hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Yleinen lineaarinen ryhmä
Yleinen lineaarinen ryhmä on "n"-ulotteisen vektoriavaruuden V kääntyvien lineaarikuvausten muodostama ryhmä. Tätä ryhmää merkitään GL(V) (sanoista General Linear Group).
Kun vektoriavaruus V on äärellinen ja sille valitaan kanta, GL(V)-ryhmä matriisien kertolaskulla varustetun kääntyvien neliömatriisien joukon muodostama ryhmä ovat isomorfiset. Jälkimmäistä ryhmää merkitään GL(n) tai GL(F) tai GL(n, F), missä F on matriisialkioiden (äärellinen tai ääretön) kunta tai yksiköllinen rengas (ks. rengas). Äärellisen kunnan tapauksessa ryhmää merkitään myös alkioiden lukumäärällä GL(q).
Matriisin alkioiden kunta K on usein reaaliluvut R tai kompleksiluvut C ja renkaana R esimerkiksi kokonaisluvut Z.
Erityinen lineaarinen ryhmä SL(n,F) on ryhmän GL(n,F) normaali aliryhmä, jonka alkioiden (A) determinantti det A = 1.
Yleisiä lineaarisia ryhmiä ja sen aliryhmiä kutsutaan usein matriisiryhmiksi tai lineaarisiksi ryhmiksi (näistä esim. Aut(V) {eli GL(V)}, joka kuuluu vain jälkimmäisiin). Näitä ryhmiä sovelletaan muun muassa ryhmän esityksiä, symmetrioita ja polynomien tutkimuksessa.
Voidaan osoittaa, että kunnan K neliömatriisi A on kääntyvä jos ja vain jos sillä on ei-nolla determinantti (det A ≠ 0). Ryhmän GL(n,K) vaihtoehtoinen määritelmä on siis, että se on sellaisten matriisien joukko (kertolaskulla varustettuna), joiden determinantti on eri kuin nolla. Yleisemin, jos matriisialkiot ovat vaihdannaisessa renkaassa R, matriisi on kääntyvä jos ja vain jos sen determinantti on renkaan R yksikkö eli alkio jolla on käänteisalkio kertolaskun suhteen.
Les Républicains
Les Républicains (suom. Tasavaltalaiset) (lyh. LR) on ranskalainen keskustaoikeistolainen puolue, joka perustettiin 29. toukokuuta 2015 Union pour un Mouvement Populaire -puolueen seuraajaksi. Euroopan parlamentissa Les Républicains on osa Euroopan kansanpuoluetta.
Moise Kean
Moise Bioty Kean (s. 28. helmikuuta 2000 Vercelli, Italia) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.
Vincent Thill
Vincent Thill (s. 4. helmikuuta 2000 Luxemburg) on luxemburgilainen jalkapalloilija, joka edustaa Ranskan korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Metziä.
Elena Spirina
Elena Spirina (s. 1978) on Suomessa asuva venäläinen näyttelijä. Hän on valmistunut näyttelijäksi Pietarin näyttämötaiteiden akatemiasta vuonna 2001. Hän on tullut tunnetuksi Suomessa muun muassa rooleistaan elokuvassa "Kohtaamisia" sekä televisiosarjoissa "Kotikatu" ja "Syke". Lisäksi hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa, Q-teatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa.
Spirina on toinen Helsingissä toimivan venäjänkielisiä teatteriesityksiä esittävän ammattiteatteri Teatr Zan perustajajäsenistä.
Wrangelinkaulussopuli
Wrangelinkaulussopuli ("Dicrostonyx vinogradovi") on heimoon Cricetidae kuuluva jyrsijälaji. Sitä esiintyy vain Pohjoisen jäämeren Wrangelinsaarella Koillis-Siperian rannikon lähellä. Se on tundran eläimistöön kuuluva laji, eikä sillä ole merkittäviä uhkia.
Ušakovskoje
Ušakovskoje () oli kylä Wrangelinsaaren kaakkoisrannalla Venäjän arktisella alueella Pohjoisessa jäämeressä. Kylä autioitui 2003. Kylä perustettiin lujittamaan Venäjän omistusoikeutta saareen sen jälkeen kun britit ja kanadalaiset olivat yrittäneet vaatia saarta omistukseensa.
Alueen ilmasto on hyvin ankara, ja lämpötila nousee harvoin yli nollan celsiusasteen, heinäkuussa saaren keskilämpötila vaihtelee 1,5–5 celsiusasteen välillä.
Rodgersinlahden rannalle perustettu kylä sai 1920-luvun lopulla nimen tutkimusmatkailija Georgi Ušakovin mukaan, joka nimitettiin vuonna 1925 alueen hallinnon päälliköksi ja vastaamaan saaren tutkimisesta.
Atsiinit
Atsiinit ovat orgaanisia yhdisteitä, joille tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on RC=NN=CR. Atsiineja voidaan valmistaa karbonyyliyhdisteistä. Aldehydeistä valmistettuja atsiineja kutsutaan aldatsiineiksi ja ketoneista valmistettuja atsiineja kutsutaan ketatsiineiksi.
Atsiinit ovat huoneenlämpötilassa kiteisiä aineita. Alifaattiset atsiinit ovat usein värittömiä ja aromaattiset atsiinit ovat yleensä värillisiä. Atsiinit hydrolysoituvat veden vaikutuksesta hydratsiineiksi ja karbonyyliyhdisteeksi. Eräitä värillisiä atsiineja käytetään nestekidenäytöissä.
Atsiineja valmistetaan aldehydien tai ketonien ja hydratsiinien välisellä kondensaatioreaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu hydratsoneja, jotka voivat edelleen reagoida karbonyyliyhdisteylimäärän kanssa tai hapettua atsiineiksi. Helpoimmin reagoivat alifaattiset aldehydit ja vaikeimmin aromaattiset ketonit.
Elina Melgin
Elina Irmeli Melgin (s. 1961) on filosofian tohtori ja ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry:n ja koulutus- ja kustannusyhtiö ProCom Oy:n toimitusjohtaja vuodesta 2005.
Melgin valmistui ylioppilaaksi vuonna 1980. Hän opiskeli kulttuurihistoriaa Turun yliopistossa, josta valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1985. Melgin väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2014. Hänen väitöskirjansa käsitteli propagandan ja julkisuusdiplomatian olemusta sekä kulttuurin käyttöä Suomen maakuvaviestinnässä ja ulkopoliittisissa suhteissa poikkeuksellisina vuosina 1937–1952. Hänen muita tutkimuskohteitaan ovat toisaalta viestintään liittyvät aiheet, kuten johtaminen, viestijän ammattikuvan kehitys ja vaikuttajaviestintä sekä toisaalta taide, muotoilu ja kulttuuri hyvinvointiyhteiskunnan arvoina ja maabrändin elementteinä.
Melgin työskenteli vuoteen 2000 asti erilaisissa viestintään, suhde- ja julkaisutoimintaan liittyvissä tehtävissä Taideteollisessa korkeakoulussa. Sen jälkeen hän toimi Nokia Oyj:n toimituspäällikkönä ja tiimiesimiehenä vastaten yhtiön erikielisistä medioista, kuten "Nokia People" -henkilöstölehdestä, Nokia News Service -palvelusta sekä Nokian brändiin liittyvistä tehtävistä, muun muassa Connect to Art -hankkeesta.
Uransa alkuvaiheessa Melgin toimi toimittajana ja tiedottajana. Melginin käsikirjoittamia ja toimittamia teoksia on palkittu erilaisilla koti- ja ulkomaisilla palkinnoilla. Hän toimi 2010-luvulla maailman PR- ja viestintäjärjestöjen kattojärjestö Global Alliance for Public Relations and Communication Managementin hallituksessa. Melginillä on hyväksytty hallituksen jäsen -tutkinto (HHJ) ja yli 10 vuoden kokemus hallitustyöstä erilaisissa organisaatioissa.
