hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Marja Engman
Marja Kyllikki Engman (o.s. Lounassalo; s. 10. syyskuuta 1945 Pori) on suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija ja Turun yliopiston kirjaston entinen ylikirjastonhoitaja.
Engman valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1969 ja aloitti samana vuonna työt Helsingin yliopiston kirjastossa. Työn ohella hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon pääaineenaan historia ja teki Yrjö Blomstedtin johdolla Alma Söderhjelmistä lisensiaatintutkielman "Suomen ensimmäinen naisprofessori: Alma Söderhjelmin yliopistoura ja tieteellinen tuotanto" (1990).
Vuonna 1991 Engman nimitettiin Turun yliopiston kirjaston ylikirjastonhoitajaksi, ja hän toimi tehtävässä vuoteen 1999 asti. Työn ohella hän teki väitöskirjan "Det främmande ögat: Alma Söderhjelm i vetenskapen och offentligheten" (1996). Engman on perehtynyt tutkimuksessaan erityisesti suomalaisten naisten alkuvaiheisiin akateemisessa maailmassa. Vuonna 2015 ilmestyi Engmanin ja Riitta Mäkisen toimittamana teos "Naisten aika: Valkoinen varis ja muita oppineita naisia".
Marja Engmanin puoliso on Åbo Akademin professori Max Engman.
Timothy Daggett
Timothy Patrick Daggett (s. 22. toukokuuta 1962 Springfield, Massachusetts) on entinen yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Daggett voitti Los Angelesin 1984 olympialaisissa kultaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa. Hän oli yhdysvaltalaisista neljänneksi paras, joten hän ei päässyt mukaan henkilökohtaisen moniottelun finaaliin. Hevosella hän saavutti pronssia 19,825 pisteellä ja rekillä hän sijoittui neljänneksi 19,850 pisteellä.
MM-kilpailuissa Daggett ei urallaan yltänyt mitaleille.
World Outgames
The World Outgames on toistuva kansainvälinen kulttuuri- ja urheilutapahtuma. Tapahtumassa esiintyy enimmäkseen seksuaalivähemmistöihin kuuluvia ja transsukupuolisia ihmisiä, mutta se on myös muille avoin.
Ensimmäistä kertaa World Outgames järjestettiin vuonna 2006 Kanadan Montréalissa. Varsinaista tapahtumaa edeltäneessä konferenssissa puhuivat muiden muassa Tšekin entinen pääministeri Vladimír Špidla ja brittiläinen Waheed Alli. Outgamesin avausseremoniassa tennistähti Martina Navrátilová luki konferenssin tuloksena syntyneen julistuksen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksista. Myös Montréalin pormestari Gérald Tremblay puhui tapahtumassa. Vaikutusvaltainen kanadalainen poliitikko, nykyinen pääministeri Stephen Harper sen sijaan kieltäytyi kutsusta World Outgamesiin.
World Outgamesissa esiintyi tunnettuja muusikkoja, kuten Martha Wash, ja myös Cirque du Soleil esitti akrobatianäytöksen.
Urheilijat kilpailivat lukuisissa eri lajeissa. Varsinaisten urheilulajien lisäksi he kilpailivat myös muunlaisissa peleissä, kuten bridgessä ja biljardissa sekä kulttuuriin liittyvissä kilpailulajeissa, kuten tanssissa. Harperista huolimatta monet kanadalaiset poliitikot suhtautuivat kilpailuihin myönteisesti, ja muiden muassa parlamentin jäsen Réal Ménard nähtiin kilpailemassakin.
Vuonna 2009 World Outgames järjestetään Tanskan pääkaupungissa Kööpenhaminassa. Kööpenhaminan kaupunginvaltuuston jäsen Manu Sareen on ilmaissut huolensa turvallisuudesta niiden urheilijoiden kohdalla, jotka saapuvat kisoihin homoseksuaalisuuden yhä kriminalisoivista maista. Jotkut urheilijat ovatkin pyytäneet, että heidän todelliset henkilöllisyytensä salattaisiin.
Bobby Vinton Sings the Newest Hits
Bobby Vinton Sings the Newest Hits on Bobby Vintonin viidestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1967. Albumilla on cover-versiot "Call Me" ja "The End of the World". Elokuvasävelmiä edustavat "Born Free", "The Shadow of Your Smile", "This Is My Song", "Georgy Girl" 
ja "All."
Singlet - Billboard (North America)
Please Love Me Forever
Please Love Me Forever on Bobby Vintonin kuudestoista studio albumi, joka julkaistiin 1967.
Albumista julkaistiin kaksi singleä "Please Love Me Forever" ja "Just as Much as Ever".
Albumilla on seuraavat cover versiot "Young Love", "It's All in the Game", "P.S. I Love You", "Who's Sorry Now" ja "After Loving You".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Voimistelu kesäolympialaisissa 1984
Voimistelu kesäolympialaisissa 1984 käsitti 14 telinevoimistelulajia, joista kahdeksan oli miehille ja kuusi naisille, sekä ensi kertaa rytmisen voimistelun henkilökohtaisen kilpailun naisille.
Take Good Care of My Baby
Take Good Care of My Baby on Bobby Vintonin seitsemästoista studio albumi, joka julkaistiin 1968. 
Albumin cover versiot ovat "I Apologize" ja "Serenade of the Bells."
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Marita Lange
Marita Lange (s. 22. kesäkuuta 1943 Halle) on itäsaksalainen kuulantyöntäjä ja olympiamitalisti. Hän saavutti urallaan olympiamitalin lisäksi kolme EM-mitalia.
Lange hävisi vuosien 1966–1971 arvokilpailuissa ainoastaan Neuvostoliiton Nadežda Tšižovalle ja maannaiselleen Margitta Gummelille. Hän saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 pronssia tuloksella 16,96 m. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti Gummelin takana mutta Tšižovan voittaen hopeaa tuloksella 18,78 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti pronssia tuloksella 18,56 m. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti hopeaa tuloksella 19,25 m. Münchenin 1972 olympialaisissa Lange sijoittui kuudenneksi tuloksella 18,85 m. Myös Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 18,60 m.
Margitta Pufe
Margitta Pufe (o.s. Ludewig, ent. Droese, s. 10. syyskuuta 1952 Gera, Thüringen) on itäsaksalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hän saavutti arvokisamitaleja kuulantyönnössä ja kiekonheitossa.
Margitta Droese sijoittui Montréalin 1976 olympialaisissa kuulantyönnössä kuudenneksi tuloksella 19,79 m. Milanon EM-hallikisoissa 1978 hän saavutti kuulantyönnössä hopeaa tuloksella 19,77 m. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän saavutti hopeaa kiekonheitossa tuloksella 64,04 m ja pronssia kuulantyönnössä tuloksella 20,58 m. Moskovan 1980 olympialaisissa hän saavutti Pufe-nimisenä kuulantyönnössä pronssia tuloksella 21,20 m ja sijoittui kiekonheitossa viidenneksi tuloksella 66,12 m.
