Uudenmaankatu (Helsinki)
Uudenmaankatu () on noin 800 metrin pituinen katu Helsingin kanta­kaupungissa, Kampin ja Punavuoren rajalla. Se johtaa Erottajan­kadulta Kolmikulman puiston pohjois­laidalta Sinebrychoffin puiston laidalle. Puiston alittava liikennetunneli yhdistää Uudenmaan­kadun ja lyhyen Mallaskadun, joka johtaa Hieta­lahden­rannasta tunnelin suulle.
Itäisintä, Kolmikulman puiston kohdalla olevaa osuuttaan lukuun ottamatta Uudenmaan­katu on yksisuuntainen lännestä itään päin. Ennen se oli hiljainen sivukatu, mutta kun tunneli sen länsipäähän vuonna 1969 valmistui, siitä tuli osa vilkasta liikenne­väylää, joka johtaa Länsiväylältä ydin­keskustaan. Aikaisemmin pää­liikenne­väylänä toimi Bulevardi. Päin­vastaiseen suuntaan liikenne kulkee pohjoisempana sijaistevaa Lönnrotinkatua pitkin.
Uudenmaankadun nimi johtuu Uudenmaan esikaupungista, joka on 1800-luvulla käytetty nimitys silloisen Helsingin Esplanadin etelä- ja länsipuolella olleesta osasta, pääosin nykyisestä Kaartin­kaupungista sekä osasta Kamppia ja Punavuorta. Nimi vahvistettiin vuonna 1820, aluksi vain ruotsiksi kirjoitettuna Nylands Gatan. Myös suomen
kielinen nimi Uudenmaan­katu oli käytössä jo 1800-luvulla, mutta vahvistettiin virallisesti vasta vuonna 1909.
Alun perin 1800-luvulla Uudenmaan­kadun varrelle rakennettiin pääasiassa yksi­kerroksisia puutaloja. Tontit kadun varrella olivat kuitenkin tuntuvasti pienempiä kuin viereisen Bulevardin varrella, ja katu, varsinkin sen länsipää, liittyikin luonteeltaan pikemminkin Punavuoren työläis­kaupungin­osaan kuin Bulevardin seutuun.
Yksi rapattu puutalo on kadun varrella edelleen jäljellä osoitteessa Uudenmaankatu 38. Muut puutalot on aikojen kuluessa purettu, ja tilalle on rakennettu asuinkerrostaloja, jonkin verran myös liike- ja toimisto­taloja. Osa niistä on 1800-luvun lopulla rakennettuja uusrenessanssityylisiä rakennuksia, osa 1900-luvun alun jugendtaloja. Myöhemmin muutamia kerrostalojakin Uudenmaan­kadun varrelta on jo purettu. Esimerkiksi Sanoma Oy osti 1960-luvulla rakennukset Uudenmaan­katu 16–22 tontteineen, purki ne ja rakennutti tilalle modernin liiketalon.
Myös Gabriel Andsténin suunnittelemat 1820- ja 1830-luvuilla valmistuneet puutalot Uudenmaankatu 19-21 säilyivät paikoillaan 1970-luvulle saakka. Kun samaan kortteliin Bulevardin puolelle myöhemmin rakennettiin Svenska flicklyséetin koulutalo, näistä taloista tuli sen rehtorin ja muun henkilökunnan asuintaloja. Puretut talot kuitenkin varastoitiin ja pystytettiin vuonna 1991 uudestaan Kaisaniemenrantaan, Kasvi­tieteellisen puutarhan laidalle. Niiden alkuperäisellä paikalla on nykyisin moderni asuinkerrostalo.
Surullisen kuuluisiksi tulivat 1800-luvulla Uudenmaankatu 34–36:ssa olleet kauppias Mikael Antipoffin omistamat vuokrakasarmit, joita nimitettiin muun muassa Suureksi Bastiljiksi ja Ryysyhotelliksi. Ne edustivat köyhälistön asumis­kurjuutta pahimmillaan: niissä asui jopa 6–10 henkilöä huonetta kohti, ne olivat huonossa kunnossa ja asukkaiden juopottelun ja väki­valtaisuuden vuoksi ne olivat erittäin levottoman asuin­paikan maineessa. Lopulta kaupunki kuitenkin pakko­lunasti rakennukset ja purki ne, ja paikalle rakennettiin arvo­rakennukseksi luokiteltu asuintalo.
Huomattavimpia rakennuksia Uudenmaankadun varrella ovat:
Poikkikadut on tässä lueteltu kadun osoite­numeroiden kasvu­suunnasta, idästä (koillisesta) länteeseen (luoteeseen). Katu on kuitenkin yksi­suuntainen niin, että liikenne kulkee ainoastaan päinvastaiseen suuntaan.