Riikka Tuomari
Riikka Tuomari (30. heinäkuuta 1948 Vaasa – 15. elokuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen animaattori ja lastenkirjojen kuvittaja.
Tuomari teki vuosina 1975–1982 Antti Karin ja Marja Seilolan kanssa Hämeenlinnan historiasta kertovat animaatioelokuvat "Savupirtti ja linna", "Kaupunkilaisia" ja "Purkukortteli". Niistä "Kaupunkilaisia" sai valtion laatutukipalkinnon sekä parhaan kotimaisen animaation palkinnon Tampereen elokuvajuhlilla. "Savupirtti ja linna" sai Jussi-kunniakirjan 1975.
Marja Seilolan kirjoittama ja Riikka Tuomarin kuvittama lastenkirja "Linnakylän Katri ja Mikko" sai vuonna 1980 Rudolf Koivu -palkinnon.
Tuomari toimi Elokuva- ja televisiokasvatuskeskus ry:n hallituksen puheenjohtajana 1981–1984.
Atlantan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Atlantan roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon arkkihiippakunta Georgiassa Yhdysvalloissa. Siihen kuuluvat seurakunnat jotka sijaitsevat Baldwinin, Banksin, Barrowin, Bartowin, Buttsin, Carrollin, Catoosan, Chatoogan, Cherokeen, Clarken, Claytonin, Cobbin, Cowetan, Daden, Dawsonin, DeKalbin, Douglasin, Elbertin, Fanninin, Fayetten, Floydin, Forsythin, Franklinin, Fultonin, Gilmerin, Gordonin, Greenen, Gwinnettin, Habershamin, Hallin, Hancockin, Haralsonin, Hartin, Heardin, Henryn, Jacksonin, Jasperin, Lamarin, Lincolnin, Lumpkinin, Madisonin, McDuffien, Meriwetherin, Monroen, Morganin, Murrayn, Newtonin, Oconeen, Oglethorpen, Pauldingin, Pickensin, Piken, Polkin, Putnamin, Rabunin, Rockdalen, Spaldingin, Stephensin, Taliaferron, Townsin, Troupin, Unionin, Upsonin, Walkerin, Waltonin, Warrenin, Whiten, Whitfieldin ja Wilkesin piirikunnissa.
Jorma K. Meller
Jorma Kalevi Meller (31. elokuuta 1952 Helsinki – 22. lokakuuta 2016 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Jaakko Lempinen
Jaakko Lempinen (23. kesäkuuta 1931 Helsinki – 7. lokakuuta 2016) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallon parissa vuosikymmenet toiminut vaikuttaja.
Jalkapallouran päätyttyä hän toimi järjestötehtävissä Helsingin Ponnistuksessa, myöhemmin sen puheenjohtajana. Hän toimi myös Palloliitossa ja oli Palloliiton kunniajäsen numero 38.
Myös leipätyössään Lempinen toimi jalkapallon parissa, vuosina 1981–1996 Jalkapallo-Säätiön omistaman Palloilukeskuksen toimitusjohtajana.
Jamil Elshebli
Jamil Elshebli (s. 9. huhtikuuta 1979) on jordanialainen paraurheilija, joka on voittanut urallaan kolme paralympiamitalia kuulantyönnössä ja voimanostossa. Hän painaa 118 kiloa.
Jamil Elshebli osallistui Ateenan vuoden 2004 kesäparalympialaisiin, missä hän voitti hopeaa kuulantyönnössä luokassa F57. Neljä vuotta myöhemmin Pekingin kesäparalympialaisissa hän saavutti myös hopeaa, tosin luokassa F57-58. Elshebli osallistui myös Lontoon kesäparalympialaisiin vuonna 2012, mutta jäi tällä kertaa mitaleitta. Rio de Janeiron kesäparalympialaisissa 2016 hän voitti uransa kolmannen paralympiamitalin, pronssin, voimanostosta yli 107-kiloisten luokassa.
Neliöksi pakotettu
Neliöksi pakotettu on rockyhtye Yhteiskunnan Mutanttien EP-levy, joka julkaistiin 11. marraskuuta 2016.
Nimikkokappaleesta julkaistiin musiikkivideo 16. toukokuuta 2016.
Sointusaari
Sointusaari (, ) on irlantilainen animaatio- televisiosarja.
Guildo hat Euch lieb!
Guildo hat Euch lieb! () on Guildo Hornin esittämä kappale, jolla hän edusti Saksaa vuoden 1998 Eurovision laulukilpailussa Iso-Britannian Birminghamissa. Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt Stefan Raab, mutta hän esiintyi taiteilijanimellä "Alf Igel" (väänös saksalaisesta säveltäjästä Ralph Siegel).
Kappale sijoittui Euroviisuissa seitsemänneksi 86 pisteellä.
Plenty of Horn
Plenty of Horn on yhdysvatalaisen trumpetisti Ted Cursonin vuonna 1961 julkaistu esikoisalbumi.
Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita.
Kasper Dolberg
Kasper Dolberg (s. 6. lokakuuta 1997 Silkeborg) on tanskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Eredivisiessä pelaavaa Ajaxia.
Hän aloitti uransa GFG Voelissa. Vuonna 2009 hän siirtyi Silkeborg IF:ään. Hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa 17. toukokuuta 2015 Brøndby IF:ää vastaan. Tammikuussa 2015 hän teki kolmen vuoden sopimuksen Ajaxin kanssa voimassa oleva 1. heinäkuusta 2015. 26. heinäkuuta 2016 hän teki debyyttinsä Ajaxissa Mestarien liigan karsintojen ottelussa PAOK:ia vastaan, jossa hän teki maalin.
11. marraskuuta 2016 hän teki debyyttinsä Tanskan maajoukkuessa Kazakstania vastaan.
Sosiaalialan osaamiskeskus
Sosiaalialan osaamiskeskus on organisaatio, joka toteuttaa laissa Sosiaalialan osaamiskeskuksista määriteltyä tehtävää. Sosiaalialan osaamiskesuksen tehtävänä on sosiaalialaan liittyvä tutkimus- ja kehittämistoiminta omalla alueellaan. Lisäksi sen tulee turvata perus-, jatko- ja täydennyskoulutuksen ja käytännön työn monipuolinen yhteys, toteuttaa tutkimus- ja kehittämistoimintaa sekä ylläpitää yhteistyötä alueellisten erityis- ja asiantuntijapalveluiden tuottamiseksi.
Sosiaalialan osaamiskeskuksia on 11 ja kunkin toimialue kattaa 1-4:n maakunnan alueen. Sosiaalialan osaamiskeskukset saavat perusrahoituksena valtiolta 10-30% rahoituksestaan. Perusrahoituksen tehtävänä on turvata osaamiskeskuksen perustoimintojen toteutuminen. Loput rahoituksesta tulee suoraan kunnilta tai erilaisina hankerahoina.
Georges Delerue
Georges Delerue (12. maaliskuuta 1925 Roubaix – 20. maaliskuuta 1992 Los Angeles) oli ranskalainen elokuvasäveltäjä, jonka musiikkia kuullaan yli 200 elokuvassa, muun muassa François Truffaut’n, Alain Resnais’n ja Fred Zinnemannin ohjauksissa. Hän voitti Oscarin musiikistaan vuoden 1979 elokuvaan "Pienet sydämet" (A Little Romance, ohj. George Roy Hill). Hän oli Oscar-ehdokkaana myös elokuvista "Tuhannen päivän kuningatar" (1969), "Operaatio Alfa" (1974) ja "Muistojeni Julia" (1977). Ranskalaisen César-palkinnon hän sai kolmena peräkkäisenä vuosina elokuvista "Préparez vos mouchoirs" (ohj. Bertrand Blier, 1978), "Rakkaus karkuteillä" (Truffaut, 1979) ja "Viimeinen metro" (Truffaut, 1980).
