hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Amphigerontia intermedia
Amphigerontia intermedia on jäytiäisiin kuuluva hyönteislaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).
"A. intermedia" on keskikokoinen, ruskeankirjava jäytiäinen, jonka molemmilla sukupuolilla on täysin kehittyneet siivet ja etusiiven pituus vaihtelee 3,6–4,2 mm. Etusiipien siipisuonitus on suvulle tyypillinen ja siiven takareunan areola postica on selvästi viisikulmainen. Siivet ovat kirkkaat ja naaraalla on niissä muutamia tummia, reunoiltaan sumeita laikkuja. Koiraalla puuttuu laikku siipisuonten R ja M välistä. Pterostigma on suuri ja tummanruskea. Erotuksena samannäköisiin lähilajeihin "Amphigerontia bifasciata" ja "Amphigerontia contaminata" etusiivissä ei ole kummallakaan sukupuolella tummaa poikkijuovaa. Takasiivet ovat läpinäkyvät ja kuviottomat. Tuntosarvet ovat naaraalla noin 2/3 etusiiven pituudesta ja koiraalla suunnilleen etusiiven pituiset. Verkkosilmät ovat verraten pienet ja keskiruumiin etuosa on selkäpuolelta kiiltävä. Takaruumis on vaaleanruskea ja poikkijuovikas, joskin kaksi takimmaista jaoketta ovat kokonaan tummat. Lajityypillisiä tuntomerkkejä on myös naaraan subgenitaalilevyssä sekä koiraan hypandriumissa, jotka sijaitsevat takaruumiin kärjen alapinnalla.
Lajia tavataan laajalti Euroopassa, mutta se puuttuu Välimeren ympäristöstä, eikä levinneisyysalueen tiedetä ulottuvan Euroopan ulkopuolelle. Pohjoismaista sitä tavataan ainoastaan Ruotsissa Öölannin ja Itä-Götanmaan alueilla sekä Suomessa, missä se on laajalle levinnyt. Suomessa havaintoja on tehty ainakin Varsinais-Suomen, Uudenmaan, Etelä-Hämeen, Etelä-Savon, Etelä-Pohjanmaan, Pohjois-Pohjanmaan sekä Kainuun alueilta.
Muualla Euroopassa laji elää sekä kuivissa että kosteissa ympäristöissä. Ruotsissa sitä on tavattu katajista, pensashanhikilta, kanervalta sekä suopursulta. Britteinsaarilla se on harvinainen ja lajia on tavattu erilaisilta lehti- ja havupuilta sekä ruohostosta. Suomessa laji viihtyy pääasiassa soilla ja levinneisyydeltään eteläpainotteisena soiden talouskäyttö saattaa uhata lajin menestymistä.
Stash House
Stash House on vuonna 2012 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen jännityselokuva. Sen ohjasi Eduardo Rodriguez ja käsikirjoitti Gary Spinelli. Pääosissa esiintyvät Dolph Lundgren, Sean Faris ja Briana Evigan.
Dave on ostanut vaimonsa Emman iloksi unelmien talon. Myöhemmin he kuitenkin löytävät salaisen heroiinikätkön ja saavat huomata talon olevan entinen rikollisten talo. Pian kyseiset rikolliset saapuvat talolle hakemaan omaisuutensa takaisin.
Valencianpodenco
Valencianpodenco ("xarnego valencià") on espanjalainen koirarotu. FCI ja Espanjan Kennelliitto Real Sociedad Canina de España eivät ole tunnustaneet sitä virallisesti roduksi, mutta viimeksi mainittu on lisännyt sen "Registro de Grupos Étnicos Caninos" (RGEC) -rekisteriin ja julkaissut sille rotumääritelmän. Tätä voidaan pitää esiasteena ennen virallista tunnustamista roduksi.
Valencianpodencolla on hyvä kuulo- ja näköaisti, joita se käyttää apunaan metsästyksessä vahvan hajuaistinsa lisäksi. Sen pääasiallinen tehtävä on jäniksen ja kaniinin metsästys, ja se on siinä sinnikäs ja se sopeutuu hyvin moniin eri ekosysteemeihin, joita Välimeren alueella esiintyy. Se kykenee kestämään kuumia olosuhteita. Alueen metsästäjät arvostavat sitä suuresti ja pitävät sitä parhaana jäniksen ja kaniinin metsästyskoirana, mutta se sopii myös muun pienriistan metsästykseen.
Valencianpodenco on erittäin vanha valencialainen etäisesti vinttikoiraa muistuttava pystykorvainen alkukantainen jäniskoira. Se on sukua muille Välimeren alueen samantyyppisille koirille, jotka tunnetaan yhteisnimellä podenco, ja se on oletettavasti niistä kaikkein vanhin.
Ectopsocus briggsi
Ectopsocus briggsi on jäytiäisiin kuuluva pieni hyönteinen. Suomen eliölajiston uhanalaisarvioinnissa vuodelta 2010 se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).
Laji on vaalean punaruskea pieni hyönteinen, jonka takaruumis on vaaleankeltainen ja leveähköjen punaruskeiden poikkiraitojen kirjoma. Molemmilla sukupuolilla on täysin kehittyneet siivet ja etusiiven pituus vaihtelee 1,8–2,4 mm. Siivet ovat lepoasennossa lähes vaakatasossa takaruumiin päällä. Etusiivet ovat lasinkirkkaat ja kohdissa, joissa siipisuonet päättyvät siiven reunaan sekä siiven keskiosan siipisuonten risteyksessä, on pieni tumma varjostuma. Muutamissa etusiiven siipisuonissa on tummia karvoja eikä siiven takareunan areola postica rajoitu erilliseksi alueekseen. Takasiivet ovat kirkkaan läpinäkyvät. Verkkosilmät ovat muun pään tapaan vaalean punertavanruskeat, mutta niiden keskiosassa on tumma laikku. Koiraan tuntosarvet ovat suunnilleen etusiiven pituiset, naaraalla hieman lyhyemmät. Naaraalla takaruumiin kärjen alapinnan subgenitaalilevyn kärjessä olevat ulokkeet ovat lyhytkarvaiset ja taipuvat sisäänpäin. Koiraalla takaruumiin kärjen yläpinnalla cluniumiksi kutsutun levyn takareunassa on leveä, pitkistä tummista karvoista muodostuva kampa ja sitä edeltävän levyn etureunassa lyhyempi, lähes pystyasennossa olevista karvoista muodostuva kampa.
Laji on ilmeisesti levinneisyydeltään kosmopoliittinen ja saattaa olla tuontikasvien mukana leviämässä vähitellen myös Pohjoismaihin. Suomesta se on tavattu toistaiseksi vain Uudeltamaalta.
Lajia on tavattu ainakin erilaisilta kuivilta ja kuihtuneilta puilta sekä pensailta ja sillä lienee kesän aikana kahdesta kolmeen sukupolvea. Naaras laskee munat noin kymmenen munan ryhmiksi ja peittää ne erittämällään silkillä.
Bugrino
Bugrino () on taajama (посёлок) ja Kolgujevin saaren muodostaman maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjän pohjoisosissa, Barentsinmeren eteläosassa sijaitsevalla saarella.
Kolgujevin syrjäisessä maalaiskunnassa asui yhteensä 424 ihmistä (2010 väestönlaskennan mukaan). Asukkaista suuri osa on nenetsejä ja monet heistä toimivat poronhoidon parissa Kolgujevin saaren eteläosissa. Taajamassa asuu myös öljytuotannon parissa toimivaa väkeä. Bugrinossa kerrotaan olevan koulu, päiväkoti, kauppa, kulttuuritalo, sääasema ja helikopterikenttä.
