hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mabakielet
Mabakielet on yksi nilosaharalaisten kielten ryhmistä. Niitä puhutaan Tšadissa, Sudanissa ja Keski-Afrikan tasavallassa. Kielten puhujamäärä on ehkä noin 300 000 henkeä.
Mabakieliä ovat muun muassa masalit (yli 200 000 puhujaa), karanga, maba ja runga. Historiallisesti tärkein on maba, joka toimi Wadain valtakunnan hallitsevan luokan kielenä. Mabaa osataan edelleen laajalti Tšadin kaakkoisosassa ja Sudanin rajaseuduilla.
Ammunta kesäolympialaisissa 2012 – naisten trap
Naisten trap ammuttiin 4. elokuuta Royal Artillery Barracksissa.
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
Tarvaris Jackson
Tarvaris DeAndre Jackson (s. 21. huhtikuuta 1983 Montgomery, Alabama) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Seattle Seahawksissa, ja on ammattilaisurallaan edustanut myös Minnesota Vikingsia.
Minnesota Vikings varasi Alabaman osavaltionyliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Jacksonin vuoden 2006 NFL:n varaustilaisuudessa, toisen kierroksen viimeisenä pelaajana. Vikingsissa hän pelasi viiden kauden ajan, joista suurimman osan ajasta varamiehenä. Kesällä 2011 Jackson teki sopimuksen Seattle Seahawksin kanssa, jossa hänestä tehtiin välittömästi joukkueen ykköspelinrakentaja.
Kaudella 2012 Jackson taistelee aloittajan paikasta yhdessä vapaana agenttina hankitun Matt Flynnin ja tulokas Russell Wilsonin kanssa. Lähtökohtaisesti Green Bay Packersin entisen varamiehen Flynnin uskotaan olevan joukkueen ykkösvaihtoehto.
Liban Abdi
Liban Abdi (s. 1988 Burao, Somalia) on somalialainen jalkapalloilija. Hän päätyi pakolaisena Norjaan, jossa hän asui Oslossa. Hän kävi peruskoulun ja asui Oslon itäisessä lähiössä Stovnerissa.
Abdi on ensimmäisenä somalimaaurheilijana tehnyt ammattisopimuksen Sheffield United seuran kanssa. Pelattuaan Newport Pagnellin ja Buckingham Townin joukkueissa hän teki vaikutuksen Sheffieldiin. Hänen uransa käynnistyi "Football Unites, Racism Divides" -ohjelman avulla.
Tehtyään kahden vuoden sopimuksen 2008 Abdi oli lainassa Bladesin sisarseurassa Ferencvárosissa saamassa lisää kokemusta.
Seneca Wallace
Seneca Isayha Wallace (s. 6. elokuuta 1980 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelaa tällä hetkellä NFL-liigan Cleveland Brownsissa, ja on ammattilaisurallaan edustanut myös Seattle Seahawksia.
Seattle Seahawks varasi Iowan valtionyliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Wallacen vuoden 2003 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden neljännellä kierroksella. Seahawksissa hän pelasi viiden kauden ajan, joista suurimman osan ajasta varamiehenä. Kesällä 2010 Wallace teki sopimuksen Cleveland Brownsin kanssa, jossa hän jakoi vastuuta yhdessä nuoren Colt McCoyn ja veteraani Jake Delhommen kanssa.
Nopeutensa ja atleettisuutensa ansiosta Wallacea on ajoittain käytetty myös laitahyökkääjänä.
German Karatševski
German Evgenievitš Karatševski (; s. 17. heinäkuuta 1968) on venäläinen entinen hiihtäjä.
Karatševski kilpaili Albertvillen olympialaisissa 1992 10 kilometrin matkalla ja takaa-ajossa. Hän oli 10 kilometrin matkalla 62. ja sijoittui takaa-ajossa 43:ksi. Karatševski osallistui maailmancupissa viiteen osakilpailuun ja sai parhaan sijoituksensa 30 kilometrin kisassa Kavgolovossa 1993, jossa hän oli 17. nopein.
Vjatšeslav German
Vjatšeslav Mihailovitš German (; s. 17. heinäkuuta 1972) on valkovenäläinen entinen maantiepyöräilijä.
German voitti vuonna 1996 maansa mestaruuden maantieajossa. Hän osallistui lajissa samana vuonna myös Atlantan olympiakisoihin, joissa hän joutui keskeyttämään.
Zahra Bani
Zahra Bani (s. 31. joulukuuta 1979 Mogadishu, Somalia) on somalialais-italialainen keihäänheittäjä. Vuonna 1989 Bani muutti Somaliasta Torinoon, Italiaaan italialaisen isänsä ja somalialaisen äitinsä kanssa alkaen pelata lentopalloa. Pian hän kuitenkin löysi oman lajinsa, keihäänheiton.
Bani teki henkilökohtaisen ennätyksensä 62,75 metriä yleisurheilun MM-kilpailuissa 2005 Helsingissä. Tämän jälkeen hänellä on ollut kuitenkin terveysongelmia, jotka ovat pudottaneet suorituskykyä. Italian tilastoissa Bani on toisella tilalla Claudia Coslovichin jälkeen.
Manuel Eguiguren Galarraga
Manuel Eguiguren Galarraga (1. tammikuuta 1930 – 15. heinäkuuta 2012) oli espanjalaissyntyinen, Boliviassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 13. maaliskuuta 1954 ja nimitettiin El Beni o Benin apostolisen vikariaatin vihkipiispaksi sekä Salapian titulaaripiispaksi 30. marraskuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. huhtikuuta 1982. Pääkonsekraattorina toimi Alfio Rapisarda, jota avustivat Luis Aníbal Rodríguez Pardo ja Carlos Anasagasti Zulueta.
Eguiguren Galarraga jäi eläkkeelle 6. kesäkuuta 2007.
Loni Sanders
Loni Sanders (s. 12. tammikuuta 1958) on entinen yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Sanders syntyi valkoiselle yhdysvaltalaiselle miehelle ja japanilaiselle naiselle, jotka tapasivat kun Sandersin isä toimi lentäjänä Korean sodassa. Sanders työskenteli alkuun mallina useissa miestenlehdissä, kuten "Penthouse"ssa, "Swankissa" ja "Genesiksessä".
Sanders siirtyi pornovideoihin tavattuaan pornonäyttelijä Mike Rangerin, josta sittemmin tuli hänen miehensä. Hän esiintyi alkuun vain miehensä ja naisten kanssa, mutta siirtyi sittemmin esiintymään myös muiden miesten kanssa. Andersin nuorekas ulkonäkö teki hänestä pian suositun ja hänen uransa oli huipussaan 1970-80 -lukujen taitteessa. Erottuaan miehestään Sanders siityi tuottajaksi Vivid Videolle. Sanders on nimetty AVN Hall of Fameen ja XRCO Hall of Fameen.
Leiurus quinquestriatus
Leiurus quinquestriatus on Pohjois-Afrikassa sekä Lähi-idässä tavattava skorpioni. Sitä pidetään yhtenä maailman myrkyllisimmistä skorpionilajeista.
"L. quinquestriatus" on noin 90–120 mm pitkäksi kasvava oljenkeltainen skorpionilaji, mutta värityksessä esiintyy jonkin verran vaihtelua. Pyrstön viides jaoke on yleensä muuta pyrstöä tummempi, mutta tummuus saattaa etenkin nuorilla yksilöillä olla lähes huomaamatonta. Raajat ovat melko hentorakenteiset. Pyrstö on pitkä. Sakset ovat pitkät ja kapeat. Koiraat ovat naaraita pienempiä ja hoikempia.
