hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sankarien aukio (Budapest)
Sankarien aukio () on tunnettu nähtävyys ja Unkarin kansallisten juhlien järjestämispaikka Budapestissa. Se sijaitsee Pestissä Andrássy út -kadun päässä.
Aukiota hallitsee Millennium-muistomerkki, joka on pystytetty unkarilaisten maahantulon 1000-vuotisjuhlien kunniaksi vuonna 1896. Sen ovat suunnitelleet arkkitehti Albert Schickedanz ja kuvanveistäjä György Zala. Muistomerkissä on puoliympyrän muotoinen pylväsrivistö, johon on pystytetty neljätoista Unkarin kuninkaita ja kansallisia johtajia kuvaavaa pronssipatsasta. Pylväsrivistön edessä on 36 metrin korkuinen keskuspylväs, jonka huipulla oleva patsas kuvaa arkkienkeli Gabrielia, joka johtaa unkarilaiset maahansa.
Muistokiveen hakatun kirjoituksen mukaan Sankarien aukio on omistettu ”niiden sankarien muistolle, jotka pyhittivät elämänsä kansamme vapaudelle ja itsenäisyydelle”. Muistomerkin patsaissa ovat kuninkaat Tapani Pyhä, Ladislaus Pyhä, Kálmán, Andreas II, Béla IV, Kaarle Robert ja Ludvig Suuri, valtionhoitaja János Hunyadi, kuningas Matias Corvinus, Transilvanian ruhtinaat Gábor Bethlen, István Bocskai, Imre Thököly ja Ferenc II Rákóczi sekä kansallissankari Lajos Kossuth. Alun perin viimeisenä oli keisari Frans Joosefin patsas.
Aukion laidoilla ovat toisiaan vastapäätä uusklassiseen tyyliin rakennetut Kuvataiteiden museo ja Taidehalli. Kummankin ovat suunnitelleet Albert Schickedanz ja Fülop Herzog. Aukion takana on Kaupunginpuisto.
Sankarien aukiolla järjestetään usein virallisia seremonioita kansallisten juhlapäivien ja valtiovierailuiden yhteydessä. Myös merkittävien henkilöiden muistotilaisuudet pidetään siellä. Esimerkiksi Unkarin kansannousun aikaisen pääministerin Imre Nagyn uudelleenhautaus järjestettiin Sankarien aukiolla.
Schade
Schade on saksalainen sukunimi.
Neidonadiantumi
Neidonadiantumi eli neidonhiussaniainen ("Adiantum capillus-veneris") on Euroopassa Atlantin rannikolla ja Välimeren alueella tavattava hento saniainen. Kasvin varsi on ohut ja suikertava. Mustanruskeiden ruotien päissä ovat lehdet, joiden lehdykät ovat suippotyviset ja halkihaaraisesti suonittuneet. Itiöpesäkkeet sijaitsevat lehtien laidoilla taaksekääntyneiden laitojen alla.
Sankarien aukio
Sankarien aukio on monen kaupungin keskustassa oleva aukio.
Reunuspietaryrtti
Reunuspietaryrtti eli reunuspäivänkakkara ("Tanacetum parthenium", syn. "Chrysanthemum parthenium") on vahvasti ryydintuoksuinen pietaryrttilaji, jota kasvatetaan myös koristekasvina.
Reunuspietaryrtti kasvaa 10–50 senttimetriä korkeaksi. Sen vankka varsi on uurteinen ja usein jo tyvestä haarova. Lehdet ovat varressa kierteisesti. Himmeän- tai kellanvihreä lehtilapa on hienokarvainen, puikea ja parijakoinen tai -osainen. Lehtilavan liuskat ovat hampaisia ja pyöreäkärkisiä. Kukintona on 2–35 mykeröstä koostuva mykeröstö. Mykeröt ovat noin 1,5 cm leveitä. Laitakukkien kieli on 2–7 millimetriä pitkä ja väriltään valkoinen, Kehräkukat ovat kellertäviä torvikukkia tai laitakukkien kaltaisia. Jalostettuna lajista tunnetaan myös kerrottukukkaisia yksilöitä. Pähkylä on 5–8-harjuinen.
Kasvi muistuttaa jossain määrin sekä pietaryrttiä ("T. vulgare") että päivänkakkaraa ("Leucanthemum vulgare").
Alun perin reunuspietaryrtti on kotoisin Lounais-Aasiasta ja Balkanilta. Laji on levinnyt muualle viljelyn myötä. Esimerkiksi Tanskassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa ja -Suomessa sekä Etelä-Norjassa sitä tavataan villiintyneenä karkulaislajina. Suomessa reunuspietaryrtistä on havaintoja lähinnä maan eteläosista sekä Pohjanlanden rannikolta Oulun korkeudelle saakka.
Viljelyjäänteenä ja -karkulaisena kasvaessa reunuspietaryrtin tyypillisiä kasvupaikkoja ovat erilaiset joutomaat, nurmikot ja kaatopaikat.
Reunuspietaryttiä viljellään nykyään koristekasvina. Sitä on aiemmin käytetty myös rohtokasvina torjumaan matoja ja hoitamaan kramppeja. Antiikin aikana lajia käytettiin naistentautien hoitamiseen, josta juontuu myös lajin tyttöä tai neitsyttä tarkoittava tieteellinen nimi "parthenium". Reunuspietaryrtti sisältää kouristuksia laukaisevia ja kipuja lieventäviä seksviterpeenilaktoneita (partenolidia, krysartemiineja, santamariinia, reynosiinia). Lisäksi kasvissa on melatoniinia.
Aleksandr Odojevski
Aleksandr Ivanovitš Odojevski (; 8. joulukuuta 1802 Pietari – 27. elokuuta 1839 Psezuape, nykyinen Lazarevskoje Sotšin lähellä) oli venäläinen runoilija ja dekabristi.
Aleksandr Odojevski syntyi vanhaan ruhtinassukuun. Hän oli kirjailija Vladimir Odojevskin serkku. Koulutuksensa hän sai kotonaan. Vuodesta 1815 lähtien Odojevski palveli keisarin kabinetissa ja vuodesta 1821 henkivartiokaartin ratsurykmentissä.
Vuonna 1824 Odojevski tutustui Kondrati Rylejeviin ja Aleksandr Bestuževiin. Seuraavana vuonna hän liittyi vallankumoukselliseen Pohjoisen seuraan. Hän osallistui Senaatintorin dekabristikapinaan ja joutui sen jälkeen vangiksi Pietari-Paavalin linnoitukseen. Vuonna 1826 Odojevski tuomittiin pakkotyöhön Siperiaan. Aluksi hän oli vankina Tšitassa ja vuodesta 1830 Petrovskissa. Vuonna 1833 hänet siirrettiin karkotukseen Irkutskin lääniin ja vuonna 1836 Išimiin. Vuodesta 1837 lähtien Odojevski palveli sotamiehenä Kaukasiassa, jossa hän kuoli malariaan.
Runoilijana Odojevski vastusti sentimentalismia ja melankoliaa. Hän tuhosi itse suurimman osan ennen vuotta 1825 kirjoittamistaan teoksista. Säilyneisiin runoihin kuuluu "Bal" (”Tanssiaiset”, 1825), joka piirtää groteskin kuvan Pietarin seurapiirielämästä. Myöhemmät teokset ovat uskollisia aikaisemmille ihanteille. "Strun veštših plamennyje zvuki" (”Enteilevien jousten liekehtivät äänet”, 1827) on vastaus Aleksandr Puškinin runoon "V Sibir" (”Siperiaan”). Leninin julkaiseman "Iskran" tunnuslause ”Kipinästä syttyy liekki” perustuu runoilijan säkeeseen. Kaukasiassa Odojevski tutustui Mihail Lermontoviin, joka on kirjoittanut hänen kuolemalleen omistetun runon.