Moniammatillinen oppiminen
Moniammatillisessa oppimisessa terveydenhuollon ammattilaiset oppivat toinen toisiltaan tärkeitä tietoja ja taitoja. Usein oppiminen tapahtuu tiedostamatta potilaan tai asiakkaan parhaaksi.
Esimerkki moniammatillisesta oppimisesta on potilaan tai asiakkaan hoitopolun määrittäminen moniammatillisena yhteistyönä eri ammattilaisten välillä. Hoitopolku on se lenkki, jonka potilas tai asiakas kiertää terveydenhuollon eri yksiköissä. Hoitopolusta saatetaan myös käytää suppeampaa nimitystä: hoitoketju, joka kuvaa vain perusterveydenhuollon ja erikoissairaanhoidon välistä yhteistyötä. Hoitopolulla on kuitenkin mukana myös ainakin apteekki ja potilasjärjestö. Hoitopolkuajattelulla on nykyään yhä suurempi tilaus, kun kunnallisia palveluja karsitaan sekä yksityissektorin ja järjestöjen roolia peräänkuulutetaan. Hoitopolkuajattelu viitaa siihen, että potilas tai asiakas kohdataan kokonaisuutena siinä vaiheessa polkua, missä hän kulloinkin vaeltaa. Esimerkiksi apteekissa farmaseutti voi kohdistaa neuvontaa juuri sairaalasta kotiutuneen tarpeisiin.
Moniammatillista oppimista on vielä tutkittu Suomessa melko vähän. Oppimisen mittaaminen onkin haasteellista, koska hiljaista tietoa, jota siirretään oppimistilanteessa, on hyvin vaikeaa mitata. Usein oppijatkaan eivät ymmärrä siinä hetkessä, kuinka paljon he ovat oppineet. Oppimistuloksena saattaa olla koko näkökulman muutos osista kokonaisuuteen, vaikka kurssitetut toteaisivat vain, että kivaa oli. Lisäksi perinteisiä ammattirajoja ylittävää yhteistyötä on Suomessa kovin vähän siihen nähden, mikä olisi potentiaali. Tärkeänä poikkeuksena tässä ovat terveyskeskusten ja sairaaloiden sisällä toimivat moniammatilliset tiimit. Eri terveydenhuollon yksiköiden yhteistyö on vielä valitettavan vähäistä. Syitä tähän tilanteeseen haetaan muun muassa kiireestä ja resurssipulasta.
Moniammatillisesta oppimisesta hyötyy potilas tai asiakas, kun saa kokonaisvaltaista ja asiantuntevaa neuvontaa sekä tulee kohdatuksi inhimillisellä tasolla. Lisäksi terveydenhuollon ammattilaiset hyötyvät, kun tietoa jaetaan spontaanisti eri ammattilaisten kesken. Hyöty voi olla myös konkreettisen yhteistyöverkoston luominen eri organisaatioiden rajojen yli.
Moniammatillisessa oppimisessa on hyvä käyttää uusimpia oppimisteorioita hyväksi. Konstruktivistisen ongelmalähtöisen oppimisen avulla on saavutettu hyviä tuloksia. Lisäksi moniammatillista oppimista voidaan lähestyä kriittisen pedagogiikan näkökulmasta, koska tavoitteena on vallitsevan järjestelmän kyseenalaistaminen ja ammatillisten rajojen rikkominen.
Pampalon kultakaivos
Pampalon kultakaivos sijaitsee Ilomantsin Hattuvaarassa niin sanotulla Karjalan kultalinjalla, 40 kilometrin pituisella kultaa sisältävällä alueella. Pampalon kaivoksen omistaa Endomines Oy, joka on ruotsalaisen Endomines AB:n tytäryhtiö.
Pampalon kultaesiintymän löysi Geologian tutkimuskeskus (GTK) vuonna 1990. Vuonna 1994 Outokumpu Mining osti esiintymän oikeudet nimiinsä. Outokummun luopuessa kaivostoiminnasta esiintymän oikeudet myytiin australialaisen Dragon Miningin suomalaiselle tytäryhtiölle Polar Miningille, ja vuonna 2006 kaivosoikeudet siirtyivät nykyisen omistajan hallintaan. Endomines Oy aloitti kaivoshankkeen eteenpäin viemisen välittömästi ja aloitti kaivoksen rakennusurakan vuonna 2009. Pampalon kaivosalueelle on rakennettu rikastamo, murskaamo, rikastushiekka-alue, konttori ja huoltotilat. Kaivos käynnisti toimintansa helmikuussa 2011.
Pampalon kaivokselta louhitaan malmia noin 270 000 tonnia vuodessa, kultapitoisuuden ollessa keskimäärin 3–4 grammaa tonnissa. Tavoitteena on tuottaa vuosittain noin 800–900 kg (runsaat 25 000 unssia) kultaa. Pampalon mineralisaatio muodostuu kolmesta yhdensuuntaisesta linssistä. Malmiot tunnetaan hyvin 450 metrin syvyyteen saakka, mutta mineralisaation syvemmistäkin osista on saatu havaintoja. Vuonna 2012 tuotannon arvioitiin jatkuvan vielä seuraavan noin viiden–kuuden vuoden ajan.
Pampalon rikastusprosessi koostuu murskauksesta, jauhatuksesta, ominaispainoerotuksesta, vaahdotuksesta sekä kuivauksesta ja varastoinnista. Rikastuksessa ei käytetä syanidia vaan hienojakoinen kulta erotetaan sivukivestä mekaanisesti. Rikastamon käynnistyksestä alkaen (2/2011) elokuun 2012 alkuun mennessä rikastamo oli tuottanut vaahdoterikastetta noin 8500 tonnia sisältäen noin 1000 kg kultaa. Pampalon kaivokselta lähtee viikoittain noin 100 tonnia vaahdotekultarikastetta jatkokäsittelyyn Bolidenin Harjavallan sulattoon sekä kerran kuussa korkeamman kultapitoisuuden omaavaa painovoimarikastetta Norjaan jatkojalostettavaksi. Kaivos työllistää vakituisesti yli 80 henkeä; alueella työskentelee myös noin 30 urakoitsijayritysten henkilöä.
Kaivos sijaitsee arkeeisella vihreäkivialueella, jossa on vulkaanisperäistä kiviainesta. Tällaisessa kallioperässä saattaa muodostua kultamalmia. Kaivoksen perustamisen ajankohta oli otollinen kullan hinnan ollessa huipussaan. Pampalon kaivoksesta tuli käynnistyessään Suomen viides toimiva kultakaivos.
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2014
Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut 2014 järjestettiin Ruotsin Göteborgissa. Ne olivat järjestyksessään kymmenennet MM-kisat.
Salibandyn MM-kilpailujen pelijärjestelmä muuttui vuodeksi 2014. A- ja B-lohkoissa pelasivat maailmanrankingissa korkeimmalla olevat kahdeksan maata ja C- ja D-lohkoissa loput maat. Maat jaettiin neljään arvontakoriin rankingin perusteella, ja parhaasta korista sijoitettiin kaksi joukkuetta A- ja B-lohkoihin ja seuraavasta korista samoin. Kolmannen ja neljännen korin joukkueet arvottiin C- ja D-lohkoihin. Arvonta suoritettiin 25. helmikuuta 2014 Göteborgissa.
Alkulohkojen jälkeen parhaimmat joukkueet neljännes- ja puolivälieriin. A- ja B-lohkojen kaksi parasta menivät suoraan puolivälieriin, joihin pääsivät myös voittajat neljännesvälieristä, joissa pelasivat A- ja B-lohkojen kolmonen ja nelonen C- ja D-lohkon kahta parasta vastaan.
A-lohko
B-lohko
C-lohko
D-lohko
Heksamiini
Heksamiini eli heksametyleenitetramiini, metenamiini tai urotropiini (CHN) on heterosyklinen amiini, joka muistuttaa rakenteeltaan adamantaania. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä.
