hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Loggerttipurje
Loggerttipurje on haruksilla usein aluksen runkoon tukematon neliskulmainen purje, joka kehitettiin raakapurjeen pohjalta. Loggerttipurjeen yläliesma on kiinni puomissa, jota ohjataan maston juurelta tulevan nostinköyden avulla. Sitä käytetään lähinnä perinneveneissä ja purjejollissa. Se eroaa kahvelipurjeesta siten, että se ulottuu maston etupuolelle, jonne kahvelipurje puolestaan ei ulotu.
Nykyään suosittuun bermudatakilaan verrattuna loggerttitakiloidut veneet eivät pysty luovimaan yhtä jyrkästi tuuleen, mutta niiden vahvuuksia ovat muun muassa purjeiden nopea nostettavuus ja laskettavuus, köysistön yksinkertaisuus ja matalampi masto.
Loggerttipurjeesta on kolme eri muunnelmaa, jotka on kuvattu ohessa.
Eri loggerttipurjetyypeistä tämä on purjehdusominaisuuksiltaan kaikkein helpoin ja muistuttaa suurelti bermudatakilan isopurjeen ominaisuuksia. Purjeen ylä- ja alareunoissa on puomit, joiden välissä neliskulmainen purje on. Alaliesman puomissa on kiinni jalusköysi, jolla purjetta hallitaan. Tasapainotettu loggerttipurje soveltuu erityisesti purjehtimiseen kapeilla vesillä, kuten saaristossa, järvillä ja joilla, koska se mahdollistaa vendan tekemisen yksinkertaisesti ja nopeasti verrattuna muuntyyppisiin logerttipurjeisiin. Nykyään tasapainotetun loggerttipurjeen voi löytää esimerkiksi SCAMP-veneestä tai François Vivierin suunnittelemista ranskalaisia perinneveneitä mukailevista moderneista purjejollista.
Kun tasapainotetusta loggerttipurjeesta () jätetään pois alapuomi ja jalusköysi kiinnitetään purjeen jaluskulmaan ja halssikulma veneen keulan tuntumaan, saadaan seisova loggerttipurje. Sen hallitseminen vaatii taitoa ja fyysistä voimaa. Jiippiä tai vendaa tehdessä jalusköysi irrotetaan sivukannella olevasta helasta ja siirretään vastakkaisen sivukannen helaan. Myötätuuleen purjehdittaessa purjeen alaliesmassa yleensä käytetään irrotettavaa puomia tai airoa, jotta purjeen muoto säilyisi. Seisovan loggerttipurjeen suurin etu on sen yksinkertaisuus, mikä nopeuttaa takilan pystyttämistä ja laskemista. Tämä on toivottu ominaisuus, jos venettä halutaan alkaa soutamaan tuulessa, jolloin ilmanvastus tulee saada mahdollisimman pieneksi. François Vivierin tekemien kokeiden mukaan tuulenvastuksen vaikutus mastoon on suunnilleen yhtäsuuri kuin sen vaikutus runkoon. Koska seisovassa loggerttipurjeessa ei ole alaliesmaassa puomia, ei vendaa tai jiippiä tehdessä ole vaaraa sen osumisesta miehistön jäseniin. Monet François Vivierin veneet ovat tehneet seisovan loggerttipurjeen uudelleen tunntetuksi ympäri maailmaa. Hänen luomuksistaan bretagnelaisia kalastajaveneitä mukaileva Ilur on tällä hetkellä suosituin.
Pudotettava loggerttipurje muistuttaa läheisesti seisovaa loggerttipurjetta, mutta purjeen etuliesma työntyy edemmäksi mastoa. Vendaa tai jiippiä tehtäessä purje täytyy pudottaa, puomi tulee siirtää maston vastakkaiselle puolelle ja purje nostaa uudelleen. Tämän takia tämä purjetyyppi soveltuu parhaiten vesialueelle, jolla halssit ovat pitkiä.
Information
Information on Jukka Haurun esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1972 levymerkillä Finnlevy (SFLP 9531).
Kaikki kappaleet kirjoittanut Jukka Hauru.
Cloud Nine
Cloud Nine on norjalaisen DJ Kygon debyyttialbumi, joka julkaistiin 13. toukokuuta 2016.
Albumilta on julkaistu neljä singleä: "Firestone", "Stole the Show", "Nothing Left" ja "Stay". Kaikki singlet ovat sijoittuneet Norjan singlelistalla ensimmäiseksi viimeistä lukuun ottamatta, joka oli toinen.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 5.
Hear Them Calling
Hear Them Calling (isl. "Raddirnar", suom. "Kuulen niiden kutsuvan") on islantilaisen laulajan Greta Salómen kappale, jolla hän edusti maataan .
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 51 pistettä, jäi sijalle 14 eikä päässyt finaaliin.
Taidevintti
Taidevintti oli vuosina 1965-1977 Porissa toiminut kunnallinen taidegalleria. Se toimi tulli- ja pakkahuoneen, nykyisen Porin taidemuseon yläkerrassa. Tuolloin Taidevintin osoite oli Itäinen Raatihuoneenkatu 1. Satamalautakunta oli luovuttanut tilan Porin kaupungin kulttuurilautakunnan käyttöön. Taidevintistä kehkeytyi vapaan kulttuuritoiminnan kokoontumispaikka ja taidenäyttelytila. Sen toiminnasta vastasi isäntänä Sulo A. Savo. Hän kertoo vuoden 1965 toimintakertomuksessa, että ""Kuluvan vuoden alussa ovensa avannut Taidevintti sai aikaan huomattavan vilkkaan näyttelykauden keväällä. Porin eloisa vilkkaus oli jotain uutta ja harvinaista, ja tulee epäilemättä vaikuttamaan elvyttävästi koko laajassa kulttuurikentässä.""
Näyttelytilat olivat sekä aloittelevien että ammattitaiteilijoiden käytettävissä. Suuri osa Porin kaupungin taidekokoelman teoksista hankittiin Taidevintin näyttelyistä. Ensimmäisenä toimintavuonna julkisia näyttelyitä pitivät taiteilijat Aarne Elonmaa, Immo Tuominen, Sulo Salmi, Oiva Virta, Veikko Pietilä, Pauli Vuorisalo, Atte Vuoristo, Ensio Lamberg, Anja Karkku-Hohti sekä Porin Työväen Kuvataiteen Ystävät ja Manuscript -63. Vuonna 1967 toimintaan saatiin kansainvälistä sävyä, kun näyttelyitä pitivät myös Goethe-instituutti ja DDR-Kulturzentrum, joista jälkimmäinen esitteli DDR:n koululaitosta. Vuonna 1969 Taidevintin toimintaperiaatteita tarkistettiin Kulttuurilautakunnan toimesta: Taidevintin isännälle (valvojalle) annettiin oikeus olla hyväksymättä kaikkia näyttelyaikaa hakeneita, ""jos voidaan ajatella sen jäävän tasollisesti liian alas. Tällöin on asia kuitenkin alistettava lautakunnan lopullisesti päätettäväksi, ja lautakuntakin kuulee, mikäli se on mahdollista, tällaisissa kysymyksissä Porin kaupungin kuvataidelautakuntaa"". Kuitenkin Taidevintin toimintaperiaatteisiin kuului, että kukin taiteilija tai taiteen harrastaja vastasi omalla kritiikillään näyttelystään.
Heti ensimmäisenä toimintavuonna Taidevinttiä käytti kokoontumistilana kymmenen yhdistystä: Porin taiteilijaseura, Satakunnan kuvataiteilijat, Porin työväen Kuvataiteen Ystävät, Porin Saskiat, Manuscript -63, Porin Teatterikerho, Porin Teiniteatteri, Porin Seudun Työväen Sivistysjärjestö, Porin Jazz-kerho, Porin Sadankomitea. Vuonna 1967 mukana olivat myös Jazz Pori-66, Porin piirustuskoulu, Porin Shakinystävät, TSL:n Porin seudun opintojärjestö. Porin Satuteatteri ja Porin Kesäteatteri olivat mukana käyttäjäkunnassa vuonna 1969.
