hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Acta Legis Turkuensia
Acta Legis Turkuensia on vuonna 2009 perustettu Turun yliopiston oikeustieteen ylioppilaiden toimittama juridinen aikakauskirja, jossa noudatetaan referee-menettelyä. Aikakauskirjan julkaisija on Oikeustieteen ylioppilaiden yhdistys Lex ry.
Kaikki aikakauskirjan artikkelit ovat oikeustieteen opiskelijoiden kirjoittamia. Kirjoituksia julkaistaan suomen, ruotsin ja englannin kielillä. Kaikkien kirjoitusten alussa julkaistaan englanninkielinen tiivistelmä.
Acta Legis Turkuensiaa valvoo ja ohjaa Turun yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan professoreista koottu akateeminen neuvosto. Jokaisesta artikkelista pyydetään nimetön referee-arviointi sopivaksi katsotulta oikeustieteen asiantuntijalta.
Ensimmäinen Acta Legis Turkuensia ilmestyi joulukuussa 2010. Painetun version lisäksi kirjoitukset julkaistaan Internetissä Edilex-lakitietopalvelussa.
Lopullinen totuus. Kaikesta
Lopullinen totuus. Kaikesta on Kai Niemisen vuonna 2002 ilmestynyt runokokoelma.
Perimmäisten kysymysten äärellä
Perimmäisten kysymysten äärellä on Kai Niemisen vuonna 2004 ilmestynyt runokokoelma.
Leijukatalyyttinen krakkaus
Leijukatalyyttinen krakkaus (, FCC) on hiilivetyjen krakkausprosessi öljynjalostuksessa. Prosessin korkeassa, noin 500 celsiusasteen lämpötilassa ja 1,5 baarin paineessa kemiallisessa reaktorissa katalyytin vaikutuksen alaisena raakatislausyksiköstä tulevan tyhjiökaasuöljyn raskaat hiilivedyt muuntuvat kevyiksi. Krakkautuneet kaasut johdetaan reaktorista tislauskolonniin ja tislataan tuotteiksi, kuten bensiinin sekoitusaineiksi ja polttoöljyksi.
Alan oppia
Alan oppia on Kai Niemisen vuonna 2010 ilmestynyt runokokoelma.
Lex
Lex voi viitata muun muassa näihin:"Lex" esiintyy monien lakien kutsumanimissä:
Lex on myös englanninkielinen etunimi:
Viktorija Komova
Viktorija Aleksandrovna Komova (, s. 30. tammikuuta 1995 Voronež) on venäläinen telinevoimistelija, maailman- ja Euroopan-mestari sekä olympiamitalisti.
Komova saavutti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa eritasonojapuilla ja hopeaa neliottelussa sekä joukkuekilpailussa. Seuraavana vuonna hän saavutti neljä arvokisamitalia, ensin kultaa eritasonojapuilla sekä hopeaa joukkuekilpailussa toukokuussa järjestetyissä Brysselin EM-kilpailuissa ja myöhemmin hopeaa neliottelussa sekä joukkuekilpailussa heinä-elokuussa järjestetyissä Lontoon olympialaisissa.
Konova voitti 2015 Bakun Euroopan kisoissa kultaa joukkuekilpailussa. Glasgow'n MM-kilpailuissa hän jakoi eritasonojapuiden maailmanmestaruuden maannaisensa Daria Spiridonovan, Kiinan Yilin Fanin ja Yhdysvaltojen Madison Kocianin kanssa.
Jordyn Wieber
Jordyn Marie Wieber (s. 12. heinäkuuta 1995 DeWitt, Michigan) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja maailmanmestari.
Wieber voitti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa neliottelussa ja joukkuekilpailussa. Samoissa kilpailussa hän saavutti puomilla pronssimitalin. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai kultaa joukkuekilpailussa.
McKayla Maroney
McKayla Maroney (s. 9. joulukuuta 1995) on yhdysvaltalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Maroney voitti Tokion MM-kilpailuissa 2011 kultaa hypyssä ja joukkuekilpailussa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa hypyssä. Hän voitti hypyn maailmanmestaruuden myös Antwerpenissa 2013.
Oliver Zaugg
Oliver Zaugg (s. 9. toukokuuta 1981 Lachen) on sveitsiläinen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Saunier Duval-Prodir -tallissa 2004–2006, edusti Gerolsteineria 2007–2008, Liquigasta 2009–2010, Team Leopard-Trekiä 2011, RadioShack-Nissan-Trek-joukkuetta 2012, Team Saxo-Tinkoffia / Team Tinkoff-Saxoa 2013–2015 sekä viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2016 IAM Cyclingia.
Zaugg sijoittui Espanjan ympäriajossa 15:nneksi 2007 ja 11:nneksi 2008. Hän voitti Lombardian ympäriajon 2011 karattuaan kärkiryhmästä Villa Verganon nousussa kymmenen kilometriä ennen maalia. Lombardian ympäriajossa 2012 hän oli kahdeksas. Espanjan ympäriajossa 2014 hän sijoittui 14. etapilla toiseksi.
David Sklansky
David Sklansky (s. 1947) on yhdysvaltalainen 
pokeriammattilainen ja pokerikirjailija. Sklansky on voittanut kolme World Series of Poker -ranneketta. Sklansky on kirjoittanut useita pokerioppaita ja pelien teoriaa käsitteleviä kirjoja.
Sklansky-dollarit on pokeriterminologiassa käytetty termi, joka on saanut nimensä David Sklanskyn mukaan. ”Sklansky-dollarit” kertovat sen rahamäärän, jonka pelaaja voi odottaa voittavansa pelattavasta kädestä oman kätensä sen hetkisen pottiosuuden (voitto-osuuden) mukaan. Oikeat dollarit kertovat kuinka paljon todellisuudessa voitit tai hävisit potista, ”Sklansky-dollarit” kertovat kuinka paljon sinun olisi pitänyt todennäköisyyksien mukaan voittaa.
Sklansky on kirjoittanut useita kirjoja uhkapeliteoriasta ja pokerista.
Cyril Tommasone
Cyril Tommasone (s. 4. heinäkuuta 1987 Villeurbanne) on ranskalainen telinevoimistelija.
Tommasone on saavuttanut hevosella MM-hopeaa Tokiosta 2011 ja MM-pronssia Nanningista 2014. EM-hopeaa samalla telineellä hän saavutti Berliinissä 2011. Birminghamissa 2010 ja Glasgow'ssa 2018 Tommasone voimisteli Ranskan EM-pronssille yltäneessä joukkueessa. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli hevosella viides ja Rio de Janeirossa 2016 samalla telineellä neljäs. Välimeren kisoissa 2018 hän saavutti hevosella kultaa ja joukkuekilpailussa pronssia.
Mežgorje
Mežgorje () on suljettu kaupunki Baškortostanin tasavallassa Uralvuoriston eteläosassa Venäjällä.
Kaupunki sijaitsee noin 140 km tasavallan pääkaupungista Ufasta kaakkoon ja 40 km Beloretskin länsipuolella. Se on jakautunut kahteen osaan ja sijaitsee Etelä-Uralin luonnonpuiston alueella lähellä Jamantau-vuorta. Kaupunkia ei löydä omalla nimellään aina uusiltakaan maantiekartoilta. Kartoille on sen sijaan merkitty kaupungin kaksi toisistaan maanteitse noin 28 kilometrin etäisyydellä sijaitsevaa kaupunginosaa: eteläisempi Tatly (, ) ja pohjoisempi Solnetšnyi (Солнечный, ent. Kuzjelga / Кузъелга; koordinaatit kaupungin tietolaatikossa). Esimerkiksi kaupunginjohdon toimitilat ja kulttuuritalo sijaitsevat näistä jälkimmäisessä.
