hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
HMS Edinburgh (1811)
HMS Edinburgh oli Kuninkaallisen laivaston 74-tykkinen Armada-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 13. heinäkuuta 1807 Samuel & Daniel Brentiltä Rotherhithestä. Sen köli laskettiin marraskuussa ja alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1811. Alus valmistui ja se varustettiin Woolwichissa 7. helmikuuta - 7. toukokuuta 1811. Aluksen valmistuskustannukset olivat 57 006 puntaa, minkä lisäksi varustaminen maksoi 21 696 puntaa ja 4 326 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1811 päällikkönään Robert Rolles. Se lähti 8. tammikuuta 1812 Välimerelle. Aluksen päällikkyyden vastaanotti marraskuussa George Dundas.
Alus palveli 1837-1841 Välimerellä osallistuen Syyrian sodan operaatioihin Syyrian ja Libanonin rannikoilla. Vuonna 1846 alus siirrettiin telakalle Portsmouthissa, jossa siihen asennettiin höyrykone. Muutostyöt saatiin päätökseen 19. elokuuta 1852. Aluksen uppouma kasvoi 2 598 tonniin ja sen tykkien määrä väheni kuuteenkymmeneen.
Alus oli vartioaluksena Devonportissa helmikuuhun 1854, jolloin se liitettiin Itämerelle lähetettävään Sir Charles Napierin laivasto-osastoon. Alus oli kontra-amiraali Henry Ducie Chadsin lippulaivana. Se osallistui Bomarsundin pommitukseen ja valtaukseen. Alus palasi Itämerelle vuonna 1855.
Krimin sodan päätyttyä alus oli vartiolaivana Sheernessissä ja Leithissä, kunnes se myytiin 1866 romutettavaksi.
FINVA
FINVA Finanssikoulutus Oy on Vakuutustiedon Kehittämissäätiön omistama finanssi- ja vakuutusalan kouluttaja. Se kouluttaa pankki- ja vakuutuslaitosten sekä muiden finanssialan toimijoiden henkilöstöä. FINVA julkaisee finanssi- ja vakuutusalan kirjallisuutta ja oppimateriaaleja.
Palazzo del Te
Palazzo del Te ("Palazzo Te") on Italiassa Mantovan eteläosassa sijaitseva suurikokoinen renessanssipalatsi. Sen on suunnitellut arkkitehti Giulio Romano ja se on valmistunut vuonna 1535.
Arkkitehti Romanon työ on renessanssin jälkivaiheen manieristinen mestariteos. Se tehtiin Mantovan Gonzaga-sukuisten herttuoiden käyttöön. Rakennus ei ole renessanssille tyypillinen kadunvarren palatsi, vaan se on tehty väljästi puiston keskelle. Romano on onnistunut nerokkaasti yhdistämään puutarhat ja rakennuksen toisiinsa. Sisätiloissa oleva freskot ovat myös Romanon tekemiä.
Särkijärvi (Asikkala)
Särkijärvi on kylä Asikkalan kunnassa lähellä Kalkkisia.
Särkijärvi koostuu monista sukutiloista, jotka ovat edelleen joko kokonaan tai osittain samojen 1500-luvulta tunnettujen sukujen hallussa. Kylältä löytyy Kalkkisten koski, joka on ollut merkittävä tekijä seudun asutuksen muodostumisessa. Särkijärvellä on ollut myös kyläkoulu, joka oli toiminnassa vuosina 1907–1966.
Connor Franta
Connor Joel Franta (s. 12. syyskuuta 1992) on amerikkalainen videobloggaaja. Hän saavutti YouTubessa 5 miljoonan tilaajan rajan 4. marraskuuta 2015. Hän oli our2ndlife-ryhmän jäsen vuodesta 2012, mutta erosi myöhemmin henkilökohtaisten syiden takia.
Franta on julkaissut kaksi elämäkertaa "A Work in Progress", jota on myyty yli 200 000 kappaletta. Kirja oli "The New York Timesin" best sellers -listalla 16 viikkoa. Toinen kirja on nimeltään Note to self joka kertoo Connor Frantan sisäisistä ajatuksista ja tunteista. Lisäksi hän on julkaissut Common Culture -nimellä musiikkikokoelmia. Franta on myös kerännyt yli 190 000 dollaria The Thirst Projectiin vuonna 2015 ja auttanut näin kaivojen rakentamisessa Swazimaahan.
Anchoragen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Anchoragen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta (, ) on roomalaiskatolisen kirkon hiippakunta Alaskassa Yhdysvalloissa. Vuonna 2012 siihen kuului 33 800 katolista 23 seurakunnassa. Nykyinen arkkipiispa on Roger Lawrence Schwietz.
Hiippakunta julkaisee kuukausittain ilmestyvää lehteä "Catholic Anchor", jolla on noin 11 000 tilaajaa.
Gürtel
Gürtel eli Gürtelstraße on Wienin keskustaa länsipuolitse kiertävä 13 kilometrin pituinen kehämäinen bulevardien muodostama liikenneväylä. Se on muutaman kilometrin verran Ringstraßen ulkopuolella kaupunkia aikoinaan ympäröineen ulomman linnoitusketjun ("Linienwall") paikalla ja erottaa toisistaan Wienin sisemmät ("Innenbezirke") ja ulommat kaupunginosat ("Außenbezirke"). Nimi Gürtel johtuu saksan kielen vyötä tarkoittavasta sanasta.
Gürtelin paikalla sijaitsi aikoinaan linnoitusketju "Linienwall", jonka keisari Leopold I rakennutti 1700-luvun alussa Rákóczin itsenäisyyssodan aikana Wienin puolustamiseksi kurucien hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1873 linnoitusketju päätettiin purkaa ja paikalle alettiin rakentaa kaupunkia kiertäviä puistokatujen sarjaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, "Punaisen Wienin" aikana, kadun varsille alettiin rakentaa julkisin varoin vähävaraisille tarkoitettuja asuintaloja ("Gemeindebau"). Kuten muuallakin entisen Itävalta-Unkarin alueilla, myös Wienissä oli vasemmanpuoleinen liikenne, kunnes vuonna 1938 Anschlussin jälkeen liikenne siirtyi oikealle puolelle.
Gürteliä suunniteltiin 1960-luvulla muutettavaksi moottoritieksi, mutta suunnitelmia ei koskaan toteutettu. Katu on kuitenkin erittäin vilkasliikenteinen, ja liikenteellä on suuri vaikutus myös sen läheisyydessä olevilla asuntoalueilla.
Gürtel on Itävallan tieluokittelussa B-luokan päätie 221, ja siitä käytetään virallisesti nimitystä "B 221 Wiener Gürtel Straße".
Ringstraßen tavoin myös Gürtel jakautuu useisiin erinimisiin osiin, jotka ovat etelästä pohjoiseen lueteltuina:Etelässä Gürtel alkaa moottoritien A23 eli "Südosttangente"n päästä Landstraßen kaupunginosasta ja johtaa länteen
kohti Südbahnhofia. Tällä osuudella "Wiedner Gürtel" ja "Margaretengürtel" muodostavat rajan Wiedenin ja Margaretenin kaupunginosien sekä eteläisen Favoritenin esikaupungin välille. Südbahnhofin luona Gürtel lääntyy pohjoiseen ja kulkee Meidlingin esikaupungin itäistä rajaa pitkin. Se ylittää Wien-joen ja Wienzeile-tien, minkä jälkeen se erottaa itäpuolellaan olevat keskikaupunkiin kuuluvat Mariahilfin ja Neubaun länsupuolella olevasta Rudolfsheim-Fünfhausista, jossa Westbahnhof sijaitsee. Tie jatkuu Josefstadtin ja Alsergrundin sekä ulkopuolella olevien Hernalsin ja Währingin kaupunginosien rajoja pitkin, missä sen varrella ovat Wiein yleinen sairaala ("Allgemeines Krankenhaus, AKH") ja Wienin Volksoper.