Iž (joki)
Iž ( ja , ) on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Udmurtiassa ja Tatarstanissa Venäjällä. Sen pituus on 270 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 8 510 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus Agryzin luona on 17,7 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Jakšur-Bodjan ja Šarkanin piireistä virtaavien Bolšoi ja Malyi Iž -jokien yhtymäkohdasta. Se virtaa kohti etelää ja laskee Ala-Kaman tekojärveen. Suurimmat sivujoet ovat Selytška, Tšur, Ljuk, Sepytš, Postolka, Bobinka, Tšaž, Varzinka, Mukšinka, Vožoika, Pozim ja Kyrkymas.
Ižin varrella sijaitsee Udmurtian pääkaupunki Iževsk, jossa on suuri patoallas. Joki on pahasti saastunut. Sitä käytetään vesilähteenä ja retkeilykohteena.
Sir Billi the Vet
Sir Billi the Vet on vuonna 2006 julkaistu animaatioelokuva. Elokuvan äänirooleja esittävät John Amabile, Richard Bries, Sean Connery, Alan Cumming, Patrick Doyle, Greg Hemphill, Ford Kiernan, Miriam Margolyes, Alex Norton, Gail Porter ja Barbara Rafferty. Elokuvan on käsikirjoittanut Tessa Hartmann. Elokuvalle ilmestyi myöhemmin jatko-osa Sir Billi vuonna 2012.
Ranulf Flambard
Ranulf Flambard (n. 1060–1128) oli Durhamin piispa. Flambard rikastui verojen keruulla kuningas Vilhelm Punaisen aikana, mistä syystä hän oli epäsuosittu. Vilhelmin kuoltua kuningas Henrik I vangitsi hänet Lontoon Toweriin, mistä hän onnistui pakenemaan ensimmäisenä vankina. Hän lähti Normandiaan maanpakoon Vilhelmin ja Henrikin veljen, Robert II:n kanssa. Flambardista tuli Robertin neuvonantaja ja hän auttoi Robertia tämän epäonnistuneessa maihinousussa Englantiin.
Vahvistaakseen asemaansa Henrik I, joka oli noussut kuninkaaksi, vangitsi Ranulfin Toweriin kavalluksesta syytettynä. Hän pääsi pakoon vankeudesta helmikuussa ja toimi kesällä 1101 Robert II:n hyväksi hänen vallankaappausyrityksessään. Kuningas päätti takavarikoida piispan maaomaisuuden ja Canterburyn arkkipiispa Anselm syytti häntä simoniasta kirkollisessa oikeudessa, joka paavin määräyksellä asetti hänet Anselmin harkinnan alaisuuteen.
Flambard jatkoi katedraalin rakennuttamista, jonka hänen edeltäjänsä oli aloittanut, rakennutti muurin Durhamin linnan ympärille ja rakensi Norhamin linnan Tweed-joen puolustamista varten. Hän käski siirtää Cuthbertin pyhäinjäännökset uuteen hautaan juhlallisessa seremoniassa. Hän kuoli 5. syyskuuta 1128.
Flambardilla tiedetään olleen kolme tai neljä poikaa. Elias oli Henrik I:sen viranhaltija, joka omisti prebendan Lontoossa. Ralf oli pappina Middlehamissa ja vuodesta 1138 arkkipiispa Theobaldin huonekunnan jäsen. Hänellä oli veljenpojat Osbert, Ranulf, Robert, Richard ja William.
Votka (joki)
Votka (, ) on Volgan vesistöön kuuluvan Sivan sivujoki Udmurtiassa Venäjällä. Sen pituus on 66 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 1 240 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Jakšur-Bodjan piirin Kiongopin kylän läheltä ja virtaa Šarkanin ja Votkinskin piirien kautta. Tärkeimmät sivujoet ovat Tšernuška, Šegjanka, Kazeska ja Šarkan. Votkan varrella sijaitsee Votkinskin kaupunki, jossa on suuri patoallas. Joki on öljyntuotannon saastuttama.
Saiturin joulu (vuoden 2001 elokuva)
Saiturin joulu () on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, joka perustuu Charles Dickensin joulutarinaan. Elokuvan ääninäyttelijöinä toimivat Simon Callow, Kate Winslet, Nicolas Cage, Jane Horrocks, Michael Gambon, Rhys Ifans, Juliet Stevenson, Robert Llewellyn, Beth Winslet ja Colin McFarlane. Elokuvan on ohjannut Jimmy T. Murakami.
Film-O-Holic-sivuston Juha Rosenqvistin mukaan "Saiturin joulu" ei yllä piirroselokuvana klassisen tarinansa tasolle: ”Animaatio on toteutukseltaan vähäilmeistä, hiljaista ja pastellinsävyistä, mikä todennäköisesti uuvuttaa karnevaaliväreihin ja vuoristoratavauhtiin totutettuja lapsikatsojia.” Paremmin hän uskoo elokuvan sopivan aikuisille. Turun Sanomien Päivi Valotiekin harmitteli piirrostoteutuksen vaisuutta mutta sanoi sen toisaalta toimivan siksi yhtä hyvin myös pienessä tv-ruudussa, koska vahva tarina kantaa.
Castle-luokka (vartioalus)
Castle-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston vartiolaivaluokka, johon piti alun perin kuulua kuusi alusta. Aluksista kuitenkin vain kaksi valmistui. Alustyyppi on brittiläisen luokittelun mukaan partioalus.
Luokka suunniteltiin korvaamaan runsaasti kritiikkiä saanut edeltäjänsä Island-luokka. Sen piti olla nopeampi, merikelpoisempi ja varustaa helikopterikannella. Luokan molemmat alukset valmisti Aberdeenilaiyritys Hall, Russell and Company. Luokka oli lopulta uppoumaltaan 300 tonnia suurempi, vakaampia kovassa merenkäynnissä, kolme solmua nopeampia ja niissä oli suurehko laskeutumisalusta, jolle kykeni Sea King helikopteri laskeutumaan. Aluksella oli myös tilapäisesti mahdollista majoittaa 120 henkeä.
Alusten tärkein tehtävä oli kalastusalueiden sekä Pohjanmeren öljy- ja kaasukenttien valvonta. Ne kykenivät myös palvelemaan miinalaivoina sekä öljyntorjuntatehtävissä.
Siva (joki)
Siva () on Volgan vesistöön kuuluvan Kaman sivujoki Permin aluepiirissä ja Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 206 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 4 870 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus on 31,2 kuutiometriä sekunnissa.
Joen nimi juontuu muinaispermiläisistä sanoista "*śi" ’lähde’ ja "*va" ’vesi’. Se saa alkunsa Permin aluepiiristä Jagutkin kylän läheltä. Udmurtian alueella Siva virtaa Votkinskin piirissä. Tärkeimmät sivujoet ovat Sosnovka, Tšornaja, Lyp, Kivara, Votka, Bolšaja Kivara ja Malaja Votka. Jokea käytetään vesilähteenä, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn. Alajuoksulla on kalankasvatusaltaita.
Kilmez
Kilmez () on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 270 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 17 240 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus Vitšmarin kylän luona on 84,6 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Krasnogorskojen piiriissä sijaitsevasta suosta ja laskee Vjatkaan Kirovin alueella. Tärkeimmät sivujoet ovat Pester, Ut, Kyrtšma, Lumpun, Loban, Kulma, Kutyk, Arlet, Nuzyk ja Vala.
1950–1970-luvuilla Kilmeziä käytettiin puutavaran uittoon. Sen varrella sijaitsee Kirovin alueen Kilmezin piirikeskus sekä samanniminen taajama Udmurtian puolella.
Tšeptsa
Tšeptsa (, ) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Permin aluepiirissä, Udmurtian tasavallassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 501 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 20 400 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus 85 kilometrin päässä joen suusta on 130 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Ylä-Kaman ylängöltä, virtaa länteen ja laskee Vjatkaan 25 kilometriä Kirovin yläpuolella. Tärkeimmät sivujoet ovat Ljuk, Nižni Pyzep, Ljum, Pudem, Irymka, Loza, Kep, Junda, Sepytš, Ubyt, Lekma, Lema, Sada, Svjatitsa ja Kosa.
