hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Xie Jun
Xie Jun (s. 30. lokakuuta 1970 Peking, Kiinan kansantasavalta) on kiinalainen shakin suurmestari ja naisten maailmanmestari vuosilta 1991-1996 ja 1999-2001.
Xie aloitti Kiinalaisen shakin pelaamisen jo kuusivuotiaana, ja siirryttyään länsimaisen shakin pariin, oli siinä 10-vuotiaana Pekingin ja 1984 Kiinan tyttöjen mestari. Nuorten maailmanmestaruusturnauksessa 1988 hän jakoi toista sijaa. Kaksikymmenvuotiaana Xie nousi maailmanmestari Maia Tšiburdanidzen haastajaksi ja 1991 pelatussa ottelussa voitti 13 vuotta naisten shakkia hallinneen georgialaisen +4 =9 -2.
Vuonna 1996 hän menetti mestaruuden unkarilaiselle Zsuzsa Polgarille. Xie nousi uudestaan haastajaksi, mutta Polgar-ottelun neuvotteluista kehkeytyi pitkällinen kädenvääntö, koskien ottelun palkintosummaa, Polgarin raskautta ja pelipaikkaa. FIDE syytti Polgarin toimintaa tarkoitushakuiseksi ja esitti tämän petaavan paikkaa mestaruusottelussa nuoremmalle sisarelleen Juditille. Lopulta FIDE diskvalifioi Polgarin ja antoi Venäjän Alisa Galliamovalle paikan mestaruusottelussa. Xie voitti 1999 puoliksi 
Venäjällä ja puoliksi Kiinassa pelatun ottelun pistein 8,5-6,5. Tämä ja muut Xien saavutukset urallaan ovat vaikuttaneet paljon länsimaisen shakin suosion kasvuun Kiinassa ja koko Aasiassa.
Naisten maailmanmestari Xie kohtasi 2000 lyhyessä ottelussa vuosien 1975-85 maailmanmestarin Anatoli Karpovin. Neljä normaalia ja kaksi nopeampaa peliä käsittänyt ottelu päättyi Karpovin voittoon 4-2 (+1 =3 -0 ja +1 =1 -0).
Viimein, Xien puolustettua menestyksekkäästi mestaruutta MM-turnauksessa 2000, maannainen Zhu Chen voitti arvon itselleen 2001. Syyskuun 2009 listalla hyvin vähän menneinä vuosina pelanneen Xien Elo-luku oli 2574, joka olisi sijoittanut hänet neljänneksi aktiivisten naispelaajien listalla. Se on myös hänen korkein lukunsa 2000-luvulla.
Punahilkka (elokuva)
Punahilkka on Timo Bergholmin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1968. Käsikirjoittajina olivat ohjaaja ja hänen silloinen vaimonsa Eija-Elina Bergholm. Timo Bergholm sai elokuvasta ohjaus-Jussi-palkinnon. Elokuva jäi hänen ainoaksi elokuvateatteriohjauksekseen.
Elokuva kertoo koulukodista pois pääsevästä Anjasta. Hän joutuu koulukodin ulkopuolella ottamaan ensimmäisen kerran vastuun omasta elämästään.
Pepe Willberg ja Blues Section esittivät Otto Donnerin elokuvaa varten säveltämän ja Aulikki Oksasen sanoittaman kappaleen ”Kuka kertoisi minulle”.
Aikalaisarvioissa elokuvaa luonnehdittiin "hämmästyttävän kypsäksi" ohjaustyöksi, joskin varauksiakin esitettiin. Esimerkiksi Paula Talaskivi huomauttaa kerronnan ohuudesta Myöhemmin 1980- ja 1990-luvulla televisioesitysten yhteydessä elokuvaa sanotaan säyseäksi ja ohueksi: siitä puuttuu aiheen vaatima revittely. Sitä verrataan Bergholmin televisiotöihin, joiden ote on arvostelijan mukaan rohkea ja tukeva.
Bridget Sloan
Bridget Sloan (s. 23. kesäkuuta 1992 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija. Hän aloitti lajin harrastamisen vuonna 1996. Hän asuu Pittsborossa Indianassa ja häntä valmentaa Marvin Sharp.
Sloan oli varaedustajana Yhdysvaltojen joukkueessa, joka voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Stuttgartissa 2007. Seuraavana vuonna hän kuului joukkuehopeaa saaneeseen Yhdysvaltojen joukkueeseen Pekingin olympialaisissa. Lontoon MM-kilpailussa 2009 hän voitti kultaa moniottelussa ja sijoittui eritasonojapuilla kuudenneksi. Hän voitti samana vuonna myös Yhdysvaltojen mestaruuden moniottelussa, eritasonojapuilla ja permannolla. Vuonna 2010 Sloan voitti Yhdysvaltain joukkueen jäsenenä joukkuekilpailun MM-hopeaa.
Merja Mäntyniemi
Merja Mäntyniemi (vuoteen 2010 Vanhanen, s. 1961 Vihti) on Suomen aiemman pääministerin Matti Vanhasen entinen puoliso. He olivat naimisissa vuodesta 1985 vuoteen 2006 ja heillä on kaksi yhteistä lasta: Annastiina (s. 1991) ja Juhana (s. 1994).
Mäntyniemi valittiin vuonna 2012 Rovaniemen kaupunginvaltuustoon keskustan listalta. Aiemmin hän oli toiminut kaksi kautta Nurmijärven kunnanvaltuutettuna. Hän oli ehdolla myös vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ja vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa tulematta valituksi.
Mäntyniemi on työskennellyt lentoemäntänä ja purserina. Hän avioitui uudelleen 2010.
Kayla Williams
Kayla Williams (s. 8. toukokuuta 1993) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija. Hän aloitti lajin harrastamisen vuonna 1998. Hän asuu Huntingtonissa, Länsi-Virginiassa ja häntä valmentavat Bozhidar Russev ja Hrabrina Spencer. 
Williams voitti hypyn maailmanmestaruuden Lontoossa 2009. Hän voitti samana vuonna myös Yhdysvaltojen hyppymestaruuden.
Myrsky yli Aasian (vuoden 1933 elokuva)
Myrsky yli Aasian on Frank Capran Kiinan sisällissodan pyörteisiin sijoittuva draamafilmi vuodelta 1933.
My World Dies Screaming
My World Dies Screaming (tunnetaan myös nimellä Terror in the Haunted House) on Harold Danielsin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1958. Elokuvassa Cathy O'Donnellin esittämä Sheila Tierney palaa taloon, jossa hän on lapsena nähnyt murhan. Elokuva on toinen kahdesta elokuvasta, joiden mainostettiin käyttävän niin sanottua psychorama-tekniikkaa, jolla katsojalle välitettiin alitajuisia viestejä. Toinen vastaavalla tekniikalla toteutettu elokuva on "Date with Death", jonka pääroolissa esiintyi myös Gerald Mohr.
Jelizaveta Bykova
Jelisaveta Ivanovna Bykova (; 4. marraskuuta 1913 Bogoljubovo, Neuvostoliitto − 8. maaliskuuta 1989 Moskova) oli venäläinen shakinpelaaja ja naisten maailmanmestari vuosina 1953–1956 ja 1958–1962.
Vuonna 1938 Bykova voitti naisten Moskovan mestaruuden ja toisen maailmansodan jälkeen hän voitti kolme kertaa Neuvostoliiton naisten mestaruuden (1947, 1948 ja 1950). Voitettuaan Moskovassa pelatun ehdokasturnauksen 1952, hän voitti Leningradissa 1953 pelatussa maailmanmestaruusottelussa hallitsevan mestarin Ljudmila Rudenkon tuloksella 7 voittoa, 5 häviötä ja 2 tasapeliä. Bykova menetti mestaruuden Olga Rubtsovalle 1956, mutta voitti sen takaisin kaksi vuotta myöhemmin 1958.