Huoneenlämpötilassa heksamiini on valkoista kiinteää ainetta. Se liukenee kohtuullisesti veteen ja kylmään paremmin kuin kuumaan. Se liukenee myös etanoliin, metanoliin ja kloroformiin. Yhdiste on heikko emäs ja sen vesiliuoksen pH on tyypillisesti 8–8,5. Vedessä se hajoaa hitaasti ammoniakiksi ja formaldehydiksi ja hapot nopeuttavat tätä reaktiota. Kuumennettaessa yli sublimoitumislämpötilan yhdiste hajoaa muodostaen muun muassa sinihappoa.
Heksamiinia valmistetaan joko ammoniakin ja formaldehydin vesiliuosten tai kaasumaisen ammoniakin ja formaldehydin välisellä reaktiolla. Tämän jälkeen heksamiini kiteytetään ja liuotin haihdutetaan. Näin saatu tuote on hyvin puhdasta, puhtausprosentti on tyypillisesti 99% ja sitä voidaan vielä parantaa uudelleenkiteytyksellä. 
Heksamiinin tärkein käyttökohde on toimia formaldehydin lähteenä fenoli-formaldehydihartseissa. Lisäksi siitä valmistetaan vulkanoinninkiihdyttimiä, korroosionestoaineita ja typpihapon kanssa reagoidessaan se muodostaa räjähdysaineena käytettävää heksogeenia. Koska heksamiini hajoaa happamissa olosuhteissa muodostaen ammoniakkia ja formaldehydiä sitä käytetään hoidettaessa virtsatieinfektioita. Vaikutus perustuu siihen, että formaldehydi on antibakteerinen aine. Tämän tarkoitukseen heksamiini käytetään tyypillisesti joko mantelihapon suolana mantelaattina tai hippurihapon suolana hippuraattina. Heksamiinia ei voida käyttää tähän tarkoitukseen potilailla, joilla on munuaisten vajaatoiminta. Lisäksi yhdistettä käytetään elintarvikkeissa säilöntäaineena ja sen E-koodi on E 239. Heksamiinin käyttö on Euroopassa sallittu elintarvikkeissa vain italialaisessa Provolone-juustossa. Yhdisteen päivittäinen enimmäismäärärajoitus eli ADI on 0,15 mg/kg/vrk. Lääkkeenä heksamiinin ATC-koodi on J01XX05.
Mihail Šiškin
Mihail Šiškin, (; 18. tammikuuta 1961 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen kirjailija, jota pidetään yhtenä Venäjän nykykirjallisuuden merkittävimpiin kuuluvana nimenä.
Šiškin teki kirjallisen debyyttinsä vuonna 1993 novellilla "Kaunokirjoituksen oppitunti" (ilmestynyt suomeksi kokoelmassa "Kaunokirjoituksia"). Sitä ennen hän työskenteli toimittajana, tulkkina ja opettajana. Šiškiniä on verrattu Dostojevskiin psykologisena ja tarkkanäköisenä kirjailijana, ja häntä pidetään taitavana venäjän kielen käyttäjänä. Hän on saanut useita palkintoja, muun muassa teoksestaan "Ismailin valloitus" (ei suomennettu) venäläisen Booker-palkinnon vuonna 2000. Nykykirjailijoista Šiškiniä on verrattu muiden muassa Orhan Pamukiin ja J. M. Coetzeehen.
Vuodesta 1995 Šiškin on asunut Sveitsissä.
Kantolaakasammal
Kantolaakasammal ("Plagiothecium laetum") on lehtisammallaji laakasammalten heimossa ("Plagiotheciaceae"). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla lehtimetsävyöhykkeen pohjoisosasta havumetsäalueelle. Laji on Suomessa yleinen, elinvoimainen (LC) ja levinneisyys ihan koko maan alueella. Se kasvaa havu- ja sekametsissä kivipinnoilla, lahopuulla, maalla ja puiden tyvillä.
Kantolaakasammal on pienehkö, yleensä kahdesta viiteen senttimetriä. Kiiltävät lehdet ovat kahdessa rivissä ja peittävät toisiaan osin. Lehdissä on suippo kärki ja niiden toinen laita on yleensä kaareva, toinen lähes suora. Itiöpesäkkeitä kasvaa yleisesti ja itujyväsiä toisinaan.
Amundseninmeri
Amundseninmeri on merialue Eteläisellä jäämerellä Etelämantereen rannikolla. Meri on nimetty Roald Amundsenin mukaan. Amundseninmeri on Marie Byrdin maan rannalla ja se rajoittuu lännessä Siple-saaren Cape Dartiin ja idässä Thurstonin saaren Cape Flying Fishiin. Meri on valtaosin kiintojään peittämä.
Vuoroveri
Vuoroveri on suomalaisen metalliyhtyeen Saattueen toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Spikefarm Records.
Kalkkikiertosammal
Kalkkikiertosammal ("Tortella tortuosa") on lehtisammallaji toukosammalten heimossa ("Pottiaceae"). Sen levinneisyysaluetta on Maan pohjoispuolisko lauhkealta vyöhykkeeltä tundralle. Laji on Suomessa yleinen, elinvoimainen (LC) ja esiintyy koko maan alueella kalkkiseuduilla.
Kalkkikiertosammal kasvaa kalkkikallioiden seinämillä, kalkkipitoisella maalla ja lohkareilla, ravinteisilla liuskekallioilla.Kuvalinkit:
Muurilapiosammal
Muurilapiosammal ("Tortula muralis") on lehtisammallaji toukosammalten heimossa ("Pottiaceae"). Se on levinneisyydeltään koko maailmassa esiintyvä kosmopoliitti. Erityisesti lajia kasvaa lauhkeilla alueilla. Suomessa lajia esiintyy maan eteläosassa ja Pohjanmaalla. Se on melko harvinainen ja uhanalaisluokituksessa elinvoimainen (LC).
Muurilapiosammal kasvaa vanhoilla betonirakenteilla aurinkoisilla paikoilla, harvoin kalkkikivellä.Kuvalinkit:
Žydrūnas Ilgauskas
Žydrūnas Ilgauskas (s. 5. kesäkuuta 1975 Kaunas) on liettualainen entinen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri.
Ilgauskas pelasi NBA:ssa 13 kauden ajan, joista suurimman osan Cleveland Cavaliersin riveissä. Lisäksi hän edusti yhden kauden ajan Miami Heatia, ennen kuin lopetti uransa kauden 2010-2011 jälkeen.
Ilgauskas valittiin urallaan kahdesti un.
Siivouspyyhe
Siivouspyyhe on siivouksen työväline, pyyhe jota käytetään pintojen puhdistamiseen liasta. Siivouspyyhkeitä on yleiskäyttöisiä ja erityisesti esimerkiksi lattioiden tai ikkunoiden siivoamiseen tarkoitettuja. Osa siivouspyyhkeistä tehdään mikrokuidusta.
Eliminator (yhtye)
Eliminator on vuonna 2006 perustettu yhdysvaltalainen thrash metal-yhtye. Yhtye on julkaissut kolme studioalbumia.
Yhtye Encyclopedia Metallumissa 
Yhtye Discogsissa 
Yhtye rateyourmusic.com
Charlie Ward
Charlie Ward, Jr. (s. 12. lokakuuta 1970 Thomasville, Georgia) on yhdysvaltalainen entinen koripalloilija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Ward on yksi Pohjois-Amerikan ammattiurheilun monipuolisimmista urheilijoista kautta aikojen.
Ward voitti yliopistourallaan Floridan osavaltionyliopistossa vuonna 1993 parhaalle amerikkalaisen jalkapallon yliopistopelaajalle vuosittain jaettavan Heisman Trophyn. Ammattilaisurallaan Ward päätti kuitenkin valita NFL:n sijaan koripallon ja NBA:n. Ward pelasi New York Knicksin pelintekijänä kymmenen vuoden ajan.