Työläisperheeseen syntynyt Delerue tuli tunnetuksi Ranskalaisen elokuvan uuden aallon ohjaajien suosimana elokuvasäveltäjänä. Vähitellen hänestä kiinnostuivat myös brittiläiset ja yhdysvaltalaiset elokuvantekijät. "Le Figaro" -sanomalehti kutsui tuotteliasta Deleruetä ”elokuvamusiikin Mozartiksi”.
Muita Deleruen musiikkia käyttäneitä ohjaajia ovat Oliver Stone ("Platoon" ja "Salvador"), Mike Nichols ("Tapaus Silkwood" ja "Elämäni kesä") ja Fred Zinnemann ("Ja koston hetki koitti" ja "Shakaali").
Ranskan valtio palkitsi Deleruen Ordre des Arts et des Lettres -kunniamerkillä.
Ken Russell teki vuonna 1966 BBC:lle dokumenttielokuvan Georges Deleruen työstä nimellä "Don't Shoot the Composer".
Fred Sasakamoose
Fred Sasakamoose (s. 24. joulukuuta 1934 Debden, Saskatchewan, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Edustaessaan Chicago Black Hawksia 1950-luvulla, Sasakamoosesta tuli ensimmäinen NHL-liigassa pelannut intiaani.
Kivelän seisake
Kivelä (ratakm 237+000) on lakkautettu seisake Haminan kaupungissa Haminan vanhalla radalla tasan kahden kilometrin päässä Haminan vanhalta rautatieasemalta.
Liikennepaikka avattiin 1. maaliskuuta 1946 ja lakkautettiin 26. toukokuuta 1968. JuHa-radan myötä Kivelä on jäänyt rataverkon ulkopuolelle.
Jan Uuspõld
Jan Uuspõld (s. 14. joulukuuta 1973 Tallinna) on virolainen näyttelijä, muusikko ja televisiotähti.
Jan Uuspõld on Viron tunnetuimpia näyttelijöitä. Hän oli toistakymmentä vuotta Viron draamateatterin vakituisena näyttelijänä. Nykyään hän toimii freelancerina. Uuspõld on esiintynyt useissa Viron suosituimmissa televisiosarjoissa, kuten esimerkiksi "Wremja", ja voittanut muun muassa virolaisten Tanssii tähtien kanssa -ohjelman. Suomessa Uuspõld on esiintynyt Ylen televisiosarjassa "Siperian nero".
Viinintuotanto Italiassa
Viinintuotanto on Italiassa tärkeä maatalouden osa-alue. Italia on Ranskan kanssa vuorotellen ollut 2010-luvulla maailman suurin tai toiseksi suurin viinintuottajamaa. Vuotuinen tuotantomäärä on noin 50 miljoonaa hehtolitraa.
Viinirypäleen kasvatusala on ollut vuosina 2011–2015 laskussa ja oli vuonna 6 820 neliökilometriä. Ala vastaa yhdeksää prosenttia maailman kasvatusalasta ja on maailman neljänneksi suurin Kiinan, Espanjan ja Ranskan jälkeen. Viinirypäleitä kasvatetaan koko maan alueella, niin Sisiliassa kuin Alppien etelärinteillä.
Viinirypäleitä tuotetaan Italiassa vuosittain noin 7–8 miljoonaa tonnia, josta 85 prosenttia jalostetaan viiniksi. Tuoreena rypäleistä käytetään noin 15 prosenttia. Rusinoita ei tehdä juuri lainkaan.
Viinin vuotuinen tuotantomäärä on ollut vuosina 2011–2016 vuosittain 43–54 miljoonaa hehtolitraa, 4,3–5,4 miljardia litraa.
Viinin kulutus Italiassa on noin 2 000 milj. litraa vuodessa eli noin 35 litraa henkeä kohti vuodessa. Kulutus on 2010-luvulla laskenut noin 10 prosenttia. Italian viininvienti oli vuonna 2015 20 milj. hehtolitraa. Viininviennin arvo oli 5,5 mrd. euroa.
Italian viinin tuotanto, kulutus ja vienti ovat vuosina 2011–2016 kehittyneet seuraavasti:
Italialaiset viinit luokitellaan EU-lainsäädännön ja maan oman lainsäädännön perusteella useisiin luokkiin. Perusryhmittely tapahtuu EU:n nimisuojajärjestelmän perusteella SAN- ja SMM-viineihin. Kolmas ryhmä ovat luokittelemattomat viinit.
EU:n vuodelta 2010 peräisin olevan asetuksen mukaan seuraavilla kolmella italialaisella viinityypillä on suojattu alkuperänimitys, SAN (, ). Nämä DOP-viinit ovat:
DOP-viiniluokkia on Italiassa yhteensä 474 kpl (tilanne marraskuussa 2016). Näistä viineistä noin viidennes on ylemmän DOCG-luokan viinejä: vuonna 2015 DOCG-viinejä oli 74 kpl kaikkiaan 407:stä DOP-viinistä. Käytännössä viinien luokittelun nimeäminen perustuu maantieteellisten alueiden nimiin.
Indicazione geografica tipica- eli IGT-viinit luokitellaan maantieteellisen tuotantoalueen perusteella merkinnällä suojattu maantieteellinen merkintä SMM, (, ). IGP-viiniluokkia on yhteensä 118 kpl .
Italiassa tuotetusta viinistä noin kolmannes osa DOP-viinejä, kolmannes IGT-viinejä ja kolmannes luokittelemattomia viinejä
Lumensulatuskone
Lumensulatuskone on laite jolla sulatetaan kaupunkien kaduille kertynyttä lunta. Koneita on kiinteitä ja traktorilla liikuteltavia. Lumensulatuskone sulattaa lunta 150–300 kuutiota tunnissa riippuen lumen raskaudesta. Lumi nostetaan kauhakuormaajalla laitteen suppiloon, jossa se lämmön vaikutuksesta muuttuu vedeksi. Sen polttoaineena käytetään polttoöljyä tai maakaasua. Kevyttäpolttoöljyä kuluu 200–400 litraa tunnissa. Koneessa on tulipesä joka kuumenee 1800 celsiusasteeseen ja sulattaa lumen vedeksi, joka valutetaan kaupungin viemäriverkkoon.
Lumesulatuskone vähentää tarvetta siirtää talvella lunta lumenkaatopaikalle.
Siperiansopuli
Siperiansopuli eli ruskosopuli ("Lemmus sibiricus") on Cricetidae-heimon jyrsijä, jota esiintyy Venäjällä. Se ei vaivu talviuneen. Se elää koloissa. Se on monien eläinten saaliseläin, kuten tunturipöllön ja naalin. Sopulit tunnetaan runsaudestaan ja populaation koon suuresta vaihtelusta.
Samaan lajiin on aiemmin katsottu kuuluvan "L. trimucronatus", mutta ne on erotettu omiksi lajeikseen. Siperiansopulilla on kolme alalajia, "L. s. sibiricus", jota esiintyy levinneisyysalueella lähes kaikkialla, "L. s. novosibiricus", joka on kotoperäinen Uuden-Siperian saarilla) ja "L. s. portenkoi".
