hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Viron vasemmistopuolue
Viron vasemmistopuolue () oli Virossa vuosina 1990–2008 toiminut puolue. Vuonna 2008 puolue yhdistyi Perustuslakipuolueen kanssa muodostaen Viron yhdistyneen vasemmistopuolueen.
Ennen viimeiseksi jäänyttä nimeään puolue tunnettiin nimillä Viron kommunistinen puolue (1990–1992), Viron demokraattinen työväenpuolue ("Eesti Demokraatlik Tööpartei") (EDTP) (28.11.1992–17.12.1997) ja Viron sosiaalidemokraattinen työväenpuolue ("Eesti Sotsiaaldemokraatlik Tööpartei") (ESDTP) (17.12.1997–18.12.2004).
Vuonna 2004 vasemmistopuolue oli perustamassa Euroopan vasemmistopuoluetta. Puolue oli mukana myös Uuden eurooppalaisen vasemmistofoorumin (NELF) toiminnassa vuodesta 1995.
Kesäkuussa 1988 Viron kommunistisen puolueen johtaja Karl Vaino luovutti pääsihteerin paikkansa Neuvostoliiton Nicaraguan-suurlähettiläälle, Vaino Väljakselle, joka oli entinen EKP:n ideologinen sihteeri. Virossa ja koko Neuvostoliitossa tapahtunut sisäpoliittinen myllerrys johti 1990 kommunistisen puolueen kahtiajakautumiseen, jossa toinen puoli asettui virolaisten tueksi ja toinen pitäytyi tiukasti neuvostolinjassa. Viron kommunistinen puolue oli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen Viron haaraosasto. 25. maaliskuuta 1990 se julistautui itsenäiseksi Viron kommunistiseksi puolueeksi, jolla nimellä se rekisteröitiin 19. joulukuuta. Neuvostomieliset kovan linjat kommunistit perustivat puolueen nimeltä Viron kommunistinen puolue (NKP:n ohjelmalla) ("Eestimaa Kommunistlik Parte (NLKP platvormil))".
Viron vasemmistopuolue profiloitui vironvenäläisten ja neuvostohistorian puolustajana erityisesti Pronssisoturi-kiistan aikana. Talouden osalta se vaati suurempaa valtion kontrollia ja julkista taloutta. Vuonna 2004 sillä oli 1 100 jäsentä, joista vain 10 prosenttia oli alle 35-vuotiaita.
13. kesäkuuta 2007 puolue jäi ilman johtajaa, kun vuoden 2004 lopusta lähtien puheenjohtajana toiminut Sirje Kingsepp erosi puolueesta. Lokakuussa 2007 puolue aloitti yhdistymisneuvottelut vasemmistolaisen vironvenäläisen Perustuslakipuolueen kanssa, joka samalla kävi yhdistymisneuvotteluja Viron venäläisen puolueen kanssa. 1. joulukuuta Perustuslakipuolueen puoluekokous päätti yhdistyä kummankin puolueen kanssa, mutta kun ei-vasemmistolainen venäläisnationalistinen Viron venäläinen puolue ei halunnut yhdistyä vasemmistopuolueeseen, päätti Perustuslakipuolue yhdistyä vasemmistopuolueen kanssa. 12. toukokuuta 2008 yhdistymissopimus allekirjoitettiin ja se astui voimaan 28. kesäkuuta, jolloin puolueiden johdot yhdistettiin. Puolue sai nimen Viron yhdistynyt vasemmistopuolue.
Rockpile
Rockpile oli brittiläinen rock and roll -yhtye. Yhtyeen jäsenet olivat Dave Edmunds (laulu, kitara), Nick Lowe (laulu, bassokitara), Billy Bremner (laulu, kitara) and Terry Williams (rummut).
The Tourists
The Tourists (1977–1980) oli brittiläinen power pop -yhtye. Yhtye muistetaan parhaiten siitä, että kaksi sen jäsenistä (Annie Lennox ja David Stewart) saavuttivat suuren suosion nimellä Eurythmics.
Yhtye esiintyi kerran Suomessa Ruisrockissa vuonna 1980.
Beyond Oasis
Beyond Oasis, tunnetaan myös nimillä "Story of Thor: A Successor of The Light" ja "Story of Thor: Hikari wo Tsugu Mono", on 1994 julkaistu toimintaroolipeli. Pelin on kehittänyt Ancient ja julkaissut Sega.
Sarjaan kuuluu myös vuonna 1996 julkaistu esiosa "The Legend of Oasis".
Pelissä on ajalle ja lajityypille harvisen laajat ominaisuudet taistelumekaniikalle.
IGN on antanut vuoden 2007 Wii-uusintajulkaisulle arvosanan 8.0/10 arvostelussaan.
Acorn-luokka
Acorn-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuuluivat vuosien 1909-1910 laivasto-ohjelmassa tilatut 20 alusta. Luokka nimettiin uudelleen lokakuussa 1913 H-luokaksi. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa, jossa kolme aluksista tuhoutui. Jäljelle jääneet myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Luokan aluksissa palattiin öljyn käyttöön polttoaineena. Edeltänyt Beagle-luokka käytti hiiltä edeltäneet Tribal-luokka ja "HMS Swift" öljyä. Öljyn käyttö mahdollisti alusten koon pienentämisen, vaikka aseistuksen määrää lisättiin.
Luokan alukset valmistettiin kuten aiemminkin valmistajien tekemien piirustusten mukaisesti, mutta niiden ulkoasu oli enemmän tai vähemmän yhtenevä. Aluksilla oli kolme savuhormia, joista etummainen oli pitkä ja kapea, keskimmäinen lyhyt ja paksu ja takimmainen lyhyt ja hieman kapeampi.
Alusten aseistuksena olivat kaksi nelituumaista tykkiä keulakannella, mikä oli korotettu edeltäneeseen luokkaan verrattuna, ja puolikannella. Kaksitoistanaulaiset olivat keskilaivassa kahden etummaisen savuhormin välissä aluksen kummallakin laidalla. Torpedoputket oli sijoitettu savuhormien taakse kummallekin laidalle kahtapuolen valonheittimen koroketta.
Etelä-Kasai
Etelä-Kasai oli Kongon demokraattiseen tasavaltaan kuuluva alue, joka julistautui itsenäiseksi 1960 naapurimaakunta Katangan tavoin.
Muutamaa viikkoa ennen Kongon itsenäistymistä 30. kesäkuuta 1960 paikalliset julistivat rikkaan kaivosalueen itsenäiseksi. Elokuun 8. päivä luba-kansan heimopäällikkö Albert Kalonji julisti perustetuksi Etelä-Kasain kaivosvaltion (État minier du Sud-Kasaï) pääkaupunkinaan Bakwanga. Kalonji antoi itselleen arvonimen "muluba-kansan korkein päällikkö ja sen kohtaloon liittyneiden heimojen haastamaton suojelija" (Chef Suprême du Peuple Muluba et Protecteur Incontesté des Tribus Associées à son sort).
Vuoden 1961 huhtikuussa kokoontui merkkihenkilöiden kokous, joka kruunasi Kalonjin isän perinteisellä kuningastittelillä "Mulopwe". Uusi kuningas luopui sitten kruunusta ja luovutti sen pojalleen, josta tuli Albert I.
Nelikuukautisten veristen taisteluiden jälkeen Kongon armeija valloitti alueen ja pidätti Kalonjin 30. joulukuuta 1961. Hän kuitenkin pääsi pakenemaan ja johti hallitustaan lokakuuhun 1962.
Mobutu Sese Sekon aikana Etelä-Kasai jaettiin Itä-Kasain ja Länsi-Kasain maakuntiin (nyk. jaettu edelleen Kasaihin ja Luluaan) itsenäisyyspyrkimysten heikentämiseksi.
