hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Gennadi Kuprijanov
Gennadi Nikolajevitš Kuprijanov (; ) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Gennadi Kuprijanov syntyi talonpojan perheeseen Rylon kylässä, Kostroman läänin Soligalitšin kihlakunnassa. Hän kävi neljä luokkaa koulua ja työskenteli kirvesmiehenä. Vuosina 1925–1927 hän opiskeli Kostroman neuvostopuoluekoulussa ja liittyi vuonna 1926 NKP(b):hen. Vuosina 1927–1932 Kuprijanov työskenteli opettajana, Soligalitšin piirin kansanvalistusosaston johtajana ja NKP(b):n piirikomitean osastonjohtajana. Vuosina 1932–1935 hän opiskeli Leningradin Kommunistisessa yliopistossa. Vuosina 1935–1938 Kuprijanov toimi puoluetehtävissä Leningradissa: aluksi Džeržinskin piirikomitean kouluttajana ja osastonjohtajana ja myöhemmin Kuibyševin piirikomitean ensimmäisenä sihteerinä.
Vuonna 1938 Kuprijanov komennettiin Neuvosto-Karjalaan, jossa hänet valittiin NKP(b):n aluekomitean ensimmäiseksi sihteeriksi. Hän kuului Karjalan tasavallan NKVD:n erikoiskolmikkoon, jonka tehtävänä oli tarkastaa vangittujen vähemmistökansojen edustajien tuomiot. Vuosina 1940–1950 hän toimi Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan kommunistipuolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä. Jatkosodan aikana Kuprijanov osallistui kenraalimajurina Karjalan rintaman sotaneuvoston työhön. Ennen työläisten ja talonpoikien puna-armeijan henkilökohtaisten sotilasarvojen palauttamista Kuprijanov oli toiminut prikaati- ja divisioonakomissaarina. Sodan jälkeen hän vaikutti siihen, että Leningradin alueelta karkotetut inkerinsuomalaiset saivat vuonna 1949 luvan muuttaa Karjalan tasavaltaan.
Kuprijanov vangittiin vuoden 1950 alussa muiden Karjalais-suomalaisen tasavallan johtohenkilöiden kanssa osana niin sanottua Leningradin juttua. Hänet armahdettiin vuonna 1956 ja julistettiin seuraavana vuonna syyttömäksi. Vankilassa Kuprijanov tutustui kertomansa mukaan Raoul Wallenbergiin, jonka hän tapasi vankikuljetuksissa vuosina 1953 ja 1955 ja hammaslääkärissä vuonna 1956.
Vuosina 1957–1966 Kuprijanov työskenteli Puškinin palatsi- ja puistoalueen johtajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä (kahdesti) sekä Punaisen lipun, Isänmaallisen sodan ja Työn punaisen lipun kunniamerkeillä.
Kuprijanov julkaisi ainakin kaksi kirjaa, jotka käsittelivät hänen sota-ajan kokemuksiaan:
Hänen käsikirjoituksiaan säilytetään Karjalan tasavallan kansallisarkistossa.
George Fonder
George Fonder (22. kesäkuuta 1917 Elmhurst, Pennsylvania, Yhdysvallat – 14. kesäkuuta 1958 Hatfield, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1949, 1952 ja 1954. Vuoden 1952 kilpailussa hän oli 15:s. Fonder kuoli midget car -kilpailussa vuonna 1958.
Carl Forberg
Carl Forberg (4. maaliskuuta 1911 – 17. tammikuuta 2000) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1951 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa oli seitsemäs pistesijojen ulkopuolella. Hän ei kuitenkaan saanut Vuoden tulokas -palkintoa.
Klaara
Klaara ja Klara ovat naisen etunimiä, jotka johtuvat latinan "puhdasta" tai "kirkasta" tarkoittavasta sanasta "clara".
Vuoden 2009 loppuun mennessä Suomessa on rekisteröity 565 Klaara- ja 543 Klara-nimen saanutta henkilöä.
Jiří Hradil
Jiří Hradil (s. 1986) on tšekkiläinen pyöräsuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa SKOB Zlíniä.
Ostródan MM-kilpailuissa 2008 Hradil voitti hopeaa sprintistä. Samana vuonna Nidan EM-kilpailuissa hän voitti viestipronssia joukkuetovereinaan Radek Laciga ja Jan Lauerman. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa keskimatkalta ja viestistä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Radek Laciga ja Lubomír Tomeček.
Marjut
Marjut on suomalainen naisen etunimi, Marja-nimen muunnelma. Suomenkielisen kalenterin mukaan Marjutin nimipäivää vietetään 15. elokuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 1964 lähtien. Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Marjut on annettu 14 412 henkilölle. Nimeä Marjut voidaan taivuttaa kahdella tavalla: samoin kuin t-loppuisia nomineja suomessa yleensä (esim. Marjuen, vrt. kevyen, kätkyen, ohuen, oluen) tai niin, että vartalona on Marjuti- (esim. Marjutin).
Aarne Erävaara
Aarne Erasti (nimi vuoteen 1959 Aarne Jalo Engelberg, käytti kirjailijanimeä Aarne Erävaara; 24. tammikuuta 1913 Hausjärvi - 20. huhtikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Erasti suomensi useita George Goodchildin salapoliisiromaaneja vuosina 1940-1943 A. J. Engelbergin nimellä. Vuonna 1945 hän suomensi myös Willy Brandtin teoksen "Millainen maailmanrauha?" (Fennia 1945, uusi näköispainos Suomen sosialidemokraattinen puolue 1982).
Salainen lainsäädäntö
Salainen lainsäädäntö tarkoittaa sellaista virallista oikeuslähdeaineistoa, joka periaatteessa on tarvitsijoiden saatavissa, mutta käytännössä sen käyttö on vaikeaa. Käytön vaikeus voi aiheutua ajallisista, alueellisista, kielellisistä, sisällöllisistä, taloudellisista tai teknisistä syistä. Tässä yhteydessä lainsäädäntö tarkoittaa laajempaa käsitettä kuin säädökset. Salaisen lainsäädännön piiriin kuuluu myös oikeuskäytäntö, jota ei voi ennakoida perehtymällä säädöstekstiin. Tällöin tarkoitetaan oikeastaan ymmärrettävyyttä, josta on kyse silloinkin, kun säädöksen sanamuoto ja perustelut eivät vastaa toisiaan. Oikeuslähteiden saatavuus, tavoitettavuus ja ymmärrettävyys ovat keskeisiä periaatteita kehitettäessä oikeusvaltion oikeudellista tietovarantoa.
Salaisen lainsäädännön välttäminen on keskeinen tunnusmerkki arvioitaessa oikeudellista tiedonsaantia. Oikeudellisessa informaatiolähdeopissa pidetään tärkeänä, että viralliset oikeuslähteet ovat saatavilla sekä julkaisuina että ajantasaisina toimitteina tietoverkoissa maan virallisilla kielillä. Nykyaikaisen yhteiskunnan oikeudenmukaisuuskäsitys vaatii säädösten julkaisemista ennen niiden voimaantuloa. Suomen perustuslain 79 pykälän mukaan laki voi tulla voimaan samana päivänä kuin se julkaistaan. Tämä ei kuitenkaan ole hyvän lainsäädäntötavan mukaista, sillä sen periaatteisiin kuuluu lakien julkaiseminen niin ajoissa, että niihin voi perehtyä ennen voimaantuloa. Salaisesta lainsäädännöstä on kyse myös silloin, jos lainvalmistelujulkaisut eivät ole asianmukaisesti saatavilla.
