hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nokia C6-00
Nokia C6-00 on 13. huhtikuuta 2010 julkistettu Nokian älypuhelin, joka käyttää Symbian S60 5th Edition-käyttöjärjestelmää. Puhelimessa on liukuva QWERTY-näppäimistö. Sen ohjelmisto ja elektroniikka on samankaltainen Nokia N97 Minin kanssa. Nokia C6 ja N97 Mini eroavat toisistaan liukunäppäimistön asennon osalta; C6:ssa liukunäppäimistö on suora ja N97 Minissä taittuva. Eroavaisuuden ansiosta C6-malliin mahtuu neljän rivin täysmittainen QWERTY-näppäimistö, joka tekee puhelimella kirjoittamisesta helpompaa. C6:ssa on viiden megapikselin kamera sekä kakkoskamera videopuheluja varten, mutta siinä ei ole Carl Zeiss -optiikkaa kuten N97 Minissä. 
Kaikki sovellukset ja pelit, jotka on suunniteltu puhelimille, joissa on sama käyttöjärjestelmä (N97, N97 Mini, 5800 Xpressmusic, 5230, 5228) toimivat myös tässä mallissa.
Nokia C6-00 on nelitaajuuspuhelin, mikä tarkoittaa sitä, että se toimii sekä eurooppalaisissa GSM 900 ja 1800 MHz verkoissa että amerikkalaisissa GSM 850 ja 1900 MHz verkoissa. Se toimii myös 900 ja 1900 MHz sekä uudemmassa 2100 MHz WCDMA-verkossa.
C6-00:ssa on resistiivinen eli painalluksen tunnistava 16 miljoonan värin kosketusnäyttö, jonka resoluutio on 640x360 pikseliä (nHD).
C6-00:ssa on MicroSD-muistikorttipaikka, ja muistikorttituki on jopa 16 gigatavun muistikortille. Sisäistä muistia puhelimessa on noin 200 megatavua.
C6-00:ssa on 1200 milliampeeritunnin litium-ioni-akku.
Noin 130-160€
Cnet kritisoi, että “C6-malli kärsii N97-mallin ylijääneistä ominaisuuksista, eikä siinä ole N97:n pelastavaa laitteistoa. Tuloksena on pettymyksen tuottava puhelin, oli hinta mikä hyvänsä.”
Cnet Asia kirjoitti, että huolimatta vanhentuneesta ja hitaasta käyttöjärjestelmästä, se pitää parantuneista yhteysominaisuuksista, reaaliaikaisesta navigoinnista Ovi Kartta -palvelun avulla sekä yleisesti puhelimen mallista.
T3-lehden arvostelussa sanottiin, että ”Nokia C6 on kelpo puhelin, mutta sen vuoksi kukaan tuskin siirtyy käyttämään Symbian-käyttöjärjestelmän puhelinta. C6 on siis Nokian faneja varten, jotka arvostavat tekstiviesti- ja sähköpostiominaisuuksia.” Techradar.com antoi puhelimelle viidestä tähdestä kolme. Sen mukaan puhelimessa on näppäriä sovelluksia ja hieno näyttö, mutta yleinen käytettävyysongelma pilaa vaikutelmaa. Stuff.TV antoi myös puhelimelle kolme tähteä viidestä ja arvioi, että C6 on ”sangen toimiva”, mutta sen teknologia vaikuttaa vanhentuneelta. Electricpig antoi puhelimelle kaksi tähteä ja kehui puhelimen jämäkkää mallia sekä N-sarjalle tuttua tekniikkaa, mutta ei liiemmin hurrannut hitaalle kosketusnäytölle eikä huonolle näppäimien suunnittelulle.
Ueckermünde
Ueckermünde on kaupunki Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Koillis-Saksassa. Kaupunki kuuluu Uecker-Randowin piirikuntaan ja sijaitsee Itämereen kuuluvan Oderinhaffin rannalla, noin 15 kilometriä Saksan ja Puolan välisestä rajasta länteen. Kaupungin asukasluku oli vuonna 2009 yhteensä 10 127. Ueckermünde on saanut nimensä Oderinhaffiin laskevan Uecker-joen mukaan.
Korean sodan loikkarit
Korean sodan loikkarit olivat joukko YK-sotilaita ja sotavankeja, jotka loikkasivat Korean sodassa, kieltäytyivät kotiutumasta ja valitsivat asuinmaakseen Kiinan. Loikkareita oli 22, joista 21 Yhdysvalloista ja yksi Isosta-Britanniasta. Suurin osa palasi myöhemmin kotimaihinsa, mutta muutamat jäivät Kiinaan tai muuttivat kolmansiin maihin.
Vankien kotiuttaminen oli suurin kompastuskivi pitkäkestoisissa tulitaukoneuvotteluissa YK:n joukkojen sekä Kiinan ja Pohjois-Korean välillä. Sotaakäyvät ryhmittymät lopulta sopivat sairaiden ja haavoittuneiden vankien vaihdosta, operaatio Pikkunoidasta, joka toteutettiin huhti- ja toukokuussa 1953. Heinäkuussa kaksi puolta sopivat, että ketään sotavankia, joka toivoi ettei häntä kotiutettaisi, ei pakotettaisi. Tämä oli ollut neuvotteluissa ongelmakohta, sillä kiinalaiset ja pohjoiskorealaiset halusivat kaikkien sotavankien palaavan kotimaihinsa. Sotavangeille, jotka eivät halunneet palata kotimaahansa, annettaisiin 90 päivää uudelleenharkintaan puolueettomalla alueella ennen kuin heidän annettiin jäädä vihollisen alueelle.
Melita Tång
Melita Tång (12. toukokuuta 1903 Moskova – 1. elokuuta 1944 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija.
Teoksen "Mörk punkt" pohjalta on Jorma Nortimo ohjannut elokuvan "Perheen musta lammas" (1941).
Tångin isä oli entisöijä Otto Emil Tång, äiti oli Fanny Emilia Ginman.
Finn Feiring
Finn Feiring () oli suomalainen kauppaneuvos ja toimitusjohtaja. Hänen isänsä oli norjalainen eversti Edmund Feiring ja äitinsä Helga de Seue.
Feiring valmistui ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa lakia.
Hän asettui perheineen Kauniaisten huvilaansa (”Villa Feiring”) 1910, ja toimi Kauniaisissa ensin yhdyskuntavaltuuston jäsenenä 1916–1920 ja sittemmin kauppalanvaltuustossa 1920–1948, jossa toimi puheenjohtajana 1922–1948. Feiring oli myös Kauniaisten suojeluskunnan päällikkö.
Finn Feiring oli Yhdistyneiden Villatehtaiden toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1918–1948. Lisäksi hän toimi Suomen teollisuusliiton hallituksen puheenjohtajana, puolustusministeriön hankinta-asioiden neuvottelukunnan puheenjohtajana ja vuosina 1940–1947 Svenska Finlands Skytteförbundin (Suomen ruotsalainen Ampujainliitto) puheenjohtajana.
Ansioidensa tunnustukseksi Feiring sai Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkin. Hänet nimitettiin Suomen 48. kauppaneuvokseksi 31. lokakuuta 1930.
Kenny Monday
Kenneth Dale "Kenny" Monday (s. 25. marraskuuta 1961 Tulsa, Oklahoma) on entinen yhdysvaltalainen painija. Hän voitti vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa kultamitalin 74 kg -sarjan vapaapainissa. Hän kilpaili samassa sarjassa myös kaksissa seuraavissa kesäolympialaisissa; vuonna 1992 hän sai Barcelonassa hopeaa, mutta vuonna 1996 hän jäi Atlantassa kuudennelle sijalle.
Monday sai lisäksi kaksi mitalia painin maailmanmestaruuskilpailuissa ja yhden Pan-Amerikan kisoissa.
Monday opiskeli Oklahoma State Universityssa. Hänet otettiin National Wrestling Hall of Fameen vuonna 2001.
Angel of Babylon
Angel of Babylon on Avantasia -musiikkiprojektin studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.
