hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Hautojärvi
Hautojärvi on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärin Saarikylän ja Isomäen välillä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Järven pinta-ala on 102 hehtaaria eli 1,0 neliökilometriä. Se on 1,9 kilometriä pitkä ja 1,0 kilometriä leveä. Sen järvenselkä on on avoin ja saareton, vaikka siellä täällä on kiviä. Järven pohjoispää kapenee Kangaslahdeksi ja järven koillisrannassa on avoin Sammakkolahti. Eteläpää on pyöreä, mutta kaakkoispäässä sijaitsee Sahinperä, joka on järven syvin kohta ja josta laskuoja saa alkunsa. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 2,4 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0024 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys on 9,8 metriä. Syvin kohta sijaitsee Sahinperässä.
Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä ja sen rannat ovat alavaa metsämaata. Jotkin rannat ovat soistuneet ja ne onkin ojitettu. Tällainen suo on Haapaneva. Kauempana sijaitsee turvetuotantoalueita, joiden kuivatusvesiä johdetaan järveen. Näitä ovat Isosuon ja Sileänevan turvetuotantoalueet . Järven rannan tuntumassa ei sijaitse talouksia, mutta sen rannoille on rakennettu lähe 20 vapaa-ajan asuntoa. Järvi sijaitsee lähellä Keuruun vastaista rajaa.
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Pihlajaveden reitin valuma-alueella (35.48), jonka Vihtamonpuron valuma-alueeseen (35.487) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,3 metriä mpy.
Järvi on Vihtamonpuron valuma-alueen latvajärviä, joten se saa pääosan vedestään omasta lähiympäristöstään. Siihen sisältyy pääasiassa ojitettuja soita ja Sammakkolampi (3 ha), joka laskee siihen suo-ojien kautta. Järven laskuoja lähtee järven kaakkoipäästä Sahinperältä, josta saa alkunsa Sahinpuro. Se laskee 1,7 kilometrin päässä Keskiseen Pirttijärveen. Vesireitti jatkaa etelään muuttuen keskijuoksulla Kankijoeksi. Kankijoki laskee Kuusijärveen, joka on osa Pihlajaveden reitin järviketjua.
Qu Yuan
Qu Yuan (noin 339-278 eaa.) oli varhaisin nimeltä tunnettu kiinalainen runoilija. Hänellä on ollut suuri merkitys kiinalaisen runouden kehittymiseen.
Qu Yuan syntyi Chun hallitsijasuvun jäseneksi. Hänet kutsuttiin alle 30-vuotiaana Chun hallitsijan Huaiwangin neuvonantajaksi. Qu Yuan suositteli Qinin läänitysvaltion vastustamista. Politiikka ei ollut suosittua, ja Qu Yuan joutui sisäiseen karkoitukseen, kun häntä kiellettiin tulemasta Jangtse-joen eteläpuolelle. Määräyksestä huoimatta hän vaelteli murheellisena Chun eteläosissa, ja hukuttautui lopulta Jangtsen sivujokeen. Lohikäärmeveneiden juhla on saanut alkunsa runoilijan ruumiin etsimisestä.
Diaye Coura
Diaye Coura on maalaiskunta ja sen keskuskylä Kayesin alueen Nioron piirissä Malissa. Se sijaitsee 58 kilometriä Niorosta länteen. Kunnassa on 13 700 ja kylässä 5 900 asukasta (vuonna 2009).
Diaye Couran kunta rajoittuu idässä Nioron piirin Nioro Tougouné Rangaban ja Gavinanén, etelässä Sandarén ja lännessä Yélimanén piirin Kirané Kaniagan kuntiin sekä pohjoisessa Mauritaniaan. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja ja maureja.
Liikenneyhteydet ovat heikot varsinkin sadeaikaan. Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, maapähkinä, okra, maissi ja riisi. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.
Seitsemäntoista
Seitsemäntoista on Yleisradion tuottama kolmiosainen television minisarja vuodelta 2017. Itsenäisen Suomen satavuotisjuhlavuonna valmistunut, nuorille suunnattu draamasarja kertoo kahdesta 17-vuotiaasta tytöstä vuoden 1917 poliittisessa myllerryksessä Helsingissä. Kolmantena päähenkilönä on silloinen pääministeri Oskari Tokoi. Sarjan on käsikirjoittanut Emma Taulo ja ohjannut Atro Lahtela, ja sen pääosissa näyttelevät Elli Melasniemi ja Milla-Mari Pylkkänen teinityttöinä sekä Jarkko Pajunen Tokoina. Koomikkona paremmin tunnettu Stan Saanila esittää Suomen venäläistä kenraalikuvernööriä Mihail Stahovitšia.
Eletään vuotta 1917. Huhut Venäjän vallankumouksesta kiirivät Helsinkiin ja sekoittavat sekä pääministeri Oskari Tokoin että Nikolajeffien porvarisperheen elämän. Perheen 17-vuotias tytär Olivia ja perheessä työskentelevä samanikäinen piikatyttö Iita ovat parhaita ystäviä. He tutustuvat nuoreen sosialistipoikaan Juhoon ja sotkeutuvat sitä myötä politiikkaan niin, että heidän ystävyytensä joutuu koetukselle. Olivia katoaa, ja Iita ymmärtää että kyse on jopa elämästä ja kuolemasta. Samaan aikaan Oskari Tokoin hallitus tavoittelee Suomea itsenäiseksi Venäjän vallasta.
Minisarjan oheismateriaaliksi laadittiin verkkopeli, joka syventää sarjan tarinaa.
Martin Veinberg
Martin Veinberg (s. 1997) on suomalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan ulompi hyökkäyksen linjamies. Hän edustaa Vaahteraliigassa pelaavaa Helsinki Roostersia.
Veinberg voitti kaudella 2017 Roostersin kanssa Vaahteramaljan. Kaudella 2018 hän ei pelannut lainkaan Vaahteraliigaa NCAA-kelpoisuussääntöjen vuoksi.
Kaikkien aikojen lupaavimpana suomalaispelaajana pidetty Veinberg on saanut stipenditarjouksen seitsemältä NCAA-yliopistojoukkueelta, muun muassa Nebraskan ja Floridan yliopistoilta.
Abd al-Rahman Jami
Abd al-Rahman Jami (1414–1492) oli persialainen runoilija, oppinut ja suufi.
Abd al-Rahman otti kirjailijanimensä Jāmin kylän mukaan, missä hän vietti lapsuutensa, suunnilleen Mašhadin ja Heratin puolivälissä. Teini-ikäisenä hän muutti isänsä kanssa Heratiin, ja opiskeli siellä teologiaa, arabian kielioppia ja kirjallisuutta. Hän jatkoi opintojaan Samarkandissa, ja menestyi hyvin Hadithin, astronomian ja matematiikan opinnoissa. Noin kolmekymppisenä hän koki jonkinlaisen uskonnollisen kriisin, ja joidenkin tietojen mukaan näki enneunen joka käski hänen luopua opiskelusta ja suuntautua suufilaisuuteen.
Jāmin kirjallinen ura kesti lähes viisikymmentä vuotta. Hän kirjoitti runoja sekä persiaksi että arabiaksi, ja yli 30 proosateosta. Hänen tunnetuin proosateoksensa Lava’iḥ (Valonvälähdyksiä) käsittelee suufilaisen peruskäsitettä olevaisuuden ykseydestä, ja siihen sisältyy kommentteja muiden suufilaisten mystikoiden töihin. Jamin tunnetuin runokokoelma on seitsemänosainen "Seitsemän valtaistuinta" (joka tarkoittaa myös Otavan tähtikuviota).
