Alkoholijuomien käyttö
Alkoholijuomien käyttö on alkoholijuomien päihdekäyttöä eli päihtymistarkoituksessa tapahtuvaa käyttöä. Alkoholijuomien käyttäminen tunnetaan lähes kaikissa sivilisaatioissa. Alkoholijuomien käyttö on maailmanlaajuisesti erittäin yleistä, ja sitä tavataan kaikenlaisissa kulttuureissa teollisuusyhteiskunnista metsästäjä-keräilijöihin. Oluen, viinin ja viinojen valmistus on keksitty jo varhain eri kulttuureissa.
Alkoholijuomat ja niihin liittyvät perinteet ovat usein eri kansakuntien kulttuureiden tärkeitä osia ja kuuluvat erityisenä osana juhliin ja tapahtumiin. Alkoholin käyttötapoja ovat esimerkiksi juhlissa ja vapaa-ajalla seurustelu- ja ruokajuomana, ruoanvalmistuksessa muun muassa liekitettäessä sekä usein myös päihtymistarkoitus.
Alkoholi tappaa maailmanlaajuisesti noin kolme miljoonaa ihmistä ja aiheuttaa noin kuusi prosenttia kaikista maailman kuolemista. Arviolta kolmasosa alkoholin aiheuttamista kuolemista johtuu sydänsairauksista ja diabeteksesta, 17 % onnettomuuksista, 15 % maksakirroosista ja vastaavista sairauksista, 13 % syövästä ja 8 % tarttuvista taudeista. Alkoholinkäytöllä on yhteyksiä ainakin 60 sairauteen. Osa haitoista on välillisiä kohdistuen lähiympäristöön ja läheisiin. Esimerkiksi vanhempien runsas alkoholinkäyttö vaikuttaa heidän lastensa fyysiseen ja henkiseen terveyteen lyhyellä ja pitkällä aikavälillä.
Alkoholin käyttöön liittyvät sairaudet ja alkoholimyrkytykset ovat Suomessa syövän jälkeen työikäisten yleisin kuolinsyy. Suomalaisista 1–2 prosenttia on alkoholisteja ja 10–15 prosenttia suurkuluttajia. Alkoholi aiheuttaa vuosittain yli 3 000 henkilön kuoleman. Terveydenhuollolle aiheutuu alkoholista 85–150 miljoonan euron hoitokustannukset. Järjestyksen valvonta aiheuttaa noin 250 miljoonan euron kustannukset vuodessa. Alkoholi aiheuttaa yhteiskunnalle tulonmenetyksiä myös työkyvyn ja työtehon heikentymisen vuoksi.
Muinaisessa Egyptissä ja Babyloniassa käytettiin olutta ja muita käymisteitse valmistettuja alkoholijuomia. On esitetty että maanviljelyn aloittamisen yksi merkittävä motivaatio saattoi olla ohran kasvatus oluen raaka-aineeksi.
Tislatun alkoholin historia alkaa noin 1000 eaa., jolloin kiinalaiset väkevöivät riisiviiniä kylmätislauksella: he pakastivat talvella riisiviiniä niin, että osa siitä jäätyi, jolloin suuri osa epäpuhtauksista jäi jäähyhmään, ja etanoli puolestaan jäi nestefaasiin. Arabikemisti Geber kirjoitti tislauskokeistaan vuonna 800 ja kutsui sitä nimellä "al’kohl". Eurooppalaiset alkemistit jatkoivat kokeiluja, ja noin 1100-luvulla venäläiset ja puolalaiset oppivat tislaamaan viljamäskistä votkan tyyppistä paloviinaa. Samoihin aikoihin irlantilaiset munkit alkoivat tislata ohrasta viinaa, jota he kutsuivat nimellä "uisge beatha" eli latinaksi ”aqua vitae", elämän vettä. Samoihin aikoihin Lounais-Ranskassa keksittiin ruveta tislaamaan rypäleistä tehtyä viinimäskiä, jolloin syntyivät konjakki ja armanjakki. Viinitisleitä kutsuttiin Saksassa nimellä "Branntwein", paloviini, josta tulee termi brandy. Vasta 1500-luvulla syntyi hollantilaisten oma tuote ”elämän vesi”, josta britit myöhemmin tekivät ginin.
Vielä keskiajalla väkijuomat olivat huonosti tislattuja ja muistuttivat enimmäkseen nykyisiä pontikoita tai paloviinoja. Käyttötarkoitus oli varmasti pitkään lääkinnällinen ainakin virallisesti. Viinan pahaa makua pyrittiin peittämään voimakkailla yrteillä. Thomas Sydenham kehitti 1660-luvulla vielä 1800-luvulla yleisesti myös lapsille tarjotun laudanumi-nimisen lääkkeen, joka oli alkoholin ja oopiumin sekoitus. Pian huomattiin, että kyseinen lääke aiheutti riippuvuutta ja muita sivuvaikutuksia, ja kun keksittiin uusia lääkeaineita, joiden sivuvaikutukset olivat vähäisempiä, kyseinen lääke kiellettiin.
Alkoholi vaikuttaa keskushermostoon lamauttavasti aiheuttaen humalan. Uusien tutkimusten mukaan alkoholi ei tuhoa aivosoluja kuten yleisesti luullaan, vaan lamauttaa niiden toiminnan.
