hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Thom Bell
Thom Bell (s. 1941) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän oli Kenny Gamblen ja Leon Huffin ohella tärkeässä roolissa soul-musiikin "Philly soul" -tyylin kehittymisessä 1970-luvulla. Hän työskenteli muun muassa The Delfonics- ja The Stylistics -yhtyeiden kanssa.
Bell opiskeli lapsena klassista pianonsoittoa. Hän tutustui Kenny Gambleen teini-ikäisenä ja perusti tämän kanssa vuonna 1959 The Romeos -nimisen yhtyeen. He nauhoittivat philadelphialaiselle Arctic -levy-yhtiölle, mutta eivät menestyneet. Bell toimi laulaja Chubby Checkerin sovittajana ja orkesterinjohtajana ja kirjoitti tälle kappaleita. Hän soitti Cameo Records -yhtiössä pianoa sessiomuusikkona.
Cameo Recordsilla Bell soitti muun muassa The Delfonics -yhtyeen kanssa. Kun yhtye siirtyi managerinsa Stan Watsonin perustamalle Philly Groove -yhtiölle vuonna 1968, Bell otettiin mukaan tuottajaksi. Ensimmäinen hänen tuottamansa hitti oli The Showstoppersin ”Ain’t Nothin’ but a Houseparty” vuonna 1968, jota seurasi The Delfonicsin ”La La Means I Love You” samana vuonna.
Bell kirjoitti paljon musiikkia laulaja ja lauluntekijä Linda Creedin kanssa. He tekivät Dusty Springfieldille kappaleen ”Free Girl” vuonna 1970. He kirjoittivat 1970-luvun alussa musiikkia The Stylistics -yhtyeelle ja tuottivat myös näiden nauhoituksia. Yhtyeen hiteistä Bellin ja Creedin kirjoittamia ovat muun muassa ”Betcha by Golly Wow”, ”You Make Me Feel Brand New” ja ”Stone in Love with You”. He kirjoittivat The Spinnersille kappaleen ”Could It Be I’m Falling in Love?” vuonna 1973. Bell myös tuotti The Spinnersin albumit "Mighty Love" (1974) ja "Pick of the Litter" (1975). Bell tuotti 1980-luvun alussa kaksi albumia Deniece Williamsille.
Bell muutti Philadelphiasta Washingtoniin ja työskenteli 1980- ja 1990-luvulla ajoittain muun muassa James Ingramin, Angela Winbushin ja Earth, Wind & Firen kanssa.
Geenikartta
Geenikartta tai genomikartta on kuvaannollinen määritelmä yksittäisen geenin rakenteesta. Se sisältää DNA-ketjun, jossa on nimetty intronit ja eksonit. Kromosomin sekvensoinnissa selvitetään ensin geenien määrä kromosomissa. Geenikartta laaditaan jakamalla geeni pätkiin ja tutkimalla niitä yksitellen.
Geenikartta mahdollistaa esimerkiksi taudeille altistavien geenimuunnosten seulomisen.
Marek Bakoš
Marek Bakoš (s. 15. huhtikuuta 1983 Nová Baňa, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tšekkiläistä Viktoria Plzeňia ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Bakoš edusti vuodet 1999–2004 kasvattajaseuraansa Nitraa, josta hän siirtyi Matador Púchovin kautta Venäjän pääsarjassa pelanneeseen Šinnik Jaroslavliin.
Kesäkuussa 2009 hän teki sopimuksen tšekkiläisseura Viktoria Plzeňin kanssa. Kauden 2010–2011 päätteeksi joukkue voitti historiansa ensimmäisen maan mestaruuden. Bakoš teki kauden aikana yhdeksän maalia.
LZ 58
LZ 58, joka on merkitty eri lähteissä myös LZ-58 tai L25, oli Saksan laivaston jäykkä Zeppelin-ilmalaiva, jota käytettiin 14. marraskuuta 1915 alkaen 48 ensimmäistä matkaa Saksan maavoimien palveluksessa länsirintamalla lennonvarmistuspalvelun tuottamiseen, minkä jälkeen se siirrettiin Saksan laivastolle länsirintamalle tiedustelutehtäviin.
Palattuaan Ahvenanmaan pohjoispuolelta etelämmäs LZ 58 suoritti ensimmäisen Suomea vastaan suunnatun ilmahyökkäyksen 25. heinäkuuta-26. heinäkuuta 1916 vastaisena yönä Maarianhaminan satamassa Ahvenanmaalla pudottaen kahdeksan lentopommia. Lentopommit surmasivat viisi venäläistä matruusia. Ilmailu 1/2007 -lehden artikkelin mukaan hyökkäys vaati kaikkiaan seitsemän hengen tappiot.
Alus kuului samaan sarjaan kuin muut LZ 58 - LZ 88 -merkityt alukset.
Joillain lennoilla LZ 58:lla palveli Max Pruss, josta tuli myöhemmin LZ-129 Hindenburgin kapteeni.
Alan Bergman
Alan Bergman (s. 11. syyskuuta 1925 New York) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin sanoittaja ja laulaja. Hän on sanoittanut runsaasti musiikkia vaimonsa Marilyn Bergmanin kanssa ja on voittanut urallaan kolme Oscar-palkintoa.
Bergman opiskeli Pohjois-Carolinan yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa. Uransa alussa 1950-luvun alkupuolella hän työskenteli televisiossa lastenohjelmien ohjaajana. Vuonna 1958 Bergman meni naimisiin Marilyn Keithin kanssa. He alkoivat kirjoittaa yhdessä sanoituksia elokuvakappaleisiin, ja vuonna 1961 sai ensi-iltansa ensimmäinen heidän sanoittamaansa musiikkia sisältänyt elokuva "Näpit irti heilastani" (The Right Approach).
Vuonna 1967 Ray Charles nauhoitti Bergmanien sanoittaman ja Quincy Jonesin säveltämän tunnuskappaleen elokuvaan "Yön kuumuudessa" (In the Heat of the Night). Seuraavan vuoden "Thomas Crownin tapaus" -elokuvaan (The Thomas Crown Affair) kirjoitettu kappale ”The Windmills of Your Mind” oli Noel Harrisonin esittämänä kansainvälinen hitti ja voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Laulun sävelsi Michel Legrand, josta tuli Alan ja Marilyn Bergmanin pitkäaikainen musiikillinen yhteistyökumppani, tuloksena muun muassa niin ikään Oscar-ehdokkaaksi yltäneet balladit ”What Are You Doing the Rest of Your Life?” (1969) ja ”How Do You Keep the Music Playing?” (1982). Bergmanit kirjoittivat yhdessä Marvin Hamlischin kanssa tunnuskappaleen vuoden 1973 elokuvaan "Parhaat vuotemme" (The Way We Were), joka nousi Barbra Streisandin esittämänä listaykköseksi ja voitti Bergmaneille toisen Oscar-palkinnon.
Hamlisch ja Bergmanit kirjoittivat vuoden 1978 elokuvaan "Samaan aikaan ensi vuonna" (Same Time Next Year) kappaleen ”The Last Time I Felt Like This”. Bergmanien sanoittama, Dave Grusinin säveltämä ja Stephen Bishopin laulama ”It Might Be You” elokuvasta "Tootsie – lyömätön lyyli" (Tootsie) nousi listoilla kymmenen kärkeen vuonna 1982. Seuraavana vuonna Bergmanit voittivat kolmannen Oscar-palkintonsa elokuvan "Jentl" (Yentl) musiikista.
Yhdysvaltain lauluntekijäakatemia myönsi Bergmaneille palkinnon elämäntyöstä vuonna 1995. Samana vuonna Berklee College of Music nimitti heidät kunniatohtoreiksi.
