hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keltaperäpiispa
Keltaperäpiispa ("Euplectes capensis") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Keltaperäpiispaa tavataan Afrikan etelä-, itä ja keskiosissa. Lajia on kuvattu suurimmaksi osaksi yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punasiipipiispa
Punasiipipiispa ("Euplectes axillaris") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punasiipipiispaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Keltaselkäpiispa
Keltaselkäpiispa ("Euplectes macroura") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Keltaselkäpiispaa tavataan Länsi-, Keski- ja Itä-Afrikassa sekä eteläisen Afrikan pohjoisosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Malawinluhtapiispa
Malawinluhtapiispa ("Euplectes psammacromius") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Malawinluhtapiispaa tavataan Malawissa, Tansaniassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkosiipipiispa
Valkosiipipiispa ("Euplectes albonotatus") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkosiipipiispaa tavataan Afrikan keski-, itä- ja eteläosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi Itä- ja Kaakkois-Afrikassa, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punakauluspiispa
Punakauluspiispa ("Euplectes ardens") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punakauluspiispaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Laahuspiispa
Laahuspiispa ("Euplectes progne") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Laahuspiispaa tavataan Angolassa, Botswanassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Lesothossa, Etelä-Afrikassa, Swazimaassa ja Sambiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kenianpiispa
Kenianpiispa ("Euplectes jacksoni") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kenianpiispaa tavataan Keniassa ja Tansaniassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, mutta vuonna 2012 sen uskottiin tulevan vähenemään suhteellisen nopeasti seuraavan kymmenen vuoden aikana elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
David Karlsson (1981)
David Karlsson (s. 24. huhtikuuta 1981) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Villa Lidköping BKta. Hän on ollut vuosien 2012 ja 2013 maalikuningas Ruotsin Elitserienissä.
Karlsson aloitti uransa jääpalloilijana Eskilstunassa, mutta vuodet Vetlanda BK:ssa olivat hänen varsinainen huippu-uransa alku. Kolmen Vetlanda-vuoden jälkeen hän siirtyi neljäksi kaudeksi tukholmalaisen Hammarbyn riveihin. Tänä aikana alkoi myös hänen maajoukkueuransa.
Syksyllä 2006 alkoi Karlssonin kaksivuotinen jääpalloura Venäjällä. Hänen ensimmäisen vuotensa 2006-07 seura oli Pervouralskin Uralski Trubnik ja seuraavana vuonna Krasnogorskin Zorki, jossa hän pelasi niin liigajoukkueessa kuin kakkosjoukkueessa.
Ensimmäinen vuosi Venäjällä Trubnikissa meni mainiosti, sillä hän oli kauden maalintekijätilastossa 7. tehden 49 maalia. Toinen kausi Zorkissa jäi lyhyeksi syntyneiden ristiriitojen vuoksi, joten Karlsson palasi jo joulukuussa 2007 Ruotsiin Hammarbyn riveihin.
Kaudeksi 2008 Karlsson palasi Hammarbyhyn, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Hammarbyssä hän oli voittamassa Ruotsin mestaruuden keväällä 2010. Sen jälkeen hän on pelannut kaudesta 2010-11 lähtien Villa Lidköping BK:ssa., Villan riveissä Karlssonista tuli kausilla 2011-12 ja 2012-13 Elitserienin maalintekijäkuningas. Samana keväänä 2012 Villa oli Ruotsin jääpallofinaalin hävinnyt osapuoli. Karlssonin ura Villasta jatkuu edelleen. Hän teki kesällä 2013 seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Paras saavutus Karlssonin pelaamissa joukkueissa Ruotsin Elitserienissä on ollut Hammarbyn hopeasija kaudella 2005-06 ja Villan hopeasija kaudella 2011-12.
Karlsson on pelannut viidet MM-kisat ja saavuttanut niissä yhden maailmanmestaruuden vuonna 2005. Kaikissa pelaamissaan kisoissa Karlsson on ollut parhaimpia maalintekijöitä. Vuoden 2007 MM-kisoissa hän oli alkusarjan paras maalintekijä 15 maalilla ja kisojen lopussa toiseksi paras Sergei Obuhovin jälkeen.
Vaikka Karlssonin maajoukkue-edustukset 2010-luvulla ovat jääneet vähäisiksi, paluu kaudella 2013-14 näyttää olevan mahdollista, sillä hän on noussut takaisin maajoukkueryhmään.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Kielokukko
Kielokukko ("Lilioceris merdigera") on lehtikuoriaisten heimoon kuuluva kovakuoriainen.
Kielokukko kasvaa 6 - 7,5 mm pitkäksi Sen kuori on kirkkaan punainen. Sen voi erottaa sukulaisestaan liljakukosta siitä, että pää ja jalat ovat liljakukolla mustat, kielokukolla punaiset.
Kielokukon ravintokasveja ovat kielo, lehtokielo, ruohosipuli, varjolilja ja sen sukulainen "Lilium bosniacum".
Piret Pormeister
Piret Pormeister (s. 16. toukokuuta 1985 Tallinna) on virolainen entinen maastohiihtäjä. Hän edustaa Sportsclub Sparta -seuraa.
Maailmancupissa Pormeister kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Otepään perinteisen hiihtotavan sprintissä tammikuussa 2007 oltuaan 20:s. Se on myös hänen paras sijoituksensa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa.
Torinon olympialaisissa 2006 Pormeister sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 54:nneksi. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 Pormeister sijoittui sprintissä pronssille. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 Pormeister sijoittui Viron viestijoukkueessa 15:nneksi, parisprintissä 18:nneksi ja perinteisen sprintissä 31:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui parisprintissä 11:nneksi ja vapaan sprintissä 56:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui parisprintissä 15:nneksi ja perinteisen sprintissä 44:nneksi.
Natriumpyrofosfaatti
Natriumpyrofosfaatti eli natriumdifosfaatti (NaPO) on natrium- ja pyrofosfaatti-ioneista muodostuva epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään muun muassa puhdistusaineissa ja elintarvikkeiden lisäaineena.
Natriumpyrofosfaatti on huoneenlämpötilassa valkoinen kiteinen aine. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dekahydraatti (NaPO·10HO). Sekä kidevedetön natriumpyrofosfaatti että sen hydraatti liukenevat veteen. Muodostuva liuos on emäksinen ja 1 % natriumpyrofosfaattiliuoksen pH-arvo on noin 10. Natriumpyrofosfaatilla on useita kidemuotoja lämpötilavälillä 400–545 °C.
Natriumpyrofosfaattia valmistetaan kuumentamalla natriumvetyfosfaattia 300–900 °C lämpötilaan. Prosessi on kaksivaiheinen ja ensimmäisessä vaiheessa natriumvetyfosfaattiliuos kuivataan spraykuivauslaitteella ja tämän jälkeen kuumennus suoritetaan pyöröuuneissa.
Natriumpyrofosfaattia käytetään puhdistusaineissa, metallien kiillottamiseen, porausnesteissä viskositeetin säätelyyn, hammastahnojen stabilointiaineena, veden pehmennykseen, tekstiilien värjäyksen apuaineena, galvanoinnin apuaineena ja muiden pyrofosfaattisuolojen valmistamiseen. Elintarvikkeissa sitä käytetään säätelemään rakennetta eli se toimii stabilointi- ja emulgointiaineena muun muassa vanukkaissa, kastikkeissa ja jäätelöissä. Natriumpyrofosfaatin E-koodi yhdessä eräiden muiden pyrofosfaattisuolojen kuten dinatriumpyrofosfaatin kanssa on E 450.