Pufen uran parhaat tulokset olivat kuulantyönnössä 21,58 m (1978) ja kiekonheitossa 68,64 m (1979). Hänen ensimmäinen aviomiehensä oli viestijuoksun EM-mitalisti Michael Droese.
Autobianchi A112
Autobianchi A112 on italialaisen Autobianchin vuosina 1969–1986 valmistama kolmiovinen pikkuauto.
A112-malli on etuvetoinen, ja moottori sijaitsee poikittain edessä. Auton mekaniikka on etupäässä peräisin Fiat 127 -pikkuautosta. Moottorina on 903 kuutiosenttimetrin nelisylinterinen rivimoottori, joka kehittää 42 hevosvoimaa kierrosnopeudella 6000. Manuaalinen vaihdelaatikko oli nelivaihteinen. Vuodesta 1978 oli tarjolla myös perusmoottorista suuremmaksi porattu 965 kuutiosenttimetrin kone, jonka vaihdelaatikko muutettiin myöhemmin viisivaihteiseksi.
A112-mallia tehtiin myös urheilullisena Abarth-versiona, ensin 58 ja sitten 70 hevosvoiman moottoreilla. Alle 700 kilogrammaa painava auto ylsi näin yli 150 kilometrin tuntinopeuksiin.
Autobianchi A112 -mallia valmistettiin kuutena eri mallisukupolvena yhteensä 1,25 miljoonaa kappaletta ennen kuin se korvattiin Autobianchi Y10 -mallilla, joka tunnetaan myös nimellä Lancia Y10.
I Love How You Love Me
I Love How You Love Me on Bobby Vintonin kahdeksastoista studioalbumi, joka julkaistiin 1968. 
Albumilta julkaistiin kaksi singleä: "I Love How You Love Me" ja "Halfway to Paradise".
Cover-versiot ovat "Those Were the Days", "Till" ja "Save the Last Dance for Me".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Marianne Adam
Marianne Adam (s. 19. syyskuuta 1951 Luckenwalde, Brandenburg) on entinen itäsaksalainen kuulantyöntäjä.
Adam sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa viidenneksi tuloksella 18,94 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän saavutti hopeaa neljännen mestaruutensa voittaneen Nadežda Tšižovan takana tuloksella 20,43 m. Montréalin 1976 olympialaisissa hän sijoittui neljänneksi tuloksella 20,55 m; Helena Fibingerová nousi viidennellä kierroksella hänen ohitseen pronssille työntämällä 12 senttimetriä pidemmälle.
Adam paransi kahdesti kuulantyönnön maailmanennätystä: elokuussa 1975 hän teki Itä-Berliinissä tuloksen 21,60 m ja toukokuussa 1976 Karl-Marx-Stadtissa tuloksen 21,67 m. Heinäkuussa 1976 hän menetti ennätyksen Bulgarian Ivanka Hristovalle.
Adam voitti sisäratojen EM-kilpailuissa kultaa Katowicessa 1975 tuloksella 20,05 m, hopeaa Wienissä 1979 tuloksella 20,11 m sekä pronssia Grenoblessa 1972 tuloksella 18,30 m ja Göteborgissa 1974 tuloksella 19,70 m.
Teuvo Ilmari Riki
Teuvo Ilmari Riki (17. syyskuuta 1916 Hausjärvi – 12. marraskuuta 1973) oli suomalainen upseeri ja diplomi-insinööri, joka työskenteli Merivoimien esikunnan laivanrakennustoimiston päällikkönä vuosina 1952–1970. Suomen ensimmäinen lujitemuovivene valmistettiin vuonna 1955. Teuvo Riki suunnitteli ja johti kyseisen ”lasimuoviveneen” valmistusta.
Riki suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon Teknillisessä korkeakoulussa 1943. Armeijasta hän valmistui Merisotakoulun 14 merikadettikurssilta 1941 ja toimi sodan aikana panssari- ja miinalaivojen sekä sukellusveneiden parissa laivanrakennusinsinöörinä Merivoimien Esikunnassa. Hän oli teknillisenä johtajana Valkon Laiva Oy:ssä 1945–1947 sekä laivanrakennusinsinöörinä Valkossa ja Ruona Oy:ssä Raahessa 1947–1952. Tämän jälkeen hän siirtyi laivanrakennustoimiston päällikköksi Merivoimien Esikuntaan, josta siirtyi reserviin insinöörikomentajana vuonna 1970. Riki oli merivoimien alusten merikuntoisuuden pääkatsastajana ja luokitustarkastajana vuosina 1963-1968 sekä merivoimien kaaderi- ja apualusten pääsuunnittelijana vuosina 1952-1968. 1960- ja 1970-luvuilla hän työskenteli YK:n teknisenä asianatuntijana Alankomaissa, Yhdysvalloissa, Sveitsissä ja Indonesiassa.
Liesel Westermann
Elisabeth (Liesel) Westermann (s. 2. marraskuuta 1944 Sulingen, Ala-Saksi) on saksalainen kiekonheittäjä ja olympiamitalisti. Hän paransi neljästi kiekonheiton maailmanennätystä vuosina 1967–1969.
Westermann saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 itäsaksalaiselle Christine Spielbergille 38 senttimetrin erolla hävinneenä hopeaa tuloksella 57,38 m. Méxicon 1968 olympialaisissa hän kilpaili maailmanennätyksen haltijana (62,54 m) ja saavutti hopeaa romanialaisen Lia Manoliun takana tuloksella 57,76 m. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän ei voinut kilpailla Länsi-Saksan boikotoidessa henkilökohtaisia lajeja. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti jälleen hopeaa tuloksella 61,68 m; kisan voitti maailmanennätyksen Westermannilta tuloksella 64,22 m vienyt neuvostoliittolainen Faina Melnik. Münchenin 1972 olympialaisissa Westermann sijoittui viidenneksi tuloksella 61,18 m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 57,40 m.
São Paulossa 5. marraskuuta 1967 Westermann heitti ensimmäisenä naisena kiekkoa yli 60 metriä; tuloksellaan 61,26 m hän paransi yli 1,5 metrillä Tamara Pressin nimissä ollutta maailmanennätystä. Hän menetti toukokuussa 1968 ennätyksen Christine Spielbergille mutta otti sen jälleen nimiinsä heinäkuussa 1968 tuloksella 62,54 m. Hän paransi maailmanennätystä vielä kesäkuussa 1969 tulokseen 62,70 m ja syyskuussa 1969 tulokseen 63,96 m.
Tokion universiadeissa 1967 Westermann voitti kiekonheiton tuloksella 59,22 m ja kuulantyönnön vaatimattomalla tuloksella 15,30 m.
