tammikuuta 2009 vapauttavan päätöksen Dmitri Linteriä, Dmitri Klenskiä, Maksim Revaa ja Mark Sirykia vastaan nostetussa jutussa.
Siryk on saanut laajasti julkisuutta virolaisissa ja venäläisissä medioissa. Venäläiset päätelevisiokanavat Pervyi kanal, NTV ja Rossija ovat raportoineet hänestä prossisoturi-kiistasta alkaen aina vapauttavaan päätökseen asti. Siryk osallistui myös Našin, Yövartio-liikkeen, Johan Bäckmanin ja Leena Hietasen järjestämään mielenosoitukseen Helsingissä 23. maaliskuuta 2009, jonka kohteina olivat "Kaiken takana oli pelko" -kirjan julkistamistilaisuus ja myöhemmin Viron suurlähetystön seminaari.
Japaninaprikoosi
Japaninaprikoosi ("Prunus mume") on pienehkö Aasiassa kasvava puu, jonka hedelmiä käytetään japanilaisessa ruoanvalmistuksessa, etenkin umeboshin valmistuksessa. Niitä kutsutaan usein käännösvirheen takia myös luumuiksi. Siitä on kehitetty Japanissa yli 300 lajiketta.
Japaninaprikoosi leikataan yleensä alle seitsemän metriä korkeaksi. Se kukkii lopputalvesta (tammi-helmikuussa) valkoisin tai vaaleanpunaisin kukin. Soikeat, teräväkärkiset lehdet puhkeavat vasta kukkien varistua. Hedelmä kypsyy kesäkuussa.
Japaninaprikoosi on kotoisin Kiinasta ja Koreasta. Sitä on viljelty ainakin 1 500 vuotta.
Sami Elopuro
Sami Elopuro (s. 22. marraskuuta 1964) on suomalainen squashinpelaaja.
Elopuro voitti joukkuekilpailun MM-pronssia vuonna 1991. Joukkueessa pelasivat Elopuron lisäksi Ville Mäkisarka, Pentti Pekkanen ja Marko Pulli. Euroopan-mestaruuskilpailuista Elopurolla on joukkuehopeaa vuosilta 1991, 1992 ja 1995 sekä joukkuepronssia vuosilta 1986–1990 ja 1996. Hän pelasi 91 maaottelua vuosina 1984–1996 ja voitti kahdeksan Suomen-mestaruutta vuosina 1987–1993 ja 1995.
Squashin maailmanlistalla Elopuro oli parhaimmillaan kuudes vuosina 1992–1993, ja hän onkin korkeimmalle yksilömailapelien maailmanrankingissa yltänyt suomalaispelaaja.
Algonkin (täsmennyssivu)
Algonkin tai Algonquin voi tarkoittaa seuraavia asioita:
HMS Dauntless (D45)
HMS Dauntless (viirinumero D45) oli Britannian kuninkaallisen laivaston "Danae"-luokan kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä. Alus otettiin palveluskäyttöön 22. marraskuuta 1918.
"HMS Dauntless" liitettiin palvelukseen otettaessa Itämerelle purjehtivaan bolševikkien vastaiseen laivasto-osastoon. Itämereltä palattuaan alus siirrettiin Amerikan ja Länsi-Intian asemalle, josta alus palasi Atlantin laivaston 1. Kevyt risteilijäviirikköön 1919 palvellen siinä aina vuoteen 1924 saakka.
Alus liitettiin 1923 osaksi erikoisosastoa, joka suoritti maailmanympäripurjehduksen (), jonka tarkoituksena oli esitellä Britannian Kuninkaallisen laivaston mahtia maailman merillä. Purjehduksen jälkeen alus liitettiin osaksi Välimeren laivaston 1. Risteilijäviirikköä.
"HMS Dauntlessin" palatessa huollosta 15. toukokuuta 1928 se liitettiin Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian osaston 8. Risteilijäviirikköön. Kuitenkin hieman ennen perille saapumista alus ajoi matalikolle 2. heinäkuuta Thrum Capissa Halifaxin edustalla. Alus vaurioitui pahoin yhden kone- ja kattilahuoneen romuttuessa. Alusta ei saatu irrotettua matalikolta ennen kuin kaikki tykit, torpedoputket, savupiiput sekä runsaasti muuta materiaalia oli poistettu 12. heinäkuuta. "HMS Despatch" hinasi lopulta aluksen irti hinaajien avustamana. "HMS Dauntlessin" korjaaminen kesti aina vuoteen 1929, minkä jälkeen alus siirrettiin reserviin.
"HMS Dauntless" palasi palvelukseen 1930 ja sijoitettiin Amerikan ja Länsi-Intian asemalle ja 1931-1932 alus oli Etelä-Amerikan osastossa. Alus siirrettiin 1934 3. Risteilijäviirikköön Välimerelle, missä se vapautti "HMS Curlewin". Alus palasi Englantiin 1935 ja sijoitettiin reserviin.