Vuonna 2000 Alan Bergman lauloi Diane Schuurin albumilla "Friends for Schuur". Vuonna 2007 ilmestyi hänen oma albuminsa laulajana, "Lyrically, Alan Bergman". Nykyisin Bergman toimii Johnny Mercer -säätiön, The Artists’ Rights Foundationin sekä The Jazz Bakery -järjestön johtokunnissa. Bergmaneilla on yksi tytär, elokuvatuottaja Julie Bergman Sender.
Marilyn Bergman
Marilyn Bergman (os. Keith, s. 10. marraskuuta 1929 New York) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin sanoittaja. Hän on sanoittanut runsaasti musiikkia aviomiehensä Alan Bergmanin kanssa ja on voittanut urallaan kolme Oscar-palkintoa.
Marilyn Keith painottui high schoolissa musiikkiin ja opiskeli New Yorkin yliopistossa psykologiaa ja englannin kieltä. Opintojen jälkeen hän muutti Los Angelesiin, missä tapasi sanoittaja Alan Bergmanin. He menivät naimisiin vuonna 1958 ja ryhtyivät yhdessä sanoittamaan elokuvamusiikkia.
Ray Charles nauhoitti vuonna 1967 Bergmanien sanoittaman ja Quincy Jonesin säveltämän tunnuskappaleen elokuvaan "Yön kuumuudessa". Seuraavana vuonna he sanoittivat "Seikkailija Thomas Crown" -elokuvaan kappaleen ”The Windmills of Your Mind”, jonka sävelsi Michel Legrand ja esitti Noel Harrison. Laulusta tuli kansainvälinen hitti, ja se voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon. Legrandista tuli Alan ja Marilyn Bergmanin pitkäaikainen musiikillinen yhteistyökumppani. He kirjoittivat Marvin Hamlischin kanssa vuoden 1973 elokuvaan "Parhaat vuotemme" tunnuskappaleen, joka nousi Barbra Streisandin esittämänä listaykköseksi ja voitti Bergmaneille toisen Oscar-palkinnon. Muita Legrandin ja Bergmanien yhteistyökappaleita ovat muun muassa ”What Are You Doing the Rest of Your Life?” ja ”How Do You Keep the Music Playing?”.
Bergmanit kirjoittivat Marvin Hamlischin kanssa kappaleen ”The Last Time I Felt Like This” vuoden 1978 elokuvaan "Samaan aikaan ensi vuonna". Bergmanien sanoittama, Dave Grusinin säveltämä ja Stephen Bishopin laulama ”It Might Be You” elokuvasta "Tootsie – lyömätön lyyli" nousi listoilla kymmenen kärkeen vuonna 1982. Seuraavana vuonna Bergmanit voittivat Michel Legrandin kanssa parhaan musiikin Oscar-palkinnon elokuvan "Jentl" musiikkiraidasta.
Marilyn Bergman valittiin vuonna 1985 ensimmäisenä naisena ASCAP:n johtokuntaan. Vuonna 1994 hänestä tuli järjestön johtokunnan puheenjohtaja. Yhdysvaltain lauluntekijäakatemia myönsi Bergmaneille palkinnon elämäntyöstä vuonna 1995, ja samana vuonna Berklee College of Music nimitti heidät kunniatohtoreiksi. Marilyn Bergmanille myönnettiin vuonna 1996 ranskalainen Ordre des Arts et des Lettres -kunniamerkki.
Bergman toimii nykyisin ASCAP:n johtokunnan puheenjohtajana ja kansainvälisen tekijänoikeusjärjestökonfederaation CISACin puheenjohtajana. Hänen tyttärensä Julie Bergman Sender on elokuvatuottaja.
Merivoimien Itämeren suunnitelma eurooppalaisen sodan varalta
Merivoimien Itämeren suunnitelmana eurooppalaisen sodan varalta () oli Venäjän keisarikunnan laivaston suunnitelma Suomenlahden rannikkojen suojelemiseksi Saksan laivaston ja maavoimien mahdolliselta hyökkäykseltä kohti Pietaria Suomen tai Viron rannikon tai Suomenlahden kautta. Suunnitelma valmistui kesäkuuhun 1912 mennessä.
Suomenlahden sulkeminen rannikkotykistön tulella jaettiin neljään puolustusasemaan. Pääpuolustusaseman () linja kulki reittiä Naissaari () — Porkkala-Udd (Porkkalanniemi) (). Vuoteen 1917 mennessä ei ollut vielä saatu kokonaan valmiiksi rakennettua 14" tornikanuunapattereille sekä Naissaarelle että Mäkiluodolle.
Pääpuolustusaseman rinnalle piti perustaa kalliosivuasema () linjalle Porkkala-Udd (Porkkalanniemi) — Tvärminne () takarajana Kronstadtin alue (). Kalliosivuasemassa oli 1917 vielä vain väliaikaisia pattereita. Koska asemissa oli vain laivaston keveitä osastoja, oli aikomus vuoden 1917 loppuun mennessä valmistella rannikkotykistöasemat.
Suunnitelmassa oli keskeistä syvyydessä pitkä puolustusasema, joka tarkoituksena oli miinoittein ja rannikkotykein heikentää hyökkääjän kykyä liikkua ja toimia.
Meksikonkirkupöllönen
Meksikonkirkupöllönen ("Megascops seductus" eli "Otus seductus") on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Meksikossa, missä sillä on melko pieni elinalue läntisessä Keski-Meksikossa, jossa se on jokseenkin yleinen Jaliscossa, Colimassa, Michoacánissa, Morelasissa ja Guerrerossa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät ja pensastot.
Dalai Lama Renaissance
Dalai Lama Renaissance on vuonna 2007 kuvattu dokumenttielokuva, joka perustuu tiibetin historiaan ja nykyisen dalai-laman elämään ja haastatteluihin. Elokuvan kertojana toimii Harrison Ford. Elokuvassa esiintyvät Dalai Laman lisäksi muun muassa Amit Goswami, Vici Robin ja Fred Alan Wolf. Elokuvan on ohjannut Khashyar Darvich. Elokuva voitti 12 palkintoa ja esitettiin yli sadassa maassa.
USS Pennewill
USS Pennewill (runkonumero DE-175) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita. Alus oli nimetty William Ellison Pennewillin mukaan.
Sen köli laskettiin 26. huhtikuuta 1943 Federal Shipbuilding and Drydock Companyllä Newarkissa New Jerseyssä ja alus laskettiin vesille 8. elokuuta kumminaan Lucie Reilly Pennewill. Alus otettiin palvelukseen 15. syyskuuta ja sen ensimmäinen päällikkö oli John Edward Allen.
Läpäistyään koeajot "USS Pennewill" siirrettiin saattuetehtäviin Trinidadiin. Alus suojasi 20. marraskuuta saattueen TJ-15 Trindidadista Recifeen, jonne se saapui 5. joulukuuta. Alus kuului joulukuusta 1943 huhtikuuhun 1944 TG 42.2:een, jonka mukana se suojasi saattueita Trinidadin ja Recifen välillä.
Alus suoritti joitakin erikoistehtäviä, ja se suojasi 25.-27. joulukuuta Yhdysvaltain joukkojenkuljetusalus "USS State of Marylandia" Trinidadista San Juaniin Puerto Ricoon ja 21.-22. tammikuuta brittiläistä tankkeria "Destinyä" Recifen edustalla TG41.4 tankkauksen aikana.
"USS Pennewill" saapui 26. huhtikuuta Bahiaan, josta se seuraavat kuukaudet operoi yhdessä "USS Memphisin" kanssa. Alus lähti 28. heinäkuuta Recifestä Nataliin, jossa se poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta 1. elokuuta ja se otettiin Brasilian laivaston palvelukseen.
"USS Pennewill" nimettiin "CTE Bertiogaksi" () runkonumerolla D-21. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953 ja se annettiin heti takaisin. Alus poistettiin 1975 Brasilian laivastoluettelosta ja se romutettiin.