Etanoli (CHOH) on alkoholijuomien sisältämä alkoholi. Alkoholijuomien etanoli tuotetaan aina hiivan aiheuttamalla käymisellä eli fermentoinnilla. Fermentointireaktio on hiivan aineenvaihdunnan osa, jolla hiiva tuottaa energiaa. Etanolikäymisessä hiiva pidetään hapettomissa olosuhteissa, jolloin sen aineenvaihdunta ei pysty hapettamaan sokereita loppuun asti, vaan syntyy ylimäärä etanolia. Etanolikäymisen toinen hajoamistuote on hiilidioksidi, joka luonnostaan hiilihapottaa alkoholijuoman, jos sitä ei päästetä poistumaan. Teollisessa mittakaavassa hiilihapottaminen tehdään kuitenkin erikseen.
Yli 50-prosenttiset alkoholijuomat ovat jo huoneenlämmössä palavia nesteitä. Korkeammassa lämpötilassa laimeampienkin alkoholijuomien höyryt ovat syttyviä, mitä käytetään esimerkiksi flambeeraukseen.
Kemiassa ”alkoholi” tarkoittaa mitä tahansa yhdistettä, jossa tyydyttyneessä hiilessä on hydroksyyliryhmä (RC-OH). Ruuissa tai juomissa esiintyy myös muitakin alkoholeja kuin etanolia, kuten glyserolia tai propyleeniglykolia, mutta ne eivät tee juomasta ”alkoholijuomaa”. Polyalkoholit kuten glyseroli, ksylitoli tai sokerit käyttäytyvät elimistössä toisin kuin yksinkertaiset alkoholit. Muut yksinkertaiset alkoholit kuten metanoli, propanolit tai butanolit ovat myös kemiallisesti alkoholeja, mutta ne ovat tappavan myrkyllisiä eikä niitä saa juoda. Alkoholit muuttuvat aineenvaihdunnassa vastaaviksi aldehydeiksi ja edelleen karboksyylihapoiksi, jotka aiheuttavat myrkytyksen ja asidoosin. Muiden kuin etanolin tapauksessa nämä aldehydit ja karboksyylihapot ovat sellaisenaan tappavan myrkyllisiä. Etanoliin sen sijaan yleensä kuollaan erittäin suuren annoksen aiheuttaman lamaannuksen tai alkoholismin haittavaikutusten takia.
Ihmisen elimistö pystyy polttamaan etanolin energiaa tuottavana ravintoaineena. Maksassa sijaitsevat entsyymit hapettavat etanolin ensin asetaldehydiksi ja sitten etikkahapoksi. Etikkahapon hajottaminen alkaa sillä, että se (tai sen asetyyliosa, CHCO-) kytkeytyy koentsyymi-A:han transesteröitymällä asetyylikoentsyymi-A:ksi. Asetyyli-koentsyymi-A vie asetyylin sitruunahappokiertoon, joka tuottaa energiaa hapettamalla asetyylin hiilidioksidiksi. Asetyylikoentsyymi-A käy myös esim. kolesterolin biosynteesiin. Asetyylikoentsyymi-A on etanolin, rasvojen ja sokereiden polttamiselle yhteinen välituote ja glykolyysin eli glukoosin hajottamisen lopputuote.
Muihin alkoholeihin verrattuna etanoli on vain lievästi myrkyllinen. Pienin tunnettu tappava annos on ollut 1 400 mg/kg. Etanoli muistuttaa kemiallisesti vettä niin paljon, että se leviää kaikkeen kehossa olevaan veteen. Naisilla, nuorilla ja kevytrakenteisilla henkilöillä on riski juoda vahingossa liikaa etanolia kerralla, koska kehossa on vähemmän vettä. Etanolin havaittavat vaikutukset alkavat 0,22 promillesta. Riippuen valtiosta, 0,0–1,0 promillea veressä on määritelty humalatilaksi, jossa ei saa esimerkiksi ajaa autoa.
Etanoli vaikuttaa useisiin reseptoreihin hermostossa, kuitenkin erityisesti GABA-, eli gamma-aminobutyraatti -reseptoriin. Muita tähän reseptoriin vaikuttavia aineita ovat gammahydroksivoihappo (GHB), barbituraatit ja bentsodiatsepiinit.
Suuret alkoholiannokset ovat hengenvaarallisia. Tyypillisiä alkoholimyrkytyksen oireita ovat oksentelu, elimistön kuivuminen, hengitysvaikeudet ja tajuttomuus. Raju kertakäyttö voi johtaa aivojen vahingoittumiseen tai aiheuttaa haimatulehduksen tai ohimeneviä dementiaoireita. Alkoholimyrkytys aiheuttaa Suomessa vuosittain yli 400 kuolemantapausta. Myös alkoholin nauttiminen yhdessä joidenkin lääkkeiden kanssa saattaa aiheuttaa hengenvaaran. Yli viiden promillen humalatila on tappava lähes kaikille, mutta kokemattomalle juojalle jo alle kolme promillea voi aiheuttaa todellisen hengenvaaran.
Etanolin liiallinen kertakäyttö aiheuttaa viiveellä tulevan erillisen myrkytyksen eli krapulan. Syitä tähän ovat muun muassa asetaldehydi, matala verensokeri, vedenhukka ja juomien epäpuhtautena esiintyvät muut alkoholit.
