hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Monalisa (lehti)
Monalisa oli suomalainen naistenlehti, jota julkaistiin kuukausittain vuodesta 1959 vuoteen 1976, jolloin se sulautettiin Eeva-lehteen.
Lehden perusti vasemmistolehdissä uransa aloittanut Sirkka-Liisa Lähteenoja yhdessä Lahden Kirjapaino Oy:n kanssa. Hän toimi lehden päätoimittajana ja eräässä vaiheessa myös kustantajana vuoteen 1974, jolloin päätoimittajaksi kutsuttiin suosittu tv-kasvo Teija Sopanen. Julkkispainotteinen Monalisa onnistui 1960-luvun kuluessa löytämän oman, joskin melko pienen lukijakuntansa lähinnä kaupunkilaisista työväestöön kuuluvista nuorista naisista. Rautatiekirjakaupan irtonumeromyynnissä Monalisa oli vuonna 1963 sijalla 53, mutta vuonna 1973 jo sijalla 12.
Lehdessä työskentelivät ja sitä avustivat monet sittemmin tunnetuiksi tulleet nimet, kuten kirjailija Kristina Carlson, valokuvaaja Leena Saraste ja psykologi Pehr Charpentier.
Vuonna 1973 Lähteenoja myi Monalisan Kustannus Oy Williamsille, mutta jatkoi lehden päätoimittajana kunnes seuraavana vuonna hänen paikalleen kutsuttiin tv-kuuluttaja Teija Sopanen. A-lehdet osti Williamsin 1975, ja seuraavana vuonna Monalisa- ja Eeva-lehdet sulautettiin Uudeksi Eevaksi.
Troy Smith
Troy James Smith (s. 20. heinäkuuta 1984 Columbus, Ohio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän pelaa kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan Montreal Alouettesissa.
Smith on vuoden 2006 Heisman Trophy -voittaja.
Ohion valtionyliopistossa pelannut Smith voitti parhaalle yliopistopelaajalle jaettavan Heisman Trophyn viimeisenä yliopistovuotenaan 2006. Hänet valittiin vuoden 2007 NFL:n varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella, Baltimore Ravensin toimesta. Myöhäistä varausvuoroa selitti hänen lyhyytensä verrattuna yleisesti pelinrakentajiin, sekä heikot esitykset viimeisessä yliopisto-ottelussa, BCS:n mestaruusottelussa Floridan yliopistoa vastaan.
Smith oli Ravensissa varamiehenä kolmen kauden ajan, kunnes hänen sopimuksensa purettiin kauden 2009 jälkeen. Hän teki syyskuussa 2010 vapaana pelaajana sopimuksen San Francisco 49ersin kanssa, joka oli hankkinut myös hänen yliopistoaikojensa joukkuetoverin, Ted Ginnin.
Alkukaudesta kolmannen pelinrakentajan tointa hallinnut Smith ylennettiin 49ersin aloittajaksi Lontoossa Denver Broncosia vastaan pelattuun otteluun edellisen aloittajan Alex Smithin loukkaannuttua, ja onnistui johdattamaan joukkueen voittoon. Yhteensä hän aloitti kaudella viisi ottelua, joista 49ers voitti kolme.
Huolimatta menestyksestä heikosti pelanneen joukkueen aloittajana, Smithille ei tarjottu kauden päätteksi jatkosopimusta, ja hän teki sopimuksen UFL-liigan Omaha Nighthawksin kanssa. Smith pelasi kuitenkin Nighthawksissa aloittajana vain yhden ottelun, jossa joukkue hävisi Sacramento Mountain Lionsille 25-19.
Sopimuksen umpeuduttua Smith teki sopimuksen Pittsburgh Steelersin kanssa, hänestä suunniteltiin mahdollista varamiestä ykköspelinrakentaja Ben Roethlisbergerille. Steelersin organisaatiossa oli kuitenkin kuusi pelinrakentajaa, joiden kannsa Smith kilpaili. Hänet irtisanottiin ennen kauden alkua.
Kesällä 2013 Smith solmi kahden vuoden sopimuksen Montrealin kanssa. Hän oli aluksi varamiehenä, mutta lopulta nousi aloittajaksi. Kauden jälkeen Smith solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen.
Piennarpukinparta
Piennarpukinparta eli pukinparta ("Tragopogon pratensis") on Euroopassa kasvava keltakukkainen asterikasvi. Se on juureskasvina viljellyn kaurajuuren ("Tragopogon porrifolius") lähisukulainen.
Piennarpukinparta on kaksivuotinen ja kasvaa 50–70 senttimetriä korkeaksi. Sillä on paksu pääjuuri. Varressa ja sen tyvellä on lukuisia pitkiä ja kapeita lehtiä. Varsilehdet ovat sepiviä, kouruisia ja suippokärkisiä. Piennarpukinparran 3–5 cm leveät vaaleankeltakukkaiset mykeröt ovat yksittäin varren haarojen päissä. Hedelmät ovat isoja lenninhaivenellisia pähkylöitä.
Kasvi aukaisee kukkansa vain aamupäiväksi, mikä on antanut vaikutteita kansankielisiin nimiin, esimerkiksi englanninkielinen nimi "Jack-go-to-bed-at-noon" ("Jaakko menee nukkumaan keskipäivällä").
Jaakonvillakko
Jaakonvillakko ("Senecio jacobaea") on myrkyllinen keltakukkainen villakkolaji, jota tavataan Euraasiassa ja Afrikassa. Se on vanha rohtokasvi. Suomessa jaakonvillakko on melko harvinainen tulokaskasvi, joka on levinnyt maahan painolastikasvina.
Jaakonvillakko on kaksi- tai monivuotinen. Se kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Alemmat lehdet ovat 10–20 cm pitkiä. Ne ovat 1–2 kertaan parijakoiset, lehtiliuskat ovat iso- ja tylppähampaiset. Jaakonvillakon kukintona on runsasmykeröinen huiskilomainen mykeröstö. Yksittäiset mykeröt ovat 1,5–2,5 cm leveitä ja niissä on 12–15 keltaista kielimäistä laitakukkaa.
Jaana (lehti)
Jaana oli suomalainen naistenlehti, joka ilmestyi vuodesta 1962 vuoteen 1985. Jaanan perusti Mauri Lintera hänen kustantamansa Jallu-miestenlehden menestyttyä mainiosti julkaisemalla kohukaunotar Tabe Slioorin 20-osaiset muistelmat.
Jaanan levikki ylitti 100 000 kappaleen rajan 1970. Lintera myi Jaanan Uudelle Kivipainolle ja tämä edelleen Lehtimiehet Oy:lle. Lehtimiesten aikoina Lintera toimi itse Jaanan päätoimittajana, osti yksinoikeudet Miss Suomi -kilpailuihin ja kuvasi lehden uutta linjaa sanoilla ”missejä, mannekiineja, mulatteja ja mustalaisia”.
Jaana muutettiin kuukausijulkaisusta viikkolehdeksi 1973. Lintera tilasi silloin Suomessa suositulta neuvostoliittolaiselta taidemaalari Ilja Glazunovilta tasavallan presidentti Urho Kekkosen muotokuvan, joka julkaistiin uudistuneen lehden ensimmäisen numeron kannessa. Vuosikymmenen puolenvälin öljykriisi ja toimitukselliset riidat kaatoivat viikkolehtistrategian, ja Jaana alkoi hävitä levikkikisaa. Vuoden 1977 alkupuoliskolla Jaanan nettolevikki oli 125 644, mikä teki siitä kolmanneksi suurimman suomalaisen naistenlehden Kotilieden (155 487) ja Annan (128 658) jälkeen.