Matti Latva-aho
Matti Latva-aho (s. 25. tammikuuta 1968 Kuivaniemi) on langattomaan radiotietoliikenteeseen erikoistunut professori ja aiheeseen keskittyneen tutkimuskeskuksen (Centre for Wireless Communications, CWC) johtaja Oulun yliopistossa. Koulutukseltaan hän on samasta yliopistosta valmistunut tekniikan tohtori. Hän on akatemiaprofessori kaudella 2017–2021. Akatemiaprofessuuriin liittyvän tutkimuksen teemana ovat suuritaajuuksiset langattomat tietoliikennejärjestelmät.
Moncef Gabbouj
Moncef Gabbouj (s. 12. joulukuuta 1962, Monastir, Tunisia) on signaalinkäsittelyn professori Tampereen teknillisessä yliopistossa. Hän oli akatemiaprofessori kaudella 2011–2015.
Professori Gabbouj valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian ja Academia Europæan jäseneksi vuonna 2014.
Gabbouj on saanut IEEE:n fellow-arvonimen.
Menkää te, minä jään
Menkää te, minä jään on suomalaisen laulaja-lauluntekijän Mikko Pohjolan 16. helmikuuta 2011 julkaistu esikoisalbumi. Albumi nousi Suomen viralliselle albumilistalle kahdeksi viikoksi, parhaimmillaan sijalle 35.
Albumilta julkaistiin neljä singleä. Ensimmäinen, ”Paikkani tiedän”, julkaistiin toukokuun lopulla 2010. Marraskuun alussa 2010 julkaistiin toinen single ”Paikkani tiedän”, josta julkaistiin vuoden 2011 alussa Jyrki Murtomäen ohjaama musiikkivideo.
Huhtikuussa 2011 kolmantena singlenä julkaistu ”Et nää” kasvoi albumin suurimmaksi radiohitiksi, sen noustua parhaimmillaan neljänneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Albumin viimeinen single ”Palasista koottu peli” julkaistiin 20. lokakuuta 2011.
Yogyakartan sulttaanikunta
Yogyakartan sulttaanikunta oli Jaavan saarella sijainnut sulttaanikunta vuosina 1755–1945. Sulttaanikunta syntyi vuonna 1755, kun Mataramin sulttaanikunta jakautui kahtia Yogyakartan ja Surakartan sulttaanikunniksi. 1700-luvulla maassa käytiin sisästen valtataistelujen seurauksena monia perimyssotia. Lopulta Kolmas Jaavan perimyssota vuosina 1746–1755 johti siihen että Mataram jakaantui sulttaani Hamengkubuwono I:n hallitsemaan Yogyakartaan ja Pakubuwono II:n hallitsemaan Surakartaan. Maan sisäisiin asioihin sekaantuivat myös Jaavalla valtaa pitäneet hollantilaiset, joiden hallitsemiin alueisiin liitettiin osia Mataramista. Myös Yogyakartan sulttaanikunta joutui 1700- ja 1800-luvuilla Hollannin siirtomaavallan vaikutusvallan alle osana Alankomaiden Itä-Intiaa.
Kun Japani hyökkäsi Alankomaiden Itä-Intiaan Toisessa maailmansodassa ja japanilaisten vetäydyttyä vuonna 1945 Yogyakartan sulttaani Hamengkubuwono IX lupasi tukevansa Indonesian presidenttiä Sukarnoa Indonesian valtion perustamisessa, ja että Yogyakartan sulttaanikunta tulisi olemaan osa Indonesiaa. Kiitokseksi tuesta Indonesian itsenäisyystaistelussa Yogyakartalle luvattiin erityisasema, ja Yogyakarta säilyi kuningaskuntana Indonesian tasavallan sisässä. Yogyakartasta muodostettiin Yogyakartan erityisalue, jonka päämiehenä maan sulttaani toimi. Myös Surakarta säilyi kuningaskuntana, mutta anti-kuningasmielisen kansannousun jälkeen se menetti erityisasemansa ja se sulautui Keski-Jaavan provinssiin vuonna 1946, jolloin Yogyakarta jäi Indonesian ainoaksi kuningaskunnaksi. Yogyakarta oli vuosina 1945–1949 maan väliaikainen pääkaupunki, kun hollantilaiset miehittivät Jakartan Indonesian vallankumouksen aikana.
Jukka Seppälä
Jukka Seppälä (s. 1955) on Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulun polymeeriteknologian professori. Hän oli akatemiaprofessori kaudella 2011–2015. Pohjakoulutukseltaan hän on tekniikan tohtori.
Vuonna 2009 Jukka Seppälälle myönnettiin Millennium-tunnuspalkinto hänen uraauurtavasta tutkimustyöstään bioaktivisten polymeerien ja niiden teollisen tuotannon kehittämiseksi.
Helmer Salmi
Helmer Salmi (20. toukokuuta 1927 Vaasa – 15. lokakuuta 1992 Turku) oli suomalainen balettitanssija ja koreografi.
Helmer Salmi työskenteli 1950–1965 Kansallisoopperan baletissa ja oli mukana noin tuhannessa näytöksessä. Vuosina 1965–1967 hän esiintyi Helsingin Kaupunginteatterin tuotannoissa. Myöhemmin hän asui Turussa ja toimi tanssinopettajana sekä koreografina muun muassa Turun kaupunginteatterissa ja Samppalinnan kesäteatterissa.
1950- ja 1960-luvuilla Helmer Salmi oli mukana puolessa tusinassa suomalaisessa elokuvassa, joihin kuuluivat "Pessi ja Illusia" (1954) ja "Toivelauluja" (1961).
Hellfire Club
Hellfire Club voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Yövieras
Yövieras voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ana María Vela Rubio
Ana María Vela Rubio (29. lokakuuta 1901 Puente Genil, Córdoba, Espanja – 15. joulukuuta 2017) oli todistettavista henkilöistä Espanjan vanhin elossa ollut ihminen.
Kesäkuussa 2016 hän ohitti aikaisemmin Espanjan pisimpään eläneen María Antonia Castron iän, joka oli 114 vuotta ja 221 päivää.
The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1
The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1 on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Five Finger Death Punchin neljäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 30. heinäkuuta 2013, ja sen on tuottanut Kevin Churko yhdessä Five Finger Death Punchin jäsenten kanssa.
Five Finger Death Punch ilmoitti helmikuussa 2013 työstävänsä neljättä studioalbumiaan. Yhtye julkaisi maaliskuussa tulevaa kiertuetta varten mainosvideon ja uuden kappaleen ”Here to Die”. Kappale on "The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2" -levyn avausraita.
Albumin avausraita ja ensimmäinen single on kappale ”Lift Me Up”, jossa on mukana Judas Priestn jäsen Rob Halford. Kappale julkaistiin 2. toukokuuta 2013.
Toinen single oli cover-versio yhdysvaltalaisen rap-artistin LL Cool J:n kappaleesta ”Mama Said Knock You Out”, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2014. Kappaleella on mukana esiintymässä yhdysvaltalainen rap-artisti Tech N9ne.
Kolmas single oli nimeltään ”Wrong Side of Heaven”, josta myöhemmin tehtiin yhdysvaltalaisille kodittomille sotaveteraaneille omistettu musiikkivideo.