Turun–Ahvenanmaan vahvistettu asema
Turun–Ahvenanmaan vahvistettu asema oli osa Venäjän keisarikunnan merivoimien suunnitelmaa eurooppalaisen sodan varalta kesäkuulta 1912, ja sitä alettiin Saksan hyökkäyksen pelossa panna toimeen voimallisesti ensimmäisen maailmansodan alettua. Etelämmässä vastaavanlainen asema oli Muhun vahvistettu asema Vironmaan kuvernementissa.
Suunnitelma käsitti 18 rannikkopatteria, jotka sijoitettiin pääasiassa Krimin sodan päätteeksi 30. maaliskuuta 1856 Venäjän keisarikunnan ja sodan voittaneiden Osmanien valtakunnan, Ranskan keisarikunnan sekä Yhdistyneen kuningaskunnan kesken Pariisin rauhassa demilitarisoimalle Ahvenanmaalle. Mustanmeren osalta Venäjä oli ilmoittanut jo 1870, ettei se katso demilitarisoinnin koskevan Mustanmeren aluetta Pariisin rauhan mukaisesti. Ahvenanmaan osalta ei tiettävästi tuonkaltaista julistautumista irti rauhansopimuksen määräyksistä tehty ensimmäiseen maailmansotaan mennessä, jossa Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta olivat ententenä ja ympärysvaltoina Venäjän keisarikunnan liittolaisia, kun taas Osmanien valtakunta oli Saksan puolelle menneenä ja keskusvaltoihin liittyneenä Venäjänkin vihollinen.
DJ Felli Fel
DJ Felli Fell eli James Andrew Corrine on yhdysvaltalainen hip-hop -artisti, levytuottaja ja Los Angelesilaisen radiokanava KPWR:n DJ. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Pitbullin, Akonin ja Jermaine Duprin kanssa. Suosituin DJ:n lauluista on boomerang. Felli Felillä on levytyssopimus Island Recordsin kanssa.
USS Reybold (DE-177)
USS Reybold (runkonumero DE-177) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita. Alus oli nimetty John Keane Reyboldin mukaan.
Sen köli laskettiin 3. toukokuuta 1943 Federal Shipbuilding and Drydock Companyllä Newarkissa New Jerseyssä, ja se laskettiin vesille 22. elokuuta kumminaan John Reyboldin leski. Alus otettiin palvelukseen 29. syyskuuta ensimmäisenä päällikkönään A. B. Bradley Jr.
Läpäistyään koeajot Bermudalla USS "Reybold" palveli hetken Atlantin laivaston alaisuudessa ennen saattueen suojaamista Rhode Islandilta Panaman kanaaliin, josta alus lähti Norfolkiin vielä ennen vuoden loppua. Alus lähti 2. tammikuuta 1944 etelään liittyäkseen 4. laivastoon. Se saapui 15. tammikuuta Recifeen, jonka jälkeen se suojasi Recifen ja Trinidadin väliä kulkevia saattueita. Saattuepalveluksen keskeytti toukokuun lopun pelastusoperaatio. Heinäkuussa alus suojasi merireittä Brasiliasta Gibraltarille, jossa se oli 13. - 15. heinäkuuta ennen paluutaan Recifeen. Se saapui Recifeen 23. heinäkuuta aloittaen valmistautumisen aluksen siirtoon Brasilian laivastolle.
Alus poistettiin palveluksesta 9. elokuuta Natalissa, ja se luovutettiin 15. elokuuta Brasilian laivastolle.
USS "Reybold" nimettiin CTE "Bracuíksi" () runkonumerolla D-23. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953, ja se luovutettiin heti takaisin Brasilialle. Alus poistettiin vuonna 1973 Brasilian laivastoluettelosta. Se on sijoitettu museolaivaksi Rio de Janeiroon.
Pihkoon koulu
Pihkoon koulu on peruskoulu Kotkassa Pihkoon kylässä. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä on noin 115 (2015). Koulun oppilaat tulevat Pihkoon, Kaukolan, Katajasuon, Jäppilän ja Pernoon alueelta. Koulun yhteydessä toimii myös päiväkoti.
Vuonna 1954 liitettiin Kymistä Kotkaan laaja alue kunnan länsiosasta. Silloisen Sutelan koulupiirin Kymin puolelle jääneestä osasta perustettiin Pihkoon kansakoulupiiri vuonna 1955. Koulurakennus valmistui vuonna 1959. 1970-luvulla koulua laajennettiin ja uusi koulurakennus valmistui vuonna 1977.
Pojasta mieheksi (vuoden 2000 elokuva)
Pojasta mieheksi (engl. "Disney's The Kid") on vuonna 2000 kuvattu fantasia-draamakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Spencer Breslin, Emily Mortimer, Lily Tomlin, Chi McBride, Jean Smart ja Dana Ivey. Elokuvan on ohjannut Jon Turteltaub. Elokuva oli taloudellinen menestys ja voitti Young Artist Awardin vuonna 2001.
Ajokäsineet
Ajokäsineet ovat varsinkin moottoripyörän ajamisessa käytetyt suojakäsineet.
Moottoripyöräkäyttöön suunniteltuja ajokäsineitä tehdään nahasta ja tekstiileistä. Nahkaiset ajokäsineet ovat yleensä lehmännahkaa, mutta kilpailukäyttöön valmistetaan käsineitä myös kengurunnahasta. Tekstiilikäsineet ovat yleensä vahvaa nailonkangasta.
Nahkakäsineet ovat kestävämpiä kuin tekstiilikäsineet. Samoin ne ovat turvallisempia, sillä nahka kestää huomattavasti paremmin hankausta esimerkiksi asfalttia vasten. Nahkakäsineet saadaan vedenpitäviksi esim. Gore-Tex-kalvolla, mutta vedenpitävä kalvo huonontaa ajotuntumaa ja tekee käsineistä kuumat kesähelteillä.
Otsolan koulu
Otsolan koulu on peruskoulu Kotkassa nykyisessä Ristinkallion kaupunginosassa. Koulussa toimivat vuosiluokat 1–5 ja sen oppilasmäärä on noin 240 (2011). Koulun oppilaat tulevat Otsolan ja Ristinkallion alueelta. Koulun toiminnassa on liikunnallinen painotus.
Otsolan koulu valmistui vuonna 1954 ja sen suunnittelivat arkkitehdit Martta ja Ragnar Ypyä. Koulurakennus rakennettiin silloisen Karhulan kauppalan itäosaan, jossa toisen maailmansodan jälkeen rakentaminen lisääntyi voimakkaasti. Koulu sijaitsee alun perin vuonna 1938 valmistuneen uuden maantien eli nykyisen valtatien 7 vieressä. Asutusalueen kasvaessa koulun tilat eivät enää riittäneet, jolloin muun muassa kuudensia luokkia piti siirtää naapurikouluihin. Koulun laajennus toteutettiin vuosina 1985–1987. Koulun oppilasmäärä on ollut suurimmillaan noin 440 ja se oli 1990-luvun taitteessa Kotkan suurin ala-aste.
Kalle Koivisto
Kalle Ilmari Koivisto (s. 15. marraskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän on Kemopetrol-yhtyeen perustajajäsen, kosketinsoittaja, säveltäjä ja sanoittaja. Vend-yhtyeessä hän soittaa rumpuja ja osallistuu kappaleiden säveltämiseen. Koivisto on myös säveltänyt musiikkia animaatiosarja Pasilaan sekä tuottanut Calf-yhtyeen levyn.
Koiviston isä on sarjakuvataiteilija Tarmo Koivisto.
Marko Soukka
Marko Kristian Soukka (s. 8. helmikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen muusikko. Hän on Kemopetrol-yhtyeen kitaristi ja Kalle Koiviston ohella sen toinen perustajajäsen. Soukka on soittanut kitaraa myös yhtyeessä Scarlet Youth.