Oikeuslähteen käyttö voi vinoutua, jos lehdistötiedote tarjotaan saataville paljon ennen päätöksen tai sen tiivistelmän käyttöön antamista. Lehdistötiedotteet eivät luo oikeutta, vaan ne ainoastaan hahmottelevat oikeuden olemusta. Tällaisia ongelmia saattaa ilmetä etenkin viranomaisten päätösviestinnässä.
Lucas Belvaux
Lucas Belvaux (s. 14. marraskuuta 1961 Namur, Belgia) on belgialainen elokuvaohjaaja.
Belvaux on tehnyt elokuvatrilogian "Cavale" (jännitys, 2002), "Un Couple Èpatant" (komedia, 2002), ja "Après la vie" (melodraama, 2002). Esittämällä trilogian osissa samat tapahtumat kolmesta eri näkökulmasta hän pyrkii eri lajityyppien avulla hahmottamaan elokuvan olemusta.
Belvaux'lla on tekeillä elokuva "Rapt" ranskalaisen paronin ja yritysjohtajan Édouard-Jean Empainin kidnappauksesta vuonna 1978.
Belvaux'n veli oli ohjaaja Rémy Belvaux. Hänen toinen veljensä Bruno Belvaux on kirjailija.
Olavi Veenkivi
Arvi Pirttiperä, kirjailijanimi Olavi Veenkivi (21. toukokuuta 1902 Nivala – 20. maaliskuuta 1970 Kemi) oli suomalainen työmies ja kirjailija.
Pirttiperän vanhemmat olivat talollinen Juho Pirttiperä ja Emma Maria Pylkkö. Hän osallistui jo 15-vuotiaana Suomen sisällissotaan taistellen valkoisten joukoissa Tampereella, Kämärässä ja Viipurissa. Pirttiperä osallistui myös Viron vapaussotaan. Sodan jälkeen hän muutti 1923 Kemin maalaiskuntaan.
Pirttiperän pääteos on vuonna 1938 ilmestynyt romaani "Köyhän lapsen isänmaa", jonka päähenkilönä olleen köyhän nivalalaisen torpanpojan vaiheet perustuivat pitkälti hänen omiin elämänvaiheisiinsa. Pirttiperä kirjoitti myös omalla nimellään runoja, joita hän julkaisi lehdissä sekä omakustanteena.
Nautintaniitty
Nautintaniitty on aiemmin käytetty nimitys puuttomasta, ruohoa kasvavasta maa-alueesta, joka ennen isojakoa kuului maatilaan, mutta jota isojaossa ei otettu mukaan talon tiluksiin. Isojaossa nautintaniitty jätettiin hallintaoikeuden perusteella tilaan kuuluvaksi joko määräajaksi tai siihen saakka, kun valtio katsoi tarvitsevansa aluetta muuhun tarkoitukseen. Niitty kuului valtiolle ja se sijaitsi tavallisesti valtion maiden keskellä. Maa-alueen oli raivannut niityksi torppari ja se saattoi sijaita kaukanakin hänen asunnostaan. Kun torppa muodostettiin itsenäiseksi asutustilaksi, torppa sai määrävuodet korjata niityn sadon.
Nautintaniitty-nimitystä käytettiin myös Tornionjoen saarissa olleista niityistä, joiden nautintaoikeus järjestettiin Haminan rauhan jälkeen. Tällöin suomalaiset saivat pysyvän hallintaoikeuden 37 Ruotsille kuuluvaan saaren tiluksiin ja ruotsalaiset 15 Suomelle kuuluvan saaren tiluksiin.
Uiva patteri
Uiva patteri on aiemmin käytössä ollut voimakkaalla tykkiryhmällä (patterilla) aseistettu laiva, lautta tai muu alus. Uivan patterin tehtävänä oli tulittaa meren puolelta rannikkolinnoitteita. Alankomaiden vapaussodassa 1500- ja 1600-luvulla uivien patterien alustoina käytettiin vanhojen alusten runkoja. Uivat patterit korvattiin matalilla tykkiveneillä 1800-luvun alkupuolella, ja vuodesta 1853 lähtien alettiin käyttää panssarilaivoja.
Riku Sarkola
Riku Jalmari Sarkola (24. maaliskuuta 1910 Helsinki – 8. heinäkuuta 1970) oli suomalainen kirjailija ja runoilija.
Sarkolan vanhemmat olivat maanmittari Jalmari Sarkola ja Tyyne Maria Liukkonen. Sarkola oli naimisissa kaksi kertaa; hänen ensimmäinen puolisonsa 1938–1948 oli puhelinvirkailija Elsa Linnea Sjöblom ja toinen vuodesta 1950 Eine Maria Alanko. Sarkolalla oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitosta; yksi heistä on näyttelijä ja teatterinjohtaja Asko Sarkola. Hän pääsi 1926 keskikoulusta ja toimi sitten Tietoteos Oy:n kustannusvirkailijana 1933–1937, "Sotainvaliidi"-lehden toimitussihteerinä 1946–1952 sekä toimittajana "Valojuova"-lehdessä 1945–1946 ja "Finlandia-kuvassa" 1947–1948.
Sarkolan parhaimpina teoksina pidetään kolmea 1930-luvulla ilmestynyttä romaania, "Tanssiaisten jälkeen" (1931), "Mies, joka rakasti elämää" (1937) ja "Mitään ei voi salata" (1938). Viimeksi Sarkola julkaisi 1960 selvityksen säveltäjä Toivo Kuulan viimeisistä vaiheista Viipurin seurahuoneella 1918.
Arpominen (ennustaminen)
Arpominen oli menneiden, tulevien tai salattujen asioiden ennustamista, jonka suoritti arpoja, noita tai tietäjä arpakannuksen, noitarummun tai jonkin muun taikaesineen avulla. Roomalainen historioitsija Tacitus kertoo germaanien leikanneen hedelmäpuiden oksista palasia, jotka varustettiin tietyin merkein. Palaset viskattiin sattumanvaraisesti valkoiselle liinalle, josta perheenisä rukouksia lausuen valitsi kolme palasta, ja ennusti niissä olevien merkkien perusteella.
Arkkipiispa Makari (1482–1563) antoi 1533 tsaari Vasili Iivananpojalle kertomuksen, jonka mukaan Inkerinmaan tšuudit ja inkerikot pitivät yhteisöissään arpojaksi kutsumaansa henkilöä. Arpoja oli arpomiseen perehtynyt tavallinen henkilö, joka muun muassa antoi lapsille nimet.
Suomessa, Itä-Karjalassa ja Liettuassa arvottiin usein seulalla. Arvottaessa lausuttiin arpasanat eli tietty arpomiseen liittyvä loitsu. Saamelaiset käyttivät arpanaan messinkistä eläimenkuvaa, neliömäistä luulevyä tai renkaita. Arpa asetettiin noitarummulle ja rumpua lyötiin päristimellä. Rummun kalvolla liikkunut arpa pysähtyi jonkin kuvion kohdalle, jolloin kuviosta voitiin päätellä ennustuksen sisältö.
Toinen Suomessa käytetty tapa oli pärepuikoista ennustaminen. Siinä valmistettiin aluksi kourallinen puupuikkoja, joihin jokaiseen tehtiin oma merkki. Arpasanoja lausuen joukosta valittiin yksi puikko, jonka merkistä pääteltiin tapahtumien kulku. Muita arpomistapoja oli terälehtien irti nykäisy päivänkakkarasta. Terälehdille oli etukäteen annettu eri merkitys. Sulatettua tinaa saatettiin valaa veteen ja ennustaa valun muodoista. Myös viinan helmeilystä ja kahvinporoista voitiin ennustaa.
Kalevalassa Pohjolan emäntä neuvoi Pohjan piikaa arpomisessa. Kyläilemään tulevien vieraiden asia voitiin ennustaa panemalla pihlajaisia puita tuleen. Jos puista vuoti vettä, niin Pohjolassa saatiin elää rauhassa. Jos puista vuoti verta, niin sota oli tulossa. Jos puut vuotivat mettä, niin saapuvat vieraat olivat kosijoita.