Lajia tavataan Afrikassa Marokosta Egyptiin ja Somaliaan sekä Aasiassa Israelista ja Turkista Omaniin ja Pakistaniin saakka.
Tyypillisenä skorpionilajina "L. quinquestriatus" on yöaktiivinen ja elintavoiltaan piilotteleva. Lajin luonnollisena elinympäristönä ovat erilaiset kuivat ympäristöt, erityisesti kuumat ja kuivat autiomaat. Skorpioni piilottelee kivien alla tai eläinten kaivamissa koloissa. Se pystyy myös itse kaivautumaan jopa 20 cm syvyyteen maan alle.
Skorpionin myrkky on sekoitus useita hermostoon ja sydämen toimintaan vaikuttavia komponentteja ja sen LD50-arvo on 0,16 – 0,50 mg/kg. Pisto on erittäin tuskallinen, muttei yleensä tapa muuten tervettä aikuista ihmistä. Lapsille pisto on hengenvaarallinen. Tutkimusten mukaan reaktio jää 97% tapauksista paikalliseksi. "L. quinquestriatuksen" myrkkyä tutkitaan intensiivisesti lääkkeeksi mm. aivokasvainten ja diabeteksen hoidossa.
Lajia kasvatetaan terraarioeläimenä.
Seikkailu Tokiossa
Seikkailu Tokiossa () on Lloyd Baconin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva, joka ilmestyi vuonna 1951. Musikaalin pääosissa ovat Betty Grable ja Dan Dailey heidän viimeisessä yhteistyössään. Sivuosissa ovat muun muassa Danny Thomas ja Dale Robertson.
"Seikkailu Tokiossa" perustuu Arnold Auerbachin ja Harold Romen Broadway-musikaalirevyyn "Call Me Mister" (1946), josta Albert E. Lewin ja Burt Styler laativat käsikirjoituksen. Musikaalirevyystä muutettiin myös Betty Grablen sotaelokuvan "Meidän lentäjien kesken" (1941) uudelleenfilmatisointi.
"Seikkailu Tokiossa" sai ensi-iltansa kotimaassaan 31. tammikuuta vuonna 1951 New Yorkissa. Helmikuussa 1951 musikaali meni maanlaajuiseen levitykseen. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 5. joulukuuta vuonna 1952. "Seikkailu Tokiossa" on 20th Century Foxin tuottama. Elokuva kuvattiin Technicolor-menetelmällä.
"Seikkailu Tokiossa" -elokuvan tehtiin 1,9 miljoonan dollarin budjetilla; elokuva tuotti Yhdysvalloissa 2,7 miljoonaa dollaria. "Seikkailu Tokiossa" oli Betty Grablen viimeisiä menestyselokuvia hänen kassamagneettitähtensä hiipuessa.
Emil Petaja
Emil Theodore Petaja (12. huhtikuuta 1915 Milltown, Montana – 17. elokuuta 2000 San Francisco, Kalifornia) oli amerikansuomalainen kirjailija. Hän kirjoitti etupäässä scifi- ja fantasiakirjallisuutta, mutta myös salapoliisi- ja lännentarinoita. Petaja hyödynsi tarinoissaan usein kalevalaista mytologiaa.
Petaja syntyi Montanassa suomalaissyntyisille vanhemmille. Hän aloitti kirjailijanuransa 1940-luvulla kirjoittamalla lyhyitä kertomuksia kioskikirjoihin, ja työskenteli samoihin aikoihin valokuvaajana ja myöhemmin kirjakaupan pitäjänä. Petaja muutti aikuistuttuaan Los Angelesiin ja kirjoitti siellä asuessaan 14 romaania ja 150 lyhyttä kertomusta. Hän käytti myös kirjailijanimeä "E. Theodore Pine".
Vuonna 1995 tieteis- ja fantasiakirjailijoiden yhdistys "Science Fiction and Fantasy Writers of America (SFWA)" nimesi Petajan "Author Emeritukseksi".
Radio Studio 54 Network
Radio Studio 54 Network eli Studio 54 Network on italialainen yksityinen radioasema. Se sijaitsee Locrissa, Calabriassa ja palvelee ensisijaisesti Calabrian, Sisilian ja Apulian asukkaita. Asema lähettää 24 tuntia vuorokaudessa ohjelmaa, joka lähetetään myös maailmanlaajuisesti internetin kautta suoratoistona.
Merkeli
Merkeli (josta teollisuudessa käytetään myös nimitystä kaakelisavi) on kalkkikivilajien rapautumistuotteena syntynyttä kalsiumkarbonaattipitoista savea, jonka mineraalikoostumus vaihtelee suuresti. Maalajin kiveksi kovettuneesta muodosta käytetään nimitystä merkelikivi.
Suomessa ei ole tavattu merkittäviä merkeliesiintymiä. Sen sijaan Yhdysvaltojen ja Euroopan Atlantin puoleisilla rannikoilla esiintyy yleisesti glaukoniittipitoista merkeliä ("greensand"), jota hyödynnetään muun muassa veden pehmentämisessä.
Max I. Dimont
Max Isaac Dimont (12. elokuuta 1912 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 25. maaliskuuta 1992 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen kirjailija ja historioitsija. Dimont muutti Suomesta Yhdysvaltoihin vuonna 1930. Hän palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain tiedustelujoukoissa ja työskenteli sodan jälkeen PR- ja henkilöstötehtävissä Saint Louisissa. Dimont kirjoitti viisi juutalaisten historiaa käsittelevää teosta ja kierteli ahkerasti maailmaa luennoimassa aiheesta.
Jalkapallo kesäolympialaisissa 2012 – miesten turnaus
Miesten jalkapalloturnaus kesäolympialaisissa 2012 alkoi 26. heinäkuuta ja päättyi 11. elokuuta. Miesten turnaus pelattiin alle 23-vuotiaiden joukkueilla, joissa sai olla mukana kolme yli 23-vuotiasta pelaajaa. Olympiakultaa voitti Meksiko.
Vuoden 2012 olympialaisten jalkapalloturnaukseen selviytyi karsintojen kautta 15 maata. Isäntämaa Iso-Britannia selviytyi kisoihin ilman karsintoja.
Turnauksen paras maalintekijä oli neljä maalia tehnyt Brasilian Leandro Damião.
Edgars Bertuks
Edgars Bertuks (s. 1. tammikuuta 1985 Alūksne) on latvialainen suunnistaja ja maailmanmestari.
Århusissa 2006 Bertuks osallistui ensimmäisen kerran suunnistuksen MM-kilpailuihin. Ventspilsin EM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui pitkällä matkalla seitsemänneksi. Olomoucin MM-kilpailuissa 2008 hän sijoittui yhdeksänneksi keskimatkalla. MM-kisojen viestissä hänen paras saavutuksensa on neljäs sija vuodelta 2009. Jukolan viestin 2012 avausosuudella Turun Metsänkävijöitä edustanut Bertuks tuli vaihtoon kärjessä yli minuutin ennen muita. Lausannessa 2012 hän yllätti suunnistamalla keskimatkan maailmanmestariksi. Pitkällä matkalla hän saavutti pronssia. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 Bertuks saavutti toistamiseen pronssia pitkällä matkalla ja sijoittui kahdeksanneksi keskimatkalla. Vuoden 2013 jälkeen hänen paras henkilökohtainen MM-sijoituksensa on ollut 15. sija keskimatkalla Invernessin MM-kilpailuissa 2015. Riiassa 2018 hän osallistui MM-kilpailuihin jo 13. kerran. EM-kilpailuissa hän sijoittui keskimatkalla viidenneksi ja pitkällä matkalla kymmenenneksi Palmelassa 2014 ja paras viestisaavutus on kuudes sija vuoden 2012 EM-kisoissa.
