hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Wipeout (televisiosarja)
Wipeout on yhdysvaltalainen tosi-tv-sarja, josta on tehty monissa maissa jo omia versioita. Wipeout on "maailman suurin esterata". Sen pääpalkintona kussakin jaksossa on 50 000 dollaria.
Yhdysvalloissa ABC-kanava on esittänyt sarjaa 24. kesäkuuta 2008 lähtien. Ohjelmaa juontavat John Henson ja John Anderson. Anderson toimii myös selostajana kilpailussa. Jill Wagner ja Vanessa Lachey haastattelevat kilpailuun osallistujia. Sarjan vastaavat tuottajat ovat Matt Kunitz (Pelkokerroin) ja Scott Larsen. Kolmannella tuotantokaudella yksi kilpailija kuoli aivohalvaukseen pian nauhoitusten jälkeen.
Sarja on hyvin samantyylinen kuin japanilaiset sarjat Hullut japanilaiset ja Kahjot ninjat.
Suomessa Nelonen näytti yhdysvaltalaisen version ensimmäisen tuotantokauden loppuvuodesta 2009 ja Australian ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2010. Tammikuusta 2011 lähtien kanava esittää britannialaista versiota sarjasta. Yhdysvaltalainen sarja siirtyi kuitenkin FOX-kanavalle.
Ohjelmasta on eri versioita eri maissa. Norjalla, Ruotsilla ja Tanskalla on yhteinen Wipeout-kilpailu, johon ikäraja on 18-60 vuotta ja osallistujien täytyy mm. osata uida.
Suomalainen versio, Wipeout Suomi esitettiin keväällä 2013 Foxilla. Siinä on osallistujia Suomesta, Venäjältä, Ukrainasta ja Kazakstanista.
Kilpailun ideana on suorittaa mahdollisimman nopeasti rata, jossa on pehmustettuja, vesialtaan päällä usean metrin korkeudessa olevia esteitä. Niitä kuitenkin liikutellaan paineilman avulla. Esteet voivat olla muun muassa heiluvia tasoja, pyöriviä keinuja, esimerkiksi seinistä yllättäen ponnahtavia luukkuja tai liukumäkiä, joiden päässä on pyöriviä siipiä. Esteissä on joka jaksossa jotain erilaista, mutta aika ajoin ne vaihdetaan kokonaan. Ohjelman tunnetuin este on Big Balls (), joka sisältää neljä veden yllä olevaa punaista palloa. Se on aina karsintaradalla.
Kussakin jaksossa aloittaa 24 kilpailijaa. Ensimmäisellä kierroksella kilpailijoiden on suoritettava karsintarata yksi kerrallaan. 12 karsintakierroksen nopeimmin suorittanutta kilpailijaa pääsevät seuraavalle kierrokselle. Toisella kierroksella kilpailijoiden pitää usein loikkia suuren pylvään ympärillä olevien pienten, korkealla olevien tasanteiden kautta maaliin. Heidän on kuitenkin esimerkiksi väisteltävä vaakatasossa olevia, tasanteiden ohi pyöriviä puomeja tai tartuttava tasanteiden yläpuolella roikkuviin köysiin. Kilpailijat suorittavat tämän kierroksen yhtä aikaa. Kuusi ensimmäistä maaliin tulevaa pääsevät seuraavalle kierrokselle. Myös kolmannella kierroksella kilpaillaan yhtä aikaa. Kolmannen kierroksen radalla on usein joku tietty teema. Aina, kun yksi kilpailija tulee maaliin, kierros aloitetaan alusta, kunnes kolme kilpailijaa on päässyt maaliin. He pääsevät finaaliin eli "Loppukoitokseen", jossa kolmen parhaan kilpailijan pitää peräjälkeen suorittaa finaalirata. Se, joka selvittää radan nopeimmin, voittaa Wipeoutin kyseisen jakson ja saa itselleen 50 000 dollaria.
Olavi Helo
Juho Olavi Helo (29. marraskuuta 1914 Helsinki – 19. joulukuuta 1939 Impilahti) oli suomalainen pesäpalloilija ja jääkiekkoilija.
Helon vanhemmat olivat rakennusmestari Kustaa Helo ja Hilja Maria Kaukonen. Hänellä ja hänen puolisollaan Aino Nuotiolla oli yksi lapsi. Helo oli tullut ylioppilaaksi 1935 ja aloitti Helsingin yliopistossa lainopilliset opinnot syksyllä 1936. Hän toimi samalla Helsingin verovalmisteluvirastossa tarkastajana ja oli pitämättä jääneiden vuoden 1940 Helsingin olympialaisten sanaomalehtiosastolla.
Helo oli pesäpallossa Helsingin Pallonlyöjien edustusjoukkueessa kopparina 1930, 1933-36 ja 1938 ja sai jokaisella pääsarjakaudellaan SM-mitalin. Suomen mestaruuden hän sai 1934 ja 1938. Lisäksi hän osallistui Itä–Länsi-otteluun 1933 ja 1934. Jääkiekossa Helo saavutti HJK:n riveissä SM-kultaa 1935 ja SM-pronssia 1937. Kausi 1936/37 oli Helon jääkiekon pääsarjauran kolmas ja samalla viimeinen.
Asevelvollisuutensa 1935-1936 suorittanut reservin vänrikki Helo oli oli Talvisodassa Jalkaväkirykmentti 38:n 1. konekiväärikomppanian joukkueenjohtaja. Hän kaatui sodan alkuvaiheessa vastahyökkäyksessä Impilahden Syskyjärvellä 19. joulukuuta 1939.
Interstate 980
Interstate 980 (I-980) on Interstate Highway Systemiin kuuluva I-80:n yhdystie Oaklandissa, Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. I-980 alkaa lännestä Interstate 880 -tieltä ja päättyy idässä Interstate 580 -tiehen. Tien pituus on 2,03 mailia (n. 3,3 km).
Tien ensimmäinen 0,80 mailin jakso hyväksyttiin lisättäväksi Kalifornian Highway Systemiin vuonna 1976, johon se lisättiinkin vuonna 1984. Tie avattiin liikenteelle vuonna 6. maaliskuuta 1985. Tien vuotuinen liikennemäärä on keskiarvoltaan noin 100 000 autoa päivässä.
State Route 13 (Kalifornia)
State Route 13 on lyhyt tiesilmukka Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Silmukka yhdistää nykyisin Interstate 580 -tien Oaklandissa ja Interstate 880 -tien Berkeleyssä. State Route 13 on 15,659 kilometriä pitkä. Silmukka nimettiin virallisesti State Route 13:ksi vuonna 1964.
SRAM (yritys)
SRAM on yhdysvaltalainen vuonna 1987 perustettu polkupyörien osasarjojen valmistaja. SRAM on tehnyt osia maastopyöriin, mutta viime vuosina on yritys on tullut mukaan myös maantiepyörien osien valmistukseen. SRAMin osia käytetään muun muassa Astana-tallin pyörissä.
InstallShield
InstallShield on työkalu, jolla voidaan luoda asennustiedostoja ja ohjelmapaketteja. Sen käyttämä alusta on pääasiassa Windows-käyttöjärjestelmä, mutta sitä voidaan hallita myös erilaisilla mobiililaitteilla. Työkalun uusin versio on nimeltään InstallShield 2018.
SKA-Neva
SKA-Neva () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pietarista. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL:ssä.
Seura perustettiin nimellä "HK VMF" (ven. ХК ВМФ) Pietarissa vuonna 2008 SKA Pietarin farmijoukkueeksi. HK VMF siirrettiin siirrettiin Kontupohjaan kesken kauden 2012–2013 ja sen nimi vaihdettiin seuraavalla kaudella. Kaudella 2014–2015 seura otti käyttöön nimen "SKA Karjala" ja kaudella 2015–2016 nykyisen nimensä "SKA-Neva". Samalla se siirtyi takaisin Pietariin.
