hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Francisco de Miranda
Francisco de Miranda (28. maaliskuuta 1750 – 14. heinäkuuta 1816) oli venezuelalainen vallankumouksellinen.
Hänen juurensa olivat peräisin Espanjasta, mutta Caracasin eliitti suhtautui halveksuen Mirandaan, joka oli syntynyt alempaa yläluokkaa edustavaan kreoliperheeseen. Mirandaa pidettiin mulattina. Espanjalaisten hallitsemassa Venezuelassa, jossa noudatettiin tiukkaa rotujen ja säätyjen välistä hierarkiaa, Mirandalla ei ollut mahdollisuuksia edetä esimerkiksi sotilasuralla, joka tulisi myöhemmin vetämään häntä puoleensa. Miranda pääsi myöhemmin näyttämään taitojaan osallistumalla Yhdysvaltain vapaussotaan espanjalaisten joukoissa, jotka auttoivat englantilaisia sodassa Amerikan Yhdysvaltoja vastaan. Ranskan vallankumoussotiin hän osallistui ranskalaisten puolella.
Valistusaatteet vetivät häntä puoleensa ja hän alkoi Yhdysvaltain vapaussodan myötä tulla vakuuttuneeksi Espanjan valtakunnan heikkoudesta ja siitä, että Espanjan siirtomaiden tulisi itsenäistyä. Euroopassa aatelismiehenä kierrellessään hän yritti saada tukea ajatuksilleen Espanjan siirtomaiden itsenäisyydestä. Hän yritti saada tukea erityisesti ihailemaltaan Isolta-Britannialta, josta apua tuli kuitenkin varsin niukasti. Useiden pyyntöjen jälkeen Miranda sai lopulta noin 500 vapaaehtoisjoukon kasaan, joiden mukana Miranda marssi Venezuelan Coroon, josta espanjalaiset saatiin väliaikaisesti häädettyä. Coro osoittautui kuitenkin espanjalaisten vahvaksi tukialueeksi ja Mirandan joukot lyötiin. Miranda sai uuden tilaisuuden vallankumouksellisen mielialan lisäännyttyä Caracasissa ja muissa Venezuelan suurissa kaupungeissa Napoleon Bonaparten nimitettyä veljensä Joseph Bonaparten Espanjan valtaistuimelle. Caracasin kaupunginhallitus vannoi uskollisuutta ainoastaan Ferdinandille. Myöhemmin Caracasiin kokoontunut kongressi julisti Venezuelan itsenäiseksi tasavallaksi, joka ei tulisi olemaan riippuvainen myöskään Ferdinandin vallasta. Itsenäisyysarmeijan ylipäällikkönä toiminut Miranda nousi pian valtion johtoon ja johti lyhytikäistä tasavaltaa diktaattorin ottein.
Venezuelan tasavalta jäi lyhytikäiseksi. Rojalistit etenivät esimerkiksi Puerto Cabellossa, eikä Miranda Simón Bolívarin pyynnöistä huolimatta lähettänyt joukkoja tueksi. Sotilaallinen tilanne muuttui kestämättömäksi, kun espanjamieliset etenivät sisämaassa. Tappio Puerto Cabellossa oli lopullinen kuolinisku ensimmäiselle Venezuelan tasavallalle. Tappion jälkeen Miranda ryhtyi neuvottelemaan aselevosta tarkoituksenaan saada armahdus tasavaltalaisille ja itselleen maastapoistumisoikeus. Mirandaa syytettiin petturuudesta ja hänet luovutettiin espanjalaisille Bolívarin toimesta. Yli 60-vuotias Miranda kuoli vankeudessa.
Vaatimattomasta menestyksestä huolimatta Mirandaa arvostetaan laajalti. Häntä pidetään itsenäisyysajattelun pioneerina, jonka ansiosta Venezuela ja Etelä-Amerikka lopulta irtautuivat Espanjan komennosta. Häntä pidetään myös Bolívarin innoittajana. Venezuelassa sijaitseva Mirandan osavaltio on nimetty Francisco de Mirandan mukaan.
Lainsuojattoman jäljillä
Lainsuojattoman jäljillä ("Ride Lonesome") on Budd Boetticherin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1959. Boetticher on myös tuottanut elokuvan. Elokuva kuuluu kolmikon Budd Boetticher, näyttelijä Randolph Scott, käsikirjoittaja Burt Kennedy yhteistyössä tekemiin B-luokan lännenelokuviin. Laji oli tuolloin suosionsa huipulla.
Scott näyttelee palkkionmetsästäjä Brigadea, joka saa kiinni murhasta etsintäkuulutetun Billy Johnin ja lähtee viemään häntä Santa Cruziin, jossa palkkio odottaa Billy Johnin tuojaa. Brigadella on kuitenkin muu motiivi kuin raha: hän haluaa Billy Johnin veljen, joka on murhannut hänen vaimonsa.
Mary Mouser
Mary Matilyn Mouser (s. 9. toukokuuta 1996 Pine Bluff, Arkansas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten televisiorooleistaan Lacey Fleminginä "Totuuden anatomiassa" ja Karen Grantina "Scandalin" neljännellä tuotantokaudella.
Mouserin ura alkoi viisivuotiaana, kun hänet valittiin esiintymään tyttärenä parivalokuvassa Mel Gibsonin kanssa elokuvassa "Signs". Hänellä on kaksi sisarusta, Aaron Parker Mouser ja Laura Ashley Mouser, jotka myös tekevät näyttelijäntöitä.
Mouser on esiintynyt rikossarjan "NCIS Rikostutkijat" yhdeksässä jaksossa ja tehnyt myös äänirooleja animaatioelokuviin kuten "Dragon Hunters", "Tarzan 2" ja "Delgo". Vuosina 2007–2008 hänellä oli vakituinen rooli televisiosarjassa "Life Is Wild", josta hän oli myös Young Artist -palkintoehdokkaana. Mouser on esiintynyt useissa muissakin televisiosarjoissa, kuten "Ilman johtolankaa", "Aavekuiskaaja" ja "Criminal Minds – FBI-tutkijat". Vuonna 2012 hän näytteli kaksoisroolia Disney Channelin alkuperäisessä komediaelokuvassa "Frenemies".
Mouser valittiin esittämään Daniel LaRusson (Ralph Macchio) tytärtä "Karate Kid" elokuviin pohjautuvassa websarjassa "Cobra Kai".
Pablo Franco Martín
Pablo Franco Martín (s. 11. kesäkuuta 1980 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja.
28. heinäkuuta 2014 Franco nimettiin madridilaisseura Getafen reservijoukkueen päävalmentajaksi. 26. helmikuuta 2015 edustusjoukkueen päävalmentaja Quique Sánchez Floresin irtisanouduttua, Franco nimettiin väliaikaisesti päävalmentajan paikalle ja vain kaksi päivää myöhemmin hän debytoi vierasottelussa Málagaa vastaan.
3. maaliskuuta 2015 Francon vastuuoloaikaa päävalmentajana pitkitettiin ja hänen apuvalmentajakseen nimettiin Javier Casquero. Kahdeksan päivää myöhemmin voitollisen Córdobaa vastaan pelatun vierasottelun jälkeen hänet nimettiin päävalmentajaksi loppukauden kestävällä sopimuksella.
Uno Staudinger
Henrik Uno Staudinger (21. joulukuuta 1861 – 19. kesäkuuta 1912) oli suomalainen liikemies, taiteen suosija ja mesenaatti.