Raamattu (kylä)
Raamattu on Lapuan Hellanmaalla sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee noin 12 kilometrin päästä kaupungin keskustasta Vaasan suuntaan valtatien 16 läheisyydessä.
Kylä on kansanperinteen mukaan saanut nimensä Raamatusta, joka vihollista paossa olleilta ihmisiltä jäi alueella olevalle kivelle isovihan aikaan.
NHL-kausi 1981–1982
NHL-kausi 1981–1982 oli National Hockey Leaguen historian 65. kausi. Sen aikana 21 NHL-joukkuetta pelasi kukin 80 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti New York Islanders, joka kukisti finaalisarjassa Vancouver Canucksin otteluvoitoin 4–0. 
Kyseessä oli Islandersin kolmas Stanley Cup -mestaruus.
Runkosarjan pistepörssin voittaja oli Edmonton Oilersia edustanut Wayne Gretzky, joka teki kauden aikana yhteensä 212 tehopistettä pelaamissaan 80 ottelussa. Philadelphia Flyersiä vastaan 30. joulukuuta 1981 pelatussa kamppailussa hän teki viisi maalia, joiden myötä Maurice ”Rocket” Richardin tuolloin 36 vuotta vanha ennätys 50 maalista 50 ottelussa rikkoutui. Gretzky onnistui saavuttamaan 50 maalin rajan 39 ottelussa. Myös hänen koko runkosarjan aikana tekemänsä 92 maalia ovat NHL:n ennätys. Aiemmin eniten maaleja yhdellä kaudella oli tehnyt Phil Esposito, joka oli parhaimmillaan yltänyt 76 runkosarjamaaliin. Kauden päätteeksi Gretzkylle myönnettiin hänen uransa kolmas Hart Memorial Trophy ja ensimmäinen Lester B. Pearson -palkinto.
Kaudella 1981–1982 New York Islandersin Bryan Trottier voitti pudotuspelien pistepörssin. Hän teki 19 pudotuspeliottelussa 29 tehopistettä, joista 6 oli maaleja ja 23 syöttöpisteitä. Conn Smythe Trophyn sai Trottierin tavoin Islandersia edustanut Mike Bossy.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Sergio Canamasas
Sergio Canamasas Español (s. 30. huhtikuuta 1988 Barcelona, Espanja) on espanjalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut vuodesta 2012 lähtien GP2-sarjassa.
Hän aloitti uransa vuonna 2007 kilpaillen Espanjan F3-sarjassa Copa de España -luokassa sijoittuen kahdeksanneksi. Seuraavana vuonna hän kilpaili pääsarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Canamasas kilpaili European F3 Open -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuosina 2010–2011 Canamasas kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa sijoittuen jälkimmäisellä kerralla sarjan kahdeksanneksi.
Vuonna 2012 Canamasas kilpaili GP2-sarjassa Venezuela GP Lazarus -tallissa Saksan kilpailusta lähtien korvaten Fabrizio Crestanin loppukauden ajaksi. Hän ei saavuttanut pisteitä. Canamasas muistetaan erityisesti kauden päätöskisassa sattuneesta tapauksesta. Canamasas nousi heti lähdössä 16 ruudusta seitsemänneksi, mutta sai myöhemmin varikon läpiajorangaistuksen tallin mekaanikon oltua vielä hänen autonsa lähistöllä hetkeä ennen lähtöä. Canamasas ei kuitenkaan ajanut varikolle, jolloin hän sai mustan lipun. Canamasas ei edelleenkään tullut varikolle, vaikka hänen mekaanikkonsa heiluttivat hänelle kylttiä tulla sisään. Vasta kierroksella 18 Canamasas ajoi varikolle keskeyttämään kilpailun. Hän selitti, ettei ollut huomannut mustaa lippua. Canamasas ei saanut tilanteesta rangaistusta.
Vuonna 2013 Canamasas jatkoi GP2:ssa Caterham Racing -tallissa saavuttaen kolme pistettä. Vuonna 2014 Canamasas palasi kesken kauden GP2-sarjaan ajaen Trident -tallissa. Hän saavutti yhden kakkossijan Monacon sprinttikilpailusta ja keräsi 29 pistettä sijoittuen sarjan 14:ksi. Vuonna 2015 Canamasas jatkoi kilpailemista GP2:ssa. Canamasas on ajanut kauden aikana peräti kolmessa eri tallissa. Kauden alussa hän kilpaili MP Motorsport -tallissa, jonka jälkeen hän vaihtoi tiimiä ajaen Silverstonessa ja Belgiasta eteenpäin Lazarus -tallissa, Unkarissa hän kilpaili Hilmer Motorsport -tallissa. Vuonna 2016 Canamasas kilpaili viidennen kautensa GP2-sarjassa ajaen Carlin -tallin kuljettajana ilman mainittavaa menestystä. Hän jatkaa vuonna 2017 Trident-tallin kuljettajana.
Sinitaivas (elokuva)
Sinitaivas () on vuonna 1950 ilmestynyt yhdysvaltalainen musikaali-/draamaelokuva, jonka ohjasi Henry Koster. Musikaalidraaman pääosissa ovat Betty Grable ja Dan Dailey heidän kolmannessa yhteisessä elokuvassaan. Sivuosia ovat muun muassa Jane Wyatt ja Mitzi Gaynor. Elokuvan tuotti 20th Century Fox.
"Sinitaivas" perustuu S. K. Laurenin tarinaan "Stork Don't Bring Babies", josta Claude Binyon ja Lamar Trotti laativat käsikirjoituksen.
"Sinitaivas" sai ensi-iltansa kotimaassaan 15. syyskuuta vuonna 1950 New Yorkissa ja 18. joulukuuta 1950 "Sinitaivas" meni maanlaajuiseen levitykseen. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 17. elokuuta vuonna 1951. Elokuva kuvattiin Technicolor-menetelmällä.
"Sinitaivas" sai vuonna 1951 Writers Guild of America -palkintoehdokkuuden parhaasta kirjoitetusta yhdysvaltalaisesta musikaalista (Lamar Trotti ja Claude Binyon).
Newyorkilaiset radiotähdet Kitty (Betty Grable) ja Jack Moran (Dan Dailey) ovat olleet kauan jo naimisissa, mutta heillä on vaikeuksia saada lasta. Myöhemmin Kitty huomaa olevansa raskaana, mutta heidän ilonsa päättyi suruun kun Kitty sai keskenmenon auto-onnettomuudessa. Kittyn lääkärit kertoivat, että hän ei ehkä enää koskaan tulisi uudelleen raskaaksi. Tämän jälkeen Moranit saavat televisiosopimuksen, jossa heidän suosittu radioshow'nsa siirrettäisiin televisioon. Kun Moranit näkivät kuinka onnellisia heidän ystävänsä Walter ja Janet Pringle (David Wayne ja Jane Wyatt) ovat lastensa kanssa, Moranit päättävät adoptoida lapsen. Heille kuitenkin tuli mutkia matkaan adoptoinnissa...
