hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lämminveristen Suomen Mestaruus
Lämminveristen Suomen Mestaruus on Suomen vanhin lämminverisille ravihevosille tarkoitettu suurkilpailu, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1962. Se kilpailtiin aluksi Helsingissä Käpylän raviradalla vuoteen 1977 saakka, jonka jälkeen paikaksi tuli vastavalmistunut Vermon raviradalla. 1980- ja 1990-luvuilla Lämminveristen Suomen Mestaruus kiersi joitakin vuosia eri puolilla Suomea, mutta vuodesta 1996 lähtien se on jälleen järjestetty Vermossa.
Lämminveristen Suomen Mestaruus järjestettiin ensimmäisen kerran kolme vuotta sen jälkeen, kun Suomen Hippoksen edeltäjä Suomen Ravirengas oli antanut lämminverisille kilpailuoikeuden. Lämminveristen kilpailut Suomessa aloitettiin Neuvostoliitosta tuoduilla venäjänravureilla ja ne jälkeläisineen hallitsivatkin Suomen Mestaruutta koko 1960-luvun. Ensimmäinen amerikkalaissukuinen voittaja nähtiin vuonna 1971.
Lämminveristen Suomen Mestaruus oli vuoteen 1973 asti avoin myös ulkomailla syntyneille hevosille, mutta vuodesta 1974 lähtien mukaan ovat päässeet vain Suomessa syntyneet ja ennen vuotta 1974 maahan tuodut ravurit. Viimeinen ulkomailla syntynyt voittaja oli Nibs Bee vuonna 1982. Kahtena ensimmäisenä vuotena kilpailu ratkaistiin useamman lähden pistekilpailuna. Kilpailumatkana oli alun perin 2600 metriä, mutta vuonna 1996 se lyhennettiin 2100 metriin.
Ambrose Avellano
Avellanon ura on jatkunut viidellä vuosikymmenellä, ja hän on käyttänyt lukusia eri tekniikoita. Hänen retrospektiivisessa näyttelyssään vuonna 2010 oli esillä piirustuksia, vesiväri-, öljy-, akryyli- ja emalimaalauksia, valokuvia, digitaalikuvia, veistoksia, installaatioita ja löydetyistä esineistä koottuja teoksia.
Avellanolta on tilattu töitä julkisiin tiloihin Manchesterissa ja Lancashiressä, ja Gibraltarin johtavien poliitikkojen muotokuvia. Hän sai British Millennium art award -palkinnon vuonna 2000. Gibraltarissa järjestetyssä Blandin valokuvakilpailussa vuonna 2009 hän voitti sekä ensimmäisen että toisen palkinnon. Avellanon suurikokoinen maalaus "The Triumphal Welcome" on esillä Gibraltarin keskusaukiolla John Mackintoshin aukiolla, Se esittää tapahtumia samalla aukiolla vuonna 1963, jolloin pääministeri Joshua Hassan ja Peter Isola palasivat YK:n komitean kokouksesta New Yorkista. Siellä oli päätetty että Gibraltar säilyy osana Britanniaa.
John Mackintoshin aukio
John Mackintoshin aukio ( tai epävirallisemmin Piazza) on Gibraltarin keskeinen aukio, jonka varrella ovat sekä Parlamenttitalo että Kaupungintalo. Se sijaitsee vilkkaan pääkadun varrella.
Aukiota käytettiin 1700-luvulla paraatikenttänä ja ruoka-apuannosten jakamiseen. 1800-luvulla sitä kutsuttiin kauppatoriksi, ja siellä järjestettiin huutokauppoja ja kirpputoreja. Vuonna 1940 se sai nykyisen nimensä paikallisen hyväntekijän John Mackintoshin mukaan.
Nykyinen parlamenttitalo valmistui vuonna 1817. Sen rakennuttivat Gibraltarin kauppiaat liikemiesten ja siviilien kirjastoksi, sillä heillä ei ollut pääsyä varuskunnan kirjastoon. Kirjasto toi aukiolle sosiaalista, poliittista ja liiketoimintaa. Siitä kehittyi myöhemmin Gibraltarin lainsäädäntöneuvosto, siitä kansalliskokous ja vuonna 2006 parlamentti.
Kaupungintalon tilat on rakennettu 1819 kauppias Aaron Cardozon yksityiskodiksi. Cardozo oli portugalin juutalainen ja amiraali Nelsonin ystävä, ja niin hän sai poikkeusluvan ostaa tontin ja rakennuttaa talon; maanomistus ei yleensä ollut luvallista muille kuin protestanteille. Cardozon kuoltua talo oli hotellina. Vuonna 1875 sen osti liikemies Pablo Antonio Larios. Kuningatar Viktorian kolmas poika, prinssi Arthur, Connaughtin herttua, majoittui siellä Larioksen vieraana, ja sen jäljiltä taloa on kutsuttu Connaughtin taloksi. Vuonna 1922 se myytiin valtiolle, ja kaksi vuotta myöhemmin vastaperustettu kaupunginvaltuusto sai sieltä tilat käyttöönsä.
Parlamenttitalon ja Kaupungintalon välissä on entinen Päävartion rakennus ("Main Guard"). Se rakennettiin varuskunnan tarpeisiin 1700-luvulla, mutta sitä käytettiin myöhemmin paloasemana, kylpylänä ja valtion virastotalona. Nykyisin talossa toimii Gibraltar Heritage Trust -perinnesäätiö.
Keep on Steppin’ (The Fatback Bandin albumi)
Keep on Steppin' on yhdysvaltalaisen The Fatback Bandin studioalbumi vuodelta 1974. Yhtye on sen itse tuottanut ja levy-yhtiö on Polydor.
Albumin musiikki on enimmäkseen funk-tyylistä. Perinteisempää soulia edustavat kappaleet "Love", "Can't Fight the Flame" ja "Breaking Up Is Hard to Do".
Suomessa LP-levyjen maahantuoja on ollut Finnlevy.
LP-levyn takakannessa on kuva yhtyeen kuudesta jäsenestä.
The Fatback Band
The Fatback Band on yhdysvaltalainen soul- ja street funk -yhtye.
Siltä on ilmestynyt muun muassa albumi "Keep on Steppin'" vuonna 1974 Polydor-levymerkillä. Albumin nimikappale oli yhtyeen ensimmäinen merkittävä hitti. Muista alkuaikojen kappaleista on nostettu esiin "Yum Yum (Gimme Some)" ja "Wicki Wacky". Myöhempiä tunnetumpia kappaleita ovat "Spanish Hustle" ja "Party Time".
Yhtyeen alkuaikojen yhteydessä on mainittu vertailukohteena War.
Vuoden 1975 joulukuussa yhtye sai Britanniassa ensimmäisen listahittinsä singlellä "Do the Bus Stop".
Vuoden 1976 helmikuussa on ilmestynyt albumi "Raisin' Hell". Samana vuonna julkaistiin hittikokoelma-albumi "The Best of" Spring-levymerkillä. Erään arvion mukaan kokoelma osoittaa kuinka nopeasti yhtye muuttui tavanomaiseksi diskoyhtyeeksi, mutta sai samalla suosiota Britanniassa. Samana vuonna yhtyeellä olikin siellä kiertue.
7. toukokuuta 1976 on julkaistu single "Party Time".
Vuonna 1979 on ilmestynyt single "King Tim III (Personality Jock)". Artikkelissa The Sugarhill Gang on mainittu, että tämä on ensimmäisiä rap-tyylin edustajia.
Beastie Boys -yhtyeen vuoden 1989 albumilla
"Paul's Boutique" kappaleessa "High Plains Drifter" on käytetty sämpleä The Fatback Bandin kappaleesta "Put Your Love (In My Tender Care)".