"päivitetty 29.1.2019"
Meredith Vieira
Meredith Vieira (s. 30. joulukuuta 1953 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja talk-show -juontaja. Hän on voittanut monta Daytime Emmy -palkintoa. Hänet tunnetaan muun muassa televisio-ohjelmista "The Rosie O'Donnell Show", "The View", "Late Night with Conan O'Brien", "Today", "Entertainment Tonight" ja "Haluatko miljonääriksi?".
Hän on näytellyt myös muutamissa elokuvissa.
Meredith Vieira on naimisissa Richard M. Cohenin kanssa, heillä on kolme lasta Benjamin Edwin (s. 1989), Gabriel Anthony (s. 1991) ja Lily Max (s. 1993). Vieira on portugalilaista syntyperää.
NBA:n varaustilaisuus 2005
Vuoden 2005 pidettiin 28. kesäkuuta 2005 Madison Square Gardenissa, New Yorkissa.
Chevrolet El Camino
Chevrolet El Camino on Chevroletin valmistama coupé-mallinen avolavainen hyötyajoneuvo. Autoa valmistettiin vuosina 1959–1960 ja 1964–1987.El Caminon tunnetuin erikoismalli on El Camino SS, El Caminon perusmallia tehokkaampi, suuremmalla moottorilla varustettu urheilumalli.
Vuodesta 1978 lähtien oli saatavana myös "Royal Knight" -varustepaketti.
Pääministeri Juha Sipilä on valmistanut El Caminosta häkäpönttökäyttöisen modifikaation nimeltä El Kamina.
El Caminon perusmoottori oli V8, jonka koko vaihteli 283–454 kuutiotuumman välillä, mutta saatavana oli myös kuusisylinterinen rivimoottori. Vuodesta 1978 lähtien El Caminoa sai myös V6-moottorilla.
Mannuistenvuori
Mannuistenvuori on 55,6 metriä korkea mäki Varsinais-Suomessa. Vuoren huippu ja sen pohjoisosat sijaitsevat Mynämäen kunnan Mietoisissa, Mannuisten kylässä. Vuoren länsi- ja eteläosa puolestaan kuuluvat Orkovakkisten ja Kivivuoren kyliin. Mynämäen ja Maskun kunnan raja kulkee Mannuistenvuoren huipun kautta siten, että vuoren itäpuoli jää Lemun Kaivosten kylään.
Vuoren huipulla on aiemmin sijainnut kolmiomittaustorni, jonka jäänteet ovat vielä havaittavissa vuoren huipulla. Mannuistenvuoren rinteessä on myös noin kolme metriä syvä, halkaisijaltaan puolitoistametrinen hiidenkirnu. Harrastajatutkija Keijo Parkkunen tyhjensi kirnun ja merkitsi sinne vievän polun sekä itse kirnun maalilla vuonna 2008, jonka vuoksi Turun käräjäoikeus tuomitsi Parkkusen sakkoihin. Vuorelle johtaa Lemusta myös Kolkanpolun retkeilyreitti, joka yhdistyy vuorella Mietoisten reitistöön.
Inlandsbanan (yritys)
Inlandsbanan AB (IBAB) on ruotsalainen osakeyhtiö, joka hallinnoi ja ylläpitää nimellä Inlandsbanan tunnettua Ruotsin sisäosissa kulkevaa noin 1 300 kilometrin pituista vähäliikenteistä rataosaa sekä sen sivuratoja. Sen vastuulla ovat myös lupa-asiat sekä liikenteenohjaus. Yhtiö on perustettu 1993, ja sen omistavat 15 kuntaa joiden halki rata johtaa.
Inlandsbanan AB:n toiminnot jaettiin 1. kesäkuuta 2009 alkaen kahteen osaan. Tuolloin perustettiin tytäryhtiö Inlandståget AB, jonka vastuulle siirtyi rautatieliikenteen vetopalvelujen tarjonta. IBAB omistaa tytäryhtiön koko osakekannan. Inlandståget AB työllisti yhtiöjärjestelyn aikaan 15 henkilöä.
Neron taakka
Neron taakka on tamperelaisen rap-artisti Raimssin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 3. toukokuuta 2006. Albumin julkaisi Turnin’ Records -levy-yhtiö ja sen tuottivat Big Vili, Skem, Jivefunk ja Otniel. Albumilta julkaistiin singlet "Syntynyt Tampereelle" ja "Vuosia myöhemmin".
Romagna
Romagna on italialainen historiallinen alue, joka suunnilleen vastaa nykyisen Emilia-Romagnan alueen kaakkoisosaa. Perinteisesti se on rajattu lounaassa Apenniineihin, idässä Adrianmereen sekä pohjoisessa ja lännessä Reno- ja Sillarojokiin.
Ichiya Kumagai
Ichiya Kumagai (, 10. syyskuuta 1890 Ōmuta – 9. lokakuuta 1968 Ōmuta) oli japanilainen tennispelaaja.
Antwerbenin olympialaisissa 1920 Kumagai voitti hopeaa sekä kaksin- että nelinpelistä. Kaksinpelin loppuottelussa hän hävisi eteläafrikkalaiselle Louis Raymondille erin 7–5, 4–6, 5–7, 4–6. Nelinpelin loppuottelussa Kumagai ja Seiichirō Kashio hävisivät brittiläisille Noel Turnbullille ja Max Woosnamille. He taipuivat briteille loppuottelussa erälukemin 2–6, 7–5, 5–7, 5–7.
Davis Cupissa 1921 Kumagai edusti Japania yhdessä Zenzō Shimizun kanssa. He selviytyivät Davis Cupin loppuotteluun, mutta hävisivät loppuottelun Yhdysvalloille.
Vuohimäen seisake
Vuohimäen seisake (, , ratakm 41+075) oli seisake Rantaradalla. Se sijaitsi Vuohimäen kylässä Kirkkonummen länsilaidalla noin 3,5 kilometrin päässä Kirkkonummen rautatieasemasta.
Laituri avattiin ensimmäisen kerran 1. kesäkuuta 1909 ruotsinkielisellä nimellä Getberg. Suomenkielinen nimi Vuohimäki lisättiin 1928. Radan eteläpuolella sijainneessa liikennepaikkarakennuksessa toimi myös posti, jota hoiti Valtionrautateiden laiturinhoitaja. Laituri lakkautettiin 3. lokakuuta 1944 sen jäätyä Porkkalan vuokra-alueelle.
Porkkalan palautuksen jälkeen Vuohimäki avattiin seisakkeena 15. elokuuta 1956. Seisakkeelle rekennettiin uusi 50 metriä pitkä laituri 1984. Junapysähdykset Vuohimäessä lopetettiin vuoden 1991 alussa, ja seisake lakkautettiin virallisesti 2. kesäkuuta 1991.
Jeppaksen seisake
Jeppaksen seisake () oli seisake Rantaradalla. Se sijaitsi Överbyn kylässä Kirkkonummen länsilaidalla noin kahden kilometrin päässä Kirkkonummen rautatieasemasta.
Seisake avattiin ensimmäisen kerran 1. lokakuuta 1937, mutta lakkautettiin jo 3. lokakuuta 1944 sen jäätyä Porkkalan vuokra-alueelle. Porkkalan palautuksen jälkeen Jeppas avattiin uudelleen 15. elokuuta 1956. Junapysähdykset seisakkeella lopetettiin vuoden 1991 alussa, ja seisake lakkautettiin virallisesti 2. kesäkuuta 1991. Entisen seisakkeen vieressä on yhä jäljellä puolipuomein varustettu LED-tasoristeys ja Kirkkonummen suuntaan ratavartijan talo.
Kelan seisake
Kela (, ) oli liikennepaikka rantaradalla. Se sijaitsi Bölen kylässä Siuntiossa 6,7 kilometrin päässä Siuntion rautatieasemasta.
