hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Júlio Duarte Langa
Júlio Duarte Langa (s. 27. lokakuuta 1927) on mosambikilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 9. kesäkuuta 1957 ja nimitettiin Xai-Xain hiippakunnan pispaksi 31. toukokuuta 1976. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alexandre José Maria dos Santos, jota avustivat Francesco Colasuonno ja Januário Machaze Nhangumbe.
Langa jäi eläkkeelle 12. heinäkuuta 2004.
Lucio Andrice Muandula
Lucio Andrice Muandula (s. 9. lokakuuta 1959 Maputo) on mosambikilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 14. toukokuuta 1989 ja nimitettiin Xai-Xain hiippakunnan piispaksi 24. kesäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Muandulan aikoinaan myös papiksi vihkinyt José Maria dos Santos, jota avustivat Francisco Chimoio ja Júlio Duarte Langa. Muandula asetettiin virkaansa 7. marraskuuta 2004.
Siirtymäajan kansallinen neuvosto
Siirtymäajan kansallinen neuvosto (, , NTC) oli Libyan hallituksen ja eversti Muammar Gaddafin vallan vastustajien muodostama ryhmä, jonka joukot valtasivat elokuun lopussa 2011 maan pääkaupungin Tripolin, surmasivat Gaddafin lokakuussa ja ottivat 23. lokakuuta 2011 vallan itselleen.
Neuvosto perustettiin 27. helmikuuta 2011 Bengasissa, ja 5. maaliskuuta 2011 se julistautui ”Libyan valtion ja kansan ainoaksi edustajaksi”. Ranska tunnusti ensimmäisenä valtiona neuvoston 10. maaliskuuta 2011 maan viralliseksi hallitukseksi ja se sai sisällissodan jatkuessa monien muidenkin maiden tunnustuksen. Neuvosto toimi kuitenkin lähinnä maan itäosissa, eikä Misratan kapinalliskaupunki tunnustanut sitä vielä elokuussa Libyan ainoaksi edustajaksi.
Heinäkuun lopussa neuvosto pidätti kapinallisten pääesikunnan päällikkönä toimineen kenraali Abdel Fatah Younisin, joka on maan entinen sisäministeri, ja vangitsi hänet tuntemattomaan paikkaan Bengasissa. Vangitsemisen syytä ei ole ilmoitettu.
Illalla 28. heinäkuuta kerrottiin että hänet on teloitettu.
Neuvoston johtajat sanoivat, että neuvosto ei ole hallitus, vaan tavoitteena on ohjata maa vapaisiin vaaleihin ja saada voimaan uusi perustuslaki. Neuvostolla oli hallituksen tavoin toimiva toimeenpaneva komitea. Elokuussa 2011 neuvosto julkaisi 14-sivuisen siirtymäajan perustuslakiluonnoksen, jossa asetettiin tavoitteeksi luoda šaria-lakiin perustuva monipuoluedemokratia.
23. lokakuuta 2011, kolme päivää maan Muammar Gaddafin surman jälkeen, kansallinen neuvosto julisti maan vapautetuksi Bengasissa järjestetyssä seremoniassa. Samassa yhteydessä šaria julistettiin voimaan ja sen kanssa ristiriidassa olleet lait mitättömiksi. Ensimmäisenä toimenaan neuvoston puheenjohtaja Mustafa Abdul-Jalil kumosi moniavioisuutta rajoittavan lain. Hän ilmoitti että tulevat määräykset kieltävät koron oton ja maahan luotaisiin islamilainen pankkijärjestelmä.
Tammikuun alussa pääkaupunki Tripolissa käytiin aseistautuneiden ryhmien kesken taisteluja, joissa kuoli useita. Silminnäkijöiden mukaan Misratasta tuleva kapinalliset yrittivät vapauttaa vangittuja tovereitaan.
Bengasissa osoitettiin viikkokausia mieltä hallitsevaa neuvostoa vastaan, joka huipentui väkivaltaisuuksiin ja paikallisen hallintorakennuksen valtaamiseen ja ryöstelyyn. NTC:n kakkosmies Abdel Hafiz Ghoga ilmoitti 22.1.2012 eroavansa levottomuuksien vuoksi. Neuvoston puhemies Mustafa Abdel Jalil puolestaan varoitti sisällissodan uhasta, jos NTC hajoaa.
7. heinäkuuta 2012 järjestettiin vaalit, joissa valittiin Yleinen kansankongressi (al-Mu’tamar al-Waṭanī al-‘āmm), joka korvasi Siirtymäajan kansallisen neuvoston. Islamistien kiihtyvän toiminnan vuoksi
keväällä 2014 Libyassa tuli vallankaappauksella valtaan kenraali Khalifa Haftar, joka ilmoitti taistelevansa islamisteja ja ääriryhmiä vastaan.
Neuvoston jäsenetMuut edustajat
El-Keib muodosti väliaikaisen hallituksen 22. marraskuuta 2011:
Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirja
Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirja on Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen julkaisu. Se on ilmestynyt vuodesta 1924 ja vuoteen 2016 mennessä sitä oli ilmestynyt 85 osaa.
Coach Beats
Coach Beats on suomalainen hip hop -tuottajakaksikko Nurmijärveltä. Duon muodostavat Henri "Gee" Vähäkainu (ent. Pikku G) ja Antti Muurinen.
Inter Press Service
Inter Press Service (IPS) on kansainvälinen uutistoimisto, joka keskittyy tuottamaan kehitysmaista englanniksi ja espanjaksi uutisia, jotka käännetään lukuisille kielille. IPS:lle kirjoittavia toimittajia on noin sadassa maassa ja IPS myös kouluttaa kehitysmaiden toimittajia.
Suomen Inter Press Service -yhdistys kokoaa tiedonvälityksestä ja kehityksestä kiinnostuneita kansalaisia. Se on perustettu vuonna 1985. Yhdistyksen pyörittämä uutistoimisto tuottaa viikoittain suomenkielisiä uutisia ja välittää kansainvälisen IPS:n aineistoa.
IPS:n asiakkaina on Suomessa tiedotusvälineitä, järjestöjä ja laitoksia. Uutistoimisto saa ulkoministeriöltä viestintä- ja kehityskasvatushankkeisiin tarkoitettua tukea.
Suomen IPS on jäsenenä Kehitysyhteistyön palvelukeskuksessa, Maailma.net:ssä, ja Viestintä ja kehitys -säätiössä.
Andienpöllönen
Andienpöllönen ("Megascops ingens" eli "Otus ingens") on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Boliviassa, Ecuadorssa, Kolumbiassa, Perussa ja Venezuelassa.
Laji on samankokoinen kuin valkokurkkupöllönen. Sen kokonaispituus on 25–29 cm. Uroksen paino on 134–190 g, naaraan 140–273 g. Se on päältä hiekanruskea, paikoin tummempi, ja naamakiehkura on hiekanruskea ilman selvää reunusta. Lentosulat ovat kanelinruskeajuovaiset ja tummasävyiset, ja pyrstö on kaneliruskea ja siinä on tummemmanruskeita raitoja. Päälaessa on nahanruskea reuna. Silmät ovat hunajanväriset ja korvatupsut pienet. Nilkoissa on höyhenystä varpaiden pohjaan saakka.