Jiippi
Jiippi eli myötäkäännös tarkoittaa purjealuksen kääntämistä toiselle halsille myötätuulen kautta siten, että puomi heilahtaa veneen toiselle puolelle. Kovassa tuulessa heilahtaminen voi olla hyvin raju, minkä takia kapteeni voi katsoa turvallisemmaksi tehdä ämmänkäännöksen, jossa käännös tehdään vastatuulen kautta. Jiippiä tehtäessä miehistön tulee varoa puomin osumistä päähän.
Saksa Brothers
Saksa Brothers on viiden veljeksen Miehikkälässä 1969 perustama laulu ja soitinyhtye. Yhtye voitti suomenmestaruuden Nuorison Taidetapahtumassa Jyväskylässä tanssiyhtyeiden sarjassa 1972. Saksa Brothers on tehnyt kolme LP levyä, jotka kaikki pohjautuivat pääosin veljesten omiin sävellyksiin ja sanoituksiin.
Ensimmäinen ”Rankka päivä” MMLP-9 julkaistiin Jukka Kuoppamäen Satsanga levy-yhtiön tuottamana vuonna 1974. Tuolta levyltä nousi radiosoittojen suosikeiksi veljesten omat kappaleet Koulupoika ja Rankka päivä, sekä Seppo Paakkunaisen sävellys ja Jussi Saksan sanoitus Rakkauden laulu sekä Jukka Kuoppamäen Rakkautta ensi kertaa.
Seuraavan pitkäsoittolevyn SBLP001 veljekset tuottivat itse ja sen nimeksi tuli yksinkertaisesti ”Saksa Brothers”. Levy äänitettiin samaisessa Microvox studiossa Lahdessa 27-29. heinäkuuta 1976. Levyn kaikki kappaleet olivat Jussin sävellyksiä sekä sanoituksia ja Harrin sovittamia. Levyn ehkä soitetuin kappale radiossa oli englanninkielinen Is It Love.
Yhtyeen kolmas SBC-015-LP-levy ”Myötätuuleen” äänitettiin vasta kahdeksaa vuotta myöhemmin veljesten omassa SBC-Farm studiossa vuonna 1984. Tuolta levyltä suosituimmiksi nousivat kappaleet Kaikki uudelleen, Vihreä maa ja Myötätuuleen, kaikki veljesten omia kappaleita.
Yhtye keikkaili aktiivisesti ympäri Suomea aina vuoteen 1985 asti. Aktiiviuran aikana yhtye toimi myös taustabändinä useille suomalaisille huippuartisteille, kuten esimerkiksi Tapani Kansa, Lea Laven, Paula Koivuniemi, Katri Helena, Berit, Jukka Kuoppamäki, Eini, Meiju Suvas, Reijo Taipale, Matti Esko ym.
Veljekset harrastavat edelleen musiikkia, mutta esiintyvät harvemmin ja pienemmissä kokoonpanoissa.http://www.musiikkiympyra.fi/saksa-brothers-levy-40-vuotta/
http://www.rocket-records.com/satsanga
https://www.discogs.com/artist/1176701-Saksa-Brothers
Lauri Ratia
Lauri Ratia (s. 21. toukokuuta 1946) on suomalainen yritysjohtaja ja hallitusammattilainen. Hän on koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle on myönnetty teollisuusneuvoksen arvo.
Ratia on ollut Lohja-Rudus-konsernin toimitusjohtaja 1994–2006 ja luottamustehtävissä Edita Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 2005–2013, VR-Yhtymän hallituksen puheenjohtajana vuoteen 2008–2011 ja Spondan hallituksen puheenjohtajana 2007–2013. Vuosina 1981–1987 hän toimi Yhdysvalloissa Nokia Inc:n toimitusjohtajana ja sen jälkeen konsernin yrityssuunnittelujohtajana. Terrafame Oy:n hallituksen puheenjohtaja hän on ollut vuodesta 2015.
Tammikuussa 2019 vaikeuksissa oleva Stockmann nimitti kriisijohtajana tunnetun Ratian hallituksensa puheenjohtajaksi.
Stade Bollaert-Delelis
Stade Bollaert-Delelis on jalkapallostadion Lensin kaupungissa. Stadion on avattu heinäkuussa 1933, mutta se remontoitiin jalkapallon EM–kilpailuja varten ja avattiin uudelleen vuonna 2015. Stadionille mahtuu 35 000 katsojaa. Jalkapalloseura RC Lens käyttää sitä kotistadioninaan. Stadionia on käytetty myös jalkapallon MM–kilpailuissa 1998 sekä rugbyn maailmanmestaruuskilpailuissa.
Qiandongnanin miaojen ja dongien autonominen prefektuuri
Qiandongnanin miaojen ja dongien autonominen prefektuuri (, pinyin: Qiándōngnán Miáozú Dòngzú Zìzhìzhōu) on autonominen prefektuuri Kiinan Guizhoun maakunnan kaakkoisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 30 278 neliökilometriä ja väkiluku 3,48 miljoonaa (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Kaili, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 135 kilometriä maakunnan pääkaupunki Guiyangista itään.
Prefektuurin nimessä "Qian" on Guizhoun maakunnan lyhennenimi, ja "dongnan" merkitsee "kaakkoa", eli nimi viittaa prefektuurin sijaintiin Guizhoun maakunnassa.
Autonominen prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Zunyin ja Tongrenin, idässä Huaihuan ja etelässä Liuzhoun ja Hechin prefektuuritason kaupunkeihin, sekä lännessä Qiannanin autonomiseen prefektuuriin.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jakautuu yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja 15 piirikuntaan.
Vuoden 2012 lopussa autonomisessa prefektuurissa asui 33 etnista ryhmää ja 3 472 700 henkilöä, josta vähemistökansojen edustajia on 78,27% (miaoja 41,57%, dongeja 28,99%).
Vuoden 2012 lopussa kuitenkin 4 592 200 henkilöllä on "hukou" (kotikuntaoikeus) autonomisessa prefektuurissa. Eli näyttää siltä, että yli miljoona ihmistä muuttaa muihin paikkoihin (yleensä isoihin kaupunkeihin) siirtotyöläisenä ilman asuinpaikojen pysyvää asumisoikeutta.
ABM-1 Galosh
ABM-1 Galosh ( neuvostokoodi A-350 ) oli Neuvostoliiton ensimmäinen ABM.
Ohjus oli A-35-ohjustorjuntaärjestelmän osa. Se oli varustettu suurella ydinkärjellä, niin kuin amerikkalainen vastineensa Nike Zeus. Ohjusta ohjattiin puoliaktiivisella maatutkalla.
Ohjuksen sauraajajärjestelmät olivat 70-luvun ABM-3 Gazelle ja 80-luvun ABM-4 Gorgon.
Ohjusjärjestelmän kehittely aloitettiin 1958 ja sitä alettiin kokeilla 1962. Ohjuksesta kehitettiin edelleen 1974 uudenaikaistettu malli A-350R ja 1978 ABM-1B, venäläinen järjestelmänimi A-35M.
Ohjus kantoi jopa 350 km ja pystyi nousemaan avaruuteen, 120 km:n korkeuteen.
Ydinkärki oli 2–3 km. Ohjuksia sijoitettiin lopulta 64 kappaletta 32:een paikkaan kahdeksalla tutka-asemalla.
LIM-49 Nike Zeus
LIM-49 Nike Zeus oli varhainen Yhdysvaltain mannertenvälisten ohjusten torjuntaohjus. Ohjuksen B-versiossa oli suurempi ydinkärki, ja se soveltui myös satelliittien tuhoamiseen.
