hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rooman moskeija
Rooman moskeija () on Rooman Pariolissa sijaitseva moskeija, joka avattiin 21. kesäkuuta 1995. Sen suunnittelivat arkkitehdit Paolo Portoghesi, Vittorio Gigliotti ja Sami Mousawi.
Moskeijan rakentaminen hyväksyttiin vuonna 1973, mutta kesti yli 20 vuotta ennen kuin rakennus valmistui. Työtä rahoitti Saudi-Arabian kuningas Faisal. Moskeijan minareetissa ei ole kovaäänisiä, joilla ihmisiä tavallisesti kutsutaan rukoukseen. Moskeijan korkeutta on rajoitettu niin, että se ei saavuttaisi Pietarinkirkon kupolin tasoa.
Moskeijassa on tilaa 12 000 rukoilijalle. Se on Länsi-Euroopan suurimpia moskeijoita ja Dagestanin Mahatškalan Suuren moskeijan jälkeen myös maantieteellisen Euroopan suurimpia. Moskeijan yhteydessä toimii laaja kirjasto, jossa on arviolta 10 000 arabiankielistä kirjaa. Siellä myös järjestetään arabian kielen kursseja.
Vuonna 2003 Rooman moskeijan imaami erotettiin tämän vaadittua muun muassa ”islamin vihollisten tuhoamista”.
Flensburginvuono
Flensburginvuono (, ) on Itämeren Kielinlahdesta Jyllannin niemimaahan pistävä, noin 40 km pitkä epäsäännöllisen muotoinen lahti.
Vuonon keskellä kulkee Saksan ja Tanskan raja. Raja asetettiin tälle paikalle vuonna 1920 Versailles’n rauhaa seuranneiden kansanäänestysten jälkeen.
Vuonon suuosa on leveä. Sen pohjoispuolella on Tanskalle kuuluva Alsin saari ja Sønderborgin kaupunki. Sisempänä vuono on kapea ja mutkitteleva, ja vuonon pohjukassa on Saksalle kuuluva Flensburgin kaupunki.
Ankarina talvina vuono saattaa jäätyä kokonaan noin kahden kuukauden ajaksi.
Maaseudun yleinen järjestyssääntö
Maaseudun yleinen järjestyssääntö oli Suomessa vuosina 1928–2003 voimassa ollut asetus, joka sisälsi määräyksiä järjestyssäännöistä maaseudulla.
Asetus annettiin 1. kesäkuuta 1928, ja se kumottiin järjestyslain säätämisellä vuonna 2003.
Asetus sisälsi määräyksiä muun muassa yleisestä järjestyksestä ja turvallisuudesta, liikenteen turvaamisesta, kaupanteosta toreilla ja muilla yleisillä paikoilla sekä vieraspaikkakuntalaisiin kohdistuvasta valvonnasta. Lisäksi siinä oli rangaistussäännökset järjestyssääntöjen rikkomisesta.
Väinö Vilponiemi
Väinö Antero Vilponiemi (s. 3. marraskuuta 1925 Noormarkku) on suomalainen entinen kansanedustaja. Vilponiemi oli eduskunnassa Turun pohjoisesta vaalipiiristä valittuna SDP:n edustajana vuosina 1962–1975.
Ennen kansanedustajaksi valintaansa Vilponiemi työskenteli Porissa sahatyöntekijänä ja korjausmiehenä. Vuodet 1953–1954 hän toimi Helsingissä Vuokralaisten keskusliiton järjestösihteerinä ja 1954–1962 Porissa Satakunnan sosialidemokraattisen piirin piirisihteerinä. Jäätyään pois eduskunnasta vuonna 1975 Vilponiemi oli Porin kaupungin henkilöstöpäällikkönä vuoteen 1988 saakka. Presidentin valitsijamiehenä Vilponiemi toimi vuoden 1968 presidentinvaaleissa. Porin kaupunginvaltuustoon hän kuului vuodet 1961–1975. Vilponiemi on toiminut myös pitkään Satakunnan sotaveteraanipiiri ry:n puheenjohtajana.
Vuonna 2010 Vilponiemen nimi löytyi internetissä julkaistusta dokumentista, jonka väitettiin olevan ns. Tiitisen lista. Nimiluettelo oli kuitenkin aivan tavallista Saksan kansallisarkistosta peräisin ollutta materiaalia. Muistelmateoksensa Väinö Vilponiemi julkaisi vuonna 2004. Hänen poikansa Jukka Vilponiemi toimii sosiaalidemokraattisen Uusi Aika -sanomalehden päätoimittajana.
Jukka Vilponiemi
Jukka Vilponiemi (s. 1955) on suomalainen toimittaja. Hän on tammikuusta 2011 lähtien toiminut Porissa ilmestyvän sosiaalidemokraattisen Uusi Aika-lehden päätoimittajana.
Vilponiemi on työskennellyt lehdessä vuodesta 1977 lähtien. Hänen isänsä Väinö Vilponiemi on entinen SDP:n kansanedustaja.
Henry Terry
Henry John Terry Jr. (27. toukokuuta 1868 Lontoo – 24. joulukuuta 1952 Lontoo) oli brittiläinen kriketinpelaaja ja olympiamitalisti.
Pariisin vuoden 1900 olympialaisissa Terry pelasi olympiahistorian toistaiseksi ainoassa krikettiottelussa ranskalaisessa Union des Sociétés Français de Sports Athletiques’n joukkueessa, joka hävisi Britannian joukkueelle ja sai hopeaa. Terry löi ottelussa kaikkiaan kolme juoksua.
Toisen päivän iltana
Toisen päivän iltana on Jaakko Löytyn vuonna 1982 julkaisema LP-levy. Sen julkaisija oli Kirjapaja, joka julkaisi sen just-levymerkillään. Sen julkaisi CD-formaatissa fg-naxos vuonna 2003.
Kapinkorppikotka
Kapinkorppikotka ("Gyps coprotheres") korppikotkien sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Botswanassa, Lesothossa, Mosambikissa, Etelä-Afrikassa ja Zimbabwessa. Se on hävinnyt Namibiasta ja Swazimaasta ja on vähenemässä muualtakin.
Kapinkorppikotka on pitkäikäinen raadonsyöjä, joka on erikoistunut suuriin raatoihin. Se lentää pitkiä matkoja avoimessa maastossa, joskin yleensä sen näkee vuorten lähistöllä, missä se pesii ja oleilee kallioilla. Sen säilymiselle on kirjattu 16 uhkatekijää.
Kapinkorppikotka on kooltaan 100–115 senttimetriä. Pää ja kaula ovat melkein paljaat. Aikuinen lintu on väritykseltään kermanvaalea. Lento- ja pyrstösulat ovat tummat. Kaulus on vaalea, siipien alapuolella on hopeanväriset toissijaiset sulat ja musta pikkusiipi. Silmät ovat kellertävät, nokka musta, kurkun ja naaman nahka on sinertävä, niska tumma. Keskenkasvuiset ovat yleensä tummempia ja niissä on juovia, silmät ovat ruskeat tai oranssit, kaula punainen. Sen ääntely on kovia kalkatuksia, murahtelua, sihinää ja ärjyntää
Lajin elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset metsät ja kuivat pensastot sekä lauhkean vyöhykkeen heinäarot sekä savannit, mutta erityisesti kalliot ja vuorenhuiput 3 100 metrin korkeuteen saakka.
Regina ja miehet
Regina ja miehet on Suvi-Marja Korvenheimon eli Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1983.
"Reginan ja miesten" aikaan Korvenheimon todellinen henkilöys ei enää ollut salaisuus. Mänttäri sai elokuvaan Elokuvasäätiön rahoitusta, toisin kuin edelliseen, "Totoon", jonka hän teki velkarahalla. Kuvaukset Katajanokan ulko- ja sisätiloissa kestivät viisi päivää. Lyhyt poikkeama tehtiin Jörn Donnerin tiloihin Kruununhaan Pohjoisrantaan.
