hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Southern Cross -retkikunta
Southern Cross -retkikunta oli brittien etelämantereen tutkimusmatka vuosina 1898–1900. Tällöin talvehdittiin ensi kertaa mökissä mantereella ja käytettiin koirarekiä sisämaassa. Retkeä johti Norjassa syntynyt, mutta myöhemmin Australiassa asunut Carsten Borchgrevink. Borchgrevink oli ollut ensimmäisten Etelämantereella todistetusti käyneiden joukossa valaanpyyntiretkellä vuonna 1894. Borcgrevinkiä ajoi retkelle muun muassa halu saada ennätyksiä. Tämän Etelämantereelle suuntautuneet tieteellisen tutkimusretken tarkoituksena tehdä magneettisia tutkimuksia, säähavaintoja sekä paikallistaa magneettinen etelänapa ja mahdollisesti käydä siellä.
Norjalais-englantilainen Carsten Borchgrevink oli ollut mukana Henryk Bullin valaanpyyntiretkellä ja oli ollut mukana ensimmäisten maihin nousseiden ryhmässä. Vuonna 1899 Borchgrevink ja hänen retkikuntansa olivat ensimmäiset suunnitellusti Etelämantereella talvehtineet ihmiset..
Retkikunta nousi laivasta maihin ja rakensi talvehtimismajakseen pienen mökin. Siihen jäi talveksi kymmenen miestä ja 75 koiraa. Miehien joukossa oli pari Lapin suomalaista koira-asiantuntijaa. Aurinko laski etelän syksyllä talveksi horisontin taakse, ja ainoa merkki auringosta 75 päivään oli pieni valonkajastus pohjoisessa keskipäivän aikaan. Rymä teki säähävaintoja ja magneettisia mittauksia. Borchgrevinkin ja tiedemiesten välillä oli riitoja. Palamaan unohtuneesta kynttilästä syttyi talvella tulipalo, joka saatiin sammumaan. Kolme miestä oli kuitenkin vähällä saada kytevästä hiilikasasta häkämyrkytyksen. Yksi miehistä, suomalainen, putosi jäärailon pohjalle, mutta pääsi ylös hakkaamalla jäähän veitsellä askelmia. Lääkäri Nicholai Hansen kuoli retken aikana.
Etelämantereen kesällä saapui "SS Southern Cross" -laiva, ja kapteeni Jensen toi majaan postia. Miehet siirtyivät mökistä laivaan, jonka risteillessä vesillä tutkijat tekivät edelleen magneettisia ja muita havaintoja. Keväällä miehistö purjehti itään Rossin jäähyllyn lähelle, Paikassa 164 läntistä pituutta, 78 35 eteläistä jään reuna oli niin matala, että laiva saattoi laskea miehiä jäälle. Täältä Mount Terror -vuoren läheltä Borchgrevink teki lyhyen noin 16 km rekiretken etelään leveysasteelle 78°50’. Eteläisin piste saavutettiin 17. helmikuuta 1900. Retkellä oli mukana kolme muuta miestä, joista yksi oli suomalainen. Se oli ensimmäinen rekiretki Antarktiksella sisämaahan. Todettiin jään reunan tarkassa kartoituksessa Rossin jäätikön reunan peräytyneen huomattavasti etelään noin 50 vuodessa Rossin retken ajoista.
Belgican retkikunta
Belgican retkikunta oli ensimmäinen Etelämantereen lähelle tehty retkikunta, jonka aikana talvehdittiin mantereen lähellä. Retki oli myös ensimmäinen ”uudenaikainen tieteellinen retki” Antarktikselle. Belgialaisten retkikuntaa johti Adrien de Gerlache, ja se tehtiin "Belgica"-laivalla vuosina 1897–1899.
Belgican retkellä oli mukana myös nuori Roald Amundsen, josta tuli myöhemmin kuuluisa naparetkeilijä. Tarkoituksena oli tutkia Weddellinmerta sekä kartoittaa mannermaata ja jättää kolme miestä maihin talvehtimaan. Tiedemiehet halusivat palata pois ennen talven tuloa. Belgica juuttui helmikuussa 1898 jäihin Bellingshauseninmerellä noin 70 leveysasteella, 85 läntistä pituutta. Tutkijat tekivät säähavaintoja ensi kertaa napayön yli Antarktiksella.
Mukana oleva ravinto oli liian yksipuolista, erilaisia tiivisteitä ja herkkuja. Miehistö suhtautui epäluuloisesti hylkeen ja pingviinin lihaan. Napayön saavuttua 18. maaliskuuta olot olivat laivalla erittäin huonot: miehistö kärsi paleltumista, fyysisistä ja psyykkisistä oireista. Retkikunnan lääkäri Frederick Cook, joka oli myöhempi pohjoisnaparetkeilijä, syötti miehille raakaa pingviinin ja hylkeen lihaa ravintoa tasapainottaakseen. Lisäksi Cook istutti retkeläisiä napayöllä punaisena hehkuvan kamiinan lähelle. Hän koetti jäljitellä kaminan hehkulla auringonvaloa.
Olot kävivät niin huonoiksi, että muun muassa De Gerlache ja laivan kapteeni Lecointe tekivät jo testamenttinsa ja asettuivat sänkyyn. Tämän jälkeen Amundsen ja Cook ottivat retkikunnan johdon. "Belgica" pääsi irti jäistä 14. maaliskuuta 1899. Retkikunta teki joitakin tieteellisiä löydöksiä, mutta se osoitti myös, minkälainen vaikutus pimeydellä ja pitkäaikaisella stressillä on mielelle ja miten tärkeitä ovat oikeanlaiset ja riittävät muonavarat.
Vladimír Kameš
Vladimír Kameš (s. 28. syyskuuta 1964 Kladno, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka nykyisin valmentaa Kladnossa juniorijääkiekkojoukkuetta. Kameš pelasi kaksi kautta Tšekin Extraligassa HC Kladnossa, kunnes siirtyi Suomeen jääkiekon I-divisioonaan, Oulun Kärppiin. Kolmen kauden aikana Kameš voitti kerran I-divisioonan pistepörssin. Suomesta Kameš siirtyi Saksaan, ensin EC Bad Tölziin ja kolmen kauden jälkeen River Rats Geretsriediin, jossa pelattujen neljän kauden jälkeen Kameš lopetti uransa. NHL-seura New Jersey Devils varasi Kamešin vuonna numerolla 149. Kameš oli mukana Tšekkoslovakian jääkiekkomaajoukkueessa vuoden 1985 MM-kisoissa, joissa Tšekkoslovakia voitti kultaa.
Osa Oulun Kärppien kannattajista pitää edelleen Kamešia Kärppien parhaana ulkomaalaisena. Kameš itse pitää suuren suosionsa syynä sitä, että hän oppi nopeasti suomen kielen. Kamešin poika Vladimír Kameš Jr. pelaa HC Kladnon liigajoukkueessa puolustajan pelipaikalla.
Suomihiphoppia Vol. 3
Suomihiphoppia Vol. 3 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan kolmas osa, joka julkaistiin vuonna 2004.
Mary Stuart Masterson
Mary Stuart Masterson (s. 28. kesäkuuta 1966 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja.
Mastersonin ura alkoi lapsinäyttelijänä elokuvassa "Stepfordin naiset" vuonna 1975. 1980-luvulla hän esiintyi muun muassa elokuvissa "Elossa todistamaan" ("At Close Range", 1986), "Jännät suhteet" ("Some Kind of Wonderful", 1987), "Kiviset puutarhat" ("Gardens of Stone", 1987) ja "Sopimuksia" ("Immediate Family", 1989).