Andienpöllösen luontaista elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset vuoristometsät 1 200–2 500 metrin korkeudessa.Tämä suhteellisen voimakas lintu on yöeläjä, joka aktivoituu hämärässä. Päiväsaikaan se istuskelee päällyskasvien joukossa paksuilla oksilla. Sen elämästä tiedetään hyvin vähän. Se syö suurehkoja hyönteisiä ja hämähäkkejä, samoin matelijoita. Lisääntyminen vaatii vielä tutkimista, mutta sen tiedetään pesivän puiden koloissa, joiden pohjalle se munii valkoisia munia.
"Otus ingens" (Sibley ja Monroe 1990, 1993) on SACC:n mukaisesti (2005) jaettu alalajeiksi "ingens" ja "colombianus" ja siirretty sukuun "Megascops".
Summerside
Summerside on kaupunki Kanadassa, Prinssi Edwardin saarella. Summerside on saaren toiseksi suurin kaupunki Charlottetownin jälkeen. Summersiden väkiluku on 14 500 (2006) asukasta ja talousalueen väkiluku noin 45 000.
Alueen ensimmäinen asukas oli Pennsylvaniasta kotoisin oleva kveekari ja brittiläinen lojalisti Daniel Green joka kutsui aluetta nimellä "Green Shores Bedeque". Greenin pojan Josephin omistama pubi oli keskeisessä asemassa kaupungin nykyistä nimeä valittaessa. Tarinan mukaan eversti Henry Compton saapui kaupunkiin erittäin kylmänä päivänä ja lähestyttyään kaupunkia maasto suojasi viimalta ja aurinko tuli esiin pilvien takaa. Compton totesi tulleensa saaren kesäiselle puolelle (). Joseph piti tästä lausahduksesta ja vaihtoi pubinsa nimeksi Summerside. Myöhemmin postipäällikkö Patrick Power ehdotti paikallishallinnolle kaupungin nimen vaihtamista Summersideksi. Summerside oli ainutlaatuinen eikä sillä ollut vaaraa sekaannuksiin muiden samannimisten paikkojen kanssa, joten nimi virallistettiin.
Summersiden asuttaminen sai varsinaisesti alkunsa 1840, kun ensimmäinen satamalaituri ja tie alueen hallinnollisena keskuksena toimivaan St. Eleanorsiin valmistui. Pian tämän jälkeen Joseph Pope perusti Summersideen laivanrakennustelakan, ja kaupungista muodostui merkittävä vientisatama muualle Prinssi Edwardin saarelle ja Nova Scotiaan. Summerside virallistettiin kaupungiksi (Town) 1. toukokuuta 1877 ja suuremmaksi kaupungiksi (City) 1995.
Tapio Pöyhönen
Tapio (”Tappari”) Pöyhönen (19. marraskuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 2011 Helsinki) oli Työväen Urheiluliiton (TUL) osastopäällikkö ja merkittävä toimija työväenurheilun piirissä.
Pöyhönen pelasi koripalloa maaottelutasolla ja oli Suomen koripallojoukkueen kapteeni Helsingin olympialaisissa 1952. Pesäpalloa hän pelasi Työväen Mailapojissa. Moottoriurheilijana hän osallistui kolmesti Päijänne-ajoihin ja sijoittui parhaimmillaan yleisessä sarjassa kahdeksanneksi. Pöyhönen lopetti aktiiviurheilun 1960-luvun alussa. Veljensä Seppo Pöyhösen kanssa hän 1960-luvulla elvytti TUL:in hiipuneen koripallotoiminnan.
Pöyhönen aloitti työuransa Elannon makkaratehtaalla. Vuonna 1956 hän siirtyi työhön TUL:iin jaostosihteeriksi, ja 1966 hänestä tuli osastopäällikkö. Hän oli Suomen olympiakomitean valmennustoimikunnan jäsen ja vuodet 1972–1976 sen puheenjohtaja.
Pöyhönen kannatti TUL:n kriisiaikoina 1975 puheenjohtajaksi Niilo Hämäläistä, mutta valituksi tuli Osmo Kaipainen, joka sitten järjesti 1976 Pöyhösen eläkkeelle. Jukka Kemppinen on luonnehtinut Pöyhöstä sanoin: ”Tappari on epätavallisen viisas mies”.
Kroatian laivasto
Kroatian laivasto () on yksi kolmesta Kroatian asevoimien puolustushaarasta.
Kroatian laivasto syntyi 1991 Kroatian itsenäisyystaisteluiden aikana. Kuitenkin laivaston juuret lähtevät 10. vuosisadalta, jolloin keskiaikaisella Kroatialla oli Adrianmeren itäosia hallitseva laivasto. Herttua Branimirin johtaman Kroatian laivaston taistelu 18. syyskuuta 887 Venetsian laivastoa vastaan on valittu laivaston vuosipäiväksi.
Lisäksi on parikymmentä erilaista apualusta.
Branko Brnović
Branko Brnović (, s. 8. elokuuta 1967) on montenegrolainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Brnović aloitti pelaajauransa FK Budućnost Titogradin joukkueessa 1987. Seura pelasi tuolloin Jugoslavian pääsarjassa ja sijoittui Brnovićin aikana parhaimmillaan seitsemänneksi kaudella 1987–1988. Hänen viimeiseksi kaudekseen Budućnostissa jäi 1990–1991, jolloin seura eteni Balkans Cupin finaaliin.
Budućnostista Brnović siirtyi FK Partizaniin, jossa hän yhtenä puolustuksen tärkeänä lenkkinä oli auttamassa seuraa voittamaan Jugoslavian-mestaruuden kahdesti peräkkäin 1993 ja 1994. Lisäksi Brnović pääsi Partizanissa juhlimaan maan cupin mestaruutta kahteen otteeseen. Liigamestaruuteen päättyneellä kaudella 1992–1993 Brnović iski kuusi maalia, mikä on hänen uransa paras maalimäärä yhden kauden aikana.
Kesällä 1994 Brnović jätti Partizanin ja siirtyi pelaamaan Espanjaan RCD Espanyolin joukkueeseen. Barcelonalaisseurassa Brnović pelasi kuusi kautta ja oli neljänä kautena joukkueen avauskokoonpanon vakiomies. Viimeiseksi jääneellä kaudella 1999–2000 Brnović pelasi vain yhden ottelun, vaikka seuralle se oli Copa del Reyn voiton myötä menestyksekkäin.
Brnović lopetti pelaajauransa Espanyoliin, kunnes palasi vuonna 2006 montenegrolaisseura FK Komin pelaajaksi. Hän pelasi seurassa kaudella 2006–2007 kaikkiaan 15 ottelua ja onnistui kertaalleen maalinteossa.
Maajoukkuetasolla Brnović edusti Jugoslaviaa ja Serbia ja Montenegroa yhteensä 27 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998 pudottua toisella kierroksella Alankomaille. Lisäksi hän oli mukana voittamassa Jugoslavialle alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta 1987.Valmennusuransa Brnović aloitti vuonna 2007 Zoran Filipovićin apulaisvalmentajana Montenegron maajoukkueessa. Filipovićin jätettyä tehtävänsä kohtullisesti sujuneiden MM2010-karsintojen jälkeen Brnović jatkoi päävalmentajaksi nousseen Zlatko Kranjčarin apulaisvalmentajana.
Syyskuussa 2011 Brnovićista tuli Montenegron maajoukkueen päävalmentaja, kun liitto erotti yllättäen Kranjčarin kahden karsintatappion jälkeen. Brnović valmentaa Montenegroa ainakin kahdessa jäljellä olevassa EM-karsintaottelussa. Panoksena lohkokakkosena olevalla Montenegrolla oli pääsy jatkokarsintoihin ja jopa lopputurnaukseen. Brnovićin johdolla Montenegro pelasi tasan Englannin kanssa ja hävisi viimeisen ottelunsa Sveitsille 2–1. Pisteet riittivät kuitenkin jatkokarsintoihin, joissa Montenegro hävisi Tšekille yhteismaalein 3–0.