Jaana siirtyi 1979 Lehtimiehiltä A-lehdille ostajan kannalta huonolla vaihtokaupalla, jossa Lehtimiesten Urpo Lahtinen pääsi eroon kannattamattomasta Jaanasta, mutta A-lehdet tuli luopuneeksi hyvin kannattavasta Intro/Help!-lehdestään, jonka Lahtinen saman tien lakkautti häiritsemästä Suosikki-nuortenlehden menestystä. A-lehdet ei onnistunut saamaan Jaana-lehteä enää uuteen nousuun. Keväällä 1985 lopetetun lehden viimeinen päätoimittaja oli Eeropekka Rislakki.
Lehden muina päätoimittajana toimivat eri aikoina ainakin Jussi Niininen ja Annamaija Kataja.
Rautakirjan irtonumeromyynnissä Jaana oli tasaisesti noin kymmenenneksi suosituin kaikista lehdistä sekä vuonna 1963, 1973 että 1983.
Okakruunuohdake
Okakruunuohdake eli kruunuohdake ("Onopordum acanthium") on Euroopassa tavattava hyvin kookkaaksi kasvava ohdakkeiden sukuinen asterikasvi. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina. Kruunuohdake on Skotlannin kansalliskukka.
Okakruunuohdake on kaksivuotinen. Se kasvaa matalimmillaan puolimetriseksi, korkeimmillaan jopa 2,5-metriseksi. Sen varsi on runsas- ja jäykkähaarainen. Varsi on leveästi siipipalteinen, tiheään huopakarvainen ja täynnä vankkoja keltaisia piikkejä. Lehdet ovat 20–30 cm pitkät, soikeat ja liuskaiset. Kruunuohdakkeen kukintona on suuri 3–7 cm leveä mykerö. Sen kehtosuomut ovat kapeat, kovat ja piikkikärkiset. Kukkien teriö on väriltään violetti. Kruunuohdakkeen hedelmät ovat 4–5 millimetrin lenninhaivenellisia pähkylöitä.
Kanadankoiransilmä
Kanadankoiransilmä ("Conyza canadensis", syn. "Erigeron canadensis" kallioisten suvussa) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva asterikasvi, joka on levinnyt erittäin laajasti Euraasiassa. Se on yleistymässä myös Suomessa.
Kanadankoiransilmä on yksivuotinen. Sen pysty, haarova varsi kasvaa 0,2–1,8 metriä korkeaksi. Lehdet ovat kapeat ja laidoilta karvaiset. Kanadankoiransilmän kukintona on terttumainen mykeröstö, jossa on runsaasti, enintään 300 kappaletta, pieniä ja lieriömäisiä mykeröitä. Mykeröjen pienet kukat ovat vaaleat ja kalpeanväriset. Hedelmät ovat lenninhaivenellisia pähkylöitä.
Suomessa kanadankoiransilmä on leviävä uustulokaskasvi, jota on tavattu Tornion korkeudelle. Uudellamaalla ja erityisesti pääkaupunkiseudulla laji on 2010-luvulla tullut yleiseksi.
Peltovillakko
Peltovillakko ("Senecio vulgaris") on yksivuotinen, keltakukkainen mykerökukkaiskasvi, joka kuuluu villakoiden sukuun.
Peltovillakossa on mitattu olevan koko kasviaineksessa ainakin seuraavia pyrrolitsidiinialkaloideja kuten senekioniini, senekiofylliini, retrosiini ja riddeliini.
Peltovillakko kasvaa 20–40 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on yleensä karvaton ja hieman turpea. Lehtien lapa on parihalkoinen–parijakoinen ja liuskat ovat selvästi hampaisia. Kukintona on tiheä huiskilomainen mykeröstö, jossa on runsaslukuisesti 4–5 mm leveitä lieriömäisiä mykeröitä. Kehtosuomut ovat mustakärkisiä. Peltovillakon kukat ovat keltaisia, mykeröissä ei yleensä ole lainkaan laitakukkia.
Suomessa peltovillakkoa tavataan koko maassa. Se on muinaistulokas, paitsi Lapissa uustulokas. Etelä- ja Lounais-Suomessa, varsinkin Ahvenanmaalla peltovillakko on yleinen tai hyvin yleinen. Sen kasvupaikkoja ovat puutarhat, viljely- ja joutomaat.
Kaalivalvatti
Kaalivalvatti ("Sonchus oleraceus") on yksivuotinen, keltakukkainen, maitiaisnesteellinen asterikasvi, joka kuuluu valvattien sukuun. Runsaasti maitiaisnestettä sisältävä kasvi kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi, ja sillä on vaaleankeltaiset kukat. Kaalivalvatin levinneisyysalue on laaja, ja lisäksi se on levinnyt ihmisen mukana esimerkiksi Pohjois-Amerikkaan. Se viihtyy erityisesti ihmisen muokkaamissa kulttuurimaisemissa.
Kaalivalvatti kasvaa 40–80 senttimetriä korkeaksi. Juurakko on pieni ja pystyjuurinen. Kasvi sisältää runsaasti maitiaisnestettä. Isot yksilöt ovat alaosasta haarovia, ontto varsi on lehdekäs. Lehtien lapa on syvään pariliuskainen, pehmeä, ohut ja alta siniharmaa. Varsilehdet ovat sepiviä. Lehtien päätöliuskat ovat tavallisesti isoja ja kolmiomaisia, sivuliuskat ovat kapeahkoja ja suipohkoja. Lehtilaita on tylppähampainen ja pieniotainen tai odaton. Kaalivalvatin mykeröt ovat 2–2,5 cm leveitä. Mykeröstö on lähes lehdetön ja huiskilomainen. Kukan teriö on tavallisesti vaaleankeltainen. Suomessa laji kukkii heinä-syyskuussa. Hedelmänä on litteä, lenninhaivenellinen pähkylä, jonka pitkittäisharjut ovat kyhmyisiä. Pappus on hapsihaiveninen ja varreton.
Suomessa kaalivalvatista tavataan kahta eri muunnosta. Näistä vallitseva on var. "oleraceus", jonka lehtilavan sivuliuskat ovat ehyitä ja päätöliuska on selvästi sivuliuskoja isompi. Harvinaisemman muunnoksen var. "lacerus" lehtilavan sivuliuskat ovat pitkiä ja päätöliuska on tuskin sivuliuskoja isompi.
Ainakin Suomessa selvästi yleisemmästä peltovalvatista ("Sonchus arvensis") kaalivalvatin erottaa parhaiten lehtien muodosta. Ne ovat syvemmin pariliuskaisiksi jakautuneet ja lehtilaidat vähemmän otaiset, yleensä vain matalasti nirhaiset.
Kaalivalvatti on levinnyt ihmisasutuksen mukana hyvin laajalle maapallolla. Euroopassa lajia tavataan kaikkialla arktisimpia alueita lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu Euroopasta hajanaisena Turkkiin, Lähi-itään, Keski-Aasiaan, Etelä-Siperiaan ja Venäjän kaukoitään sekä edelleen Japaniin, Etelä-Kiinaan ja Intiaan. Laji on levinnyt myös Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. Afrikassa kaalivalvattia tavataan Saharan pohjoispuolisissa osissa sekä paikoitellen mantereen keski- ja eteläosissa. Ihmisen mukana se on levinnyt myös suureen osaan Yhdysvaltoja ja Etelä-Kanadaa, sekä monin paikoin Keski- ja Etelä-Amerikkaan.