Paikkakunta perustettiin 1979. Neuvostoliiton aikana se tunnettiin alkuun peitenimillä Ufa-105 ja Belorezk-16. Kaupungin (Solnetšyi) arveltiin liittyvän vuoren sisään rakennettuihin jättimäisiin puolustusjärjestelmiin. Mežgorje-nimen ja kaupungin statuksen se sai 1995.
Juan Lindo
Juan Nepomuceno Fernández Lindo y Zelaya (16. toukokuuta 1790 Tegucigalpa – 23. huhtikuuta 1857 Gracias, Honduras) oli Hondurasissa syntynyt lakimies ja poliitikko, joka oli uransa aikana sekä El Salvadorin että Hondurasin presidentti.
Lindo syntyi Tegucigalpassa toukokuussa 1790. Hän valmistui 1814 lakimieheksi San Carlos de Guatemalan yliopistosta. Lindo siirtyi politiikkaan Hondurasissa ja oli yksi Keski-Amerikan Meksikon keisarikuntaan liittymisen alulle panijoista. Hän oli Keski-Amerikan liittovaltion aikana Hondurasin parlamentissa. Hän kuului myös heinäkuussa 1838 muodostettuun perustuslakia säätävään kokoukseen, jossa hän edisti Hondurasin itsenäistymistä liittovaltiosta.
Lindo matkusti 1840 El Salvadoriin kenraali Francisco Malespínin tukemana. Hänet nimettiin lokakuussa 1840 valtionhoitajaksi ja valittiin tammikuussa 1841 virkaatekeväksi valtionpäämieheksi. Helmikuussa El Salvador erosi virallisesti Keski-Amerikan liittovaltiosta, ja Lindosta tuli maan ensimmäinen presidentti 28. kesäkuuta. Hän oli presidenttinä helmikuulle 1842, ja hän perusti valtakaudellaan El Salvadorin yliopistoa ja määräsi jokaiseen yli 100 asukkaan kylään koulun. Hondurasiin Lindo palasi 1842 ja asettui Comayaguaan.
Hondurasissa Lindo oli neuvottelemassa rauhaa El Salvadorin kanssa, ja sopimus allekirjoitettiin marraskuussa 1845. Francisco Ferrera valittiin kolmannen kerran presidentiksi tammikuussa 1847, mutta hän erosi 12 päivän päästä ja antoi vallan Lindolle. Ensimmäisen kautensa aikana Lindo osoitti tukeaan Meksikolle julistamalla sodan Yhdysvalloille Meksikon–Yhdysvaltain sodan aikana.
Lindo valittiin helmikuussa 1848 toiselle kaudelle. Maltillisia konservatiiveja edustaneen Lindon aikana Hondurasin sisäiset olot rauhoittuvat hetkeksi, kunnes ulkoministeri José Santos Guardiola yritti vallankaappausta 1850. José Trinidad Cabañasin elsalvadorilaisten joukkojen tuella Lindo pystyi kukistamaan kaappausyrityksen. Lindo liittoutui liberaalin Cabañasin ja El Salvadorin presidentin Doroteo Vasconcelosin kanssa ja pyrki yhdessä kukistamaan Guatemalan Rafael Carreran. Carrera voitti liittoutuneet joukot San José La Aradassa 27. helmikuuta 1851.
Lindo ei suostunut enää kolmannelle kaudella ja antoi kongressin valita Cabañasin seuraajakseen. Lindo vetäytyi eläkkeelle Graciakseen, missä kuoli 1857.
Kōji Yamamuro
Kōji Yamamuro (, s. 17. tammikuuta 1989) on japanilainen telinevoimistelija.
Yamamuro sai Lontoon olympialaisissa 2012 hopeaa joukkuekilpailussa. Hän on saavuttanut MM-kilpailuista joukkuekilpailun hopeaa Rotterdamista 2010 ja Tokiosta 2011. Lisäksi hän saavutti Tokiosta pronssia kuusiottelussa ja renkailla.
Vindictus
Vindictus on devCATin kehittämä kehittämä toimintapeli, jonka on julkaissut Nexon Corporation. Peli on ilmaispeli massiivinen monen pelaajan verkkoroolipeli (MMORPG), joka käyttää Source-pelimoottoria.
Vindictuksessa on seitsemän pelattavaa hahmoa: Evie, Fiona, Lann, Karok, Kai, Vella ja Arisha. Pelin tapahtumat perustuvat Vindictus-fantasiamaailmaan Colhen-kaupunkiin, josta pääsee kenttiin taistelemaan hirviöitä vastaan.
Aaltoes
Aaltoes (lyhenne nimestä "Aalto Entrepreneurship Society ry") on suurin ja aktiivisin opiskelijavetoinen yrittäjyysyhteisö Euroopassa. Sen päätarkoituksena on edistää kasvuyrittäjyyttä Suomessa ja erityisesti kannustaa opiskelijoita yrittäjyyteen.
Yhdistyksen perustivat vuonna 2009 Aalto-yliopiston opiskelijat. Tuolloin joukko silloisten Teknillisen Korkeakoulun, Helsingin Kauppakorkeakoulun ja Taideteollisen Korkeakoulun opiskelijoita päätti ryhtyä kehittämään yrittäjyyttä, sillä ilmapiiri ei ollut kovin kasvuyrittäjyysmyönteinen. Myös saatavissa oleva tuki oman yrityksen perustamiseen oli vähäistä.
Yhdistyksen ensimmäinen toimisto sijaitsi Design Factorylla, josta Aaltoes siirtyi vuoden 2009 aikana nykyiseen tilaansa, "Startup Saunaan". Alkuun toiminta oli pienehköjä verkostoitumistapahtumia sekä paneelikeskusteluja ja puheenvuoroja.
Vuonna 2010 perustettiin kaksi kiihdytysohjelmaa alkuvaiheen kasvuyrityksille, jotka nykyään tunnetaan nimillä Startup Sauna sekä "Kiuas Accelerator" (aiempi Summer of Startups).
Myöhemmin perustettiin työharjoitteluohjelma "Startuplifers", joka lähettää taitavimmat suomalaiset opiskelijat työskentelemään kasvuyrityksiin San Franciscoon ja Piilaaksoon. Nykyään Startuplifers on Aalto-yliopiston rahoittama.
Vuonna 2011 Aaltoesin vastuulle tuli teknologiakonferenssi Slushin järjestäminen. Tapahtuma on kasvanut merkittävästi ja kasvun takia Slush on nykyään oma organisaationsa.
Aaltoes on hyödyntänyt toiminnassaan runsaasti internetiä ja sosiaalista mediaa - huhtikuussa 2018 Facebook-tykkäyksiä ja Twitter-seuraajia on kertynyt yli 16 000.
Suurimpia vuosittain järjestettäviä tapahtumia ovat yrityskiihdyttämö "Kiuas Accelerator," Euroopan suurin korkeakouluopiskelijoiden yrittäjyystapahtuma "FallUp" sekä osallistujamäärältään Euroopan suurin hackathon, Junction. Muita Aaltoesin järjestämiä tapahtumia ovat muun muassa "Dash" ja "HEL Tech". Vuosittain järjestetään yhteensä yli 100 erilaista ja eri kokoista tapahtumaa, joiden tarkoituksena on tukea yrittäjyyttä ja tehdä yrittäjyys tutummaksi opiskelijoille.
Syberia
Syberia on Microïdsin kehittämä seikkailupeli, joka julkaistiin vuonna 2002. Peli on julkaistu Windowsille, PlayStation 2:lle, Xboxille, Nintendo DS:lle, iOS:lle ja älypuhelimelle. Pelin jatko-osat ovat kaksi vuotta myöhemmin julkaistu "Syberia II" sekä vuonna 2017 julkaistu "Syberia III".