New Yorkin maraton
New Yorkin maraton on New Yorkissa vuosittain järjestettävä maratonjuoksukilpailu. Se on osanottajamäärällä mitattuna yksi maailman suurimmista maratonkilpailuista. Vuonna 2006 kilpailussa oli 37 850 maaliintulijaa. New Yorkin maraton kuuluu World Marathon Majors -sarjaan.
New York Road Runners -seura vastaa kilpailun järjestämisestä. Ensimmäisen kerran New Yorkin maraton järjestettiin vuonna 1970 ja se juostaan marraskuun ensimmäisenä sunnuntaina. Kilpailu houkuttelee vuosittain useita ammattilaisia ympäri maailmaa ja se on myös suosittu harrastajien keskuudessa. Suuren suosion vuoksi osallistujat valitaan pääosin arpomalla.
Vuoden 2012 maraton peruttiin Hurrikaani Sandyn vuoksi.
Kilpailun alkuperäinen, vuonna 1970, juostu reitti kulki Central Parkissa. Nykyään reitti kulkee halki New Yorkin. Vuodesta 1976 sen lähtö on tapahtunut Verrazano-Narrows Bridgeltä. Sillalla kulkee normaalisti vain ajoneuvoliikennettä, mutta se suljetaan maratonia varten. Sillan jälkeen reitti kulkee Brooklynin halki. Puolivälin kohdalla kilpailijat ylittävät Pulaski Bridgen ja siirtyvät Queensiin, josta kilpailijat ylittävät Queensboro Bridgen ja saapuvat Manhattanille. Queensboro Bridgen ylitystä pidetään yhtenä reitin vaativimmista kohdista. Manhattanilla reitti kulkee pitkin First Avenueta, josta se poikkeaa Bronxiin Willis Avenue Bridgeä pitkin palatakseen Manhattanille Madison Avenue Bridgeä pitkin. Tämän jälkeen reitti kulkee Fifth Avenueta etelään Harlemin ja Central Parkin läpi. Kilpailun maali on Central Parkissa "Tavern on the Greenin" edessä.
Reitin aikaraja on 8,5 tuntia.
Vuodesta 2008 lähtien kilpailun lähtö on ruuhkien välttämiseksi tapahtunut erissä. Jokaisella kilpailijalla on kengässään tallennin, joka rekisteröi kilpailijan käyttämän ”nettoajan” siitä, kun hän ylittää lähtöviivan ja saavuttaa maalin. Reitille on sijoitettu mattoja, jotka tallentavat jokaisen juoksijan väliajat. Väliajat voidaan myös lähettää sähköpostissa.
Hollyoaks
Hollyoaks on brittiläinen television saippuaooppera, jota on esitetty vuodesta 1995 lähtien. Sarjan esityskanava on Channel 4. Sarjaa ovat Suomessa esittäneet MTV3, Sub ja Yle Areena.
Catherine Lough Haggquist
Catherine Lough Haggquist on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Grace Harrisina televisiosarjassa "Rockpoint PD". Hän teki ensimmäisen ääniroolinsa animaatioon vuonna 2009 "issa".
Jolán Kleiber
Jolán Kleiber (o.s. Kontsek, s. 29. elokuuta 1939 Budapest) on unkarilainen yleisurheilija ja olympiamitalisti. Hänen päälajinsa oli kiekonheitto
Jolán Kleiber, silloiselta nimeltään Kontsek, saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kiekonheitossa pronssia tuloksella 52,82 m. Tokion 1964 olympialaisissa hän sijoittui kiekonheitossa kuudenneksi tuloksella 54,87 m ja karsiutui kuulantyönnön loppukilpailusta. Budapestin EM-kilpailuissa 1966 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 56,24 m. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti pronssia tuloksella 54,90 m. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 55,06 m.
Budapestin universiadeissa 1965 Kleiber voitti kiekonheiton tuloksella 55,66 m.
Bodo Tümmler
Bodo Tümmler (s. 8. joulukuuta 1943 Toruń, Puola) on saksalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.
Tümmler voitti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 kultaa 1 500 metrin juoksussa ajalla 3.41,9 ja saavutti 800 metrin juoksussa pronssia ajalla 1.46,3. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti 1 500 metrillä parhaana eurooppalaisena pronssia ajalla 3.39.0. Hän osallistui vielä Münchenin 1972 olympialaisiin mutta jäi 1 500 metrin juoksun välierässään viimeiseksi.
Tümmler voitti universiadeissa 1 500 metrin juoksun Budapestissa 1965 ajalla 3.46,2 sekä Tokiossa 1967 ajalla 3.43,4.
Vinton (albumi)
Vinton on Bobby Vintonin yhdeksästoista studio albumi, joka julkaistiin 1969. 
Albumilta julkaistiin kolme singleä: "To Know You Is to Love You", "The Days of Sand and Shovels" ja "No Arms Can Ever Hold You".
Albumilla on seuraavat cover versiot "This Guy's in Love with You", "When I Fall in Love", "Stand by Your Man", "It's a Sin to Tell a Lie", "Try a Little Tenderness" ja "May You Always".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Gerhard Hennige
Gerhard Hennige (s. 23. syyskuuta 1940 Karlsruhe, Baden-Württemberg) on saksalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Hennige saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,0 s – kisan voitti David Hemery maailmanennätysajalla 48,1 s – ja pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.00,5. Hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.03,1. Päämatkalleen hän ei tuolloin osallistunut, koska Länsi-Saksa boikotoi kisojen henkilökohtaisia lajeja.
Ty Olsson
Tyler Victor "Ty" Olsson (s. 28. tammikuuta 1974 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa vierailevista rooleistaan televisiosarjoissa "Teoria miehistä" ja "Taisteluplaneetta Galactica", sekä ääniroolistaan Herryna animaatiosarjassa "Class of the Titans".
Olsson opiskeli näyttelemistä Ottawassa Canterbury High Schoolissa.
Hans-Joachim Walde
Hans-Joachim Walde (28. kesäkuuta 1942 Ober Gläsersdorf – 18. huhtikuuta 2013 Jever) oli saksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Walde saavutti pronssia Tokion 1964 olympialaisten kymmenottelussa tuloksella 7 809 pistettä. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti hopeaa 8 111 pisteellä. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän saavutti pronssia 7 951 pisteellä. Münchenin 1972 olympialaisissa hän keskeytti.
Walde voitti kymmenottelun Tokion universiadeissa 1967 tuloksella 7 819 pistettä.
Elämäntyönsä Walde teki Frisian Sanden sairaalan urheilulääkärinä.
Kurt Bendlin
Kurt Bendlin (s. 22. toukokuuta 1943 Massort) on saksalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti.
Bendlin teki toukokuussa 1967 Heidelbergissä kymmenottelun maailmanennätyksen 8 319 pistettä (nykyisellä taulukolla 8 235 pistettä). Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti pronssia 8 064 pisteellä. Maailmanennätyksen hän menetti joulukuussa 1969 olympiavoittaja William Toomeylle. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 Bendlin keskeytti ottelunsa.