Suomessa kaalivalvatti on Lappia lukuun ottamatta muinaistulokas. Runsaimmin lajia kasvaa maan lounais- ja eteläosissa, missä se on paikoin yleinen Satakunnan–Etelä-Karjalan korkeudelle saakka. Pohjoisempana laji harvinaistuu. Yksittäisiä uustulokasesiintymiä on löytynyt pohjoisinta Lappia myöten.
Kaalivalvatti viihtyy ihmisen muokkaamassa kulttuuriympäristössä. Sille tyypillisiä kasvupaikkoja ovat puutarhat, kaatopaikat, joutomaat, maakasat ja kukkapenkit. Suomessa lajia tapaa tyypillisesti myös perunamailla sekä rakennusten seinustoilla etenkin vanhoissa kylissä ja kaupungeissa. Pelloilla kaalivalvattia tapaa vain harvoin. Nykyään kaalivalvatti leviää uusille kasvupaikoille usein nurmikonsiementen mukana.
Kaalivalvattia voidaan käyttää vihanneksena salaatin tai pinaatin tapaan.
Maarianohdake
Maarianohdake ("Silybum marianum") on yksivuotinen, piikikäs asterikasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Etelä-Euroopassa. Sitä kasvatetaan myös koristekasvina ja rohdoskasvina.
Maarianohdake kasvaa 60–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat suuret ja pitkänsuikeat, laidoiltaan aaltoilevat ja piikikkäät. Lehdet ovat väriltään kirjavat, kirkkaanvihreät ja lehtisuonien kohdalta valkoiset. Maarianohdakkeen kukkamykeröt ovat isohkot ja kasvavat yksittäin varren päässä. Mykeröt ovat enintään 5 cm leveät, kukat ovat väriltään punavioletit. Kehtosuomut ovat piikkireunaiset ja niiden pitkä, kapea kärki ulkonee mykeröstä. Hedelmänä on lenninhaivenellinen pähkylä, joka on 6–8 mm pitkä.
Isotakiainen
Isotakiainen ("Arctium lappa") on suurikokoinen takiaisten suvun mykerökukkaiskasvi, joka kasvaa alkuperäisesti Euroopassa. Laji on syömäkelpoinen ihmiselle, ja sitä käytetään mustajuuren tapaan ruokakasvina erityisesti Japanissa.
Isotakiainen kasvaa 90–200 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa paljon seittitakiaista ("Arctium tomentosum") ja molemmilla takiaisilla mykeröstö on rakenteeltaan huiskilomainen. Isotakiaisen kukkamykeröjen kehdot ovat lähes tai kokonaan karvattomia, väriltään kellanvihreät ja niiden kehtosuomut koukkukärkisiä. Kehto on kooltaan 2–2,5 x 3,5–4 cm. Isotakiaisen kukat ovat väriltään punaisia torvikukkia. Hedelmät ovat 6–7 millimetrin mittaisia pähkylöitä. Isotakiainen risteytyy helposti seittitakiaisen kanssa.
Suomessa isotakiainen on harvinainen, vain etelässä kasvava laji. Se on muinaistulokas tai toisinaan uustulokas, jota tavataan vanhojen asuinseutujen pihoilla ja tienvarsilla.
Isotakiaisen viljelymuoto vihannestakiainen eli gobou ("Arctium tomentosum" var. "edule") on takiaisesta jalostettu vihannes ja juures. Kiinassa se on tunnettu jo kauan ja Japanissa sitä on viljelty 900-luvulta saakka. Sitä on käytetty myös lääkekasvina. Vihannestakiainen sisältää paljon kuitua, mineraaleja ja B-vitamiineja. Juuret ovat pitkiä ja kapeita. Ulkomuodoltaan ja käytöltään se muistuttaa mustajuurta.
Vapaan Syyrian armeija
Vapaan Syyrian armeija (, lyh. FSA) on eräs Syyrian maltillisten kapinallisryhmien katto-organisaatio. Sen perustivat armeijasta karanneet upseerit elokuussa 2011.
FSA oli syntymästään asti riitainen ja hajanainen organisaatio. Sen merkitys Syyrian sisällissodassa väheni, kun islamistit perustivat omia järjestöjään.
Ryhmän perusti seitsemän maan puolustusvoimista loikannutta upseeria , jotka liittoutuivat vastarintaliikkeen kanssa taistelemaan Bašar al-Assadin hallintoa vastaan. Ryhmän muodostuminen ilmoitettiin 29 heinäkuuta 2011 internetvideona jossa univormuiset loikkarit kutsuivat muita sotilaita loikkaamaan ja liittymään heihin. 17. tammikuuta 2012 sen muonavahvuudeksi ilmoitettiin 40 000 miestä, kukin yhtenäisen johdon alaisuudessa..
FSA koostui alusta asti monista paikallisista yksiköistä. Sisällissodan alkuvuosina moni kapinallisryhmä sanoi toimivansa FSA:n lipun alla, vaikka ei ollut järjestön johdon komennossa. FSA:n merkitys pieneni melko nopeasti. Syynä tähän oli islamististen taistelijaryhmien nousu.
Ryhmän komentaja on vaatinut ulkovaltojen ilmaiskuja Syyrian strategisiin kohteisiin.. Vapaan Syyrian armeija kärsi vuonna 2012 vakavasta asepulasta.
Vapaan Syyrian armeijaa rahoittaa etupäässä Saudi-Arabia, Qatar ja Yhdistyneet Arabiemiraatit. Maita yhdistää Syyrian virallisen hallinnon vastustus. Yhdysvallat ilmoitti huhtikuussa 2012 myös liittyvän kapinallisryhmää suoraan varustavien ja rahoittavien valtioiden joukkoon. . Kesäkuussa 2013 Yhdysvallat ilmoitti antavansa suoraa sotilaallista apua kapinallisarmeijalle, koska Syyrian hallitus käyttää kemiallisia aseita.
Internetiin levitettiin maaliskuussa vuonna 2013 video, jossa Homsissa taistelevan Vapaan Syyrian armeijan osan Farouqin prikaatin Abu Sakkarina tunnettu perustaja kaivaa kuolleelta hallituksen sotilaalta sydämen ja keuhkoa ja syö keuhkosta palan. Abu Sakkar, jonka syntymänimi on Khalid al-Hamad, ei pahoitellut jälkikäteen tekoaan, jonka sanoi olevan kosto hallitusta tukevien sabiha-joukkojen harrastamista kidutuksista. Sakkar kertoi Time-lahdelle, että sotilaan kännykästä löytyi alaston nainen ja lapsi, joita nöyryytetään pistelemällä kepein. Erään Sakkarin taistelijan mukaan hallituksen joukot olisivat raiskanneet ja tappaneet Sakkarin sukulaisnaisen.
FSA ja sen liittolaiset etenivät vuonna 2014 Etelä-Syyriassa. 2014 FSA sai vastaansa äärisunnalaisena pidetyn Isis:in, joka pyrki luomaan kalifaatin Syyriaan ja Irakiin.
Helmikuussa 2015 Vapaan Syyrian armeija onnistui häätämään islamistiryhmittymät pohjoisen suurkaupunki Alepposta ja otti sen pääosin hallintaansa. Vastaavasti uutisoitiin ryhmittymän onnistuneen liittolaisineen häätämään ääri-islamistitaistelijat pois luoteisesta maakuntakeskus Idlibistä ympäristöineen, pääosin koko maakunnasta. Järjestö oli myös kertonut pyrkivänsä noudattamaan Geneven sopimuksia sotilaallisessa toiminnassaan ja perehdyttävänsä uudet taistelijansa näihin sodan sääntöihin. Järjestöä pidetäänkin suhteellisen maltillisena sotilaallisena ryhmänä.