"HMS Dauntless" palasi palvelukseen 1939 ja liitettiin 9. Risteilijäviirikköön eteläiselle Atlantille. Alus siirrettiin joulukuussa Kiinan asemalle.
"HMS Dauntless" oli muodostamassa Brittiläistä Malesian osastoa maaliskuussa 1941 ja kolaroi risteilijä "HMS Emeraldin" kanssa Malakan niemimaan edustalla 15. kesäkuuta. Alus vaurioitui törmäyksessä niin, että se piti siirtää telakalle Singaporeen elokuun puoleenväliin saakka. Alus siirrettiin vuoden 1942 alussa Portsmouthiin telakalle huollettavaksi ja modernisoitavaksi. Telakalla alukselle asennettiin kahdeksan yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tutkat 291 ja 273.
"HMS Dauntless" palasi palvelukseen ja sijoitettiin Itäiseen laivastoon, jossa alus palveli lähinnä koulutustehtävissä loppusodan ajan. Alukselle asennettiin kaksi neliputkista kaksinaulaista huhtikuussa 1943. Vuoden 1945 alussa "HMS Dauntless" siirrettiin reserviin.
"HMS Dauntless" siirrettiin BISCOlle romutettavaksi 13. helmikuuta 1946 ja se saapui T W Wardille Inverkeithingiin huhtikuussa 1946.
Ottawa (täsmennyssivu)
Ottawa voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Emerald-luokka (risteilijä)
Emerald-luokka tai E-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston risteilijäluokka, joka suunniteltiin ensimmäisen maailmansodan kokemusten perusteella. Alus luokka tilattiin Hawkins-luokan risteilijöiden tilaamisen jälkeen maaliskuussa 1918 ja siihen kuului kolme alusta.
Alusten suunnittelun lähtökohtana oli nopeus muiden kriteerien kustannuksella ja sen tuli kyetä toimimaan uusia nopeita saksalaisia risteilijöitä, joiden uskottiin 1917 olevan tekeillä Saksassa, vaikka näin ei todellisuudessa ollutkaan.
Emerald-luokan alukset pohjautuivat edeltäneisiin Danae-luokan risteilijöihin, mutta niissä oli suuri pituus/leveys suhde ja ainoastaan yksi tykki lisää, jolloin aluksista tuli suurempia ja kalliimpia. Alusten nopeus saatiin 33 solmuun lisäämällä hevosvoimien lukumäärä kaksinkertaiseksi, rungon pituutta kasvatettiin 100 jalkaa ja 50% uppouman lisäyksellä.
Alusten voimanlähteeksi asennettiin kaksi Shakespeare-luokan hävittäjien konetta, joista kumpikin tuotti 40000 hevosvoimaa. Ratkaisu edellytti nelivaiheisen järjestelmän luomista. Kahdeksan kattilaa asennettiin pareittain neljään kattilahuoneeseen.
Aluksiin asennettiin neljä potkuria.
Aluksiin asennettiin seitsemän 6 tuuman BL Mk XII yksiputkisina CP XIV asennuksina. Tornit asennettiin kaksi eteen ja kaksi taake keskilinjalle siten, että tykeillä No2 ja No6 oli mahdollista ampua ylitse. Yksi tykki asennettiin keskilinjalle takimmaisen savupiipun taakse, joten tykillä oli hyvin rajallinen ampuma-ala. Kaksi tykkiä asennettiin ylemmälle kannelle keskimmäisen savupiipun taakse kummallekin laidalle.
Apuaseina aluksiin asennettiin kaksi 4 tuuman Mk V ilmatorjuntatykkiä ja kaksi kaksinaulaista yksiputkista tykkiä. Aluksiin asennettiin myös 12 21 tuuman torpedoputkea kolmena neliputkisena asennuksena pääkannelle.
Ammusvarastot sijoitettiin kattilahuoneiden 2+3 ja etummaisen konehuoneen sekä kattilahuone 4 ja takimmaisen konehuoneen väliin.
Alukset "HMS Emerald", "HMS Enterprise" ja "HMS Euphrates" tilattiin maaliskuussa 1918, mutta Fairfieldiltä tilatun "HMS Euphratesin" tilaus peruutettiin 26. marraskuuta 1918, koska ei ollut mahdollista rakentaa alusta materiaali sekä työvoimaongelmien vuoksi. Jäljelle jääneet alukset valmistuivat 1926.