"Sinitaivas" oli musikaalitähti Mitzi Gaynorin elokuvadebyytti.
"Sinitaivas" oli kolmas neljästä Grablen ja Daileyn yhteistyöstä; kaksi ensimmäistä olivat "Kevytmielinen äitini" (1947) ja "When My Baby Smiles at Me" (1948) ja neljäs "Seikkailu Tokiossa" (1951).
20th Century Fox yritti saada James Cagneyta ja Fred Astairea miespääosaan ennen Dan Daileyn palkkaamista.
"Lux Radio Theater" lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 25. helmikuuta vuonna 1952, jossa Betty Grable ja Dan Dailey uusivat elokuvaroolinsa.
"Sinitaivas" on julkaistu kahdesti DVD:lle: ensimmäisen kerran 13. kesäkuuta vuonna 2006 ja toisen kerran 26. helmikuuta vuonna 2007.
Sarabande (albumi)
Sarabande on Jon Lordin vuonna 1975 julkaisema studioalbumi.Albumin takakannen teksti kappaleluettelon jälkeen:
”Tämän albumin musiikin taustalla on barokkisen tanssisarjan musiikki, jonka Bach vei korkeimmalle tasolle. Kunkin kappaleen otsikko on tanssisarjan yksittäisen osan nimi, ja olen yrittänyt käyttää samaa tempoa ja tunnetta kuten alkuperäisessä sarabandessa, giguessa jne. Säveltänyt ja sovittanut Jon Lord tammi- ja elokuun välillä 1975 Münchenissä, Saksassa. J. D. L. Music. Orkesteria on johtanut Eberhard Schoener. Äänitetty 3:nnen ja 6:nnen päivän välillä syyskuussa 1975 Stadt Halle Oererckenschwickissä lähellä Düsseldorfia, Saksassa, Dieter Dierks Mobile Recording Studiossa käyttäen Agfa P.E.M 408 -masternauhaa. Uudelleen miksannut Martin Birch Musicland Studiosissa, Münchenissä, Saksassa. Apulaisinsinööri on Hans Menzel. Levy on masteroitu Kendun Recordersissa, Burbank, Kalifornia. Tuottanut Jon Lord ja Martin Birch. Suunnitellut Martin Birch (The Wasp). Tekninen neuvoja: Mike Philips. Roudariryhmä: Baz Marshall, Philip Pocock. Henkilökohtaiset avustajat: Stuart Wickes, Ossie Hoppe. Ruoka Munalta. Projektia on johtanut ja valvonut Tony Erwards. Arvokasta apua: Erich Promoli. Kuvitus: Mike Bryan. Taiteellinen johto: Kosh. Valokuva: Fin Costello. Valmistettu AGI:lla.”
Albumin etupuolella on ympyräksi kiertynyt lohikäärme, jota kolme alastonta ja pitkätukkaista naista ratsastaa. Lohikäärmeen muodostaman kiekon keskiosa on leikattu auki, ja aukosta näkyy sisässä olevan levykotelon kuva. Toisella puolella on kuva jostakin galaksista ja toisella puolella pitkätukkainen ja viiksekäs Jon Lord pitää vasemman käden etusormea pystyssä huulillaan, ikään kuin sanoakseen ”hys”.
Levykotelon teksti kertoo, että levyllä oleva orkesteri on The Philharmonia Hungarica, jota johtaa Eberhard Schoener. Soittimet: 14 ensiviulua, 12 toista viulua, 10 alttoviulua, 8 selloa, 5 bassoviulua, 1 harppu, 1 piccolo, 3 huilua, 3 oboeta, 1 englannintorvi, 1 E♭-klarinetti, 2 B♭ -klarinettia, 1 bassoklarinetti, 3 fagottia, 1 kontrabassofagotti, 8 käyrätorvea, 3 trumpettia, 1 metsästystorvi, 3 tenoripasuunaa, 1 bassopasuuna, 1 tuuba, 4 patarumpua (1 soittaja), lyömäsoittimet ja ksylofoni (yht. 3 soittajaa).Levyn koodi on 1C 062 - 97943, kasetin 1C 244 - 97943. Levy on EMI:n tuote. Etiketissä on logo, jossa lukee HÖRZU, ja koodi LC 0193.
Gustav Elfving
Erik Gustav Elfving (25. kesäkuuta 1908 Helsinki – 25. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko ja tilastotieteilijä. Hän oli uraauurtava kokeiden suunnittelija ja teki merkittäviä tutkimuksia Suomen yliopistoissa.
Elfving oli nuorin professori Fredrik Elfvingin neljästä lapsesta. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä lukiosta vuonna 1926. Samana vuonna hän kirjoittautui Helsingin yliopistoon pääaineenaan aluksi tähtitiede. Elfving vaihtoi pääaineekseen matematiikan ja valmistui vuonna 1930 sivuaineinaan tähtitiede ja fysiikka. Vuosina 1927–1929 hän työskenteli laskennallisena assistenttina tähtitieteellisessä observatoriossa ja matematiikan assistenttina Helsingin yliopistossa 1932–1933.
Elfving väitteli vuonna 1934 Rolf Nevanlinnan oppilaana. Väitöstyössään hän tutki Riemannin pintoja ja niiden yhdenmukaistamista. Nevanlinnan teorian meromorfisten funktioiden arvojen tuloksista Elfving sai kiitosta Drasinilta.
Elfvingin nuori kihlattu menehtyi vuonna 1935, luultavasti tuberkuloosiin. Morsiamen surevat vanhemmat auttoivat Elfvingiä ottamalla yhteyttä Tanskan Geodeettiseen laitokseen, joka palkkasi hänet matemaatikoksi karttaretkikuntaan Länsi-Grönlantiin kesällä 1935.
Elfving teki tutkimuksia kokeiden suunnittelun, todennäköisyyslaskennan ja tilastollisen päättelyn parissa.
Tiedepiireissä Elfving tunnetaan yhtenä kokeiden optimaalisen suunnittelun modernin teorian perustajista. Maanmittauksen tutkimusmatkalla Länsi-Grönlannissa tulvat ja voimakkaat sateet pakottivat hänet pysyttelemään kolme päivää leirissä, jolloin hän mietti parhaita havaintopaikkoja lineaaristen mallien parametrien arvioimiseksi. Hänen ajatuksensa ilmenevät hänen tutkielmassaan kokeiden optimaalinen suunnittelun lineaaristen mallien arvioimisesta. Lisäksi työssä käytettiin kuperan geometrian käsitteitä, mukaan lukien "Elfvingin sarjat" ja Elfvingin lause.
Professorina Helsingin yliopistossa Elfving laati suomenkielisiä perusteoksia, joita on käytetty vuosikymmeniä.
Elfving teki huomattavia tutkimuksia monilla aloilla. Matematiikassa hän tutki kompleksianalyysia ja todennäköisyyslaskentaa.
Elfving valmistui Helsingin yliopistosta ja seurasi Teknillisen korkeakoulun matematiikan professorina Lars Ahlforsia, joka oli siirtynyt Harvardin yliopistoon. Lukuvuonna 1946-1947 Elfving työskenteli Tukholman yliopistossa apulaisprofessorina. Helsingin yliopistossa hän hoiti professuureja vuosina 1944–1975.
Gustav Elfving toimi useiden suomalaisten tilastotieteilijöiden väitöskirjan ohjaajana. Elja Arjas tunnetaan työstään stokastisten prosessien inferenssin ja luotettavuusteorian parissa. Arjaksen väitöskirjaoppilaita ovat Esa Nummelin ja Hannu Oja.