Staudinger rakennutti 1905 Helsingin Eiran kaupunginosaan Laivurinkatu 23–25:een vaimonsa mukaan Villa Johannaksi kutsutun asuintalon jonka suunnitteli arkkitehti Selim A. Lindqvist. Hän rakennutti myös Merikatu 23:een tyttärensä synnytyksestä 1909 huolehtineille Ida ja Maria Rytköselle synnytyssairaalaksi Villa Ensi -nimisen talon, joka sai nimensä Staudingerin tyttären mukaan. Selim A. Lindqvistin suunnittelema talo valmistui 1912. Villa Ensissä toimi useita vuosia yksityinen synnytyssairaala, se muutettiin 1930-luvun alussa asuintaloksi ja vuodesta 1987 talossa on toiminut Villa Ensi -säätiön ylläpitämä vanhusten palvelutalo. Villa Ensin edustalla on ruotsalaisen kuvanveistäjä Harald Sörensen Ringin (1872–1912) tekemät veistokset "Jäähyväiset" ja "Äitiyden onni". Talon puutarhassa oli Emil Wikströmin "Kuokkamies"-veistos ja talon aidan syvennyksessä Viktor Janssonin "Taistelija/Valmis"-veistos. Kuokkamies-veistos on nykyisin Gösta Serlachiuksen taidesäätiön kokoelmassa Mäntässä.
Helsingin Lastenlinnan sairaalassa on Staudingerin vaimoa ja tytärtä esittävä luonnollista kokoa oleva marmoriveistos "Äiti ja lapsi" jonka on tehnyt 1912 kuvanveistäjä Emil Wikström. Staudingerit toimivat Wikströmin mesenaatteina ja heillä oli kokoelmassaan parikymmentä Wikströmin teosta. Wikströmin pronssinen suihkukaivoveistos Aino oli 1912–1949 Villa Johannan puutarhassa, josta se siirrettiin nykyiselle paikalleen Fellmanin kartanon lähelle Lahteen. Uno Staudingerin kuoltua Hanna Staudinger tilasi Wikströmiltä hänelle Hietaniemen hautausmaalle hautamuistomerkin, joka valmistui 1913.
Staudinger lahjoitti myös 1905 valmistuneeseen Oulunkylän kirkkoon Ringin maalaaman alttaritaulun ja Hanna Staudinger lahjoitti myöhemmin kirkkoon urkuharmonin, kristallikruunun ja lehterin ikkunoiden lasimaalaukset.
Staudinger oli naimisissa vuodesta 1906 Oulunkylässä asuneen rakennusmestari Karl Fredrik Bergmanin (1841–1921) tyttären Hanna (Johanna Fredrika) Bergmanin (1869–1958) kanssa. Heidän tyttärensä oli Ensi Lahdensuu (1909–2002).
Šimonys
Šimonys on kauppala Koillis-Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Kupiškisin kunnallispiirissä. Vuonna 2011 kauppalassa asui 441 asukasta.
Grind Finale
Grind Finale on ruotsalaisen grindcore-yhtye Nasumin kokoelma-albumi, joka sisältää yhtyeen koko tuotannon sekä 21 ennenjulkaisematonta kappaletta.
Skapiškis
Skapiškis on kauppala Koillis-Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Kupiškisin kunnallispiirissä lähellä Latvian rajaa. Se sijaitsee Mituva-järven rannalla lähellä Panevėžysin ja Daugavpilsin yhdistäviä rautatietä ja maantietä. Vuonna 2011 kauppalassa asui 403 asukasta.
Ensimmäinen kirkko rakennettiin Skapiškisiin vuonna 1519. Dominikaanit perustivat alueelle munkkiluostarin vuonna 1752. Venäläiset viranomaiset sulkivat luostarin ja siihen liittyneen koulun vuoden 1831 marraskuun kansannousun jälkeen. Rautatien rakentamisen jälkeen Skapiškisista tuli tärkeä kaupallinen keskus. Vuonna 1897 kauppalassa asui 1184 asukasta, eli huomattavasti enemmän kuin nykyään. Toisen maailmansodan jälkeen kauppalan väkiluku lähti laskuun.
Väinö Hahta
Väinö Vilhelm Hahta (13. syyskuuta 1896 Maaria – 28. helmikuuta 1974 Pori) oli suomalainen varatuomari, joka toimi pitkään Porin pormestarina.
Hahta suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1924 ja sai varatuomarin arvon 1929. Hän työskenteli nimismiehenä Ylivieskassa 1925–1928 sekä Ulvilassa 1929–1931. Vuodet 1932–1941 Hahta oli Ulvilan kihlakunnan kruununvoutina, jonka jälkeen hän toimi Porin pormestarina vuoteen 1960 saakka. Hahta kuului myös kokoomuksen edustajana Porin kaupunginvaltuustoon ja oli sen varapuheenjohtaja vuodesta 1952 lähtien.
Alizava
Alizava on kauppala Koillis-Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Kupiškisin kunnallispiirissä lähellä Latvian rajaa. Vuonna 2001 kauppalassa asui 450 asukasta.
Johan Arvid Hjorth
Johan Arvid Hjorth (27. helmikuuta 1848 Pori – 15. syyskuuta 1898 Pori) oli suomalainen varatuomari ja pormestari. Hän työskenteli Porissa oikeusneuvoksena vuodesta 1877 lähtien, jonka jälkeen Hjorth nimitettiin kaupungin pormestariksi huhtikuussa 1898. Hän ehti hoitamaan virkaa vain lyhyen aikaa ennen kuolemaansa syyskuussa 1898. Hjorth toimi myös valtiopäivämiehenä.
Krekenava
Krekenava on kauppala Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Panevėžysin kunnallispiirissä. Vuonna 2001 kauppalassa asui 2 003 asukasta.
Timothy Greenin erikoinen elämä
Timothy Greenin erikoinen elämä () on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Walt Disney Picturesin tuottama fantasiaelokuva. Se kertoo maagisesta, esiteini-ikäisestä pojasta, jonka persoonallisuudella ja hyväuskoisuudella on merkittäviä vaikutuksia hänen kotikaupunkinsa ihmisiin.
Lapseton pariskunta hautaa pihalleen laatikon, johon he ovat kätkeneet toiveensa unelmapojasta. Tuona yönä salaperäinen nuori poika saapuu täyttämään heidän elämänsä taialla.
Elokuva oli kohtalainen yleisömenestys, kriitikoiden arviot olivat vaihtelevia.
Veikko Vainio (koripalloilija)
Veikko Olavi Vainio (s. 1. huhtikuuta 1948 Kotka) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Vainio pelasi miesten SM-sarjaa kasvattajaseurassaan Kotkan Työväen Palloilijoissa kolme kautta vuosina 1964–1967. Vuosina 1968–1971 hän pelasi yhdysvaltalaisessa Brigham Youngin yliopistojoukkueessa. Jo Yhdysvalloissa pelatessaan Vainiolla alkoi olla erinäisiä polvivaivoja. Yliopiston jälkeen Vainio palasi Suomeen ja edusti Panttereita kolme kautta vuosina 1971–1974. KTP:ssä Vainio voitti Suomen mestaruuden vuonna 1967 ja SM-pronssia vuonna 1966. Panttereissa hän ylsi SM-hopealle keväällä 1974.
Suomen maajoukkueessa Vainio pelasi vuosien 1965–1973 välillä 68 ottelua 6,1 pisteen keskiarvolla. A-nuorten maajoukkueessa hän pelasi kymmenen ottelua. Vainio kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1967 koti-EM-kilpailuissa, jotka päättyivät positiivisesti Suomen kuudenteen sijaan. Vainio ja Espanjan Alfonso Martínez olivat turnauksen parhaat levypallomiehet, ja Vainio valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen. Vuonna 1968 Vainio valittiin historian neljäntenä suomalaisena Euroopan joukkueeseen.
Elokuussa 2017 Vainio nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Veikko Vainio
Veikko Vainio –nimisiä henkilöitä ovat:
Naujamiestis
Naujamiestis on kauppala Liettuassa, Panevėžysin läänissä, Panevėžysin kunnallispiirissä. Vuonna 2011 kauppalassa oli 725 asukasta.