Karolinginen minuskeli
Karolinginen minuskeli tarkoittaa noin 800 Ranskassa luotua kirjoitustyyliä, joka korvasi siihen asti käytetyn unsiaalin. Yleiskäsite minuskeli on vastakohta pelkkiä suuraakkosia käyttävälle kapiteelikirjoittamiselle, eli majuskelille. Tässä merkityksessä minuskeli tarkoittaa samaa kuin "gemena" eli pieni kirjain tai pienaakkonen.
Vaikka roomalaisten kapiteelikirjaimet olivat muodoiltaan kauniit ja geometrialtaan harmoniset, ne olivat liian hitaita jokapäiväiseen kirjoittamiseen. Kirjoitustaidon yleistyessä syntyikin useita käsin kirjoittamisen tyylejä eri maissa. Karolinginen minuskeli kehitettiin Tours’in Saint Martinin luostarissa, jossa toimi huomattava kirjan tekemisen, kopioinnin ja kuvittamisen keskus. Tyylin pohjana olivat puoliunsiaali ja kursiivikirjoitus. Karolingisen minuskelin kirjaimet kallistuvat hieman eteenpäin ja ne muodostuvat etupäässä kahdesta erillisestä vedosta. Se oli keveää ja nopeaa kirjoittaa.
Karolingista minuskelia pidetään pohjana kaikille Länsi-Euroopassa käsin kirjoittamiseen käytettyjen pienaakkosten muodoille. Tyyliä kehitettiin aikana, jolloin Kaarle Suuri hallitsi ensimmäistä eurooppalaista suurvaltiota. Karolingista minuskelia pidetään helppolukuisempana kuin edeltäjäänsä, merovingien kehittämää unsiaalia. Lukemista sujuvoitti sekin, että minuskelia käyttävät kirjurit ottivat tavaksi merkitä sanavälit. Usein esitetäänkin, että yhtenäinen tapa kirjoittaa olisi kehitetty Kaarle Suuren hallinnon tarpeisiin. Tämän kauden virkamiehet eivät sitä kuitenkaan omaksuneet, vaan esimerkiksi diplomaattiset tekstit kirjoitettiin 1100-luvulle asti unsiaalilla.
Aluksi karolingisen minuskelin kirjaimet olivat pyöreämuotoisia, mutta 1100-luvulta alkaen tyyli muuttui goottilaiseen tyyliin kulmikkaaksi. Myöhemmässä muodossaan karolingisessa minuskelissa käytettiin kookkaiden ja koristeellisten alkukirjainten lisäksi pien- ja suuraakkosia rinnakkain. 1390-luvulla italialaiset humanistit ottivat uudelleen käyttöön sovelletun karolingisen minuskelin. Siitä muokkautui kirjoitus, jota nykyisin käytämme.
Anne Applebaum
Anne Applebaum (s. 25. heinäkuuta 1964 Washington, DC, Yhdysvallat) on amerikanjuutalaista syntyperää oleva toimittaja ja kirjailija. Hän on opiskellut Yalen yliopistossa, London School of Economicsissa ja St Antony's Collegessa Oxfordissa. Applebaum sai teoksestaan "GuLag: A History" (2003) vuonna 2004 Pulitzer-palkinnon.
Applebaum muutti perheineen Puolaan ja kirjoittaa Washington Postiin. Hän on naimisissa Puolan entisen puolustusministerin, sittemmin ulkoministerin Radosław Sikorskin kanssa, ja heillä on kaksi poikaa. Applebaum puhuu englannin lisäksi ranskaa, puolaa ja venäjää. Applebaum toimii professorina London School of Economicsissa ja kirjoittaa kolumnia "The Washington Post" -lehteen.
Gabriel Jussilainen
Gabriel Iisakinpoika Korpi-Jussilainen eli Kaapo Jussilainen (5. tammikuuta 1828 – 25. syyskuuta 1884) oli Janakkalassa asunut kansanrunoilija, suomalaisuusaatteen harrastaja ja maanviljelijä.
Korven kylän Alastalossa syntynyt Jussilainen tuli 1847 janakkalalaiseen Jussilan taloon kotivävyksi ja hän oli talon toisen puoliskon isäntänä kuolemaansa saakka. Jussilainen toimi Janakkalan kansakoulujen johtokunnan puheenjohtajana, pitäjän viljamakasiinin hoitajana ja Janakkalan säästöpankin esimiehenä. Hän oli myös hämeenlinnalaisen Hämäläinen-sanomalehden Janakkalan-kirjeenvaihtajana. Jussilainen oli mukana J. V. Snellmanin luona vierailleessa Janakkalan kunnan kunnialähetystössä.
Viron kansallisrunoilija Lydia Koidula (1843–1886) kävi vierailulla Jussilaisen talossa.