Vietnamisointi
Vietnamisointi oli Vietnamin sodassa Richard Nixonin hallinnon toimi, jolla pyrittiin irrottamaan Yhdysvallat sodasta ohjelmalla, jonka avulla Etelä-Vietnamin puolustusvoimia "laajennettaisiin, varustettaisiin ja koulutettaisiin", ja se saisi kasvavan osuuden taisteluissa samalla kun Yhdysvaltojen joukkoja vähennettäisiin". Pohjois-Vietnamin tet-hyökkäyksen vaikutuksesta aloitettu politiikka liittyi yhdenmukaisesti Yhdysvaltojen neuvonantajajoukkojen politiikan kanssa maajoukkoihin eikä koskenut Yhdysvaltojen ilmavoimia eikä tukea Etelä-Vietnamille. Yhdysvaltalaisten epäluottamus hallintoon, joka oli alkanut hyökkäyksen jälkeen, lisääntyi sen jälkeen kun oli julkistettu tietoja yhdysvaltalaisten sotilaiden tekemästä siviilien joukkosurmasta My Laissa 1968, hyökkäyksestä Kambodžaan 1970 ja Pentagonin papereiden vuodosta 1971.
Tapaninen
Tapaninen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Merivaara (sukunimi)
Merivaara on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Armoton maa (vuoden 2017 elokuva)
Armoton maa on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Jussi Hiltunen. Elokuva on Hiltusen ensimmäinen pitkä näytelmäelokuva ohjaajana ja käsikirjoittajana.
Elokuva on kuvattu Norjassa keväällä 2016. Se on Making Moviesin tuottama.
Elokuvan traileri julkaistiin marraskuussa 2016.
"Iltalehden" Juho Rissanen piti elokuvaa jännittävä ja hallittuna trillerinä, ”jollaisia ei Suomessa ole aiemmin kovin montaa tehty”. "Helsingin Sanomien" Veli-Pekka Lehtosen mielestä käsikirjoittaja ja esikoisohjaaja Jussi Hiltunen onnistuu melko hyvin uhkarohkeassa yrityksessään siirtää western-elokuvien perinne suomalaiselokuvaan ja Suomen Lappiin: ”Käsikirjoituksen himmeli on kunnianhimoinen, mutta lunastus tunnepuolella jää tulematta. Elokuva hengittää Holman, Mäenpään ja Virtasen roolisuorituksilla. Ilman heitä hahmot olisivat vieläkin litteämpiä.” "Hufvudstadsbladetin" Krister Uggeldahl oli kriittisempi. Hänestä elokuvassa ei ole lainkaan huumoria tai iloa vaan ainoastaan katkeria muistoja ja enemmän tai vähemmän traagisia ihmiskohtaloita sekä lakonisia repliikkejä.
Valpas
Valpas voi tarkoittaa seuraavia:
Valpas (sukunimi)
Valpas on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Valppaita:
Roman Pass
Roman Pass (s. 1984) on virolainen salibandypelaaja ja Viron salibandymaajoukkueen kapteeni. Hän on edustanut Tampereen Ilvestä, Gunnersia (nykyään Koovee) ja Pirkkalan Pirkkoja. Pass on edustanut Viron salibandymaajoukkuetta vuodesta 2002. Hänellä on eniten maajoukkuepelejä Viron salibandyhistoriassa. Pass on myös tehnyt mittavan uran Sveitsin pääsarjassa vuodesta 2008 edustaen HC Rychenbergiä ja nykyistä seuraansa Unihockey Mittelandia (entinen Stawi Olten). Vuonna 2012 hänet valittiin Viron vuoden miespelaajaksi.
Opettajien työttömyyskassa
Opettajien työttömyyskassa (OPETK) on eräs Suomessa toimivista palkansaajien työttömyyskassoista. Useimmat työttömyyskassan yli 108 000 jäsenestä liittyvät työttömyyskassaan ammattiliittonsa kautta. Työttömyyskassaan voi liittyä myös yksilöjäsenenä; tällä tavoin, ilman ammattiliiton jäsenyyttä, kassaan onkin liittynyt noin 2 700 jäsentä.
Jäseneksi liittymisen kustannus riippuu siitä, minkä jäsenjärjestön (ammattiliiton) jäsen hakija on tai liittyykö hakija jäseneksi yksilöjäsenenä. Työttömyyskassan jäsenmaksu maksetaan yleensä osana ammattijärjestön jäsenmaksua (jonka suuruus voi olla noin 0,9–1,5 % bruttopalkasta). Siten esimerkiksi Professoriliiton jäseniltä ei enää peritä erillistä maksua työttömyyskassan jäsenyydestä. Sen sijaan yksilöjäsenille jäsenyys maksoi vuonna 2016 yhteensä 7,70 euroa kuukaudessa (92,40 €/v).
Peter Montgomery
Peter Montgomery (s. 1947) on yhdysvaltalainen matemaatikko, joka on julkaissut erityisesti kryptografiaan liittyviä artikkeleita. Hän työskentelee nykyään Microsoft Researchin palveluksessa.
Montgomery tunnetaan Montgomeryn modulaarisen kertolaskualgoritmin kehittäjänä. Algoritmi perustuu keskenään jaottomiin lukuihin. Se muuttaa kertolaskun yhteenlaskuksi ja neliöimiseksi, jotka voidaan laskea binääriluvuilla hyvin tehokkaasti.
The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2
"'The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2" on yhdysvaltalaisen heavy metal -yhtye Five Finger Death Punchin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 19. marraskuuta 2013, ja sen on tuottanut Kevin Churko yhdessä Five Finger Death Punchin jäsenten kanssa.
Five Finger Death Punch ilmoitti helmikuussa 2013 työstävänsä neljättä ja viidettä studioalbumiaan. Yhtye julkaisi maaliskuussa tulevaa kiertuetta varten mainosvideon ja uuden kappaleen ”Here to Die”, joka on samalla levyn avausraita.
Albumin ensimmäinen single "Battle Born" julkaistiin 10. syyskuuta 2013. Kappaleen nimi on viittaus Nevadan lippuun, joka on yhtyeen kotivaltio. Toinen single oli cover-versio kappaleesta ”House of the Rising Sun”, joka julkaistiin 3. helmikuuta 2014. Kappaleesta on myös tehty musiikkivideo.
Wolff–Kishner-pelkistys
Wolff–Kishner-pelkistys on kemiallinen reaktio, jossa karbonyyliyhdiste kuten aldehydi tai ketoni pelkistetään hiilivedyksi. Välivaiheena reaktiossa on hydratsoni tai semikarbatsoni. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Nikolai Kishnerin ja Ludwig Wolffin, jotka raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1911 ja 1912, mukaan. Wolff–Kishner-pelkistys on yksi käytetyimpiä tapoja pelkistää karbonyyliryhmä hiilivedyksi.
Wolff–Kishner-pelkistys pelkistää useimmat aldehydit ja ketonit. Erityisen usein sitä käytetään happoherkille ja molekyylimassaltaan suurille lähtöaineille. Esteriryhmiä sisältävät yhdisteet tai α,β-tyydyttymättömät karbonyyliyhdisteet, joista muodostuu reaktion olosuhteissa pyratsoliinijohdannaisia, eivät sovellu reaktion lähtöaineeksi. Pelkistimenä reaktiossa käytetään hydratsiinia yleisimmin sen hydraattimuodossa. Lisäksi Wolff–Kishner-pelkistyksessä vaaditaan emästä, joka on useimmiten hydroksidi tai alkoksidi. Ensimmäiset raportoidut pelkistykset vaativat hyvin korkean lämpötilan (n. 200 °C) ja pitkän kymmeniä tunteja kestävän reaktioajan. Käyttämällä reaktiossa liuottimena dietyleeniglykolia saadaan lämpötilaa alennettua hieman. Tämä on niin kutsuttu Huang-Minlon modifikaatio. Reaktioaikoja voidaan vähentää mikroaaltosäteilytyksellä ja reaktio on saatu toimimaan dimetyylisulfoksidiliuoksessa kalium-tert-butoksidin toimiessa emäksenä myös huoneenlämpötilassa.