Artur Mas
Artur Mas i Gavarró (s. 31. tammikuuta 1956 Barcelona, Espanja) on espanjalainen poliitikko.
Mas oli Katalonian itsehallintoalueen aluejohtaja vuosina 2010–2016. Hän oli Convergència-puolueen puoluesihteeri vuodesta 2001 lähtien ja sen puheenjohtaja vuodesta 2012. Puolue hajotettiin 2016 ja sen tilalle perustettiin demokraattinen puolue, jota Mas johtaa.
Lee Cormie
Lee Cormie (s. 8. helmikuuta 1992 Melbourne, Australia) on australialainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa "December Boys" -elokuvassa, jossa hänen roolihahmonsa nimi oli Misty.
Elämän kartoitus I – 1950–1970
Elämän kartoitus I – 1950–1970 on suomalaismuusikko Moog Konttisen omaelämäkerran ensimmäinen osa, ja se kertoo Konttisen nuoruusvuosista 1950-1970-luvuilta. Kirja julkaistiin Konttisen 60-vuotisjuhlakonsertin yhteydessä Tampereella 9. joulukuuta 2010.
Omaelämäkerran toinen osa, Elämän kartoitus II – 1970–1976 ilmestyi vuonna 2013.
Krasner
Krasner on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Doug Kostynski
Douglas Kostynski (s. 23. helmikuuta 1963 Castlegar, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä ja rightilta. Kostynski pelasi yhteensä 15 NHL-ottelua Boston Bruinsissa tehoin 3+1=4.
Kostynski pelasi kauden 1979–1980 pääasiassa BCJHL-joukkue Abbotsford Flyersissä, mutta hän pelasi myös 11 ottelua tehoin 1+4=5 WHL:n New Westminster Bruinsissa. Kostynski jatkoi WHL:ssä seuraavat kolme kautta. Tulokaskaudellaan 1980–1981 hän teki Bruinsissa 64 ottelussa tehot 18+40=58, joilla Konstynski oli joukkueen sisäisen pistepörssin neljäs. Hän vaihtoi kaudeksi 1981–1982 Kamloops Junior Oilersiin, jonka sisäisen piste- ja maalipörssin Kostynski voitti tehoilla 39+42=81. Boston Bruins varasi hänet numerolla 186 .
Varauksensa jälkeen Kostynski pelasi vielä kauden 1982–1983 WHL:ssä. Hän aloitti kauden Brandon Wheat Kingsissä, jossa 11 ottelussa syntyi tehot 4+5=9. Kostynski kuitenkin palasi kesken kauden Kamloops Junior Oilersiin, jossa hän teki kovat tehot 53+54=107 ja tuli joukkueensa sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi Dean Evasonin ja Jim Camazzolan jälkeen. Brandonissa tehdyt pisteet mukaan lukien Kostynski oli Oilersin toiseksi eniten pisteitä WHL-kauden aikana tehnyt pelaaja.
Kaudeksi 1983–1984 Kostynski siirtyi Boston Bruinsin organisaatioon. Hän pelasi kauden pääosin Bruinsin farmijoukkueessa Hershey Bearsissa, AHL:ssä, jossa tulokaskausi toi Kostynskille 67 ottelussa tehot 13+27=40. NHL:n puolella hän pelasi yhdeksän ottelua tehoin 3+1=4. Kaudella 1984–1985 Kostynski pelasi kuusi NHL-ottelua ilman tehopisteitä ja AHL:ssä pisteitä tuli 44.
Vuodet 1985–1987 Kostynski pelasi AHL:ää Moncton Golden Flamesissa. Hän teki kaudella 1985–1986 tehot 18+36=54, joilla Kostynski tuli joukkueen sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Kaudella 1986–1987 hän teki tehot 21+45=66, joka on Kostynskin yhden kauden piste-ennätys AHL:ssä. Hän oli Golden Flamesin paras syöttäjä ja sisäisen pistepörssin kolmas Brett Hullin ja Randy Burridgen jälkeen. Kostynski oli AHL:n syöttöpörssin kymmenes. Kauden 1987–1988 hän pelasi AHL:ää Adirondack Red Wingsin joukkueessa.
Kostynski siirtyi kaudeksi 1988–1989 Eurooppaan ja SM-liigajoukkue SaiPan riveihin. Hän voitti tehoilla 20+32=52 joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin. Kostynski pelasi SaiPassa myös toisen kauden 1989–1990, joka toi hänelle 38 ottelussa tehot 13+18=31. Kostynski oli SaiPan kolmanneksi paras pistemies Jouko Viljakaisen ja Vesa Viitakosken jälkeen. Hänen uransa loppui kevääseen 1990 27-vuotiaana.
Jelizaveta Suvorova
Jelizaveta Mihailovna Suvorova (; s. 21. huhtikuuta 1975 Moskova) on venäläinen entinen nykyaikainen viisiottelija. Hän edusti seuratasolla Dynamo Moskovaa. Suvorova voitti MM-kisoissa yhteensä kahdeksan ja EM-kilpailuissa neljä mitalia. Suvorova osallistui olympialaisiin kerran, Sydneyssä 2000. Tuolloin hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi.
Kepola
Kepola on kylä Säkylässä, Satakunnassa, ja on entisen Köyliön kunnan kuntakeskus. Kepolassa on noin 950 asukasta. Kylä sijaitsee Köyliönjärven länsipuolella, ja on tunnettu enemmän tai vähemmän totta olevasta tarinasta, jossa Lalli surmaa piispa Henrikin kirveellä Köyliönjärven jäällä. Kepolan keskustassa onkin Lallin patsas.
Köyliönjärven ympäristö on yksi ympäristöministeriön määrittelemistä Suomen 27:stä kansallismaisemasta. Historiansa takia sillä on kansallismaisemien keskuudessa poikkeuksellinen asema.
Köyliönjärven Kirkkosaaressa on vuonna 1752 rakennettu ja 1889 uusittu, kaunis, puurakenteinen Köyliön kirkko.
Kepolan keskustassa on köyliöläisen taidemaalari Into Linturin taiteilijakoti Villa Linturi, joka toimii nykyään sekä kesäkahvilana että infopisteenä ja kokousten pitopaikkana. Kepolassa on Suomen pisin koivukuja, mutta vuonna 2009 osa puista kaadettiin niiden huonon kunnon vuoksi. Uudet puut on jo istutettu niiden tilalle.
Kepolassa on esikoulu ja alakoulu, jossa annetaan opetusta vuosiluokille 1.-6.
Vuosittaisia tapahtumia Kepolassa ovat mm. Kepolan markkinat, joulumyyjäiset sekä uudenvuoden vastaanottojuhla. Lisäksi koululaiset lakittavat Lallin patsaan vappuisin.
Henrik Hassel
Henrik Hassel (12. marraskuuta 1700 Jomala – 18. elokuuta 1776 Turku) oli ahvenanmaalainen kaunopuheisuuden professori, kanslianeuvos ja lintutieteilijä.
Henrik Hasselin isä, myös Henrik Hassel, toimi Jomalan kappalaisena ja Karjaan kirkkoherrana. Isoviha ajoi papin perheineen pakosalle Ruotsin Strängnäsiin 1714. Henrik pantiin Strängnäsin lukioon, josta hän 1718 lähti opiskelemaan Uppsalan yliopistoon, ja opiskeli siellä kahdeksan vuotta. 1726 maisteri Hassel muutti Turkuun ja aloitti opinnot Turun Akatemiassa. 1728 hänelle myönnettiin sielläkin maisterin arvo. Hänet nimitettiin akatemian kaunopuheisuuden professoriksi samana vuonna. Uransa aikana Hassel toimi viidesti akatemian rehtorina. Kanslianeuvos hänestä tehtiin 1773. Hän vetäytyi tehtävistään 1775. Hänet on haudattu Turun tuomiokirkkoon 20. elokuuta 1776.