Rømer-asteikko
Rømer-asteikko (yksikön tunnus °Rø) on tanskalaisen tähtitieteilijän Ole Rømerin vuonna 1701 esittelemä lämpötila-asteikko. Tässä asteikossa lämpötilaa mitattiin alkoholitäytteisellä lämpömittarilla, jonka referenssipisteet otettiin veden jäätymis- ja kiehumispisteistä. Silloin 0 °Rø oli noin −20 °C, veden jäätymispiste 7,5 °Rø ja veden kiehumispistettä 100 °C merkittiin 60 °Rø. Rømer-asteikko oli laadittu vain etanolille, joten se ei ole lineaarinen suhteessa termodynaamiseen lämpötilaan. Rømer-asteikkoa ei käytetä enää missään maassa.
Rømerin jälkeen jääneistä papereista on voitu lukea, että jo 12.12.1692 tehdyissä lämpölaajenemista koskevissa kokeissa on kirjattu muistiin lämpötiloja. Hänellä oli tuolloin käytössään lämpömittari, jonka hän ilmeisesti toi ulkomaanmatkoiltaan mukanaan ja jonka lämpötila-asteikko on tuntematon. Se selviää kuitenkin, että hänen 1° vastaa nykyistä 1,9 °C, mutta nollapisteen sijaintia ei ole pystytty selvittämään.
Vuonna 1702 hän valmisti lämpömittareita 18 tuuman lasiputkista, jotka olivat riittävän tasapaksuja ja jonka alapäähän hän liitti nestetäytteisen laajennusosan. Nesteeksi hän oli valinnut noin 39 tilavuus-% alkoholia (""spiritus vini"" eli etanolia), jonkä hän oli värjännyt sahramilla. Täytettyään mittarin laajennusosan ja osan putkea, sinetöi hän mittarin. Asteikon luomiseksi hän upotti mittarin jääveteen ja merkitsi siihen merkin. Saman hän teki kiehuvassa vedessä. Kahden merkin välin hän jakoi 7 yhtä pitkään osaan ja lisäsi yhden samanpituisen osan jäätymispisteen alle. Tämän viimeisen merkin hän merkitsi 0 °Rø. Kiehumispisteen hän merkitsi 60 °Rø. Veden jäätymispisteeksi tuli näin 7,5 °Rø. Tämänkin mittarin asteikkoväli on 1,9 °C = 1 °Rø.
Vuonna 1708 Gabriel Fahrenheit vieraili hänen kotonaan tarkoituksenaan tutustua Rømerin lämpömittareihin. Fahrenheitille hän esitteli ""lyhyttä mittaria"". Sen alamerkki haettiin jäätymispisteessä (noin 7,5 °Rø) ja ylämerkki ihmisen ruumiinlämmöstä (22,5 °Rø, ehkä suusta). Merkkien väli oli jaettu kahteen osaan, josta yksi osa merkittiin veden jäätymispisteen alapuolelle (0 °Rø). Tämä mittari oli ilmeisesti tarkoitettu ihmisen ruumiinlämmön mittaamiseen, sillä sitä ei voinut käyttää korkeiden lämpötilojen mittaamiseen. Vaikuttaa siltä, että tämän mittarin asteikko vaikutti suuresti Fahrenheit-asteikon muodostumiseen.
Simeon Hirvonen
Simeon (Simo) Hirvonen (6. helmikuuta 1848 Hausjärvi – 9. joulukuuta 1915) oli suomalainen runoilija ja suomentaja.
Hirvonen toimi muun muassa opettajana Hämeenlinnan vankilassa 1876–1882.
Kansi (merenkulku)
Kansi on aluksen vaakasuora lattiana toimiva rakenneosa, joka jakaa aluksen päällekkäisiksi tiloiksi. Tavallisesti kansi ulottuu yhtäjaksoisesti aluksen keulasta perään, mutta siinä voi olla korokkeita, kuten keulakoroke eli pakka, peräkoroke ja puolikansi, sekä syvennyksiä eli kaivoja. Suurissa matkustajalaivoissa on usein kymmenenkin kantta eri korkeuksilla.
Alkuaan kansi oli aluksen ylälaitoja yhdistävä säänkestävä kate, joka vahvisti aluksen runkoa, toimi vedeneristeenä ja mahdollisti lastin kuljettamisen kannen päällä. Kansi koostuu kaariin kiinnitetyistä kansipalkeista ja palkkien päälle hitsatuista tai niitatuista kansilevyistä. Kannen pinnan voi muodostaa myös kansipalkkien päälle pultatut puiset kansilankut. Kansilevyt voidaan pinnoittaa peitteellä, joka eristää lämpöä tai vaimentaa ääntä.
Kannet ovat harvoin suoria tasoja. Ne tehdään lujuuden lisäämiseksi ja veden poistamiseksi kaareviksi. Kannen poikittaissuuntaista kaarevuutta nimitetään kansimutkaksi ja pitkittäissuuntaista kansiketkaksi. Usein ainakin aluksen ylin kansi on keulaan ja perään päin kohoava.