Hollywoodin Burbankin lentoasema
Hollywood Burbank lentoasema () (IATA: BUR, ICAO: KBUR, FAA LID: BUR) on julkinen lentoasema, joka sijaitsee kuusi kilometriä Burbankin keskustasta luoteeseen. Amerikkalainen koomikko, Bob Hope on lentokentän suojelija. Asemaa käyttäviä lentoyhtiöitä ovat muun muassa Alaska Airlines, American Airlines ja Delta Airlines. Lentoyhtiöillä on reittilentoja lähinnä Yhdysvaltain länsiosiin, poikkeuksena JetBlue Airwaysin operoima reitti John F. Kennedyn lentokentälle New Yorkiin.
Bob Hopen lentoasemaa käytti vuonna 2009 noin 2,65 miljoonaa matkustajaa.
HMS Swift (1907)
HMS Swift oli Britannian Kuninkaallisen laivaston kokeellinen laivueenjohtaja, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
"HMS Swiftin" suunnittelun lähtökohtana oli amiraali Fisherin näkemys nopeista sotalaivoista. Amiraliteetti sai valmiiksi vaatimusten määrittelyn joulukuussa 1904, ja tämän jälkeen lopulta parhaaksi arvioitua Cammell Lairdin suunnitelmaa verrattiin Thornycroftin, Fairfieldin, John Brownin ja Armstrong Whitworthin suunnitelmiin. Suunniteltu kokonaisen luokan tilaaminen ei kuitenkaan toteutunut, ja seuraava "HMS Swiftiin" rinnastettava tilaus tehtiin vasta 1914. Ainutlaatuisuutensa vuoksi alus oli jonkinlainen kummajainen suuren kokonsa ja muutenkin selkeästi poikkeavan rakenteensa vuoksi.
Aluksen uppouma oli kaksinkertainen tuon ajan hävittäjiin verrattuna. Alus oli riittävän kookas ja nopea, jotta se pystyisi vapauttamaan kevyetristeilijät tiedustelutehtävistä. Fisher halusi poistaa kevyet risteilijät laivaston kokoonpanosta. Nopeusvaatimuksen vuoksi aluksen polttoaineeksi valittiin öljy ja siihen asennettiin neljä akselia, jotka kykenisivät liikuttamaan alusta 39 solmun nopeudella.
Nopeus jäi kuitenkin lopulta haaveeksi palveluskäytössä. Laivasto kuitenkin kirjasi koeajoissa nopeuden saavutetuksi. Nopeus ei kuitenkaan olisi ollut taloudellinen, koska aluksella oli öljyä ainoastaan 180 tonnia. Tämä rajoitus teki siitä myös täysin sopimattoman Fisherin haaveilemaan tiedustelutehtävään.
Alus oli myös kokoonsa nähden heikosti panssaroitu ja aseistettu, koska sen uppouma pyrittiin pitämään pienenä. Tästä seurasi myös heikko merikelpoisuus ja sen palvelusta rajoitti sää.
"HMS Swift" määrättiin vuonna 1912 4. torpedovenehävittäjälaivueen johtajaksi, ja siihen kuuluneiden K-luokan alusten kanssa se liitettiin Suureen laivastoon elokuussa 1914. Alus osoittautui liian heikoksi palvellakseen Pohjanmerellä, minkä vuoksi se kävi heinäkuussa 1915 korjattavana. Telakalla alukselle asennettiin Egertonin kehittämä raivausjärjestelmä ja se siirrettiin Doverin partio-osastoon 6. Hävittäjälaivueeseen.
Aluksen keulassa olleet kaksi nelituumaista tykkiä korvattiin 1916 yhdellä kuuden tuuman Mk XII 45 kaliiperin tykillä P Mk VII asennuksella. "HMS Swift" modernisoitiin korjaustun yhteydessä, kun se oli vaurioitunut pahoin Doverinsalmen taistelussa 20. huhtikuuta 1917. Alukselle asennettiin komentosilta ruorihuoneineen, sen kuusituumainen poistettiin ja 18 tuuman torpedoputket korvattiin 21-tuumaisilla. Se palasi telakalta heinäkuussa palvelukseen Doverin partio-osastoon.
Alus osallistui keväällä 1918 ensimmäiseen Ostendiin tehtyyn hyökkäykseen. Se romutettiin kaikessa hiljaisuudessa 9. joulukuuta 1921.
Kolmoishermosärky
Kolmoishermosärky eli trigeminusneuralgia on viidenteen aivohermoon eli kolmoishermoon ("nervus trigeminus") liittyvä neuropaattinen kipu. Sairauden vuosittainen esiintyvyys on noin 1/10 000; sitä esiintyy enemmän naisilla kuin miehillä, ja yleisintä se on keski-ikäisillä.
Kolmoishermosärystä voidaan erottaa kaksi muotoa, joiden oireet ovat usein samantapaiset: klassinen eli idiopaattinen sekä symptomaattinen trigeminusneuralgia. Klassinen muoto johtuu tavallisesti kolmoishermoa painavasta valtimosta aivorungon alueella eikä siihen liity muuta neurologista sairautta. Symptomaattisen muodon taustalla on usein MS-tauti tai kasvain. Kolmoishermosärkyyn liittyy myös muunlainen kasvojen alueen neuropaattinen kipu, joka voi olla seurausta kasvovammasta tai kasvojen alueelle tehdystä toimenpiteestä, joka on vaurioittanut jotakin kolmoishermon osaa.
Kolmoishermosäryn tyypillinen oire on kohtauksittainen, erittäin voimakas sähköiskumainen kipu, jota esiintyy toisella puolen kasvoja yhden tai kahden trigeminushaaran hermottamalla alueella. Kohtaus kestää muutamasta sekunnista minuutteihin. Sen saattaa laukaista syöminen tai tiettyjen, niin sanottujen triggerialueiden kosketus jopa pelkän tuulen vaikutuksesta. Pahimmillaan kolmoishermosärky saattaa tehdä hampaiden pesun, syömisen ja puhumisen lähes mahdottomaksi. Kipukohtauksia esiintyy yleensä jaksoittain, ja toisinaan kipu saattaa kadota pitkäksikin aikaa.
Ensisijainen lääkeaine kolmoishermosäryn hoitoon on karbamatsepiini. Mikäli karbamatsepiini aiheuttaa liikaa haittavaikutuksia (väsymys ja huimaus), voidaan kokeilla okskarbatsepiiniä, joka on edellä mainitun lääkeaineen johdannainen. Muita vaihtoehtoisia lääkkeitä ovat lamotrigiini, baklofeeni, fenytoiini, klonatsepaami, valproaatti, gabapentiini ja pregabaliini. Lääkekannabiksella ja yksittäisillä kannabinoideilla on todettu olevan kolmoishermosärkyä ja muuta neuropaattista kipua lievittäviä vaikutuksia. Samoin chilikasvin sisältämän kapsaisiinin on todettu vähentävän kipua huomattavasti. Jopa hyvin lyhytaikaisella kapsaisiinin käytöllä on todettu pitkäkestoinen kipua vähentävä vaikutus.
Mikäli lääkehoito ei tehoa, voidaan turvautua neurokirurgiaan. Käytettyjä menetelmiä ovat kolmoishermon haarautumiskohdan kuumentaminen neulaelektrodilla kipusignaalien kulun heikentämiseksi (trigeminusganglion koagulaatio) ja mahdollisen hermon lähellä kulkevan valtimon erottaminen mikrokirurgisesti (mikrovaskulaarinen dekompressio). Myös akupunktio on joissakin tapauksissa saattanut poistaa säryn jopa kokonaan.
Toivo Kaitera
Toivo Kaitera (18. toukokuuta 1883 Liminka – 29. lokakuuta 1930 Haukipudas) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.
Kaiteran vanhemmat olivat maanviljelijä Iikka Kaitera ja Maria Sofia Snellman. Hänne nuorempi veljensä oli liikemies Iikka Kaitera.
Kaitera valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1906.