Hassel oli kahdesti avioliitossa: ensin Catharina Merumanin kanssa, jonka isä oli pankinjohtaja, ja toistamiseen vuonna 1762 Christina Margareta Palénin kanssa, joka oli professori Steenmanin leski. Hassel omisti lukuisia kartanoita ja maatiloja Kaarinassa ja Piikkiössä.
Vuonna 1741 Hassel ohjasi Gregorius Halleniuksen opinnäytteen Mynämäen pitäjästä, joka on yksi varhaisimmista pitäjänkuvauksista. Siihen sisältyy luettelo Mynämäessä tavatuista lintulajeista ("Dissertatio gradualis Wirmoensis in Finlandia territorii memorabilis").
Bahar Doğan
Bahar Doğan (s. 2. syyskuuta 1974 Kocaeli) on turkkilainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa seuratasolla Üsküdar BSK:ta. Doğan sijoittui maratonilla viidenneksikymmenenneksi Pekingin olympialaisissa 2008 ja oli samalla matkalla neljäskymmenes vuoden 2007 MM-kisoissa. Daegun MM-kisoissa 2011 hän oli 36:s.
"Lähde: IAAF"
Paini kesäolympialaisissa 1952 – vapaapainin 87 kg
Vapaapainin sarjaan 87 kg osallistui 13 painijaa, jokaisen edustaessa eri maata. Kilpailut käytiin 20.-23. heinäkuuta.
Sveitsin Lardon keskeytti kilpailun 2.kierroksen jälkeen.
Edward Daniel Clarke
Edward Daniel Clarke (5. kesäkuuta 1769 Willingdon, Sussex – 9. maaliskuuta 1822 Lontoo) oli englantilainen kivennäistieteilijä ja tutkimusmatkailija.
Clarke kävi alkeiskoulunsa Tonbridgessä. Vuonna 1786 hän pääsi opiskelemaan Jesus Collegeen Cambridgen yliopistoon, josta hän valmistui 1790, ja ryhtyi Henry Tuftonin kotiopettajaksi. Vuonna 1792 hän lähti lordi Berwickin seuralaisena matkalle Eurooppaan. He kävivät Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa, missä Clarke asettui Napoliin lähes kahdeksi vuodeksi. Palattuaan Englantiin kesällä 1794 hän toimi kotiopettajana useissa perheissä.
Vuonna 1799 Clarke lähti pitkälle matkalle yhdessä entisen oppilaansa herra Crippsin kanssa. He kulkivat halki Norjan ja Ruotsin ja kävivät aina Enontekiössä saakka. Täällä Clarke vieraili Enontekiön kirkkoherran Erik Grapen luona. Vain päivää myöhemmin pappilassa vieraili myös toinen kaukomatkaaja, Giuseppe Acerbi, joka ei ehtinyt tavata Clarkea, jonka matka jatkui Suomen halki Pietariin, ja sieltä edelleen Krimin niemimaalle, Konstantinopoliin, Rodokselle, Egyptiin ja Palestiinaan. Täältä he suuntasivat Kreikkaan, josta he Konstantinopolin kautta palasivat Euroopan halki Englantiin 1803.
Clarke sai opettajan viran Cambridgessä ja 1808 hänet nimitettiin yliopiston mineralogian professoriksi. Hän harrasti myös kemiaa. Vuonna 1817 hänet valittiin yliopiston kirjastonhoitajaksi. Hän oli yksi Cambridge Philosophical Societyn perustajista 1819.
Ristola
Ristola on kylä Säkylässä, Satakunnassa entisen Köyliön kunnan alueella. Se koostuu viidestä pienestä maalaiskyläalueesta: Ehtamosta, Vinnarista, Peräkalliosta, Lähteenkylästä ja Järvenpäästä. Ristolassa toimii Köyliön suurin työnantaja, FB-ketjutekniikka. Kylän yleiskuvaa hallitsevat laajat pellot, Köyliönjärvi ja Köyliönjoki.
Ristolan Tuhkanummella sijaitsee Tuhatvuotinen kalmisto, esihistoriallinen polttokalmisto. Ensimmäiset löydöt tehtiin jo 1870-luvulla, ja myöhemmin arkeologisia tutkimuksia on suoritettu vuosina 1898 ja 1905. Kalmistosta löydettiin mataliin kuoppiin kätkettyjen, roviolla poltettujen, juhlapukuihin puettujen vainajien jäännöksiä. Vuonna 1901 metsänvartija Herman Väisänen pystytti paikalle muistokiven, jossa lukee: "Tuhatvuotinen kalmisto."
Köyliönjärvellä sijaitseva Kirkkokari on tärkeä katolinen pyhiinvaelluskohde. Kesäkuussa 18. päivää lähinnä olevana sunnuntaina siellä järjestetään katolinen muistomessu.
Kirkkokarilla sijaitsi myös Köyliön ensimmäinen kirkko, joka oli käytössä vielä 1420-luvulla. Saarella on vuonna 1955 pystytetty muistokivi, joka kertoo kristinuskon Suomeen tulosta.
Köyliönjärven rannalla sijaitsee Pispannokan virkistysalue, jossa ovat lintutorni, laavu ja vene kaikkien vapaassa käytössä. Alueella on ollut Lallin Lammas Oy:n lampaita maisemanhoitotyössä, mutta laidunnus on nykyään vaarassa petojen vuoksi. Ilmiinjärven rannalla on kesäaikaan kovassa käytössä oleva uimapaikka, jota kyläläiset pitävät siistinä. Ristolassa on aktiivinen kyläyhdistys, joka mm. varaa metsästyseuran majan ja saunan kyläläisille pari kertaa vuodessa.
Raumanmeren peruskoulu
Raumanmeren peruskoulu on Raumalla Pyynpäässä sijaitseva yläkoulu, jossa on noin 500 oppilasta. Kouluun on liitetty myös Naulan koulu, jossa on autistisia lapsia.
Breaking the Girl
Breaking the Girl on Red Hot Chili Peppersin single, joka julkaistiin heidän viidenneltä studioalbumilta Blood Sugar Sex Magik vuonna 1992. Kappale oli albumin neljäs single viidestä. Kappale on balladi, joka kertoo bändin laulaja Anthony Kiedisin vaikeasta suhteesta hänen entiseen tyttöystävään. Bändin kitaristi John Frusciante soittaa kappaleen akustistisella kitaralla. Kappaleesta tehtiin musiikkivideo vuonna 1992. Kappaleen b-puoli on "Fela's Cock".
Kappaleen musiikkivideo tehtiin vuonna 1992, jolloin Frusciante ei enää ollut mukana. Videolla ja muutenkin bändissä hänet korvasi Arik Marshall, joka oli yhteensä kahdella videolla ollessan Red Hot Chili Peppersissä. Kappaleen musiikkivideo korostaa raskaasti, eloisia värejä ja taustojen muutoksia. Bändi on, kuten yleensä, epänormaalisti puettu videolla. Esimerkiksi Kiediksen hiukset ovat "Prinsessa Leia tyyliä". Videon ohjasi Stéphane Sednaoui, joka ohjasi myös kappaleen Give It Away videon.
Kappale jatkoi Red Hot Chili Peppersin menestystä albumilla Blood Sugar Sex Magik. Kappale ei menestynyt listoilla yhtä hyvin kuin menestyskappaleet Give It Away ja Under the Bridge, mutta oli edellistä kappaletta, singleä Suck My Kiss enemmän listoilla (singlellä Suck My Kiss oli kyllä parempi piikkipaikka). Kappale oli 12. Uudessa-Seelannissa, Recording Industry Association of New Zealand-listalla (jolla Suck My Kiss oli kolmas). Muita listoja, jolla single oli kahdenkymmenen parhaan joukossa olivat: Hot Mainstream Rock Tracks- (15.), Alternative Songs- (19.) ja Irish Singles Chart-lista (19.).