Nike Zeus oli myöhemmän Spartanin pohjana.
Ensimmäinen Nike Zeus laukaistiin 1959. Ensi kertaa ohjus torjui mannertenvälisen ohjuksen onnistuneesti vuonna 1962 tehdyssä kokeessa. Mutta Yhdysvaltain puolustusministeriö hylkäsi hankkeen 1963. Silti Yhdysvallat jatkoi Niken kehittelyä NIke-X-ohjelmassa. Siinä paranneltiin tutkia, tietokoneita ja ohjuksen pinnan sietolämpötiloja. Niinpä vuonna 1967 armeija alkoi kehitellä LIM 49 Spartania, joka valmistui 1975.
Maa on niin kaunis (albumi)
Maa on niin kaunis on Jari Sillanpään vuonna 2000 julkaisema toinen joululevy. Albumi on Sillanpään albumijulkaisuista ainut, joka ei ole noussut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle.
Albumin kansikuva on Sillanpään itsensä suunnittelema.
Albumin mukana olevassa vihkosessa on useiden kappaleiden nimet väärin Sillanpään graafikolle tekemän kepposen vuoksi. Esimerkiksi kappaleen ”Joulu, loisteesi luo” nimi on muodossa ”Joulu, loisteesi”. Lyhentyneiden nimien lisäksi esimerkiksi albumin nimikappale ”Maa on niin kaunis” on nimetty ”Mä oon niin kaunis” -nimelle. Albumista ei tuolloin ehditty ottamaan uutta painosta, sillä se olisi muuten myöhästynyt joulumyynnistä.
LIM-49 Spartan
LIM-49A Spartan oli Yhdysvaltain armeijan mannertenvälisten ohjusten torjuntaohjus. Ohjus pohjautui aiempaan Nike Zeus-ohjukseen. Ohjus otettiin käyttöön 1975. Se ehti olla sijoitettuna vain muutamia kuukausia. 
Se oli Safeguard-ohjelman osa. Spartanilla oli tarkoitus torjua avaruudessa lentäviä mannertenvälisiä ohjuksia.
Ohjuksessa oli suuri 5 MT ydinkärki.
Kantomatka 740 km, ohjus pystyi nousemaan 560 km:n korkeuteen.
A-135
A-135 Samolet (Naton koodinimi ABM-3) "Moskovan järjestelmä" oli vuodesta 1995 käytössä ollut venäläinen stategisten ohjusten torjuntajärjestelmä. Sen tarkoitus on suojata Moskovaa ydinhyökkäykseltä. Siinä oli Yhdysvaltain järjestelmän tapaan ilmakehässä tapahtuva ja avaruudessa tapahtuva torjunta. 2000-luvulla ABM 4 jäi pois, ja niinpä järjestelmässä on mukana enää ilmakehässä tapahtuva torjunta ABM 3-ohjuksilla.
Ilmakehään saapuvat ohjukset oli määrä torjua 53T6 (Yhdysvaltain puolustusministeriön tunnus ABM-3, Naton koodinimi Gazelle, SH-08) ohjuksilla. Ohjuksen toinen nimitys A-135 Samolet. Nämä kiinteäpolttoaineiset ohjukset lensivät 80 km:n päähän laukaisupaikastaan sivu- ja korkeussuunnassa. Voi tuhota kohteensa 10–40 km:n päästä. Taistelukärki 10 kt tai kineettinen kärki. Ohjuksen nopeus oli jopa Mach 17. 
Ohjus suunniteltiin 1978 ja sitä alettiin tuottaa 1988. Ohjusta alettiin sijoittaa käyttöön 1995.
Ohjus muistuttaa Yhdysvaltain Sprint-ohjusta.
Ohjuksen tutkajärjestelmä oli Don 2N (Nato: "Pill Box").
Ydinkärkiin perustuvan järjestelmän rasite on se, että torjuntaohjustan omat ydinkärjet vaarantavat Moskovan räjähtäessään lähellä kaupunkia.
Avaruudessa tapahtuva torjunta oli määrä tehdä 51T6-ohjuksella, jonka Nato-koodinimi on Gorgon ja myös SH-11. Tämä ohjus sijoitettiin käyttöön 1983/1984. Ohjus kantoi noin 350 km. Ydinkärki 1 MT. Moskova veti nämä ohjukset pois käytöstä vuoteen 2007 mennessä.
Moskova on täydentänyt pääkaupungin puolustusta mm. S-300 ja S-400 ohjuksilla.
Stade Geoffroy-Guichard
Stade Geoffroy-Guichard on jalkapallostadion Saint-Étiennen kaupungissa. Stadion avattiin syyskuussa 1931. Sinne mahtuu 42 000 katsojaa. Se on AS Saint-Étiennen kotistadion. Stade Geoffroy-Guichard oli yksi jalkapallon MM–kilpailujen 1998 pelipaikoista. Siellä pelataan myös neljä EM–kilpailujen 2016 otteluista.
Stadium Municipal
Stadium Municipal on jalkapallostadion Toulousen kaupungissa. Stadion avattiin kesäkuussa 1937, mutta se remontoitiin jalkapallon EM–kilpailuja 2016 varten. Sinne mahtuu 33 000 katsojaa. Se on Toulouse FC:n kotistadion. Stadium Municipal oli yksi jalkapallon MM–kilpailujen 1998 pelipaikoista. Siellä pelataan myös neljä EM–kilpailujen 2016 otteluista.
Georg Michael Telemann
Georg Michael Telemann (latv. Georgs Mihaels Tēlemanis) (20. huhtikuuta 1748 Plön – 4. maaliskuuta 1831 Riika) oli saksalais-latvialainen kirkkomuusikko ja säveltäjä. Georg Michaelin jäätyä isättömäksi vuonna 1755 isoisä Georg Philipp Telemann otti hänet kasvatettavakseen ja antoi hänelle musiikillisen koulutuksen. Isoisän kuoltua kesäkuussa 1767 Georg Michael Telemann hoiti tämän kanttorinvirkaa Hampurissa, kunnes virkaan valittu Carl Philipp Emanuel Bach saapui kaupunkiin maaliskuussa 1768. Vuonna 1770 Telemann aloitti teologian opinnot Kielin yliopistossa, mutta jätti ne kesken ja toimi sittemmin opettajana Hampurissa, kunnes sai kiinnityksen Riikaan kanttoriksi ja sikäläisen katedraalikoulun opettajaksi.
Vuosina 1776–1827 Telemann esitti Riiassa isoisänsä passioita ja muita kirkollisia laulusävellyksiä, joiden käsikirjoitukset kuuluivat hänen kotikirjastoonsa. Näitä esityksiä varten hän sovitti teoksia lisäten välisoittoja ja lyhentäen evankelistan osuuksia ja miedontaen librettojen värikkäimpiä ilmaisua. Telemannin oma sävellystuotanto on isoisänsä vastaavaan verrattuna huomattavan vähäinen. Tyylillisestikin se on pelkistetympää, osin Telemannilla käytettävissä olleen riikalaisesittäjistön pienuuden takia, osin aikakauden aiempaa yksinkertaisempiin keinovaroihin nojautuvalla kauneudentavoittelullaan.
Telemannin tuotanto koostuu yhtäältä kantaateista (muiden muassa "Hamburg! Deutschlands Pflegerin" C. P. E. Bachin virkaanastujaisiin), anthemeista (kymmenen kappaletta Königsbergissä ja Leipzigissa vuonna 1785 julkaistussa "Beytrag zur Kirchenmusik" -kokoelmassa), koraalisovituksista ("Rigisches Choralbuch", 1800; "Sammlung alter und neuer Choral-Melodien für das seit dem Jahr 1810 in die evangelisch-lutherischen und reformirten Kirchen in Riga und in Livland eingeführte Neue Gesangbuch", Riga: bei Julius Conrad Daniel Müller, 1812) ja muista laulusävellyksistä, toisaalta urkusävellyksistä ja koraalipohjaisista orkesteriteoksista.
