hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Privolžsk
Privolžsk () on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Šatšan rannalla 51 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Kaupunki on Privolžskin piirin keskus. Asukkaita on 18 300 henkeä (vuonna 2008).
Paikalla sijainnut Bolšoje Jakovlevskojen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1485. Siitä tuli huomattava tekstiiliteollisuuden keskus 1700–1800-luvuilla. Privolžskin kaupunki muodostettiin vuonna 1938, kun Jakovlevskojeen liitettiin sen lähikylät. Nykyään siellä toimii pellavanjalostuslaitos ja korutehdas.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1779 rakennettu Nikolaoksen kirkko ja uusbarokkia edustavat tehtaanomistajien asuintalot.
Yamaha TW 125
Yamaha TW 125 on Yamahan valmistama 125-kuutioinen katuenduro. Pyörässä on supermoto-malliset, leveät renkaat, mitkä mahdollistavat helpon ja hauskan ajon. Yamaha TW:ssä on melko matala istuinkorkeus. Monet ajokoulut suosivat Yamaha TW:tä sen helpon ajettaavuuden ja isojen renkaiden vuoksi.
Mark Crilley
Mark Crilley on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä, joka keskittyy enimmäkseen mangatyyliin. Crilley on tunnettu Akiko-kirjasarjastaan ja uudemmasta neliosaisesta Miki Falls -sarjastaan, joka myös sai elokuvasopimuksen Brad Pittin omistaman elokuvayhtiön kanssa. Nykyisin Crilleyllä on työn alla Brody's Ghost-niminen mangasarjakuva, jonka Dark Horse Comics tulee luultavasti julkaisemaan vuoden 2010 kesällä.
Ukichiro Nakaya
Ukichiro Nakaya (, 4. heinäkuuta 1900 Kaga, Japani – 11. huhtikuuta 1962 Tokio, Japani) oli japanilainen fyysikko ja esseisti. Hän valmisti ensimmäisenä keinotekoisia lumikiteitä laboratoriossa.
Nakaya valmistui maisteriksi Tokion yliopiston fysiikan laitokselta 1925. Jatko-opintoja hän suoritti Lontoon King’s Collegessa Owen Willans Richardsonin alaisuudessa 1928–1929. Tohtorin tittelin Nakaya sai Kioton yliopistosta 1931. Vuotta aiemmin hän oli saanut jo professuurin Hokkaidon yliopistosta, Sapporosta.
Hokkaidon yliopiston tuore fysiikan laitos kärsi raha- ja materiaalivaikeuksista, mutta Nakayalle Japanin pohjoisosissa oli paljon lunta tutkittavana. Hän kehitti tutkimusten perusteella luonnollisten lumikiteiden jaottelun. Nakaya jakoi lumikiteet seitsemään pääluokkaan. Nakaya huomasi, että lumikiteen muodosta pystyi päättelemään sen ilmakehän osan tilan, jossa lumikide oli muodostunut. Hän kehitti myös laitteen, jolla pystyi tekemään keinotekoisia lumikiteitä.
Nakaya vaikutti merkittävästi Hokkaidon yliopiston kehittymiseen. Hän oli perustamassa yliopistoon instituuttia, joka tutki matalia lämpötiloja. Toisen maailmansodan lopulla Nakaya vaikutti maataloustieteellisen instituutin perustamiseen. Sen tarkoituksena oli tutkia maatalouden kehittämistä kylmillä alueilla.
Nakaya kutsuttiin 1952 tekemään tutkimusta Yhdysvaltain armeijan lumi-, jää- ja routatutkimuksen yksikössä (tunnetaan nykyään nimellä Cold Regions Research and Engineering Laboratory). Vuonna 1954 Harvardin yliopisto julkaisi Nakayan tunnetuimman kirjan "Snow Crystals: Natural and Artificial", josta tuli merkittävä lähde tutkijoille lumikiteiden muodoista ja jaottelusta.
Nakaya kuoli Tokiossa vuonna 1962 pitkäaikaisen sairauden jälkeen.
Kagaan perustettiin vuonna 1992 Ukichiro Nakayan lumen ja jään museo.
Curtiss-Wright XP-55 Ascender
Curtiss-Wright XP-55 Ascender eli Curtiss-Wright CW-24 oli 1940-luvun alun koelentokone. Yhdysvaltain maavoimien ilmavoimat tilasivat 27. marraskuuta 1938 epäkonventionaalisen hävittäjälentokoneen prototyypin. Ascender oli työntöpotkurikone ja sai koelentäjien suussa pian nimen "Ass-ender".
Kesäkuussa 1940 Curtiss-Wright-yhtiö sai tilauksen, jossa tuli selvittää koneen aerodynaamiset ominaisuudet tuulitunnelikokein käyttäen pienoismallia. Seuraavaksi tehtiin täysikokoinen malli, jossa oli vain 275 hevosvoimainen moottori.
Heinäkuussa 1941 yhtiö sai tilauksen, jossa tuli tehdä kolme prototyyppiä. Ensimmäinen tuhoutui 15. marraskuuta 1943, mutta ohjaaja pelastui laskuvarjolla. Kaksi muuta konetta jatkoi aikansa koelentoja, mutta kone ei ollut kehityskelpoinen - suihkukone oli ajanut sen ohi. Koneessa oli eräs mielenkiintoinen turvallisuustekijä, lennon aikana sen potkuri voitiin päästää irti, tämä oli turva ohjaajalle, jos hän joutui hyppäämään koneesta.
Kolmanneksi valmistunut prototyyppi tuhoutui 27. toukokuuta 1945 lentonäytöksessä Ohiossa, jolloin ohjaaja ja kaksi katsojaa kuolivat. 
Viimeinen XP-55 (sarjanumero 42-78846) siirrettiin aikanaan National Air & Space Museum-museoon, mutta se on nähtävänä Air Zoossa, Michiganissa.
Anders Johnson
Anders Johnson (s. 23. huhtikuuta 1989 Plattsburgh, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä.
Johnson on kaikkien aikojen nuorin Yhdysvaltoja olympialaisissa edustanut mäkihyppääjä oltuaan Torinon olympialaisissa 2006 mukana joukkuemäessä 14:nneksi sijoittuneessa Yhdysvaltain joukkueessa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui suurmäessä 40:nneksi ja normaalimäessä 48:nneksi. Nuorten MM-kilpailujen henkilökohtaisissa kilpailuissa hän on parhaimmillaan ollut kuudestoista Štrbské Pleson normaalimäessä 2009.
Johnson osallistui maailmancupin kilpailuun ensimmäisen kerran Bischofshofenissa tammikuussa 2009. Ensimmäisen – ja toistaiseksi ainoan – pistesijansa hän sai oltuaan 29. Vancouverin suurmäen kilpailussa 25. tammikuuta 2009.
Johnson lopetti uransa mäkihyppäjänä vuonna 2015.
Molotohvin koktaili
Molotohvin koktaili – Sota-ajan propagandaa levyillä 1940–1942 on vuonna 2002 julkaistu kokoelma-albumi, joka koostuu suomalaisista sota-ajan propagandalauluista alkuperäisinä levytyksinä. Sen julkaisi kulttuurihistoriallisesti arvokkaiden levyjen uustuotantoon keskittynyt Artie Music. Albumi sisältää niin Matti Jurvan ja Tatu Pekkarisen kappaleita kuin Pallen marssilaulujakin. Albumin kappaleet on levytetty vuosina 1940–1942, ja ne sijoittuvat välirauhan aikaan ja jatkosodan alkuaikaan. Osassa levytyksistä on sota-ajan viihdettä tutkineen Maarit Niiniluodon mukaan kyseessä jälkijättöinen taltiointi vuodelta 1942. Levyllä on mukana Einari Ketolan esittämä suosittu hahmo, korpraali Möttönen, joka hauskuutti kiertueilla rintamamiehiä säestäjänään muun muassa Vili Vesterinen.