Per-Olof Strandberg
Per-Olof Walfrid "Pepsi" Strandberg (s. 1958) on suomenruotsalainen elokuvaohjaaja ja tuottaja.
Strandberg on uransa aikana ohjannut muun muassa kotimaisia draamasarjoja "Kotikatua", "Samaa sukua, eri maata" sekä "Salattuja elämiä", jossa hän on ollut mukana alusta saakka.
Adžika
Adžika (georgiaksi: აჯიკა, venäjäksi: аджика, englanniksi: adjika) on georgialainen maustekastike, joka sisältää yleensä ainakin punaista chiliä, valkosipulia, suolaa ja erilaisia mausteita, kuten korianterin lehtiä. Reseptit voivat vaihdella; osassa resepteistä mukana on myös tomaattia ja paprikaa. Adžikaa käytetään georgialaisen keittiön lisäksi myös venäläisessä keittiössä. Koostumukseltaan adžika muistuttaa hieman italialaista punaista pestoa.
Potomacin armeija (Konfederaatio)
Potomacin armeija () oli Konfederaation armeija Yhdysvaltain sisällissodassa. Se oli toiminnassa huhtikuusta 1861 maaliskuuhun 1862 saakka. Armeijan ensimmäinen komentaja oli prikaatikenraali P. G. T. Beauregard, jonka alaisuudessa armeija kävi yhden merkittävän taistelun Unionin joukkoja vastaan ensimmäisessä Bull Runin taistelussa. Myöhemmin Shenandoahin armeija liitettiin osaksi Potomacin armeijaa, jolloin Shenandoahin komentaja Joseph E. Johnston otti koko armeijan johtoonsa. 14. maaliskuuta 1862 armeijasta luotiin Pohjois-Virginian armeija. Beauregardin komentamasta alkuperäisestä Potomacin armeijasta tuli uuden Pohjois-Virginian armeijan ensimmäinen armeijakunta.
Noel Kelehan
Noel Kelehan (26. joulukuuta 1935 – 6. helmikuuta 2012 Dublin, Irlanti) oli irlantilainen muusikko, Irlannin yleisradionyhtiön RTÉ:n konserttiorkesterin entinen kapellimestari ja RTÉ:n musiikkijohtaja. Hän jäi eläkkeelle kapellimestarin tehtävästä 1998.
Kelehan oli paitsi pätevä jazzpianisti, myös tunnettu Irlannin eurovisiokilpailukappaleiden kapellimestari vuosina 1966–1998. Hän johti voittokappaleen viisi kertaa, 1980, 1987, 1992, 1993 ja 1996. Kaikkiaan Kelehan johti 29 Eurovision kilpailukappaletta, joista 24 oli Irlannin. Sattumalta kävi niin, että Kelehanin jäätyä eläkkeelle orkesterin käyttö lopetettiin kilpailussa vuonna 1999.
Kelehan kuoli pitkään sairastettuaan.
Silvaner
Silvaner on valkoinen viinirypälelajike. Se on Saksan yleisimpiä valkoviinirypäleitä, missä sitä viljellään noin 5 % koko viininviljelypinta-alasta. Pinta-alallisesti Silvaneria viljellään eniten Saksassa Rheinhessenin alueella ja suhteellisesti eniten, rypäleen kotiseudulla, Frankenin alueella. Silvaner kypsyy aiemmin kuin Riesling ja on vähemmän vaativa lajike.
Ensimmäiset dokumentoidut tiedot Silvaner-viljelmistä ovat vuodelta 1659 Würzburgin lähellä sijaitsevasta Castellin kylästä.
Lappohjan kirkko
Lappohjan kirkko on Hangon Lappohjan kylässä oleva kirkkorakennus, joka on valmistunut vuonna 1913. Se on alun perin rakennettu rukoushuoneeksi, ja sitä on alettu käyttää kirkkona 1980-luvulla. Hangon seurakunnat olivat vuodesta 1980 lähtien rakennuksessa vuokralla ja ostivat sen vuonna 1982.
Evankeliumiyhdistys halusi Lappohjaan rukoushuoneen ja varojen keruu sitä varten alkoi vuonna 1909. Rukoushuoneen suunnitteli rakennusmestari Karl Fredrik Bergman. Sen perustukset tehtiin 1909–1910 talvella. Rakentamisessa tarvittavia hirsiä saatiin lahjoituksena metsänomistajilta, osa jouduttiin ostamaan. Yhdistyksen talous oli niukka ja rakennustyö eteni hitaasti, iso sali tuli kuntoon vasta 1913, jolloin rukoushuone voitiin vihkiä käyttöön. Viimeisiä rakennustöitä tehtiin vielä 1930-luvulla. Rukoushuone joutui jo valmistumista seuraavana vuonna (1914) – maailmansodan sytyttyä – keskelle sotanäyttämöä ja Hangossa olleiden venäläisten joukkojen haltuun. Vuonna 1918 sen ottivat puolestaan haltuunsa Hangossa maihin nousseet saksalaisjoukot.
Rukoushuoneen alakerrassa oli iso kirkkosali ja pienempi sali. Yläkerrassa oli muun muassa vahtimestarin asunto. Rukoushuoneen katto oli jyrkkä harjakatto, sisäänkäynnin kohdalla katolla on päätykolmio. Ruutuikkunat ovat isot ja rakennuksen pitkillä sivuilla on seinää tukemassa tukipiirut. Muutoin rakennus on varsin yksinkertaisen muotoinen, pohjakaavaltaan suorakaide.
Hangon vuokra-aikana rukoushuone toimitti tyypilliseen tapaan elokuvateatterin virkaa. Rakennus vaurioitui pommituksissa ja korjattiin sotien jälkeen.
Lappohjan kylä oli kuulunut Tenholan kuntaan vuoteen 1977 asti. Tuolloin Bromarvin kunta liitettiin Tenholaan, mutta samalla Lappohja ja muutama muu Tenholan kylä liitettiin Hankoon. Hangon seurakunnat vuokrasivat rukoushuoneen Suomen Luterilaiselta Evankeliumiyhdistykseltä vuonna 1980 ja ostivat sen 1982. Rakennus kunnostettiin ostovuonna sisäpuolelta, myös ikkunat korjattiin ja hankittiin sähkölämmitys. Seuraavana vuonna oli vuorossa ulkomaalaus ja vesikaton korjaus. Sisätilojen muutokset olivat lopulta vähäisiä. Alakerran pienemmästä salista tuli kokoushuone ja iso kirkkosali jaettiin kahtia paljeovella. Toinen osa jäi kirkkosaliksi kiinteine alttareineen ja toinen osa on seurakuntasalina. Tilat ovat yhdistettävissä. Kokoushuone on tarkoitettu pienryhmien käyttöön. Yläkerrassa on toimisto- ja sosiaalitiloja. Kirkossa on noin 130 istumapaikkaa. Se vihittiin uudelleen käyttöön vuonna 1984.
Barb Tarbox
Barb Tarbox MSM (10. huhtikuuta 1961 Edmonton – 18. toukokuuta 2003 Edmonton) oli kanadalainen tupakoinnin vastainen aktivisti. Hän oli itse tupakoitsija, jolle kehittyi keuhkoissa ja aivoissa esiintynyt syöpä. Hän ei kyennyt lopettamaan tapaansa sairastumisensa jälkeenkään. Viimeisinä kuukausinaan hän kuitenkin teki tupakointiin liittynyttä valistustyötä.
Tarboxin sairaus todettiin syyskuussa 2002. Hän oli entinen malli ja oli ehtinyt tupakoida kolmen vuosikymmenen ajan jopa kahden askin verran päivässä.