Nada Hope
Nada Hope on poliittisesti ja uskonnollisesti riippumaton suomalainen vapaaehtoisjärjestö. Järjestön toiminnan tarkoituksena on järjestää konkreettista avustusta sekä jakaa tietoa pakolaisista ja puutteen alaisista.
Nada Hope aloitti toimintansa vuonna 1993 nimellä Nada. Nimen järjestölle antoi Bosnian pakolainen. Nada tarkoittaa serbian ja kroatian kielellä toivoa. Vuonna 1995 järjestö jakautui kolmeen osaan ja nimeen lisättiin englanninkielinen toivo-sana, Hope.
Nada Hope harjoittaa yhteistyötä monien yhdistysten, seurakuntien, yritysten, koulujen sekä yksityisten henkilöiden kanssa. Järjestön kaikki jäsenet työskentelevät vapaaehtoisina.
Yleisön aktiivisen osallistumisen ansioista järjestö on vuosien varrella lähettänyt satoja rekkakuormia sekä kontteja ympäri maailmaa, pääasiassa Eurooppaan, mutta myös Venäjälle, Intiaan, Sri Lankaan sekä Afrikkaan.
Järjestön puheenjohtajana toimii perustaja Nytte Ekman. Ekman työskenteli 1990-luvun vaihteessa Zimbabwessa vapaaehtoisena vuoden. Palattuaan Suomeen hän huomasi ihmisoikeuksien rikkeitä myös kotimaassaan, erityisesti kohdistuen pakolaisiin.
Tarve tehdä asialle jotain sai Ekmanin perustamaan järjestön ja aloittamaan työnsä ihmisoikeuksien parissa. Hän auttaa pakolaisia Suomessa opastaen ja neuvoen sekä konkreettisesti avustamalla.
Ekman myös järjestää avustustavaran kuljetukset maailmalle. Hän kontaktoi avustus- ja ihmisoikeusjärjestöt vastaanottokohteessa, sopii ja järjestää rahdit, lähetyksen purkamisen, varastoinnin sekä kuljetukset kohdemaassa. Hän kerää varoja, vastaanottaa ja varastoi lahjoitustavarat Suomessa. Usein hän matkaa itse rekkojen kyydissä toimittamaan lähetyksen perille.
Nytte Ekman on koulutukseltaan sairaanhoitaja, ja hänelle on tärkeää toimittaa kohteisiin myös lääketarvikkeita ja sairaalavarusteita. Lisäksi järjestö toimittaa avustuskohteisiin esimerkiksi vaatteita, kenkiä, astioita, peittoja ja muita vuodevaatteita, pyyhkeitä, patjoja, vaippoja, pesuaineita, kuivamuonaa sekä leluja.
Vuonna 2013 kaksi kontillista ja rekka-autollinen lahjoitustavaraa on toimitettu Irakin ja Turkin kautta Syyrian pakolaisille sekä kohdemaan omille puutteenalaisille. Lisäksi yksi kontti toimitettiin Zimbabween.
Nada Hopen varasto Kauniaisissa suljettiin vuoden 2014 alusta puoleksi vuodeksi.
Magnus Olsson
Magnus "Kuben" Olsson (s. 25. tammikuuta 1972) on entinen ruotsalainen jääpalloilija. Hän on edustanut koko uransa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Edsbyns IFää. Hänet valittiin vuonna 2006 vuoden ruotsalaiseksi jääpalloilijaksi. Hän lopetti uransa keväällä 2013.
"Kubenin" ura Edsbyn joukkueessa alkoi kaudella 1988-89 ja hään oli sen jälkeen matkassa Edsbyn 2000-luvun huippuvuosina ja saavutti viisi Ruotsin jääpallomestaruutta. Samoihin aikoin Edsbyn-joukkue voitti Eurooppa cupin, Maailman cupin ja Champions cupin. Uransa "Kuben" päätti keväällä 2013. Ura Ruotsin pääsarjatasolla kesti 26 kautta hänen lopettaessaan keväällä 2013. Urallaan hän pelasi 686 pääsarjaottelua ja teki 314 maalia.
Karlsson on pelannut neljät MM-kisat ja saavuttanut niissä kaksi maailmanmestaruutta (1995 ja 1997). Niissä hän on pelannut 17 ottelua ja tehnyt 5 maalia.
"Kubenin" ura jatkuu edelleen urheilun ja jääpallon parissa. Hän toimii Edsbyn urheilulukion opettajana ja Ruotsin nuorten jääpallojoukkueen johtajana.
Maajoukkueessa
Seurajoukkueissa
Henkilökohtaisesti
Lehtokeltavalmuska
Lehtokeltavalmuska ("Tricholoma frondosae") on valmuskojen sukuun kuuluva laji. Se on hyvä ruokasieni, mutta sen sekoittamista myrkylliseen kangaskeltavalmuskaan pitää varoa.
Lehtokeltavalmuska eroaa kangaskeltavalmuskasta siten, että sen jalka on hoikempi ja pidempi ja sen malto on ohuempaa.
Lehtokeltavalmuskaa tavataan haavikoissa.
Håkan Bäck
Håkan Johannes Bäck (28. heinäkuuta 1911 Vöyri – 20. kesäkuuta 2000 Vöyri) oli suomalainen kirkkoherra ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Bäckin vanhemmat olivat kirkkoherra Alfred Johannes Bäck (1872–1952) ja Bertha Helena Pesonius (1874–1959).
Bäck toimi Vöyrin kirkkoherrana. Hän kirjoitti kristillistä lyriikkaa ja sanoitti myös ruotsinkielisen virsikirjan virren 490.
Ingeborg Kullberg
Olga Ingeborg Kullberg (19. heinäkuuta 1911 Pohja – 16. elokuuta 2005) oli suomalainen Lohjalla asunut ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Ingeborg Kullberg julkaisi kaksi romaania ja yhden runokokoelman. Kullbergin romaanit sijottuivat 1800-luvun lopulle ja 1900-luvun alkuun ja ne perustuivat hänen vanhempiensa elämänvaiheisiin.
Konvallatoksiini
Konvallatoksiini (CHO) on myrkyllinen sydämen toimintaan vaikuttava glykosidi. Sitä esiintyy muun muassa kielossa ("Convallaria majalis").
Rakenteeltaan konvallatoksiini kuuluu strofantosidiglykosideihin. Yhdisteessä sokeriosana on ramnoosi ja aglykonina strofantidiini. Yhdiste liukenee pieninä määrinä veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin tai asetoniin.
Konvallatoksiinia on kielon kukissa ja lehdissä. Kielon lisäksi yhdistettä on eristetty sarjatähdikin ("Ornithogalum umbellatum") sipulista Konvallatoksiini on kielon glykosideista myrkyllisin ja sen LD-arvo on 0,08 mg/kg. Konvallatoksiini estää natrium-kaliumpumpun toimintaa, mikä johtaa takykardiaan ja lopulta sydänhalvaukseen. Yhdiste on myrkyllistä myös munuaisille. Konvallatoksiinin rakenteessa myrkyllisyyteen vaikuttavia tekijöitä ovat muun muassa tyydyttymätön laktonirengas, ramnoosisokeri ja aldehydiryhmä 17-aseman hiileen liittyneenä.