Hän puolusti mestaruuttaan menestyksellisesti Kira Zvorykinaa vastaan 1960 (+6 −2 =5), mutta 1962 hävisi sen 21-vuotiaalle Nona Gaprindašvilille (+0 −7 =4).
Bykova työskenteli insinöörinä isossa moskovalaisessa painotalossa ja oli myös shakkikirjailija ja -kolumnisti. 1951 hän kirjoitti kirjan venäläisistä naispelaajista.
Kusatsu-Shirane
Kusatsu-Shirane () on Honshūn saarella Japanissa sijaitseva aktiivinen kerrostulivuori. Tulivuori koostuu yhdistyneistä huipuista ja kolmesta happamasta kraatterijärvestä. Vuoren korkein kohta on 2 171 metriä merenpinnan yläpuolella. Kusatsu-Shirane on purkautunut viimeksi vuonna 1983.
Kusatsu-Shirane muodostui kolmessa purkausjaksossa, jotka alkoivat keskisellä pleistoseenikaudella. Viimeisin purkausjakso alkoi noin 14 000 vuotta sitten. Kaikki vuoren purkaukset ovat olleet tyypiltään freaattisia räjähdyspurkauksia. Purkaukset ovat syntyneet, kun kuuma sula kiviaines on joutunut kosketuksiin happamien kraatterijärvien veden kanssa. Kusatsu-Shiranella on kolme hapanta rikkipitoista kraatterijärveä: Yu-gama, Kara-gama ja Mitsu-Gama. Näistä Yu-gama on suurin. Järvet ovat happamia ja niiden päällä kelluu keltaista rikkiä. Alueella olikin aktiivista rikinkeruuta 1800- ja 1900-lukujen aikana. Kraatterijärvet ovat suosittuja turistikohteita.
Ninni
Ninni on naisen etunimi. Alun perin Ninni on todennäköisesti venäläinen muunnelma nimestä Anna, mutta sitä on arveltu myös Ingrid-nimen muunnelmaksi. Ruotsissa nimi esiintyy myös muodossa "Ninnie".
Suomsaa nimi Ninni on lokakuuhun 2018 mennessä annettu Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan 1 531 henkilölle. Ninnin nimipäivä on sekä suomen- että ruotsinkielisen kalenterin mukaan 26. lokakuuta.
Ninnin nimipäivä on suomenruotsalaisen ja vuodesta 2010 lähtien myös suomenkielisen kalenterin mukaan 26. lokakuuta.
Blood (videopeli)
Blood on Monolith Productionsin kehittämä ja GT Interactiven julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin MS-DOS:lle heinäkuussa 1997.
"Bloodia" kehitti aiemmin 3D Realms, mutta yhtiö myi pelioikeudet Monolithille, jotta 3D Realms pystyisi keskittymään "Shadow Warriorin" kehittämiseen. Pelistä on tehty jatko-osa "Blood 2: The Chosen" ja kaksi lisäosaa, jotka ovat "Plasma Pak" ja "Cryptic Passage". Blood on jaettu neljään episodiin, jossa kussakin on oma loppuvastus.
Pelin keskeisenä teemana on graafinen väkivalta, josta peli on saanut nimensä: viholliset voidaan räjäyttää palasiksi, jotka sitten satavat takaisin maahan. Irrallaan olevia päitä voi potkia kuin jalkapalloa. Viholliset huutavat niiden leimahtaessa tuleen tai haavoittuessa. Äänimaailma on olennainen osa koko peliä. Kenttäsuunnittelussa ilmenee pelin väkivaltaisuus: ympäri kenttää nähdään ruumiita, kidutuksen uhreja sekä muita räävittömiä tilanteita.
Peli sijoittuu vuoteen 1928, jolloin pelin päähenkilö, Caleb, herää kuolleista. Hänen tehtävänä on kostaa ystäviensä Gabrielin ja Ishmaelin sekä hänen rakastettunsa Ophelian kuolema, jonka laittoi täytäntöön pelin päävihollinen Tchernobog sekä hänen alaisensa. Tchernobog johtaa salaseuraa. jota kutsutaan nimellä Cabal.
Peli on jaettu neljään episodiin, joissa on joko kahdeksan tai yhdeksän kenttää. Jokaisessa episodissa on myös salakenttä, jonne pääsy vaatii tarkkaa silmää tai nopeutta. Jokaisen episodin viimeinen kenttä on pomokenttä, jossa Caleb ottaa mittaa voimakkaista pomoista.
Perinnöstä luopuminen
Perinnöstä luopuminen on tahdonilmaisu, jolla perillinen luopuu oikeudestaan perintöön. Tämä voi tapahtua joko perittävän eläessä tai perittävän kuoleman jälkeen. Perittävän eläessä tapahtuva perinnöstä luopuminen on kirjallinen, määrämuotoinen oikeustoimi, jota nimitetään negatiiviseksi perintösopimukseksi. Käytännössä se tehdään yleensä niin, että perillinen hyväksyy perittävän tekemän testamentin. Perittävän kuoleman jälkeen perinnöstä voi luopua tekemällä oikeustoimen tai laiminlyömällä perinnön vastaanottamisen. Oikeus perintöön vanhentuu kymmenen vuoden kuluttua perittävän kuolemasta (perintökaari, 40/1965, 16:1), joten laiminlyönnin on kestettävä melko kauan. Perittävän eläessä tapahtuneesta perinnöstä luopumisesta huolimatta rintaperillisellä on oikeus lakiosaansa, ellei hän ole saanut teostaan kohtuullista korvausta. Perittävän kuoltua tapahtunut luopuminen sitoo myös rintaperillistä ja hänen velkojiaan, jos luopuminen tapahtuu ennen luopujan konkurssia. Jos perillinen on ottanut perinnön vastaan, ei luopuminen ole enää mahdollista. Melko tavallinen toimi on perittävän kuoltua tapahtuva perinnöstä luopuminen lastensa hyväksi, jolloin perintö siirtyy lapsille. Tällöin perintöveroa joutuu maksamaan vain yhden kerran.
Mikaelinlinna
Mikaelinlinna (), myös Insinöörilinna (Инжене́рный за́мок, "Inženernyi zamok"), on keisari Paavali I:n kaupunkiresidenssiksi vuosina 1797–1800 rakennettu klassistinen palatsi Pietarin keskustassa Venäjällä. Fontankan ja Moikan kulmassa Kesäpuistoa vastapäätä sijaitsevan rakennuksen on suunnitellut italialaissyntyinen arkkitehti Vincenzo Brenna.
Palatsi on rakennettu Bartolomeo Rastrellin 1740-luvulla suunnitteleman keisarinna Elisabetin kesäpalatsin paikalle. Neliömäisen, kulmistaan pyöristetyn rakennuksen sisällä on kahdeksankulmainen sisäpiha. Etelään suunnattua pääjulkisivua koristavat marmoripylväät, sisäänkäyntiä reunustavat obeliskit ja koristeellinen päätykolmio. Avointa parveketta kannattavalta pohjoisjulkisivun pylväiköltä laskeutuu leveä portaikko kohti Moikaa. Länsisivun pyöristetty uloke sisältää Paavalin taivaallisena suojelijanaan pitämälle arkkienkeli Mikaelille pyhitetyn kirkon, josta palatsi on saanut alkuperäisen nimensä. Sen kupolin yllä kohoaa gotiikkaa ja Pietarin varhaista arkkitehtuuria muistuttava terävä huippu. Muodoltaan vaihtelevista, aikoinaan loisteliaasti koristetuista sisätiloista ovat kirkon lisäksi säilyneet marmorinen pääportaikko, Rafaelin galleria, valtaistuinsali ja ovaalisali. Pääjulkisivun edessä sijaitsevalle aukiolle pystytettiin vuonna 1800 Bartolomeo Carlo Rastrellin suunnittelema, 1740-luvulla valettu Pietari I:n ratsastajapatsas. Arkkitehtoniseen kokonaisuuteen kuuluvat myös Insinöörikadulta johtavaa väylää reunustavat identtiset vartiopaviljongit sekä niiden edessä sijaitsevat maneesi- ja tallirakennukset, joiden Maneesiaukiolle suunnatut julkisivut uudisti vuosina 1823–1824 arkkitehti Carlo Rossi.