Tšeptsan varrella sijaitsevat Glazovin, Zujevkan ja Kirovo-Tšepetskin kaupungit sekä Debjosyn, Balezinon, Jarin ja Faljonkin piirikeskukset. Jokea käytetään vedenottoon, virkistyskalastukseen ja retkeilyyn.
Merten saalistajat
Merten saalistajat (engl. "Beyond the Poseidon Adventure") on vuonna 1979 julkaistu katastrofielokuva ja jatko-osa elokuvalle "S/S Poseidonin seikkailu". Elokuvan pääosia esittävät Michael Caine, Karl Malden, Sally Field, Telly Savalas, Paul Picerni, Peter Boyle, Angela Cartwright, Jack Warden, Shirley Jones, Slim Pickens ja Veronica Hamel. Elokuvan on ohjannut Irwin Allen. Elokuva oli taloudellinen floppi ja sai osakseen kritiikkiä. Elokuvasta tehdyssä televisioversiossa on 20 minuuttia lisämateriaalia. Elokuva on ainoa Allenin katastrofielokuva, joka ei ollut ehdolla Oscar-palkinnoille.
Karōshi
Karōshi () on japanilainen ilmiö ja virallinen kuolinsyy, jota käytetään kun työntekijän katsotaan kuolleen liiallisen työteon vuoksi. Sana "karōshi" on japania ja tarkoittaa ylirasitukseen kuolemista. Ilmiöstä tuli lainmukainen kuolinsyy 1980-luvulla, ja siihen kuolleiden työntekijöiden läheisillä on oikeus saada valtiolta vuosittainen rahallinen korvaus. Alun perin karōshi ilmeni pääasiassa sydän- tai aivoperäisinä kuolemina. Nykyisin myös itsemurhan tekeminen liiallisen työrasituksen seurauksena voidaan laskea karōshi-kuolemaksi.
Koska kyseessä on virallinen kuolemansyy, pitää Japani tilastoja karōshi-kuolemiksi lasketuista tapauksista. Vuonna 2010 sydän- ja aivosairausperäisiä karōshi-tapauksia katsottiin olleen 113 kappaletta. Tilastoja ylläpitävä Japanin terveys-, työ- ja hyvinvointiministeriö on kuitenkin kertonut hylkäävänsä jopa puolet karōshi-kuolinsyyn hakemuksista. Vuonna 1994 Japanin talouden suunnitteluvirasto arvioi tapauksia olevan todellisuudessa vuosittain noin tuhat.
Karōshin katsotaan saaneen alkunsa Japanin toisen maailmansodan jälkeisestä voimakkaasta talouskasvusta. 1960-luvulle tultaessa tavalliseksi katsottu työmäärä oli 12 tuntia päivässä. Ensimmäinen karōshi-kuolema kirjattiin 1969.
Semmelweis-yliopisto
Semmelweis-yliopisto on lääketieteellinen yliopisto Budapestissa Unkarissa. Yliopistossa on kuusi tiedekuntaa ja siellä annetaan opetusta kolmella kielellä: unkariksi, englanniksi ja saksaksi. Opiskelijoita yli 11 000, ja heistä noin 20 % tulee Unkarin ulkopuolelta.
Yliopiston historia juontuu vuoteen 1769, jolloin Nagyszombatin (nyk. Trnava Slovakiassa) yliopistoon perustettiin lääketieteellinen tiedekunta. Yliopisto siirrettiin pian Budapestiin. Lääketieteellisestä tiedekunnasta tuli erillinen yliopisto vuonna 1951, ja 1955 sinne perustettiin hammaslääketieteen ja farmasian tiedekunnat. Yliopisto sai 200-vuotisjuhlansa kunniaksi uudeksi nimekseen Semmelweis-yliopisto, kuuluisan lääkärin Ignaz Semmelweisin mukaan. Vuonna 2000 yliopistoon liitettiin liikuntapedagogiikan ja liikuntatieteen tiedekunta sekä terveystieteiden tiedekunta, ja vuonna 2010 perustettiin julkisten terveyspalvelujen tiedekunta.
Semmelweis-yliopisto on yksi Unkarin arvostetuimpia tieteellisiä tutkimuslaitoksia. Sen palkkalistoilla on yli 9 000 henkeä, mikä on noin 6 % koko Unkarin terveydenhoitohenkilöstöstä.
Kamouraska
Kamouraska on noin 600 asukkaan historiallinen kylä, joka sijaitsee Saint Lawrence -joen etelärannalla 125 kilometriä Quebecistä koilliseen. Sen nimi on peräisin algonkinin kielestä ja tarkoittaa ’vihvilöitä veden rajassa’.
Kamouraska myönnettiin vuonna 1674 läänityksenä nantesilaiselle kapteeni Olivier Morel de la Durantayelle, joka yritti harjoittaa siellä kalastusta huonolla menestyksellä. Hän möi maat kuusi vuotta myöhemmin amiensilaiselle kauppiaalle nimeltä Charles Aubert de la Chesnaye, jonka myötävaikutuksella sinne muutti 27 uudisasukasperhettä vuosina 1694–1700. Seuraavalla vuosisadalla Kamouraskasta tuli yksi merkittävimmistä siirtokunnista Saint Lawrencen estuaarin etelärannalla. 1800-luvun alkuun mennessä läänitys oli siirtynyt Tachén suvun hallintaan. Seudulla viljeltiin menestyksekkäästi maata, minkä ansiosta sitä alettiin kutsua ’Ala-Kanadan vilja-aitaksi’. Kylästä tuli 1800- ja 1900-luvun vaihteessa suosittu matkailukohde, jonne saapui ihmisiä nauttimaan maaseudun rauhasta ja estuaarin raikkaasta meri-ilmasta.
Kanadalaisen Anne Hébertin tositapahtumiin perustuva menestysromaani "Suuri rakkaus" kertoo traagisesta murhasta, joka sattui kylässä vuonna 1839.
Kiurunkannukset
Kiurunkannukset ("Corydalis") on kasvisuku unikkokasveihin ("Papaveraceae") yhdistetyssä emäkkikasveihin ("Fumariaceae") heimossa. Suvussa on noin 400 lajia, joita kasvaa pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla alueilla ja Afrikan vuoristoissa. Eniten lajeja esiintyy Kiinan ja Himalajan alueella, noin 280. Kiurunkannukset ovat emäkkien ("Fumaria") lähisukulaisia.
Nimeltä mainitsemattoman kiinalaisen kiurunkannuksen käyttöä hermokipulääkkeenä tutkitaan sen sisältämän dehydrokorybulbiinin vuoksi.Pohjoismaissa kasvaa kuusi kiurunkannuslajia, jotka ovat monivuotisia, jo varhain kukinnan aloittavia kevätkasveja. Niillä on maanalainen juurimukula tai maavarsi. Niiden kukintona on terttu ja kukat ovat kannuksellisia. Keltakukkaista jalokiurunkannusta lukuun ottamatta nämä lajit ovat purppuranpunakukkaisia.
Suomessa esiintyy kolme luonnonvaraista kiurunkannuslajia. Pystykiurunkannus kasvaa Etelä-Suomessa lehtokasvina ja yleisin se on Ahvenanmaalla. Hentokiurunkannus on harvinaisempi, erityisesti pähkinäpensaslehdoissa kasvava samannäköinen laji. Siperiasta kotoisin oleva jalokiurunkannus on edellisiä selvästi rotevampikasvuisempi ja keltakukkainen. Sitä viljellään koristekasvina ja paikoin se on villiintynyt Etelä-Suomessa pihoille ja puistoihin.