Johann Fellman on tutkinut epäsingulaaristen eli differentioitumattomien informaatiofunktioiden optimaalista suunnittelua. Hän toimii myös taloudellisen teorian ja genetiikan (erityisesti kaksosten syntymä frekvenssin) parissa. Fellmanin väitöskirjaoppilaita ovat olleet Kenneth Nordström ja Katarina Juselius.
Videopelivuosi 2012
Videopelivuosi 2012 käsittelee vuoden 2012 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Kyle Orton
Kyle Orton (s. 14. marraskuuta 1982 Altoona, Iowa) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa lopettanut amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelipaikaltaan Orton oli pelinrakentaja. Hän pelasi yhdeksän kautta NFL-liigassa vuosina 2005–2014.
Chicago Bears varasi Purduen yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Ortonin vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuudessa, tilaisuuden neljännellä kierroksella. Hän pelasi Chicagossa neljän kauden ajan, joista viimeisen aloittavana pelinrakentajana. Kauden jälkeen Orton kaupattiin Denver Broncosin joukkueeseen, josta toiseen suuntaan tuli muun muassa Broncosin entinen ykköspelinrakentaja Jay Cutler.
Kahden seuraavan kauden ajan Orton oli Broncosin kiistaton ykköspelinrakentaja. Taustalla kuitenkin Broncosin vuoden 2010 ykköskierroksen varaus Tim Tebow alkoi nousta yhä enemmän esille, ja menestyksen karttaessa seuraa myös fanit alkoivat vähitellen kallistua Tebow'n puolelle. Orton aloitti vielä kauden viisi ensimmäistä peliä, mutta heikkojen tulosten jälkeen Tebow nousi Broncosin aloittajaksi, ja lopulta johdatti joukkueen pudotuspelien toiselle kierrokselle saakka. Orton kuitenkin oli jo siirtynyt kesken kauden divisioonavastustaja Kansas City Chiefsin riveihin, loukkaantuneen Matt Casselin korvaajaksi.
Maaliskuussa 2012 Orton teki vapaana pelaajana sopimuksen Dallas Cowboysin kanssa, jossa hän on lähtökohtaisesti kakkospelinrakentaja pitkäaikaisen aloittajan Tony Romon takana. Orton edusti kaksi kautta Cowboysin organisaatiota, joiden aikana hän pelasi kolme ottelua Romon ollessa loukkaantuneena.
Kaudeksi 2014 Orton teki yksivuotisen sopimuksen Buffalo Billsin kanssa. Orton syrjäytti kauden aikana E. J. Manuelin ja pelasi 12 ottelua. Bills ei päässyt pudotuspeleihin. Kauden päätteeksi Orton ilmoitti päättävänsä pelaajauransa.
Videopelivuosi 2011
Videopelivuosi 2011 käsittelee vuoden 2011 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Videopelivuosi 2010
Videopelivuosi 2010 käsittelee vuoden 2010 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Veli-Pekka Yli-Hirvelä
Veli-Pekka Yli-Hirvelä (s. 28. tammikuuta 1985 Kauhajoki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa ilmajokelaista seuraa Koskenkorvan Urheiijoita. Ulkopelipaikaltaan Yli-Hirvelä on koppari, ja hänen sisäpeliroolinsa on kärkietenijä.
Yli-Hirvelän kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Hän pelasi pitkään Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoiden joukkueessa, mutta siirtyy kaudeksi 2014 paikallisvastustaja JymyJusseihin.
Yli-Hirvelä on kärsinyt urallaan paljon erilaisista loukkaantumisista, mutta terveenä ollessaan on kuulunut etenijöiden eliittiin.
Mika Ilveskero
Mika Konstinpoika Ilveskero (s. 16. maaliskuuta 1966 Espoo) on suomalainen juristi, asianajaja ja oikeusneuvos. Hän toimi Suomen Asianajajaliiton puheenjohtajana 2010–2013.
Ilveskero valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1990. Hän on saanut varatuomarin arvon auskultoituaan Helsingin raastuvanoikeudessa vuosina 1991–1992.
Hän oli Asianajotoimisto Castrén & Snellman Oy:n osakas ja työskenteli yrityksessä vuodesta 1993 vuoteen 2017. Hän on hoitanut erityisesti yhtiöoikeudellisia toimeksiantoja ja on perehtynyt yrityssaneerauksiin sekä yhtiön johdon vastuukysymyksiin. Syyskuussa 2017 Ilveskero aloitti korkeimman oikeuden jäsenenä .
Ilveskero toimi Suomen Asianajajaliiton hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2010 vuoteen 2013. Tilintarkastuslautakunnan varapuheenjohtajana hän toimii 2016-2018 ja oli Keskuskauppakamarin tilintarkastuslautakunnan jäsen 2007-2008 sekä 2013-2015. Suomen Asianajajaliiton säätiön hallituksen varajäsen hän on ollut 2015 alkaen.
Marissa Mayer
Marissa Ann Mayer (s. 30. toukokuuta 1975 Wausau, Wisconsin) on yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Hän työskenteli Yahoon toimitusjohtajana 2012–2017, mitä ennen hän oli pitkään töissä Googlella.
Tietojenkäsittelytiedettä Stanfordin yliopistossa opiskellut Mayer oli 20. Googleen palkattu työntekijä. Hän työskenteli Googlen palveluksessa 13 vuoden ajan, ja kuului yhtiön keskeisimpiin johtohenkilöihin. Ennen Googlea Mayer työskenteli UBS Research Labissa Zürichissä. Hän siirtyi Yahoon toimitusjohtajaksi heinäkuussa 2012. Mayer luopui tehtävästä 2017 Verizonin ostettua Yahoon.
Fortune-lehti on nimennyt Mayerin neljänä vuonna maailman 50 vaikutusvaltaisimman naisen listalle.
Mayer on naimisissa Zachary Boguen kanssa. Pariskunnan esikoispoika syntyi 30. syyskuuta 2012. Mayerilla on äitinsä puolelta suomalaistaustaiset sukujuuret.
Orange Tunisie
Orange Tunisie () on tunisialainen teleoperaattori, joka perustettiin vuonna 2009. Sen päämaja sijaitsee maan pääkaupungissa Tunisissa. Orange Tunisie on Tunisian toiseksi suurin matkapuhelinliittymä. Yhtiön omistavat Orange ja Groupe Mabroukin yhtiöosake.
Heinäkuussa 2010 Orange Tunisiesta tuli jalkapalloseurojen Étoile Sportive du Sahelin, Club Sportif Sfaxienin ja Espérancen virallinen sponsori.
Dysmelia
Dysmelia (kreikk. "dys" = huono, "melos" = raaja) tarkoittaa jonkin raajan synnynnäistä epämuodostumaa.
Dysmeliaa esiintyy eriasteisina, se voi esiintyä yhden nivelen puutoksena esimerkiksi sormessa ja pahimmillaan näkyä kaikkien raajojen puuttumisena. Vammautuminen syntyy nykytiedon mukaan raskauden ensimmäisten viikkojen aikana joko verenkierrollisten häiriöiden, perinnöllisen taipumuksen (kromosomihäiriö) tai ilmansaasteissa olevien pienhiukkasten vaikutuksesta.