Preševo
Preševo () tai Presheva () on kunta Pčinjan piirissä Etelä-Serbiassa. Se on Preševon laakson maantieteellisen alueen suurin kunta.
Preševo on Serbian albaanien kulttuurillinen keskus, ja albaanit ovat kunnan suurin etninen ryhmä.
Serbit saapuivat Preševon alueelle 6. vuosisadalla saapuessaan Balkanille. Keskiajalla Preševon alue oli osa Serbian Kuningaskuntaa.
Vuosina 1887–1913 Preševo oli osa Osmanien valtakunnan Kosovon vijalettia. Ensimmäisen Balkanin sodan jälkeen alue palasi Serbian haltuun.
Vuosina 1929–1941 Preševo oli osa Vardarin banovinaa. Jugoslavian valtauksen jälkeen 20 huhtikuuta Bulgaria miehitti osan Jugoslaviasta, johon kuului Preševo. Syyskuussa 1944 Bulgaria antoi alueen natsi-Saksalle.
Vuodesta 1945 vuoteen 1992 Preševo oli osa Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa.
Vuonna 1992 alueen albaanit äänestivät alueen Preševon, Medveđan ja Bujanovacin liittämisestä Kosovoon.
Jugoslavian hajoamisen ja Kosovon sodan seurauksena albaanien separatistijärjestö UÇPMB alkoi taistella Serbiaa vastaan tavoitteenaan liittää Preševo, Medveđa ja Bujanovac Kosovoon.
Preševon konflikti päättyi vuonna 2001 separatistien häviöön.
7 maaliskuuta 2017 Albanian presidentti vieraili Preševossa ja Bujanovacissa, joissa albaanit muodostavat enemmistön.
Monet Preševon ja Bujanovacin albaaneista boikotoivat vuoden 2011 väestönlaskentaa. Vuoden 2002 väestönlaskennassa albaanit muodostivat väestöstä 90 % ja loput olivat pääasiassa serbejä.
Cool Springin taistelu
Cool Springin taistelu (; tunnetaan myös Island Fordin, Parkers Fordin, Snickers Ferryn ja Castleman's Ferryn taisteluina) oli Clarken piirikunnassa Virginiassa 17. heinäkuuta–18. heinäkuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain Unionin kenraalimajuri Horatio G. Wright ja Konfederaation kenraaliluutnantti Jubal Early. Taistelu päättyi Konfederaation voittoon.
Fort Stevensin taistelun jälkeen Jubal Earlyn joukot vetäytyivät Washington D.C.:n lähistöltä. Unionin Horatio G. Wright lähti ajamaan Earlyn joukkoja takaa osastolla, johon kuului yksiköitä 6. ja 19. armeijakunnista. Lisäksi takaa-ajoon liittyi mukaan osa George Crookin johtamista joukoista, jotka olivat yhdessä David Hunterin kanssa vetäytyneet aikaisemmin Länsi-Virginiaan.
17.–18. heinäkuuta Unionin joukot ylittivät Shenandoah-jokea. Iltapäivällä 18. heinäkuuta Konfederaation Robert E. Rodesin johtama divisioona hyökkäsi Unionin eversti Joseph Thoburnin johtamaa divisioonaa vastaan Cool Spring -nimisen plantaasin lähellä. Thoburnin joukot kestivät hyökkäyksen, mutta vetäytyivät pimeän tultua pois taistelusta.
Unionin joukot menettivät taistelussa yhteensä 422 miestä, Konfederaation joukot taas 397.
Taistelun seurauksena Unionin joukot joutuivat luopumaan Earlyn joukkojen takaa-ajosta usean päivän ajaksi.
Kevin MacLeod
Kevin MacLeod (ääntämys: /məklaʊd/; s. 28. syyskuuta 1972) on yhdysvaltainen säveltäjä ja muusikko. MacLeod on tehnyt yli 2 000 kappaletta, ja ne ovat saatavilla Creative Commons lisensille. Lisenssivaihtoehtojen ansiosta kuka tahansa voi käyttää hänen musiikkiaan ilmaiseksi niin kauan kun videossa mainitaan hänen nimensä. Siksi hänen musiikkiaan käytetään tuhansissa elokuvissa ja videoissa.
MacLeod päätti julkaista musiikkinsa Creative Commons -lisenssillä, jotta hänen musiikkiaan voisivat kuunnella ja käyttää mahdollisimman monet. Hänen mielestään nykyinen tekijänoikeusjärjestelmä on "rikki", ja siksi hän haluaaa, että ihmiset voivat käyttää hänen musiikkiaan ilmaiseksi.
MacLeodin käyttämistä lisensseistä suosituin on CC BY; niin kauan kuin hän saa hyvitykset, hänen musiikkinsa on vapaasti käytettävissä. Luvaton käyttöoikeus on saatavana myös henkilöille, jotka eivät halua tai eivät pysty tarjoamaan luotettavuutta MacLeodille.
MacLeod on myös käynnistänyt freepd.com Public Domain Music (CC0) -sivuston.
MacLeod on aiheena dokumenttielokuvassa "Royalty Free: The Music of Kevin MacLeod". Se oli tarkoitus julkaista vuonna 2018. Ryan Camarda toimisi elokuvan ohjaajana.
Vuonna 2015 MacLeod sai kansainvälisen kunniamainon web-videopalkinnon Euroopan Web Video Academy -palkintogaalassa.
Antti Nikunen
Antti Nikunen (s. 1982) on suomalainen lastenkirjailija-kuvittaja. Hän työskentelee AD:na Tuulilasissa ja Apu Juniorissa. Nikunen on opiskellut Laurea ammattikorkeakoulussa digitaalista viestintää ja valmistunut medianomiksi vuonna 2008. Hän on työskennellyt uransa aikana muun muassa Kauppalehdessä, Kauppalehden Pressossa ja Optiossa sekä myös Otavamedian kustantamassa Tekniikan Maailmassa. Vuodesta 2015 asti hänen työnantajansa on ollut A-lehdet.
Ampumahiihdon maailmancup 2018–2019 – 3. osakilpailu
Ampumahiihdon maailmancupin kauden 2018–2019 kolmas osakilpailu järjestettiin Nové Město na Moravěssa, Tšekissä 20.–23. joulukuuta 2018.
Pension Benefit Guaranty Corporation
Pension Benefit Guaranty Corporation (PBGC) on yhdysvaltalainen valtionyhtiö, jonka tarkoituksena on suojata yksityisten yritysten eläkerahastoja sekä jatkaa ja hoitaa yksityisten yritysten aikaisemmin hallinnoimia eläkerahastoja. PBGC:n historia liittyy siihen, että yksityiset yritykset ovat tarjonneet eläkkeitä 1800-luvun lopulta alkaen, mutta niitä ei oltu säännelty juuri lainkaan ennen vuotta 1974 jolloin PBGC perustettiin. PBGC on tärkeä, kun yritys joutuu konkurssiin tai ei muuten kykene maksamaan eläkemaksuja.