Elokuvassa on Mänttärin mukaan kyse naisesta neljän naismuotokuvan kautta. Alkuteksteissä elokuva omistetaan Erica Jungille, minkä oletetaan viittaavaan niin Erica Jongiin kuin C. G. Jungiinkin.
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi "Reginalle ja miehille" kolme tähteä, kaksi kaksi tähteä, kaksi yhden tähden, kolme muuta ei sitäkään ja yksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli "Projektio"-lehden laskukaavalla 1,33 tähteä neljästä. Elokuva sai Suomen teatterikierroksellaan 1 630 katsojaa, millä se sijoittuu vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 187.
The Binding of Isaac
The Binding of Isaac on roguelike-tyylinen indie-videopeli.
Pelaaja ohjaa itkevää alastonta lasta nimeltä Isaac. Isaacin äiti saa viestin jumalalta, joka vaatii häntä uhraamaan lapsensa hengen todistaakseen uskonsa. Isaac kuitenkin pakenee hirviöiden täyttämään kellariin säästääkseen henkensä. Pelin tarinan inspiraation lähteenä on samanniminen tarina Raamatusta. Peliin on myös saatavilla lisäosa nimeltä "Wrath of the Lamb".
Pelille on ilmestynyt jatko-osa . Peliin on myös saatavilla lisäosat "The Binding of Isaac: Afterbirth" (2014) ja "The Binding of Isaac: Afterbirth+" (2017).
Toivi Suomela
Toivi Suvikki Väre, o. s. "Suomela" (s. 22. maaliskuuta 1923 Helsinki) on suomalainen kirjailija joka on kirjoittanut myös nimimerkeillä "Toivo Jänne" ja "Kirsti Matinsaari".
Toivi Väreen vanhemmat olivat filosofian tohtori Klaus Uuno Suomela ja filosofian maisteri Hellä Gurli Sabina Tingvald. Hänen veljiään olivat nuortenkirjoja kirjoittaneet Päivö Suomela ja Launo Suomela.
Toivi Väre oli Sirola-opiston johtajana vuoteen 1960 saakka.
Nimellä "Toivi Suomela":
Nimellä "Toivi Väre":
Nimimerkillä "Toivo Jänne":
Nimimerkillä "Kirsti Matinsaari":
FS Mistral (L9013)
Mistral (runkonumero L9013) on Ranskan laivaston Mistral-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin tammikuussa 2001 Brestin laivastontelakalta ja Chantiers de Saint-Nazairelta. Sen peräosan valmistus aloitettiin 10. heinäkuuta 2003 Brestin telakalla ja keulaosan valmistus Saint Nazairessa 13. lokakuuta 2003. Alus laskettiin vesille Brestin telakalta 6. lokakuuta 2004. Se valmistui joulukuussa 2006.
Aluksen kotisatamana on Toulon.
Morten Eilifsen
Morten Eilifsen (s. 6. tammikuuta 1984) on norjalainen maastohiihtäjä, joka edusti seuratasolla Henning Skilag -seuraa.
Maailmancupissa Eilifsen kilpaili ensimmäisen kerran Oslossa maaliskuussa 2006. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Beitostølenin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa marraskuussa 2007 sijoituttuaan yhdeksänneksi. Se oli myös hänen paras sijoituksensa urallaan.
Eilifsen kertoi uransa lopettamisesta syyskuussa 2012. Joulukuussa 2011 hän joutui auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena hän sai vakavan aivotärähdyksen ja mursi useita kylkiluitaan. Onnettomuus oli osasyynä uran lopettamiseen yhdessä motivaation puutteen kanssa.
USS Wasp (LHD-1)
USS Wasp (runkonumero LHD-1) oli Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 1985 ja alus laskettiin vesille 4. elokuuta 1987. Alus otettiin palvelukseen 29. heinäkuuta 1989.
Alus on palveluksessa 2012 Norfolkin laivastotukikohdassa Virginaissa.
Jääpallon Suomen Cup 1959–1960
Jääpallon Suomen Cup 1959–1960 oli cupin ensimmäinen järjestämisvuosi. Suomen Palloliitto järjesti kokeilumielessä cup-kilpailun jalkapallon Suomen Cupin mukaisesti. Kilpailuun osallistui 50 joukkuetta, mutta silti Palloliitto ei järjestänäyt cup-kilpailua enää uudelleen. Seuraavan cup-kilpailun järjesti Suomen Jääpalloliitto kaudella 1988–1989.
Karsintakierros
Karsinnoissa pudotettiin 18 joukkuetta kilpailusta. 14 joukkuetta pääsi 1. kierrokselle ilman karsintaa.
1.kierros
Uusinta: Ponnistus–HIFK 2–3
Suomen Cupin ensimmäinen voittaja Oulun Palloseura.
Manchesterin Suomi-koulu
Manchesterin Suomi-koulu (viralliselta nimeltään Manchesterin suomalainen lauantaikoulu, engl. The Finnish School in Manchester) on Manchesterissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva Suomi-koulu. Koulu on toiminut yhtäjaksoisesti vuodesta 1977. Salessa toimiva koulu tarjoaa suomen kielen opetusta lapsille ja aikuisille. Koulussa on myös pieni suomalaisten elintarvikkeiden kauppa sekä kahvio. Nykyään koulu kokoontuu St Mary Magdalene Church -kirkon tiloissa Salessa. Manchesterin Suomi-koulu on Suomi-Seuran jäsen ja saa toimintaansa valtionapua Suomesta.
Tampereen Pantin talo
Hämeen Pohjan talo eli Tampereen Pantin talo on Tampereella osoitteessa Puutarhakatu 11 sijaitseva kolmikerroksinen, vuonna 1909 valmistunut jugend-tyylinen talo, jonka on suunnitellut rakennusmestari Heikki Tiitola.
Hämeen Pohjan talo rakennettiin alun perin Suomalaisen puolueen Tampereen-järjestön ja Tampereen Suomalaisen Klubin käyttöön. Rakennuksessa sijaitsi klubin huoneisto 600-paikkaisine juhlasaleineen sekä Suomalaisen puolueen naisyhdistyksen ylläpitämä "Hotelli Hälläpyörä". Ensimmäisen maailmansodan puhjettua Hämeen Pohjan juhlasaliin sijoitettiin venäläinen sotilassairaala. Sodan jälkeen talo myytiin Syrenin kirjapainolle vuonna 1918.
Hotelli Hälläpyörä oli hyvin suosittu majoittumispaikka ja sen kantavieraisiin kuuluivat muun muassa taidemaalari Jalmari Ruokokoski ja kirjailija Frans Emil Sillanpää. Hotellissa oli 14, myöhemmin 21 huonetta, seurusteluhuone ja ruokasali. Hotellin omistaja vaihtui 1920-luvulla ja samalla sen nimeksi muuttui "Hotelli Hämeenpyörä". Hämeenpyörän ravintola oli 1930- ja 1940-luvuilla yksi Tampereen parhaista, mutta 1950-luvulta alkaen ravintolan ja hotellin toiminta alkoi hiipua. Vuonna 1977 entisiin Hämeenpyörän tiloihin perustettiin jugend-tyyliin sisustettu ravintola "Laterna", joka on toiminnassa edelleen.
Talossa sijaitsee myös Tampereen Pantin panttilainaamo ja sisäpihan puolella on kokoustilana käytetty auditorio.