Wolff–Kishner-pelkistyksen reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa aldehydi tai ketoni reagoi hydratsiinin tai semikarbatsiinin kanssa muodostaen hydratsonin tai semikarbatsonin. Seuraavassa vaiheessa emäs deprotonoi toisen hydratsonin tai semikarbatsonin typpiatomeihin liittyneistä protoneista, jolloin muodostuu karbanioni, joka hydrolysoituu di-imiiniksi ja emäksinen katalyytti vapautuu. Tämän jälkeen emäs deprotonoi myös toisen typen protoneista, jolloin muodostuu di-imidaattianioni. Tämä välivaihe on epästabiili ja eliminoituu typpikaasuna. Näin muodostuu karbanioni, joka vastaanottaa vesimolekyyliltä protonin ja muodostuu hiilivety.
Litku Klemetti &amp; Tuntematon numero
Litku Klemetti & Tuntematon numero on suomenkielistä rockmusiikkia soittava yhtye. Se julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2016. Yhtyeen musiikissa on kuultavissa vaikutteita nuorelta Kauko Röyhkältä. Huhtikuussa 2017 Klemetti ilmoitti yhtyeensä esiintyvän jatkossa vain nimellä Litku Klemetti, eikä albumeita enää erotella bändialbumeiksi ja sooloalbumeiksi. Seuraava albumi ilmestyy kuitenkin vielä Litku Klemetti & Tuntematon numero -nimellä.
Osvaldo Civirani
Osvaldo Civirani (19. toukokuuta 1917 Rooma – 14. helmikuuta 2008 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja kuvaaja.
Civiranin elokuvaohjaaja alkoi still-kuvaajana Luchino Viscontin elokuvassa "Riivaajat" (1943). Myöhemmin hän toimi muun muassa Alessandro Blasettin, Federico Fellinin, Roberto Rossellinin ja Carlo Lizzanin avustajana ja ohjasi ensimmäisen elokuvansa vuonna 1964. Civirani on ohjannut muun muassa peplum-elokuvia, spagettiwesternejä ja komedioita. Hän käytti toisinaan taiteilijanimeä "Richard Kean".
Huminoita
Huminoita on vuonna 2009 perustettu suomalainen lähinnä instrumentaalista progressiivista rockia soittava yhtye. Se julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2010.
LoliRock
LoliRock on ranskalainen animaatiosarja.
Esther Phiri
Esther Phiri (s. 14. kesäkuuta 1987) on sambialainen nyrkkeilijä. Hän on voittanut välisarjan maailmanmestaruuden seitsemän kertaa.
Suomalainen tuotantoyhtiö Helmi Films on tuottanut Esther Phiristä kertovan dokumentin "Estherin kehä" (2014) ("Between Rings").
Uuden Musiikin Kilpailu 2014
Uuden Musiikin Kilpailu 2014 (UMK 2014) järjestettiin 11. tammikuuta - 1. helmikuuta 2014. Kilpailun voitti Softengine kappaleellaan "Something Better". Kilpailu oli järjestyksessään 3. Uuden Musiikin Kilpailu.
Kilpailuun osallistui 12 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaetaan kahteen karsintaan. Kummastakin karsinnasta valittiin kaksi parasta suoraan finaaliin, ja pudotettiin kaksi kappaletta. Loput kahdeksan kappaletta kilpailivat Semifinaalissa, josta finaaliin eteni kuusi parasta. Espoon Barona Areenalla pidetyssä Finaalissa voittaja valittiin 50% yleisöäänillä ja 50% tuomaristonäänillä. Kilpailun voittaja edustaa Suomea Euroviisuissa 2014.
Infektiko
Infektiko on suomalaisen rap metal -yhtye Apinan esikoisalbumi. Se julkaistiin 20. maaliskuuta 2015 levymerkillä Sakara Records.
Albumi sai ristiriitaisen vastaanoton. Imperiumin Tuomas Valtanen antoi albumille viisi tähteä kymmenestä. Hän myönsi ettei lähtökohtaisesti pidä suomenkielisestä hip hopin ja metallimusiikin sekoittamisesta, ja piti arviointia haasteellisena. Hänestä sanoitukset olivat ajoittain naiiveja sakä menevän ja raivoisan musiikin kaipaavaan vahvempaa laulutulkintaa. Soundin Mape Ollila antoi albumille kaksi tähteä viidestä, ja uskoi Apinan kaltaiselle yhtyeelle olevan tilausta markkinoilla konseptin kiinnostavuuden vuoksi. Hän piti silti sanoitusten yhteiskuntakritiikkiä epäkypsänä sekä toteutusta puolijauhoisena.
Leonidaan hauta
Leonidaan hauta eli Leonidaion () oli antiikin aikainen kuningas Leonidas I:n hauta Spartan kaupungissa Kreikassa. Nykyisin Leonidaan haudaksi kutsutaan eräitä raunioita, jotka sijaitsevat nykyisen Spártin kaupungin keskustassa.
Leonidas kaatui Thermopylain taistelussa vuonna 480 eaa. Hänen ruumiinsa siirrettiin ja haudattiin Spartaan neljäkymmentä vuotta taistelun jälkeen. Maantieteilijä Pausanias mainitsee, että Leonidaan hauta sijaitsi jossakin roomalaisella ajalla rakennetun Spartan teatterin edustalla, ja sen luona pidettiin puheita sekä järjestettiin jonkinlaiset kisat, joissa saivat kilpailla vain spartalaiset. Lähellä sijaitsi myös sotapäällikkö Pausaniaan hauta.
Leonidaan haudaksi kutsuttu rakennelma sijaitsee Spártin keskustassa pienen aukion laidalla Ágidos- ja Thermopylón-katujen risteyksessä, jonkin verran etelään teatterin raunioista. Rakennus muistuttaa pientä kreikkalaista temppeliä ja se oli rakennettu suunnilleen 400-luvun lopulla eaa. Se on tehty suurista kalkkikivilohkareista ja sen pituus on noin 12,5 metriä ja leveys noin 8,3 metriä. Rakennuksen sisäosa koostui kahdesta kammiosta, joiden välillä oli ovi.
Paikan arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuonna 1892. Rakennus oletettiin alun perin temppeliksi. Sen alkuperäistä tarkoitusta ei ole kyetty vahvistamaan. Joidenkin tutkijoiden mukaan kyseessä saattoi olla kenotafi eli tyhjä hautamuistomerkki. Jotkut puolestaan ovat ehdottaneet rakennusta Apollon Karneioksen temppeliksi. Paikallisten keskuudessa rakennuksesta puhutaan Pausaniaan mainitsemana Leonidaan hautana.
Persialainen stoa
Persialainen stoa () oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli Spartan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi mahdollisesti kaupungin agoran eli torin länsilaidalla.
Stoa rakennettiin 400-luvulla eaa. persialaissodissa saadun voiton kunniaksi, ja sinne sijoitettiin sodasta saatu sotasaalis. Pausanias kertoo sen olleen Spartan agoran näyttävin rakennus. Myöhemmin sitä oli kunnostettu ja laajennettu usein, ja se oli edelleen hyvässä kunnossa Pausaniaan vieraillessa kaupungissa. Rakennuksen mainitsee myös Vitruvius.
Pausaniaan mukaan stoan valkoista marmoria olevat pylväät olivat persialaisia esittäviä barbaarien vaatteisiin puettuja ihmishahmoisia veistoksia. Ne esittivät muun muassa Mardoniosta Gobryaan poikaa sekä persialaisten sotaretkeen osallistunutta Artemisiaa, joka oli Halikarnassoksen kuningatar ja Lygdamis I:n tytär. Artemisia osallistui Salamiin taisteluun vuonna 480 eaa. ja Mardonios Plataian taisteluun vuonna 479 eaa. Tästä voidaan päätellä, että stoa olisi rakennettu noin vuonna 478 eaa. tai sen jälkeen. Koska pylväät olivat ihmishahmoisia, Vitruvius käsitteli niitä samassa yhteydessä kuin karyatideja.