Vampire
Vampire viittaa muun muassa seuraaviin:
Kielirisa
Kielirisat (), joita on 2 kappaletta, sijaitsevat kielen takaosassa. Risa koostuu imukudoksesta, 
jota peittää kerrostunut levyepiteeli.
Jérémie Gillmann
Jérémie Gillmann (s. 1976) on ranskalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa CO Colmaria.
Fontainebleaun MM-kilpailuissa 2002 Gillmann voitti hopeaa pitkällä matkalla ja pronssia sprintissä. Banská Bystrican MM-kilpailuissa 2005 hän voitti viestihopeaa Matthieu Barthelemyn ja Stéphane Toussaintin kanssa. Nové Město na Moravěn MM-kilpailuissa 2007 hän voitti viestikultaa kahden vuoden takaisella hopeajoukkueella sekä hopeaa keskimatkalta ja sprintistä. EM-kilpailuista Gillmann on voittanut yhden hopean ja kaksi pronssia.
Lauri Hyvämäki
Lauri Elias Gottlieb Hyvämäki (vuoteen 1934 Hymander; 10. elokuuta 1913 Vimpeli – 15. tammikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hyvämäki tutki erityisesti Suomen 1800-luvun lopun poliittista historiaa, mutta julkisuudessa hänet tunnettiin paremmin suomalaisen 1900-luvun oikeistoradikalismin tutkijana ja sodan jälkeisiin vuosiin liittyvästä teoksistaan "Vaaran vuodet 1944–48" sekä kertoneesta teoksesta.
Kansakoulunopettajan poika Lauri Hyvämäki kirjoitti ylioppilaaksi 1932, valmistui filosofian kandidaatiksi 1937 ja toimi Osuuskauppalehden toimitussihteerinä 1937–1952. Opiskeluaikanaan Akateemiseen Karjala-Seuraan valajäsenenä kuulunut Hyvämäki myös kirjoitti AKS:n ensimmäisen historiikin, joka ilmestyi 1937. Talvisodassa hän loukkaantui vakavasti ja vammautui pysyvästi.
Vuonna 1946 Hyvämäki organisoi Punaisen Valpon vastaisen antikommunistisen lentolehtiskampanjan. Vuosina 1953–1954 hän kirjoitti kuuluisimman teoksensa "Vaaran vuodet 1944–48" elinkeinoelämän perustaman kommunismin vastaisen Suomalaisen Yhteiskunnan Tuki -säätiön palkkaamana. Historiankirjoituksessa sodan jälkeisistä vuosista käytetty käsite ”vaaran vuodet” on syntynyt juuri tästä teoksesta. Hyvämäki työskenteli Taloudellisen tiedotustoimiston toimittajana 1954–1958, mutta jättäytyi vapaaksi tutkijaksi vuonna 1958 ja väitteli tohtoriksi 1964.
Hyvämäki oli Helsingin yliopiston assistenttina 1962–1967 ja poliittisen historian dosenttina 1965–1974. Suomen 1800-luvun lopun historiaa koskeneiden tutkimusten jälkeen hän aikoi perehtyä suomalaiseen oikeistoradikalismiin, mutta sai valmiiksi ainoastaan tutkielman "Sinistä ja mustaa". Työ keskeytyi, kun hänet nimitettiin poliittisen historian apulaisprofessoriksi vuosiksi 1974–1977. Hyvämäki toimi myös oppiaineen vt. professorina 1966–1967 ja 1976–1977, mutta hävisi vakinaisen professuurin Keijo Korhoselle. Hän sai kuitenkin professorin arvonimen 1979. Lisäksi Hyvämäki oli Valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan vanhempana tutkijana 1967–1974 ja "Suomalainen Suomi" -lehden päätoimittajana 1966–1968.
Nukkasammalet
Nukkasammalet ("Dicranella") ovat lehtisammalten suku, johon kuuluu 10 Suomessa kasvavaa lajia.
John-Michael Liles
John-Michael Liles (s. 25. marraskuuta 1980 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL:ssä Boston Bruinsia.
Ennen siirtymistään NHL:ään Liles pelasi Michigan State University -yliopiston joukkueessa. Colorado Avalanche varasi Lilesin vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 159. Liles aloitti pääsarjauransa kaudella 2002–2003 AHL-farmiliigassa Hershey Bearsin joukkueessa, jossa hän saavutti viidessä ottelussa yhden syöttöpisteen. Seuraavalla kaudella Liles pääsi pelaamaan NHL:ään Coloradon joukkueeseen. Hän oli joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja 34 tehopisteellään. Kauden päätteeksi hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.
NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Liles vietti Saksan DEL-liigassa Iserlohn Roosters -joukkueessa, jossa hän keräsi 17 ottelussa 11 pistettä. Seuraavalla kaudella Liles palasi takaisin Coloradoon. Hän keräsi 82 ottelussa 49 pistettä ollen puolustajista jälleen toiseksi paras. Kaudella 2006–2007 Liles oli Coloradon puolustajista tehokkain. Seuraavalla kaudella Liles teki toistaiseksi huonoimman pistetuloksensa, 32, mutta oli silti joukkueensa paras puolustaja pisteissä. Kaudella 2008–2009 Liles oli joukkueensa tehokkain puolustaja maalintekijänä ja pistemiehenä ollen joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 75 ottelussa syntyneillä tehoilla 12+27=39.
Lilesin ensimmäisen arvoturnaus Yhdysvaltain joukkueessa oli vuoden 2004 maailmancup. Seuraavaksi hän pelasi Yhdysvaltain paidassa oli vuoden 2005 MM-turnaus, josta hän ei saavuttanut yhtään tehopisteitä. Vuoden 2006 Torinon olympialaisissa Liles saalisti kaksi syöttöpistettä. Vuoden 2009 MM-turnauksessa Liles oli puolustajien pistepörssin toisena ja oman joukkueensa kärjessä.
Koiviston sopimus
Koiviston sopimus oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja Venäjän keisari Nikolai II:n vuonna 1905 solmima henkilökohtainen ystävyyssopimus. Sopimus oli tähdätty Englantia vastaan, ja siihen oli tarkoitus saada mukaan muutkin Manner-Euroopan maat. Sopimus raukesi, kun Saksan ja Venäjän ulkopoliittiset johdot vastustivat sitä. Sanamuoto julkaistiin 1917. Venäjän puolelta sen hylkäsi ulkoministerinä tuolloin ollut Vladimir Lamzdorf, joka tiesi sen vaarantavan suhteita muihin ulkovaltoihin, etenkin Ranskaan.
Sopimus solmittiin Koivistonsaaristossa Suomenlahden merialueella 25. heinäkuuta – 26. heinäkuuta 1905. Vilhelm saapui paikalle keisarillisella huvipurrellaan "Hohenzollernilla" ja Nikolai "Standartilla". Sopimusta ei ratifioitu, ja se kaatui sekä Venäjän että Saksan ulkopoliittisen johdon vastustukseen.
Ivo Karlović
Ivo Karlović (s. 28. helmikuuta 1979 Zagreb, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on voittanut ATP:n kaksinpelin turnauksen kahdeksan kertaa: kolmasti vuonna 2007, kerran vuonna 2008, kerran vuonna 2013, kerran vuonna 2015 ja kahdesti vuonna 2016. Hän on myös voittanut maailmanlistan kärkipelaajia, muun muassa Roger Federerin, Lleyton Hewittin, Andy Roddickin sekä James Blaken. Karlović on myös ATP-kiertueen pisin pelaaja, 208 cm.