Pohjoispäässään Döblingissä Gürtel päättyy Gürtelbrücke-nimiseen siltaan, joka johtaa rautatien ja Donaukanalin yli. Wienzeilestä Gürtelin pohjoispäähän Gürtelin ajoratojen yläpuolella on historiallinen Otto Wagnerin suunnittelema Wienin S-Bahnin viadukti, jota pitkin nykyisin kulkee Wienin metron linja U6.
Andreas Mogensen
Andreas Enevold Mogensen (2. marraskuuta 1976) on tanskalainen insinööri ja astronautti. Vuonna 2015 hänestä tuli ensimmäinen tanskalainen avaruuslentäjä käytyään ISS:llä.
2. syyskuuta 2015 Mogensen laukaistiin kiertoradalle ja ISS:lle Sojuz TMA-18M -aluksella. Mogensen palasi Maahan 10 päivää myöhemmin Sojuz TMA-16M-aluksella. Mogensenin lento ei kuulunut pidempikestoisiin ISS:n retkikuntiin. Mogensenin tehtäviä asemalla olivat muiden muassa Maassa olevan robotin kauko-ohjaus ja salamoiden kuvaaminen.
Asyyliatsidit
Asyyliatsidit ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa karbonyyliryhmän hiiliatomiin on sitoutunut atsidoryhmä ja niiden rakennetta voidaan kuvata yleisellä kaavalla RCON. Niitä voidaan pitää karboksyylihappojen johdannaisina, joiden rakenteessa hydroksyyliryhmä on korvautunut atsidoryhmällä. Asyyliatsidit ovat hyödyllisiä välituotteita orgaanisen kemian synteeseissä ja synteettisten peptidien valmistamisessa.
Asyyliatsidit ovat hyvin reaktiivisia ja pienimolekyyliset asyyliatsidit hajoavat kuumennettaessa jopa räjähdysmäisesti. Asyyliatsidien valmistamiseen on useita menetelmiä, joista käytetympiä ovat karboksyylihappojen tai happokloridien reaktio natriumatsidin, trimetyylisilyyliatsidin tai difenyylifosforyyliatsidin kanssa, asyylihydratsidien reaktio typpihapokkeen kanssa ja aldehydien reaktio natriumatsidin ja Dess–Martin-perjodinaanin kanssa.
Asyyliatsidit reagoivat kuumennettaessa Curtius-toisiintumisella isosyanaateiksi. Veden läsnä ollessa muodostuu isosyanaattien hydrolyysin seurauksena amiineja. Amiinien kanssa asyyliatsidit muodostavat amideja. Schmidt-reaktion välivaiheena tapahtuu Curtius-toisiintuminen yhtenä reaktiomekanismin osana.
Asyylihydratsideja käytetään monien reaktioiden lähtöaineina. Niiden reaktiota amiinien kanssa hyödynnetään synteettisten peptidien valmistuksessa. Aminohappojen, joiden N-terminaalipää on suojattu, asyylihydratsiinijohdannaiset reagoivat suojaamattomien nukleofiilisten aminohappojen kanssa muodostaen peptidisidoksen ja muodostuvasta peptidistä voidaan tehdä uusi asyyliatsidi, joka voi reagoida edelleen muiden aminohappojen kanssa ja näin peptidiketju pitenee. Reaktio suoritetaan emäksisissä olosuhteissa. Tämän menetelmän etuna on vähäinen rasemoituminen.
HMS Blenheim (1813)
HMS Blenheim oli Kuninkaallisen laivaston 74-tykkinen Armada-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 4. tammikuuta 1808 Depftordin telakalta. Sen köli laskettiin elokuussa ja alus laskettiin vesille 31. toukokuuta 1813. Alus valmistui ja se varustettiin 10. kesäkuuta - 22. heinäkuuta 1813 Woolwichissa. Sen valmistuskustannukset olivat 76 865 puntaa ja varustaminen maksoi 3 215 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen kesäkuussa 1813 päällikkönään Samuel Warren. Se oli vuoden 1814 Välimerellä ja se poistettiin palveluksesta Chathamissa siirrettynä reserviin vuonna 1815. Alus oli huhtikuusta 1820 joulukuuhun 1824 telakalla Woolwichissa, mikä maksoi 41 484 puntaa. Alus makasi ankkurissa Woolwichissa aina vuoteen 1830, jolloin se siirrettiin Portsmouthiin. Alus varustettiin tammikuusta kesäkuuhun 1836 koealukseksi Sheernessissä 4 351 punnalla.
Alus varustettiin huhtikuusta heinäkuuhun 1839 Sheernessissä meripalvelukseen, minkä kustannukset olivat 13 223 puntaa. Alus palasi palvelukseen huhtikuussa 1839 ja se palveli ensimmäisessä oopiumisodassa 1840-1841. Amiraliteetin 20. lokakuuta 1845 antamalla määräyksellä alus muutettiin marraskuusta 1845 maaliskuuhun 1847 potkuritaistelulaivaksi Blackwallissa Wigramin telakalla, mikä maksoi 31 857 puntaa. Limehouselainen Seward toimitti höyrykoneen, joka maksoi 25 412 puntaa ja sen lisäksi asennus 1 511 puntaa. Alus varustettiin maaliskuusta toukokuuhun 1847 meripalvelukseen 5 526 punnalla Woolwichissa.
Alus varustettiin tammikuusta maaliskuuhun 1854 3 977 punnalla meripalvelukseen Portsmouthissa. Se osallistui Krimin sotaan Itämerellä 1854-1855. Sodan aikana aluksen mastoon osui 32 naulan tykin ammus.
Alus muutettiin helmikuusta huhtikuuhun 1858 8 032 punnalla Portsmouthissa rannikkovartiolaivaksi. Se oli Portlandissa 1858-1860 ja sen jälkeen Pembrokessa 1860-1865. Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1865.
HMS Hogue (1811)
HMS Hogue oli Kuninkaallisen laivaston 74-tykkinen Armada-luokan kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 1. lokakuuta 1806 Deptfordin telakalta. Sen köli laskettiin huhtikuussa 1808 ja alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1811. Alus valmistui ja se varustettiin Woolwichissa 7. lokakuuta 1811 - 25. tammikuuta 1812. Sen valmistuskustannukset olivat 76 715 puntaa ja varustamiseen kului lisäksi 1 429 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen joulukuussa 1811 Texelin operaatioon päällikkönään Thomas Capel. Alus lähti Pohjois-Amerikkaan 14. tammikuuta 1813 kommodori William Hothamin lippulaivana.
Alus oli lokakuusta 1814 aina kesäkuuhun 1816 41 432 punnalla korjattavana Chathamin telakalla, mistä se siirrettiin Sheernessin reserviin.
Alus myytiin romutettavaksi 1865.
Retkikunta 45
Retkikunta 45 () on Kansainvälisen avaruusaseman 45. miehistö.
Lähde: Spacefacts
Dr18
Dr18 on Fenniarail Oy:n veturisarja, joka käyttää dieselsähköistä voimansiirtoa. Veturit ovat perusteellisesti modernisoituja tšekkoslovakialaisen sarjan 770 vetureita, joissa on moderni elektroniikka sekä uusi päämoottori-vaihtovirtageneraattoriyhdistelmä. Ajomoottorit ovat tasavirtamoottoreita.
Fenniarailin kolme ensimmäistä veturia saapuivat Suomeen syksyllä 2015. Yritys tilasi myöhemmin kaksi veturia lisää, jotka saapuivat maahan syksyllä 2017. Veturit on modernisoitu Tšekissä CZ LOKO a.s.:n tehtaalla Puolasta käytettynä hankittujen S200-vetureiden pohjalta. Veturi on suunniteltu tavaraliikenteeseen ja vaihtotyöhön.