Voitoinen
Voitoinen () on kylä Säkylässä, Satakunnassa entisen Köyliön kunnan alueella. Se käsittää noin 85 kotitaloutta ja on Säkylän pohjoisin kylä. Sen rajanaapureita ovat entisen Köyliön, nykyisen Säkylän Tuiskulan kylä, entisen Kiukaisten kunnan alue, Eura ja Kokemäki.
Voitoisten toimintakeskus on vanha kyläkoulu, jossa yhdistykset - mm. vireästi toimiva Voitoisten kyläyhdistys-, kokoontuvat ja järjestävät toimintaa. Koulun pihalla on talvisaikaan ahkerassa käytössä oleva jääkiekkokaukalo, jota hoitaa vapaaehtoinen voitoislainen. Voitoisissa ei ole enää palveluita, ja siksi kyläkoulun säilyminen on kyläläisille erittäin tärkeää. Kyläyhdistys järjestää yhdessä Pienviljelijäyhdistyksen kanssa voitoislaisille sekä Pienviljelijäyhdistyksen jäsenille joka joulu yhteisen joulujuhlan. Joulujuhlassa ruokaillaan joululounas ja Joulupukkikin saapuu vierailulle. Joulujuhlan yhteydessä järjestetään myös yhdessä Köyliön seurakunnan kanssa Kauneimmat joululaulut -tilaisuus. Lisäksi kyläyhdistys järjestää vuosittain jo perinteisen Elomarkkinat-tapahtuman noin elokuun puolivälin sunnuntaina. Tilaisuudessa lähialueen tuottajat myyvät sadonkorjuutuotteitaan ja paikalla on myös kirpputori sekä erilaista ohjelmaa pomppulinnasta arpajaisiin ja Wanhoihin autoihin.
Voitoisten pellot soveltuvat erinomaisesti avomaavihannesten viljelyyn. Pelloilla viljellään myös sokerijuurikasta, perunaa ja viljaa. Voitoisissa toimii kotieläintiloja, joissa kasvatetaan muun muassa broilereita, sikoja, hevosia sekä Voitoisista löytyy myös iso lypsykarjatila. Kylässä on muutakin kuin maatalouteen liittyvää vilkasta yritystoimintaa.
Bagmati
Bagmati () on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä. Se sijaitsee Nepalin Keskisellä kehitysalueella rajautuen pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Janakpur idässä, Narayani etelässä sekä Gandaki lännessä.
Vyöhykkeen pinta-ala on 9 428 neliökilometriä. Bagmatin väkiluku oli 2001 yhteensä 3,01 miljoonaa ihmistä, vuonna 2011 jo 3,84 miljoonaa.
Vyöhykkeen ja koko Nepalin pääkaupunki on 1,00 miljoonan asukkaan Kathmandu (2011, koko Kathmandun piirikunnassa 1,74 milj. asukasta). Toiseksi väkirikkain kaupunki on naapurikaupunki Lalitpur (keskusta tunnetaan nimellä "Patan", 226 728 as. vuonna 2011).
Alue on saanut nimensä Bagmatijoen mukaan. Bagmatin vyöhykkeeseen kuuluu Kathmandun laakso, jossa on yhteensä 1,5 miljoonaa asukasta. Unesco julisti Kathmandun laakson maailmanperintökohteeksi vuonna 1979. Laaksossa sijaitsee Nepalin kolme suurinta kaupunkia, sekä lukuisia pikkukaupunkeja ja kyliä.
Bagmatin vyöhyke kärsi pahoin lauantaina 25. huhtikuuta 2015 sattuneesta voimakkuudeltaan 7,8 momenttimagnitudin maanjäristyksestä. Kun järistyksestä oli runsas kaksi vuorokautta, maan pelastusviranomaiset kertoivat siihen mennessä keräämänsä tiedon perusteella etenkin Kathmandusta pohjoiseen sijoittuneiden vuoristoisten piirikuntien kärsineen asukaslukuunsa nähden suurimmat henkilövahingot. Tiistaina 28.4.2015, jolloin tiedossa oli yli 5 000 kuolonuhria Nepalissa, lukumääräisesti eniten kuolonuhreja oli vahvistettu Bagmatin Sindhupalchokin (1 376 menehtynyttä), Kathmandun (1 034) ja Nuwakotin (638) piirikunnista. Selvästi yli puolet kaikista Nepalin huhtikuun 2015 maanjäristyksen vahvistetuista kuolonuhreista oli tähän mennessä raportoitu Bagmatin vyöhykkeeltä. Pelastustöiden edetessä syrjäisemmille alueilla näiden seutujen todettu uhrimäärä kasvoi. Esimerkiksi Sindhupalchokin piirikunnan, jossa jopa 90 rakennuksista arvioitiin tuhoutuneeksi, uhrimäärä nousi 4. toukokuuta mennessä jo 3 360 ihmiseen. Tässä vaiheessa koko järistyksen uhrimääräksi kirjattiin 7 467.
Tiistaina 28.4.2015 uutisoitiin väestöltään pienemmässä, mutta suhteellisesti pahimpiin turma-alueisiin kuuluvassa pohjoisessa Rasuwan piirikunnassa tapahtuneesta suuresta lumi- ja maavyörystä. Vyöry osui syrjäiseen Ghodatabelan kylään retkeilyalueena suositussa Langtangin kansallispuistossa. Vyöryn seurauksena noin 250 henkeä on kateissa.
Bagmati jakautuu paikallishallinnon ylemmällä tasolla kahdeksaan piirikuntaan oheisen taulukon mukaisesti. Taulukossa on lueteltu myös piirikuntien kaupungit ja niiden väkiluku vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Paikallishallinnon alemmalla tasolla piirikunnat jakatuvat kaupunkeihin ja kaupunkikehityskomiteoihin (VDC). Nepalin vuoden 2014 kaupunkiuudistusten yhteydessä uusia kaupunkeja perustettiin runsaasti (merkintä (*2014) ja joihinkin olemassa olleisiin kaupunkeihin tehtiin aluemuutoksia.
Venäläinen tikka
Venäläinen tikka eli Duga (Дуга) (myös Duga-3, mutta ko. nimitys on ilman faktapohjaa) oli Neuvostoliiton tutkajärjestelmä, jonka oli tarkoitus antaa ennakkovaroitus mannertenvälisestä ohjusiskusta. Tutkasta tuli kuuluisa nimellä "Tikka" (""Woodpecker"", ""Russian woodpecker"") sen eri puolilla Eurooppaa aiheuttaman voimakkaan nakuttavan radiohäiriön vuoksi.
Häiritsevä signaali oli maailmanlaajuinen ja häiritsi HF-radiotaajuusaluetta vuosina 1976–1989. Signaalilla ei ollut mitään tiettyä vakiotaajuutta vaan taajuus vaihteli satunnaisesti. Signaali kuulosti lyhytaaltoradion kautta kuultuna 10 hertsin taajuiselta tikan rummutukselta. Signaalin uskottiin olevan neuvostoliittolaisen OTH-tutkajärjestelmän signaali - tämä teoria varmistui vasta Neuvostoliiton kaatumisen jälkeen. Signaali oli Neuvostoliiton mannertenvälisten ohjusten torjuntaan liittyvän Duga-järjestelmän tutkalähete.
Duga sijaitsi Tšernobylin ydinvoimalan lähellä ja on nyt säteilyn vuoksi suljetulla alueella.
Venäläinen tikka aiheutti häiriötä muun muassa radioamatöörien ja lentokoneiden viestinnälle. Yhdysvaltain hallitus valitti asiasta Neuvostoliitolle, mutta Neuvostoliitto ei edes myöntänyt signaalin olevan heidän tuottama. Jotkut radioamatöörit onnistuivat toisinaan häätämään tutkan pois radioamatöörialueilta lähettämällä tutkaheijastuksia häiritseviä signaaleja.
Hjalmar Lindqvist
Hjalmar Lindqvist () oli suomalainen poliitikko ja kansanedustaja. Lindqvist oli sosialidemokraatti ja vaikutti merkittävästi Haukiputaan historiaan. Hän toimi kansanedustajana 21. lokakuuta 1930 – 31. elokuuta 1933 ja uudelleen 1. syyskuuta 1937 – 5. huhtikuuta 1945.