Iso amerikkalaisyhtiö on lähettänyt juristi Kate Walkerin ranskalaiseen Valadilénen kylään viimeistelemään perheyrityksenä toimineen lelutehtaan haltuunottoa. Kylän notaarin mukaan tehtaan omistanut Anna Voralberg oli kertonut ennen kuolemaansa, että kuolleeksi luultu veli onkin elossa. Lain mukaan Annan veli Hans Voralberg on tehtaan uusi omistaja, eikä haltuunottoa voida suorittaa ilman tämän suostumusta. Kate saa tietää, että nuorena Hans yritti saada esihistoriallista mammuttinukkea paikallisessa luolassa olevalta kielekkeeltä, mutta putosi ja loukkaantui sekä fyysisesti että psyykkisesti. Hansin ainoaksi tavoitteeksi tuli löytää mammutteja.
Löytääkseen Hansin Kate käyttää Annan rakennuttamaa höyryveturia, jota kontrolloi Hansin rakentama ihmismäinen robotti nimeltään Oscar. Junan ensimmäinen pysähdys tapahtuu kasvitieteellisenä puutarhana toimivalla juna-asemalla Barrockstadtissa. Rautatiessä ilmenee läpikulkemisen estävä vika, jonka poistamiseksi Kate käy vaihtokauppaa läheisellä proomulla työskentelevän pariskunnan kanssa. He vaativat avustaan sata dollaria, jonka Kate ansaitsee korjaamalla läheisen yliopiston soittolavan. Yliopistolla Kate saa tietää Syberian legendoista ja esihistoriallisista Youkol-ihmisistä, jotka kykenivät kesyttämään mammutteja ja elämään niiden kanssa.
Toinen pysähdys tapahtuu neuvostoajalla rakennetussa Komkolzgradissa, joka on teollinen kaivoskompleksi. Paikassa asuu varsin omituinen Serguei Borodine, joka varastaa Oscarin kädet saadakseen tehtaassa olevan urkurin toimimaan. Serguei aikoo rakentaa suuren esiintymislavan oopperalaulaja Helena Romanskille, johon hän on pakkomieltynyt. Katen täytyy hakea Helena läheisestä Aralbadin kylpylästä.
Komkolzgradissa Kate tapaa myös entisen testilentäjän Boriksen, joka haaveilee lentämisestä aluksellaan. Kate korjaa aluksen, mistä kiitollisena Boris opettaa Katea käyttämään ilmalaivaa. Boris varoittaa Serguein olevan epäluotettava ja lähtee matkaan lentoaluksellaan. Aralbadissa Helena kertoo Katelle olevansa liian vanha laulamaan ja menettäneen legendaarisen lauluäänensä. Helenan mieli muuttuu, kun Kate valmistaa hänelle erikoisen drinkin kylpylän baarissa.
Komkolzgradissa Helena laulaa Sergueille, joka kuitenkin vangitsee hänet. Kate onnistuu vapauttamaan Helenan ja palauttamaan Oscarin kädet, mutta Serguei yrittää estää heidän pakonsa. Kate tuhoaa sulkeutuneen portin kaivoksesta löytyneellä dynamiitilla ja vie Helenan takaisin Aralbadiin. Kylpylässä Kate kohtaa Hansin, joka allekirjoittaa lelutehtaan haltuunottopaperit. Hans ehdottaa, että Kate tulisi hänen mukaansa etsimään mammutteja, mutta tämä kieltäytyy. New Yorkiin lähtevään koneeseen astuessaan Kate muuttaakin mielensä ja hyppää Hansin junan kyytiin viime hetkellä, hyläten työpaikkansa ja sulhasensa Yhdysvalloissa, auttaakseen Hansia saavuttamaan unelmansa.
Makoto Okiguchi
Makoto Okiguchi (, s. 22. marraskuuta 1985 Osakan prefektuuri) on japanilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Okiguchi on voittanut Japanin joukkueen jäsenenä joukkuekilpailun olympiahopeaa Pekingin kesäolympialaisissa 2008 ja kaksi MM-hopeamitalia. Lisäksi hän voitti hypyn MM-pronssia Tokiossa 2011.
Syberia II
Syberia II on Microïdsin kehittämä ja XS Gamesin julkaisema seikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2004 Windowsille, PlayStation 2:lle, Xboxille ja älypuhelimelle. Peli on jatkoa kaksi vuotta aiemmin julkaistulle "Syberialle". Jatko-osa "Syberia III" on julkaistu 2017.
Kate Walkerin, Hans Voralbergin ja Oscar-robotin matka mammuttien löytämiseksi jatkuu. Romansburgin kaupungissa Kate täyttää höyryveturin uusilla hiilillä. Hans kuitenkin sairastuu ja tarvitsee hoitoa. Läheisestä luostarista Kate löytää muistikirjan, jonka avulla hän kehittää yrttiperäisen lääkkeen ja parantaa Hansin. Ennen lähtöä kaupungista Katea pyydetään korjaamaan ravintolassa olevat mekaaniset hevoset. Samalla kaksi Ivan ja Igor -nimiset miehet varastavat junan, kaappaavat Oscarin sekä Hansin ja lähtevät kohti Syberiaa tarkoituksenaan löytää mammutteja ja käyttää niitä taloudellisesti hyödyksi. Kate seuraa varkaita resiinan kaltaisella kulkuneuvolla, jota pitää liikkeessä ”youkiksi” kutsuttu hylkeen ja karhun risteytys.
Kate on saamassa varkaita kiinni, mutta juna ylittää sillan ja sorruttaa sen, jättäen Katen toiselle puolelle. Kate ylittää joen, selviytyy kohtaamisesta karhun kanssa ja kohtaa Komkolzgradissa tapaamansa Boriksen, joka on pakkolaskeutunut lentoaluksellaan. Boris antaa Katen käyttää lentoaluksen heittoistuinta, jotta tämä saavuttaisi Ivanin ja Igorin. Kate pääsee junalle, mutta Ivan ja Igor ottavat Hansin vangiksi ja pakenevat moottorikelkalla. Kate ja Oscar irrottavat junan matkustajavaunun ja takaa-ajavat varkaita. Kate saa varkaat kiinni pienellä kukkulalla ja joutuu näiden kanssa kahakkaan. Jää Katen alla sortuu, ja tämä putoaa pimeyteen.
Kate palaa tajuihinsa jäisessä, maanalaisessa Youkol-ihmisten kylässä. Rasittunut Hans lepää vuoteella ja on kuolemaisillaan, jolloin Oscar romutetaan ja hänestä muodostetaan Hansille eräänlainen tukiranka. Kate käyttää junaa sulattaakseen jäätyneen veneen, minkä jälkeen hän jatkaa matkaansa Hansin ja Youkin kanssa kohti Syberian saarta. Merimatka keskeytyy salamatkustajaksi päätyneen Ivanin takia, joka käskee Katea jättämään veneen. Kate hämää Ivania ja tönäisee tämän jäälautalle, jossa hän joutuu poikasiaan puolustavien pingviinien surmaamaksi. Kun laiva saapuu Syberiaan, Kate aktivoi Youkol-torven ja soittaa mammutteja kutsuvan äänen. Mammutit saapuvat ja ottavat Hansin mukaansa. Kate tajuaa auttaneensa Hansia saavuttamaan unelmansa, ja jää kyyneleet silmissä katselemaan auringonlaskua kohti vaeltavia mammutteja.