Sanoma Media Finland
Sanoma Media Finland Oy on suomalainen Sanoma-konserniin kuuluva mediayhtiö, joka syntyi kun Sanoma Entertainment Finland ja Sanoma Magazines Finland fuusioitiin Sanoma Newsiin, joka muutti nimekseen Sanoma Media Finland. Sen liiketoimintayksiköitä ovat Sanoma Lifestyle, Kids Media, Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat ja Nelonen Media. Toimitusjohtajana Pekka Soinin jälkeen aloitti 1. maaliskuuta 2015 Pia Kalsta.
Sanoma Media Finland omistaa mainosrahotteiset televisiokanavat Nelonen, Liv, Jim ja Hero sekä maksulliset televisiokanavat Ruutu+ Leffat ja Sarjat, Ruutu+ Lapset, Ruutu+ Dokkarit, Ruutu+ Urheilu 1 ja Ruutu+ Urheilu 2. Se omistaa myös radiokanavat Helmiradio, Groove FM, HitMix, Loop, Radio Aalto, Radio Rock ja Radio Suomipop. Yhtiön omistamia lehtiä ovat sanomalehdet Helsingin Sanomat ja Ilta-Sanomat sekä iso joukko Sanoma Lifestyle- ja Kids Media -yksiköiden aikakauslehtiä Aku Ankasta Gloriaan. Lisäksi Sanoma Media Finland omistaa HS Metro -lehden.
Kesäkuussa 2014 yhtiö myi Fokus Medialle neljä erikoisaikakauslehteä, Glorian Antiikin, V8-Magazinen, GTi-Magazinen ja Pelit-lehden sekä Finnairin matkustajalehti Blue Wingsin. Ostaja on erikoisaikakauslehtiin keskittyvä mediayhtiö, jonka perusti joukko Sanoman entisiä työntekijöitä. Marraskuussa 2014 yhtiö myi samalle ostajalle Auto Bild Suomi -lehden.
Tietokone-lehti ja MB (entinen MikroBitti) myytiin Talentumille 2014 ja 2015. Sanoman ydinkohderyhmiä ovat tämän jälkeen naiset, perheet ja 55+-ikäryhmä.
Saksan NUTS-aluejako
Saksan NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1- tasolla Saksa jakaantuu 16 yksikköön ja 2.tasolla 39 yksikköön. NUTS 3-tasolla on 429 yksikköä.
NUTS-tasojen rinnalla Saksassa on myös kaksi hallinnollisen yksikön (LAU) tasoa:
Latvian NUTS-aluejako
Latvian NUTS-aluejako on kolmetasoinen kansainvälisiin tilastointitarkoituksiin kehitetty aluejako. NUTS 1 ja 2 tasoilla Latvia ei jakaudu pienempiin yksiköihin ja NUTS 3-tasolla Latvia jakautuu kuuteen yksikköön.
Europarlamenttivaalit 2014
Europarlamenttivaalit järjestettiin 22.–25. toukokuuta 2014 kaikissa Euroopan unionin 28 jäsenmaassa. Vaaleissa valittiin Euroopan parlamenttiin yhteensä 751 meppiä seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. Vaalien äänestysprosentti oli 42,54%.
Vaalipäivä oli Alankomaissa ja Britanniassa 22. toukokuuta, Tšekissä 23.–24. toukokuuta, Latviassa, Maltalla ja Slovakiassa 24. toukokuuta, Italiassa 24.–25. toukokuuta ja muissa jäsenmaissa 25. toukokuuta.
Ehdokkaiden alaikäraja Italiassa, Kyproksella ja Kreikassa oli 25 vuotta, Romaniassa 23 vuotta, Belgiassa, Bulgariassa, Tšekissä, Virossa, Irlannissa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Slovakiassa 21 vuotta ja muissa jäsenmaissa 18 vuotta.
22. toukokuuta: Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta
23. toukokuuta: Irlanti
23.-24. toukokuuta: Tšekki
24. toukokuuta: Latvia, Malta, Slovakia
25. toukokuuta: Belgia, Bulgaria, Espanja, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Liettua, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska, Unkari, Viro
Vaalien jälkeen europarlamentin suurimpana ryhmänä säilyi Euroopan kansanpuolueen ryhmä (EPP) 221 paikalla. Toiseksi suurimmaksi ryhmäksi muodostui sosialistien ja demokraattien ryhmä (S&D) 191 paikalla ja kolmanneksi Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmä 70 paikalla. Neljänneksi putosi liberaalidemokraattien liiton ryhmä (ALDE) 67 paikalla. Vasemmistoryhmä (EUL-NGL) sai 52 paikkaa, Vihreät 50 paikkaa, eurokriittinen Vapaa ja demokraattinen Eurooppa 48 paikkaa ja sitoutumattomat 51 paikkaa. Parlamenttiin valittiin 60 edustajaa, joiden puolueet eivät olleet parlamentissa edelliskaudella.
Aarno Karhilo
Aarno Eino Karhilo (vuoteen 1936 Grönlund; 22. marraskuuta 1927 Helsinki – 3. syyskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, joka toimi suurlähettiläänä vuodesta 1971. Hän on koulutukseltaan lainopin kandidaatti.
Karhilo oli Suomen suurlähettiläs Tokiossa ja Manilassa 1971–1972, pysyvä edustaja YK:ssa New Yorkissa 1971–1977, suurlähettiläs Pariisissa ja pysyvä edustaja Unescossa 1977–1982, suurlähettiläs Moskovassa 1983–1988 sekä ulkoasiainministeriön poliittinen alivaltiosihteeri 1988–1992.
Saponiinit
Saponiinit on rakenteeltaan laajakirjoinen ryhmä glykosideja, joita esiintyy niin kasvi- kuin eläinkunnassakin. Kaikille saponiineille on tyypillistä vesiliuosten vaahtoaminen tavalla, joka muistuttaa saippualiuosten käyttäytymistä. Nimi saponiinit tulee "Saponaria"-kasvisuvun eli suopayrttien tieteellisestä nimestä ja aikaisemmin "Saponaria"-suvun kasvien juurakoita on käytetty saippuan tavoin. Monille saponiineille on tunnusomaista karvas maku. Myrkyllisyydeltään ne ovat muille nisäkkäille kuin märehtijöille yleensä alhaisia.
Saponiinit koostuvat muiden glykosidien tavoin aglykonista ja sokeriosasta. Vaahtoamisominaisuus johtuu hydrofiilisesta sokeriosasta ja hydrofobisesta aglykoniosasta. Aglykonia kutsutaan sapogeniiniksi, joka voi olla 27 hiiliatomia sisältävä steroidi tai 30 hiiliatomia sisältävä triterpeeni. Steroidirakenteisia saponiineja kutsutaan usein saraponiineiksi. Tyypillisiä saponiinien sisältämiä sokereita ovat glukoosi, galaktoosi, ramnoosi, arabinoosi ja ksyloosi. Saponiinit voidaan luokitella myös sokerisivuketjujen määrän mukaan. Monodesmosideissa sokeriketjuja on yksi, bisdesmosideissa kaksi.