Liikennepaikka avattiin ensimmäisen kerran 1. syyskuuta 1903 nimellä ruotsinkielisellä nimellä Käla. Suomenkielinen nimi Kela lisättiin 1925. Asemarakennus sijaitsi radan pohjoispuolella. Radan eteläpuolelle rakennettiin kaksi sivuraidetta. Liikennepaikka lakkautettiin 3. lokakuuta 1944 sen jäätyä Porkkalan vuokra-alueelle. Neuvostoliittolaiset rakensivat Kelasta alkaneen Båtvikin satamaradan 1940-luvun puolivälissä.
Kelan asemarakennus rakennettiin Bruno Granholmin laatimien V luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan vuonna 1903 samanlaisena kuin Masalan, Tähtelän ja Päivölän asemarakennukset samalla rataosalla. Liikennepaikka sai nimensä samannimisen kylän ja kartanon mukaan. Asemaa ei kuitenkaan sijoitettu kartanon kohdalle, vaan pari kilometriä idemmäs rautatien ja Helsingin ja Tammisaaren välisen maantien risteykseen.
Porkkalan palautuksen jälkeen Kela avattiin uudelleen seisakkeena 1. toukokuuta 1956. Båtvikin rata avattiin VR:n käyttöön kunnostuksen jälkeen helmikuussa 1959, jolloin Kela muutettiin seisakkeesta seisakevaihteeksi. Båtvikin rataa käyttivät niin Helsingistä Båtvikiin vuonna 1956 muuttanut Suomen Kaapelitehdas kuin Helsingin Töölöstä Kantvikiin vuonna 1963 muuttanut Suomen Sokeri. Kelan ratapihan itäpään pääraidevaihde purettiin 1983, jonka jälkeen sivuraiteille ja Båtvikin radalle ajo tapahtui vain Siuntion päästä.
Henkilöliikenteen pysähdykset Kelassa lopetettiin vuoden 1993 alussa. Tavaraliikenne Kelasta hiljeni 1990-luvun lopussa, ja virallisesti 1. maaliskuuta 2002, jolloin VR Cargo (nykyään VR Transpoint) lakkautti Båtvikin radan tavaraliikenteen. Ratapihan länsipään vaihde purettiin toukokuussa 2003 ja liikennepaikka lakkautettiin virallisesti 1. kesäkuuta 2003.
Paikallinen kylätoimikunta vuokrasi Kelan liikennepaikan rakennukset vuonna 1991. Museovirasto on luokitellut Kelan asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi suojelukohteeksi. Henkilöliikenteen palauttamista Kelaan on tutkittu, mikäli radan varteen kaavoitetaan uusia asuinalueita.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1967
Pesäpallon SM-sarja 1967. Kouvolan Pallonlyöjät otti toisen peräkkäisen mestaruutensa, joka tällä kertaa tuli suhteellisen reilulla erolla. Pohjois-Karjalasta oli ensi kertaa kaksi joukkuetta samanaikaisesti mestaruussarjassa. Näiden kohtalona oli kuitenkin tylysti sijoittua sarjan viimeisille sijoille.
Alemmissa sarjoissa tehtiin organisaatio muutoksia mm. Suomensarjan lohkomäärä putosi neljästä kolmeen ja tämä tarkoitti myös sitä, että vain kolme joukkuetta mestaruussarjasta putosi. Kolmas putoaja olikin takavuosien huippujoukkue Jyväskylän Kiri.
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Oulun Lippo, Puurtilan Kisa-Pojat ja Kankaanpään Maila.
Kouvolan joukkue: Paavo Jaakkola,
Ilkka Kauppinen,
Anssi Vesala, 
Antero Vatto, 
Pekka Taulasalo, 
Pertti Lonka, 
Matti Lautala, 
Hannu Kiuru, 
Markku Löfman, 
Mikko Pöyhönen,
Jorma Juutilainen.
Pelinjohtajana Timo Raussi.
Tehotilaston (lyödyt + tuodut) voitti Kari Lindberg, HP 49+31 = 80
Etenijäkuningattaren titteli jaettiin, molemmilla 33 tuotua juoksua.
Tuula Uuttu
Tuula Maria Kaarina Uuttu (28. kesäkuuta 1945 Helsinki – 18. joulukuuta 2012) oli suomalainen käsi- ja pesäpalloilija. Uuttu edusti mestaruussarjatasolla Helsingin IFK:ta käsipallossa ja Puna-Mustia pesäpallossa.
Sputnik Nižni Tagil
Sputnik Nižni Tagil () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nižni Tagilista, Keski-Venäjän Sverdlovskin alueelta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL-liigssa. Seuralla on myös kakkosjoukkue "Junior-Sputnik", joka pelaa RHL:ää.
Joukkueella on ollut historiansa aikana monta nimeä:
Progress Glazov
Progress Glazov () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Glazovista, Keski-Venäjältä Udmurtian tasavallasta. Nykyisin seura pelaa nuorten toisella sarjatasolla NMHL-liigassa.
Seura perustettiin vuonna 1954 ja tuolloin joukkueen nimi Traktor Glazov. Kausina 1957–1961 joukkue tunnettiin nimellä Torpedo Glazov. Nykyisen nimen joukkue sai vuonna 1962. Progress Glazov pelasi Neuvostoliiton aikana pääasiassa maan toisella sarjatasolla Pervaja Ligassa ja jatkoi Venäjän toisella tasolla Vysšaja Ligassa. Sarjan uudelleenjärjestelyiden myötä Progress putosi vuonna 2010 kolmannelle sarjatasolle Pervaja Ligaan. Seuran miesten kilpatoiminta loppui vuonna 2014, jonka jälkeen seura on osallistunut vain maan juniorisarjoihin. Kaudella 2016–2017 seura pelasi Iževskin kaupungissa nimellä Progress Iževsk.
Linnake (elokuva)
Linnake ("The Mission") on vuonna 1986 valmistunut historiallinen seikkailuelokuva ja se sijoittuu 1700-luvun Latinalaiseen Amerikkaan, jossa espanjalaiset ja portugalilaiset taistelevat siirtomaaherruudesta.
Jeremy Irons esittää jesuiittapappia, joka haluaa tehdä "villeistä" kristittyjä. Maallisempia pyyteitä elokuvassa edustaa kapteeni Mendoza (Robert De Niro). Elokuvassa tekee pienen roolin myös tunnettu yhdysvaltalainen jesuiittapappi ja rauhanaktivisti Daniel Berrigan.
"Linnake" palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla. Chris Menges sai elokuvasta parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon.
Globe-teatteri
Globe-teatteri oli teatteri Lontoossa. Useat William Shakespearen näytelmät saivat ensi-iltansa siellä. Teatterin rakensi vuonna 1599 Shakespearen näyttelijäseurue "The Lord Chamberlain's Men". Teatteri tuhoutui 29. kesäkuuta 1613, kun Henrik VIII:n esityksen teatterikanuuna sytytti tulipalon. Toinen Globe-teatteri rakennettiin samalle paikalle kesäkuussa 1614 ja suljettiin vuonna 1642.
Vuonna 1997 avattu Shakespeare's Globe on alkuperäisen teatterin rekonstruktio, joka sijaitsee noin 230 metriä alkuperäisen teatterin paikalta. Sen perusti amerikkalainen näyttelijä ja ohjaaja Sam Wanamaker. Shakespeare's Globe on kokonaan yksityisrahoitteinen.
Clifton (sarjakuva)
Clifton on belgialais-ranskalainen humoristinen vakoiluaiheisten sarjakuvien sarja, jonka tarinoiden pääosissa on englantilainen eversti Sir Harold Wilberforce Clifton. Sarjan loi Raymond Macherot vuonna 1959, ja se on jatkunut muiden sarjakuvantekijöiden toimesta yli viidenkymmenen vuoden ajan. Sarjassa on ilmestynyt parikymmentä sarjakuvakirjaa sekä kaksikymmentä pienempää tarinaa, yhteensä noin 800 sivun verran.