Levyn liitteenä on Maarit Niiniluodon katsaus suomalaisiin propagandalauluihin ja niiden taustoihin.
Merten paholaiset
Merten paholaiset ("Hell and High Water") on Samuel Fullerin ohjaama elokuva vuodelta 1954.
Richard Widmark esittää entistä yhdysvaltalaista sukellusveneupseeria, joka saa tehtäväkseen estää sukellusveneellä maailmanlaajuinen ydinsota.
Budd Hopkins
Budd Hopkins (15. kesäkuuta 1931 – 21. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen ufotutkija ja taiteilija. Hän valmistui Oberlin Collegesta ja muutti New Yorkiin vuonna 1953. Hän oli sukua Anthony Hopkinsille. Hänen töitään on esillä useissa pysyvissä kokoelmissa, kuten Whitney Museumissa, Guggenheim-museossa, Hirshhorn Museumissa ja Museum of Modern Artissa. Hän oli keskeinen hahmo abduktiotutkimuksen alkamisessa ja UFO-tutkimuksessa.
Kloriitti (mineraali)
Kloriitti on silikaatteihin kuuluva mineraali. Se on väriltään usein vihertävää ja sen kiilto on lasimainen tai samea. Kloriitin pinta tuntuu usein rasvaiselta ja sen rakenne on usein kiillemäisen suomuinen. Kloriitin kovuus Mohsin asteikolla on 2–3, jonka avulla se on helppo erottaa talkista.
Kloriittia tavataan magmakivissä useiden mineraalien muuntumistuloksena. Kloriittia on myös sedimenttikivien savimineraalina. Erityisen runsaasti sitä on kloriittiliuskeessa.
Nicole Duclos
Nicole Duclos (o.s. Salavert, s. 15. elokuuta 1947 Périgueux, Dordogne, Ranska) on entinen ranskalainen 400 metrin juoksija.
Duclos voitti Ateenan EM-kisoissa 1969 kultaa 400 metrin juoksussa maailmanennätysajalla 51,7 s; hänen maannaisena Colette Besson sijoittui toiseksi samalla ajalla. Ensi kertaa arvokisojen ohjelmassa olleessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa Duclos saavutti hopeaa; sekä juoksun voittanut Iso-Britannia että Ranska saivat nimiinsä maailmanennätysajan 3.30,8.
Münchenin 1972 olympialaisissa Duclos karsiutui 400 metrin välierissä ajalla 52,18 s. Viestissä hän sijoittui neljänneksi Ranskan ennätyksellä 3.27,5.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Duclos voitti kultaa 1+2+3+4 kierroksen viestissä Wienissä 1970. Ranskan mestaruuden 400 metrillä hän voitti ulkoradoilla vuosina 1969 ja 1972 sekä sisäradoilla vuonna 1973.
Volynia
Volynia (, ) on historiallinen alue, joka sijaitsee Länsi-Ukrainassa ja Kaakkois-Puolassa Pripet- ja Bug-jokien välissä Galitsian ja Podolian pohjoispuolella. Alue on Euroopan vanhimpia slaavien asuttamia seutuja. Volynia on metsäinen ja järvinen alue.
Volynia muodosti pohjoisosan historiallisesta Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnasta. Volynian alue käsittää nykyisin Ukrainan Volynian ja Rivnen alueet, osia Žytomyrin ja Ternopylin alueista sekä osia Itä-Puolasta.
Joutilaan mietteitä
Joutilaan mietteitä (jap. 徒然草, "Tsurezuregusa") on Yoshida Kenkōn kirjoittama mietelmäteos. Sen tarkkaa kirjoittamisajankohtaa ei tiedetä, mutta se on pääosiltaan kirjoitettu vuosina 1330–1331. Tyylistä päätellen teoksen alkuosa on saattanut syntyä useitakin vuosia aikaisemmin. Kenkō ryhtyi buddhalaismunkiksi 1310-luvun alkupuolella ja teos sisältää luultavasti näinä varhaisina munkkivuosina kirjoitettuja jaksoja.
"Joutilaan mietteitä" edustaa zuihitsu-tyyliä, eli kirjallisuutta, joka on kirjoitettu spontaanisti. Teos sisältää johdannon ja 243 mietelmää, joiden pituus vaihtelee muutamasta rivistä aina muutamaan sivuun. Kirjoitusten numerointi ja jako on myöhempää perua ja voidaan jäljittää 1600-luvulle asti. Alkuperäinen nimi tulee teoksen johdannosta:
つれづれなるまゝに、日暮らし、硯にむかひて、心にうつりゆくよしなし事を、そこはかとなく書きつくれば、あやしうこそものぐるほしけれ。
"Tsurezurenaru mama ni, higurashi, suzuri ni mukaite, kokoro ni utsuriyuku yoshinashigoto o, sokowakatonaku kakitsukureba, ayashū koso monoguruoshikere."
Kai Niemisen suomentamana:
"Tuntuu kuin jokin merkillinen hulluus minua vaivaisi: istun päiväkausia joutilaana mustekiveni ääressä ja vailla vasituista aikomusta kirjoittelen muistiin mielessäni ajelehtivia joutavia mietteitä."
Missä つれづれ ("tsurezure") tarkoittaa ”ei ole mitään tekemistä”.
"Joutilaan mietteitä" sisältää erilaisia pohdiskeluja, toteamuksia, huomioita ja anekdootteja. Aiheet vaihtelevat laajasti sisältäen mm. jonkun sanan tai tavan selityksiä, kertomuksia menneistä tapahtumista, moraalisia valistuksia ja tunnelmallisia kirjoituksia. Teoksen näennäinen ristiriitaisuus tosikkomaisten hartaiden mietteiden sekä humoristisen, satiiristen ja yhteiskuntakriittisten huomioiden välillä selittyy, kun ajattelee kirjoittajan elämänkokemuksen myötä kypsyneen ja muuttuneen toisaalta resignoituneemmaksi, toisaalta suvaitsevammaksi.
Kenkō kiteytti mietteisiinsä tarkka-aistisesti japanilaisen estetiikan periaatteet ja lisäsi niihin paljon kiinalaista taolais-zeniläistä ajattelua. Vaikka hän ei itse luonut varsinaisesti mitään uutta teoriaa, ja vaikka "Joutilaan mietteitä" on hajanainen ja paradoksaalinen mietekokoelma, se on ollut merkittävä lähde myöhemmälle japanilaiselle estetiikan tietoisuudelle.
Teos kirjoitettiin poliittisesti hyvin epävakaina aikoina. Kenkōn filosofia heijastelee muutosten ja epävarmuuden ajalle ominaisia tunnelmia, mutta päivänpoliittisia tapahtumia se ei käsittele lainkaan. Kenkōn käyttämä ironia kohdistuu yhtälailla häneen itseensä kuin muihinkin ihmisiin.
"Joutilaan mietteitä" on täynnään viittauksia klassikoihin, kuten "Genjin tarinaan", Kungfutsen "Keskusteluihin", Japanin hovirunouteen ja "Zhuangzin kirjaan". Myös kaksi muuta zuihitsu-genren teosta mainitaan; Sei Shōnagonin "Päänaluskirja" ("Makura no sōshi") ja Kamo no Chōmein "Hōjōki".
