Varkaus (kaupunki)
Varkaus (ennen vuotta 1929 Warkaus) on Suomen kaupunki Pohjois-Savon maakunnan eteläosassa. Kaupungissa asuu ihmistä, ja sen pinta-ala on  km², josta  km² on vesistöjä. Väestötiheys on asukasta/km². Varkauteen liittyi 1. tammikuuta 2005 Kangaslammin kunta. 
Varkaus on tunnettu teollisuuskaupunki; siellä sijaitsevat mm. Stora Enson (aiemmin A. Ahlström Osakeyhtiön) Varkauden tehtaat ja myös Foster Wheeler ja Andritz. Kaupungissa ilmestyy paikallislehti, Warkauden Lehti.
Varkauden väkiluvun laskeminen etenkin 2000-luvulla johtuu suurelta osin paperiteollisuuden kokemasta rakennemuutoksesta, jonka seurauksena työpaikat alalla ovat vähentyneet huomattavasti. Rakennemuutos on vaikuttanut myös Varkauden tehtaiden toimintaan.
Varkaudessa sijaitsee Suomen itäisin ruotsinkielinen koulu, Svenska skolan i Varkaus.
Varkaus sijaitsee Pohjois-Savon maakunnan eteläosassa. Sen naapurikunnat ovat Heinävesi, Joroinen, Leppävirta, Rantasalmi ja Savonlinna.Vuoden 2017 lopussa Varkaudessa oli 21 155 asukasta, joista 19 178 asui taajamissa, 1 646 haja-asutusalueilla ja 331 asukkaan asuinpaikan koordinaatit eivät olleet tiedossa. Taajama-aste lasketaan niistä asukkaista, joiden asuinpaikan koordinaatit ovat tiedossa; Varkauden taajama-aste on 92,1 %. Varkauden taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Varkauden keskustaajama ulottuu pieniltä osin myös Leppävirran kunnan alueelle. Kuvansin taajama sijaitsee pääosin Joroisten kunnan alueella.
Varkaudessa on useita kanavia:
Ensimmäinen kirjallinen maininta löytyy vuodelta 1323 Pähkinäsaaren rauhankirjasta, jossa yhtenä rajamerkkinä mainitaan Sithin (nykyinen Siitinselkä) rannalla sijaitseva lappalaisten talvikylä. Vakituista asutusta alueelle alkoi syntyä 1400-luvulla Olavinlinnan (keskiaikainen linna Savonlinnassa) valmistumisen aikoihin ja seuraavan vuosisadan vaihteen seutuvilla perustettiin Varkauteen kruunun kalastamo. Varkaus oli lähellä saada kaupunkioikeudet jo 1700-luvulla, mutta ne saikin Kuopio.
Vuonna 1792 kuninkaallisella asetuksella Varkauteen perustettiin laivastotukikohta, johon sijoittui ”Kuninkaallisen armeijan laivaston meritykistörykmentin vapaaehtoiskomppania”. Tästä syystä Varkautta kutsuttiin Laivalinnaksi. Laivalinna oli toiminnassa Suomen sotaan asti, jolloin Venäjä valtasi koko Suomen alueen. Kaupungissa on yhä Laivalinnankatu.
Varkaus kehittyi 1800-luvun kuluessa merkittäväksi teollisuuskeskukseksi (puu ja paperiteollisuus sekä laivanrakennus) saatavilla olevan vesivoiman ansiosta, ja koska sillä oli erinomainen sijainti vesireittien varrella. Varkauden Taipaleen kanava oli ensimmäinen Suomessa rakennettu sulkukanava, ja se mahdollisti yläpuolisen Leppävirran reitin yhdistämisen laivaliikenteelle Saimaan alueen vesiteiden kanssa.
Varkauden kaavoitustyö sai alkunsa 1900-luvun alussa Varkauden ruukin siirryttyä A. Ahlström Osakeyhtiön omaisuuteen ja Walter Ahlströmin noustua yhtiön pääjohtajaksi. Ahlström lähti voimakkaasti kehittämään Varkauden puunjalostusteollisuutta. Ruukin väkimäärä kasvoi voimakkaasti suurten rakennusvuosien myötä. Ruukki vastasi niin kaavoituksesta, kuin asuntopolitiikasta ja myös julkisista tehtävistä Varkauden ollessa vielä ilman kunnallista itsenäisyyttä.
Walter Ahlströmillä oli visio kokonaisesta kaupungista, joka muodostuisi teollisuuslaitosten ympärille. Ahlström osallistui kaupunkinsa suunnitteluun aktiivisesti, hänen pyrkimyksensä oli luoda uudenlainen teollisuusyhdyskunta, jossa kaikki toiminnot olivat osana kokonaisuutta.