Emäkit
Emäkit ("Fumaria") on unikkokasveihin ("Papaveraceae"), aiemmin emäkkikasveihin ("Fumariaceae") sijoitettu kasvisuku. Siihen kuuluu noin 50 lajia, joista suurin osa kasvaa alkuperäisenä Euroopassa. Emäkit ovat kiurunkannusten ("Corydalis") lähisukulaisia.Pohjoismaissa kasvaa neljä emäkkilajia: isoemäkki, peltoemäkki, pikkuemäkki ja valkoemäkki. Ne ovat yksivuotisia, sinivihreitä ruohokasveja, joilla on pariliuskaiset lehdet. Emäkit ovat usein rikkakasveja esimerkiksi puutarhoissa ja pelloilla. Suomessa peltoemäkki on Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle asti yleinen muinaistulokaskasvi.
Xu Jie
Xu Jie (; s. 21. tammikuuta 1982 Tianjin, Kiina) on puolalainen pöytätennispelaaja. Hän edustaa seuratasolla GLKS Nadarzyniä.
Xu on saavuttanut ITTF:n ranking-listalla parhaimmillaan sijan 48. Hän oli mukana Pekingin olympialaisissa 2008 joukkuekilpailussa, jossa Puola oli jaetulla viimeisellä sijalla sekä kaksinpelissä, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella.
Litukat
Litukat ("Cardamine") on kasvisuku ristikukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu ainakin sata lajia.Pohjoismaissa ja Suomessa kasvaa kahdeksan luonnonvaraista litukkalajia (mukaan lukien usein omaan sukuunsa luettu hammasjuuri). Ne ovat pystykasvuisia ruohokasveja, joilla on tavallisesti parilehdykkäiset lehdet ja valkoiset-violetinsävyiset kukat.
Luettelo Edison Denisovin sävellyksistä
Tämä on luettelo Edison Denisovin sävellyksistä.
Lukuisia pianosäestyksisiä tai soolosonaatteja huilulle, viululle, alttosaksofonille, sellolle, klarinetille, kitaralle ja fagotille.
Akira Yoshizawa
Akira Yoshizawaa (吉澤 章 Yoshizawa Akira; 14. maaliskuuta 1911 – 14. maaliskuuta 2005) pidetään origamin suurtaitajana. Hän teki origamista elävän taiteen. Hänen oman arvionsa mukaan 1989 hän oli luonut yli 50 000 mallia, joista vain muutama sata on kaaviona. Yoshizawa kirjoitti yhteensä 18 origamikirjaa. Hän toimi koko uransa Japanissa kansainvälisen kulttuurin lähettiläänä. Vuonna 1983 Japanin keisari Hirohito nimesi hänet Nousevan auringon ritarikuntaan. Se on yksi suurimmista kunnianosoituksista, joka Japanin kansalaiselle voidaan antaa.
Oscar Norrmén
Oscar Norrmén (5. lokakuuta 1822 Hämeenlinna – 15. marraskuuta 1889 Helsinki) oli suomalainen senaattori ja aateloitu salaneuvos.
Norrménin vanhemmat olivat laamanni Johan Emmanuel Norrmén ja Christina Fredrika Demoen. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1844, tuli hovioikeuden auskultantiksi 1846 ja palveli senaatissa vuodesta 1849 alkaen. Itämaisen sodan aikana hänet määrättiin Ahvenanmaalle, mistä hän pelasti kruununrahaston Ruotsin kautta Suomeen. 1854 Norrménista tuli senaatin kanslisti, 1857 hän toimi Helsinki-Hämeenlinna-rautatierakennustoimikunnan sihteerinä ja 1860 maanviljelystoimikunnan esittelijäsihteerinä.
Senaattoriksi ja valtiovaraintoimikunnan toisen osaston päälliköksi Norrmén nimitettiin 1867, vuosina 1871–1873 hän oli kamaritoimituskunnan ja 1873–1888 maanviljelystoimikunnan päällikkö. Hän edisti viimeksi mainitussa tehtävässään varsinkin karja- ja meijeritalouden kehitystä. Esimerkiksi 1881 perustettiin ylempi meijeriopisto Mustialaan, meijerinäyttelyitä pidettiin ja Suomeen kutsuttiin meijerialan asiantuntijoita Sveitsistä ja Tanskasta. Mustialaan perustettiin myös ensimmäinen maatalouskoeasema ja Suomeen nimitettiin ensimmäiset maanviljelysinsinöörit.
Norrmén tuki myös rautateiden rakentamista. Suomen kielen aseman parantamiseen tähtääviä toimia hän ei sen sijaan suosinut. Norrmén aateloitiin 1884. Hänen puolisonsa vuodesta 1855 oli Selma Emelie Stjernvall (k. 1917),  Alfred Norrmén oli heidän poikansa.
Linnunruohot
Linnunruohot ("Polygala") on kasvisuku ja nimisuku linnunruohokasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 500 lajia. Pohjoismaissa kasvaa neljä luonnonvaraista linnunruoholajia. Ne ovat monivuotisia pieniä ruohokasveja, joilla on terttumainen kukinto. Linnunruohojen kukat ovat perhomaiset ja niissä on kolme torvimaisesti yhteenkasvanutta terälehteä. Hedelmänä on kota, siemenet ovat karvaisia ja muurahaisten levittämiä. Suomessa esiintyy kolme lajia: katkeralinnunruoho, tupsulinnunruoho ja isolinnunruoho. Ne ovat harvinaisia keto- ja niittykasveja, jotka ovat yleisimpiä Ahvenanmaalla.
Nike-Ajax
Nike-Ajax ("MIM-3") oli Yhdysvaltain ensimmäinen kohdeilmatorjuntaohjusjärjestelmä. Sitä edelsi projekti Hermes.
Koulutuskäyttöön asetyypin ensiversio saapui v. 1953. Tietämystä tähän täysin uuteen aselajiin saatiin toisen maailmansodan hävinneeltä Saksalta. Muiden muassa Wernher von Braun oli uusia yhdysvaltalaisia rakettitieteen tutkijoita.
Esisopimus Nike-ohjusprojektiin laadittin Western Electric Company:n (myöh. AT & T) kanssa jo 8.2. 1945. Aluksi torjuntatavoitteeksi asetettiin, B-29:n vastaavaa konetyyppiä pudottava ilmatorjunta ohjuksella. Tavoitteet olivat toki tiukemmat, sekä futuristiset siihen maailmanaikaan taikka ajankuvaan nähden.
Alustava kehittämissuunnitelma laadittiin erittäin pikaisesti toisen maailmansodan jälkeen, jo 13. syyskuuta 1945.
Ohjustyypin poisto USA:n armeijan kalustosta alkoi jo vuonna 1958, seuraavan tässä artikkelissa mainitun seuraajan saavuttua torjuntanäyttämölle. Lopullinen kalustopoisto eli operatiivisestä käytöstä poisvetäminen tapahtui vuonna 1963. Nike-Ajaxia käytti usea Yhdysvaltain sotilaallinen yhteistyökumppani (lähinnä Nato-maita), pohjoismaista ainakin Tanska.
Nike-Ajaxia seurasi Nike-Hercules. Sen aseistusosa eli räjähdyskärki varustettiin ydinlatauksella, jonka teho oli 20 kT (W-7).
Ohjustyypin fyysisiä suoritusarvoja :
Puertoriconpöllönen
Puertoriconpöllönen ("Megascops nudipes" eli "Otus nudipes") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Puerto Ricossa, Brittiläisillä Neitsytsaarilla ja Yhdysvaltain Neitsytsaarilla.
"M. n. nudipes" -muodon kuvasi alkujaan vuonna 1800 ranskalainen ornitologi François Marie Daudin julkaisussa "Traite elementaire et complet d'Ornithologie, ou Histoire Naturelle des Oiseaux" nimellä "Otus nudipes". Lajinimi "nudipes" viittaa sen paljaisiin jalkoihin ja varpaisiin, mikä on pöllösillä harvinaista. Tunnistetun alalajin "M. n. newtoni" kuvasi 1860 Lawrence julkaisussa Annals of the Lyceum of Natural History.
Puertoriconpöllönen on pieni pöllö, jonka yläpuoli on ruskea, ja alapuolelta se on vaaleanruskea tai valkoinen, ja siinä on ruskeita raitoja, ja sen kulmakarvat ovat valkoiset. Sukupuolet eroavat toisistaan vain vähän. Naaraat ovat hieman uroksia suurempia. Keskimäärin urokset painavat 137 grammaa ja naaraat 143 grammaa. Lajin pituus on 23–25 cm.