Spartan agoran arkeologiselta alueelta, joka sijaitsee heti kaupungin akropoliin eli linnavuoren itäpuolella, on löydetty pylväshallin rauniot, joita on ehdotettu Persialaisen stoan raunioiksi. Rakennus sijaitsee heti oletetun Skiaksen pohjoispuolella. Rakennuksen kaivaukset suoritettiin vuosina 1964–1965. Siitä on kuitenkin kaivettu vain eteläpää. Rakennuksen länsiseinän esiin kaivetun osuuden pituus on noin 31 metriä ja eteläseinän pituus noin 15 metriä. Seinissä on reiät, jotka osoittavat, että rakennuksessa on ollut puinen lattia. Kummatkin seinät on tehty monikulmioisista kivistä. Tällaisena stoa muistuttaa huomattavasti Delfoissa olevaa Ateenalaisten stoaa, joka oli myös tehty persialaissotien sotasaalista varten. Tätä on pidetty vahvimpana todisteena sille, että kyseessä olisi juuri Persialainen stoa. Paikalta on löydetty keisarinna Julia Aquilia Severan pronssipatsas.
Aiemmin Persialaiseksi stoaksi ehdotettiin myös agoran etelälaidalta löytynyttä niin kutsuttua Roomalaista stoaa, joka on kuitenkin paljon nuorempi ja tehty vasta ensimmäisellä vuosisadalla eaa.
Skias
Skias (, ”Aurinkokatos”) oli antiikin aikainen kokoontumispaikka Spartan kaupungissa Kreikassa. Se sijaitsi Spartan agoralla eli torilla.
Skias oli rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Pausaniaan mukaan Skias toimi jonkinlaisen kaupungin hallintoon liittyneen kansankokouksen kokoontumispaikkana, ja sen suunnitteli Theodoros Samoslainen. Kerrotaan, että spartalaiset ripustivat rakennukseen Timotheos Miletoslaisen kitharan osoittaakseen, että hylkäsivät sen, että tämä lisäsi soittimeen neljä kieltä seitsemän jo olemassaolevan lisäksi.
Spartan agoraksi tunnistetun alueen lounaiskulmasta on löydetty pyöreä rakennus, jonka halkaisija on noin 41,3 metriä. Siitä on kaivettu erityisesti sen itä- ja etelälaitojen pyöreän tukimuurin säilyneitä alaosia. Rakennuksen länsiosassa muuri katkeaa myöhemmin bysanttilaisella ajalla paikalla rakennetun kappelin raunioihin. Itälaitaan liittyy suorakulmainen rakennusosa. Rakennuksen sisäosaa on kiertänyt puisten, kattoa tukeneiden pylväiden peristyyli. Keskellä on ollut suuri keskuspylväs. Katto on ollut pyöreä ja aurinkohattumainen (tai sateenvarjomainen). Seinät on tehty kalkkikivestä ja konglomeraatista.
Rakennus löydettiin C. Waldsteinin johtamissa kaivauksissa vuonna 1892. Kaivauksia on jatkettu muun muassa 1960-luvulla. Tutkimuksessa rakennusta kutsutaan myös ”agoran pyöreäksi rakennukseksi”. Heti sen pohjoispuolella sijaitsi suurikokoinen stoa, joka oletetaan Persialaiseksi stoaksi.
Skias on joskus oletettu Spartan kansankokouksen eli apellan kokoontumispaikaksi. Tähän nähden löydetty rakennus on kuitenkin pienikokoinen, sillä kansankokoukseen ovat voineet osallistua kaikki vapaat spartalaiset miehet eli jopa tuhansia henkiä. On mahdollista, että rakennus olisi voinut olla pelkkä auringonsuojakatos ilman seiniä, ja se olisi voinut olla tarkoitettu pelkästään gerusialle, kuninkaille, eforeille tai muille korkea-arvoisemmille kansalaisille, jolloin tavallinen kansa olisi osallistunut kokouksiin ulkotiloissa. Toinen vaihtoehto on, että Skias on ollut tarkoitettu jollekin toiselle kokoontumiselle kuin apellalle. Timotheoksen kithara voisi viitata johonkin musiikkiin viittaavaan tilaisuuteen.
Skias muistutti mahdollisesti Ateenan Agoralla ollutta Tholosta, joka tunnettiin myös nimellä "Skias" aurinkohattua muistuttavan muotonsa vuoksi. Ateenan Tholos kuitenkin erosi varmuudella Spartan Skiaksesta siinä, että siinä oli kiinteät seinät ja se toimi prytaneiden ruokailutilana.
Diogenes Laertioksen mukaan Anaksimandros teki Spartan agoralle "gnomonin" eli aurinko-osoittimen, joka sijoitettiin ”aurinkokellojen paikalle” ("ta skiothēra"), jotta se merkitsisi päivänseisaukset ja päiväntasaukset. Ilmaisu "ta skiothēra" saattaa kuitenkin viitata aurinkokellojen sijaan Skias-rakennukseen, jolloin Anaksimandroksen osoitin on voinut olla sen lähellä ja mahdollisesti kansankokouksen käytössä samoin kuin esimerkiksi Ateenan Pnyksillä ollut aurinko-osoitin. Pausaniaan mukaan Skiaksen vieressä oli Epimenideen rakennuttama pyöreä rakennus, jossa olivat Olympoksen Zeuksen ja Afroditen patsaat.
Spartan teatteri
Spartan teatteri oli antiikin aikainen teatteri Spartan kaupungissa Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Spartan akropoliin eli linnavuoren etelärinteessä nykyisen Spártin kaupungin keskustan pohjoispuolella.
Spartan teatteri rakennettiin roomalaisella ajalla varhaisella keisarikaudella eli ensimmäisen vuosisadan lopulla eaa. tai ensimmäisen vuosisadan alkupuolella jaa. Myös lähes kaikki paikalta tehdyt löydökset ovat peräisin vasta roomalaiselta ajalta. Teatteri ei siis ollut olemassa vielä Spartan ankaralla klassisella kaudella, josta kaupunki erityisesti tunnetaan. Teatteria käytettiin julkisiin kokoontumisiin, juhliin sekä teatterinäytäntöihin.
Teatteri oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Sen pohjoispuolella oli puolikaarenmuotoinen rinteeseen rakennettu katsomo, joka avautui etelään. Orkhestran halkaisija oli noin 28 metriä ja koko teatterin halkaisija noin 114 metriä. Kiinteät rakennelmat oli tehty valkoisesta marmorista. Teatterissa ei ollut kiinteää näyttämöä, vaan näytöksiä varten paikalle siirrettiin puinen, pyörillä varustettu esiintymislava.
Teatteri on säilynyt melko huonosti, mutta se on silti antiikin Spartan parhaiten säilyneitä raunioita. Rakennuksesta on jäljellä sen orkhestra, seinien osia ja perustuksia sekä katsomokaarta. Seinistä on löytynyt piirtokirjoituksia 100-luvulta jaa. Raunioita on kunnostettu Euroopan unionin tuella. Teatterirakennuksen läheltä on löydetty lukuisia kaupparakennuksia, jotka ovat palvelleet teatterivieraita. Ne oli tehty pääosin tiilistä ja koristeltu rappauksella.