Montenegron jalkapalloliitto ilmoitti joulukuussa 2015, ettei se jatka vuoden lopussa päättyvää sopimusta Brnovićin kanssa.
Brofeldt
Brofeldt on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:Myös seuraavien henkilöiden sukunimi oli alun perin Brofeldt, mutta he muuttivat sukunimensä:
Soinniton bilabiaalinen klusiili
Soinniton bilabiaalinen klusiili on monessa kielessä esiintyvä konsonanttiäänne, joka merkitään P-kirjaimella niin suomen kielessä kuin monissa muissakin kielissä. Äänteen kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa äänteen merkki on [p]. Arkipuheessa "pee" voi tarkoittaa tilanteesta riippuen joko P-kirjainta tai äännettä [p].
Joissakin kielissä, kuten englannissa, [p] ääntyy suomesta poiketen aspiroituna.
Soinnitonta bilabiaalista klusiilia määrittävät seuraavat foneettiset parametrit:
Haulbowline
Haulbowline () on saari Irlannin rannikolla Corkin satamassa. Siellä sijaitsee Irlannin laivaston päätukikohta.
Saari on sataman strategisessa syvän veden kohdassa ja on ollut pitkään sotilastukikohtana. Se linnoitettiin ensimmäisen kerran vuonna 1602 ja oli alkujaan merkittävä Britannian armeijan tukikohta. Britannian armeija siirtyi myöhemmin lähellä olevalle Spikensaarelle, ja linnoitukset siirtyivät Britannian merivoimille. Laivastolla oli siellä runsaasti kalustoa, ja Napoleonin sotien aikana sinne rakennettiin telakka.
Telakka siirtyi vuonna 1923 Irlannin vapaavaltiolle, toisin kuin muut Corkin sataman linnoitukset, jotka muodostivat osan Treaty Ports ('sopimussatama') -järjestelmää.
Saarella toimi aiemmin yritys Irish Steel, joka suljettiin vuonna 2002. Teräksen valmistuksen päätyttyä maaperässä on todettu huomattavia määriä syöpäsairauksille altistavaa kuusiarvoista kromia ja teollisuuden prosesseista peräisin olevaa radioaktiivista jätettä sekä Tšernobylin ydinonnettomuudesta radioaktiivista laskeumaa. Nämä kaikki on ilmoitettu poistetun. Paikalle suunnitellaan rakennettavaksi asuntoja, toimistoja, hotelli ja huvivenestama.
Saarella tuhoutui vuonna 2008 historiallinen 1800-luvulta peräisin oleva varastorakennus.
Saaren nimi voi johtua muinaisnorjan sanasta "ál-boling" ('ankeriaspaikka').
Matti Rantasila
Matti Henrik Rantasila (26. joulukuuta 1922 Tampere – 15. maaliskuuta 2004 Pori) oli suomalainen sotakirjailija.
Rantasilan perhe muutti Tampereelta Poriin hänen ollessaan nelivuotias. Talvisodan alkaessa Rantasila oli Porin lyseon viidennellä luokalla. Hän osallistui sotaan vapaaehtoisena ja kävi välirauhan aikana reservinupseerikoulun yleten Suomen nuorimmaksi vänrikiksi.
Jatkosodan aikana Rantasila toimi joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkön sijaisena JR2:n 1. pataljoonassa. Vänrikki Pentti Iisalon johtama partio jossa Rantasila oli varajohtajana katkasi 18. elokuuta 1941 vallatun 45 millimetrin panssarintorjuntatykin avulla Räisälästä etelään johtavan valtatien ja piti tietä katkaistuna kolmen tunnin ajan niin että paikalta saatiin kerättyä suuri sotasaalis. Iisalo nimitettiin ansioistaan Mannerheim-ristin ritariksi 1. lokakuuta 1941. Rantasilalle ehdotettiin Mannerheim-ristiä 1944 mutta tässä vaiheessa tehtiin karsintaa erityisesti upseerien kohdalla eikä anomukseen suostuttu.
Rantasila ylennettiin luutnantiksi 1942. Hän haavoittui kolme kertaa ja menetti 31. elokuuta 1944 muutama päivä ennen jatkosodan päättymistä oikean kätensä yrittäessään tehdä vaarattomaksi venäläistä tavallista käsikranaattia isompaa korsukäsikranaattia.
Sodan jälkeen Rantasila valmistui 1949 merkonomiksi työn ohella. Hän toimi myymälätarkastajana Satakunnan Osuuskaupassa ja oli Keskusosuusliike Hankkijan Porin-konttorissa osastonhoitajana 1954–1978.
Rantasila osallistui Sotainvalidien Veljesliiton ja reserviläisjärjestöjen toimintaan. Hän sai sotakamreerin arvonimen 1991.
Rantasila aloitti kirjoittamisen 1978 jäätyään eläkkeelle. Hän löysi ullakolta vanhoja sodanaikaisia muistiinpanojaan ja alkoi niiden pohjalta kirjoittaa muistelmiaan. Esikoisteos "Joukkueenjohtaja" ilmestyi 1980.
Matti Rantasila on jääkiekkoilija Juha Rantasilan ja näyttelijä Mari Rantasilan setä.
Hannu Ylitalo
Hannu Sakari Ylitalo (15. toukokuuta 1934 Suojärvi – 27. syyskuuta 2007 Stala, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija joka kuvasi teoksissaan ruotsinsuomalaisten siirtolaisten elämää ja myös sen varjopuolia.
Ylitalon vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Iivari Ylitalo ja Olga Kukkoaho. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1955 Kemijärven opettajaseminaarista.
Olavi Merinen
Aarre Olavi Merinen (23. huhtikuuta 1917 Nurmijärvi – 24. tammikuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Merinen kävi kuusi vuotta Porvoon yhteislyseota ja opiskeli sitten Helsingissä Mainos- Ja Myyntikoulussa. Meriläinen oli koulutukseltaan somistaja ja toimi somistajana Porissa. Merinen osallistui talvi- ja jatkosotaan, ja asevelvollisuus ja sodat veivät yhteensä viisi ja puoli vuotta hänen elämästään. Päästyään siviiliin hän meni naimisiin ja muutti perheensä kanssa 1955 Savonlinnaan, jossa hän toimi kauppaopiston opettajana. Vaimon kuoleman jälkeen kasvatti yksin kaksi poikaansa. Vuonna 1970 he muuttivat Helsinkiin jossa Merinen työskenteli Kotisaari Oy:n arkiston hoitajana. Kolmen kirjan lisäksi hän kirjoitti erityisesti kuunnelmia ja pakinoita ja menestyi kuunnelmakilpailuissa.
Merinen kirjoitti kaksi romaania, yhden nuorten kirjan, useita radiokuunnelmia ja pakinoita. Hän oli lisäksi teatterin, kuvaamataiteiden ja musiikin harrastaja.