Laji on yleinen Puerto Ricon saarella mutta hävinnyt läheisiltä Viequesin ja Culebran saarilta. Sen kuten melkein kaikkien muidenkin Puerto Ricon lintujen arvioidaan olleen runsaampia ennen kuin metsää hakattiin 1900-luvun alussa maanviljelyksen tarpeisiin. Se asuu metsissä, joissa on suuria onttoja puita, kuten esimerkiksi El Yunquen kansallismetsässä.
Pesimäaika kestää huhti-kesäkuun. Se pesiin ontoissa puunrungoissa ja munii pesään 2–3 munaa.
Sen ravinto koostuu pääasiassa suurista hyönteisistä, mutta se täydentää sitä pienillä linnuilla, gekoilla ja pienillä jyrsijöillä.
Laji ääntelee ympäri vuoden yleensä aamu- ja iltahämärissä piileskellessään tiheässä lehvästössä. Ääni on kova kuu-kuu, josta johtuu sen Neitsytsaarilla käytettävä nimi "cuckoo bird".
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kuivat metsät, alavat kosteat metsät, viljellyt alueet, kaupunkialueet ja hävitetyt metsät.
Sillä on kaksi alalajia:
Juho Pynninen
Juho (Juhana, Johan) Pynninen (huhtikuu 1818 Antrea – 29. kesäkuuta 1864 Viipuri) oli suomalaisen kansankirjaston uranuurtajia.
Pynnisen vanhemmat olivat Matti Iivonen ja Maria Pynninen. Hän tuli 1838 Viipuriin kauppa-apulaiseksi ja toimi myöhemmin konttoriapulaisena, hankki varallisuutta ja oli muun muassa seurakunnan kirkonisäntä.
Kirjallisuus ja kansanvalistus muodostuivat tärkeiksi Pynniselle, 1845 hän oli mukana perustamassa Viipurin Suomalaista Kirjallisuusseuraa ja 1849 järjestämässä varainkeruuta Viipurin ensimmäiselle kansakoululle. Anders Josef Europaeuksen 1841 "Sanansaattaja Viipurista" -lehdessä ilmestyneestä kirjoituksesta sekä Carl Axel Gottlundin "Otava"-teoksen eräästä maininnasta innostuneena Pynninen laati 1845 useita kirjoituksia Kanava-lehteen, joissa hän esitti lainakirjastojen perustamista.
Pynninen perusti itse suomalaisen lainakirjaston Viipuriin vuonna 1846, painatti luettelon kirjaston noin 200 kirjasta ja hoiti kirjastoa. Se toimi varsin vilkkaasti vuoteen 1861 saakka, jolloin Viipuriin perustettiin kaupunginkirjasto. Vaikka ilmeisesti Torniossa ja Liperissä oli ollut jo hieman aiemmin vastaavia kirjastoja, Pynnisen kirjoitukset saivat ajatuksen pitäjänkirjastoista leviämään. Häntä pidetäänkin kansankirjastojen isänä Suomessa. Kansanvalistusseura muisti Pynnisen työtä perustamalla 1894 hänen nimeään kantavan rahaston kirjastojen avustamiseksi.
Pynnisen puoliso oli Maria Suutarinen (k. 1862).
Vinttikaivo
Vinttikaivo, vintti eli kaivonvintti eli vipukaivo tai salkokaivo on vipua ja vastapainoa hyödyntävä vedennostotyökalu. Vinttikaivo on alkujaan keksitty Mesopotamiassa ja se esitetty Sargonidien sinetissä noin vuonna 2000 eaa. Se on vielä nykyäänkin laajalti käytössä Afrikassa ja Aasiassa peltojen kastelussa. Egyptissä laitteesta käytetään nimeä shaduf, millä nimellä se tunnetaan laajemmin keksintönä. Suomen maaseudulla vielä 50-luvun alussa noin 10 prosenttia kaivoista oli vinttikaivoja.
Vinttikaivon osat ovat runko, vipuvarsi, paljunvarsi, palju sekä mahdollinen erillinen vastapaino. Runko kannattelee vipuvartta, jonka toisessa päässä on paino ja toisessa päässä palju kiinteän varren päässä. Vipuvarsi tasapainotetaan siten, että paljun veteen painamiseen tyhjänä ja nostoon täytenä tarvitaan osapuilleen yhtä paljon voimaa. Paljun kiinteä varsi helpottaa sen täyttämistä. Vinttikaivon periaatteella toimivia nostokeventimiä käytetään yleisesti kuormien käsittelyssä varastoissa ja tehtaissa.
Vinttikaivon tyypillinen käyttö on siirtää vettä kasteluvettä altaaseen tai kasteluojaan, joka johtaa veden pellolle. On arvioitu, että vinttikaivoa käyttäen yksi mies voi nostaa 2500 litraa vettä päivässä. Maksimi nostokorkeus on noin 3 metriä.
Brutal Blues
Brutal Blues on suomalaisen punk-duon Black Magic Sixin kolmas pitkäsoitto, joka julkaistiin 25. tammikuuta 2012. Sen julkaisi Big Money Recordings -levy-yhtiö ja se julkaistiin CD:nä ja vinyylinä.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 40.
Petkele (työkalu)
Petkele tai petkel on puun kuorimisessa tai jään poistamisessa käytettävä, suurikokoista talttaa muistuttava työkalu.
Petkeleeksi sanotaan myös paria keittiövälinettä:
Kuorintarauta
Nykyposti
Nykyposti oli vuosina 1977–2004 ilmestynyt suomalainen aikakauslehti, jota kustansi vuoteen 1988 saakka Urpo Lahtisen omistama Lehtimiehet Oy ja siitä eteenpäin Yhtyneet kuvalehdet. Lehden ensisijaiseksi kohderyhmäksi luonnehdittiin ”varttuneita ihmisiä kehä kolmosen ulkopuolella” ja sitä markkinoitiin lehtenä, jossa on ”kertomuksia julkkiksista ja tavallisista perussuomalaisista”. Lehden levikki oli vuonna 1989 suurimmillaan 162 216 mutta laski tämän jälkeen ja oli vuonna 2003 enää 68 926. Vuonna 2004 lehti lopetettiin kannattamattomana ja sulautettiin Seuraan. Lehden edeltäjänä oli vuonna 1976 lopettanut aikakauslehti Nyrkkiposti.
Ola Zweygbergk
Ola Zweygbergk (s. 1912) oli suomenruotsalainen kirjankustantaja ja pilapiirtäjä.
Zweygbergk piirsi poliittisia pilakuvia 1930-luvun puolivälistä lähtien nimimerkillä Cato. Kohteina olivat tuon ajan mahtimiehet, kuten Stalin, Hitler ja Mussolini. Sodassa Zweygbergk sai vakavan vamman vasempaan käteensä, mutta oikeakätisen piirtäjän ura saattoi jatkua sotien jälkeenkin varsinaisen leipätyön, kirjankustannuksen ohella. Tuotteliainta kautta oli 1950-luku, jolloin Zweygbergkin kuvia julkaisivat oikeistolainen Appell, Hufvudstadsbladet ja Suomen Työnantajain Keskusliiton äänenkannattaja Teollisuuslehti.
Jessica Grabowsky
Jessica Grabowsky (s. 8. huhtikuuta 1980 Siilinjärvi) on suomalainen näyttelijä. Hän valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2007. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Lucie Lilliehjelminä elokuvassa ja televisiosarjassa "Missä kuljimme kerran" sekä pääroolistaan Aku Louhimiehen ohjaamassa "8-pallo"-elokuvassa.
Grabowsky on ollut ehdolla parhaan naispääosan Jussi-palkinnon saajaksi rooleistaan elokuvissa "Missä kuljimme kerran" ja "8-pallo".