My Elusive Dreams
My Elusive Dreams on Bobby Vintonin kahdeskymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 1970.
Albumilla on seuraavat cover-versiot "Raindrops Keep Fallin' on My Head", "Something", "Leaving on a Jet Plane", "I'll Never Fall in Love Again", "I Will Follow You" ja "Baby I'm Yours".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Klaus Beer
Klaus Beer (s. 14. marraskuuta 1942 Legnica) on itäsaksalainen pituushyppääjä ja olympiamitalisti.
Beer saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin Méxicon 1968 olympialaisissa maansa ennätystuloksella 819 cm, jonka hän hyppäsi loppukilpailun toisella kierroksella. Kilpailun voitti Bob Beamon parannettuaan maailmanennätystä 55 senttimetrillä lukemiin 890 cm. EM-kilpailuissa Beer sijoittui seitsemänneksi Belgradissa 1962 tuloksella 752 cm ja neljänneksi Ateenassa 1969 tuloksella 803 cm.
Beer avioitui pikajuoksija Sigrid Albertin kanssa. Hän valmensi muun muassa lapsiaan Ron Beeriä, joka hyppäsi pituutta neljä senttimetriä isäänsä pidemmälle, ja seitsenottelija Peggy Beeriä.
Living in a Box
Living in a Box oli brittiläinen pop-yhtye, joka toimi vuosina 1985–1990. Yhtye tunnetaan erityisesti sen nimikkokappaleesta.
Yhtyeen levy-yhtiönä toimi Chrysalis Records.
Boy Meets Girl (yhtye)
Boy Meets Girl on yhdysvaltalainen pop-duo, joka perustettiin vuonna 1982. Yhtye tunnetaan parhaiten vuoden 1988 hitistä "Waiting For a Star to Fall", joka julkaistiin heidän albumillaan "Reel Life".
Digimon World 4
Digimon World 4 (, "Dejimon Wārudo X") on BEC:n kehittämä ja Bandain vuonna 2005 julkaisema "Digital Monster X-Evolution" -elokuvaan pohjautuva toimintaroolipeli. Peli on julkaistu GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Xboxille. Japanissa julkaisu tapahtui tammikuussa 2005. Pohjois-Amerikassa peli julkaistiin saman vuoden kesäkuussa ja Euroopassa syyskuussa. Peli on "Digimon Rumble Arena 2:n" ohella viimeinen Euroopassa julkaistu Digimon-peli ennen "Digimon All-Star Rumble" -pelin julkistamista.
Pelissä on mahdollista kehittää omaa hahmoaan ja hankkia parempia varusteita, jotka on lajiteltu kreikkalaisin aakkosin tehokkuuden ja paremmuuden mukaan. Yksinpelin rinnalla pelissä on myös moninpeli, joka tukee neljää pelaajaa.
Ev’ry Day of My Life
Ev'ry Day of My Life on Bobby Vintonin kahdeskymmenestoinen studioalbumi, joka julkaistiin 1972. 
Albumilla on cover-versiot kappaleista "Misty Blue", "I Won't Cry Anymore," "Just a Little Lovin' (Early in the Mornin')", "I'll Make You My Baby", ja "And I Love You So".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Rolf E. A. Nordström
Rolf Erik August Nordström (s. 7. syyskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen kirurgian ja plastiikkakirurgian erikoislääkäri. Hän johtaa Helsinkiin perustamaansa "Professori Nordströmin plastiikkakirurgista sairaalaa". Aiemmin hän on toiminyt plastiikkakirurgian professorina norjalaisessa yliopistossa.
Nordstöm on kehittänyt hoitomuotoja hiussiirtoihin.
Rolf Nordström harrastaa metsästystä. Hänellä on maatila Pernajassa.
Keväällä 2009 Nordstöm esiintyi MTV3:n "Tanssii tähtien kanssa" -ohjelmassa.
Nordström on julkaissut satoja plastiikkakirurgian alan artikkeleja.
Kuningatar Elisabetin saaret
Kuningatar Elisabetin saaret () on pohjoisessa Kanadassa Nunavutin ja Luoteisterritorioiden alueella sijaitseva saariryhmä. Se on pohjoisin osa suuremmassa Kanadan arktisten saarien saariryhmässä. Saariryhmä tunnettiin aikaisemmin myös nimillä "Parry Islands" ja "Parry Archipelago". Saarten yhteinen pinta-ala on noin 418 961 km².
Monet saariryhmän saarista ovat maailman suurimpia. Saariryhmän suurin saari on Ellesmerensaari. Muita merkittäviä saaria ovat Amund Ringnesin saari, Axel Heibergin saari, Bathurstinsaari, Bordensaari, Cornwallinsaari, Cornwallisinsaari, Devoninsaari, Eglintonsaari, Ellef Ringnesin saari, Mackenzie Kingin saari, Melvillensaari ja Prinssi Patrickin saari. Ne muodostuvat pääasiassa siluurikauden ja kivihiilikauden kivestä, jota peittää tundra.
Saarten olemassaolo tiedettiin eurooppalaisten tutkimusmatkojen ansiosta jo vuonna 1616. Saarien tutkimus sai odottaa, kunnes brittiläiset tutkimusmatkailijat yrittivät navigoida niiden lomitse etsiessään Luoteisväylää 1800-luvulla. Norjalaiset tutkivat aluetta ja nimesivät Sverdrupinsaaret Norjan omaisuudeksi.
Saariryhmän nimesi "Parry Archipelago"ksi brittiläinen tutkimusmatkailija William Edward Parry, joka löysi saaret vuonna 1820 purjehtiessaan "Hecla"-laivalla. Ne tunnettiin tällä nimellä yli 130 vuoden ajan. Saaret nimettiin uudelleen kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten jälkeen vuonna 1953.
Suurin osa saarista on asumattomia. Suurimmat kylät ovat Resolute Cornwallisinsaarella ja Grise Fiord Ellesmerensaarella. Alueen tärkein teollisuudenala on öljynporaus.
Sounds of Love
Sounds of Love on Bobby Vintonin kahdeskymmenesensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 1970. 
Tämä albumi on instrumentaalialbumi, jossa Vinton soittaa saksofonia.
Green Dragon
Green Dragon on alkoholijuoma, joka tehdään liuottamalla kannabiksen lehtiä, kukintoja tai oksia vahvassa alkoholissa, yleensä vodkassa. Kannabinoidit liukenevat alkoholiin ja tuloksena on tumman vihreää tai ruskeaa nestettä.
Vincent Tong
Vincent Tong on kanadalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi ääniroolistaan Mandariinina tietokoneanimaatiosarjassa "". Hän on myös tehnyt dubbauksia animeen ja erityisesti Death Note sarjaan ja elokuviin, joissa Tong on toiminut Touta Matsudan äänenä.