Funktionaalinen lääketiede
Funktionaalinen lääketiede on uskomuslääkinnän muoto, jossa harjoittajiensa mukaan painotetaan kehon oikean ja optimaalisen toiminnan merkitystä terveyden palauttamisessa ja sairauksien hoitamisessa. Skeptikkosivustolle kirjoittavan yhdysvaltalaisen eläkkeellä olevan perhelääkärin Harriet Hallin mukaan mukaan kuvauksen epämääräisyyttä on pidetty tarkoituksellisena markkinointipuheena ja hoitoja hyödyttöminä. Samoin suhtautuu yhdysvaltalaisen järjestön Science-Based Medicine -järjestön (SBM) kirjoittaja lääkäri David Gorski.
Funktionaalista lääkinnässä esitetään, että jokaista asiakasta hoidetaan yksilöllisesti. Funktionaalisen lääketieteen harjoittajat uskovat, että useimmat kroonisista kansansairauksista ovat ehkäistävissä ja jopa parannettavissa poikkeuksellisin menetelmin Yleisesti käytettyjä menetelmiä ovat asiakkaan kuunteleminen, ravintovalmennus, lisäravinteet ja laboratoriotutkimukset.
Suuntauksen kehittäjänä pidetään yhdysvaltalaista ravitsemustieteilijä Jeffrey Blandia, joka perusti instituutin 1990-luvun alussa. Viranomaiset pitivät Blandia ravitsemus- ja laihdutusvalmistemarkkinointia sekä terveysvaikutusväitteitä vilpillisinä. Bland on ollut myös edistämässä naturopaattikoulutusta.
Terveyssosiologian dosentti Markku Myllykankaan mukaan vakuuttavan tieteellisen näytön sijaan funktionaalinen lääketiede ratsastaa muun muassa yksittäisillä potilastapauksilla ja todistajalausunnoilla, kuten muukin uskomuslääkintä. Funktionalistit tekevät lukemattomia testejä jahdatessaan asiakkaistaan esimerkiksi hivenaineiden "puutostiloja". Funktionaalinen lääketiede pyörii usein ovelasti lääkkeiksi naamioitujen ravintolisien, antioksidanttien, hivenaineiden ja vitamiinien ympärillä.
Tapio Kaitaharju
Ilmari Tapio Kaitaharju (18. kesäkuuta 1923 Hamina – 28. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Kaitaharju lähti vapaaehtoisena jatkosotaan vuonna 1941 ja hän pääsi ylioppilaaksi sodan aikana 1942. Kaitaharju haavoittui polveen sodan loppuvaiheissa 1944 ja sodan jälkeen hän asettui asumaan Kouvolaan. Hän oli valtion rautateiden palveluksessa ja toimi viimeksi liikennetarkastajana. Eläkkeelle jäätyään Kaitaharju muutti vaimonsa Ailin kanssa Helsingin Munkkiniemeen.
Kaitaharju aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla pakinoita Kouvolan Sanomiin nimimerkillä "Antinpoika". Omia kirjoja hän alkoi julkaista 1970-luvulta alkaen. Kaitaharju käsitteli kirjoissaan muun muassa ihmisen ja luonnon välistä suhdetta sekä rajatietoon liittyviä aiheita.
Leo Tiainen
Leo Asser Tiainen (29. joulukuuta 1909 Helsinki – 16. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja suomentaja. Tiainen toimi myös kriitikkona, ja kokosi kirjallisuuteen liittyvää muistitietoa esimerkiksi kirjailija Joel Lehtosesta.
Eero Rönkkö
Eero Juhani Rönkkö (25. helmikuuta 1938 Tuupovaara – 31. maaliskuuta 2005 Kuopio) oli suomalainen opettaja, kapellimestari ja nuortenkirjailija. Rönkkö valmistui opettajaksi vuonna 1961 Jyväskylän yliopistosta. Hän toimi sitten luokanopettajana Haapavedellä ja koulunjohtajana Haukivuorella.
Ossi Ojala
Ossi Aarne Aatos Ojala (23. maaliskuuta 1933 Savonlinna – 18. joulukuuta 2006) oli suomalainen kirjailija.
Ojala aloitti kirjailijanuransa nuortenkirjoilla, joista sai Otava-palkinnon vuosina 1964 ("Saarella tapahtuu") ja 1968 ("Kahvila Sinuhe"). Sittemmin hän laajensi aluettaan muuhunkin proosaan sekä näytelmiin ja kuunnelmiin.
Agronomiperheen poika Ossi Ojala kirjoitti ylioppilaaksi Sysmän yhteiskoulusta vuonna 1953 ja suoritti humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1962. Ojala toimi opettajana eri koulumuodoissa Suomessa ja Ruotsissa, minkä lisäksi hän työskenteli muun muassa sanomalehti- ja mainostoimittajana sekä harrastajateatterien ohjaajana. Hän toimi kuuden vuoden ajan Mikkelin läänintaiteilijana. Kirjallisten harrastusten ohella hän maalasi öljyväritöitä. Hän asui pitkään Tampereella.
Erkki K. Suomela
Erkki Kalevi Suomela (18. marraskuuta 1929 Sippola – 13. maaliskuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen nuorisokirjailija.
Suomela sai valtion nuorisokirjailijapalkinnon 1974 ja 1984.
Veli Karppanen
Veli Karppanen, paremmin tunnettu nimellä Sir Vili (1951 – joulukuu 2002 Liperi) oli suomalainen Filippiineiltä vaimoja välittänyt liikemies. Hän tuli tunnetuksi syksyllä 1995 hänestä kirjoitetun lehtijutun ansiosta.
Karppasella oli "Kaukomaiden Ystävyyden Seura" -nimen takana toiminut välityspalvelu, joka hankki Filippiineiltä vaimoja suomalaisille miehille. Välityspalvelun toimisto sijaitsi Tikkurilassa. Karppanen itse asui Helsingin Kontulassa. Karppasen mukan hän välitti Suomeen ainakin 50 filippiiniläisnaista ja piti itse toimintaansa hyväntekeväisyytenä. Karppasen arvostelijoiden mielestä hän oli sovinisti ja naisten alistaja.
Karppanen tuli julkisuuteen syyskuussa 1995, kun hänestä julkaistiin Helsingin Sanomissa artikkeli "Suomeen tullut lähes tuhat filippiiniläistä vaimoa". Vuonna 1996 Jouni K. Kemppainen ja Teppo Sillantaus tekivät Helsingin Sanomien Nyt-liitteeseen jutun "Poikamiesilta Sir Vilin seurassa". He tekeytyivät Sir Vilin ihailijoiksi ja pyysivät häntä opastamaan kuinka naisia isketään. Sir Vili ei kuitenkaan rehvakkaista puheistaan huolimatta saanut iskettyä yhtäkään naista tuona iltana. Maaliskuussa 2013 artikkeli palkittiin Long Playn Pienellä journalistipalkinnolla.
Karppanen oli naimisissa kolme kertaa. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli suomalainen ja kaksi seuraavaa filippiiniläisiä. Ensimmäisen vaimon kanssa Karppasella oli yksi tytär, toisen kanssa kaksi poikaa ja kolmannen kanssa yksi tytär.
Karppanen kuoli sairauskohtaukseen 51-vuotiaana joulukuun alussa 2002 kesämökillään Liperin Kaatamon kylässä.
Kivihiiliterva
Kivihiiliterva on musta tai tummanruskea raskas­liikkeinen ja pahan­hajuinen neste, jota syntyy sivutuotteena, kun kivihiiltä kuivatislataan koksin valmistamiseksi. Sitä saadaan noin 3 % kivihiilen määrästä..