Kasveissa saponiineja esiintyy erityisesti koppisiemenisissä kasveissa. Kasvien saponiinit voivat olla joko steroidi- tai triterpenoidirakenteisia. Monodesmosideja esiintyy kasvien juurissa, siemenissä ja kuoressa, kun taas bisdesmosidit ovat tyypillisiä kasvien lehdissä. Eläinkunnassa ainoastaan piikkinahkaiset tuottavat saponiineja. Merimakkaroiden saponiinit ovat triterpenoidirakenteisia ja meritähtien saponiinit ovat steroidirakenteisia. Merimakkarat ja meritähdet tuottavat saponiineja puolustautuakseen saalistajilta.
Australian Grand Prix 2014
Australian Grand Prix 2014 oli Formula 1 -sarjan avauskilpailu kaudella 2014. Kilpailu ajettiin Melbourne Grand Prix Circuitin radalla 16. maaliskuuta.
Lauantain aika-ajot aloitettiin kuivassa säässä, mutta jo ennen ensimmäisen aika-ajo osuuden päättymistä Melbournen radalle iski rankkasade, jonka seurauksena aika-ajot ajettiin läpi välikelin sekä sadekelin renkailla. Kauden 2014 ensimmäisen osakilpailun paalupaikan vei Mercedes GP:n Lewis Hamilton. Red Bullin Daniel Ricciardo ylti yllätyksellisesti toiseen lähtöruutuun, vaikka Red Bull ei alun perin kuulunut ennakkosuosikkeihin Australiaan tultaessa, heidän huonosti menneiden talvitestien jälkeen. Kolmanteen ruutuun ajoi Mercedes GP:n Nico Rosberg. McLarenin tanskalainen tulokaskuski Kevin Magnussen ylsi aika-ajoissa huippusuoritukseen sijoittuen 4. sijalle lähtöruudukossa.
Ferrarin Kimi Räikkönen ajoi 2. aika-ajo osissa seinään ja putosi jatkosta sijoittuen 12. sijalle. Räikkösen sijoitus muuttui kuitenkin yhdellä pykälällä eteenpäin sillä Williamsin Valtteri Bottas kärsi lauantain harjoituksissa vaihdelaatikko-ongelmista ja Bottakselle jouduttiin vaihtamaan vaihdelaatikko. Vaihdelaatikon vaihtamisesta seuraa viiden lähtöruudun rangaistus. Bottas lähti kisaan 15. sijalta.
Kauden 2014 avauskilpailu aloitettiin kuivassa kelissä. Mercedes GP:n Lewis Hamilton starttasi kilpailuun paalupaikalta. Louksen Romain Grosjean starttasi kisaan varikolta ja onnistui jo ennen kilpailun alkamista saamaan läpiajorangaistuksen kisaan. Marussian molemmat autot sammuivat lähtöruutuihin jo ennen kilpailun alkua. Tämän vuoksi ennen kilpailua ajettiin ylimääräinen lämmittelykierros.
Paalupaikalta lähtenyt Hamilton keskeytti kilpailussa jo kolmannella kierroksella yhden sylinterin hajotessa. Hallitseva maailmanmestari Sebastian Vettel keskeytti moottoriongelmiin vedoten kilpailun neljännellä kierroksella. Kauden ensimmäinen turva-auto tuli radalle kilpailun 11. kierroksella kun Valtteri Bottas hipaisi seinää ja puhkoi renkaansa, jonka seurauksena rengas irtosi ja jäi vaarallisesti radalle.
Kilpailun voittoon ajoi selkeästi Mercedes GP:n Nico Rosberg. Toiseksi sijoittui Red Bullin Daniel Ricciardo ja kolmanneksi sijoittui ensimmäistä osakilpailuaan ajanut McLarenin tanskalainen Kevin Magnussen. Magnussen sivusi samalla uuden tulokkaan parasta sijoitusta ensimmäisessä osakilpailussa sitten Lewis Hamiltonin vuonna 2007. McLaren saavutti ensimmäisen palkintosijansa sitten Brasilian GP:n 2012. Daniel Ricciardo kuitenkin hylättiin kisan jälkeen auton ollessa sääntöjenvastainen. Toiseksi siis sijoittui Kevin Magnussen ja kolmanneksi Jenson Button.
Williamsin Valtteri Bottas sijoittui kilpailussa viidenneksi ja Ferrarin Kimi Räikkönen seitsemänneksi.
Keltahelttajuurekas
Keltaheltajuurekas ("Collybia ocior") on juurekkaiden sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei ole myöskään hyvä ruokasieni.
Keltaheltajuurekas muistuttaa kalpeajuurekasta, mistä se eroaa väritykseltään. Sen lakki on suklaanruskea ja heltat ovat vaaleankeltaisia. Se on myös rotevampi
rakenteeltaan.
Keltahelttajuurekasta tavataan kuusimetsissä.
Pertti Karkama
Pertti Juhani Karkama (s. 19. tammikuuta 1936 Oulu) on suomalainen kirjallisuudentutkija. Hän oli Oulun yliopiston kirjallisuuden professori 1978–1987 ja Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden professori 1988–1999
Karkama on saanut vaikutteita paitsi marxilaisuudesta myös Lucien Goldmannin geneettisestä strukturalismista. Hän on Raoul Palmgrenin ohella toinen marxilaisesti suuntautunut suomalainen kirjallisuudentutkija. Hänen väitöskirjansa "Sosiaalinen konfliktiromaani" vuodelta 1971 käsitteli yhteiskunnalisen perusristiriidan ilmenemistä suomalaisessa realismissa. Kirjallisuudentutkimusta hän on käsitellyt tutkimuksissaan "Metodi ja maailmankatsomus" (1974) ja "Sanataiteen suhde todellisuuteen" (1979). Teoksessa "Elämänmuodosta yhteiskuntaan" (1976) hän käsittelee Georg Lukácsin romaaniteoriaa.
Karkama on suomalaisen kirjallisuudentutkimuksen grand old man. Hän on tuonut paljon uutta kirjallisuudentutkimuksen teoreettiseen keskusteluun, ja hänen työnsä tuloksena on syntynyt vankkoja perustutkimuksia suomalaisista klassikkokirjailijoista ja myös uudemmista.
Dystokia
Dystokia on yleisnimitys synnytyksen komplikaatioille. Dystokia voi johtua esimerkiksi sikiön suuresta koosta tai epämuodostumasta, virhetarjonnasta tai supistusten heikkoudesta.
Ennen lääketieteen edistysaskelia dystokia oli vakava vaara sekä äidin että sikiön hengelle. Turvallisten keisarileikkausmenetelmien tuntemista edeltävänä aikoina ainoat hoitokeinot olivat sikiön asennon manipulointi vatsaa ulkoa käsin hieromalla ja sikiön vetäminen pihdeillä. Äidin henkeä välittömästi uhkaavissa ääritilanteissa sikiön pää oli murskattava tai sikiö paloiteltava.
Euroopan pankkiunioni
Euroopan pankkiunioni on euroalueen maiden suunnitelma yhteisestä pankkien valvonnasta, joka käynnistyisi vuonna 2014. Pankkiunioni tiivistyisi sääntökirjaan, joka sisältää EU:n vaatimukset pankkien pääomasta, yhdenmukaisesta talletussuojasta sekä uusista elvytys- ja kriisinratkaisusäännöistä.