Timo Seppälä (tutkija)
Timo Seppälä (s. 1951) on farmakologian dosentti, lääketieteen ja kirurgian tohtori sekä suomalaisen antidopingtoiminnan asiantuntija. Seppälä aloitti vuonna 1988 Kansallisen Dopingtoimikunnan (KDT) lääkäriryhmässä. Sen jälkeen hän toimi KDT:tä seuranneissa kansallisissa antidopingorganisaatioissa lääketieteellisissä asiantuntijatehtävissä. Hän jäi eläkkeelle Suomen eettinen keskus SUEK ry:n lääketieteellisen johtajan tehtävistä vuonna 2017. Seppälän toimenkuvaan kuului erityisesti Kielletyt aineet ja menetelmät urheilussa -luettelon päivittäminen ja ylläpito Suomessa, urheilijoiden erivapausasioiden käsittely, dopingiin liittyvän tieteellisen tutkimuksen seuranta sekä asiantuntija-apu lääketieteellisissä asioissa, muun muassa dopingrikkomuksissa..
Seppälä on tehnyt tutkimustyötä dopingin ohella myös huumeiden, psyykenlääkkeiden ja huumeanalyysien parissa, ja häntä on kuultu usein asiantuntijana näitä asioita käsittelevissä oikeudenkäynneissä. Hän erikoistui päihdelääketieteeseen vuonna 1993 ja liikennelääketieteeseen vuonna 1999.
Vuonna 2002 Seppälä tuomittiin 80 päiväksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä rattijuopumuksesta ja liikenneturvallisuuden vaarantamisesta, lisäksi hänelle tuomittiin 50 päiväsakkoa. Seppälä loukkaantui vuonna 2016 tapaturmaisesti ja joutui pyörätuoliin saatuaan selkäydinvamman.
Seppälä palkittiin elämäntyöstään Suomen urheilugaalassa tammikuussa 2019 elämäntyöpalkinnolla.
Cyber Sub-Zero
Cyber Sub-Zero on fiktiivinen hahmo "Mortal Kombat" -pelisarjassa. Se on nuoremman Sub-Zeron kyborgimuoto. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 2011 "Mortal Kombat" -pelissä, jossa Raiden muutti tulevaisuutta siten, että nuorempi Sub-Zero muutettiin kyborgiksi Smoken sijaan. Cyber Sub-Zero muistuttaa sinipanssaroitua kyborgia, jolla on samat kyvyt kuin alkuperäisellä Sub-Zerolla.
Cyber Sub-Zero nähtiin ensimmäisen kerran, kun Kabal onnistui pakenemaan Outworldista Earthrealmiin portaalin kautta. Cyber Sub-Zero taisteli Kabalia vastaan, mutta hävisi taistelun. Kabal vei Cyber Sub-Zeron Raidenin ja muiden luo, jotka uudelleenohjelmoivat Cyber Sub-Zeron takaisin hyväksi. Cyber Sub-Zero sai selville Sektorilta paikan, jonne Kano, Goro ja Kintaro olivat vanginneet Earthrealmin sotilaita. Cyber Sub-Zero jäädytti Kanon ja kukisti taistelussa Goron ja Kintaron vapauttaen vangitut sotilaat. Cyber Sub-Zero joutui taistelemaan Ermacia vastaan, mutta voitti hänet. Tämän jälkeen Cyber Sub-Zero lähtee estämään Quan Chitä toteuttamasta Shao Kahnin suunnitelmaa vangita kaikki Earthrealmin sielut. Cyber Sub-Zero kohtaa Noobin ja tunnistaa hänet vanhemmaksi veljekseen. Veljekset joutuvat taistelemaan keskenään ja Cyber Sub-Zero voittaa Noobin sanoen etteivät he ole enää veljeksiä. Nightwolf saapuu paikalle ja hoitaa työn loppuun Cyber Sub-Zeron puolesta. Myöhemmin Cyber Sub-Zero saa surmansa taistelussa Sindeliä vastaan. Tämän jälkeen langennut Cyber Sub-Zero nähdään Netherrealmissa Quan Chin orjana.
Gumbo
Gumbo on pataruoka, joka on peräisin Louisianasta. Sen pääainekset ovat roux-rasvasuuruksella sakeutettu kanaliemi, liha tai äyriäiset ja Cajunin keittiön "pyhä kolminaisuus" eli paprika, varsiselleri ja sipuli. Muina raaka-aineina käytetään okraa ja tomaattimurskaa sekä mausteina cayennepippuria, pippuria, suolaa tai mahdollisesti cajunmausteseosta. Gumbo-sanan juuret ovat bantukielissä, joista se on siirtynyt Louisianassa käytettyyn ranskaan muodossa "gombo" ja siitä amerikanenglantiin muodossa "gumbo".
The Convent
The Convent on Gibraltarin kuvernöörin virka-asunto. Se oli alkujaan fransiskaanimunkkien luostari, mistä on peräisin sen nimikin, The Convent ().
Fransiskaanit tulivat Gibraltarille Kaarle I:n hallintokaudella. Heille myönnettiin maa-alue köyhien asuinalueelta, joka tunnettiin nimellä La Turba. Kirkko ja luostari valmistuivat 1531. Sisäänkäynti oli tuolloin rakennukset takaosassa, ja luostarialue ulottui nykyiselle John Mackintosh Hallille saakka. Englantilais-hollantilaisten joukkojen vallattua Gibraltar suurin osa espanjalaisista lähti maanpakoon. Fransiskaanit jäivät alueella vielä ainakin muutamaksi vuodeksi, mutta 1728 luostarista tehtiin kuvernöörin virka-asunto. Rakennukseen tehtiin laajoja uudistuksia 1700- ja 1800-luvuilla. Uudistukset tehtiin pääosin Yrjöjen ajan tyylillä, mutta mukana oli myös elementtejä viktoriaanisesta arkkitehtuurista.
Rakennuksen ruokasalissa on Kansainyhteisön laajin heraldiikan näyttely. Siellä on Gibraltariin liittyvien merkkihenkilöiden vaakunoita, lippuja ja mottoja. Rakennuksen puutarha on hyvin hoidettu, ja sen puustoon kuuluu muun muassa vanhoja traakkipuita ja joitain harvinaisia ja eksoottisia puita. Puutarhassa on myös Edvard VII:n, Vilhelm II:n, Hirohiton ja Elisabet II:n istuttamat puut.
Riippukieli
Riippukieli on joskus hevosilla ja naudoilla ilmenevä vika, joka tarkoittaa kielen riiputtamista suusta. Monissa maissa vika on peruste kaupan perumiselle.
Ossian Riisla
Yrjö Ossian Riisla (vuoteen 1935 Fagerström; 8. marraskuuta 1889 Rymättylä – 26. helmikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen 1935. Hän oli useiden tukkuliikkeiden toimitusjohtaja vuosina 1917–1942 ja Tukkukauppojen Oy:n pääjohtaja 1942–1957.
Arthur Rindell
Arthur Rindell (1. lokakuuta 1852 Turku – 21. tammikuuta 1936 Turku) oli suomalainen maatalouskemisti. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelyskemian ja -fysiikan professori vuosina 1900–1919 ja maanviljelystaloudellisen tiedekunnanosaston ensimmäinen dekaani 1906–1919. Hän oli Åbo akademin sijaiskansleri 1918–1934. Hän julkaisi alan tutkimuksia ja oppikirjoja, muun muassa "Maanviljelyskemian ja maanviljelysfysiikan oppikirjan" (1920).
Lars-Ivar Ringbom
Lars-Ivar Edvin Ringbom (23. heinäkuuta 1901 Turku – 21. toukokuuta 1971 Turku) oli suomalainen taidehistorioitsija ja Åbo Akademin ylimääräinen professori.