Karlovićin perusstrategia on pelata verkon lähellä heti oman syötön jälkeen (), ja hänen on todettu olevan maailman parhaita syöttäjiä. Karlovićin pituus mahdollistaa hänelle toistuvia nopeita syöttöjä ja ainutlaatuisen lentoradan. Maaliskuussa 2011 hän teki ammattilaistenniksen kaikkien aikojen kovimman syötön, 251 km/h.
Karlović "Ivory Tower" on ollut Kroatian Davis Cup -joukkueen jäsen vuodesta 2000 alkaen. Hänen ensimmäinen ottelunsa oli Irlantia vastaan. Samana vuonna hän pääsi neljännesvälieriin Prahan turnauksessa.
Vuonna 2003 Karlović piti hallussaan ATP:n kauden syöttöennätystä tuloksella 17,6 ässäsyöttöä per ottelu. Hän selvitti myös tiensä Wimbledonin kolmannelle kierrokselle voittamalla silloisen ykköspelaajan Lleyton Hewittin. Samana vuonna Karlović pelasi myös ensimmäisen Yhdysvaltain avoimensa.
Seuraavana vuonna Karlović paransi omaa ennätystään tulokseen 21,1. Hän pääsi neljännelle kierrokselle Wimbledonissa, jossa hävisi Federerille. Ateenan olympialaisissa Karlović putosi kolmannella kierroksella hävittyään Moyalle.
Vuonna 2005 Karlović pelasi ensimmäisen ATP-kiertueen loppuottelunsa Roddickia vastaan, kuitenkin häviämällä sen. Pari vuotta myöhemmin Karlović nousi maailmanlistan 25 parhaan joukkoon voittamalla kolme turnausta. Hän pystyi ainoana pelaajana Federerin lisäksi voittamaan samana vuonna vähintään kolme turnausta kolmella erityyppisellä kentällä (massa, ruoho ja kova).
Vuonna 2008 Karlović voitti turnauksen Nottinghamissa ja pääsi seuraavana vuonna Wimbledonissa kahdeksan parhaan joukkoon. Hän hävisi välierissä Federerille erin 3−6, 5−7, 6(3)−7.
Karlović meni naimisiin Alsin kanssa 29. maaliskuuta 2005. Harrastuksiin kuuluvat koripallo ja elokuvat.
s = sisäkenttä
Marianne
Marianne on ranskalaisperäinen naisen etunimi, joka on muodostettu yhdistelmänä nimistä Maria ja Anne. Nimi on käytössä monissa muissakin maissa.
Suomessa nimi Marianne on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta elokuuhun 2018 mennessä 24 946 henkilölle. Mariannen nimipäivä on 15. elokuuta.
Skindred
Skindred on Walesin Newportissa vuonna 1998 perustettu rock-yhtye. Skindredin musiikkinen tyyli sekoittaa heavy metallia, punk rockia ja reggaeta. Itse yhtye nimittää tyyliä "Ragga metallina".
Danny Syvret
Danny Syvret (s. , Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa AHL-seura Iowa Wildia.
Syvret pelasi juniorijääkiekkoa OHL:n London Knightsissa vuosina 2001–2005. Häntä ei varattu vuosien 2003 ja 2005 , vaikka hän oli varauskelpoinen. Vuonna 2005 London voitti Memorial Cupin ja Syvret teki OHL:n runkosarjassa 69 pistettä. Syvret valittiin vuonna 2005 OHL:n parhaaksi puolustajaksi ja hän pelasi Kanadan nuorten maajoukkueessa, joka voitti kultaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa. Kesällä 2005 Edmonton Oilers varasi hänet vuorolla 81.
Kaudeksi 2005–2006 Syvret siirtyi Edmontonin organisaatioon, mutta pelasi suurimmaksi osaksi sen farmijoukkue Hamilton Bulldogsissa AHL-liigaa. Myös seuraavalla kaudella (2006–2007) hän pelasi suurimman osan kaudesta AHL:ssä. Yhteensä hän pelasi kahtena kautena 26 ottelua NHL:ssä. Kaudella 2007–2008 hän pelasi ainoastaan AHL:ssä, ja kesäkuussa 2008 Edmonton myi hänet Philadelphia Flyersiin, josta se sai vaihdossa Ryan Potulnyn. Kaudella 2008–2009 Syvret pelasi Philadelphian farmijoukkue Philadelphia Phantomsissa. Elokuussa 2009 hän solmi uuden yksivuotisen sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Heinäkuussa 2010 Syvret siirtyi Anaheim Ducksiin, josta hän palasi jo marraskuussa takaisin Philadelphiaan.
Syvret siirtyi elokuussa 2011 hän siirtyi St. Louis Bluesiin ja pelasi kauden 2011–2012 Bluesin farmijoukkueessa Peoria Rivermenissä. Hän allekirjoitti kesällä 2012 sopimuksen Flyersin kanssa. Syvret pelasi kuitenkin kaudella 2012–2013 vain Flyersin farmijoukkueessa. Kauden 2013–2014 hän edusti New York Rangersin farmijoukkuetta Hartford Wolf Packia.
Tynell
Tynell on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Vesiminttu
Vesiminttu ("Mentha aquatica") on aromaattisen tuoksuinen, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Suomessa vain puronvarsilla Ahvenanmaalla. Siitä on kehittynyt myös Itämeren rannoille sopeutunut muoto, meriminttu ("Mentha aquatica" var. "litoralis"), joka on harvinainen Ahvenanmaan ja Etelä-Satakunnan merenrantaniittyjen kasvi.
Vesiminttu kasvaa 20–80 cm korkeaksi ja kukkii heinä–syyskuussa. Sen lehdet ovat puikeat ja hammaslaitaiset ja vastakkain kiinni kasvin varressa. Kukat ovat violetinpunaiset ja 3–4 mm pitkät ja muodostavat puolipallomaisia kukintoja varren ja siitä erkanevien haarojen latvoihin. Kukannuppuja suojaavat verhiöt ovat pitkät ja karvaiset.
Vesiminttu voi risteytyä muiden minttujen kanssa: esimerkiksi vihermintun ("Mentha spicata") kanssa se muodostaa piparmintun ("Mentha" × "piperita") ja rantamintun ("Mentha arvensis") kanssa kiehkuramintun ("Mentha" × "verticillata").
Korvatorven risa
Korvatorven risa () sijaitsee korvatorvien takana nenäontelossa.
Jimmy Carr
James Anthony Patrick ”Jimmy” Carr (s. 15. syyskuuta 1972) on englantilais-irlantilainen koomikko, kirjailija, näyttelijä sekä radio- ja televisiojuontaja. Hän on hyvin tunnettu mustasta huumoristaan.
Aiemmin Carr toimi Shellin markkinointijohtajana. Hän siirtyi komedia-alalle vuonna 2000.
Jimmy Carr on julkaissut seuraavat Stand Up -DVD:t:
Aiguille Noire de Peuterey
Aiguille Noire de Peuterey on 3 773 metriä korkea Grajisilla Alpeilla Italiassa sijaitseva vuorenhuippu. Se on osa Mont Blancin massiivia sijaiten Mont Blancista jonkin verran kaakkoon.
Sen kanssa samaan Mont Blancilta haarautuvaan harjanteeseen kuuluvat myös mm. Aiguille Blanche de Peutereyn (4 108 m), Pointe Guglierminan (3 891 m) ja Les Dames Anglaisesin (3 601 m) huiput.
Jumalan hampaat
Jumalan hampaat on suomalainen tositapahtumiin perustuva lyhytelokuva, joka on julkaistu vuonna 2006.