Stay the Night
Stay the Night voi viitata:
Teemu Nordman
Teemu Kalevi Nordman (s. 20. marraskuuta 1976 Salo) on suomalainen muusikko. Hän on ollut Kemopetrol-yhtyeen rumpali huhtikuusta 1999 lähtien. Nordman aloitti rumpujensoiton 15-vuotiaana.
Kotkan Kiri
Kotkan Kiri on kotkalainen urheiluseura, jolla on toimintaa joukkuevoimistelussa, jalkapallossa ja jääkiekossa. Kiri on Työväen Urheiluliiton jäsenseura.
Seuran alkuperäinen nimi oli Metsolan Kiri samannimisen kylän mukaan. Se perustettiin TUL:n jakautumisen ja Kotkan Riennon lakkauttamisen myötä Riennon Metsolan-alaosaston tilalle metsolalaisten omaksi seuraksi 28. maaliskuuta 1935. Nimi vaihdettiin Kotkan Kiriksi vuonna 1947.
Kiri pelasi jalkapalloa parhaimmillaan SM-sarjassa kaudella 1948. Se pääsi mukaan TUL:n seurojen liityttyä Palloliiton sarjoihin, mutta sijoittui 16 joukkueen sarjassa toiseksi viimeiseksi ja putosi yhden kauden jälkeen. Kausi 1949 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa päättyi myös putoamiseen. Nykyisin Kirin joukkue pelaa Palloliiton Kaakkois-Suomen piirin sarjoissa. Kaudella 2014 Kiri pelasi Nelosessa.
Joukkuevoimistelussa Kiri on saanut Voimisteluliiton ja Nuoren Suomen Sinettiseura-tunnuksen osoituksena laadukkaasta nuorisotyöstään. Jääkiekossa seuralla on harrastekiekkotoimintaa.
Kirillä on Metsolassa seurantalo, Kirilä.
KNM Valkyrien (A535, 1981)
KNM Valkyrien, viirinumero A535, on Norjan laivaston rannikkopuolustuksen tukialus. Se on alkujaan rakennettu siviilialukseksi. Norjan kuninkaallinen laivasto osti sen 1994. Se otettiin käyttöön 4. helmikuuta 1994. Aluksessa on vahvistettu runko, ja se täyttää jääluokan ICE C vaatimukset. Sen toimenkuva on monipuolinen, ja siihen kuuluu monia laivastolle suoritettavia tukitehtäviä, muun muassa se voi toimia hinaajana.
Sirppiahven
Sirppiahven ("Enoplosus armatus") on Indonesiassa ja Australiassa tavattava ahvenkaloihin kuuluva kalalaji. Se on ainoa laji sirppiahventen heimossa ("Enoplosidae")
Kooltaan sirppiahven kasvaa 23–50 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoltaan kala on korkea ja litteä. Kalalla on kaksi korkeaa selkäevää, joista takimmainen on sirpinmuotoinen. Selkäevissä on myös myrkyllisiä piikkejä. Vatsaevät ovat sirppiahvenella hyvin kookkaat. Suu on lajilla pieni ja myös hampaat ovat pienikokoiset. Väritykseltään sirppiahven on pohjaväriltään harmaa ja ruumiissa on mustia pystyraitoja tyypillisesti 7 tai 8 kappaletta. Nuoret sirppiahvenet ovat pitkulaisempia ja väritykseltään laikukkaita.
Sirppiahvenia tavataan Indonesian rannikon läheisyydessä ja eteläisestä Australiasta. Ne elävät matalissa vesissä korkeintaan noin 100 metrin syvyydessä merenpinnasta. Nuoret kalat voivat elää jokien suistoissa ja aikuiset yksilöt ovat mereisiä. Tyypillistä elinympäristöä ovat koralliriutat ja meriheiniä kasvavat alueet. Sirppiahvenet liikkuvat tyypillisesti kookkaissa parvissa, mutta myös yksitellen ja erityisesti lisääntymisaikaan pareittain. Kutuaika kestää heinäkuulta elokuulle. Lajin ravintoa ovat äyriäiset ja madot.
Sirppiahvenia pidetään toisinaan akvaarioissa, mutta niiden arvo akvaariokaupassa on pientä. Niiden pitäminen akvaarioissa on kuitenkin yleistymässä. Se on myös hyvä ruokakala, mutta ei kaupallisesti kovin merkittävä.
Lapin metsämuseo
Lapin metsämuseo sijaitsee Pöykkölän kaupunginosassa Rovaniemellä Suomen Lapissa noin 3,5 km:n päässä Rovaniemen kaupungin keskustasta. Lapin metsämuseon toiminnasta vastaa Lapin Metsämuseoyhdistys ry.
Lapin metsämuseon alueelle on siirretty 1960-luvulta lähtien eri puolilta Lappia useita metsähistoriaan liittyviä rakennuksia ja rakennelmia. Vanhimmat rakennukset ovat 1900-luvun alusta, uusimmat 1950-luvulta. Museo esittelee savotta- ja uittoelämää eri aikoina.
Metsähistorian erikoismuseona Lapin metsämuseo tallentaa Lapin metsien käytön historiaan, metsäkulttuuriin ja -perinteeseen liittyvää aineistoa. Museon perustehtäviin kuuluvat esineiden, valokuvien, arkistoaineistojen ja niihin liittyen tietojen tallentaminen ja säilyttäminen. 
Lapin metsämuseon kokoelmat ovat karttuneet jo viidenkymmenen vuoden ajan. Museon kokoelmissa on 2010-luvulle tultaessa noin 3000 esinettä, 43 000 valokuvaa ja jonkin verran arkistoaineistoa.
Kantapuu-tietokanta on Luston, Lapin metsämuseon, Pielisen museon, Nurmeksen museon, Möhkön ruukkimuseon, Verlan tehdasmuseon ja Suomen Metsästysmuseon yhteinen digitaalinen kokoelmatietokanta, josta voi hakea museoiden kokoelmatietoa sekä tilata kuvia. Kantapuussa voi myös antaa palautetta ja lisätietoja aineistosta museolle. Kantapuussa olevien kokoelmien tekijänoikeudet kuuluvat aineistoa säilyttävälle museolle.
Kantapuu-tietokanta sisältää jo kymmeniä tuhansia valokuvia, esineitä ja kirjallisuutta, joista suurin osa liittyy metsäkulttuuriin. Tietokanta kasvaa nopeasti digitoinnin edetessä. Kantapuun aineistoon voi tutustua myös Kansallisen digitaalisen kirjaston asiakasliittymän kautta.
USS McAnn (DE-179)
USS McAnn (runkonumero DE-179) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä. Sen köli laskettiin 17. toukokuuta 1943 ja Donald Roy McAnnin mukaan nimetty alus laskettiin vesille 5. syyskuuta kumminaan Ethel Marie McAnn. Alus otettiin palvelukseen 11. lokakuuta New Yorkissa ensimmäisenä päällikkönään Charles F. Hooper.
Koeajojen päätyttyä Bermudalla alus partioi Yhdysvaltain itärannikolla Newportista Rhode Islandilta Charlestoniin Etelä-Carolinaan, kunnes se lähti 19. joulukuuta 1943 saattueen mukana Panaman kanavalle. Alus saapui Coco Soloon 26. joulukuuta, mistä se jatkoi matkaansa 31. joulukuuta Key Westiin. Alus saapui 3. tammikuuta 1944 Key Westiin, jossa se oli osa laivaston kaikuluotain koulua kouluttaen sukellusveneentorjuntaa.