Tong on tehnyt myös cameorooleja televisioon ja elokuviin "Bollywood/Hollywood" (2002), "Intelligence" (2006) ja "They Wait" (2007).
Russell Roberts
Russell J. Roberts on kanadalainen näyttelijä, joka on työskennellyt enimmäkseen televisiosarjojen parissa, sekä animaatioissa. Hänellä on ollut rooleja myös elokuvissa, kuten "Elämä on niin lyhyt – vai onko?", "Se", "Merisusi", "Ernest Sekoilee Taas", "Voyage of the Unicorn" ja "Twilight – Uusikuu". Roberts toimi Kreivi Nefarian äänenä "issa" vuonna 2009.
Kirk Cameron
Kirk Thomas Cameron (s. 12. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kristillinen evankelista. Hän tuli tunnetuksi Mike Seaverin roolista televisiosarjassa "Growing Pains" (1985–1992). Nyttemmin hän on esiintynyt esimerkiksi "Kadotettu maailma" ("Left Behind") -elokuvissa sekä draamassa "Fireproof" (2008).
Cameron sai "Growing Pains" -sarjasta vuosina 1986–1988 kolme Young Artist -palkintoa. Hän oli myös ehdolla Golden Globen saajaksi vuosina 1988 ja 1989.
Cameron kuuluu The Way of the Master -evankeliointijärjestön johtoon yhdessä tunnetun kreationistin Ray Comfortin kanssa. Järjestön toimintaan kuuluu Cameronin ja Comfortin juontama "The Way of the Master" -televisioshow. Cameron on Comfortin kanssa lupaillut, että Jumalan olemassaolo on ehdottomasti todistettavissa perusteilla, jotka eivät liity uskoon. Hän pitää ihmisten epäuskoon suurimpana syynä teoriaa (evoluutio), jota hänen mukaansa monet tiedemiehet nykyisin pitävät ”aikuisten satuna”. Cameron on omien sanojensa mukaan entinen ateisti ja evolutionisti.
Cameron on julkaissut omaelämäkertateoksen "Still Growing" (2008).
Todiste (elokuva)
Todiste ("Proof") on John Maddenin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2005. Se pohjautuu David Auburnin Pulitzer- ja Tony-palkittuun näytelmään. Elokuvan aiheena on kahden tyttären (Gwyneth Paltrow ja Hope Davis) suhde huippulahjakkaaseen mutta mielisairaaseen matemaatikkoisäänsä (Anthony Hopkins).
Eläkeikään ehtinyt huippumatemaatikko Robert (Hopkins) on luonut parhaat saavutuksensa jo vähän yli 20 vuoden iässä, mutta jatkoi opettamista Chicagon yliopistossa, vaikka hänen mielisairautensa oli edennyt jo pitkälle. Hänen tyttäristään huippulahjakas Catherine (Paltrow) on myös opiskellut matematiikkaa, muttei isänsä yliopistossa vaan läheisessä Northwesternissä ja pelkää mielenterveytensä puolesta. Hän on keskeyttänyt opintonsa hoitaakseen isäänsä tämän viimeisinä vuosina. Isän opiskelija (Gyllenhaal) on rakastunt Catherineen, mutta tyttö on vastahakoinen. Sisar Claire (Davis) on tavallisempi ja asuu New Yorkissa. Isän kuollessa käytännöllinen Claire haluaisi heti myydä heidän kotitalonsa yliopistolle, joka on sitä jo kysellyt, mutta talossa yhä asuvalle Catherinelle nopeat muutokset ovat henkisesti vaikeampia. Sitten isän sekavien muistiinpanojen joukosta löytyy julkaisematon, kauan ratkaisematta olleen matemaattisen ongelman ratkaisu, ja Catherine alkaakin väittää sitä omaksi työkseen.
Valtaosa elokuvasta tapahtuu isän kuoleman jälkeen, mutta elokuva sisältää paljon takaumia ja Catherinen kuvittelemia kohtauksia, joissa matemaatikkoisä esiintyy.
Chicagolainen elokuvakriitikko Roger Ebert antoi "Todisteelle" täydet neljä tähteä ja piti sen akateemisen yliopistoelämän kuvausta ”täsmälleen oikeana”. Suomalaisen Film-O-Holic-sivuston Juha Rosenqvist antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, kehui Paltrow’n roolityötä mutta valitteli, etteivät Paltrow, Hopkins ja Gyllenhaal yllä matemaatikkojen rooleissaan "Kauniin mielen" Russell Crowen tasolle.
Huttalan linnavuori
Huttalan linnavuori on Kaarinan Piikkiössä sijaitseva linnavuori, josta tunnetaan lähellä sijaitseva Moision kylän rajalle asti ulottuva asuinpaikka ja sen yhteydestä sekä kalmisto että kuppikallio. Linnavuoren eteläpuolella on myös Hiidenmäki. Ympäristön floora on monipuolinen ja se onkin laajalta alueelta luonnonsuojelualuetta. Paikalle on viitoitus ja se onkin retkeilijöiden suosiossa.
Linnamäki sijaitsee Piikkiön kirkosta noin 1,9 kilometriä itäkaakkoon. Mäki kohoaa 50–60 metriä ympäristöäaan ylemmäksi ja mäen laki ulottuu 74 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sen rinteet ovat melko jyrkät eikä puuston kasvu haittaa näkymiä mäen päältä Piikkiönlahdelle tai Piikkiön taajamaan. Jyrkänteet kiertävät lähes koko mäen ja ne ovat antaneet luontaisen suojan vihollisia vastaan. Vain kaakkoon viettävässä rinteessä ei ole jyrkänteitä. Siellä sijaitsee tasanne, jonka kohdalla on rinnettä seuraava kivivalli.
Linna on ollut käytössä kahteen otteeseen. Varhaisin käyttöhavainto vie sen esiroomalaiselle ajalle noin 500–0 eaa. ja toisen rautakauden loppuun noin 1000–1100-luvuille jaa. Tehdyt löydöt viittaavat siihen, että linnavuori on ollut tavallista aktiivisemmassa käytössä.
Mäen kaakkoisrinteestä on löydetty merkkejä rautakautisesta asutuksesta ja lounaisrinteestä kaksi 8 senttimetrin suuruista uhrikuoppaa.
Vuonna 1954 A-K. Koskimies ja V. Haapanen kävivät paikalla inventoinnin yhteydessä. Alueella suoritettiin arkeologisia tutkimuksia vuosina 1983–1987, mutta ne koskivat asuinpaikkaa ja kalmistoa. Vuonna 1993 teki Heljä Brusila kohteessa tarkastuksen ja vielä vuonna 1995 Heljä Brusila ja Esa Saari kävivät uudelleen inventoinnin yhteydessä.