1990-luvulla olivat vuorossa esimerkiksi "Paistetut vihreät tomaatit" ("Fried Green Tomatoes", 1991), josta Masterson sai loistavat arvostelut, sekä "Benny ja Joon" ("Benny & Joon", 1993), "Bad Girls – naiset satulassa" ("Bad Girls", 1994) ja "Ruusujen aika" ("Bed of Roses", 1996).
2000-luvulla Masterson on jatkanut elokuvauraansa, minkä lisäksi hän on muun muassa näytellyt Broadwaylla ja debytoinut ohjaajana – hänen esikoisohjauksensa oli vuonna 2007 ilmestynyt "The Cake Eaters".
Masterson on näytellyt urallaan myös runsaasti televisiossa.
Orpolapset
Orpolapset on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1921. Se sijoittuu vallankumouksen aikaiseen Ranskaan ja kertoo kahdesta orvosta tytöstä, joista toinen on sokea, ja joita kohtalo heittelee ennen tunteikasta jälleen tapaamista.
Edith Massey
Edith Massey (28. toukokuuta 1918 – 24. lokakuuta 1984) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Massey tunnettiin parhaiten esiintymisistään John Watersin elokuvissa.
Edith Massey (o.s. Dornfield) syntyi San Franciscossa ja kasvoi denveriläisessä orpokodissa. Massey eli orpokodissa "kunnes oli tarpeeksi vanha lähteäkseen vaimoksi viisitoistavuotiaana. Edie karkasi, mutta poliisit saivat hänet kiinni ja veivät turvakotiin."
Massey muutti Los Angelesiin Kaliforniaan aikomuksinaan aloittaa ura showbisneksessä. Hän teki näyttelydebyyttinsä vuoden 1940 elokuvassa "Lentävä reportterimme".
Vuonna 1946 hän meni naimisiin sotilaan kanssa Renossa, Nevadassa. John Watersin kirjassa "Shock Value" Edie kertoi, että häät olivat hänen elämänsä onnellisin päivä. Massey erosi miehestään vuonna 1951 Masseyn "tultua levottomaksi".
Massey työskenteli joissakin oudoissa töissä vuosien mittaan ja lopulta asettui Baltimoreen Marylandiin, jossa hän oli baarityöntekijä Pete's Hotelissa. John Waters tapasi Masseyn kun hän työskenteli Pete's Hotelissa ja tarjosi naiselle roolia omana itsenään elokuvassa "Multiple Maniacs". 1970-luvun alussa hän lopetti työnsä Pete's Hotelissa ja avasi oman säästökauppansa, "Edith's Shopping Bagin". Muuttaessaan Kaliforniaan elämänsä ollessa jo lopuillaan Massey muutti myös kauppansa mukanaan.
Ohjaaja John Waters tapasi Edithin, kun hän oli töissä Pete's Hotel -baarissa Baltimoressa; Massey oli myös säästökauppa Edith's Shopping Bagin omistaja. Massey sai palvontaa esiintymisistään John Watersin elokuvissa "Multiple Maniacs" vuonna 1970, "Pink Flamingos" vuonna 1972, "Female Trouble" vuonna 1974, "Desperate Living" vuonna 1977 ja "Polyester – hullu maailma" vuonna 1981.
1970-luvun lopussa ja 1980-luvun alussa hyödynsi pahaa mainettaan Watersin elokuvissa alkaen punkbändi Edie and the Eggsin laulajaksi. Hän oli myös joissakin tervehdyskorteissa. Myöhemmin, kun Baltimoren talvet alkoivat olla Masseylle liikaa, hän muutti Veniceen, Kaliforniaan, jossa avasi toisen säästökaupan sillä rahalla, minkä oli ansainnut Watersin elokuvissa esiintymisestä. Kuolinvuonnaan ennen kuolemaansa Edith esiintyi elokuvassa "Mutants in Paradise". Hän oli ollut Paul Bartelin lännenparodia "Saluunojen sulottaren" näyttelijäkaartissa, mutta kuoli ennen kuvaamista; hänet paikattiin Nedra Volzilla. Massey kuoli vuonna 1984 syöpänsä aiheuttamiin sairauksiin ja diabeteksen aiheuttamiin komplikaatioihin. Hänet haudattiin Los Angelesiin.
Joan Leslie
Joan Leslie (26. tammikuuta 1925 Detroit, Michigan – 12. lokakuuta 2015 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen alkuperäinen nimensä oli Joan Agnes Theresa Sadie Brodel.
Leslie teki elokuvadebyyttinsä jo lapsena George Cukorin "Kamelianaisessa" (1936). Ensimmäinen suuri rooli hänellä oli Raoul Walshin elokuvassa "High Sierra" (1941). Hänen myöhempien elokuviensa joukossa ovat "Yankee Doodle Dandy" (1942), "The Sky’s The Limit" (1943), "Onnen tähti" (1943), "Hollywood kanttiini" (1944) ja "Houkutuslintu" (1956). Hän oli naimisissa tri William G. Caldwellin kanssa vuodesta 1950 vuoteen 2000, jolloin jäi leskeksi. Leslie synnytti kaksi tytärtä, identtiset kaksoset.
Lesliellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Jonathan Safran Foer
Jonathan Safran Foer (s. 1977 Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat esikoisromaani "Kaikki Valaistuu "(2002, suom. 2003), "Extremely Loud and Incredibly Close" (2005) ja tietokirja "Eläinten syömisestä "(2009, suom 2011). Tällä hetkellä Foer opettaa luovaa kirjoittamista New Yorkin yliopistossa.
Jonathan Safran Foer syntyi vuonna 1977 Washingtonissa. Hänen vanhempansa ovat Alfred Foer, lakimies ja American Antitrust Instituten johtaja, ja Esther Safran Foer, puolalaissyntyinen Sixth & I Historic Synagoguen toimitusjohtaja. Foerin äidin vanhemmat olivat selviytyneet holokaustista. Jonathan on juutalaisperheen keskimmäinen poika. Hänen isoveljensä Franklin on kirjailija ja The New Republic -lehden toimittaja, ja hänen pikkuveljensä Joshua on vapaa toimittaja.
Foer opiskeli Georgetown Day Schoolissa ja myöhemmin Princetonin yliopistossa, jossa hän osallistui kirjoituskurssille, jota opetti kirjailija Joyce Carol Oates. Myöhemmin Oates toimi Foerin tutkielman ohjaajana, joka käsitteli hänen holokaustista selvinneen isoisänsä Louis Safranin elämää. Foerin tutkielma palkittiin Princeton's Senior Creative Writing Thesis -palkinnolla. Valmistumisensa jälkeen Foer opiskeli jonkin aikaa lääketiedettä Mount Sinai School of Medicinessä, kunnes keskeytti opintonsa keskittyäkseen kirjailijan uraansa.
Foer valmistui Princetonista vuonna 1999 pääaineenaan filosofia, minkä jälkeen hän matkusti Ukrainaan laajentaakseen tutkielmaansa. Vuonna 2001 hän toimitti esseeantologian "A Convergence of Birds: Original Fiction and Poetry Inspired by the Work of Joseph Cornell", johon hän itse kirjoitti novellin "If the Aging Magician Should Begin to Believe". Hänen tutkielmansa toimi pohjana hänen esikoisromaanilleen "Kaikki valaistuu", jonka Houghton Miffin -kustantamo julkaisi vuonna 2002. Kirja voitti useita palkintoja, kuten National Jewish Book Award, Guardian First Book Award ja PEN Book Award (jaettu Will Heinrichin ja Monica Truongin kanssa). Liev Schreiber on käsikirjoittanut ja ohjannut Foerin esikoisromaanista samannimisen elokuvan, jossa pääosia esittävät Elijah Wood ja Eugene Hütz.