Hänen veljiään olivat säveltäjä Nils-Eric Ringbom (1907–1988) ja kemisti Anders Ringbom (1903–1972). Hänen poikansa Sixten Ringbom (1935–1992) toimi Åbo Akademin taidehistorian professorina.
Jenni Kivioja
Jenni Tiina Marjaana Kivioja (s. 30. kesäkuuta 1987) on suomalainen seitsenottelija. Hänellä on SM-hopeaa seitsenottelussa Kalevan kisoissa 2011 ja pronssia Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuista 2011 400 metrin juoksusta. Hän on edustanut Iisalmen Visaa vuodesta 2008 lähtien, tätä ennen hänen seuranaan oli Kärsämäen Kataja.
Kivioja osallistui Helsingin EM-kisoihin 4x400 metrin viestijuoksussa.
HMS Finwhale (S05)
HMS Finwhale (viirinumero S05) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1951 Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Sen köli laskettiin 18. syyskuuta 1956 ja alus laskettiin vesille 21. heinäkuuta 1959. Alus valmistui 19. elokuuta 1960.
Alus romutettiin 1988.
Veikko Rislakki
Veikko Rislakki (vuoteen 1935 Svanberg; 2. joulukuuta 1897 Hausjärvi – 14. joulukuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen eläinlääkäri ja Eläinlääketieteellisen korkeakoulun ensimmäinen rehtori.
Rislakki opiskeli eläinlääkäriksi Saksan Hannoverissa Suomen valtion myöntämällä stipendillä, valmistui vuonna 1923 ja väitteli vuonna 1927 tohtoriksi suomalaisen hevosen rotuominaisuuksista. Hän työskenteli pitkään Valtion eläinlääkintälaboratoriossa ja vuodesta 1945 jonkin aikaa Hämeenlinnan piirieläinlääkärinä. Rislakki oli Valtion eläinlääketieteellisen laitoksen johtaja vuosina 1949–1962, Eläinlääketieteellisen korkeakoulun mikrobiologian ja epizootologian professori vuodesta 1962 sekä rehtori vuosina 1963–1965. Hän tutki muun muassa eläintuberkuloosia, luomistautia, salmonelloosia, porsasyskää, raivotautia ja leptospiroosia. Rislakki oli Suomen Eläinlääkäriyhdistyksen pitkäaikainen puheenjohtaja.
Hänen veljensä oli kirjailija Ensio Rislakki.
Gina Rinehart
Georgina ”Gina” Hope Rinehart (s. Perth, Australia) on australialainen yritysjohtaja ja kaivosmagnaatti. Hänen omaisuutensa arvo oli vuoden 2012 toukokuussa noin 23 miljardia euroa, mikä teki hänestä erään arvion mukaan tuolloin maailman rikkaimman naisen ja Australian rikkaimman henkilön. Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes arvioi hänen varallisuudeen 17,4 miljardia dollaria. Tällöin hänet listattiin maailman seitsemänneksi rikkaimmaksi naiseksi. Forbes listasi hänet vuonna 2017 myös maailman 45. vaikutusvaltaisimmaksi naiseksi.
Rinehart peri vuonna 1992 isältään, rautamalmin viennilla rikastuneen ja sittemmin liki konkurssiin ajautuneelta kaivosmagnaatti Lang Hancockilta tuolloin 75 miljoonan Australian dollarin arvoiseksi arvostetun omaisuuden. Rinehart kasvatti omaisuutta muun muassa myymällä kaivoksia ja kaivososuuksia, lisäämällä kaivostensa tuotantoa, ja myymällä rautaa. Hän toimii Australian West Perthista käsin toimivan Hancock Prospecting -holdingyhtiön hallituksen puheenjohtajana. Perheen varallisuuksia hallitaan tämän yhtiön välityksellä. Yhtiön omistuksiin kuuluu vuonna 2015 rautamalmin tuotannon aloittanut Roy Hillin kaivos. Yhtiö saa tietyn prosenttiosuuden julkisesti noteeratun Rio Tinto -kaivosjätin Hamersleyn rautakaivoksen liikevaihdosta. Hancock Prospecting omistaa puolet Rio Tinton kanssa perustetusta yhteisyrityksestä Hope Downs -hiiliesiintymän hyödyntämiseksi. Hänellä on myös 14 prosentin osuus julkisesti noteeratusta, öljyä ja maakaasua etsivästä ja tuottavasta Lakes Oil -yhtiöstä. Tämä yhtiö on sijoittanut myös uusiutuvaan energiaan.
Rinehart omistaa myös mittavia maa-alueita, yhteensä 23 maatilaa. Hän on Australian kolmanneksi suurin karjankasvattaja, joka osti vuonna 2016 yhdessä kiinalaien sijoittajan kanssa S. Kidmann & Co. karjatilat, ja pyrkii laajentamaan tilojen tuotantoa. Tiloilla laidunnetaan ja kasvatetaan jopa 200 000 pään nautakarjaa. Tuotettu naudanliha on tarkoitus viedä ensisijaisesti Kiinan markkinoille.
Rinehart on ollut kahdesti naimisissa ja hänellä on neljä lasta, kaksi kummastakin liitostaan. Hänen toinen aviomiehensä, yhdysvaltalainen yritysjuristi Frank Rinehart, kuoli 1980-luvun lopulla.
Gibraltar Kansainyhteisön kisoissa
Gibraltar on osallistunut Kansainyhteisön kisoihin viisitoista kertaa. Ensimmäisen kerran maa osallistui kisoihin vuonna 1958 Cardiffissa, Walesissa. Sen jälkeen maa on osallistunut jokaiseen kilpailuun. Gibraltar ei ole saavuttanut kisoista yhtään mitalia. Yhteensä Gibraltaria on edustanut Kansainyhteisön kisoissa 107 urheilijaa.
Jenni Kangas
Jenni Pirita Susanna Kangas (s. 3. heinäkuuta 1992) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edustaa Seinäjoen Seudun Urheilijat -seuraa. Hänen ennätyksensä on Taipeissa Taiwanissa 25. elokuuta 2017 heitetty 60,98. Häntä valmentaa hänen isänsä Hannu Kangas.
Kalevan kisoissa Kangas voitti Suomen mestaruuden vuonna 2017 tuloksella 59,33 ja vuonna 2018 tuloksella 57,09. Lisäksi hän on saanut hopeaa vuosina 2013 tuloksella 53,36, 2014 tuloksella 55,28 ja 2016 tuloksella 59,51 sekä pronssia vuonna 2011 tuloksella 49,91.
Kangas sijoittui pronssille 22-vuotiaiden nuorten SM-seitsenottelussa Raisiossa 2012 . Seitsenottelun keihäänheitossa hän sai tuloksen 51,50.
Hänellä on keihäänheitossa maaotteluedustuksia. Vuonna 2009 hän sijoittui Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Tampereella kahdeksanneksi, mutta karsiutui loppukilpailusta Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa. Hän sijoittui yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2011. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tampereella 2013 hän oli neljäs tuloksella 54,11. Hän voitti alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden-mestaruuden 2014. Vuoden 2017 kesäuniversiadeissa hän sijoittui kolmanneksi.
Kangas selvitti itsensä vuoden 2018 EM-kisoissa Berliinissä loppukilpailuun heittämällä kauden parhaan tuloksensa 59,96.
Ultramontanismi
Ultramontanismi ("ultra montes", eli "vuorten takana") on käsitys, jonka mukaan katolisen kirkon ongelmat johtuivat paljolti siitä, että kirkko oli ollut liian riippuvainen maallisista vallanpitäjistä. Nämä vallanpitäjät olivat usein Italian ulkopuolelta eli Roomasta katsoen "vuorten takaa".
Ratkaisuna tähän pidettiin voimakasta paavia. Näkemys on peräisin Pius VII:ltä, joka Wienin kongressissa hankki lisää valtaa itselleen.