Lontoon lähistöllä Puddingtonissa asuva eversti Sir Harold Wilberforce Clifton on eläkkeellä oleva MI5:n vakooja, joka ajoittain suorittaa tehtäviä Britannian hallituksen laskuun. Tarinoissa Cliftonin flegmaattinen suhtautuminen stressiin johtaa humoristisiin tilanteisiin. Cliftonin harrastuksiin kuuluvat partiotoiminta, kissat sekä sikarivöiden keräily. Clifton sai ritarin arvon vuonna 1993 pelastettuaan kuninkaallisen perheen jäsenen.
Cliftonin ajoneuvo, MG TD 1950-luvun alusta, ruhjoutuu usein tarinoissa mutta korjataan ennalleen kustannuksista piittaamatta.
Cliftonin vakoilutehtävät vievät hänet useiden tapausten pariin, usein poliisin tai MI5:n avustakasi. Hänen yhteyshenkilönsä MI5:ssä on eversti Donald Spruce, joka jalkavammansa vuoksi usein kutsuu Cliftonin avustamaan arkaluontoisissa tehtävissä.
Myöhemmissä tarinoissa Cliftonin kerrotaan palvelleen myös toisessa maailmansodassa Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien taistelulentäjänä.
Cliftonin hahmon loi sarjakuvataiteilija Raymond Macherot, ja ensimmäinen tarina julkaistiin "Tintin"-lehdessä 16. joulukuuta 1959. Alun perin Macherot oli käyttänyt hahmon työnimenä eversti Horatio Amaory Crickettia, mutta ennen enemmän tarinan julkaisua hän päätyi nimeämään hahmon eversti Cliftoniksi. Cliftonin etunimet mainittiin ensimmäisen kerran vasta toisessa tarinassa.
Kolmen vuosina 1959–1960 julkaistun tarinan jälkeen Macherot siirtyi muiden tehtävien pariin, ja lopulta siirtyi "Tintin"-lehden toimituksesta ja siirtyi kilpailevan "Spiroun" työntekijäksi. Cliftonin oikeudet kuitenkin jäivät "Tintin"-lehdelle. Tämän seurauksena Clifton hyllytettiin kuudeksi vuodeksi.
Vuonna 1969 Jo-El Azara ja Greg herättivät sarjan henkiin piirtämällä yhteistyössä tarinan "Les lutins diaboliques". Vuonna 1975 Turk ja Bob de Groot julkaisivat tarinan "Le mystère de la voix qui court", josta alkoi pitkään kestänyt yhteistyö hahmon parissa.
Turk siirtyi syrjään vuonna 1983 ja hänen tilalleen piirtäjäksi tuli Bédu. Bédu ja de Groot työskentelivät yhdessä aina 1990-luvulle saakka. Vuonna 1991 Bédun vastuulle jäivät sekä sarjan piirtäminen että kirjoittaminen. Tauon jälkeen vuonna 2003 Michel Rodrigue ja de Groot aloittivat yhteistyön.
Clifton-albumeita on Suomessa julkaistu vain muutamia pääasiassa 1970- ja 1980-luvuilla:
Južnyi Ural Orsk
Južnyi Ural Orsk () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Orskista, Orenburgin alueella Etelä-Uralilta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa.
Joukkue perustettiin vuonna 1958, jolloin se tunnettiin nimellä Komanda Orsk. Kausina 1961–1962 seura tunnettiin nimellä Trud Orsk. Vuonna 1962 syksyllä joukkue sai nykyisen nimen.
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1968
Pesäpallon SM-sarjassa 1968 Kouvola otti jo kolmannen peräkkäisen mestaruutensa eikä mitalikolmikossa muutenkaan koettu minkäänlaisia muutoksia edellisvuoteen. Nousija Oulun Lippo jäi mitalista vain pisteen päähän. Ulvila-Kouvola -ottelussa saavutettiin uusi ennätys SM-sarjan yhden ottelun yleisömäärissä - 5 764 katsojaa.
Uusinta säilymisestä 29. syyskuuta: Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat - Puurtilan Kisa-Pojat 15–10
Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Jyväskylän Kiri, Seinäjoen Maila-Jussit ja Keravan Pallokerho.
Kouvolan joukkue: Pertti Salonen, 
Paavo Jaakkola, 
Ilkka Kauppinen, 
Anssi Vesala, 
Antero Vatto, 
Pekka Taulasalo, 
Pertti Lonka, 
Matti Lautala, 
Hannu Kiuru, 
Markku Löfman, 
Mikko Pöyhönen.
Pelinjohtajana Timo Raussi.
Tehotilason voittaja oli Kari Lindberg, Hamina. 36+28 = 64
Naisten mestaruussarjassa Helsingin Pallo-Toverit oli vetäytynyt sarjasta 18 peräkkäisen mitalikauden jälkeen ja Työväen Mailapojat vei mestaruuden puhtaalla pelillä.
Jugra Hanty-Mansijsk
Jugra Hanty-Mansijsk () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Hanty-Mansijskista, Hanti-Mansian autonomisesta piirikunnasta Länsi-Siperiasta. Seura siirtyi kaudeksi 2010–2011 KHL:ään. Kauden 2017-2018 päätteeksi seura tiputettiin KHL:stä pois. Tällä hetkellä seurta pelaa VHL-liigassa ja toimii KHL-joukkue Avangard Omskin yhteistyöseurana.
Jugra Hanty-Mansijsk perustettiin vuonna 2006 Venäjän kolmannelle sarjatasolle Vtoraja Ligaan. Seura voitti ensimmäisellä kaudellaan Vtoraja Ligan mestaruuden ja nousi Pervaja Ligaan kaudeksi 2007–2008, josta se nousi edelleen Vysšaja Ligaan. Seuran uusi jäähalli Arena Jugra valmistui syksyllä 2008. Jugra voitti Vysšaja Ligan mestaruuden kahdesti 2009 ja 2010.
Kaudeksi 2010–2011 Jugra siirtyi Venäjän korkeimpaan KHL-liigaan, jossa se korvasi talousvaikeuksiin joutuneen Lada Toljatin.
HK Sarov
HK Sarov () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Sarovista, Nižni Novgorodin alueelta, Keski-Venäjältä. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa.
Karel Loprais
Karel Loprais (4. maaliskuuta 1949 Ostrava, Tšekkoslovakia) on entinen ralliautoilija ja Dakar-rallin moninkertainen voittaja.
Valmistuttuaan mekaanikoksi Loprais toimi aluksi asentajana ja sitten testikuljettajana Tatran tehtaalla Kopřivnicessa vuodesta 1967 lähtien. Työssään Loprais oppi käsittelemään kuorma-autoja äärimmäisissä olosuhteissa. Tatran myynninedistämismatkoilla Irakissa ja Libyassa hän sai ensituntumansa aavikolla ajamiseen.
Toimittuaan testikuljettajana kahdeksantoista vuoden ajan Loprais aloitti uransa Tatran tehdastiimin kuljettajana vuonna 1986 ja osallistui Dakar-ralliin. Seuraavana vuonna hän saavutti toisen sijan ja vuotta myöhemmin Loprais ajoi ensimmäistä kertaa kilpailun voittoon. Vuosina 1988–2001 hän voitti rallin kuuteen kertaan, mikä oli useammin kuin kukaan muu kuljettaja siihen asti. Hänen joukkueeseensa kuuluivat useimmiten Radomír Stachura ja Josef Kalina. Menestyksensä ansiosta Lopraisia alettiin kutsua nimellä "Monsieur Dakar". Karel Loprais on edelleen kaikkien aikojen toiseksi menestynein Dakar-kuljettaja ranskalaisen Stéphane Peterhanselin jälkeen.