Paavali I:n persoonallisuutta heijastava Mikaelinlinna huokuu synkkää ja salaperäistä romantiikkaa. Salamurhaa pelännyt keisari loi uudesta palatsistaan luoksepääsemättömän linnoituksen. Fontankan, Moikan ja keinotekoisten kanavien ympäröimään linnaan pääsi vain tykkien ja lujan vartioston suojelemia nostosiltoja pitkin. Varotoimista huolimatta Paavali sai asua siellä vain 40 päivää. Keisarin oman kaartin upseerit kuristivat hänet makuuhuoneessaan.
Paavalin kuoleman jälkeen keisariperhe muutti jälleen talvipalatsiin. Hylättyyn linnaan sijoitettiin vuonna 1819 insinööriopisto (myöhemmin Nikolain insinööriakatemia), josta se sai uuden nimensä. Vuosina 1838–1843 siellä opiskeli ja vuoteen 1841 saakka myös asui tuleva kirjailija Fjodor Dostojevski. Vuoteen 1917 saakka rakennuksessa sijaitsi sotaministeriön pääinsinöörihallinto ja muita sen virastoja. Lokakuun vallankumouksen aikana linna oli Pavlovin rykmentin sotilaiden tukahduttaman junkkerikapinan päämajana. Myöhemmin siellä toimi puna-armeijan sotakouluja ja muita laitoksia. Nykyään Mikaelinlinna on Venäläisen taiteen museon näyttelytilana. Vuonna 2003 sen pääjulkisivun eteen rakennettiin uudelleen sillalla varustettu vallihauta.
Mikaelinlinnan osoite on Sadovaja-katu 2. Lähimmät metroasemat ovat Gostinyi dvor ja Nevski prospekt.
Eric von Schantz
Eric Emil Eberhard von Schantz (11. marraskuuta 1909 Helsinki – 14. huhtikuuta 1993 Helsinki) oli suomenruotsalainen toimittaja ja kirjailija.
Eric von Schantzin tunnetuin teos oli 1947 ilmestynyt romaani "Irene : Silkki-Saaran muistelmat". Romaanimuotoon kirjoitettujen muistelmien päähenkilö oli 1874 syntynyt helsinkiläinen prostituoitu Irene Saara Björkhem eli Silkki-Saara joka oli saanut nimensä siitä että hän käytti aina silkkisiä vaatteita. Von Schantzin kirjoittaman esipuheen mukaan hän oli todellisuudessa italialaista alkuperää ollut, Kokkolassa syntynyt Sofia Arletti.
Silkki-Saara jäi lapsena orvoksi ja joutui huutolaisena pohjalaiseen maalaistaloon jossa häntä kohdeltiin huonosti. Romaanissa kuvattiin hänen vaiheitaan prostituoituna Helsingissä vuosisadan vaihteessa, vankina Hämeenlinnan naisvankilassa sekä Argentiinassa ja Yhdysvalloissa vietettyjä aikoja. Romaanin mukaan Silkki-Saara saneli muistelmansa Diakonissalaitoksen sairaalassa jonne hän oli joutunut menetettyään näkönsä metyylialkoholin juomisen takia. Hän sai myöhemmin näkönsä takaisin ja vietti viimeiset vuotensa Degerössä pappina toimineen poikansa luona. Kertoman mukaan Silkki-Saara kuoli 1950-luvun alussa. Silkki-Saara on esitetty myös näytelmänä Televisioteatterissa 1975.
Yleisradion toimittaja Timo Heikkinen tutki vuonna 2017 Silkki-Saaran todellista henkilöllisyyttä ja selvisi että hän oli todellisuudessa Ylistarossa syntynyt torpparintytär Sofia Jaakontytär Arentti (1869–1947). Arentti oleskeli kansakoulun ja rippikoulun käytyään Ruotsissa vuosina 1887–1891 ja 1895–1906. Hän oli Helsingin kaupungin terveystoimiston ja myöhemmin huoltopoliisin kirjoissa prostituoituna vuodesta 1907 alkaen ja harjoitti tätä ammattia Helsingissä aina 1920-luvun puoliväliin saakka. Vuonna 1926 hän joutui Nikkilän mielisairaalaan skitsofrenian vuoksi ja oli viimeiset 20 vuotta elämästään eri mielisairaaloissa. Sofia Arentti kuoli maaliskuussa 1947 Uudenkaupungin piirimielisairaalassa. Karl E. Malm niminen mies toimitti sinikantisiin vihkoihin kirjoitetut alkuperäiset muistelmat Nide-kustantamolle jo ennen sotia ja näiden vihkojen perusteella Eric von Schantz kirjoitti romaaninsa. Malm oli asunut Silkki-Saaran kanssa ja kirjoittanut vihkot Silkki-Saaran päiväkirjan pohjalta vankilassa ollessaan. Von Schantz muutti romaania kirjoittaessan käsikirjoituksessa olleet nimet ja syntymävuodet suojatakseen vielä elossa olleita henkilöitä.
Toisessa von Schantzin romaanissa "Slyngeln Måhrberg" (1936) ja sen jatko-osassa "Ny dag" (1937) päähenkilönä oli taidemaalari Myhrberg joka joutuu vankilaan taideväärennösten takia ja lähtee vankilasta päästyään Amerikkaan.
Pukkilan kirkko
Pukkilan kirkko on kuuluisan kirkonrakentajan Mats Åkergrenin rakentama 1814. Porvoonjokilaaksossa sijaitsevan Pukkilan toinen kirkko seisoo pienellä mäellä. Puukirkko on muodoltaan erivartinen, sisäviisteinen ristikirkko. Pääsisäänkäynnin yläpuolella kohoaa tapulimainen kellotorni, jonka kellot ovat 1700-luvulta. Runkohuoneen ristikeskusta koristaa kattoratsastaja.
Kirkon muutoskorjauksissa alkuperäinen asu on osin kadonnut. Ensimmäinen peruskorjaus tehtiin 1885. Nykyinen kiinteä sisustus ja sisäasu ovat pääosin 1914 Ilmari Launiksen johdolla tehdystä korjauksesta. Barokkityylinen saarnatuoli vuodelta 1689 on siirretty Pukkilan ensimmäisestä kirkosta. Urut Pukkilan kirkkoon saatiin 1901.
Kirkkoa ympäröi hautausmaa. Kirkon lähellä on kaksi vanhaa pitäjänmakasiinia, joista toisessa, 1837 rakennetussa, on kotiseutumuseo. Viereisen, 1780-luvulla rakennetun pappilan nykyasu on vuodelta 1842.
Perintösopimus
Perintösopimus on kirjallinen oikeustoimi, jossa sovitaan elossa olevan henkilön (perittävän) jäämistön jaosta hänen kuolemansa jälkeen. Sopimus voidaan tehdä ilman perittävän myötävaikutusta tai perittävän myötävaikutuksella. Perintösopimus voi olla joko positiivinen tai negatiivinen perintösopimus.
Positiivinen perintösopimus on perittävän myötävaikutuksella tehty sopimus, jossa tämä määrää jäämistönsä tai osan siitä yhdelle tai useammalle tulevalle perilliselle. Tällöin pyritään perittävän vielä eläessä sopimaan tulevasta perinnön jakamisesta tavalla, joka sitoo kaikkia osapuolia eli perittävää ja perillisiä. Tällä oikeustoimella sopijakumppanille tai -kumppaneille pyritään perustamaan perillisen asema. Nykyinen perintökaari (40/1965) pitää positiivista perintösopimusta pätemättömänä, vaikka aiemmin oikeustoimi oli pätevä. Nykyisin perittävä voi määrätä jäämistöstään testamentilla, mutta testamenttioikeutta rajoittavat sopimukset ovat pätemättömiä (perintökaari 17:1).