Descartesin lehti
Descartesin lehti on matemaatikko René Descartesin mukaan nimetty kolmannen asteen tasokäyrä, jota kuvataan yhtälöllä
Käyrän asymptoottina on suora
Käyrä on symmetrinen suoran formula_3 suhteen. Käyrän nimi tulee positiivisten x- ja y-akselien väliin jäävästä lehteä muistuttavasta silmukasta.
René Descartes esitti käyrän ensimmäistä kertaa vuonna 1638.
Napakoordinaateissa käyrä voidaan esittää muodossa:
Käyrä voidaan myös parametrisoida muuttujien x ja y suhteen. Tällöin parametrisoinniksi saadaan
formula_5.
Frans Edvard Molander
Frans Edvard Molander (9. toukokuuta 1826 Turku – 24. lokakuuta 1896 Pori) oli suomalainen varatuomari ja pormestari. Turussa syntynyt Molander opiskeli Porvoon lukiossa ja Turun kymnaasissa sekä myöhemmin Helsingin yliopistossa vuodesta 1846 lähtien. Suoritettuaan oikeustieteellisen tutkinnon hän toimi Turun hovioikeuden auskultanttina 1850 ja Naantalin virkaatekevänä pormestarina 1851. Vuonna 1850 Molander kutsuttiin myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäseneksi. Vuodesta 1860 lähtien hän työskenteli Porissa oikeusraatimiehenä, maistraatinsihteerinä ja julkisena notaarina, kunnes Molander valittiin kaupungin pormestariksi vuonna 1870.
Molander toimi Porin pormestarina yli neljännesvuosisadan ajan. Hänet tunnettiin sovinnollisena ja edistyksellisenä johtajana. Kieliriitojen aikana Molander liittyi fennomaanien ja svekomaanien väliin asettuneeseen liberaaliseen puolueeseen. Hän pyrki pormestarikautensa aikana parantamaan erityisesti Porin liikenneyhteyksiä, joista merkittävin hanke oli 1895 liikenteelle avattu Tampere–Pori-rata. Vuonna 1873 Molander oli uudelleenkäynnistämässä 1846 perustetun Porin Säästöpankin toimintaa. Hän edusti Poria kaikkiaan viisillä valtiopäivillä vuosina 1872, 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888.
Molander on haudattu sukuhautaan Porin Käppärän hautausmaalle. Hänen poikansa Torsten Edward (1863–1918) oli yksi sisällissodan aikana tapahtuneen Koliahteen joukkomurhan uhreista.
Vesimuisti
Vesimuisti viittaa veden väitettyyn kykyyn muistaa tai tallentaa kristallirakenteeseensa kaikki mitä sen ympärillä tapahtuu. Erityisesti vesimuisti-termiä käytetään silloin vedellä laimennetaan aineita ja jopa siihen pisteeseen asti ettei alkuperäisen aineen molekyylejä esiinny laimennuksessa, niin veden kristallirakenne muistaa aineen. On väitetty, että vesimuistin takia homeopaattinen parannus toimisi. Vesimuisti haastaa perinteisen ymmärryksen fysikaalisesta kemiasta ja tiedeyhteisö ei ole hyväksynyt vesimuistin. Vuonna 1988, Jacques Benveniste julkaisi vesimuistia puoltavan tutkimuksen "Naturessa". Tutkimuksen yhteydessä julkaistiin editorin John Maddoxin huomautus, jonka mukaan lukijan tulisi "olla ottamatta kantaa" tutkimukseen kunnes tulokset pystytään toistamaan.
Benveniste oli ranskalainen immunologi, jonka tutkimus vesimuistista ja sen homeopaattisista vaikutuksista julkaistiin tärkeässä tiedelehdessä. Benvenistein ja hänen tutkimusryhmänsä Ranskan kansallisesta terveys- ja lääketutkimusinstituutista Institut National de la Santé et de la Recherche Médicale (INSERM, French for National Institute of Health and Medical Research) laimentivat vasta-aineita veteen niin ettei loppujen lopuksi yhtäkään vasta-aine molekyyliä ollut vesiliuoksessa. Tästä huolimatta ihmisen basofiilit reagoivat veteen samalla lailla kuin siinä olisi ollut vasta-ainetta (yhdenlainen allerginen reaktio). Efekti saatiin esiin vain kun liuosta ravistettiin voimakkaasti laimentamisen aikana.
Benveniste ei antanut ilmiölle mitään selitystä, mutta myöhemmin sitä alettiin kutsumaan vesimuistiksi.
Benveniste lähetti tutkimuksensa arvostettuun tiedelehteen "Natureen" julkaisua varten. Editoireilla olivat huolissaan, että tutkimus ymmärrettäisiin homeopatiikan tieteelliseksi todistukseksi vaikka tutkimusta ei pystyttäisi toistamaan. Toisaalta tutkija saattaisi olla väärässä.
Kompromissin saavuttamisen jälkeen tutkimustulokset julkaistiin "Naturessa " 30. kesäkuuta 1988 editorin kommentilla varustettuna: "Löytyy hyviä syitä miksi tutkimustuloksiin ei tulisi ottaa kantaa". Joitakin perusteellisia kemian ja fysiikan lakeja oltaisiin rikottu jos tutkimustulokset olisivat oikeassa.
Benveniste ja hänen tutkimusryhmänsä eivät pystyneet toistamaan koettaan myöhemmin järjestetyssä valvotuissa olosuhteissa. Täten vesimuistia ei esiintynyt toistetussa kokeessa.
"Nature" julkaisi artikkelin, jossa kerrottiin epäonnistuneesta vesimuistikokeesta.
Momentti (tilastotiede)
Momentti on todennäköisyyslaskennassa ja tilastotieteessä satunnaismuuttujan jakaumasta määritelty tunnusluku, joka luonnehtii jakaumaa erityisellä tavalla. Yleisimmät momentit sisältyvät "origomomentteihin", "keskusmomentteihin" ja "tekijämomentteihin". Kuhunkin ryhmään sisältyy numeroituvasti ääretön määrä erilaisia momentteja.
Tavallinen momentti eli origomomentti määritellään diskreetin satunnaismuuttujan formula_1 tapauksessa
Kun satunnaismuuttujalla on perusjoukossaan vain äärellinen määrä arvoja, voidaan momentti aina laskea. Mikäli perusjoukossa on numeroituvasti ääretön määrä arvoja, saadaan summa laskettua, mikäli se suppenee itseisesti.
Jatkuvan satunnaismuuttujan formula_3 tapauksessa momentti lasketaan
mikäli epäoleellinen integraali on itseisenä olemassa. Origomomentti voidaan merkitä myös formula_5
Kullekin eksponentin formula_6 positiiviselle kokonaislukuarvolle voidaan määritellä momentti formula_7. Jatkuvan satunnaismuuttujan tapauksessa ne määritellään formula_8:t ovat vaihtoehtoisia merkintöjä)
Vastaavasti voidaan määritellä momentit diskreetin satunnaismuuttujan tapauksessa. Eräs tapa tuottaa jakauman kaikki momentit on käyttää momenttifunktiota. Se määritellään diskreetissä tapauksessa
ja jatkuvassa tapauksessa
missä formula_16 formula_17 formula_18...,formula_19.. ovat origomomentteja. Siitä voidaan laskea n:n momentin arvo derivoimalla momenttifunktio "n" kertaa ja sijoittamalla siihen formula_20
"Keskusmomentilla", "keskimomentilla" eli "keskeisellä momentilla" tarkoitetaan satunnaismuuttujan ja odotusarvon formula_21 erotuksen momenttia. Se määritellään diskreetin satunnaismuuttujan formula_1 tapauksessa
Jatkuvan satunnaismuuttujan formula_3 tapauksessa keskusmomentti lasketaan
mikäli summa suppenee itseisesti tai epäoleellinen integraali on itseisenä olemassa. Keskusmomentti voidaan merkitä myös formula_26
Kullekin eksponentin formula_6 positiiviselle kokonaislukuarvolle voidaan määritellä keskusmomentti formula_28. Jatkuvan satunnaismuuttujan tapauksessa ne määritellään formula_29
"Tekijämomentit", joita saadaan esimerkiksi todennäköisyyksiä generoivista funktioista, määritellään seuraavasti
ja tarkemmin diskreetissä tapauksessa
ja jatkuvassa tapauksessa
Kolme ensimmäistä tekijämomenttia ovat
Aksel Aarre
Aksel Nikanor Aarre (ent. Davidsson, s. 5. marraskuuta 1880 Tuusula) oli suomalainen muurari ja entinen Suomen kaartin sotilas, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Helsingin punakaartin A-komppanian päällikkönä. Aarre on tunnettu osallisuudestaan Noormarkussa tapahtuneeseen ns. Koliahteen joukkomurhaan, jonka päätekijänä häntä on virheellisesti pidetty. Todellisuudessa Aarre ei kuitenkaan ollut tapahtumapaikalla.