Knicks-uran jälkeen Ward pelasi kahden kauden ajan San Antonio Spursissa ja Houston Rocketsissa, kunnes lopetti uransa kauden 2004-2005 jälkeen, kärsittyään viimeisten kausien ajan loukkaantumisongelmista.
Amerikkalaisen jalkapallon ja koripallon lisäksi Ward oli lahjakas muissakin lajeissa. Sekä Milwaukee Brewers että New York Yankees varasivat hänet , vuosina 1993 ja 1994. Lisäksi Ward saavutti menestystä amatööritennisturnauksissa.
Juhani Liedevaara
Juhani Erkki "Liehu" Liedevaara (13. elokuuta 1937 Jyväskylän maalaiskunta – 10. kesäkuuta 1972 Jyväskylä) oli suomalainen radio- ja tv-toimittaja.
Liedevaaran vanhemmat olivat kauppias Johannes Liedevaara ja Maria Rohkimainen.Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1958. Liedevaara toimi Yleisradion Jyväskylän aluetoimituksen toimittajana 1965–1972.
Liedevaara toimi taustatiedon kerääjänä Mikko Niskasen tv-elokuvaa Kahdeksan surmanluotia kuvattaessa. Hän oli lähettänyt myös ensimmäisen raportin Pihtiputaan poliisisurmien tapahtumapaikalta Yleisradion ylimääräiseen uutislähetykseen maaliskuussa 1969.
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2004
Eurocup Formula Renault-kausi 2004 oli sarjan 14 kausi. Kausi alkoi Monzasta 27. maaliskuuta ja päättyi Oscherslebeniin 18. syyskuuta. Sarjan mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Scott Speed. Toiseksi sijoittui ranskalainen Simon Pagenaud ja kolmanneksi yhdysvaltalainen Colin Fleming.
Tyttö Pariisista
Tyttö Pariisista ("Une hirondelle a fait le printemps") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Christian Carionin ohjaama ranskalais-belgialainen elokuva.
Sandrine (Mathilde Seigner) kyllästyy työhönsä tietokonekouluttajana Pariisissa ja päättää omistautua maanviljelylle. Hän käy maatalousopiston harjoitteluineen ja haluaa ostaa syrjäisen maatilan Vercorsin alueelta. Myyjänä on vanha viljelijä Adrien (Michel Serrault), joka haluaa jäädä eläkkeelle. Elokuva kertoo pariisilaistytön selviytymisestä uudella alalla karuissa oloissa.
Iijärvi (Ristijärvi)
Iijärvi on säännöstelty järvi Kainuussa Oulujoen vesistön Hyrynsalmen reitissä. Järven länsiosa sijaitsee Paltamon ja itäosa Ristijärven kunnassa.
Iijärven länsipään Saunasalmesta lähtee lasku-uoma etelään Uuran ohi Kiehimänjokeen, jossa järven pintaa säännöstelee Leppikosken voimalaitos. Vetensä järvi saa pääosin koillispuoliselta Ristijärveen laskevasta Emäjoesta, mutta myös pienemmistä lähteistä kuten pohjoisempaa Uvajärvestä. Säännöstelyaikana Ristijärven ja Iijärven pinnat ovat samalla tasolla ja niitä yhdistää kapeahko Putkonsalmi, jossa on selkeää virtausta. Suurimmat saaret ovat Paltamon puoleinen Putkonsaari Laiskanselällä ja Ristijärven kunnan alueella sijaitseva Heikkisensaari. Vedenkorkeus on keskimäärin 133 metriä merenpinnasta ja pinta-ala 22 km².
Aiemmin järvellä on ollut puutavaran uittoa ja se on toiminut tervareittinä. Leppikoskelle on suunnitteilla kalatie, joka tekisi mahdolliseksi Oulujärven vaelluskalojen nousun Iijärveen ja aina Seitenoikean voimalaitokselle asti. Merkittävää järvellä on muikunpyynti. Aiemmin on saatu runsaasti myös lohikaloja. Järvessä on kuhaa sekä tavallisempia järvikaloja.
Jaakko Kaappa
Jaakko Kaappa (13. heinäkuuta 1923 Veneskoski, Kankaanpää – 23. joulukuuta 1993 oli suomalainen maanviljelijä ja näytelmäkirjailija.
Käytyään keskikoulun Kaappa lähti vapaaehtoisena jatkosotaan. Hän haavoittui sodan aikana ja oli jonkin aikaa hoidettavana Saksassa. Sodan jälkeen Kaappa toimi maanviljelijänä kotikylällään Veneskoskella. Kaapan esikoisnäytelmä "Unennäkijä" esitettiin Tampereen teatterissa 1956. Näytelmien kirjoittamisen ohella hän esitti ja keräsi kansanmusiikkia.
Kaappa sai taiteilijaeläkkeen 1991.
Saara Isojärvi
Saara Isojärvi (s. 3. toukokuuta 1918 Tohmajärvi) on suomalainen kirjailija.
Irma Lukkarinen
Irma Irene Lukkarinen, o. s. "Kekäläinen" (s. 29. joulukuuta 1917 Helsinki) on suomalainen runoilija.
Lauri Kulmala
Lauri Kulmala (17. maaliskuuta 1918 Kuhmalahti – 14. toukokuuta 1998 Keuruu) oli suomalainen päätoimittaja ja kirjailija.
Kulmala oli Iisalmen Sanomien päätoimittajana 1949–1960.
Perunpaso
Perunpaso on Perusta kotoisin oleva hevosrotu. Sen säkäkorkeus vaihtelee 140-157 cm:n välillä ja väri on yleensä yksivärinen. Rodun erikoisuutena on omintakeinen askellaji "paso," joka on eräänlaista passikäyntiä.
Giebel
Giebel on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jääpallon Maakuntasarja 1954
Jääpallon Maakuntasarja 1953-1954 pelattiin cup-kilpailuna. Osallistuvia joukkueita sarjassa oli 39, jaettuna neljään lohkoon. Lohkovoittajat nousivat suomensarjaan.
Porin Kärpät, Lappeenrannan Pallo, Joensuun Palloseura ja Helsingin Palloseura nousivat lohkojensa voittajina suomensarjaan.
Impulssinjohtojärjestelmä
Impulssinjohtojärjestelmä (myös johtoratajärjestelmä) on sydämessä toimiva erikoistuneiden lihassolujen muodostama järjestelmä, joka kuljettaa sydäntä tahdistavan sähköisen impulssin kaikkialle sydänlihakseen. Järjestelmään kuuluvat sinussolmuke, eteisjohtoradat, eteis-kammiosolmuke, eteis-kammiokimppu ja sen kaksi päähaaraa sivuhaaroineen eli Purkinjen säikeet.
Sinussolmuke on oikean eteisen yläosassa lähellä yläonttolaskimon laskukohtaa sijaitseva sydänlihassolujen kertymä. Se käynnistää sydämen supistumisen jälkeen uuden toimintakierron depolarisoitumalla itsestään. Impulssi etenee sinussolmukkeesta eteis-kammiosolmukkeeseen kolmea eteisjohtorataa pitkin. Vasempaan eteiseen impulssi etenee Bachmannin kimppua pitkin. Johtoradoista impulssi leviää eteisen lihassoluihin ja eteiset supistuvat. Lepotilassa sinussolmuke tuottama syke on noin 60 lyöntiä minuutissa.