Susan Chilcott
Susan Chilcott (8. heinäkuuta 1963 – 5. syyskuuta 2003) oli brittiläinen lyyrinen sopraano, joka ansioitui varsinkin Benjamin Brittenin ja Leoš Janáčekin tulkitsijana. Hän opiskeli Guildhall School of Music and Dramassa, mutta hänen tärkein opettajansa ja tukijansa oli Mollie Petrie, joka aloitti työskentelyn Chilcottin kanssa tämän ollessa 12-vuotias.
Chilcott teki läpimurtonsa vuonna 1994 Ellen Orfordin roolissa Brittenin "Peter Grimesissa" La Monnaiessa. Kapellimestarina toimi Antonio Pappano. Muita oopperoita, joissa Chilcott esiintyi, olivat "Otello", "Così fan tutte", "Ruuvikierre", "Falstaff", "A Midsummer Night's Dream", "Rusalka", "Katja Kabanova", "Patarouva" ja "Jenůfa". Chilcott loi Hermionen roolin Philippe Boesmansin "Wintermarchenissa". Hän teki esiintymisiä myös konserttisalissa muiden muassa Bernard Haitinkin ja Esa-Pekka Salosen kanssa.
Chilcott sai hoitoa rintasyöpään ensi kertaa vuonna 2001. Hän pääsi jatkamaan uraansa vuonna 2002, mutta hänen sairautensa uusiutui kesällä 2003 ja johti hänen kuolemaansa saman vuoden syyskuussa. Hänellä oli yksi poika.
Karbamaatit
Karbamaatit ovat karbamiinihaposta (NHCOOH) johdettuja orgaanisia yhdisteitä. Karbamaatti, karbamaattiesteri ja karbamiinihapot ovat orgaanisessa synteesissä läheisesti toisiinsa liittyviä funktionaalisia ryhmiä. Karbamaattiestereitä nimitetään myös uretaaneiksi.
Karbamaatteja käytetään monipuolisesti muun muassa lääketieteessä ja hyönteismyrkkyinä.
Karbamaatit ovat koliiniesteraasi-inhibiittoreita eli ne heikentävät hermosoluissa toimivan koliiniesteraasin toimintaa. Karbamaatit eivät rikastu vaan ne hajoavat helposti. Torjunta-aineina karbamaatteja pidetään hieman turvallisempina verrattuna organofosfaatteihin, koska ensimmäisten myrkytysoireiden ja tappavan annoksen väli on pidempi.
Jan Śrutwa
Jan Śrutwa (s. 1. joulukuuta 1940) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Piotr Kałwa 31. toukokuuta 1964, ja hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Liberalian titulaaripiispaksi 25. heinäkuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Glemp, jota avustivat Boleslaw Pylak ja Piotr Hemperek.
Śrutwa sai 25. maaliskuuta 1992 nimityksen Zamość-Lubaczówin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 5. elokuuta 2006.
Mariusz Leszczyński
Mariusz Leszczyński (s. 3. huhtikuuta 1957) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Marian Jozef Rechowicz 28. kesäkuuta 1983, ja hänet nimitettiin Zamość-Lubaczówin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bassianan titulaaripiispaksi 10. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Kowalczyk, jota avustivat Józef Michalik ja Jan Śrutwa.
Józef Kowalczyk
Józef Kowalczyk (s. 28. elokuuta 1938) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki Warmiaan diakoniksi Tomasz Wilczyński 18. maaliskuuta 1961 ja papiksi Józef Drzazga 14. tammikuuta 1962. Hänet nimitettiin 26. elokuuta 1989 Heraclean titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Puolaan. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. lokakuuta paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja Francesco Colasuonno.
8. toukokuuta 2010 Kowalczyk sai nimityksen Gnieznon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. kesäkuuta.
Markku Nieminen (raviohjastaja)
Markku Nieminen (s. 1956 Jyväskylä) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Nieminen on pitänyt omaa valmennustallia Ylöjärvellä Teivon raviradalla vuodesta 1985 lähtien. Sinä ennen hän toimi apuvalmentajana Martti Keskisen tallilla.
Vuodesta 1991 Niemisellä on ollut maaseututalli Viialassa Tolvilan kartanossa, josta hän luopui vuonna 2012. Nykyään Niemisellä on valmennuskeskus Urjalassa, jossa on kolme pientä tallia ja kolme työntekijää. Karsinapaikkoja Urjalassa on 23.
Hän on erikoistunut ohjastamaan ja valmentamaan lämminverihevosia.
Vuonna 1976 alkaneella ohjastajan urallaan Nieminen on ajanut lähes 15 000 starttia, joista hän on voittanut 1 948 (tilanne 15.10.2011). Palkintorahoja Nieminen on ajanut 7,8 miljoonaa euroa. Valtaosa näistä on tullut hänen omilla valmennettavillaan. Nieminen on valittu Suomessa vuoden ravivalmentajaksi neljä kertaa, vuonna 1998 ja vuosina 2002–2004.
Markku Nieminen on urallaan saavuttanut kymmeniä suurkilpailuvoittoja sekä koti- että ulkomailla.
Niemisen tunnetuin hevonen on ollut tamma Passionate Kemp, jolla hän kilpaili menestyksekkäästi Suomessa, Ruotsissa ja Italiassa. Passionate Kempin lisäksi hän on valmentanut myös useita muita Kemppi-tallin hevosia. Muista hevosista tunnettuja ovat muun muassa Enoran Charlotta, Will Racing Lady, Mayday Birdland, Don Giovanni, Simb Chaplin, Quite An Avenger sekä useat ruotsalaisen Boko-kasvattamon hevoset, kuten Rae Boko ja Zimba Boko. Lämminverisiin keskittyneen Niemisen menestynein suomenhevonen on ollut "Vokkerin Prinssi", jolla hän voitti suomenhevosten Derbyn.
Bolesław Pylak
Bolesław Pylak (s. 20. elokuuta 1921) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Stefan Wyszyński 29. kesäkuuta 1948, ja hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Midican titulaaripiispaksi 14. maaliskuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piotr Kałwa, jota avustivat Ignacy Tokarczuk ja Jan Mazur.
Pylak sai 27. kesäkuuta 1975 nimityksen Lublinin piispaksi. 25. maaliskuuta 1992 hiippakunta korotettiin arkkihiippakunnaksi ja Pylakista tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 14. kesäkuuta 1997.
Tuomas Korvenoja
Tuomas Korvenoja (s. 1954 Helsinki) on suomalainen raviohjastaja ja -valmentaja. Korvenoja pitää valmennustallia Sipoossa ja kotirata on Helsingissä Vermon raviradalla.
Korvenoja on voittanut ohjastajan urallaan yli 900 lähtöä ja hänen ohjastamansa hevoset ovat ansainneet palkintorahoja yli 7,6 miljoonaa euroa. Ennen ravivalmentajaksi ryhtymistään Korvenoja opiskeli lääkäriksi, mutta jätti opinnot ja keskittyi hevosuralle. Korvenoja on valittu vuoden ohjastajaksi vuonna 1995 ja vuoden valmentajaksi 1999 ja 2011.
Korvenoja on erikoistunut valmentamaan ja ajamaan nuorilla hevosilla suuripalkintoisia ikäluokkakilpailuja. Niissä hänen hevosensa ovat saavuttaneet suurkilpailuvoittoja Suomen lisäksi myös ulkomailla; Norjassa, Ruotsissa, Ranskassa ja Italiassa. Suomessa Korvenoja on voittanut valmennettavillaan arvostetuimmat ikäluokkakilpailut; Suuren Suomalaisen Derbyn Funky Ridella vuonna 2004, Brad De Veluwella 2012 ja Jonesylla 2014 sekä Kriteriumin Venice Beachillä 1994, Inspiration Ridellä 1999, Funky Ridellä 2003, Brad De Veluwella 2011 ja Jontte Boylla 2014.