Kivihiiliterva sisältää tuhansia erilaisia kemiallisia yhdisteitä, joista suurin osa on bentseenin johdannaisia. Monet niistä ovat tärkeitä kemian­teollisuuden raaka-aineita, joita käytetään varsinkin väri- ja lääkeaineiden valmistukseen. Kivi­hiili­tervan ensimmäisessä tislauksessa saadaan alle 200 °C:n lämpö­tilassa kiehuvista aineista "kevytöljyä", 200–250 °C:ssa kiehuvista keski­öljyä, 250–300 °C:ssa kiehuvista raskas­öljyä ja tätä korkeammassa lämpö­tilassa kiehuvista antraseeni­öljyä, ja jäljelle jäävä tislaus­jäännös on pikeä.
Kivihiilitervasta saatava kevyt­öljy sisältää muun muassa bentseeniä, tolueenia ja ksyleeniä, ja siitä valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väri­aineita, hajusteita, räjähdysaineita ja liuottimia. Keskiöljy sisältää karbolihappoa, kresoleja, pyridiiniemäksiä, kinoliinia ja kumaronihartseja, ja siitä valmistetaan muoveja, lääkkeitä ja ruiskutteita. Raskas­öljy on pääasiassa naftaleenia. Antraseeni­öljy on pääasiassa antraseenia, ja siitä valmistetaan puun kyllästeitä ja väriaineita. Se sisältää myös jonkin verran hiiltä. Piestä valmistetaan tien päällysteitä, brikettejä ja elektrodeja.
Raakaa kivihiilitervaa käytetään muun muassa kattohuopien ja tervapahvien valmistukseen. Sitä käytetään myös sellaisenaan poltto- ja voiteluöljynä.
Monet kivihiilitervassa esiintyvät aineet kuten fenolit ja kresolit ovat myrkyllisiä. Siinä oleva bentseeni on myös vahvasti syöpää aiheuttava eli karsinogeeninen aine.
Kolmiulotteinen mallinnus
Kolmiulotteinen mallinnus tai "3D-mallinnus" tarkoittaa tietokoneavusteista kolmiulotteista suunnittelua tietokoneen kuvaruudulla. Tuloksena syntyvää mallia käytetään taideteosten, talojen, laitteiden tai niiden osien valmistamiseen tai esimerkiksi virtuaalisena ympäristönä kolmiulotteista grafiikkaa sisältävissä videopeleissä tai elokuvissa. Mallinnukseen on lukuisia kaupallisia sekä vapaan lähdekoodin ohjelmia.
Kolmiulotteinen malli toimii tuotteen tai teoksen hahmottamisen apuna tai itse tuotteen valmistuspohjana. Usein kolmiulotteista tietokonemallia käytetään NC-työstökoneiden ohjaamiseen ja siten virtuaalimallista voidaan luoda konkreettinen kappale esimerkiksi prototyyppiä tai tuotantoa varten. Uusin tekniikka kolmiulotteiseen mallintamisessa mahdollistaa ns. kolmiulotteisen tulostuksen (3D-tulostus), jossa malli rakentuu tulostimen avulla esimerkiksi muovista. 3D-tulostimia, jotka tulostavat myös mm. metalleja, lasia, sokeria, betonia on jo markkinoilla ja suhteellisen edullisia tulostimia voi tehdä myös DIY-konseptilla omaan käyttöön.
Kolmiulotteista mallinnusta tarvitaan esimerkiksi peleissä ja elokuvissa, joiden kuvamaailma tapahtuu kolmiulotteisessa ympäristössä.
Rajageminaatio
Rajageminaatio eli rajakahdennus, alku- tai loppukahdennus (joskus myös "jäännöslopuke", "aspiraatio" tai "loppuhenkonen") on suomen kielelle tyypillinen sandhi-ilmiö eli sanarajan yli vaikuttava äänneilmiö.
Rajageminaatio näkyy seuraavan sanan alkukonsonantin geminoitumisena: esimerkiksi "mene pois" äännetään "meneppois" [menepːois]. Jos seuraava sana alkaa vokaalilla, sanarajalla voi esiintyä pidentynyt glottaaliklusiili: [meneʔ ʔulos]. Rajageminaatio vaikuttaa myös yhdyssanan osien rajalla ja liitepartikkelien edellä, kuten [sɑdekːatos] ja [rikkɑillekːin].
Historiallisesti rajageminaation laukaisevat muodot ovat päättyneet konsonanttiin, joka on kuitenkin kadonnut nykykielestä. Kielitieteellisessä tekstissä rajageminaation laukaisijaksi voidaan olettaa "x-morfeemi", joka merkitään rivinylisellä x-kirjaimella, esimerkiksi "sade".
Rajageminaation esiintyminen vaihtelee, mutta se on säännöllisintä seuraavissa sananmuototyypeissä:
Muita muotoja, joissa rajageminaatio saattaa esiintyä yleiskielisessäkin puheessa, joskaan ei kaikilla puhujilla, ovat:
Jäännöslopuketta ei merkitä nykyään oikeinkirjoituksessa, mutta 1800-luvulla oli useita yrityksiä sen merkitsemiseksi. Merkiksi ehdotettiin heittomerkkiä sekä k- ja h-kirjaimia, esimerkiksi "sormeta'," "sormetah", "sormetak" (sormetta). Usein merkittiin liitepartikkelin alkukonsonantin kahdetuminen kuten sanassa "omillekkin".
Legato
Legato () on musiikin esitystapa, jossa sävelten välissä ei ole taukoa, vaan ne liittyvät saumattomasti yhteen. Legato merkitään kaariviivalla. Jousisoittimilla legato toteutetaan niin, että jousi liikkuu koko ajan ja jousen suuntaa ei vaihdeta sävelten välillä. Puhaltimilla puhallus jatkuu koko ajan ja äänen alkuun ei tehdä kielellä uutta aluketta.
Málaga-María Zambranon rautatieasema
Málaga-María Zambranon rautatieasema on Málagan kaupungin päärautatieasema Andalusiassa Etelä-Espanjassa. Asema on Málagan maakunnan vilkkain ja Andalusian toiseksi vilkkain asema Sevillan päärautatieaseman jälkeen. Asema nimettiin vuonna 2007 filosofi María Zambranon mukaan, ennen tätä se tunnettiin nimellä Málaga-Término.
Málaga-María Zambranon asemalta on AVE-suurnopeusjunayhteydet Madridiin ja Barcelonaan. Lisäksi asemalta on kaukojunayhteydet Sevillaan ja Rondaan sekä kerran viikossa yöjuna Bilbaoon. Cercanías Málaga -lähijunajärjestelmän molemmat linjat (C-1 ja C-2) kulkevat María Zambranon aseman kautta. C-1 tarjoaa yhteyden Málagan lentoasemalle sekä useisiin Costa del Solin kaupunkeihin. Lähijunat käyttävät aseman kahta maanalaista raidetta ja aseman maanpäällinen osuus on kokonaan kaukojunaliikenteen käytössä.
Mihail Balandin
Mihail Jurjevitš Balandin (, 27. heinäkuuta 1980 – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 lentoturmassa Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin.
Abu-l-Abbas
Abu-l-Abbas (k. 810) oli kalifi Harun al-Rašidin keisari Kaarle Suurelle lahjoittama norsu.
Kaarle Suuri oli lähettänyt edustajansa itään vuonna 799 ja vuonna 801 kalifin lähettiläät rantautuivat Pisaan mukanaan kallisarvoisia lahjoja. Pian sen jälkeen myös elefanttia kuljettava alus saapui perille. Einhardin mukaan kyseinen Abu-l-Abbas oli kalifin ainoa elefantti. Seuraavan kerran kalifin lähettiläät saapuivat keisarin luo vuonna 807.