Sisällissodan sytyttyä Aarresta tuli 8. helmikuuta Porvoossa perustetun Helsingin punakaartin A-komppanian päällikkö. Vapaaehtoisista kootun osaston tarkoituksena oli puhdistaa Porvoon saaristoa sinne ns. Pellingin retken jälkeen jääneistä valkoisista. Aarre oli joukkoineen Porvoossa helmikuun loppuun saakka, kunnes heidät siirrettiin lyhyen kotiloman jälkeen Tampereen kautta Satakunnan rintamalle. A-komppania saapui 8. maaliskuuta Porin pohjoispuolelle Noormarkun ruukkiin, jossa sen esikunta majoittui Eva Ahlströmin huvilaan.
Seuraavana päivänä Aarre miehineen osallistui Pomarkun taisteluun, jossa punaiset yrittivät vallata pari viikkoa aikaisemmin menettämäänsä Pomarkun kirkonkylää. Vuorokautta myöhemmin hän kävi Porin punakaartin päällikön Armas Honkasalon puheilla, joka antoi Aarrelle määräyksen tuoda 16 Noormarkussa vangittua Ahlströmin tehtaan virkailijaa kuulusteltavaksi Poriin. Aarre puolestaan määräsi tehtävään kuusi A-komppanian miestä. Matkan puolivälissä vangit yrittivät kuitenkin paeta ja heidät kaikki ammuttiin. Tapauksesta on myöhemmin yleisesti syytetty Aarretta, joka sai murhamiehen maineen, vaikka ei ollut vankisaattueen mukana. Sen sijaan hän oli antanut määräyksen ampua vangit, mikäli nämä yrittäisivät paeta. Porilaisen varatuomari Berndt Procopén oli määrä aloittaa tapauksen tutkimus, mutta se jäi kesken muuttuneen sotatilanteen vuoksi.
Sodan loppuvaiheessa Aarre jäi valkoisten vangiksi, mutta vältti teloituksen. Hän oli vangittuna Tammisaaren vankileirillä, josta Aarre onnistui kesän aikana karkaamaan. Poliisi kuitenkin sai hänet kiinni myöhemmin syyskuussa Helsingissä ja lopulta Aarre asetettiin oikeuden eteen. "Uuden Suomettaren" 12. syyskuuta julkaiseman uutisen mukaan hänet olisi pidätyksen yhteydessä ammuttu kadulla, mutta tieto on virheellinen. Joulukuun alussa Aarre ja kolme muuta A-komppanian miestä saivat kuolemantuomiot, jotka kuitenkin muutettiin 7. joulukuuta 1918 voimaan tulleen lain mukaan elinkautisiksi. Oikeudessa Aarre kertoi pitävänsä itseään ”isänmaallisena miehenä”, jonka haaveena oli aina ollut Suomen itsenäisyys. Lisäksi hän kertoi ajautuneensa rikoksiin menetettyään virkansan armeijassa ja liittyneensä myöhemmin punakaartiin työttömyyden johdosta.
Aarre vapautui vankilasta armahduslakien myötä 1920-luvulla, jonka jälkeen hän mahdollisesti muutti Neuvosto-Karjalaan. Vuonna 1933 suojeluskuntajärjestön julkaisema "Hakkapeliitta" väitti Aarren olleen Petroskoissa joskus 1920–1930-lukujen aikana.
Momentti
Momentti voi tarkoittaa seuraavia:
Monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä
Monimuotoinen paikallinen kipuoireyhtymä, CRPS eli "Complex regional pain syndrome" on hermokipuihin kuuluva kiputila. Se aiheutuu raajaan vamman seurauksena, ja vamma voi olla pieni. Kipu jaotellaan I- ja II-tyypin kivuksi riippuen siitä, liittyykö siihen hermovaurio vai ei. Jos mukana on hermovaurio, se kuuluu II-tyyppiin.
Usein syynä on luunmurtuma, mutta aiheuttaja voi olla myös esimerkiksi ruhje. Kipu alkaa yleensä vasta usean viikon kuluttua, ja sitä pahentavat raajan liikuttelu, kevytkin ihon koskettaminen ja myös stressi. Raajan autonomisen hermoston toiminta muuttuu siten että ihon väriin ja verenkiertoon, lämpötilaan ja hikoiluun tulee muutoksia, jotka ilmenevät turvotuksena, hikoiluna ja lämmön tunteena. Myöhemmin iho sinertyy ja viilenee. Kipu kroonistuu ellei sitä hoideta ja voi levitä vastapuoleiseen raajaan.
Hoitona on kipulääkkeet, fysioterapia ja kivunhallinnan opettelu psykologin avustuksella.
Песни Дружбы / Ystävyyden laulut
Песни Дружбы / Ystävyyden laulut on Melodija ja Love Recordsin yhteinen kokoelmalevy vuodelta 1977. Levyllä esiintyy: KOM-teatteri, Mikko Alatalo, Punainen Lanka, Agit-Prop, Anna-Riitta Minkkinen / Sinikka Sokka, Pepe Ja Paradise, G. Besedina / S. Taranenko, Jaak Joala, Pesnjary, E. Shavrina, I. Kobzon.
Suosikki Super Hots
Suosikki Super Hots on Love Recordsin yhteinen kokoelmalevy vuodelta 1976. Levyllä esiintyy: Hurriganes, Royals, Mikko Alatalo, Wigwam, Kaseva, Rock'n'Roll Band, Paavo Maijanen, Jukka Tolonen, Tabula Rasa, Hector, Piirpauke ja Juice Leskinen.
Mikko Markkula (shakkituomari)
Mikko Markkula (1942 – 1. maaliskuuta 2012) oli suomalainen shakkituomari. Hän kuului kansainvälisen shakkiliitto FIDE:n korotuskomiteaan, joka tarkasti shakin kansainväliseksi mestariksi pyrkivien hakemukset. Markkula työskenteli myös shakin sääntöjen parissa. Markkula toimi Suomen edustajana FIDE:ssä vuodesta 1984 alkaen.
Ilkka Brotherus
Ilkka Johannes Brotherus (s. 15. elokuuta 1951 Kuorevesi) on suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja. Hän on siivousvälineitä valmistavan Sinituote Oy:n pääomistaja vuodesta 1988 ja toimitusjohtaja syksyyn 2018 asti, jolloin toimitusjohtajaksi nimitettiin hänen tyttärensä Johanna Hamro-Drotz.
Brotherus valmistui ylioppilaaksi vuonna 1971 ja kauppatietieden maisteriksi vuonna 1976. Hän työskenteli Mestarikustannus Oy:n markkinointipäällikkönä 1977–1979 ja toimitusjohtajana 1979–1981. Brotherus oli Havi Oy:n toimitusjohtaja 1981–1985 ja Hackmanin taloustavaroiden toimitusjohtaja 1985–1988 sekä konsernin varatoimitusjohtaja 1988–1989.