Talent Suomi (4. tuotantokausi)
Talent Suomen neljäs tuotantokausi alkoi Nelosella 15. syyskuuta 2012. Ohjelman koe-esiintymiset järjestettiin Espoossa, Tampereella ja Kuopiossa elo-syyskuussa eikä ohjelmassa ollut ikärajaa. Tuomarikaarti uudistettiin täysin ja uusina tuomareina aloittivat Janne Kataja, Maria Sid ja Mikko von Hertzen. Koe-esiintymisissä ei ollut vierailevia tuomareita. Kauden pääpalkinto on 30 000 euroa.
Aikaisimpina vuosina esityskaudet ovat alkaneet edellisen kauden koosteella. Tällä kaudella kooste jätettiin pois ja kausi aloitettiin koe-esiintymisillä. Koe-esiintymiset näytettiin televisiossa syys- ja lokakuussa. Kahdessa ensimmäisessä jaksossa näytettiin koe-esiintymisiä Espoosta, kolmannessa ja neljännessä Kuopiosta ja kahdessa viimeisessä Helsingistä.
Tuomareiden valinta oli kaksi osainen, jotka esitettiin tv:ssä 13. lokakuuta ja 20. lokakuuta. Ensimmäisessä osassa paljastui ketkä jatkavat suoraan semifinaaleihin, esiintyvät uudelleen tuomareille ja lähtevät suoraan kisasta kotiin. 12 esitystä pääsi suoraan semifinaaliin. Toisessa osassa jatkettiin kilpailijoiden taitoja ja kykyjä semifinaaliin päässystä. Jatkoon pääsi 18 kykyä eli tuomarit valitsivat 30 semifinalistia.
Kilpailu muuttui kolmivaiheiseksi: Ensimmäisenä oli kolme semifinaalia, joista joka lähetyksestä pääsi viisi jatkoon. Kahdessa finaalissa oli yhteensä viisitoista kilpailijaa (Enkelnotkon keskeytettyä kilpailun) pääsi joka lähetyksessä neljä jatkoon, joista kahdeksan pääsi suureen finaaliin.
Ensimmäinen semifinaali esitetiin suorana 27. lokakuuta.
Toinen semifinaali esitetiin suorana 3. marraskuuta.
Kolmas semifinaali esitettiin suorana 10. marraskuuta.
Ensimmäinen Finaali esitettiin suorana 17. marraskuuta.
Toinen Finaali esitettiin suorana 24. marraskuuta.
Suuri finaali esitettiin suorana 1. joulukuuta.
Karsintajaksot esitetään perjantaisin ja lauantaisin klo 20.00–21.00, mutta suorien lähetyksen alettua ohjelmaa esitetiin lauantaisin 19.30–21.00/21.30.
Sarjan ensimmäinen jakso keräsi 341 000 katsojaa, joka oli lähes 100 000 katsojaa enemmän kuin edelliskauden aloitusjakso.
Norristown
Norristown on kunta Montgomeryn piirikunnassa, Pennsylvanian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kunnassa asui 34 324 ihmistä. Sen pinta-ala on United States Census Bureaun mukaan 9,1 km²; vesistöjä sen alueella ei ole lainkaan. Norristown on Montgomeryn piirikunnan hallinnollinen keskus ("county seat").
USS Essex (LHD-2)
USS Essex (runkonumero LHD-2) oli Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 20. maaliskuuta 1989 ja alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1991. Alus otettiin palvelukseen 17. lokakuuta 1992.
Alus on palveluksessa 2012 San Diegon laivastotukikohdassa Kaliforniassa.
Vihreä Pariisi
Vihreä Pariisi on taiteilija Ismo Kajanderin tekemä esinekooste vuodelta 2006. Korkeudeltaan työ on 92,5 cm korkea ja se ostettiin Ateneumin taidemuseon kokoelmiin heti 2006.
"Vihreä Pariisi" koostuu Ismo Kajanderin Pariisin kaduilta poimimista esineistä, joista keskiössä on vihreä luuta. Kajander on toivonut, että Pariisi-aiheisista töistä välittyisi se "lähes taivaallinen ilo", jota hän on tuntenut Pariisissa liikkuessaan.
Pariisi on ollut Kajanderille tärkeä innoituksen lähde. Hän kiinnostui vuosina 1961 ja 1962 siellä ollessaan uusrealismista, joissa käyttöesineet tuodaan taiteeseen hyläten perinteisen estetiikan tavat.
Induktiivinen kytkeytyminen
Induktiivisellä kytkeytymisellä tarkoitetaan sähkömagneettisesta yhteensopivuudesta puhuttaessa johtimessa kulkevan sähkövirran aiheuttaman muuttuvan magneettikentän johonkin johdinsilmukkaan indusoimaa häiriöjännitettä. Ilmiö aiheuttaa ongelmia mm. automaatio- ja tiedonsiirtojärjestelmissä signaalien siirrossa sekä mittaustekniikan alueella heikkoja signaaleja mitattaessa.
Johdinsilmukkaan vaihtomagneettikentässä indusoituvan häiriöjännitteen amplitudi voidaan laskea kaavalla
missä formula_2 on sinimuotoisesti värähtelevän magneettikentän kulmataajuus formula_3, formula_4 on magneettivuon tiheys, formula_5 on johdinsilmukan pinta-ala ja formula_6 on magneettikentän ja johdinsilmukan muodostaman pinnan normaalin välinen kulma.
Kuten kaavasta huomataan induktiivista kytkeytymistä voidaan vähentää minimoimalla magneettivuon tiheys, silmukan pinta-ala ja taajuus. Kytkeytymistä voidaan välttää myös suuntaamalla johdinsilmukka niin, ettei magneettivuo lävistä sitä.
Käytännön keinoja häiriön välttämiseksi ovat esimerkiksi:
USS Kearsarge (LHD-3)
USS Kearsarge (runkonumero LHD-3) on Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 6. helmikuuta 1990 ja alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1992. Alus otettiin palvelukseen 16. lokakuuta 1993.
Alus on palveluksessa 2012 Norfolkin laivastotukikohdassa Virginiassa.
Informaatiomuotoilu
Informaatiomuotoilu pyrkii tekemään tiedosta mahdollisimman ymmärrettävää ja helppolukuista. Informaatiomuotoilussa keskeistä on tilastotiedon visualisointi siten, että katsoja oivaltaa graafisen esityksen nähdessään jotain uutta. Informaatiomuotoilun tarve on kasvanut, kun viestinnän määrä etenkin verkossa on lisääntynyt ja kun uusia datavarantoja on saatu vapaaseen käyttöön. Informaatiomuotoilua hyödynnetään esimerkiksi infografiikassa.
Gullmarsplanin metroasema
Gullmarsplan on metroasema Tukholman metrossa, vihreällä linjalla. Se sijaitsee Skanstullin ja Skärmarbrinkin metroasemien välissä ja on merkittävä joukkoliikenteen solmukohta metron, Poikittaisradan sekä Haningen ja Tyresön suunnan linja-autojen välillä.
Rakenteilla oleva sinisen metrolinjan laajennus Kungsträdgårdenista Nackaan ja Gullmarsplanin kautta Hagsätraan mahdollistavat vaihdot sinisen ja vihreän linjan välillä 2020-luvulla.
Asemalla on Leif Tjernedin taidetta.
USS Boxer (LHD-4)
USS Boxer (runkonumero LHD-4) on Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 8. huhtikuuta 1991 ja alus laskettiin vesille 28. elokuuta 1993 kumminaan rouva Becky Miller. Alus otettiin palvelukseen 11. helmikuuta 1995 ensimmäisenä päällikkönään Robert E. Annis.
Alus on palveluksessa 2012 San Diegon laivastotukikohdassa Kaliforniassa.
Hanna-Helena Kunnas
Hanna-Helena Kunnas (s. 5. kesäkuuta 1880 Käkisalmi) oli suomalainen kirjailija ja suomentaja.