Eri kannet nimetään sijainnin tai käyttötarkoituksen perusteella.
Jaroslav Kudrna
Jaroslav Kudrna (s. 5. joulukuuta 1975 Hradec Králové, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija. Kudrna pelaa tällä hetkellä Tšekin Extraligan HC Bílí Tygři Liberecissä. Hän on ollut voittamassa Magnitogorskissa niin Venäjän mestaruutta 2007, kuin Euroopan seurajoukkueiden mestaruutta 2008. Kudrna on San Jose Sharksin 142. varaus vuodelta 1995.
Niilo Kivinen
Niilo Kivinen, entinen nimi Nikolai Kivimäki (30. syyskuuta 1862 Lehtimäki – 18. lokakuuta 1895 Vaasa) oli suomalainen Lehtimäeltä kotoisin ollut toimittaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä "Niku".
Kivinen sai nuorena opastusta luvuissaan seurakuntansa papilta. Hän muutti sitten Lehtimäeltä Vaasaan ja toimi aluksi kirjapainossa latojana. Hän oli sitten toimittajana ensin Vaasan Lehdessä ja sitten Pohjalainen-lehdessä. Kivinen kuoli 33-vuotiaana keuhkotautiin.
Kivinen oli työskennellyt nuorena metsätöissä ja tukinuitossa ja hän kuvasi tätä aihepiiriä pienoisromaanissaan "Tuppelan Kalle ja Koturi-Heikki". Muita Kivisen kansanelämää kuvaavia teoksia olivat pienoisromaani "Vanhoillinen" ja kertomus "Aholan asukkaat". Hän julkaisi myös pienempiä kaunokirjallisia kertomuksia sanomalehdissä.
Peruskuivatus
Peruskuivatus on termi, jolla tarkoitetaan valtaojien ja purojen kaivua peltojen kuivatuksen parantamiseksi. Peruskuivatuksella tarkoitetaan myös pengertämistä ja perkaamista. Peruskuivatuksen avulla luodaan edellytykset salaojitukselle.
Lähes tulkoon kaikki Suomen maatalousalueiden purot on perattu. Nykypäivänä perkaukset liittyvät aikaisemmin perattujen uomien kunnostamiseen. Suomen ilmaston vuoksi Suomessa edellytetään tehokkaampaa peruskuivatusta kuin muissa maissa.
Perinteisen maatalousuomien perkauksen seurauksena virtavesille ominainen eliöstö heikentyy. Peratussa uomassa puuttuu leveys- ja syvyysvaihtelut. Uomien monimuotoisuutta köyhdyttävät pensas- ja puukasvillisuuden raivaaminen. Ekosysteemi häiriintyy uoman perkauksen yhteydessä, sillä se on iso konkreettinen ympäristömuutos. Veden liettyminen, laadun heikkeneminen ja sameneminen ovat vesieliöitä haittaavia vaikutuksia. Luonnonuomiin kuuluneet tulva-alueet ja kosteikot usein katoavat peruskuivatustoiminnan seurauksena.
Anna-Reeta Korhonen
Anna Margaretha Lyytinen eli Anna-Reeta Korhonen (5. helmikuuta 1809 Rautalampi – 1. lokakuuta 1893 Vesanto) oli suomalainen kansanrunoilija.
Korhosen vanhemmat olivat kansanrunoilija Paavo Korhonen eli Vihta-Paavo ja Liisa Huttunen. Hän oli naimisissa Sakari Lyytisen kanssa.
Konakovon piiri
Konakovon piiri () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 075 neliökilometriä. Asukkaita on 85 400 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Konakovon kaupunki. Lisäksi siihen kuuluvat Izoplitin, Kozlovon, Novozavidovskin, Radtšenkon ja Redkinon taajamat sekä 11 maalaiskuntaa:
Piirin kautta kulkee M 10 -valtatie sekä Moskovan ja Pietarin välinen päärata, josta haarautuu Konakovoon johtava sivurata. Volga muodostaa Ivankovon tekojärven, jonka alle on jäänyt historiallinen Kortševan kaupunki. Seudulla on sähköntuotantoa, koneenrakennus- ja posliiniteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon. Zavidovon luonnonsuojelualue käsittää 16 % pinta-alasta.
Rajakylän kirjasto
Rajakylän kirjasto on Oulun Rajakylässä sijaitseva sivukirjasto, joka sijaitsee Pateniemen lukion vieressä. Kirjasto palvelee päivittäin noin 500 asiakasta, joista huomattava osa on lukion ja alueen peruskoulujen oppilaita. Kirjastossa on lainausautomaatti, joka palvelee kolmella kielellä. Kirjastorakennus on tiilestä.
Pienvesien kunnostus
Pienvesiin kuuluvat sekä purot, norot, lähteet, lammet että kluuvijärvet ja fladat.