EU-komission mukaan pankkiunioni tarvitaan, jotta vältytään euroalueen velkakriisin kaltaisilta ongelmilta. Se vakauttaa euroalueen taloutta ja rahoitusoloja muun muassa seuraavin perustein:
Kriitikot ovat arvostelleet pankkiunionia askeleeksi kohti liittovaltiota. On epäilty sen mahdollisuuksia seuraavan talouskuplan tai kriisin havaitsemiseen ajoissa. Ajatuksen puolustajat katsovat, että pankkiunioni riittää ilman liittovaltiotakin.
On vielä avoinna, kuinka suuren roolin Euroopan keskuspankki (EKP) saa uudessa järjestelmässä esimerkiksi talletussuojan takaajana.
Avaintietoesite
”Avaintietoesite” (engl. Key Investor Information Document, KIID) on rahastokohtainen asiakirja, johon on koottu yksinkertaistettuna kaikki tärkeimmät tiedot sijoitusrahastosta.
Rahasto-osuuksien myyjän on toimitettava sijoittajalle avaintietoesite yhdessä rahastosääntöjen ja virallisen rahastoesitteen kanssa ennen kuin sijoittaja tekee lopullisen sijoituspäätöksensä. Avaintietoesite on lakisääteinen, eikä osa rahastoyhtiön markkinointimateriaalia.
Avaintietoesitteen sisältö:
Avaintietoesitteen tiedot on kerrottava yksinkertaisella ja ymmärrettävällä kielellä, jotta keskivertosijoittaja pystyy muodostamaan helposti käsityksen rahaston ominaisuuksista.
Avaintietoesitteen sisällöstä ja muotoilusta on annettu tarkat, koko EU:n aluetta kattavat ohjeet. Yhtenäisten ohjeiden tarkoituksena on, että eri rahastojen ja eri maiden avaintietoesitteet olisivat mahdollisimman samankaltaisia sisällöltään ja rakenteeltaan, jotta rahastojen vertailu asiakirjojen pohjalta olisi mahdollista.
Asiakirjan pituus on rajattu kahteen sivuun. Niin kutsuttujen strukturoitujen rahastojen avaintietoesite voi olla pidempi, jos se on sijoittajan edun kannalta oleellista.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1965
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1965 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat Mestaruussarjaan kaudeksi 1966.
Suomen jalkapallon sarjataulukoita
Jutta Helenius
Jutta Helenius on suomalainen tanssija. Hän on tanssinut televisio-ohjelmassa "Tanssii Tähtien Kanssa". Hänen puolisonsa (naimisissa 2008-) on myös ohjelmassa tanssinut Sami Helenius.
Vuonna 2011 Helenius sijoittui Jani Toivolan kanssa kolmanneksi 27.11.2011. Vuonna 2012 hän putosi Amin Asikaisen kanssa kolmannessa pudotuksessa 14.10.2012 ja vuonna 2013 hän pääsi finaaliin Harri Syrjäsen kanssa, mutta sijoittui kolmanneksi heidän luovutettuaan 11.11.2013. Hän on myös ollut Tommi Evilän, Pepe Willbergin sekä Pekka Poudan tähtiopettajana.
Kekonokkakutoja
Kekonokkakutoja ("Amblyospiza albifrons") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kekonokkakutojaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Maija Westerlund
Elna Helena Maria (Maija) Westerlund (31. heinäkuuta 1911 Viipuri - 1994 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.
Nimellä "Helena Wire":
Nimellä "Maija Westerlund":
Kongonkutoja
Kongonkutoja ("Brachycope anomala") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Kongonkutojaa tavataan Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punakaapukutoja
Punakaapukutoja ("Anaplectes rubriceps") on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Punakaapukutojaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Louis Franchet d’Espèrey
Louis Félix Marie François Franchet d’Espèrey (25. toukokuuta 1856 Mostaganem, Ranskan Algeria – 8. heinäkuuta 1942 Albi, Ranska) oli ranskalainen kenraali, joka toimi ensimmäisen maailmansodan aikana komentajana ensin länsirintamalla ja sen jälkeen Balkanilla. Hänen johtamansa menestyksekäs hyökkäys syyskuussa 1918 pakotti Bulgarian irtautumaan sodasta.
Franchet d’Espèrey kävi Saint-Cyrin sotilasakatemian ja palveli ennen maailmansotaa Algeriassa ja Tunisiassa. Hänet nimitettiin 1876 toisen algerialaisen tiraljöörirykmentin aliluutnantiksi, ja osallistuttuaan 1884 sotaan Indokiinassa hänet ylennettiin 1885 kapteeniksi. Vuonna 1903 hänet ylennettiin everstiksi ja nimitettiin 66:nnen jalkaväkirykmentin komentajaksi, vuonna 1912 divisioonankenraaliksi ja länsi-Marokon miehitysjoukkojen päälliköksi. Vuonna 1913 hänestä tuli ensimmäisen armeijakunnan komentaja, ja sitä hän komensi myös maailmansodan alkuvaiheessa.
Charleroin taistelussa 23.–24. elokuuta 1914 Franchet d’Espèrey puolusti hyökkäävästi ja menestyksekkäästi Ranskan viidennen armeijan oikeaa siipeä. Tämän ansiosta hänet ylennettiin 3. syyskuuta viidennen armeijan komentajaksi kenraali Charles Lanrezacin tilalle. Franchet d’Espèrey komensi viidettä armeijaa ensimmäisessä Marnen taistelussa syyskuussa 1914 sekä ensimmäisessä Aisnen taistelussa. Maaliskuussa 1916 hänet ylennettiin itäisen armeijaryhmän ja tammikuussa 1917 pohjoisen armeijaryhmän komentajaksi. Saksalaisten keväällä 1918 toteuttaman suurhyökkäyksen yhteydessä Franchet d’Espèreyn yrittämä ”puolustus syvyyssuunnassa” epäonnistui, ja saksalaiset saavuttivat voiton Chemin des Dames -tiellä kolmannessa Aisnen taistelussa. Tämän seurauksena hänet siirrettiin toukokuussa 1918 vähempiarvoisena pidettyyn tehtävään, komentamaan monikansaisia ympärysvaltojen joukkoja Salonikan rintamalle Makedoniaan.
Balkanilla Franchet d’Espèrey ryhtyi tarmokkaasti toteuttamaan edeltäjänsä Adolphe Guillaumatin valmistelemaa hyökkäyssuunnitelmaa. Hyökkäys (nk. Vardarin offensiivi) käynnistettiin 15. syyskuuta 1918 ja se johti nopeasti bulgarialaisten rintaman murtumiseen. Bulgaria joutui 29. syyskuuta solmimaan aselevon ja irtautumaan sodasta. Franchet d’Espèrey johti tämän jälkeen hyökkäystä Tonavan suuntaan, löi itärintamalta siirretyt saksalaiset joukot ja tunkeutui joukkoineen Unkariin pakottaen myös sen antautumaan.
Maailmansodan jälkeen Franchet d’Espèrey jatkoi komentajana Balkanilla vuoteen 1920. Palattuaan Ranskaan hänet ylennettiin 1921 Ranskan marsalkaksi. Hän toimi sen jälkeen vielä Ranskan Afrikan joukkojen tarkastajana. Franchet d’Espèrey nimitettiin 1934 Ranskan akatemian jäseneksi.