Suomessa syntyy vuosittain noin 60–80 dysmelialasta. Useimmille lääkäreillekin dysmelia on täysin tuntematon asia, pieniä raajamuutoksia ei välttämättä edes keskussairaaloiden synnytysosastoilla osata havaita. Aikainen toteaminen on kuitenkin tärkeää, sillä dysmeliaan saattaa usein liittyä vakavia sisäelinmuutoksia, kuten esimerkiksi pernan puuttuminen tai sydänongelmat. Tämä johtuu siitä, että sisäelimet ja raajat kehittyvät samassa alkiovaiheessa.
Dysmelia ei aiheuta vajaa-älyisyyttä tai tajunnan muutoksia lapsessa. Lievät dysmeliat eivät välttämättä tarvitse minkäänlaista hoitoa, mutta vakavammat epämuodostumat saattavat tarvita kosmeettista tai toiminnallista leikkausta, jotta lapsi tai nuori voi elää vammansa kanssa mahdollisimman normaalia elämää. Osittaisessa raajapuutoksessa apuvälineinä voidaan käyttää muun muassa proteeseja.
Bill Muckalt
Bill Muckalt (s. 15. heinäkuuta 1974 Surrey, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ennen ammattilaisuraansa Muckalt pelasi vuodet 1991–1994 juniorisarja BCHL:ssä, joukkueinaan Merritt Centennials ja Kelowna Spartans, ja vuodet 1994–1998 yliopistosarja CCHA:ssa, joukkueenaan Michiganin yliopiston Wolverines. Hän oli voittamassa kahdesti NCAA:n jääkiekkomestaruutta, vuosina 1996 ja 1998. Hänet nimettiin jälkimmäisenä vuonna, viimeisen yliopistokautensa päätteeksi, sekä CCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen että NCAA:n läntiseen tähdistökentälliseen.
Muckalt aloitti ammattilaisuransa kaudella 1998–1999 NHL-seura Vancouver Canucksissa, joka oli varannut hänet vuorolla 221 yhdeksännellä kierroksella. Tulokaskausi jäi pisteiden valossa hänen ammattilaisvuosiensa parhaaksi. Hän sijoittui tulokkaiden pistepörssissä kuudenneksi ja tulokkaiden maalipörssissä kolmanneksi tehtyään 73:ssa ottelussa tehot 16+20=36. Joulukuussa 1999 hän siirtyi kesken kauden 1999–2000 New York Islandersiin osana pelaajakauppaa, jossa Islanders sai hänen lisäkseen hyökkääjä Dave Scatchardin ja maalivahti Kevin Weekesin, ja jossa Canucksiin siirtyivät maalivahti Félix Potvin sekä kaksi varausvuoroa. Tammikuussa 2000 hän sai olkapäävamman, joka piti hänet sivussa koko loppukauden. Kauden 2000–2001 alkupuolella Muckalt oli sivussa yli 20 ottelua niin ikään olkapäävamman vuoksi.
Kesäkuussa 2001 Muckalt siirtyi Ottawa Senatorsiin yhdessä puolustaja Zdeno Cháran ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron (jonka Senators käytti varaamalla hyökkääjä Jason Spezzan) kanssa pelaajakaupassa, jossa Islanders hankki hyökkääjä Aleksei Jašinin. Hän pelasi Senatorsissa vain kauden 2001–2002 ja jäi sillä kahdeksaan tehopisteeseen, kaikki syöttöpisteitä. Heinäkuussa 2002 hän teki vapaana pelaajana sopimuksen Minnesota Wildin kanssa, mutta pystyi pelaamaan kaudella 2002–2003 vain kahdeksan runkosarja- sekä viisi pudotuspeliottelua lokakuussa saadun olkapäävamman, uransa kolmannen, vuoksi. Ennen loukkaantumista hän oli aloittanut kauden vahvasti ollen joukkueensa paras pistemies. Kauden 2003–2004 aikana Muckalt pelasi NHL:n sijasta Wildin AHL-farmijoukkueessa Houston Aerosissa. Olkapäävaivat pitivät hänet sivussa myös suurimman osan tuosta kaudesta, joka jäi hänen pelaajauransa viimeiseksi.
Muckalt pelasi viisi kautta kestäneellä NHL-urallaan 256 ottelua runkosarjassa ja viisi pudotuspeleissä. Tehopisteitä hänelle kertyi runkosarjassa yhteensä 97, 40 maalia ja 57 syöttöpistettä. Pudotuspeleissä hän jäi tehopisteittä.
Muckalt on luonut pelaajauransa jälkeen uraa jääkiekkovalmentajana. Hän on toiminut muun muassa New Mexico Mustangsin päävalmentajana juniorisarja NAHL:ssä sekä Michiganin teknillisen yliopiston joukkueen Huskiesin apulaisvalmentajana yliopistosarja WCHA:ssa.
Sanok
Sanok on kaupunki Ala-Karpatian voivodikunnassa, Kaakkois-Puolassa. Kaupungissa asuu 39 106 ihmistä ja se on Sanokin piirikunnan pääkaupunki. Vanhakaupunki sijaitsee kukkulalla Sanjoen varrella. Kaupunki sijaitsee valtatie 28 varrella, 327 kilometriä pääkaupungista Varsovasta.
Alue mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 981, kun Vladimir Suuri valloitti alueen Kiovan Venäjälle. Vuonna 1018 alue palautui takaisin Puolan hallintaan, kunnes vuonna 1031 Kiovan venäläiset valloittivat sen jälleen. Vuonna 1340 Kasimir III Suuri liitti sen jälleen Puolaan. Se sai Magdeburgin kaupunginoikeudet vuonna 1339.
Vuoden 1339 jälkeen Kasimir III Suuri pysäytti Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan etenemisen ja muodosti Sanokin kunta-alueen 25. huhtikuuta 1366. Kaupunki alkoi kehittyä voimakkaasti ja pian siinä toimi useita eri oikeusasteita.
1600-luvulla alueen läpi kulki tärkeä kauppareitti, joka mahdollisti kaupankäynnin Puolan ja Unkarin välillä.
Ensimmäisessä maailmansodassa venäläiset ottivat kaupungin haltuunsa toukokuussa 1915 ja jättivät sen heinäkuussa pahoin tuhottuna. Puolan tasavallan 1918–1939 aikana kaupungista tuli Ukrainalaisten nationalistien keskus Galitsian alueella. Vuonna 1943 muodostettiin Galitsian SS-divisioona johon liittyi paljon ukrainalais-taustaisia kaupungin asukkaita, koska he pelkäsivät rajan molemmin puolin vaikuttavia vainoajia.
Kaupungissa vaikuttaa useita metalliteollisuuden yrityksiä. Kaupungin yksi merkittävimmistä yrityksistä on Autosan, joka valmistaa linja-autoja.
Kaupungin merkittävin urheiluseura on KH Sanok, joka voitti jääkiekkossa Puolan mestaruuden 2012. Kaupungissa on III liga Poland -tasolla pelaava jalkapallojoukkue Stal Sanok.
Ronan Parke
Ronan David Parke (s. 8. elokuuta 1998) on englantilainen laulaja, joka sijoittui toiseksi "Britain’s Got Talent" -kilpailun viidennellä tuotantokaudella vuonna 2011. Ohjelman jälkeen Parke teki levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Hänen debyyttialbuminsa "Ronan Parke" julkaistiin 24. lokakuuta 2011.