Ruhrin miehitys
Ruhrin miehitys oli Ranskan ja Belgian vuosina 1923–1924 suorittama Ruhrin alueen miehitys. Miehityksen taustalla oli pyrkimys saada Versailles’n rauhassa sovitut sotakorvaukset Weimarin tasavallalta. Miehitys johti laajaan passiiviseen vastarintaan alueella ja lopulta Saksan markan lopulliseen romahdukseen. Miehitys päättyi lopulta kun Saksan kanssa saatiin sovittua sotakorvausmaksujen maksutavasta.
Ajatus Ruhrin alueen miehittämisestä oli noussut esille jo 1919, kun liittoutuneiden asiantuntijaryhmä esitti arvioita korvaussummista, joita Saksa olisi kykenevä maksamaan. Ajatuksen esitti Louis Loucheur Lloyd Georgelle. Loucheur esitti, että Ranskan täytyisi ehkä miehittää Ruhr maksuvaatimusten tukemiseksi. Vuonna 1922 Cannesin konferenssissa esitettiin ehdotus Saksan sotakorvausten maksuajan pidennyksestä, ja ajatus sai Ranskassa suurta suosiota. Saman vuoden alussa maksuajan pidennystä vastustanut Aristide Briandin joutui eroamaan pääministerin paikalta ja hänen seuraajakseen nousi Raymond Poincaré. Poincaré kannatti Versailles’n rauhansopimuksen mahdollisimman tiukkaa käytäntöönpanoa. Vuoden 1922 huhtikuussa Saksan valtakunnankansleri Joseph Wirth ilmoitti, ettei Saksa enää kyennyt maksamaan sotakorvauksia. Maksuista kieltäytymisen lisäksi Saksan ja Ranskan välejä hiersi Saksan aseistariisuntasääntöjen kiertäminen ja puolisotilaalisten järjestöjen toiminta Saksassa. Poincaré ehdotti Ruhrin miehitystä ja sai tukea presidentti Alexandre Millerandilta ja sotaministeri André Maginotilta, jotka uskoivat olevan välttämätöntä iskeä Saksan teollisuuden sydämeen. Isosta-Britanniasta tukea ei kuitenkaan tullut, sillä siellä oltiin jo luovuttu toivosta saada sotakorvaukset Saksalta. Operaatioon saatiin mukaan myös Belgia. Ranskan edustajakamari hyväksyi miehityksen äänin 452-72.
Miehitysjoukot eivät uskoneet kohtaavansa minkäänlaista vastarintaa. Miehitys herätti kuitenkin Saksassa maanlaajuista vastustusta. Myös Isossa-Britanniassa vastustettiin ranskalaisbelgialaisten joukkojen toimia. Tästä rohkaistuneena Saksassa aloitettiin yleislakko miehityksen vastatoimena. Myös väkivaltaisempia vastustuksen muotoja esiintyi ja esimerkiksi rautatiekiskoja räjäyteltiin, jotta sotakorvauksina Ranskaan vietäviä tuotteita ei voitaisi kuljettaa pois miehitetyltä alueelta. Suunnitteilla oli myös maanalainen armeija. Saksan valtiolle tapaus merkitsi suurta rahareikää, kun sen piti tukea töistä kieltäytymisen takia erotettuja työläisiä ja Ruhrin alueelta karkotettuja kymmeniä tuhansia siviilejä. Saksan rahan arvo alkoi aleta suurella nopeudella hyperinflaation kourissa. Lokakuussa 1923 yksi dollari vastasi jo 12 000 miljoonaa markkaa, 1. marraskuuta 120 000 miljoonaa ja 20 marraskuuta korkeimmillaan jo neljää biljoonaa markkaa. Marraskuussa Poincarén olikin hyväksyttävä puoluettoman asiantuntijaraadin kokoontuminen arvioimaan Saksan maksukykyä. Kokoontumisen tuloksena syntyikin niin sanottu Dawesin suunnitelma kansainvälisestä lainasta Saksalle ja Ranskan vetäytymisestä Ruhrista. Poincarén oli pakko hyväksyä suunnitelma vuoden 1924 keväällä hänen nopeasti laskeneen poliittisen kannatuksen takia.
Raukki
Raukki ( < germaaniset kielet) on vaihtelevan muotoinen kalkkikivipaasi tai -kumpare, joka on säästynyt meren aaltojen pitkäaikaiselta kulutukselta eli abraasiolta sitä ympäröivän heikomman kiven jauhautuessa ja huuhtoutuessa veteen. Nimitystä käytetään erityisesti Gotlannissa Ruotsissa olevista rantamuodostumista, mutta niin voidaan nimittää myös muualla tavattavia vastaavia pylväsmäisiä kiviä.
Anjui
Anjui () on Kolyman sivujoki Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Sahan tasavallassa Venäjällä. Sen muodostavat Anadyrin ylätasangolta alkunsa saavat "Bolšoi" ja "Malyi Anjui" -joet. Bolšoi Anjuin pituus on 693 kilometriä ja Malyi Anjuin 738 kilometriä. Yhdessä ne virtaavat vain 8 kilometrin matkan. Valuma-alueen laajuus on 107 000 neliökilometriä.
Joet ovat liikennöintikelpoisia. Niitä käytetään kalastukseen ja kaivosteollisuuden tarpeisiin.
Omolon
Omolon () on Kolyman sivujoki Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa ja Sahan tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 1114 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 113 000 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Kolyman ylängöltä ja virtaa kohti pohjoista. Se jäätyy lokakuussa ja vapautuu jäistä kesäkuun alussa. Yläjuoksulla joki jäätyy pohjaa myöten muodostaen valtavia lumensekaisia jäämassoja. Omolon on liikennöintikelpoinen 600 kilometrin matkalla. Tärkeimmät sivujoet ovat Molongda, Oloi, Oloitšan ja Kedon.
Joen varrella sijaitsee Bilibinon piirin kuuluva, etupäässä eveenien ja tšuktien asuttama Omolonin kylä.
Abraasio (geologia)
Abraasio (, pois ja "rasio," raaputus) tarkoittaa geologiassa ja maantieteessä aalloista ja vuorovedestä johtuvaa rantojen kulumista. Abraasion tuloksena rannikon vaakasuoraan kerrostuneisiin kivilajeihin syntyy abraasiojyrkänne ja sen alapuolelle abraasioterassi eli penkere. Muihin kivilajeihin, kuten gneissiin ja graniittiin, abraasio muovaa säännöttömiä kulumisjälkiä, jotka näkyvät rikkonaisina rantakallioina. Jatkuva abraasio leventää abraasioterassia, jolloin usein käy niin, että osa rantamuodostumista ei kestäkään aaltojen kulutusta. Niistä muodostuu silloin abraasiojälkiä, jollaisia ovat esimerkiksi Gotlannin raukit. Abraasiopinta eli huomattavan leveä abraasioterassi syntyy silloin, kun maa vajoaa abraasion aikana.
Kuuno A. Talvioja
Kuuno Adalbert Talvioja (sukunimi aik. "Bäckman"; 24. joulukuuta 1865 Tottijärvi – 20. maaliskuuta 1933 Heinola) oli suomalainen oppikoulun lehtori ja kirjallisuuden tutkija.
Talviojan vanhemmat olivat kappalainen, varapastori Knut Adolf Bäckman ja Maria Elisabet Wirberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Turun lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890. Talvioja toimi Heinolan keskikoulun ja sen jatkoluokkien uskonnon ja ruotsin nuorempana lehtorina 1893–1933 sekä jatkoluokkien rehtorina.
Talvioja kirjoitti 1915 tutkielman kirjailija Jaakko Juteinista.
Talvioja oli naimisissa vuodesta 1891 Olga Adolfina Ståhlen kanssa.