Luettelo Pitkä marssi -laukaisuista
Tämä on luettelo Kiinalaisen Pitkä marssi -rakettiperheen rakettien laukaisuista.
Kiina laukaisi onnistuneesti viisi kantorakettia 1970-luvulla. Tämä luku nousi kolmeentoista 1980-luvulla ja 34:ään 1990-luvulla. Vuoden 2008 loppuun mennessä onnistuneita laukaisuja on tehty 115.
Pitkä marssi 5
Pitkä marssi 5 on Pitkä marssi -rakettiperheeseen kuuluva kantoraketti. Sitä kehittää China Academy of Launch Vehicle Technology (CALT). Ensimmäinen laukaisu tehtiin 3. marraskuuta 2016 Wenchangin avaruuskeskuksesta.
Raketti käyttää ajoaineena kerosiinia ja nestehappea.
Suunnitteilla on kuusi varianttia, joista suurimman suorituskyky on 25 tonnia LEO:lle ja 14 tonnia GTO:lle. Suorituskyvyltään se kilpailee amerikkalaisten Delta IV Heavy:n, Atlas V:n ja Falcon 9:n kanssa.
Pitkä Marssi 5:n suunniteltuihin tehtäviin kuuluu kehitteillä olevan avaruusaseman laukaiseminen ja huoltaminen. Lisäksi eräs ensimmäisistä lennoista tulnee laukaisemaan Chang’e-5 -kuualuksen, jonka tehtävänä on tuoda Maahan näyte Kuun pinnalta.
Vilho Perttunen
Vilho Herman Johannes Perttunen (1916 – 27. toukokuuta 1990) oli suomalainen hyönteistutkija ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston kokeellisen entomologian henkilökohtainen ylimääräinen professori 1973–1979. Vuosina 1956–1973 hän oli siellä eläintieteen dosentti.
Jaakko Pesonen
Jaakko Pesonen (3. lokakuuta 1931 Viipuri – 31. elokuuta 2014 Lahti) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston erityispedagogiikan professori 1977–1987. Hän tutki kuurojen puheviestintää, sokeainkirjoituksen kehittämistä ja mielenterveydellisiä kysymyksiä. Hän oli ennen vakinaista professuuria saman alan apulaisprofessori ja vt. professori 1971–1977 ja aiemmin kasvatustieteiden vs. apulaisprofessorina ja vt. professorina 1967–1969.
Kutala
Kutala on kylä Kuloveden rannalla Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla aivan Nokian kaupungin rajalla. Kutala sijaitsee osittain mantereella, osittain Kuloveden Kutalansaarella.
Kutalansaareen kulki ennen Kutalan lossi. Kylästä on 1990-luvulla loppunut pankki, kauppa ja vanhainkoti. Kutalan koulu oli toiminnassa vuodet 1899−1981, viimeiset kymmenen vuotta neljä luokkaa käsittävänä peruskoulun ala-asteen kouluna. Alun perin Karkun ja Suoniemen yhteisen vanhainkodin tiloissa sijaitsee nykyisin mielenterveyskuntoutujien palvelukoti Vähä-Ropo.
Kutala tunnetaan järven rannalla sijaitsevasta Kutalan Kasinosta, joka on suosittu kesäkioski. Kioskin viereisellä aukiolla Kutalan nuorisoseura järjesti ennen suositut markkinat, mutta niistä luovuttiin koska seura ei kyennyt enää järjestämään liian suureksi kasvanutta tapahtumaa.
Heinoo
Heinoo on kylä Sastamalan kaupungissa Rautaveden länsirannalla Pirkanmaalla. Se oli aikoinaan Karkun kunnan toinen taajama keskustaajaman lisäksi, nykyisin sitä ei lasketa enää taajamaksi. Nykyisin kylässä on noin 300 asukasta.
Heinoo paloi 1881 ja rakennettiin sittemmin uudelleen. Kylää on kutsuttu myös Heinoseksi ja Heinoo on siitä kansanomainen muunnos. Kylästä loppui koulu 1980-luvun loppupuolella. Heinoossa on ollut myös kauppa ja pankki. Kylässä on myös useita eri yhdistysten ylläpitämiä kokoontumistiloja. Heinoossa on myös kesällä 2016 valmistunut beach kenttä.
Heinoossa sijaitsee entinen Heinoon rautatieasema. Sen asemarakennus valmistui Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan junaliikenteen alkamisen aikoihin vuonna 1895. Rautatieasema alennettiin seisakkeeksi vuonna 1965. Heinoon seisake lakkautettiin vuonna 1983.
Heinoon rautatieasema
Heinoon rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Sastamalan kaupungin, entisen Karkun kunnan alueella, Heinoon kylässä.
Heinoon alkuperäinen asema valmistui Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan junaliikenteen alkamisen aikoihin vuonna 1895. Alkuperäinen ratalinja kaarsi maantien suuntaisesti Karkun kirkolta Heinoon asemalle, leikkasi viistosti nykyisen ratalinjan ja kääntyi tämän jälkeen jyrkästi kohti etelää. Vuonna 1965 valmistuneen rataoikaisun seurauksena Heinoon asema jäi parisataa metriä sivuun uudesta ratalinjasta, jolla avattiin samanniminen seisake. Asemarakennus on edelleen olemassa kunnostettuna ja sen eteen on rakennettu pieni pätkä rataa. Heinoosta Vammalaan päin oli radalla vielä Mäenkylän seisake. Heinoon seisake lakkautettiin vuonna 1983 ja koko liikennepaikka vuotta myöhemmin.
Nykyinen, toukokuussa 1999 avattu Heinoon liikennepaikka sijaitsee entisestä noin kilometrin verran Porin suuntaan, ja sitä käytetään lähinnä junakohtauksiin.
Andreas Athanasiou
Andreas Athanasiou (s. 6. elokuuta 1994 London, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Detroit Red Wingsiä. Pelipaikaltaan 188 senttimetriä pitkä ja 87 kilogrammaa painava Athanasiou on hyökkääjä. Hänellä on kreikkalaisia sukujuuria.
Athanasiou on Detroit Red Wingsin neljännen kierroksen varaus . Kaudella 2013–2014 hän debytoi AHL:ssä Red Wingsin farmiseuran Grand Rapids Griffinsin paidassa. NHL-debyyttinsä hän teki marraskuussa 2015 Dallas Starsia vastaan ja avausmaalinsa vain kahden päivän päästä Washington Capitalsia vastaan.
Athanasiou edusti Kanadaa vuoden 2012 Ivan Hlinkan muistoturnauksessa, joka päättyi Kanadan voittoon.
Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dusty
Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dusty on rap-artisti Big Boin ensimmäinen sooloalbumi, joka julkaistiin 5. heinäkuuta 2010.
"Sir Lucious Left Foot: The Son of Chico Dustyn" julkaisu venyi muun muassa Big Boin aikaisemman levy-yhtiön kanssa käydyn kiistan vuoksi. Hänen edellinen varsinainen studioalbuminsa oli OutKastin vuonna 2006 julkaistu Idlewild. Albumi nousi parhimmillaan Billboard 200 -listan kolmanneksi ja pysyi listalla 13 viikkoa. Se myi Yhdysvalloissa julkaisustaan ensimmäisen kahden kuukauden aikana noin 175 000 kappaletta. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: "Shutterbugg" ja "Follow Us". Kriitikot pitivät albumia arvioissaan pääosin erinomaisena.
Dorando Pietri
Dorando Pietri (16. lokakuuta 1885 Correggio – 7. helmikuuta 1942 Sanremo) oli italialainen kestävyysjuoksija. Pietri edusti La Patria Carpi -seuraa.