Dakarin lisäksi Loprais osallistui muun muassa Pariisi-Peking -ralliin vuonna 1992.
Tatran vetäydyttyä kilpatoiminnasta vuonna 1999 Loprais perusti oman kilpatallin. Talli toimii Frenštát pod Radhoštěmissa Määrin-Sleesian alueella. Karel Loprais lopetti ajamisen vuonna 2007, jonka jälkeen tiimin kuljettajana on toiminut hänen veljenpoikansa Aleš Loprais.
Tunnustuksena urastaan Karel Loprais on valittu 1900-luvun parhaaksi tšekkiläiseksi rallikuljettajaksi.
Toukokuussa 2011 Loprais nimitettiin Tšekin liikenneministeriön palvelukseen liikenneturvallisuuden parantamisesta vastaavaksi asiamieheksi.
Lopraisilla on vaimonsa Danušen kanssa pojat Tomáš ja Leoš.
HK Rys Podolsk
HK Rys (, suom. "jääkiekkoseura Ilves") oli venäläinen jääkiekkoseura joka oli kotoisin Podolskista, Moskovan alueelta. Seura pelasi Venäjän toisella sarjatasolla Vysšaja Ligassa.
Jermak Angarsk
Jermak Angarsk () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Angarskista, Irkutskin alueelta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL:ssä. Seura tekee yhteistyötä KHL:ssä pelaavan Admiral Vladivostokin kanssa.
Seura perustettiin vuonna 1958 nimellä "Trud Angarsk". Vuonna 1964 joukkue sai nykyisen nimen.
Zauralje Kurgan
Zauralje Kurgan () on venäläinen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Kurganista, Kurganin alueelta, Länsi-Siperiasta. Seura pelaa Venäjän toisella sarjatasolla VHL-liigassa.
Seura tekee yhteistyötä KHL-liigassa pelaavan Metallurg Magnitogorskin kanssa.
Tiberius Petasius
Tiberius Petasius oli Bysantin valtakunnan usurpaattori Italiassa vuosien 729 ja 730 aikana. Tiberius Petasiuksen vallananastus on vähän tunnettu osa Bysantin historiaa, eivätkä ajoittaiset lähteet, joihin häntä koskevat vähäiset tiedot perustuvat, mainitse häntä kuin hyvin ohimennen.
Hänen varhaisesta elämästään ei tiedetä mitään, mutta latinalaisesta nimestä "Petasius" päätellen hän oli syntyjään italialainen. Hän tuli valtaan vuoden 729 aikana, kun suuria osia Italiaa ja muuta keisarikuntaa nousi kapinaan keisari Leon ikonoklasmia vastaan. Hänet oli saattanut valita paikallinen italialainen neuvosto tarkoituksena asettaa hänet lopulta keisariksi Konstantinopoliin, mutta kapinan epäonnistuminen Kreikassa vaikuttaisi lamauttaneen italialaisten intoa tähän. Tiberius Petasiuksen valta näyttäisi rajoittuneen Rooman maakunnan alueelle, eikä hänen lyhyestä hallinnostaan ole muita tietoja. Tiberius Petasius kuoli vuoden 730 aikana Monteranon kylässä Rooman maakunnassa, kun Ravennan eksarkaatti Eutychius kukisti tämän paavi Gregoriuksen tuella, jonka jälkeen hänen päänsä lähetettiin keisari Leolle lahjaksi Konstantinopoliin.
BBC Sessions (The Whon albumi)
BBC Sessions on The Whon helmikuussa 2000 julkaistu albumi, joka sisältää BBC:n studioilla livenä äänitettyjä kappaleita vuosien 1965–1973 väliltä.
Humiseva harju (vuoden 1939 elokuva)
Humiseva harju ("Wuthering Heights") on William Wylerin ohjaama Emily Brontën samannimiseen romaanin pohjautuva yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1939. Elokuva oli Oscar-ehdokkaana kahdeksassa eri kategoriassa, joista se sai yhden Gregg Tolandin tuomana parhaasta kuvauksesta.
Elokuva valittiin vuonna 1993 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Matkamies nimeltä Lockwood (Miles Mander) joutuu lumimyrskyn kouriin ja saa suojan Humiseva harju-nimiseltä tilalta. Tilan taloudenhoitaja Nelly Dean (Flora Robson) kertoo Lockwoodille tarinan, joka näytetään yleisölle takaumien muodossa. Dean kertoo Lockwoodille Heathcliffistä (Laurence Olivier) ja Catherinesta (Merle Oberon) sekä heidän ongelmallisesta suhteestaan: Catherine on vauraan perheen tytär ja Heathcliff puolestaan köyhä tallipoika, joka ei voi juurikaan toivoa saavansa osakseen hyväksyntää Britannian luokkaerotteluun perustuvalta yhteiskunnalta.
Stefan Thurnbichler
Stefan Thurnbichler (s. 3. huhtikuuta 1984 Innsbruck) on itävaltalainen mäkihyppääjä.
Thurnbichler on voittanut Continental Cupin kokonaiskilpailun kolme kertaa (2003, 2008 ja 2009). Maailmancupissa hänen paras osakilpailusijoituksensa on neljäs sija Sapporosta tammikuulta 2010.
Thurnbichlerin seura on "Kitzbueheler Ski Club". Ammatiltaan hän on sotilas.
Ally MacLeod
Ally MacLeod (26. helmikuuta 1931 Glasgow – 1. helmikuuta 2004 Glasgow) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja. Hän teki pitkän uran valmentajana ja johdatti mm. Skotlannin maajoukkueen MM-kisoihin 1978.
MacLeod aloitti peliuransa Third Lanarkin joukkueessa 16-vuotiaana koulupoikana 1947. Debyyttinsä edustusjoukkueessa hän teki marraskuussa 1949. Hän edusti seuraa kaikkiaan 112 ottelussa ja teki niissä 17 maalia. Hän siirtyi vuonna 1955 St. Mirreniin, jossa kerkesi pelata vain kuusi viikkoa kunnes siirtyi 1956 englantilaisseura Blackburn Roversiin. Kaudella 1959/60 MacLeod oli mukana johdattamassa Roversin FA Cupin finaaliin, jossa hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi vaikka Wolverhampton voittikin ottelun 3–0.
Vuonna 1961 MacLeod jätti Roversin palkkakiistan jälkeen ja siirtyi Hibernianiin. Hän edusti seuraa kaksi kautta ja siirtyi sitten takaisin Third Lanarkiin. Uransa viimeiseksi jääneen kauden 1964/65 hän pelasi Ayr Unitedissa.
Valmennusuransa MacLeod aloitti Ayr Unitedissa 1966. Hän luotsasi seuran Skotlannin pääsarjaan kauden 1968/69 päätteeksi. Lisäksi hän johdatti Ayrin liigacupissa parhaillaan välieriin. Vuonna 1973 hänet valittiin Ayrin vuoden asukkaaksi. Yhdeksän kauden jälkeen MacLeod siirtyi 1975 Aberdeenin peräsimeen ja johdatti seuran liigacupin mestariksi 1976/77. Menestyksen täydensi liigan kakkossija.
Toukokuussa 1977 MacLeodista tuli Skotlannin maajoukkueen päävalmentaja. Hänen johdollaan Skotlanti varmisti paikkansa MM-kisoissa 1978 ja MacLeod lähti turnaukseen kovin tavoittein huudellen jopa mitalin perään. Kaikki meni kuitenkin alusta alkaen pieleen. Peru kaatoi Skotit avausottelussa 3–1 ja Irania vastaankin tuli vain 1–1 tasapeli. Jatkopaikkaan olisi tarvittu murskavoitto Alankomaista, mutta upean taistelun jälkeen 3–2 voitto ei riittänyt ja Skotlanti putosi jatkopeleistä maalierolla. MacLeod erosi tehtävistään kisojen jälkeen.