Siltanosturi
Siltanosturi on nosturityyppi, jota käytetään yleisesti erilaisissa teollisuuslaitoksissa. Siltanosturi koostuu karkeasti ottaen kahden kiskon varassa kulkevasta "sillasta", siltaan kiinnitetystä ja sitä pitkin liikkuvasta "vaunusta" (päätykannattaja) sekä vaunuun asennetusta, esimerkiksi perinteisellä koukulla varustetusta nostimesta. Tällainen nosturi toimii usein tehdashallissa, jolloin sen kiskot on kiinnitetty hallin seiniin, mutta se voi sijaita myös ulkona, jolloin se toimii jonkinlaisen erillisen rakennelman varassa.
Yllä kuvattujen kaksikiskoisten siltanostureiden lisäksi saatavilla on yksikiskoisia siltanostureita. Sooloradallisissa siltanostureissa silta ja siltaan kiinnitetty vaunu liikkuvat yhden kiskon varassa.
Siltanostureita ohjataan tyypillisesti alhaalta käsin radiolla tai suurempien nosturien osalta myös nosturin siltaan kiinnitetystä erityisestä ohjaamosta. Nosturit voivat olla myös pitkälle automaattiohjattuja. Tällöin ne toimivat usein osana laajempaa automatisoitua materiaalinsiirtoketjua, johon kuuluu myös esimerkiksi vihivaunuja.
Siltanosturien tyypillinen nostokapasiteetti vaihtelee 1000 ja 100 000 kg:n välillä. Suurimmat siltanosturit voivat nostaa jopa 500 000 kg:n verran, mutta tyypillisimpiä tällaiset nostokapasiteetit ovat telakoilla, joissa nosturit ovat siltanosturien sijaan pukkinostureita.
Modernit siltanosturit voivat sisältää useita erilaisia lisäominaisuuksia, kuten usean sillan ohjaaminen samalla ohjaimella, useamman nostimen käyttö samassa sillassa, automaattinen paikoitus sekä nostoanalytiikkaa, joka kerää tietoa nostetuista kapasiteeteista.
Siltanostureissa käytetään tyypillisesti köysinostinta, joka nostaa kohteen teräsvaijereiden avulla. Pienemmissä nostokapasiteeteissa käytetään myös ketjusähkönostinta.
Nostovälineinä käytetään perinteisen nostokoukun lisäksi tarvittaessa muun muassa erilaisia pihtejä tai saksia sekä esimerkiksi magneettisia nostimia. Antimagneettisista materiaaleista valmistettuja levymäisiä kappaleita nostetaan imukupeilla.
National League Division Series
National League Division Series on ammattilaisbaseball-sarjan, National Leaguen, välieräottelusarja, joka on vuodesta 1995 lähtien ratkaissut pääsyn Liigan mestaruusotteluihin. Sarja pelataan divisioonavoittajien välisenä. Kolmen voittajan lisäksi näihin otteluihin pääsee myös yksi joukkue villillä kortilla, aiemmin se, jolla oli eniten voittoja runkosarjassa, kaudesta 2012 alkaen kahden parhaan ei-divisioonavoittajan välisen ottelun voittaja. Kaudella 1981 divisioonasarjat pelattiin kausipuolikkaiden voittajien välillä divisioonittain. Tällöin pelattiin myös ensimmäiset kauden jälkeiset kamppailut Kanadan maaperällä. Kyseisellä kaudella kävi myös niin, että koko kauden mittarilla divisiooniensa parhaat joukkueet - Cincinnati Reds (66-42) ja St. Louis Cardinals (59-43) - jäivät ulos loppuotteluista, koska eivät olleet parhaita kummallakaan kausipuolikkaalla. Kauden puolittamisen syynä oli pelaajien lakko keskikesällä.
Bilibino
Bilibino () on kaupunki Tšukotkan autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kolyman vesistöön kuuluvien Karalvejem ja Bolšoi Kepervejem -jokien yhtymäkohdassa 653 kilometriä Anadyristä luoteeseen. Kaupunki on Bilibinon piirin keskus.
Paikkakunta on saanut alkunsa Karalvejemin kultakaivoksen yhteyteen vuonna 1955 perustetusta asutuksesta. Se on nimetty Tšukotkan kultaesiintymät löytäneen geologi Juri Bilibinin mukaan. Vuonna 1958 Bilibino sai kaupunkimaisen taajaman statuksen, vuonna 1961 siitä tuli Bilibinon piirin hallinnollinen keskus ja vuonna 1993 kaupunki. Vuonna 1989 kaupungin väkiluku oli jo lähes 15 600. Väkiluku kuitenkin putosi liki kaksi kolmasosaa Neuvostoliiton hajoamisen jälkeisenä vuosikymmenenä. Vuonna 2010 Bilibinossa asui yhä 5 503 henkeä.
Oheinen taulukko kuvaa Bilibinon väkiluvun kehitystä vuosina 1959–2010 suoritettujen väestönlaskentojen mukaan.
Bilibinosta on talvitie Kolymajoelle Zeljonyi Mysiin sekä Itä-Siperian meren rannalla sijaitsevaan Pevekin satamaan. Lentokenttä sijaitsee Kepervejemin kylässä, jonne johtaa 36 pituinen ympärivuotinen maantie. Talous perustuu kultaa tuottavaan kaivosteollisuuteen. Lähistöllä on Bilibinon ydinvoimala, joka tuottaa lämpöä kaupungille ja noin 75 % alueen sähköstä.
Kaupungissa toimii kaksi lastentarhaa ja kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus ja ammattikoulu. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, vapaa-ajan ja kansantaiteen keskus, kirjastolaitos sekä kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Zolotaja Tšukotka" (”Kultainen Tšukotka”).
Dimetyylifumaraatti
Dimetyylifumaraatti on fumaarihapon metyyliesteri. Sen kemiallinen kaava on CHO, moolimassa 144,125 g/mol, sulamispiste 102-105 °C, kiehumispiste 192-193 °C, suhteellinen tiheys 1,37 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 624-49-7. Ainetta on käytetty kulutustavaroissa kuten kenkien, vaatteiden ja huonekalujen homeenestoaineena varastoinnin ja kuljetuksen aikana. Dimetyylifumaraattia on toisaalta käytetty Saksassa pitkään sisäisenä psoriasislääkkeenä, ja sen käyttö on viime vuosina yleistynyt muuallakin Euroopassa.
Dimetyylifumaraatin IUPAC:n antama nimi on "dimetyyli-(E)-buteenidionaatti". Dimetyylimaleaatti (CAS 624-48-6) on dimetyylifumaraatin isomeerinen muoto.
Dimetyylifumaraatin markkinoille saattamisen ja markkinoilla saataville asettamisen kulutustavaroissa on kielletty Suomessa 16.4.2009 valtioneuvoston antamalla asetuksella. Aine on aiheuttanut kuluttajissa iho-oireita. Aineen kauppanimenä on "Fumaderm".
Rattaat pyörimään
Rattaat pyörimään on raumalaislähtöisten hip hop -tuottajien Jake the Breakin ja Flamin 19. tammikuuta 2011 julkaisema tuottajalevy. Sen julkaisi Karma Musiikki.
Albumilta on julkaistu kolme näytekappaletta: Juno – "Uuden ajan lumisotaa", Stepa – "Koko päivän joka päivä" ja TK, Tuomo, Elastinen, Timo Pieni Huijaus ja Solonen – "Helpompaa hulluna". Kappale "Kuinka korkeelle" julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä ja siitä on julkaistu myös musiikkivideo. Singlellä vierailee Joniveli.
Kotelo (biologia)
Kotelo () on hyönteisten täydelliseen muodonvaihdokseen liittyvä kehitysvaihe toukka-asteen ja aikuisen yksilön eli "imagon" välillä.
Kotelovaiheessa hyönteinen ei nauti mitään ravintoa ja lepää yleensä liikkumattomana paikoillaan. Kotelo lepää usein kotelokopassa, jonka toukka on valmistanut kehruurauhastensa erittymästä, tai kotelokehdossa, johon toukka on käyttänyt kehruurauhastensa erittymän lisäksi myös esimerkiksi lehdenkappaleita, puunsiruja ja hiekanjyviä.