Gabriel Tidgren
Gabriel Tidgren (1. lokakuuta 1743 Brunn, Ulricehamn, Ruotsi – 8. joulukuuta 1788 Turku) oli kielentutkija ja historioitsija.
Tidgrenin vanhemmat olivat kirkkoherra Jonas Tidgren ja Margareta Wilskman. Hän opiskeli 1762-1767 Uppsalassa ja teki ulkomaanmatkan 1765–1767, jolloin vieraili ainakin Pietarissa. Turkuun Tidgren tuli 1767, missä hänet vihittiin maisteriksi 1772. Seuraavana vuonna hän väitteli aiheesta "De regimine et constitutione reipublicae litterarie I". Väitöskirjan muut osat ilmestyivät 1774-1776. Tidgren nimitettiin kaunopuheisuuden ja historian dosentiksi Turun Akatemiaan. 1777 hän haki kaunopuheisuuden professuuria, jota haki myös Henrik Gabriel Porthan, ja julkaisi sitä varten väitöskirjan "De eloquentia veterum Svio-Gothorum", mutta virkaan valittiin Porthan. Yliopiston kirjaston amanuenssiksi Tidgren tuli 1779 ja filosofisen tiedekunnan palkattomaksi apulaiseksi 1781. Vuonna 1784 hänestä tuli Salomon Saarnaajaa koskevan tutkimuksensa perusteella pyhien kielten eli kreikan ja heprean professori. 1787 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksesta "Wester-Göthlands historia och beskrifning", joka jäi hänen kuolemansa takia keskeneräiseksi. Tidgren oli Aurora-seuran jäsen ja sen lehden Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo innokas avustaja.
Tidgren kuoli naimattomana.
Ayoob Tarish
Ayoob Tarish on jemeniläinen laulaja, udinsoittaja ja säveltäjä. Hän syntyi Al-Mahrabin kylässä Taizin alueella. Hän on asunut Adenissa, Taizissa sekä Sana'assa, mutta hänen äänensä on tullut tutuksi eri puolilla maata. Hänen saavutuksiinsa kuuluu Jemenin kansallislaulun säveltäminen, laulaminen ja levyttäminen. Tarish sai ainakin nuorena vaikutteita egyptiläiseltä Mohammed Abdulwahabilta, ja hän opiskeli 1970-luvulla Kairossa. Hän on nyttemmin lopettanut esiintymisen. Hänelle kehittyi ongelmia oikean käden kanssa, ja leikkauksesta huolimatta hän jäi kyvyttömäksi soittamaan. Hänellä on vaimo, neljä poikaa ja yksi tytär. Kesällä 2013 "Yemen Timesin" julkaiseman artikkelin mukaan Tarish on seitsemänkymppinen ja asuu Sana'assa.
Kirlian Camera
Kirlian Camera on italialainen darkwave-yhtye, jonka Angelo Bergamini perusti keväällä 1980. Kirlian Cameran edeltäjä oli Bergaminin aiempi yhtye, vuonna 1979 toimintansa aloittanut Suicide Commando, jota ei pidä sekoittaa Belgiassa vuonna 1986 perustettuun Suicide Commandoon, eikä myöskään USA:ssa toimineeseen samannimiseen ryhmään.
Yhtye on historiansa aikana kokeillut erilaisia musiikkityylejä ja sen kokoonpano on muuttunut monta kertaa. Vain Angelo Bergamini on ollut jokaisessa kokoonpanossa. Bergaminin mukaan Kirlian Camera muuttui hänen sooloprojektistaan tosiasialliseksi ryhmäksi vasta tammikuussa 2000, jolloin laulaja Elena Alice Fossi liittyi siihen. Kirlian Cameran tunnetuimmat kappaleet lienevät "Blue Room" vuodelta 1985 sekä "Eclipse" vuodelta 1988. Bergaminin näkemyksen mukaan yhtyeen merkityksellisintä musiikkia on kuitenkin tehty vasta vuodesta 1997 lähtien.
Yhtye käyttää huomiota herättävää symboliikkaa ja varustusta. Esimerkkeinä mainittakoon risteillä kuvioidut kommandopipot sekä kristillisyyteen viittaavan IHS-kirjainyhdistelmän toistuva käyttö. Hengellisyyteen liittyen Angelo Bergamini sanoi vuonna 1993: "Meidän täytyy jatkaa elämistä ja selviytymistä saavuttaaksemme Taivaan. [...] Uskon, että parempi elämä on olemassa, sillä tämä elämä ja tämä todellisuus on helvetillinen."
Kaksi Elena Alice Fossin tähdittämää yhtyettä, SPECTRA*paris sekä Alice Neve Fox, on saanut alkunsa Kirlian Cameran sivuprojekteina.
Kirlian Camera on esiintynyt Suomessa yhden kerran: 27. kesäkuuta 2008 Lumous Gothic Festivalissa Tampereella.
Charles Lanrezac
Charles Lanrezac (31. heinäkuuta 1852 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe – 18. tammikuuta 1925 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli ranskalainen kenraali, joka toimi ensimmäisen maailmansodan alussa Ranskan viidennen armeijan komentajana.
Ennen maailmansotaa Lanrezac oli Ranskan armeijan arvostetuin strategi, ja vuoteen 1914 mennessä hän oli kohonnut ylimmän sotaneuvoston jäseneksi ja viidennen armeijan komentajaksi. Sodan syttyessä hänen joukkojensa oli tarkoitus muodostaa vasen sivusta Ranskan joukoissa, joiden oli määrä hyökätä suunnitelma XVII:n mukaisesti Elsass-Lothringenin kautta Saksaan. Saksan hyökätessä yllättäen Belgiaan Lanrezac menetti uskonsa Ranskan hyökkäyssuunnitelmaan, ja hänet määrättiin kääntämään joukkonsa pohjoiseen torjumaan Belgian kautta tulevaa hyökkäystä. Charleroin taistelussa hän kohtasi kenraali Karl von Bülowin komentaman Saksan toisen armeijan, jolla oli kaksinkertainen ylivoima. Brittiläisten apujoukkojen viipyessä Lanrezacin oli suoritettava strateginen vetäytyminen etelään saksalaisten tieltä. Tämä strateginen perääntyminen oli isku hänen maineelleen, ja hänestä tehtiin sodan alkuvaiheen vastoinkäymisten syntipukki. Lanrezac tuki brittien siirtoarmeijaa Pariisin itäpuolella käydyssä voitokkaassa Guisen taistelussa 29. elokuuta 1914, mutta hänen jatkettuaan perääntymistä ylipäällikkö Joseph Joffre korvasi hänet Louis Franchet d’Espèreyllä 3. syyskuuta, juuri ennen ranskalaisten vastahyökkäyksen käynnistämistä.
Vuonna 1917 Lanrezacille tarjottiin uudelleen komentajantehtäviä, mutta hän kieltäytyi. Sodan jälkeen hän julkaisi kirjan, jossa arvosteli Joffren johtamistapaa sodan alkuvaiheessa. Lanrezac sai maineenpalautuksen vähän ennen kuolemaansa, kun hänet palkittiin korkealla kunniamerkillä.