Abu-l-Abbas kuoli Lippenhamissa Westfalenissa vuonna 810.
Oleksandr Vjuh’in
Oleksandr Jevhenovytš Vjuh’in (, ; 9. tammikuuta 1973 Sverdlovsk – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli ukrainalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi 21 kautta Venäjän eri jääkiekkosarjoissa. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi Lokomotiv Jaroslavl.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin tapahtuneessa lentoturmassa.
2716 Tuulikki
2716 Tuulikki on Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi Yrjö Väisälä vuonna 1939. Pikkuplaneetta sai nimensä suomalaisen mytologian Tapio-jumalan tyttären mukaan. Ennen kuin asteroidi sai nimensä se tunnettiin väliaikaisella tunnuksella 1939 TM. Koska Tuulikin absoluuttinen magnitudi (H) on 13,3, sen läpimitta on todennäköisesti välillä 5–12 kilometriä.
Robert Dietrich
Robert Dietrich (25. heinäkuuta 1986 Ordžonikdze, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli saksalainen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Dietrich aloitti uransa Saksan alasarjoissa, kunnes siirtyi DEL-liigan DEG Metro Starsiin. Hänet varattiin NHL:n vuoden ja hän pelasi AHL-liigan Milwaukee Admiralsissa kaksi kautta ennen paluutaan Saksaan 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 Dietrich siirtyi KHL-liigan Lokomotiv Jaroslavlin riveihin.
Hän kuoli 25-vuotiaana 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin tapahtuneessa lentoturmassa.
Marat Kalimulin
Marat Natfulovitš Kalimulin (, 20. elokuuta 1988 – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl) oli venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi muun muassa KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Hän menehtyi 7. syyskuuta 2011 Lokomotiv Jaroslavlin ottelumatkalla Minskiin tapahtuneessa lentoturmassa.
Amschel Moses Rothschild
Amschel Moses Rothschild (kuollut 6. lokakuuta 1755) oli rahanlainaaja ja silkkikangaskauppias Frankfurt am Mainin getossa Judengassessa eli juutalaiskujalla. Hän oli muuttanut Saksaan Itä-Euroopasta. Amschel Moses Rothschild oli 19.10.1735 kuolleen Moses Kalman Rothschildin poika. Amschel Moses Rothschild avioitui Schönche Lechnichin (kuollut 1756) kanssa. He saivat kahdeksan lasta. Neljäntenä syntyi Mayer Amschel Rothschild, josta tuli Rothschildien kansainvälisen pankkidynastian perustaja. Amschel Moses Rothschild kuoli isorokkoon Frankfurtin getossa vuonna 1755.
Vasenryhmä
Vasenryhmän eduskuntaryhmä (vr) () oli vasemmistolainen vuosina 2011–-2015 toiminut eduskuntaryhmä, jonka muodostivat vasemmistoliiton ryhmästä erotetut kansanedustajat Markus Mustajärvi ja Jyrki Yrttiaho.
Kansanedustajat Mustajärvi ja Yrttiaho erotettiin puolueensa eduskuntaryhmästä 30. kesäkuuta 2011, koska he äänestivät epäluottamuslausetta Kataisen hallitukselle, johon vasemmistoliitto osallistui kevääseen 2014 asti. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä päätti erottamisesta äänin 11–3. Asianosaisten lisäksi erottamista vastusti Anna Kontula. Erotetut muodostivat omat yhden kansanedustajan ryhmänsä, kunnes he elokuussa päättivät liittoutua. Vasenryhmä aloitti toimintansa 8. syyskuuta 2011. Kaksikkoa ei erotettu itse puolueesta. Ryhmä istui eduskunnan salissa puhemiehen paikalta katsottuna äärimmäisenä vasemmalla.
Mustajärven mukaan vasenryhmä edusti vasemmistolaista EU-kriittistä linjaa, jonka puolesta vasemmistoliitto kampanjoi vuoden 2011 vaaleissa. Vasenryhmä äänesti hallituksen esityksiä vastaan tuhansia kertoja. Vasemmistoliiton siirryttyä oppositioon vasenryhmä ehdotti kesäkuussa 2014 puolueelle eduskuntaryhmien jälleenyhdistymistä. Vasemmistoliiton eduskuntaryhmä torjui yhdistymisen elokuussa pitämässään kesäkokouksessa. Yhdistymistä vastusti yhdeksän ja kannatti kaksi ryhmän edustajista. Vasenryhmän kansanedustajat saivat kuitenkin asettua puolueen ehdokkaiksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa, jos piirijärjestöt hyväksyivät heidät listoilleen.
Yrttiaho ei asettunut ehdolle vuoden 2015 vaaleissa. Mustajärvi puolestaan oli Vasemmistoliiton ehdokkaana, tuli valituksi ja liittyi puolueen eduskuntaryhmään 23. huhtikuuta alkaen, jolloin vasenryhmän toiminta päättyi.
Ryhmän nimeksi oli tarkoitus antaa "vasemmiston eduskuntaryhmä", mutta puhemiesneuvosto hylkäsi ehdotuksen, sillä nimen katsottiin olevan vaarassa sekoittua vasemmistoliiton eduskuntaryhmään. Ryhmä pohti myös nimeä vasemmistoryhmä, joka oli käytössä vuosina 1995–1999, kun vasemmistoliiton eduskuntaryhmästä hallitusvastaisuuden vuoksi erotetut Esko-Juhani Tennilä, Mikko Kuoppa ja Veijo Puhjo liittoutuivat.
Kaukalopikaluistelu talviolympialaisissa 2014
Kaukalopikaluistelussa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 9. – 21. helmikuuta olympialuistelukeskuksessa. Paikalle yleisöä mahtui 12 000 henkilöä. Tapahtumia oli kahdeksan, joista neljä oli miehille ja neljä naisille. Kilpailijoita oli yhteensä 256. Jokaisessa yksilötapahtumassa kilpaili 32 kilpailijaa. Joukkuetapahtumissa kisasi kahdeksan joukkuetta, joihin jokaiseen kuului neljä kilpailijaa.
21. helmikuuta
15. helmikuuta
10. helmikuuta
21. helmikuuta
13. helmikuuta
21. helmikuuta
15. helmikuuta
18. helmikuuta
Cherokee (kappale)
”Cherokee” on Ray Noblen säveltämä ja sanoittama musiikkikappale vuodelta 1938. Noble sävelsi sen ensimmäiseksi osaksi viisiosaiseen sarjasävellykseensä "Indian Suite". Kappale tunnetaan myös nimellä ”Indian Love Song”.
Billy May sovitti kappaleesta instrumentaaliversion Charlie Barnetin orkesterille vuonna 1939, ja yhtyeen nauhoitus nousi Yhdysvaltojen listalla 15. sijalle. Barnet otti pidennetyn version sävellyksestä tunnuskappaleekseen nimellä ”Redskin Rhumba”. Pidennetyn kappaleen säveltäjäksi oli merkitty Barnet itse salanimellä ”Dale Bennett”. Barnetin tulkinta teki kappaleesta suositun jazzmuusikoiden keskuudessa, ja siitä onkin tullut yksi tyylilajin standardikappaleista. Muun muassa Count Basie, Sarah Vaughan, Bud Powell ja Clifford Brown ovat nauhoittaneet kappaleen. Charlie Parker käytti ”Cherokeen” sointukulkua vuoden 1945 sävellyksessään ”Ko-Ko”. Myös Buddy DeFrancon ”Swinging the Indian” perustuu kappaleen sointuihin.