Siitostammojen pito on ulkoistettu Tanskaan, missä suurin osa Korvenojan valmennukseen tulevista varsoista viettävät ensimmäisen ikävuotensa. Korvenojalla on valmennustalli Suomen lisäksi myös Ranskassa. Ranskassa toimintaa on ollut jo vuodesta 1989. Toiminta painottuu nuorten hevosten kouluttamiseen ja valmentamiseen. Ranskasta nuoret hevoset siirtyvät Suomen yksikköön viimeistään kun ne ovat valmiita kilpailemaan.
Kaikkien aikojen menestynein hevonen Korvenojan tallista oli ori Brad De Veluwe, joka voitti vuonna 2011 Italian Orsi Mangellin, jossa kohtaavat Euroopan parhaat 3-vuotiaat. Lisäksi Brad de Veluwe voitti vuonna 2011 muun muassa Ylöjärvellä Teivon raviradalla juostun Kriteriumin ja kaksi suurta ikäluokkalähtöä Ruotsissa. Kolmivuotiskaudellaan hevonen ansaitsi radoilta yli 400 000 euroa. Nelivuotiaana hevonen on voittanut muun muassa Derbyn sekä Euroopan raviliiton UET:n nelivuotiskilpailun UET Grand Prix'n.
Tallin toinen lupaava hevonen on kolmevuotias Nostromo, joka voitti lokakuun puolivälissä 2011 kaksivuotiaiden Breeders' Crown -finaalin Solvallan raviradalla Tukholmassa.
Muita nimekkäitä hevosia Korvenojan tallista ovat Jontte Boy joka voitti Lämminveristen Kriteriumin vuonna 2014 ja monia ulkomaalaisia ikäluokkakilpailuita, sekä Jonesy joka voitti mm. Suuren suomalaisen Derbyn vuonna 2014, Lämminveristen suomen mestaruuden 2016 ja osallistui Yhdysvalloissa ajettavaan International Trotiin.
Suomi
Italia
Saksa
Ruotsi
Norja
Ranska
Pyaasa
Pyaasa (, , , suomeksi ”Jano”) on Guru Duttin ohjaama ja tuottama intialainen draamaelokuva vuodelta 1957. Se pääsi "Time"-lehden 100 kaikkien aikojen parhaan elokuvan listalle. Se valittiin myös "Timen" 10 romanttisimman elokuvan listalle ystävänpäivänä 2011.
Elokuva kertoo Vijaysta; runoilijasta, joka yrittää tehdä runojaan tunnetuksi itsenäistyneessä Intiassa. Hyväsydäminen prostituoitu Gulabo auttaa häntä saamaan teoksiaan julkaistuksi.
Elokuvan musiikin sävelsi S. D. Burman.
Havin’ a Party with Southside Johnny
Albumin on tuottanut Steve Van Zandt. Levy-yhtiö on CBS ja levymerkki Embassy, joka on CBS United Kingdom -yhtiön tavaramerkki.1. I Don't Want to Go Home (S. Van Zandt) – 3:40
2. Broke Down Piece of Man (S. Cropper – J. Shamwell) – 3:26
3. Talk to Me (Springsteen) – 4:00
4. Love on the Wrong Side of Town (B. Springsteen – S. Van Zandt) – 3:11
5. The Fever (B. Springsteen) – 5:061. Trapped Again (Springsteen – Lyon – Van Zandt) – 4:18
2. Without Love (I.J. Hunter – C. Franklin) – 4:31
3. When You Dance (B. Springsteen – S. Van Zandt) – 5:24
4. This Time It's for Real (S. Van Zandt) – 4:06
5. Havin' a Party (S. Cooke) – 6:49
Southside Johnny
Southside Johnny (oik. Johnny Lyon; s. 4. joulukuuta 1948 Neptune, New Jersey) on yhdysvaltalainen laulaja ja huuliharpisti.
Hän aloitteli muusikonuraansa samanaikaisesti Steven Van Zandtin ja Bruce Springsteenin kanssa esiintymällä näiden tavoin New Jerseyn Asbury Parkissa sijaitsevassa klubissa nimeltään The Upstage Club. Kolmikolla oli myös yhteisiä yhtyeviritelmiä: The Sundance Blues Band ja Dr. Zoom and the Zonic Boom.
Springsteenin ja Van Zandtin perustettua The E Street Bandin Johnnyn yhtye oli aluksi Blackberry Booze Band ja vuonna 1975 nimenvaihdoksen jälkeen Southside Johnny and The Asbury Jukes.
Van Zandt on edistänyt Southside Johnnyn uraa hankkimalla tälle ensimmäisen levytysopimuksen Epic-yhtiölle sekä tuottamalla yhtyeen levyjä. Lisäksi Van Zandt on tehnyt Johnnylle kappaleita samoin kuin Springsteen.
Southside Johnny on esiintynyt Suomessa ainakin Rauma Blues -tapahtumassa.
Kokoonpano esikoisalbumilla:Myöhempiä jäseniä:1976 "I Don't Want to Go Home" 
1977 "This Time It's for Real" 
1978 "Hearts of Stone" 
1979 "The Jukes" 
1979 "Havin' a Party with Southside Johnny" 
1980 "Love Is a Sacrifice" 
1981 "Reach Up and Touch the Sky" 
1983 "Trash It Up" 
1984 "In the Heat" 
1986 "At Least We Got Shoes" 
1991 "Better Days" 
2000 "Messin' with the Blues" 
2002 "Going to Jukesville" 
2004 "Missing Pieces" 
2005 "Into the Harbour" 
2007 "Jukebox" 
2010 "Pills and Ammo"
Ferdinand von Schirach
Ferdinand von Schirach (s. 1964 München, Saksan liittotasavalta) on saksalainen kirjailija ja juristi.
Schirach tunnetiin Saksassa jo ennen kirjailijanuraansa Saksan yhdistymisen yhteydessä järjestettyjen oikeudenkäyntien vuoksi. Hänen suvussaan on ollut useita tunnettuja juristeja. Von Schirachin isoisä oli Hitler-Jugendin johtaja ja Wienin gauleiter Baldur von Schirach.
Teoksissaan von Schirach käsittelee syyllisyyttä ja syyttömyyttä, hyvää ja pahaa sekä ihmisen moraalista vastuuta. Niissä tavallinen ihminen voi yhtäkkiä joutua rikoksen uhriksi tai syyllistyä raskaisiin rikoksiin. Ne perustuvat usein todellisiin rikostapauksiin.
Jan Mazur
Jan Mazur (5. kesäkuuta 1920 – 26. syyskuuta 2008) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Zdzisław Goliński 26. kesäkuuta 1949, ja hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Bladian titulaaripiispaksi 25. huhtikuuta 1961. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piotr Kałwa, jota avustivat Zdzisław Goliński ja Tomasz Wilczyński.
Mazur sai 24. lokakuuta 1968 nimityksen Siedlcen hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 1996.
Benjamin Mokulu
Benjamin Mokulu Tembe (s. 11. lokakuuta 1989) on belgialainen jalkapalloilija, ja pelaa Sporting Lokerenissa. Hän on kotoisin Kongosta.
Gökşin Sipahioğlu
Gökşin Sipahioğlu (28. joulukuuta 1926 Izmir, Turkki – 5. lokakuuta 2011 Pariisi, Ranska) oli turkkilaissyntyinen Ranskassa työskennellyt valokuvaaja, joka perusti uutiskuvatoimisto Sipa Pressin.