Alkoholi on suurina annoksina tai usein nautittuna selvästi terveydelle haitallista. Kohtuullinen alkoholinkäyttö (1–3 annosta päivässä kuitenkin yksilölliset erot kuten ikä ja sukupuoli huomioiden) ei Yhdysvaltain ravitsemussuositukset laativien erikoislääkärien mukaan todennäköisesti aiheuta riskiryhmien ulkopuolisille ihmisille terveydellisiä haittoja ja saattaa tuoda eräitä terveyshyötyjä. 2016 julkaistussa 87:n tutkimuksen katsauksessa kohtuukäytön myönteisiä terveysvaikutuksia tukeneet tutkimukset osoittautuivat laadullisesti epäkelvoiksi. Esimerkiksi vertailuksi valikoitui terveydellisistä syistä alkoholia käyttämättömiä. Laajan kanadalaistutkimuksen vuodelta 2009 mukaan jo yksi alkoholiannos päivässä voi lisätä miesten riskiä sairastua useisiin syöpiin, kuten ruokatorven-, haima-, maksa-, suoli- ja eturauhassyöpiin.
Alkoholin jatkuva, runsas käyttö aiheuttaa lukuisia terveyshaittoja. Myös suurten annosten satunnainen juominen kerralla on haitallista. Suuria annoksia kerralla juovilla on suurentunut riski kuolla sydänkohtaukseen ja aivohalvaukseen sekä normaalia enemmän masennusoireita. Suuri kerta-annos on miehellä kuusi ravintola-annosta ja naisella neljä. Runsas alkoholin pitkäaikaiskäyttö surkastuttaa aivoja ja heikentää älyllisiä toimintoja sekä altistaa sydänlihavauriolle, maksakirroosille ja vartalolihasten rappeutumiselle.
Alkoholi voi myös vähentää testosteronin tuotantoa, joten testosteronivajeen eräs hoitomuoto on juomisen vähentäminen.
Alkoholista johtuvat kuolemat ovat olleet suurin yksittäinen miesten kuolinsyy vuodesta 2005 lähtien ja naisilla vain rintasyöpä on yleisempi kuoleman aiheuttaja. Suuri alkoholinkulutus ja siitä seuraavat lääketieteelliset ja sosiaaliset ongelmat aiheuttavat voimakasta rasitusta terveydenhuollolle. Vuonna 2005 alkoholin suurkulutuksen aiheuttamat välittömät haitat Suomessa olivat arvioiden mukaan 640–850 miljoonaa euroa.
Vuodessa arvioidaan alkoholin vuoksi menetettävän Suomessa noin viisi miljoonaa työpäivää eli 2,5 työpäivää palkansaajaa kohden. Alkoholihaitat heikentävät työterveyttä, työkykyä, työturvallisuutta ja työn tuottavuutta. Juomaputkien ja alkoholisairauksien aiheuttamat työstä poissaolot johtavat pitkittyessään ennenaikaiseen eläkkeelle siirtymiseen. Näin menetetään arvokasta osaamista ja kokemusta työelämän kaikilla tasoilla.
Alkoholi voimistaa egoa, lisää aggressiivisuutta ja aiheuttaa uhkarohkeutta, josta seuraa kohonnut onnettomuusalttius. Seitsemän kymmenestä Suomessa tehdystä väkivaltarikoksista on tehty alkoholin vaikutuksen alaisena. Sosiologit ovat havainneet korrelaation käytetyn alkoholin määrän ja väkivaltatapausten kasvun välillä. Alkoholin väärinkäyttö myös tuhoaa monien lapsien lapsuuden epäsuorasti vanhempien alkoholismin kautta, ja aiheuttaa monia muita sosiaalisia ongelmia kuten ongelmia avioliitoissa ja muissa ihmissuhteissa. Suurimpia alkoholin aiheuttamia yksittäisiä ongelmia on rattijuopumus.
Maailmassa alkoholi on keskimäärin syy kuuteen prosenttiin kaikista kuolemista. Venäjällä alkoholi aiheuttaa joka neljännen kuolemantapauksen.
Alkoholista on laajalti levinnyt myytti, että jo yksittäinen kertakänni tappaisi aivosoluja. Kyseessä on kuitenkin myytti, eikä tämä pidä paikkaansa.
Alkoholi ei nykytietämyksen mukaan aiheuta yksittäisillä juomakerroilla pysyviä haittoja muistille, vaikka muisti menisikin tilapäisesti. Vasta pitkäaikainen ja rankka alkoholin käyttö saa aikaan pysyvämpiä muutoksia aivoissa. Kuitenkin myös alkoholistien aivot palaavat valtaosin normaaleiksi raitistumisen jälkeen.
Etanoli on luokiteltu tunnetuksi karsinogeeniksi. WHO:n Kansainvälisen Syöpäjärjestön mukaan etanoli kuuluu luokkaan I: Tunnettu Karsinogeeni ja Yhdysvaltain kansallisen toksikologiaohjelman mukaan luokkaan ”Tiedetään karsinogeeniseksi”.