Maajoukkuepestinsä jälkeen hän palasi Ayr Unitediin, jota valmensi lyhyen aikaa 1978. Tämän jälkeen hän toimi Motherwellin ja Airdrieoniansin päävalmentajana, mutta menestys jäi vaisuksi. Hän palasi vielä kerran Ayriin ja luotsasi vielä 1991–92 Queen of the Southia. MM-kisojen 1978 jättämä leima pysyi kuitenkin MacLeodissa koko hänen uransa lopun ajan. "Allyn armeija" ja suuret puheet meenestyksestä säilyivät ihmisten mielissä.
MacLeod kuoli 1. helmikuuta 2004 vajaa kuukausi ennen 73-vuotissyntymäpäiväänsä sairastettuaan pitkään Alzheimerin tautia.
Alfred Grünfeld
Alfred Grünfeld (4. heinäkuuta 1852, Praha, Itävallan keisarikunta – 4. tammikuuta 1924, Wien, Itävalta) oli itävaltalainen pianisti, pedagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli aluksi Prahan konservatoriossa ja sitten Berliinissä, jossa häntä opetti Theodor Kullak. Grünfeld esiintyi pianistina laajoilla konserttikiertueilla 1880-luvulta lähtien. Hänet tunnettiin erityisesti sovittamiensa Straussin valssien tulkinnoista. Grünfeld konsertoi myös veljensä sellisti Heinrich Grünfeldin (1855–1931) kanssa. Grünfeld nimitettiin kuninkaalliseksi preussilaiseksi hovipianistiksi ja vuonna 1913 hänestä tuli professori. Grünfeld sävelsi muun muassa oopperan "Die Schönen von Fogaras" (1907), operetin "Der Lebemann" (1903) ja joukon pianokappaleita, kuten esimerkiksi "Ungarische Fantasie" (opus 55).
Itsenäisten valtioiden yhteisön cup
Itsenäisten valtioiden yhteisön cup () eli CIS Cup on Venäjällä vuosittain järjestettävä hallissa pelattava jalkapalloturnaus Itsenäisten valtioiden yhteisön maiden mestareille. IVY:n jäsenmaiden lisäksi turnaukseen on osallistunut joukkueita myös muista entisistä Neuvostoliiton maista sekä Suomesta ja Serbiasta. Turnaus järjestettiin ensi kertaa vuonna 1993. Suomesta mukana on ollut vuonna 2009 Inter ja vuonna 2010 HJK.
Ukko (nimi)
Ukko on suomalainen miehen etunimi, joka johtuu Kalevalassa mainitun muinaissuomalaisen ylijumalan nimestä Ukko. Ukon nimipäivä on 4. huhtikuuta. Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan nimi Ukko on 1900-luvun alusta huhtikuuhun 2016 mennessä annettu 2079 henkilölle, joista pitkälti yli puolet on syntynyt 2000-luvulla.
Ukko-Pekka oli presidentti Pehr Evind Svinhufvudista yleisesti käytetty kutsumanimi. Vuoteen 2012 mennessä Ukko-Pekka on annettu etunimeksi noin 90 suomalaiselle.
Ukko (täsmennyssivu)
Ukko voi tarkoittaa seuraavia:
Christian Morgenstern
Christian Otto Josef Wolfgang Morgenstern (6. toukokuuta 1871, München, Saksa – 31. maaliskuuta 1914, Merano, Itävalta-Unkari [nyk. Italia]) oli saksalainen runoilija, joka kirjoitti humoristista ja samalla filosofista lyriikkaa. Hänen runoutensa ulottui mystisyydestä ja haavekuvista hokemia ja groteskeja mielleyhtymiä sisältävään nonsense-runouteen.
Morgenstern opiskeli oikeustiedettä Breslaun ja Berliinin yliopistossa siihen asti, kun hänen todettiin sairastavan keuhkotuberkuloosia. Hän keskeytti opintonsa ja matkusti Norjaan, jossa hän saksansi Henrik Ibsenin näytelmiä yhteistyössä Ibsenin kanssa. Hän käänsi myös B. M. Bjørnsonin, Knut Hamsunin ja August Strindbergin tuotantoa. Morgenstern matkusti Sveitsiin hoitamaan terveyttään ja siellä hän avioitui 1908 Margarete Gosebruchin kanssa. Vuodesta 1910 lähtien he asuivat Etelä-Tirolissa.Postuumisti on julkaistu teoksetRunosuomennoksia julkaistu myös seuraavissa kokoelmissa. Yksittäisiä suomennoksia on useissa kokoelmissa.
Karvapäämuura
Karvapäämuura ("Rhegmatorhina melanosticta") on Amazonin sademetsän alueella Etelä-Amerikassa tavattava puumuuriin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan karvapäämuura on noin 15 cm. Koiraskarvapäämuura on selästään ja vatsastaan yksivärisen tummanruskea. Siivet ovat selkää ja vatsaa punaruskeammat. Koiraan pää on musta lukuun ottamatta päälakea ja otsaa, jotka ovat kellanruskeat. Päälaen höyhenet ovat ohuita ja karvamaisia ja toisinaan koiras nostaa ne pystyyn harjamaiseksi töyhdöksi. Silmien ympärillä on höyhenistä paljas vaaleansininen alue. Naaraskarvapäämuura muistuttaa koirasta, mutta selässä on musta juova ja hieman vaaleanrusehtavaa pilkutusta.
Karvapäämuuraa tavataan Kolumbian eteläosista, itäisestä Perusta, Bolivian pohjoisosista ja Amazonasin alueen Brasiliasta Amazonjoen eteläpuolelta. Lajin elinympäristöä ovat kosteiden metisen pohjakerrokset aina 1 050 metrin korkeuteen meren pinnasta. Toisin kuin monet muut muurat, karvapäämuurat eivät elä jokien läheisyydessä.
Karvapäämuura rakentaa kuppimaisen pesänsä palmun rungossa sijaitsevaan koloon. Naaras munii yhdestä kahteen valkoista munaa, joissa on vaaleanpunaisia ja kastanjanruskeita pilkkuja ja viiruja. Molemmat vanhemmista osallistuvat poikasten hoitoon.
DAF XF
DAF XF on DAF:in valmistama kuorma-automalli. Tämä malli onkin ollut Suomessa DAF:in eniten myydyin malli, ja DAF on saanut siten jalansijaa Suomesta. XF on myös DAF:in suurin malli, ja sen ohjaamo onkin suunniteltu erityisesti pitkän matkan kuljetuksiin. Ohjaamovaihtoehtoja on kolme, jotka ovat Comfort Cab, Space Cab ja Super Space Cab. Moottoriksi on mahdollista valita 12,9 litrainen ja kuusisylinterinen rivimoottori, johon on valittavissa 410, 460 tai 510 hevosvoimaa. Uuden moottorin ansiosta huoltoväli on jopa 90 000 kilometriä, ja se voidaan vielä pidentää keskipakoissuodattimen ja täyssynteettisen öljyn avulla jopa 150 000 kilometriin. DAF käyttää moottoreissaan SCR-tekniikkaa saavuttaakseen Euro 5-päästömääräykset.
Digitaalinen organismi
Digitaalinen organismi on itseään kopioiva tietokoneohjelma. Kopiointisyklien ("sukupolvien") myötä koodissa voi tapahtua muutoksia (mutaatioita). Prosessilla jäljitellään elollisten organismien lisääntymistä ja evoluutiota.
Aleksandrovski Zavod
Aleksandrovski Zavod () on kylä ja maalaiskunta Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Gazimur-joen varrella 510 kilometriä Tšitasta kaakkoon. Kylä on Aleksandrovski Zavodin piirin keskus. Asukkaita on 2 600 henkeä (vuonna 2002).