Koteloita voidaan erottaa kolme päätyyppiä:
Beagle-luokka (hävittäjä)
Beagle-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, johon kuuluivat vuosien 1908–1909 laivasto-ohjelmassa tilatut 16 alusta. Luokka nimettiin uudelleen lokakuussa 1913 G-luokaksi. Alukset palvelivat ensimmäisessä maailmansodassa erityisesti Dardanellien sotatoimissa. Jäljelle jääneet myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Öljyä polttoaineena käyttäneiden Tribal-luokan alusten ja kokeellisen "HMS Swiftin" jälkeen Beagle-luokassa palattiin hiilen käyttöön. Tällöin luokasta tuli viimeinen Kuninkaallisen laivaston hiilikäyttöisenä valmistettu alusluokka. Luokka oli myös merkittävästi pienempi kuin edellinen hiilikäyttöinen River- eli E-luokka. Hiileen päädyttiin, kun Amiraliteetissä heräsi epäilys maan öljyvarantojen riittävyydestä laivaston tarpeisiin.
Aiemmista luokista poiketen Beagle-luokan alukset muistuttivat runsaasti toisiaan. Aluksilla oli kolme savuhormia, vaikka niiden pituus ja suuruus vaihteli valmistajien välillä. Alukset suunniteltiin alun perin aseistaviksi viidellä 12 naulan tykillä, mutta niistä kaksi korvattiin viimeisissä Tribal-luokan aluksilla käyttöön otetuilla nelituumaisilla. Alusluokka oli myös ensimmäinen, mille asennettiin "HMS Swiftillä" testatut 21 tuuman torpedoputket.
Aluksen 12 naulan tykit siirrettiin keskilaivaan, jotta niiden käyttö mahdollistuisi kovassakin merenkäynnissä. Lisäksi luokan komentosiltaa korotettiin.
Steve Scott
Steve Scott voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
ProCom
ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry on Suomen suurin viestinnän ammattilaisten järjestö. Liitto aloitti toimintansa nimellä Suomen Tiedottajien Liitto vuonna 1978 jolloin sen edeltäjät vuonna 1947 perustettu Tiedotusmiehet ry sekä vuonna 1955 perustettu Henkilöstölehtien yhdistys yhdistivät voimansa.
Vuoden 2016 alussa ProComiin kuuluu yli 2 900 viestinnän parissa työskentelevää tiedottajaa, viestintäpäällikköä, -johtajaa, -yrittäjää, -konsulttia ja viestinnän opiskelijaa. Järjestön tärkeimpiä tehtäviä ovat jäsentensä ammattitaidon kehittäminen sekä verkostoitumismahdollisuuksien tarjoaminen sekä viestintäalan yhteiskunnallinen vaikuttaminen.
ProCom tutkii viestintäalaa, ja suurin tutkimus on joka toinen vuosi toteutettava "Viestinnän ammattilaiset" -tutkimus muiden viestintäjärjestöjen kanssa. ProCom julkaisee myös vertaisarvioitua "ProComma Academic" -viestinnän kausikirjaa, jolla on ensimmäisen tason Jufo-luokitus. Vuonna 2012 ProCom julkaisi kattavan alan historiateoksen "Vuosisata suhdetoimintaa − Yhteisöviestinnän historia Suomessa".
ProCom jakaa joka vuosi Vuoden viestintäpalkinnot. Palkintokategorioita ovat Vuoden viestintäammattilainen, Vuoden johtaja, Vuoden viestintäteko sekä elämäntyöpalkinto.
Liiton puheenjohtajana on vuoden 2015 alusta toiminut liikenne- ja viestintäministeriön viestintäjohtaja Taina Pieski. Liiton nelihenkistä toimistoa johtaa toimitusjohtaja Elina Melgin.
ProCom on Viestinnän eettisen neuvottelukunnan VENin perustajajäsen.
Steve Scott (yleisurheilija)
Steve Scott (s. 5. toukokuuta 1956) on yhdysvaltalainen entinen yleisurheilija. Scottin suurin saavutus on hopea 1 500 metrin juoksussa Helsingin maailmanmestaruuskilpailuista 1983.
River-luokka (torpedovenehävittäjä)
River-luokka oli Australian kuninkaallisen laivaston kuuden juuri ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistuneen aluksen muodostama hävittäjäluokka, joka muodosti ensimmäisen vastamuodostettujen Kansainyhteisön laivastoyksiköiden tilauksen. Luokan alukset nimettiin australialaisten jokien mukaan valiten yksi kustakin osavaltiosta. Nimeäminen aloitti samalla Australian laivastossa edelleen vallalla olevan tradition.
Kaksi ensimmäistä alusta valmistettiin brittiläisillä telakoilla Acheron-luokan piirustusten pohjalta, ja niiden suunnitelmia muokkasi Sir John Biles. Kolmannen aluksen tilaus jaettiin brittiläisen telakan ja Cockatoon laivastotelakan kesken, ja loput kolme tilattiin Cockatoolta, jotka valmistuivat vasta sodan aikana.
Leino Pentzin
Leino Fredrik Pentzin (11. huhtikuuta 1881 Liminka – 29. tammikuuta 1951 Kerava) oli suomalainen toimittaja, kansanopiston ja kauppakoulun johtaja ja kansakouluntarkastaja.
Pentzinin vanhemmat olivat agronomi Fredrik Wilhelm Pentzin ja Justina Lake.
Pentzin valmistui ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1901 ja filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1905 sekä teki opintomatkoja Ruotsiin ja Tanskaan kansanopetukseen tutustumista varten. Hän toimi Oulun kaupungin kansakouluntarkastajana vuosina 1913−1918. Hän oli Haapaveden kansanopiston johtaja 1909–1913. Sittemmin hän toimi Raahen Porvari- ja Kauppakoulun johtajana vuosina 1918−1926, suomen kielen, historian ja filosofian alkeiden lehtorina Tyrvään yhteiskoulussa vuosina 1926−1933 sekä suomen kielen opettajana Vaasan kauppakoulussa vuosina 1933−1946. Näiden ohella Pentzin toimi mm. Haapaveden kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana vuosina 1912−1913 ja Vammalan kauppalanvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1930−1933.
Suomen sisällissodan aikana Pentzin oli valkoisten puolella ryhmänjohtajana Oulun vapaaehtoisessa rintamakomennuskunnassa (myöhemmin 4:nnen Pohjois-Pohjanmaan rykmentin 1. Pataljoonan I komppania). Hänet ylennettiin sodan jälkeen kersantiksi ja sittemmin vääpeliksi. Pentzin julkaisi sotakokemuksistaan teoksen "Vapaussodan muistoja". Vuosina 1920−1925 Pentzin toimi Raahen suojeluskuntapiirin piiriesikunnan kansliapäällikkönä. Hersalon mukaan hänellä oli merkittävä rooli sekä taloudessa että piirin henkisenä johtajana.
Leino Pentzinin puoliso vuodesta 1906 oli Edith Sofia Laurell. Heillä oli neljä lasta, joista osa suomensi sukunimensä muotoon Temmes. Ensimmäisen vaimonsa kuoltua Pentzin solmi vuonna 1933 uuden avioliiton Martta Katariina Bomanin kanssa.
Canon EOS 60D
Canon EOS 60D on japanilaisyhtiö Canonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera. Kamera julkaistiin elokuussa 2010 Canon EOS 50D:n seuraajaksi. Suomessa kamera tuli myyntiin syyskuun puolivälissä 2010. Kamera on yhteensopiva EF- ja EF-S-objektiivien sekä EX-sarjan Speedlite-salamalaitteiden kanssa.
Kameralla on mahdollista ottaa myös Full HD -videokuvaa 1920×1080 pikselin resoluutiolla. Kuvataajuus voi tällöin olla joko 30, 25 tai 24 kuvaa sekunnissa. 720p:n tarkkuudella kuvataajuus voi kuitenkin olla jopa 60 tai 50 kuvaa sekunnissa.