Sipahioglu työskenteli urheilutoimittajana ja ryhtyi myös valokuvaajaksi. Hän työskenteli eri lehdissä kunnes ryhtyi freelanceriksi. Tärkeä kohta uralla oli Egyptin ja Israelin sotiessa 1956 Siinailla. Toinen oli ohjuskriisi 1962, jolloin hän oli Kuubassa ainoa länsimainen toimittaja, joka sai tehdä vapaasti työtä. Tšekkoslovakian miehityksen aikana 1968 hän haastatteli ensimmäisenä neuvostosotilaita, jotka olivat turkinkielisiä azereita.
Sipahioglu teki kuvat alkuun kotona Pariisissa, jonne hän oli asettunut. Apuna hänellä oli tuleva vaimonsa, amerikkalainen toimittaja Phyllis Springer. Sipa perustettiin 1973, ja se alkoi tuottaa arvostettua kuvajournalismia ja menestyi kilpailijoidensa Sygman ja Gamman rinnalla. 1990-luvulla hän sai ostotarjouksia yhdysvaltalaisilta toimistoilta, mutta torjui ne. Yritys joutui kuitenkin vuosituhannen vaihteessa taloudellisiin vaikeuksiin, ja sen osti 2001 ranskalainen toimisto Sud Communication. Sipahiogly joutui pois parin vuoden kuluttua. Vuonna 2011 Sipa siirtyi saksalaisen DADP:n omistukseen. Toimiston päämaja on yhä Pariisissa. Sen arkistoon kuuluu 30 miljoonaa kuvaa, ja kirjeenvaihtajia ympäri maailman on 600.
Zdzisław Goliński
Zdzisław Goliński (27. joulukuuta 1908 – 6. heinäkuuta 1963) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lublinin hiippakuntaan Adolfo Giuseppe Jelowicki 28. kesäkuuta 1931, ja hänet nimitettiin Lublinin koadjuuttoripiispaksi sekä Hemerian titulaaripiispaksi 28. maaliskuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Stanislao Czajka ja Michal Klepacz.
22. huhtikuuta 1951 Goliński sai nimityksen Częstochowan hiippakunnan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 17. kesäkuuta. Hän kuoli virassa 54-vuotiaana.
Thomas Dabre
Thomas Dabre (s. 23. lokakuuta 1945) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bombayn arkkihiippakuntaan 31. lokakuuta 1971 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Arae in Numidian titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Simon Ignatius Pimenta, jota avustivat Longinus Gabriel Pereira ja Ferdinand Joseph Fonseca.
Dabre sai 22. toukokuuta 1998 nimityksen Vasain ja 4. huhtikuuta 2009 Poonan hiippakunnan piispaksi.
Miia Lindström
Miia Aino Kaarina Lindström (s. 19. huhtikuuta 1972 Pori) on suomalainen näyttelijä.
Lindström kirjoitti ylioppilaaksi Riihikedon lukiosta vuonna 1991, jonka jälkeen hän kävi Lahden kansanopiston näyttämötaiteen linjan. Sen jälkeen hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1994–1998, josta valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1998.
Hän on tehnyt monia roolitöitä etenkin teattereissa. Vuosina 1998–2000 hän oli kiinnitettynä Lahden kaupunginteatterissa. Häntä on nähty myös Koko-teatterissa, Linnateatterissa sekä Porin Teatterissa. Hänen "kotiteatterinsa" on kuitenkin Rakastajat-teatteri, jossa häntä on nähty jo vuodesta 1996.
Teatterirooliensa lisäksi hän on tehnyt töitä myös elokuvissa, televisiossa ja kuunnelmissa. Hän on työskennellyt vuodesta 2017 juontajana Yleisradion toimituksessa Porissa.
Sipa Press
Sipa Press on ranskalainen kuvatoimisto, jonka perusti 1973 turkkilainen valokuvaaja, toimittaja Gökşin Sipahioğlu. Toimiston päämaja on Pariisissa.
Sipahioğlu myi toimiston vuonna 2001 Sud Communicationille, jonka omistaa ranskalainen lääketeollisuudessa toimiva Pierre Fabre. Hän luopui Sipan puheenjohtajuudesta joulukuussa 2003.
Vuonna 2006 Sipa Pressin verkostoon kuuluu 4 000 kuvareportteria. Sipa myy kuukaudessa 500 reportasia yli 40 maahan. Toimisto toimii tiiviissä yhteistyössä uutistoimisto Associated Pressin kanssa.
Vuonna 2011 Sipa siirtyi saksalaisen DADP:n omistukseen.
Alexander Peya
Alexander Peya (s. 27. kesäkuuta 1980 Wien) on itävaltalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 92 huhtikuussa 2007 ja nelinpelissä sijalle 17 maaliskuussa 2012. Vuoden 2004 Yhdysvaltain avoimien kaksinpelissä hän selviytyi kolmannelle kierrokselle. Vuoden 2011 Wimbledonin nelinpelissä hän selviytyi välieriin Christopher Kasin kanssa. Heinäkuussa 2011 hän voitti Saksan avoimen tennisturnauksen nelinpelin ja tammikuussa 2012 Heineken Openin nelinpelin yhdessä Oliver Marachin kanssa.
Bernhard Rieger
Bernhard Rieger (17. joulukuuta 1922 – 10. huhtikuuta 2013) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Rottenburg-Stuttgartin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tigavan titulaaripiispaksi 20. joulukuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 1985. Pääkonsekraattorina toimi Georg Moser, jota avustivat Anton Herre ja Franz Josef Kuhnle.
Rieger jäi eläkkeelle 31. heinäkuuta 1996.
Hurjapäät (elokuvasarja)
Hurjapäät ( tai lyhyemmin "Fast & Furious") on yhdysvaltalainen toimintaelokuvasarja. Sarjan ensimmäinen osa "Hurjapäät" sai ensi-iltansa vuonna 2001. Yhteensä elokuvia on ilmestynyt kahdeksan. Seitsemännen oli alun perin määrä valmistua vuonna 2014, mutta sen valmistuminen viivästyi elokuvan pääosanesittäjän Paul Walkerin kuoleman vuoksi. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2015 alussa.
Elokuvasarjan useissa osissa ovat näytelleet Walkerin lisäksi Vin Diesel, Michelle Rodríguez, Jordana Brewster ja Sung Kang.
Elokuvasarjaan on julkaistu kaksi lyhytelokuvaa, jotka solmivat elokuvien välissä olevia aikoa paremmin toisiinsa.
Nanny Larsén-Todsen
Nanny Isadora Larsén-Todsen (2. elokuuta 1884 Kalmar – 26. toukokuuta 1982 Tukholma) oli ruotsalainen oopperalaulaja (sopraano), joka tunnetaan Richard Wagnerin roolien tulkitsijana. Hän saavutti suosiota varsinkin Bayreuthin musiikkijuhlilla Brünnhildenä ja Isoldena.
Larsén-Todsen esiintyi Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa vuosina 1906–1925, La Scalassa 1925–1927, Metropolitan-oopperassa 1927 ja Bayreuthin musiikkijuhlilla 1927–1931. Hän matkusteli paljon. Viimeisen kerran hän esiintyi Pariisissa vuonna 1937.
Larsén-Todsen sai Litteris et Artibus -mitalin vuonna 1920. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemiaan vuonna 1924, ja hän sai hovilaulajan ("Hovsångare") arvon vuonna 1925.
Ruunaan savotat
Ruunaan savotat on laulaja Pekka Himangan single vuodelta 1980. Himankaa säestää Jaakko Salon orkesteri. Salo on myös sovittanut singlen kappaleet. Levymerkki on Rondo ja luettelotunnus ROS 52.
Singlen kappaleet ovat Himangan albumilta "Kostamuksen tyttö" (Rondo ROLP 43, 1980). Nimikappale on myös kokoelma-albumilla "Maailman valot".