Oikean eteisen alaosassa sijaitsee muuntuneista lihassoluista muodostunut eteis-kammiosolmuke eli AV-solmuke. AV-solmukkeessa impulssi etenee hitaammin kuin johtoradoissa, mikä viivästyttää aktiopotentiaalia eteis-kammiorajalla noin 0,1 sekuntia. Tämä mahdollistaa verenvirtauksen eteisistä kammioihin ennen kammiosupistuksen käynnistymistä. Mikäli AV-solmuke ei jostain syystä saa sähköistä tahdistusta sinussolmukkeena, kykenee se tahdistamaan kammioiden toiminnan itsenäisestikin. Tällöin sen tuottama syke on noin 40 lyöntiä minuutissa.
Eteisiä ja kammioita yhdistää sähköisesti vain impulssinjohtorata. Impulssi leviää eteis-kammiosolmukkeesta sidekudoslevyn lävitse kammioiden puolelle erikoistuneista lihassoluista muodostunutta eteis-kammiokimppua eli Hisin kimppua pitkin. Eteis-kammiokimppu jakautuu kahdeksi päähaaraksi ja sydämen kärjessä edelleen yhä pienemmiksi haaroiksi eli Purkinjen säikeiksi. Sydämen kärjestä aktiopotentiaali jatkaa impulssinjohtojärjestelmän ohuita haaroja pitkin sydämen ulkoseinien kautta takaisin kohti eteisiä.
Purkinjen säikeet ovat sydänkammiolihaksen sisäkalvon alla olevia impulssiajohtavia risteäviä lihassoluja, jotka ovat erikoistuneet supistumiskäskyn levitykseen.
Elleivät sinussolmuke tai AV-solmuke kumpikaan tahdista sydäntä, kykenevät Purkinjen säikeet jossain määrin toimimaan itsenäisesti tahdistajana. Tällöin niiden tuottama syke on noin 20 lyöntiä minuutissa.
Impulssinjohtojärjestelmällä on kaksi päätehtävää. Sen kautta aktiopotentiaalit leviävät eteisiin ja kammioihin huomattavasti nopeammin kuin tavallista lihaskudosta pitkin. Impulssin nopeus on Purkinjen säikeissä 5-10 kertaa suurempi kuin sydänlihassoluissa. Tämä takaa kammiolihaksen lähes yhtäaikaisen supistumisen, jolloin kammionsisäinen paine nousee tehokkaasti ja myös sydämen pumppaustoiminta on tehokasta.
Toinen päätehtävä on eteisistä kammioihin leviävien impulssien kulun jarruttaminen. Eteisten ja kammioiden rajakohdassa oleva eteis-kammiosolmuke hidastaa impulssin kulkua, jotta eteiset ehtivät tyhjentyä ja kammiot täyttyä ennen kammiosystolea. Järjestelmän toimiessa normaalisti eteiset supistuvat noin 1/6 sekuntia aikaisemmin kuin kammiot.
Laukkarinen
Laukkarinen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Laukkonen
Laukkonen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Krasnoje
Krasnoje () on taajama (посёлок) ja Primorsko-Kujan maalaiskunnan keskus Zapoljarnyin piirissä Nenetsian autonomisessa piirikunnassa Venäjän pohjoisosissa, Petšorajoen alajuoksulla, joen oikealla eli itäisellä rannalla.
Primorsko-Kujan kyläneuvoston maalaiskunnassa asui yhteensä 1 616 ihmistä (2010 väestönlaskennan mukaan). Krasnojen poronhoitokylän ohella nämä asukkaat sijoittuvat maalaiskunnan muihin lähikyliin, joita ovat Fariha, Kuja, Nosovaja, Oskolkovo ja Tšenaja.
Krasnoje perustettiin 1956 "Harpin poronhoitokolhoosi"n keskuspaikaksi. Porontalouden ohella kolhoosi harjoittaa merikalastusta ja karjanhoitoa. Myös yksityisesti omistettuihin poroihin perustuva "Jervin poronhoito-osuuskunta" pitää kotipaikkanaan Krasnojea. Nenetsien ohella taajamassa asuu etniseltä taustaltaan komeja ja venäläisiä. Öljy-yhtiö Lukoil on ollut osuuskunnan tuottaman poronlihan suurin ostaja.
Taajaman rakennuskanta muodostuu suurelta osin 1950-1970-luvuilla rakennetuista parakkimaisista taloista. Taajamassa toimii pieni museo, päiväkoti ja 9-luokkainen koulu, jonka yhteydessä on sisäoppilaitos tundran poroprikaateissa työskentelevien perheiden lapsille. Lisäksi on terveysasema ja tiilinen kulttuuritalo, jonka yhteydessä toimii kirjasto.
Krasnojeen on ympärivuotinen tieyhteys Narjan-Marista, Nenetsian pääkaupungista. Tiellä liikennöi linja-auto kahdesti päivässä; matkaa on noin 40 kilometriä. Talvella lumipyry saattaa tilapäisesti katkaista linja-autoyhteyden.
Lavonen
Lavonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Päivä ilman sotaa
Päivä ilman sotaa ("Joyeux Noël") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Christian Carionin ohjaama elokuva, jonka aiheena on ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1914 pidetty yhden päivän jouluaselepo.
Darkness Walks Beside Me
Darkness Walks Beside Me on suomalaisen metalliyhtyeen Black Sun Aeonin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2009 levymerkillä Cyclone Empire.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 39.
Routa (albumi)
Routa on suomalaisen metalliyhtyeen Black Sun Aeonin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2010 levymerkillä Stay Heavy Records.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10.
Blacklight Deliverance
Blacklight Deliverance on suomalaisen metalliyhtyeen Black Sun Aeonin kolmas studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2011 levymerkillä Stay Heavy Records.
Laakkonen
Laakkonen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Viikset (elokuva)
Viikset ("La Moustache") on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Emmanuel Carrèren ohjaama ranskalainen draamaelokuva.
Marcilla on aina ollut viikset. Eräänä iltana hän kuitenkin päättää ajella ne pois. Kukaan ei kuitenkaan huomaa, ei vaimo, ei ystävät, vaan jopa väittävät ettei Marcilla ole viiksiä koskaan ollutkaan.
Cyclone Empire
Cyclone Empire on saksalainen levy-yhtiö sekä postimyyntiyritys.
Mervi Järventaus
Mervi Kyllikki Järventaus (oik. Mervi Sirén, 25. maaliskuuta 1919 Sodankylä – 17. maaliskuuta 2006 Joensuu) oli suomalainen näyttelijä ja lausuntataiteilija. Järventaus näytteli 1940-luvulla useissa suomalaisissa elokuvissa, joista tunnetuin lienee Minna Canthin näytelmään perustuva "Anna Liisa" (1945), jossa hän näytteli nimiroolin.
Mervi Sirén valmistui ylioppilaaksi Keravalla vuonna 1940. Samana vuonna Suomen Filmiteollisuus kiinnitti hänet, ja hän aloitti opiskelunsa tuotantoyhtiön filmikoulussa. Nuoresta iästään huolimatta Sirén esiintyi luonnenäyttelijänä isoissa rooleissa monissa SF:n elokuvissa. Näitä olivat muun muassa "Anna Liisa", "Ristikon varjossa" (1945), "Tuomari Martta" (1943), "Valkoiset ruusut" (1943) ja "Nuoria ihmisiä" (1943). Isompien roolien lisäksi hän näytteli sivurooleja useissa elokuvissa. Näyttelijänä hänet tunnettiin nimellä Mervi Järventaus. Hän osallistui myös viihdekiertueille eturintamalla jatkosodan aikana.
Järventauksen roolisuoritukset saivat kriitikoilta kohtalaisia, mutta eivät ylistäviä arvioita. Muun muassa "Anna Liisa" -elokuvassa hänen suoritustaan pidettiin hänen ”toistaiseksi parhaana filmiosanaan” ja ”kauniina voittona”, mutta erään arvostelijan mukaan ”hän ei päässyt riipaisevaan syvään tulkintaan, johon olisi kyllä ollut mahdollisuuksia”. Ensimmäisestä pääosastaan "Ristikon varjossa" -elokuvassa hänet arvioitiin ulkoisesti ja tyypiltään osaan sopivaksi, mutta ”puhetekniikaltaan puutteelliseksi” ja erään kriitikon mukaan ”pingottuneeksi ja tyhjäksi”.