Canon EOS 60D tukee suuren kapasiteetin SDXC-muistikortteja. Lisäksi kameraan sopivat myös SD- ja SDHC-muistikortit.
Adolf Linderoos
Adolf Linderoos (7. toukokuuta 1869 Porvoo – 6. elokuuta 1934 Helsinki) oli suomenruotsalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hän käytti nimerkkiä "Atte".
Linderoos kävi Porvoon ruotsalaista normaalilyseota ja opiskeli sitten August Arppen näyttämökoulussa. Hän oli näyttelijänä Svenska Teaternissa 1887–1892 ja 1893–1894. Hän toimi ohjaajana Svenska inhemska teaternissa 1898 ja 1913–1919, Svenska Teaternissa ja Folkteaternissa 1907–1913 sekä Wasa Teaterissa 1920–1921. Linderoos oli myös lehtikirjoittaja ja näytelmien kääntäjä.
Kop kop kop
Kop kop kop on Kake Randelinin albumi vuodelta 1983.
Kaikki sovitukset on tehnyt Jori Sivonen.
Mini (muusikko)
Mini on japanilainen pop-muusikko Tokiosta. Hän debytoi ensimmäisellä singlellään ""Are U Ready?"" maaliskuussa 2010. Naislaulajan toinen single, ""GiRLS SPiRiT"", ilmestyi 1. syyskuuta 2010.
Jyrki Nousiainen
Jyrki Nousiainen (s. 20. syyskuuta 1943 Kerimäki) on suomalainen näyttelijä.
Nousiainen näytteli 42 vuotta Helsingin Kaupunginteatterissa ennen kuin hän jäi eläkkeelle teatterista. Hän on näytellyt yli 140 näytelmässä, ja hänen erikoisalojaan ovat puheteatterin ohella pantomiimi ja klovneria. Hän opettaa Suomen Teatteriopistossa Tampereella.
Nousiainen on naimisissa näyttelijä Soila Komin kanssa ja heillä on yhteinen tytär Saimi Hoyer.
Akaa-Volley
Akaa-Volley on pirkanmaalainen lentopallon erikoisseura, jonka juuret ovat vahvasti sen perusseurassa A-Volleyssa. Kaudella 2017–2018 Akaa-Volley pelaa Mestaruusliigassa ja osallistuu myös Suomen Cupiin. Juniorijoukkueet toimivat A-Volleyn nimissä.
Akaaseen perustettiin vuonna 1991 uusi lentopalloon ja beach volleyhin erikoistuva seura, jonka nimeksi vakiintui A-Volley. Seura sai Nuori Suomi -sinettiseuran tunnusmerkin vuonna 2005.
Seuran junioreita useisiin Suomen Mestaruuksiin valmentanut Risto Lahti käynnisti 'Projekti 2010' -nimisen hankkeen, jonka tarkoituksena oli nostaa tuolloin pääosin seuran omista kasvateista koostunut miesten edustusjoukkue 1-sarjaan vuoteen 2010 mennessä. Kaudella 2007–2008 A-Volleyn edustusjoukkue selviytyikin nousukarsintoihin häviämättä peliäkään koko 2-sarjakauden aikana. Nuori, parilla konkarilla vahvistettu joukkue voitti nousukarsinnan molemmissa osaotteluissa Lahden Kimmo-Volleyn ja täytti asetetut nousutavoitteet vuoden etuajassa – Akaassa saatiin seurata 1-sarjalentopalloa jo kaudella 2009–2010.
Joukkueesta SM-liigassa Isku-Volleyn väreissä kauden aikana pelasivat Sauli Sinkkonen, Tomi Mutka, Hannes Mattila, sekä Daniel Kusnetsoff. Isku-Volleyn joukkueesta A-Volleyssa kävi kauden aikana pelaamassa huippuhakkuri Joni Mikkonen, sekä loppukaudesta 150 A-maaottelua pelannut Mika Pyrhönen. Joukkueen valmentana toimi Risto Lahti, joka samalla oli myös Isku-Volleyn liigamiehistön peräsimessä kakkosvalmentajana. Joukkueessa pelasi myös suomenmestaruuden, sekä SM-hopean kaksi kertaa voittanut Hannu Husu, joka pelasi Tampereen Isku-Volleyssa 2000-luvun menestysvuosien aikana.
Ennen kauden 2010–2011 alkua miesten edustusjoukkuetoiminta päätettiin eriyttää omaksi yhdistyksekseen ja samalla käynnistettiin kunnianhimoinen projekti, jonka lopullisena maalina oli nostaa Akaalainen lentopalloilu tulevaisuudessa Mestaruusliigakartalle. Uusi seura sai nimekseen Akaa-Volley.
Nousu korkeimmalle sarjatasolle toteutui kauden 2016-2017 päätteksi kun liigakarsinnassa kaatui Joensuun Liiga-Riento.
Akaa-Volley pelaa Lentopalloliiton miesten Mestaruusliigassa. Akaa-Volleyn joukkueen runko jatkaa kaudesta 2016–2017 pitkälti samana. Joukkue vahvistui ulkomailta Suomeen palanneella Antti Poikelalla sekä kahdella yhdysvaltalaispelaajalla, Scott Siwickillä ja Ryan Steven Matherilla.
Akaa-Volleyn junioritoiminta jatkaa emoseura A-Volleyn nimissä. Junioreita A-Volleyn seurasta löytyy sekä poikien, että tyttöjen puolelta usean joukkueen voimin. Lisäksi seura järjestää alle kouluikäisille lapsille lentopallokerhoja läpi vuoden. Seuran omia kasvatteja on esiintynyt SM-liigassa, Euroopan ammattilaissarjoissa ja maajoukkueissa asti. Omia kasvatteja ovat muun muassa Joni Mikkonen, Tuomas Tihinen, Harri Mäkinen, Lauri Tihinen ja Hannes Mattila. Lisäksi A-Volleyn paidassa on nähty eri junioritasoilla nykyisistä huippupelaajista muun muassa Sauli Sinkkonen, Ossi Rumpunen, Antti Poikela, Jani Sippola ja Tomi Mutka.
Passarit:
Yleispelaajat:
Keskitorjujat:
Hakkurit:
Liberot:
Johto:
Rata Blanca
Rata Blanca on vuonna 1986 perustettu argentiinalainen heavy metal -yhtye. Yhtyeen nykyisen kokoonpanon muodostavat Walter Giardino (kitara), Adrián Barilari (laulu), Guillermo Sánchez (basso), Danilo Moschen (koskettimet) ja Fernando Scarcella (rummut). Yhtyettä pidetään kotimaassaan yhtenä tärkeimmistä metallimusiikin esittäjistä ja se on ulkomailla eräs latinalaisen Amerikan tunnetuimmista.
Tähän päivään mennessä yhtyeelle on kotimaassaan myönnetty kuusi kultalevyä ja yksi platinalevy. Yhtyeen toinen albumi "Magos, espadas y rosas" on myynyt maailmanlaajuisesti yli 5 miljoonaa kappaletta.
Wolin (kaupunki)
Wolin () on kaupunki Wolinin saarella Luoteis-Puolassa. Kaupunki sijaitsee Kamieńin piirikunnassa Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Wolin kuuluu ensimmäisiin slaavilaisiin kaupunkeihin, ja se tunnetaan nykyisin puolalaisena kalasatamana. Wolinissa on noin 4 000 asukasta ja se luovutettiin Puolalle muiden alueiden yhteydessä toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945.
Fort Boyard Suomi
Fort Boyard Suomi (ensimmäisellä ja toisella kaudella nimellä Fort Boyard – Linnake) on suomalainen tositelevisio-ohjelma, joka perustuu vuodesta 1990 lähtien esitetyn ranskalaisen "Seikkailujen linnake" ("Fort Boyard") -ohjelman formaattiin. Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin kesällä 2010, toinen tuotantokausi kesällä 2012 ja kolmas tuotantokausi kesällä 2018. Kaikki kaudet on kuvattu Ranskan länsirannikolla sijaitsevassa ohjelman nimen mukaisessa linnakkeessa. Ohjelmaa on esitetty SuomiTV:llä, Nelosella ja MTV3-kanavalla.