Foerin toinen romaani "Extremely Loud and Incredibly Close "julkaistiin vuonna 2005. Kirja kertoo 9-vuotiaasta Oskar Schellistä, joka yrittää päästä yli isänsä kuolemasta World Trade Center -pilvenpiirtäjässä 11. syyskuuta 2001. Stephen Daldry on ohjannut Foerin toisesta romaanista elokuvan "Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman lähellä".
Vuonna 2005, Foer kirjoitti libreton "Seven Attempted Escapes From Silence" -oopperaan, joka sai ensi iltansa Berliinin valtionoopperassa 14. syyskuuta 2005.
Foerin ensimmäinen tietokirja "Eläinten syömisestä" julkaistiin marraskuussa 2009. Foer oli kertonut olleensa pitkään epävarma lihan syömisestä, ja epävarmuutta vahvisti entisestään hänen ensimmäisen lapsensa syntymä, koska isänä hänen tulisi tehdä ratkaisuja poikansa puolesta. Kirjassa henkilökohtainen näkökulma yhdistyy laajempaan argumenttiin kasvissyönnin puolesta.
Steve Beshear
Steven Lynn ”Steve” Beshear (s. 21. syyskuuta 1944) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Kentuckyn osavaltion kuvernöörinä vuodesta 2007 lähtien. Ennen sitä Beshear toimi Kentuckyn oikeusministerinä ja varakuvernöörinä. Beshear on valmistunut Kentuckyn yliopistosta lakimieheksi.
Philip Jones (klimatologi)
Philip D. Jones (s. 1952 Surrey, Iso-Britannia) on brittiläinen klimatologi. Hän johtaa Norwichissä sijaitsevaa Itä-Anglian yliopiston ilmastotutkimusta tekevää Climatic Research Unitia ja toimii yliopiston ympäristötieteiden laitoksella professorina. Hän valmistui tohtoriksi 1973 Newcastle-upon-Tynen yliopiston ympäristötekniikan osastolta ja on saanut useita tunnustuksia työstään ilmastotutkimuksen alalla.
Hänen tunnettuja tutkimuksiaan ovat muiden ohella yhdessä yhdysvaltalaisen Michael E. Mannin kanssa julkaistut "Maapallon pintalämpötilat viimeisten 2000 vuoden aikana" ("Global surface temperatures over the past two millennia", 2003) ja "Ilmasto viimeisten 1000 vuoden aikana" ("Climate over past millennia", 2004).
Edie McClurg
Edie McClurg (s. 23. heinäkuuta 1951 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 1976 Brian De Palman kauhuelokuvassa "Carrie".
Suomihiphoppia Vol. 4
Suomihiphoppia Vol. 4 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan neljäs osa, joka julkaistiin vuonna 2004. Kappale ”Valtakunnan vihatuimmat” julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla.
Kielletty ikkuna
Kielletty ikkuna () on mustavalkoinen yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1961. Sen pääosassa nähtiin Paul Anka nuorena. Hän esittää Craigia, jonka isä on itsesäälissä kieriskelevä juoppo, joka jää työttömäksi, ja äiti kyllästynyt nykyiseen elämäänsä. Craig kiertelee öisin ja yrittää kurkkia sisään naapurien ikkunoista.
Pamela Franklin
Pamela Franklin (s. 4. helmikuuta 1950) on brittiläinen näyttelijä, joka esiintyi elokuvissa vuosina 1961–1976.
Franklin syntyi Yokohamassa Japanissa ja kasvoi Kaukoidässä, jossa hänen isänsä kävi kauppaa. Hänet lähetettiin Elmhurst Schooliin Englantiin. Hän teki elokuvadebyyttinsä 11-vuotiaana elokuvassa "Kauhujen linna" vuonna 1961, ja televisiodebyyttinsä Wonderful World of Disneyssä. Hän sai paljon kriittistä palautetta esiintymisestään elokuvassa "Kuolema kulkee talossa" vuonna 1965.
Hänen ensimmäinen aikuisroolinsa oli kidnappauksen uhri elokuvassa "Yö ilman armoa". Luultavasti hänen parhaiten tunnetuin roolinsa oli "Sandyna" elokuvassa "Miss Jean Brodien parhaat vuodet".
Aikuisena hän alkoi keskittyä kauhuelokuviin sen jälkeen, kun oli esiintynyt trillerissä "Paholaisen talo". Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli elokuvassa "Rottien kosto", vaikka hän esiintyikin televisiossa vuoteen 1981 asti.
Hän meni naimisiin näyttelijä Harvey Jasonin kanssa vuonna 1971, ja he asuvat Hollywoodissa kahden lapsensa kanssa.
Suomihiphoppia Vol. 5
Suomihiphoppia Vol. 5 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan viides osa, joka julkaistiin 24. syyskuuta 2008, jolloin edellisestä Suomihiphoppia-levyn julkaisusta oli kulunut noin neljä vuotta. Kappale "Parempaa kangasta" julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla.
Kolangiitti
Kolangiitti on sappitietulehdus. Akuutin tulehduksen voi aiheuttaa bakteeri-infektio, joka länsimaissa liittyy tyypillisimmin koledokolitiaasiin, mutta joka voi liittyä myös esimerkiksi kasvaimeen. Primaarinen sklerosoiva kolangiitti on lopulta maksakirroosiin johtava krooninen sappitietulehdus, joka yleensä liittyy haavaiseen paksusuolentulehdukseen tai Crohnin tautiin.
Sappitietulehdus voi aiheuttaa muun muassa kipua, kuumetta ja ikterusta eli keltaisuutta. Sairaus voi olla tappava. Aiemmin kuolema oli jokseenkin varma seuraus, mutta nykyisin ennuste on parantunut paljon. Ennustetta heikentäviä tekijöitä saattavat olla esimerkiksi kirroosi, munuaisten vajaatoiminta, maksapaise ja hypotensio.
Tila, jossa maksa ja sappitiet ovat tulehtuneina, on nimeltään kolangiohepatiitti. Niin sanottua orientaalista kolangiohepatiittia tavataan endeemisenä Kaakkois-Aasiassa.
Tero Toivola
Tero Toivola (s. 22. heinäkuuta 1968 Tampere) on suomalainen jääkiekkotuomari ja entinen jääkiekkoilija. Toivola pelasi laitahyökkääjänä 193 ottelua jääkiekon SM-liigassa, jossa edusti kasvattajaseuraansa Tapparaa, KooKoota ja SaiPaa.
Toivola aloitti uransa Tapparassa. Hän pelasi 1989-lopun lopulla myös edelleen Tapparassa pelaavan Janne Ojasen ketjukaverina. Toivola pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988, jolloin voitti pronssia. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa 1986, jolloin voitti EM-kultaa ja kisojen pistepörssin sekä valittiin tähdistökentälliseen. Washington Capitals varasi Toivolan yhdeksännellä kierroksella vuonna , muttei Toivola ikinä pelannut NHL:ssä.
Vuonna 1989 Toivola siirtyi kouvolalaiseen KooKooseen ja kauden 1990–1991 hän pelasi SaiPassa. Toivola palasi Tapparaan kaudeksi 1991–1992. Hän pelasi kauden 1992–1993 TuTossa ja palasi taas kaudeksi 1993–1994 Tapparaan. Vuoden 1994 jälkeen Toivola ei pelannut enää pääsarjoissa vaan hän pelasi Suomen (mm. SaiPa, SaPKo, KiePo), Ruotsin ja Saksan alasarjoissa kevääseen 2000 asti, kunnes lopetti uransa.
Toivola on ollut tuomarina SM-liigassa kaudesta 2002–2003 lähtien, mutta vasta 21. marraskuuta 2009 Toivola sai tuomita ensimmäisen kerran kasvattajaseuransa Tapparan ottelussa. Aikaisemmin hän ei saanut tuomita Tapparan otteluita.
Toivola oli päätuomarina Jussi Leppäsen kanssa Pelicans-HIFK-ottelussa 26.11.2011, jolloin tehtiin SM-liigan yhden ottelun jäähyennätys, 465 minuuttia.