Tasavallan presidentin valitsijamiehenä Lindqvist oli vuosina 1937, 1940 ja 1945. Lisäksi hän toimi Haukiputaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Lindqvist asui Martinniemessä ja toimi Lastausrenkaan toiminnassa mukana. Martinniemen sosialidemokraattinen työväenyhdistys perustettiin hänen torpassaan 16.8.1930.
Team Meritus
Team Meritus tunnettu myös nimellä MY QI-Meritus Mahara on malesialainen pikkuformulatalli, joka on kilpaillut Aasian Formula BMW ja Aasian Formula V6 sarjoissa. Tallin perustivat vuonna 1996 Peter Thompson ja Firhat Mokhzani. Vuonna 2003 tallin nimeksi tuli Qi-Meritus Mahara. Vuosina 2008-2010 talli kilpaili Aasian GP2-sarjassa saavuttaen yhden voiton, 4 palkintosijaa ja 62 pistettä. Talli vetäytyi Aasian GP2-sarjasta kauden 2009-10 jälkeen.
Karnali
Karnali () on yksi Nepalin neljästätoista vyöhykkeestä ja osa Nepalin Keskilännen kehitysaluetta (Madhya Pashchimanchal). Karnali rajautuu pohjoisessa Kiinan Tiibetin autonomiseen alueeseen. Nepalin vyöhykkeistä naapureita ovat Dhawalagiri idässä, Rapti ja Bheri etelässä sekä Seti lännessä.
Vyöhyke on pinta-alaltaan (21 351 neliökilometriä) Nepalin suurin. Alueella eli vuonna 2001 yhteensä noin 309 000 asukasta; vuoteen 2011 mennessä väkiluku oli kasvanut yli 20 prosentia runsaaseen 388 000:een. Vyöhykkeen hallinnollisena keskuksena toimi vuoteen 2014 saakka Jumlan piirikunnan Kartik Swamin kylä (VDC, 2 186 as. vuonna 2011). Toukokuussa 2014 se yhdistettiin osaksi piirikunnan ensimmäistä kaupunkia, joka nimettiin asukasluvultaan suurimman kyläkomitean (VDC) mukaan Chandan Nathiksi ja muodostettiin lähekkäisistä kyläkomiteoista.
Karnali on yksi Nepalin köyhimmistä ja eristyneimmistä alueista, eikä sinne ole vielä kunnollisia kulkuyhteyksiä. Vyöhyke on luontomatkailijoiden suosima matkakohde, ja siellä sijaitsee Nepalin suurin kansallispuisto, Shey Phoksundon kansallispuisto, sekä pienempi Raran kansallispuisto.
Karnali jakaantuu viiteen piirikuntaan. Väestö-, pinta-ala- ja asukastieheystiedot ovat vuodelta 2011.
WWE Heat
WWE Heat (alun perin nimeltään Sunday Night Heat) oli WWE:n esittämä ohjelma, jossa esiintyy painijoita RAW'sta ja SmackDownista.
WWF Sunday Night Heat esitettiin ensimmäisen kerran elokuussa vuonna 1998. Ohjelma oli alun perin WWE'n toiseksi suurin showpainiohjelma WWE RAW'n rinnalla ennen kuin WWE SmackDown tuli vuonna 1999. Alkuaikoina se sisälsi paljon suuremman luokan vapaapainijoita, käsitteli ja edisti isoja juonikuvioita jotka olivat tapahtuneet edeltävinä viikkoina RAW'ssa. Kun ohjelma näytettiin joka sunnuntai, nimensä mukaisesti, sen erikoisuutena oli esitysaika joka oli aina tuntia ennen jokaista . Tällöin ohjelma aina mainosti/hehkutti tulevaa tapahtumaa erilaisilla matseilla tai segmenteillä, jotka pystyivät vaikuttamaan itse Pay Per View'in juonikuvion kannalta. WWE Heat toimi siis myös edesmenneenä WWE Free For All -ohjelmana (joka lopetettiin WWE Heatin tultua).
WWF SmackDown teki ensiesiintymisen vuonna 1999 näin ottaen WWF Sunday Night Heatin paikan, josta tulikin WWF Jakked/Metal -ohjelmien tapainen, jossa esiintyi vähemmän kuuluisia painijoita ja kerrattiin WWE RAW'ssa, sekä WWE SmackDown'ssa viikon aikana tapahtuneet tapahtumat. Ohjelman matsit myös nauhoitettiin aina ennen WWE SmackDownin nauhoituksia. Tämän jälkeen WWF Sunday Night Heat näytti hetken aikaa ohjelmissaan paljon musiikkivideon tapaisia videoita, jossa käytiin nopeasti viikon tapahtumat läpi. Ohjelma kumminkin palasi tavalliseen formaattiin parin kuukauden jälkeen.
Vuoden 2000 lopulla ohjelman formaati jälleen muuttui ja ohjelmaa alettiin isännöimään WWF New York'sta käsin (WWF New York oli WWE'n omistama kahvila joka oli hyvin showpaini-painotteinen. WWF Sunday Night Heat -ohjelmaa isännöi mm. Kevin Kelly, Michael Cole, Michael Hayes, Tazz ja Jonathan Coachman. Ohjelmassa myös vieraili painijoita silloin tällöin ja joskus WWF New York oli tapahtumapaikkana juonikuvijoille.
Vuonna 2002 World Wrestling Federation jouduttua muuttamaan nimensä World Wrestling Entertainment'ksi eli WWE'ksi, ohjelman nimi myös muuttui WWE Sunday Night Heat'ksi.
Vuonna 2005 WWE Sunday Night Heat'ia ei enää valittu USA Network -kanavan ohjelmatarjontaa jättäen amerikkalaisille mitään mahdollisuutta katsoa ohjelmaa. Ohjelma pysyi kumminkin kansainvälisillä markkinoilla eli se näkyi ulkomaalaisilla kanavilla. WWE päätti tarjota amerikkalaisille mahdollisuuden katsoa WWE Sunday Night Heatia streamina heidän kotisivuiltaan. Esittämisaika siirtyi perjantaille, joka johti WWE Sunday Night Heat -nimen muuttamista WWE Heat'ksi.
Kymmenen vuoden historian jälkeen viimeinen WWE Heat esitettiin toukokuussa 2008.
Celeste Bonin
Celeste Beryl Bonin (s. 7. lokakuuta 1986) on yhdysvaltalainen showpainija, joka tunnetaan paremmin kehänimellä Kaitlyn. Tällä hetkellä hän työskentelee World Wrestling Entertainmentille (WWE) ja ottelee Florida Championship Wrestlingissä (FCW). Hän voitti kolmannen kauden WWE NXT:n. Kaitlyn on tätä nykyä WWE:n Divas Champion.
Bonin teki kehokuntoilun debyyttinsä vuonna 2006 19 vuoden ikäisenä. Vuonna 2007 Bonin voitti NPC John Sherman Classic Bodybuilding Figuren ja Fitness -mestaruuden ja tuli viidenneksi Arnoldi Classicissa. Hän oli myös viiden parhaan joukossa MuscleMania Superbodyssa vuonna 2007. Vuonna 2008 hänet nimettiin "Miss Novemberiksi" Hardfitness Calendarissa, ja hän sijoittui 16. Junior Nationaleissa samana vuonna. Vuonna 2009 Bonin valittiin "Flex"-lehdessä "Hottie of the Dayksi".
Heinäkuussa 2010 World Wrestling Entertainment (WWE) allekirjoitti sopimuksen Bonin kanssa, ja hänet siirrettiin Florida Championship Wrestlingiin (FCW). Hän debytoi nimellä Celeste kilpaillen bikinikisassa. Bonin nimi vaihtui pian Ricki Vaughniksi. Hän ei kuitenkaan ikinä debytoinut tällä nimellä, sillä hän vaihtoi sen NXT-nimeensä Kaitlyniin. 22. elokuuta 2010 Bonin teki TV-debyyttinsä FCW:n jaksossa lumberjillinä AJ Leen ja Naomi Knightin välisessä Queen of FCW/FCW Divas -mestaruusottelussa.