Juhan rippikoulu keskeytyy, kun syrjäisen kylän kirkon pihaan kurvaa pakettiauto. Pappi johdattaa nuoret pihalle katsomaan harvinaisia vieraita. Juhan kauhistukseksi pakettiauton tavaratilasta paljastuu hammaslääkärin vastaanotto. Rippilahjana koko kylän nuorille on päätetty laittaa tekohampaat, ja niiden tieltä omat hampaat on poistettava. Kaveriensa tuskan nähdessään Juha pötkii pakoon, mutta ei pääse puusta pitkään. Rippihampaiden saaminen vaikuttaa väistämättömältä, kunnes korkeammat voimat puuttuvat peliin.
Anke Dannowski
Anke Dannowski (s. 15. kesäkuuta 1978 Dresden) on saksalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa ESV Dresden MBO:ta.
Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2003 Dannowski sijoittui kahdeksanneksi. Ballaratin MM-kilpailuissa 2004 hän voitti pitkän matkan maailmanmestaruuden. Banská Bystrican MM-kilpailuissa 2005 hän voitti viestikultaa Gerit Pfuhlin ja Antje Bornhakin kanssa sekä pitkältä matkalta pronssia.
Dirk Boest Gips
Dirk Boest Gips (30. heinäkuuta 1864 Dordrecht – 11. marraskuuta 1920 Haag) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta.
Boest Gipsin nimi oli pitkään kateissa. Virallisesti hänen nimensä oli Gerardus van Haan ja lähes kaikki lähteet kutsuivat häntä van Haaniksi tai van Looniksi. Alankomaalainen olympiahistorioitsija Anthony Bijkerk etsi oikeaa nimeä nelisenkymmentä vuotta, kunnes tammikuussa 2000 hän julkaisi artikkelin, joka todisti, että van Haanin nimi olikin Boest Gips.
Henrik Sillem
Henrik Sillem (12. elokuuta 1866 Amsterdam – 13. heinäkuuta 1907) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän, Solko van den Bergh ja ranskalainen François Monod laittoivat alkuun ammunnan MM-kilpailut. Sillem osallistui itse Pariisin olympialaisiin 1900 ja voitti pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailussa.
Anthony Sweijs
Anthony Ahasuerus Hendrik Sweijs (18. heinäkuuta 1852 – 30. syyskuuta 1937 Rotterdam) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Sweijs osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailussa.
Duncan (Kanada)
Duncan on pieni kaupunki Vancouverinsaarella Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Sen asukasluku on vajaa 5 000 (VL 2016). Pinta-alaltaan se on Kanadan pienin kaupunki, vain runsas kaksi neliökilometrin laajuinen. Kaupungiin johtaa myös yksi moottoritie.
Duncanin nykyinen pormestari on Phil Kent.
Surutta? Sekaisin
Surutta? Sekaisin ("Dazed and Confused") on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama elokuva. Elokuvassa eletään vuotta 1976 ja se kertoo lukuisista nuorista lukuvuoden viimeisenä koulupäivänä, joiden tavoitteena on pääasiassa juoda alkoholia, polttaa marihuanaa ja pitää hauskaa kaikilla tavoin.
Rooleissa nähdään mm. Jason London, Wiley Wiggins, Rory Cochrane, Matthew McConaughey, Adam Goldberg, Anthony Rapp, Marissa Ribisi, Ben Affleck ja Michelle Burke.
Elokuvan soundtrackilla esiintyvät muun muassa Alice Cooper, Black Sabbath, Bob Dylan, Foghat, Ted Nugent, Lynyrd Skynyrd ja Deep Purple.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa kevyesti katu-uskottavaksi teinisekoiluksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Jianshe
Chongqing Jianshe Motorcycle Co., Ltd () on kiinalainen valtio-omisteinen yritys, joka valmistaa etupäässä moottoripyöriä ja kompressoreita ajoneuvojen ilmastointilaitteisiin. Sen pääkonttori sijaitsee Chongqingissä ja sillä on noin 5 000 työntekijää.
Yrityksen juuret ovat Hubein maakunnan Hanyangiin vuonna 1889 perustetussa asetehtaassa. Tehdas siirrettiin Chongqingiin vuonna 1939 ja moottoripyörien valmistus siellä aloitettiin vuonna 1980. Vuodesta 1982 Jianshe on tehnyt yhteistyötä japanilaisen Yamahan kanssa.
UFC 2009 Undisputed
UFC 2009 Undisputed on konsolipeli, joka kuvastaa vapaaottelu UFC:tä urheilulajina. Pelissä on kuusi ottelutyyliä, jotka ovat nyrkkeily, potkunyrkkeily, thainyrkkeily, BJJ, paini ja judo. Peli julkaistiin Yhdysvalloissa 19. toukokuuta 2009 Xbox 360:lle ja PlayStation 3:lle.
Peli on kuudes UFC-videopeli. Pelissä on kaikki painoluokat: raskassarja (heavyweight), alempi raskassarja (lightheavyweight), keskisarja (middleweight), välisarja (welterweight) ja kevytsarja (lightweight). Hahmoina on myös paljon kuuluisia ottelijoita ja pelissä myös esiintyy (ei pelattavana hahmona) UFC:n puheenjohtaja Dana White, kuuluttaja Bruce Buffer, kehätytöt Arianny Celeste ja Edith Labelle, kommentaattorit Joe Rogan ja Mike Golderg, nurkkauksessa olevat valmentajat ym. sekä cutmanit. Pelissä on myös klassisten otteluiden-modi, jossa voi pelata legendaarisia otteluita sekä voi myös pelata uraa itse tehdyllä ottelijalla (oikeilla UFC:n ottelijoilla ei voi pelata uraa). Pelin julkaisua ennen julkaistiin myös demo, jossa pystyi ottelemaan ottelun Chuck Liddell vs. Mauricio Rua, mukana olivat myös hahmot, joita ei voi käyttää pelissä. Pelissä on vain UFC:n ottelijoita.
Dent du Géant
Dent du Géant tai Aiguille du Géant () on 4 013 metriä korkea Grajisilla Alpeilla Italian ja Ranskan rajalla sijaitseva vuorenhuippu. Se on osa Mont Blancin massiivia sijaiten Mont Blancilta jonkin verran koilliseen. Sen länsipuolella sijaitsee Géantin jäätikkö. Sitä lähellä kulkevat myös Mont Blancin massiivin ylittävät (La Palud - Pavillon du Mont Frety - Punta Helbronner - Aiguille du Midi - Plan de L'Aiguille - Chamonix) köysiratahissilinjat.
Ensimmäisenä huipulle kiipesi William Woodman Graham sekä oppaat Auguste Cupelin ja Alphonse Payot 20. elokuuta 1882.
Tim Hortons
Tim Hortons Inc. on kanadalainen pikaruokaravintolaketju. Se tunnetaan kahveistaan, donitseistaan ja bageleistaan. Ketjun ravintolat ovat suosittuja aamiaispaikkoja.
Hortonsin perusti vuonna 1964 Hamiltonissa kanadalainen jääkiekkoilija Tim Horton. Hän kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1974, jonka jälkeen Hortonin liikekumppani Ron Joyce osti perikunnan osuuden. Yhtiön päämaja on nykyään Oakvillessa.
(We Are) The Road Crew
(We Are) The Road Crew on brittiläisen heavy metal-yhtyeen Motörheadin kappale albumilta "Ace of Spades". Kappale on melko tunnettu, ja se on julkaistu monilla yhtyeen kokoelma- ja livealbumeilla. Rakenne käsittää kolme säkeistöä, ja kahden ensimmäisen jälkeen tulee soolo. Kolmannen jälkeen tulee vielä loppuun soolo. Viimeisessä soolossa kuuluu, kuinka kitaristi "Fast" Eddie Clarke kaatuu soittaessaan, ja kitaran ääni alkaa kiertää. Sooloissa käytetään paljon wah-wah-pedaalia.