Linnamäki on kuulunut Museoviraston hoito-ohjelmaan vuodesta 1991 asti. Hoitoalue on rajattu seuraamaan mäkilinnan rakenteita. Etelärinteessä hoitoalue jatkuu maantielle saakka, mistä on järjestetty kulkureitin viitoitus mäen laelle.
Hoitoalueen ja ympäristön luonnonsuojelualueen tarkoituksena on avata maasto puistomaiseksi ja luoda otolliset olostuhteet arkeofyyttien kannalta. Linnan ja asuinpaikan ympäristössä elää edelleen rautakaudella sinne levinneitä Suomessa aiemmin tuntemattomia kasvilajeja. Näitä ovat muun muassa sikoangervoa, nurmilaukkaa, ketomarunaa, pölkkyruohoa, mäkikuismaa, jänönapilaa ja harvinaista maustekasvina käytettyä mäkimeiramia.
Christopher Grey
Christopher Grey on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan ääniroolistaan Avalanchena animaatiosarjassa "". Enimmäkseen hän on näytellyt television parissa ja elokuvissa, kuten "Big Bad Beetleborgs", "Alias", "Gilmoren tytöt", "Dragnet" ja "Kovan onnen kundi".
Sverdrupinsaaret
Sverdrupinsaaret on saariryhmä pohjoisessa Kanadassa, Nunavutin territoriossa. Saaret ovat osa Kuningatar Elisabethin saariryhmää pohjoisella jäämerellä. saariryhmä sijaitsee länteen Ellesmersaarelta.
Ryhmän suurimmat saaret ovat Ellef Ringnesin saari, Amund Ringnesin saari ja Axel Heibergin saari, lisäksi alueeseen kuuluu lukuisia pienempiä saaria ja vesistöalueita. Alue on asumatonta, mutta Ellef Ringnesin saarella toimi vuosien 1948–1978 aikana miehitetty Isachsen sääasema. Vuonna 1989 paikalle pystytettiin satelliittilinkillä varustettu automatisoitu sääasema.
Saaret kartoitti ja nimesi norjalainen tutkimusmatkailija Otto Sverdrup matkallaan "Fram"-laivallaan vuosina 1898–1902. Huolimatta saarilla olleista Inuiteista hän valloitti saaret nimesi ne Norjan omaisuudeksi. Norjan valtio ei osoittanut kiinnostusta aluevaltauksesta ennen vuotta 1928, jolloin se käytti saaria pelinappulana neuvotteluissa Britannian kanssa omistusoikeudesta muihin arktisen alueen saariin, kuten Jan Mayen ja Bouvet’nsaari. 11. marraskuuta 1930 Norja tunnusti Sverdrupinsaaret Kanadan omaisuudeksi. Vastaavasti 19. marraskuuta 1930 Britannia tunnusti Jan Mayen saaren Norjan omaisuudeksi.
Cainen kapina
Cainen kapina () on Edward Dmytrykin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1954, jonka tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan fiktiiviselle "Caine"-alukselle.
Elokuvan pääosia näyttelevät Humphrey Bogart, Jose Ferrer, Van Johnson ja Fred MacMurray. Elokuva perustuu Herman Woukin vuonna 1951 kirjoittamaan Pulitzer-palkittuun kirjaan "The Caine Mutiny," jonka suomennoksen teki vuonna 1954 kustannusyhtiö Otava.
"Cainen kapina" oli vuoden 1954 toiseksi tuottavin elokuva 8,7 miljoonan dollarin lipputuloillaan. Tuottavin, Bing Crosbyn tähdittämä Valkea joulu () keräsi 12 miljoonaa dollaria.
Elokuva oli Oscar-ehdokkaana kategorioissa (7) paras elokuva, paras miespääosa (palkinnon sai Marlon Brando roolistaan "Alastomassa satamassa"), paras sivuosanäyttelijä (Tom Tully), paras käsikirjoitus, paras äänitys, paras leikkaus ja paras musiikki (Max Steiner).
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Cainen kapinan" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Cainen kapina kuvaa toisessa maailmansodassa, fiktiivisellä Yhdysvaltain laivaston "Caine"-nimisellä hävittäjä-miinanraivaajalla puhkeavaa kapinaa. Tätä seuraa kahden upseerin joutuminen sotaoikeuteen.
Maggie Blue O’Hara
Maggie Blue O'Hara (s. Victoria, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan useiden animesarjojen dubbausroolien lisäksi Varjokissan äänenä Daytime Emmy palkitussa "issa".
Ennen ääninäyttelemistä O'Hara teki näytelmärooleja televisiosarjoihin "Wiseguy" ja "Neon Rider", kunnes sai ensimmäisen ääniroolinsa animaatiosarjasta "My Little Pony Tales". Sittemmin hän on tehnyt enimmäkseen dubbausrooleja animeen, kuten "Dragon Ball Z", "Ranma ½", "Inuyasha" ja "MegaMan NT Warrior". Ääniroolien ohella O'Hara tekee edelleen pieniä näytelmärooleja televisiosarjoihin ja elokuviin.
Peter Coke
Peter Coke (3. huhtikuuta 1913 Southsea, Hampshire – 30. heinäkuuta 2008 Holt, Norfolk) oli brittiläinen näyttelijä, antiikkikauppias ja taiteilija, joka muistetaan parhaiten Paul Templen esittäjänä BBC:n radiokuunnelmissa 1954–1968.
Ennen toista maailmansotaa Coke näytteli teatterissa. Sodan aikana hän oli tykistössä, ja palveli Pohjois-Afrikassa ja Italiassa, ennen lyhytaikaista komennustaan viihdytysjoukkoihin. Coke kotiutettiin majurina, ja hän palasi teatterinäyttelijäksi. Vuonna 1951 hän sai kiinnityksen Old Viciin. 1950-luvulla Coke esiintyi useissa Saturday Night Theater -kuunnelmissa. Ensimmäisen kerran hän esitti Paul Templeä maaliskuussa 1954 kuunnelmasarjassa "Paul Temple and the Gilbert Case". Kaikkiaan Coke esiintyi kymmenessä Paul Temple -sarjassa, joista viimeiseksi jäi "The Alex Affair" vuonna 1968. Tässä vaiheessa Coke oli jo alkanut keskittyä antiikkikauppansa pitoon. Jäätyään eläkkeelle 1970-luvun puolessa välissä, Coke aloitti uuden uran taiteilijana, tehden pienoisesineitä simpukankuorista. Hänen töitään on nähtävillä muun muassa Sheringhamissa, Norfolkissa, sijaitsevassa Peter Coke Shell Galleryssa.
Meghan Black
Meghan Carey Black (s. 2. joulukuuta West Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjoista "" ja "Edgemont".
Ennen näyttelijäuraansa Black elätti itseään myymällä veitsiä.