On osoitettu, että alkoholi kasvattaa ainakin suu-, kurkku-, nielu-, suolisto-, ruokatorvi- sekä rintasyöpien riskiä. Lisäksi alkoholin runsas ja pitkäaikainen nauttiminen saattaa aiheuttaa maksakirroosia, joka puolestaan kasvattaa huomattavasti maksasyöpään sairastumisen riskiä. Alkoholinkäyttö altistaa maksasairauksien lisäksi muun muassa krooniselle haimatulehdukselle, joka on haimasyövän riskitekijä. Kansainvälisen syöpätutkimusjärjestön (IARC) raportin mukaan muutama tuoppi päivässä nostaa kaksin-kolminkertaiseksi riskin sairastua suuontelon, nielun, kurkunpään ja ruokatorven syöpiin täysin raittiisiin verrattuna.
Alkoholin käytön yhteyttä keuhkosyövän syntyyn on tutkittu, mutta yhdysvaltalaisen syöpäjärjestön teettämässä tutkimuksessa kasvaneesta riskistä ei saatu viitteitä. Jotkut tutkimukset väittävät toista, mutta useimmat tutkijat uskovat mahdollisen yhteyden johtuvan siitä, että alkoholin käyttäjät myös tupakoivat muita yleisemmin. Juomisen vaikutus eturauhassyövän riskiin ei ole huomattava. Myöskään leukemian syntyyn alkoholin kulutuksella ei tiedetä olevan osuutta.
Alkoholijuomista olut ja väkevät kasvattavat paksusuolen syövän riskiä. Niillä, jotka juovat viikoittain yli kahdeksan annosta näitä juomia, on 2,5-kertainen riski saada suolisyöpä tai sen esiaste. Viini sen sijaan pikemminkin suojaa suolisyövältä.
On arvioitu, että alkoholia juovilla ja tupakoivilla henkilöillä on noin 10–100-kertainen riski sairastua johonkin syöpätautiin kuin niillä, jotka eivät tee kumpaakaan. Vähäinenkin alkoholin käyttö kasvattaa naisten rintasyöpäriskiä jonkin verran. Uuden laajan kanadalaistutkimuksen mukaan jo yksi alkoholiannos päivässä voi lisätä miesten riskiä sairastua useisiin syöpiin.
Kohtuullisissa rajoissa pidetyllä alkoholin käytöllä on harvemmin myös edullisia terveysvaikutuksia: laajan ruotsalaistutkimuksen mukaan tämä alentaa naisten riskiä sairastua munuaissyöpään. Alkoholinkäyttö alentaa niin ikään non-Hodgkinin lymfooman riskiä.
Holmes ym. (BMJ, 2014) päättelivät 260 000 ihmisen aineistoon perustuvassa tutkimuksessaan, että vähän alkoholia käyttävän sepelvaltimotautiriski pienenee, jos tämä vähentää käyttöä entisestään. Tutkimusta johtaneen professori Juan Casasin mukaan tämä tarkoittaa, että alkoholia pitäisi juoda mahdollisimman vähän. THL:n Kari Kuulasmaa kuitenkin arvioi, että tästä ei ole vielä täyttä varmuutta, vaikka myöntääkin, että vähäisen alkoholinkäytön aiemmin väitetyille terveyshyödyille ei ole aiemminkaan pystytty osoittamaan syy-yhteyttä.
Vaikka alkoholin on selkeästi osoitettu lisäävän maksakirroosia, loukkaantumisia ja monia syöpiä, kohtuullisen alkoholinkulutuksen vaikutukset sydän- ja verisuonisairauksiin olivat olleet epäselviä. Väestötutkimuksissa havaittu korrelaatio saattoi johtua kohtuukäyttäjien elämäntavoista tai sosiaalisista tekijöistä. Lisäksi jotkut joutuvat olemaan juomatta sairautensa vuoksi, mikä sekin vääristää tuloksia. Koska satunnaiskokeita ei ole, Holmes ym. vertasivat tutkimuksessaan juomista vähentävän geenialleelin kantajia muihin. Näin tulos ei myöskään riippunut siitä, miten rehellisesti ihmiset raportoivat juomisestaan.
Kohtuullisella alkoholin kulutuksella (1–3 annosta päivässä, kuitenkin yksilölliset erot kuten ikä ja sukupuoli huomioiden) on aiemmin monissa tutkimuksissa todettu olevan terveydelle hyödyllisiä vaikutuksia. Tutkimuksissa on pyritty sulkemaan pois muut vaikuttavat tekijät siten, että henkilöiden väliset erot johtuisivat nimenomaan alkoholin käytöstä. Lisäksi monet laskevat alkoholin hyötyihin sen rentouttavan ja sosiaalisuutta lisäävän vaikutuksen. Toisaalta toiset tutkimukset viittaavat siihen ettei hyötyjä ole tai että ne voivat olla haittoja pienemmät. Terveydenhuollon ja ravitsemuksen asiantuntijat käyvät asiasta keskustelua, mutta ovat yksimielisiä suurten annosten haitallisuudesta varoittamisen tärkeydestä.
Muutamat tutkimukset viittaavat siihen, että alkoholijuomia nauttivilla on alentunut riski sairastua Hodgkinin lymfoomaan. Essentiaalisesta vapinasta kärsivillä alkoholi usein lievittää vapinaa jo vähäisellä käytöllä. Krapula kuitenkin voimistaa sairauteen liittyvää vapinaa.
