Hanna Meretoja
Hanna Ilona Meretoja (s. 3. maaliskuuta 1977, Kaarina) on suomalainen kirjallisuudentutkija ja kertomusteoreetikko. Hänet tunnetaan laaja-alaisena, filosofis-teoreettisesti orientoituneena kirjallisuuden, kertomuksen ja kulttuurisen muistin tutkijana. Hän on Turun yliopiston yleisen kirjallisuustieteen professori, humanistisen tiedekunnan varadekaani ja tutkimuskeskuksen SELMA: Centre for the Study of Storytelling, Experientiality and Memory johtaja.
Meretoja valmistui ylioppilaaksi 1996 (Turun normaalikoulun IB-lukio) ja filosofian maisteriksi 2001 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede ja sivuaineinaan filosofia, kulttuurihistoria, taidehistoria ja tiedotusoppi (Turun yliopisto). Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2010.
Meretoja on toiminut vuodesta 1999 lähtien erilaisissa yliopistollisissa opetus- ja tutkimustehtävissä. Hän työskenteli vierailevana tutkijana Tübingenin yliopistossa (2002–2003), Pariisin Sorbonne Nouvellessa (kevät 2004) ja Uppsalan yliopistossa (kevät 2008) sekä vierailevana professorina The American University of Paris -yliopistossa (2013–2014). Hän toimi 2013–2015 Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen ma. professorina, 2014–2015 tutkimuskeskuksen Narrare: Centre for Interdisciplinary Narrative Studies ensimmäisenä johtajana ja 2015–2016 Turun yliopiston ma. professorina. Vuonna 2016 hänet nimitettiin vakituiseen professuuriin Turun yliopistoon.
Meretojan isoäiti oli kirjailija Ilona Meretoja, isoisät kemian professori Atte Meretoja ja virusopin professori Pekka Halonen ja eno silmälääkäri Jouko Meretoja, jonka mukaan on nimetty Meretojan tauti. Meretojan puoliso on filosofi Valtteri Viljanen. Heillä on kaksi lasta (Eliel, s. 2005, ja Alma, s. 2007).
Meretojan teos "The Narrative Turn in Fiction and Theory: The Crisis and Return of Storytelling from Robbe-Grillet to Tournier" (Palgrave Macmillan, 2014) vertailee ihmistieteiden kerronnallista käännettä ja kaunokirjallisuudessa näkyvää tarinoiden paluuta. Se tarkastelee kulttuurista murrosta, jonka myötä metanarratiivisuus – kertomusten merkitystä ihmisenä olemiselle pohtiva kerronnallisuus – on noussut kulttuurisesti merkittävään asemaan.
"The Ethics of Storytelling: Narrative Hermeneutics, History, and the Possible" (Oxford University Press, 2018) kehittää eteenpäin narratiivista hermeneutiikkaa tapana lähestyä kertomuksia kulttuurisesti välittyneinä tulkinnallisina käytänteinä ja merkityksenannon malleina. Se rakentaa teoreettis-metodologisen viitekehyksen, joka mahdollistaa kertomusten eettisen potentiaalin ja vaarojen eri ulottuvuuksien analysoimisen. Se pureutuu erityisesti kertomusten potentiaaliin laajentaa ”mahdollisen tajuamme”.
Meretoja on päätoimittanut eri maiden ja kielialueiden nykykirjallisuuksia käsittelevän Café Voltaire -sarjan, joka on suunnattu paitsi tutkijoille ja opiskelijoille myös laajemmalle yleisölle. Sarjaan kytkeytyy Café Voltaire -kirjallisuusblogi.
Meretojan tutkimukset liikkuvat kirjallisuuden, filosofian ja historian rajapinnoilla. Hänen erityisalueitaan ovat kertomuksen tutkimus, hermeneutiikka, tieteenfilosofia, subjektin, identiteetin ja kokemuksen tutkimus, kirjallisuuden eettiset ja yhteiskuntakriittiset ulottuvuudet, kulttuurinen muisti, kulutusyhteiskuntaan liittyvä problematiikka sekä ranskalainen, saksalainen ja englanninkielinen 1900- ja 2000-lukujen romaanikirjallisuus. Hänen tutkimuksiaan läpäisevä peruskysymys on, miten kirjallisuus tutkii ihmisen maailmassa olemisen tapoja.
Meretoja nimitettiin 2011 Vuoden humanistitohtoriksi (Turun yliopisto). American Educational Research Association (AERA) myönsi Meretojalle helmikuussa 2018 kertomuksen tutkimuksen jaoston (Narrative Special Interest Group) Early Career Awardin hänen panoksestaan monitieteisen kertomuksen tutkimuksen kehittämiseen.