Panu Pasanen
Panu Ensio Pasanen (s. 31. joulukuuta 1987 Vihti) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Vihdin Viestiä ja häntä valmentaa Kari Toropainen.
Aikuisten SM-kisoista Pasanen on voittanut ulkoradoilta kaksi pronssia Kalevan kisoissa 2009 ja Kalevan kisoissa 2010 400 metrin aitajuoksusta sekä hopeaa Kalevan kisoissa 2011. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on voittanut pronssia 300 metrin aitajuoksussa 2012. Hän juoksi Ruotsi-Suomi-maaottelussa 2012 uuden ennätyksensä 52,02.
Hänellä on maaotteluedustuksia.
Skarlet
Skarlet on fiktiivinen hahmo Mortal Kombat videopelisarjassa. Hänen ääninäyttelijänä toimii Dana Lyn Baron.
Skarlet on bonushahmo vuoden 2011 Mortal Kombat pelin (DLC)-versiossa. Skarlet on Shao Kahnin noitavoimilla ja soturien verellä luoma naissoturi, jonka tarkoitus on selvittää todellinen Quan Chin osallistumisen syy Mortal Kombat turnaukseen. Skarlet käyttää aseinaan kodachi-miekkoja ja kunai-veitsiä. Hahmo asetettiin lataukseen 21. kesäkuuta 2011.
Itämaittenkohokki
Itämaittenkohokki ("Silene csereii", syn. "Oberna csereii") on ruohovartinen, valkokukkainen kohokkikasvi.
Monivuotinen itämaittenkohokki kasvaa 20–80 senttimetriä korkeaksi. Koko kasvi on kalju. Varsilehdet ovat ohuita, leveänpuikeita ja melkein sepiviä. Kukinto on harsu ja se saattaa koostua jopa 50:stä, valkoisesta, nuokkuvasta kukasta. Kukinnon ylimmät tukilehdet ovat kalvomaisia. Sekä verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Vaalea verhiö on ulkoverhiötön, pullea ja punertava- ja verkkosuoninen. Suonia on 10 pitkää ja 10 lyhyttä suonta, poikittaissuonet puuttuvat lähes kokonaan. Teriö on hieman vastakohtainen. Terälehdet ovat valkoisia, kaksijakoisia ja lähes lisäteriöttömiä, ja niiden liuskat ovat 3–5 mm leveitä. Suomessa itämaittenkohokki kukkii elo-syyskuussa. Hedelmä on kota.
Suomessa tavattavista muista kohokkilajeista itämaittenkohokki muistuttaa hyvin paljon ahonurmikohokkia ("S. vulgaris" var. "vulgaris").
Itämaittenkohokki on kotoisin Kaakkois-Euroopasta. Suomessa se on uustulokas, jota on tavattu satunnaisesti Etelä-Suomessa sekä joissakin Pohjanlahden satamakaupungeissa Oulua myöten.
Suomessa itämaittenkohokki on tulokaslaji, jota on tavattu satamissa, myllyillä ja kaatopaikoilla.
HMS Sealion (S07)
HMS Sealion (viirinumero S07) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin 11. helmikuuta 1954 Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Sen köli laskettiin 5. kesäkuuta 1958 ja alus laskettiin vesille 31. joulukuuta 1959. Alus valmistui 25. heinäkuuta 1961.
Alus romutettiin 1990.
HMS Cachalot (S06)
HMS Cachalot (viirinumero S06) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1951 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Sen köli laskettiin 1. elokuuta 1955 ja alus laskettiin vesille 11. joulukuuta 1957. Alus valmistui 1. syyskuuta 1959.
Alus romutettiin 1980.
Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija
Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija on Gibraltarin Europa Pointilla sijaitseva moskeija. Vuonna 1997 valmistuneen moskeijan lahjoitti Saudi-Arabian kuningas Fahd ibn ʿAbd al-ʿAzīz al-Saʿūd.
Ibrahim-al-Ibrahim-moskeijan rakentaminen alkoi vuonna 1995 ja rakentamiseen meni kaksi vuotta. Moskeija avasi ovensa 8. elokuuta 1997. Rakentamisen kustannukset olivat noin 5 miljoonaa puntaa. Moskeijan lahjoitti Saudi-Arabian kuningas Fahd ja sen tarkoituksena on palvella erityisesti Gibraltarin marokkolaisia, joita on töissä alueella. Moskeijan on väitetty olevan suurin muslimimaiden ulkopuolelle rakennettu moskeija. Europa Pointiin rakennettuna se on myös Euroopan eteläisin moskeija. Moskeija on rakennettu kohti Gibraltarinsalmea ja Marokkoa.
Tavallisen uskonnollisen käytön lisäksi moskeijassa on koulu, kirjasto ja luentosali. Moskeija on Gibraltarin turistikohteista yksi vierailluimmista.
Moskeijan lähellä on suuri maanalainen vesisäiliö, joka tunnetaan nimellä "Nuns Well" ja joka rakennettiin ehkä jo maurien valtakaudella. Nunniin liittyvän nimensä se sai tarinan mukaan siitä, että Shrine of Our Lady of Europan nunnat käyttivät sitä aikanaan.
HMS Walrus (S08)
HMS Walrus (viirinumero S08) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin 11. helmikuuta 1954 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Sen köli laskettiin 12. helmikuuta 1958 ja alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1959. Alus valmistui 8. helmikuuta 1961.
Alus myytiin 1987.
HMS Talent (P337)
HMS Talent (viirinumerot P337 ja S37) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston T-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista. Sen köli laskettiin 21. maaliskuuta 1944 ja alus laskettiin vesille 13. helmikuuta 1945. Alus valmistui vielä samana vuonna 26. heinäkuuta.
Alus romutettiin 1970.
Ma Long
Ma Long (s. 20. elokuuta 1988 Liaoning) on kiinalainen pöytätennispelaaja, joka on voittanut urallaan viisi maailmanmestaruutta. Longin uran suurin suoritus on joukkuepelin olympiakulta Lontoosta 2012. Hän voitti olympiakultaa myös neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeiron olympialaisissa kaksinpelissä.
Johanna Peiponen
Johanna Kyllikki Peiponen (s. 18. joulukuuta 1990 Rovaniemi) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Rovaniemen Lappia ja häntä valmentaa hänen äitinsä Aira Peiponen.
Vuonna 2008 Peiponen voitti 3 000 metrin juoksun Joensuun SM-hallikilpailuissa. Lahden Kalevan kisoissa 2012 hän oli 5 000 metrin juoksussa neljäs. Syyskuussa 2012 Peiponen voitti Kittilässä juostun Ruskamaratonin puolimaratonin ajalla 1.13.53. Miehistä häntä nopeammin juoksi vain Veli-Heikki Koivu. Vuonna 2013 Peiponen sai hopeaa maastojuoksun SM-kilpailuissa ja pronssia Vaasan Kalevan kisoissa 5 000 metrin juoksussa. Ensimmäisessä aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussaan hän oli samana vuonna 5 000 metrillä toinen.