Tarbox kuoli sairauteensa 42-vuotiaana. Hän sai Kanadan Meritorious Service Medalin postuumisti 5. joulukuuta 2003. Palkinnon otti vastaan Ottawassa hänen tyttärensä Mackenzie. Greg Southamin ja David Staplesin kirja "Barb's Miracle" kuvaa Tarboxin viimeisiä vaiheita. 30. joulukuuta 2010 Kanadan hallitus paljasti ankarammin tupakointia vastaan suunnatut varoituskuvat tupakka-askeissa; yhdessä kuvassa esiintyy Tarbox viimeisinä päivinään.
Tyhjätaskut
Tyhjätaskut ("2 Broke Girls") on yhdysvaltalainen CBS:n tuottama tilannekomediasarja, joka alkoi Yhdysvalloissa 19. syyskuuta 2011. Suomessa sarjaa esittää televisiokanava Sub. Ensimmäinen jakso nähtiin Suomessa 4. tammikuuta 2012.
Sarja voitti Teen Choice- ja Emmy-palkinnot vuonna 2012.
Maalisuussa 2016 vahvistettiin sarjan kuudennen kauden tilaus, jonka esittäminen aloitettiin lokakuussa samana vuonna. Kuudes kausi jäi sarjan viimeiseksi.
Sarja kertoo kahdesta täysin erilaisesta, mutta yhtä rutiköyhästä nuoresta naisesta, jotka päätyvät sattumalta asumaan yhdessä ja työskentelemään samassa kuppilassa. Sarjassa Max ja Caroline ovat aluksi vain kuppilan tarjoilijoita, mutta kun Caroline innostuu Maxin tekemistä leivoksista ja he ryhtyvät tavoittelemaan yhteistä unelmaa omasta leivoskaupasta.
CBS tarjosin parhaan hinnan joulukuussa 2010 televisiokanaville esitetyn pilottijakson jälkeen ja sai sarjan esitysoikeudet.
Kat Dennings valittiin Maxin rooliin 18. helmikuuta 2011. Viikon päästä Beth Behrs nimettiin toiseksi päänäyttelijäksi Carolinen rooliin. Viimeiset vakituiset roolit nappasivat Matthew Moy, Garrett Morris ja Jonathan Kite maaliskuussa 2011.
Sarjaa kuvataan live-yleisön edessä. Televisiossa tämä näkyy "sweetening"-työstä, joka tarkoittaa taustanaurun parantamista eri tavoin.
Foursquare
Foursquare on kaupunkikartta mobiilisovelluksen ja verkkosivuston muodossa. Palvelun perustivat Dennis Crowley ja Naveen Selvadurai vuoden 2009 alkupuolella. Vuonna 2013 Foursquarella oli jo 33 miljoonaa rekisteröityä käyttäjää.
Yritys ilmoitti toukokuussa 2014 siirtävänsä Foursquaren sosiaaliset toiminnot uuteen mobiilisovellukseensa Swarmiin. Swarm on sovellus, jossa sen käyttäjät ”kirjautuvat” (eng. check-in) mobiililaitteillaan eri paikkoihin ja näin kertovat tuttavapiirilleen, missä liikkuvat.
Hubert Leitgeb
Hubert Leitgeb (31. lokakuuta 1965 Anterselva – 4. helmikuuta 2012 Staller Sattel) oli italialainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari.
Leitgeb voitti Italian joukkueessa joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Lahdessa 1991 ja Canmoressa 1994. Lisäksi hän saavutti joukkuekilpailussa MM-pronssia Ruhpoldingissa 1996 ja viestissä talviolympialaisten neljännen sijan Albertvillessa 1992. Henkilökohtaisilla matkoilla Leitgeb oli Albertvillessa sprintin 26:s ja Naganossa 1998 saman matkan 35:s.
Maailmancupissa Leitgeb osallistui 131 kilpailuun, joista 17:ssä hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon. Hän lopetti aktiivisen kilpauransa vuonna 1998, minkä jälkeen hän työskenteli viisi vuotta valmentajana. Hän työskenteli myös ampumahiihdon järjestötehtävissä.
Leitgeb kuoli 4. helmikuuta 2012 Staller Sattelissa jäätyään 46-vuotiaana lankonsa kanssa lumivyöryn alle. Hänen perheeseensä kuului vaimo ja kaksi lasta.
Mikaela Löfroth
Mikaela Löfroth (s. 1981 Turku) on suomalainen valokuvaaja, joka on erikoistunut muotokuvaukseen.
Löfroth valmistui valokuvaajaksi oppisopimuksella 2008. Lisäksi hän on opiskellut media-assistentiksi ja toimii kouluvalokuvaajana. Suomen Ammattivalokuvaajat -yhdistys valitsi hänet vuoden 2011 muotokuvaajaksi, ja hän on sijoittunut alan kilpailuissa.
Giovanni Riina
Giovanni Francesco Riina (21. helmikuuta 1976) on italialainen mafioso ja Italian Mafian yhden tunnetuimman ja pahamaineisimman päällikön Salvatore "Toto" Riinan vanhin poika.
Varsin korkealle tasolle Corleonen perheessä isänsä nimen avulla jo nuorena noussut Giovanni Riina pidätettiin mafiarikoksista ja lukuisista murhista epäiltynä vuonna 1997. Giovanni tuomittiin lopulta vuonna 2001 neljästä vuonna 1995 tehdystä murhasta elinkautiseen vankeuteen. Murhatuomiot perustuivat paljolti mafiasta lähteneen todistajan lausuntoihin. Tuomion aikoihin myös jo kauan vankeudessa ollut isä Toto Riina sai uusia tuomioita mafiaan kohdistuneissa massaoikeudenkäynneissä.
Sisilian Cosa Nostran jäseneksi isänsä myötä noussut Giovanni on Salvatore Riinan neljästä lapsesta toiseksi vanhin. Veli Giuseppe Riina on myös tuomittu Italiassa mafiayhteyksistään.
Giuseppe Riina
Giuseppe Salvatore Riina (3. toukokuuta 1977) on italialainen mafioso ja Italian Mafian yhden tunnetuimman ja pahamaineisimman päällikön Salvatore "Toto" Riinan nuorin poika.
Corleonen perheessa isäänsä ja isoveljeänsä jalanjäljissä ollut Giuseppe Riina pidätettiin Italian poliisin suorittamassa massapidätyksessä Sisiliassa Palermossa vuonna 2002. Giuseppea syytettiin muun muassa mafiaan kuulumisesta, rahanpesusta, huumekaupasta, hämäristä kaupoista ja kiristyksestä. Giuseppe Riina tuomittiin alun perin 14 vuoden vankeusrangaistukseen, mutta lukuisat valitukset ja valitusten myötä tulleet syytteiden hylkäykset pienensivät rangaistusta lopulta noin yhdeksään vuoteen. Lopulta Riina selvisi vain kuuden vuoden tuomiolla ja vapautui yllättäen jo vuonna 2008, kun myös viimeinen eli kolmas syyte jouduttiin vetämään pois ja siten Riina oli vapautettava, koska Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6. artiklan määritämä kuuden vuoden enimmäisaika pidätykselle ilman lainvoimaista tuomiota täyttyi, vaikka uusia tutkimuksia olikin vireillä. Näin Giuseppe Riina käytännössä pääsi odottamaan tulevaa tuomiotaan vapaana, koska häntä ei voitu pitää enää pidätettynä. Tuomioistuin määräsi lopulta Riinan kotiseudulleen tarkan kontrollin alaisuuteen odottamaan mahdollista uutta tuomiota.