Geremias Steinmetz
Geremias Steinmetz (s. 26. helmikuuta 1965) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Palmas-Francisco Beltrãon hiippakuntaan 9. helmikuuta 1991 ja nimitettiin Paranavaín hiippakunnan piispaksi 5. tammikuuta 2011. Hänet konsekroi piispaksi Dadeus Gringsin ja Fernando Panicon avustama José Antônio Peruzzo 25. maaliskuuta 2011.
Tammettu virta
Tammettu virta on Kalle Päätalon "Juuret Iijoen törmässä" -sarjan toinen osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1972 Gummeruksen kustantamana.
Kirjassa kuvataan Päätalon elämänvaiheita kansakouluajoilta. Kallioniemeen rakennetaan uusi pirtti. Kallen isoäiti kuolee ja isoisä, jota kirjassa kutsutaan Ukkeliksi, muuttaa hetkeksi Kallioniemeen. Kirjan loppuvaiheessa Hermanni sairastuu keuhkokuumeeseen ja kotiin päästyään alkaa saada mielisairauden piirteitä.
Kirjan tapahtumista kertoo Mikko Niskasen elokuva "Elämän vonkamies" (1986).
Dadeus Grings
Dadeus Grings (s. 7. syyskuuta 1936 Porto Alegre) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Porto Alegren arkkihiippakuntaan Antonio Samorè 23. joulukuuta 1961, ja hänet nimitettiin São João da Boa Vistan hiippakunnan piispaksi 23. tammikuuta 1991. Tomás Vaquero konsekroi hänet 15. maaliskuuta Alfredo Vicente Schererin ja Aloísio Sinésio Bohnin avustamana.
Grings sai 12. huhtikuuta 2000 nimityksen Porto Alegren koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 7. helmikuuta 2001 hänestä tuli sen arkkipiispa.
Tomás Vaquero
Tomás Vaquero (26. maaliskuuta 1914 – 2. elokuuta 1992) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. joulukuuta 1941 ja nimitettiin São João da Boa Vistan hiippakunnan piispaksi 2. heinäkuuta 1963. Paulo de Tarso Campos konsekroi hänet 15. elokuuta Agnelo Rossin ja José Varanin avustamana.
Vaquero osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes jäi eläkkeelle 23. tammikuuta 1991.
José Varani
José Varani (14. lokakuuta 1915 – 24. kesäkuuta 1990) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Jaboticabalin hiippakuntaan 23. joulukuuta 1939 ja nimitettiin sen koadjuuttoripiispaksi sekä Altavan titulaaripiispaksi 27. elokuuta 1950. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Augusto Álvaro da Silva, jota avustivat Manoel da Silveira d'Elboux ja Gabriel Paulino Bueno Couto.
Varanista tuli Jaboticabalin piispa 7. helmikuuta 1961, ja hän toimi tässä virassa, kunnes erosi 7. kesäkuuta 1981. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Bernardo José Bueno Miele
Bernardo José Bueno Miele (10. syyskuuta 1923 – 22. joulukuuta 1981) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1950 ja nimitettiin Campinasin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bararusin titulaaripiispaksi 22. marraskuuta 1962. Hänet konsekroi piispaksi Antônio Maria Alves de Siqueiran ja Agnelo Rossin avustama Paulo de Tarso Campos 10. helmikuuta 1963.
Bueno Miele sai 25. tammikuuta 1967 nimitykset Ribeirão Preton arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi ja Uppennan titulaariarkkipiispaksi. Hänestä tuli Ribeirão Preton arkkipiispa 12. heinäkuuta 1972, ja hän kuoli virassa 58-vuotiaana. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Atlético de Rafaela
Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela on argentiinalainen jalkapalloseura, joka pelaa tällä hetkellä Argentiinan pääsarjassa. Seura tunnetaan paremmin nimellä Atlético de Rafaela. Se on perustettu 13. tammikuuta 1907.
Joukkue perustettiin Rafaelan kaupungissa Santa Fe Provincessa 1907 nimellä Club Atlético de Rafaela. Nimi muutettiin vuonna 1915 Club Atlético de Rafaelaksi. Vuonna 1988 nimeksi tuli nykyinen nimi Asociación Mutual Social y Deportiva Atlético de Rafaela.
Joukkue nousi Argentiinan 1.divisioonaan vuonna 2003 pelattuaan 14 vuotta 2. divisioonassa. Vierailu pääsarjatasolla jäi kuitenkin lyhyeksi, koska seura putosi takaisin 2.divisioonaan heti ensimmäisen kauden päätteeksi. 2009 seura oli taas lähellä nousua takaisin 1.divisioonaan, mutta nousu toteutui vasta toukokuussa 2011.
José Antônio Peruzzo
José Antônio Peruzzo (s. 19. huhtikuuta 1960 Cascavel) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cascavelin arkkihiippakuntaan 22. joulukuuta 1985 ja nimitettiin Palmas-Francisco Beltrãon hiippakunnan piispaksi 24. elokuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Armando Círio, jota avustivat Lúcio Ignácio Baumgaertner ja Agostinho José Sartori.
Jani Kääriä
Jani Petteri Kääriä (s. 24. joulukuuta 1969), taiteilijanimeltään "Kaaria", on suomalainen taidemusiikin säveltäjä.
Kääriä on opiskellut Sibelius-Akatemiassa Eero Hämeenniemen, Anders Eliassonin ja Kaija Saariahon johdolla, ja University of Miamissa Dennis Kamin johdolla. Lisäksi hän on opiskellut Magnus Lindbergin ja Anders Hillborgin mestarikursseilla. Vuonna 1998 Kääriä sai ainutkertaisen Einojuhani Rautavaara -stipendin.
Kääriän tärkein teos on Suomen Kansallisoopperan tilaama modernissa ympäristössä tapahtuva muinaisegyptiaiheinen "Osiris"-ooppera, jonka synopsiksen laatijana ja puolilibretistinä hän oli, ja jonka kantaesitys oli vuonna 2003 yhteistyössä Musica Novan kanssa. Hän on säveltänyt orkesterimusiikkia, muun muassa Ylen tilauksesta syntyneen orkesteriteoksen "Per-Djet". Sen kantaesitys oli 2002 Radion sinfoniaorkesterin toisessa 75-vuotisjuhlakonsertissa. Lisäksi hän on säveltänyt sellokonserton (2012, kantaesitys 2019), 4 kuoroteosta, lukuisia kamarimusiikkiteoksia ja teoksia sooloinstrumenteille.
Kääriä on sanonut olevansa maailman ensimmäinen säveltäjä, joka on säveltänyt muinaisegyptiläistä uskontoa "a cappella" kuoromusiikiksi. (Egyptian book of the Dead)Vuonna 2007, 2013, ja lopulta vuonna 2015 hän kehitti aiheen oopperalibretosta ¨Tutankhamun¨. Libretto aiheesta on englanniksi, mutta myös suomeksi nimellä Tutankhamon. Musiikillisesti hänen kirjoittamansa libretto antaa monipuolisia mahdollisuuksia lyyriseen muotoilevaan ilmaisuun, jossa hengellinen temaattisuus on kauaskantoista. Jani Kääriä on asunut USA:ssa ja matkustellut ja asunut lyhyitä aikoja Egyptissä vuodesta 2001, ja tietää hyvin että tieteellisestikin aihe on kansainvälisesti englannin kielinen, ja suomenkielinen huomioimalla tämän.
Sävellystyylissään hän on kehittänyt oman harmonisen tekniikkansa, jossa kolmekin tonaalista tasoa voi esiintyä pyramidimaisesti päällekkäin kehittäen dissonansseja. Tällä tavalla hänen musiikkinsa voi kuulostaa romanttiselta ja modernilta samanaikaisesti.