Sirén muutti vuonna 1948 Joensuuhun, missä hän jatkoi näyttelemistä Joensuun kaupunginteatterissa. Sieltä hänet muistetaan rooleistaan muun muassa "Lasisessa eläintarhassa" ja Anton Tšehovin "Vanja-enossa". Sirénin elokuvaura päättyi 1940-luvun puolivälissä. Filmikoulun aikana keskeytyneitä opintojaan hän jatkoi Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa hankkien itselleen pätevyyden puhevikaisten opettajana. Näyttelijänuransa jälkeen hän lausui ja antoi lausuntaopetusta. Elämänuransa hän tekikin opettaen suullista esiintymistaitoa Joensuun vapaaopistossa. Tunnustuksena tästä työstä hän sai Työväenopistojen liiton ansiomerkin.
Lisäpätevyyttä saadakseen Sirén oli Asla-stipendiaattina Yhdysvalloissa 1963–1964. Hän oli myös jäsenenä kansainvälisen Foneettisten tieteiden liitossa ja Erityisopettajien liitossa. Lisäksi hän kuului myös Suomi-Amerikka-yhdistyksen hallitukseen. Sirén jäi eläkkeelle vuonna 1984.
Järventaus kuoli 86-vuotiaana Joensuussa maaliskuussa 2006.
Save the Last Dance
Save the Last Dance on Thomas Carterin ohjaama elokuva vuodelta 2001. Se kertoo teinipariskunnasta (Julia Stiles ja Sean Patrick Thomas) joka valmistautuu tytön koe-esiintymiseen tanssijana.
Tämä MTV Films -yhtiön tuottama elokuva palkittiin parhaasta suudelmasta vuoden 2001 MTV Movie Awards gaalassa. Samassa yhteydessä Thomas palkittiin parhaana läpimurron tehneenä miesesiintyjänä. Stiles oli ehdokkaana paras naisosasuoritus- ja elokuva paras tanssikohtaus -kategoriassa.
Serbian Fed Cup -joukkue
Serbian Fed Cup -joukkue edustaa Serbiaa Fed Cupissa. Se toimii Serbian Tennisliiton alaisuudessa. Serbia osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1995. Vuosina 1995–2003 se kilpaili Jugoslaviana, vuosina 2004–2006 Serbia ja Montenegrona, ja vuodesta 2007 Serbiana. Kaiken kaikkiaan Serbia on pelannut 66 maaottelua, joista voittanut 40 ja hävinnyt 26. Maan paras saavutus on finaalipaikka vuonna 2012, jolloin se hävisi Tšekille.
Laamanen
Laamanen on järven nimi ja seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Italian Fed Cup -joukkue
Italian Fed Cup -joukkue edustaa Italiaa Fed Cupissa. Se toimii Italian Tennisliiton alaisuudessa. Italia osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Italia on pelannut 126 maaottelua, joista voittanut 72 ja hävinnyt 54. Mestaruuksia sillä on neljä kappaletta, jotka ovat tulleet vuosina 2006, 2009, 2010 ja 2013.
Espanjan Fed Cup -joukkue
Espanjan Fed Cup -joukkue edustaa Espanjaa Fed Cupissa. Se toimii Espanjan tennisliiton alaisuudessa. Espanja osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1972. Kaiken kaikkiaan Espanja on pelannut 129 maaottelua, joista voittanut 78 ja hävinnyt 51. Mestaruuksia sillä on viisi kappaletta, jotka kaikki tulivat 1990-luvulla.
Valhe sydämessä
Valhe sydämessä ("Au cœur du mensonge") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Claude Chabrolin ohjaama ranskalainen elokuva.
Pienessä bretagnelaiskaupungissa kymmenvuotias tyttö löytyy surmattuna. Viimeinen joka näki tytön elossa oli tämän piirustuksenopettaja, paikallinen kuvataiteilija René (Jacques Gamblin). Hänestä tulee pian pääepäilty, vaikkei todisteita tahdo löytyä. Tämä tuhoaa hänen elämänsä.
Puppetmaster of Pandemonium
Puppetmaster of Pandemonium on suomalaisen metalliyhtyeen Chaosweaverin ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Shadow World Records.
Vaahteraliigan kausi 1981
Vaahteraliigan kausi 1981 oli Vaahteraliigan historian toinen kausi. Sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista jokainen kohtasi toisensa runkosarjassa kertaalleen. Suomen mestaruuden voitti helsinkiläinen Munkka.
Widespread Panic
Widespread Panic on yhdysvaltalainen blues rock/southern rock-yhtye, joka perustettiin Athensissa, Georgiassa vuonna 1986. Nykyinen kokoonpanoon kuuluu: kitaristi /laulaja John Bell, basisti Dave Koulut, rumpali Todd Nance, perkussionisti Domingo "Sunny" Ortiz, kosketinsoittaja John "JoJo" Hermann ja kitaristi Jimmy Herring. Michael Houser ja George McConnell ovat myös olleet soolokitaristeja yhtyeessä.
Enter the Realm of the Doppelgänger
Enter the Realm of the Doppelgänger on suomalaisen metalliyhtyeen Chaosweaverin toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2012 levymerkillä Napalm Records. Levy on konseptialbumi, jonka tarina jatkuu suoraan siitä, mihin "Puppetmaster of Pandemonium" jäi. "Puupetmaster"in viimeisessä kappaleessa sen Protagonisti ajautuu joessa olevan pyörteen kautta toiseen ulottuvuuteen, jossa kaikki on painajaismaisesti vinksahtaneita doppelgängereitä. Parhaiten ulottuvuutta kuvaa "Wings of Chaos"in sanoituksissa esiintyvä määritelmä ""This is the realm of the shadows, a place that should not be. A mirror image of the future, distorted reality."" . Ulottuvuudesta toiseen siirtymiseen liittyy yhtyeen luoma fiktiivinen teoria, jonka mukaan todellisuus ei olekaan maailmankaikkeus, vaan multiversumi, jonka 11 ulottuvuutta ovat säikeitä, jotka väristessään osuvat joskus toisiinsa synnyttäen madonreikiä, joiden läpi voi siirtyä säikeestä/ulottuvuudesta toiseen.
Pojat dekkareina
Pojat dekkareina tai Konnien jäljillä ("Hue and Cry") on Charles Crichtonin ohjaama brittiläinen elokuva vuodelta 1947. Siinä pojat jäljittävät rikollisliigan johtajaa, jonka huomaavat lähettävän salaisia viestejä alaisilleen viikoittain ilmestyvän sarjakuvalehden tekstiä muuntelemalla.
Elokuvaa pidetään ensimmäisenä lontoolaisen Ealing Studios -yhtiön maineikkaista komedioista, vaikka kyse on pikemminkin nuorten jännityselokuvasta. Aidoilla kuvauspaikoilla kuvattua elokuvaa pidetään nykyisin hyvänä dokumenttina Lontoon toisessa maailmansodassa kärsimistä vaurioista, koska niitä ei elokuvan kuvaushetkellä ollut vielä ehditty täysin korjata.
Saarikoski
Saarikoski voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Saarikoski on yleinen paikannimi Suomessa. Suomessa sijaitsee lukuisia koskia, joiden nimenä on "Saarikoski" ja koskien mukaan on saatettu nimetä myös asuttuja paikkoja. Paikannimenä Saarikoski esiintyy myös Venäjällä.
