Korvakynttilähoito
Korvakynttilähoito (englanniksi "ear candling"; joskus myös "ear coning" tai "thermal-auricular therapy"), on uskomuslääkinnän menetelmä, jonka väitetään parantavan yleistä terveydentilaa. Korvakynttilähoidossa sytytetään ontto kynttilä ja asetetaan sen tyvi korvakäytävään. Lääketieteen asiantuntijoiden mukaan menetelmä on sekä vaarallinen että tehoton. Se ei poista vaikkua eikä myrkkyjä. Vääräksi on todistettu myös yhden valmistajan väite, jonka mukaan menetelmä on hopi-intiaanien perinteinen parannuskeino.
Putken tai kartion muotoinen vahattu kangaskappale sytytetään, ja sen toinen pää asetetaan hoidettavan korvaan. Palanut osa leikataan välillä saksilla, ja kynttilä sammutetaan, kun sitä on jäljellä 5–10 cm.
Hoidettava makaa kyljellään, ja kynttilä asetetaan pystyyn käsiteltävään korvaan. Kynttilä voidaan panna kulkemaan paperilautasen tai alumiinifolion läpi, jotta kuuma vaha tai tuhka ei putoa iholle. Hoidettava voi myös maata kasvot ylöspäin, jolloin kynttilä pannaan korvasta yläviistoon 45 asteen kulmaan. Kynttilän alle asetetaan vesilautanen.
Liekin väitetään synnyttävän alipaineen, joka vetää korvakäytävästä vaikkua ja likaa, jotka näkyvät tummina jääminä.
Korvan kynttiläkäsittely voi kestää 15–45 minuuttia. Tänä aikana voidaan polttaa yksi tai kaksi kynttilää kummassakin korvassa.
Professori Edzard Ernst on kirjoittanut kriittisesti korvakynttilähoidosta. Hänen mukaansa "ei ole viitteitä siitä, että hoidolla olisi jotakin tehoa. Korvakynttilöiden käyttö on aiheuttanut myös korvavammoja. Väistämättä on pääteltävä, että korvakynttilöistä on enemmän haittaa kuin hyötyä. Niiden käytöstä olisi pidätyttävä."
"Canadian Family Physician" -lehdessä todetaan v. 2007:
Spokanen korva-, nenä-ja kurkkutautien klinikka toteutti vuonna 1996 tutkimuksen, jossa todettiin, että kynttilä ei tuota alipainetta ja että se on tehoton poistamaan vahaa korvakäytävästä. Useat tutkimukset ovat osoittaneet, että korvakynttilöihin muodostuu samoja jäämiä myös poltettaessa muualla kuin korvassa; jäämät ovat yksinkertaisesti kynttilän vahaa ja nokea.
Lokakuussa 2007 Yhdysvaltain Food and Drug Administration antoi varoituksen, jonka mukaan korvakynttilät ovat "vaaraksi terveydelle, kun niitä käytetään niinä annoksina ja sillä tavalla, tai niin usein ja niin pitkään kuin pakkausmerkinnöissä määrätään, suositellaan tai ehdotetaan" –– "palava kynttilä kasvojen lähellä aiheutta huomattavan vaaran, että syntyy ihon tai hiusten palovammoja tai välikorvavaurioita"
Euroopassa joissakin kynttilöissä on CE-merkintä (93/42/ETY), useimmiten valmistajan itse antama. Merkki osoittaa, että laite on suunniteltu ja valmistettu siten, että ei vaaranneta potilasturvallisuutta, mutta mitään riippumatonta testausta ei vaadita.
Australiassa Biosun-korvakynttilöillä on luokittelu "IIB Medical Device" ja numero 142411 luettelossa "Australian Register of Therapeutic Goods".
Korvakynttilöitä on laajalti saatavissa Yhdysvalloissa, mutta niiden myynti ja maahantuonti on laitonta, jos siihen liittyy väitteitä terveysvaikutuksista. Korvakynttilöitä ei voi markkinoida "sairauksien diagnosointiin, parantamiseen, hoitoon tai estämiseen".
Korvakynttilöitä valmistava Biosun nimittää tuotteitaan "hopi"-kynttilöiksi, mutta hopi-intiaanien lääkintäperinne ei tunne tällaisia hoitoja. Vanessa Charles hopi-heimojen neuvostosta on todennut, että korvakynttilähoito "ei ole eikä ole koskaan ollut hopien käyttämä menetelmä." Hopi-heimo on toistuvasti pyytänyt, että Biosun lakkaisi käyttämästä nimeä "Hopi Ear Candle". Biosun ei ole pyyntöä noudattanut ja väittää edelleen, että korvakynttilät ovat peräisin hopi-heimolta.