Sergei Solntsev
Sergei Solntsev (17. heinäkuuta 1867 Ilomantsi – 17. maaliskuuta 1933 Sortavala) oli Suomen ortodoksisen kirkon pappi ja opettaja.
Solntsevin vanhemmat olivat lukkari Feodor Solntsev ja Anna Sotikov. Hän kävi Pietarin hengellisen seminaarin, toimi 1890-1896 Vaasan ortodoksisen seurakunnan kirkkoherrana ja vuodesta 1897 Sortavalan seminaarin ortodoksinen uskonnon lehtorina. Solntsev oli Suomen ortodoksisen kirkon näkyviä kansallismielisiä henkilöitä. Hän kuului useisiin kirkollisiin komiteoihin ja lähetystöön, joka kävi 1923 Konstantinopolin patriarkan luona, hankkiakseen hyväksymisen Suomen ortodoksisen kirkon asemalle. Vuodesta 1925 Solntsev toimi ortodoksisen kirkollishallituksen varapuheenjohtajana. 1903-1924 hän julkaisi joukon teoksia, muun muassa Suomen ortodoksisen kirkon vaiheista.
Solntsevin puoliso vuodesta 1889 oli Anna Tihomirov (k. 1951).
Nikolajevkan taistelu
Nikolajevkan taistelu oli toisessa maailmansodassa Italian ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu itärintamalla. Taistelu oli osa suurempaa Stalingradin taistelua. Neuvostoliiton aloitettua operaatio Saturnuksen 16. joulukuuta 1942 vastauksena saksalaisten operaatio Talvimyrskyyn, Neuvostoliiton 1. ja 3. kaartinarmeija hyökkäsivät Italian 8. armeijan vuoristojoukkojen kimppuun piirittäen ja tuhoten ne. Italian 8. armeija, joka koostui 3. vuoristodivisioona Julian joukoista, 2. vuoristodivisioona Tridentinan joukoista, 4. vuoristodivisioona Cuneensen joukoista ja 156. jalkaväkidivisioona Vizencan joukoista lähtivät perääntymään 13. tammikuuta puna-armeijan hyökkäyksen seurauksena. 26. tammikuuta noin 40 000 sotilaan suuruinen joukko (joka käsitti vain 4 000 taisteluvalmista sotilasta) saapui Nikolajevkan (nyk. Livenkan) kylään, jota 6 000 neuvostosotilaan joukko miehitti. Italialaiset hyökkäsivät kylän läpi päästen lopulta saksalaisten linjoille Don-joelle. Taistelussa lähes koko Italian 8. armeija tuhoutui menettäen 30 000 sotilasta muun muassa komentaja Giulio Martinat kaatui taistelussa. Neuvostoliitto menetti 1 000 sotilasta kaatuneina.
Jörg Spengler
Jörg Spengler (23. joulukuuta 1938 Remscheid – 26. marraskuuta 2013 Nürnberg) oli saksalainen kilpapurjehtija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Länsi-Saksaa edustanut Spengler saavutti Tornado-luokassa parinsa Jörg Schmallin kanssa olympiapronssia Montréalissa 1976. MM-kilpailuista Spengler voitti kultaa vuosina 1975 ja 1977. Euroopan mestaruuden hän saavutti vuonna 1970.
Spengler kuoli Nürnbergissä 26. marraskuuta 2013, 74-vuotiaana.
Set the World on Fire (Alicia Keysin kiertue)
Set the World on Fire Tour oli Alicia Keysin viides kansainvälinen konserttikiertue.
Source:
Pallastunturin luontokeskus
Pallastunturin luontokeskus on Muoniossa Pallastuntureiden läheisyydessä sijaitseva luontokeskus, jota ylläpitää metsähallitus. Se on perustettu vuonna 1977. Sitä laajennettiin vuonna 1984 ja uudistettiin vuonna 1991. Pallastuntunturin luontokeskuksen vieressä sijaitsee hotelli Pallas.
Luontokeskuksessa on auditorio, johon matkailijaryhmät voivat varata ajan ja jossa näytetään diaesityksiä Lapin luonnosta. Keskus tarjoaa ryhmille myös opastusta joillakin retkeilyreiteillä. Keskuksen läheisyydessä on useita retkeilyreittejä, jotka johtavat Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon, Ounastuntureille ja Hettaan. Lähialueella sijaitsee myös vuokrattava Pallaskota.
Pallastunturin luontokeskukselle pääsee linja-autolla Rovaniemen, Kittilän, Jerisjärven ja Muonion kautta. Henkilöautolla sinne pääsee Kittilän ja Jerisjärven kautta ja Tepaston kautta sekä Kolarista Äkäslompolon kautta.
Jörg Schmall
Jörg Schmall (s. 27. tammikuuta 1943 Stuttgart) on saksalainen aktiiviuransa lopettanut kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Länsi-Saksaa edustanut Schmall saavutti Tornado-luokassa parinsa Jörg Spenglerin kanssa olympiapronssia Montréalissa 1976. MM-kilpailuista Schmall voitti kultaa vuonna 1975.
Göran Karlsson
Göran Johannes Karlsson (12. heinäkuuta 1917 Parainen – 11. syyskuuta 2003 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä, Åbo Akademin suomen kielen ja kirjallisuuden professori 1964–1980. Hän tutki suomen kielen numerusta ja kongruenssia sekä liikesanastoa. Hän oli "Ison ruotsalais-suomalaisen sanakirjan" päätoimittaja.
Hänen poikansa on professori Fred Karlsson.
Adolphe Guillaumat
Marie Louis Adolphe Guillaumat (4. tammikuuta 1863 Bourgneuf – 18. toukokuuta 1940 Nantes) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisen maailmansodan aikana.
Guillaumat aloitti uransa vuonna 1884 jalkaväen upseerina ja palveli Ranskan siirtomaissa. Osallistuttuaan boksarikapinan kukistamiseen vuonna 1900 hänet ylennettiin majuriksi. Vuodesta 1903 hän toimi opettajana Saint-Cyrin sotilasakatemiassa ja myöhemmin Prytanée National Militaire -sotakoulun johtajana. Vuonna 1910 Guillaumat ylennettiin everstiksi ja nimitettiin rykmentinkomentajaksi, vuonna 1913 hänestä tuli sotaministeriön osastopäällikkö ja prikaatinkenraali. Maailmansodan sytyttyä hänestä tehtiin syyskuussa 1914 33:nnen divisioonan ja helmikuussa 1915 ensimmäisen armeijakunnan komentaja. Hänet ylennettiin joulukuussa 1915 divisioonankenraaliksi ja hän johti ensimmäistä armeijakuntaa Verdunin taistelussa seuraavana vuonna. Joulukuussa 1916 Guillaumat nimitettiin toisen armeijakunnan komentajaksi Robert Nivellen tilalle. Hän johti elokuussa 1917 hyökkäystä saksalaisten asemia vastaan Verdunin pohjoispuolella. Kyseessä oli ranskalaisten ensimmäinen merkittävä hyökkäys Ranskan armeijaa touko–kesäkuussa 1917 koetelleiden kapinoiden jälkeen.