Ghost Dog – samuraiden tapaan
Ghost Dog – samuraiden tapaan () on Jim Jarmuschin käsikirjoittama ja ohjaama toimintaelokuva vuodelta 1999. Forest Whitaker esittää pääosan mysteeristä, afrikkalais-amerikkalaista mafian palkkamurhaajaa "Ghost Dog"ia. Ghost Dog noudattaa ikivanhaa samurai-koodia, mikä perustuu 1600-luvun Japanissa eläneen samurain Yamamoto Tsunetomon kertomuksiin, jotka on tallennettu Hagakure-kirjaan.
Ghost dog – samuraiden tapaan oli ehdolla 1999 Cannesin Kultaisen palmun saajaksi. Vuonna 2000 se oli César-ehdokkaana parhaan ulkomaalaisen elokuvan kategoriassa.
Elokuva keräsi 9 380 473 dollarin lipputulot.
Mackenzie Kingin saari
Mackenzie Kingin saari () on saari pohjoisessa Kanadassa. Mackenzie kingin saaren eteläpuolella on Melvillensaari ja pohjoispuolella Bordensaari, kuten nämä saaret, Mackenzie Kingin saari on suurimmalta osaltaan Luoteisterritorioiden puolella, saaren itäisimmät osat ovat Nunavutin puolella. Saari kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään.
Saaren pinta-ala on 5 048 km². Saari on 115. suurin maailmassa ja 26. suurin Kanadassa.
Tutkimusmatkailija Vilhjalmur Stefansson saapui saarelle vuonna 1915, myöhemmin saari nimettiin Kanadan pääministeri William Lyon Mackenzie King mukaan.
Richard Newman
Richard James Edward Newman (s. 14. lokakuuta 1949 Chicago, Illinois) on kanadassa asuva yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan parhaiten useista rooleista "Transformers" animaatiosarjoissa. Hän on toiminut myös muun muassa M. Bisonin äänenä animaatiosarjassa "Street Fighter", sekä Punaomegana "issa".
Ennen ääninäyttelijäksi siirtymistä Newman teki pieniä rooleja sarjoihin ja elokuviin, kuten "Kuutamokeikka" (1984), "Ihmemies MacGyver" (1988) ja "Emme ole enkeleitä" (1989).
Keikkakuski
Keikkakuski on Walter Hillin 1978 ohjaama ja kirjoittama toiminnallinen rikoselokuva joka kertoo pakkomielteisen poliisin (Bruce Dern) ja ryöstökeikkoihin erikoistuneen autokuskin (Ryan O'Neal) kaksintaistelusta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kehui "Keikkakuskin" ranskalaisjännärien kaltaista kiehtovaa ilmapiiriä ja antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Hei Pussycat
Hei Pussycat (, televisioesityksessä suomeksi myös "Mitä uutta, kissimirri?") on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut menestyskomedia pakkomielteisestä naistenmetsästäjästä, joka hakee apua psykoterapiasta. Se oli ohjaajansa Clive Donnerin ensimmäinen Hollywood-tuotanto.
Ö-ryhmä
Ö-ryhmä oli 1980-luvun alkupuolella toiminut ryhmä, joka järjesti performansseja, tapahtumia ja erilaista tilannetaidetta. Ryhmän perusti Erkki Pirtola. Muita jäseniä olivat Harri Larjosto, Roi Vaara, Jussi Kivi, Papu Pirtola ja Pekka Nevalainen.
Ö-ryhmän jäsenten ensimmäinen yhteinen näyttely oli syksyllä 1979 vallatussa Lepakossa. Ryhmäläiset olivat tavanneet kesällä Inkoon pohjoismaisella ympäristöleirillä.
Ö-ryhmän tunnetuimpia aktioita oli "Viimeinen illallinen" ja "Rahaa". Viimeiselle illalliselle Vanhan Galleriaan Helsinkiin vuonna 1980 kokoontui Anti-Jeesus ja 11 opetuslasta. Joukossa oli poliitikko, tiedemies, insinööri, pappi, taiteilija ja punkkari. Hahmot aterioineen oli koostettu kaatopaikka-aineistosta. Roskan käyttöä oli myös ryhmän Jyväskylän Talveen tekemässä teoksessa "Päivä Jyväskylässä" vuonna 1983. Teos oli koottu kaupungissa kerätystä roskasta sekä valokuva- ja videodokumenteista. 
"Rahaa"-tapahtumaan sisältyi muun muassa raha-alttari ja valokopioseteleiden jakamista ohikulkijoille. Rahaa-tapahtuman kulkue oli matkalla Vanhalta ylioppilastalolta Finlandiatalolle, jossa oli Kansainvälisen valuuttarahaston konferenssi. Poliisit kuitenkin hajottivat kulkueen.
Ö-ryhmä toimi spontaaniin tyyliin Joseph Beuysin "jokainen on taiteilija" -hengessä, mitä periaatetta etenkin Erkki Pirtola jatkoi myöhemmin. Kritiikki esitettiin optimistiseen sävyyn ja mukana oli karheaa kotikutoisuutta ja Kalevalahenkeä. Ryhmän toimintaa on verrattu myös punk-kuvataiteeksi. Kaatopaikkamateriaalien ja jätteen käyttämisen muun muassa "Viimeisessä illallisessa" on sanottu merkinneen kierrätysajattelun tuloa suomalaiseen taiteeseen.
Sealed With a Kiss
Sealed With a Kiss oli Bobby Vintonin kahdeskymmeneskolmas studioalbumi, joka julkaistiin 1972.
Albumilla on cover-versiot kappaleista "Sealed With a Kiss", "The First Time Ever I Saw Your Face", "Speak Softly Love", "Some Kind of Wonderful", "Come Softly to Me", "Song Sung Blue", "The End of the World" ja "Our Day Will Come".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Jaakko Loukko
Jaakko Loukko () oli suomalainen poliitikko.
Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä edustanut Loukko toimi kansanedustajana kuuden vuoden ajan, toukokuusta 1918 huhtikuuhun 1924. Hän nousi eduskuntaan varaedustajan paikalta, kun Ernst Saari kuoli kesken vaalikauden, ja hänet valittiin jatkamaan kansanedustajana kaksissa vaaleissa, 1919 ja 1922. Hänen puolueensa oli aluksi Suomalainen puolue, mutta marraskuussa 1918 hän siirtyi Maalaisliittoon. Eduskunnan valiokunnista Loukko vaikutti elintarveasiainvaliokunnassa, laki- ja talousvaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja lakivaliokunnassa.
Loukon vanhemmat olivat maanviljelijä Simon Loukko ja Greta Tuisku. Hän oli itsekin varsinaiselta ammatiltaan maanviljelijä, jona hän työskenteli synnyinkunnassaan Ylistarossa vuodesta 1895. Hän toimi myös kauppa- ja perukirjojen laatijana ja maallikkotuomarina, lautamiehenä. Koulutustaustana hänellä oli kansakoulu. Kansanedustajuuden lisäksi Loukko vaikutti poliittisella urallaan Ylistaron kunnallispolitiikassa, kunnan kunnanvaltuuston jäsenenä, ja oli kahdesti presidentin valitsijamiehenä, vaaleissa 1925 ja 1931.