Poli Genova
Poli Plamenova Genova (, s. 10. helmikuuta 1987 Sofia) on bulgarialainen laulaja.
Genova edusti Bulgariaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Na inat". Hän jäi semifinaalissaan 12:nneksi, eikä selviytynyt loppukilpailuun. Genova valittiin uudelleen Bulgarian edustajaksi vuonna 2016, jolloin hän tällä kertaa selvisi finaaliin kappaleellaan "If Love Was a Crime" ja sijoittui koko kilpailussa neljänneksi.
Genova toimi vuoden 2015 lasten Eurovision laulukilpailun juontajana.
Nika Kotšarov &amp; Young Georgian Lolitaz
Nika Kotšarov & Young Georgian Lolitaz on georgialainen indie rock -yhtye, joka on toiminut vuodesta 2000 lähtien.
Yhtye edusti Georgiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Midnight Gold". He kilpailivat Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa he sijoittuivat yhdeksänneksi 123 pisteellä ja pääsivät finaaliin. Finaalissa he saivat 104 pistettä ja saavuttivat sijan 20.
Yhtyeeseen kuuluu neljä jäsentä:
Grasshopper (raketti)
Grasshopper oli yhdysvaltalaisen SpaceX:n koeraketti, jonka tavoitteena on kehittää täysin uudelleenkäytettävä kantoraketti. Ensimmäiset kokeilut suoritettiin vuonna 2012.
Grasshopper oli pohjimmiltaan modifioitu Falcon 9 -raketin ensimmäinen vaihe, koostuen yhdestä Merlin 1D -moottorista sekä kiinteästä laskeutumistelineestä. Grasshopper demonstroi matalan korkeuden leijumista moottorin varassa, kontrolloidun pystysuoran nousun ja laskeutumisen sekä hallittua liikkumista sivuttaissuuntaisesti. Grasshopper lensi kaiken kaikkiaan kahdeksan kertaa, joista jokainen oli onnistunut lento. Viimeisen lentonsa se teki lokakuussa 2013, lentäen 744 metriä ja laskeutuen onnistuneesti lennon päätyttyä.
Dami Im
Dami Im (, s. 17. lokakuuta 1988 Etelä-Korea) on eteläkorealaissyntyinen australialainen laulaja.
Im muutti perheensä kanssa yhdeksänvuotiaana synnyinmaastaan Brisbaneen, Australiaan. Hän nousi julkisuuteen "The X Factor Australia" -kykyjenetsintäkilpailun viidennen kauden voittajana
Im edusti Australiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa kappaleella "Sound of Silence". Hän selviytyi toisesta semifinaalista loppukilpailuun ja tuli finaalissa toiseksi. Hän sai pisteitä yhteensä (puhelin-ja tuomariäänet) 511.
Aleksandr Barabanov
Aleksandr Barabanov (s. 17. kesäkuuta 1994) on venäläinen jääkiekkohyökkääjä ja olympiavoittaja, joka edustaa KHL-seura SKA Pietaria.
Gravastar
Gravastar on hypoteettinen taivaankappale, joka on vaihtoehtoinen selitys mustille aukoille.
Niiden ajatellaan olevan tiheitä massakeskittymiä, joita pitää koossa pimeästä energiasta koostuva ydin. Nillä ei ole mustien aukkojen tapaan tapahtumahorisonttia, mutta fotonit voivat jäädä kiertämään niitä valokehäksi kutsutulle ympyräradalle.
Nimi gravastar tulee sanoista "Gra"vitational "Va"cuum "Star".
Heikki Talvela
Veli Heikki Johannes Talvela (25. kesäkuuta 1924 Tuusula – 27. huhtikuuta 2016 Tuusula) oli suomalainen agronomi, maanviljelijä ja sotaveteraani. Hänelle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvonimi. Hän oli Maanomistajain Liiton puheenjohtaja ja Keskusosuusliike Hankkijan hallituksen maanviljelijäjäsen. Hän perusti oman sotaperinnemuseon.
Roberto Visentini
Roberto Visentini (s. 2. kesäkuuta 1957 Gardone Riviera, Lombardia) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1978–1990. Hän voitti Italian ympäriajon 1986. Hän saavutti suuren osan voitoistaan aika-ajoetapeilla
Visentini voitti vuoden 1986 Italian ympäriajon minuutin ja kahden sekunnin erolla Giuseppe Saronniin. Kolme vuotta aiemmin hän oli sijoittunut Italian ympäriajossa toiseksi minuutin ja seitsemän sekuntia Saronnille hävinneenä. Hän voitti Italian ympäriajossa kaikkiaan viisi etappia, joista kolme oli aika-ajoja. Espanjan ympäriajossa hän voitti kaksi aika-ajoetappia. Hän voitti Tirreno–Adriaticon kokonaiskilpailun 1986.
Lähteet: Cycling Archives, CycleBase, Pro Cycling Stats
Praia a Mare
Praia a Mare on kunta Cosenzan maakunnassa Calabrian hallintoalueella Etelä-Italiassa Tyrrhenanmeren rannikolla. Kunta rajoittuu pohjoisessa Nocejokeen, joka on samalla Calabrian ja Basilicatan rajajoki. Praia a Mare on vanha kalastaja- ja maanviljelyskylä, joka on nykyään suosittu matkailukohde.
Kunnan maisemaa hallitsee sen edustalla oleva saari Isola di Dino. Saaressa on useita meriluolia, joista suurimmat ovat "Grotta Azzurra" (Sininen luola) ja "Grotta del Leone" (Leijonan luola). Leijonan luola on saanut nimensä luolassa olevasta kivestä, joka muistuttaa makuulla olevaa leijonaa. Kunnan alueella mantereella olevista meriluolista tunnetuin on "Grotta delle Sardine" (Sardiiniluola), jossa on kalastettu runsaasti sardiineja verkoilla.
Muita nähtävyyksiä ovat 1300-luvulta peräisin oleva normannien rakentama linna "Rocca di Praia" sekä 15 metriä korkea vartiotorni "Torre di Fiuzzi", joka on rakennettu rantakalliolle, mistä on ollut hyvä paikka tarkkailla meriliikennettä.
Guadalupenkarakara
Guadalupenkarakara ("Caracara lutosa") oli Meksikoon kuuluvalla Tyynenmeren saari Guadalupella tavattu jalohaukka. Saarelle asettuneet siirtolaiset hävittivät sen sukupuuttoon uskoen sen olevan uhka heidän tuomilleen vuohille. Lajia kerättiin myös kokoelmiin. Viimeinen luotettava havainto linnusta tehtiin vuonna 1903.
Guadalupenkarakara oli endeeminen laji Meksikon Guadalupen saarella. Guadalupe on pieni tuliperäinen saari, joka on noin 35 kilometriä pitkä ja 9 kilometriä leveä. Saari oli koti lukuisille eläin- ja kasvilajeille, joita tavattiin vain siellä. Kaikkia lajeja ei koskaan kuvailtu tieteellisesti ennen niiden häviämistä. Saarelta tunnetaan ainakin kuusi lintulajia tai alalajia, jotka hävisivät ihmisten saavuttua saarelle. Guadalupenkarakara oli läheistä sukua Keski- ja Etelä-Amerikan karakaroille ja lajin esi-isät päätyivät mannermaalta Guadalupelle ehkäpä myrskytuulten mukana. Noin 40 000 vuotta vanhoja karakarojen luita on löydetty La Brean tervahaudoilta ja löydetyt luut muistuttavat guadalupenkarakaran luita, joten lajin esi-isät saattavat olla peräisin Kaliforniasta.