7. syyskuuta ilmoitettiin, että Kaitlyn liittyisi 3. kauden WWE NXT:hen mentorinaan Vickie Guerrero. Kaitlyn paikkasi Guerreron alkuperäisen rookien, Aloisian, jonka Guerrero erotti. Samalla viikolla Bonin kilpaili epäonnistuneesti tanssikisassa ja 'nappaa lippu'-kisassa. Seuraavalla viikolla Kaitlyn teki kehädebyyttinsä, kun hän ja Vickien poikaystävä Dolph Ziggler voittivat A.J:n ja Primon miksatussa tag team-ottelussa. Hän voitti myös esteratahaasteen. 21. syyskuuta Kaitlyn ja LayCool (Layla ja Michelle McCool) hävisivät NXT:ssä Kelly Kellylle, Naomille ja Jamielle kuuden diivan joukkueottelussa, jonka aikana Kaitlyn selätettiin. Ottelun jälkeen Lay-Cool hyökkäsi Kaitlynin kimppuun, kun Vickie läksytti häntä. Saman viikon SmackDownissa 24. syyskuuta Kaitlyn ja Guerrero saattelivat Zigglerin kehään. Kun Guerrero käski Kaitlynin häipyä, tämä tönäisi Guerreroa ja lähti. Kaitlyn voitti ensimmäisen 1 vs. 1-ottelunsa Vickieta vastaan 5. lokakuuta NXT:ssä. 2. marraskuuta Kaitlyn ja Ziggler yllätettiin NXT:ssä suutelemasta toisiaan seinän takaa. Kun Vickie kävi Kaitlynin kimppuun, Kaitlyn heitti Vickien päälle hääkakun, joka oli tarkoitettu Goldustille ja Aksanalle. 5. marraskuuta Kaitlyn ja Vickie kohtasivat SmackDownissa uusintaottelussa, jonka Vickie voitti käyttäen hyväkseen köysiä. 30. marraskuuta Kaitlyn voitti NXT:n 3. kauden kukistaen Naomin finaalissa.
Urho Julin
Urho Johannes Julin (16. lokakuuta 1928 Haukipudas – 27. toukokuuta 2002) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Julin sijoittui Helsingin olympialaisissa 1952 3 000 metrin estejuoksun kolmannessa alkuerässä viidenneksi ajalla 9.09,4 ja karsiutui jatkosta. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui estejuoksussa kymmenenneksi ja Bernin EM-kilpailuissa 1954 hän sijoittui 5 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi.
Kalevan kisoissa Julin saavutti estejuoksussa hopeaa vuosina 1950 ja 1952, 5 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 1952 ja 10 000 metrin juoksussa kultaa vuonna 1957 ja pronssia 1956. Hän sijoittui Brysselin kansainvälisissä maastojuoksukilpailuissa 22. marraskuuta 1953 kolmanneksi.
Julinin valmentajana toimi Olli Virho.
Michael Bunluen Mansap
Michael Bunluen Mansap (2. huhtikuuta 1929 – 2. joulukuuta 2010) oli katolisen kirkon thaimaalainen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1951 ja sitten piispaksi 12. elokuuta 1976; hänet oli 21. toukokuuta 1976 nimitetty Ubon Ratchathanin hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 25. maaliskuuta 2006. Hän kuoli 81-vuotiaana joulukuussa 2010.
Tiibetin futishullut
Tiibetin futishullut on bhutanilainen Khyentse Norbun ohjaama elokuva vuodelta 1999. Se sijoittuu budhhalaisluostariin, jossa varttuva 14-vuotias poika kiinnostuu jalkapallosta ja käy katsomassa sitä salaa televisiosta.
Kriengsak Kovithavanij
Francis Xavier Kriengsak Kovithavanij (; s. 27. kesäkuuta 1949 Ban Rak) on katolisen kirkon 11. heinäkuuta 1976 vihitty thaimaalainen pappi. Piispaksi hänet vihittiin 2. kesäkuuta 2007; hänet oli 7. maaliskuuta nimitetty Nakhon Sawanin hiippakunnan piispaksi. Vuonna 2009 hän aloitti Bangkokin arkkihiippakunnan arkkipiispana.
Kovithavanij meni seminaariin Sampranissa ja opiskeli vuosina 1970–1976 filosofiaa ja teologiaa Rooman Paavillisessa Urbaniana-yliopistossa. 1980-luvulla hän erikoistui Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa spiritualiteettiin.
Kulkureita ja taikureita
Kulkureita ja taikureita on bhutanilainen Khyentse Norbun ohjaama elokuva vuodelta 2003. Se on ensimmäinen Bhutanissa kuvattu kokoillan fiktioelokuva. Elokuva kertoo kahden miehen matkasta syrjäseudulta koti pääkaupunkia, unelmista ja rakkaudesta.
GFAJ-1
GFAJ-1 on ekstremofiilinen bakteeri, jonka aineenvaihdunnassa tutkija Felicia Wolfe-Simonin tutkimusryhmän yksittäisen ja varmistamattoman tutkimuksen mukaan toimisi fosforin puuttuessa sen sijaan arseeni. Lajin ajateltiin olevan ensimmäinen esimerkki vaihtoehtoisiin biokemioihin pohjautuvasta elämästä. GFAJ-1 kuuluu samaan evolutiiviseen kehityslinjaan kuin kaikki muutkin maapallolla elävät eliöt. Sen ajateltiin Wolfe-Simonin tutkijaryhmän tuloksiin nojaten voivan elää ilman fosforia ja käyttää sen sijasta arseenia aineenvaihduntaan, rakenteisiin ja lisääntymiseen. Toisaalta sen todettiin elävän myös fosforilla, ja sen kasvu todettiin nopeammaksi fosfaattipitoisissa kuin vähäfosfaattisissa arseenipitoisissa oloissa.
NASAn rahoittama Arizonan yliopiston tutkijaryhmä löysi bakteerit Kaliforniassa sijaitsevasta, voimakkaasti suola- ja arseenipitoisesta Mono Lake -järvestä. Ei tunnettu mekanismia, millä tavalla arseeni olisi fosforin tilalla bakteerin proteiineissa tai DNA:ssa, eikä solun sisäistä arseenin käsittelykoneistoa tunneta. Arseenia kuitenkin eristettiin bakteerien proteiineista, lipideistä, aineenvaihduntatuotteista ja nukleiinihaposta. Arseenihapon (HAsO) suolat eli arsenaatit ovat kemiallisesti huomattavan paljon fosfaatteja muistuttavia, ja laboratoriotutkimukset suoritettiin lähes fosforittomassa tilassa. Muun muassa astrobiologi Steven Benner totesi "Science"-lehdelle tämän tutkimustyön olleen sikäli kesken, että tutkimus ei todennut, onko arseeni todella juuri fosforin tilalla käytössä bakteerin proteiineissa ja DNA:ssa. Useissa myöhemmissä tutkimuksissa osoitettiin, että GFAJ-1 ei pystynytkään korvaamaan fosforia arseenilla solukalvonsa molekyyleissä ja DNA:ssansa.
Erityistä kiinnostusta näytti herättävän kysymys, voisiko elämää syntyä ja kehittyä itsenäisesti Mono Laken kaltaisissa olosuhteissa vaihtoehtoista väylää esimerkiksi ulkoavaruudessa ilman fosforia. Siihen löytö ei antanut suoraa vastausta.
GFAJ-1-mikrobin eristäneen Nasan tutkijaryhmän kasvoksi nousi Felicia Wolfe-Simon. Tutkimustyön löydökset ja näiden maailmanlaajuinen julkaiseminen Nasan tiedotustilaisuudessa kirvoitti tiedeyhteisössä vahvaa kritiikkiä, joka on henkilöitynyt nimenomaan nuoreen Wolfe-Simoniin. GFAJ-1 on akronyymi, joka syntyi leikkisästi sanoista get-felica-a-job.