Clóvis Frainer
Clóvis Frainer (23. maaliskuuta 1931 – 4. huhtikuuta 2017 Caxias do Sul) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki kapusiinien papiksi Alfredo Vicente Scherer 27. maaliskuuta 1955, ja hänet nimitettiin Coximin prelaatiksi 3. tammikuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carmine Rocco, jota avustivat Benedito Zorzi ja Antônio Barbosa.
Frainer sai 5. tammikuuta 1985 nimityksen Manausin sekä 22. toukokuuta 1991 Juiz de Foran arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 28. marraskuuta 2001.
Risakkaat
Risakkaat ("Inocybe") on helttasienisuku. Risakkaat ovat yleensä ruskealakkisia ja pienehköjä. Ne ovat yleisiä ja runsaita kesästä loppusyksyyn koko Suomessa. Hyviä kasvupaikkoja ovat muun muassa vanhat, sammaloituneet nurmet.
Eräät risakkaat sisältävät muskariini-nimistä hermomyrkkyä, joka aiheuttaa muun muassa ohi menevää pahoinvointia ja hikoilua. Sienten tiedetään aiheuttaneen ainakin yhden kuolemantapauksen. Risakkaita on vaikea sekoittaa ruokasieniin, mutta lapsia ne voivat houkutella.
Risakkaat ovat herkkiä ympäristön muutoksille, ja kolme niistä onkin luokiteltu erittäin uhanalaisiksi. Esimerkiksi niille sopivat kasvupaikat ovat vähentyneet maatalouden muuttuessa. Jotkut risakkaat ovat olleet riippuvaisia kalkkipölystä ja menestyneet sen tuottajan ollessa lähistöllä, mutta tällaiset luokitellaan pikemminkin satunnaisiksi tulokkaiksi.
Risakkaat voi helpoiten sekoittaa tympösiin ("Hebeloma") tai seitikkeihin ("Cortinarius").
Antonio Racelis Rañola
Antonio Racelis Rañola (s. 16. toukokuuta 1932) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lucenan hiippakuntaan 26. maaliskuuta 1956 ja nimitettiin Cebun arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Claternaen titulaaripiispaksi 24. helmikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Ruben T. Profugo ja Angel N. Lagdameo.
Rañola erosi tehtävistään vihkipiispana 2. lokakuuta 2003.
Isanosaurus
Isanosaurus (nimen merkitys: "Isanin lisko") oli sauropodeihin kuulunut kasvinsyöjädinosaurussuku. Sukuun kuuluu yksi laji, tyyppilaji "I. attavipachi". "Isanosaurus" eli 216–199 miljoonaa vuotta sitten myöhäistriaskaudella, mikä tekee siitä yhden ensimmäisistä tunnetuista sauropodeista. "Isanosauruksen" fossiileja on löydetty Thaimaasta.
"Isanosaurus" tarkoittaa "Isanin liskoa". Nimi viittaa sen löytöpaikkaan koillis-Thaimaassa. Tyyppilaji "I. attavipachi" on nimetty P. Attavipachin kunniaksi, huomattavasta tuestaan Thaimaan paleontologiselle tutkimukselle.
"Isanosauruksen" pituus oli arviolta noin 6,5 metriä. On melko varmaa, että "Isanosaurus" saattoi kasvaa melko paljon suuremmaksi kuin 6,5-metriseksi, jonka arvioidaan olleen holotyypin yksilön pituus. "Isanosaurus" oli yksi pienimmistä sauropodeista.
"Isanosauruksella" oli todennäköisesti pieni pää ja lusikan muotoiset hampaat lehtien jyrsimiseen. "Isanosaurus" käveli neljällä jalalla, mutta luultavasti pystyi nousemaan takajaloilleen ylettyäkseen korkealla oleviin oksiin. "Isanosauruksen" on huomattu olleen yksi ensimmäisistä dinosauruksista, jotka sopeutuivat yksinomaan neljällä jalalla liikkumisen muotoon. Todiste nelijalkaisesta asennosta tulee reisiluusta, joka on "Isanosauruksella" suora, kun taas tunnetuilla sauropodomorfisuvuilla, jotka olivat ainakin osittain kaksijalkaisia, reisiluu on aina kaareva.
Muiden sauropodien tavoin, joiden fossiloituneet jäljet osoittavat niiden liikkuneen ryhminä, "Isanosaurus" saattoi elää perheryhmissä tai laumoina turvallisuuden vuoksi.
"Isanosaurus" löydettiin Isanin alueelta Thaimaassa. Jäänteet ovat valitettavasti epätäydelliset ja sisältävät vain muutamia selkänikamia, kylkiluita, 65 senttimetrin pituisen reisiluun vasemmasta jalasta, oikean rintalastan ja lapaluun. Niidenkin pohjalta tutkijat pystyvät päättelemään paljon "Isanosauruksesta" vertaamalla sitä lähisukulaisiin.
On melko turvallista olettaa, että "Isanosauruksen" holotyypin jäänteet kuuluvat nuorelle yksilölle, tai vanhalle esiaikuiselle yksilölle.
Alick Banda
Alick Banda (s. 15. marraskuuta 1963) on sambialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ndolan hiippakuntaan 7. elokuuta 1994 ja nimitettiin Solwezin hiippakunnan piispaksi 30. toukokuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicolas Girasoli, jota avustivat Telesphore George Mpundu ja Noel Charles O'Regan.
13. marraskuuta 2009 Banda sai nimityksen Ndolan koadjuuttoripiispaksi, ja 16. tammikuuta 2010 hänestä tuli sen piispa.
Toribio Ticona Porco
Toribio Ticona Porco (s. 25. huhtikuuta 1937) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Potosín hiippakuntaan 29. tammikuuta 1967 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Timicin titulaaripiispaksi 5. huhtikuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Santos Abril y Castelló, jota avustivat Edmundo Luis Flavio Abastoflor Montero ja Jesús Agustín López de Lama.
Ticona Porco sai 4. kesäkuuta 1992 nimityksen Corocoron territoriaalisen prelatuurin prelaatiksi.
Markku Nieminen
Markku Nieminen -nimisiä henkilöitä ovat:
Przemysław Niemiec
Przemysław Krzysztof Niemiec (s. 11. huhtikuuta 1980 Oświęcim) on puolalainen maantiepyöräilijä. Hän kilpaili Amore & Vita -joukkueessa 2001–2003, Miche-tallissa 2004–2010 ja Lampre / UAE Team Emirates -joukkueessa ammattilaisuransa loppuun 2011−2018.
Niemiec voitti Lagos de Covadongaan päättyneen, vuoristossa ajetun 15. etapin Espanjan ympäriajossa 2014.
Lähteet: Cycling Archives,
Suomen Urheilukuninkuuskilpailut 1902
Suomen urheilukuninkuudesta kilpailtiin ensimmäisen kerran Helsingissä 3. elokuuta 1902. Näissä Ponnistuksen järjestämissä kymmenottelukilpailuissa käytettiin karsintajärjestelmää, jossa ensimmäisen lajin 10 parasta pääsi jatkamaan ja tämän jälkeen kussakin lajissa viimeiseksi jäänyt putosi kilpailusta, kunnes mukana oli enää kaksi urheilijaa, jotka ratkaisivat mestaruuden painiotteluissa.
Lajit järjestyksessä: Pituus, keihäs, 100 m, kolmiloikka, kuula, 250 m kävely, korkeus, kiekko, aitajuoksu (40 m edestakaisin) ja paini. Hyppy- ja heittolajit suoritettiin molemmilla käsillä/jaloilla.