Brotheruksen perhe omistaa myös kuopiolaisen paalutuskonevalmistaja Junttan Oy:n. Brotherus oli myös vuonna 2012 lopetetun talovalmistaja Finndomon pääomistaja sen loppuvaiheessa. "Talouselämä"-lehti nimesi vuonna 2012 Brotheruksen yhdeksi Suomen historian sadasta merkittävimmästä yritysjohtajasta. Vuonna 2002 hänet nimettiin Vuoden liikemieheksi.
Brotherus on toiminut vuodesta 2002 Amer Sports Oyj:n hallituksen jäsenenä ja vuodesta 2013 varapuheenjohtajana. Hän on myös muun muassa työeläkevakuutusyhtiö Elon hallintoneuvoston toinen varapuheenjohtaja ja Suomen muotoilusäätiön hallituksen varapuheenjohtaja. Vuosina 2002–2006 Brotherus oli YIT Oyj:n hallituksen puheenjohtaja.
Brotherus asuu omistamassaan Erkylän kartanossa Hausjärvellä. Hän on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Vuokko Kekäläinen
Vuokko Kekäläinen on suomalainen oopperalaulaja. Kekäläinen opiskeli laulua ensin Kuopiossa ja Moskovan konservatoriossa. Sen jälkeen hän opiskeli laulua Peter-Cornelius-konservatoriossa Mainzissa. Vuonna 1987 hän oli Richard-Wagner-yhdistyksen stipendiaattina. Vuonna 1997 Kekäläinen pääsi Timo Mustakallio -laulukilpailun finaaliin. Vuodesta 1997 vuoteen 2003 Kekäläinen oli Krefeld-Mönchengladbachin teatterin vakiojäsen. Vuosina 2003–2007 Kekäläinen kuului Augsburgin teatteriryhmään. Vuodesta 2009 hän oli solistina Freiburgin teatterissa, josta hän siirtyi vuodeksi 2010/2011 Nordhauseniin. Syyskuussa 2011 hänestä tuli Bielefeldin oopperakuoron jäsen.
Kekäläinen on ollut myös vierailevana laulajana Kölnin, Leipzigin, Hannoverin, Bonnin ja Wiesbadenin oopperataloissa sekä Pforzheimin, Regensburgin ja Aachenin teattereissa. Hän on myös vieraillut Salzburgin kulttuuripäivillä. Hän on myös esiintynyt useita kertoja Saksan televisiossa.
Kekäläinen on esiintynyt Savonlinnan oopperajuhlilla Aulis Sallisen oopperassa Kullervo Unton vaimon roolissa.
Päreitä kainalossa eli tuhkaluukku auki
Päreitä kainalossa eli tuhkaluukku auki on Martti "Huuhaa" Innasen äänite vuodelta 1974.
Katharina Kaali
Katharina Kaali (s. 18. heinäkuuta 1977 Helsinki) on suomalais-saksalainen näyttelijä. Kaali tunnetaan erityisesti "Türkisch für Anfänger" -televisiosarjasta ja sen pohjalta tehdystä samannimisestä elokuvasta.
Hyaliinirusto
Hyaliinirusto eli lasirusto on yksi elimistön rustokudostyypeistä. Nimi lasirusto tulee kudoksen sisältämistä kollageenisäikeistä, jotka antavat kudokselle lasimaisen, läpinäkyvän ulkonäön. Hyaliinirustoa esiintyy erityisesti nivelten pinnoilla, jossa sitä kutsutaan nivelrustoksi. Lisäksi hyaliinrustoa esiintyy hengitysteissä. .
Baldassarre Negroni
Baldassarre Negroni (21. tammikuuta 1877 Rooma – 18. heinäkuuta 1948 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja.
Aatelisperheeseen syntynyt Negroni valmistui lakimieheksi ja toimi pörssivälittäjänä. Vuonna 1911 hän alkoi työskennellä Cinesillä aluksi kuvaajana ja myöhemmin ohjaajana. Vuonna 1912 hän perusti asianajaja Gioacchino Mecherin kanssa tuotantoyhtiö Celio Filmin, jolle hän ohjasi joukon Francesca Bertinin, Emilio Ghionen ja Alberto Collon tähdittämiä hienostuneita melodraamoja. Negronin merkittävin teos on pantomiimielokuva "Histoire d’un Pierrot" (”Pierrot’n tarina”, 1913), jossa hän pyrki sovittamaan yhteen kuvan ja Mario Pasquale Costan säveltämän musiikin. Se on yksi ensimmäisistä mykkäelokuvista, joissa musiikin on tarkoitus muodostaa olennainen osa katsomiskokemusta. Vuonna 1913 Negroni ohjasi myös Augusto Geninan käsikirjoittaman elokuvan "L’anima del demi-monde" (”Puolimaailman henki”), joka oli Emilio Ghionen ensiesiintyminen myöhemmin Za-la-mortina tunnettuna herrasmiesvarkaana.
Vuosina 1914–1915 Negroni työskenteli Milano Filmsin ja vuosina 1915–1921 roomalaisen Tiber Filmin ja sen tytäryhtiön Film d’Arte Italianan ohjaajana. Negroni teki lukuisia melodraamoja ja seikkailuelokuvia näyttelijädiiva Hesperian (Olga Mambelli) kanssa, josta vuonna 1923 tuli hänen virallinen vaimonsa. Niistä tunnetuin lienee "La signora delle camelie" (”Kamelianainen”, 1915), joka kilpaili Gustavo Serenan ja Francesca Bertinin samaan aikaan kuvaaman samannimisen elokuvan kanssa. 1920-luvun alussa Negroni liittyi epäonniseen Unione Cinematografica Italianaan ja työskenteli sen jälkeen tuottaja Stefano Pittalugalle, jolle hän ohjasi muun muassa Bartolomeo Paganon kolme viimeistä elokuvaa. Äänielokuvan tultua Negroni ohjasi suositun musiikkikomedian "Due cuori felici" (”Kaksi onnellista sydäntä”, 1932), mutta työskenteli sen jälkeen lähinnä tuotantopäällikkönä. Hänen viimeinen ohjaustyönsä oli komedia "L’ambasciatore" (”Suurlähettiläs”) vuonna 1936.
Kanadan Grand Prix 2015
Kanadan Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan seitsemäs osakilpailu kaudella 2015. Kilpailu ajettiin 7. kesäkuuta Montrealissa sijaitsevalla Circuit Gilles Villeneuven osittaisella katuradalla.
Mercedes-kaksikko Lewis Hamilton ja Nico Rosberg miehittivät eturivin aika-ajoissa.
Kimi Räikkönen oli ensimmäinen kärkikuskeista varikolla, kierroksella 26. Varikolta ulostulokierroksellaan Räikkönen spinnasi Hairpin -mutkassa. Spinnaus johtui vääristä moottorikartoista. Räikkönen joutui pysähtymään vielä toisenkin kerran kierroksella 40. Valtteri Bottas nousi Räikkösen pyörähdyksen myötä kolmanneksi. Aika-ajoissa ongelmista kärsinyt Sebastian Vettel lähti kilpailuun ruudusta 18, mutta raivasi tiensä viidenneksi. Kierroksella 46 Vettel ohitti Nico Hülkenbergin radan viimeisessä šikaanissa. Hülkenberg pyörähti mutta pystyi jatkamaan matkaansa. Autot eivät osuneet toisiinsa, eikä tilanteesta jaettu rangaistuksia. McLarenin Fernando Alonso joutui keskeyttämään kilpailun kierroksella 46 pakoputkivian takia. Kymmenen kierrosta myöhemmin hänen tallikaverinsa Jenson Button keskeytti samaan vikaan. Kierroksella 50 Romain Grosjean osui kierroksella ohitettavan Will Stevensin kanssa yhteen rikkoen takarenkaansa ja Stevensin etusiiven. Grosjean sai kolarista viiden sekunnin aikarangaistuksen. Toinen Manor-kuljettaja Roberto Merhi, joutui keskeyttämään vetoakselin hajottua kierroksella 62.