Kappaleen sanoitukset kertovat roudareista. Lemmy kertoo kirjoittaneensa sanat kymmenessä minuutissa. Classic Albums-sarjassa yhtyeen roudarit kertoivat ruvenneensa itkemään kuultuaan kappaleen ensi kertaa, väittäen etteivät olleet koskaan kuulleet mitään niin kaunista.
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1974
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 1974 Göteborgissa, Ruotsissa. Kisojen ajankohta oli 9.–10. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Scandinavium-halli, jonka juoksurata oli 196 metrin mittainen.
Salaisen agentin kansio
Salaisen agentin kansio () on ensimmäinen Harry Palmer -elokuva vuodelta 1965. Elokuvan ohjasi Sidney J. Furie. Nimiosassa oli vielä suurelle yleisölle tuntematon Michael Caine. Elokuva menestyi hyvin, ja sille tehtiin neljä jatko-osaa.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät "Salaisen agentin kansion" vuonna 1999 mukaan kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Harry Palmer
Harry Palmer on kuvitteellinen salainen agentti, joka on seikkaillut elokuvissa "Salaisen agentin kansio" (1965), "Hautajaiset Berliinissä" (1966), "Miljardin dollarin aivot" (1967), "Tappavaa menoa Pekingissä" (1995) ja "Pietarin keskiyö" (1996). Harry Palmer -elokuvat olivat menestyksiä 1960-luvulla. Palmeria esitti Michael Caine ja hänen pomoaan Guy Doleman.
Hautajaiset Berliinissä (elokuva)
Hautajaiset Berliinissä ("Funeral in Berlin") on vuonna 1966 valmistunut elokuvasarjan "Harry Palmer" toinen osa. Elokuvan ohjasi tällä kertaa Guy Hamilton, joka oli ohjannut ennen elokuvaa menestyneen James Bond -elokuvan. Michael Caine jatkoi roolissaan Harry Palmerina.
Elokuva pohjautuu Len Deightonin romaaniin "Funeral in Berlin" ("Hautajaiset Berliinissä").
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa juoneltaan kulmikkaaksi ja pätevästi miehitetyksi. Hän antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Anita Aittala
Aini Anita Aittala (22. elokuuta 1927 Halikko – 2011) oli suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija.
Aittala voitti 800 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1962. Hän voitti lisäksi matkalla hopeaa vuosina 1961 ja 1963 sekä pronssia vuosina 1950, 1952 ja 1953. 400 metrin juoksussa Aittala oli hopealla vuosina 1961 ja 1963 sekä pronssilla vuonna 1962.
Mynämäellä 30.7.1950 Aittala juoksi uuden 2.23,0 parantaen Anna-Liisa Kurjen aiemmin samana päivänä Mäntässä juoksemaa ennätystä 2.24,8. Kurki rikkoi ennätyksen Valkeakosken SM-kisoissa pari viikkoa myöhemmin.
Blast from the Past – Vihdoinkin pihalla
Blast from the Past on vuonna 1999 julkaistu romanttinen komedia, jonka on ohjannut Hugh Wilson. Pääosissa ovat Brendan Fraser, Alicia Silverstone, Sissy Spacek, Christopher Walken ja Dave Foley.
Kommunistipelkoinen tiedemies (Christopher Walken) rakentaa 60-luvun kylmän sodan aikana säteilysuojan syvälle maan alle. Suojaa on tarkoitus käyttää, kun ydinsota syttyy. Naapurustossa räjähtää lentokone ja räjähdyksen kuultuuan tiedemies luulee ydinsodan alkaneen. Hän lukitsee itsensä, vaimonsa ja poikansa Adamin (Brendan Fraser) 35 vuodeksi maan alle. Aikuiseksi tultuaan Adam pääsee ihmisten ilmoille ja rakastuu kauniiseen Eveen (Alicia Silverstone).
Georg Joseph Beer
Georg Joseph Beer (23. joulukuuta 1763 Wien – 11. huhtikuuta 1821 Wien) oli itävaltalainen lääkäri. Beer tutki silmäsairauksia ja loi perustan tieteelliselle silmätautiopille. Hän kehitti kirurgisen toimenpiteen harmaakaihin hoitamiseksi ja kirjoitti oppikirjan silmäsairauksista 1813. Beer nimitettiin Wienin yliopiston silmätautiopin professoriksi vuonna 1818. Hän jäi työkyvyttömäksi 1819 aivohalvauksen seurauksena ja kuoli muutamaa vuotta myöhemmin.
Aale
Aale on miehen ja aiemmin myös naisen etunimi. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi Aale on annettu kesäkuun 2017 alkuun mennessä 339 miehelle ja alle 71 naiselle. Nimeä on annettu aina enemmän miehille, mutta tunnetuin Aale on nainen: runoilija Aale Tynni. Suosituimmillaan nimi oli 1900–1930-luvuilla. Nimen suosio on ollut pienessä nousussa 2000-luvulla.
Nimeä ei ole nimipäiväkalenterissa.
Jack Turner
Jack "Cactus Jack" Turner (12. helmikuuta 1920 Seattle, Washington – 12. syyskuuta 2004 Renton, Washington) oli yhdysvaltalainen kilpa-ajaja.
Turner oli ensimmäinen kaksinkertainen AAA National Midget -mestari voitettuaan mestaruudet vuosina 1954–1955. Kaudella 1954 Turner ei voittanut kertaakaan, mutta seuraavalla kaudella voitti kuusi kertaa. Hän on voittanut myös neljätoista National USAC -tapahtumaa. Hän oli myös toinen Darlingtonissa 1956.
Hän osallistui kuuteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausilla 1956–1959 ja 1961–1963. Hän oli parhaimmillaan yhdestoista vuoden 1957 kilpailussa, joka oli ainoa kilpailu, jossa hän ajoi maaliin asti. Hän lopetti uransa vuoden 1963 Indy 500 -kilpailun harjoituksissa sattuneen onnettomuuden seurauksena.
Turner valittiin vuoden 1984 National Midget Auto Racing Hall of Fameen.
Eino Hanski
Eino Hanski (17. heinäkuuta 1928 Leningrad, Neuvostoliitto – 20. elokuuta 2000 Göteborg, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija ja kuvanveistäjä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat omaelämäkerrallinen "Pitkät vuodet" -romaanitrilogia sekä Evert Tauben muistomerkki.
Eino Hanskin vanhemmat olivat vallankumouksen jälkeen Neuvostoliittoon jääneitä suomalaisia. Kirjoittamassaan trilogiassa "Pitkät vuodet" hän kertoi elämästään, jonka aikana hän kulki Leningradista monien vaiheiden kautta Ruotsiin. Trilogian ensimmäisessä osassa "Pitkä talvi" kerrotaan Leningradin piirityksestä, joka vei hengen Eino Hanskin isältä ja useilta sukulaisilta. Trilogian toinen osa "Pitkä matka" kertoo Hanskin sekä hänen äitinsä ja sisarensa matkasta Kaukasukselle, jonne heidän karjavaununsa neljästäkymmenestä matkustajasta vain yhdeksän pääsi hengissä perille. Saksalaisjoukkojen saapuminen heidän kotikyläänsä johti juutalaisten ja vähitellen myös monien muiden teloituksiin, ja Hanskin perhe katsoi parhaaksi paeta kohti Suomea. Trilogian päätösosassa "Pitkä odotus" kerrotaan Hanskien päätymisestä Ukrainan kautta Puolaan Gdańskin ja Gdynian pakolaisleireille. Lopulta perhe pääsi Suomeen, mutta kun inkeriläisiä alettiin luovuttaa Neuvostoliittoon, pakeni Hanski veneellä Pohjanlahden yli Ruotsiin ja asettui Hudiksvalliin.