Vuonna 2005 Yhdysvalloissa uudistettiin kansalliset ravitsemussuositukset. Osana uudistuksen valmistelua valtiollinen alkoholin väärinkäytön ja alkoholismin tutkimuskeskus NIAAA teki laajan kartoituksen siihen mennessä kertyneestä tutkimustiedosta kohtuullisen alkoholinkäytön terveysvaikutuksista. Selvityksen laati 17 alkoholin vaikutuksiin perehtynyttä eri alojen erikoislääkäriä, sen tarkastivat NIAAA:n tieteellisen neuvoston jäsenet Texasin yliopistosta, Indianan yliopistosta ja Howardin yliopistosta sekä 11 ulkopuolista tarkastajaa eri yliopistoista, sairaaloista ja tutkimuskeskuksista. Selvitystä varten käytiin läpi siihen mennessä kertynyt tieteellinen tieto kohtuullisen alkoholinkäytön vaikutuksista.
Selvityksen mukaan yksittäisiä tutkimustuloksia mitä moninaisimmista vaikutuksista on runsaasti. Tulosten lopullisuutta rajoittaa kuitenkin vaikutusten vähäisyys pienten annosten kohdalla ja siten vaikea erotettavuus muiden tekijöiden aiheuttamista vaikutuksista.
Lisäksi tutkijat korostivat yksilöllisten tekijöiden merkitystä ja muistuttivat ettei koko väestölle voida määrittää yhteistä hyödyllisten tai haitallisen alkoholinkäytön tasoa. Tähän mennessä kertyneiden tutkimustulosten perusteella johtopäätöksissä tehtiin kohtuullisesta alkoholinkäytöstä kuitenkin seuraavat merkittävät huomiot:
Muulla väestöllä:
NIAAA:n raportissa asiaa ei mainita erikseen, mutta professori Jussi Kauhanen esitti vuonna 2007 Iltalehden haastattelussa, että kohtuullisen alkoholinkäytön dementiaa ehkäisevä vaikutus alkaisi vasta keski-iässä.
Raskaana olevilla naisilla jo 1–6 viinilasia viikossa alentaa lapsen älykkyyttä pari yksikköä (p = 0,00002).
Alkoholinkäyttö voi aiheuttaa sikiön keskushermostoon pysyvän toimintahäiriön, jonka vaikeusaste riippuu alkoholialtistuksen määrästä, altistuskertojen huippupitoisuuksista sekä altistuksen kestosta suhteessa raskauden kestoon.
Keskushermoston toimintahäiriö vaihtelee kehitysvammaisuudesta lieviin oppimisvaikeuksiin, joista merkittävämmät ovat tarkkaavaisuushäiriö ja matemaattiset erityisvaikeudet. Erilaisia oireita vaikeasta fetaalialkoholisyndroomasta lähes normaaliin lapsiin. FAS-oireisiin kuuluvat kasvun viivästymä, keskushermoston toimintahäiriö, tyypilliset kasvonpiirteet ja erilaiset epämuodostumat. Lievemmissä tapauksissa puhutaan FAE (fetal alcohol defects) -diagnoosista.
Äidin runsas raskaudenaikainen alkoholinkulutus saattaa aiheuttaa lapselle pahimmillaan synnynnäisen kuurosokeuden. Lisäksi erilaisten kehitysvammojen riski kasvaa.
Alkoholi poistuu rintamaidosta samaa vauhtia kuin verestä. THL:n mukaan satunnaisesti aterialla juotu viinilasillinen ei estä imetystä. Toisaalta asiasta on hyvin vähän tutkimusta ja pienetkin alkoholimäärät voivat olla haitallisia tai muuttaa maidon tuoksua niin, että vauva ei halua imeä.
NHS arvioi, että lasi pari kerran pari viikossa ei olisi ongelma, mutta sanoo, että voi silti olla hyvä odottaa pari tuntia lasillisen jälkeen ennen imetystä tai pumpata maitoa vauvalle valmiiksi [tuttipulloon] ennen kuin juo alkoholia.
Tiedelehti Lancetissa julkaistun tutkimuksen mukaan haitallisin päihde tai huume Iso-Britanniassa on alkoholi, sitten heroiini, crack, metamfetamiini, kokaiini, tupakka, amfetamiini, kannabis, GHB, bentsodiatsepaami. Muun muassa anaboliset steroidit, ekstaasi, LSD ja sienet olivat selvästi edellisiä vähemmän haitallisia. Huumeista vain heroiini, crack ja metamfetamiini ovat alkoholiakin haitallisempia käyttäjälle itselleen. Tulokset olivat melko riippumattomia siitä, miten eri haittavaikutuksia painotettiin.
Käytön määrää mitataan standardoituina annoksina. Alkoholiannoksella tarkoitetaan määrää, joka sisältää alkoholia 12 grammaa. Yksi annos on esimerkiksi 0,33 l keskiolutta tai siideriä, 12 cl mietoa viiniä, 8 cl väkevää viiniä tai 4 cl viinaa (40 %).
Alkoholinkäyttö, josta ei ole todennäköisesti riskiä terveelle 18–65-vuotiaalle henkilölle, on miehillä enintään kaksi annosta ja naisilla enintään yksi anno käyttökertaa kohden.
Kohtalaisen riskin taso on miehillä 14 ja naisilla 7 annosta viikossa. Tällä tasolla maksan kunnosta kertovat GT-arvot nousevat.