Pienvedet kuuluvat suomalaiseen luontoon ja ovat tärkeä osa luonnon monimuotoisuutta. Pienvedet tarjoavat elinympäristöjä monille eliöille, muun muassa kaloille, linnuille ja hyönteisille. Nisäkkäistä esimerkiksi saukko on riippuvainen pienvesiympäristöstä. Täysin luonnontilaisia pienvesiä on tänä päivänä hyvin vähän jäljellä ja suurin osa luonnontilaisista pienvesistä on säilynyt kansallispuistoissa ja suojelualueilla. Suomen uhanalaisista lajeista noin 6 % ovat riippuvaisia pienvesistöistä, joten pienvesien suojelu ja ennallistaminen on tärkeää. Pienvedet ovat herkkiä veden laadun ja ympäristön muutoksille niiden vähäisen vesimäärän takia.
Pienvesien kunnostamisia on tehty enimmäkseen luonnonsuojelualueilla, mutta ennallistaminen on tärkeää myös suojelualueiden ulkopuolella. Ennallistamisessa täytyy ottaa huomioon pienveden lähiympäristö ja valuma-alue, sillä alueiden tila vaikuttaa olennaisesti myös pienveden kuntoon. Suojavyöhyke on pienveden lähiympäristö, joka suojaa kiintoaineiden ja ravinteiden huuhtoutumista vesistöön. On tärkeää, että ennallistamistoimenpiteiden yhteydessä pyritään säilyttämään pienveden lähiympäristö mahdollisimman luonnontilaisena. Pienvesien ennallistaminen on tehtävä alueen luontoarvoja vaarantamatta. Pienvesien ennallistamista ja kunnostamista varten on haettava vesiomistajan lupa sekä alueellisen ympäristökeskuksen ja kalatalousviranomaisen lausunnot.
Lähteen kunnostamisessa pyritään nostamaan pohjaveden pinta samalle tasolle, jolla se on ollut aikaisemmin. Veden pinnan nostamisen seurauksena elinympäristöjä eliöille ja kasvillisuudelle palautuu ja lähdealue suurenee. Kunnostaminen on hyvä tehdä yhdessä asiantuntijan kanssa, sillä lähdekasvillisuus ja –eliöstö ovat hyvin herkkiä vahingoittumaan kunnostuksen yhteydessä. Lähteen ennallistamista voidaan tehdä muun muassa nostamalla laskupuron tai –noron pohjaa, täyttämällä lähteen lähistöllä olevia metsäojia, poistamalla vedenottorakenteita ja ohjaamalla vesi alkuperäiseen lasku-uomaan.
Purojen kunnostus-artikkeli löytyy täältä.
Lammen kunto kohenee kunnostamalla lammesta alkavia ja lampeen laskevia noroja ja puroja. Yksi tärkeimpiä lammen kunnostustoimenpiteitä on veden pinnan nosto. Myös ojien tukkiminen on yksi kunnostustoimenpiteistä.
Kortševa
Kortševa () on Volgan rannalla nykyisen Tverin alueen Konakovon piirissä sijainnut kaupunki, joka jäi vuonna 1937 valmistuneen Ivankovon tekojärven alle.
Kortševan kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1540-luvulla. Vuonna 1781 siitä tuli kaupunki ja Tverin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa se oli kahden–kolmen tuhannen asukkaan pikkukaupunki.
Vuonna 1932 ryhdyttiin rakentamaan Ivankovon tekojärveä, josta saa alkunsa Volgan ja Moskvajoen yhdistävä Moskovan kanava. Kortševan kaupungin laskettiin jäävän tekojärven alle. Vuonna 1936 kaupungin rakennukset siirrettiin pois tai hävitettiin. Asukkaat muuttivat etupäässä Konakovon taajamaan.
Vastoin alkuperäisiä laskelmia kolmasosa kaupungin alueesta jäi vedenpinnan yläpuolelle. Nykyään ainoa säilynyt rakennus on entinen Roždestvenskin kauppiastalo, jota käytetään kalastajien yöpymispaikkana.
Kaupungin historiasta kertoo Konakovon museon näyttely.
Øystein Kristiansen
Øystein Kristiansen (s. 29. huhtikuuta 1975) on norjalainen suunnistaja ja maailmanmestari. Hän edustaa nykyisin MS Parmaa. Aikaisemmin hän on edustanut muun muassa Halden SK:ta ja Nydalens SK:ta
Kristiansen voitti MM-viestikultaa Västråsissä 2004 ja Aichissa 2005. MM-pronssia hän on voittanut 2003 keskimatkalta. Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskisoissa 2005 hän voitti viestikultaa.
Kristiansen on voittanut Jukolan viestin kahdesti 2000 ja 2003 Halden SK:n joukkueessa. Tiomilan hän on voittanut neljä kertaa.