Oscar Bengts
Oscar Valentin Bengts (16. marraskuuta 1885 Närpiö – 9. maaliskuuta 1966 Närpiö) oli suomalainen varhaismodernistinen taiteilija.
Bengtsin vanhemmat olivat maanviljelijä, kestikievarin pitäjä Erik Anders Bengts ja Anna Kristina Stor-Nix. Vanhemman veljensä Carl Bengtsin tavoin Oscar Bengts oli luonnostaan taiteilija, mutta kun Carl oli Akseli Gallen-Kallelan oppilaana ja avustajana, Oscar toimi merimiehenä ja maanviljelijänä.
Bengts muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1920, ja opiskeli Charles Baumannin alla Commercial Illustration School of New Yorkissa. Hän palasi Suomeen vuonna 1932 tarkoituksenaan toimia taidemaalarina Helsingissä, ja hänen töitään esitettiin Suomen Taiteilijain Näyttelyissä, sekä Oslossa, Tukholmassa ja Göteborgissa.
Bengtsin taiteelle olivat ominaista luonnonkuvaus ja rantamaisemat, mutta hän maalasi myös muotokuvia. Hän oli kiinnostunut valon ja eritoten veden heijastumien kuvaamisesta.
Carl Johan Stiernstedt
Carl Johan Stiernstedt ['šäːrnstet] (1686–1753) oli suomalainen sotilas ja virkamies. Hän osallistui Suureen Pohjan sotaan, jäi 1709 vangiksi ja vapautui vasta rauhanteon jälkeen. Hän sai 1741 nimityksen Savonlinnan ja Kymenkartanon läänin maaherraksi. Hän osallistui hattujen sotaan ja karkotti Kerimäellä talonpoikaisjoukon avulla maaliskuussa 1742 venäläisen kenraali Vilim Fermorin. Hänet nimitettiin 1746 valtaneuvokseksi.
Stiernstedt oli vapaaherra. Hänen isänsä oli Turun läänin maaherra Johan Stiernstedt (k. 1722).
Magnus Stiernstråle
Magnus Stiernstråle (noin 1660 – 18. joulukuuta 1734) oli ruotsalainen sotilas, joka suuressa Pohjan sodassa sai Iivananlinnassa päällikkyyden mutta joutui poistumaan sieltä 1704 ja jättämään sen venäläisille. Hän osallistui 1708 Georg Lybeckerin huono-onniseen sotaretkeen Inkerinmaalle. Venäläisten piirittäessä Viipuria vuonna 1710 Stiernstråle nimitettiin Viipurin kaksinnuspäällikkönä Viipurin linnanpäälliköksi. 13 viikon piirityksen jälkeen hän teki antautumissopimuksen, jonka mukaan hänen ja väen piti päästä vapaasti poistumaan, mutta heidät vietiin vangiksi Venäjälle. Hän palasi vasta vuonna 1721. Vuodesta 1724 hän oli Savon rykmentin päällikkö.
Torsten Stjernschantz
Torsten Stjernschantz (21. tammikuuta 1882 Helsinki – 27. heinäkuuta 1953) oli suomalainen Ateneumin taidekokoelmien intendentti vuosina 1919–1952 ja Sinebrychoffin taidekokoelmien intendentti vuosina 1924–1952.
Stjernschantzin vanhemmat olivat liikennejohtaja Johan Wilhelm Stjernschantz ja tämän toinen puoliso Alma Charlotta Sirén. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1900 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1916.
Stjernschantz oli Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1903–1916, Taideyhdistyksen ja
Taideteollisen yhdistyksen koulun taidehistorian opettajana 1910–1916 sekä venäläisen antiikin ja taiteen maahantuontia, kauppaa ja restaurointia harjoittaneen Antica Oy:n johtajana 1916–1919, Hän toimi Ateneumin taidekokoelmien intendenttinä vuodesta 1919 alkaen ja Sinebrychoffin kokoelmien intendenttinä vuodesta 1921. oli Taiteilijaseuran sihteerinä 1910-1913, Taideyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1911–1913 ja 1919–1922 sekä Antellin valtuuskunnan sihteerinä vuodesta 1924. Hän oli myös useiden taidenäyttelyiden komissaarina Helsingissä ja ulkomailla.
Stjernschantz oli naimisissa 1910–1914 Elsa Anna Rosina Zilliacuksen kanssa (liitto päättyi avioeroon) ja vuodesta 1915 virolaisen Irma Helena Graebnerin kanssa. Hänen sisarensa oli taidemaalari Beda Stjernschantz.
Karl Stockmann
Karl Eugen Kristian Stockmann (7. tammikuuta 1865 Helsinki – 28. toukokuuta 1938 Bad Reichenhall, Saksa) oli suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos, joka toimi Stockmannin tavaratalon toimitusjohtajana 1902–1925 ja nosti sen mannermaiselle tasolle.
Karl Stockmann oli vanhin tavaratalon perustaneen kauppaneuvos G. F. Stockmannin aikuisiksi eläneistä pojista. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingfors lyceumista vuonna 1883, suortti asevelvollisuuden ja vietti kolme vuotta kauppaliikkeiden harjoittelijana Saksassa ja Englannissa. Perheyrityksen palvelukseen hän tuli 1887 prokuristiksi. Vähitellen valta yrityksessä siirtyi vanhalta ja sairaalta isältä Karlille ja hänen veljelleen Franzille. Vuonna 1902 Stockmann muutettiin osakeyhtiöksi ja Karlista tuli sen toimitusjohtaja, vaikka isä omistikin enemmistön osakekannasta kuolemaansa asti. Ensimmäisen vuosikymmenensä aikana Karl Stockmann laajensi Helsingin Senaatintorin varrella sijainneen tavaratalon tiloja niin, että myyntipinta-ala kasvoi yli kaksinkertaiseksi. Vuonna 1911 hän osti Julius Tallbergilta Aleksanterinkadun päästä tontin uudelle tavaratalolle, jonka suunnittelukilpailun voitti Sigurd Frosterus vuonna 1916. Uusi rakennus valmistui kuitenkin vasta 1930. Sitä odotellessa yhtiön tuotevalikoimaa laajennettiin ostamalla useita kilpailevia yrityksiä. Samalla Stockmannin osakaskunta laajeni Stockmannin perheen ulkopuolelle. Karl Stockmann luopui toimitusjohtajan tehtävästä 1925, mutta toimi sen jälkeen yhtiön hallituksen puheenjohtajana kuolemaansa asti. Hänen seuraajakseen toimitusjohtajana tuli Arthur Söderholm.
Karl Stockmann vaikutti myös muissa yrityksissä. Hän kuului vuodesta 1904 Tampellan hallitukseen ja toimi sen puheenjohtajana 1927–1932. Hän oli myös vuodesta 1897 Suomen Yhdyspankin pankkivaliokunnan ja fuusion jälkeen 1919 perustetun Pohjoismaisen Yhdyspankin hallintoneuvoston jäsen. Kauppaneuvoksen arvo Stockmannille myönnettiin vuonna 1920. Lisäksi hän kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon 1897–1906 ja 1916–1918, ja edusti Helsinkiä valtiopäivien porvarissäädyssä 1904–1905.
Karl Stockmannin puoliso oli vuodesta 1890 Ester Grönqvist, liikemies Fredrik Wilhelm Grönqvistin tytär. Hän asui appensa rakennuttamassa Grönqvistin talossa Helsingin keskustassa. Perheen pojista Sten Stockmann kohosi myöhemmin Stockmann Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi. Karl Stockmann kuoli isänsä tavoin vieraillessaan terveyskylpylässä Saksassa.