Guadalupenkarakaran käyttäytymisestä on säilynyt muutamia kertomuksia. Laji oli suhteellisen huono lentäjä, eikä se voinut syöksyä saaliinsa kimppuun lennosta esimerkiksi haukkojen tai kotkien tapaan. Sen leveät siivet soveltuivat pikemminkin harppovaan lentoon lähellä maata. Lajilla oli pitkät jalat ja se oli ehkäpä yhtä kotonaan maassa kuin ilmassa. Lajin yksilöt muodostivat usein pieniä parvia. Yksilöt kommunikoivat keskenään erilaisin monimutkaisin esityksin, joista yksi oli kaulan kurottaminen ja pään taivuttaminen taakse, siten että se koski linnun selkään. Esitysten tarkempaa merkitystä ei tiedetä, mutta nykyisillä karakaroilla on samankaltaisia tapoja.
Guadalupenkarakara oli todennäköisesti Guadalupen hallitseva petoeläin kymmenien tuhansien vuosien ajan. Laji söi ilmeisesti pieniä lintuja, hiiriä, simpukoita, hyönteisiä ja raatoja.
Ensimmäiset ihmiset Guadalupella olivat metsästäjiä ja valaanpyytäjiä, joilla oli mukanaan laivoilla vuohia miehistön ravinnoksi. Joitakin niistä jätettiin Guadalupelle tulevien matkojen ruokavarastoksi. Vuohet lisääntyivät nopeasti ja söivät lähes kaiken kasvillisuuden. Vuohet itsessään eivät kuitenkaan aiheuttaneet guadalupenkarakaran häviämistä. Sen sijaan vuohien perässä tuli metsästäjiä, jotka uskoivat guadalupenkarakaran tappavan vuohia ja uhkaavan näin niiden kantaa. On epätodennäköistä, että lintu olisi voinut tappaa vuohen, mutta se käytti todennäköisesti ravinnokseen niiden haaskoja. 1800-luvun aikana lajia metsästettiin säälimättä asein ja myrkyin. Metsästäjien lisäksi uhaksi nousivat keräilijät, jotka keräsivät lajin yksilöitä lintutieteellisiin kokoelmiin. Vain pieni parvi karakaroja selvisi 1900-luvun puolelle. Joulukuussa 1900 ornitologi ja keräilijä Rollo Beck kohtasi 11 yksilön parven ja luullen lintua edelleen yleiseksi hän ampui parvesta kaikki paitsi kaksi yksilöä. Viimeinen havainto lajista tehtiin vuonna 1903 ja IUCN on määritellyt sen sukupuuttoon kuolleeksi lajiksi.
Syltin lentoasema
Syltin lentoasema () on kansainvälinen lentoasema Pohjois-Saksassa, Syltin saarella, Westerlandin taajaman välittömässä läheisyydessä. Vuonna 2015 lentoaseman kautta kulki noin 155 000 matkustajaa.
Lentoaseman omistaa Flughafen Sylt GmbH -yhtiö.
Vuonna 2015 Syltin lentoasemalta on säännöllinen lentoliikenne seitsemään saksalaiseen kaupunkiin sekä Zürichiin:
Reichsbank
Reichsbank oli Saksan keskuspankki 1876–1945. Reichsbank perustettiin 1. tammikuuta 1876. Reichsbankin toiminta-aikaan sisältyy Saksan hyperinflaatio 1922–1923 sekä kansallissosialismin aika Hitlerin hallinnon keskuspankkina.
Reichsbankin johtajana toimi Hjalmar Schacht vuosina 1933–1939. Hampurilainen pankkiiri Max Warburg toimi johtajana Schachtin alaisuudessa vuoteen 1938 asti, kunnes pakeni Yhdysvaltoihin kansallissosialistien juutalaisvainon kiihtyessä. Toisen maailmansodan päätyttyä Hjalmar Schachtia syytettiin Nürnbergin sotasyyllisyysoikeudenkäynneissä, mutta häntä ei tuomittu.
Jalmari Vuolle-Apiala
Jalmari Vuolle-Apiala (s. 1879) oli suomalainen lakitieteen tohtori.
Vuolle-Apialan vanhemmat olivat nahkuri, nahkatehtailija Kustaa Adolf Lindeman ja Karoliina Joonaantytär Manula (Kurra). Hänen veljiään olivat teollisuusneuvos Kustaa Vuolle-Apiala (1873–1959), tehtailija Joonas Vuolle-Apiala (1874–1930) ja Suomen sisällissodassa valkoisten puolella kaatunut entinen Venäjän armeijan luutnantti Aleksi (Ali) Vuolle-Apiala (1889–1918). Jalmari Vuolle-Apiala oli naimisissa Clara Vuolle-Apialan kanssa.
Jalmari Vuolle-Apiala väitteli tohtoriksi Saksassa vuonna 1912. Vuolle-Apiala toimi 1917 Oskari Tokoin senaatin lakimiehenä. Vuonna 1918 Suomen sisällissodan aikana hän matkusti punaisilta saamansa valtakirjan avulla Pietarin ja Helsingin välillä, kävi kauppaa ja toi myös aseita Keski-Suomeen valkoisille joukoille.
Jalmari Vuolle-Apiala oli elossa vielä vuonna 1938.
Eric Warburg
Eric M. Warburg (Erich Moritz Warburg) (15. huhtikuuta 1900 – 9. heinäkuuta 1990) oli Warburg-sukuun kuulunut saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen liikemies, sotilas ja tiedustelija. Eric Warburgin isä oli saksalainen pankkiiri Max Warburg. Eric Warburg syntyi Hampurissa, Saksassa.
Eric Warburg pakeni kansallissosialistisesta Saksasta Yhdysvaltoihin vuonna 1938 juutalaisvainon kiihtyessä, samana vuonna isänsä kanssa. Yhdysvalloissa Eric Warburgista oli toisen maailmansodan aikaan sotilas (lieutenant colonel) ja tiedustelija. Toisen maailmansodan päätyttyä Eric Warburg kuulusteli saksan kielen puhujana kansallissosialisteja, muiden muassa Hermann Göringiä.
Joonas Vuolle-Apiala
Joonas Vuolle-Apiala (1. joulukuuta 1874 Jämsä – 5. maaliskuuta 1930) oli suomalainen Jämsässä vaikuttanut tehtailija ja tilanomistaja.
Vuolle-Apialan vanhemmat olivat nahkuri, nahkatehtailija Kustaa Adolf Lindeman ja Karoliina Joonaantytär Manula (Kurra). Hänen veljiään olivat teollisuusneuvos Kustaa Vuolle-Apiala (1873–1959), lakitieteen tohtori Jalmari Vuolle-Apiala (s. 1879) ja Suomen sisällissodassa valkoisten puolella kaatunut entinen Venäjän armeijan luutnantti Aleksi (Ali) Vuolle-Apiala (1889–1918).
Joonas Vuolle-Apiala valmistui kansakoulunopettajaksi. Hän sai isänsä kuoltua hallintaansa tämän Jämsään perustaman nahkatehtaan ja lisäksi hän omisti Jämsässä Vitikkalan kartanon. Hän oli perustamassa Jämsän suojeluskuntaa lokakuussa 1917. Suomen sisällissodan alkuvaiheissa Vuolle-Apiala kuului Jämsän suojeluskunnan alue-esikuntaan kunnes hän siirtyi helmikuussa 1918 Seinäjoelle valkoisten päämajan intendentuuriin. Kuultuaan keväällä 1918 Jämsässä tapahtuneista Jalmari Saaren johdolla tehdyistä punaisten vankien murhaamisista Vuolle-Apiala kiirehti rintamalta Jämsään, yritti saada teot loppumaan ja hän kävi tähän liittyen myös Seinäjoella selostamassa tapahtunutta valkoisten yleisesikunnalle. Tämän vuoksi Vuolle-Apiala joutui sodan jälkeen riitoihin Jämsän suojeluskunnan esikunnan jäsenten kanssa. Välit jäivät pysyvästi poikki ja myöhemmin Vuolle-Apiala totesikin ""Minua on nimitetty punikiksi ja miksikä hyvänsäkin, vaikka en milloinkaan ole ollut punainen enkä sitä aatesuuntaa hyväksykään"".
