Potter Stewart
Potter Stewart (23. tammikuuta 1915 Jackson, Michigan – 7. joulukuuta 1985 Hanover, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko ja korkeimman oikeuden tuomari vuosina 1958–1981. Presidentti Dwight D. Eisenhowerin nimittämä Stewart ei edustanut selkeästi tuomioistuimen konservatiivista eikä liberaalia puolta, ja hän antoi monissa merkittävissä tapauksissa ratkaisevan äänen.
Potter Stewart syntyi Michiganin osavaltion Jacksonissa, kun hänen vanhempansa olivat siellä lomailemassa. Perheen kotikaupunki oli Ohion Cincinnati. Stewartin isä James Garfield Stewart oli Cincinnatin pormestari ja Ohion korkeimman oikeuden tuomari. Potter Stewart opiskeli lakia Yalen yliopistossa, josta valmistuttuaan vuonna 1941 hän muutti Wall Streetille töihin. Toisessa maailmansodassa hän palveli laivastossa, ja sodan jälkeen hän palasi hetkeksi New Yorkiin ja muutti sitten takaisin kotikaupunkiinsa Cincinnatiin, jossa hän työskenteli isossa lakitoimistossa. Vuonna 1943 hän meni naimisiin Mary Ann Bertlesin kanssa. He saivat yhden tytön ja kaksi poikaa.
Stewart valittiin ensin kahdelle kaudelle Cincinnatin kaupunginvaltuustoon ja sitten varapormestariksi. Poliittisen uransa ohella hän toimi edelleen lakimiehenä. Presidentti Dwight D. Eisenhower nimitti hänet kuudennen tuomiopiirin tuomariksi Yhdysvaltain vetoomustuomioistuimeen vuonna 1954 ja vuoden 1958 lokakuussa korkeimpaan oikeuteen. Stewartista tuli eläkkeelle jääneen Harold H. Burtonin seuraaja. Joidenkin eteläisten osavaltioiden demokraattisenaattorit vastustivat Stewartin nimitystä johtuen tämän myönteisestä suhtautumisesta mustaihoisten olojen parantamiseen. Vastustajat viivyttivät nimitysäänestystä neljä kuukautta, ja lopulta senaatti hyväksyi nimityksen 5. toukokuuta 1959 äänin 70–17.
Stewart istui korkeimmassa oikeudessa noin kaksikymmentä vuotta, joista ensimmäisen puoliskon tuomioistuinta johti puhjeenjohtaja Earl Warren ja jälkimmäisen Warren Burger. Earl Warrenin johtamassa kokoonpanossa Stewart äänesti jonkin verran konservatiivisesti, mutta kun tuomioistuimen kokoonpano muuttui konservatiivisemmaksi, tuli Stewartista usein ratkaiseva ääni konservatiivisten ja liberaalien jäsenten välissä.
Yksi Stewartin tunnetuimmista lausunnoista oli tapauksessa "Jacobellis v. Ohio", jossa korkein oikeus kumosi elokuvaa "Yö kuuluu rakkaudelle" esittäneen elokuvateatterinjohtajan saaman tuomion säädyttömän materiaalin esittämisestä. Tuomioistuimen mukaan elokuva ei ollut säädytön, joten sen esittämistä suojasi perustuslain suoma sananvapaus. Stewart kirjoitti lausunnossaan, että laki rajoittaa vain hardcore-pornon esittämistä, eikä hän yritä tai ei ehkä edes osaisi kuvailla minkälainen materiaali sellaista olisi, ”Mutta,” hän jatkoi, ”tunnistan sen, kun näen sen, ja elokuva, jota tämä tapaus käsittelee, ei ole sitä.” ("But I know it when I see it, and the motion picture involved in this case is not that.")
Stewart jäi eläkkeelle verrattain nuorena eli 66-vuotiaana vuoden 1981 heinäkuussa. Hän sanoi haluavansa viettää aikaa lastenlastensa kanssa. Hänen seuraajakseen nimitettiin oikeuden ensimmäinen naistuomari, Sandra Day O’Connor. Stewart kuoli aivohalvaukseen 7. joulukuuta 1985.