Bernadette Martin
Bernadette Martin (myöh. Dargent, Louis, Klos, s. 13. syyskuuta 1951 Grenoble, Isère, Ranska) on entinen ranskalainen juoksija.
Martin saavutti Ateenan EM-kisoissa 1969 hopeaa ensimmäistä kertaa arvokisojen ohjelmassa olleessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa; sekä juoksun voittanut Iso-Britannia että Ranska saivat nimiinsä maailmanennätysajan 3.30,8. Hän osallistui EM-kilpailuihin myös 400 metrin juoksussa Helsingissä 1971 ja 800 metrin juoksussa Ateenassa 1982 mutta ei menestynyt. Helsingin EM-kisojen viestissä Ranska keskeytti. Münchenin 1972 olympialaisissa Martin sijoittui viestissä neljänneksi Ranskan ennätyksellä 3.27,5.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Martin saavutti pronssia 4 × 2 kierroksen viestissä Grenoblessa 1972. Ranskan sisäratojen mestaruuden hän voitti 800 metrillä vuosina 1981 ja 1983.
Rannikkopanssarilaiva
Rannikkopanssarilaivalla tarkoitetaan useimmissa tapauksissa uppoumaltaan risteilijän kokoista, mutta hitaampaa, voimakkaasti aseistettua ja panssaroitua sota-alusta, joka on suunniteltu ensisijaisesti rannikko- ja saaristo-olosuhteisiin.
Tämän tyyppisiä aluksia käytettiin yleisimmin maan rannikon puolustukseen, mihin viittaa myös tyypistä useissa kielissä käytetty nimitys (, , rannikkopuolustusalus). Niitä kutsuttiin eri maissa vaihtelevasti panssarilaivoiksi, Hollannissa myös risteilijöiksi tai taistelulaivoiksi.
Useimmat panssarilaivat rakennettiin 1860–1920-luvuilla. Risteilijän koostaan huolimatta alukset olivat hitaampia, mutta ne olivat kokoonsa nähden vahvasti aseistettuja ja panssaroituja. Toisaalta raskas varustelu suhteelliseen pieneen kokoon nähden tekivät aluksista varsin hitaita. Niitä käyttivät erityisesti valtiot, joilla ei ollut mahdollisuutta tai tarvetta raskaampiin sota-aluksiin. Alustyyppi sopi huonosti avomerelle, ja yleensä niitä käytettiinkin liikkuvana rannikkotykistönä. Toisaalta ne olivat omiaan saarien rikkomilla rantaviivoilla.
Itämerellä Tanskan, Ruotsin ja Suomen merivoimat käyttivät rannikkopanssarilaivoiksi luokiteltavia aluksia. Viimeiset panssarilaivat poistettiin käytöstä vasta 1970-luvulla.
Seuraavien maiden laivastot ovat jossain vaiheessa käyttäneet tämän tyyppisiä aluksia suurimpina aluksinaan: Argentiina, Belgia, Brasilia, Ecuador, Suomi, Kreikka, Alankomaat, Norja, Portugali, Ruotsi, Thaimaa sekä Britannian Intian ja Victorian siirtokunnat. Niitä rakennettiin myös Saksassa ja keisarillisella Venäjällä.
Sloboda
Sloboda () on alkujaan Ukrainan, Venäjän ja Valko-Venäjän historiaan liittyvä aluekäsite. Käsitteellä on nykyisin useita hieman toisistaan poikkeavia merkityksiä.
Sloboda oli tyypillisesti 1000–1600-luvulla perustettuitsehallinnollinen, erivapauksista nauttinut kyläyhteisöllinen alue. Termin taustalla on venäjän kielen vapautta tarkoittavan sana (свобода, svoboda), jonka sanan eritysmerkitys sloboda myös on. Slobodan perusti tavallisesti joku suurtilallinen, kuten magnaattiylimys, valtio tai kirkko (luostari) hallitsemalleen maa-alueelle. 1500–1700-luvuilla slobodoita muodostettiin erityisesti nykyisen Ukrainan koillisosien seutuvilla. Slobodoille annettiin pitkäkestoinen, tavallisesti 15–25 vuotta kestävä vapautus veroista ja muista velvoitteista. Erityisalueen statuksella houkuteltiin talonpoikaisperheitä ja muita uudisasukkaita harvaanasutuille maille. Laaja, vielä Kiovan Rusjin aikaan paljon tiheämmin asuttu "villien maiden" alue oli autioitut edellisinä vuosisatoina paimentolaisheimojan ja tataarien (Kultainen orda) hyökkäysten seurauksena.
Moskovan Venäjä yritti 1500-luvun alkupuolella asuttaa näitä seutuja. Suurin svobodoiden kukoistusaika oli 1600-luvun alkupuolella, jolloin ukrainalaiset kasakat löysivät seudulta turvapaikan itselleen. 1630- ja 1640-luvuilla satoja slobodoja perustettiin Moskovan Venäjän lounaisille rajaseuduille. Etuudet houkuttelivat runsaasti väkeä Dneprin oikean ja vasemman rannan puoleisen Ukrainan seuduilta idemmäksi. 1600-luvun lopulla siellä asui jo yli 100 000 ukrainalaista ja 20 000 venäläistä uudisasukasta.
1700-luvun lopulla Sloboda-Ukrainan alueeksi kutsutulla seudulla oli 523 svobodaa. Lisäksi yli 100 slobodaa oli perustettu muualle ("Uuden setšin" alueelle). Sloboda-Ukraina käsitti nykyisen Ukrainan Sumyn, Harkovan alueet, pohjoisosat Donetskin ja Luhanskin alueista, sekä eteläosat nykyisen Venäjän Voronežin, Kurskin ja Belgorodin alueista. 1600-luvun puolivälissä Venäjä järjesti seudulle aluehallinnollisen rykmenttijärjestelmän. Vaikka Sloboda-Ukrainan suhtautuminen Venäjän hallintoon oli lojaalia, imperialistisen Venäjän keisarikunnan hallitsijat eivät pitäneet vähäisintäkään itsehallintoa suotavana. Jo Pietari I sääti rajoituksia ja Katariina II riisti vuonna 1765 loput itsehallinnosta. Alueesta muododostettiin Sloboda-Ukrainan kuvernementti.
Eliane Jacq
Eliane Jacq (myöh. Viscart, s. 4. heinäkuuta 1948 Brest, Finistère, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Jacq saavutti Ateenan EM-kisoissa 1969 hopeaa ensimmäistä kertaa arvokisojen ohjelmassa olleessa 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden; sekä juoksun voittanut Iso-Britannia että Ranska saivat nimiinsä maailmanennätysajan 3.30,8. Hän osallistui myös 400 metrin juoksuun mutta karsiutui välierissä ajalla 54,7. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin alkuerissä sekä Sofiassa 1971 että Göteborgissa 1974.
Ranskan mestaruuden 400 metrillä Jacq voitti ulkoradoilla vuonna 1970 sekä sisäradoilla vuonna 1974.
Cherry Pie (Warrantin kappale)
”Cherry Pie” on yhdysvaltalaisen glam metal -yhtye Warrantin kappale, joka julkaistiin yhtyeen samannimisellä albumilla "Cherry Pie" vuonna 1990. Se on julkaistu myös singlenä ja siitä on tehty musiikkivideo.