Negatiivisen perintösopimuksen tekeminen on perintökaaren mukaan mahdollista ja oikeustoimi on oikeudellisesti pätevä (perintökaari 17:1). Sopimuksessa tuleva perillinen luopuu perinnöstä perittävälle tehtävällä ilmoituksella. Jos luopujalla on oikeus lakiosaan, hän saa lakiosansa, ellei hän ole saanut siitä kohtuullista vastiketta. Vastikkeena voi olla myös luopujan puolisolle testamentilla tai luopujan jälkeläisille testamentilla tai lain nojalla tullut lakiosaa vastaava omaisuus. Negatiivinen perintösopimus -nimitys on vanha, mutta sitä käytetään jonkin verran edelleen, vaikka se ei enää vastaakaan nykyisen perintökaaren sisältöä.
Allan Tallqvist
Allan Emil Tallqvist (1. toukokuuta 1909 Lohja – 22. helmikuuta 1970 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Tallqvistin kolme 1930-luvulla julkaistua romaania sijoittuivat Helsingin Sörnäisten työläiskaupunginosaan.
Nuorten toivekirjasto
Nuorten toivekirjasto on WSOY:n nuortenkirjasarja, jota julkaistiin 1950-luvulta 1980-luvulle. Sarjassa on 265 osaa. Ensimmäinen kirja oli Lennart Vapaavuoren "Salmikämpän pojat" (1951) ja viimeinen Lassi Koposen "Pusun pojat pinteessä" (1985).
Sarjaan kuuluu kirjoja esim. seuraavilta kirjailijoilta:
Nuoremmille lukijoille julkaistiin sarjaa Lasten toivekirjasto.
Michael Berrer
Michael Berrer (s. 1. heinäkuuta 1980 Stuttgart) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 42 toukokuussa 2010 ja nelinpelissä sijalle 134 maaliskuussa 2009. Hän on edustanut Saksaa kahdessa Davis Cup -ottelussa.
Hän on kuusi kertaa selviytynyt Grand Slam -turnauksen toiselle kierrokselle. Toisen kierroksen otteluissaan hän on hävinnyt Dmitri Tursunoville Wimbledonissa 2007, Ernests Gulbisille Yhdysvalloissa 2007, Andy Roddickille Australiassa 2008, Radek Štěpánekille Australiassa 2009, Denis Istominille Australiassa 2010 ja Feliciano Lópezille Australiassa 2014. Kolmannelle kierrokselle hän selviytyi Ranskan avoimissa 2011. Hän on voittanut yhden ATP-nelinpeliturnauksen.
Panula (täsmennyssivu)
Panula voi tarkoittaa seuraavia:
Puikkosammal
Puikkosammal ("Phaeoceros carolinianus") on puikkosammalten sukuun kuuluva sarvisammallaji. Se on hävinnyt Suomesta.
Puikkosammal kasvaa pienehköinä (<2 cm) ruusukkeina. Sen voi sekoittaa sarvisammaleen tai röyhelösammaleen. Puikkosammalen sisällä on "Nostoc"-syanobakteeria, joka näkyy tummina pisteinä. Puikkomainen itiöpesäke on kärkiosastaan keltainen.
Puikkosammalta kasvaa pohjoisella pallonpuoliskolla, lauhkealla ja subtrooppisella vyöhykkeellä. Suomessa sitä on tavattu vain yhdellä paikalla Helsingin Kumpulassa vuonna 1876.
Puikkosammal kasvaa paljaalla kostealla maalla. Se ei pidä kalkkipitoisista paikoista.
Valkohammas (vuoden 1991 elokuva)
Valkohammas on Randal Kleiserin ohjaama, Jack Londonin kirjaan "Susikoira" ("White Fang", 1906) perustuva elokuva vuodelta 1991.
Jack Conroy saapuu Alaskaan täyttääkseen edesmenneen isänsä toiveen; löytää kultaa tämän vanhasta kaivoksesta. Jack saa apua Alex Larson nimiseltä mieheltä, joka tunsi Jackin isän ja suostuu viemään tämän hänen isänsä vanhalle kaivaukselle. Matkalla hän käy intiaaniheimon kylässä, jossa hän näkee susikoiran nimeltä Valkohammas. Jack kiintyy koiraan, mutta jatkaa silti matkaansa isänsä vanhalle kaivaukselle. Myöhemmin Jack ja hänen toverinsa Alex lähtevät kaupunkiin, jossa Jack pelastaa Valkohampaan koiratappelusta ja vie tämän kaivaukselle. Valkohampaasta ja Jackista tulee erottamattomat ystävykset. Tämän jälkeen Jackin kultaa yritetään ryövätä, ja Valkohammas on ainoa, joka voi pysäyttää varkaat.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Olavi Similä luonnehtii "Valkohammasta" yllätyksettömäksi mutta ammattitaitoiseksi Disney-tuotteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. "VideoHound’s Golden Movie Retriever" kehuu komeaa kuvausta ja antaa elokuvalle kolme tähteä neljästä.
Haus Steiner
Haus Steiner on Adolf Loosin suunnittelema asuinrakennus Wienissä. Se valmistui 1910 ja on merkittävä varhaisen modernin arkkitehtuurin rakennus.
Loos suunnitteli Haus Steinerin taidemaalari Lilly Steinerille ja tämän aviomiehelle Hugolle. Rakennus sijaitsee Wienin esikaupunkialueella, jossa rakennusmääräykset olivat tarkkoja. Tien suuntaan oleva julkisivu sai olla vain yksikerroksinen, mutta vinokattoon hyväksyttiin myös yksi pystyikkuna. Haus Steinerin julkisivu onkin vain yksikerroksinen, ja puoliympyrän muotoisessa metallipäällyistessä katossa on korkea ikkuna, joka antaa valoa ensimmäisessä kerroksessa olevaan ateljeeseen. Puutarhan puolelle rakennus näyttäytyy kolmikerroksisena.
Haus Steinerin ansiosta Loosin maine modernina arkkitehtina levisi Wienin ulkopuolelle. Rakennuksen puutarhan puoleista julkisivua esitellään usein alan kirjallisuudessa esimerkkinä radikaalin rationalistisesta modernista arkkitehtuurista.
Hans Gude Gudesen
Hans Gude Gudesen (s. 6. maaliskuuta 1950) on norjalainen keksijä ja tutkija, joka on ollut keskeinen henkilö uuden teknologian kehittämisessä.
Gudesen on kotoisin Fredrikstadista. Hän on opiskellut arkeologiaa Oslon yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli useita vuosia Yhdysvalloissa uuden teknologian kehittämisen parissa. Hän oli jo varhaisessa vaiheessa yhteydessä Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston professoreihin Arne Halaasiin ja Tor A. Ramstadiin, joille hän esitti yhteistyötä. He perustivat yhdessä Fast Search & Transfer -nimisen yrityksen. 1990-luvulla Gudesen toimi Opticom-yrityksen aivoina, ja hän sijoitti sen osakkeisiin noin miljadi kruunua. Myöhemmin osa siitä sai uudeksi nimekseen Thin Film Electronics.
Gudesen osti Ingmar Bergmanin Fårön kiinteistön ja suuren osan siihen kuuluvaa irtaimistoa. Fåröstä muodostetaan säätiö ja siitä tulee taiteilijakeskus.