Kylä on saanut alkunsa vuonna 1792 perustetusta Talmanin hopeasulattamosta, joka vuonna 1825 nimettiin Aleksanteri I:n mukaan ”Aleksanterin tehtaaksi”. Vuodesta 1832 lähtien tehtaalla työskenteli pakkotyöhön tuomittuja Puolan kapinan osanottajia, petraševskiläisiä ja muita poliittisia vankeja. Heistä tunnetuin oli Nikolai Tšernyševski vuosina 1866–1871.
Nykyään Aleksandrovski Zavodin tärkein työnantaja on maatalousyritys Žuravljovski. Kylässä toimii keskikoulu, lastenkoti, kulttuuritalo, kirjasto, kotiseutumuseo ja sairaala. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy "Zarja" (”Aamunkoitto”).
Luettelo kalleimmista suomalaisista elokuvista
Tämä on luettelo kalleimmista suomalaisista elokuvista.
Yllättävä vainu!
Yllättävä vainu! on tamperelaisen rap-artisti Raimssin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 3. toukokuuta 2008 ilmaiseksi internetissä. Sen CD-painos julkaistiin 6. heinäkuuta 2008. Albumin tuottivat Jivefunk, Janne K, Otniel, Coach Beats, Tiedemies ja Skem.
Spontaani vire
Spontaani Vire on uuden polven kansanmusiikkiyhtye, jonka tunnusmerkkejä yhtyeen oman esittelyn mukaan ovat energisyys, virtuoottisuus ja ankara meininki. Yhtyeen tyyli sisältää vaikutteita kansanmusiikin lisäksi progressiivisesta rockista ja jazzista. Yhtyeen kaikki neljä jäsentä ovat opiskelleet Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla.
Yleisradio valitsi yhtyeen vuoden 1995 kansanmusiikkiyhtyeeksi.
Trump International Hotel and Tower (Chicago)
Trump International Hotel and Tower (Käytetään myös nimityksiä Trump Tower Chicago ja Trump Tower) on pilvenpiirtäjä ja hotelli Chicagon keskustassa Illinois'ssa Yhdysvalloissa. Trump Towerilla on pituutta antennin kanssa 415,1 metriä ja sisältää 92 kerrosta. Sen suunnitteli Skidmore, Owings and Merrillisin Adrian Smith. Torni avattiin 30. tammikuuta 2009.
Saranat avaavat sanat
Saranat avaavat sanat on rap-yhtye Ritarikunnan 18. kesäkuuta 2001 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Spinefarmin alaisuudessa toimiva Ranka Recordings.
Albumilta julkaistiin singlet "Mä en jaksa/Me tehään", "Arvaa ketkä/Tilanteen tasalla/Yritys ja erehdys", sekä maxisingle "Kuka sua kuskaa/Joojoojoo osa 2/Klassikkomatskuu". "Mä en jaksa/Me tehään" nousi vuoden 2001 alussa Suomen virallisen siglelistan sijalle 11. Single oli listalla yhteensä 10 viikkoa ollen parhaimmillaan sijalla 4. Single "Yritys ja erehdys" nousi myös listalle vuonna 2002 ollen parhaimmillaan sijalla 7.
Porfiri Voinaralski
Porfiri Ivanovitš Voinaralski (, 27. elokuuta 1844 Penzan läänin Linovkan kylä – 29. heinäkuuta 1898 Harkovan läänin Kupjansk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Porfiri Voinaralski oli tilanomistajan ja ruhtinattaren avioton lapsi. Hän opiskeli Penzan kymnaasissa sekä Moskovan yliopistossa, josta hänet vuonna 1861 erotettiin opiskelijalevottumuuksiin osallistumisen takia ja karkotettiin Glazoviin. Myöhemmin hänet lähetettiin Ust-Sysolskiin, Jarenskiin, Velskiin, Pinegaan ja lopulta Mezeniin, josta hänen vuonna 1868 sallittiin palata äitinsä maatilalle Penzan lääniin.
Vuosina 1873–1874 Voinaralski toimi yhtenä narodnikkien maaseudulla suorittaman vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. "hoždenije v narod") johtajista. Helmikuussa 1874 hän siirtyi Moskovaan, jossa hän perusti propagandatyön keskuksina toimineita verstaita ja rahoitti Ippolit Myškinin kirjapainoa. Keväällä 1874 hän lähetti Johannes Pelkosen Saratoviin johtamaan suutarinverstasta, joka toimi vallankumouksellisen propagandan keskuksena Volgan alueella.
Voinaralski toimi eri puolilla Venäjää, kunnes hänet heinäkuussa 1874 pidätettiin Samarassa. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa. Ns. tammikuussa 1878 hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Vuodesta 1880 häntä pidettiin eristettynä Harkovan läänin Novoborisoglebskin keskusvankilassa, josta hänet vuonna 1882 siirrettiin Karan pakkotyövankilaan. Vuonna 1884 hänet lähetettiin karkotusvangiksi Verhojanskin piirikuntaan. Verhojanskissa ja Jakutskissa Voinaralski opiskeli jakuutin kieltä, tutki alueen historiaa, taloutta ja kulttuuria, toimi asianajajana, kauppiaana, lääkärinä ja maatilan johtajana. Maaliskuussa 1897 hän sai luvan palata Euroopan-puoleiselle Venäjälle.
Morris Peterson
Morris Peterson, Jr. (s. 26. elokuuta 1977 Flint) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin New Orleans Hornetsia.
Peterson pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa. Viimeisenä kautenaan hän voitti NCAA:n mestaruuden. Peterson osallistui , jossa Toronto Raptors varasi hänet 21. pelaajana. Ensimmäisen NBA-kautensa jälkeen hänet valittiin vuoden tulokastähdistöön. Peterson pelasi Raptorsissa seitsemän kautta ennen siirtymistään New Orleans Hornetsiin vuonna 2007.
NBA:n donkkikilpailu
NBA:n donkkikilpailu on vuosittain järjestettävä kilpailu, joka pidetään yhteydessä. Kilpailu on järjestetty vuodesta 1984 lähtien, mutta vuosina 1998 ja 1999 kilpailua ei järjestetty.Voittovuodet on lihavoitu.
Johannes Pelkonen
Johannes Pelkonen (, noin 1847 Viipurin lääni – 1876) oli suomalaissyntyinen venäläinen narodnikki.
Johannes Pelkonen työskenteli suutarina Pietarissa. Vuoden 1874 alussa Ivan Selivanov toi hänet Porfiri Voinaralskin Moskovaan perustamaan suutarinverstaaseen, joka toimi narodnikkien vallankumouksellisen propagandan keskuksena. Toukokuun alussa Voinaralski lähetti Pelkosen Saratoviin perustamaan suutarinverstasta, jonka oli tarkoitus toimia propagandatyön tukikohtana Volgan alueella. Verstaassa sidottiin Ippolit Myškinin maanalaisessa kirjapainossa painettuja julkaisuja ja laadittiin väärennettyjä passeja. Verstaassa 31. toukokuuta 1874 suoritetun etsinnän seurauksena Pelkonen pidätettiin. Hän oli tutkittavana narodnikkien vallakumouksellista toimintaa koskeneessa ns. , mutta hänen kuolemansa takia syyte raukesi.
Pertti Lonka
Pertti (Pepe) Eero Kalervo Lonka (14. tammikuuta 1943 Sippola – 10. huhtikuuta 2015 Loviisa) oli suomalainen pesäpalloilija.
Lonka kuului Kouvolan Pallonlyöjäin SM-sarjayhdeksikköön vuodesta 1964 lähtien ja saavutti Suomen-mestaruuden 1966–1969 ja 1976. Lonka valittiin 1968 ja 1976 Vuoden lukkariksi. Itä–Länsi-ottelussa Lonka pelasi kaikkiaan kahdeksan kertaa.
Aulis Karvonen
Eino Aulis Karvonen (s. 13. joulukuuta 1939 Halsua) on entinen suomalainen pesäpalloilija.