Suomihiphoppia Vol. 6
Suomihiphoppia Vol. 6 on Warnerin Suomihiphoppia-levysarjan kuudes ja viimeisin osa, joka julkaistiin 19. elokuuta 2009. Kappaleet "Kaikki hyvin", "Jos vain herään" ja "Vapaa" julkaistiin ensimmäistä kertaa tällä kokoelmalla.
Huey Lewis
Huey Lewis (s. 5. heinäkuuta 1950) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti yhtyeestään Huey Lewis and the News, jossa hän soittaa huuliharppua ja toimii laulajana. Lewis on soittanut myös muissa yhtyeissä.
Lewis on esiintynyt monissa elokuvissa. Ensimmäinen tällainen oli cameorooli elokuvassa "Paluu tulevaisuuteen", jossa hän esiintyi tuomarina Hill Valley High Schoolin yhtyeiden koe-esiintymisissä. Elokuvassa kuultiin kaksi Huey Lewis and the Newsin tekemää kappaletta, "The Power of Love" ja "Back in Time".
Nenäverenvuoto
Nenäverenvuoto eli epistaksis on peräisin limakalvon rikkoutumisesta nenässä. Vuotokohta voi olla yksittäinen verisuoni tai laaja-alainen verestys. Limakalvon rikkoutumisen syitä voivat olla niistäminen, aivastaminen, nenän kaivaminen tai nenään kohdistunut fyysinen isku. Vuotokohta on yleensä laskimopunoksessa, joka on nenän väliseinän etuosassa.
Nenäverenvuoto on usein helposti tyrehdytettävissä kotikonstein puristamalla nenänvarren luiden alta joitakin minuutteja. Tyrehdyttämistä voi edistää pitämällä jäätä suussa tai niskan päällä. Tyrehdyttämisyrityksistä huolimatta jatkuva nenäverenvuoto vaatii lääkärin hoitoa.
Niin kaunis on maa (albumi)
Niin kaunis on maa on Kari Rydmanin vuonna 1976 ilmestynyt esikoisalbumi, joka sisältää lauluja vuosilta 1963–1971. Albumin julkaisi Love Records ja sen tuottivat Rydman ja M. A. Numminen. Sävellykset ja sovitukset ovat Rydmanin, samoin sanoitukset kappaleissa ”Kaunein uni” (1963), ”Kanttorin jenkka” (1963), ”Elämä on kaunis” (1965), ”Lachrymosa” (1965), ”Abrakadabra” (1966), ”Chaconne” (1966) ja ”Niin kaunis on maa” (1971).
”Kaunein uni”, josta Anki Lindqvist ja Aulikki Oksanen olivat tehneet omat levytyksensä jo vuonna 1966, on nuoren tytön rakkauslaulu. ”Elämä on kaunis” on Rydmanin mukaan ”runo, joka Larin-Kyöstiltä jäi kirjoittamatta, laulu jota Merikanto ei tehnyt eikä Tapsa Rautavaara laulanut, niinpä minun piti se tehdä vuonna -65”. ”Kanttorin jenkka” on parodia Johann Sebastian Bachin 3. brandenburgilaisen konserton teemasta. Rydman kertoo tehneensä sen erästä illanviettoa varten jo vuonna 1963, mutta kirjailija Hannu Salamaa vastaan "Juhannustanssit"-romaanin vuoksi nostetun jumalanpilkkaoikeudenkäynnin vuoksi sitä ei uskallettu silloin julkaista. Albumin nimikappaleen ”Niin kaunis on maa” Rydman teki suojatiellä kuolleen pienen oppilaansa muistoksi. Tämän nuoremmat koulutoverit ovat mukana laulun kertosäkeen lapsikuorossa. ”Lachrymosa” oli Rydmanin kannanotto Vietnamin sotaan, joka tuli television välityksellä olohuoneisiin niin Yhdysvalloissa kuin muuallakin maailmassa.
Haapajärven Pesä-Kiilat
Vuoden tulokas:
Metsäenergia
Metsäenergialla tarkoitetaan kaikkea puuperäistä metsästä saatavaa energiaa. Lämpö- ja voimalaitokset käyttivät energiantuotantoon kiinteitä puupolttoaineita vuonna 2008 kaikkiaan 14,3 miljoonaa kuutiometriä. Puupolttoaineiden energiansisältö oli 27 TWh. Metsähakkeen osuus määrästä oli kaikkiaan 4,0 milj. m³Loput puupolttoaineista poltettiin metsäteollisuuden yhteydessä syntyneistä kiinteistä ja nestemäisistä puupohjaisista jätejakeista.
Juan Bautista Alberdi
Juan Bautista Alberdi (29. elokuuta 1810 San Miguel de Tucumán - 19. kesäkuuta 1884 Pariisi) oli argentiinalainen poliittinen teoreetikko ja diplomaatti. Vaikkakin hän eli suurimman osan elämästään maanpaossa Montevideossa ja Chilessä, hän oli yksi Argentiinan merkittävimmistä liberaaleista elinaikanaan.
Juan Bautista Alberdi syntyi San Miguel de Tucumánissa, Tucumánin provinssin pääkaupungissa Argentiinassa, samana vuonna kuin Toukokuun vallankumous, Argentiinan irtautumisen alku emämaastaan Espanjasta, alkoi. Hänen isänsä, Salvador Alberdi, oli espanjalainen kauppias; hänen äitinsä, Josefa Aráoz y Balderrama, oli syntyisin espanjalaista alkuperää olevasta argentiinalaisesta perheestä. Hän kuoli Juan Bautistan synnytyksen seurauksena.
Alberdin perhe tuki Argentiinan vallankumousta alusta asti. Hänen isänsä oli läheinen Belgranolle, tärkeälle vallankumoukselliselle, jolla oli ratkaiseva merkitys nuoren Alberdin elämälle ja työlle.
Juan Bautista Alberdi muutti nuorena Buenos Airesiin, missä hän opiskeli "Colegio de Ciencias Morales"issa ( yhteiskuntatieteiden toisen asteen koulu). Mutta vuonna 1824, johtuen rakkaudestaan musiikkiin, hän lyhyesti ja hätiköidysti jätti opintonsa. Hän aloitti pian opintonsa uudestaan, tullakseen lakimieheksi. Hän jatkoi opintojaan Córdobassa ja vuonna 1840 sai ne päätökseen Montevideossa.
Johtuen kuulumisestaan Argentiinan "Sukupolvi '37":ään, ryhmään nuoria ja liberaaleja intellektuelleja, jotka olivat saaneet vahvoja vaikutteita valistuksesta ja liberaaleista aatteista (näihin nuoriin miehiin kuuluivat muun muassa myös Esteban Echeverría ja Domingo Faustino Sarmiento), ja hänen kieltäytymisestään vannoa uskollisuutta federaalihallinnon pelätylle caudillolle Juan Manuel de Rosasille, jota vastaan hän kirjoitti useita kirjoja, Alberdi vuonna 1838 lähti Argentiinasta aloittaakseen vapaaehtoisen maanpakonsa: aluksi Montevideossa; sitten Euroopassa; ja lopuksi Chilessä. Hän palasi Argentiinaan vasta Justo José de Urquizan voitettua federalistien joukot ratkaisevassa Caserosin taistelussa vuonna 1852.
Kun oli päätetty kirjoittaa Argentiinan perustuslaki, Alberdi lähetti kopiot kirjoittamistaan papereista, otsikolla "Perustat ja lähtökohdat Argentiinan tasavallan poliittiselle organisoitumiselle", Perustuslailliselle kokoukselle. Monet siinä olleista ehdotuksista liitettiin Argentiinan vuoden 1853 perustuslakiin.