PBGC:n perustamisen historia on autonvalmistaja Studebakerin konkurssissa vuonna 1963. Studebakerin eläkerahasto tuhoutui yrityksen konkurssissa. Tämä käynnisti 10-vuotisen kamppailun liittovaltion lainsäädännön saamiseksi. Vuonna 1974 saatiin voimaan Employee Retirement Income Security Act (ERISA). Tähän lainsäädäntöön kuului myös PBGC:n perustaminen.
44 miljoonan yhdysvaltalaiset eläkkeet ovat tämän yrityksen suojaamia ja 1,5 miljoonan yhdysvaltalaisen eläkkeet tulevat tämän yrityksen hallinnoimista eläkerahastoista. Suurin tapaus kun eläkerahasto on siirretty kokonaan PBGC:lle on ollut vuonna 2005 tapahtunut United Airlines -lentoyhtiön neljän eläkerahaston lakkauttaminen, kun lentoyhtiö toimi konkurssilainsäädännön alaisuudessa. Tapauksessa PBGC:lle siirtyi 7,3 miljardin Yhdysvaltain dollarin maksuvaateet ja 122 000 eläkkeensaajaa.
Alkuvuodesta 2019 PBGC otti hoidettavakseen Sears Holdings -vähittäiskaupan alan yrityksen kaksi eläkerahastoa, joiden eläkkeensaajiin kuuluu 90 000 henkilöä.
Vuoden museo -palkinto
Vuoden museo -palkinto on Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitean myöntämä museoalan tunnustuspalkinto. Se jaetaan joka vuosi. Palkinto voidaan antaa museolle, joka ”on omalla toiminta-alueellaan edistänyt merkittävällä tavalla museoalan yhteiskunnallista näkyvyyttä ja vaikuttavuutta”. Palkinnon saajan valitsee ICOM:n Suomen-komitean ja Suomen museoliiton nimittämä lautakunta, johon kuuluu seitsemän jäsentä.
Vuoden museo -palkintona toimii kuvanveistäjä Pekka Kauhasen suunnittelema pronssinen "Esko"-veistos (2012). Se on kiertopalkinto, joka siirtyy voittajalta aina seuraavalle voittajalle. Lisäksi voittajille annetaan kunniakirja.
Vuoden museo julkistetaan ja palkitaan toukokuussa Suomen museoliiton järjestämien museopäivien yhteydessä. Vuoden museo valittiin ensimmäisen kerran keväällä 2014.
Vuoden museo 2019 -kilpailun finalistit ovat Amos Rex (Helsinki), Lönnströmin taidemuseo (Rauma) ja Satakunnan museo (Pori). Palkinto jaetaan 16. toukokuuta 2019.
Sam Maes
Sam Maes (s. 7. kesäkuuta 1998) on belgialainen alppihiihtäjä.
Maes sijoittui nuorten olympialaisissa 2016 suurpujottelussa seitsemänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurpujottelussa 32:s.
Maes kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2018. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan 28:s Val d’Isèren suurpujottelussa saman vuoden joulukuussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 21:nneksi Saalbach-Hinterglemmin suurpujottelussa niin ikään joulukuussa 2018.
Rutherford’s Farmin taistelu
Rutherford's Farmin taistelu () oli Virginiassa 20. heinäkuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali William W. Averell ja Konfederaation kenraalimajuri Stephen Dodson Ramseur. Taistelu päättyi Unionin voittoon.
20. heinäkuuta Stephen Dodson Ramseurin komentama divisioona oli Rutherfordin ja Carterin maatilojen luona Virginiassa, kun William W. Averellin johtama divisioona hyökkäsi yllättäen heidän kimppuunsa. Unionilla oli taistelussa noin 2 350 miestä, Konfederaatiolla taas noin 3 300. Hyökkäyksen seurauksena Ramseur päätti vetäytyä kohti Winchesteria. Averellin joukot saivat hyökkäyksen yhteydessä haltuunsa neljä Ramseurin tykkiä ja lähes 300 sotavankia. Yhteensä osapuolet menettivät taistelussa noin 1 1000 miestä.
Santeri Haarala
Santeri Haarala (s. 11. helmikuuta 2000 Mustasaari) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Vaasan Sportia. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Haarala pelannee lähinnä seuran A-nuorissa.
Haarala aloitti jääkiekon 4-vuotiaana Vaasan Sportissa. Hän oli kaudella 2016–2017 tehoilla 18+24=42 seuran B-nuorten paras paras pistemies ja Haarala jakoi Sportin sisäisen maalipörssin voiton Tuomas Välirinteen kanssa. Kaudella 2017–2018 hän toimi joukkueen varakapteenina. Haarala oli Sportin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 17+17=34.
Kaudella 2018–2019 Haarala debytoi Sportin SM-liigajoukkueessa. Hän teki liigadebyyttinsä 20. joulukuuta 2018 Mikkelin Jukureita vastaan. Haaralalle avautui paikka Sportin kokoonpanosta, kun Aleksi Ainali ja Toni Kallela olivat sivussa. Hänet merkittiin joukkueen kakkossentteriksi laidoilleen Brody Sutter ja Joel Kiviranta. Haarala sai ottelussa jääaikaa 14.17 minuuttia. Hän sai myös syöttöpisteen Roope Talajan tekemään 3–3-tasoitusmaaliin ajassa 59.46, kun Sport haki tasoitusta ilman maalivahtia. Haarala keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn korkeasta mailasta. Pete Suonpää valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi.
Douglas D-558-2 Skyrocket
Douglas Skyrocket ("Douglas D-558-2 Skyrocket", "D-558-II") oli hypersooninen tutkimuskone, jonka valmistaja oli Douglas Aircraft Company. Konetyypin yksilöitä valmistettiin kolme kappaletta, jotka kaikki on sittemmin museoitu, sillä yksikään ei tuhoutunut. Kone ensilensi 4. helmikuuta 1948. Siinä oli sekä XLR-8 RM-5 rakettimoottori, jonka teho 27 kN että Westinghouse J-34 WE-40 suihkumoottori, teho 13 kN. Yhteisteho oli siten 40 kN.
D-558-2 Skyrocket rikkoi ensimmäisenä kahden machin rajan. Se saavutti myös korkeusennätyksiä, kyeten lentämään yli 30 kilometrin korkeuteen. Kummatkin arvot saavutettiin vain ns. emä-aluksesta laukaistuna. Tällaisia olivat B-29 ja B-50. "US Navy"n alaisuudessa lennetty ennätysyritys toteutettiin 20. marraskuuta 1953. Koneen pilotti oli A.Scott Crossfield. Huippunopeudeksi tuli Mach 2.005 eli 2 135 km/h, 18 000 metrin korkeudessa. Sitä edeltäen ohjasi W. Bridgeman koneen 23 848 m korkeudessa, 1 992 km/h nopeuteen. Skyrocketia edelsi D-558-1 Skystreak.
Koska kone laukaistiin liikkeelle toisesta lentokoneesta, niin ei saavuttanut kaikkia niin kutsutusti normaaleille kansainvälisen ilmailuliiton (FAI) lentokoneille asettamia kriteerejä. Vastaavanlaista tapahtui esimerkiksi koneiden, X-1 ja X-2 kohdalla. Skyrocketin konstruktio vaikutti myös keskiraskaan, Yhdysvaltain laivaston käyttämän pommituskoneen, A-3 Skywarriorin suunnittelussa merkittävästi.