Ruotsissa Eino Hanski kävi kansankorkeakoulun, opiskeli valokuvausta sekä työskenteli metsä- ja satamatyömiehenä, valokuvaajana, sosiaalityöntekijänä ja matkailumajan vastaavana. Uransa kirjailijana hän aloitti omaelämäkerrallisella trilogiallaan 1960-luvulla. Sanasokeuden vaivaaman Hanskin apuna kirjoitustyössä toimi hänen ruotsalainen vaimonsa. Television kirjallisuusohjelmassa "Röda rummet" Hanskin trilogia äänestettiin sadan merkittävimmän 1900-luvulla ilmestyneen ruotsalaisen kaunokirjallisen teoksen joukkoon.
Hanskin romaaneista "Vapauden tunnit" kertoo Venäjän kahdesta vallankumouksellisesta vuosikymmenestä Pietarissa alkaen vuodesta 1905. Hän kirjoitti myös muutamia televisionäytelmiä ja kuunnelmia sekä teki valokuvakirjan "Eino Hanski Neuvostoliitossa".
Gene Force
Gene Force (15. kesäkuuta 1916 New Madison, Ohio, Yhdysvallat – 21. elokuuta 1983 Brooklyn, Michigan, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1951 ja 1960. Hän oli vuoden 1951 kilpailussa 11:s ja vuoden 1960 kilpailussa 28:s. Force kilpaili myös 33 USAC-kilpailussa, joissa hän oli kolmesti kolmas.
Hautajaiset Berliinissä
Hautajaiset Berliinissä () on Len Deightonin vakoiluromaani vuodelta 1964. Juhani Jaskarin suomennos ilmestyi 1965.
Romaanin aihe on neuvostoliittolaisen tieteilijän loikkaus länteen. Sivujuonteena on homoseksuaalisuus.
Kirjan pohjalta on 1966 tehty elokuva "Hautajaiset Berliinissä", jonka on ohjannut Guy Hamilton ja jossa pääosaa näyttelee Michael Caine.
Konnakärpänen
Konnakärpänen ("Lucilia bufonivora") on sammakoiden ja konnien loinen. Konnakärpänen on noin sentin mittainen vihreänkiiltävä raatokärpäsiin ("Calliphoridae") kuuluva siivekäs hyönteinen, joka laskee lisääntyäkseen munansa sammakkoeläimen selkään.
Vuorokauden kuluessa munista kuoriutuu toukkia, jotka vaeltavat isäntänsä silmiin ja sieraimiin ja alkavat syödä pään pehmeitä kudososia. Sammakko kuolee saamiinsa vammoihin muutamassa päivässä. Konnakärpäsen toukat jatkavat kuolleen isäntäeläimensä syöntiä, kunnes mitään ei ole enää jäljellä. Toukat koteloituvat maahan, ja puolessatoista viikossa kuoriutuu uusi kärpässukupolvi.
Naaraskärpänen munii keskimäärin noin 60-70 munaa, ja kesässä voi syntyä kolmekin uutta kärpässukupolvea.
Nimensä konnakärpänen on saanut rupikonnasta, koska Keski-Euroopassa kärpäsen isäntä on useimmiten rupikonna. Isännäksi käyvät myös muut lajit, kuten esimerkiksi salamanterit.
Laji on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa mutta varsin huomaamaton, koska useimmiten uhreiksi valikoituneet isäntäeläimet ovat heinikoiden kätköissä kuolleina.
Margaret Morse Nice
Margaret Morse Nice (s. 6. joulukuuta 1883 Amherst, Massachusetts – 26. kesäkuuta 1974 Chicago) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä ja kirjailija.
Nicen isä oli Anson D. Morse, Amherst Collegen historian professori, ja äiti Margaret Duncan (Ely). Hänellä oli kuusi sisarusta. Nicen intohimo lintuihin syttyi jouluna 1895, jolloin hän 12-vuotiaana sai lahjaksi Mabel Osgood Wrightin lintukirjan "Bird-Craft".
Nice suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon Mount Holyoke Collegessa 1906, ja Master of Arts -tutkinnon biologiassa Clark Universityssä Worcesterissa Massachusettsissa 1915. Näihin aikoihin hän kirjoitti peltoviiriäisen ("Colinus virginianus") ravinnosta ensimmäisen tutkielmansa.
Clark Universityssä Nice tutustui Leonard Blaine Niceen ja he avioituivat 1908. Heille syntyi viisi lasta. Perhe muutti Normaniin Oklahomaan, josta Leonard sai viran yliopistosta. Vuosina 1913–1927 Nice tutki Oklahoman linnustoa ja julkaisi teoksen "Birds of Oklahoma" 1931. Hän kiinnostui myös lastenpsykiatriasta tarkkaillen omia lapsiaan ja julkaisi aiheesta 18 artikkelia. 1927 perhe muutti Columbusiin Ohioon, josta Leonard sai professuurin Ohion valtionyliopistosta. Columbusissa Nice ryhtyi tutkimaan laulusirkun ("Melospiza melodia") elämää. Tutkimukset alkoivat 1929 ja kestivät kahdeksan vuotta. 1937 hän julkaisi aiheesta teoksen "Studies in the Life History of the Song Sparrow", joka nosti hänet maailman ornitologien eturiviin. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena Wilson Clubin puheenjohtajaksi ja American Ornithologists' Unionin (AOU) jäseneksi. 1938 hän vietti kaksi kuukautta Itävallassa tutkien vankina pidettyjen lintujen käyttäytymistä yhdessä Konrad Lorenzin kanssa.
Nice julkaisi ensimmäiset laulusirkkuartikkelinsa Saksassa "Journal für Ornithologie"ssa Ernst Mayrin ja Erwin Stresemannin avustuksella 1933 ja 1934, koska yhdysvaltalaiset tieteelliset sarjat eivät suostuneet julkaisemaan niin pitkää artikkelia. Nice kirjoitti lähes 250 artikkelia linnuista, 3 000 kirja-arvostelua ja useita kirjoja. Hänelle myönnettiin kaksi kunniatohtorin arvoa ja hän oli muun muassa Suomen lintutieteellisen yhdistyksen kunniajäsen. Wilson Ornithological Society perusti hänen nimeään kantavan mitalin "Margaret Morse Nice Medal"in vuonna 1997.
Margaret Morse Nice kuoli Chicagossa 26. kesäkuuta 1974 verisuonten kalkkiutumiseen, vain pari kuukautta miehensä kuoleman jälkeen.
Gilles Bernheim
Gilles Bernheim (s. 1952 Aix-les-Bains) on ranskalainen rabbi. Hän aloitti 1. tammikuuta 2009 virkansa maansa juutalaisyhteisön päärabbina, jona häntä edelsi Joseph Sitruk. Huhtikuussa 2009 Bernheimista tehtiin Kunnialegioonan ritari. Ennen kesäkuussa 2008 tapahtunutta valintaansa päärabbiksi hän oli toiminut Pariisin suuren synagogan rabbina vuodesta 1997.
Joseph Sitruk
Joseph Haïm Sitruk (16. lokakuuta 1944 Tunis – 25. syyskuuta 2016 Pariisi) oli ranskalainen rabbi, joka toimi maansa juutalaisyhteisön päärabbina vuosina 1987–2008. Vuonna 2008 hänen tilalleen valittiin Gilles Bernheim, joka aloitti Ranskan päärabbina 1. tammikuuta 2009.
Ennen nousemistaan päärabbiksi Sitruk oli toiminut Strasbourgin rabbina ja Marseillen päärabbina. Hän toimi myös Eurooppalaisten rabbien konferenssin puheenjohtajana. Hänestä tuli vuonna 2007 Kunnialegioonan komentaja.