A. Ahlström Osakeyhtiö tilasi arkkitehtiveljekset Ivar ja Valter Thomélta Varkauden ensimmäisen asemakaavan vuonna 1913. Kaava vahvistettiin vuonna 1916, siinä teollisuusrakennukset sijoittuivat Huruskosken varrelle ja Pirtinniemeen, hallinto ja palvelut Päiviönsaarelle ja asutus hierarkkisessa järjestyksessä Kommilaan ja Kosulanniemeen. Näitä osia yhdisti Ahlströminkatu, bulevardimainen puistokatu. Sisällissota (1918) ja sen jälkeensä jättämä trauma leimasi tehdaspaikkakunnan henkistä ilmapiiriä vuosikymmenten ajan. Jako punaisiin ja valkoisiin säilyi sodan jälkeenkin.
Varkaudesta tuli taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1928, itsenäinen Leppävirran ja Joroisten kunnista lohkaistu kauppala 1929 ja kaupunki 1962.
Paikkajako (43 paikkaa) koostuu vaalikaudella 2013-2016 seuraavasti:Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
Vuoden 2018 aluejaon mukaan Varkaudessa on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Varkauden alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Varkauden kaupungin nykyisellä alueella.
Varkaus sijaitsee valtateiden 5 ja 23 risteyksessä. Varkauden halki kulkee myös Pieksämäki–Joensuu-rata. Varkauden naapurikunnassa Joroisissa sijaitsee Varkauden lentoasema, joka on sittemmin hiljentynyt ja muutettu valvomattomaksi lentopaikaksi.
Hiilidioksidiekvivalentti (CO-ekv. tai CO-ekvivalentti) on ilmastotieteessä käytetty suure, joka kuvaa kasvihuonekaasujen yhteenlaskettua ilmastoa lämmittävää vaikutusta.
Vuoden 2010 laskelmien mukaan asukaskohtainen hiilijalanjälki oli Varkaudessa Pohjois-Savon kolmanneksi suurin: 15 800 CO-ekv./asukas. Laskelmissa on huomioitu mm. lämmitys, sähkön kulutus, teollisuuden ym. polttoaine, liikenne ja maatalous. Pohjois-Savossa keskimääräinen hiilijalanjälki oli 12 700 CO-ekv./asukas. Suomalaisten keskimääräinen hiilijalanjälki oli 13 900 CO-ekv.
Historiallinen Taipaleen kanavan alue on yksi merkittävistä nähtävyyksistä Varkaudessa. Alueella on nähtävissä 1800-luvulta peräisin oleva vanha kanava sekä moderni, yksi Suomen tärkeimmistä kanavista, ja kanavamuseo.
Varkaudessa sijaitsee Mekaanisen musiikin museo. Siellä on myös näyttelijä Esa Pakarisen nimeä kantava puisto. Varkauden tunnettuja nähtävyyksiä on esimerkiksi Varkauden pääkirkko, joka tunnetaan sen funkkistyylisyydestä ja Pohjoismaiden suurimmasta freskosta, jonka on maalannut professori Lennart Segerstråle.
Warkauden Klubi on entinen virkamiesklubi, jonka historiallinen ja arvokas rakennus tuotiin Terijoelta 1876 Varkauden Päiviönsaareen. Huvila toimi alkujaan ruukinpatruunan asuinrakennuksena ja sittemmin vuosina 1909–1946 paikallisjohtajan asuntona. Sen jälkeen klubia on käytetty hotellina, ravintolana ja virkamiesklubina. Tänä päivän tiloissa voi yöpyä ja järjestää juhlia. Noin tuhannen neliömetrin rakennuksessa järjestetään myös taidenäyttelyitä ja muita tapahtumia.
Varkaudessa toimii seitsemän peruskoulua: Kangaslammilla, Luttilassa, Puurtilassa, Kuoppakankaalla, Könönpellossa, Lehtoniemessä sekä Repokankaalla. Lisäksi Varkaudessa toimii ruotsinkielinen koulu. Könönpellon yläkoulun yhdistyttyä vuonna 2010 Päiviönsaareen yläkouluja oli kaksi, Päiviönsaaren koulu sekä Kuoppakankaan koulu. Vuonna 2017 yläkoulut yhdistyivät ja Kuoppakankaalle muodostui 0.-9. luokat käsittävä yhtenäiskoulu, jonka nimeksi tuli Waltterin koulu.
Toiseen asteen koulutukseen voi pyrkiä Varkauden lukioon tai Savon koulutuskuntayhtymä Sakkyn ammatillisiin koulutuksiin. Myös Varkauden lukio kuuluu Sakkyyn.
Varkaudessa on myös mahdollista opiskella Savonia-ammattikorkeakoulussa.Varkauden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla "kastrokka" eli hernekeitto sekä mustikkavelli.