Metameria (biologia)
Metameria tarkoittaa biologisena käsitteenä eläinten jaokkeisuutta. Ruumiinosien rakenteet toistuvat samanlaisina ruumiin pituusakselilla. Metameria on tyypillistä selkärangattomilla, esimerkiksi nivelmadoilla ja niveljalkaisilla.
Abdiel-luokka
Abdiel-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston toisessa maailmansodassa palvellut kuuden aluksen miinalaivaluokka. Luokan aluksista neljä ensimmäistä tilattiin 1938 ja kaksi tilattiin osana ensimmäistä hätäohjelmaa. Ne oli suunniteltu nopeisiin miinoitusoperaatioihin vihollisen vesillä lähellä satamia tai merireittejä. Tehtävänsä vuoksi alusten tuli olla nopeita ja niiden ilmapuolustuksen tuli olla riittävää.
Myöhemmin tilatut "HMS Apollo" ja "HMS Ariadne" oli aseistettu ainoastaan neljällä nelituumaisella ja kaksinaulaisten tilalle oli asennettu "Apollolla" kaksi kaksiputkista 40 millimetrin Bofors -ilmatorjuntatykkiä ja "Ariadnelle" kolme.
Justus Bier
Justus Bier (1899 Nürnberg, Saksa – 1990 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) oli saksalais-yhdysvaltalainen taidehistorioitsija.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Bier opiskeli useissa yliopistoissa taidehistoriaa, arkeologiaa sekä keskiajan ja modernin ajan historiaa. Hänen merkittävimmät opettajansa olivat Paul Clemen ja Heinrich Wölfflin. Bier kirjoitti 1920-luvulla modernista taiteesta, ja vuodet 1930–1936 hän oli hannoverilaisen Kestnergesellschaft-taidemuseon kuraattori. Bier keräsi myös Bauhaus-taiteilijoiden, kuten Paul Kleen, Oskar Schlemmerin ja Lyonel Feiningerin, töitä. Kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan juutalainen Bier pakeni Saksasta ja muutti Yhdysvaltoihin 1937.
Bierin entinen luokkatoveri Richard Krautheimer suositteli hänelle paikkaa Louisvillen yliopistosta, Kentuckystä. Hän opetti Louisvillessä taidehistoriaa 1937–1960. Bier kirjoitti myös yli 200 taidearvostelua louisvilleläiseen "The Courier-Journal" -sanomalehteen. Vuodet 1960–1970 Bier oli Pohjois-Carolinan taidemuseon johtaja. Louisvillen yliopistossa on nykyään Bierin nimeä kantava professuuri.
HMS Abdiel (M39)
HMS Abdiel (viirinumero M39) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Abdiel-luokan miinalaiva.
"HMS Abdielin" käyttöönottotestaukset keskeytettiin 22. maaliskuuta 1941 ja se määrättiin estämään miinoittamalla Saksan laivaston taisteluristeilijöiden "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" murtautuminen Brestistä. Alus laski yhdessä "HMS Intrepidin", "HMS Impulsiven" ja "HMS Icaruksen" kanssa 23. ja 28. maaliskuuta kaksi miinoitetta Brestin edustan merireiteille (operaatiot GV, GX ja GY). Miinoittajien suojana olivat "HMS Kipling", "HMS Kelly" ja "HMS Jackal".
Aluksen piti suorittaa loput koeajoistaan 17.-30. huhtikuuta, mutta ne jouduttiin jälleen keskeyttämään. Alus määrättiin risteilijä "HMS Didon" sekä hävittäjien "HMS Kellyn", "Kiplingin", "HMS Kelvinin", "Jackalin" ja "HMS Jerseyn" muodostamaan osastoon. Osasto purjehti Plymouthista Gibraltarille, jossa siihen kuormattiin Maltalle toimitettavia tarvikkeita ja se liitettiin samalla Välimeren laivastoon.
Osasto muodosti 24.-28. huhtikuuta operaatio Dunlopin Force F:n, jonka tehtävänä oli toimittaa tavarat Maltalle ja sen jälkeen jatkaa matkaansa Aleksandriaan.
"HMS Abdiel" laski 150 miinaa 21. toukokuuta Lefkaksen saaren eteläkärkeen Joonianmerellä. Vielä samana päivänä miinakentässä tuhoutuivat Italian laivaston hävittäjä "Carlo Mirabello", tykkivene "Pellegrino Matteucci" ja saksalaiset rahtilaivat "Kybfels" sekä "Marburg".
"HMS Abdiel", jonka saattajina olivat "HMS Hero" ja "HMAS Nizam", laski 27. toukokuuta vastaisena yönä 800 kommandoa Soudanlahteen. Alus purjehti 31. toukokuuta yhdessä risteilijä "HMS Phoeben" kanssa Aleksandriasta Sfakiaan Kreetalle. Alukset evakuoivat seuraavana yönä 4 000 miestä saarelta.
"HMS Abdiel" yhdessä miinanlaskijasukellusvene "HMS Rorqualin" ja sisaraluksensa "HMS Welshmanin" kanssa laski joulukuusta 1942 huhtikuuhun 1943 useita miinoitteita Sisilian salmeen. Alukset laskivat yhteensä noin 2000 miinaa. Miinakentissä tuhoutui 9. tammikuuta Italian laivaston saattueesta hävittäjä "Corsaro" ja "Maestrale" vaurioitui pahoin. Toisesta saattueesta tuhoutui 3. helmikuuta hävittäjä "Saetta" ja torpedovene "Uragano". Muissa miinakentissä tuhoutuivat 8. maaliskuuta hävittäjät "Ascari" ja "Lanzerotto Malocello" sekä 7. huhtikuuta hävittäjä "Ciclone".
Alus osui miinaan 10. syyskuuta 1943 Taranton satamassa. Saksan laivaston torpedoveneet "S-54" ja "S-61" olivat laskeneet miinat ainoastaan muutamaa tuntia aiemmin paetessaan satamasta. Alus purjehti satamaan kannellaan Britannian 1. laskuvarjodivisioonan joukkoja (6th Royal Welsh) ja se ankkuroitui laituriin. Hieman puolenyön jälkeen aluksen alla laukesi kaksi miinaa, minkä seurauksena se upposi kolmessa minuutissa. Maahanlaskudivisioonan miehistä menetti henkensä 58 sotilasta ja noin 150 haavoitui. Aluksen miehistöstä sai surmansa 48 henkeä.
Objektiivi (lauseenjäsen)
Objektiivi on eräissä kielissä, kuten englannissa, lauseenjäsen, joka vastaa kysymykseen "kenelle". 
Esimerkiksi lauseessa "The mafia paid the murderer a million dollars" "the murderer" on objektiivi. Jos lause muutetaan passiiviin, niin paitsi objektista, myös objektiivista voi tulla lauseen subjekti: "The murderer was paid a million dollars by the mafia."
Dream Within a Dream Tour
Dream Within a Dream Tour oli yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin kolmas kiertue, joka alkoi 1. marraskuuta 2001 ja päättyi 28. heinäkuuta 2002. Kiertue oli pääosin Yhdysvalloissa, mutta se kävi myös Japanissa. Kiertue tuotti 43,7 miljoonaa dollaria.
Kaasu (auto)
Kaasulla tarkoitetaan autotekniikassa bensiinistä tai muusta polttoaineesta ja ilmasta koostuvaa seosta. Seos syttyy moottorin palotilassa ja työntää männän liikkelle. Tavanomaisessa polttomoottorissa työntöliike muuttuu kiertokangen ja kampiakselin kautta pyörimisliikkeeksi. Sylinteriin tulevan seoksen määrä vaikuttaa siihen, kuinka suurella käyntinopeudella moottori käy. Moottorissa polttoaineen ja ilman suhteen on oltava oikea, jotta moottori on tarpeeksi taloudellinen ja siitä saadaan optimaalisin hyöty.