Spártin arkeologinen museo
Spártin arkeologinen museo (; myös "Spartan arkeologinen museo") on arkeologinen museo Spártin kaupungissa Kreikassa. Se esittelee muinaisen Spartan eli Lakedaimonin alueelta ja muualta Lakoniasta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1874 ja museorakennus valmistui vuonna 1876. Museon alku on Spartassa kaivauksia suorittaneen saksalaisen arkeologi Ludwig Rossin kokoelmissa vuodelta 1833 sekä P. Stamatákiksen kokoelmissa vuodelta 1872. Museo on Kreikan vanhimpia maakunnallisia museoita ja ensimmäisiä museoksi alun perin rakennettuja rakennuksia. Museorakennus, joka sijaitsee Spártin keskustassa, edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Museota on laajennettu usein sen historian aikana ja sen siirtämistä suurempiin tiloihin suunnitellaan (vuonna 2016). Museon näyttelyt ovat seitsemässä salissa, joiden yhteispinta-ala on noin 500 neliömetriä.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta ja mykeneläiseltä kaudelta roomalaisen kauden lopulle. Löydöt ovat eri puolilta Lakoniaa.
Esineisiin lukeutuu muun muassa esihistoriallisen ajan löytöjä Amyklaista, Epidauros Limerasta, Pellanan mykeneläisiltä haudoilta, Gerákista, Melathriásta, Peristéristä ja Angelónasta; löytöjä Artemis Orthian pyhäköstä, kuten norsunluisia, kivisiä ja keraamisia votiivilahjoja ja rituaaleissa käytettyjä naamioita; koristeosia ja muita löytöjä Athene Khalkioikoksen temppelistä, Amyklain Apollonin temppelistä ja muista pyhäköistä; veistoksia, kuten Athene Khalkioikoksen temppelistä löydetty spartalaista sotilasta esittävä veistos, niin kutsuttu Leonidas; sekä muun muassa hauta-amforoita, roomalaisaikaisia lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia ja reliefejä.
Suomen Diakoniaopisto
Suomen Diakoniaopisto (SDO) on osakeyhtiömuotoisen taustaorganisaation ylläpitämä, kristillisiin arvoihin nojaava ammattioppilaitos, joka muodostettiin vuonna 2016 yhdistämällä alan kolmen oppilaitoksen (Helsingin Diakoniaopisto, Lahden diakonian instituutti ja Oulun Diakoniaopisto) toiminta. Uuden, yhteensä noin 2 000 opiskelijan Suomen Diakoniaopiston opetustoiminta alkoi vuoden 2017 alusta. Tuolloin aiemman kolmen diakoniaopiston toiminta itsenäisinä oppilaitoksina lakkasi. Oppilaitoksen kampukset sijaitsevat Helsingissä (Kallio ja Roihupelto), Lahdessa, Oulussa ja Ylitorniossa.
Suomen Diakoniaopistossa voi opiskella mm. kodinhuoltajaksi, lastenohjaajaksi, lähihoitajaksi, nuoriso- ja yhteisöohjaajaksi, kokiksi ja tarjoilijaksi. Vuoden 2018 koulutustarjonta laajenee myös kauneudenhoitoalalle. Lisäksi koulutustarjontaan kuuluu lisäkoulutus työelämässä oleville ammattilaisille samoin kuin vapaan sivistystyön koulutus sekä oppisopimustoimiston tarjoamat palvelut. SDO tekee myös hanke- ja kehittämisyhteistyötä yhdessä työelämän ja muiden oppilaitosten kanssa.
Taustaorganisaation Suomen Diakoniaopisto - SDO Oy:n perustivat aiemmin erillisten ammattioppilaitosten toiminnasta vastanneet Helsingin Diakonissalaitoksen säätiö, Lahden Diakoniasäätiö ja Oulun Diakonissalaitoksen säätiö. SDO:n ensimmäisenä toimitusjohtajana ja rehtorina toimii Juha-Petri Niiranen ja hallituksen puheenjohtajana Olli Holmström.
Construct
Construct on ruotsalaisen melodisen death metalin yhtye Dark Tranquillityn kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 28. toukokuuta 2013 levymerkillä Century Media Records. Albumi on tyyliltään edeltäjiään tummasävyisempi.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 171. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan sijalla 15.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Soundin Marko Säynekoski antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja piti sitä paremmin tuotettuna kuin edeltäjänsä "We Are the Void" (2010). Hänestä harmoniat ovat keskeisessä osassa, albumin olevan vähemmän hyökkäävä ja yhtyeen rock-kokeilujen olevan onnistuneita. Kaaoszinen Toni Lehtonen antoi albumille arvosanan 8/10, ja piti sitä tuttuna ja turvallisena Dark Tranquillityna. Hän totesi kappalemateriaalin olevan monipuolista ja kokonaisuuden pysyvän hyvin kasassa. Metal Injectionin Greg Kennelty ylisti albumia napakympiksi, ja piti sitä yhtyeen parhaana.
Atoma
Atoma on ruotsalaisen melodisen death metalin yhtye Dark Tranquillityn 11. studioalbumi. Se julkaistiin 4. marraskuuta 2016 levymerkillä Century Media Records. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15.
Kappaleista ”The Pitiless”, ”Atoma” ja ”Forward Momentum” julkaistiin musiikkivideot.
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Juri Hiltunen antoi albumille arvosanan 7/10. Hän piti albumia DT:n heikoimpana viiteentoista vuoteen, vaikkei sanonut albumin olevan varsinaisesti huono, ja toivoi yhtyeelle ominaiselle tummasävytteisyydelle soundille piristysruisketta. Niin ikään Metal Injectionin Michael Pementel antoi albumille arvosanan 7/10. Hän piti albumia tasapainoisena ja laadukkaana, mutta jäi kaipaamaan edeltävän albumin monimuotoisuutta. Imperiumin Henry Lunabba antoi albumille täydet 10 tähteä ja sanoi yhtyeen suunnan olevan jälleen oikea.
Matkalla nykyaikaan
Matkalla nykyaikaan on Pertti Takalan, Antti Kariston ja Ilkka Haapolan kirjoittama teos sosiaalipolitiikasta sekä yhteiskunnan muutoksesta aina esiteolliselta ajalta nykyaikaan. Kirjan loppuvaiheessa puhutaan myös suomalaisen yhteiskunnan tulevaisuudesta. Teos pohjautuu Elintaso, elämäntapa ja sosiaalipolitiikka -kirjaan, mutta se on täysin uusittu ja ajanmukaistettu. Kirjaa käytetään oppikirjana korkeakouluissa ja se on julkaistu myös ruotsiksi Marcus Sandbergin kääntämänä.
Jens Esmark
Jens Esmark (31. tammikuuta 1763 – 26. tammikuuta 1839) oli tanskalais-norjalainen mineralogian professori, joka tunnetaan varhaisista jäätikköjä koskevista tutkimuksista. Hän oli ensimmäisiä, jotka esittivät jäätikköjen aikaisemmin kattaneen nykyistä paljon suurempia alueita Pohjois-Euroopan maanpinnasta. Esmark esitti tämän teorian 1824. Hänen tutkimuksensa käsittelivät myös siirtolohkareita, jotka hän oikein tunnisti jääkauden jäänteiksi.
Esmark syntyi Aarhusissa, Tanskassa, mutta vaikutti tieteellisen uransa ajan lähinnä Norjassa. Hän oli Oslon yliopiston ensimmäinen geologian professori. Vuonna 1825 hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian jäseneksi ja 1832 hän pääsi Vasa-ritarikuntaan.
Esmark nimesi noriitti ja datoliitti mineraalit. Hänen poikansa oli toriitti-mineraalin löytäjä Morten Thrane Esmark.