Jussi Ylätalo
Jussi Ylätalo (1936–1997) oli suomalainen vasemmistolainen pilapiirtäjä.
Myllykoskella nuoruutensa viettänyt Ylitalo työskenteli siellä muun muassa rakennuksilla, levytehtaalla, autokorjaamossa ja kilpimaalaamossa kunnes ryhtyi vapaaksi taiteilijaksi 1960.
Vuonna 1971 Tammi julkaisi kokoelman "Mustat kuvat", Jussi Ylätalon hirtehisiä välähdyksiä sodan kauhuista ja vallankäytön vääristymistä. Hänen piirroksiaan on julkaistu muun muassa Ylioppilaslehdessä, Terässä, Vapaassa Ajattelijassa sekä eri ammattiliittojen lehdissä.
Me kostajat
Me kostajat (engl. "The Avengers") on vuonna 1998 julkaistu toimintaelokuva, joka perustuu samannimiseen brittiläiseen 60-luvun televisiosarjaan. Elokuvan pääosia esittävät Ralph Fiennes, Uma Thurman, Jim Broadbent, Sean Connery, Fiona Shaw, Eddie Izzard, Eileen Atkins, Carmen Ejogo, John Wood, Keeley Hawes ja Patrick Macnee. Elokuvan on ohjannut Jeremiah S. Chechik. Elokuva oli taloudellinen floppi ja voitti Razzie-palkinnon huonoimmasta uudelleenjulkaisusta.
Kuherruskuukausi Vegasissa
Kuherruskuukausi Vegasissa (engl. "Honeymoon in Vegas") on vuonna 1992 julkaistu komediaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät James Caan, Nicolas Cage, Sarah Jessica Parker, Peter Boyle, Seymour Cassel, Pat Morita, Johnny Williams, John Capodice, Robert Costanzo, Anne Bancroft, Tony Shalhoub, Burton Gilliam ja Bruno Mars. Elokuvan on ohjannut Andrew Bergman. 
Monivuotinen pari lentää Las Vegasiin mennäkseen lopultakin vihille. Mies kuitenkin häviää kasinolla niin ison summan, että joutuu ”lainaamaan” vaimoaan viikonlopuksi mafiamiljonäärille. Screwball-komediaa höystävät Elvis Presleyn laulut ja monet kaksoisolennot.
Elokuva oli taloudellinen menestys. "Video-oppaassa" vuodelta 1995 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle neljä tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”erinomainen” tai ”lajivalio”.
The Boys (brittiläinen yhtye)
The Boys on brittiläinen punk-yhtye. Se perustettiin Lontoossa vuonna 1976. Yhtye lopetettiin vuonna 1982, mutta perustettiin uudelleen 1999. The Boys julkaisi yhteensä neljä albumia vuosina 1977-82 sekä yhden joulualbumin vuonna 1979 nimellä The Yobs. The Boys keikkailee jälleen. Keväällä 2015 yhtye esiintyi myös Kiinassa ja Suomessa. Orkesterilla on riittävästi faneja myös Suomessa. Esimerkiksi Pojat-yhtye esittää keikoillaan monia The Boysin biisejä suomenkielisinä versioina. Michael Monroe esiintyi yhtyeen keikalla Turussa vuonna 2015.
Martti Viitala
Martti Viitala (1922–2006) oli suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä, joka käytti nimimerkkejä "Viljami" ja "Will Martin".
Martti Viitala muutti perheensä kanssa Pirkkalasta Helsinkiin. Jo nuorena Viitala sai tuntumaa lehtialaan, kun hänen isänsä sai paikan Uuden Suomen puuseppänä, äiti toimituksen siivoojana, setä vahtimestarina ja hän itsekin sai työskennellä kesäaikaan lehden lähettinä. Äidin apuna toimituksessa työskennellessään Viitala kaiveli mielellään lehden piirtäjän Erkki Koposen paperikoria, joista usein löytyi Ollin pakinoiden hylättyjä kuvitusluonnoksia.
Ressun lukiolaisena talvisodan alkaessa Martti Viitala lähti vapaaehtoisena rintamalle isoveljensä Ilmarin (s. 1920) mukana. Välirauhan aikana Viitala kävi upseerikoulun kurssin UK57, jonka kurssijulkaisu on paljolti hänen kuvittamansa. Ilmari-veli kaatui jatkosodassa, mutta Martti Viitala kotiutui ja kirjoitti ylioppilaaksi. Hän pääsi opiskelemaan Teknilliseen korkeakouluun, mutta vähävaraisena joutui jättämään opiskelut kesken. Viitala kysyi töitä Veli Giovannilta ja saikin paikan Uuden Suomen sunnuntailiitteen uutena piirtäjänä Pauli Soisalon jälkeen. Jo seuraavana vuonna 1946 Viitala siirtyi Kustannusosakeyhtiö Mantereen palkkalistoille. Se julkaisi muun muassa "100"-nimistä perhelehteä, Taiteen Maailmaa, Viuhkaa sekä lastenlehti Kimmoa, johon Viitala piirsi pari vuotta "Vaaroja päin" - nimistä realistista merirosvoseikkailua. Hän vastasi myös lehden humoristisen nimikkosarjan piirtämisestä, jossa kerrottiin Kimmo-koiran toilailuista.
Vuoden 1950 paikkeilla Viitala siirtyi Yhtyneiden Kuvalehtien Seuraan paikkaamaan Kari Suomalaisen lähtöä Seurasta Helsingin Sanomiin. Yhtyneissä Viitala piirsi paljon autoaiheisia pilakuvia Tuulilasin ja Seuran liikennesivuille. Martti Viitala piirsi myös nimimerkillä "Will Martin" Buffalo Bill -lehteen.
Eläkepäivillään Martti Viitala laskeskeli julkaisseensa kymmenisen tuhatta kuvaa. Mukaan kuuluu sarja- ja pilakuvien lisäksi muun muassa kirjankuvituksia ja ja Stipendiaatti-niminen peli.
Fillari-lehti
Fillari-lehti on suomalainen polkupyöräilyn harrastelehti. Vuonna 2012 lehti ilmestyy 7 kertaa ja lehden oman ilmoituksen mukaan painosmäärä on 13 000-16 000. Lehteä kustantaa RideMedia Oy ja lehden päätoimittajana 2012 toimi Janne Lehti.
Keski-Banat
Keski-Banat () on piirikunta Baanaatin alueella Vojvodinan itsehallinnollisessa provinssissa Serbiassa. Piirikunnassa asuu noin 190 000 ihmistä. Zrenjanin on piirikunnan hallintokeskus.
Piirikunta jakautuu viiteen kuntaan:
Tapio Yli-Karro
Hannu Tapio Yli-Karro (s. 11. lokakuuta 1953 Rauman mlk) on suomalainen jalkapalloerotuomari. Hän toimi kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n avustavana erotuomarina vuosina 1990–1998. Yli-Karro oli mukana vuoden 1994 MM-kisoissa Yhdysvalloissa. Hän on pietarsaarelaisen Arne Erikssonin lisäksi ainoa miesten maailmanmestaruuskilpailuiden lopputurnauksessa esiintynyt suomalainen.
Yli-Karro toimi urallaan avustavana erotuomarina yhteensä 58:ssa kansainvälisessä ottelussa. Näistä 21 oli A-maaotteluja, 2 Mestarien liigan sekä 13 muiden Eurocupien otteluja. Vuonna 1993 Yli-Karro oli avustavana erotuomarina kuudessa alle 20-vuotiaiden MM-kisojen ottelussa Australiassa, mukaan lukien turnauksen toinen välieräottelu sekä finaali.
SPL:n Satakunnan piiri on palkinnut Yli-Karron hänen elämäntyöstään "Tauno Takala -palkinnolla" vuonna 2009. Hän toimi myös piirin puheenjohtajana vuosina 1999–2001. Lisäksi Yli-Karro on ollut kunto- ja kestävyysurheilutapahtuma Kalevan Kierroksen puheenjohtajana.