Johan Franzén (kauppaneuvos)
Johan Franzén (6. toukokuuta 1784 Oulu – 3. joulukuuta 1849 Oulu) oli suomalainen Oulussa asunut kauppaneuvos, laivanvarustaja ja sahateollisuuden harjoittaja.
Franzénin vanhemmat olivat oululainen kauppias ja laivanvarustaja Zachris Franzén (sukunimi aiemmin Franseen) ja Helena Schulin. Hänen veljiään olivat piispa ja runoilija Frans Mikael Franzén ja raahelainen laivanvarustaja, kauppias sekä teollisuusmies Zachris Franzén. Perheeseen kuului myös kolme tytärtä.
Franzénin isä kuoli hänen olleessaan kolmevuotias ja äiti meni 1789 uusiin naimisiin oululaisen kauppiaan Lars Henrik Keckmanin kanssa. Franzén aloitti uransa kasvatusisänsä palveluksessa ja hän sai porvarinoikeudet Oulussa 1808.
Oulun tervanvienti oli 1800-luvulla ennen Krimin sotaa Bergbomin, Granbergin ja Franzénin kauppahuoneiden hallinnassa. Kauppahuoneet toivat Ouluun muun muassa kahvia, sokeria, suolaa ja muita kulutustavaroita. Franzén toimi myös laivanvarustajana ja hän oli osakkaana useassa laivassa varsinkin Raahessa asuneen veljensä Zachris Franzénin kanssa. Hän perusti myös 1811 Oulun Korkeasaareen laivatelakan ja omisti vuodesta 1829 kolmasosan toisesta oululaisesta Kokkosaaressa sijainneesta laivatelakasta. Franzén oli lisäksi osakkaana kolmessa vesisahassa: Oulussa sijainneessa Sahansaaren sahassa vuodesta 1813, Iissä sijainneessa Kynkään sahassa vuodesta 1837 ja Hirvaskosken eli Timosen sahassa Pudasjärvellä vuodesta 1841.
Franzénin kauppahuone toimi vuodesta 1810 Oulussa Kajaaninkatu 10:ssä sijainneella tontilla. Kun toimitalo tuhoutui Oulun palossa 1822, Franzén rakennutti 1829 tilalle uuden kaksikerroksisen empiretyylisen talon, jonka suunnitteli mahdollisesti arkkitehti Carl Ludvig Engel. Franzén luovutti kauppahuoneen johdon pojalleen Frans Johan Franzénille 1841.
Franzén toimi Oulun kaupungin raatimiehenä vuodesta 1827 ja oli seuraavana vuonna perustamassa Oulun läänin talousseuraa. Kauppaneuvoksen arvon hän sai 1830.
Franzén oli naimisissa kaksi kertaa:
Minä olen
Minä olen on suomalaisen heavy metal -yhtye Kotiteollisuuden vuonna 2003 julkaistu single albumilta "Helvetistä itään". Kappale nousi korkeimmillaan singlelistan toiselle sijalle ja siitä tuli yksi yhtyeen suurimmista hiteistä. Singlellä on mukana myös 3 ”bonusraitaa”, joita ei ole julkaistu muualla. Kappaleen sanoissa on viittaus Väinö Linnan "Täällä Pohjantähden alla" -trilogian kuuluisiin alkusanoihin:
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2002
Jalkapallon naisten SM-sarjakausi 2002 pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Alkusarjan jälkeen neljä parasta joukkuetta pelasivat kaksinkertaisen ylemmän loppusarjan ja kuusi viimeistä yksinkertaisen alemman loppusarjan, joissa alkusarjan tulokset otettiin mukaan. Mestaruuden voitti FC United. Viimeiseksi sijoittunut Pallo-Iirot putosi suoraan Ykköseen ja toiseksi viimeinen joukkue FC Sport karsi SM-sarjapaikasta Ykkösen KMF:n kanssa. KMF nousi SM-sarjaan.
Kaudeksi 2002 sarjaan nousi HJK:n juniorit. Kauden 2001 jälkeen Porrassalmen Urheilijat -62 ja FC Puistola luopuivat sarjapaikasta. Tilalle nostettiin FC Sport ja Atlantis Ladies.KMF nousi SM-sarjaan yhteismaalein 3–2
Michael Grabner
Michael René Grabner (s. 5. lokakuuta 1987 Villach, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Arizona Coyotesia. 
Grabnerin vahvuudet ovat laukaisutaito ja luisteluvoima.
Grabner aloitti pääsarjauransa EC VSV -seurassa Itävallan pääsarjassa kaudella 2003–2004. Hän teki kauden 14 ottelussa kaksi tehopistettä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Pohjois-Amerikan juniorisarjan WHL:n Spokane Chiefsin joukkueeseen. Vancouver Canucks varasi Grabnerin ensimmäisellä kierroksella vuoden . Grabner pelasi Spokanessa kaksi ja puoli kautta ennen siirtymistä AHL:ään. Grabner pelasi kaksi täyttä kautta AHL:ssä ennen siirtymistä NHL:ään. Kaudella 2008–2009 Grabner kutsuttiin Canucksiin korvaamaan loukkaantunutta Pavol Demitraa. Samana päivänä hänet lähetettiin kuitenkin takaisin Mooseen, kun Demitra oli pelikunnossa. Hän teki kaudella 30 maalia ja 48 pistettä 66 pelissä. Hän eteni kaudella myös Calder Cupin finaalin, jonka Moose hävisi Hershey Bearsille.
Hyvän AHL-kauden jälkeen Grabner kutsuttiin Canucksin kauden 2009–2010 harjoitusleirille, mutta hänet lähetettiin takaisin farmiin. Grabnerin hyvä alku Moosessa toi hänelle paikan Canucksissa 14. lokakuuta 2009 loukkaantuneen Daniel Sedinin tilalle. Ensimmäisen maalinsa hän teki 21. lokakuuta ylivoimalla Chicago Blackhawksin Antti Niemeä vastaan. Huhtikuun alussa Grabner teki uransa ensimmäisen kypärätempun ottelussa Anaheim Ducksia vastaan. Kesällä 2010 Grabner siirtyi Florida Panthersiin Steve Bernierin ja ensimmäisen kierroksen varausoikeuden kanssa, ja Vancouver sai kaupassa Keith Ballardin ja Victor Oreskovichin.
Grabner osallistui Panthersin harjoitusleirille, jossa hänen uskottiin vakiinnuttavan paikkansa joukkueessa. Hän kuitenkin epäonnistui ja lokakuussa 2010 Panthers asetti Grabnerin waivers-listalle. Hän siirtyi muutaman päivän päästä New York Islandersiin.
Varsinaisella tulokskaudellaan Grabner onnistui erinomaisesti, tehden 76 ottelussa 34 maalia, eniten kaikista tulokkaista. Hän ansaitsi myös ehdokkuuden Calderiin, NHL:n parhaalle tulokkaalle jaettavaan palkintoon.
Kesällä 2011 Grabner ja Islanders solmivat 5-vuotisen jatkosopimuksen, minkä caphit on 5 miljoonaa taalaa.
Keväällä 2018 New Jersey Devils hankki Gabnerin New York Rangersista, johon hän oli siirtynyt Toronto Maple Leafsin kautta.
Grabner on edustanut Itävallan alle 18-vuotiaiden joukkuetta kahdessa turnauksessa. Hän on edustanut myös alle 20-vuotiaiden joukkuetta.
Grabner oli mukana Itävallan olympiajoukkueessa 2014, jossa teki mm. hattutempun Suomea vastaan, mutta Itävalta hävisi 8–4.
School Days (Guardians 4:n kappale)
School Days on japanilaisen Guardians 4 -yhtyeen toinen single. Se julkaistiin 2. syyskuuta 2009.