Uuden hallinnon aikana Alberdi sai diplomaattisia tehtäviä Euroopasta, jotka keskeytyivät Argentiinan tasavallan uudelleenorganisoitumisen seurauksena vuonna 1862. Hän jälleenpalasi Argentiinaan vuonna 1878, mutta Bartolomé Mitren vahva epäsuosio sai Alberdin lähtemään Ranskaan, jossa hän 73-vuotiaana kuoli 19. heinäkuuta 1884, Pariisin lähiössä. Hänen ruumiinsa kuljetettiin Argentiinaan ja haudattiin La Recoletan hautausmaalle Buenos Airesissa.
Charles King (näyttelijä)
Charles Lafayette King nuorempi (21. helmikuuta 1895 Hillsboro, Texas – 7. toukokuuta 1957 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi kaikkiaan sadoissa elokuvissa 1910-luvulta 1950-luvulle. Hänellä oli vaimo ja kolme lasta. Hän kuoli maksakirroosiin.
Charles King
Charles King voi viitata useisiin henkilöihin:
Klaus Patau
Klaus Patau (1908–1975) oli saksalaisamerikkalainen geneetikko, joka kuvasi vuonna 1960 Pataun oireyhtymän eli kolmannentoista kromosomiparin trisomian. Patau työskenteli Wisconsinin yliopistolla Madisonissa, kuten myös suomalainen vaimonsa Eeva Therman-Patau (1916–2004).
Thomas Bartholin oli kuvannut oireiston jo vuonna 1656, ja 13. kromosomiparin trisomiaa nimitetäänkin myös Bartholin-Pataun oireyhtymäksi.
Ai Iijima
Ai Iijima (; 31. lokakuuta 1972 – joulukuu 2008) oli japanilainen pornonäyttelijä. Hänen vuonna 2001 julkaisemansa muistelmateos sai osakseen laajaa huomiota. Siinä Iijima kertoo rankoista elämänkokemuksistaan, kuten raiskatuksi joutumisesta varhaisella teini-iällä sekä abortista. Kirjan pohjalta tehtiin televisiosarja ja elokuva.
Iijima debytoi aikuisviihdenäyttelijänä vuonna 1992 ja esiintyi urallaan kaikkiaan yli sadassa elokuvassa. Myöhemmin hänestä tuli tunnettu televisiokasvo. Hän vetäytyi keväällä 2007 ja löytyi kuolleena kotoaan Tokiosta jouluaattona 2008. Hän oli ollut kuolleena useita päiviä. Hänen kuolinsyykseen vahvistui keuhkokuume. Hän oli kärsinyt munuais- ja muista vaivoista.
Viinaa, aineita, naisia 2001–2008
Viinaa aineita naisia 2001–2008 on kokoelma helsinkiläisen HC/Grindcore-yhtye Kuoleman kaikista 2000-luvulla tekemistä studiosessioista. Kokoelmalla on 46 kappaletta viidestä eri studiosessiosta ja Helsingin Factoryssä nauhoitettu live.
Poikani Jack
Poikani Jack (My Boy Jack) on 2007 valmistunut brittiläinen televisiodraama. Se perustuu David Haigin vuonna 1997 julkaisemaan näytelmään "My Boy Jack". Televisiotuotanto kuvattiin elokuussa 2007. Televisioversio ei sisällä näytelmän kolmatta näytöstä.
Tositapahtumiin pohjautuva draama kertoo isänmaallisesta ja militaristisesta brittirunoilija Rudyard Kiplingistä, joka ensimmäisen maailmansodan puhjettua käyttää suhteitaan ja järjestää Jack-pojalleen paikan jalkaväen upseerikoulussa, vaikka poika on huonon näkönsä takia käytännössä palveluskelvoton. 18-vuotias Jack katoaa Loos'n taistelussa, minkä jälkeen Kipling vaimoineen yrittää selvittää hänen kohtalonsa. Draama tutkailee läheisen menettämisen vaikutusta perheen sisäisiin suhteisiin.
Daniel Radcliffe näyttelee kirjailija Kiplingin Jack-poikaa. Kiplingiä esittää Daniel Haig ja äidin osassa nähdään Kim Cattrall.
Kotimatka (albumi)
Kotimatka on vuonna 2007 julkaistu Kirsi Rannon neljäs albumi. Albumin myötä Kirsi teki comebackin muutaman vuoden hiljaiselon jälkeen. Ranto on sanoittanut levyn kaikki kappaleet sekä säveltänyt niistä 9. Levyn tunnetuin kappale on ensimmäinen singlejulkaisu "Siivet". Toinen single oli "Vierelläin oot vieläkin". Koska albumi on Rannon omaa käsialaa, on se edeltäjiään rauhallisempi ja pehmeämpi.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kirsi Ranto, ellei toisin mainittu.
Kohtalon kolhuja
Kohtalon kolhuja ("The Big White") on vuonna 2005 valmistunut yhdysvaltalainen musta komediaelokuva. Mark Mylodin ohjaus kertoo alaskalaisesta kylästä, jonka rauhan rikkovat niin vakuutuspetos, tunnistamaton ruumis kuin kaksi palkkamurhaajaakin.
Matkatoimistovirkailija (Williams) löytää ruumiin ja suunnittele petoksen kadonneen veljensä miljoonavakuutuksen toivossa. Miehen ja hänen sekoilevan vaimonsa (Hunter) unelmien tiellä on kuitenkin pyrkyrimäinen vakuutustarkastaja (Ribisi).
Lloyd Whitlock
Lloyd Whitlock (2. tammikuuta 1891 Springfield, Missouri – 8. tammikuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi lukuisissa elokuvissa 1910-luvulta 1940-luvulle. Elokuvien joukossa ovat Robert N. Bradburyn "West of the Divide" (1934) ja Frank Capran "Mr. Smith lähtee Washingtoniin" (1939).
Rudolf Rocker
Johann Rudolf Rocker (25. maaliskuuta 1873 Mainz – 19. syyskuuta 1958) oli saksalaissyntyinen anarkosyndikalistikirjailija ja -aktivisti. Rocker oli itseoppinut anarkisti ilman adjektiiveja, joka uskoi että anarkismin eri koulukunnat edustivat ”vain talouden eri järjestelytapoja”, ja että anarkistien ensisijaisin päämäärä oli ”turvata ihmisten henkilökohtainen, sosiaalinen ja yhteiskunnallinen vapaus”. Rocker pakeni Saksasta Hitlerin ja natsien noustua valtaan vuonna 1933, ja noin vuoden kiertelyn jälkeen hän asettui Yhdysvaltoihin loppuiäkseen.
Suomen anarkistiliitto suomensi ja julkaisi vuonna 1996 Rockerin teoksen Anarkosyndikalismi – vapaa työväenliike () vuodelta 1938. Rockeria kutsuttiin kirjan esipuheessa ”anarkosyndikalismin tärkeimmäksi teoreetikoksi”.
Pjotr Sedov
Pjotr Sedov (, s. 24. elokuuta 1990) on venäläinen maastohiihtäjä.
Vuoden 2008 nuorten MM-kilpailuissa hän voitti kultaa viestissä ja sijoittui toiseksi 20 kilometrin vapaan tyylin yhteislähtökilpailussa. Vuonna 2009 hän voitti kultaa 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa ja 10 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa sekä viestissä. Vuoden 2010 nuorten MM-kilpailuissa hän voitti yhdistelmäkilpailun, sijoittui 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa kolmanneksi ja viestissä toiseksi.