Tapio Yli-Karro työskenteli rehtorina Säkylän yhteiskoulussa, kunnes eläköityi vuonna 2016.
Ronald Westrén-Doll
Ronald Alexander Eugen Dietrich Westrén-Doll, "Ronkki" (23. heinäkuuta 1927 Helsinki – 17. syyskuuta 1980) oli suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä.
Westrén-Doll piirsi ohuella tussikynällä kaunista viivaa. Ville Hännisen mukaan hän oli taitavimpia 1960–1970-luvun piirtäjistä, mutta hänen lahjojaan ei käytetty kunnolla hyväksi.
Westrén-Dollin sukujuuret ovat Alankomaista ja Virosta. Taiteilijan itsensä kertoman mukaan rotterdamilainen merikapteeni haaksirikkoutui 1703 Viron rannikolle ja jäi maahan asumaan. Ruotsinkielisen koulun käytyään Westrén-Doll pääsi 1945 opiskelemaan Ateneumiin, aluksi kahdeksi vuodeksi sen iltakouluun ja sitten kolmeksi vuodeksi koulun graafisen taiteen osastolle.
Westrén-Doll kulutti pari vuotta Tukholmassa etsien töitä, joita lopulta saikin pilalehti Strixistä, joka pian yhdistyi Söndags-Nisse-lehden kanssa. Hänen piirroksiaan julkaistiin myös silloisissa aikakauslehdissä, kuten OBSissa.
Westrén-Doll avioitui ja palasi Helsinkiin vuonna 1953, ja seuraavana vuonna Ilmari Turja palkkasi hänet vastaperustettuun Uuteen Kuvalehteen. Turjaan hän oli tutustunut jo ennen Ruotsiin lähtöään toimiessaan Suomen Kuvalehdessä kesätöissä taittajana. Uudessa Kuvalehdessä Westrén-Doll toimi lehden taittajana, kuvittajana ja satunnaisesti myös pilapiirtäjänä yhteensä yhdeksän vuotta, kunnes lehti lakkautettiin 1963. Hän siirtyi Apu-lehteen, jossa hän työskenteli 1960-luvun loppuun. Hänet irtisanottiin Avusta, ja 1970-luvulla hän jäi sairauseläkkeelle. Töiden vähyys Avussa edesauttoi alkoholiongelmaa, johon siihen aikaan ei suhtauduttu paheksuvasti. Westrén-Dollia oli 1950-luvulla pyydetty Helsingin Sanomiin taiteelliseksi johtajaksi, mutta hän torjui tarjouksen ongelmansa tunnistaen, ja tehtävä meni Henrik Tikkaselle. Jonkin verran Westrén-Doll teki kuvituksia myös Me-lehteen.
Westrén-Doll tekstasi Tinttiä, ainakin "Yksisarvisen salaisuuteen". Hän kuvitti kolmetoista kirjaa ja piti piirrosnäyttelyn 1978.
Westrén-Dollin piirroksia on muun muassa Valtion taidemuseon kokoelmissa.
Uskottu mies
Uskottu mies on luottohenkilö, joka voidaan määrätä tilapäisesti toisen henkilön edunvalvojaksi, silloin kun tämä ei syystä tai toisesta itse kykene hoitamaan asioitaan tai jotakin tiettyä asiaa. Uskottua miestä voidaan tarvita tilapäisiin perunkirjoitus-, jako- ja katselmustoimituksiin. Voi toimia myös konkurssipesän velkojien valitsemana tai oikeuden määräämänä hallinnonhoitajana. Uskottuja miehiä tarvitaan myös maanmittaustoimituksen maallikkojäseninä.
Kiinteistötoimituksen (maanmittaustoimituksen) tekevät toimitusmiehinä toimitusinsinööri ja kaksi kunnan uskottua miestä. Maanmittaustoimitusten uskotut miehet ovat toimitusmiehistön ns. maallikkojäseniä. Toimitusinsinööri voi tehdä pääosan maanmittaustoimituksista (mm. lohkominen, rajankäynti, halkominen) ilman uskottuja miehiä. Uskotut miehet kutsutaan toimitukseen mukaan, mikäli toimitusinsinööri katsoo sen tarpeelliseksi tai jos joku toimitukseen osallistuvista asianosaisista vaatii uskottujen miesten kutsumista.
Kiinteistötoimitusten uskotuiksi miehiksi kunnanvaltuusto valitsee valtuustokautta vastaavaksi ajaksi vähintään kuusi henkilöä. Uskotuista miehistä on voimassa, mitä kunnallislaissa on säädetty kunnallisista luottamushenkilöistä. Vaalikelpoisuutta koskee se, mitä käräjäoikeuden lautamiehistä on säädetty. Uskottujen miesten tulee olla paikkakunnan olot tuntevia ja kiinteistöasioihin perehtyneitä.
Faboideae
Faboideae on hernekasvien (Fabaceae) heimon alaheimo. Se sisältää yli kaksi kolmannesta tunnetuista hernekasveista, 476 sukua ja lähes 14 000 lajia. Kasvumuodoltaan Faboideae-lajit voivat olla ruohoja, pensaita, liaaneja tai puita.
Jack Bender
Jack Bender on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvaohjaaja, näyttelijä, televisiotuottaja ja käsikirjoittaja. Bender toimi vastaavana tuottajana televisiosarjassa "Lost". Hän myös ohjasi sen 42 jaksoa joista tärkeimpänä sarjan viimeisen osan. Bender on toiminut ohjaajana myös muissa suosituissa televisiosarjoissa, kuten "Sopranosissa", "Carnivàlessa" ja "Aliasissa".
Vuonna 2016 Bender sai parhaan draamasarjan ohjauksen Primetime Emmy -ehdokkuuden jaksosta "The Door" sarjasta "Game of Thrones".
Jim Carlton
James Joseph ”Jim” Carlton AO (13. toukokuuta 1935 – 25. joulukuuta 2015) oli australialainen poliitikko. Hän syntyi Sydneyssä ja valmistui Bachelor of Science -arvolla Sydneyn yliopistosta. Hän aloitti poliittisen uransa Sydney University Liberal Clubissa, jonka puheenjohtajaksi hän myöhemmin nousi.
Carlton oli John Carrickin seuraaja Uuden Etelä-Walesin liberaalipuolueen pääsihteerinä. Hänet valittiin Australian edustajainhuoneeseen vuonna 1977, ja hän toimi vuosina 1982–1983 Australian terveysministerinä. Hän istui puolustusalavaliokunnassa ulkoasiain, puolustuksen ja kaupan yhteisvaliokunnassa. Hän toimi useaan otteeseen varjoministerinä oppositiossa, esimerkiksi puolustusvarjoministerinä vuosina 1989–1990. Carlton erosi parlamentista tammikuussa 1994.
Carlton toimi vuosina 1994–2001 Australian Punaisen Ristin pääsihteerinä. Hän oli Melbournen yliopiston Julkisen politiikan keskuksen ammattilaisfellow ja Australian Strategic Policy Instituten valtuuston jäsen. Hänet nimitettiin Australian ritarikunnan upseeriksi vuonna 2001 työstään Punaisessa Ristissä ja parlamentissa.
Bad Robot Productions
Bad Robot Productions on yhdysvaltalainen tuotantoyhtiö, joka tuottaa elokuvia ja televisiosarjoja. Sen loi J. J. Abrams vuonna 2001. Se on tuottanut monia Abramsin televisiosarjoja, kuten "Alias", "Lost", "Fringe – rajamailla" ja "Kohde".
Wylie Gibbs
Wylie Talbot Gibbs (s. 26. heinäkuuta 1922) on australialainen poliitikko ja lääkäri. Hän syntyi Queenslandissa ja opiskeli Ipswich Boys' Grammar Schoolissa ja Queenslandin yliopistossa. Hän on työskennellyt kirurgina. Hänet valittiin Australian edustajainhuoneeseen Bowmanin vaalipiiristä liberaalina vuonna 1963; hän voitti Jack Comberin.