Sarjan ensimmäisellä kaudella kuusi suomalaisista julkisuuden henkilöistä koottua nelihenkistä joukkuetta kilpailevat Ranskan länsirannikolla sijaitsevalla Fort Boyardin linnoitussaarella rahapalkinnosta, joka luovutetaan hyväntekeväisyyteen. Sarjan ensimmäisen kauden juonsivat Merja Larivaara ja Kari-Pekka Toivonen Ensimmäinen jakso esitettiin SuomiTV:llä 8. lokakuuta 2010. Ensimmäinen kausi uusittiin Nelosella 4. tammikuuta 2012 alkaen Sininen joukkoe voitti kisan.
Vihreä
Punainen
Musta
Pinkki
Persikka
Sininen
Sarjan toisen tuotantokauden esittäminen alkoi Nelosella 9. maaliskuuta 2013. Juontajina toimivat Ellen Jokikunnas ja Ivan Puopolo, ja joukkueita on viisi.
Timmit mimmit
Hunksit
Poliisit
Räppärit
Hölöttäjät
Sarjan kolmas tuotantokausi alkoi 25. elokuuta 2018 MTV3-kanavalla. Kymmenosaisella tuotantokaudella kilpailee kuusi kolmehenkistä joukkuetta. Kolmannen kauden juontavat Joanna Kuvaja ja Ile Uusivuori. Sininen joukkue voitti kauden.
Sininen
Punainen
Harmaa
Oranssi
Valkoinen
Keltainen
Aspitates ochrearia
Aspitates ochrearia (syn. "Semiaspilates ochrearia") on lovimittareihin kuuluva perhoslaji.
"A. ochrearia" -lajin siipien kärkiväli on 28–36 millimetriä.
Laji lentää iltahämärästä alkaen, mutta varsinkin koiraat lähtevät häirittynä helposti lentoon lepopaikoiltaan pitkästä heinikosta myös päivällä. Naaraat ovat passiivisempia. Lajilla on ainakin Britanniassa kaksi sukupolvea, joista ensimmäinen lentää toukokuussa ja toinen elo-syyskuussa.
Lajin elinympäristöä ovat ruohostoiset hiekkakummut ja joutomaat sekä esimerkiksi vuorovesirannat ja muut korkeaa heinikkoa kasvavat alueet. Laji on laajalle levinnyt ja yleinen Etelä-Englannin rannikolla, mutta se ei ole levittäytynyt sisämaahan. Suomesta lajia ei ole tavattu.
Lajin toukat käyttävät ravinnokseen villiä porkkanaa, liuskaratamoa ja kelttoihin kuuluvaa "Crepis vesicaria" -lajia. "A. ochrearia" talvehtii toukkana.
Mallioppilas (elokuva)
Mallioppilas () on Bryan Singerin ohjaama elokuva vuodelta 1998. Se perustuu Stephen Kingin kirjoittamaan samannimiseen pienoisromaaniin. Elokuvan on käsikirjoittanut Brandon Boyce ja sen pääosia näyttelevät Ian McKellen ja Brad Renfro. "Frendeistä" tuttu näyttelijä David Schwimmer tekee elokuvassa pienen roolin.
Todd Bowden (Brad Renfro) saa selville, että hänen kotinsa lähistöllä asuva vanha mies, Arthur Denker (Ian McKellen), on todellisuudessa etsintäkuulutettu entinen natsi, Kurt Dussander. Hän kiristää mieheltä tietoja – hän haluaa kuulla natsien hirmutöistä mieheltä itseltään. Hän uhkailee paljastavansa Dussanderin poliiseille, jos tämä ei suostu puhumaan hänelle. Kun aikaa kuluu, asiat alkavat mennä huonosti – he yrittävät kaikin keinoin tuhota toisensa, eivätkä tältä säästy ulkopuolisetkaan.
Hjerkinn
Hjerkinn on kylä Dovressa, Norjassa, Opplandin läänissä. Se on yksi Norjan kuivimmista paikoista vain 222 mm vuotuisella sademäärällään. Dovrebanenin junat menevät kylän ohi päivittäin. Valtatie E6 menee myös kylän läpi. Norjan armeijan ampuma-alue sijaitsee Hjerkinnissä.
Jarkko Piiparinen
Jarkko Piiparinen (s. 18. huhtikuuta 1966 Lahti) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hyökkääjä pelasi koko ammattilaisuransa Lahden Reippassa, jota hän edusti kahdeksan kauden ajan. Piiparinen pelasi joukkueessa kolme SM-liigakautta ja hän teki yhteensä 89 runkosarjaottelussa tehot 15+10=25.
Piiparinen aloitti uransa Kiekkoreippassa kaudella 1983–1984, jolloin hän pelasi 18 SM-liigaottelua tehoin 3+2=5. New Jersey Devils varasi Piiparisen 11. kierroksella numerolla 211 . Hän ei kuitenkaan ikinä pelannut Pohjois-Amerikassa. Piiparisen uran toinen kausi 1984–1985 päättyi Kiekkoreippaan putoamiseen I-divisioonaan keväällä 1985. Piiparinen kuitenkin jatkoi joukkueessa vielä seuraavat kuusi kautta kevääseen 1991 asti. Vuonna 1989 Kiekkoreippaan nimi vaihtui Hockey-Reippaaksi.
Keväällä 1990 Piiparinen oli nostamassa Reipasta takaisin SM-liigaan. Hän pelasi joukkueessa SM-liigaa vielä kauden 1990–1991, jonka jälkeen Piiparinen pelasi seuraavat kaksi kautta II-divisioonaa Heinolan Kiekossa.
Piiparinen lopetti uransa kauteen 1995–1996, jonka hän pelasi Lahden Mustangsin riveissä.
Jennifer
Jennifer on varsinkin englanninkielisissä maissa yleinen naisen etunimi. Se pohjautuu kelttiläiseen sanaan "guen" tai "gwyn", joka merkitsee valkoista, kaunista tai siunattua.
Suomessa nimi Jennifer on 1900-luvun alusta lokakuuhun 2017 mennessä annettu noin 1200 naiselle, joista hieman yli puolet on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä. Nimeä ei ole suomen­kielisessä kalenterissa, mutta suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Jenniferin nimipäivä on 30. lokakuuta.
Dala (joki)
Dala on Rhônen sivujoki Sveitsissä, Wallisin kantonissa. Joki saa alkunsa Dalagletscher- ja Flüegletscher-jäätiköiltä noin 2 700 metrin korkeudessa. Dala virtaa Leukerbadin läpi ja laskee Rhôneen Leukin alapuolella.
Dala-joessa on alueen kuntien sekä kantonin omistaman KW Dala AG:n vesivoimalaitos, joka alun perin vuonna 1909 rakennettiin Leuk-Leukerbad-rautatien (Gesellschaft Leuk-Leukerbad-Bahnen eli LLB) tarpeisiin. Voimalaitoksen laitteisto uusittiin vuonna 2007. Laitoksen putouskorkeus on 661 metriä. Uuden laitoksen vuosituotanto on noin 32 GWh energiaa.
Ádám Szalai
Ádám Szalai (s. 9. joulukuuta 1987 Budapest, Unkari) on unkarilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa TSG Hoffenheimia ja on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Szalai edusti uransa alkuvaiheilla kotikaupunkinsa Budapest Honvédia ja Újpestia. Vuonna 2004 hän siirtyi saksalaisseura Stuttgartin junioriakatemiaan. Kauden 2006–2007 hän pelasi Stuttgartin reservijoukkueessa tehoilla 33 ottelua ja viisi maalia. Elokuussa 2007 hän siirtyi Real Madrid Castillaan, joka on Real Madridin reservijoukkue. Hänestä maksettiin noin 500 000 euron siirtokorvaus. Hän teki 79 sarjaottelussa 23 maalia.