Vuonna 2001 kärsimänsä sairauskohtauksen jälkeen Sitruk oli osittain halvaantunut.
Mari (kappale)
Mari on Kasevan vuonna 1975 singlenä levyttämä kappale. Se kuuluu yhtyeen tunnetuimpiin. Laulun on säveltänyt ja sanoittanut Asko Raivio, sovitus on hänen ja Mikko Jokelan. Kappale julkaistiin alun perin vain singlenä, mutta se on mukana vuonna 2003 julkaistulla kokoelmalla "Monen vuoden jälkeen – parhaat laulut".
Kappaleella on vierailevana kosketinsoittajana Pedro Hietanen.
Hiljainen on laulu rakkauden
Hiljainen on laulu rakkauden on Taikakuun vuonna 2005 samannimisellä albumillaan levyttämä kappale. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Samppa Komokallio, sovitus on yhtyeen. Se on yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ja myös vuoden 2005 tunnetuimpia iskelmähittejä.
Köyhän miehen Peace&amp;Love
Köyhän miehen Peace&Love on Pate Mustajärven vuonna 2005 albumillaan Ajan päivin, ajan öin levyttämä kappale, joka nousi pieneksi hitiksi. Se löytyy myös levyltä Musiikkia elokuvasta Vares ja Pate Mustajärven kokoelmalta Miehen tie - 50-vuotiskokoelma. Kappaleen on säveltänyt Olli Lindholm ja sanoittanut Pauli Hanhiniemi, sovituksen ovat tehneet yhdessä Jari Latomaa ja Mikko Kangasjärvi.
Thomas Bewick
Thomas Bewick (s. 12. elokuuta 1753 Mickley, Ovingham, Northumberland, Englanti – 8. marraskuuta 1828 Gateshead, Durham) oli englantilainen kaivertaja ja lintutieteilijä.
Bewickin isä John Bewick vuokrasi pienen hiilikaivoksen Mickley Bankista ja lähetti Thomasin kouluun läheiseen Ovinghamin kylään. Thomas oli heikko oppilas mutta osoitti jo hyvin nuorena piirtämisen lahjoja, vaikka ei koskaan opiskellut taidetta. 14-vuotiaana hänet esiteltiin Ralph Beilbylle, kaivertajalle Newcastlesta. Beilbyn pajassa Thomas oppi taitavaksi puun kaivertajaksi ja 1776 hänestä tuli Beilbyn yhtiökumppani.
Bewickin kuuluisin teos "History of British Birds" ilmestyi vuosina 1797–1804 ja "Birds" kaksiosaisena "Land Birds" ja "Water Birds", lisäyksin vuonna 1821. Hän kuvitti useiden kirjailijoiden teoksia.
Vuonna 1786 Bewick avioitui Isabella Elliotin kanssa ja heille syntyi neljä lasta.
Bewickin kunniaksi on nimetty tarhapeukaloinen ("Thryomanes bewickii") (John James Audubon, 1829). Myös pikkujoutsenen vanha nimi "Cygnus bewickii" on annettu hänen mukaansa.
Gaius Julius Vindex
Gaius Julius Vindex (kuoli 69) oli roomalainen poliitikko. Hän oli kuninkaallista sukua, joka oli alkujaan Aquitaniasta. Vindexin isä oli senaattori. Vindex oli Gallia Lugdunensiin maaherrana Neron aikana. Hän kapinoi vuonna 68 ja sai tukea Galbalta. Germania Superiorin maaherra Verginius Rufus kukisti hänet. Tämän jälkeen Vindex teki itsemurhan.
Colleen Pickett
Colleen Pickett on kuvitteellinen henkilö televisiosarjassa "Lost". Häntä näyttelee Paula Malcolmson.
Colleen Pickett on yksi Toisista ja Dannyn vaimo. Hänet nähdään ensimmäisen kerran -asemalla, kun hän kertoo Benille ja Julietille osan selviytyneistä (Sayid, Jin ja Sun) saapuneen valekylään purjeveneellä. Ben määrää Colleenin hakemaan kyseisen purjeveneen ja osan Toisista auttamaan häntä. Ennen lähtöään Colleen puhuu Dannyn kanssa tehtävästään, ja he suutelevat. Colleen lähtee Toisten sukellusveneellä purjeveneen luo luo.
Yöllä Colleen saapuu ryhmänsä kanssa Pala Ferryn laiturille, johon purjevene on ankkuroitu. Colleen onnistuu tunkeutumaan veneelle Sayidin ja Jinin huomaamatta. Alakannella Colleen kohtaa Sunin, joka osoittaa häntä aseella. Colleen sanoo tietävänsä Sunin koko nimen ja ettei hän päästä tätä lähtemään. Colleen yrittää vakuuttaa etteivät he ole vihollisia keskenään ja ettei Sun ole murhaaja, mutta heistä tulisi Sunin vihollisia jos Sun ampuisi hänet. Kun Tom käynnistää veneen moottorin, Sun säikähtää ja vahingossa ampuu Colleenia vatsaan. Sun pakenee veneestä jättäen haavoittuneen Colleenin Tomin ja Ivanin luo.
Colleenin tiimi palaa pian Hydra-saarelle Colleenin ollessa kriittisessä tilassa. Juliet ei pysty auttamaan Colleenia ja pyytää Jackiä auttamaan. Jack ei kuitenkaan pysty käynnistämään Colleenin sydäntä uudestaan, ja Colleen kuolee leikkauspöydälle. Muiden vietyä ruumiin pois, Jack sanoo Colleenin kuolleen ennen kuin hänet tuotiin huoneeseen.
Seuraavana päivänä Ben pyytää Jackiä osallistumaan Colleenin hautajaisiin. Kaikki läsnäolijat ovat pukeutuneet valkoisiin kaapuihin ja taustalla soi Brenda Leen ”i Wonder”. Colleenin ruumis vapautetaan mereen lautalla, joka sytytetään tuleen. Danny pitää Sawyeria vastuullisena ja purkaa vihansa tähän. Ennen kuin hän yrittää tappaa Sawyerin kaksi päivää hautajaisten jälkeen, Danny sanoo omistavansa tekonsa Colleenille.
Sarjakuvalehti
Sarjakuvalehti tarkoittaa seuraavia asioita:
For My Lady
For My Lady on The Moody Blues -yhtyeen kappale vuonna 1972 julkaistulla albumilla "Seventh Sojourn". Sen on kirjoittanut yhtyeen huilisti Ray Thomas. Kappale julkaistiin myös ”I'm Just a Singer (In a Rock and Roll Band)” -singlen b-puolella.
Neumann levytti kappaleesta suomenkielisen version ”Naiselleni”, johon hän kirjoitti suomenkieliset sanat. Kappale julkaistiin hänen ensimmäisellä sooloalbumillaan "Albion" vuonna 1986. Sovituksen on tehnyt Pave Maijanen. Kappale on myös Neumannin kokoelmalla "Naiselleni".
NBA-kausi 1995–1996
NBA-kausi 1995–1996 oli NBA-liigan 50. kausi. Runkosarja käynnistyi 3. marraskuuta 1995 ja päättyi 21. huhtikuuta 1996. Pudotuspelien päätteeksi 16. kesäkuuta Chicago Bulls palasi kahden vuoden tauon jälkeen mestaruuskantaan voitettuaan Seattle SuperSonicsin finaalisarjassa otteluvoitoin 4–2.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Keskellä selkää (albumi)
Keskellä selkää on suomalaisen Cameon ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin Hi-Hat merkillä numerolla Hilp 108 1975.
Albumin nimikkokappale ilmestyi julkaisuvuotenaan myös singlenä B-puolenaan "Buffalo"-kappale.