Vuonna 1969 Gibbs menetti paikkansa Leonard Keoghille. Hänestä tuli Australian Pharmaceuticals Manufacturers' Associationin toimeenpaneva johtaja.
Freyung
Freyung on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. Freyungissa asuu noin 7 200 asukasta. Kaupungista on kotoisin mäkihyppääjä Severin Freund.
Servet Pëllumbi
Servet Pëllumbi (s. 14. joulukuuta 1936 Korçë) on albanialainen poliitikko. Hän toimi maansa parlamentin puhemiehenä aikavälillä 30. huhtikuuta 2002 – 3. syyskuuta 2005. Hän on vaikuttanut Albanian työn puolueessa ja sitten Albanian sosialistisessa puolueessa.
Pëllumbi opiskeli vuosina 1955–1960 filosofiaa Leningradin yliopistossa ja opetti siellä sittemmin itse.
Afrikanviiriäinen
Afrikanviiriäinen ("Coturnix delegorguei") on peltokanaheimoon ja viiriäisten sukuun kuuluva kanalintu. Lajia esiintyy Afrikassa. Afrikanviiriäisen ruoka koostuu ruohokasvien siemenistä ja pienistä selkärangattomista.
Ephesia persimilis
Ephesia persimilis on yökkösten heimoon kuuluva yöperhoslaji. Sitä esiintyy läntisessä Intiassa.
Ponderosapöllönen
Ponderosapöllönen ("Psiloscops flammeolus" eli "Otus flammeolus") on pieni, yöaikaan saalistava pöllölintu.
Ponderosapöllösen koko on noin 15 cm ja siipiväli 36 cm. Uroksen ja naaraan erottaa painosta. Naaraat ovat suurempia, 62–65 grammaa, koiraat noin 50–52 grammaa. Tieteellinen lajinimi "flammeolus" johtuu siitä, että sillä on liekkimäisiä merkkejä naamallaan (Bremiller, 2003).
Ulkonäöltään ponderosapöllönen muistuttaa lännenkirkupöllöstä, mutta painaa vain neljänneksen siitä, ja sen korvatupsut ovat pienet, tuskin näkyvät. Sen silmät ovat tummat, ja sillä on erilainen ääni kuin lännenkirkupöllöllä. Se ääntelee sarjalla melko matalia yksi- tai kaksitavuisia huhuiluja.
Ponderosapöllösen pesimäalue ulottuu Brittiläisestä Columbiasta Yhdysvaltojen länsiosan kautta Keski-Meksikoon. Se on neotrooppinen muuttolintu ja talvehtii Yhdysvaltojen eteläpuolella, mutta myös Etelä-Texasissa, Arizonassa ja Kaliforniassa. Toisin kuin monet pöllöt, se muuttaa syksyllä pois Kanadasta ja Yhdysvalloista. Talvella niitä tavataan Keski-Amerikassa alueella, joka ulottuu Meksikosta Guatemalaan ja El Salvadoriin. Ne lähtevät pesimäalueeltaan elokuussa kohti talvehtimisalueita ja palaavat pesimään huhtikuun lopulla ja toukokuun alussa..
Ponderosapöllönen tekee pesän puunkoloihin, ja se munii 2–4 munaa, joita se hautoo 26 päivää. Poikaset alkavat saalistaa itsenäisesti noin 25–32 päivän ikäisinä. Ne eivät pesi muualla kuin puunkoloissa. Naaraat yleensä valitsevat kolon, joka on ollut aiemmin tikan pesä. Pesä on paljas, eikä siinä ole mitään pehmustetta. Se muodostaa lisääntyviä pareja pesivien ryhmien välisille tyhjille alueille. Ne pesivät yleensä kerran vuodessa. Muiden petolintujen tavoin ne elävät pitkään ja pesintä onnistuu hyvin. Pesimäaikaan urokset hankkivat naaraalle ravintoa.
Pesimäpaikka on Länsi-Yhdysvalloissa ja -Kanadassa yleensä vanha avoin keltamänty- tai douglaskuusimetsä. Joskus ne saattavat pesiä myös lehtimetsässä, jossa on jonkin verran havupuita.
Ne syövät melkein pelkästään hyönteisiä, mutta hyvin satunnaisesti myös pieniä nisäkkäitä, kuten päästäisiä. Niiden syömät hyönteiset ovat lähinnä pieniä perhosia, joko yö- tai päiväperhosia. Ne syövät myös sirkkoja ja kovakuoriaisia.
IUCN:n (International Union for the Conservation of Nature) luettelossa ponderosapöllönen on elinvoimainen, mutta joillakin alueilla populaatio saattaa olla pienenemässä.
Pichilemun maanjäristys 2010
Pichilemun maanjäristys tapahtui 11. maaliskuuta 2010 aamuyöllä kello 11.39 (14:39 UTC) Chilen Región de O'Higginsella. Se oli voimakkuudeltaan 6,9 momenttimagnitudia.
Highlander 2 – Paluu
Highlander 2 – Paluu (engl. "Highlander II: The Quickening") on vuonna 1991 julkaistu fantasia/scifi-toimintaelokuva ja jatko-osa elokuvalle "Highlander – kuolematon". Elokuvan pääosia esittävät Christopher Lambert, Sean Connery, Virginia Madsen, Michael Ironside, Allan Rich, John C. McGinley, Philip Brock ja Jimmy Murray. Elokuvan on ohjannut Russell Mulcahy.
Elokuva kuvattiin Ranskassa, Argentiinassa ja Britanniassa. Vuonna 1995 elokuvasta ilmestyi leikkaamaton versio, johon oli lisätty ja poistettu kohtauksia. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti, mutta sai jatko-osan "" (1994).
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kari Salminen antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Suomen Filmiteollisuus (SF)
Suomen Filmiteollisuus (SF) Oy on suomalainen elokuvatuotantoyhtiö, joka perustettiin 2001.
Yhtiönimi Suomen Filmiteollisuus Oy siirtyi vuonna 2005 ohjaaja Markku Pölösen ja hänen vaimonsa Satu Sadinkankaan omistukseen. He ostivat oikeudet SF-nimeen elokuvaohjaaja Jari Niemiseltä. He omistavat myös Kontiolahdella, Pohjois-Karjalassa toimivan Selkie Filmi Oy:n, ja Markku Pölönen omistaa tuottaja Kari Saran kanssa Fennada Filmi Oy:n, joka tuottaa Pölösen pitkiä teatterielokuvia.
Alkukesästä 2011 Pölönen myi yli puolet SF:stä sijoittajille, Ponssen ja kauppahuone Laakkosen omistajille, joita ovat Juha ja Jukka Vidgrén sekä Yrjö Laakkonen. Jukka Vidgrén toimii jo ennestään elokuva-alalla. Asia julkistettiin vasta syyskuussa.
Pihlava (saari)
Pihlava on Säkylässä sijaitseva kahden hehtaarin kokoinen saari, joka sijaitsee noin kilometrin päässä keskustasta Pyhäjärvellä. Pihlavan saari kuuluu Säkylän seurakunnalle, ja siellä järjestetään mm. rippileirejä ja kouluja. Pihlavassa sijaitsee kaksi seurakunnan omistamaa rakennusta joista toisessa on ruokailutilat, juhlasali ja makuuhuoneet ja toisessa saunat, suihkutilat ja oleskeluhuone. 
Vaikka Pihlava onkin saari, sinne pääsee myös autolla pengertietä Säkylän kirkon pohjoispuolelta alkunsa saavaa tietä pitkin.
Kehäkukat
Kehäkukat ("Calendula") on kasvisuku asterikasvien heimossa. Siihen kuuluu 12 lajia, joita esiintyy alkuperäisenä Välimeren alueelta Iraniin ja Makaronesiassa. Tarhakehäkukka on koristekasvina tunnettu laji, jonka alkuperäalue on tuntematon. Se on 20–50 senttimetriä korkeaksi kasvava yksivuotinen ruoho, jolla on suuret keltaiset tai punakeltaiset kukkamykeröt.