Kanadan Grand Prix'n voittoon ajoi Lewis Hamilton. Mercedeksen päivän täydensi Nico Rosbergin kakkossija. Valtteri Bottas ajoi kauden ensimmäisen palkintosijansa ollen kolmas. Räikkönen ajoi neljänneksi. Räikkösen tallikaveri Sebastian Vettel nousi viidenneksi ja niin ikään taka-alalta lähtenyt Felipe Massa nousi kuudenneksi. Venezuelalainen Pastor Maldonado sijoittui seitsemänneksi, saavuttaen kauden avauspisteensä. Kilpailu oli myös ensimmäinen, jonka Maldonado pääsi maaliin tällä kaudella.
Visma InCommunity
Visma InCommunity Oy (aiemmin Starsoft Oy) on suomalainen ohjelmistoyritys, joka kuuluu Visma-konserniin. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Vaasassa. Yritys on perustettu vuonna 1987 ja se työllistää yli 50 henkilöä Vaasassa ja Hämeenlinnassa. Visma InCommunityn ohjelmistotuotteita ovat oppilaitoksissa käytettävä Wilma, Primus ja Kurre 7. Vuonna 2012 yrityksen liikevaihto oli yli viisi miljoonaa euroa ja liikevoitto yli kaksi miljoonaa euroa (liikevoittoprosentti 40). Yrityksen nimi vaihtui Starsoftista Visma InCommunityksi, kun Visma-konserni osti StarSoftin koko osakekannan huhtikuussa 2016.
Enrico Vidali
Enrico Vidali (oikealta nimeltään "Giovanni Enrico Vidali Novelli", 1869 – 3. heinäkuuta 1937) oli italialainen näyttelijä ja mykkäelokuvien ohjaaja.
Teatterinäyttelijänä toiminut Vidali alkoi työskennellä näyttelijänä ja ohjaajana Ernesto Maria Pasqualin tuotantoyhtiölle vuonna 1912. Hänen historialliset elokuvansa "Spartacus" sekä Ubaldo Maria Del Collen kanssa kuvattu "Jone o gli Ultimi Giorni di Pompei" (”Ione, eli Pompeijin viimeiset päivät”, molemmat 1913) olivat suuria kansainvälisiä menestyksiä. Niistä jälkimmäinen aiheutti oikeusjutun Ambrosio Filmin kanssa, joka oli tehnyt samaan aikaan lähes samannimisen elokuvan. Myöhemmin Vidali ohjasi muun muassa Carolina Invernizion melodraamojen sovituksia eri tuotantoyhtiöille.
Anna-Kaarina Kiviniemi
Anna-Kaarina Kiviniemi (ent. "Bentley", s. 20. kesäkuuta 1948 Kihniö) on suomalainen musiikkitoimittaja ja säveltäjä. Kiviniemi on toiminut eri tehtävissä Yleisradiossa vuodesta 1971. Hänen parhaiten tunnettu laulunsa on Seija Simolan vuonna 1979 levyttämä, Antoine de Saint-Exupéryn "Pikku prinssi" -sadun pohjalta syntynyt ”Kesytetty”, jonka myös Hector tulkitsee vuoden 2014 albumillaan "Hauras".
Kiviniemi valmistui ensin luokanopettajaksi ja opiskeli sitten musiikinopettajaksi Sibelius-Akatemiasta. Vuonna 1971 hän pääsi kesätoimittajaksi Yleisradioon ja jatkoi siitä uudessa Kouluradion musiikkitoimittajan tehtävässä. Opetusohjelmista Kiviniemi siirtyi 1980-luvun alussa Yle TV1:n musiikkitoimittajaksi ja klassisen musiikin tuottajaksi.
Anna-Kaarina Kiviniemi on erikoistunut baletin ja oopperan sekä muiden näyttämöteosten televisiointeihin ja televisiosovituksiin. Vuonna 1993 tv-baletti "Liekki vedessä" sai Venla-kunniamaininnan. Vuonna 1990 Kiviniemen ohjaama tv-sovitus Paavo Heinisen oopperasta "Silkkirumpu" sai kunniamaininnan Prix Italia -kilpailussa.
Kiviniemi on ollut naimisissa Sibelius-Akatemian musiikkiteknologian professorin Andrew Bentleyn kanssa. Heillä on kaksi poikaa.
Esa Vuorinen
Esa Vuorinen (s. 26. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen elokuvaaja. Hän on toiminut Taideteollisen korkeakoulun elokuvauksen koulutusohjelman professorina.
Vuorinen on saanut parhaan kuvauksen Jussi-palkinnot elokuvista "Runoilija ja muusa" (1978) ja "Kaivo" (1992). Hänet on myös palkittu vuonna 1991 Guldbagge-palkinnolla elokuvasta Good Evening, Mr. Wallenberg (1990).
C.S.I. Cyber
C.S.I. Cyber ("CSI: Cyber") on Anthony E. Zuikerin, Carol Mendelsohnin ja Ann Donahuen luoma yhdysvaltalainen rikosdraamasarja, jonka ensiesitys oli 4. maaliskuuta 2015 CBS-kanavalla. Sarjassa seurataan Yhdysvaltain keskusrikospoliisin FBI:n tietotekniikkarikollisuuteen keskittyvän osaston tutkijaryhmää.
"C.S.I. Cyber" on "C.S.I:n" sisarsarja ja kaikkiaan neljäs "C.S.I."-sarja. Sarjan päähenkilö, Patricia Arquetten esittämä FBI-agentti ja kyberpsykologi Avery Ryan esiteltiin 30. huhtikuuta 2014 esitetyssä "C.S.I:n" jaksossa ”Kitty”.
Sarjan toisella kaudella tutkijaryhmään liittyy alkuperäisen "C.S.I:n" päähenkilö D.B. Russell (Ted Danson).
Gerrardinaceae
Gerrardinaceae on pieni afrikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Huerteales-lahkossa. Heimossa on vain parilajinen "Gerrardina"-suku.
Kasvit ovat vähän tunnettuja puita tai pensaita. Niiden lehdet ovat hammaslaitaisia. Terälehdet ovat kynnellisiä, ohuita ja pieniä, ja heteet sijaitsevat niiden kanssa kohdakkain. Kukassa on kupumainen mesiäinen. Siemenet ovat meheväkuorisia ja niisä on vähäpätöinen alkio.
Heimo/suku kasvaa Afrikan itä- ja eteläosissa.
"Gerrardina"-suvussa on kaksi lajia. Aikaisemmin ne vietiin Flacourtiaceae-heimoon, joka on nyttemmin hajonnut moneen osaan suurimman osan ollessa Malpighiales-lahkossa (Achariaceae ja pajukasvit).
Örebron muotokuva
Örebron muotokuva () on marsalkka Jean-Baptiste Bernadottea esittävä muotokuva. Muotokuva esittää Bernadottea tarmoa ja voimaa uhkuvana sotamarsalkan puvussa. Kun Ruotsin säätyvaltiopäivät kokoontuivat vuonna 1810 Örebrohon valitsemaan maalle kruununperillistä, valtiopäiville esiteltiin tämä muotokuva Bernadottesta. Kuva teki tiettävästi vaikutuksen valtiopäiväedustajiin. Valtiopäivät valitsivat Bernadotten kruununperilliseksi ja hänestä tuli myöhemmin Ruotsin kuningas Kaarle XIV Juhana (ja Norjan kuningas Kaarle III Juhana).