Alus liitettiin 21. hävittäjäviirikköön, jonka mukana se partioi Karibialla 29. helmikuuta alkaen. Se liittyi 5. maaliskuuta saattueeseen TJ25 Trinidadista Recifeen. Alus pelasti 15. maaliskuuta Brasilian rannikolla mereen pudonneen B-17 -pommikoneen miehistön ja se saapui seuraavana päivänä Recifeen. Alus liittyi 2. huhtikuuta saattueeseen JT27 Trinidadiin, jonne se saapui 12. huhtikuuta. Seuraavien kolmen kuukauden ajan alus teki kolme matkaa Karibialta Brasiliaan. Se vapautui tehtävästä 12. heinäkuuta ja neljä päivää myöhemmin alus lähti Recifesta suojaten "USS Memphisiä". Alukset partioivat Etelä-Atlantilla etsien Saksan laivaston sukellusveneitä ja ne palasivat Recifeen 30. heinäkuuta.
"McAnn" lähti Nataliin, jonne se saapui 10. elokuuta. Alus poistettiin Yhdysvaltain laivaston palveluksesta 15. elokuuta ja se siirrettiin Lend-Lease-ohjelman perusteella Brasilialle vielä samana päivänä.
Alus liitettiin 16. elokuuta Brasilian laivastoon nimellä "CTE Bauru" () runkonumerolla D-18. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953 ja se annettiin heti takaisin osana Mutual Defence Assistance Pactia. Alus poistettiin 1982 Brasilian laivastoluettelosta ja sijoitettiin museoon samana vuonna.
Gustaf Wideskog
Gustaf Selim Wideskog (sukunimi vuoteen 1921 "Gustafsson"; 23. toukokuuta 1903 Ömossa, Siipyy – 7. elokuuta 1955 Tukholma) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Wideskogin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Selim Gustafsson ja Hilma Alexandra Koskinen. Hän toimi aluksi muutaman vuoden ajan liikealalla Siipyyn osuusliikkeen Ömossan-sivuliikkeen hoitajana. Myöhemmin hän toimi Syd-Österbotten-, Kaskö Tidning- ja Österbottningern-lehtien avustajana. Wideskog kirjoitti kolme romaania, yhden runokokoelman sekä suuren määrän lehdissä julkaistuja novelleja, pakinoita, artikkeleita ja runoja. Hän käytti nimimerkkejä "Bläckhandsken", "Code", "Fågel Blå", "G. Wdskg", "Pennfäktaren", "Pennskaftet", "Positivhalaren", "Reflex", "Sekretär", "Service" ja "Spärrhaken".
Wideskog muutti 1950 Tukholmaan ja työskenteli siellä varastomiehenä "Arvid Ingströms Pumpfabrik"-nimisessä yrityksessä. Hänet löydettiin hukkuneena Nybrokajenin luota elokuussa 1955.
Deluxe
Deluxe (SPI20CD) on Xysman rock-albumi, jolla yhtye esitteli tyylinsä kehitystä grindcoresta tyylikkäämpään, mutta myös toisaalta rokkaavampaan indierockin suuntaan ollen tällä levyllä tyylin kehittämisen pioneeri. Levystä on ilmestynyt uusintapainos (SVR 081) 2011 vinyylimuodossa. Uusintapainoksen juhlistamiseksi ja promotoimiseksi Xysma esiintyi Turussa marraskuussa 2011 loppuunmyydyllä keikalla, jolla vierailevana kitaristina 2006 kuolleen Toni Straniuksen tilalla soitti Samae Koskinen.
A-puoliB-puoli
Iida Piiroinen
Iida Piiroinen (31. joulukuuta 1889 Kontiolahti – 18. tammikuuta 1956 Liperi) oli suomalainen runoilija.
USS Herzog
USS Herzog (runkonumero DE-178) oli Yhdysvaltain laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa Atlantilla suojaten saattueita. Alus oli nimetty William Ralph Herzogin mukaan.
Alus tilattiin Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä Newarkista New Jerseystä. Sen köli laskettiin 17. toukokuuta 1943 ja alus laskettiin vesille 5. syyskuuta kumminaan William Herzogin äiti Alice A. Herzog. Alus otettiin palvelukseen 6. lokakuuta ensimmäisenä päällikkönään J. C. Toft Jr.
"USS Herzog" lähti 29. marraskuuta 1943 läpäistyään vastaanottotestit New Yorkista suojaten "Arielin" Länsi-Intiaan ja takaisin. Palattuaan 18. joulukuuta alus aloitti saattuepalveluksen suojaten saattueen Karibianmeren poikki Panaman kanavalle, jonne se saapui 27. joulukuuta. Alus palveli myös reiteillä Brasilian Recifeen ja Trinidadiin.
Alus kuului 14. huhtikuuta - 14. heinäkuuta 1944 Etelä-Atlantille sijoitettuun Task Group 41.6:een. Se etsi saattuetukialus "USS Solomonsin" suojana ollen Saksan laivaston sukellusveneitä. Alus pelasti lentokoneen upottaman sukellusveneen miehistön 15. kesäkuuta, jonka jälkeen se vieraili Recifessä 23. kesäkuuta. Alus teki toisen purjehduksen osaston mukana palaten Recifeen 16. heinäkuuta.
Alus siirtyi 28. heinäkuuta Brasilian laivaston tukikohtaan Nataliin, jossa se poistettiin palveluksesta. Alus lainattiin Brasilian laivastolle osana lend-lease sopimusta 1. elokuuta 1944.
"USS Herzog" nimettiin "CTE Beberibeksi" () runkonumerolla D-19. Alus palautettiin Yhdysvaltain laivastolle 30. kesäkuuta 1953 ja se annettiin heti takaisin. Alus ajoi karille 1966 ja se romutettiin 1968.
Meltwater Group
Meltwater Group (Suomessa Meltwater Finland Oy) on Norjassa vuonna 2001 perustettu pilvipalveluita (Software as a Service, SaaS) tarjoava ohjelmistoyritys. Yrityksen käyttämä alkuperäinen teknologia syntyi Norjan tietokonekeskuksen rahoittaman tutkimuksen pohjalta. Perustaja ja omistaja Jörn Lyseggen on käynnistänyt myös monia muita start-up yrityksiä. Vuodesta 2001 lähtien Meltwater on laajentunut voimakkaasti ja perustanut toimistoja Eurooppaan, Pohjois-Amerikkaan, Aasiaan, Australiaan ja Afrikkaan.Yrityksen pääkonttori sijaitsee San Franciscossa. Meltwater tarjoaa viestintä- ja media-aloille suunnattuja tuotteita. Yrityksellä on globaalisti 50 toimistoa , yli 1000 työntekijää ja 23 000 asiakasta . Suomessa Meltwaterilla on noin 50 työntekijää ja kaksi toimistoa: Helsingissä ja Tampereella.
Vuonna 2011 yritys hankki uutta osaamista ostamalla JitterJamin ja IceRocketin sekä liittämällä niiden teknologiat Meltwater Buzz –sosiaalisen median seurantapalveluun. 
2016 Meltwater hankki Encore Alertin , josta tuli Meltwater Executive Alerts .
2017 alkuvuodesta Meltwater hankki tekoälyyn keskittyneen start-up yrityksen Wrapidityn The Meltwater Foundation on yrityksen voittoa tavoittelematon yksikkö, joka tarjoaa yrittäjyys- ja ohjelmointikoulutusta lahjakkaille afrikkalaisille opiskelijoille Meltwater Entrepreneurial School of Technologyssa (MEST) Accrassa, Ghanassa.
Mussalon koulu
Mussalon koulu on peruskoulu Kotkassa Mussalon saarella. Koulussa toimivat yleisopetuksen vuosiluokat 1–5. Koulussa toimii myös erityisluokkia.
Mussalon koulu sijaitsee Mussalon liikuntahallia vastapäätä.