Kappale on rakenteeltaan 64 tahdin mittainen AABA ja alun perin B-duurissa. Melodia käyttää pentatonista asteikkoa ja pysyttelee asteikossa myös B-osassa tapahtuvien nopeiden sävellajin vaihdosten aikana. Sanoituksen kanssa kappale esiintyy usein naisartistien laulamana, vaikka ”suloisesta intiaanineidosta” kertova kappale on selvästi kirjoitettu mieslaulajalle.
Jean-Noël Diouf
Jean-Noël Diouf (s. 1. lokakuuta 1946) on senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. huhtikuuta 1972 ja nimitettiin Tambacoundan hiippakunnan piispaksi 17. huhtikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hyacinthe Thiandoum, jota avustivat Théodore-Adrien Sarr ja Pierre Sagna.
Théodore-Adrien Sarr
Théodore-Adrien Sarr (s. 28. marraskuuta 1936) on senegalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Dakarin arkkihiippakuntaan Hyacinthe Thiandoum 28. toukokuuta 1964. Hän sai 1. heinäkuuta 1974 nimityksen Kaolackin hiippakunnan piispaksi, ja hänet konsekroi piispaksi Théophile Albert Cadoux'n ja Augustin Sagnan avustama Thiandoum 24. marraskuuta.
Sarr sai 2. kesäkuuta 2000 nimityksen Dakarin arkkipiispaksi. Kardinaaliksi hänet valittiin 24. marraskuuta 2007, ja hänet asetettiin Santa Lucia a Piazza d'Armin kardinaalipapiksi 6. huhtikuuta 2008.
Augustin Sagna
Augustin Sagna (23. lokakuuta 1920 – 12. joulukuuta 2012) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. maaliskuuta 1950 ja nimitettiin Ziguinchorin hiippakunnan piispaksi 29. syyskuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. tammikuuta 1967. Pääkonsekraattorina toimi Hyacinthe Thiandoum, jota avustivat Luc Auguste Sangaré ja Prosper Dodds.
Sagna jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 23. lokakuuta 1995.
Jean-Pierre Bassène
Jean-Pierre Bassène (s. 1. elokuuta 1951) on senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 11. huhtikuuta 1980 ja nimitettiin Koldan hiippakunnan piispaksi 22. joulukuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. huhtikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Augustin Sagna, jota avustivat Bernard Agré ja Robert Sarah.
Ernest Sambou
Ernest Sambou (s. 22. joulukuuta 1947) on senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. joulukuuta 1975 ja nimitettiin Saint-Louis du Sénégalin hiippakunnan piispaksi 22. helmikuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pierre Sagna, jota avustivat Théodore-Adrien Sarr ja Laurent Akran Mandjo.
Pierre Sagna
Pierre Sagna (11. heinäkuuta 1932 – 24. toukokuuta 2008) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 4. lokakuuta 1959 ja nimitettiin Saint-Louis du Sénégalin hiippakunnan piispaksi 19. joulukuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. toukokuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Augustin Sagna, jota avustivat Théodore-Adrien Sarr ja Michael Joseph Moloney.
Sagna erosi tehtävistään 22. helmikuuta 2003.
Signature Pictures
Signature Pictures on yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö, joka on keskittynyt tuottamaan elokuvia. Yhtiö on tuottanut elokuvia vuodesta 1993 lähtien.
Maixent Coly
Maixent Coly (10. syyskuuta 1949 – 24. elokuuta 2010) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 30. joulukuuta 1980 ja nimitettiin Ziguinchorin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 5. huhtikuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Augustin Sagna, jota avustivat Auguste Nobou ja Pierre Étienne Louis Eyt.
23. lokakuuta 1995 Colysta tuli Ziguinchorin piispa, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Benjamin Ndiaye
Benjamin Ndiaye (s. 28. lokakuuta 1948) on senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. elokuuta 1977 ja nimitettiin Kaolackin hiippakunnan piispaksi 15. kesäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Théodore-Adrien Sarr, jota avustivat Pierre Sagna ja Jacques Yandé Sarr.
Jacques Sarr
Jacques Yandé Sarr (11. lokakuuta 1934 – 18. tammikuuta 2011) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. toukokuuta 1964 ja nimitettiin Thièsin hiippakunnan piispaksi 17. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Sarrin aikoinaan myös papiksi vihkinyt Hyacinthe Thiandoum, jota avustivat Théodore-Adrien Sarr ja Joseph Dao.
Sarr toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
François-Xavier Dione
François-Xavier Dione (kesäkuu 1919 – 4. helmikuuta 1985) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. huhtikuuta 1949 ja nimitettiin Thièsin hiippakunnan piispaksi 6. helmikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hyacinthe Thiandoum, jota avustivat Prosper Dodds ja Augustin Sagna.
Dione toimi hiippakuntansa johdossa kuolemaansa saakka.
Hyacinthe Thiandoum
Hyacinthe Thiandoum (2. helmikuuta 1921 – 18. toukokuuta 2004) oli senegalilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Marcel Lefebvre 18. huhtikuuta 1949, ja hänet nimitettiin Dakarin arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 24. helmikuuta 1962. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Émile André Jean-Marie Maury, jota avustivat Bernardin Gantin ja Prosper Dodds. Thiandoum osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
24. toukokuuta 1976 Thiandoum valittiin kardinaaliksi ja nimitettiin Santa Maria del Popolon kardinaalipapiksi. Hän osallistui vuoden 1978 kahteen konklaaviin. Hän jäi eläkkeelle 2. kesäkuuta 2000 ja kuoli neljä vuotta myöhemmin keuhkosyövän komplikaatioihin sairaalassa Aix-en-Provencessa.
Paavillisesta gregoriaanisesta yliopistosta valmistunut Thiandoum oli ensimmäinen kardinaali Senegalista. Hän piti yllä hyviä välejä muslimiyhteisöön.
Prosper Dodds
Prosper Paul Dodds (17. helmikuuta 1915 – 12. tammikuuta 1973) oli senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 23. heinäkuuta 1939 ja nimitettiin Ziguinchorin prefektiksi 13. kesäkuuta 1947. 10. heinäkuuta 1952 Dodds sai nimityksen Ziguinchorin apostoliseksi vikaariksi ja Bennefan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Marcel Lefebvre, jota avustivat Georges-Henri Guibert ja Michel-Jules-Joseph-Marie Bernard.
14. syyskuuta 1955 Dodds sai nimityksen uuden Ziguinchorin hiippakunnan piispaksi. Hän siirtyi Saint-Louis du Sénégalin piispaksi saatuaan nimityksen 15. helmikuuta 1966. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli virassa ollessaan.
Victoria Vetri
Victoria Vetri (s. 26. syyskuuta 1944) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Vetri tunnetaan myös nimellä Angela Dorian, jolla hän oli Playboyn "Playmate of the Month" syyskuussa 1967, sekä "Playmate of the Year" vuonna 1968.
16. lokakuuta 2010 Vetri ampui miestään lähietäisyydeltä rintakehään asunnollaan Hollywoodissa, ja hänet pidätettiin samana päivänä. Hänen miehensä kiirehti sairaalaan heti tapahtuman jälkeen, ja selviytyi välikohtauksesta hengissä. Syyskuussa 2011 Vetri tuomittiin yhdeksäksi vuodeksi vankilaan taponyrityksestä.