Kuopion Kalevan kisoissa 2014 Peiponen voitti 5 000 metrin Suomen-mestaruuden ajalla 16.23,02. Tampereen SM-hallikilpailuissa 2015 hän sai pronssia 3 000 metrin juoksussa. Peiponen voitti maastojuoksun Suomen-mestaruuden 2015. Kesäkuussa 2015 hän juoksi 10 000 metrillä Suomen 2000-luvun toiseksi kovimman tuloksen 33.10,10, jolla hän nousi Suomen kaikkien aikojen tilastossa seitsemännelle sijalle. Porin Kalevan kisoissa 2015 Peiponen oli 10 000 metrillä toinen ja 5 000 metrillä kolmas. Suomi-Ruotsi-maaottelussa Tukholmassa 2015 hän juoksi 10 000 metrin uudeksi ennätyksekseen 32.51,04, joka on Suomen kaikkien aikojen tilaston neljänneksi paras aika. Maastojuoksun EM-kilpailuissa 2015 Peiponen oli kymmenes. Marraskuussa 2015 Peiponen valittiin 10 000 metrille Amsterdamin EM-kisoihin 2016.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Tampereella 2016 Peiponen saavutti hopeaa 3 000 metrin juoksussa. Huhtikuussa 2016 Peiponen juoksi 5 kilometrin maantiejuoksussa ajan 15.52, joka oli 16 sekuntia nopeampi kuin hänen ratajuoksuennätyksensä. Toukokuussa 2016 Peiponen juoksi 10 000 metrillä ajan 31.42,90, joka alitti Rion olympialaisten 2016 tulosrajan yli puolella minuutilla. Tulos oli Suomen kaikkien aikojen toiseksi paras tulos jääden Annemari Sandellin Suomen ennätyksestä vajaat kaksi sekuntia. 28. toukokuuta Peiponen juoksi 10 kilometrin maantiejuoksun Suomen ennätyksen 31.59. Aika on yli puoli minuuttia parempi kuin aikaisempi Tuija Toivosen ennätys.
Peiponen luopui heinäkuussa olympiapaikastaan: jo EM-kilpailuissa häntä oli vaivannut rasitusmurtuman esiaste.
HMS Armada (D14)
HMS Armada (viirinumero D14) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Battle-luokan hävittäjä, joka valmistui toisen maailmansodassa lopulla.
Alus tilattiin 27. huhtikuuta 1942 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista työnumerolla J4584. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 29. joulukuuta telakkanumerolla 658 ja alus laskettiin vesille 9. joulukuuta 1943. Alus valmistui 2. heinäkuuta 1945.
Alus saapui romutettavaksi 18. joulukuuta 1965.
Tunturikohokki
Tunturikohokki ("Silene acaulis") on vuoristoissa ja arktisilla alueilla tavattava pienikokoinen kohokkikasvi.
Monivuotinen tunturikohokki muodostaa suuria patjamaisia kasvustoja. Varret kasvavat 5 cm pitkiksi. Neulasmaisen tasasoukat lehdet ovat tiheässä, 6–12 mm pitkiä ja tyvestä karvalaitaisia. Kukat ovat varren päissä yksittäin. Sekä kukan verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Terälehdet ovat lanttokärkisiä ja väriltään vaaleanpunaisia, joskus myös valkoisia. Tunturikohokki on kaksikotinen laji eli emi- ja hedekukat ovat eri yksilöissä. Emi on kolmevartaloinen, valkoiset heteet ulottuvat verhiön ulkopuolelle. Suomessa tunturikohokki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kota.
Tunturikohokkia tavataan hajanaisella alueella pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja arktisilla alueilla. Euroopassa lajia kasvaa Pyreneillä, Alpeilla, Apenniineilla, Balkanin vuoristoseuduilla, Karpaateilla, Skotlannissa, Islannissa, Färsaarilla, Huippuvuorilla, Skandeilla Etelä-Norjasta Kuolan niemimaalle sekä Luoteis-Venäjän arktisilla alueilla ja Uralilla. Pohjois-Amerikassa levinneisyysalue kattaa Alaskan, Kanadan arktiset alueet ja Kalliovuoret Kaliforniaan saakka.
Suomessa tunturikohokki on pohjoisen Lapin alkuperäislaji. Sitä tavataan Käsivarren suurtuntureilla Enontekiöllä, Kilpisjärvellä, Utsjoella, Inarissa sekä Sodankylässä Venäjän rajan tuntumassa. Lajista on myös muusta levinneisyysalueesta erillään oleva vanha esiintymä Kainuun keskiosista.
Tunturikohokki kasvaa tunturi- ja vuoristoseuduilla kalliorinteillä, soraisilla lumenviipymäpaikoilla sekä soraisilla ja hiekkaisilla järven- ja joenrannoilla. Laji on kalkinsuosija.
Gibraltarin maltalaiset
Gibraltarin maltalaiset ovat alun perin Gibraltarille Maltalta muuttaneita. Heitä muutti alueelle 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Maltalaisia juuria on nykyisin ehkä jopa kolmanneksella Gibraltarin väestöstä.
Gibraltar vaurastui laivastotukikohtansa ja Afrikkaan suuntautuvan kaupan takia 1800-luvulla. Tämä houkutti alueelle muuttajia muualta. Vuoteen 1885 mennessä Gibraltarilla asui noin 1 000 maltalaista. Maltalaisia oli töissä etenkin laivanrakennusteollisuudessa ja siihen liittyvissä muissa palveluissa. Osa toimi myös kauppiaina myyden alkoholia ja tupakkaa. Maltalaisten määrä alkoi kuitenkin laskea 1900-luvun alkupuolella. Vuonna 1912 heitä oli yhteensä enintään 700. Gibraltarille jääneet osallistuivat myöhemmin aktiivisesti taloudelliseen ja sosiaaliseen elämään. Suurin osa heistä kannattaa Gibraltarin pysymistä osana Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Suurin osa on menettänyt yhteytensä Maltalle, mutta osa pitää yhteyksiä yllä etenkin maltalaisten katolilaisten pappien kautta. Tunnettuihin maltalaistaustaisiin gibraltarilaisiin kuuluu muun muassa poliitikko Peter Caruana.
Nykyisin maltalaiset ovat pitkälti sulautuneet muuhun väestöön ja maltalaistaustaista väestöä löytyy ympäri Gibraltaria.
Sahapistiäiset
Sahapistiäiset (Symphyta) on pistiäisten alalahko. Sahapistiäisiä on 14 heimoa ja noin 10 000 lajia, joista Suomessa elää noin 700.. Suomessa eläviä lajeja ovat mm. kääpiösahiainen, loissahiainen ja useat havupistiäiset. Sahapistiäisten suomenkielistä nimistöä vasta valmistellaan.
Nimi sahapistiäinen tulee sahareunaisesta munanasettimesta, joka useimmilla lajeilla on takaruumiinsa kärjessä. "Pistintä" eläin ei käytä hyökkäykseen tai puolustukseen, vaan siirtää sen avulla munansa kasvin solukkoon tai isäntäeläimeen.
Useimmat lajit liikkuvat keväällä ja varhaiskesällä. Aikuiset ovat lyhytikäisiä. Joidenkin lajien aikuiset eivät syö lainkaan, toiset imevät mettä kukista ja jotkin syövät pieniä hyönteisiä. Naaraat munivat yleensä lehtiin, oksiin tai puunrunkoihin. Puussa elävien lajien aikuistuminen saattaa kestää vuosia, lehdellä elävien vain pari viikkoa. Eräät lajit ovat kovakuoriaisten toukkien sisäloisia. Jotkut pistiäiset voivat olla toisten sahapistiäislajien toukkien loisia, esimerkiksi mäntypistiäislamuri, mäntypistiäispiinuri ja ahmaspistäiset.
Sahapistiäisten ruumiinrakenne on pysynyt nykyisen kaltaisena ainakin 225 miljoonaa vuotta ja eläimet ovat nykyisistä pistiäisistä alkeellisimpia. Sahapistiäisten keski- ja takaruumiin välissä ei ole selvää ampiaisvyötäröä, vaan ne ovat melko tasapaksuja koko pituudeltaan (vertaa sisartaksoni hoikkatyviset). Siipien suonitus on monimutkainen. Toukilla on jaokkeiset raajat keski- ja takaruumissa, paitsi kaivautuneina elävillä lajeilla, joilla raajat ovat lähes surkastuneet. Useimpien lajien toukat muistuttavat perhostoukkia, mutta niillä on vähintään kuusi paria käsnäjalkoja ja vain yksi pari pistesilmiä.