Mussalon kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1902. Koulurakennus valmistui vuonna 1903, ja sitä laajennettiin vuonna 1923. Mussalon saaren suoraan Kotkansaareen yhdistävä Norssalmen silta valmistui 1980-luvulla, ja seurauksena Mussaloon syntyi runsaasti uutta asutusta ja Mussalon koulun oppilasmäärä kasvoi huomattavasti. Mussaloon rakennettiin tällöin uusi koulu eri paikkaan kuin vanha koulurakennus. Vanha puukoulu sijaitsee vanhan Etukylän alueella Suojakalliontiellä (), vanhassa koulussa toimi Kymijoen 4H-Yhdistyksen iltapäiväkerho vuoteen 2011 asti. Nykyisin vanha puukoulu on yksityisessä omistuksessa.
Lotto (Xysman albumi)
Lotto (SPI29CD) on Xysman albumi, jolla yhtye kehitti tyyliään yhä tietoisemmin indierockin suuntaan. Albumi sisältää brittipop-vaikutteita, psykedeelisiä hetkiä ja yksinkertaisen tiukkaa hard rockia. "Loton" on tuottanut Jani Lankinen, kuten myös aiempia Xysman levyjä. Brian De Palma käytti kappaletta ”Shortest Route” ohjaamassaan elokuvassa "Snake Eyes" (1998).
Niilo Ödman
Niilo Henrik Ödman (14. huhtikuuta 1901 Soini – 11. joulukuuta 1956 Kuopio) oli suomalainen näytelmäkirjailija joka käytti nimimerkkiä Jahvetti Korpela.
Working Girl – tieni huipulle
Working Girl – tieni huipulle ("Working Girl") on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut romanttinen komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Melanie Griffith, Harrison Ford, Sigourney Weaver, Alec Baldwin ja Joan Cusack. Elokuvan on ohjannut Mike Nichols. Elokuva oli taloudellinen menestys ja se voitti Golden Globe -palkinnon vuonna 1988. Elokuvasta tehtiin myöhemmin 12-osainen minisarja vuonna 1990.
Elokuvassa topakka nuori sihteeri (Griffith) taistelee tympeän esimiehensä (Weaver) kanssa työ- ja rakkausasioissa (Ford).
Carly Simon palkittiin Oscarilla ja Grammyllä elokuvan laulusta ”Let The River Run”.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Working Girlin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Tiutisen koulu
Tiutisen koulu oli Kotkan Tiutisen saarella sijainnut peruskoulu. Koulussa toimivat esikoulu sekä vuosiluokat 1–6. Sen oppilasmäärä oli vuonna 2015, esiopetusoppilaat mukaan lukien noin 40. Syksyllä 2016 koulu lakkautettiin ja sen oppilaat siirtyivät Hakalan kouluun.
Tiutisen kyläkokous esitti vuonna 1907 Kymin kunnan kuntakokoukselle oman kansakoulun perustamista, jonka kuntakokous hylkäsi. Kuntakokous hylkäsi myös uuden hakemuksen kolmen vuoden kuluttua, josta valitettiin Viipurin läänin kuvernöörille. Keisarillinen senaatti antoi päätöksen koulun perustamisesta ja koulu aloitti toimintansa vuonna 1912 Tiutisen työväentalosta vuokratuissa tiloissa. Koulurakennus valmistui vuonna 1913. Tiutisen koulussa opettajana toiminut Hulda Salmi toimi kansanedustajana vuosina 1910–1918.
Kotkan kaupunginjohtaja Henry Lindelöf esitti Tiutisen koulun lakkauttamista vuonna 2011, mutta Kotkan kaupunginhallitus torjui esityksen. Sama toistui vuonna 2013.
Helmikuussa 2016 koulun lakkauttamisesta tehtiin päätös äänin 26-25. Oppilaat siirtyivät syksyllä Hakalan kouluun.
Duqu
Duqu on tietokonemato, joka löydettiin 1.9.2011. Madon uskotaan olevan läheistä sukua Stuxnetille. Mato on saastuttanut järjestelmiä useissa maissa, mutta on löytynyt erityisesti Iranista.
Budapestin Yliopiston alainen "The Laboratory of Cryptography and System Security (CrySyS)" Unkarissa, joka alkujaan haittaohjelman löysi, kirjoitti ja julkaisi Duquksi nimeämästä uhasta 60-sivuisen raportin. Symantec julkaisi myöhemmin saman raportin päivitetyn version.
Keskeisiä ominaisuuksia Duqulle ovat muun muassa ohjelmallinen näppäilyn tallentaja, joka tallentaa myös kaiken näytön sisällön, sekä etäkäyttöohjelma, jonka tutkijat uskovat antavan mahdollisuuden koneen täydelliseen hallintaan. Duqun varsinaiseksi tarkoitukseksi on kuitenkin uskottu olevan tunkeutuminen suojattuihin järjestelmiin käyttäen saman verkon kevyemmin suojattuja koneita alustana ja varastaa näistä näiden suojauksesta vastaavia sertifikaatteja.
Symantec lausui omassa CrySyS raporttiin perustuvassa tutkimuksessa, että Duqu on rakenteeltaan lähes identtinen Stuxnetin kanssa, mutta haittaohjelman käyttötarkoitus on täysin eri. Symantec uskoo, että Duqun loi joko sama taho kuin Stuxnetin tai käytössä oli ainakin Stuxnetin lähdekoodi. F-Securen Mikko Hyppönen taas totesi, että Duqun kerneli on niin identtinen Stuxnetin kanssa, että heidän oma analyysijärjestelmä erehtyi luulemaan Duqua Stuxnetiksi.
Duqun hiljaisen asentumisen mahdollistaa aito, taiwanilaiselta C-Media -yritykseltä varastettu laitesertifikaatti. Sertifikaatti on sittemmin peruttu.
Yksi lähde, Dell SecureWorks, ei kuitenkaan usko Duqun olevan kytköksissä Stuxnetiin.
Haittaohjelma tunkeutuu järjestelmiin nk. nollapäivähaavoittuvuuden kautta, tässä tapauksessa TrueType-kirjasinjärjestelmän kautta. Myös Stuxnet käytti aiemmin tuntematonta heikkoutta hyväkseen; levitysalustana on toiminut Microsoft Word -asiakirja.
Shontelle
Shontelle Layne (s. 4. lokakuuta 1985) on barbadoslainen laulaja-lauluntekijä. Hän julkaisi debyyttialbuminsa "Shontelligence" Yhdysvalloissa marraskuussa 2008. Hänen toinen albuminsa "No Gravity" julkaistiin syyskuussa 2010. Hänen kuuluisimpia kappaleitaan ovat ”T-Shirt” ja ”Impossible”. Hän on sanoittanut Rihannan ”Man Down” -kappaleen.
Magnus Krog
Magnus Krog (s. 19. maaliskuuta 1987 Høydalsmo) on norjalainen yhdistetyn hiihtäjä, olympiamitalisti ja joukkuekilpailun MM-mitalisti.
Nuorten MM-kilpailuissa Krog voitti joukkuekilpailun pronssia vuonna 2007. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenes. Normaalimäen joukkuekilpailusta Krog voitti hopeaa yhdessä Norjan joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti normaalimäen Gundersen-kilpailussa pronssia ja voitti joukkuekilpailussa kultaa. Suurmäen kilpailussa hän oli kahdestoista. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sai joukkuehopeaa ja parisprinttikilpailun hopeaa sekä sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa kymmenenneksi ja suurmäessä 11:nneksi.
Maailmancupissa Krog kilpaili ensimmäisen kerran Trondheimissa 6. joulukuuta 2008. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2011 Lahden kilpailussa, jossa hän sijoittui 18:nneksi. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa hän saavutti 25. marraskuuta 2011 Kuusamossa. Hän on voittanut myös Lillehammerissa 6. joulukuuta 2015 ja Val di Fiemmessä 28. helmikuuta 2016. Lisäksi hän on sijoittunut seitsemän kertaa toiseksi ja kerran kolmanneksi (30.1.2019 mennessä). Kauden 2012–2013 kokonaispisteissä hän sijoittui 18:nneksi, kaudella 2013–2014 kymmenenneksi ja kaudella 2015–2016 kuudenneksi.