Tore Strindberg
Tore Strindberg (19. helmikuuta 1882 Tukholma, Ruotsi – 6. helmikuuta 1968) oli ruotsalainen kuvanveistäjä. Hän teki siroja pronssipatsaita, suihkukaivoja Göteborgiin ja Gävleen, Salomon Andréen retkikunnan jäsenten muistomerkin Tukholman pohjoiselle hautausmaalle sekä mitaleja ja rintakuvia.
Nils Svantenpoika Sture
Nils Svantenpoika Sture (1543–1567) oli ruotsalainen ylimys. Hän oli 1561 tekemässä Eerik XIV:n puolesta avioliittotarjousta Englannin Elisabetille. Hän epäonnistui Tanskan sodassa, ja hänet tuomittiin kuolemaan, mutta joutui kuitenkin kärsimään vain julkisen häväistyksen. Sen jälkeen hän pääsi kuninkaan suosioon, mutta vangittiin pian ja tuomittiin kuolemaan. Tuomion toteutti kuningas Erik itse (Sture-murhat).
Mäntyneulasmittari
Mäntyneulasmittari ("Thera firmata") on yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.
Keskikokoinen, hentorakenteinen mittari. Etusiipien pohjaväri vaihtelee harmahtavasta violetinruskeaan. Tyvipoikkiviiru sekä sisempi ja ulompi poikkiviiru ovat ruskeat, aaltoviiru vaaleanharmaa. Etusiiven tyviosa tyvipoikkiviiruun saakka on lämpimän punaruskea, samoin siiven keskiosa poikkiviirujen välistä. Sisempi poikkiviiru tekee siiven keskellä terävän mutkan ja suuntautuu siiven etuosassa jyrkästi kohti siiven tyveä. Siiven kärjessä ei ole keskiosaan suuntautuvaa tummaa juovaa tai sellainen erottuu vain heikkona. Takasiivet ovat harmahtavan valkoiset. Koiraan tuntosarvet Siipiväli 26–31 mm.
Lajia voi olla hankalaa erottaa havuneulasmittarista ("Thera obeliscata").
Mäntyneulasmittaria tavataan lähes koko Euroopassa ja idässä Kaukasukselle. Suomessa havaintoja on pääasiassa länsirannikolta sekä Etelä-, Keski- ja Itä-Suomen alueilta. Harvakseltaan pohjoisempaakin aina Sallasta saakka. Lento alkaa elokuun keskivaiheilla ja jatkuu syyskuun loppupuolelle.
Täysin mäntyyn sidoksissa olevana lajina mäntyneulasmittarin elinympäristöä ovat kangas- ja sekametsät sekä rämeet ja niiden laidat. Perhoset lentävät öisin, tulevat valolle ja jonkin verran myös syötille. Toukat koteloituvat ravintokasville neulasten väliin. Talvehtiva elämänvaihe on ehkä joskus muna, yleensä vastakuoriutunut toukka.
Toukan ainoa ravintokasvi on mänty ("Pinus sylvestris").
Sturenkronikat
Sturenkronikat ("Sturekrönikan") on kaksi ruotsalaista riimikronikkaa. Ne alkavat Kaarlenkronikan päättymisestä. Vuodet 1452–1496 käsittävä kronikka kertoo muun muassa 1495 syttyneestä sodasta (Viipurin pamaus) ja kääntää syyllisyyden Sten Sture vanhempaan.
Nokimittari
Nokimittari ("Odezia atrata") on syvän musta keskikesän mittariperhonen. Se lentää pääasiassa päivisin.
Varsin helposti tunnistettava perhonen, jota ei voi sekoittaa muihin lajeihin. Eläin on rakenteeltaan hento ja kapeasiipinen. Sekä etu- että takasiivet ovat täysin kuviottomat ja syvän hiilenmustat. Ainoastaan etusiiven kärkiosan kirkkaanvalkoiset siipiripset tuottavat selvän konrastin mustaan olemukseen. Siipiväli 22–26 mm.
Levinneisyysalue kattaa lähes koko Euroopan ja ulottuu idässä Venäjän kaukoitään. Suomessa nokimittaria tavataan Etelä-Lappiin saakka. Perhoset aloittavat lentonsa kesäkuun keskivaiheilla ja se jatkuu heinäkuun loppupuolelle.
Nokimittari viihtyy erityisesti kosteilla niityillä, rannoilla ja puutarhoissa. Perhoset ovat elinpaikallaan usein runsaslukuisia ja lentelevät päivällä, ilmeisesti etenkin aamupäivisin, matalalla kasvillisuuden seassa. Satunnaisesti niitä saattaa yöllä tulla valollekin. Perhoset eivät luultavasti käy kukilla, eivätkä myöskään kiinnostu syöteistä. Muna talvehtii.
Toukka syö sarjakukkaiskasveja (Apiaceae), etenkin koiranputkea ("Anthriscus sylvestris"). Etelämpänä Euroopassa toukka syö pääasiassa sianputken ("Conopodium majus") kukintoja.
Jan Peter van Suchtelen
Jan Peter van Suchtelen (1751–1836) oli hollantilasta syntyperää ollut venäläinen sotilas ja diplomaatti. Hän astui Venäjän palvelukseen 1783 ja sai kenraalin arvon 1799. Hän oli Suomen sodassa Venäjän armeijan ylimajoitusmestari ja johti neuvotteluja Viaporin antautumisesta. Hän oli Venäjän Tukholman-lähettiläs vuodesta 1810. Hän muodosti omistamistaan tiloista Liikkalan hovin 1835 mutta ei todennäköisesti käynyt siellä koskaan.
Suchtelen omisti arvokkaan kirjaston. Hänen teoksensa "Précis des évènements militaires des campaignes de 1808 et 1809 en Finlande" julkaistiin 1827 (käänn. ruotsiksi 1835) hänen poikansa Paul van Suchtelenin nimellä, joka myös osallistui Viaporin piiritykseen.
Jääpallon SM-kilpailu 1916
Vuoden 1916 Suomen jääpallomestaruuskilpailuihin osallistui seitsemän joukkuetta, ensimmäistä kertaa mukana oli joukkue Helsingin ja Viipurin ulkopuolelta, kun Turun AIK osallistui mestaruuscupiin. 
Seitsemän joukkueen kilpailussa hallitseva mestari VBJS aloitti ottelunsa suoraan välierissä. Loppuottelussa pelasivat HIFK ja VBJS. VBJS voitti Helsingissä pelatun loppuottelun maalein 3-8.
VBJS:n joukkue loppuottelussa: Kristian Poutiainen, Yrjö Penttilä, Lauri Mäkinen, Armas Ahnger, Toivo Pirhonen (hyökkääjät), Aarne Nissinen, Edvard Kostamo, Toivo Kosunen (tukimiehet), Aarne Mytty, Juho Pelli (puolustajat) ja Arttur Arvelin (maalivahti).
Paul van Suchtelen
Paul van Suchtelen (1788–1833) oli venäläinen sotilas. Hän oli 14-vuotias kun hänet otettiin vuonna 1802 keisarin seurueseen. Hän oli Suomen sodassa 1808–1809 keisarin sivusadjutanttina, ja sodan päätyttyä hänet ylennettiin alikapteeniksi. Hän osallistui Viapori n piiritykseen. Hän toimi vuodesta 1830 Orenburgin kenraalikuvernöörinä Kaakkois-Venäjällä. Samalla hän oli Orenburgin erillisen armeijakunnan komentaja ja kuolemaansa saakka uralilaisten kasakkojen päällikkö.
Hänen isänsä oli kenraali Jan Peter van Suchtelen.