Polyklonaalinen vasta-aine
Polyklonaaliset vasta-aineet ovat eri B-solulinjoista saatavien vasta-aineiden seos. Ne sitoutuvat saman antigeenin eri epitooppeihin. Niistä poikkeavasti monoklonaaliset vasta-aineet, jotka ovat peräisin vain yhdestä B-solulinjasta, sitoutuvat antigeeninsa vain yhteen tiettyyn epitooppiin. Polyklonaalisia vasta-aineita voidaan eristää eläimen tai ihmisen seerumista. Niitä on käytetty jo vuosikymmenien ajan esimerkiksi monien infektiotautien ehkäisyssä ja hoidossa.
Katja Krohn
Katja Krohn (s. 1. marraskuuta 1966 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Krohn toimi Teatteri Pienen Suomen johtajana vuosina 2000–2001 ja teatterin fuusion jälkeen Helsingin kaupunginteatterin lastenteatterivastaavana. Vuosina 2004–2009 Krohn toimi ohjaajantyön lehtorina Teatterikorkeakoulussa.
Krohn on ohjannut näytelmiä muun muassa Helsingin kaupunginteatteriin, Tampereen Työväen Teatteriin, Kuopion kaupunginteatteriin sekä Jyväskylän kaupunginteatteriin. Krohnin näytelmiä on esitetty lukuisissa suomalaisissa laitosteattereissa. Näytelmillä "Iso paha susi" ja "Sotta Pyttynen" hän nousi eniten esitettyjen suomalaisten nykykirjailijoiden joukkoon. "Iso paha susi" on käännetty viroksi, ruotsiksi, venäjäksi ja saksaksi. Krohnin vuonna 1998 Nina Salliselle kirjoittamaa monologia "Kuningas Lear" esitettiin pitkään Yhdysvalloissa. Krohn on tehnyt yhteistyötä Sinikka ja Tiina Nopolan kanssa. Vuonna 2007 Krohn toimi Finlandia Junior -valintalautakunnan puheenjohtajana.
Krohn aloitti teatteriharrastuksensa Helsingin Kellariteatterissa ja toimi myöhemmin Aurinkoteatterissa. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta 1998. Krohnin sisaria ovat Suomen elokuvasäätiön toimitusjohtaja Irina Krohn ja Helsingin kaupunginvaltuuston puheenjohtaja Minerva Krohn.
Krohn on ohjannut seuraavien näytelmiensä kantaesitykset:
Farthen Dûrin taistelu
Farthen Dûrin taistelu käytiin Christopher Paolinin menestysromaanissa Eragon Farthen Dûr -nimisen vuoren kraatterissa, missä sijaitsi kääpiöiden suurkaupunki Tronjheim, jonka Galbatorixia palvelevat urgalit yrittivät vallata.
Galbatorix sai tietää Vardenien pitävän tukikohtaansa Tronjheimissa, kääpiöiden mahtavassa kaupungissa Beor-vuorilla sijaitsevan Farthen Dûr-vuoren kraatterissa, ja lähetti kokoamansa urgali-armeijan tuhoamaan heidät ja heitä suojelevat kääpiöt. Kääpiöt ja vardenit saivat kuitenkin vihiä näistä ja he valmistautuivat puolustukseen. Kääpiöiden tunneleita pitkin etenevät urgalit johdatettiin tunneleita pitkin pois Tronjheimista ja nämä tulivat suoraan vardeneiden ja kääpiöiden asemiin päästen kuitenkin mahtavalla ylivoimalla voitolle,vaikka kärsivätkin valtavat tappiot. Urgaleita johtanut varjo Durza murtautui tunneleiden kautta Tronjheimiin kohdaten siellä Eragonin, johonka Vardenit pettäneet Kaksoset olivat hänet huijanneet, pitkässä kaksintaistelussa. Kaksintaistelun ratkaisi haltiaprinsessa Arya tuhoamalla Isidar Mithrimin, kääpiöiden tähtisafiirin, jolloin Erago pääsi pistämään Zar'rocin Durzan sydämeen tuhoten hänet ja vapauttaen urgalit Durzan magiasta. Durzan kuoltua taistelu kääntyi vardenien ja kääpiöiden voitoksi, kun urgalien heimot kääntyivät toisiaan vastaan, ja Eragonia juhlittiin sankarina.
Bill Lienhard
William Barner ”Bill” Lienhard (s. 14. tammikuuta 1930 Slaton, Teksas) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja olympiavoittaja.
Lienhard kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Lienhard pelasi viidessä ottelussa tehden yhteensä 18 pistettä.
Lienhard lopetti koripallouransa kilpailullisessa mielessä jo 24-vuotiaana. Myöhemmin hänestä tuli varsin menestynyt pankkiiri Kansasin seudulla.
Bob Kenney
Robert Earl ”Bob” Kenney (23. kesäkuuta 1931 Arkansas City, Kansas – 27. lokakuuta 2014 Scottsdale, Arizona) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Kenney kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Kenney pelasi seitsemässä ottelussa tehden yhteensä 74 pistettä. Kenney voitti kultaa myös vuoden 1955 Pan-Amerikan kisoista.
Destia Rail
Destia Rail Oy on rautatieverkoston rakentamiseen, korjaukseen ja ylläpitoon sekä teiden talvikunnossapitoon erikoistunut yritys. Se perustettiin 1976, jolloin sen kalustoon kuului vain yksi pyöräkuormaaja. Yrityksen ensimmäinen toimeksianto oli Kouvolan ratapihan perusparannustyömaa.
Nykyään Maansiirto Veli Hyyryläinen on yksi Suomen tärkeimmistä ratojen rakentamiseen ja kunnossapitoon erikoistuneista yrityksistä. Sen vastuulla on monen rataosan kunnossapito, ja muun muassa Porokylä–Vuokatti-radan perusparannus. Suomen lisäksi se on saanut rakennusurakoita Baltian maista.
Yrityksellä on paljon omaa rautatiekalustoa, muun muassa Ttm1-, Otso2- ja neljä Move66-veturia. Lisäksi sillä on jonkin verran omaa vaunukalustoa sekä kiskokaivinkoneita.
Dean Kelley
Melvin Dean Kelley (23. syyskuuta 1931 Monmouth, Kansas – 13. tammikuuta 1996 Morton, Illinois) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Kelley kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Kelley pelasi kuudessa ottelussa tehden yhteensä neljä pistettä. Hän voitti kultaa myös vuoden 1955 Pan-Amerikan kisoista. Kelleyn veli Allen Kelley voitti koripallon olympiakultaa Roomassa 1960.
John Keller
John Frederick Keller (10. marraskuuta 1928 Page City, Kansas – 6. lokakuuta 2000 Great Bend, Kansas) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Keller kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Keller pelasi kahdessa ottelussa tehden yhteensä kolme pistettä.
Charlie Hoag
Charles ”Charlie” Monroe Hoag (19. heinäkuuta 1931 Tulsa, Oklahoma – 8. maaliskuuta 2012 Kansas City, Missouri) oli yhdysvaltalainen koripalloilija, amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja olympiavoittaja.
Hoag pelasi Kansasin yliopistossa koripalloa ja amerikkalaista jalkapalloa 1950–1953. Phog Allenin valmentamassa Kansas Jayhawksin koripallojoukkueessa Hoag pelasi 1950–1951 ja 1951–1952. Jälkimmäisellä kaudella Jayhawks voitti NCAA:n Big Seven Conferencen mestaruuden. Hoag oli yksi seitsemästä Jayhawks-pelaajasta Yhdysvaltain maajoukkueessa, kun se voitti kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Hoag pelasi seitsemässä ottelussa tehden yhteensä 20 pistettä.
Amerikkalaisessa jalkapallossa Hoag valittiin 1950 ja 1952 NCAA:n konferenssin tähdistökentällisen halfbackiksi. Hän oli Jayhawksin kapteeni 1952. Helsingin olympiaturnauksen jälkeen hänen oli tarkoitus aloittaa uusi kausi amerikkalaisessa jalkapallossa, mutta paha polvivamma lopetti hänen urheilu-uransa kokonaan. Cleveland Browns varasi hänet kuitenkin NFL:ään .