Krog sijoittui kaudella 2010–2011 Continental Cupin kokonaispisteissä toiseksi.
Olli Ruotsalainen
Olli Ruotsalainen (s. 13. lokakuuta 1994 Pori) on suomalainen jääpalloilija, joka pelaa tällä hetkellä kasvattajaseurassaan Porin Narukerässä.
Ruotsalainen pelasi ensimmäisen Bandyliigaottelunsa kaudella 2011–2012 Mikkelin Kamppareita vastaan Porissa. Ruotsalainen on aiemmin edustanut Narukerän junioreita. Ensimmäisen Bandyliigamaalinsa Ruotsalainen teki Porvoon Akillesta vastaan 2. joulukuuta 2011 Porissa pelatussa ottelussa, jonka Narukerä voitti lukemin 4–1. Osuma oli ottelun voittomaali. Ruotsalaisen uran ensimmäinen ammattilaistason hattutemppu syntyi Narukerän kotikentällä, Porissa pelatussa Bandyliigan ottelussa Helsingin Botniaa vastaan tammikuun 7. päivänä vuonna 2012
Ruotsalaisen ensimmäisen Bandyliigakauden runkosarjan tehot olivat 12+2 (18 pelattua ottelua). Playoff-otteluiden pisteet olivat puolestaan 2+0 (5 pelattua ottelua).
Maajoukkueessa Ruotsalainen esiintyi ensimmäistä kertaa kaudella 2010–2011, kun alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Varkaudessa. Pistesaldona kisoista Ruotsalaisella oli yksi maali viidessä pelaamassaan ottelussa.
Kaudella 2011-2012 Ruotsalainen oli alle 19-vuotiaiden maajoukkueen mukana maailmanmestaruuskilpailuissa jotka järjestettiin Porissa. Viidestä pelaamastaan ottelusta Ruotsalaisen pistesaldo oli 3+0.
Ruotsalainen valittiin kauden 2011-12 Suomen parhaaksi alle 19-vuotiaaksi pelaajaksi nuoresta iästään huolimatta. Hän kuuluu myös kaudella (2012-13) alle 19- vuotiaiden ikäluokkaan, ja näin ollen saa kutsun käydessä edustaa toistamiseen 19- vuotiaiden maajoukkuetta.
Kaudella 2012-2013 Ruotsalainen teki 17 pelaamissaan bandyliigaottelussa tehot 5+1 sekä 5 pelaamissaan playoff-ottelussa tehot 1+1. Hän edusti myös Suomen alle 19-vuotiaiden maajoukkuetta Norjan pääkaupungissa Oslossa järjestetyissä EM-kilpailuissa joissa mukana olivat Suomen lisäksi isäntämaa Norja, Ruotsi sekä Venäjä. Ruotsalaisen tehot 4 pelaamassaan maaottelussa olivat 2+0.
Elokuussa 2013 Ruotsalainen valittiin 23-vuotiaiden maajoukkueeseen Ruotsin Uppsalassa järjestettävään tuplamaaotteluun.
Nokia C2-05
Nokia C2-05 on matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama lokakuussa 2011 julkaistu liukukannellinen matkapuhelin. Nokia C2-05:n hintaluokka on noin 50 euroa ilman veroja.
Bielkenstierna
Bielkenstierna oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu vapaaherrallinen aatelissuku numero 28. Suku on Liivinmaalta kotoisin ja vuonna 1510 Claus Hansson oli amiraali. Hänen poikansa Hans Clausson toimi Södermanlandin laamannina, lyötiin ritariksi Eerik XIV:n kruunajaisissa. Hän oli myös amiraali ja valtaneuvos.Hänen pojanpoikansa Hans Caesson nimitettiin amiraaliksi vuonna 1611 ja hänen poikansa Claes korotettiin Pyhäjoen vapaaherraksi vuonna 1652, jolloin alueen kylistä muodostettiin hänen vapaaherrakuntansa.
Mintsy
Mintsy () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Kylä sijaitsee Pesjoen varrella 18 kilometriä Hvoinajasta koilliseen. Kunnan pinta-ala on 373 neliökilometriä. Asukkaita on runsaat 500 henkeä (vuonna 2011).
Mintsyn kunta sijaitsee Valdain ylängön koillisosassa. Se rajoittuu idässä Hvoinajan piirin Kabožan, etelässä Dvorištšin, lounaassa Hvoinajan ja lännessä Ostahnovon kuntiin sekä pohjoisessa Vologdan alueen Tšagodoštšan piiriin. Seudulla on pieniä järviä, joista suurimmat ovat Buvykinskoje ja Svetloje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat savi ja turve.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu viisi kylää: Grišutino, Omošje, Paledi, Pogorelka ja Voronskoje. Lähes kaikki kuntalaiset asuvat Mintsyssä.
Mintsyn kautta kulkee Hvoinajan ja Pestovon välinen maantie. Kylästä on linja-autoyhteys Hvoinajaan ja Kabožaan. Seudun pääelinkeino maatalous, joka on erikoistunut maidon ja lihan tuotantoon. Maatalousyrityksiä on kaksi. Lisäksi on asukkaiden henkilökohtaisia aputalouksia.
Kuntakeskuksen palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, ensiapuasema ja neljä kauppaa. Nähtävyyksiä ovat muinaiset hautapaikat, vuonna 1874 rakennettu kirkko, kartano ja entisen paperitehtaan varastorakennus, 1900-luvun vaihteessa rakennettu Putilovin talo ja sairaalarakennukset.
Zarubino
Zarubino () on kylä Novgorodin alueen Ljubytinon piirin Ljubytinon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Okulovkan ja Neboltšin välisen rautatien varrella 10 kilometriä Ljubytinosta kaakkoon. Kylän ohi kulkee myös Ljubytinon ja Borovitšin välinen maantie. Kylässä on 1400 asukasta (vuonna 2011).
Neuvostoaikana Zarubino oli kaupunkimainen taajama, jossa toimi Borovitšin tulenkestävien materiaalien kombinaatille savea tuottanut kaivos. Toiseksi suurin yritys oli Kirovin tehtaan konepaja. Kaivos suljettiin kannattamattomana vuonna 1991 ja konepaja lopetti toimintansa 2000-luvun vaihteessa. Vuonna 2004 paikkakunnan status alennettiin kyläksi.
Zarubino koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja matalista asuintaloista. Kylästä on linja-autoyhteys Ljubytinoon. Rautatiellä on henkilöliikennettä kahdesti viikossa. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lastenkoti. Zarubinossa toimii myös Ljubytinon piirisairaala.
Šerehovitši
Šerehovitši () on kylä Novgorodin alueen Ljubytinon piirin Ljubytinon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Belajajoen varrella 10 kilometriä Ljubytinosta itään. Kylässä on 180 asukasta (vuonna 2011).
Novgorodin Bežetskin viidennekseen kuulunut Šerehovitši oli keskiajalta lähtien pogostan ja myöhemmin volostin keskus. Vuonna 1924 se liitettiin Belskojen (nykyisen Ljubytinon) volostiin. Kylällä on historiallisen asutuskeskuksen status. Sen nähtävyyksiä ovat Belajajoen luonnonmaisema, muinaiset hautakummut, Pokrovan kirkon jäännökset, vuonna 1876 avattu zemstvon sairaala ja entinen koulu.
Kylästä on linja-autoyhteys Ljubytinoon. Palveluihin kuuluvat kirjasto, ensiapuasema ja kauppa. Sairaalarakennuksissa toimii tuberkuloosiparantola.
Kamenka (Ljubytino)
Kamenka () on kylä Novgorodin alueen Ljubytinon piirin Ljubytinon kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen järven rannalla 20 kilometriä Ljubytinosta koilliseen. Kylässä on 10 asukasta (vuonna 2011).