Ealing Studios
Ealing Studios on brittiläinen televisio- ja elokuvatuotantoyhtiö ja studiokokonaisuus Ealingin kaupunginosassa läntisessä Lontoossa. Studiot tulivat tunnetuiksi erityisesti 1950-luvun taitteen komediaelokuvista kuten "Varastin miljoonan, Naisentappajat", "Viskiä, viskiä!", "Kruunupäitä ja hyviä sydämiä", "Mies valkoisessa puvussa" ja "Passi Pimlicoon". Ne tuotti yleensä Michael Balcon.
Studiot saivat alkunsa jo vuonna 1902, kun Will Barker osti The White Lodge -nimisen rakennuksen Ealing Greenissä. Ealing Studios on vanhin yhä toiminnassa oleva elokuvastudio maailmassa. ja äänielokuvien tuotanto alkoi 1931.
Ealing-studioiden elokuvatuotanto oli vilkkaimmillaan vuosina 1929–1955. Vuonna 1946 studioiden omistajaksi tuli J. Arthur Rankin omistama brittiläinen elokuvajätti The Rank Organisation, joka omisti 1950-luvun taitteessa neljä muutakin brittiläistä elokuvastudiota (Pinewood Studios, Denham Film Studios, Lime Grove Studios ja Islington Studios). Vuodesta 1955 Ealing-studiot omisti Britannian julkisen palvelun radio- ja televisioyhtiö BBC, mutta myi ne 1995. Vuodesta 2000 Ealing Studios on jälleen tuottanut elokuvia perinteisellä nimellään. Tiloissa toimii myös elokuvakoulu The Metropolitan Film School of London.
Osasto-A Records
Osasto-A Records on suomalainen levy-yhtiö sekä äänitysstudio. Sen on perustanut industrial metal -yhtye Turmion Kätilöiden vokalisti MC Raaka Pee. Yhtiön nimi on peräisin Turmion Kätilöiden "Hoitovirhe"-albumilta (2004), jossa on "Osasto-A"-niminen kappale.
Mika Leirilaakso
Mika Leirilaakso (s. 26. tammikuuta 1987) on suomalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2004 hän kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen 14 pistettä. Samana vuonna hän sijoittui 12:nneksi Saksan Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2005 Leirilaakso kilpaili Italian Formula Renault -sarjassa saavuttaen 12 pistettä.
Pêro Escobar
Pêro Escobar (tunnetaan myös nimellä Pedro Escobar) oli 1400-luvun portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija. Hän osallistui esimerkiksi Intiaan ja Brasiliaan suuntautuville tutkimusmatkoille.
Escobar löysi 21. joulukuuta 1470 yhdessä toisen portugalilaisen tutkimusmatkailijan João de Santarémin kanssa Guineanlahdella sijaitsevan São Tomén saaren. He nimesivät saaren Pyhän Tuomaan () mukaan, koska löytöpäivä oli tuolloin kyseisen pyhimyksen juhlapäivä. Escobarilla ja de Santarémilla on muistopatsaat São Tomén ja Príncipen kansallismuseon edessä. Escobar ja de Santarém löysivät 17. tammikuuta 1471 myös läheisen Príncipen saaren, jota he kutsuivat löytöpäivänä vietettävän pyhimyksen, Antonios Suuren, juhlapäivän kunniaksi nimellä Santo Antão. Escobar ja de Santarém löysivät erään lähteen mukaan myös läheisen Annobónin saaren uudenvuodenpäivänä vuonna 1475, jonka mukaan se sai portugalinkielisen nimensä Ano Bom eli ”"hyvä vuosi"”. Escobarin ja de Santarémin johtama retkikunta oli tuolloin etsimässä uusia satamapaikkoja orjakauppaa varten. Escobar ja de Santarém kävivät portugalilaisen kauppiaan Fernão Gomesin palkkaamina vuonna 1471 myös Guineanlahden rannalla sijaitsevassa Shama Bayssä, joka sijaitsee Cape Three Pointsin alueella. Shama Baystä he löysivät mahdollisuuden ostaa kultaa. Myöhemmin Shama Bay alettiin tuntea nimellä Kultarannikko.
Escobar oli yhtenä navigoijana Vasco da Gaman ensimmäisellä tutkimusmatkalla Euroopasta Intiaan vuonna 1497. Lisäksi hän otti osaa Pedro Álvares Cabralin johtamaan Brasiliaan suuntautuneeseen tutkimusmatkaan vuonna 1500.
Miikka Honkanen
Miikka Honkanen (s. 13. joulukuuta 1983) on suomalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa. Vuonna 2001 hän kilpaili Suomen Formula Ford Zetec sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2002 Honkanen sijoittui sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2003 Honkanen voitti Suomen Formula Ford Zetec sarjan mestaruuden. Vuonna 2004 Honkanen kilpaili Saksan Formula Renault ja Eurocup Formula Renault sarjoissa. Vuonna 2005 Honkanen kilpaili Formula Ford NEZ, Ruotsin Formula Ford Zetec ja Suomen Formula Ford Zetec sarjoissa. Vuonna 2009 Honkanen ajoi yksittäisiä kilpailuja Formula Renault NEZ ja Ruotsin Formula Renault sarjoissa.
Suklaata, kiitos
Suklaata, kiitos ("Merci pour le chocolat") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Claude Chabrolin ohjaama ranskalais-sveitsiläinen jännityselokuva, jonka pääosaa esittää Isabelle Huppert.
Toisen vaimonsa kuoltua konserttipianisti André Polonski menee uudelleen vihille ensimmäisen kanssa. Tämä on sveitsiläinen suklaatehtaan perijätär Mika Muller. Pian nuori pianonsoiton opiskelija Jeanne Polet saa päähänsä että hän saattaa olla Polonskin tytär. Hän vierailee Polonskin talossa Sveitsin Lausannessa, tutustuu Polonskin poikaan – joka on syntynyt samana päivänä kuin Jeanne – ja alkaa ottaa pianotunteja Polonskilta. Vaimo Mika Muller tarjoilee heille kuuluisaa perheyrityksensä kaakaota, mutta Jeannelle alkaa pian selvitä ettei kaakao tule aivan suoraan tehtaan tuotantolinjalta.
Unelmista totta – jos luoja suo
Unelmista totta – jos luoja suo ("Om Gud vill") on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Amir Chamdinin ohjaama elokuva. Se kertoo yksinäisestä Juanista (Amir Chamdin) 1970-luvun Ruotsissa. Hän kohtaa melkein yhtä yksinäisen Julin (Nina Persson). Asiaa hankaloittaa vain se, että Juan on naimisissa.
Saanko luvan? (vuoden 2004 elokuva)
Saanko luvan? ("Shall We Dance?") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Peter Chelsomin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva.
John Clarkilla (Richard Gere) on upea perhe ja hyväpalkkainen työ. Mutta silti hänestä jotain puuttuu. Joka ilta hän katsoo kuinka nuori nainen (Jennifer Lopez) katselee vastapäisen tanssikoulun ikkunasta. Eräänä päivänä John ei voi vastustaa kiusausta ja menee tanssikouluun. Siellä hän huomaa tanssin mukavaksi harrastukseksi.
Tämä amerikkalaistuotanto on uusintaversio japanilaisesta elokuvasta "Shall We Dance?" ("Dansu wo Shimashou ka?") vuodelta 1996.
João de Santarém
João de Santarém oli 1400-luvun portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija. Hän muun muassa löysi yhdessä toisen portugalilaisen tutkimusmatkailijan Pêro Escobarin kanssa São Tomén ja Príncipen saaret.