Eyvind Sucksdorff
Gustaf Eyvind Sucksdorff (7. huhtikuuta 1899 Vesanto – 19. lokakuuta 1955) oli suomalainen geofyysikko, Helsingin yliopiston dosentti vuodesta 1949. Hän toimi Sodankylän geogysikaalisen observatorion johtajana 1927–1945 ja sen jälkeen Ilmatieteen keskuslaitoksen geofyysikkona. Hän osallistui merkittävästi kansainväliseen geomagneettiseen yhteistyöhön ja julkaisi tutkimuksia maamagnetismista ja revontulista. Sucksdorff oli tähtitieteellinen yhdistys Ursan puheenjohtaja vuodesta 1947 ja Suomen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1951.
Wilhelm Sucksdorff
Wilhelm Joachim Sucksdorff (1851–1934) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Sucksdorffin puoliso oli Julia Olga Maria Nikkanen. Heidän tyttärestään Monica Saxénista (s. 1903) tuli keuhkosairauksiin erikoistunut lääkäri. Sucksdorff oli Helsingin yliopiston terveysopin ylimääräinen professori vuosina 1894–1895 ja Helsingin kaupungin I kaupunginlääkäri 1895–1917. Hän julkaisi tieteellisiä tutkimuksia ja yleistajuisia kirjoituksia terveydenhoitoon liittyvistä aiheista Tidskrift för hälsovård -lehdessä, jonka päätoimittaja hän oli 1891–1917.
Matija Nastasić
Matija Nastasić (s. 28. maaliskuuta 1993 Valjevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallopuolustaja.
Kirkkonummen kamariorkesteri
Kirkkonummen kamariorkesteri on sinfoniettan kokoinen, enimmillään 50 soittajan orkesteri. Soittajat ovat amatöörejä sekä nykyisiä, tulevia ja eläkkeelle siirtyneitä ammattimuusikoita. Harjoituksia on yleensä kerran viikossa ja konsertteja noin kerran kuussa. Orkesterin kapellimestarit ja solistit vaihtuvat konsertista toiseen. Ohjelmistossa on ollut teoksia jousiorkesterille, sinfonioita, konserttoja, oratorioita, ja oopperoita. Vuonna 2011 saatiin päätökseen kaikkien Sibeliuksen sinfonioiden esittäminen. Orkesteri on esiintynyt muun muassa Helsingin juhlaviikoilla (Dvorak: Rusalka) sekä Pärnussa, Tukholmassa ja Normandiassa.
Jääpallon SM-kilpailu 1917
Vuonna 1917 Suomen jääpallomestaruuskilpailuihin osallistui kahdeksan joukkuetta, kolme Helsingistä, kolme Viipurista ja kaksi Turusta. Uutena joukkueena mukana oli Turun IFK.
Loppuottelussa pelasivat VBJS, jota kansan suussa kutsuttiin jo vakiintuneesti Viipurin Susiksi, sekä Kronohagens IF. VBJS voitti Viipurissa pelatun loppuottelun ylivoimaisesti maalein 11-2.
Susien mestarijoukkue: Viljo Karvinen, Aarne Mytty, Jussi Pelli, Aarne Nissinen, Edvard Kostamo, Mikko Mäkinen, Toivo Pirhonen, Armas Ahnger, Toivo Pirhonen, Lauri Mäkinen, Aarne Lavonen, Kristian Poutiainen.
Joonas Kylmäkorpi
Joonas Kylmäkorpi (s. 14. helmikuuta 1980 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen speedway- ja maaratakuljettaja. Hän on voittanut maaradan henkilökohtaisen maailmanmestaruuden neljästi peräkkäin, vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2013.
Kylmäkorpi edustaa MM-tasolla Suomea. Suomessa hän kilpailee Forssan moottoriseuran lisenssillä.
Jan-Gregor Kremp
Jan-Gregor Kremp (s. 30. syyskuuta 1962 Monheim, Länsi-Saksa) on saksalainen televisionäyttelijä. Jan-Gregor Kremp opiskeli näyttelemistä Mozartteumissa Salzburgissa vuosina 1985–1989. Kremp näyttelee tällä hetkellä pääosaa televisiosarjassa "Kettu", jossa hänen roolihenkilönsä on rikosylikomisario Richard Voss. Hänen tunnetuimmat roolinsa ovat elokuvissa "Halt mich fest!" (2000), "ABC des Lebens" (2003), "Die Konferenz" (2004) ja "Allein gegen die Angst" (2006).
Hän on esiintynyt myös monissa tv-sarjoissa sivuosissa kuten "Kahden keikka", "Kriminalisti", "Tatort", "Siska" ja "Syyttäjä".
Jan-Gregor Kremp on naimisissa näyttelijä Johanna Gastdorfin kanssa. Parilla on yksi lapsi, he asuvat Leverkusenissa. Krempin suosikkielokuva on "Huuliharppukostaja" (1968).
Chip ’n Dale Rescue Rangers 2
Chip ’n Dale Rescue Rangers 2 () on Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1993 julkaistu tasohyppelyvideopeli. Se perustuu Disneyn samannimiseen animaatiosarjaan ja on jatkoa pelille "".
Huhtikuussa 2017 peli julkaistiin Microsoft Windowsille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle osana "The Disney Afternoon Collection" -kokoelmaa.
Shin Dong-hyuk
Shin Dong-hyuk (; s. 1982) on pohjoiskorealaissyntyinen ihmisoikeusaktivisti. Hän on ainoa tunnettu maan vankileirillä syntynyt henkilö, joka on onnistunut pakenemaan sieltä. 13-vuotiaana hän kuuli perheenjäsentensä suunnittelevan pakenemista leiriltä; hän ilmiantoi nämä sillä seurauksella, että nämä teloitettiin. Kymmenen vuotta myöhemmin Shin kuuli uudelta vangilta kertomuksia elämästä vankileirin ulkopuolella. Hän alkoi suunnitella omaa pakoaan, ja pääsikin Kiinan kautta Etelä-Koreaan. Hän asui myös Yhdysvalloissa, mutta palasi Etelä-Koreaan, jossa hän perusti Inside NK -ihmisoikeusjärjestön. Vankileiri 14, jolta hän pakeni, oli täydellisen valvonnan alue.
Shinin vaiheista kertova Blaine Hardenin kirja "Lei­ri 14 – Pa­ko Poh­jois-Ko­reas­ta", joka kertoo Shinin elämästä vankileirillä, on julkaistu myös suomeksi. Hän on sittemmin tunnustanut, että kirja on osin sepitettä, mutta ei ole kertonut miltä osin.
Mark Wiese on tehnyt aiheesta elokuvan Camp 14: Total Control Zone, jossa Shin kertoo tarinansa.
Netšajev
Netšajev, naisilla Netšajeva, on venäläinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkiöillä:
Jääpallon SM-kilpailu 1918
Vuonna 1918 Suomen jääpallomestaruuskilpailuihin ilmoittautui yhdeksän joukkuetta, neljä Helsingistä, kolme Viipurista ja kaksi Turusta. Uutena joukkueena mukana oli Helsingin Palloseura.
Mestaruuskilpailut oli tarkoitus aloittaa tammikuun lopulla, mutta Suomen sisällissota syttyi samoihin aikoihin, ja mestaruus jäi ratkaisematta. Muita otteluita ennätettiin alkutalvesta pelata, mm. vieraili KIF:n ja HJK:n yhdistetty joukkue 20. tammikuuta VBJS:n vieraana Viipurin Luistinseuran radalla. Vauhdikas ja yritteliäs ottelu päättyi 8-8 -tasapeliin. Viikkoa myöhemmin - siis 27. tammikuuta kohtasivat joukkueet Helsingissä, tuloksena jälleen tasapeli, 4-4. Tuohon otteluun käytännössä päättyikin jääpallokausi 1918, vaikka joitakin toisen ja kolmannen luokan sarjaotteluita pelattiin sodankin aikana. VBJS:n maalilla torjunut Viljo Karvinen kaatui 24. huhtikuuta Viipurin taisteluissa. Myös Viipurin IFK:n maalivahti Torsten Åberg kuului sodan uhrien joukkoon kuten myös KIF:n Richard Schybergson ja Palloliiton tilintarkastajaksi valittu Juho Halme.