Nivalan vaakuna
Nivalan vaakuna on Nivalan kaupungin tunnus. Vaakunan aihe kuvaa paikkakunnalle tyypillistä mallia, ja samalla portin muoto muistuttaa kunnan nimen alkukirjainta.
Vaakunan selitys kuuluu ”vihreässä kentässä yksipuolinen kultainen puuportti.” Vaakunan on suunnitellut nivalalaislähtöisen presidentti Kyösti Kallion poika Kalervo Kallio, Nivalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 23. marraskuuta 1964. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. helmikuuta 1965.
Nihonbashi
Nihonbashi on alue Tokion Chūōssa. Sinne on keskitynyt monenlaista liiketoimintaa. Alue kehittyi kauppapaikaksi 1600-luvulla, ja se sai nimensä siellä edelleen olevasta sillasta. Tätä siltaa on pidetty Tokiosta mitattavien etäisyyksien nollapisteenä Edo-kaudelta asti. Se oli myös paikka, johon Tōkaidō ja muut Edon viidestä maantiestä päättyivät. Hiroshige Utagawan kuvasarja "Viisinkymmentäkolme pysähdyspaikkaa Tōkaidōn maantien varrella" alkaa siitä.
Eila Nevalainen
Eila Nevalainen (s. 10. helmikuuta 1948 Juuka) on suomalainen tiedottaja ja toimittaja.
Nevalainen toimi marraskuusta 2007 helmikuuhun 2012 tasavallan presidentin kanslian lehdistöpäällikkönä. Tätä ennen hän toimi Euroopan parlamentin sosiaalidemokraattisen ryhmän neuvonantajana vuodesta 1996 sekä Euroopan komission jäsenenä toimineen Erkki Liikasen tiedottajana vuosina 1997–1999 ja kabinetin jäsenenä vuosina 2001–2004.
Nevalainen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden kandidaatti, joksi hän valmistui vuonna 1971 Tampereen yliopistosta. Hän työskenteli toimittajanurallaan 1970–1973 toimittajana Kansan Lehdessä, 1973–1978 toimittajana ja toimitussihteerinä Me-lehdessä ja Maanmiehessä, 1978–1987 toimittajana ja toimituspäällikkönä Talouselämässä ja 1988–1994 päätoimittajana Markkinointi & Mainonnan edeltäjälehdessä Mainosuutisissa. Hän on työskennellyt myös Espoon tiedotussihteerinä vuosina 1977–1978 ja Pirkko Työläjärven poliittisena sihteerinä vuosina 1980–1982, Työläjärven toimiessa ensin ministerinä valtiovarainministeriössä ja myöhemmin kauppa-ja teollisuusministerinä Koiviston II hallituksessa.
Nevalainen on toimittanut kaksi kirjaa, teoksen "Naisen luokkakuva – 8 otosta" vuonna 1978 ja Erkki Liikasen "Brysselin päiväkirjat 1990–1994" vuonna 1995.
Nevalainen on puoluekannaltaan sosialidemokraatti. Hän liittyi SDP:n jäseneksi työskennellessään Kansan Lehden toimittajana.
Brockville
Brockville on lähes 22 000 asukkaan kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Saint Lawrence -joen pohjoisrannalla, rautateiden risteyskohdassa, noin 80 kilometriä Kingstonista itään. Kaupungin tärkeimpiä työllistäjiä ovat sähkö-, elektroniikka-, lääke- ja kemianteollisuus sekä Thousand Islandsiin suuntautuva matkailu ja siellä sijaitsee St. Lawrence Collegen opetusyksikkö. Kaupunki on kuuluisa monista historiallisista rakennuksistaan, esimerkiksi jyhkeästä oikeustalosta (1842−44) ja Kanadan ensimmäisestä rautatietunnelista (1860), ja siellä ilmestyy Ontarion vanhin sanomalehti "The Recorder & Times" (1821).
Brockville perustettiin vuonna 1785 Yhdysvalloista paenneiden lojalistien siirtokunnaksi. Alun perin sen nimi oli Elizabethtown, mutta nimi muutettiin myöhemmin nykyiselleen kenraalimajuri Isaac Brockin kunniaksi. Vuonna 1808 Ylä-Kanadan hallitus päätti tehdä kaupungista paikallishallinnon keskuksen ja rakennutti sinne oikeustalon ja vankilan. Väkiluku alkoi kasvaa kuitenkin toden teolla vasta vuoden 1855 jälkeen, kun Grand Trunk Railway (nykyinen Canadian National Railway) rakensi sinne rautatieyhteyden Montréalista.
NEMS
NEMS (tunnetaan myös nimillä NEMS International, NEMS Records & Tapes ja NEMS Records Ltd.) oli vuosina 1975-1983 toiminut englantilainen levy-yhtiö. Sen toiminta keskittyi mm. Black Sabbathin ja Nazarethin katalogien uusintajulkaisuihin Britanniassa, Euroopassa ja Japanissa. Yhtiö omisti myös aiemmin kaatuneen Immediate Recordsin katalogin. Muita artisteja merkillä olivat mm. UK Subs, The Boys ja Marianne Faithfull. Yhtiön kaaduttua vuonna 1983 Sanctuary Recordsiin kuuluva Castle Communications hankki yhtiön katalogin.
Tätä yhtiötä ei pidä sekoittaa Brian Epsteinin NEMS-yhtiöihin tai Nems Enterprises-nimiseen argentiinalaiseen heavy metal-levymerkkiin.
Artikkeli yhtiöstä ja sen katalogi
Amo Chhu
Amo Chhu eli Torsa on yksi Bhutanin länsiosan suurimmista joista. Sivujokineen se on 310 km pitkä. Se saa alkunsa Tiibetistä ja virtaa Chumbin laaksoa pitkin Bhutanin puolelle. Rinteet ovat jyrkät ja joessa on talvellakin vuolas virta. Himalajan juurella joki laskeutuu Duaarien tasangolle ja levenee. 
Joki virtaa Phuntsholingin kaupungin läpi ja jatkaa Intian puolelle Länsi-Bengaliin.
WWF LiveWire
WWF LiveWire oli WWE:n esittämä showpainiohjelma, jossa katsojat pystyivät olemaan interaktiivisia soittamalla tai lähettämällä sähköpostia juontajille sekä vieraille. WWF LiveWire oli ensimmäinen WWE'n tekemä interaktiivinen ohjelma. Myöhemmin formaatti muuttui ja WWF LiveWirestä tuli viikoittainen ohjelma, jossa tiivistettiin ja kerrattiin tapahtumat mitä RAW'ssa, Heatissa ja SmackDownissa oli tapahtunut viikon aikana. Ohjelma on myös erikoinen siitä, että se on yksi harvoista ohjelmista missä Marissa Mazzola-McMahon, Shane McMahonin nykyinen vaimo on esiintynyt.
WWF LiveWire esitettiin ensimmäisen kerran syyskuussa vuonna 1996. Ohjelma korvasi sitä ennen paikalla olleen WWF Mania -nimisen ohjelman. Alkuperäiseen formaattiin kuului se, että ohjelma esitettiin suorana ja katsojat pystyivät esittämään vierailevilta painijoilta kysymyksiä puhelimitse tai kirjeitse. Ohjelmaa isännöi alun perin Todd Pettengill.
Myöhemmin LiveWiren formaatti muuttui ohjelmaksi jossa kerrattiin viikon aikana tapahtuneet tapahtumat WWE'ssä ja mainostettiin tulevia tapahtumia. Juontajana toimi Michael Cole. Ohjelmassa jaettiin palkintoja katsojille jotka vastasivat viikoittaisiin kysymyksiin hyvin ja heidän vastaus esitettiin ohjelmassa. WWF LiveWire toisinaan näytti Exclusive -pätkiä joita ei nähty muissa ohjelmissa. Exclusive -pätkä saattoi olla haastattelu tai esimerkiksi pätkä joka oli nauhoitettu RAW'in nauhoitusten jälkeen.