Halsuan Toivoa edustanut Aulis (Kippura) Karvonen valittiin 1967 vuoden parhaaksi pesäpalloilijaksi ja vuoden lukkariksi. Mestaruussarjassa Aulis pelasi vuosina 1961, 1967, 1968 ja 1970. Itä-Länsi -otteluun Karvonen on valittu kerran ja Liitto-Lehdistö -otteluun kahdesti.
Entinen pesäpalloilija Allan Karvonen on hänen veljensä.
Willie Ormond
Willie Ormond OBE (s. 23. helmikuuta 1927 – 4. toukokuuta 1984) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja laitahyökkääjä. Hänet muistetaan erityisesti Hibernianin legendaarisen hyökkäysryhmän, "The Famous Five"n jäsenenä. Valmentajana hän mm. luotsasi Skotlannin maajoukkueen MM-kisoihin 1974.
Ormond aloitti Stenhousemuirissa, josta siirtyi jo marraskuussa 1946 Hibernianiin. Hän nousi nopeasti seuran avauskokoonpanoon ja muodosti yhdessä Bobby Johnstonen, Lawrie Reillyn, Gordon Smithin ja Eddie Turnbullin kanssa "The Famous Five"-hyökkäysmuodostelman, joka on yksi Skotlannin jalkapallohistorian kovimmista. Jokainen iski Hibs-vuosinaan yli 100 maalia. Ormond edusti Hibsiä kaikkiaan 15 vuotta ja voitti tuona aikana kolme Skotlannin mestaruutta. Hän jätti Hibsin viimeisenä kuuluisasta viisikosta siirtyen Falkirkiin 1961. Hän edusti seuraa yhden kauden ja lopetti mittavan uransa 35-vuotiaana 1962.
Skotlannin maajoukkueessa Ormond pelasi kuusi maaottelua ja teki kaksi maalia, joista toisen ottelussa Suomea vastaan 1954. Hän oli mukana Skotlannin joukkueessa MM-kisoissa 1954.Valmennusuransa Ormond aloitti Falkirkin apulaisvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki St. Johnstonessa 1967. Hänen johdollaan seura eteni liigacupin finaaliin kaudella 1968/69. Liigassa seura sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi 1970/71 jättäen taakseen Rangersin ja edeten mukaan europeleihin ensi kertaa seuran historiassa.
Vuonna 1973 Ormond siirtyi Skotlannin maajoukkueen peräsimeen ja johdatti mm. Kenny Dalglishin ja Dennis Law'n tähdittämän maajoukkueen MM-kisoihin 1974. Skotlanti ei ainoana joukkueena hävinnyt kisoissa yhtään ottelua, mutta putosi jo lohkovaiheessa maalierolla. Tämä on edelleen Skotlannin paras esitys MM-kisoissa. Ormond ei kuitenkaan onnistunut jatkamaan menestyskulkua EM1976-karsinnoissa, vaan se jäi rannalle lopputurnauksesta. Hän jätti tehtävänsä toukokuussa 1977.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Ormond toimi Heartsin päävalmentajana. Monet Hearts-fanit eivät sulattaneet arkkivihollisseura Hibernianissa uraa tehneen Ormondin palkkaamista ja vuonna 1980 annettuja potkuja ei juurikaan surtu. Hearts-pestinsä jälkeen hän toimi vielä Hibernianin valmentajana, mutta joutui eroamaan terveydellisten syiden vuoksi.
Ormond menehtyi 4. toukokuuta 1984 Musselburghissa 57-vuotiaana. Hänen kuolemansa jälkeen St. Johnstone nimesi stadioninsa eteläkatsomon Ormondin mukaan.
Ippolit Myškin
Ippolit Nikititš Myškin (, 3. helmikuuta 1848 Pihkova – 7. helmikuuta 1885 Pähkinälinna) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Ippolit Myškin oli kirjurina työskennelleen aliupseerin ja maaorjatalonpoikaisnaisen poika. Hän opiskeli armeijan kirjureita valmistaneessa Pihkovan kantonistikoulussa ja Pietarin sotakoulussa. Vuosina 1864–1868 hän toimi armeijan topografina Pietarissa ja hallituksen kirjurina Moskovassa. Armeijasta erottuaan hän suoritti kotiopettajan tutkinnon, työskenteli kirjurina ja lehtimiehenä.
Vuonna 1873 Myškin hankki Moskovasta kirjapainon, jossa hän keväällä 1874 painoi Porfiri Voinaralskin tuella narodnikkien kiellettyä propagandakirjallisuutta. Painetut arkit lähetettiin Saratoviin Johannes Pelkosen suutarinverstaaseen sidottaviksi. Saratovin verstaan ja Moskovan kirjapainon paljastuttua Myškin pakeni ulkomaille. Vuonna 1875 hän palasi Venäjälle ja matkusti Viljuiskiin vapauttamaan Nikolai Tšernyševskiä. Epäonnistuneen vapautusyrityksen jälkeen Myškin pidätettiin ja lähetettiin Pietariin, jossa hänet suljettiin Pietari-Paavalin linnoitukseen.
Myškin oli yksi narodnikkeja vastaan nostetun ns. pääsyytetyistä. Oikeudenkäynnin aikana hän piti laajaa huomiota herättäneen vallankumouksellisen puheen. Tammikuussa 1878 Myškin tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Harkovan läänin Novobelgorodskin keskusvankilassa hän teki epäonnistuneen pakoyrityksen ja löi vanginvartijaa tarkoituksenaan hankkia kuolemantuomio. Oikeudenkäynnin sijasta hänet pahoinpideltiin ja siirrettiin Novoborisoglebskin vankilaan. Vuonna 1880 Myškin lähetettiin Siperiaan Karan pakkotyövankilaan. Vuoden 1882 alussa tuomiota kovennettiin 15 vuoden pakkotyörangaistuksella Myškinin Irkutskin vankilassa Lev Dmohovskin hautajaisissa pitämän puheen johdosta.
Huhtikuussa 1882 Myškin pakeni Karan pakkotyövankilasta, mutta jäi kuukauden kuluttua kiinni Vladivostokissa, jossa hän yritti astua ulkomaiseen laivaan. Hänet palautettiin Karaan, jossa hän osallistui vankien nälkälakkoon. Vuonna 1883 Myškin lähetettiin Pietariin Pietari-Paavalin linnoitukseen. Elokuussa 1884 hänet siirrettiin Pähkinälinnan vankilaan, jossa hän yritti hankkia kuolemantuomion heittämällä vanginvartijaa lautasella. Tammikuussa 1885 Myškin tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin.
Myškin (täsmennyssivu)
Myškin (), naisilla Myškina (Мышкина) on venäläinen sukunimi. Se perustuu ’hiirtä’ tarkoittavaan lisänimeen "Myška".
Rio de Janeiron tulvat ja maanvyöryt 2010
Rio de Janeiron tulvat ja maanvyöryt 2010 alkoivat jatkuvilla rankkasateilla Rio de Janeiron osavaltiossa, Brasiliassa, vuoden 2009 viimeisinä päivinä. Rankkasateet aiheuttivat tulvia ja maanvyöryjä, joissa oli uuteen vuoteen mennessä kuollut 18 ihmistä. Maanantaina 4. tammikuuta 2010 sateiden lakattua lähes 80 ihmistä oli saanut surmansa. Yli neljä tuhatta alueen asukasta jouduttiin evakuoimaan.
Maanvyöryt iskivät pahimmin Angra dos Reisin kuntaan, joka sijaitsee 150 kilometriä lounaseen Rio de Janeiron kaupungista. Pelkästään kunnan alueella sijaitsevalla Ilha Granden saarella menetettiin ainakin 35 ihmishenkeä, kun maanvyöry tuhosi hienostohotellin saaren rannalla. Myös kunnan alueella sijaitsevat Brasilian ainoat ydinvoimalat joutuivat vaaraan, ja niiden sulkemista harkittiin varotoimenpiteenä.