Transnainen
Transnainen on nainen, joka syntymässä on määritelty mieheksi sukuelimiensä perusteella. Transsukupuolisen ihmisen kokemus omasta sukupuolestaan ei siis vastaa hänen syntymässä määriteltyä sukupuoltaan. Transsukupuolinen voi haluta korjauttaa kehonsa ja anatomiansa vastaamaan naistyypillisiä piirteitä. Transnaisesta käytetään joskus englanninkielistä lyhennettä "MTF" ("male to female", ).
Suomessa julkinen terveydenhuolto tarjoaa transnaisille hormonaaliset, kirurgiset ja muunlaiset hoidot, jotka tähtäävät muuttamaan henkilön biologian, anatomian ja ulkonäön tyypillisen naiselliseksi. Myös nimi ja henkilöturvatunnus, sekä monet viralliset asiakirjat tai todistukset joissa nämä ilmenevät, voidaan muuttaa.
Hoitojen saamiseksi julkisen terveydenhuollon kautta on potilaan saatava transsukupuolisuus-diagnoosi. Se on Suomessa mahdollista saada kahdelta erinäiseltä psykiatreista, psykologeista ja hoitajista koostuvalta trans-tutkimusyksiköltä. Tutkimusjakso kestää useimmiten noin vuoden, mutta kesto on vaihdellut puolesta vuodesta peräti viiteen vuoteen.
Iällä ja perimällä on vaihteleva vaikutus hoitojen lopputulokseen. Koska hormonilääkitys käytännössä kääntää henkilön kehityssuunnan miehisestä naiselliseksi, on naisellinen lopputulos helpommin saavutettavissa nuorille, joille ei ole vielä kehittynyt vahvoja miehisiä piirteitä. Toisaalta monella on keski-ikäisenäkin hyvät lähtökohdat, kun taas toisille vahvat miehiset piirteet ovat kehittyneet jo teini-iässä.
Ulkomuodoltaan erittäin maskuliinista transnaista ei yleensä auta pelkkä hormonilääkitys. Siinä tapauksessa saatetaan tarvita esimerkiksi kasvoluuston kirurgista korjausta, laserepilaatiota kehon karvoituksen poistoon, äänihuulileikkausta, aataminomenan höyläystä, rintaimplantteja tai rasvansiirtoja, jotta saavutettaisiin tyydyttävä, potilaan kannalta hyväksyttävä lopputulos.
Tilanne voi olla sama myös reilusti keski-iän ylittäneillä, vasta hoidot aloittaneilla transnaisilla. Heillä hormoneiden toimintaa hankaloittaa hidastunut aineenvaihdunta, mutta kirurgiakin voi olla mahdoton vaihtoehto iän vuoksi.
Suomessa, kuten useimmissa Euroopan maissa, voidaan alaikäiselle, diagnosoidulle transsukupuoliselle aloittaa lääkitys, joka viivästyttää murrosikää ja miestyypillisten piirteiden kehittymistä. Täysi-ikäisenä potilas - mikäli hänen kokemuksensa omasta sukupuolestaan on säilynyt ennallaan - voi aloittaa hormonilääkityksen, joka aiheuttaa naistyypillisen murrosiän. Näin ollen kasvot ja vartalo jäävät siropiirteisiksi, karvat jäävät kasvamatta, ääni ei madallu, aataminomenaa ei tule, rinnat kasvavat ja naistyypilliset rasvakeskittymät pääsevät muodostumaan paremmin.
Pysyviä kirurgisia toimenpiteitä tehdään hyvin harvoin alaikäisille. Sellainen toimenpide on esimerkiksi vaginoplastia, jossa sukuelimistä muotoillaan vulva ja emätin. Kuuluisana poikkeuksena saksalainen Kim Petras sai kyseisen leikkauksen 16-vuotiaana. Hän ilmaisi olevansa tyttö 2-vuotiaasta asti ja pääsi aloittamaan lääkehoidot 12-vuotiaana.
Tarvittavien hoitojen määrä vaihtelee. Kun yksi potilas voi saavuttaa riittävän lopputuloksen pelkällä lääkehoidolla ja sopeutuu yhteiskuntaan naisena, niin toinen potilas saatetaan ulkoiselta olemukseltaan edelleen tulkita mieheksi tai transsukupuoliseksi, joka todennäköisesti aiheuttaa hänelle sosiaalista haittaa, syrjintää ja henkistä kärsimystä.
Jälkimmäinen potilas saattaa tarvita kalliita kirurgisia sekä muunlaisia lisähoitoja poistaakseen miestyypillisiä ominaisuuksia, mutta julkinen terveydenhuolto ei yleensä kustanna näitä. Sukupuolenkorjauksen onnistuminen tällaisella henkilöllä riippuu täten hänen varallisuudestaan.
Transihmiset pitävät eroa sosiaalisesti ja hoitojen kannalta epätasa-arvoisena.
Lähipiirin ja työyhteisön suhtautumisella on myös suuri tärkeys; etenkin nuorten henkisen hyvinvoinnin ja hoitojen onnistumisen kannalta on merkittävää se, onko heillä vanhempiensa henkinen ja taloudellinen tuki.