1500–1600-lukujen vaihteessa autioitunut Kamenka ja sen lähikylät luovutettiin vuonna 1660 Käkisalmen läänistä paenneiden karjalaisten asuttaviksi. Aleksandr Suvorovin isä osti ne valtiolta vuonna 1763. Sotapäällikkö itse kävi perintötilallaan ensimmäisen kerran vuonna 1784. Suvorovin pojanpoika lahjoitti kartanon sotainvalidien vanhainkodiksi vuonna 1879. Seudun karjalaisasutus venäläistyi lopullisesti 1900-luvun alussa.
Nykyään Kamenkalla on historiallisen asutuskeskuksen status. Sen tärkein nähtävyys on Suvorovin kartano kirkkoineen. Muita historiallisia kohteita ovat 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettu Fjodorovan kartano sekä kaksi vanhaa asuintaloa.
Trans Europ Express
Trans Europ Express (lyh. TEE) oli Länsi-Euroopan maiden välisten nopeiden junayhteyksien verkosto. Laajimmillaan vuonna 1974 siihen kuului 45 junaa ja se yhdisti 130 kaupunkia. Trans Europ Express -junat liikennöivät vuosien 1957–1995 välisenä aikana.
Trans Europ Express -verkko luotiin vuonna 1957 Alankomaiden rautateiden johtajan F.Q. den Hollanderin ajatuksen pohjalta. Liikennöinnistä huolehtivat yhteistyössä Alankomaiden, Italian, Saksan liittotasavallan, Sveitsin ja Ranskan rautatieyhtiöt. Vaikka junat kulkivatkin heti alusta lähtien Belgian kautta, Belgian rautatieyhtiö liittyi mukaan vasta 1964. Myös Luxemburg liittyi myöhemmin mukaan.
Verkon perusajatus oli tarjota nopeita ja mukavia maiden rajat ylittäviä junayhteyksiä liikemiehille ja muille säännöllisesti matkustaville. Junissa oli vain ensimmäisen luokan vaunuja, ja matkustajat maksoivat normaalin lipunhinnan lisäksi matkan pituuden mukaan määräytyvän lisämaksun. Junien aikataulut pyrittiin suunnittelemaan niin, että liikematkustajat ehtivät yhden päivän aikana matkustamaan lähtöasemaltaan määränpäähänsä, hoitamaan siellä liikeasioitaan ja ehtivät paluumatkalle samana iltana. Jokaisella TEE-junalla oli yksilöllinen nimi. Muutamat nimistä olivat käytössä jo ennen TEE-verkoston luomista ja ne jatkoivat liikennöintiään sen osana vuodesta 1957 lähtien. Esimerkiksi Settebello oli liikennöinyt vuodesta 1953 ja Rheingold vuodesta 1951. TEE-verkostossa oli aluksi 13 eri reittiä. Kaikki reitit olivat rajat ylittäviä kansainvälisiä junavuoroja vuoteen 1965 saakka, jolloin alettiin liikennöidä kansallisia TEE-junia, joita olivat ranskalainen "Mistral" ja saksalainen "Blauer Enzian".
Aluksi TEE-junien veturit ja moottorijunayksiköt olivat dieselkäyttöisiä, koska eri maiden rautateiden sähköistysjärjestelmissä oli huomattavia eroja ja niiden yhteensovittaminen oli tuolloin ongelmallista. Dieselkäyttöinen juna saattoi ylittää maiden rajat nopeasti, sen sijaan että olisi jouduttu vaihtamaan veturi rajalla. Sen lisäksi moni maiden rajat ylittävä rataosuus oli tuolloin vielä sähköistämättä.
Saksan rautatieyhtiö Deutsche Bundesbahn (DB) otti käyttöönsä virtaviivaisia VT 11.5 -dieselmoottorijunia sekä Alankomaat ja Sveitsi RAm/DE -dieseljunia. TEE-verkoston perustaminen antoi sysäyksen kehittää eri sähköistysjärjestelmissä liikennöimään kykeneviä sähkövetureita ja moottorijunayksiköitä. Saksan DB otti muiden tyyppien ohella käyttöönsä E 10.12- ja DB 103 -kaluston. Sveitsin SBB otti käyttöön vuonna 1961 neljässä eri sähköistysjärjestelmässä liikennöivän RAe TEE II -junayksikön. Belgian rautatieyhtiö esitteli vuonna 1962 sähköveturin, joka kykeni liikennöimään kolmessa järjestelmässä, ja vuonna 1966 neljässä. Ranskassa SNCF kehitti ja otti käyttöönsä neljää järjestelmää käyttävän CC 40100 -luokan vuosina 1964–1970.
Vuodesta 1975 lähtien kaikki TEE-junat kahta lukuun ottamatta olivat sähkövetoisia, enimmäkseen veturijunia. Dieselvetoisia olivat enää L’Arbalète ja Bavaria.
Ilhéu Sinho
Ilhéu Sinho on Pohjois-Atlantilla sijaitseviin Selvagenssaariin kuuluva asumaton pikkusaari. Selvagenssaaret ovat osa Portugalille kuuluvaa Madeiran autonomista aluetta.
Sinho kuuluu Selvagem Granden ja kahden muun pikkuluodon, Palheiro da Terran ja Palheiro do Marin, ohella koillisiin Selvagenssaariin.
Onnenpotku
Onnenpotku on Glory Leppäsen ohjaama komediaelokuva vuodelta 1936.
Elokuva oli ensimmäinen suomalaisen naisohjaajan pitkä elokuva. Elokuvan oli aloittanut Erkki Karu, mutta hänen kuoltuaan yllättäen työtä tarjottiin Toivo Särkälle, joka ei kuitenkaan uskaltanut ottaa vastuuta ohjaamisesta vaan siirsi sen Leppäselle. Leppäsellä oli kokemusta alalta yhden ulkomailla pidetyn alan seminaarin verran ja roolit kahdessa mykkäelokuvassa. Kuvaaja Yrjö Norta auttoi Leppästä teknisissä seikoissa, ja Leppänen vastasi lähinnä henkilöohjauksesta. Leppänen jatkoi sittemmin teatteriohjaajana ja kirjailijana. Musiikin säveltänyt Erkki Karun poika Olavi Karu teki myöhemmin useita elokuvakäsikirjoituksia, mutta myös sävelsi musiikin viiteen muuhunkin elokuvaan
Leppänen on myöhemmin kertonut kuvauksista, että kokemattomat Tuominen ja Toivonen ujostelivat kovasti rakkauskohtauksien tekoa. Kun Leppänen käski heidän harjoitella nurkan takana, Toivonen valitti: "Mutta kun minä en rakastu!"
Tarina kertoo työttömäksi joutuvasta insinööristä ja tehtailijan tyttärestä, jotka seurustelevat salaa tytön isältä, joka on suunnitellut tyttärelleen toista sulhasta. Varkauksien ja väärinkäsitysten kautta päästään onnelliseen lopputulokseen.
Aikalaisarvioissa todetaan suomalaisen elokuvan kehityksen suunta: eteenpäin. Maakansan kriitikko lausuu: "Onnenpotku on epäilemättä luettava parhaitten kotimaisten elokuvien joukkoon". Paitsi ohjaajan, myös käsikirjoittaja Valentinin eli Ensio Rislakin ansiot huomataan useassa arviossa.
Myöhemmissä televisioesitysten aikaisissa arvioissa elokuvan kankean näytelmällisyyden syinä pidetään näyttelijöiden, Yrjö Tuomisen ja Ester Toivosen, kokemattomuutta, mihin Leppänen itsekin on viitannut, sekä tuotanto-olosuhteita, ei niinkään ohjaajaa, Vaikka replikointi ei ole erityisen sujuvaa, ansioina ovat erään kriitikon mukaan työttömyyden kuvaus, Aku Korhosen hahmo ja Ester Toivosen rooliasut.