Gunnar Ahlblad
Gunnar Gustaf Ahlblad (9. tammikuuta 1888 Helsinki – 13. maaliskuuta 1918 Terijoki) oli suomalainen uimahyppääjä ja uimari. Hän edusti Helsingfors Simsällskap -seuraa, jossa pelasi myös vesipalloa ja toimi seuran uimakoulun opettajana.
Keväällä 1907 Ahlblad suoritti ylioppilaskirjoitukset ruotsalaisessa normaalilyseossa. Ahlblad läksi Venäjälle sotakouluun 1914 ja saavutti maailmansodassa esikuntakapteenin arvon. Ahlblad palasi Suomeen sairastuttuaan keväällä 1917. Parannuttuaan Ahlblad joutui Terijoen poliisimestarin virkaan ja sisällissodan puhjettua hän rupesi Viipurin valkokaartin johtajaksi. Ahlblad joutui piileskelemään kuutisen viikkoa, kunnes hänet vangittiin ja vietiin Terijoelle, jossa punaisten päällikkö Heikki Kaljunen kertoi ampuneensa hänet 13. maaliskuuta. Ahlbladin ruumis löydettiin vasta lähes kaksi kuukautta myöhemmin ja haudattiin 9. toukokuuta Viipurin vanhan kirkon viereen. Ahlblad oli naimaton.
Lastenkulttuurikeskus Rulla
Lastenkulttuurikeskus Rulla on Tampereen kaupungin hallinnoima Kulttuuritalo Laikussa sijaitseva lastenkulttuurikeskus, jonka tarkoituksena on tuottaa helposti lähestyttävää kulttuuritoimintaa lapsille ja lapsiperheille. Pääpaino on näyttelytoiminnassa, ja Rullassa nähdäänkin vuosittain useita lapsille suunnattuja, eri taiteenaloja esitteleviä näyttelyitä. Lisäksi Rullassa järjestetään työpajatoimintaa sekä erilaisia lapsille suunnattuja esityksiä ja tapahtumia. Lasten lava tarjoaa lapsille myös oman esiintymisestraadin. Rullassa käy vuosittain satoja päiväkoti- ja kouluryhmiä ohjatulla näyttelykierroksella, johon sisältyy yleensä myös aihetta syventävää omaa tekemistä. Toiminta on pääsääntöisesti ohjattua myös vapaa-ajan kävijöille. Lastenkulttuurikeskus Rulla on osa Tampereen kaupungin asukkailleen tuottamia lastenkulttuuripalveluja. Rullan perustoiminta on maksutonta.
Sunndalsøra
Sunndalsøra on kylä ja Sunndalin kunnan hallinnollinen keskus Møren ja Romsdalin läänissä, Norjassa.
Tammikuussa 2012 kylässä oli asukkaita 4 138.
USS Bataan (LHD-5)
USS Bataan (runkonumero LHD-5) on Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus. Alus on ensimmäinen Yhdysvaltain laivaston alus, jossa on otettu huomioon naissotilaiden mukana olo.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 22. kesäkuuta 1994 ja alus laskettiin vesille 15. maaliskuuta 1996. Alus otettiin palvelukseen 20. syyskuuta 1997.
Alus on palveluksessa 2012 Norfolkin laivastotukikohdassa Virginiassa.
Esko Suhonen
Esko Sakari Suhonen (29. helmikuuta 1908 Nilsiä – 7. toukokuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Suhonen valmistui arkkitehdiksi 1935 ja työskenteli jo opiskeluaiakana puolustusministeriön rakennusosastolla. Maatalousseurojen keskusliiton rakennuskonsulttina hän toimi vuosina 1936–1941. Hän oli Aravan teknisen osaston johtaja 1949–1953. 1965–1968 hän toimi Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiosaston johtajana. Hän työskenteli myös rakennusalan standardoinnin parissa ja selvitti asuntojen käyttöön vaikuttavia ominaisuuksia teoksessaan "Kerrostalon asuttavuus" (1963).
Virkatyön ohella Suhonen suunnitteli Järvenpäähän Invalidiliiton omistaman Invan asuntoalueen (1950–1952) ja yksityisiä hankkeita.
Vuonna 1960 Suhoselle myönnettiin nykyaikaisen rakennustaiteen professorin arvo erikoisalanaan asuntoarkkitehtuuri. Hänen piirustuskokoelmansa siirtyi vuonna 1995 lahjoituksena Arkkitehtuurimuseon haltuun.
USS Iwo Jima (LHD-7)
USS Iwo Jima (runkonumero LHD-7) on Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 12. joulukuuta 1997 ja alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 2000. Alus otettiin palvelukseen 30. kesäkuuta 2001.
Alus on palveluksessa 2012 Norfolkin laivastotukikohdassa Virginiassa.
USS Makin Island (LHD-8)
USS Makin Island (runkonumero LHD-8) on Yhdysvaltain laivaston Wasp-luokan maihinnousualus.
Alus tilattiin Northrop Grumman Ship Systemsin Ingalls Operationilta West Bankistä Pascagoulasta Mississipistä Yhdysvalloista. Sen köli laskettiin 14. helmikuuta 2004 ja alus laskettiin vesille 19. elokuuta 2006. Alus otettiin palvelukseen 24. lokakuuta 2009 ensimmäisenä päällikkönään Robert G. Kopas.
Alus on palveluksessa 2012 San Diegon laivastotukikohdassa Kaliforniassa.
Euroopan yhtenäisasiakirja
Euroopan yhtenäisasiakirja (, SEA) oli ensimmäinen merkittävä sopimusuudistus Euroopan yhteisön perustamissopimukseen eli Rooman sopimukseen. Sopimuksessa asetettiin tavoitteeksi sisämarkkinoiden toteuttaminen vuoden 1992 loppuun mennessä. Yhtenäisasiakirjassa myös institutionalisoitiin Euroopan poliittinen yhteistyö (engl. "European Political Cooperation", EPC), jonka puitteissa jäsenvaltiot olivat koordinoineet yhteistä ulkopolitiikkaa. Euroopan poliittinen yhteistyö muuttui myöhemmin yhteiseksi ulko- ja turvallisuuspolitiikaksi (YUTP).
Euroopan yhtenäisasiakirja allekirjoitettiin 28. helmikuuta 1986 ja se astui voimaan 1. heinäkuuta 1987.
Ummenajokas
Ummenajokas oli Ranualta kotoisin olleen keksijä Matti Lohen vuonna 1926 rakentama moottorikelkan tapainen kulkuneuvo. Ummenajokkaan voimanlähteenä oli noin 1 hevosvoiman tehoinen DKW-merkkinen polkupyörän apumoottori, joka hihnan välityksellä pyöritti kelkan aisojen väliin kiinnitettyä puutynnyriä. Tynnyri oli pidon parantamiseksi nastoitettu hevosenkengännauloilla. Suksilla liikkuva kuljettaja ohjasi häntä vetävää laitetta aisoista.
Ummenajokas painoi noin 50 kiloa ja sillä saavutettiin jopa 30 kilometrin tuntinopeus. Matti Lohi käytti Ummenajokasta liikkumiseen ja tavaroiden kuljetukseen sekä myös ahmojen karkotukseen. Vuonna 1927 hän rakensi Ummenajokkaasta uuden version, jossa ajaja istui reen päällä.
Kemijärven Moottorikelkkamuseossa on Esa Kuhan vuonna 1998 valokuvan perusteella rakentama kopio Ummenajokkaasta.