Korkean riskin taso on miehillä 23–24 annosta viikossa tai noin 3 annosta säännöllisesti päivittäin ja naisilla 12–16 annosta viikossa tai noin 2 annosta säännöllisesti päivittäin. Tällä tasolla sairastavuus lisääntyy ja kuolleisuusriski suurentuu merkittävästi.
Viikoittainen runsas kertajuominen, eli miehillä 6–7 annosta ja naisilla 5–6 annosta kerralla, tai toistuva humalahakuinen juominen suurentaa merkittävästi tapaturmariskiä.
Yli 65-vuotiaille riskikäytön raja on 7 annosta viikossa ja kertakäytön maksimi 2 annosta.
Suurkuluttajaksi katsotaan henkilö, joka juo säännöllisesti yli korkean riskin tason. Edellä mainitut riskirajat eivät ole turvarajoja. Riskirajaan vaikuttaa myös raskaus ja monet lääkitykset.
Alkoholi saattaa aiheuttaa voimakkaan, vaikeudeltaan opiaattiriippuvuutta vastaavan fyysisen ja psyykkisen riippuvuuden. Alkoholin vieroitusoireet voivat kuitenkin olla jopa hengenvaaralliset, toisin kuin nikotiinin ja opiaattien. Riippuvuus kehittyy suhteellisen hitaasti verrattuna tupakkaan ja opiaatteihin. Alkoholiriippuvaisella alkoholin nauttimisen lopettaminen pitkään jatkuneen käytön jälkeen voi johtaa juoppohulluuteen. Riippuvuutta hoidetaan A-klinikoilla ja juomattomuuden tueksi määrätään usein alkoholin vieroitusoireita vähentävää diatsepaamia. Alkoholin juomisen ehkäisemiseksi lääkäri saattaa määrätä antabusta.
Alkoholismi on päihderiippuvuus, jossa alkoholisti ei pysty hallitsemaan alkoholinkäyttöään vaan juo suuria määriä alkoholia, erityisesti huolimatta työ- tai muista velvollisuuksista. Hoitamattomina vieroitusoireet (kuten delirium tremens) ovat hengenvaarallisia. Alkoholismin haittavaikutuksiin kuuluu vakavia ajattelu- ja havaintotoimintojen häiriöitä, henkistä taantumista, psykooseja (kuten delirium tremens, alkoholihallusinoosi ja alkoholiparanoia), ravitsemushäiriöitä, diabetes, kihti, sydän- ja verenkiertosairauksia, alkoholimaksasairaus (rasvamaksa, alkoholihepatiitti, maksakirroosi), epilepsiaa ja aivosairauksia ja -häiriöitä ja aivovaurioita kuten Korsakovin syndrooma (Wernicke-Korsakoff's syndrome, WKS). Joka kolmannelle alkoholistille kehittyy pikkuaivoatrofia (ataksia), ja 10–80 prosenttia suurkuluttajista saa alkoholipolyneuropatian. Erään tutkimuksen mukaan alkoholi nostaa psykoosin riskiä miehillä 800 prosenttia ja naisilla 300 prosenttia. Muita erityisiä haittoja ovat ääreishermosto-, ja lihassairaudet, närästys ja ylävatsan, mahalaukun ja suoliston sairaudet, kuten mahahaava, krooninen haimatulehdus, sydämen vajaatoiminta, rytmihäiriöt sekä sydänperäiset äkkikuolemat, kohonnut verenpaine, impotenssi, kivesten surkastuminen ja hedelmättömyys, osteoporoosi (luukato) molemmilla sukupuolilla ja anemia. Miehillä esiintyy rintarauhasten suurentumista ja naisilla munasarjojen toimintahäiriöitä, kuukautishäiriöitä ja hedelmättömyyttä. Alkoholisteissa esiintyy useammin vakavia tulehdussairauksia kuten verenmyrkytys, keuhkokuume ja tuberkuloosi.
Pidättäytymistä alkoholin käytöstä kutsutaan raittiudeksi. Yleisemmin raittiudella tarkoitetaan myös muiden päihteiden eli huumeiden ja tupakan käyttämisestä kieltäytymistä.
Raittiudessa voidaan määritelmästä riippuen erottaa erilaisia asteita. Absolutismi eli ehdoton raittius tarkoittaa täydellistä kieltäytymistä alkoholista. Toisaalta on myös raittiina itseään pitäviä ihmisiä, jotka nauttivat alkoholia vain niukasti tulematta siitä humalatilaan.
Alkoholijuomien ikärajoissa on vaihtelua maittain. Esimerkiksi Yhdysvalloissa vasta 21-vuotias saa ostaa alkoholijuomia. Alkoholin kieltolaki on ollut aiemmin mm. Suomessa ja Yhdysvalloissa ja on edelleen monissa muslimienemmistöisissä maissa ja tietyissä osin Intiaa.
Maailman terveysjärjestö nosti vuonna 2009 etanolin hapetustuotteen asetaldehydin korkeimpaan luokkaan syöpävaarallisten aineiden listalla. Samassa luokassa ovat tupakka ja asbesti. Euroopan unionin lainsäädännön mukaan terveydelle vaarallisia elintarvikkeita ei saa myydä tai markkinoida. EU:n kansalainen voisi periaatteessa nostaa kanteen ja vaatia alkoholinvalmistajilta korvausta laittoman tuotteen myynnistä.
