Frank McGee
Francis ”Frank” Clarence McGee (4. marraskuuta 1882 Ottawa, Kanada – 16. syyskuuta 1916 Courcelette, Ranska) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 1903–1906 Ottawa Hockey Clubissa. Vaikka McGee oli menettänyt teini-iässä näkönsä toisesta silmästään, hän oli lyhyen uransa aikana jääkiekon pelätyimpiä maalintekijöitä. Hän auttoi Ottawaa puolustamaan kymmenen kertaa Stanley Cup -pokaalia. Stanley Cup -otteluissa McGee teki keskimäärin kolme maalia ottelua kohden ja yhdessä pelissä jopa ennätykselliset 14 maalia. McGee otettiin Hockey Hall of Fameen sen ensimmäisenä vuonna 1945.
Francis McGee syntyi Ottawassa vuonna 1882. Hänen vanhempansa olivat John Joseph McGee ja Elizabeth Crotty. Francisin isä John Joseph McGee oli Kanadan valtakunnanneuvoston jäsen ja hänen setänsä Thomas D’Arcy McGee oli kuulunut niin sanottuihin Konfederaation isiin, jotka olivat osallistuneet Kanadan konfederaatiota edeltäneisiin konferensseihin.
McGee kävi koulunsa Ottawassa ja työskenteli valmistumisensa jälkeen intiaaniasioiden virastossa. Hän oli intohimoinen urheilija ja harrasti useita lajeja, kuten lacrossea ja kanadalaista jalkapalloa. Hänen ykköslajinsa oli kuitenkin jääkiekko, jota hän pelasi, vaikka oli menettänyt vuonna 1900 Canadian Pacific Railwayn joukkuetta vastaan käydyssä ottelussa näön toisesta silmästään. Häntä kutsuttiin onnettomuuden takia nimellä ”One-Eyed Frank McGee” (”Yksisilmä-Frank McGee”).
McGeen ura jääkiekon pääsarjassa alkoi tammikuussa 1903, kun hän siirtyi Ottawa Hockey Clubiin. Ensimmäisessä ottelussaan hän teki heti kaksi maalia, kun Ottawa voitti hallitsevan Stanley Cup -mestarin Montreal AAA:n 7–1. Kolme viikkoa myöhemmin McGee teki viisi maalia Montreal Victoriasia vastaan Stanley Cup -mestaruusottelussa. Tuohon aikaan Stanley Cup oli niin sanottu haastepalkinto, sillä joukkue sai pitää pokaalia, kunnes toinen joukkue onnistui voittamaan sen haasteotteluissa. Ottawa puolusti pian voittonsa jälkeen Stanley Cupia haasteottelussa Rat Portage Thistlesia vastaan. Neljässä Stanley Cup -ottelussa McGee teki seitsemän maalia. Ottawa onnistui kaikkiaan voittamaan tai puolustamaan Stanley Cup -mestaruutta kymmenen kertaa vuosien 1902–1906 aikana.
McGee teki Stanley Cup -ennätyksiä vuosien 1904–1905 aikana. Toronto Marlborosia vastaan 25. helmikuuta 1904 pelatussa toisessa Stanley Cup -ottelussa McGee teki ennätykselliset viisi maalia. Hän sivusi ennätystään seuraavassa kuussa Brandon Wheat Citiesia vastaan käydyssä Stanley Cup -haasteottelussa.
Dawson City Nuggets haastoi Ottawan Stanley Cup -pokaalista ottelussa, joka käytiin tammikuussa 1905. Ottawa voitti ottelusarjan helposti maalein 9–2 ja 23–2. Jälkimmäisessä ottelussa McGee teki peräti 14 maalia, mikä on Stanley Cup -otteluiden ennätys. Myöhemmin kevään 1905 aikana Ottawa voitti myös Federal Amateur Hockey Leaguen mestaruuden. McGee teki FAHL-kauden aikana 17 maalia kuudessa ottelussa. Tämän jälkeen Ottawa puolusti vielä Stanley Cup -pokaalia Rat Portage Thistlesia vastaan. Murtuneella ranteella pelannut McGee teki kolmannessa ja ratkaisevassa ottelussa voittomaalin.
Ottawa pelasi kaudella 1905–1906 Eastern Canada Amateur Hockey Association -sarjassa, jonka runkosarjassa McGee teki 28 maalia seitsemässä ottelussa. Ottawa onnistui puolustamaan Stanley Cup -mestaruuttaan vielä kahdesti, helmikuussa ja maaliskuussa 1906. Queen’s Universityn joukkuetta vastaan McGee teki kuusi maalia kahdessa ottelussa ja Smiths Fallsin joukkuetta vastaan yhdeksän maalia.
Ottawan kolmen vuoden aikakausi päättyi lopulta keväällä 1906 ottelusarjaan Montreal Wanderersia vastaan. Wanderers sai pokaalin itselleen voitettuaan kahden ottelun sarjan yhteismaalein 12–10. McGee päätti lopettaa uransa hävityn sarjan jälkeen. Hän oli vasta 23-vuotias eikä halunnut ajan väkivaltaisessa pelissä menettää vielä näköään toisestakin silmästään. McGee teki pääsarjauransa aikana 135 maalia 45 ottelussa.
McGee taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Ei tiedetä, miten toisesta silmästään sokea McGee onnistui liittymään asevoimiin, mutta veljenpoikansa mukaan hän huijasi armeijan näkötestissä. Lääkärintodistuksen mukaan hän olisi nähnyt riittävän hyvin kummallakin silmällä.
McGee lähti toukokuussa 1915 Kanadasta Englantiin 21. jalkaväkipataljoonan luutnanttina. Joulukuussa hän haavoittui polveen Ranskassa ja hänet lähetettiin toipumaan Englantiin. McGee palasi 21. elokuuta 1916 Sommen taisteluihin ja kaatui 16. syyskuuta Courceletten lähellä Flers–Courceletten taistelussa. McGeen ruumista ei löydetty, mutta hän on yksi 11 169:sta ensimmäisessä maailmansodassa kuolleesta kanadalaisesta, joiden muistoksi Pas-de-Calais’en on pystytetty Canadian National Vimy Memorial.
McGee oli yksi 1900-luvun alun parhaimman joukkueen keskeisimpiä pelaajia. Hänen mailankäsittely- ja laukaisutaitonsa tekivät hänestä aikansa pelätyimpiä hyökkääjiä. McGee oli myös todella kilpailuhenkinen, ja hän oli aina parhaimmillaan tärkeimmissä otteluissa.
McGee valittiin postuumisti ensimmäisten joukossa Hockey Hall of Fameen vuonna 1945.