Veikko Huovisen vuonna 1971 ilmestyneessä kirjassa "" Adolf Hitler suunnittelee Ummenajokkaasta saksalaisten uutta salaista asetta itärintamalla käytävään sotaan.
Hahto
Hahto-nimisiä henkilöitä:
Euroopan poliittinen yhteistyö
Euroopan poliittinen yhteistyö (European Political Cooperation, EPC) luotiin 1970-luvun alussa. Sen puitteissa EY:n jäsenmaat koordinoivat ulkopoliittiikkaansa. Se korvautui yhteisellä ulko- ja turvallisuuspolitiikalla (YUTP) 1993, kun Maastrichtin sopimus astui voimaan.
EY:n yhteisen ulkoisen talouspolitiikan harjoittaminen oli osoittautunut haasteelliseksi ilman yhteistä ulkopoliittista linjaa. Euroopan poliittisen yhteistyön myötä EY-maat ryhtyivät informoimaan ja konsultoimaan toisiaan sekä tavoittelemaan yhtenäistä toimintaa ulkopolitiikan alalla. Menettely institutionalisoitiin Euroopan yhtenäisasiakirjassa 1987.
Hanna Kankainen
Saara Johanna (Hanna) Kankainen (19. heinäkuuta 1898 Urjala – 12. tammikuuta 1984 Urjala) oli suomalainen kirjailija.
Itä–Länsi-ottelu 1936
Vuoden 1936 Pesäpallon Itä-Länsi -ottelu pelattiin Helsingissä Hesperian kentällä 4. lokakuuta. Katsojia oli paikalla noin 500 koleassa syysmyrskyssä. Ottelussa pelattiin kaikkiaan 12 vuoroparia.
Joukkueenjohtajina toimivat Idän joukkueella Osmo Kupiainen Viipurista ja Lännen joukkueella Kullervo Pellinen Riihimäeltä.
Avausheiton suoritti Lauri Pihkala. Itä aloitti sisällä.
Edit Björkholm
Edit Matilda Björkholm (14. maaliskuuta 1899 Pietarsaaren maalaiskunta – 5. huhtikuuta 1987 Pietarsaari) oli suomalainen opettaja, pienviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Björkholm opiskeli kansakoulunopettajaksi mutta hän päätyi sittemmin viljelemään omaa pientilaansa. Esikoisteoksensa romaanin "Vårströmmar" hän julkaisi 61-vuotiaana. Björkholm kuvasi teoksissaan realistisesti maaseudun kansanelämää.
Alf Holmgren
Alf (Alfred) Holmgren (s. 11. maaliskuuta 1899 Maalahti) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Holmgrenin vanhemmat olivat maanviljelijä August Holmgren ja Maria Holmgren. Hän kävi Breidablickin kansankorkeakoulun ja työskenteli sitten varastomiehenä Maalahdessa. Holmgren muutti 1924 Yhdysvaltoihin ja kävi siellä baptistikirkon seminaarin Chicagossa. Hän toimi sitten matkasaarnaajana ja asui Seattlessa.
Margit Åström
Margit Åström (s. 4. kesäkuuta 1899 Viipuri — 18. kesäkuuta 1980 Loviisa) oli suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Åström valmistui filosofian maisteriksi 1932. Hän toimi opettajana eri kouluissa Loviisassa 1929—1971.
Åström julkaisi novellikokoelmia nimimerkillä "Christina Lööf". Omalla nimellään hän julkaisi muutamia elämäkertateoksia.
Nimimerkillä "Christina Lööf":
A. F. Aalberg
Aleksander Fredrik Aalberg (22. marraskuuta 1897 Lempaala – 22. helmikuuta 1984 Kotka) oli suomalainen kalatalousneuvoja, taloustirehtööri, tietokirjailija ja toimittaja. Hän toimi vuosina 1932–1974 Etelä-Suomen Merikalastajain Liiton toiminnanjohtajana. Aalberg toimi vuosina 1937–1939 ja 1953–1974 ilmestyneen Kalamiehen Viesti -lehden ja vuonna 1940 ilmestyneen Karjalan Kansa -lehden päätoimittajana.
Hydroline
Hydroline Oy on vaativaan käyttöön tarkoitettujen hydraulisylintereiden suunnitteluun ja valmistukseen erikoistunut perheyritys. Yhtiö on alallaan Suomen johtava yritys ja yksi nykyaikaisimmista hydraulisylintereitä valmistavista yrityksistä maailmanlaajuisesti. Hydroline toimittaa tuotteita suurille kone- ja laite- valmistajille kuten Sandvik, Rocla, John Deere, Cargotec, Agco Valtra ja Bronto Skylift.
Kolmannessa sukupolvessa toimiva yritys työllistää kaksi sataa työntekijää. Tuotannossa valmistetaan yli 1 500 erilaista sylinterimallia muun muassa kaivosteollisuuden, metsäkone- ja traktoriteollisuuden, nosto- ja siirtolaiteteollisuuden sekä maanrakennusteollisuuden tarpeisiin. Yrityksen tuotantotilat sijaitsevat Kuopion lähellä Siilinjärven Vuorelassa sekä Puolan Stargard Szczecińskissä.
Yrityksen liikevaihto vuonna 2011 oli 30 miljoonaa euroa. Liikevaihdosta noin 95 prosenttia kertyy välillisestä ja suorasta viennistä.
Hydrolinen toimitusjohtajana toimii Mikko Laakkonen, joka otti tehtävän hallituksen puheenjohtajaksi syyskuussa 2014 siirtäneeltä Jukka Laakkoselta.
Helge Laakkonen perusti yrityksen Metallisorvaamo H. Laakkosen vuonna 1962 omakotitalon kellariin. Vuonna 1970 yritys muutti suurempiin tiloihin. Samoihin aikoihin yritys valmisti myös ensimmäiset hydraulisylinterit.
Kasvun myötä yritys muutti Siilinjärvelle Vuorelaan vuonna 1984. Mutta jo vuonna 1990 yrityksen tuotantotilat tuplaantuivat Vuorelan toimipisteen laajennuksen myötä. Yrityksen nimi ja rakenne muuttui Hydroline Oy:ksi.
Huhtikuussa 2012 Hydroline aukaisi myyntikonttorin Shanghaihin, Kiinaan. Heinäkuussa 2012 Puolaan perustettiin yhtiö Hydroline Poland sp. z o.o.. Puolan Stargard Szczecińskiin rakennettiin tuotantolaitos, jonka toiminta alkoi vuonna 2014.
Vuosina 2013 ja 2014 työvoimapulasta kärsivä Hydroline on panostanut vahvasti alan koulutuksen kehittämiseen ja opiskelijarekrytointiin. Syksyllä 2014 yritys hankki 1,5 miljoonaa euroa maksavan kitkahitsauskoneen, jonka arvellaan nopeutavan tuotantoa. Tällä pyritään vastaamaan paremmin tilauskannan positiiviseen kehitykseen.
Albin Järvinen
Albinus (Albin) Järvinen (1. maaliskuuta 1867 Helsinki – 11. kesäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri, kansakoulutarkastaja ja kirjailija.
Järvisen vanhemmat olivat muurari David Nestor Järvinen ja Eva Sofia Rainio. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin alkeisopistosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1893 ja maisteriksi 1894. Järvinen toimi kansakoulujen tarkastajana Käkisalmen, Turun, Lohjan ja Uudenmaan piireissä vuosina 1899–1936.
Järvinen julkaisi Villiin Länteen sijoittuvan kertomuskokoelman salanimellä "Ernesti Turvamäki".
Albin Järvinen oli naimisissa kaksi kertaa:
Nimimerkillä "Ernesti Turvamäki":