Myöhemmin pian vuoden 2009 alussa Giuseppe palautettiin jälleen vankilaan syytenimikkeellä mafiaan kuuluminen. Riina vapautui kuitenkin jälleen vuonna 2011, kun aiempi noin yhdeksän vuoden tuomio täyttyi määrällisesti. Mafiassa lopettamisesta vihjaillut Giuseppe ilmoitti samalla haluavansa muuttaa Pohjois-Italiaan Padovaan, muuttaa elämäänsä ja liittyä hyväntekeväisyysjärjestöön, mutta Riina ei ollut alueella haluttu vieras ja niin hän joutui jälleen kotiseudulleen vähintään kahdeksi vuodeksi tarkkailuun.
Giuseppe Riina on joutunut kuitenkin heti uusiin tutkimuksiin, kun mafiatodistaja kertoi Riinan suunnitelleen mafiaa vahvasti vastustaneen Italian entisen oikeusministerin Angelino Alfano murhaa.
Sisilian Cosa Nostran jäseneksi isänsä myötä noussut Giuseppe on Salvatore Riinan neljästä lapsesta toiseksi nuorin. Veli Giovanni Riina on tuomittu Italiassa mafiayhteyksistään ja lukuisista murhista elinkautiseen vankeuteen.
Tampereen palo 1865
Tampereen palo 1865 syttyi 19. elokuuta 1865. Palossa tuhoutui kokonaan 27 ja osaksi kuusi taloa kaupungin keskustasta. Kotinsa menetti 516 henkilöä eli noin 10 prosenttia kaupungin silloisesta väkiluvusta. Palo sai alkunsa Kauppakatu 10:ssä sijainneen kauppias C. J. Hildenin talon ulkorakennuksesta, ja se levisi nopeasti nykyiselle Satamakadulle saakka. Syttymissyy jäi lopulta epäselväksi, mutta tarina kertoo, että palo olisi saanut alkunsa tallinparvella yötään viettäneiden renkien huolimattomasta piipunpoltosta.
Palon seurauksena yliarkkitehti C. A. Edelfeltin 1868 laatimassa uudessa asemakaavassa Hämeenkadun leveydeksi tuli 30 metriä ja Esplanadin (nykyinen Hämeenpuisto) leveydeksi 60 metriä. Palon muistolaatta paljastettiin 1965, ja se sijaitsee Kauppakatu 10:ssä nykyisin olevan Ylioppilastalon seinässä.
Eeva Salo
Eeva Sofia Salo (7. huhtikuuta 1926 Rautu – 13. marraskuuta 1988) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Muru
Ravintola Muru on helsinkiläinen ravintola, joka sijaitsee Kampissa. Ravintolan keittiömestarina toimii Henri Alén.
Muru valittiin Vuoden ravintolaksi 2012.
Kaikki kolmesta pahasta
Kaikki kolmesta pahasta on Apulannan 11. studioalbumi, joka julkaistiin 14. maaliskuuta 2012. Albumi julkaistiin digipak- ja digiversiona. Luvassa on myös vinyyliversio. Levy myi myös kultaa julkaisupäivänään.
Sara (lehti)
Sara oli Sanoma Magazines -yhtiön ”aikuisille naisille” suunnattu naistenlehti, joka ilmestyi lokakuusta 2006 helmikuuhun 2012. Sen päätoimittajana toimi Kristiina Dragon.
Sanoma Magazines lanseerasi lokakuussa 2006 yli nelikymppisille naisille suunnatun Sara-lehden. Levikkitavoite oli seuraavien kolmen vuoden aikana 70 000. Sanoma Magazines panosti Saran lanseeraukseen runsaat kaksi miljoonaa euroa.
Sara-lehden viimeinen numero ilmestyi helmikuussa 2012, ja maaliskuussa Sanoma Magazines aloitti uuden naistenlehden nimeltä Iiris. Sarasta Iiriksen palvelukseen siirtyivät tuolloin toimitussihteeri, toimittaja ja graafikko. Lokakuussa 2013 myös Iiris lakkautettiin.
Norwegian Wood (romaani)
Norwegian Wood () on Haruki Murakamin vuonna 1987 ilmestynyt romaani. Teoksen pohjalta on tehty elokuva vuonna 2010. Tammi julkaisi vuonna 2012 Aleksi Milonoffin englannista kääntämän suomennoksen. Kirja oli Japanissa erittäin suosittu ja nosti Murakamin tähdeksi.
Suurisilmät
Suurisilmät (Priacanthidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajaeja tavataan lämpimistä valtameristä.
Suurisilmien heimo jaetaan 4 sukuun, joihin kuuluu yhteensä 18 lajia. Ne ovat keskikokoisia kaloja ja kasvavat suurimmillaan 25–65 cm pitkiksi. Heimon lajeille tyypillisiä piirteitä ovat suurikokoinen suu ja erittäin suuret silmät. Silmissä on myös ainutlaatuinen heijastava kerros. Selkäeviä suurisilmillä on yksi ja se on pitkähkö. Vatsaevät ovat kookkaat ja kiinni vatsassa kalvon välityksellä. Suurisilmälajien suomut ovat karkeat ja väritykseltään tyypillisesti punertavat. Eräillä lajeilla on myös hopeaisia laikkuja tai juovia.
Suurisilmälajit elävät trooppisissa ja subtrooppisissa vesissä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilla. Ne liikkuvat yksin tai pieninä ryhminä lähellä kivikkoisia pohjia tai koralliriuttoja 5–400 metrin syvyydessä. Heimoon kuuluvat kalat ovat hämärä- ja yöaktiivisia. Suurisilmien ravintoa ovat pienemmät kalat ja selkärangattomat eläimet kuten äyriäiset. Monet suurisilmistä ovat hyviä ruokakaloja, mutta eivät kovin merkittäviä kaupallisesti. Saaliiksi kalastetaan muun muassa punasuurisilmiä ("Priacanthus macracanthus") ja sirppisuurisilmiä ("Priacanthus hamrur").
Marriott World Trade Center
Marriott World Trade Center (Three World Trade Center, 3 World Trade Center, lyhenne 3 WTC) oli Lower Manhattanilla, New Yorkissa sijainnut hotelli, joka oli osa New Yorkin alkuperäistä World Trade Centerin rakennuskompleksia. Rakennuksessa oli 22 maanpäällistä kerrosta ja 825 hotellihuonetta. Hotelli avattiin vuonna 1981 nimellä Vista International. Vuonna 1995 Hilton International myi hotellin Marriott International -hotelliketjulle, ja hotellin uudeksi nimeksi tuli Marriott World Trade Center. Hotellirakennus tuhoutui lähes täysin syyskuun 11. päivän iskuissa vuonna 2001 World Trade Centerin kaksoistornien romahdettua. Rakennuksen jäänteet purettiin lokakuussa 2001.
Vista International oli ensimmäinen hotelli Lower Manhattanilla sitten vuoden 1836. Rakennuksen suunnittelijana toimi arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill ja alkuperäisenä omistajana Port Authority of New York and New Jersey.
Hotelli sijaitsi World Trade Centerin kaksoistornien välissä Liberty Street- ja West Street -katujen varrella. Hotellihuoneiden ja neuvottelutilojen lisäksi rakennuksessa toimi ravintoloita ja kahviloita. Rakennuksesta oli suora yhteys World Financial Centeriin ja World Trade Centerin kaksoistorneihin.
26. helmikuuta 1993 terroristien räjäyttämä autopommi World Trade Centerin maanalaisissa kerroksissa miltei aiheutti hotellirakennuksen sortumisen. Pommi vaurioitti pahoin hotellin alapuolella olleita maanalaisia kerroksia. Rakennus pysyi kuitenkin ehjänä.