Dix–Hill Cartel
Dix–Hill Cartel oli Pohjois- ja Etelävaltioiden Yhdysvaltain sisällissodan aikaan luoma järjestelmä, jossa sovittiin sotavankien vaihtamisesta. Sopimus järjestelmän luomisesta allekirjoitettiin kuuden kuukauden mittaisten neuvottelujen jälkeen 22. heinäkuuta 1862. Sopimuksen nimi viittaa Unionin kenraalimajuri John Dixiin ja Konfederaation kenraalimajuri Daniel Harvey Hilliin, jotka olivat mukana sopimusneuvotteluissa.
Dix-Hillin sopimuksen mukaan osapuolet vaihtaisivat samanarvoisia sotavankeja yksi yhteen -periaatteella. Lisäksi sopimuksessa määriteltiin suhdeluvut, joiden perusteella osapuolet voisivat vaihtaa eriarvoisia vankeja keskenään. Esimerkiksi yksi luutnantti vastasi vankienvaihossa neljää miehistöön kuuluvaa, majuri taas kahdeksaa.
Dix-Hillin sopimuksen mukainen vankienvaihto päättyi heinäkuussa 1863, kun Pohjoisvaltiot irtisanoutuivat siitä. Irtisanoutumisen syynä oli se, että Etelävaltiot eivät enää suostuneet kohtelemaan tummaihoisia sotavankeja samanarvoisina kuin valkoihoisia. Dix-Hillin sopimuksen päättymisestä huolimatta osapuolet tekivät tämän jälkeenkin vielä joitakin vankienvaihtoja.
Folck’s Millin taistelu
Folck's Millin taistelu (; tunnetaan myös nimellä Cumberlandin taistelu) oli 1. elokuuta 1864 Alleganyn piirikunnassa Marylandissa käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali Benjamin F. Kelly ja Konfederaation prikaatikenraali John McCausland. Taistelu päättyi ratkaisemattomana.
John McCauslandin ja Bradley T. Johnsonin ratsuväkiprikaatit polttivat 30. heinäkuuta Chambersburgin kaupungin Pennsylvaniassa, minkä jälkeen joukot siirtyivät kohti Cumberlandia. Cumberlandissa heidän oli määrä häiritä Unionin rautatieliikennettä.
1. elokuuta Konfederaation ratsuväkijoukot saapuivat Cumberlandin lähellä sijaitsevaan Folck’s Milliin, jossa heitä odotti prikaatikenraali Kellyn järjestämä väijytys. Väijytystä seurasi useiden tuntien mittainen yhteenotto, joka päättyi lopulta Konfederaation joukkojen vetäytymiseen.
Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 38 miestä.
Kajaanin suojeluskuntapiiri
Kajaanin suojeluskuntapiiriin kuului useita suojeluskuntia.
Mars 2020
Mars 2020 on Nasan aiottu Mars-avaruusluotain. Sen pääosa on Mars-kulkija, joka pohjautuu suurelti aiempaan Curiosity-kulkijaan. Tutkimuslaitteet ovat suurelta osin uusia.
Hanke julkistettiin vuonna 2012. Marraskuussa 2018 Nasa julkaisi aiotun laskeutumispaikan. Jezero-kraaterissa oleva oletettu delta-alue sijaitsee Isidis Planitia -alueen länsirajalla. Luotain on tarkoitus laukaista Maasta 17. heinäkuuta 2020 ja sen on määrä laskeutua Marsiin 18. helmikuuta 2021.
Tutkimuslaitteisiin kuuluu:
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri aloitti Turun suojeluskuntapiirinä, mutta sen nimi muutettiin maakunnalliseksi. Varsinais-Suomen ensimmäinen suojeluskunta oli Loimaan suojeluskunta. Se aloitti toimintansa jo huhtikuussa 1917. Aloitteentekijänä oli maanviljelijä Kalle Piki.
Marjaana Toiviainen
Marjaana Toiviainen (s. 21. helmikuuta 1985 Savonlinna) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja tutkija. Toiviainen tunnetaan erityisesti työstään maahanmuuttajien auttamiseksi. Hän on muun muassa pyrkinyt estämään turvapaikanhakijoiden pakkopalautuksia. Toiviainen työskentelee pastorina Oulunkylän seurakunnassa Helsingissä.
Toiviainen työskentelee seurkuntapastorina ja vastaa kotoutumisen tuesta Oulunkylän seurakunnassa Helsingissä. Aimmin hän on ollut pastori Kallion seurakunnassa. Hän sai pappisvihkimyksensä marraskuussa 2012.
Toiviainen on tullut tunnetuksi työstään ihmisoikeuksien puolesta ja maahanmuuttajien auttamiseksi. Vuoden 2015 Euroopan pakolaiskriisin aikaan Toiviainen perusti Refugees Welcome -Facebook-ryhmän organisoimaan turvapaikanhakijoiden majoitusta ja majoitti heitä myös omassa kodissaan. Toiviainen on myös aiemmin majoittanut kotonaan erilaisia majapaikkaa tarvitsevia ihmisiä: kodittomia, paperittomia siirtolaisia, Itä-Euroopan romaneja, opiskelijoita ja turisteja.
Toiviainen osallistui vuoden 2017 huhtikuussa mielenosoituksiin, joissa vastustettiin turvapaikanhakijoiden pakkopalautuslentoja. Kotimaa24-verkkolehden mukaan Toiviaisen ja muiden kirkon työntekijöiden mielenosoitustoiminnan seurauksena noin tuhat suomalaista erosi kirkosta Eroakirkosta.fi-sivuston kautta.
Toiviaisen toiminta poiki 40 valitusta Helsingin hiippakunnan tuomiokapituliin. Tuomiokapituli löysi moitittavaa osassa Toiviaisen toimintatavoista, mutta ei päätynyt jatkotoimenpiteisiin asiassa. Saman vuoden heinäkuussa Toiviainen kieltäytyi noudattamasta poliisin poistumiskäskyä mielenosoituksessa Helsinki-Vantaan lentokentällä. Vantaan käräjäoikeus tuomitsi hänet niskoittelusta kymmeneen päiväsakkoon.
Toiviainen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Savonlinnassa. Hänen sukunsa on luterilaisia Karjalan evakkoja Uukuniemen nykyään Venäjälle kuuluvasta osasta. Toiviainen on käynyt Savonlinnan taidelukion musiikkilinjan. Hän valmistui Helsingin yliopistosta ensin valtiotieteen (pääaineena viestintä) ja sitten teologian maisteriksi. Toiviainen valmistelee väitöskirjaa Lundin yliopistoon toiseuden kohtaamisesta luterilaisessa teologiassa. Ennen papin uraansa hän on ollut kesätoimittajana "Itä-Savo"-lehdessä ja Kanadan Thunder Bayn suomalaisyhteisön omassa sanomalehdessä. Toiviainen on asunut myös muun muassa Tansaniassa ja puhuu sujuvasti swahilia. Huhtikuussa 2017 Toiviainen harkitsi muuttavansa takaisin Tansaniaan, mutta päätyi jäämään Suomeen. Nykyään Toiviainen asuu Helsingin Kalliossa.
Suomen Mielenterveysseura palkitsi Toiviaisen valtakunnallisella mielenterveyspalkinnolla vuonna 2015. Samana vuonna hän sai myös Naistoimittajat ry:n Vuoden kellokas -palkinnon.