Parhaiten Pietri tunnetaan vuoden 1908 olympiamaratonilla tapahtuneesta välikohtauksesta. Pietri johti kilpailua tullessaan stadionille, mutta oli niin väsynyt, että lähti kiertämään rataa väärään suuntaan ja kaatui lopulta hiilimurskalle. Virkailijat tulivat Pietrin avuksi ja kantoivat tämän maaliin voittajana. Yhdysvaltain joukkue teki protestin ja lopulta Pietri hylättiin. Hän sai kuitenkin suurempaa mainetta kuin voittaja Johnny Hayes. Kuningatar Alexandra antoi hänelle kullatun pokaalin, joka oli samanlainen kuin voittajalle annettu pokaali. Irving Berlin kirjoitti myös kappaleen "Dorando" hänen kunniakseen.
Olympialaisten jälkeen Pietri lähti ammattilaiseksi ja juoksi ennätyksensä 2.38.49 vuonna 1910. Hän kilpaili ammattilaisena kolme vuotta saavuttaen 200 000 Italian liiraa. Toimittuaan hotelliyrittäjänä ja automekaanikkona Pietri kuoli vuonna 1942 sydänkohtaukseen 56-vuotiaana.
Suzy Favor Hamilton
Suzy Favor Hamilton (s. 8. elokuuta 1968 Stevens Point, Wisconsin) on yhdysvaltalainen uransa jo päättänyt keskimatkojen juoksija. 160 senttimetriä pitkä ja 50 kilogrammaa painava Favor Hamilton edusti Reebok Running Clubia.
Favor Hamilton kilpaili vuosien 1992, 1996 ja 2000 kesäolympialaisissa. Vuonna 2000 hän selviytyi 1 500 metrillä finaaliin ja johti sitä pitkään, mutta kaatui maahan teeskennellen loukkaantunutta muutaman urheilijan ohitettua hänet. Myöhemmin Favor Hamilton myönsi huijanneensa ja kaatuneensa tahallaan mitalin karattua. Vuoden 1989 kesäuniversiadeista Favor Hamilton saavutti hopeaa 1 500 metriltä. Hän osallistui myös neljiin MM-kilpailuihin, jääden joka kerta välieriin.
Favor Hamiltonilla todettiin kaksisuuntainen mielialahäiriö alkuvuodesta 2013. Sitä ennen hän oli työskennellyt prostituoituna Las Vegasissa salanimellä "Kelly Lundy", vaikka hänellä oli oma perhe. Hän paljasti tämän vuonna 2015 ilmestyneessä kirjassaan.
Pekka Pesonen
Pekka Juhani Pesonen (s. 1. huhtikuuta 1947 Norrköping, Ruotsi) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja emeritusprofessori. Hän oli Helsingin yliopiston venäläisen kirjallisuuden professori 1998–2010. Hän teki tutkimus- ja opetustyön ohella lehtikritiikkiä venäläisestä kirjallisuudesta sekä radio-ohjelmia. Lisäksi hän on vetänyt suurelle yleisölle avoimia luento- ja keskustelusarjoja.
Pesonen valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1973, filosofian lisensiaatiksi 1975 ja filosofian tohtoriksi 1987. Hän oli Helsingin yliopistossa tuntiopettaja ja vt. assistentti 1970–1972, 1974 ja yleisen kirjallisuustieteen assistentti 1975–1980. Vuonna 1979 hän oli Oulun yliopistossa kirjallisuuden vt. apulaisprofessori. Vuosina 1981–1983 ja 1986–1987 hän oli Helsingin yliopistossa vt. apulaisprofessori, 1988–1997 apulaisprofessori ja 1998–2010 venäläisen kirjallisuuden professori.Pekka Pesonen 375 humanistia -sivusto 9.3.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Hu Zhengyan
Hu Zhengyan (, n. 1584–1674) oli kiinalainen taiteilija, kirjanpainaja ja julkaisija. Hän oli ensisijaisesti julkaisija, joka julkaisi tieteellisiä tekstejä, mutta myös omia teoksiaan. Lisäksi hän oli kalligrafi sekä taidemaalari ja toteutti kiinalaisia sinettejä.
Hu asui Nanjingissä Ming- ja Qing-dynastia-dynastioiden vaihteessa. Hu oli Ming-dynastian kannattaja ja hänelle tarjottiin paikkaa keisari Hongguangin hovissa, mutta hän kieltäytyi eikä ikinä toiminut merkittävässä poliittisessa virassa. Hän kuitenkin suunnitteli keisari Hongguangin henkilökohtaisen sinetin ja hän oli niin uskollinen dynastialle, että keisarin vangitsemisen ja kuoleman (v. 1645) jälkeen hän suurelta osin vetäytyi yhteiskunnasta. Hu omisti tieteellisen kustantamon, jossa valmistettiin monivärisiä ja kohokuvioituja painotuotteita. Useat Hun perheenjäsenet työskentelivät yrityksessä ja hän kehitti uusia tekniikoita värien painamiseen, joiden ansiosta pystyttiin painamaan tasaisia väriliukumia.
Hu on parhaiten tunnettu maalaamista käsittelevästä oppaasta, jota painettiin n. 200 vuoden ajan. Kirjapainossa laadittiin myös sinettiluetteloita, tieteellisiä tekstejä, runoutta ja koristeellisia kirjoituspapereita.
Archaía Epídavros
Archaía Epídavros (; myös "Arhéa Epídavros"), aiemmin Palaiá Epídavros (Παλαιά Επίδαυρος; myös "Paleá Epídavros"), on Kreikan kylä, joka sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan itärannikolla. Se kuuluu hallinnollisesti Epídavroksen kuntaan, Argoliin alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 1 618 (vuonna 2011).
Archaía Epídavroksen (”Antiikin Epidauros”) eli Palaiá Epídavroksen (”Vanha Epidauros”) nimi viittaa paikalla sijainneeseen antiikin aikaiseen Epidauroksen satamakaupunkiin. Nykyisen kylän alueella sijaitsivat muun muassa kaupungin akropolis eli linnavuori, satamat sekä pieni teatteri. Erityisesti Epidauros tunnetaan Asklepieionista ja suuresta Epidauroksen teatterista. Nämä arkeologiset kohteet sijaitsevat kylästä noin 8,5 kilometriä lounaaseen, lähellä Lygourióta. Nykyinen kylä on alun perin kalastajakylä. Sen nähtävyyksiin kuuluvat antiikin raunioiden lisäksi muun muassa bysanttilaiset kirkot. Pienemmällä teatterilla (samoin kuin Asklepieionin alueen suurella teatterilla) järjestetään kesäisin esityksiä.
Archaía Epídavros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αρχαίας Επιδαύρου, "Topikí Koinótita Archaías Epidávrou"), johon kuuluvat varsinaisen Archaía Epídavroksen kylän lisäksi kylät Agía Paraskeví, Epáno Epídavros, Galáni, Panagía ja Panórama sekä Moní Kalamíou -luostari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1 932.
Björn Pettersson
Björn Otto Petter Pettersson (29. joulukuuta 1919 Turku – 11. heinäkuuta 2002) oli suomalainen kielitieteilijä, professori. Hän oli Tampereen yliopiston pohjoismaisen filologian professori 1965–1982. Hänen tutkimusalaansa olivat kielenhuolto, tyylioppi ja suomenruotsi. Pettersson oli oppituolin ensimmäinen haltija, kun pohjoismaisen filologian professuuri perustettiin vuoden 1965 alusta Tampereen yliopiston edeltäjään Yhteiskunnalliseen Korkeakouluun. Hän väitteli 1959, ja väitöskirjan "Stilstudier i de svenska landskapslagarna" aiheena oli Ruotsin keskiaikaisten maakuntalakien stilistiikka.
Róbert Zimonyi
Róbert Zimonyi (s. "Róbert Zverzsina", 18. elokuuta 1918 Sárvár, Unkari – 2. helmikuuta 2004 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli unkarilaissyntyinen, mutta myöhemmin yhdysvaltalaistunut soudun olympiavoittaja. Zimonyi oli 170 senttimetriä pitkä ja painoi 52 kilogrammaa.