11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. Marriott World Trade Center vaurioitui pahoin kaksoistornien sortumisessa. Rakennus purettiin lokakuussa samana vuonna.
Iskujen aikana hotellirakennus toimi pakotienä monille kaksoistornien työntekijöille. Hotellissa kuolleiden määrästä ei ole tarkkaa tietoa; silminnäkijöiden arvioiden mukaan hotellissa olisi kuollut 50 ihmistä. Kuolleista suurin osa oli palomiehiä.
Muutaman päivän jälkeen iskuista World Trade Centerin raunioista löydettiin Marriott-hotelliketjun lippu, joka oli liehunut hotellirakennuksen edessä. Lippu kuljetettiin Bethesdaan, Marylandiin Marriott-yhtiön pääkonttoriin, jossa sitä pidettiin rakennuksen aulassa muistona iskuissa kuolleille yhtiön työntekijöille. Elokuussa 2011 lippu siirettiin New Yorkiin, jossa se on tarkoitus laittaa näytteille Syyskuun iskujen muistomuseoon.
Uuden Three World Trade Centerin odotetaan valmistuvan vuonna 2015.
Potomacin armeija
Potomacin armeija oli Unionin armeija Yhdysvaltain sisällissodan aikana. Se osallistui useimpiin itäisen sotanäyttämön tärkeimmistä taisteluista.
HMS Zephyr (R19)
HMS Zephyr (viirinumero R19) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Z-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 12. helmikuuta 1942 Vickers Armstrongilta Newcastlesta osana 10. hätälaivuetta (). Sen köli laskettiin 13. heinäkuuta 1942 ja alus laskettiin vesille 15. heinäkuuta 1943. Alus valmistui seuraavana vuonna 6. syyskuuta.
"HMS Zephyr" aloitti 9. syyskuuta vastaanottotestit ja varustautumisen, joiden päätyttyä se siirtyi Scapa Flowhun Kotilaivastoon koulutettavaksi. Alus liitettiin 23. lokakuuta Kotilaivastosta muodostettuun operaatio Hardyn osasto Force 2:een, joka miinoitti laivareittejä sekä muuten häiritsi Norjan rannikon merenkulkua. Osaston muut alukset olivat "HMS Saumarez", "HMS Serapis", "HMS Devonshire", "HMS Trumpeter" ja "HMS Campania". Seuraavana päivänä alus suojasi miinoituslentojen ajan saattuetukialuksia. Lennot peruutettiin 25. lokakuuta heikon sään vuoksi ja osasto palasi 27. lokakuuta Scapa Flowhun.
"HMS Zephyr" siirrettiin 1954 Portsmouthin reserviin. Alus sijoitettiin toukokuussa 1958 poistolistalle ja se myytiin kesäkuussa BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui 2. heinäkuuta hinattuna Dunstoniin romutettavaksi Clayton and Davielle.
Suomiklassikot 2 (Kaija Koo)
Suomiklassikot 2 on Kaija Koon kokoelmalevy vuodelta 2010.
Taimivakka
Taimivakka on istutustöissä käytettävä teline jossa kuljetetaan puun taimia.
Taimivakassa voi olla mahdollisuus olka- ja vyötäröhihnan käyttöön joten se kulkee mukavasti istuttajan mukana. Vakkoja on olemassa kiinteinä muovisina mutta myös esim. muovitettu kangas voi muodostaa vakan rakenteen sopivaan kehikkoon kiinnitettynä. 
Kaksoistaimivakassa on kaksi vakkaa jotka asettuvat työntekijän oikealle ja vasemmalle puolelle erityisten valjaiden avulla.
Pottiputki
Steamboat Geyser
Steamboat Geyser on Yellowstonen kansallispuiston Norrisin geysirlaaksossa sijaitseva geysir. Se on maailman korkeimmalla purkautuva aktiivinen geysir, ja se voi syöstä vettä jopa 90 metrin korkeuteen.
Steamboat Geyser purkautuu epäsäännöllisesti, pääosa sen vesisyöksyistä jää pieniksi. Suurten purkausten välillä voi olla neljä päivää tai jopa 50 vuotta. Isommat purkaukset kestävät noin 3–40 minuuttia, ja ne syöksevät kuumaa vettä jopa 90 metrin korkeuteen. Vain Waimangun geysirin on tiedetty purkautuneen korkeammalle, mutta se on ollut kuollut vuodesta 1904.
Steamboat Geyserin suurista purkauksista ei ole tietoa ennen vuotta 1878, jolloin se purkautui sarjana. Todennäköisesti se ei ollut tuota ennen purkautunut kovinkaan näyttävästi. Seuraavien kolmenkymmenen vuoden aikana sillä oli yksittäisiä suuria purkauksia, mutta seuraava suuri purkaussarja tapahtui vasta 1911. Tämän jälkeen se oli epäaktiivinen, joitakin pieniä purkauksia lukuun ottamatta, vuoteen 1961, jolloin se aktivoitu uudelleen.
Eero Mäntyrannan patsas
Eero Mäntyrannan hiihtäjäpatsas on hiihtäjä Eero Mäntyrannan kunniaksi Pelloon pystytetty veistos, joka esittää Mäntyrantaa hiihtämässä. Pronssipatsaan on suunnitellut ja valmistanut kuvanveistäjä, professori Ensio Seppänen. Veistos paljastettiin vuonna 1997. Teos sijaitsee Pellon kylän keskustassa.
Mäntyranta saavutti useita voittoja hiihtokilpailuissa, muun muassa kultaa Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960 ja Innsbruckin talviolympialaisissa 1964.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1992
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 1992 pelattiin Suomessa, ottelupaikkakuntana oli Tampere.
Aasian karsinnassa vastakkain olivat Kiina ja Japani, Kiina voitti molemmat pelit 5-0.
Tribes: Ascend
Tribes: Ascend on Hi-Rez Studiosin kehittämä ilmainen ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Pelin valmisti Hi-Rez Studios. Se julkaistiin vuonna 2012.
Muiden Tribes-pelien tapaan pelissä voi hiihtää ja käyttää rakettireppua, mikä on yksi pelin ominaisista piirteistä. Alas mäkeä hiihdetään ja ylös mennään rakettirepulla. Kun nämä kaksi asiaa yhdistää, pelaaja voi liikkua äärimmäisen nopeasti. Peli on erittäin vaikea, koska nopeasti liikkuviin pelaajiin on hyvin vaikea osua. Tribes Ascend on suunniteltu miltei pelkästään nettipeliksi, eikä siinä ole yksinpelikampanjaa.
Pelissä on seitsemän eri pelimuotoa.
Tutorial eli harjoitus pelimuodossa pelaaja voi hioa taitojansa kuntoon, ilman että muut pelaajat häiritsevät.
Team Deadmatch pelimuodossa on kaksi joukkuetta. Se joukkue kumpi saa enemmän tappoja, voittaa. Peliin ilmestyy myös lippu ja se kumpi joukkue pitää lippua hallussaan, saa kaksinkertaiset pisteet.
Rabbit on kaikki vastaan kaikki hippaleikki. Se kuka pitää lippua kauiten voittaa. Pelin voi tosin voittaa myös tappamalla paljon muita pelaajia.
Arena pelimuodossa on kaksi joukkuetta vastakkain, pienessä areenan kokoisessa tasossa. Molemmilla joukkueilla on 25 elämää. Aina kun joku kuolee, joukkueen elämät vähenevät. Kun joukkueen elämät ovat loppu, he saavat vielä yhden yrityksen, mutta tuolloin jos joku joukkueen pelaajista kuolee, hän ei enää synny uudelleen. Toinen joukkueista häviää kun kukaan joukkueen pelaajista ei pysty enää uudelleensyntymään.