Vuoden 2018 lopulla 30 ihmistä sai syytteen Toiviaisen kunnian loukkaamisesta ja yksi laittomasta uhkauksesta. Epäilyt liittyvät Toiviaisen arvosteluun henkilönä eikä tämän toimintaan pappina.
Mikkelin kaupunginkirjasto
Mikkelin kaupunginkirjasto eli Mikkelin seutukirjasto sijaitsee Mikkelin torin laidalla. Kirjasto sijaitsee osoitteessa Raatihuoneenkatu 6. Kirjaston vieressä on Mikkelin kaupungintalo.
Kirjaston nimi päätettiin muuttaa kaupunginkirjastosta seutukirjastoksi marraskuussa 2017.
R.Smg. Argonauta
R.Smg. Argonauta oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1931 vesillelaskettu Argonauta-luokan sukellusvene, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin CRDA:n Monfalconen telakalta, missä köli laskettiin 9. marraskuuta 1929. Alus laskettiin vesille 19. tammikuuta 1931 ja luovutettiin laivastolle 14. tammikuuta 1932.
Italian liittyessä 10. kesäkuuta 1940 toiseen maailmansotaan alus oli partioimassa Välimerellä Kreetan ja Egyptin välisellä merialueella päällikkönään Vittorino Calvicchia Scalamonti. Alus viipyi alueella 21. kesäkuuta saakka, jolloin aluksella havaittiin voimakkaita sukellusveneiden torjuntaan viittaavia ääniä.
Alus joutui syvyyspommihyökkäyksen kohteeksi, mutta onnistui pakenemaan vaurioituneena. Muun muassa aluksen periskooppi vaurioitui, mikä esti tähystyksen lähellä pintaa. Alus joutui keskeyttämään partioinnin ja se siirtyi Tobrukiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Tobrukissa aluksen vauriot korjattiin lukuun ottamatta periskooppia, minkä korjaamiseksi aluksen tuli siirtyä Tarantoon.
Alus lähti 27. kesäkuuta kello 21.45 Tobrukista matkaten pitkin Libyan rannikkoa Cape Ras el Hilaliin, mistä se jatkoi matkaansa Cape Colonneen lähelle Crotonea. Aluksen lähdön jälkeen siihen menetettiin yhteys.
Sodan jälkeisissä tutkimuksissa on päädytty aluksen uponneen 29. kesäkuuta osuttuaan alueella 27.-30. kesäkuuta partioineiden Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjien "HMS Dainty", "HMS Defender", "HMS Decoy", "HMS Voyager" ja "HMS Ilex" maaliksi. Hävittäjät suojasivat saattuetta operaatiossa MA3. Toisena mahdollisuutena pidetään Sunderland-lentoveneen hyökkäystä.
Yhdysvaltain demokraattiset sosialistit
Yhdysvaltain demokraattiset sosialistit (engl. Democratic Socialists of America, DSA) on yhdysvaltalainen demokraattista sosialismia kannattava järjestö, joka perustettiin vuonna 1982. DSA on suurin sosialistinen järjestö yhdysvalloissa. Puolueen nuorisojärjestö on nimeltään "Young Democratic Socialists."
Alexandria Ocasio-Cortez, joka valittiin New Yorkin 14. kongressivaalipiiristä Yhdysvaltain liittovaltion parlamentin alahuoneen kansanedustajaksi marraskuussa 2018, on järjestön jäsen. Järjestö on myös osoittanut tukeaan vaaleissa senaattori Bernie Sandersille, joka tuli toiseksi vuoden 2016 Yhdysvaltain presidentinvaalien demokraattipuolueen esivaalissa.
DSA perustettiin vuonna 1982, kun Democratic Socialist Organizing Committee (DSOC) ja New American Movement (NAM) yhdistyivät. Puolueen yhteispuheenjohtajiksi valittiin Michael Harrington ja kirjailija Barbara Ehrenreich.
Presidentinvaalien 2016 jälkeen järjestö on kasvanut nopeasti. Vuoden 2017 lopussa organisaatiolla oli 32 000 maksavaa jäsentä, jossa oli kasvua 6 700 jäsentä edellisvuodesta. Kasvua on selitetty vastareaktiona Donald Trumpin presidentinvaalivoitolle. Heinäkuussa 2018 organisaatiolla oli 45 000 ja joulukuussa 2018 jo 55 000 jäsentä.
Järjestön toimijoiden joukossa esiintyy laaja kirjo erilaisia poliittisia ideologioita demokraattisen sosialismin lisäksi, sosiaalidemokratiasta anarkososialismiin ja kommunismiin.
Vuoteen 2017 asti järjestö oli jäsenenä sosiaalidemokraattisten puolueiden sosialistisessa internationaalissa, mutta päätti jättää organisaation vastalauseena sen uusliberalistisen talouspolitiikan hyväksyvän linjan vuoksi.
Onshape
Onshape on pilvipalveluna toimiva 3D-CAD-ohjelmisto (Computer Aided Design l. tietokoneavusteinen suunnittelu). Onshape toimii internetin yli ja käyttöliittymänä voi olla nettiselain tai sovellus (iOS, Android). Onshape keskittyy lähinnä mekaniikkasuunnitteluun ja sisältää osamallinnus-, kokoonpano- ja piirustustyökalut. Ohjelmistolla voi tehdä myös ohutlevykappaleita. Ohjelmiston päivitykset julkaistaan suoraan selainkäyttöliittymään, eivätkä vaadi mitään ylläpitotoimenpiteitä käyttäjältä.
Onshape tallentaa reaaliaikaisesti käyttäjän tekemät muutokset ja mihin tahansa versioon voi koska tahansa palata. Ohjelmistoon tehdyt dokumentit tallentuvat palvelimen tietokantaan, eikä perinteistä tiedosto tässä mielessä ole. Tietokantaan lisätty dokumentti voi olla käytännössä mitä tahansa, esimerkiksi ostokomponenttiin liittyvä pdf-datakortti.
Onshape on perustettu 2012 ja päätoimisto sijaitsee Cambridgessä (USA). Yrityksen ydinryhmässä on useita SOLIDWORKS-yrityksen perustaneita henkilöitä, kuten kaksi entistä toimitusjohtajaa, Jon Hirschtick ja John McEleney.
Ohjelmiston ensimmäinen julkinen beta julkaistiin 2015 maaliskuussa. Samassa yhteydessä julkaistiin iPhone-sovellus. Android-sovellus julkaistiin saman vuoden elokuussa. Varsinainen kaupallinen versio julkaistiin vuoden 2015 lopussa.
Standard - $1500 / vuosi (1 käyttäjä)
Professional - $2100 / vuosi (1 käyttäjä)
Enterprise - $21000+
Student/Educator - ilmainen
https://www.onshape.com
Crash Team Racing Nitro-Fueled
Crash Team Racing Nitro-Fueled on Beenoxin kehittämä ja Activisionin julkaistava ajopeli, joka on uudistettu versio "Crash Bandicoot" -videopelisarjan ajopelistä "Crash Team Racing", jonka Naughty Dog kehitti alun perin PlayStationille.
"Crash Bandicoot N. Sane Trilogyn" julkaisun jälkeen spekuloitiin, että tulevaisuudessa julkaistaisiin uusi versio "Crash Team Racingistä", ja lopulta peli julkistettiin virallisesti joulukuun 2018 The Game Awards -tapahtumassa. Se tullaan julkaisemaan maailmanlaajuisesti Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle 21. kesäkuuta 2019.