Zimonyi saavutti perämiehellisestä kaksikosta pronssia yhdessä Antal Szendeyn ja Béla Zsitnikin kanssa vuoden 1948 kesäolympialaisista Lontoosta, toimien itse perämiehenä. Hän kilpaili Unkarin väreissä myös vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Vuonna 1956 Zimonyi pakeni Unkarin kansannousun myötä Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden. 16 vuotta edellisestä olympiamitalistaan, Zimonyi saavutti kultaa kahdeksikon perämiehenä vuoden 1964 kesäolympialaisista Tokiosta. Yhdysvaltain riveissä hän saavutti myös kultaa nelikosta vuoden 1967 Pan-Amerikan kisoista Winnipegistä.
Zimonyi kuoli 85-vuotiaana vuonna 2004.
Néa Epídavros
Néa Epídavros () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan itäosassa. Se kuuluu hallinnollisesti Epídavroksen kuntaan, Argoliksen alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 896 (vuonna 2011).
Néa Epídavroksen, suomeksi ”Uusi Epidauros”, nimi viittaa antiikin aikaiseen Epidauroksen kaupunkiin sekä sen paikalla nykyisin sijaitsevaan Archaía Epídavroksen (myös Palaiá Epídavros, ”Vanha Epidauros”) kylään. Néa Epídavros sijaitsee näistä noin viisi kilometriä luoteeseen. Kylä muistetaan ennen kaikkea siellä ajalla 20. joulukuuta 1821 – 16. tammikuuta 1822 kokoontuneesta Ensimmäisestä kansalliskokouksesta, jossa kokoontui joukko Kreikan itsenäistymiseen johtaneen kansannousun osaanottajia. Kreikan varsinainen itsenäisyysjulistus annettiin ja ensimmäinen perustuslaki säädettiin Néa Epídavroksessa 1. tammikuuta 1822.
Néa Epídavros muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Νέας Επιδαύρου, "Topikí Koinótita Néas Epidávrou"), johon kuuluvat varsinaisen Néa Epídavroksen kylän lisäksi kylät Galanaíika ja Palaiochóri sekä Moní Taxiarchón -luostari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 987.
Buster Keaton (kappale)
Buster Keaton on alternative rock -yhtye Maj Karman Kauniiden Kuvien toinen singlejulkaisu yhtyeen vuoden 1998 studioalbumilta "Kaakao".
Kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Maj Karman Kauniit Kuvat.
Filip Pettersson
Filip Daniel Pettersson (3. syyskuuta 1920 Kemiö – 31. heinäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi 1953, mutta oli jo vuodesta 1945 vakuutusyhtiö Fennian palveluksessa. Hän oli Fennia-yhtiöiden toimitusjohtaja 1960–1967 ja Helsingin Osakepankin pääjohtaja 1967–1983.
Troizen
Troizen (, ) oli mykeneläisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio ("polis") Argoliin niemimaalla Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Troizinía-Méthanan kunnassa noin 1,5 kilometriä luoteeseen nykyisestä Troizínan kylästä.
Troizen oli alun perin joonialaisten perustama. Sen varhaisia nimiä olivat "Oraia" ja "Althepia". Muiksi nimiksi mainitaan myös "Afrodisias", "Anthanis", "Apollonias", "Poseidonias" ja "Saronia". Myöhemmin kaupunki joutui Argoksen vallan alle ja oli osa Peloponnesolaisliittoa.
Kreikkalaisessa mytologiassa jumalat Athene ja Poseidon kilpailivat Troizenin omistuksesta samoin kuin Ateenassa. Troizenin tapauksessa he päätyivät toimimaan yhdessä kaupungin suojelijana. Siksi kaupungin kolikoissa oli kuvattu sekä Athene että Poseidonin kolmikärki. Myyteissä Troizen oli Ateenan kuningas Theseuksen äidin Aithran kotipaikka. Kaupunki liittyi myös Theseuksen pojan Hippolytoksen ja toisen vaimon Faidran traagiseen tarinaan.
Ateenalla ja Troizenilla oli läheiset yhteydet historiallisestikin. Kaupungista on löydetty muun muassa stele eli piirtokirjoituskivi, joka sisältää Themistokleen määräyksen ateenalaisten evakuoimisesta Troizeniin juuri ennen Salamiin meritaistelua vuonna 480 eaa. Kyseessä oli myöhempi kopio tekstistä. Ennen meritaistelua kreikkalaisten laivasto kokoontui Troizenissa.
Peloponnesolaissodassa Troizen oli ensin Ateenan ja sitten Spartan puolella. Kaupunki kukoisti erityisesti roomalaisella ajalla. Troizenin alueeseen kuuluivat myös Hydran ja Kalaureian (nykyinen Póros) saaret. Troizenilaiset perustivat Halikarnassoksen siirtokunnakseen.
Bysanttilaisella ajalla asutus sai nimen "Damalas". Kaupungin arkeologiset kaivaukset alkoivat 1890–1899. Niitä ovat suorittaneet ranskalaiset arkeologit.
Kaupungissa oli akropolis eli linnavuori, joka oli suojattu muurilla. Alakaupunki levittäytyi tasangolle sen pohjoispuolelle. Sen muuri rakennettiin vasta 200-luvulla eaa. Osa linnoitusrakennelmista on näkyvissä. Kaupungissa oli muun muassa Hippolytokselle, Athenelle, Artemiille, Asklepiokselle, Afrodite Akraialle ja Isikselle omistetut temppelit. Hippolytoksen temppeli oli rakennettu 300-luvulla eaa. ja sen koko oli noin 10 x 12 metriä. Hippolytokselle oli omistettu myös gymnasion ja stadion. Kaupungissa oli myös Asklepieion eli Asklepiokselle omistettu kulttipaikka, johon kuului muun muassa propylon, temppeli ja monumentaalilähde.
Pauli Saastamoinen
Pauli Saastamoinen on suomalainen äänilevyjen masteroija, joka on työskennellyt Finnvoxin masteroinnissa vuodesta 1989. Hän on masteroinut uransa aikana yli 1 400 albumia.
Saastamoisen käytössä on vuonna 1999 rakennettu Finnvoxin G-studio.
Tamaryokucha
Tamaryokucha (), on japanilainen vihreän teen luokka. Teen nimi johtuu japanin sanoista "tama" 'rullattu', "ryoku" ’vihreä’ ja "cha" ’tee’. Japanilaisen teen tuotannosta noin 4,7 prosenttia on tamaryokuchaa. Toinen lähde arvioi osuuden olevan noin 3 prosenttia.
Käsite tamaryokucha sisältää kaksi toisistaan poikkeavaa teetyyppiä.
Tee haudutetaan senchan tapaan. Joillekin tee-erille on suositeltu esimerkiksi veden lämpötilaa 75–80 °C, haudutusaika noin 1 minuutti. Arvostettu ranskalainen teetalo Mariage Frères suosittelee myymälleen tamaryokuchalle kolmen minuutin haudutusta 70-asteisesta vettä käyttäen.
Hyvälaatuisen tamaryokuchan aromia luonnehditaan esimerkiksi makeahkon kukkaiseksi, ja juomasta saattaa erottaa hennon pähkinäisen sävyn. Halvemmissa tee-erissä maku on kirpeämpi.
Elis Sulkanen
Elis Sulkanen ("Edi Sulo", 24. syyskuuta 1887 Pyhämaa – 27. maaliskuuta 1963 Lake Worth) oli amerikansuomalainen toimittaja ja vasemmistoaktivisti.