Alkoholin myyntiä ja käyttöä rajoitetaan lukuisin säädöksin. Alkoholin vähittäis- ja ravintolamyynti on luvanvaraista. Vuonna 1932 perustetulla Alkolla on Suomessa monopoli yli 5,5-prosenttisten alkoholijuomien vähittäismyyntiin, poikkeuksena ovat tilaviinit sekä pienpanimoiden oluet. Ennen vuotta 2018 vastaava raja oli 4,7 prosenttia, ja lisäksi miedompiakin tislattua alkoholia sisältäviä alkoholijuomia sai myydä vain Alkossa sekä pienpanimo-oluita ei saanut myydä suoramyyntinä. Alkoholimonopoleja on myös eräissä muissa maissa, kuten Ruotsissa (Systembolaget), Norjassa (Vinmonopolet) ja Islannissa (Vínbúð).
Suomessa mietojen alkoholijuomien (1,2–22 tilavuusprosenttia) hankkimisen edellytyksenä on vähintään 18 vuoden ikä. Väkeviä alkoholijuomia (yli 22 tilavuusprosenttia) myydään Alkossa vain 20 vuotta täyttäneille.. Alkoholia ei saa myydä myöskään selvästi päihtyneelle tai häiritsevästi käyttäytyvälle. Laki kieltää alkoholijuomien hallussapidon alle 18-vuotiailta ja väkevän alkoholijuoman hallussapidon alle 20-vuotiailta. Alkoholijuomien välittäminen ja luovuttaminen alle 18-vuotiaille on rikos, samoin väkevien alkoholijuomien välittäminen ja luovuttaminen alle 20-vuotiaille. Sen sijaan alkoholijuomien tarjoaminen alaikäiselle on rangaistavaa, mikäli tämä siitä juopuu, ja tarjoamista voidaan alaikäisen ikä, kypsyysaste ja muut olosuhteet huomioon ottaen kokonaisuudessaan pitää moitittavana.
Alkoholijuomien anniskelu ravintolassa on luvanvaraista toimintaa. Anniskelussa juomia ei jaeta vahvuuden mukaan, vaan kaikkia juomia saa anniskella yhdellä luvalla. Ennen vuoden 2018 alkoholilakia alkoholijuomien anniskelu jaettiin sallitun juoman väkevyyden mukaan A-, B- ja C-oikeuksiin. Anniskelussa kaikkien alkoholijuomien ikäraja on 18 vuotta. Anniskelupaikka voi kuitenkin itse edellyttää korkeampaa ikää. Lupa alkoholin anniskeluun C-oikeuksin varustetussa ravintolassa edellyttää tarjoilijalta anniskelupassin omistamista. A- tai B-oikeuksin varustetussa ravintoloissa tarjoilijoilta edellytetään anniskelupassin lisäksi työkokemusta tai ravintola-alan koulutus.
Eräät asiantuntijat ovat vaatineet keskioluen palauttamista Alkoon. Yli 45 prosenttia Suomessa juodusta alkoholista on olutta ja siksi sen aiheuttamat terveyshaitat ovat suuret. Työikäisten kuolemista ja henkirikoksista valtaosa johtuu alkoholin käytöstä. Alkoholismi lähtee usein liikkeelle päivittäisestä keskioluen käytöstä. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos ja Valtion taloudellinen tutkimuslaitos ovat vuonna 2011 arvioineet, että toimenpiteen seurauksena alkoholin kulutus Suomessa laskisi noin yhdeksän prosenttia ja alkoholin aiheuttamat kuolemat vähentyisivät noin 350:llä vuodessa.
Suomessa on ollut olut-, sima- ja paloviinaperinne. Olutta on käytetty pääasiallisena ruokajuomana, varsinkin siksi, että etanoli toimii säilöntäaineena. Pohjoiseurooppalaisen perinteen mukaan juhlissa juodaan perinteisesti paljon alkoholia kerralla. 1900-luvun alussa raittiusliike sai laajaa kannatusta, erityisesti työväenliikkeeltä ja uskonnollisilta liikkeiltä. Vuoden 1905 suurlakossa vaadittiin kieltolakia. Eduskunta hyväksyikin sen vuonna 1907, mutta keisari ei suostunut vahvistamaan lakia, ja sen vahvisti vasta Venäjän väliaikainen hallitus vuonna 1917. Kieltolaki tuli voimaan vuonna 1919 ja kumottiin vuonna 1932 kansanäänestyksellä. Kieltolain jälkeen yksinoikeus alkoholin tuontiin, vientiin, valmistukseen ja myyntiin päätettiin antaa valtion omistamalle Oy Alkoholiliike Ab:lle (nykyään Alko Oy), jolloin alkoholin valmistus ja kauppa saatiin valtion valvonnan piiriin. Alkoholin myynti Alkoista oli rajoitettua: 1970-luvulle asti kansalaisilla oli viinakortti, joka tarvittiin ostosten tekoon. Edelleen Alkolla on vähittäismyyntimonopoli, eikä väkeviä alkoholijuomia saa mainostaa. Valmistus- ja tuontimonopoli purettiin Euroopan unioniin liittymisen seurauksena. Alkosta erotettiin valmistus- ja tuontiyhtiö Altia, ja Alko keskittyi vähittäismyyntiin.