Capture and Hold on pelitila, jossa on kaksi joukkuetta vastakkain. Se joukkue voittaa, kumpi pitää enemmän maamerkkejä hallussaan.
Capture the Flag on kaikista suosituin ja kaikista pelatuin pelimuoto. Tässä pelimuodossa on kaksi joukkuetta vastakkain. Molemmilla joukkueilla on lippu, sekä generaattori. Tehtävänä on tuhota vihollisen generaattori ja ryöstää heidän lippunsa, samalla puolustaen omaa tukikohtaa. Myös ajoneuvot ovat käytössä tässä pelimuodossa.
Capture the Flag Blitz on samantapainen kuin capture the flag, mutta lipun olinpaikka vaihtuu aina sitä mukaa mitä enemmän pisteitä toinen joukkue saa.
Bretagnelaistyttö ruukku kädessä
Bretagnelaistyttö ruukku kädessä on taiteilija Amélie Lundahlin (1850–1914) vuonna 1884 maalaama öljyvärimaalaus. Kooltaan teos on 90×69 cm. Bretagnelaistyttö ruukku kädessä -maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, johon se on ostettu vuonna 1996.
Maalauksessa bretagnelaistyttö istuu suuri ruukku sylissään. Siinä korostuu taiteilijan hienostunut värien käyttö: roosaa, hopeanharmaata ja ruskean vivahteita. Vastakohtaisuutta luovat tytön musta mekko ja valkoinen kaulus. Tytön ruskeille mietteliäille kasvoille laskeutuu pehmeä valo. Lundahlilla on sanottu olleen vahvan koloristisen tajun.
Lundahl työskenteli vuosina 1877–1885 Ranskassa, ja etenkin Bretagnessa kesäisin vietetty aika oli hänelle taiteellisesti merkittävää. Hän maalasi paljon Bretagnen rannikkoa ja sen ihmisiä. Useissa hänen maalauksissaan toistuu sama aihe, nuori nainen. Ilmeeltään maalaus pohjaa realismiin, naturalismiin ja ulkoilmamaalaukseen. Tärkeitä ulkoilmamaalauksen vaikuttajia olivat tuolloin Jules Breton ja Jules Bastien-Lepage.
Liberty Street (Manhattan)
Liberty Street on länsi-itä-suunnassa kulkeva katu New Yorkin kaupungissa, Lower Manhattanin kaupunginosassa rajautuen East Riveriin. Kadun läntinen pää vaurioitui pahoin syyskuun 11. päivän iskuissa. Ennen Amerikan vallankumousta katu tunnettiin nimellä "Crown Street".
Pohjanmaan vuoden maineteko
Vuoden maineteko on palkinto, joka jaetaan vuosittain Pohjanmaan alueen menestyneimmälle urheilijalle, joukkueelle, valmentajalle tai muulla tavoin urheilun saralla menestyneelle henkilölle. Jokainen henkilö voi voittaa palkinnon ainoastaan kerran. Valinnan tekee Pohjanmaan urheilutoimittajat ry. Voittaja valitaan Pohjanmaan urheilugaalassa. Palkinto on jaettu vuosittain vuodesta 1982 lähtien. Palkinnoksi vuoden maineteosta voittaja saa pohjalaisen helavyön.
Ben Roethlisberger
Benjamin Todd "Ben" Roethlisberger (s. 2. maaliskuuta 1982 Lima, Ohio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän on koko ammattilaisuransa ajan edustanut NFL-liigassa pelaavaa Pittsburgh Steelersiä.
Pittsburgh Steelers varasi Miamin yliopistossa, Ohiossa pelanneen Roethlisbergerin vuoden 2004 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 11. pelaajana. Hän johdatti joukkueen jo tulokaskaudellaan AFC-konferenssin finaaliin, jossa vastaan tullut New England Patriots, tuleva Super Bowl -voittaja oli kuitenkin vahvempi pistein 41–27. Roethlisberger valittiin kuitenkin ylivoimaisesti vuoden hyökkääväksi tulokkaaksi hänen voitettuaan runkosarjassa kaikki 13 ottelua, joissa hän oli aloittajana.
Toisella kaudella Roethlisbergerin ja Steelersin runkosarjaesitykset eivät olleet yhtä vahvoja, mutta vahvat pudotuspeliesitykset takasivat paikan Super Bowlissa Seattle Seahawksia vastaan. Huolimatta Roethlisbergerin heikosta henkilökohtaisesta esityksestä loppuottelussa Steelers päihitti Seahawksin 21–10, mikä teki Roethlisbergeristä kaikkien aikojen nuorimman Super Bowlin voittaneen pelinrakentajan.
Kaudella 2008 Roethlisberger johdatti joukkueensa toisen kerran Super Bowliin, jossa tällä kertaa vastaan tuli Arizona Cardinals. Ottelusta kehkeytyi erittäin jännittävä, ja ottelun loputtua taululla komeilivat lukemat 27–23 Steelersin eduksi.
Kolmannen kerran seitsemän kauden mittaisella urallaan Roethlisberger pääsi pelaamaan Super Bowlissa kaudella 2010, vastustajana Green Bay Packers. Kolmas mestaruus jäi toistaiseksi kuitenkin haaveeksi Packersin oltua vahvempi 31–25.
One Chase Manhattan Plaza
One Chase Manhattan Plaza on New Yorkin kaupungissa, Financial Districtin kaupunginosassa, Lower Manhattanilla sijaitseva toimistopilvenpiirtäjä. Vuonna 1961 valmistuneessa rakennuksessa on 60 kerrosta mukaan luettuna viisi pohjakerrosta ja sen kattokorkeus on 248 metriä, mikä tekee siitä New Yorkin 11. korkeimman rakennuksen ja 43. korkeimman rakennuksen Yhdysvalloissa. Lisäksi One Chase Manhattan Plaza on maailman 200 korkeimman rakennuksen joukossa. 
One Chase Manhattan Plazan julkisivu on terästä ja lasia. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrillin arkkitehti Gordon Bunshaft.
Kadut, joiden varrella rakennus sijaitsee, ovat: Liberty Street, Pine Street, Nassau Street ja William Street. Pääosoite on "1 Chase Manhattan Plaza".
Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)
”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” on ruotsalaisen popyhtye Abban kappale vuodelta 1979. Kappale julkaistiin singlenä yhtyeen albumilta "Greatest Hits Vol. 2" 2. lokakuuta 1979. Kappaleen ovat kirjoittaneet Benny Andersson ja Björn Ulvaeus.
Kappaleesta on olemassa myös espanjankielinen versio ”¡Dame! ¡Dame! ¡Dame!”. Vuonna 2005 yhdysvaltalainen popartisti Madonna julkaisi menestyksekkään kappaleensa ”Hung Up”, joka rakentuu ”Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)” -kappaleen syntetisaattoriteeman ympärille.
SKP:n Etelä-Karjalan piirijärjestö
SKP:n Etelä-Karjalan piirijärjestö on Suomen Kommunistisen Puolueen toimintaa Etelä-Karjalassa (Kymen vaalipiiri) ohjaava järjestö, jonka piiritoimisto sijaitsee Imatralla.
Luettelo pikkuplaneetoista: 90001–91000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
90001:stä ja päättyen 91000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 91001–92000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
91001:stä ja päättyen 92000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 92001–93000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
92001:stä ja päättyen 93000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 93001–94000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
93001:stä ja päättyen 94000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 94001–95000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
94001:stä ja päättyen 95000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 95001–96000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
95001:stä ja päättyen 96000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 96001–97000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
96001:stä ja päättyen 97000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.