Monet sahapistiäiset, varsinkin mäntypistiäiset, aiheuttavat vahinkoa talousmetsille. Ruskomäntypistiäisen toukat voivat syödä männyistä useimmat vanhat neulaset, jolloin puun kasvu kärsii, vaikka uusimmat neulaset yleensä jäävätkin jäljelle. Yksittäinen tuho voi aiheuttaa 3–4 vuoden kasvua vastaavan menetyksen.
Neuner
Neuner on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Falcon
Falcon on jalohaukkaa tarkoittava englanninkielinen sana, joka voi viitata seuraaviin asioihin:
Amanda Carreras
Amanda Carreras (s. 16. toukokuuta 1990 Gibraltar) on brittiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kaksinpelissä WTA-listan sijalle 285 toukokuussa 2016. Nelinpelissä hän on ollut samalla listalla parhaimmillaan sijalla 372 toukokuussa 2010. Carreras on voittanut urallaan yhdeksän ITF-turnausta kaksinpelissä ja 11 turnausta nelinpelissä. Hän on Gibraltarin menestyneimpiä naisurheilijoita. Häntä valmentaa Carlos Lobato.
Vuonna 2012 Carreras oli yksi Lontoon olympialaisten soihdunkantajista.
Carreras aloitti tenniksen pelaamisen yhdeksänvuotiaana. Ensimmäisessä kansainvälisessä junioriturnauksessa hän pelasi vuonna 2004. Hän on parhaimmillaan massakentillä. Hänen vahvuuksiinsa kuuluvat nopeus ja sitkeys. Hän on harjoitellut Sergi Brugueran tennisakatemiassa Barcelonassa.
Vuonna 2007 Carreras voitti Rorosin Island Gamesissa kultaa kaksinpelissä ja joukkuekilpailussa. Sekanelinpelissä hän sai hopeaa.
Carreras voitti uransa ensimmäiset ITF-turnaukset Antalyassa, Turkissa, toukokuussa 2009. Hän voitti siellä sekä kaksin- että nelinpeliturnaukset. Ensimmäisessä Antalyan 10 000 Yhdysvaltain dollarin turnauksessa hän voitti kaksinpelin loppuottelussa Garbiñe Muguruzan. Seuraavalla viikolla toisessa Antalyan turnauksessa hän päihitti kaksinpelin loppuottelussa Sandra Roman. Nelinpelivoitot Carreras otti italialaisen Valentina Sulpizion kanssa. Uransa kolmannen nelinpeliturnausvoittonsa Carreras saavutti Lara Arruabarrena-Vecinon kanssa Vallduxossa marraskuussa 2009.
Toukokuussa 2010 Carreras ja Bianca Botto voittivat Rio de Janeiron 25 000 dollarin massakenttäturnauksen. He voittivat turnauksessa kaikki kolme parhaiten sijoitettua paria. Marraskuussa 2010 Carreras voitti Tunisiassa pelatun La Marsan nelinpeliturnauksen Sheila Solsona Carcasonan kanssa. Samassa turnauksessa hän voitti myös kaksinpelin. Loppukuusta Carreras voitti Vallduxon nelinpelin loppuottelussa Andrea Gámizin kanssa ykkössijoitetun parin. Lokakuussa Carreras edusti Gibraltaria Kansainyhteisön kisoissa ensimmäistä kertaa urallaan. Hän hävisi kaksinpelin toisella kierroksella Olivia Rogowskalle. GBC TV valitsi Carrerasin vuoden 2010 parhaaksi urheilijaksi Gibraltarissa.
Kesäkuussa 2011 Carreras voitti Andrea Gámizin kanssa Montemor-o-Novon turnauksen Portugalissa. Wightsaaren Island Gamesissa 2011 Carreras voitti kultaa kaksinpelissä, nelinpelissä ja joukkuekilpailussa. Toukokuussa 2012 hän voitti Getxossa, Espanjassa ITF-kaksinpeliturnauksen loppuottelussa Yvonne Cavalle-Reimersin.
Kesäkuussa 2013 Carreras sai villin kortin Britannian tennisliitolta Wimbledonin karsintoihin. Hän hävisi kuitenkin karsintojen ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 124 olleelle Brasilian Teliana Pereiralle. Marraskuussa 2014 Carreras voitti Vinaròsin ITF-turnauksen. Helmikuussa 2015 Carreros voitti kaksi Mallorcan ITF-turnausta. Kesäkuussa hän osallistui Wimbledonin karsintoihin, jossa hävisi avauskierroksella Mandy Minellalle. Syyskuussa Carreras voitti Santa Margherita di Pulan ITF-turnauksen. Marraskuussa hän voitti Benicarlon ITF-turnauksen.
Sušilovo
Sušilovo () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Borovitšin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Borovitšin, Okulovkan ja Kresttsyn välisen maantien varrella 20 kilometriä Borovitšista luoteeseen. Kylässä on reilut 200 ja kunnassa vajaat 800 asukasta (vuonna 2011).
Sušilovon kunnan pinta-ala on 101 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Borovitšin piirin Sušanin, idässä Borovitšin ja etelässä Travkovon kuntiin sekä lännessä Okulovkan piiriin. Pinta-alasta 54,9 % on metsää ja 41,4 % maatalousmaata. Seudulla virtaavat Mstan sivujoet Šegrinka, Šilokata ja Sivelba. Kunnan alueella on kaksi luonnonmuistomerkkiä.
Kuntaan kuuluu 22 kylää: Bobovik, Bolšoi Vjaznik, Derjagino, Domanino, Gainovo, Gorodok, Horomy, Ijevkovo, Ilovatik, Kotovo, Lebedka, Makarovo, Maslovka, Ovsjannikovo, Pavluškovo, Perelogi, Podborje, Sadovka, Šegrinov, Soinskoje, Sušilovo ja Vystavka. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Novgorodin Derevan viidenneksen Šegrinon pogostaan kuulunut Sušilovon kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1495. 1900-luvun alussa se kuului Šegrinon volostiin. Vuonna 1910 volostissa oli 90 kylää ja 5 900 asukasta. Seudulla sijaitsivat Šegrinon, Brodnikin ja Jurjevon vanhat pogostat sekä kolme kartanoa. Sušilovon kyläneuvostoalue perustettiin vuonna 1927. Neuvostoaikana siellä toimi Rodina-niminen kolhoosi.
Sušilovosta on maantie- ja linja-autoyhteydet Borovitšiin ja Novgorodiin. Tärkeimmät elinkeinot ovat maatalous ja puunjalostus. Kunnan alueella toimii maatalousyritys ja pieni sahalaitos. Lisäksi on 353 pientä yksityisviljelmää.
Kylän palveluihin kuuluvat lastentarha ja alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja posti. Vähittäiskaupasta vastaa Borovitšin piirin kulutusosuuskunta sekä kaksi yksityisyrittäjää.
Sušilovon kylä koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Seudun nähtävyyksiin kuuluvat 1800-luvulla rakennettu Šegrinon kirkko ja Maslovkan kylän kartanoalue.
No Easy Day
No Easy Day: The Firsthand Account of the Mission that Killed Osama bin Laden on muistelmateos, joka kertoo Osama bin Ladenin kuolemasta. Kirjoittaja Matt Bissonnette osallistui Navy SEAL -erikoisjoukkojen jäsenenä bin Ladenin surmanneeseen operaatioon.
Osama bin Laden sai surmansa 2. toukokuuta 2011 Abbottabadissa Pakistanissa SEAL-joukkojen operaatiossa. Hänen muureilla suojattuun taloonsa hyökättiin kahdella helikopterilla.