Suomen sisällissodan jälkeen Joonas Vuolle-Apiala sai kesällä 1918 haltuunsa vuonna 1917 valmistuneen Jämsän työväentalon otettuaan vastuulleen talon rakentamisaikaiset lainat jotka tamperelainen pankki oli irtisanonut. Hän perusti talon ovia, oven- ja ikkunanpuitteita ym. puusepän tuotteita valmistaneen puunjalostusverstaan joka sai myös suuren kaappitilauksen Suomen armeijalta. Tehdas paloi kuitenkin huhtikuussa 1919. Vuolle-Apiala perusti sitten vuonna 1924 omistamansa Vitikkalan sahan yhteyteen "Osakeyhtiö Jämsän Puunjalostustehdas" nimellä toimineen uuden tehtaan. Tehtaassa oli 40 työntekijää ja siellä valmistettiin oven- ja ikkunanpuitteita. Vuolle-Apialan kuoltua 1930 hänen poikansa Esko johti tehdasta muutaman vuoden ajan kunnes se siirtyi eräälle Keravalla toimineelle saman alan yritykselle. Vitikkalan puunjalostustehdas lopetettiin 1950-luvulla.
Kaverini, mahtava Joe
Kaverini, mahtava Joe ("Mighty Joe Young") on 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva.
Jillin äiti on eläintieteilijä, jonka sala-ampujat ampuvat vahingossa tappaessaan gorilla-emon. Hän ehtii ennen kuolemaansa pyytää Jilliä pitämään huolta juuri orvoksi jääneestä gorillanpoikasesta Joesta.
Kymmenen vuotta myöhemmin eläintieteilijä Gregg O´Hara on tutkimusmatkalla Afrikan viidakossa, ja eräänä päivänä hänen silmiinsä osuu 4,5-metriseksi jättiläiseksi kasvanut Joe! Gregg tajuaa, että sala-ampujat löytävät Joen millä hetkellä hyvänsä ja tappavat sen, ja siksi hän taivuttelee Jillin muuttamaan Joen kanssa USA:han luonnonsuojelualueelle. Kumpikaan heistä ei kuitenkaan aavista, että sala-ampujat ovat taas heidän jäljillään. Pian heitä odottaa villi takaa-ajo Los Angelesin kaduilla, minkä tuloksena on kaaos.
1944 (kappale)
”1944” on ukrainalaislaulaja Jamalan kappale, jolla hän edusti Ukrainaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailuissa Tukholmassa. Kappale sijoittui semifinaalinsa toiselle sijalle 287 pisteellä ja pääsi finaalin, jonka se voitti saaden 534 pistettä. Jamala on säveltänyt ja sanoittanut kappaleen itse. Hänet valittiin Ukrainan euroviisuedustajaksi helmikuussa 2016.
Kappale kertoo vuoden 1944 Stalinin vainoista Krimillä, joissa Jamalan isoäiti oli ollut uhrina. Kappaletta kritisoitiin sen euroviisujen perinteisestä linjasta poikkeavan poliittisen viestin takia, mutta sitä ei kuitenkaan hylätty.
Taunus
Taunus on vuoristo Hessenissä Saksassa. Se sijaitsee Frankfurtista pohjoiseen. Sitä pidetään "Rheinisches Schiefergebirge" -vuoristoalueen osana.
Taunus on vuoristoksi varsin matala. Sen korkein kohta on 878 metriin kohoava "Großer Feldberg". Muita korkeita kohtia ovat mm. "Kleiner Feldberg" (825 m) ja "Altkönig" (798 m). Vuoristo on varsin metsäinen. Taunus on tunnettu geotermisistä ja mineraalivesilähteistään, ja sen varrella sijaitseekin lukuisia kylpyläkaupunkeja. Taunus rajoittuu Rein-, Main- ja Lahnjokiin.
Taunus jakaantuu maantieteellisesti, ekologisesti ja geologisesti kolmeen osaan. "Vortaunus" sijaitsee vuoriston eteläosassa lähellä Frankfurtin ja Wiesbadenin kaupunkeja. "Hoher Taunus" sijaitsee vuoriston keskivaiheilla ja siellä sijaitsevat korkeimmat vuoret. "Hintertaunus" muodostaa vuoriston pohjoisosan ja on osista suurin.
Risto Vuolle-Apiala
Risto Vuolle-Apiala (s. 1939) on suomalainen perinnerakentamiseen erikoistunut arkkitehti ja tietokirjailija.
Vuolle-Apiala on julkaissut useita hirsi- ja perinnerakentamista käsittelviä kirjoja. Hänen aloitteestaan perustettiin 1980 Saarijärven Summassaareen esihistoriallista asumista esittelevä Kivikauden kylä. Myös Muuramessa sijaitseva Saunakylä sai alkunsa Vuolle-Apialan 1970-luvulla aloittamasta perinteisten saunarakennusten keräämisestä.
Vuolle-Apialalla on oma arkkitehtitoimisto. Hän on toiminut myös seutukaava-arkkitehtina ja tehnyt muun muassa Kannonkosken rantaosayleiskaavan ja Luhangan rantayleiskaavan muutoksen. Muita Vuolle-Apialan suunnittelutöitä ovat esimerkiksi Kuokkalan kartanon korjauksen suunnittelu sekä 1990-luvulla Kankaan paperitehtaan uuden sisäänkäynnin ja pr-tilojen laajennuksen suunnittelu. Vuolle-Apialalle myönnettiin vuoden 2012 Jyväskylä-palkinto.
Aqualoop Records
Aqualoop Records on saksalainen tanssimusiikkiin erikoistunut levymerkki, jonka omistaa Slobodan Petrovic jr. eli Pulsedriver. Se perustettiin vuonna 2000. Aqualoop Recordsin tunnetuimpiin artisteihin kuuluvat muun muassa Pulsedriver ja Ziggy X. Aqualoop Recordsilla on myös yksi alalevymerkki Feed My Beat Records. Yhtiö julkaisee vuosittain sen edustamiin musiikkilajeihin perustuvia Hands Up Bombs! -kokoelmalevyjä.
Suomessa ja muualla pohjoismaissa levymerkin musiikkia julkaisee DJ Beat Records Scandinavia.
Qianxinanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri
Qianxinanin buyien ja miaojen autonominen prefektuuri (, pinyin: Qiánxīnán Bùyīzú Miáozú Zìzhìzhōu) on buyeille ja miaoille varattu autonominen prefektuuri Kiinan Guizhoun maakunnan lounaisosassa. Prefektuurin pinta-ala on 16 786 neliökilometriä ja väkiluku 2,8 miljoonaa (vuonna 2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Xingyi, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 245 kilometriä maakunnan pääkaupunki Guiyangista lounaaseen.
Prefektuurin nimessä "Qian" on Guizhoun maakunnan lyhennenimi, ja "xinan" merkitsee "lounasta", eli nimi viittaa prefektuurin sijaintiin Guizhoun maakunnassa.
Autonominen prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Liupanshuin ja Anshunin, etelässä Baisen ja lännessä Qujingin prefektuuritason kaupunkeihin, sekä idässä Qiannanin autonomiseen prefektuuriin.