Isoftalonitriili
Isoftalonitriili eli 1,3-disyanobentseeni tai m-disyanobentseeni (CHN) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa esimerkiksi polymeerien monomeereja. Isoftalonitriili on ftalonitriilin ja tereftalonitriilin isomeeri.
Huoneenlämpötilassa isoftalonitriili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin kuumaan veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin, dimetyyliformamidiin ja N-metyylipyrrolidoniin. Isoftalonitriilin reaktiot ovat tyypillisiä nitriileille. Sen aromaattinen rengas voidaan pelkistää tyydyttyneeksi, ja vedyttämällä voidaan myös pelkistää syanoryhmät aminoryhmiksi.
Isoftalonitriiliä valmistetaan m-ksyleenistä ammoksidaatioreaktiolla eli reaktiolla ammoniakin ja hapen kanssa. Reaktiossa käytetään katalyytteinä molybdeenin, vanadiinin ja antimonin oksidien seosta. Isoftalonitriilistä valmistetaan polyuretaanien valmistamiseen käytettäviä 1,3-bis(aminometyyli)bentseeniä ja diaminometaanisykloheksaania. Klooraus johtaa fungisidina käytettävään klorotaloniiliin eli tetrakloori-isoftalonitriiliin. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään valmistettaessa nitriilejä karboksyylihapoista.
Osvetnik
Osvetnik oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantes'sta Ranskasta. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.
Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa "Smelin" kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoaseamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Syyskuussa 1933 alus yhdessä brittiläisvalmisteisen "Nebojšan" kanssa partioivat Välimeren eteläosissa. Elokuussa 1935 alus vieraili Maltalla brittiläisvalmisteisen "Hrabrin" kanssa. Elokuussa 1936 alus vieraili "Nebojšan" kanssa Korfulla.
Saksan hyökätessä 16. huhtikuusa 1941 Jugoslaviaan alus oli Kotorinlahdella yhdessä kolmen muun sukellusveneen kanssa. Alus ja "Hrabri" saivat 10. huhtikuuta käskyn hyökätä Italian hallussa olevan Zaran liikenteeseen, mutta operaatiota ei toteutettu. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset.
Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin "N1":ksi. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia.
Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen Bajamonti-luokan aluksena "R.Smg. Francesco Rismondona". Aluksen vakaus sukelluksissa, 35 sekunnin sukellusnopeus periskooppisyvyyteen, ikä ja matala sukellussyvyys tekivät siitä ainoastaan koulutuskäyttöön ja erilaisiin testeihin soveltuvan aluksen.
Pian Italian antauduttua syyskuussa 1943 saksalaiset valtasivat aluksen 14. syyskuuta Bonifaciossa Korsikan eteläkärjessä. Saksalaiset upottivat aluksen neljä päivää myöhemmin.
Smeli
Smeli oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantes'sta Ranskasta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1928.
Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa "Osvetnikin" kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoasiamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Lokakuussa 1934 alus vieraili Ranskan protektoraatin Tunisian Bizertessä ja Kelibian redillä Tunisian rannikolla. Elo- ja syyskuussa 1937 alus vieraili "Hrabrin" ja emäalus "Zmaj'n" kanssa Kreetalla ja Korfulla.
Saksan hyökätessä 16. huhtikuusa 1941 Jugoslaviaan alus oli Kotorinlahdella yhdessä kolmen muun sukellusveneen kanssa. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset.
Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin "N2":ksi. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia.
Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen Bajamonti-luokan aluksena "R.Smg. Antonio Bajamontina". Aluksen vakaus sukelluksissa, 35 sekunnin sukellusnopeus periskooppisyvyyteen, ikä ja matala sukellussyvyys tekivät siitä ainoastaan koulutuskäyttöön ja erilaisiin testeihin soveltuvan aluksen.
Vuorokausi Italian antautumisen jälkeen aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 La Speziassa.
Moorefieldin taistelu
Moorefieldin taistelu (; tunnetaan myös nimellä Oldfieldsin taistelu) oli Moorefieldin lähellä Länsi-Virginiassa 7. elokuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Siinä olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali William W. Averellin ja Konfederaation prikaatikenraali John McCauslandin joukot. Taistelu päättyi Unionin voittoon.
John McCauslandin ja Bradley Tyler Johnsonin johtamat joukot olivat ennen taistelua polttaneet Chambersburgin kaupungin, minkä jälkeen joukot palasivat Shenandoahin laaksoon. Moorefieldin lähellä Konfederaation ratsuväkijoukot joutuivat kuitenkin 7. elokuuta William W. Averellin järjestämään väijytykseen. Väijytys pakotti Konfederaation joukot pakenemaan paikalta, mikä heikensi merkittävästi Konfederaation ratsuväkijoukkojen taistelutahtoa.
Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 531 miestä.
JTBC
JTBC on eteläkorealainen televisiokanava, joka perustettiin 1. joulukuuta 2011. JTBC on JoongAng Ilbon omistuksessa, kuten muutkin eteläkorealaiset mediatalot.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1729–1765)
Ludvig (; 4. syyskuuta 1729 – 20. joulukuuta 1765) oli Ranskan kruununprinssi eli dauphin. Hän oli kuningas Ludvig XV:n vanhin ja ainoa aikuiseksi elänyt poika, joka kuitenkin kuoli ennen isäänsä. Kruununprinssi Ludvig oli Ranskan kuninkaina toimineiden Ludvig XVI:n, Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n isä.
Ludvig oli kruununprinssi syntymästään alkaen. Hänen äitinsä oli puolalaissyntyinen kuningatar Maria Leszczyńska. Ludvig rikkoi välinsä isänsä kanssa, kun hän 15-vuotiaana vasten tämän käskyjä seurasi tätä Itävallan perimyssodan rintamalle, joten hänen vaikutusvaltansa Ranskan päätöksentekoon jäi vähäiseksi. Ludvig naitettiin 15-vuotiaana prinsessa Maria Teresia Rafaelan, Espanjan kuningas Filip V:n tyttären kanssa. Heille syntyi vuonna 1746 yksi tytär, mutta Maria Teresia kuoli kolme päivää synnytyksen jälkeen. Seuraavana vuonna Ludvig nai Saksin prinsessa Maria Josephan, vaaliruhtinas Fredrik August II:n tyttären. He saivat kahdeksan lasta. Toisin kuin isänsä, Ludvig oli uskollinen aviomies. Hän kuoli tuberkuloosiin 36-vuotiaana vuonna 1765. Kruununprinssiksi tuli hänen vanhin poikansa, tuleva kuningas Ludvig XVI, joka sittemmin syrjäytettiin ja teloitettiin vallankumouksen aikana. Kolmen kuninkaaksi edenneen pojan ohella Ludvigin ainoat aikuisiksi eläneet lapset olivat kaksi tytärtä, Sardinian kuningatar Maria Clotilde ja vallankumouksen yhteydessä teloitettu prinsessa Elisabet.
Ludvig (Ranskan kruununprinssi)
Ludvig () -nimisiä Ranskan kruununprinssejä eli dauphineita olivat seuraavat:
Marvin Plattenhardt
Marvin Plattenhardt (s. 26. tammikuuta 1992 Filderstadt, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hertha BSC:tä. Tämän lisäksi hän kuuluu Saksan jalkapallomaajoukkueeseen.