Véronique Grandrieux
Véronique Grandrieux (myöh. Rosset, Alard, s. 16. syyskuuta 1952 Villeneuve-le-Roi, Val-de-Marne, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Grandrieux kuului Ranskan viestijoukkueeseen, joka sijoittui Moskovan 1980 olympialaisissa 4 × 100 metrin viestijuoksussa viidenneksi ajalla 42,84 s. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui viestissä neljänneksi ajalla 44,6 s. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,80 s ja oli mukana 4 × 100 metrin viestissä, jonka loppukilpailuissa Ranskan joukkue keskeytti. Sisäratojen EM-kilpailuihin Grandrieux osallistui Wienissä 1979 ja karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä Ranskan ennätyksellä 53,28 s.
Grandrieux voitti Ranskan sisäratojen mestaruuden 400 metrillä vuonna 1979. Hän juoksi kolmasti Ranskan ennätyksen 4 × 100 metrillä ja kerran 4 × 200 metrillä.
Internethuijaus
Internethuijaus eli nettihuijaus on huijaus, joka on yleensä rahallinen huijaus kuten nigerialaiskirjeet, nettideittailun romanssihuijaus tai jonkinlainen tietojenkalasteluhoukutus. Alkujaan viestit tulivat kirjeitse tai faksin avulla, nyttemmin suurin osa tulee sähköpostina tai yhteydenottona sosiaalisen median kautta.
Tyypillisissä petoksissa uhria pyydetään auttamaan rahansiirrossa, kun huijarin kerrotaan voittaneen merkittävän summan rahaa. Viimeisin tilasto vuodelta 2013 osoittaa huijauksien tuottaneen vuodessa 12,7 miljardin dollaria.
Nettideittailussa huijarit luovat profiilisivuja vetovoimaisin valokuvin. Esimerkiksi Venäjällä, Ghanassa ja Malesiassa tästä osasta huijauksia on tullut jopa satoja miljoonia tuottava rikollisuuden ala.
Nettideittiin kokonaisia huijaussivustoja on perustettu suomenkielisenäkin kymmeniä, joiden maksullisiin viesteihin vastaa robotti tai joukko henkilökuntaa. Sivustot perustuvat suurelta osin tehtyihin valeprofiileihin.
Nettihuijauksia ovat esimerkiksi mainokset, joissa on tarjous joka kuulostaa uskomattoman hyvältä (esimerkiksi " Saat IPod- soittimen uskomattoman halvalla! "). Yleensä tuote ei tule koskaan sen ostajalle. Nettihuijaajien tavoite on kalastella tietoa eli napata tietoon ihmisten henkilökohtaisia tietoja ja levittää tietokoneisiin viruksia. Tämän takia nettihuijaussivustot ovat selvästi epäluotettavia ja rikollisia. Tietoja voi kerätä muillakin kuin myyntisivuilla, esim. kaikki kirjautumiset ja kyselykaavakkeet saattaa kerätä tietoa vääriin käsiin, jos sitä ylläpitää nettihuijaussivusto.
The Daily Dotin mukaan näyttäisi olevan niin että Wiki-PR nimellä toimiva yritys on palkannut wikipedia-toimittajia luomaan kaupittelemiaan pienistä yrityksistä ja yksityishenkilöistä tarjoamiaan artikkeleja wikipediaan, mikä on wikipedian sääntöjen ja periaatteiden vastaista kaupallista toimintaa.
Wario Land II
Wario Land II on vuonna 1998 julkaistu 2-D-tasohyppelypeli Game Boylle. Tämä peli on Wario Land-pelisarjan toinen osa. Tämän pelin kehittäjä ja julkaisija on Nintendo. Tästä pelistä on myös tehty versio Game Boy Colorille vuonna 1999.
Edmond (elokuva)
Edmond on William H. Macyn tähdittämä psykologinen trilleri vuodelta 2005. Siinä hän esittää Edmond Burkea, miestä, joka on lopen kyllästynyt nykyiseen elämäänsä ja päättää lähteä öisille kaduille katsomaan, mitä vastaan tulee.
From Me to You (Yuin albumi)
From Me to You on Yuin debyyttialbumi, joka julkaistiin 22. helmikuuta 2006.
Laurence Bily
Laurence Bily (s. 5. toukokuuta 1963 Bressuire, Deux-Sèvres, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Bily saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa 60 metrin juoksussa kaksi hopeamitalia: Haagissa 1989 hänen loppuaikansa oli 7,19 s ja Glasgow'ssa 1990 hän tuli maaliin ajassa 7,13 s. Lisäksi hän sijoittui EM-hallikisoissa viidenneksi Madridissa 1986 ja neljänneksi Genovassa 1992 sekä MM-hallikisoissa viidenneksi Budapestissa 1989.
Ulkoradoilla Bily saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1982 pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 42,69 s. Samoissa kisoissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 11,47 s. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,49 s ja sijoittui viestissä neljänneksi ajalla 43,11 s. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän keskeytti 100 metrin juoksun välierissä juostuaan alkuerissä ajan 11,31 s.
Rooman MM-kilpailuissa 1987 Bily sijoittui 4 × 100 metrin viestissä kahdeksanneksi ajalla 43,75 s. Soulin 1988 olympialaisissa viestijoukkueen sijoitus oli seitsemäs ajalla 44,02 s, Tokion MM-kilpailuissa 1991 viides ajalla 43,34 s sekä Barcelonan 1992 olympialaisissa neljäs ajalla 42,85 s. Vuosien 1983–1991 MM-kilpailuissa ja vuosien 1988–1992 olympialaisissa Bily karsiutui 100 metrillä aina puolivälierävaiheessa.
Bily voitti Ranskan ulkoratojen mestaruuden 100 metrillä vuosina 1986–1990 ja 1992 sekä sisäratojen mestaruuden 60 metrillä vuosina 1986–1987, 1989 ja 1992. Hän juoksi kahdesti Ranskan ennätyksen 100 metrillä vuonna 1989 (11,14 ja 11,04 s) sekä kymmenen kertaa sisäradoilla 60 metrillä vuosina 1987–1990.
Rose-Aimée Bacoul
Rose-Aimée Bacoul (s. 9. tammikuuta 1952 François, Martinique) on entinen ranskalainen pikajuoksija.
Bacoul saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1982 kaksi pronssimitalia: 100 metrin juoksussa ajalla 11,29 s ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 42,69 s. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,59 s ja sijoittui 4 × 100 metrin viestissä seitsemänneksi ajalla 43,40 s. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,58 s sekä sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 22,78 s ja viestissä neljänneksi ajalla 43,15 s.
Bacoul voitti Ranskan mestaruuden sekä 100:lla että 200 metrillä vuosina 1981–1983. Hän juoksi 200 metrillä Ranskan ennätyksen 22,59 s vuonna 1983 sekä 22,57 ja 22,53 s vuonna 1984, jälkimmäiset Los Angelesin olympialaisten alku- ja välierissä.
Wacho
Wacho oli langobardien kuningas vuosina 510–539. Hän anasti kruunun sedältään Tatolta, jonka hän murhasi vuonna 510. Taton poika Ildchis soti Wachoa vastaan, mutta joutui pakenemaan gepidien luo.
Wacho solmi hyvät suhteet frankkeihin ja naitti tyttärensä Wisigardan Teodebert I:n ja Waltraden Teodebaldin kanssa. Wachon poika hänen kolmannesta avioliitostaan, Walthari, seurasi häntä valtaistuimella.
