Elli Saarikko
Elli ( Ellen Matilda ) Saarikko, ent. Korhonen (1898 – 1994) oli suomalainen Suodenniemellä syntynyt linja-autonkujettaja ja liikennöitsijä, tiettävästi Suomen ensimmäinen nainen alallaan.
Kipinä ajokortin ja auton hankkimiseen hevospelin tilalle Elli sai kerran maataloustuotteiden vientimatkalla Tampereelle, kun hevonen pillastui Pispalan mäessä vastaantullutta Paunun onnikkaa. Pilastunutta hevosta rauhoittamaan rientänyt Epilän -vuoron kuljettaja itse Wäinö Paunu tokaisi Ellille: Kuule plikka, kyllä auto on sentään rauhallisempi.
Toukokuun 26. päivänä 1926 Mouhijärven nimismies myönsi Ellille automobiilikuljettajan ajokortin oikeuttaen kuljettamaan henkilö- ja kuormamobiilia yksityisessä liikenteessä. Samalla kortilla sai ajaa myös moottoripyörää. Insinööriajo oli suoritettu edellisenä päivänä Tyrväällä, katsatusmiehenä oli Lauri Aarnio. Ensimmäinen auto oli Ford matkailuauto. Elli hankki 18.5.1926 Chevrolet Standard Touring-henkilöauton, hinta 30 000 silloista rahaa, Suomen markka ja ryhtyi taksiautoilijaksi kotipitäjässään Suodenniemellä Eero Ylisen ammattikaverina. Tuolloin ei ollut vielä nastarenkaita, eikä teitä aurattu ja siksi Letukkakin nostettiin talviajaksi "pukille", ajoja kyllä olisi ollut. Kyseinen auto paloi 30.6.1927 Kankaanpäässä tankkauksen yhteydessä ohi kulkeneen tupakkamiehen huolimattomuuden vuoksi, mutta ei hätää, toimeliaana Saarikko osti uuden samanlaisen Chevroletin heinäkuun alussa. Kyseisenä vuonna toukokuun 13. päivä oli Ellille myönnetty lupa henkilöiden kuljettamiseen.
Linja-autoajokorttia varten Elli suoritti tammi - huhtikuussa 1927 autokoulu- ja korjaamokurssin. Suurin huoli linja-autokortin myöntämiselle ei kuitenkaan ollut ajotaito tai tekninen tietämys, vaan tamperlaisen katsastusinsinöörin huoli, että Suomen laki kieltäisi naista ajamasta onnikkaa. Lakipykälät tarkistettiin oikein Helsingistä asti ja linja-autoajokortti Saarikolle myönnettiin huhtikuussa 1929, Elli aloitti linja-auton kuljettajan tehtävät Alpo Korhosen autolla, pari meni naimisiin marraskuussa 1928. Ensimmäisinä vuosina epäilys naisen ajotaitoihin oli kova etenkin miesten keskuudessa, jotkut miehet kuulemma jäivät mieluummin tienposkeen odottamaan V. Keto-Seppälän onnikkaa vaikka tunniksi tuiskuun, kuin hyppäsivät naisen kyytiin. Teiden huonon kunnon ja liukkauden vuoksi myös matkustajat joutuivat joskus työntämään ja lapiohommiin, sekä hakemaan havuja metsästä, että matka saattoi jatkua.
Noina vuosikymmeninä linja-autonkuljettaja oli reitin varrella asuvien palvelija, usein piti Ellinkin tuoda Tampereelta milloin mekkokangasta, kenkiä, lääkkeitä tai toimittaa virastoissa paperiasioita ihmisille. No, silloin ihmiset muutenkin auttoivat toisiaan, jopa tuntemattomia.
Laviaan Korhosen pariskunta muutti 1931 ensin autoaseman ja pian Yli-Antilan talon sivurakennukseen, Alpo ajoi pirssiä, Elli onnikkaa. Valitettavasti väkijuoma vei miehen ja niin liikenneluvat siirrettiin Ellin nimiin 1934, muussa tapauksessa yritys olisi pitänyt myydä. Elli Saarikko asui vielä joitakin vuosia tyttärineen Laviassa, hän muutti Tampereelle 1958 Hatanpäänvaltatielle. Ellin sisar Anni Saarikko ajoi myös aluksi omaa taksiaan Laviassa, mutta Tampereelle muuton jälkeen siirtyi sisarensa yritykseen linja-autonkuljettajaksi. Anni Saarikko sai ammattimaisen autokortin 1937, Annin liikenneopetus oli ostoehtona uudelle Chevrolet Master Sp.Sedan autolle: vakiovarustein ja työkaluin, tummansininen väritys ja Goodyearin renkaat Kauppasumma Chevylle oli 45000,00 markkaa sekä Ellin omistama Chevrolet Touring, maksu käteinen autoa toimitettaessa, kaupanteko päivä 27.11.1934, myyjä Tampereen Autotuonti O/Y.
Ennen sotia Saarikolla oli käytössä toukokuun 14. 1938 ostettu Volvo-merkkinen seka-auto, ns. talonpoikaisauto 9 + 1 hengelle ja Chevrolet-linja-autot, 18 paikkainen LT ja 25 hengen Dual. Sodan jälkeen oli vaikea saada renkaita, Ellikin joutui ostamaan 174600 silloista markkaa maksavan Citroén kuorma-auton saadakseen vararenkaita. Sodan jälkeen kalustoa päästiin lisäämään ja koska linja-autokyytien kysyntä kasvoi, kasvoi myös E. Saarikonkin henkilöstömäärä, mutta edelleen Elli ajoi itse kuljettajien lomatuuraukset ja muut mahdolliset "äkkilähdöt".
E. Saarikko liikennöi Tampere–Nokia–Siuro–Mouhijärvi–Suodenniemi–Lavia–Kankaanpää linjalla ja harjoitti myös paikallisliikennettä Kankaanpään, Lavian ja Suodenniemen alueilla. Kuusikymmentäluvulla yleistyi koululaisvuorot, tilauliikennettä E. Saarikolla oli ympäri Suomen, Ruotsiin ja silloiseen Leningradiin.
E. Saarikko myi yrityksensä 1972 kohta 75-vuotiaana Länsilinjat Oy:lle. Kalustoon kuului myyntihetkellä yhdeksän autoa ja yrityksen palveluksessa oli 11 kuljettajaa.