Maalauksen teki Hilaire Le Dru. Pierre-Michel Alix teki sen pohjalta kaiverruksen.
Petenaeaceae
Petenaeaceae on yhden kasvilajin käsittävä keskiamerikkalainen koppisiemenisheimo Huerteales-lahkossa.
"Petenaea cordata" on puu tai kookas pensas, jonka lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat kourasuoniset, tiheähampaiset ja korvakkeelliset. Kukat sijaitsevat haaraisissa kukinnoissa. Kukassa on yksikiehkurainen kehä, jossa on vaaleanpunaisia väkäskarvoja sisäpinnalla ja tyvirauhasia. Heteitä on 8-12. Yhdislehtinen sikiäin koostuu viidestä emilehdestä, ja siinä on paljon siemenaiheita; vartalo on pitkä. Hedelmä on liuskainen marja, jossa vartalon jäänne on jäljellä.
Laji kasvaa Keski-Amerikassa.
"Petenaea" luokitellaan nykyään Huerteales-lahkoon, ja sen lähin sukulaisheimo on Gerrardinaceae. Aiemmin sitä on pidetty lehmusten (ent. heimo Tiliaceae) ja heimon Elaeocarpaceae sukulaisena. On myös molekyylitaksonomisia viitteitä siitä, että se saattaisi olla sukua Muntingiaceae-heimolle, joka on lahkossa Malvales.
Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]." will do. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.
Pajafella
Pajafella (s. 1992) on tamperelainen rap-artisti, joka liittyi vuonna 2015 PME Recordsiin.
Pajafella julkaisi esikois-EP:nsä 20. huhtikuuta 2016.
Roberto Roberti
Roberto Roberti (oikealta nimeltään "Vincenzo Leone", 5. huhtikuuta 1879 Torella dei Lombardi, Avellinon maakunta – 6. maaliskuuta 1959 Rooma) oli italialainen mykkäelokuvien ohjaaja ja näyttelijä.
Napolissa teatterinäyttelijänä työskennellyt Roberti palkattiin vuonna 1912 Aquila Filmsille, jossa hän ohjasi seikkailuelokuvia ja melodraamoja. Vuonna 1917 Roberti työskenteli Francesca Bertinin kanssa Caesar Filmillä. Oltuaan vähän aikaa Itala Filmillä hänestä tuli Bertinin pääohjaaja vuosina 1918–1921. 1920-luvun jälkeen Roberti ohjasi vain muutamia elokuvia. Hän ja Bertini olivat spagettiwesterneistään tunnetun Sergio Leonen vanhemmat.
Tapisciaceae
Tapisciaceae on pieni aasialainen ja amerikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Huerteales-lahkossa.
Heimon kasvit ovat pieniä puita tai pensaita, joiden lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat korvakkeellisia, pääteparisia tai kolmilehdykkäisiä, ja lehdyköiden nivelkohdissa on rauhasia ja pikkukorvakkeet. Pienissä kukissa on yhdis- tai erilehtinen verhiö ja tavallisesti mesiäinen. Sikiäin on väliseinäinen tai -seinätön, ja vartalo on haarainen tai vartalot ovat enemmän tai vähemmän erillisiä. Kussakin emilehdessä on yksi siemenaihe pohjaistukassa. Hedelmä on joskus luumarja.
Heimon lajeista "Tapiscia sinensis" kasvaa Kiinassa, muut lajit Etelä-Amerikan luoteisosassa.
Tapisciaceae käsittää kaksi sukua ("Tapiscia" ja "Huertea") ja viisi lajia. Ne sisällytettiin pitkään kotapähkinäkasveihin (Staphyleaceae) tai sittemmin Sapindales-lahkoon.
Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.
Diklorofeeni
Diklorofeeni (CHClO) on fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Ainetta käytetään muun muassa fungisidina ja eläinlääketieteessä loismatojen hävittämiseen.
Diklorofeeni on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, di-isopropyylieetteriin ja asetoniin.
Diklorofeenia valmistetaan lisäämällä formaldehydin vesiliuosta rikkihappoa sisältävään p-kloorifenolin metanoliliuokseen. Reaktio tapahtuu 50–65 °C:n lämpötilassa.
Diklorofeenia käytetään maataloudessa "Fusarium"-suvun homeita vastaan. Sitä voidaan myös käyttää sammalen hävittämiseen nurmikolta, katolta tai seinistä, antimikrobisissa saippuoissa, paperin ja tekstiilien antimikrobisissa käsittelyissä sekä voiteluaineiden säilöntäaineena. 1940-luvulta sitä on käytetty koirien ja kissojen loismatojen häätämiseen ja se tehoaa esimerkiksi heisimatoihin. Se aiheuttaa kuitenkin haittavaikutuksina oksentelua, minkä vuoksi se on suurimmaksi osaksi korvattu pratsikvanteelilla ja niklosamidilla.
Mind Riot
Mind Riot oli vuosina 1990–1998 toiminut joutsenolainen metalliyhtye. Sen musiikkityyli kehittyi alkuaikojen thrash- ja death metalista myöhempään alternative metaliin.
Mind Riotilta ilmestyi 1990-luvun puolivälissä kaksi albumia. Jälkimmäinen albumi, vuoden 1996 "Inferno Go-Go", jäi kuitenkin käytännössä julkaisematta yhtyeen italialaisen levymerkin Godhead Recordingsin alasajon myötä, mihin hiipui myös yhtyeen toiminta. Yhtyeen viimeinen levytys oli "Suomi Finland Perkele" -lehden "”How to Understand Finland!?” First Lesson" -kokoelma-albumilla vuonna 1998 julkaistu ”Isolation”.
Mind Riotin laulaja-kitaristi Tuomo Saikkonen on sittemmin tullut tunnetuksi Mokoman kitaristina ja Sakara Recordsin toimitusjohtajana. Myös rumpali Raikko Törönen on soittanut Mokomassa. Saikkonen ja kitaristi Juha Javanainen ovat soittaneet myös The Machetessa.
Yhtye teki yhden keikan mittaisen paluun helmikuussa 2007, jolloin se, The Siissidös ja Charged esiintyivät Helsingin Semifinal-klubilla. Sakara Records julkaisi Mind Riotin "Inferno Go-Go" -albumin uudelleenmasteroituna vuonna 2015.
Yhtyeen kotisivuilla Facebookissa ilmoitettiin 2.1.2017, että heidät on kutsuttu esiintymään toistaiseksi mainitsemattomassa tilaisuudessa tulevana kesänä, ja että alkuperäisen rytmisektion ollessa estyneenä osallistumaan heidät korvaavat Mokoma-yhtyeestä tuttu Kuisma Aalto sekä The Macheten rumpali Teemu Saikkonen. Vanhemman Saikkosen tiedetään osallistuneen yhtyeen toimintaan jo sen varsinaisella toimintakaudella ajoittaisena Törösen sijaisena.Albumit
Minialbumit
Dipentodontaceae
Dipentodontaceae on pieni aasialainen ja amerkikkalainen kasviheimo koppisiemenisten Huerteales-lahkossa.
Heimon kasvit ovat puita. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä ja ovat sulkasuonisia ja korvakkeellisia. Verhiö ja teriö ovat toistensa kaltaisia. Kussakin emilehdessä on kaksi pohjaistukallista siemenaihetta. Hedelmä on kehälehtien suojaama.
Heimo kasvaa Kaakkois-Aasiassa ja Malaijien saaristossa sekä Meksikosta Peruun ulottuvalla alueella.
Heimoon kuuluu kaksi sukua ja 16 lajia.