Hiihdon maailmancupin osakilpailuun hän osallistui ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2009, jossa hän sijoittui kymmenenneksi vapaan tyylin 15 kilometrillä. Hän voitti 30 kilometrin yhdistelmäkilpailun Pyeongchangissa helmikuussa 2017. Tätä ennen hänen paras sijoituksensa maailmancupissa oli viides sija, jonka hän oli saavuttanut 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa Jällivaarassa marraskuussa 2010 sekä kolme kertaa kaudella kaudella 2011–2012. Maailmancupin finaalitapahtumassa Falunissa maaliskuussa 2012 hän oli nopein viimeisellä osuudella.
Ruunivoikonhallakko
Ruunivoikonhallakko eli valkohallakko on hevosen väritys, jossa ruunikon pohjavärin runko on vaalentunut miltei valkoiseksi kahden diluutiogeenin (voikko- ja hallakkogeenit) yhteisvaikutuksesta. Nimitystä valkohallakko käytetään lähinnä vuonohevosten yhteydessä. Ruunivoikonhallakon pään hallakoille tyypillinen tumma "naamiokuvio" jää usein muita hallakkovärejä pienemmäksi ja vaaleammaksi.
Vuonohevosilla ruunivoikonhallakko oli jonkin aikaa muodikas väri, mutta sen suosiminen loppui kun huomattiin tämänväristen hevosten jättävän "albiinoja" (oikeammin valkovoikkoja) jälkeläisiä; vuonohevosen rotumääritelmä hyväksyy ainoastaan viisi eri hallakon sävyä.
Vuonohevosten ohella ruunivoikonhallakko väritys on puhdasrotuisilla hevosilla mahdollinen esimerkiksi islanninhevosella, ylämaanponilla, shetlanninponilla ja quarterhevosella.
Ruunivoikonhallakko voi helposti sekoittua kimoväritykseen, johon liittyy myös usein tummaksi jäävät koivet ja mustan ja valkoisen sekainen harja. Selkein ero kirkkaanvaalean ruunivoikonhallakon ja rungostaan vaalean kimon välillä on selän tumma siima: kimoutuminen valkaisee myös siiman. On myös melko epätavallista, että kimo olisi rungostaan puhtaanvalkoinen ja sen jalat olisivat selkeästi mustat; yleensä kimoilla on kimoutumisen viime vaiheisiin asti harmahtavaa karvaa rungossa ja jouhissa, ja jalatkin vaalenevat pitkään tummana pysyviä nivelkohtia lukuun ottamatta.
Chrysalis Records
Chrysalis Records oli brittiläinen levy-yhtiö, jonka perustivat vuonna 1969 Chris Wright ja Terry Ellis. Levymerkki toimi aluksi nimellä "Ellis-Wright Agency", kunnes perustajat keksivät toisen etunimestä ja toisen sukunimestä muodostuvan, perhosen koteloa tarkoittavan nimen Chrysalis. Levy-yhtiö syntyi perustajien mukaan siksi, ettei Jethro Tull -yhtyeelle tahdottu löytää kunnon levy-yhtiötä. Yhtyeen ensilevyn, huonosti menestyneen ”Sunshine Day” -singlen, tuottanut yhtiö oli jopa kirjoittanut yhtyeen nimen väärin: levyetiketissä luki "Jethro Toe".
Chrysalisilla oli jakeluyhteistyösopimus Island Recordsin kanssa vuoteen 1976 asti, jolloin se alkoi hoitaa jakelunsa itse.
Vuonna 1979 Chrysalis osti yhdysvaltalaisen folk-levymerkin Takoma Records ja teki sen johtajasta Denny Brucesta Chrysalisin johtajan. later becoming Director of Marketing of Chrysalis Records.
1980-luvulla Chrysalisin menestys oli suurimmillaan, kun sen artisteihin lukeutuivat Ultravox, Spandau Ballet, Billy Idol, Pat Benatar, Blondie sekä Huey Lewis and the News.
Chrysalis-levymerkki myytiin vuonna 1990 EMI-yhtiölle, joka siirsi merkin artistit muille merkeilleen ja lopetti Chrysalisin. Kun Universal Music Group osti EMIn, monien EMI:n levymerkkien katalogit laitettiin myyntiin, ja Chrysalis-katalogi päätyi Warner Music Groupin haltuun.
Mustakurkkusieppo
Mustakurkkusieppo ("Petroica boodang") on Australian eteläosissa tavattava pensassieppoihin kuuluva varpuslintu. Vuonna 1999 "Petroica multicolor" jaettiin kahdeksi lajiksi, mustakurkkusiepoksi ja punarintasiepoksi ("Petroica multicolor").
Kooltaan mustakurkkusieppo on 12–14 cm pitkä. Koiraan selkä, siivet, pää ja kurkku ovat väriltään mustat. Otsassa on suurikokoinen valkoinen laikku ja siivissä on valkeat reunat. Koiraan rintahöyhenet ovat väritykseltään kirkkaanpunaiset ja vatsa valkoinen. Mustarintasiepponaaras on selästään, siivistään ja päästään väritykseltään ruskea. Rinnassa on oranssinpunainen laikku ja vatsa on valkoinen. Nuoret linnut muistuttavat ulkonäöltään naarasta, mutta selässä on valkoisia viiruja.
Mustakurkkusiepon levinneisyys ulottuu Kaakkois-Australian rannikolla Uudesta Etelä-Walesista Victorian kautta Etelä-Australiaan. Lisäksi laji elää Tasmaniassa ja Länsi-Australian lounaisrannikolla. Lajin elinympäristöä ovat avoimet metsät ja sademetsät. Talveksi laji siirtyy avoimempaan ympäristöön, kuten ruohomaille. Talvisin lintua voi tavata myös kaupunkien puistoista ja puutarhoista.
Mustakurkkusiepon ravinto koostuu hyönteisistä. Lintu etsii ravintonsa maasta tai syöksyy ilmassa lentävien hyönteisten kimppuun. Toisinaan mustakurkkusiepot muodostavat ruokaillessaan sekaparvia leikkisieppojen, huppusieppojen, kultamalurien ja tuhkaviuhkamonarkkien kanssa.
Mustakurkkusieppo muodostaa aviopareja ja koiras puolustaa reviiriä ympäri vuoden. Pesimäkausi kestää heinäkuulta tammikuulle. Naaras rakentaa puuhun kuppimaisen pesän puun kuoresta, ruohoista ja tikuista ja sitoo ne yhteen hämähäkinseitillä. Naaras munii yhdestä neljään munaa, yleisimmin kolme, ja hautoo niitä hieman yli kahden viikon ajan. Koiras huolehtii hautovan naaraan ruokinnasta ja osallistuu myös kuoriutuneiden poikasten ruokintaan.
Aleksei Klimov
Aleksei Vasiljevitš Klimov (, s. 27. elokuuta 1975 Tomsk) on venäläinen pistooliampuja.
Klimov on saavuttanut urallaan MM-hopeaa 25 metrin olympiapistoolin joukkuekilpailussa Zagrebissa 2006. Olympialaisissa hän on edustanut maataan Pekingissä 2008 sijoittuen 25 metrin olympiapistoolissa kahdeksanneksi.
Vuoden 2009 jalkapallon sopupeliskandaali
Vuoden 2009 jalkapallon sopupeliskandaali on marraskuussa 2009 julki tullut skandaali, jossa useiden eri maiden jalkapallosarjojen tuloksia on järjestetty. Eniten sovittuja pelejä pelattiin Saksassa, jossa 32 alemman sarjatason peliä oli sovittu ennalta.
Poliisi tutki noin 200 ottelua eri puolilla Eurooppaa. Kaikkein eniten epäiltyjä otteluita oli pelattu Saksassa (32). Tutkintaan sisältyi myös Belgia, Sveitsi, Kroatia, Slovenia, Turkki, Unkari, Bosnia ja Hertsegovina. Osallisiksi epäiltiin 200 ihmistä. Pidätettynä oli 15 saksalaista ja kaksi sveitsiläistä.