Théophile Albert Cadoux
Théophile Albert Cadoux MSC (18. syyskuuta 1903 – 14. marraskuuta 1982) oli ranskalaissyntyinen, Senegalissa työskennellyt roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. tammikuuta 1929 ja nimitettiin Kaolackin prefektiksi 29. maaliskuuta 1957.
6. heinäkuuta 1965 Cadoux sai nimityksen uuden Kaolackin hiippakunnan piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joseph-Charles Lefèbvre, jota avustivat Louis-Marie-Fernand de Bazelaire de Ruppierre ja Hyacinthe Thiandoum. Cadoux osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 1. heinäkuuta 1974.
Islamilainen pelastusrintama
Islamilainen pelastusrintama (, FIS, ) oli algerialainen islamistinen puolue, joka pyrki maan muuttamiseen šaria-lain mukaan hallituksi islamilaiseksi valtioksi. Puolue voitti vuoden 1991 vaalit ja sai yli 2/3 parlamenttipaikoista, mikä olisi riittänyt perustuslain muuttamiseen. Puolue kiellettiin 1992.
Marraskuussa 1988 Algerian perustuslaissa sallittiin muutkin puolueet kuin FLN, jonka jälkeen FIS perustettiin Algerissa 18. helmikuuta 1989. Perustajina olivat šeikki Abbassi Madani ja saarnaaja Ali Belhadj. Puolueen kannatus kasvoi nopeasti ja se voitti kesän 1990 paikallisvaalit. Toukokuussa 1991 puolue järjesti yleislakon valtapuolue FLN:n pyrittyä piirtämään vaalipiirien rajat uudelleen varmistaakseen kannatuksensa.
26. joulukuuta 1991 FIS sai parlamenttivaalien ensimmäisellä kierroksella 48 % äänistä (Algeriassa käytettävän ranskalaisen järjestelmän mukaan vaalipiireissä joissa voittaja sai alle 50 % järjestettiin toinen kierros), mikä takasi sille jo 188 paikkaa parlamentin 231:sta. Armeija puuttui tuolloin asiaan ja pakotti presidentti Chadli Bendjedidin eroamaan ja nosti maanpaossa Marokossa olleen Mohamed Boudiafin presidentiksi. Maa julistettiin hätätilaan, FISin vielä vapaalla olleet johtajat pidätettiin ja tuomittiin ja puolue kiellettiin.
FIS perusti vuonna 1993 aseelliseksi siivekseen AIS:n (Armée Islamique du Salut). Algerian sisällissodassa AIS taisteli sekä maan armeijaa että toista islamilaista ryhmää, GIA:ta (Groupe Islamique Armé) vastaan.
Parnasso 1951–2011
Parnasso 1951–2011: Kirjallisuuslehden kuusi vuosikymmentä on Matti Suurpään kirjoittama kirjallisuuslehti Parnasson 60-vuotishistoriikki. Teoksen on vuonna 2011 julkaissut Otava.
Suurpää on itse ollut Parnasson liepeillä vuosikymmenet, tuntenut sen päätoimittajat ja kirjoittajat, kirjoittanut siihen itse ja on siksi käyttänyt kirjoittaessaan hyväksi omaa muistiaan.
Esipuheessa Suurpää toteaa, että Parnasson kaikki arkistot ovat tuhoutuneet, viimeiset 2000-luvun alussa ikävän tietokatkoksen vuoksi. Hän ei ole kirjoittanut kirjallisuustiedettä eikä lehdistötutkimusta vaan luonnehtii kirjaansa kronikaksi ja pureutuu aiheeseen lehden sisällön kautta.
Suurpää taustoittaa Parnasson historiaa aloittamalla jatkosodan päättymisestä vuodesta 1944. Sen jälkeen hän etenee lehden ilmestymisestä alkaen päätoimittajittain kronologisesti. Parnasso on kaikkina aikoina sisältänyt muutakin kuin kirjallisuusaiheita, ja näille, elokuvalle, teatterille ja televisiolle hän on omistanut omat yksiköt. Tuoreimmat käsitellyt asiat ovat syksyltä 2010, ja päätteeksi on Parnasson päätoimittaja Jarmo Papinniemen ohjelmakirjoitus.
Teoksen liitteissä on lueteltu Parnasson toimittajat ja lehden myöntämät palkinnot. Kirjan päättää 20-sivuinen henkilöhakemisto.
Jyrki Nummi toteaa esittelyssään, että teoksen arvo on merkittävä, vaikka sillä ei ole tutkimuksellisia tavoitteita: se luo kuvan sotien jälkeisen Suomen kirjallisesta elämästä, palauttaa hetkellisesti niihin sunnuntaitunnelmiin, jolloin ei ollut kiirettä mihinkään.
Hannu Waarala ei arvosta Suurpään teosta kaikilta osin, vaan tarttuu sen luettelomaisuuteen, mutta kiittää kuitenkin esimerkiksi jaksoa, jossa kerrotaan Parnasson unohtamat kirjailijat, kuten Marko Tapio, joka sittemmin Anne Friedin ansiosta on saanut ansaittua huomiota.
Manu Marttinen tiivistää arvionsa, että se vastaa kysymykseen, mitä lukijan tulee tietää, lainaukseen Juhani Salokanteleen kokoaman kirjan otsikosta. Hän toteaa myös, että kirjan avulla voi kohentaa yleissivistystään tiedoilla kuka kukin on ollut – tai halunnut olla – Suomen kirjallisuuspiireissä.
One Outs
One Outs () on baseballista kertova japanilainen manga- ja animesarja. Sitä julkaistiin alun perin seinen-lehti "Business Jumpissa" vuosina 1998–2006. Sarjan animeversiosta vastasi Madhouse, ja sitä alettiin esittää NTV:llä 7. lokakuuta 2008.
Sarja alkaa kun baseball-joukkue Lycaonsin tähtilyöjä Hiromichi Kojima matkustaa Okinawalle harjoittelemaan. Siellä hän tapaa syöttäjä Toua Tokuchin, joka on baseball-pallolla pelattavan uhkapeli "One Outsin" kiistaton mestari. Kojiman voitettua Tokuchin uhkapelissä, hän saa syöttäjän liittymään joukkueeseensa. Tokuchi solmii joukkueen rahanhimoisen managerin kanssa sopimuksen, jossa hän saa palkkioksi 5 000 000 jeniä jokaisesta syöttämästään palosta, mutta vastaavasti joutuu maksamaan 50 000 000 jeniä jokaisesta päästämästään juoksusta.
Eduardo Herrera Riera
Eduardo Herrera Riera (7. syyskuuta 1927 Carora – 27. lokakuuta 2012) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Barquisimeton hiippakuntaan 8. joulukuuta 1955 ja nimitettiin Cumanán hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Sestan titulaaripiispaksi 7. tammikuuta 1965. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dadaglio, jota avustivat Críspulo Benítez Fontúrvel ja Crisanto Darío Mata Cova.
30. marraskuuta 1966 Herrera Riera sai nimityksen Guanaren piispaksi. Hän toimi tässä tehtävässä, kunnes tuli 31. lokakuuta 1970 nimitetyksi Barquisimeton vihkipiispaksi ja Ubazan titulaaripiispaksi. 5. heinäkuuta 1994 hänet nimitettiin Caroran piispaksi, jona hän toimi eläkkeelle jäämiseensä (5. joulukuuta 2003) saakka.
Herrera Riera osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.