Etelä-Kiinassa ja siihen rajoittuvassa osassa Myanmaria, Intiassa ja Vietnamissa kasvava "Dipentodon sinicus" on sukunsa ainoa laji. Sen korvakkeet ovat liuskaisia ja kukinto sarjamainen. Siinä 5-7-lukuisia kukkia, joissa on maljamainen hypantio, mesirauhasia ja kolmesta emilehdestä muodostunut yhdislehtinen sikiäin. Siinä on pohjaistukka. Hedelmä on sivuilta litistynyt ja avautuva, yksisiemeninen.
"Perrottetia"-sukuun kuuluu noin 15 lajia, jotka kasvavat Kiinasta Malaijien saaristoon ulottuvalla alueella, Koillis-Australiassa, Havaijilla ja Meksikosta Boliviaan ulottuvalla alueella. Joillakin lajeilla lehtiasento on kierteinen, tavallisesti se on kaksirivinen. Kukinto koostuu viuhkomaisista osakukinnoista. Kukata saattavat olla yksineuvoisia, ja niissä on mesiäiskehrä Sikiäin on monilokeroinen, vartalo lyhyt. Siemenkuori on enemmän tai vähemmän mehevä.
Dipentodontaceae-heimo on aiemmin liitetty Santalales-lahkoon sikiäimen rakenteen perusteella, sitten orvokkikasvien (Violaceae) yhteyteen, sitten omaan lahkoonsa, mutta edelleen lähelle orvokkikasveja. Lähin sukulaisheimo on nykykäsityksen mukaan Tapisciaceae.
Krootila
Krootila on Kokemäellä sijaitseva kylä ja kaupunginosa, joka on noin kilometrin verran kaupungin keskustaajaman Tulkkilan eteläpuolella Sonnilanjoen länsirannalla. Pientaloalueen lisäksi se muodostuu lähinnä maaseutumaisesta asutuksesta ja peltoaukeasta. Krootilan läpi kulkee Tampere–Pori-rata sekä Kokemäen keskustasta valtatie 2:lle johtava yhdystie 2471. Siellä toimii lisäksi Finnamyl Oy:n perunatärkkelystehdas, joka työllistää noin 25 henkeä. Krootila tunnetaan myös vuonna 1960 tapahtuneesta niin sanotusta uunisurmasta.
Alueella on ollut asutusta jo pronssikaudella. Krootilan vanha kylä sijaitsi alun perin hieman nykyistä pohjoisempana Kokemäenjoen rannalla, josta sen talot 1700-luvun lopun isojaon myötä siirrettiin kauemmas peltojen keskelle. 1400-luvulla kylä kuului Olavi Knuutinpoika Tolkille ja vuodesta 1437 lähtien se oli Turun tuomiokirkon pappisalttarin prebenda eli palkkaetu. Krootilan alkuperäinen nimi oli saksalaisperäinen Grothusen, jonka taustalla olivat Kokemäenjoella keskiajalla purjehtineet saksalaiset kauppiaat.
Soitinrakentajat AmF
Soitinrakentajat AmF oli Pohjois-Savon Leppävirralla vuosina 1985–2015 toiminut suomalainen soitinrakentajayritys. Tämä usean soitinrakentajan yhteisö tunnettiin muun muassa suomalaisten 5–40 -kielisten kanteleiden valmistajana. Soitinrakentajat valmistivat uusia ja huoltivat vanhoja kanteleita, mutta myös muita soittimia, kuten jouhikkoja, kitaroita ja rumpuja.
Osakeyhtiömuotoon yhteisö muuttui vuonna 2007. Osakemuotoisen yritystoiminnan hiipumisen seurauksena yhtiö päätti hakeutua konkurssiin elokuussa 2015. Soitinrakentajista ainakin kaksi päätti jatkaa soitinrakennusta ja soittimien huoltoa erillisinä ammatinharjoittajina tämän jälkeenkin.
Il Volo
Il Volo (italiaa, ) on italialainen oopperapop-musiikkia esittävä yhtye, joka on perustettu vuonna 2010. Yhtyeen jäsenet ovat tenorit Piero Barone ja Ignazio Boschetto sekä baritoni Gianluca Ginoble. Il Volo perustettiin vuonna 2010 yhtyeen jäsenien osallistuttua samana vuonna italialaiseen laulukilpailuun "Ti Lascio Una Canzone".
Il Volo on julkaissut viisi albumia. Ensimmäisen albuminsa "Il Volon" se julkaisi vuonna 2010. Vuonna 2012 yhtye julkaisi albumin "We Are Love" ja seuraavana vuonna joulualbumin "Buon Natale: The Christmas Album". Vuonna 2015 yhtye julkaisi lyhyen soiton "Sanremo Grande Amore", jonka kaikki kappaleet liittyvät San Remon musiikkifestivaaliin. Il Volon viimeisin albumi on vuonna 2015 julkaistu "L’amore si muove". Il Volo on esiintynyt myös Barbra Streisandin kanssa. Yhtyeellä on myös kaksi Billboard Latin Music Award -palkintoa.
Helmikuussa 2015 Il Volo voitti San Remon musiikkifestivaalit, joiden voittajana se pääsi edustamaan Italiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Yhtye esitti kilpailussa kappaleen ”Grande amore” ja sijoittui kolmanneksi.
Henna Lindholm
Henna Lindholm (s. 4. toukokuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jäätanssija. Hänen parinsa oli Ossi Kanervo. Lindholm edusti Helsingin luistelijoita. Heidän valmentajanaan toimi Maurizio Margaglio. Lindholm ja Kanervo voittivat kolme Suomen-mestaruutta vuosina 2011, 2012 ja 2014. He osallistuivat kaksiin MM-kilpailuihin. Vuonna 2012 he voittivat Pohjoismaiden mestaruuden ja vuonna 2014 Bavarian Open -pronssia.
Lindholm ja Kanervo lopettivat luistelu-uransa keväällä 2015.
Daniel Stock
Daniel Stock (s. 16. syyskuuta 1992) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Lillehammer SK:ta.
Stock debytoi maastohiihdon maailmancupissa maaliskuussa 2014 ollen Holmenkollenin 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 49:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Stock saavutti maaliskuussa 2015 niin ikään Holmenkollenilta, nyt vapaan hiihtotavan 50 kilometriltä sijoittuen sijalle 25. Maailmancupissa Stock nousi palkintopallille ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran 30 km yhdistelmähiihtokilpailussa oltuaan toinen Pyeongchangissa helmikuussa 2017.
Stock saavutti pronssia alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuista Val di Fiemmestä 2014. Matkana oli 30 kilometrin yhdistelmäkilpailu.
Stig Rästa
Stig Rästa (s. 24. helmikuuta 1980, Tallinna) on virolainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hän edusti Viroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä yhdessä Elina Bornin kanssa itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella ”Goodbye to Yesterday”. Rästa ja Born voittivat Eesti Laul -kilpailun, ja näin ollen he pääsivät mukaan kilpailuun. ”Goodbye to Yesterday” kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, sijoittui kymmenen parhaan joukkoon ja pääsi finaaliin. Finaalissa kappaleen sijoitus oli seitsemäs. Rästa oli mukana kirjoittamassa Viroa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa edustaneen Jüri Pootsmannin kappaletta ”Play”. Rästa on mukana Eesti Laul -kilpailussa vuonna 2018 kappaleella ”Home”.
Vuodesta 2010 lähtien Rästa on ollut "Outloudz"-yhtyeen solisti "Traffic"-yhtyeen kitaristi vuodesta 2006 lähtien. Vuosina 2002–2006 Stig Rästalla oli Ithaka Maria ja Tomi Rahulan kanssa yhtye nimeltä "Slobodan River".
Rästa on näytellyt Maarit Lallin suomalaisessa elokuvassa "Kuudes kerta" (vir. "Kuues kord") (2017).
Stig Rästalla ja hänen vaimollaan Karinalla on kaksi lasta, Lumi (s. 2016) ja Sadu (s. 2018).