Luettelo Suomen maakuntaruoista
Suomen maakuntaruoat
Lähde:
Bedworth
Bedworth on noin asukkaan kaupunki Warwickshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa, Coventryn pohjoispuolella. Se on kasvanut kiinni naapurikaupunkiinsa Nuneatoniin ja muodostaa sen kanssa noin asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen ja boroughin.
Bedworthin lähistöllä toimi kaksi hiilikaivosta 1900-luvun loppupuolelle asti. Kaivostoiminnan lakattua tilalle on tullut teollisuutta, joka valmistaa muun muassa pieniä koneita sekä teippejä, nauhoja ja koristeita. Kaupungista länteen sijaitseva Corley Hall oli ilmeisesti esikuva George Eliotin romaanissa "Rehdin miehen rakkaus" esiintyvälle Hall Farmille.
Shinobu Sekine
Shinobu Sekine (, 20. syyskuuta 1943 Ōarai, Ibarakin prefektuuri – 18. joulukuuta 2018 Tokio) oli japanilainen judoka ja olympiavoittaja.
Sekine voitti 80 kg:n painoluokassa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja avoimessa luokassa MM-pronssia Ludwigshafenissa 1971. Sekine sairasti viimeiset elinvuotensa syöpää. Hän kuoli tokiolaisessa sairaalassa 75-vuotiaana 18. joulukuuta 2018.
Brigitte Gapais-Dumont
Brigitte Gapais-Dumont (25. huhtikuuta 1944 Saint-Fargeau – 29. marraskuuta 2018) oli ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti.
Gapais-Dumont kuului Ranskan floretin joukkuekilpailussa olympiahopeaa Montréalissa 1976 saavuttaneeseen joukkueeseen. Hän kilpaili kesäolympialaisissa myös Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972 saavuttaen muun muassa kolme neljättä sijaa. Gapais-Dumont kuoli sairastettuaan pitkään 74-vuotiaana 29. marraskuuta 2018.
Saima Korhonen
Saima Korhonen (o.s. Tikander, 6. maaliskuuta 1893 Viipuri – 29. joulukuuta 1983) oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli muun muassa Viipurin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä 1910- ja 1920-luvuilla.
Saima Korhosen vanhemmat olivat kauppias ja jalkineentekijä David Tikander ja Anna Maria Laihanen. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Viipurin Työväen Teatterissa vuosina 1916–1917 ja Viipurin Näyttämöllä 1918–1923 ja 1926–1927. Vuosina 1923–1924 Korhonen näytteli Kansan Näyttämöllä. Kiinnitystensä jälkeen hän työskenteli kiertuenäyttelijänä.
Korhosen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Elinan ja Kirstin roolit balladissa "Elinan surma" ja Marusjan rooli Sam Sihvon laulunäytelmässä "Jääkärin morsian". Korhonen näytteli niin ikään "Neiti Julien" nimiroolin ja Åsen roolin näytelmässä "Peer Gynt".
Korhonen ohjasi muun muassa komediat "Juurakon Hulda", "Syntipukki" ja "Nummisuutarit".
Elokuvatehtäviä Saima Korhosella oli kolme. Hän näytteli Fiinan osan Valentin Vaalan komediassa "Varaventtiili" (1942). Lisäksi hänellä oli kreditoimatta jääneet roolitehtävät musiikkielokuvassa "Poretta eli Keisarin uudet pisteet" (1941) ja komediassa "Uuteen elämään" (1942). Saima Korhosen puoliso Aku Korhonen näytteli Kello-Kallen roolin viimeksi mainitussa. Korhosten avioliitto alkoi 1916 ja päättyi avioeroon 1947.
Jalmari Sulonen
Jalmari Sulonen, vuoteen 1896 Grålund (15. helmikuuta 1884 Hollola – 22. toukokuuta 1952 Rooma) oli opettaja ja rehtori, joka julkaisi kauppalaskennon oppi- ja harjoituskirjoja.
Sulosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Grålund ja Wilhelmiina Stålhammar ja puoliso vuodesta 1913 Bertta Kartio (Karén). Sulonen tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän toimi yhteiskoulun opettajana Riihimäellä 1910–1918 ja Lahdessa kauppa- ja liikeapulaiskoulun opettajana 1918–1929 sekä koulun johtajana vuodesta 1920. Lahdessa hän oli myös työväenopiston johtaja 1920–1929 ja tyttölyseon fysiikan opettaja 1923–1929 sekä kaupunginvaltuuston jäsen 1920–1929. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajaksi ja rehtoriksi Sulonen tuli 1929 ja hoiti tehtävää vuoteen 1940 asti, minkä jälkeen hän oli oppilaitoksen fyysis-matemaattisten aineiden yliopettaja. Sulonen oli myös opiskellut Frankfurt am Mainin kauppakorkeakoulussa ja toiminut pankkivirkailijana.
Vesa Heikkinen
Vesa Heikkinen (s. 1963 Salla) on suomalainen kielitieteilijä ja tietokirjailija. Hän on Oulun yliopiston suomen kielen dosentti ja Kotimaisten kielten keskuksen erikoisasiantuntija. Heikkinen on erikoistunut lingvistiseen tekstintutkimukseen, kuten politiikan ja journalismin kieleen sekä kielen ja ideologian suhteeseen.
Heikkinen on juontanut Yle Puheen Politiikkaradion Puheet päreiksi -ohjelmaa yhdessä Tapio Pajusen kanssa. Heikkisen ja Pajusen "Kansalaistaito"-teos oli vuoden 2016 tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana.
Leo Uusimäki
Leo Viljami Uusimäki (s. 30. kesäkuuta 1998 Vantaa) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Kenttäurheilijat-58:aa ja hänen valmentajanaan toimii Pekka Nurmi. Kalevan kisoista Uusimäki on saavuttanut kymmenottelun hopeaa vuonna 2018. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa 4 x 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuonna 2017 ja pronssia 2016 sekä 4 x 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 2017. Ennätyksekseen Uusimäki on kymmenottelussa otellut pisteet 7162 vuonna 2018.
Tamta
Tamta Goduadze (, , s. 10. tammikuuta 1981 Tbilisi, Georgian SNT, Neuvostoliitto), tunnettu paremmin taiteilijanimellään Tamta, on georgialais-kreikkalainen laulaja. Hän nousi ensimmäistä kertaa kuuluisuuteen Kreikassa ja Kyproksella osallistuessaan vuonna 2004 Super Idol -kilpailuun, jossa hän sijoittui toiseksi. Tämän jälkeen hän julkaisi useita albumeja ja singlejä, jotka pääsivät Kreikan ja Kyproksen top-listoille. Goduadze toimi myös valmentajana X Factor Georgia -kilpailussa vuonna 2014 sekä The X Factor Greece -kilpailussa vuonna 2016.
Tamta edustaa Kyprosta vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Replay".
Tamta syntyi ja varttui Georgiassa, jossa hän aloitti laulamisen viisivuotiaana.
Tamtan ollessa 22-vuotias, hän ja hänen perheensä muuttivat Kreikkaan. Siellä hän osallistui Super Idol nimiseen kilpailuun, joka on Kreikan versio Pop Idol -kilpailusta. Kilpailussa hän pääsi finaaliin asti ja saavutti toisen sijan.