Hoag kuoli maaliskuussa 2012.
Wayne Glasgow
Victor Wayne Glasgow (17. tammikuuta 1926 Dacome, Oklahoma – 31. joulukuuta 2000 Bartlesville, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Glasgow kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Glasgow pelasi kuudessa ottelussa tehden yhteensä 27 pistettä.
Aukkoteoria
Aukkoteoria () oli Otto von Bismarckin poliittinen teoria, jolla hän perusteli vallan keskittämisen itselleen Preussin perustuslakikiistan puhjettua.
Vuonna 1862 Preussin maapäivät kieltäytyivät antamasta varoja sotaväen uudistukseen, jota kuningas (tuleva Saksan keisari) Vilhelm I ajoi. Kuningas nimitti tällöin, sotaministeri von Roonin kehotuksesta, pääministerikseen Bismarckin, joka toimi Pariisissa diplomaattina. Reformia kannattanut Bismarck esitti, että Preussin perustuslaissa oli aukko ("Lücke"), koska se ei ottanut huomioon tilannetta, jossa parlamentti ja kuningas eivät pääsisi yksimielisyyteen budjetista. Bismarckin näkemyksen mukaan päätäntävalta kuului tällaisessa tilanteessa kuninkaalle eikä maapäiville. Tähän vedoten Bismarck katsoi, että hänen täytyisi kruunun edusmiehenä ottaa johto käsiinsä ja varmistaa, ettei Preussin valtioelämä pysähtyisi täysin. Käytännössä kyseessä oli vallankaappaus. Kuninkaan suostumuksella Bismarck hallitsi Preussia seuraavat neljä vuotta ilman budjettia ja muun muassa toteutti armeijan kaavaillun modernisoinnin.
Bismarckin diktatuuri päättyi vuonna 1866 sen jälkeen, kun Preussi oli noussut Saksan johtavaksi valtioksi voitettuaan Preussin–Itävallan sodan. Kansallissankariksi korotettu Bismarck sai houkuteltua kansallisliberaalit puolelleen, ja maapäivät hyväksyivät taannehtivasti edellisten vuosien rahankäytön (niin sanottu "Indemnitätsgesetz"). Vastavuoroisesti Bismarck tunnusti parlamentin ylimmäksi budjettivallan käyttäjäksi. Laki päätti perustuslakikiistan.
Marcus Freiberger
Marcus Ross ”Marc” Freiberger (27. marraskuuta 1928 Amarillo, Texas – 29. kesäkuuta 2005 Winston-Salem, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Freiberger kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Frieberger pelasi seitsemässä ottelussa tehden yhteensä 44 pistettä.
Ron Bontemps
Ronald Yngve ”Ron” Bontemps (11. elokuuta 1926 Taylorville, Illinois – 13. toukokuuta 2017 Peoria, Illinois) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Bontemps ei pelannut koskaan ammattilaisena. Hän kuului Yhdysvaltain maajoukkueeseen sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Bontemps pelasi kaikissa kahdeksassa ottelussa tehden yhteensä 60 pistettä.
Silbannacus
Mar. Silbannacus (240-luku?) oli mahdollisesti roomalainen vallananastaja keisari Philippus Arabsin aikana. Hänen koko nimensä, aikaisempi elämä, ura ja asema ovat täysin hämärän peitossa ja hänestä tiedetään vain yhden Lorrainesta löytyneen "Antoninianuksen" perusteella. Kolikon etupuolella on Silbannacuksen kuva ja teksti ("Imperator Mar. Silbannacus Augustus"). Kääntöpuolella kuvataan Mercurius-jumala käsissään Victoria (voitto) ja caduceus. Ympärillä lukee .
Nimi Silbannacus viittaa kelttiläiseen alkuperään ja on esitetty, että hän oli alkujaan germaaneista koostuvien auxilia-yksiköiden komentaja Ylä-Germaniassa ja kapinoi Philippusta vastaan kun germaanit olivat toistuvasti hyökänneet provinssin kaupunkeihin. Kapina saattoi päättyä keisari Deciuksen aikana sillä Eutropius kertoo Galliassa olleesta sisällissodasta, jonka Decius kukisti. Tämä on kuitenkin vain spekulaatiota, sillä ei ole löytynyt mitään todisteita, jotka tukisivat tätä teoriaa. Varmaa saattaa olla vain se, että Silbannacuksella oli jonkinlaisia yhteyksiä Galliaan sillä Mercurius oli siellä merkittävässä asemassa.
Pythagoraan kultaiset säkeet
Pythagoraan kultaiset säkeet () on muinaiskreikkalainen kokoelma moraalisia kehotuksia. Kokoelma koostuu 71 heksametrisäkeestä, jotka on perinteisesti pantu Pythagoraan nimiin.
Säkeiden todellinen alkuperä on tuntematon, ja tutkijat ovat erimielisiä niiden ajoituksesta. Vaikuttaa siltä, että säkeet on saatettu tuntea jo 200-luvulla eaa., mutta niiden olemassaolo sellaisena kuin ne nykyään tunnetaan voidaan vahvistaa vasta 400-luvulle jaa.
”Kultaiset säkeet” olivat myöhäisantiikin aikana hyvin suosittuja, ja ne levisivät laajalle. Niitä myös lainattiin usein. Uusplatonilaiset käyttivät säkeitä osana moraalisten opetustensa johdantoa, ja säkeitä koskien on säilynyt useita uusplatonilaisia kommentaareja, kenties tunnetuimpana Hierokles Aleksandrialaisen kommentaari. Säkeiden maine säilyi läpi keskiajan renessanssiin asti, ja myöhemmin niitä on hyödynnetty muun muassa teosofiassa.
Millions
Millions on vuonna 2004 valmistunut brittiläinen elokuva. Elokuvan on ohjannut Danny Boyle ja sen pääosissa esiintyvät Alexander Etel, Lewis McGibbon ja James Nesbitt.
Elokuva voitti Britanniassa useita eri palkintoja. Se tuotti 11,8 miljoonaa dollaria.
Elokuva kertoo 7-vuotiaasta Damianista, joka muuttaa perheensä kanssa toiselle paikkakunnalle heidän äitinsä kuoltua. Damian rakentaa talon lähellä olevan junaradan viereen pahvilaatikoista majan, johon eräänä päivänä lentää ohi menevästä junasta rahaa täynnä oleva kassi. Damian haluaisi lahjoittaa kaikki rahat hyväntekeväisyyteen, kun taas hänen veljensä Anthony haluaa käyttää rahat itseensä.
Elokuvan edetessä Anthony yrittää estää Damiania tuhlaamasta rahoja hyväntekeväisyyteen. Anthony mm. ostaa itselleen luokkalaisistaan kootun "henkivartijakaaren". Damian taas ostaa kaupasta lintuja vapauttaakseen ne.
Amandus Heinrich Christian Zietz
Amandus Heinrich Christian Zietz (1840–1921) oli tanskalainen, Australiassa vaikuttanut eläintieteilijä.
Zietz työskenteli useita vuosia preparaattorina Kielin museossa. Hän muutti Australiaan vuonna 1873 tai 1874, yhdessä vaimonsa ja poikansa Robertin kanssa. Zeitz toimi Etelä-Australian Valtionkirjaston (Public Library, Museum & Art Gallery S.A) apulaisjohtajana.
Zietz julkaisi, yhdessä E. C. Stirlingin kanssa, teoksen Etelä-Australiasta löydetystä lintufossiilista: "Genyornis newtoni, a fossil struthious bird from Lake Callabonna, South Australia : description of the bones of the leg and foot" (1896). Zietz tutki etenkin kaloja ja nimesi muutamia uusia kalalajeja.