Dan Glickman
Daniel Robert "Dan" Glickman (s. 24. marraskuuta 1944 Wichita, Kansas) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Glickman opiskeli Michiganin yliopistossa, jossa hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon historiassa vuonna 1966, ja George Washingtonin yliopistossa, jossa hän suoritti Juris Doctor -tutkinnon vuonna 1969. Saatuaan opintonsa päätökseen hän oli osakkaana lakitoimistossa Sargent, Klenda and Glickman ja toimi vuosina 1973–1976 Wichitan kaupungin koululautakunnan jäsenenä.
Glickman valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi vuonna 1976 Kansasin osavaltion 4. vaalipiiristä. Hän voitti syksyn 1976 vaaleissa republikaani Garner E. Shriverin, joka oli toiminut edustajainhuoneessa vuodesta 1961. Glickman oli edustajainhuoneen jäsen vuosina 1977–1995, eli hänet valittiin yhdeksälle kaksivuotiskaudelle. Viimeisellä edustajakaudellaan hän toimi tiedusteluvaliokunnan puheenjohtajana. Vuoden 1994 vaaleissa hän putosi edustajainhuoneesta hävittyään Todd Tiahrtille prosentein 47–53.
30. marraskuuta 1995 – 19. tammikuuta 2001 Glickman toimi maatalousministerinä Bill Clintonin hallituksessa. Hänen edeltäjänsä Mike Espy oli eronnut tehtävästä vuoden 1994 lopussa kohun jälkeen. Elokuusta 2002 elokuuhun 2004 Glickman oli Harvardin yliopiston John F. Kennedy School of Governmentin yhteydessä toimivan Harvard Institute of Politicsin johtaja ja syksystä 2004 kevääseen 2010 hän toimi Yhdysvaltain elokuvateollisuuden etujärjestön MPAA:n puheenjohtajana ja toimitusjohtajana. Tämän jälkeen hän toimi lyhyen aikaa, huhtikuusta kesäkuuhun 2010, Refugees International -järjestön puheenjohtajana.
Glickman on juutalainen. Hän on ollut vuodesta 1966 naimisissa Rhoda Glickmanin (o.s. Yura) kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi lasta, vuonna 1969 syntynyt poika ja 1972 syntynyt tytär.
Vladimir Prikhodko
Vladimir Prikhodko (1. maaliskuuta 1944 Pariisi, Ranska – 27. marraskuuta 2011 Concarneau, Ranska) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Prikhodko edusti maataan kaksissa arvokilpailuissa mutta ei selviytynyt kummallakaan kerralla loppukilpailuun. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän heitti karsinnassa tuloksen 63,48 m ja Münchenin 1972 olympialaisissa tuloksen 61,78 m.
Prikhodko voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuosina 1971–1973. Hän paransi kahdesti Ranskan ennätystä: 22. toukokuuta 1972 hän ylitti ensimmäisenä ranskalaisena moukarinheittäjänä 70 metrin rajan tuloksellaan 70,54 m ja saman vuoden heinäkuussa hän paransi ennätykseksi 71,60 m. Hän menetti ennätyksen Jacques Accambraylle syyskuussa 1973.
Ville Tuppurainen
Ville Samu Taneli Tuppurainen (s. 18. kesäkuuta 1988) on suomalainen Laukaasta kotoisin oleva uransa lopettanut yhdistetyn urheilija, joka edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa. Tuppuraista valmensivat Petter Kukkonen ja Pekka Tuppurainen.
Kaudella 2007–2008 Tuppurainen kuului yhdistetyn A-maajoukkueen haastajaryhmään. Hän kilpaili B-maailmancupissa, jossa oli parhaimmillaan yhdeksäs maaliskuussa 2008 käydyssä sprintissä Italian Pragelatossa. Kaudeksi 2008–2009 hän nousi ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen. Paras sijoitus maailmancupissa hänellä on tällä hetkellä 39. sija Ranskan Chaux-Neuvessa käydyssä gundersen-yhdistetystä helmikuussa 2009. Liberecin MM-kisoihin hänet valittiin joukkueen varamieheksi.
Zakopanen nuorten MM-kilpailuissa helmikuussa 2008 Tuppurainen oli gundersen-yhdistetyssä 11. Ensimmäisen mitalin aikuisten SM-kilpailissa Tuppurainen voitti vuonna 2008, kun hän sai hopeaa SM-kisojen parisprintissä Rovaniemellä yhdessä Antti Kuisman kanssa.
André Osterberger
André Osterberger (26. lokakuuta 1920 Laignes, Côte-d'Or, Ranska – 2009) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Osterberger edusti maataan kaksissa arvokilpailuissa, mutta ei selviytynyt kummallakaan kerralla loppukilpailuun. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän heitti karsinnassa tuloksen 46,45 m ja Helsingin 1952 olympialaisissa tuloksen 47,87 m.
Osterberger voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuonna 1952. Hän paransi kahdesti Ranskan ennätystä: lokakuussa 1950 hän vei ennätyksen Pierre Legrainilta tuloksellaan 51,66 m, menetti ennätyksen tälle syyskuussa 1951, mutta otti toukokuussa 1952 vielä kerran ennätyksen nimiinsä tuloksella 52,95 m. Vasta toukokuussa 1954 Legrain heitti jälleen pidemmälle.
Vapaaehtoisen maanpuolustustyön ansiomitali
Vapaaehtoisen maanpuolustustyön ansiomitali on 20. syyskuuta 2000 perustettu kunniamerkki maanpuolustuksen hyväksi tehdystä työstä. Mitali voidaan myöntää henkilölle, joka aktiivisesti ja tuloksekkaasti on vähintään viiden vuoden ajan ottanut osaa vapaaehtoiseen maanpuolustustyöhön.
Erityisen pitkäaikaisesta ja tuloksekkaasta työstä maanpuolustuksen hyväksi toimineelle henkilölle mitali voidaan myöntää hopeisena. Mitalissa on kuvattuna Suomen leijona, jota kiertää teksti: vapaaehtoisesti isänmaan hyväksi. Vapaaehtoisen maanpuolustustyön ansiomitalista käytettävä lyhenne on VmpAm ja hopeisen ansiomitalin lyhenne on VmpAm hop.
Alue (täsmennyssivu)
Alue voi viitata seuraaviin:
Joseph Wirtz
Joseph Wirtz (5. tammikuuta 1912 Teterchen, Moselle, Ranska – 12. syyskuuta 1991 Boulay-Moselle, Moselle, Ranska) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli moukarinheitto.
Wirtz edusti maataan kaksien arvokilpailujen moukarinheitossa. Berliinin 1936 olympialaisissa hän sijoittui 16:nneksi tuloksella 45,69 m ja Pariisin EM-kilpailuissa 1938 viidenneksi tuloksella 48,75 m.
Wirtz voitti moukarinheitossa Ranskan mestaruuden vuonna 1937–1939. Hän paransi kolmasti Ranskan ennätystä: vuonna 1936 hän heitti tulokset 46,78 ja 50,48 m sekä heinäkuussa 1939 tuloksen 51,06 m. Ennätys pysyi hänen nimissään yli kymmenen vuotta kunnes Pierre Legrain rikkoi sen elokuussa 1949.
Clément Duhour
Clément Duhour (11. joulukuuta 1911 Anglet, Pyrénées-Atlantiques, Ranska – 5. tammikuuta 1983 Neuilly-sur-Seine, Hauts-de-Seine, Ranska) oli ranskalainen yleisurheilija sekä elokuvatuottaja ja -näyttelijä.