De Santarém löysi 21. joulukuuta 1470 yhdessä Pêro Escobarin kanssa Guineanlahdella sijaitsevan São Tomén saaren. He nimesivät saaren Pyhän Tuomaan () mukaan, koska löytöpäivä oli tuolloin kyseisen pyhimyksen juhlapäivä. De Santarémilla ja Escobarilla on muistopatsaat São Tomé ja Príncipen kansallismuseon edessä. De Santarém ja Escobar löysivät 17. tammikuuta 1471 myös läheisen Príncipen saaren, jota he kutsuivat löytöpäivänä vietettävän pyhimyksen, Antonios Suuren, juhlapäivän kunniaksi nimellä Santo Antão. De Santarém ja Escobar löysivät erään lähteen mukaan myös läheisen Annobónin saaren uudenvuodenpäivänä vuonna 1475, jonka mukaan se sai portugalinkielisen nimensä Ano Bom eli ”"hyvä vuosi"”. De Santarémin ja Escobarin johtama retkikunta oli tuolloin etsimässä uusia satamapaikkoja orjakauppaa varten. De Santarém ja Escobar kävivät portugalilaisen kauppiaan Fernão Gomesin palkkaamina vuonna 1471 myös Guineanlahden rannalla sijaitsevassa Shama Bayssä, joka sijaitsee Cape Three Pointsin alueella. Shama Baystä he löysivät mahdollisuuden ostaa kultaa. Myöhemmin Shama Bay alettiin tuntea nimellä Kultarannikko.
Poika ja viulu
Poika ja viulu ("He ni zai yi qi") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Chen Kaigen ohjaama kiinalainen draamaelokuva. Siinä 13-vuotias kiinalaispoika, lahjakas viulisti Liu Xiaochun muuttaa isänsä Liu Chengin kanssa etelän pikkukaupungista Pekingiin, jotta pojalle löytyisi paras mahdollinen opettaja tulevaa uraa varten. Kahdenkin eri opettajan mukana poika oppii ei vain musiikista vaan kaikesta, mikä elämässä on tärkeää.
Eastern Columbia Building
Eastern Columbia Building on 80 metriä korkea art deco -tyyliin rakennettu pilvenpiirtäjä Los Angelesin kaupungissa Yhdysvalloissa. Rakennus on helppo tunnistaa sen turkoosin värin ansiosta. Rakennustyöt aloitettiin 12. syyskuuta 1930 ja rakennus valmistui 9 kuukaudessa. Rakennus listattiin "Los Angeles Historic-Cultural Monumentiksi" vuonna 1985.
Rakennus on esiintynyt muun muassa "Predator 2" -elokuvassa ja "(500) Days of Summer" -elokuvassa. TV-sarjan "Konnankoukkuja kahdelle" pilottijaksossa joku kiipeää rakennuksen seinää pitkin.
Rui Pedro
Rui Pedro Couto Ramalho (s. 2. heinäkuuta 1988 Vila Nova de Gaia, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa romanialaista CFR Clujiin ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Sanni Saarinen
Sanni Sofia Saarinen (s. 29. joulukuuta 1994) on suomalainen moukarinheittäjä, joka edustaa Säkylän Urheilijoita. Häntä valmentaa Onni Saarinen.
Hänet on palkittu seuransa parhaana yleisurheilijana, ja vuonna 2011 hän kilpaili alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruudesta Ranskan Lillessä. Siellä hän sijoittui karsinnoissa kahdeksanneksi tuloksella 54,13, mutta finaalissa hän sijoittui sijalle 12.
Saarinen on saavuttanut myös SM-mitaleja. 19-vuotiaiden SM-kisoissa vuonna 2012 hän saavutti pronssia sekä talvella että kesällä. Joulukuussa 2011 Saarinen valittiin urheilumenestyksensä myötä Suomen Urheiluliiton EM-ryhmään. Toukokuussa 2013 Saarinen rikkoi Helsingissä käydyissä TUL:n mestaruuskilpailuissa Satakunnan naisten sarjan piiriennätyksen sekä voitti kilpailun tuloksella 60.14.
Lahtari
Lahtari on punaisten käyttämä haukkumanimi Suomen sisällisodassa taistelleille valkoisille sotilaille sekä myös yleisesti porvareille ja suojeluskuntalaisille. Valkoisen armeijan ylipäällikköä Carl Gustaf Emil Mannerheimiä kutsuttiin lahtarikenraaliksi. Valkoisten punaisista käyttämä samankaltainen nimitys oli punikki.
Sanaa käytettiin kuitenkin jo yli kymmenen vuotta ennen Suomen sisällissotaa. Sanomalehdistössä sen poliittinen merkitys esiintyy ensimmäisen kerran marraskuussa 1905, jolloin "Työmies" kirjoittaa suurlakon jälkeen muodostettavista uusista poliisivoimista ”lahtarikaartina”. Viikkoa myöhemmin lehti käyttää samaa termiä polyteknikkojen perusteilla olevasta järjestyskaartista, minkä jälkeen se levisi nopeasti myös muihin työväenlehtiin.
Alkujaan sana "lahtari" oli 1800-luvulla teurastajasta käytetty nimitys, jonka alkuperä on ruotsin kielen "slakta" ’teurastaa’.
Jääpallon Maakuntasarja 1955
Jääpallon Maakuntasarja 1954-1955 pelattiin cup-kilpailuna. Osallistuvia joukkueita sarjassa oli 31, jaettuna neljään lohkoon. Lohkovoittajat nousivat suomensarjaan.
Peli-Peikot, PIF, Mikkelin Mikot ja VPS nousivat lohkojensa voittajina suomensarjaan.
Rui de Sequeira
Rui de Sequeira (myös Ruy de Sequeira) oli 1400-luvun portugalilainen merenkulkija ja tutkimusmatkailija. Hän tutkimusmatkaili muun muassa Afrikan länsirannikolla.
Rui de Sequeira purjehti portugalilaisen kauppiaan Fernão Gomesin palkkaamana joko vuonna 1474 tai 1475 Cape Santa Catharinalle saakka, joka sijaitsee Afrikan länsirannikolla nykyisessä Gabonissa hieman päiväntasaajan eteläpuolella. De Sequeiraa kauempana Afrikan rannikolla ei kukaan tietojen mukaan käynyt ennen kuningas Juhana II:n valtakautta. De Sequeira oli jo vuosien 1472–1475 (ajoitus on epävarma) välisenä aikana tutkimusmatkaillut Guineanlahdella kauppias Gomesin toimeksiannossa. Ainakin vuonna 1472 de Sequeira kävi nykyisen Nigerian alueella sijaitsevassa Lagosissa ja antoi sitä ympäröivälle alueelle nimen "Lago de Curamo".
Erään lähteen mukaan de Sequeira löysi afrikkalaisen São Tomén saaren lounaispuolella sijaitsevan Annobónin saaren uudenvuodenpäivänä vuosien 1472–1475 välisenä aikana, mutta todennäköisimmin vuonna 1474. Myös portugalilaisia João de Santarémia ja Pêro Escobaria väitetään saaren löytäjiksi.
Redclouds (albumi)
Redclouds on suomalaisen saman nimisen rockyhtyeen ainoaksi jäänyt studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.
Matti Takala
Matti Takala voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Mohammed Abdu
Mohammed Abdu (; s. 12. kesäkuuta 1949 Asir) on saudiarabialainen laulaja. Hän vietti lapsuutensa Jeddan kaupungissa, sai diplomin meriteollisuudesta ja työskenteli tutkintonsa jälkeen postitoimistossa. Hänen musiikillinen uransa käynnistyi, kun hän 12-vuotiaana pääsi esiintymään radio-ohjelmaan. Emirates 24/7 on nimittänyt häntä maansa suosituimmaksi laulajaksi. Abdulla on seitsemän lasta. Hän kärsi vuonna 2011 aivoverenkiertohäiriöistä ollessaan Ranskassa tytärtään tapaamassa. Toipuessaan hän meni naimisiin algerialaistaustaisen naisen kanssa. Hän oli eronnut saudiarabialaisesta vaimostaan noin vuosikymmentä aiemmin.
Abdun levy-yhtiö on Rotana.