Tammikuussa 2007, Kreikan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT) ilmoitti Tamtan kilpailevan Kreikan vuoden 2007 euroviisukarsinnassa. Hän kuitenkin sijoittui kilpailussa kolmanneksi ja kilpailun voitti Sarbel kappaleellaan ”Geiá sou María”.
Tamtan albumi "Agápisé me" julkaistiin 16. toukokuuta 2007 ja sen ensimmäinen single oli myös nimeltään ”Agápisé me” (suom. ”Rakasta minua”). Tämän jälkeen hän julkaisi CD-singlen nimeltä "Mia stigmí esý ki egó/Éla sto rhythmó".
Kesäkuussa 2008, Tamta kertoi haastattelussa haluavansa edustaa Kyprosta vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa. Liikkui myös huhuja, että Kyproksen yleisradioyhtiö Radiofonikó Ídryma Kýprou olisi ollut Tamtan kanssa yhteydessä toukokuusta lähtien. Kreikan media kuitenkin 
painosti ERT:tä valitsemaan Tamtan edustamaan Kreikkaa vuoden 2009 Euroviisuissa. Huhut Tamtan edustamisesta eivät kuitenkaan käyneet toteen, sillä Kreikkaa valittiin edustamaan Sákis Rouvás ja Kyprosta Christína Metaxá.
Vuonna 2009, Tamta julkaisi radioille balladin nimeltä ”Koíta me”, joka oli ensimmäinen single hänen
tulevasta albumistaan, joka julkaistiin maaliskuussa 2010. Kappaleen musiikkivideon loi ja ohjasi Konstantínos Rígos. Tamta esiintyi myös Rouváksen kanssa The S Clubilla ja julkaisi singlen nimeltä ”Thárros í alítheia”, jossa Rouvás oli mukana featuring-artistina.
21. joulukuuta 2018 ilmoitettiin, että Tamta edustaa Kyprosta kappaleella ”Replay” vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa, Israelissa.
Kaikki alla olevat albumit ovat julkaistu Kreikassa ja Kyproksella.
Kepsu
Kepsu on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Sarviketapani
Sarviketapani ("Bucida buceras") on Combretaceae-heimoon kuuluva lehtipuu, joka kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa, Keski-Amerikassa ja Karibian alueella. Sen puuaines on kovaa ja kestävää, ja sitä voidaan käyttää esimerkiksi veneiden ja siltojen rakentamiseen.
Suomessa sarviketapaneja voi katsella Helsingin keskustakirjasto Oodissa, jossa niitä on yhdeksän.
Suomen urheilu 1983
Suomen urheilu 1983 käsittelee vuoden 1983 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
Suomen kiinalaiset
Suomen kiinalaiset ovat Suomessa asuvia etnisiä kiinalaisia. He koostuvat kiinalaissyntyisistä Suomen kansalaisista sekä Suomessa asuvista Kiinan kansalaisista.
Vuoden 2017 lopussa Suomessa oli 11 825 asukasta, joiden äidinkieli on kiina. Noin 60% heistä asui pääkaupunkiseudulla. Vuoden 2017 lopussa Suomessa asuvien Kiinan kansalaisten määrä oli 8 742. Vuodesta 1990 vuoteen 2017 yhteensä 2 460 Kiinan kansalaista on saanut Suomen kansalaisuuden.
Vuonna 1916 Helsingin seudulle tuotiin linnoitustöihin ja niitä tukevaan metsänkaatoon suuri joukko kiinalaisia siirtotyöläisiä. Työläiset olivat ilmeisesti Mantšuriasta kotoisin olleita vankeja, joita kutsuttiin "punaparroiksi" eli hunghuuseiksi. Venäjän kaukoidässä nämä olivat tunnettuja pahamaineisen hurjina junanryöstäjinä ja maantierosvoina. Kiinalaisia työläisiä tuotiin Suomeen yhteensä noin 3 000. Kiinalaisiin turvautumisen arvioidaan johtuneen siitä, että Pietari Suuren merilinnoituksen rakennustöissä suomalaiset siirtotyöläiset olivat osoittautuneet kelvottomiksi. Kiinalaistyövoimaa sijoitettiin muun muassa Espooseen, Kauniaisiin, Vantaalle, Korsoon ja Sipoon Söderkullaan pääasiassa metsänkaatotöihin. Heitä käytettiin myös Kustavissa merilinnoituksen tykkiteiden kivetystöissä sekä eri puolilla maata sekalaisissa töissä. Kiinalaiset majoitettiin usein kylmiin riihiin tai hökkeleihin, joissa ei ollut kunnon tulisijoja. Vaikka työläiset olivat miehiä, monet suomalaiset luulivat heitä naisiksi, sillä heillä oli pitkä niskapalmikko.
Linnoitustöiden ohessa kiinalaiset alkoivat tehdä Suomessa pian myös varkauksia, ryöstöjä, pahoinpitelyjä ja jopa ryöstömurhia. He saattoivat myös pelotella paikallisia asukkaita, jotta nämä lähtisivät ja jättäisivät asuntonsa ryöstettäviksi. Monilla heistä oli myös ikäviä tauteja kuten kuppaa ja syyhyä. Rikollisuus herätti suomalaisväestössä sekä pelkoa että vihaa. Esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela ei pystynyt levottomissa oloissa enää työskentelemään Espoon Tarvaspäässä, ja hän päätti paeta puolisoineen Ruovedelle. Espoon alueella kerrotaankin oleskelleen jopa 1 200 kiinalaista. Vuoden 1917 vaihteesta alkaen kiinalaisia ruvettiin passittamaan takaisin Kiinaan. Vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 linnoitustyöt lopetettiin ja suurin osa jäljelle jääneistä kiinalaisista poistui Suomesta.
Aikalaisten mukaan maahan jäi myös kiinalais-suomalaista perimää.
Jouko Voionmaa
Jouko Lauri Voionmaa (19. syyskuuta 1912 Helsinki – 18. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kanslianeuvos, arkeologi, numismaatikko ja mitalitaiteen tuntija.
Jouko Voionmaan vanhemmat olivat professori Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Voionmaa valmistui filosofian kandidaatiksi 1938. Hän palveli Suomen laivastossa kapteeniluutnanttina ja jatkosodan aikana hän oli jonkin aikaa Virossa Suomen ja Saksan armeijoiden yhteysupseerina. Sotien jälkeen hän toimi Suomen kansallismuseon rahakammion intendenttinä. Hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan intendenttinä 1940–1972, museoviraston rahakammion intendenttinä sekä toimistopäällikkönä 1972–1976. Voionmaa oli Suomen numismaattisen yhdistyksen sihteerinä 1940–1974 ja puheenjohtajana 1974–1975, Suomen mitalitaiteen killan yleissihteerinä vuodesta 1965, Kotiseutuliiton toiminnanjohtajana 1951–1952 sekä Suomen heraldisen seuran johtokunnan jäsenenä 1958–1968.
Voionmaa oli käsikirjoittajana dokumenttielokuvissa "Mitalitaiteemme" (ohjaus Kari Uusitalo, 1962) ja "100-vuotias Suomen markka" (ohjaus Olavi Tuomi, 1960).
Jouko Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1940 filosofian kandidaatti Elsi Anna-Liisa Tannerin kanssa. Jouko Voionmaan veljiä olivat suurlähettiläs Tapio Voionmaa ja osuusliike Elannon toimitusjohtaja Ilmari Voionmaa.