Duhour edusti maataan kaksissa yleisurheilun arvokilpailuissa. Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän sijoittui kuulantyönnössä 11:nneksi tuloksella 13,96 m ja kiekonheitossa 16:nneksi tuloksella 40,22 m. Torinon EM-kilpailuissa 1934 hän sijoittui kuulantyönnössä yhdeksänneksi tuloksella 14,07 m.
Duhour voitti kuulantyönnössä Ranskan mestaruuden vuonna 1933. Samana vuonna hän työnsi Ranskan ennätyksen 15,28 m.
Simo Salminen (täsmennyssivu)
Simo Salminen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Tiedän, etten tiedä mitään
”Tiedän, etten tiedä mitään” (; ) on tunnettu lentävä lause, joka on pantu antiikin kreikkalaisen filosofin Sokrateen nimiin. Lause on todellisuudessa vääristävä yksinkertaistus alkuperäisestä, ja oikeampi ilmaisu olisi ”tiedän vain sen, etten tiedä”.
Lausuma tunnetaan ennen kaikkea Sokrateen esittämänä Platonin teoksessa "Sokrateen puolustuspuhe", josta se on lyhennetty:
Sokrates käsittelee samaa aihetta myös Platonin dialogissa "Menon". Dialogissa Sokrates pyrkii muuttamaan Menonin mielipiteen. Tällä oli aiemmin ollut varma mielipide siitä, mitä hyve on, mutta Sokrates oli osoittanut sen vääräksi:
Yleisin, paradoksin sisältävä kreikankielisen ilmaisun "oída ouk eidós" käännös ”tiedän, etten tiedä mitään” ei itse asiassa tavoita lausuman varsinaista ydintä. Kirjaimellisesti kreikankielinen ilmaisu tarkoittaa ”tiedän ei-tietävänä” tai ”tiedän, että en tiedä”. Näin alkuperäisessä lauseessa ei väitetä, ettei sanoja tietäisi "mitään". Sen sijaan siinä analysoidaan sitä, mitä tietäminen tarkoittaa. Lisäksi annetaan ymmärtää, ettei mitään voida tietää ehdottomalla varmuudella.
Sokrateen lausumasta ei kuitenkaan voida johtaa sitä, ettei hänellä olisi ollut mitään mielipiteitä: hänellä oli selvästi etiikkaa koskevia mielipiteitä, kuten että on parempi tulla kohdelluksi epäoikeudenmukaisesti kuin tehdä itse väärää, että hyveet ovat kaikki eräänlaista tietoa eikä niitä voida erottaa toisistaan, ettei hyvää ihmistä voida vahingoittaa, että kuolema ei ole mitään pahaa, ja niin edelleen.
Sokrateen lausumassa on kysymys koko filosofian alusta. Sokrateelle kaikki viisaus alkaa ihmettelystä ja kysymisestä. Tällöin on aloitettava siitä, että myöntää oman tietämättömyytensä.
Édouard Duhour
Édouard Duhour (1. maaliskuuta 1905 Anglet, Pyrénées-Atlantiques, Ranska – marraskuussa 1969) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kuulantyöntö.
Duhour edusti maataan Amsterdamin 1928 olympialaisissa, joissa hän karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta tuloksella 13,72 m. Hän voitti kuulantyönnössä Ranskan mestaruuden vuosina 1927–1928, 1931–1932, 1934–1935 ja 1941. Hän paransi Ranskan ennätystä viidesti vuosina 1927–1934. Hänen paras tuloksensa 15,59 m säilyi Ranskan ennätyksenä yli 20 vuotta, kunnes Raymond Thomas ylitti sen heinäkuussa 1954.
Crayon Physics Deluxe
Crayon Physics Deluxe on Petri Purhon kehittämä fysiikkaan pohjautuva pulmapeli, joka julkaistiin 7. tammikuuta 2009. Pelin varhainen versio voitti pääpalkinnon Independent Games Festival -tapahtumassa.
Kokoversion mukana pelissä on kenttäeditori, jolla tehtyjä kenttiä voidaan jakaa ja imuroida verkkopalvelun välityksellä.
Jean-Pierre Lassau
Jean-Pierre Lassau (s. 23. syyskuuta 1934 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kuulantyöntö.
Lassau paransi kuulantyönnössä Ranskan ennätystä kahdesti. Hän saavutti ensimmäisenä ranskalaistyöntäjänä 16 metrin rajan 16. lokakuuta 1955 tuloksellaan 16,00 m. Kesäkuussa 1956 Raymond Thomas otti Ranskan ennätyksen takaisin nimiinsä mutta lokakuussa 1957 Lassau työnsi uuden ennätyksen 16,55 m. Tämän ennätyksen rikkoi Pierre Colnard vasta toukokuussa 1961.
Laulutyrannit
Laulutyrannit ("Laniocera") on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aikaisemmin suku luettiin kuuluvaksi kotingoihin. Laulutyranneihin kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
André Godard
André Godard (s. 27. helmikuuta 1939 Châtillon-en-Dunois, Eure-et-Loir, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli kuulantyöntö.
Godard kilpaili Belgradin EM-kilpailuissa 1962 mutta ei selviytynyt kuulantyönnön karsinnasta jatkoon tuloksellaan 15,71 m. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1964. Hän työnsi 17. syyskuuta 1961 ensimmäisenä ranskalaisena kuulaa tasan 17 metriä. Hän menetti Ranskan ennätyksen 34 päivää myöhemmin Pierre Colnardille.
Alain Drufin
Alain Drufin (s. 11. heinäkuuta 1942 La-Chapelle-Saint-Mesmin, Loiret, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat kuulantyöntö ja kiekonheitto.
Drufin kilpaili Budapestin EM-kilpailuissa 1966 mutta karsiutui sekä kuulantyönnössä tuloksella 16,91 m että kiekonheitossa tuloksella 49,84 m. Hän voitti Ranskan mestaruuden kiekonheitossa vuonna 1966. Saman vuoden heinäkuussa hän teki kuulantyönnössä Ranskan ennätyksen 18,06 m. Hän piti ennätystä hallussaan vain 34 vuorokautta kunnes Pierre Colnard otti sen takaisin nimiinsä.
Jääkide
Jääkide on veden yleisimmän kiinteän olomuodon eli jään muodostama kide. Veden molekyylirakenteessa on jokaista happiatomia kohti kaksi vetyatomia. Niiden välisistä sidoksista johtuen jääkiteissä toistuu kuusikulmainen kiderakenne, jossa toistuvat 120 asteen kulmat.
Jääkiteet kasvavat hitaasti vesihöyryn härmistyessä tai nestemäisen veden jäätyessä. Tietyt kasvusuunnat, "fasetit", kasvavat hitaammin kuin toiset, mikä johtaa kuusikulmaisen pilarin viipaleita muistuttavien muotojen syntymiseen. Sen mukaan kasvavatko päätyfasetit vai prismafasetit nopeammin, syntyy joko levymäisiä tai neulasmaisia perusmuotoja. Kasvusuunta määräytyy lämpötilan mukaan. Kylmemmässä kuin -22 ℃ kiteet kasvavat pituussuuntaan, siitä -10 ℃ asteeseen levysuunta kasvaa voimakkaammin, siitä -4 ℃ asteeseen pylvässuunta voittaa jälleen ja sitä lämpimämmässä on taas levyjen vuoro. Tämä vaihtelu yhdessä ilmankosteuden erojen kanssa selittää eri muotoiset lumihiutaleet.