Aiemmin juopumus yleisellä tiellä, kadulla, julkisella paikalla, julkisessa toimituksessa tai yleisessä kokouksessa oli rangaistava teko, jolle rikoslain hyvien tapojen vastaisessa luvussa oli säädetty sakkorangaistus. Juopumuksen rangaistavuus poistettiin vuoden 1969 alusta lähtien muun alkoholilainsäädännön uudistuksen yhteydessä. Sen jälkeenkin anniskelu juopumiseen asti on ollut kiellettyä. Pitkään alkoholijuomia sai myydä ravintoloissa vain ruoan kanssa, mikä saattoi käytännössä tarkoittaa voileipää. Nykyisin alkoholijuomaa saa anniskella vapaasti ilman annosrajoitusta.
Suomalaisten alkoholinkulutus oli 1960-luvun lopulle asti lähes kokonaan miesten varassa, minkä jälkeen yhä suurempi osa naisista on alkanut käyttää alkoholia. Vuonna 1968 noin 40 prosenttia suomalaisista 15–69-vuotiaista naisista oli raittiita, kun taas nykyään jo noin 90 prosenttia naisista on juonut alkoholia viimeisten 12 kuukauden aikana. Vuonna 1968 naisten osuus alkoholin kokonaiskulutuksesta oli hieman yli kymmenen prosenttia, kun taas nykyään naiset juovat noin neljänneksen kaikesta alkoholista.
Suomessa on erimielisyyttä siitä, onko alkoholi yleisin kuolinsyy. Suomalaiset kuluttavat keskimäärin yli kymmenen litraa puhdasta alkoholia vuodessa. Keskiolueksi (4,5 %) muutettuna alkoholimäärä vastaa noin 220 litraa olutta jokaista suomalaista kohden. Suomalaisten alkoholinkulutus jakautuu kuitenkin erittäin epätasaisesti. Väestön eniten juova kymmenesosa kuluttaa noin puolet kaikesta suomalaisten kuluttamasta alkoholista. Noin joka viides alkoholia käyttävä mies ja joka kymmenes nainen juo viikossa riskirajan verran tai sitä enemmän. Ikääntyneiden ja eläkeläisten alkoholiongelma on pahentunut viime vuosina.
Nuorison alkoholinkäyttö on vähentynyt koko 2000-luvun ajan. Vuonna 2016 peruskoulun yhdeksäsluokkalaisista noin neljännes oli raittiita ja yhä harvempi (noin joka viides) joi itsensä humalaan asti. 1990-luvulla vastaavanikäisistä nuorista vain 10 prosenttia oli raittiita ja noin puolet oli ainakin kerran juonut vähintään kuusi alkoholiannosta kerralla tutkimuskyselyä edeltäneen 30 päivän aikana. Alaikäisten alkoholinkäytön on havaittu olleen yleisintä 1990-luvun alussa. Sen vähenemiselle on uskottu olevan useita syitä: nykyään muun muassa vanhemmat tietävät paremmin lastensa ajanvietosta, nuorilla on enemmän harrastusmahdollisuuksia ja kauppojen ikärajavalvonta on tiukentunut. Humalajuomiseen kannustavan ryhmäpaineen on tutkittu vähentyneen. Myös nuorten aikuisten alkoholinkäytössä on havaittu vähenemisen merkkejä. Yleisesti opiskelijakulttuuriin on melko vahvasti liitetty voimakas alkoholinkäyttö, mutta 2000-luvulla täysraittiiden korkeakouluopiskelijoiden määrä on kaksinkertaistunut. Nykyään lähes joka kymmenes korkeakouluopiskelija on täysraitis.
Vanhempien ei tule antaa nuorten juhlintaan mukaan mietojakaan alkoholijuomia. Vuonna 2013 järjestetyn kyselyn mukaan nuoret eivät itsekään hyväksy sitä, että vanhemmat ostavat tai antavat alaikäisille alkoholia. Vanhempien myös suositellaan tiedostavan, että nuorten mielestä on sopivaa mennä juhliin selvänä, toisin kuin ehkä vanhempien omassa nuoruudessa.
Monet uskonnot eivät ota kantaa alkoholinkäyttöön. Suuret Lähi-idän uskonnot ottavat kuitenkin kaikki kantaa alkoholinkäyttöön. Islam kieltää alkoholin. Juutalaisuus sallii sen ja jopa edellyttää alkoholinkäyttöä tiettyinä juhlapyhinä. Kristinuskossa asiasta on erilaisia kantoja. Raamatussa itsessään on 247 viittausta alkoholiin. Näistä 40 eli 16 % suhtautuu kielteisesti alkoholiin ja myönteisesti 145 eli 59 % loppujen ollessa neutraaleja viittauksia. Myönteisistä viittauksista 59 kertoo yleisesti hyväksyttävästä alkoholin käytöstä aterioinnin aikana, 27 sanoo viinin runsauden olevan merkki Jumalan siunauksesta, 25:ssä viini kelpaa uhrilahjaksi Jumalalle itselleen, yhdeksässä viiniä annetaan lahjaksi ihmisille ja viidessä viini on positiivinen vertauskuva. Kielteisistä viittauksista 17 on varoitusta alkoholin väärinkäytöstä, 19 on esimerkkejä alkoholia väärinkäyttävistä ihmisistä, kolme kertoo alkoholin vaikutuksesta johtajien valintaan ja yksi kehottaa absolutismiin jos juominen saa kompuroimaan.