Arial
Arial on sans serif -kirjasintyyppi, joka on yleinen etenkin tietokoneissa. Se tulee Microsoft Windows -käyttöjärjestelmän ja useiden Microsoft-sovellusten, sekä Apple Mac OS X -käyttöjärjestelmän mukana. Arial perustuu "Monotype Grotesque" -kirjasintyypille. Se muistuttaa paljon Helveticaa, mutta on sitä pyöreämpi. Microsoft otti Arialin käyttöön ensimmäistä kertaa Windows 3.1:een
Yassine Khenissi
Taha Yassine Khenissi (s. 6. tammikuuta 1992 Zarzis) on tunisialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa Espérancea.
Khenissi aloitti jalkapalloilun ES Zarzisin junioreissa, josta hän siirtyi Espéranceen vuonna 2009. Hän pelasi ensimmäiset ottelunsa kaudella 2010–2011. Alku kaudet hän on toiminut pääosin vaihtopenkillä, mutta oli voittamassa joukkueen mukana triplaa vuonna 2011, kun Espérance voitti Tunisian mestaruuden lisäksi Tunisian cup ja Afrikan Mestarien liigan.
Syksyllä 2012 Khenissi siirtyi CS Sfaxieniin.
Khenissi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Tunisian paidassa 23. maaliskuuta 2013 MM-kisojen karsintaottelussa Sierra Leonea vastaan.
Joseph Jenkins Roberts
Joseph Jenkins Roberts (15. maaliskuuta 1809 – 24. helmikuuta 1876) oli Liberian tasavallan ensimmäinen (1848–1856) ja seitsemäs (1872–1876) presidentti. Hän syntyi vapaana Yhdysvalloissa Virginian osavaltiossa sijaitsevan Norfolkin kaupungissa ja muutti Liberiaan vuonna 1829 nuorena miehenä äitinsä sekä viiden sisaruksensa kanssa. Hänet laskettiin "mustaihoiseksi" mutta hänen esi-isistään noin 7/8 oli eurooppalaisia. Robertsin perhe oli vahvasti uskossa ja he kokivat olevansa kutsuttuja käännyttämään Afrikan alkuperäisasukkaita kristinuskoon.
Roberts perusti kaupan Monroviaan ja myöhemmin lähti mukaan politiikkaan. Kun Liberia itsenäistyi vuonna 1847, hänet valittiin maan ensimmäiseksi presidentiksi ja hän pysyi virassa vuoteen 1856. Vuonna 1872 hänet valittiin uudelleen presidentiksi. Hän kuoli 24. helmikuuta 1876 alle kaksi kuukautta sen jälkeen, kun hänen toinen virkakautensa oli päättynyt. Testamentissaan Roberts jätti omaisuutensa sekä 10 000 dollaria Liberian koulutusjärjestelmän kehittämisen tueksi.
Robertsportin kaupunki, Robertsin kansainvälinen lentoasema (Liberian päälentoasema) sekä Monroviassa sijaitseva Roberts Street on kaikki nimetty Robertsin kunniaksi. Lisäksi hänen kasvonsa koristavat Liberian vuonna 1997 käyttöön otettua 10 dollarin seteliä sekä vanhaa viiden dollarin seteliä (liikkeessä 1989–1991). Hänen syntymäpäivänsä (15. maaliskuuta) on kansallinen vapaapäivä Liberiassa.
Arne Ritari
Arne Ritari (synt. Aarne Rudolf Mikael Ritari, 7. maaliskuuta 1906 Soukkajoki, Seinäjoki − 18. lokakuuta 1996) oli kanadansuomalainen liikemies, joka tunnetaan Suomen Lions-toiminnan kummina.
Ritari muutti vanhempiensa Tuomas Wilhelm Tuomaanpoika Ritarin ja Justiina Amalia Mikintytär o.s. Korpisen kanssa uuteen kotimaahan Kanadaan puolen vuoden ikäisenä. Koulunsa Arne kävi Copper Cliffsissä ja Sudburyssä, Ontariossa.
Ritari avioitui Tampereelta kotoisin olevan Kaarina Heinosen kanssa vuonna 1932. Ritari toimi elämänsä aikana muun muassa Sudbury District Finnish War Aid Association –nimisen yhdistyksen rahastonhoitajana sekä Suomalais-Kanadalaisen Historiallisen Seuran puheenjohtajana.
Työuransa alussa Ritari työskenteli mm. Ontarion metsähallituksen piirtämössä ja puhelinlinjojen tarkastajana, kunnes vuonna 1929 ryhtyi myymän henkivakuutuksia. ”Ritari Insuranace” vakuutustoimiston lisäksi hänellä oli myöhemmin myös oma ”Ritari Agencies Ltd.” –matkatoimisto.
Ritari liittyi paikalliseen Sudburyn Lions-klubiin vuonna 1933. Oman piirinsä kuvernöörinä Ritari toimi kaudella 1956–1957. Suomen ensimmäinen klubi, Lions Club Helsinki/Helsingfors ry perustettiin 14.8.1950 paljolti Ritarin myötävaikutuksella. Lions Clubs International Foundation (LCIF) myönsi hänelle muun muassa nimityksen ”International Councelor” ja LCIF:n korkeimman huomionosoituksen ”hyvän tahdon lähettiläs” (”Ambassador of Good Will”). Melvin Jones Fellow -arvonimen hän sai Tampereella 1988. Ritari piti aktiivisesti yhteyttä Suomen leijoniin vieraillen synnyinmaassaan nelisenkymmentä kertaa, viimeisen kerran vuonna 1992. Järjestön jäsen Ritari ehti olla 63 vuoden ajan.
Hämeenlinnassa 1986 pidetyssä Suomen Lions-liiton valtakunnankokouksessa perustettiin Arne Ritari -säätiö, jonka tarkoitus on tukea ja edistää Suomen lionsklubien hyväntekeväisyyteen johtavia aktiviteetteja sekä vaalia Suomen lionstoiminnan kummin Arne Ritarin, elämäntyötä Suomen lionstoiminnan perustamisessa.
11. kesäkuuta 2006 paljastettiin Törnävän puistossa, Seinäjoella muistokivi hänen 100-vuotis syntymäpäivänsä kunniaksi.
NHL-kausi 1979–1980
NHL-kausi 1979–1980 oli National Hockey Leaguen historian 63. kausi. Sen aikana 21 NHL-joukkuetta pelasi kukin 80 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti New York Islanders, joka kukisti finaalisarjassa Philadelphia Flyersin otteluvoitoin 4–2. Tämä oli Islandersin seurahistorian ensimmäinen Stanley Cup -mestaruus.
Kaudella 1979–1980 NHL laajeni käsittämään 21 joukkuetta, kun aiemmin WHA-liigassa pelanneet Quebec Nordiques, Hartford Whalers, Winnipeg Jets ja Edmonton Oilers liittyivät NHL:ään. Edmonton Oilersin mukana NHL:ssä aloitti myös Wayne Gretzky. Hänestä tuli 19 vuoden ja kahden kuukauden ikäisenä nuorin pelaaja, joka on kyennyt tekemään 50 maalia yhden kauden aikana.
Runkosarjan pistepörssin voitti Los Angeles Kingsin keskushyökkääjä Marcel Dionne, joka keräsi kauden aikana yhteensä 137 tehopistettä pelaamissaan 80 ottelussa. Myös Wayne Gretzky ylsi 137 tehopisteeseen, mutta hänellä tehtyjä maaleja oli kaksi vähemmän kuin Dionnella. Gretzkylle myönnettiin kauden päätteeksi hänen uransa ensimmäinen Hart Memorial Trophy. Pudotuspeleissä pistepörssin voiton vei New York Islandersin Bryan Trottier. Hän teki 21 pudotuspeliottelussa yhteensä 29 tehopistettä, joista 12 oli maaleja ja 17 syöttöpisteitä. Trottier arvostettiin pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi ja palkittiin Conn Smythe Trophyllä.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu."