Loppuaikona juontaja vaihtui Jonathan Coachmanin ja WWF LiveWiren viimeinen lähetys oli elokuussa vuonna 2001. WWF LiveWiren tilalle tuli samankaltainen ohjelma nimeltä WWE Excess.
Intiaanit (vuoden 2010 kirja)
Intiaanit: Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen historia on Rani-Henrik Anderssonin ja Markku Henrikssonin kirja, joka ilmestyi 2010 Gaudeamuksen kustantamana.
Teos pyrkii valottamaan sitä todellisuutta, joka on elokuvien ja muun viihteen sekä taiteen esittämän kuvan takana. Kuvan vaikutus on ollut niin voimakas, että todellista kuvaa on vaikea nähdä, ja osasta sellaista, mikä ei alun perin ollut totta, on tullut intiaaneille itselleenkin totta. Intiaanit ovat saaneet omaa ääntään kuuluviin toisen maailmansodan jälkeen, ja heidän kulttuurinsa on saanut suosijoita myös muualla kuin Pohjois-Amerikassa. Teoksen aiheena on niin kulttuuri kuin politiikkakin.
Pohjois-Amerikan alkuperäiskansoiksi teoksessa käsitetään kaikki Pohjois-Amerikan alueella asuvat ja asuneet intiaanit, inuitit, aleutit ja mestitsit, ja heistä käytetään yhteisnimitystä "intiaanit".
Teoksella on kolme keskeistä tavoitetta. Ensinnäkin antaa kuva intiaaneista aktiivisina toimijoina, ei passiivisina uhreina, kuten usein on käsitetty. Toiseksi, koska intiaaneja on miljoonia, heillä on suuri vaikutus kulttuuriin, talouteen ja politiikkaan. Kolmanneksi tekijät korostavat, että intiaanit ovat hyvin monimuotoinen ryhmä, ja kaikilla kansoilla on oma kulttuurinsa, kieliäkin on yli tuhat.
Duarit
Duarit tai Duaarit (, "Dooars" tai "Dwars") ovat kukkuloita ja tulvatasankoja Himalajan itäosan juurella. Osa alueesta kuuluu Intiaan, osa Bhutaniin.
Sankoshjoki jakaa kukkulat kahteen osaan: itäosaa kutsutaan Assamin Duareiksi, länsiosaa Länsi-Bengalin Duareiksi. Duarit ovat oikeastaan itäinen osa alavaa Himalajan eteläpuolista Teraita ja sama maastotyyppi jatkuu Nepalin puolella.
Duarien nimi tarkoittaa ovea tai porttia. Se on kulkuväylä Bhutanista Koillis-Intiaan. Alueella on monia kansallispuistoja ja suojelualueita. Siellä elää gaureja, norsuja ja leopardeja.
Bhutan ja Brittiläinen Intia kävivät Bengalin Duareiden hallinnasta Duar-sodan vuosina 1864–1865. Sota kesti viisi kuukautta ja päättyi Bhutanin häviöön.
Duarien laajudeksi mainitaan 8 800 neliökilometriä.
Läntiset Duarit on merkittävä teentuotantoalue. Länsi-Bengalin Duarien keskeisimmät kaupungit ovat Siliguri, Jalpaiguri ja Darjeeling. Näistä viimeksi mainittu on rekisteröity muista Duareista erilliseksi teentuotantoalueeksi.
Asetus (ratsastus)
Asetuksessa hevosen kaula ja pää taipuvat sivulle kaularangan ensimmäisen ja toisen nikaman kohdalta. Niska säilyy hevosen kehon korkeimmalla olevana kohtana, ja korvat pysyvät vaakasuunnassa samalla korkeudella.
Asetusta käytetään tiettyjä kouluratsastusliikkeitä sekä kaarevia teitä ratsastettaessa.
Suzanne Juyol
Suzanne Juyol (1. tammikuuta 1920 Pariisi – 20. heinäkuuta 1994 Pariisi) oli ranskalainen oopperalaulaja, äänialaltaan dramaattinen sopraano.
Juyol opiskeli Pariisin konservatoriossa ja teki ammattimaisen debyyttinsä Palais Garnier'ssa vuonna 1942 Margared'n roolissa Édouard Lalon oopperassa "Le roi d'Ys". Tätä seurasivat esiintymiset oopperoissa "Pénélope" (Fauré), "Ariadne" (Dukas), "La damnation de Faust" (Berlioz) ja "Faust" (Gounod). Opéra-Comiquessa Juyol esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1946 Charlottena "Wertherissä". Hänen muita roolejaan olivat muiden muassa Carmen, Tosca ja Santuzza.
Juyol alkoi tulkita Wagnerin rooleja Monte-Carlon oopperassa, jossa hän debytoi vuonna 1947. Suosio oli sellaista, että Juyol kutsuttiin Staatsoper Unter den Lindeniin esiintymään "Tristanissa ja Isoldessa" vuonna 1951 Max Lorenzin kanssa. Hän vetäytyi lavalta neljänkymmenen vuoden iässä vuonna 1960. Hänen puolisonsa oli Victor Serventi, joka toimi laulunopettajana Pariisin oopperassa.
Juyolin diskografiaan kuuluvat levytykset "Carmenista" (1951) ja "Wertheristä" (1953).
Arseenipohjainen elämä
Arseenipohjainen elämä viittaa mikro-organismeihin, jotka mahdollisesti käyttävät arseenia solujen ja DNA:n rakenteissa, kun fosforia ei ole käytettävissä niiden elinympäristössä. Vuonna 2010 NASAn rahoittamat tutkijat kertoivat löytäneensä tällaisia organismeja eteläisessä Kaliforniassa sijaitsevasta Mono Laken suolajärvestä. Laboratoriokokeissa tutkijat havaitsivat kyseisen GFAJ-1-bakteerin selviytyvän ja lisääntyvän arseeniliuoksessa, joka sisälsi erittäin vähän tai ei ollenkaan fosforia.
Useat tutkijat ovat epäilleet löytöä. Myöhemmissä laboratoriotutkimuksissa tulosta ei pystytty toistamaan. Useissa tutkimuksissa osoitettiin, että arseenipohjaisiksi väitetyt bakteerit eivät pystyneetkään korvaamaan fosforia arseenilla solukalvojensa molekyyleissä ja DNA:ssansa.
Sharon Finneran
Sharon Evans Finneran (Rittenhouse; s. 4. helmikuuta 1946 Rockville Centre, New York) on entinen yhdysvaltalainen uimari. Hän sai hopeamitalin 400 metrin sekauinnissa vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ajalla 5:24.1. Hän voitti myös AAU-titteleitä ja vuoden 1963 Pan-Amerikan kisoissa kultaa 400 metrin vapaauinnissa.
Finneran edusti aikoinaan Santa Clara High Schoolia ja Los Angeles Athletic Clubia. Hän kuuluu uimarisukuun; veli Mike Finneran ja tytär Ariel Rittenhouse ovat myös kilpailleet olympialaisissa, ja hänen äitinsä oli joukkueen toimihenkilönä vuoden 1976 olympialaisissa.
Jed Graef
Jedward Richard "Jed" Graef (s. 1. toukokuuta 1942 Montclair, New Jersey) on entinen yhdysvaltalainen uimari. Hän voitti vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa kultaa 200 metrin selkäuinnissa ajalla 2:10.3 tehden samalla uuden maailmanennätyksen. Graef voitti samassa lajissa myös NCAA-tittelin samana vuonna. Hän edusti New Jersey Swim Associationia ja Princetonin yliopistoa.
Graef sai Michiganin yliopistolla filosofian tohtorin arvon psykologiassa; hän tekikin merkittävää työtä urheilupsykologian parissa ja opetti Toronton yliopistolla. Hänet on otettu International Swimming Hall of Fameen vuonna 1988.