Joulukuussa 1917 Guillaumat siirrettiin komentajaksi Salonikan rintamalle Makedoniaan kenraali Maurice Sarrailin tilalle. Guillaumat sai parannettua komentamiensa monikansaisten joukkojen yhteishenkeä ja laati hyökkäyssuunnitelman, jonka toteuttaminen jäi hänen seuraajakseen nimitetylle Louis Franchet d’Espèreylle. Guillaumat kutsuttiin kesäkuussa 1918 takaisin Ranskaan ja hänet nimitettiin Pariisin sotilaskuvernööriksi saksalaisten hyökkäyksen uhatessa pääkaupunkia. Voitokkaan Marnen taistelun jälkeen hänet nimitettiin ympärysvaltojen ylimpään sotaneuvostoon. Lokakuussa 1918 hänestä tehtiin viidennen armeijan komentaja ja hän johti sen hyökkäystä Ardennien yli sodan viime vaiheessa.
Maailmansodan jälkeen Guillaumat toimi Reininmaan miehitysjoukkojen komentajana ja oli kesällä 1926 lyhytaikaisesti Ranskan puolustusministerinä.
Maurice Sarrail
Maurice Sarrail (6. huhtikuuta 1856 Carcassonne – 23. maaliskuuta 1929 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisen maailmansodan aikana.
Sarrailin on sanottu saaneen maailmansodan aikana ylennyksiä vasemmistolaisten poliittisten mielipiteittensä ansiosta, siellä ne miellyttivät Ranskan poliittista johtoa. Sodan syttyessä hän oli divisioonankenraali ja kahdeksannen armeijakunnan komentaja. Sodan alettua ylipäällikkö Joseph Joffre sijoitti hänet kuudennen armeijakunnan komentajaksi Ardenneille. Sarrailin joukot tekivät 22.–25. elokuuta 1914 menestyksekkäästi vastarintaa saksalaisten hyökkäystä vastaan, ja peräännyttyään saamiensa käskyjen mukaisesti Meusen taakse hänet ylennettiin 30. elokuuta kolmannen armeijan komentajaksi. Tämän jälkeen hän vastasi Verdunin alueen puolustuksesta. Lokakuussa 1915 Joffre kuitenkin siirsi Sarrailin Ranskan ”itämaisen armeijan” komentajaksi Salonikiin Kreikkaan. Tammikuusta 1916 alkaen hän komensi kaikkia ympärysvaltojen joukkoja tuolla alueella. Joukkojen oli peräännyttävä Makedoniasta Kreikkaan, minkä jälkeen Sarrail keskittyi aluksi vain puolustusasemien valmisteluun Bulgarian hyökkäyksen varalta. Ainoa hänen johtamansa hyökkäysoperaatio Monastirissa marraskuussa 1916 epäonnistui ympärysvaltojen armeijoiden huonosti sujuneen yhteistyön vuoksi.
Ranskan pääministeri Georges Clemenceau määräsi joulukuussa 1917 yllättäen Sarrailin siirrettäväksi pois komentajan tehtävistään. Huhtikuussa 1918 hänet asetettiin disponibiliteettiin. Sarrail palasi vielä elokuussa 1924 palvelukseen, jolloin hänet nimitettiin Syyriaan Ranskan joukkojen ylipäälliköksi sekä ylikomissaariksi. Druusien kapinan aikana lokakuussa 1925 hän määräsi pommittamaan Damaskosta, mitä pidettiin sopimattomana, ja hänet kutsuttiin saman tien pois tehtävästään.
Paul Bley
Hyman Paul Bley (10. marraskuuta 1932 Montreal – 3. tammikuuta 2016 Stuart, Florida, Yhdysvallat) oli kanadalainen jazzpianisti. Hän kuului levytetyimpiin jazzpianisteihin, ja hänen uransa oli erottamattomasti kiedottu nykyjazzin kehitykseen 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.
Bley oli aluksi viululahjakkuus, mutta aloitti pianonsoiton 8-vuotiaana ja opiskeli McGill-yliopistossa, josta sai diplominsa yhdentoista vuoden iässä. Bley jatkoi opintojaan Juilliard Schoolissa, jota käydessään hän soitti Roy Eldridgen, Bill Harrisin, Ben Websterin, Sonny Rollinsin, Charlie Parkerin, Donald Byrdin, Jackie McLeanin, Doug Watkinsin ja Art Taylorin kanssa.
Bleyn ensimmäinen studioäänitys on marraskuulta 1953 Charles Mingusin ja Art Blakeyn kanssa. Bley teki uransa aikana lisäksi yhteistyötä Chet Bakerin, Lester Youngin, Ornette Colemanin, Don Cherryn, Charlie Hadenin, Billy Higginsin, Herb Spanierin ja Dave Piken kanssa. Vuonna 1957 Bley meni naimisiin Karen Borgin (myöhemmin Carla Bley) kanssa. Paul muutti vuonna 1957 Kaliforniaan, mutta siirtyi vuonna 1959 puolisonsa kanssa New Yorkiin. Vuonna 1961 Bley teki ensimmäisen Euroopan-matkansa.
Vuonna 1963 Bley kiersi Japanissa Sonny Rollinsin kanssa. Seuraavana vuonna hän hyväksyi puolisonsa kanssa Bill Dixonin kutsun liittyä Jazz Composer's Guildiin. Tämä loi heille yhteyden Michael Mantleriin, Bennie Greeniin, Roswell Ruddiin, Archie Sheppiin, John Tchicaihin ja Cecil Tayloriin. Bley työskenteli myös Albert Aylerin kanssa ja nauhoitti session John Gilmoren, Gary Peacockin ja Paul Motianin kanssa.
Erottuaan vaimostaan vuonna 1967 Bley meni naimisiin Annette Peacockin kanssa. Peacock lauloi joskus Bleyn kokoonpanoissa, ja Bley alkoi itse tehdä kokeiluja sähkösoittimilla. Joulukuusta 1970 tammikuuhun 1971 hän äänitti albumia "Paul Bley Synthesizer Show". Vuonna 1972 Bley ja Peacock erosivat. Bleyn seuraava kumppani oli videotaiteilija Carol Goss, jonka kanssa hän perusti Improvising Artists -levy-yhtiön. Pariskunta avioitui vuonna 1980. 1980-luvulla Bley levytti John Surmanin, John Abercrombien, John Scofieldin, Bill Frisellin, Jesper Lundgaardin, Red Mitchellin, Ron McCluren, Bob Cranshawin, George Cross MacDonaldin, Aage Tanggaardin, Keith Copelandin ja Billy Hartin kanssa.
Vuonna 1993 Bley julkaisi piano- ja syntetisaattorilevyn "Synth Thesis". Hän teki yhteistyötä 1990-luvun aikana muiden muassa Franz Koglmannin, Hans Kochin, Gary Burtonin, Niels-Henning Ørsted Pedersenin, Tiziana Ghiglionin, Kenny Wheelerin, Lee Konitzin, Evan Parkerin, Ralph Simonin, Sonny Greenwichin, Jay Andersonin, Dave Youngin, Barre Phillipsin, Stich Wynstonin, Adam Nussbaumin, Bruce Ditmasin, Satoko Fujin, Stéphan Olivan, Hans Ludemannin, Jean-Luc Pontyn, Paul Hainesin ja Maarten Altenan kanssa. 2000-vuosikymmenellä Bleyn yhteistyökumppaneita olivat Keshavan Maslak, François Carrier, Yuri Honing, Andreas Willers, Mario Pavone ja Jeanette Lambert.
Bley opetti New England Conservatory of Musicissa.