Kun kostea, vesihöyryä sisältävä ilma jäähtyy riittävästi, vesihöyrystä alkaa härmistyä jääkiteitä. Kiteiden muodostuminen ei ala spontaanisti missä tahansa, vaan yleensä jonkun sopivan muotoisen hiukkasen eli "jäätymisytimen" pinnalle. Erilaiset rakenteet kuten lasit ja heinänkorret toimivat oivallisina jäätymisytiminä silloin kun ne jäähtyvät ulossäteilyn takia yleensä kylmemmiksi kuin ympäröivä ilma. Tällöin syntyy jääkiteiden muodostamaa kuuraa.
Jääkiteitä voi tutkia lasilevyjen ja mikroskoopin avulla, mutta kaikki tutkimusvälineet täytyy jäähdyttää huolellisesti.
Our Miss Brooks
Our Miss Brooks oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota esitettiin CBS:n radioverkossa 19. heinäkuuta 1948 – 7. heinäkuuta 1957 välisenä aikana. Siitä tehtyä televisiosarjaa CBS esitti 1952–1956. Sen pohjalta tehtiin myös Warner Brothersin tuottama 1956 ensi-iltansa saanut elokuva.
Radiosarjan tapahtumat sijoittuivat Madison High Schooliin, ja sarjan päähenkilönä oli koulun englannin kielen opettaja Connie Brooks, jota esitti Eve Arden. Koulun rehtoria Osgood Conklinia esitti Gale Gordon, ja Connie Brooksin ihastuksen kohdetta biologian opettaja Mr. Boyntonia Jeff Chandler. Sarjan vakioesiintyjiin kuului myös koulun oppilasta Walter Dentonia esittänyt Richard Crenna, ja tämän tyttöystävää ja koulun rehtorin tytärtä esittänyt Gloria McMillan. Sarjan käsikirjoitti ja ohjasi Al Lewis.
Useimmat sarjan radioversion esiintyjistä olivat mukana myös sarjan televisioversiossa. Merkittävin näyttelijävaihdos oli Mr. Boyntonia esittäneen Chandlerin korvaaminen Robert Rockwellillä, Chandlerin halutessa keskittyä elokuvauraansa. Myös tuolloin jo liki 30-vuotias Richard Crenna oli vastahakoinen jatkamaan roolissaan 17-vuotiaana opiskelijapoikana, mutta Arden sai hänet ylipuhuttua. Televisiosarja oli menestys, ja Eve Arden sai roolistaan Emmy-palkinnon.
Vuoden 1956 elokuvan pääosien roolitus oli sama kuin sarjan televisioversiossakin. Elokuvan ohjasi Al Lewis.
Optoelektroniikka
Optoelektroniikka tarkoittaa laajasti ottaen sähkövirran muuttamista valoksi tai toisinpäin.Näytöt:
Röyhelökotingat
Röyhelökotingat ("Cephalopterus") on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Röyhelökotingoihin kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia.
Secondhand Serenade
Secondhand Serenade on yhdysvaltalaisen laulaja-kitaristi John Veselyn unplugged-projekti. Sen kappaleita ovat muun muassa "Your Call" ja "Maybe".
Charlus Bertimon
Charlus (Michel) Bertimon (s. 1. tammikuuta 1957 Pointe-Noire, Basse-Terre, Guadeloupe) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Bertimon edusti maataan kaksien arvokilpailujen keihäänheitossa mutta ei selviytynyt kummallakaan kerralla loppukilpailuun Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hänen karsintatuloksensa oli 75,82 m ja Soulin 1988 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 70,84 m.
Bertimon voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1986. Hän paransi neljästi Ranskan keihäänheittoennätystä: Syyskuussa 1983 hän teki vanhan mallisella keihäällä tuloksen 86,00 m ja paransi toukokuussa 1985 ennätyksen tulokseen 88,20 m sekä kuusi viikkoa myöhemmin tulokseen 88,52 m. Keihäsmallin vaihduttua vuonna 1986 hän sai nimiinsä uuden mallin Ranskan ennätyksen 80,76 m, jonka rikkoi Pascal Lefèvre pari vuotta myöhemmin.
Give the People What They Want
Give the People What They Want on The Kinksin studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa elokuussa 1981, mutta Isossa-Britanniassa vasta tammikuussa 1982.
Se jatkaa edellisen studioalbumin punk/new wave -vaikutteista linjaa. Kappale ”Destroyer” kierrättää yhtyeen vuoden 1964 hitin ”All Day and All of the Night” riffiä.A-puoli
B-puoli
Espoon Kiekkoseura
Espoon Kiekkoseura (lyh. EKS) on vuonna 1988 perustettu espoolainen jääkiekko- ja ringetteseura. Ringetessä seuran edustusjoukkue pelaa SM-sarjassa, jossa se on voittanut yhden SM-hopean ja kolme SM-pronssia. Espoon Kiekkoseura on tunnettu hyvästä kasvatustyöstään.
Espoon Kiekkoseura on yksi Suomen suurimmista ringetteseuroista, ja naisten joukkue pelaa SM-sarjassa.
Lähde
Lysaker
Lysaker on liikekeskus, liikenteen solmukohta ja asuinalue Bærumin kunnassa Akershusin läänissä ja Oslon rajalla Norjassa. Kunnan raja seuraa Lysakerelva-jokea joka laskee Oslonvuonoon. Alue rajoittuu Bærumissa Stabekkin, Fornebun ja Jarin alueisiin ja joen toisella puolella Oslossa Sollerud/Lilleakeriin. Lysaker on osa Oslon taajama-aluetta. Alueen nimi tarkoittaa valoisia niittyjä.
Lysakerista tuli liikenteen solmukohta jo vuonna 1624, jolloin Kongsberg Sølvverk perustettiin alueelle ja joen yli rakennettiin silta silloiseen Kristianiaan. Rautatien rakentaminen vuonna 1872 lisäsi alueen merkitystä liikenteelle entisestään ja Lysakerin asemalle pysähtyvät Oslon alueen paikallisjunien lisäksi myös Gardermoenin lentoasemalle nopean yhteyden tarjoava Flytoget sekä eteläisen Norjan kaukojunat. Alue on myös bussiliikenteen keskus ja Lysakerista menee matkustajalautta Nesoddeniin. Nykyisin alueen läpi kulkeva E-18-tie on Norjan vilkkain valtatieosio, jonka kautta vuorokaudessa ajaa 170 000 autoa. Alueella on useiden kansainvälisten suuryritysten toimitiloja.
Jean-Paul Lakafia
Jean-Paul Lakafia (s. 29. kesäkuuta 1961 Nouméa, Uusi-Kaledonia) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Lakafia edusti maataan kaksien arvokilpailujen keihäänheitossa. Los Angelesin 1984 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 80,52 m ja selviytyi loppukilpailuun, jossa hän sijoittui 12:nneksi vaatimattomalla tuloksella 70,86 m. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän karsiutui tuloksella 75,24 m.
Lakafia voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1983 ja 1984. Hän paransi kahdesti Ranskan ennätystä: joulukuussa 1980 hän heitti Uudessa-Seelannissa tuloksen 83,56 m ja paransi syyskuussa 1983 Samoalla ennätyksen tulokseen 84,74 m. Vain 12 päivää myöhemmin Charlus Bertimon vei ennätyksen häneltä.