Ennakkotilaukset nostivat kirjan Amazon.com-verkkokaupan myydyimmäksi. Syyskuussa se ohitti USA Todayn myydyimpien listalla "Fifty Shades of Grey" -romaanin. Puolustusministeriö saattaa haastaa Bissonnetten oikeuteen salassa pidettävien tietojen vuotamisesta. Kustantajan lakimies oli tarkistanut mahdollisesti arkaluonteiset tiedot etukäteen, mutta Pentagonin tai CIA:n edustajat eivät olleet nähneet kirjaa.
Kirja ilmestyi lokakuussa Otavan kustantamana suomeksi nimellä "Kova päivä – Hyökkäys Osama bin Ladenin piilopaikkaan."
Dimitrie Leonidan metroasema
Dimitrie Leonida on tammikuussa 1986 avattu Bukarestin metron linjan 2 asema. Se sijaitsee Șoseaua Berceni -kadun varrella, Sektori 4:n alueella, Bukarestissa, Romanian pääkaupungissa. Metroasema sai Dimitrie Leonida -nimensä kesällä 2009, johon saakka asema tunnettiin nimellä IMGB alueella sijaitsevan terästehtaan mukaan.
Dimitrie Leonida on toiseksi viimeinen asema ennen Bercenin pääteasemaa. Piperaan päin mentäessä puolestaan Apărătorii Patriei on edeltävä asema.
Udino
Udino () on taajama Novgorodin alueen Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Udinajoen rannalla 17 kilometriä Kontšanskoje-Suvorovskojesta itään. Taajamassa on vajaat 250 asukasta (vuonna 2011).
Udino on Kontšanskoje-Suvorovskojen kunnan toiseksi suurin asutuskeskus. Vuoteen 2010 saakka se muodosti lähikylineen erillisen kunnan.
Taajama koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Siellä toimii kartonkipakkaustehdas. Palveluihin kuuluu lastentarha ja alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto lääkintäasema, posti ja kauppa. Udinosta on linja-autoyhteys Borovitšiin.
Sopiny
Sopiny () on kylä Novgorodin alueen Borovitšin piirin Kontšanskoje-Suvorovskojen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee pienen Sopinskojejärven itärannalla neljä kilometriä Kontšanskoje-Suvorovskojesta koilliseen. Kylässä on 38 asukasta (vuonna 2011).
Sopinyn pogosta ja paikalla sijainnut pieni luostari mainitaan 1500-luvun asiakirjoissa. Luostari lakkautettiin 1700-luvulla ja sen kirkon alttarin paikalle pystytettiin tsasouna. 1700–1800-luvuilla kylään rakennettiin kaksi kirkkoa. Myöhemmin se kuului Kontšanskojen volostiin.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Sen lähellä sijaitsee 700–900-luvuilta peräisin oleva asuinpaikka ja kumpuhauta. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1747–1762 pystytetty Neitsyt Marian syntymän kirkko sekä Aleksandr Suvorovin vuosina 1800–1801 rakennuttama Pyhän Kolminaisuuden kirkko. Kylässä toimii kauppa ja sieltä on linja-autoyhteys Borovitšiin.
Bengalinkettu
Bengalinkettu ("Vulpes bengalensis") on Intian niemimaalla elävä kotoperäinen kettulaji.
Bengalinkettu on kettujen suvun (Vulpes) pienikokoinen laji. Täysikasvuisen yksilön pituus ilman häntää on noin 45 cm ja sen tuuhea häntä on 25 cm pitkä. Bengalinkettu painaa 2.5 - 4 kiloa. Ketun väri voi vaihdella ruskean ja harmaan eri sävyjen välillä. Sillä on selkäpuolta vaaleampi vatsanalus, ruskeat jalat ja musta hännänpää. Bengalinkettu on punakettua (V. vulpes) selvästi hentorakenteisempi.
Lajia esiintyy koko Intian niemimaalla lukuun ottamatta äärimmäisen kuivia alueita ja kosteita metsiä. Levinneisyyttä rajoittavat Himalajan vuoristo ja Induksen jokilaakso.
Bengalinketut muodostavat parisiteitä, mitkä saattavat kestää eläinten koko eliniän ajan. Kiima-aika sioittuu syksyyn (yleensä loka-marraskuulle). Naaraan kantoaika kestää 50-60 päivää, minkä jälkeen se synnyttää 2-4 pentua. 
Pennut syntyvät sokeina ja painavat syntyessään alle sata grammaa. Pentujen silmät aukeavat noin 10-14 vuorokauden kuluttua. Uros auttaa naarasta pentujen kasvattamisessa tuoden pesälle ruokaa. Lisäksi ryhmän muut naaraat saattavat auttaa poikasten hoitamisessa.
Bengalinkettu syö jyrsijöitä, pieniä liskoja, rapuja, termiittäjä, hyönteisiä, pieniä lintuja sekä hedelmiä.
Tamara (hevonen)
Tamara (1958 – ?) oli Suomessa syntynyt orlov-sukuinen ravihevonen. Se voitti Käpylän raviradalla 14. heinäkuuta 1960 ajetun ensimmäisen suomalaisille lämminverisille tarkoitetun ravilähdön. Kilpailuoikeus lämminverihevosille oli myönnetty vuotta aikaisemmin. Tuomo Mäkelän ohjastama tamma saavutti kyseisessä kilpailussa 1200 metrin matkalla kilometriajan 33,2.
Tamaran emä oli Neuvostoliitossa syntynyt tamma Suosikki, joka oli yksi presidentti Urho Kekkosen vuonna 1958 Neuvostoliiton johtajalta Nikita Hruštšovilta lahjaksi saamista hevosista. Tamaran kasvattajaksi on Suomen Hippoksen rekisteriin merkitty käytännön mukaisesti sen emän omistaja eli presidentti Kekkonen.
Tamara kilpaili uransa Tuomo Mäkelän omistuksessa ja valmennuksessa. Hän oli ostanut hevosen Kekkoselta varsana. Vuonna 1962 tamma voitti ensimmäistä kertaa kilpaillun lämminveristen Suomen mestaruuden.
Reijo Jyrkiäinen
Reijo Einari Jyrkiäinen (s. 6. huhtikuuta 1934 Suistamo) on suomalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja hallintomies.
Jyrkiäinen opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Nils-Eric Fougstedtin ja Joonas Kokkosen johdolla ja sai sävellysdiplomin vuonna 1963. Hän jatkoi sävellysopintojaan Darmstadtin kursseilla vuosina 1962–1964 ynnä muualla Euroopassa. Hänen sävellystuotantonsa on suppea, ja se käsittää vain muutamia kamarimusiikkiteoksia sekä elektronimusiikkia. Hän kuului 1960-luvulla suomalaisen elektronimusiikin uranuurtajiin ja loi teoksiaan Yleisradiossa. Hän piti vuonna 1963 Ilkka Kuusiston kanssa yhteisen sävellyskonsertin.
Lisäksi Jyrkiäinen opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja tutki Arnold Schönbergin ja Béla Bartókin musiikkia. Hän suoritti lisensiaatintutkinnon vuonna 1967 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2012 Bartókin jousikvartetoista.
Työuransa Jyrkiäinen teki Yleisradiossa, jossa hän toimi musiikkitarkkailijana (1957–1966) ja taidemusiikkipäällikkönä (1967–1971), sekä Helsingin kaupungin palveluksessa, ensin kaupunginorkesterin intendenttinä (1971–1990) ja sitten kulttuuriasiainkeskuksen musiikkiasiain päällikkönä (1990–1997).
Åminnen kartano (Raasepori)
Åminnen kartano on kartano nykyisessä Raaseporin kaupungissa, entisen Pohjan kunnan alueella. Se on ollut muun muassa Hisingerin, Aminoffin ja Linderin aatelissukujen omistuksessa. Vuodesta 1986 se on toiminut Nordcenter-golfkeskuksen klubirakennuksena.