Kalastajan perheeseen syntynyt Sulkanen kävi kansakoulun ja muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1906. Hän asui Kanadassa vuosina 1916–1919. Sulkanen työskenteli amerikansuomalaisten työväenlehtien "Työmiehen", "Sosialistin" ja "Toverin" toimittajana sekä kommunistisen "Eteenpäin"-lehden päätoimittajana vuosina 1921–1925.
Sulkanen erotettiin Yhdysvaltain kommunistisesta puolueesta vuonna 1928, minkä jälkeen hän liittyi entisen ideologisen vihollisensa "Raivaajan" toimituskuntaan. "Raivaajan" toimittajana Sulkanen kävi sinnikästä taistelua amerikansuomalaisia kommunisteja vastaan. 1940-luvulla hän toimi Amerikan Suomalaisen Kansanvallan Liiton sihteerinä ja duluthilaisen "Päivälehden" päätoimittajana. Vuosina 1952–1962 Sulkanen työskenteli "Raivaajan" päätoimittajana. Hän on laatinut vuonna 1951 ilmestyneen "Amerikan suomalaisen työväenliikkeen historian" ja eräitä muita teoksia.
Université Fédérale Toulouse Midi-Pyrénées
Université fédérale de Toulouse-Midi-Pyrénées (lyh. "UFTMP") on teknillinen korkeakoulu Toulousen kaupungissa Midi-Pyrénéesissa Ranska. UFTMP tunnetaan ennen kaikkea luonnontieteiden ja tekniikan opetuksesta sekä tutkimuksesta, mutta yliopistossa opetetaan myös johtamista, taloustieteitä, kieliä, poliittista historiaa ja filosofiaa. Sen perusti vuonna 2007.
UFTMP:ssa on opiskellut tai opettanut 1 Nobel-palkinnon saanut.
Juhani Pietikäinen
Juhani (Juha) Pietikäinen (14. elokuuta 1925 Pielavesi – 19. toukokuuta 2008 Espoo) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun metalliteknologian professori 1975–1989. Hänen tutkimusalaansa olivat materiaalit, niiden, etenkin martensiitin, ominaisuudet ja käyttö.
HMS Prince of Wales (1860)
HMS Prince of Wales oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 14. maaliskuuta 1842 Portsmouthin telakalta 110-tykkisenä 3 083 tonnin ensimmäisen luokan linjalaivana. Työt aluksella keskeytettiin 9. joulukuuta 1844. Sen köli laskettiin 10. kesäkuuta 1848. Tilaus uudistettiin uusien suunnitelmien mukaisena 3 186 tonnin 120-tykkisenä aluksena 29. kesäkuuta 1848. Tilaus uudistettiin potkuritaistelulaivana 9. huhtikuuta 1856 ja muutostyöt aloitettiin 27. lokakuuta 1856. Alus laskettiin vesille 25. tammikuuta 1860, jolloin se sijoitettiin reserviin.
Aluksen höyrykone poistettiin vuonna 1867 ja se nimettiin 3. maaliskuuta 1869 "HMS Britanniaksi", jolloin siitä tehtiin Dartmouthiin poikien koulutuskeskus. Alus muutettiin proomuksi syyskuussa 1909 ja se myytiin 13. syyskuuta 1914 Garnhamille, joka myi sen edelleen Hughes Bolckowille. Alus saapui heinäkuussa 1916 Blythiin romutettavaksi.
Meishan
Meishan (, pinyin: Méishān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Sichuanin maakunnan keskiosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 60 kilometriä maakunnan pääkaupunki Chengdusta lounaaseen. Kaupungin väkiluku on 2,95 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 7 186 neliökilometriä.
Alueen historialliset nimet ovat "Meizhou" ja "Qingzhou". Nykyiset piirikuntatason alueet kuuluivat Leshaniin ennen vuonna 1997. Meishanin prefektuuri perustettiin vuonna 1997, ja se sai kaupungin aseman vuonna 2000.
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Chengdun, idässä Ziyangin ja Neijiangin, etelässä Zigongin ja Leshanin, sekä lännessä Ya’anin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu 6 osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa):Su Shi (1037-1101), kuuluisa kirjailija ja runoilija Song-dynastian aikana, syntyi Meishanissa. Hänen isänsä Su Xun ja veljensä Su Zhe olivat myös tunnettuja kirjailijoita. "Sansu ci" (Kolmen "Su"n pyhäkkö) oli pystytetty heidän muistoksi jo Yuan-dynastian aikana suvun asuintalon paikalla. Nykyään se toimii museona.
Georges Feydeau
Georges Feydeau (1862–1921) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, joka kirjoitti vauhdikkaita ja keveitä komedioita ja farsseja, joiden teho perustuu etevään tilannekomiikkaan ja näyttämötekniikan hyväksi käyttämiseen. Hänen merkittävimpiä näytelmiään ovat olleet "L'Hôtel du libre échange" (1869), "Le Dindon" (1896) ja "La Puce à l'oreille" (1910). Suomeksi hänen näytelmistään on esitetty ainakin "Rouvan äitivainaa" ja "Meidän poikaparkamme" (1973). Feydeauta on kutsuttu lempinimellä "farssimestari", mikä johtuu sekä hänen kyvystään luoda kepeitä satiirinäytelmiä että hänen tuotantonsa laajuudesta.
Niels Juel
Niels Juel (1629–1697) oli tanskalainen amiraali, jota pidetään Tanskan tunnetuimpana merisankarina. Vuosina 1652–1656 hän palveli Hollannin laivastossa ja vuosina 1657–1660 taisteli Ruotsia vastaan. Vuonna 1676 hänet nimitettiin Tanskan laivaston ylipäälliköksi, ja saman vuoden toukokuussa hän valloitti Gotlannin. Juelin ansioista välittämättä kuningas sittemmin vaihtoi laivaston ylipäälliköksi Juelin tilalle hollantilaisen amiraalin Cornelis Trompin. Tromp Juelin avustamana 1. kesäkuuta 1676 voitti Öölannin edustalla L. Creutzin johtamat ruotsalaiset. Vuonna 1677 Juel Møenin edustalla voitti ruotsalaisen eskaaderin. 1. heinäkuuta 1677 hän voitti Køgen lahdessa Ruotsin laivaston, ja tästä hänelle myönnettiin yliamiraaliluutnantin arvo. Vuosina 1683–1696 hän oli Amiraliteetin presidentti.
HMS Ajax (1809)
HMS Ajax oli Kuninkaallisen laivaston Armada-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 1. heinäkuuta 1807 Perry, Wells & Greeniltä Blackwallista. Sen köli laskettiin elokuussa ja alus laskettiin vesille 2. toukokuuta 1809. Alus valmistui 15. kesäkuuta Woolwichissa. Sen valmistuskustannukset olivat valmistajalle 57 383 puntaa, telakointikustannukset 8 544 puntaa sekä varustaminen 27 400 puntaa.
Napoleonin sotien aikana alus osallistui 11. syyskuuta 1810 Elban edustalla. "Ajaxilta", "HMS Cambrianilta" ja "HMS Kentiltä" laskettiin 13. joulukuuta maihin 350 merimiestä ja 250 merijalkaväensotilasta Palamóksessa. Osaston tehtävänä oli tuhota Barcelonassa olevien ranskalaisjoukkojen huoltoalukset sluuppien "HMS Sparrowhawkin" ja "HMS Minstrelin" suojatessa maihinnousua. Maihinnousseet joukot tuhosivat kuusi kahdeksasta ranskalaisaluksesta sekä niitä suojanneet alukset. Britit menettivät taistelussa 33 mistä kaatuneina ja 89 haavoittuneina, joiden lisäksi 86 jäi vangeiksi.