Bochumin piirikunnan oikeusistuin tuomitsi huhtikuussa 2011 yhden vedonlyöjän ja kaksi vedonvälittäjää yli kolmen vuoden vankeustuomioihin.He olivat myöntäneet syyllisyytensä 32 manipulointitapaukseen. Toukokuussa vedonvälittäjät Ante Sapina ja Marijo Cvrtak tuomittiin Bochumissa viiden ja puolen vuoden vankeuteen.
Maaliskuussa 2013 välittäjä Milan Sapina tuomittiin 10 kuukauden vankeuteen
Beulah Bondi
Beulah Bondi, alkujaan Bondy (3. toukokuuta 1889 Chicago, Illinois – 11. tammikuuta 1981 Hollywood, Kalifornia), oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi aluksi teatterissa ja sai suurta menestystä roolillaan Elmer Ricen Pulitzer-palkitussa näytelmässä "Street Scene" (1929). Elokuvadebyyttinsä hän teki näytelmän elokuvaversiossa (1931), jonka ohjasi King Vidor.
Myöhemmällä urallaan Bondi sai mainetta ennen kaikkea elokuva- ja televisioesiintyjänä. Hänellä oli merkittäviä rooleja muiden muassa elokuvissa "Make Way for Tomorrow" (1937), "Mr. Smith lähtee Washingtoniin" (1939) ja "Ihmeellinen on elämä" (1946). Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscarin saajaksi vuosina 1937 ja 1939 rooleistaan elokuvissa "Nykyaikainen Pompadour" (1936) ja "Ennen sisällissotaa" ("Of Human Hearts", 1938). Vuonna 1977 hän voitti Emmy-palkinnon esiintymisestään "Waltonin perheen" jaksossa "The Pony Cart".
Elokuvissa Bondi tuli tunnetuimmaksi äitien ja isoäitien roolien esittäjänä. Näyttelijällä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän kompastui kissaansa ja kuoli kaatumisen komplikaatioihin 91-vuotiaana.
Pierre Harvey
Pierre Harvey (s. 24. maaliskuuta 1957 Rimouski, Quebec, Kanada) on entinen kanadalainen maastohiihtäjä ja pyöräilijä.
Harvey edusti Kanadaa kaksissa kesä- ja talviolympialaisissa. Montréalissa 1976 hän sijoittui maantieajossa 24:nneksi. Los Angelesissa 1984 hän keskeytti maantieajon ja kuului 14:nneksi sijoittuneeseen Kanadan joukkueeseen 100 kilometrin joukkueajossa. Hän voitti maantieajon Kanadan mestaruuden 1976 ja sai Kansainyhteisön kisoissa hopeaa 1978.
Harvey sijoittui Sarajevon talviolympialaisissa 1984 20:nneksi 50 kilometrillä sekä 21:nneksi 15 ja 30 kilometrillä. Calgaryssä 1988 hän oli 30 kilometrillä neljästoista, 15 kilometrillä seitsemästoista, 50 kilometrillä 21:s ja viestijoukkueen jäsenenä yhdeksäs. Hän voitti kolme maailmancupin vapaan hiihtotavan osakilpailua: Falunin 30 kilometriä 1987 ja 1988 sekä Holmenkollenin 50 kilometriä 1988. Lisäksi hän sijoittui kolmanneksi Castelrotton 30 kilometrillä joulukuussa 1987. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 1985–1986 yhdeksäs, kaudella 1986–1987 seitsemäs ja kaudella 1987–1988 kuudes.
Myös Pierre Harveyn poika Alex Harvey on maastohiihtäjä.
Helene Costello
Helene Adrienne Costello (21. kesäkuuta 1906 New York, New York – 26. tammikuuta 1957 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli Maurice Costellon ja Mae Costellon tytär; Dolores Costello oli hänen siskonsa. Hän tuli valituksi WAMPAS Baby Stariksi vuonna 1927, mutta ei koskaan saavuttanut sisarensa suosiota. Molemmat sisarukset aloittivat uransa jo lapsina.
Costello oli neljästi naimisissa. Hänen toinen miehensä oli Lowell Sherman vuosina 1930–1932.
Costellon ura alkoi hiipua äänielokuvien myötä. Hän kärsi alkoholiongelmasta ja heroiiniriippuvuudesta. Hän kuoli sairastettuaan keuhkokuumetta ja tuberkuloosia. Hänet on haudattu katoliselle Calvaryn hautausmaalle East Los Angelesissa. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Seppo Juusonen
Seppo Juusonen (s. 27. marraskuuta 1949 Jyväskylä) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli Suentassua elokuvassa "Tuntematon sotilas" vuonna 1985. Juusonen on esiintynyt myös "Autovarkaassa" Pultsarin roolissa ja "Metsoloissa" Partasen roolissa sekä "Kyllä isä osaa" -ja "Kiimaiset poliisit" -tv-sarjoissa.
Nastasia Noens
Nastasia Noens (s. 12. syyskuuta 1988 Nizza) on ranskalainen alppihiihtäjä, joka on erikoistunut tekniikkalajeihin, eli pujotteluun ja suurpujotteluun.
Noens kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa 11. marraskuuta 2006 Levin pujottelussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Flachaun pujottelussa kaudella 2010–2011. Hän oli kolmas myös Bormion pujottelussa kaudella 2013–2014. Hän sijoittui toiseksi Crans-Montanan pujottelussa helmikuussa 2016.
Nuorten MM-kilpailuissa Formigalissa 2008 Noens oli pujottelun kolmas. Val-d’Isèren MM-kisoissa 2009 hän oli pujottelussa kolmastoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 Noens oli pujottelussa 29:s ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 samassa lajissa yhdeksäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän pujotteli seitsemänneksi ja Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 yhdeksänneksi. Hän voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden Sankt Moritssa 2017. Pujottelussa hän oli kahdestoista.
Eleanor Boardman
Eleanor Boardman (19. elokuuta 1898 Philadelphia, Pennsylvania – 12. joulukuuta 1991 Santa Barbara, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka aloitti elokuvauransa vuonna 1922. Nuorena hän toimi mallina Eastman Kodakille. Vuonna 1923 hänet valittiin WAMPAS Baby Stariksi. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli King Vidor, jonka kanssa hän oli naimisissa 1920-luvun loppupuolelta 1930-luvun alkupuolelle. Pari sai kaksi tytärtä. Harry d’Abbadie d’Arrast oli Boardmanin toinen mies vuodesta 1940 kuolemaansa (1968).
Boardman oli suosittu esiintyjä mykkäelokuvien ajalla. Hänen ei onnistunut siirtyä äänielokuviin, joten hänen elokuvauransa päättyi 1930-luvulla. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Boardmanin esiintymisiin kuuluu muun muassa rooli King Vidorin elokuvassa "Kansan mies" (1928).
Vallaisten seisake
Vallaisten seisake () oli Uudenkaupungin radan varressa sijainnut lakkautettu seisake. Se perustettiin Mynämäen Vallaisten kylään vuonna 1933. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1982, mutta se avattiin lyhyeksi aikaa uudestaan liikenteelle syyskuussa 1986. Seisake lakkautettiin lopullisesti vuotta myöhemmin, 27.9.1987. Seisakelaituri sijaitsi Raukkaan kylästä Vehmaantielle johtaneen Vallaistentien ja radan risteyksessä.
Nutturlan seisake
Nutturlan seisake () on Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu seisake. Se perustettiin Nousiaisten Nutturlan kylään vuonna 1923, kun rata valmistui Mynämäen rautatieasemalle asti. Miehittämättömäksi seisakkeeksi Nutturla muuttui 1.8.1955. Seisake lakkautettiin toukokuussa 1982, mutta se avattiin lyhyeksi aikaa uudestaan liikenteelle syyskuussa 1986. Seisake lakkautettiin lopullisesti vuotta myöhemmin, 27.9.1987.