Solnetšnyi
Solnetšnyi () on kaupunkimainen taajama ja suljettu alue Tverin alueen luoteisosassa Venäjällä. Se sijaitsee Seligerjärven Gorodomlja-saarella lähellä Ostaškovin kaupunkia. Vuonna 2010 taajamassa asui 2 242 henkeä.
Toisen maailmansodan jälkeen saarelle perustettiin tutkimuslaitos, jossa työskenteli saksalaisia ohjusasiantuntijoita. Nykyään siellä toimii Zvezda-niminen tuotantolaitos, joka valmistaa avaruusraketeissa käytettäviä gyroskooppeja. Nykyisen nimensä ja suljetun alueen statuksen taajama sai vuonna 1995.
Saarelle on Ostaškovista kesäisin laivayhteys ja talvella jäätie.
Juhani Henriksson
Juhani Mikael Henriksson (s. 28. huhtikuuta 1974 Kuopio) on suomalainen urheilutoimittaja ja selostaja. Henriksson aloitti ammattiuransa tuotantoyhtiö Programilla vuonna 2001. Vuonna 2003 hän siirtyi Neloselle.
Henriksson on toiminut uutisankkurina ja toimittajana Nelosen urheilu-uutisissa ja viime vuosina erikoistunut jääkiekkoon ja yleisurheiluun. Hän toimii Nelosen studioisäntänä jääkiekkolähetyksissä yhdessä asiantuntija Tuomas Grönmanin kanssa. Hän on selostanut yleisurheilua kesäkaudella yhdessä Mauri Myllymäen kanssa vuodesta 2003. Hän on tuottanut ja juontanut Arktiset Vedet TV-ohjelnaa vuodesta 2011.
Henriksson on toiminut Suomen Salibandyliiton viestintäpäällikkönä 1. toukokuuta 2013 alkaen.
Tammikuussa 2017 Henriksson palasi televisioon MTV3:n Huomenta Suomen juontajana. Hän on sittemmin myös selostanut yleisurheilun Timanttiliigaa saman konsernin C Moren kanavilla. Henriksson selosti Eurosport-kanavalla yleisurheilun MM-kisat 2017. Hän myös toimii kaudella 2017-18 kanavan maastohiihtolähetysten pääselostajana. Lisäksi Henriksson isännöi lähetyksiä Pyeongchangin talviolympialaisista TV5:llä.
Henriksson opiskeli Rauman OKL:ssa vuosina 1996-2001. Hän muutti perheineen toukokuussa 2018 Rovaniemelle.
Arthur Stille
Arthur Gustaf Henrik Stille (16. heinäkuuta 1863, Osby, Ruotsi – 1922), oli ruotsalainen historian professori Lundissa vuodesta 1908.
Hän oli aikanaan Ruotsin tunnetuin sotahistorioitsija, joka erityisesti tutki Skånen sotia 1600-luvulla ja 1700-luvun alussa. Stille otti huomioon maaston merkityksen sodankäyntiin ja laati tällä tavalla uusia näkökulmia historiaan. Hän oli myös luomassa Karolinska Förbundetin, ja laati aikanaan uudenaikaisen tutkimuksen Kaarle XII:sta ja hänen sotaretkistä.
Arthur Stille oli poliittiselta näkökannalta konservatiivi ja melko sosialistivastainen.
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 1999
Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 1999.
Virtavesien kunnostus
Virtavesillä tarkoitetaan laajasti ottaen virtaavan veden (vesistö)kokonaisuuksia, joilla on omaleimainen eliöstönsä. Erityspiirteinä ovat kosket ym. muut virtapaikat. Lisäksi virtavesissä voi olla myös järvimäisiä piirteitä, kuten myös järvissä voi olla jokimaisia osia 
(esim. salmet). Vesilaki määrittelee joeksi virtaavan veden vesistön joka on soutukelpoinen tai jonka keskivirtaama on vähintään 2 m3 / s. Virtavesityyppeihin kuuluvat myös
niin sanotut pienvedet eli purot ja norot. Virtavedet ovat usein Suomessa uhanalaisia.
Virtavesien kunnostustarvetta aiheuttavat muun muassa voimatalouskäyttö, jonka seurauksena vesistöt saattavat kärsiä vedenlaadun heikkenemisestä ja rantojen eroosiosta, purojen ja jokien perkaukset tulvasuojelun ja maankuivatuksen tarpeisiin sekä vesistöjen perkaukset uiton tarpeisiin. Voimatalousrakentamisella on ollut merkittäviä kielteisiä vaikutuksia myös koski- ja virtaelinympäristöihin sekä vaelluskalojen luontaiseen lisääntymiskiertoon. 