Alus kohtasi 31. maaliskuuta 1811 "HMS Uniten" kanssa Ranskan merivoimien laivueen, johon kuuluivat fregatit "Adrienne" ja "Amélie" sekä aseistettu kuljetusalus korvetti "Dromadaire". "Ajax" valtasi kuljetusaluksen fregattien yrittäessä paeta Portoferraioon. Kaapatulla kuljetusaluksella oli 15 000 tykinammusta ja 90 tonnia ruutia, jotka oli tarkoitettu lahjaksi Tunisian beylle Hammuda ibn Alille. Välimeren laivaston komentaja amiraali Sir Charles Cotton ilmoitti lunastavansa aluksen lasteineen laivastolle.
Alus valtasi 17. maaliskuuta 1814 lähellä Lizardia Ranskan merivoimien 16-tykkisen prikin "Alcyonin". Vallatulla aluksella oli 120 hengen miehistö ja se oli varustettu neljän kuukauden purjehdukseen, mutta se joutui vallatuksi jo vuorokauden St. Malosta lähtönsä jälkeen.
Alus muutettiin vuonna 1846 sulkulaivaksi (), jolloin sille asennettiin höyrykone. Samalla alukselta poistettiin kuparointi, painolasti ja osa laipioista sekä runko mataloitettiin. Alus oli 1846-1853 Queenstownissa vartiolaivana. Alus osallistui 1853-1856 Krimin sotaan, jonka aikana se muun muassa osallistui vuonna 1854 Bomarsundin piiritykseen ja valtaukseen. Vuonna 1859 alus palasi vartiolaivaksi Kingstowniin, jossa se oli aina vuoteen 1864.
Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi 1864.
Euroopan unionin ruoka-apu
Euroopan unionin ruoka-apu on Euroopan unionin jakamaa ruoka-apua. Jaettavaa EU:n ruoka-apua rahoittaa Euroopan unionin vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto. EU-apuun kuului 10 tuotetta: vehnä- ja sämpyläjauhoja, maitojauhetta, makaronia, puurohiutaleita, lihasäilyke, hapankorppuja, hernekeittoa, mysliä ja pussillinen pastaa juustokastikkeessa.
Muun muassa Suomi vastaanottaa EU:n ruoka-apujakelua. EU:n ruoka-apua Suomessa koordinoi Kirkkopalvelut ja EU-ruokakasseja on jakanut mm. seurakunnat. Suomen EU-ruokajakelussa tuli tauko, kun jakelu loppui vuonna 2013, mutta se jatkui taas vuonna 2015.
HMS Imperieuse (1852)
HMS Imperieuse oli Kuninkaallisen laivaston vuonna 1852 vesillelaskettu puurunkoinen höyryfregatti.
Alus tilattiin 14. kesäkuuta 1850 Deptfordin telakalta. Sen köli laskettiin vielä saman vuoden marraskuussa ja alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1852. Alus valmistui 30. maaliskuuta 1853 Woolwichissa ja Chathamissa. Sen valmistuskustannukset olivat 91 833 puntaa, josta rungon osuus oli 49 918, propulsion 21 458 ja varustamisen 20 457 puntaa.
Alus palveli Krimin sodassa vuonna 1854 Itämerellä. Tammikuussa 1860 alus saapui Hongkongiin Itä-Intian ja Kiinan laivastoasemalle, missä se oli pari seuraavaa vuotta. Tuona aikana alus osallistui toiseen oopiumisotaan.
Alus myytiin maaliskuussa 1867 Castle & Beechille romutettavaksi Charltonissa.
Donaukanal
Donaukanal (”Tonavan kanava”) on Tonavan kanavoitu sivuhaara Wienissä Itävallassa. Se on 17,3 kilometriä pitkä ja kulkee aivan Wienin keskustan, Innere Stadtin ohi, kun taas varsinainen Tonava sivuuttaa kaupungin keskustan noin kahden kilometrin päässä. Hieman Innere Stadtin ulkopuolella Donau­kanaliin laskee myös Wienjoki.
Donaukanal erkanee varsinaisesta Tonavasta Nußdorfin pato- ja sulku­rakennelmien kohdalla Döblingissä ja yhtyy pääjokeen jälleen Praterspitzissä, Praterin puistossa Simmeringissä. Wienin 23 kaupunginosasta Donaukanalin ja Tonavan välisellä saarella sijaitsevat Birigittenau (20. kaupunginosa) ja Leopoldstadt (2. kaupunginosa). Donaukanalin ylittää 15 katu- ja viisi rautatiesiltaa.
Koska saksan kielessä sana "Kanal" saattaa tuoda mieleen avoimen viemärin, Donaukanalin nimeä on ehdotettu muutettavaksi. Yksi nimiehdotus on ollut "Kleine Donau", ”Pikku Tonava”. Toistaiseksi tällaiset ehdotukset eivät kuitenkaan ole johtaneet tulokseen.
Nykyinen Donaukanal oli aikoinaan Tonavan luonnollinen eteläinen sivuhaara. Se säännösteltiin ensimmäisen kerran vuosina 1598–1600 paroni von Hoyosin johdolla. Nimitys "Donaukanal" (”Tonavan kanava”) tuli käyttöön vuonna 1686.
1800-luvun lopulla lähelle Donau­kanalin alkupäätä rakennettiin Schwimmtor-pato. Sen tehtävänä oli suojella kanavaa tulvilta ja ajojäiltä, ja se otettiin käyttöön vuonna 1873. Nußdorfin pato- ja sulkurakennelmat rakennettiin vuosina 1894–1899, ja ne torjuvat tulvia tehokkaammin kuin Schwimmtor. Kuitenkin myös Schwimmtor oli käytössä ensimmäiseen maailman­sotaan saakka ja purettiin vasta vuonna 1945.
1990-luvun alussa Donaukanalin etelä­päähän, jossa se on Leopoldstadtin ja Landstraßen (2. ja 3. kaupungin­osien) rajana, sen varteen alettiin kehittää yhtenäistä virkistys­aluetta.
Donaukanalia molemmilta puolilta reunustavilla ranta­penkereilla liikkuu paljon lenkkeilijöitä, pyöräilijöitä ja rulla­lautailijoita. Viime vuosina on menestyksellisesti yritetty muuttaa alue kesä­kuukausien ajaksi veto­voimaisemmaksi virkistys­alueeksi, jossa on muun muassa kesäterasseja, kirpputoreja ja kahviloita.
Risteily­alukset, jotka kiertävät Leopoldstadtin ja Brigittenaun ympäri Donau­kanalia ja Tonavaa pitkin, lähtevät Schwedenplatzilta kaupungin keskustasta. Siellä on myös Wienin ja Bratislavan välillä liikennöivien Twin City Linerin laivojen Wienin-puoleinen terminaali, josta nämä laivat kulkevat alkumatkan Donau­kanalia pitkin Tonavalle
Donaukanaltreiben-festivaali pidetään joka vuosi kesäkuussa muutamassa paikassa Donau­kanalin varrella. Siinä esiintymään kutsutaan etu­päässä itä­valta­laisia ammattilais- ja harrastelija­yhtyeitä, mutta vuosi vuodelta järjestäjät ovat enenevässä määrin kutsuneet yhtyeitä myös naapuri­maista.
Donaukanalin rannat tunnetaan erityisesti Heinz Conradsin kappaleesta ”A schröge Wiesn” (”Kalteva ruoho­kenttä”), jonka myöhemmin levyttivät Willi Resetarits ja Rainhard Fendrich. Siinä sankari, Franz, päätti olla lähtemättä lomamatkalle ja vietti sen sijaan vapaa-aikansa makailemalla Donau­kanalin varrella olevilla nurmikoilla.
HMS Amphion (1846)
HMS Amphion oli Kuninkaallisen laivaston vuonna 1846 vesillelaskettu 36-tykkinen puurunkoinen höyryfregatti, joka oli alun perin tilattu purjealuksena ja valmistuksen aikana muutettu höyrykäyttöiseksi.