Piirikuntatasolla autonominen prefektuuri jakautuu yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja seitsemään piirikuntaan.
Vuoden 2010 väestölaskennassa autonomisessa prefektuurissa asui 2 805 857 henkilöä. Han-kiinalaisten määrä oli 1 691 962 (60,3%), ja muiden vähemmistöjen määrä oli 1 113 895 (39,7%).
Vuoden 2014 lopussa autonomisessa prefektuurissa asui 2 811 200 henkilöä. Kuitenkin 3 518 700 henkilöllä oli "hukou" (kotikuntaoikeus) autonomisessa prefektuurissa.
Brandon Rush
Brandon Leray Rush (s. 7. heinäkuuta 1985 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka on pelannut NBA:ssa vuodesta 2008 lähtien.
Portland Trail Blazers varasi heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelaavan Rushin NBA:han 13. vuorolla . Tätä ennen hän pelasi kolme kautta Kansasin yliopiston joukkueessa ja voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 2008. Rush aloitti NBA-uransa Indiana Pacersissa ja on edustanut myös Utah Jazzia ja Golden State Warriorsia. Vuonna 2015 hän voitti Warriorsissa NBA:n mestaruuden. Kesällä 2016 hän siirtyi Minnesota Timberwolvesiin 3,5 miljoonan dollarin arvoisella yksivuotisella sopimuksella.
Rushin Kareem-veli on kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka pelasi urallaan NBA:ssa ja Liettuassa.
A-molliasteikko
A-molliasteikko on A:sta alkava sävelasteikko, johon kuuluvat lähtökohtaisesti sävelet A, H, C, D, E, F, G tai Gis sekä A. Se on C-duurin rinnakkaismolli, ja sen muunnossävellaji on A-duuri.
Luonnollisessa a-mollissa ei ole ylennettyjä eikä alennettuja säveliä, eikä a-mollissa ole kiinteää etumerkkejä. Molliasteikon seitsemäs sävel, a-mollissa G, kuitenkin usein korotetaan, jolloin saadaan harmoninen molli, jossa tämä korotettu sävel on johtosävelenä. Niinpä harmonisen a-mollin johtosävel on Gis.
A-mollin peruskolmisointu on a-mollisointu, johon kuuluvat sävelet A, C ja E. A-mollin subdominanttisointu on d-mollisointu ja dominanttisointu E-duurisointu, joka sisältää korotetun johtosävelen Gis.
Kuten C-duuri, myös A-molli on yksi yleisimpiä sävellajeja.
Marreese Speights
Marreese Akeem Speights (s. 4. elokuuta 1987 St. Petersburg, Florida) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi NBA:ssa vuosina 2008–2018.
Philadelphia 76ers varasi sentterinä tai isona laitahyökkääjänä pelaavan Speightsin NBA:han 16. vuorolla . Tätä ennen hän pelasi kaksi kautta Floridan yliopiston joukkueessa ja voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 2007. Speights aloitti NBA-uransa 76ersissa ja on edustanut myös Memphis Grizzliesiä, Cleveland Cavaliersia, Golden State Warriorsia, Los Angeles Clippersia ja Orlando Magicia. Vuonna 2015 hän voitti Warriorsissa NBA:n mestaruuden.
Vuonna 2018 Speights siirtyi pelaamaan Kiinaan Guangzhou Long-Lionsin joukkueeseen.
Speights on harjoittanut hyväntekeväisyyttä.
Kevin Cramer
Kevin Cramer (s. 21. tammikuuta 1961 Rolla, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on Pohjois-Dakotan edustaja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 2013.
Cramer tunnetaan ilmastonmuutoksen denialistina ja yhtenä Yhdysvaltojen innokkaimmista öljyn- ja kaasunporauksen kannattajista. Puheissaan hän on vastustanut aborttia ja samaa sukupuolta olevien avioliittoa.
Toukokuussa 2016 Donald Trump nimesi Cramerin neuvonantajakseen energiapolitiikka-asioissa.
Enkelit sulkivat silmänsä
Enkelit sulkivat silmänsä on Pyhät Nuket-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 1985 levymerkillä Kräk!. Albumista julkaistiin CD-painos vuonna 2001.
Repolan Linnavuori
Repolan Linnavuori on Varsinais-Suomen Nousiaisisten Repolan kylässä sijaitseva linnavuori.
Linnavuori sijaitsee noin 3,2 kilometriä Nousiaisten kirkosta länsiluoteeseen Repolan kylässä kallioisella mäellä, joka on peltomaiden ympäröimä. Mäki kohoaa vajaa 20 metriä ympäristöään korkeammalle ja mäen lakialue on kalliota ja osittain puutonta. Kallio laskee jyrkkänä pohjoiseen ja länteen, mutta etelärinne on loivempaa. Kallion luoteis- ja itäreunoilla on myös jyrkänteet. Etelän puolella sijaitseekin itä-länsisuuntainen, noin 30 metriä pitkä ja metrin korkea kivivalli, joka on puolustusvarustuksen jäänne. Vielä 1800-luvun lopulla vallin pituudeksi arvioitiin 58 metriä. Valli on rakennettu suurista kivistä, joita on paikoitellen kahdessakin kerroksessa. Vallin leveys on noin 1,5–2,0 metriä. Vallin keskellä on noin kaksi metriä leveä aukko, jota pidetään linnanporttina. Portin kautta kulkeekin polku vuoren huipulle. Pohjoispuolella kulkee oja, joka yhtyy lännessä ohi virtaavaan Fatijokeen. Linnavuori sijaitsee myös Pyhän Henrikin tien varrella.
Museovirasto on hoitanut kohdetta puuston ja kasvillisuuden osalta, mutta se on keskeytetty ympäristön muutosten takia. Varsinais-Suomen Maakuntaliitto ja Museovirasto on pystyttänyt paikalle opastaulun, joka liittyy Raukkaan kulttuurimatkailureittiin.
Hjalmar Appelgren suoritti Linnanvuoren portin kohdalla pienen kaivauksen vuonna 1886. kaivauksissa löydettiin hiiltä, palamaton luunkappale sekä soikealehtinen rautainen nuolenkärki. Sen Appelgren ajoitti rautakauden lopulle. Kohde on tarkistettu vuosina 1958 (Torsten Edgren) ja 2003 (Esa Laukkanen). Linnavuoren talo sijaitysee muinaislinnan etelärinteellä ja Linnamäen talo Linnavuorentalon ja yhdystien 12420 välillä. Linnamäen talon talon alueelta tunnetaan rautakauden löytöjä.
Visayat
Visayat eli bisayat ovat Filippiineillä asuva etninen ryhmä, jonka jäsenet puhuvat visaya-kieliä. He ovat Filippiinien suurin etninen ryhmä, väkiluvultaan noin 33 miljoonaa. Visayat asuvat Visayasin alueella, Luzonin eteläosissa ja Mindanaon saarella. Myös Metro Manilan pääkaupunkialueelle on muuttanut paljon visayoja. Suurin visaya-kieli on cebuano, jota puhuu äidinkielenään noin 21 miljoonaa ihmistä. Se on Filippiinien toiseksi yleisin kieli tagalogin jälkeen.
Filippiinien itsenäisyyden (vuodesta 1946) aikaisista presidenteistä kolme on ollut visayoja, mukaan luettuna vuoden 2016 presidentinvaalit voittanut Rodrigo Duterte. Entinen presidentti Gloria Arroyo on puoliksi visaya. Ammattilaisnyrkkeilijä Manny Pacquiao on kotoisin Bukidnonin provinssista ja puhuu cebuanoa.
Cebuanot eli cebut ovat visayojen alaryhmä. He puhuvat cebanon kieltä.