Stéphane Laporte
Stéphane Laporte (s. 17. heinäkuuta 1966 Lyon, Rhône, Ranska) on entinen ranskalainen keihäänheittäjä.
Laporte kilpaili Soulin 1988 olympialaisten keihäänheitossa mutta jäi karsintaan tuloksella 69,40 m. Saman vuoden kesäkuussa hän oli sivunnut Charlus Bertimonin nimissä ollutta Ranskan ennätystä 80,76 m mutta jo heinäkuussa ennätyksen oli ottanut haltuunsa Pascal Lefèvre.
Laporte on pituudeltaan 192-senttinen ja painoi kilpailuvuosinaan 95 kiloa.
Roger Frinot
Roger Frinot (9. huhtikuuta 1915 Vierzon, Cher, Ranska – 14. kesäkuuta 2014) oli ranskalainen keihäänheittäjä.
Frinot sijoittui Pariisin EM-kilpailuissa 1938 keihäänheitossa yhdeksänneksi tuloksella 58,40 m. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuosina 1937 ja 1938. Hän heitti kesäkuussa 1939 Ranskan ennätyksen 62,08 m, jonka rikkoi Raymond Tissot seitsemän vuotta myöhemmin.
Autódromo Internacional do Algarve
Autódromo Internacional do Algarve on Portugalissa sijaitseva moottoriurheiluun suunniteltu rata, joka valmistui lokakuussa 2008. Rata sijaitsee Algarven länsiosassa, noin 13 kilometriä Portimãon kaupungista luoteeseen ja noin 4,5 kilometriä Algarven A22-moottoritieltä pohjoiseen.
Radan rakentaja on portugalilainen Parkalgar-niminen yhtiö, jonka toimitusjohtaja on Paulo Pinheiro. Rakennusprojektin budjetti oli 200 miljoonaa euroa ja sisältää itse radan lisäksi myöhemmin kesällä 2009 valmistuvat karting-radan, teknologiapuiston, 200 huoneen Radisson-hotellin, urheilukompleksin sekä 160 huoneistohotellihuonetta. Alueen kokonaispinta-ala on 300 hehtaaria.
Portimãon kaupunki on myöntänyt Parkalgar-yhtiölle 10 vuoden verohelpotukset ja matalan vuokran maa-alueelle. Algarven A22-moottoritieltä on tehty oma liittymä ja uusi tie moottoriradalle. Parhaiten rata-alueelle pääsee autolla. Lähin kansainvälinen lentokenttä on Faron kaupungissa, josta on 75 km ajomatka rata-alueelle.
Penisio Lutui
Pénisio Lutui (s. 16. lokakuuta 1951 Wallis, Wallis- ja Futunasaaret) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.
Lutui voitti Ranskan mestaruuden keihäänheitossa vuosina 1977, 1978, 1979 ja 1981. Heinäkuussa 1979 hän ylitti Michel Macquetin 18 vuotta vanhan Ranskan ennätyksen tuloksellaan 83,46 m. Hän piti ennätystä hallussaan joulukuuhun 1980, jolloin Jean-Paul Lakafia heitti kymmenen senttimetriä pidemmälle. Kansainvälisiin arvokilpailuihin Lutui ei kertaakaan osallistunut.
Hovden (Bykle)
Hovden on taajama ja hiihtokeskus Byklen kunnassa Itä-Agderin läänissä Norjassa. Se on etelä-Norjan tärkeimpiä etenkin talvimatkailuun keskittyneitä kohteita, jossa sijaitsee laskettelurinteitä hiihtohisseineen, hiihtolatuja, kylpylä, sekä muita ulkoiluaktiviteetteja. Hovden sijaitsee noin 270 km Oslosta länteen, 209 km Kristiansandista pohjoiseen ja 255 km Bergenistä kaakkoon. Noin puolet Byklen kunnan 920 asukkaasta asuu Hovdenissa. Alue on noin 800-1500 metriä merenpinnan yläpuolella.
Inkeri Ketola
Inkeri Ketola (oik. "Helena Inkeri Ketola", o.s. Malm; 11. toukokuuta 1933 Helsinki – 5. tammikuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen iskelmälaulaja. Hän levytti iskelmiä vuosina 1959–1962 pääasiassa suomen kielellä, mutta joitakin kappaleita myös ruotsiksi.
Ketolan puoliso oli Yrjö Herman, lapset Jerry Herman (s. 1951) ja Irmeli Tellervo (s. 1953).
Inkeri Ketola oli jo lapsuudessaan musikaalisesti lahjakas. Hän soitti nuoresta tytöstä alkaen harmonikkaa ja oppi helpohkosti korvakuulolta soittamaan kappaleita pianolla vaikkei saanut kumpaankaan soittimeen varsinaista koulutusta. Hänen musiikinopettajansa Kallion Yhteiskoulussa suosittelikin hänelle musiikkiopintoja, mitkä sitten toteutuivatkin iskelmälaulu-uran yhteydessä.
Inkeri Ketola oli ollut sotalapsena Ruotsissa, kuten myös hänen ystävänsä Laila Kinnunenkin ja piti kovasti ruotsinkielisistä lauluista. Äidinkieleltään Ketola olikin ruotsinkielinen.
1960-luvun alkupuoliskolla ei pelkästään iskelmämusiikkia tekemällä päässyt juuri kukaan toimeentuloon. Inkeri Ketola toimi päätoimisesti myyjättärenä ja hänellä oli jonkin aikaa myös oma lastenvaatekauppa Vuorimiehenkadulla Helsingissä.
Inkeri Ketola joutui jättämään laulu-uransa kesken 60-luvun alkupuolella epilepsian johdosta. Hän oli kärsinyt nuoruudesta alkaen lievistä poissaolokohtauksista ja niiden lisääntyessä hän ei enää voinut jatkaa esiintymisiä. Lopetettuaan iskelmälaulajan uransa hän jatkoi myyjättärenä vielä noin kymmenen vuotta muun muassa kultasepänliikkeessä, mutta siirtyi sitten sairauseläkkeelle.
Iskelmälaulun opettajana hänelle toimi aluksi Ingmar Englund, jonka orkesterin solistina hän alkoi esiintyä ja tehdä ensimmäiset levynsä 1959. Myös Tapio Yrjä toimi pitkään hänen laulunopettajanaan ja Inkeri keikkaili hänen orkesterinsa solistina ympäri Suomea.
Seuraava ja pitkäaikaisin laulunopettaja oli Eero Wäre, joka on ehkä tunnetuin 60-luvun iskelmälaulajien kouluttaja. Eero Wäreen orkesterin laulusolistina Inkeri Ketola toimi pitkään.
Ossi Malisen orkesterin solistina Inkeri Ketola teki suurimman osan levytyksistään. Myös Nacke Johanssonin orkesterin kanssa hän teki pari levyä. Viimeisimmäksi orkesteriksi, jonka solistina Inkeri Ketola toimi jäi Asser Fagerströmin orkesteri.
Janne Hynynen
Janne Hynynen on lappeenrantalainen muusikko. Hän soittaa rumpuja yhtyeissä Monsteriser, Pronssinen Pokaali, Susivainaa ja Eläköön Elämä!. Hän oli myös Mokoman ensimmäinen rumpali.
Vuodesta 2013 alkaen Hynynen on pyörittänyt Levykauppa Äxän myymälää Lappeenrannassa.
Hynynen on laulanut taustalauluja useilla Kotiteollisuuden albumeilla. Hänen veljensä Jouni Hynynen on yhtyeen laulaja-kitaristi.