Alus tilattiin 13. toukokuuta 1828 Woolwichin telakalta Castor-luokan fregattina nimellä "HMS Ambuscade". Se nimettiin 31. maaliskuuta 1831 uudelleen "HMS Amphioniksi". Aluksen köli laskettiin 15. huhtikuuta 1840. Se tilattiin uudelleen Whiten suunnitelmien mukaisena potkurifregattina 18. kesäkuuta 1844. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1846 ja se valmistui 13. toukokuuta 1847. Alukseen East India Docksilla asennetun John Ericssonin suunnitteleman höyrykoneen valmisti Miller, Ravenhill and Company. Koneiston asentaminen rajoitti aluksen varasto- ja säilytystiloja merkittävästiAluksen rungon valmistuskustannukset olivat 36 115 puntaa ja koneiston valmistus- ja asennuskulut olivat 16 673 puntaa. Lisäksi aluksen varustaminen Sheernessissä merikelpoiseksi maksoi 22 794 puntaa.
Aluksen aseistus supistettiin vuonna 1848 kolmeenkymmeneen tykkiin, mutta tykkien määrä palautettiin vuonna 1856 takaisin 36:een.
Alus palveli Krimin sodassa vuonna 1854 Itämerellä.
Alus poistettiin palveluksesta 20. joulukuuta 1862 Sheernessissä ja se myytiin 12. lokakuuta 1863 romutettavaksi W. Williamsille.
Wien (joki)
Wien (saksaksi myös "Wienfluss", englanniksi joskus "Vienna River") on Tonavan sivujoki Itävallassa. Se on 32 kilometriä pitkä, ja viimeiset noin 16 kilometriä se kulkee Wienin kaupungin alueella. Sen valuma-alue on 230 neliökilometrin laajuinen ja käsittää sekä kaupunki­aluetta että osan läheistä Wienerwaldia.
Wien-joki alkaa läntisestä Wienerwaldista läheltä Rekawinkeliä, ja sen suu on Wienin keskustan itälaidalla lähellä Uraniaa, jossa se laskee Tonavan kanavoituun sivuhaaraan, Donaukanaliin.
Kaupungin alueella joki kulkee lähes koko matkan kanavoidussa uomassa, jonka pohja ja laidat ovat betonia. Tällaiseksi se rakennettiin vuosina 1897–1906, jotta päästiin eroon tuhoisista tulvista, jotka tuohon aikaan säännöllisesti aiheuttivat myös koleraepidemioita. Paikoitellen se on myös tunneloitu, esimerkiksi Schönbrunnin palatsin edustalla sekä Meidlingissä, Naschmarktin lähistöllä ja Karlplatzin ympärillä lähellä kaupungin keskustaa.
Samaan aikaan kanavoinnin kanssa rakennettiin kaupunkirata, Stadtbahn, joka paikoitellen kulkee joen vartta pitkin ja jonka vain betoninen väliseinä erottaa jokiuomasta. Nykyisin sitä pitkin kulkee Wienin metron linja U4.
Wien-joen virtaama vaihtelee tavattoman paljon. Sen yläjuoksulla Wienerwaldissa kallioperä on hiekkakiveä ja ulottuu lähelle maan pintaa. Sen vuoksi maaperään ei rankka­sateilla imeydy kovinkaan paljon vettä, vaan sadevesi virtaa maan pinnalla suoraan jokeen. Tavallisesti Wien-joessa virtaa vain saman verran vettä kuin pienehkössä purossa, noin 200 litraa sekunnissa, mutta rankka­sateiden aikana sekä myös lumen sulaessa keväällä Wienerwaldista virtaama saattaa äkillisesti kasvaa jopa 450 000 litraan sekunnissa, yli 2000-kertaiseksi.
Joen varrella ovat Naschmarkt ja Theater an der Wien.
Turvallisuussyistä pyöräily ja kävely Wien-joen betoni­uomassa on virallisesti kielletty. Pitkään on kiistelty siitä, pitäisikö aivan vesirajaan rakentaa jalankulku- ja pyörätie. Kannattajat uskovat, että virtaamaa voitaisiin turvallisesti säännöstellä, kun taas vastustajat eivät usko sen olevan mahdollista. Vuonna 2005 lyhyt osuus siitä avattiin yleisölle lähellä Hütteldorfin rautatieasemaa. Se on varustettu hälytys­järjestelmällä valo- ja ääni­merkki­laitteineen, jotka kehottavat ihmisiä poistumaan, kun tulva on tulossa. Tätä kulkutietä on ehdotettu jatkettavaksi, mutta sillä on myös paljon vastustajia. Nykyinen osuus on avoinna vuosittain maaliskuusta lokakuuhun.
Vuonna 2013 Wienin kaupunki päätti rakentaa kolme terassia Wien-joen varteen. Kukin niistä on 2500 neliömetrin laajuinen.
Wien (täsmennyssivu)
Wien voi tarkoittaa seuraavia:
Ewert Sundja
Ewert Sundja (s. 12. kesäkuuta 1983) on virolainen muusikko, laulaja ja laulunkirjoittaja. Hän on soittanut yhtyeissä The Provokers (1998–2002), Precious (2002), Thief (2004–2009) ja Ewert and The Two Dragons (2009 alkaen).
Sundja on suorittanut Tallinnan taidekoulun, opiskellut pop- ja jazzlaulua Tallinnan musiikkikoulussa ja sävellystä ja elektronista musiikkia Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa.
Vuonna 2003 Sunjda voitti nuorten laulukilpailun Kaks takti ette. Vuonna 2004 hän osallistui Viron Eurovision laulukilpailun alkukilpailuun Vaiko Eplikin kanssa laululla "Dance".
HMS James Watt
HMS James Watt oli Kuninkaallisen laivaston vuonna 1853 vesillelaskettu Agamemnon-luokan 91-tykkinen toisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 25. huhtikuuta 1847 Pembroken telakalta Cressy-luokan 84-tykkisenä toisen luokan linjalaivana nimellä HMS "Audacious". Se nimettiin 18. marraskuuta 1847 HMS "James Wattiksi". Alus tilattiin 14. kesäkuuta 1849 uudelleen Agamemnon-luokan aluksensa, ja se luokiteltiin 26. maaliskuuta 1851 91-tykkiseksi toisen luokan linjalaivaksi. Alukselle asennettiin Boulton and Wattin höyrykone, joka oli ollut HMS "Vulcanilla".
Aluksen köli laskettiin syyskuussa 1850, ja alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1853. Alus valmistui 27. maaliskuuta 1854.
Alus otettiin palvelukseen 20. tammikuuta 1854 Plymouthissa päällikkönään George Augustus Elliot. Alus osallistui Krimin sotaan Itämerellä vuosina 1854–1855 heikosta suorituskyvystään huolimatta. Aluksen höyrykone vaihdettiin vuonna 1856, mikä maksoi 5 706 puntaa. Aluksen päällikkönä oli vuosina 1856–1857 Talavera Vernon Anson, ja alus oli 23. toukokuuta 1856 Lissabonissa. Alus poistettiin palveluksesta 23. huhtikuuta 1857. Se oli telakalla Plymouthissa, kunnes se palautettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1859 Kanaalin laivueeseen päällikkönään Edward Codd. Alus siirrettiin Välimerelle lokakuussa, ja se poistettiin palveluksesta 21. kesäkuuta 1862.
Alus myytiin tammikuussa 1875 Castlelle Charltoniin romutettavaksi.
Pietinen
Pietinen on suomalainen sukunimi seuraavilla henkilöillä:
MotorSport Evening
MotorSport Evening oli suomalainen moottoriurheilupainoitteinen televisio-ohjelma. Ohjelmaa esitettiin Keskiviikkoisin Urheilu+kanavalla vuosina 2007–2008. Ohjelmaa juonsi kansainvälisiä ja kotimaisia moottoriurheilu-uutisia koostanut Erkki Vanhanen.