Musiikkia elokuvasta Julisteiden liimaajat
Musiikkia elokuvasta Julisteiden liimaajat on Charlies–yhtyeen vuonna 1970 julkaistu soundtrack-albumi. Albumin kappaleet on Tuomo–Juhani Vuorenmaan elokuvasta Julisteiden liimaajat 1970. Kappaleet 7–15 on Eero Ravin henkilökohtaisista kokoelmista ja ovat ennen julkaisemattomia.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Charlies, ellei toisin mainita.
Maigret virittää ansan
Maigret virittää ansan ("Maigret tend un piège") on Jean Delannoyn ohjaama dekkarielokuva vuodelta 1958. Se perustuu Georges Simenonin saman nimiseen romaaniin.
Jean Gabin näyttelee elokuvassa Maigretia ensimmäistä kertaa. Elokuva kertoo Pariisissa viisi naista surmanneen sarjamurhaajan etsinnästä.
P-Kumaarihappo
p-Kumaarihappo eli 4-hydroksikanelihappo (CHO) on aromaattisiin hydroksikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa useissa kasveissa ja se on tärkeä välituote niin kutsutussa fenyylipropanoidireitissä.
p-Kumaarihappo on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman kylmään veteen ja hyvin kuumaan. Orgaanisista liuottimista sitä liuottavat muun muassa etanoli ja dietyylieetteri. Bentseeniin p-kumaarihappo kuitenkin on liukenematon.
p-Kumaarihappoa esiintyy useissa kasveissa vapaana, estereinä (esimerkiksi bambujen ja ruohojen ligniinissä, sekä glykosideinä (esimerkiksi pellavansiemenissä ja antosyaaneissa). Yhdistettä muodostuu kasveissa kanelihaposta kanelihappo-4-hydroksylaasientsyymin katalysoimana, fenyylialaniinista fenyylialaniiniammoniakkilyaasin katalysoimana tai tyrosiinista fenyylialaniiniammoniakkilyaasin tai tyrosiiniammoniakkilyaasin katalysoimana. Kasvit muodostavat p-kumaarihaposta edelleen muita fenolisia yhdisteitä kuten kahvihappoa, ferulahappoa, sinapiinihappoa ja p-kumaryylialkoholia. Kumaryylikoentsyymi-A:ta muodostuu p-kumariinihaposta ja se on osa muun muassa stilbenoidien ja kalkonien biosynteesiä.
Discon diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen popduon Discon diskografiasta.
Yhtye on julkaissut vuosina 2000–2006 neljä studioalbumia. Vuonna 2009 yhtyeen hittejä julkaistiin kokoelmalevyllä, millä oli mukana myös uusia kappaleita. Yhtyeen uusin julkaisu on single ”Pimeällä puolella” toukokuulta 2015.
Tuottajina albumeilla on ollut yhtyeen itsensä lisäksi myös Rauli Eskolin, Risto Asikainen, Sami Sirviö ja Jurek.
I Didn’t Know
I Didn’t Know () on turkkilaisen laulajan Serhatin kappale, jolla hän edusti San Marinoa . Kappaleen on säveltänyt Olcayto Ahmet Tuğsuz ja sanoittanut Nektarios Tyrakis. Alun perin kipailuun piti lähettää kappaleen balladiversio, mutta sen saaman huonon vastaanoton jälkeen se vaihdettiin discoversioon.
Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 68 pistettä jääden sijalle 12 eikä päässyt finaaliin.
The Original Sin
The Original Sin on Eero Koivistoisen albumi, joka julkaistiin vuonna 1971 levymerkillä Scandia.
Kaikki kappaleet kirjoittanut Eero Koivistoinen.
"Helsingin Sanomien" Lauri Karvonen piti jouluaaton lehdessä albumia vuoden 1971 runsaan kotimaisen jazzlevysadon parhaisiin kuuluvana ja kansainvälistä tasoa edustavana. Hän kuvaili albumin noudattavan senhetkistä muotia, kirkkaiden äänten kuten sähköpianon ja sopraanosaksofonin vahvaa asemaa. Koivistoisen levyllä käytetty iso yhtye toi tälle Karvosen mukaan kuitenkin kontrastia bassovoittoisilla sävelkuluilla. Hän kehui Koivistoisen ohella pianisti Eero Ojasta.
Sound of Silence (Dami Imin kappale)
Sound of Silence () on eteläkorealaissyntyisen australialaislaulaja Dami Imin kappale, jolla hän edusti Australiaa vuoden 2016 Eurovision laulukilpailussa Tukholmassa. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Anthony Egizii ja David Musumeci.
Dami Im valittiin Australian euroviisuedustajaksi maaliskuussa 2016. Kappale julkistettiin reilua viikkoa myöhemmin. Sound of Silence kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui ensimmäiseksi 330 pisteellä selviten finaaliin. Finaalissa Dami Im sijoittui kappaleellaan toiseksi kerättyään 511 pistettä. Kappale keräsi eniten asiantuntijaraatien ääniä, ja johti pitkään pisteenlaskua. Jos Euroviisujen vanha pistelaskutapa olisi ollut vielä käytössä, Australia olisi sijoittunut finaalissa ensimmäiselle sijalle.
Leonardo Leo
Leonardo Leo (oik. Lionardo Oronzo Salvatore de Leo, 5. elokuuta 1694 San Vito degli Schiavi – 31. lokakuuta 1744 Napoli) oli italialainen barokkisäveltäjä. Hän sävelsi 50 oopperaa, joista 14 on säilynyt.
Leonardo Leo syntyi Apuliassa, ja noin 15 vuoden iässä hän aloitti musiikkiopinnot Napolin Santa Maria della Pietà dei Turchini -konservatoriossa, jossa hän opiskeli Nicola Fagon johdolla. Vuonna 1713 hänestä tehtiin varakuninkaan hovikappelin ylimääräinen urkuri.
Leon ensimmäinen ooppera "II Pisistrato" esitettiin Napolissa toukokuussa 1714. Ensimmäinen koominen ooppera oli "La ’mpeca scoperta" (1723). Leo kirjoitti kaikkiaan viitisenkymmentä oopperaa, useimmat Napoliin.
Alessandro Scarlattin kuoltua Leonardo Leo nimitettiin varakuninkaan kapellin ensimmäiseksi urkuriksi 1725. Leonardo Vincin kuoleman jälkeen Leo nousi Napolin kuninkaallisen kapellin apulaisvarakapellimestariksi, sitten varakapellimestariksi ja vuonna 1737 hovikapellimestariksi. Vuonna 1741 hänestä tuli Sant’Onofrion konservatorion "primo maestro" opettajansa Fagon jälkeen. Opettajantehtävien lisäksi Leo oli musiikkiteoreetikko, joka kirjoitti teokset "Istituzioni o regole del contrappunto" ja "Lezione di canto fermo".
Leon pääteoksia ovat "Catone in Utica" (Venetsia, 1729) ja "L’Olimpiade" (Napoli, 1737). Leo palautti kuoron käytön oopperaan, mutta ei saanut kollegojaan innostumaan siitä. Poikkeuksellista Leon sävellyksissä olivat myös tuolloin harvinaiset dynaamise merkinnät.
Andres Küng
Andres Küng (13. syyskuuta 1945 – 10. joulukuuta 2002) oli ruotsalainen lehtimies, tietokirjailija ja poliitikko. Hänen sukujuurensa olivat Virossa. Hänen vanhempansa oli ruotsinvirolaisia pakolaisia.
Küng kirjoitti yli 50 kirjaa, joista suurin osa käsitteli Baltian maita. Hän kirjoitti myös paljon lehtiartikkeleita ja piti luentoja Baltiasta. Hän oli mukana Ruotsin kansanpuolueen sekä Ruotsiin paenneen Viron liberaalipuolueen toiminnassa ja muissa balttiemigranttien järjestöissä.
Küngin teoksia julkaisi suomeksi Kustannuspiste.