9. tammikuuta 2010 Szalai siirtyi kauden loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella saksalaiseen Mainziin. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa joukkueessa 16. tammikuuta 2010 vieraskentällä Bayer Leverkusenia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 10. huhtikuuta 2010 ottelussa Borussia Dortmundia vastaan. Lainasopimuksen jälkeen hän jäi pysyvällä siirrolla Mainziin. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 79 bundesliigaottelua, joissa teki 21 maalia.
Kesällä 2013 Adam Szalai siirtyi FC Schalke 04:ään. Hän pelasi seuraavalla kaudella 28 bundesliigaottelua, joissa teki seitsemän maalia. Hän teki kaksi maalia Mestarien liigan karsintakierroksella Schalken voittaessa PAOK FC:n yhteismaalein 4–3. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ilman maaleja.
Szalai siirtyi kesällä 2014 TSG Hoffenheimiin, jossa pelasi tulokaskaudellaan 26 bundesliigaottelua tehden neljä maalia. Syyskaudella 2015–2016 hän pelasi neljässä sarjaottelussa yhteensä vain 106 minuuttia. Kevätkaudella 2016 hän pelasi lainalla Hannoverissa 16 bundesliigaottelua ilman maaleja.
Szalai pelasi Unkarin alle 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Ensiesiintymisensä Unkarin maajoukkueessa hän teki 11. helmikuuta 2009 ottelussa Israelia vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Moldovaa vastaan syyskuussa 2010. Neljännessä maaottelussaan, EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan 8. lokakuuta 2010 hän teki maajoukkueuransa ensimmäiset kolme maaliaan. Ensimmäisen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa hän pelasi Itävaltaa vastaan EM-kilpailuissa 2016. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen arvokisamaalinsa.
Szalai on pelannut 27. kesäkuuta 2016 mennessä yhteensä 36 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Hän on pelannut neljä ottelua EM-kilpailuissa sekä seitsemän MM- ja 11 EM-karsintaottelua.
Vestaalimittari
Vestaalimittari ("Rhodometra sacraria") on lehtimittareihin kuuluva perhoslaji.
Vestaalimittari on pienehkö laji, jonka keskimääräinen siipien kärkiväli on 22–28 millimetriä. Lajin tunnistaa helposti etusiiven kärjestä takaviistoon kulkevasta punaisesta-ruosteenruskeasta viirusta. Lajista tunnetaan myös tummempia värimuotoja, jotka ilmeisesti ovat syntyneet kotelovaiheen poikkeavan lämpötilan seurauksena.
Vestaalimittari on levinnyt laajalle, aina Kanariansaarilta Intiaan ja Mongoliaan asti. Etelässä levinneisyysalue ulottuu pitkälle Afrikkaan. Vestaalimittari on Pohjois-Euroopassa vaeltajaperhonen, jolla on vuodessa useita sukupolvia varsinaisella levinneisyysalueellaan. Niiden lentoaika ulottuu keväästä syksyyn. Pohjois-Euroopassa lajia on tavattu yleensä lounaistuulien tuomana syys-lokakuussa. Vestaalimittari on levinnyt Tanskaan 1980-luvulla. Myös Ruotsista ja Virosta on yksittäisiä havaintoja. Laji on tavattu Suomessa kerran, Hattulan Lepaalla vuonna 2003.
Laji elää monipuolisissa elinympäristöissä. Se on aktiivinen pääasiassa öisin, mutta yksilöt lähtevät häirittynä lentoon helposti myös päivällä.
Toukan ravintokasveja ovat pihatatar ja muut tatarten suvun kasvit sekä erilaiset hierakat.
Johnny Oduya
Johnny Oduya (s. 1. lokakuuta 1981 Tukholma, Ruotsi) on kenialaisia sukujuuria omaava ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Philadelphia Flyersia.
Oduyan ensimmäinen seura oli Hammarby IF, jossa hän pelasi juniorina. Vuonna 2000 hän siirtyi 19-vuotiaana Pohjois-Amerikkaan QMJHL:ään. Hän vietti junioriliigassa yhden kauden, jonka hän jakoi Moncton Wildcatsissa ja Victoriaville Tigresissä. Tämän jälkeen hän palasi Ruotsiin Allsvenskanissa pelaavaan Hammarbyyn, jossa hän pelasi kaksi kautta.
Tämän jälkeen Oduya siirtyi Elitserienissä pelaavaan Djurgårdeniin. Oduya pelasi seurassa kaksi kautta ja hänet tunnettiin aggressiivisena ja kovaa pelaavana puolustajana. Hän kulutti paljon jäähypenkkiä, ensimmäisellä kaudellaan 173 minuuttia. Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Frölundaan, jossa hän teki piste-ennätyksensä.
Kaudeksi 2006–2007 Oduya siirtyi NHL-seura New Jersey Devilsiin. Kun lukuisia Devilsin puolustajia loukkaantui, Oduya sai paikan kokoonpanossa. Hän käytti näytönpaikkansa hyvin, ja pelasi joskus 20 minuuttia per peli. Pudotuspeleissä hän ei päässyt pelaamaan. Kaudella 2007–2008 hän oli Devilsin puolustuksen kantavia voimia ja teki 26 tehopistettä.
Kaudella 2008–2009 hän teki piste-ennätyksensä (29) NHL:ssä ja pääsi pelaamaan ensimmäistä kertaa urallaan pudotuspeleissä. Kaudella 2009–2010 hän pelasi Devilsissä 40 ottelua, joissa hän teki vain neljä tehopistettä. Helmikuussa 2010 Oduya myytiin Atlanta Thrashersiin Niclas Bergforsin, Patrice Cormierin ja vuoden ensimmäisen kierroksen varauksen kanssa vaihdossa Ilja Kovaltšukiin ja Anssi Salmelaan. Oduya pelasi Thrashersissa 27 ottelua kauden 2009–2010 lopulla sekä täydet 82 runkosarjaottelua kaudella 2010–2011. Hän aloitti kauden 2011–2012 Winnipeg Jetsissä, kun Thrashers oli muuttanut keväällä 2011 Winnipegiin.
Oduya siirtyi helmikuussa 2012, NHL-kauden 2011–2012 viimeisenä siirtopäivänä, Chicago Blackhawksiin. Jets sai vaihdossa toisen ja kolmannen kierroksen varausvuorot . Työsulun lyhentämällä kaudella 2012–2013 hän oli voittamassa Stanley Cupia, kun Blackhawks voitti NHL:n loppuottelusarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–2. Oduya teki pudotuspeleissä 2013 kahdeksan tehopistettä 23:ssa ottelussa saaden muun muassa syöttöpisteen Dave Bollandin tekemään mestaruuden ratkaisseeseen maaliin.
Heinäkuussa 2015, Oduya siirtyi Dallas Starsin riveihin. Kaudeksi 2016–2017 Oduya siirtyi takaisin Chicago Blackhawksiin. Kauden 2017–2018 Oduya aloitti Ottawa Senatorsissa, josta siirtyi siirtotakarajalla waiwer-listan Philadelphia Flyersiin.
Oduya edusti Ruotsin maajoukkuetta vuoden 2009 MM-kisoissa. Hän teki arvokisadebyytissään neljä tehopistettä ja voitti pronssia. Hän edusti maata myös Vancouverin talviolympialaisissa 2010, mutta jäi vähälle peliajalle.
Taiturimatkija
Taiturimatkija ("Mimus polyglottos") on matkijoiden sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan pääasiassa Pohjois-Amerikassa. Taiturimatkija on viiden Yhdysvaltojen osavaltion osavaltiolintu: Arkansasin, Floridan, Mississippin, Tennesseen ja Texasin. Englanniksi laji tunnetaan "Northern Mockingbirdinä" tai yleisesti pelkästään "Mockingbirdinä".