Nutturlan pysäkki sijaitsee vähän matkan päässä Nutturlantien ja Kärryistentien sekä radan risteyksestä. Sen tontti pakkolunastettiin viereisestä Väli-Mäkilän tilasta vuonna 1923 ja pysäkki rakennettiin tontille samana vuonna. Rakennus perustettiin harkkokivistä muuratulle perustalle ja vuorattiin lomalaudoituksella. Satulakaton koillislappeelle rakennettiin myös kaksi puolipyöreää kattoikkunaa. Punamullatussa ja valkonurkkaisessa rakennuksessa sijaitsivat pienet odotustilat, rahtivarasto sekä pysäkinhoitajan asunto. Tontille valmistuivat myös sauna sekä kaksi muuta talousrakennusta. Hehtaarin laajuinen tontti rakennuksineen siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntilistalle vuonna 2007, mutta ainakaan vuoden 2008 alkuun mennessä kiinteistöä ei ollut myyty.
Daniel Evans (tennispelaaja)
Daniel Evans (s. 23. toukokuuta 1990 Birmingham, Englanti) on brittiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 41 maaliskuussa 2017. Hän on voittanut yhden ATP-haastajaturnauksen.
Voitettuaan turnauksen Marcq-en-Barœulissa Evans nousi maaliskuussa 2006 Euroopan alle 16-vuotiaiden rankingin kärkeen. Evans voitti vuonna 2006 kaksi ITF-junioriturnausta Isossa-Britanniassa ja yhden Paraguayssa.
Australian avointen 2008 poikien kaksinpelissä Evans selviytyi puolivälieriin. Huhtikuussa 2008 hän voitti Nottinghamin ITF-junioriturnauksen. Kesäkuussa hän sai villin kortin Queen's Club Championships -turnauksen pääsarjaan. Uransa ensimmäisen ATP-turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Xavier Malisselle. Wimbledonissa Evans jäi kiinni yöllisestä juhlimisesta ja menetti Lawn Tennis Associationin antamat tuet ja rahoituksen neljäksi kuukaudeksi. Syksyllä hän voitti kolme ITF Futures -turnausta Isossa-Britanniassa.
Maaliskuussa Evans voitti Jerseyn ATP-haastajaturnauksen voitettuaan finaalissa Jan Minářin erin 6–3, 6–2. Hän sai villin kortin Wimbledoniin, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella 12:nneksi sijoitetulle Nikolai Davydenkolle lukemin 2–6, 3–6, 3–6.
Syyskuussa Evans valittiin edustamaan maataan Davis Cupissa, kun Iso-Britannia pelasi Puolaa vastaan säilymisestä Eurooppa-Afrikan I ryhmässä. Hän hävisi ensimmäisen kaksinpelinsä Jerzy Janowiczia vastaan sekä toisen ja ratkaisevan kaksinpelin Michał Przysiężnyä vastaan.
Tammikuussa Evans pelasi Aucklandin ATP-turnauksen pääsarjassa, häviten ensimmäisellä kierroksella Michael Lammerille. Myöhemmin kauden aikana hän pelasi ATP-turnausten karsinnoissa, ITF-turnauksissa sekä haastajaturnauksissa.
Kesäkuussa Evans hävisi Eastbournen ATP-turnauksen ensimmäisellä kierroksella Grigor Dimitroville. Wimbledonissa Evans hävisi ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 18 olleelle Florian Mayerille luvuin 6–7(5), 6–7(1), 6–3, 4–6.
Evans hävisi Zagrebin ATP-turnauksen ensimmäisellä kierroksella Guillermo García-Lópezille.
Vuonna 2017 Evans jäi kiinni kokaiinin käyttämisestä. Häneltä huhtikuussa otettu testi oli positiivinen.
Daniel Evans
Daniel Evans voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Langedijk
Langedijk on kaupunki ja kunta Alankomaissa, Pohjois-Hollannin maakunnassa, Länsi-Frieslandin alueella. Sen asukasluku vuoden 2009 toukokuun lopussa oli 26 999. Langedijk sai kaupunginoikeudet vuonna 1415.
Noormarkun Nopsa
Noormarkun Nopsa on noormarkkulainen urheiluseura. Seuran toiminnan painopistealueita ovat yleisurheilu, hiihto ja kuntoliikunta. Seuraa ovat edustaneet yleisurheilijoista Turo Meriläinen, Olavi Salonen, Outi Sillanpää, Paula Tarvainen ja Matti Välimäki sekä hiihtäjistä Toini Pöysti ja Kati Venäläinen. Seura on myös Nuori Suomi -sinettiseura.
Jääkiekon Elitserien-kausi 2009–2010
Jääkiekon Elitserienin kausi 2009–2010 oli Ruotsin jääkiekon Elitserienin 35. kausi. Kausi alkoi 21. syyskuuta 2009, ja runkosarjan viimeiset ottelut pelattiin 13. maaliskuuta 2010. Sarja oli tauolla 9.–26. helmikuuta Vancouverin talviolympialaisten vuoksi.
28. joulukuuta Frölundan ja Färjestadin välinen ottelu pelattiin ulkoilmassa Ullevin stadionilla. Frölunda voitti 31 144 katsojan edessä pelatun ottelun maalein 4–1.
HV71 voitti loppuottelusarjassa ennen Djurgårdens IF:n voitoin 4–2. Teemu Laine ratkaisi mestaruuden jatkoajalla. Muita suomalaisia mestareita olivat Jukka Voutilainen, Janne Niinimaa ja Pasi Puistola.
Runkosarjassa kukin joukkue pelasi yhteensä 55 ottelua. Runkosarjan jälkeen kahdeksan parhaiten sijoittunutta joukkuetta pääsivät pudotuspeleihin. Kaksi viimeistä puolestaan joutuivat karsimaan sarjapaikastaan Kvalserieniin, johon osallistui lisäksi toiseksi korkeimman sarjatason eli HockeyAllsvenskanin neljä parasta joukkuetta. Kvalserienin kaksi parasta selviytyivät seuraavaksi kaudeksi Elitserieniin.
Voitosta varsinaisella peliajalla saa kolme pistettä, jatkoaikavoitosta kaksi pistettä ja tasapelistä ja jatkoaikahäviöstä yhden pisteen. Varsinaisella peliajalla hävinnyt joukkue ei saa sarjapisteitä.
Pudotuspelit pelattiin paras seitsemästä järjestelmällä.
Rodney King
Rodney Glen King (2. huhtikuuta 1965 Sacramento, Kalifornia – 17. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen, afroamerikkalainen henkilö. Hän tuli tunnetuksi, kun neljä LAPD:n konstaapelia pahoinpiteli hänet pidätyksen yhteydessä 3. maaliskuuta 1991. Pahoinpitelyn kuvanneen George Hollidayn luovuttaman videonauhan ansiosta poliisit saatiin haastettua oikeuteen pahoinpitelystä sekä liiallisesta voimankäytöstä. Valamiehistö, joka koostui yli kymmenestä valkoihoisesta, kuitenkin totesi poliisit syyttömiksi pahoinpitelyyn. Tämän seurauksena alkoi sarja mellakoita, jotka tunnetaan nimellä Los Angelesin mellakat 1992. Näissä yhteenotoissa kuoli 53 ihmistä ja tuhansia loukkaantui.
Los Angelesin kaupunki joutui maksamaan Kingille korvauksia pahoinpitelystä 3,8 miljoonaa dollaria. 
__notoc__
Rodney King syntyi Kalifornian pääkaupungissa Sacramentossa, mutta kasvoi Pasadenassa. Rodneyllä oli neljä sisarusta.King löydettiin kuolleena uima-altaastaan 17. kesäkuuta 2012. Poliisin mukaan kuolemaan ei liity rikosta.