Åminnen kartanolla on pitkä historia. Kartano syntyi 1570-luvulla kolmesta Åminnen kylän rälssikartanosta ja oli silloin Gustav Finckenin perillisten omistuksessa. Tämän jälkeen kartano oli muutaman vuosisadan ajan eri sotilassukujen omistuksessa. Suuren Pohjan sodan aikana (1700–1721) Majuri Gustav Wallace omisti Åminnen kartanon, jonka jälkeen hänen hyvä sotilasystävänsä Fredrik Toll osti kartanon itselleen. Tollin kuoleman jälkeen Wallace asettui taas Åminnegårdin herraksi, jonka hänen poikansa Carl Fredrik Toll peri. Carl Toll hoiti kartanon isännyyttä ja siihen liittyviä yrityksiä kuten sahaa, myllyä ja tiilitehdasta yli 50 vuotta. Nykyisenä klubiravintolana toimivan kartanorakennuksen keskiosan alakerta lienee 1700-luvun puolivälistä. Toisen kerroksen rakennutti vuosisadan jälkipuolella kartanon silloinen omistaja Carl Fredrik Toll. Rakennus sai tuolloin kustavilaiset piirteensä. Uusklassiset sivusiivet ovat 1800-luvulta.
Hisingerin suvulta kartano siirtyi mustiolaiselle ruukkipatruuna Magnus Linderille. Vuonna 1831 Magnus Linderin veli, Carl Anton, sai Åminnen kartanon osana Mustion perintöosuutta. Eversti Carl Anton Linder asui Åminnen kartanossa kuolemaansa vuoteen 1866 saakka. Hänen nuorempi poikansa Ernst Linder peri omaisuuden. Hänen elämänsä jäi kuitenkin lyhyeksi, kun hän kuoli vain 30-vuotiaana lavantautiin kotonaan Åminneforsissa. Hänen leskensä joutui myymään Åminnen kartanon notaari Gustav Westmannille, joka teki konkurssin vuonna 1890, jolloin Fiskars Oy osti kartanon pakkohuutokaupasta. Fiskars Oy myi vuonna 1972 Åminnen kartanon Ovako Steel Oy:lle. Vuonna 1986 perustetun Oy Nordgolf Ab:n ensimmäisen hallituksen puheenjohtajan K. E. Lindqvistin aikana Oy Nordgolf Ab osti kartanon Ovako Steel Oy:ltä samana vuonna, jolloin myös alkoi Fream-kentän rakentaminen. 
Åminnen kartanon saneeraus saatiin valmiiksi kesällä 1988 sisustusarkkitehti Leena Kolisen johdolla. Kartanoon rakennettiin pukuhuoneet, peseytymistilat, ravintola-, oleskelu- ja kokoustilat sekä pieni kahvila. Kartanoa uudistettiin vuonna 1995 nostamalla kirjasto yläkertaan, jotta ruokailijoille saatiin enemmän tilaa alakertaan. Kartanon uusittu terassi otettiin käyttöön vuonna 2002. Samassa yhteydessä uusittiin myös kartanon julkisivu.
Ruskonurmiyökkönen
Ruskonurmiyökkönen ("Caradrina morpheus") on erittäin yleinen keskikesän yöperhoslaji.
Ruskonurmiyökkönen on suunnilleen keskikokoinen, hieman hennonoloinen yökköslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään vaihtelevat, mutta tavallisimmin vaalean kellanruskeat. Siipien kuviointi on vaaleanruskeaa. Poikkiviirut erottuvat melko hyvin ja siiven kärkiosassa on selvästi muuta siipeä tummempi vyö. Munuaistäplä on iso, tasaisen tummanruskea ja erottuu selvästi ilman erillistä reunaviirua. Myös rengastäplä on ruskea, mutta erottuu joskus huonosti. Sekä munuais- että rengastäplän läpi kulkee ohut, hiukan oranssinsävyinen juova. Takasiivet ovat likaisenvalkoiset ja niissä on vaihtelevissa määrin tummempi, kellanruskea ulkoreunus. Siipiväli on 30–35 mm
Lajilta tunnetaan tumma muoto "f. obscura", jonka poikkiviirut ovat vaaleat.
Muutamat muut yleiset lajit muistuttavat paljon ruskonurmiyökköstä. Näitä ovat erityisesti keltasänkiyökkönen ("Hoplodrina octogenaria") sekä harmosänkiyökkönen ("Hoplodrina blanda").
Lajin pääasiallinen levinneisyysalue on Eurooppa ja Pohjois-Aasia. Lisäksi laji on kulkeutunut ihmisen mukana Pohjois-Amerikkaan. Suomessa ruskonurmiyökköstä tavataan erittäin yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta hajanaisia havaintoja on Lapissa aina Enontekiöltä saakka. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkuun. Elo-syyskuussa saatetaan tavata vähälukuisen toisen sukupolven yksilöitä.
Ruskonurmiyökköstä tavataan hyvin monenlaisissa ympäristöissä puistoissa, puutarhoissa ja joutomailla. Erityisesti lämpimät ja avoimet ympäristöt ovat lajille ilmeisesti erityisen mieluisia. Aikuiset perhoset lentävät helposti valolle, mutteivät kovinkaan hyvin syötille. Laji saattaa olla sopivalla paikalla ja parhaana lentoaikanaan tavattoman runsaslukuinen ja valopyydyksiin saattaa aikaa myöten kertyä tuhansia yksilöitä. Perhoset lentävät illan hämärryttyä matalalla kasvillisuuden yläpuolella.
Laji talvehtii täysikasvuisena toukkana.
Toukka syö monia ruohovartisia kasveja, mm. voikukkia ("Taraxacum") sekä nokkosia ("Urtica").
Keltasänkiyökkönen
Keltasänkiyökkönen ("Hoplodrina octogenaria") on Etelä- ja Keski-Suomessa erittäin yleinen kellertävä yöperhonen.
Rotevatekoinen, yleisväriltään kellanruskea, likimain keskikokoinen yökköslaji. Perhosen yleisvaikutelma on kirjava, kellansävyinen ja etusiivessä kapean vaalean juovan reunustamat rengas- ja munuaistäplä ovat selvästi siipien pohjaväriä tummemmat. Etusiiven keskiosassa sen poikki kulkee tumma keskivarjo ja ulompi poikkiviiru muodostaa yleensä yhtenäisen juovan. Takasiivet ovat koiraalla vaaleanharmaat, hieman etusiipiä vaaleammat ja ulkoreunaa kohti tummuva. Naaraalla tasaisemman harmaat. Takasiipien siipisuonet eivät erotu hyvin. Siipiväli 32–35 mm.
Hyvin samannäköinen laji on etenkin harmosänkiyökkönen ("Hoplodrina blanda"), jonka erottaminen keltasänkiyökkösestä voi olla joskus vaikeaa. Ilman tarkempaa tutkimista myös sekoittaminen ruskonurmiyökköseen ("Caradrina morpheus") on mahdollista.
Lajia tavataan Euroopasta Itä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on maan etelä- ja keskiosien asukki levinneisyyden pohjoisrajan ollessa suunnilleen Kokkola-Lieksa-linjalla. Perhosten lento alkaa kesäkuun loppupuolella ja jatkuu elokuun puoleenväliin huipun sijoittuessa heinäkuun keskivaiheille.
Keltasänkiyökkönen elää hyvin monenlaisissa avoimissa ympäristöissä, etenkin lämpimillä rinnepaikoilla, puutarhoissa ja pellonreunamilla. Esiintymispaikallaan se on yleensä runsaslukuinen. Perhoset lentävät pimeän turvin ja tulevat valolle, harvemmin syötille.
Keskenkasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään.
Toukka syö etenkin hierakoita ("Rumex"), mutta myös monia muita ruohovartisia kasveja.