Virtavesien kunnostuksilla pyritään saavuttamaan useita ekologisia, taloudellisia, maisemallisia ja vedenlaadullisia hyötyjä. Virtavesien kunnostuksesta aiheutuvia hyötyjä ovat muun muassa eliöstön, uoman rakenteen ja virtausolojen monipuolistuminen ja vesistöjen veden laadun paraneminen. Virtavesien kunnostuksia on tehty enimmäkseen kalataloudellisista syistä, mutta nykyisin kunnostukset toteutetaan kokonaisvaltaisemmin, koko vesiekosysteemi huomioon ottaen. Virtavesien kunnostuksilla vesistö pyritään palauttamaan lähemmäksi luonnontilaa suoraan vesistöön kohdistuvilla toimenpiteillä. Virtavesien kunnostusta tukee EY:n vesipolitiikan puitedirektiivi.
Esimerkiksi puun uittoa varten perattuja jokia ja koskia on kunnostettu vesittämällä kuivia uomanosia, lisäämällä syvyysvaihteluita ja kutusoraikkojen määrää.
Vesistöjen kunnostus
Vesistön kunnostus tarkoittaa toimenpiteitä, jotka kohdistuvat itse vesistöön tai siihen välittömästi liittyvään ranta-alueeseen ja joiden tavoitteena on vesistön käyttökelpoisuuden ja tilan parantaminen tai säilyttäminen.
Kunnostustarpeen syitä ovat esimerkiksi vesistöjen perkaukset maankuivatuksen takia, valuma-alueelta tuleva kuormitus ja voimatalouskäyttö. Näistä toimenpiteistä aiheutuu muun muassa vesistön mataluutta, heikkoa vedenlaatua, rantojen eroosiota, liiallista kasvillisuutta, rehevöitymistä, happamoitumista ja arvokalojen puutetta.
Vesistöjen tilan koheneminen parantaa vesieliöstön elinolosuhteita, vedenlaatua ja vesistöjen virkistyskäyttömahdollisuuksia. Suoraan vesistöön kohdistuvien toimenpiteiden lisäksi, on tärkeää huolehtia vesistön valuma-alueen tilasta, erityisesti hajakuormituksen vähentämisestä. Taajama-alueilla vesistöjen kunnostaminen on tärkeää paitsi luonnonarvojen, myös vesistöjen virkistyskäytön mahdollisuuksien turvaamiseksi.
Jokien kunnostus
Jokien kunnostus on toimintaa, jolla pyritään muuttamaan joen tilaa paremmaksi. Jokien kunnostus keskittyy usein koskipaikkoihin, ja tavoitteena on useimmiten palauttaa kaloille suotuisat olosuhteet ennallistamalla aiemmin perattuja virtapaikkoja. Kunnostuksen jälkeisinä vuosina harjoitetaan joen hoitoa, jolloin tavoitteena on ylläpitää kunnostustöissä saavutettua hyvää tilaa.
Suomessa on paljon jokia, jotka kaipaavat kunnostusta. Kunnostustarvetta aiheuttavat esimerkiksi jokien perkaukset maankuivatuksen ja tulvasuojelun takia, voimatalouskäyttö, tai valuma-alueelta tuleva kuormitus, joka voi aiheuttaa jokien happamoitumista, rehevöitymistä ja umpeenkasvua, tai vedenlaadun heikkenemistä. Voimatalouskäytössä olevat joet kärsivät rantojen eroosiosta, ja vedenlaadun heikkenemisestä. Usein myös virtavesille tyypillinen eliöstö taantuu.
Peratuille joille tyypillisiä ongelmia ovat myös virtaamien säätely ja muuttuneet virtausolosuhteet, uomien syventäminen, pengertäminen ja suoristaminen. Eliöstön elinolosuhteita heikentävät joen rakenteellisen yksipuolisuuden lisäksi myös huono vedenlaatu ja usein suuret lämpötilavaihtelut.
Jokien kunnostukset perustuvat suurimmaksi osaksi eliöstön elinolojen parantamiseen ja kalastusmahdollisuuksien lisäämiseen. Joen mutkittelun lisääminen monipuolistaa uomaa ja parantaa mahdollisuuksia alkuperäisen eliöstön palautumiselle. Voimatalouskäytössä olevilla joilla voi toteuttaa erilaisia hoito- ja kunnostustoimenpiteitä, muun muassa rantojen eroosiosuojausta, pohjapatojen rakentamista ja maisemointitöitä.
Kunnostustoimenpiteissä kannattaa ottaa huomioon joen valuma-alueen tila ja hajakuormitus. Suomessa on 80% metsätalousmaata, joten metsätaloudella on suuri merkitys jokien tilaan.
Esimerkiksi taloudellisen tuen ja tiedotuksen avulla voidaan vaikuttaa hajakuormituksen vähenemiseen.