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Amin Askar
Amin Soleiman Askar on norjalainen ammattijalkapalloilija. Hän on syntynyt Somaliassa 1 lokakuuta 1985. Askar pelaa Brannissa, Norjan pääsarjassa.
Joustavana pelaajana Askar on toiminut mm. puolustajana ja keskikentällä. Vuonna 2009, Askar teki kaksivuotisen sopimuksen Fredrikstadin kanssa.
Ennen vuoden 2012 kautta, Amin Askar teki sopimuksen Brannin kanssa.
Said Sheikh Samatar
Said Sheikh Samatar (1943 Ogaden, Etiopia – 24. helmikuuta 2015) oli somalialainen tiedemies ja kirjailija.
Said syntyi vuonna 1943 Ogadenin somalialueella Etiopiassa Faduma ja Sheikh Samatarin perheeseen. Perheeseen kuului 14 jäsentä mukaan lukien isän toisen vaimon perhe.
Samatar kasvoi paimentolaisympäristössä. Hän kirjoitti, kuinka olosuhteet vaihtelivat sadeajan kukkivasta runsaudesta, maidosta ja lihasta kuivan ajan eloonjäämisen taisteluun nälkää, petoja ja rosvoja vastaan.
Vuonna 1958 Saidin isä, joka toimi perinteisenä islamilaisena tuomarina, lähetti poikansa kouluun Qalaafon kaupunkiin, jossa paimentolaispojan piti sopeutua kaupunkielämään. Teini-ikäinen poika joutui pikkulasten kanssa samalle luokalle. Vaikka hän tunsi aluksi häpeää, tämä kokemus auttoi häntä kestämään myöhemmissä vastoinkäymisissä. Samatar jatkoi koulunkäyntiä Nazarethin keskikoulussa Etiopiassa.
Vuonna 1970 Samatar työskenteli National Teaching Collegessa Somaliassa amerikkalaisten kirjastonhoitajien kanssa. Nämä suosittelivat hänelle yliopisto-opintoja Yhdysvalloissa. Hän sai stipendin Goshen Collegeen Indianassa. Samatar työskenteli opintojensa ohella hitsaajana ylläpitääkseen perhettään, johon kuului vaimo ja kaksi lasta. Samatar valmistui vuonna 1973 pääaineinaan historia ja kirjallisuus. Hän suoritti maisterin tutkinnon Afrikan sarven historiasta. Vuonna 1979 hän teki väitöskirjan Afrikan historiasta Northwestern-yliopistoon (Evanston, Illinois). Hänelle tarjottiin luennoitsijan paikkaa Eastern Kentucky Universitysta Kentuckystä 1979-1981. Vuonna 1981 Samatar otti vastaan tehtävät Rutgersin yliopistosta New Jerseystä.
Samatar kirjoitti lukuisia teoksia, mukaan lukien sarjan Somaliasta. Lisäksi hän kirjoitti lukuisia artikkeleita, teki tutkimuksia ja kirja-arvosteluita sekä toimi "Horn of Africa" -julkaisun päätoimittajana vuodesta 1988. Hän oli Somali Studies International Associationin johtokunnan jäsen vuodesta 1979. Samatar konsultoi The Somali Experience -projektia ja kuului African Studies Associationiin. Hän työskenteli The Somali Collapse: Its Causes, Consequences and Context -projektissa ja toimi asiantuntijana Voice of American somaliohjelmissa.
Samatar toimi asiantuntijana myös muissa medioissa. Vuonna 1992 hän oli mukana Teaching and Study of the Humanities in Africa -projektissa. Tähän liittyen hän meni Somaliaan konsultoiden ja kääntäen ABC ajankohtaisohjelman "Nightline" amerikkalaisen toimittajan Ted Koppelin kanssa. Vuodesta 1983 Samatar esiintyi BBC:n, NBC:n, ABC:n, CBS:n, CNN Internationalin, PBS:n ja Canadian Broadcasting Corporationin ajankohtaisissa radio- ja tv-ohjelmissa Somalian tilanteen asiantuntijana. Samatar toimi myös Timen, Newsweekin, U.S. News & World Reportin, The New York Timesin sekä The Washington Postin asiantuntijana.
FS La Galissonnière (1933)
La Galissonnière oli Ranskan laivaston La Galissonnière -luokan kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa Vichyn Ranskan laivastossa. Alus oli nimetty Roland Michel Barrin de La Galissonnièren mukaan.
Alus tilattiin 1931 Brestin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin 15. joulukuuta 1931 ja alus laskettiin vesille 18. marraskuuta 1933. Alus valmistui 1. huhtikuuta 1936. Alus oli varustettu Parsons-turbiineilla ja se saavutti Marseillen lähistöllä kahdeksan tunnin koeajoissa 90000 hevosvoimaa 35,42 solmun keskinopeuden.
Alus liitettiin palvelukseen otettaessa tilapäisesti Ranskan Välimeren laivaston () 2. kevyeen laivueeseen, josta se siirrettiin edelleen Toulonissa 2. marraskuuta 1937 muodostettuun 3. risteilijäviirikköön viirikön muiden alusten "Jean de Viennen" ja "Marseillaisen" valmistuttua. Toisen maailmansodan alkaessa alus partioi Tunisian rannikolla Bizertessä aina marraskuun puoliväliin 1939 saakka, jolloin alus siirrettiin Brestiin huollettavaksi 18. marraskuuta. Se palasi palvelukseen 1. maaliskuuta 1940 jatkaen palvelustaan Toulonissa aina Ranskan kesäkuiseen antautumiseen saakka. Alus osallistui kahdella matkallaan 8.-12. maaliskuuta kahden legioonalaispataljoonan ja kolmen Afrikan siirtomaista kootun kevyen rykmentin () kuljettamiseen Pohjois-Afrikasta Marseilleen.
Ranskan antautuessa alus oli viirikkönsä mukana Algerissa.
Tammikuusta 1941 alkaen "La Galissonnière" kuului Vichyn Ranskan laivaston Touloniin sijoitettuun avomerilaivastoon. Se ei kuitenkaan polttoainepulan vuoksi osallistunut purjehduksiin lukuun ottamatta 6.-8. marraskuuta 1940 "Provencen" siirron suojaamista Pohjois-Afrikan rannikolta Touloniin.
Saksan miehittäessä Vichyn Ranskan alueen aluksen miehistö upotti 27. marraskuuta 1942 Porte de Missiessyn telakka-altaassa no3 aluksensa Toulonissa estääkseen sen joutumisen saksalaisille tai italialaisille. Italian kuninkaallinen laivasto nosti aluksen 3. maaliskuuta 1943 ja he aloittivat "FR.12:ksi" nimetyn aluksen kunnostamisen. Italian antautuessa korjaustöistä oli tehty noin 60 prosenttia. Saksalaiset miehittivät Toulonissa olevan aluksen, joka vaurioitui Yhdysvaltain lentokoneiden pommituksessa 24. marraskuuta. Alus upposi lopulta ilmahyökkäyksessä 18. elokuuta 1944. Aluksen hylky nostettiin ja se romutettiin 1952.