Loukko oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Liisa Kiikka, jonka kanssa hän oli aviossa vuosina 1888–1931. Vuonna 1932 hän avioitui Maria Sofia Hakalan kanssa. Jaakko Loukko kuoli syyskuussa 1946, 76-vuotiaana.
Melodies of Love
Melodies of Love on Bobby Vintonin kahdeskymmenesneljäs studioalbumi ja ensimmäinen studioalbumi Abc-yhtiössä. Albumi julkaistiin 1974.
Albumilla on seuraavat cover-versiot: "I Honestly Love You", "You'll Never Know", ja "Here in My Heart".
Albumit - Billboard (North America)
Singlet - Billboard (North America)
Pihamedestäjä
Pihamedestäjä ("Leptocoma zeylonica") on eteläisessä Aasiassa tavattava medestäjiin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan pihamedestäjä on noin 10 cm. Koiraan päälaki on sinivioletti, selkä on punaruskea ja yläperä on väriltään metallinhohtoisen violetti. Pyrstö on musta ja uloimpien sulkien kärjet ovat valkoiset. Siivet ovat ruskeat ja siipien kupeet sinivioletit. Tumman pään posket ja kurkku ovat violetit. Pihamedestäjäkoiraalla on kastanjanruskea kaulus. Vatsa on kirkkaan keltainen, siipien läheisyydestä valkoinen, ja siipien alustat ovat valkoiset. Naaras on päästään selästään ja siivistään ruskea. Kurkku on harmahtavan valkoinen. Kummankin sukupuolen nokka on pitkä ja alaspäin kaartuva.
Pihamedestäjää tavataan Intiassa, Bangladeshissa, Myanmarissa ja Sri Lankassa. Pihamedestäjän elinympäristöä ovat laajat metsät. Lajia tavataan usein myös pihoissa ja puutarhoissa, ja se tulee aivan asutuksen lähelle.
Pihamedestäjien ravinto koostuu kukkien medestä ja hyönteisistä ja niiden toukista. Laji etsii ravintoa lentelemällä kukasta kukkaan eikä laskeudu maahan ravintoa etsiessään.
Pihamedestäjät elävät yksin tai pareittain. Pesimäaika kestää joulukuusta elokuuhun ja linnuilla on yleensä kaksi pesuetta pesimäkauden aikana. Roikkuvan, laukkumaisen pesänsä lintu rakentaa ruohoista, ohuista kasvikuiduista, puun kuoresta, kuivista kukkien terälehdistä ja hämähäkin seitistä. Naaras munii kaksi vaalean vihreää tai ruskaa pilkullista munaa.
Banksinsaari
Banksinsaari () on yksi suurimmista Kanadan arktisista saarista ja se sijaitsee Luoteisterritoriossa Inuvikin alueella. Saaresta itään sijaitsee Walesin prinssin salmi ja Victoriansaari, etelässä Amundseninlahti erottaa saaren Kanadan mantereesta, länsipuolella avautuu Beaufortinmeri ja koillispuolella sijaitsevat McClurensalmi, Prinssi Patrickin saari ja Melvillensaari.
Tutkimusmatkailija William Edward Parry nimesi saaren Joseph Banksin mukaan vuonna 1820. Siitä huolimatta Robert McCluren tehdessä tutkimusmatkoja vuosina 1850–1854 hänen kartoissaan saarelle oli annettu nimi "Baring Island".
Ainoa saaren asutus on lounaisrannikolla sijaitseva inuvialuit-kylä Sachs Harbour (). Kylän asukasluku on noin 122 henkilöä (2006). Saaren pituus on 380 km ja leveys 290 km, pinta ala on 70 028 km². Banksinsaari 24. suurin maailmassa ja 5. suurin Kanadassa. Saaren korkein huippu on Durham Heights, joka nousee 730 m merenpinnasta.
Banksinsaarella asuu noin kaksi kolmasosaa maailman lumihanhista, jotka muuttavat mantereelta Amundseninlahden yli. Paikalliset järjestävät vuosittaisen hanhenmetsästyksen muuton alkaessa. Saarella sijaitsee myös kaksi vuonna 1961 perustettua kansallista muuttolintujen suojelualuetta. Saaren maasto on tundraa, korkeimmaksi kasvava kasvi saarella on tundrapaju "Salix arctica", joka saattaa joskus kasvaa jopa polvenkorkuiseksi, mutta useimmiten jää vain 10 cm:n pituiseksi. Saarella elää myös tundrakaribuja, jääkarhuja, myskihärkiä ja useita lintulajeja, kuten punarintarastaita ja pääskyjä. Banksin saaren myskihärkäpopulaatio on arktisen alueen suurin.
With Love
With Love on Bobby Vintonin kahdeskymmenesviides studio albumi joka julkaistiin 1974.Albumit - Billboard (North America)
Rodger Ward
Rodger Ward (10. tammikuuta 1921 Beloit, Kansas – 5. heinäkuuta 2004 Anaheim, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui viiteentoista Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1951–1964 ja 1966. Hän voitti vuosien 1959 ja 1962 kilpailut ja oli palkinnolla viisi kertaa. Hän pitää edelleenkin itsellään vuodesta 1959–1964 parasta peräkkäistä pisteputkea Indianapolisin historiassa. Ward saavutti yhteensä 35 MM-pistettä, joista 14 on laskettu mukaan F1-sarjaan. Ward osallistui myös vuosien 1959 ja 1963 Yhdysvaltain GP:hen, joissa hän keskeytti.
Ward kilpaili myös Midget cars -sarjassa vuonna 1946, kun hänet oli vapautettu armeijasta. Toisen maailmansodan aikaan hän oli P-38 Lightning -hävittäjän pilottina. Hän voitti San Diegon GP:n vuonna 1948. Hän teki uuden Midget cars -sarjan ennätyksen vuonna 1959 voittamalla Lime Rock Parkissa pidetyn Formula Libre -kilpailun Midget car -sarjan autolla, joka oli suunniteltu vain ovaaliradoille.
Ward voitti myös AAA Stock car sarjan mestaruuden vuonna 1951. Hänet valittiin vuonna 1992 International Motorsport Hall of Fameen, vuonna 1995 Amerikan Motorsportin Hall of Fameen ja National Midget carsin Hall of Fameen sekä vuonna 2003 West Coast Stock Car Hall of Fameen. Ward on myös Indianapolis Auto Racing Hall of Famen jäsen.
Peter Westbury
Peter Westbury (26. toukokuuta 1938 Roehampton, Lontoo – 7. joulukuuta 2015 Tobago) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän osallistui kahteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun kausina 1969–1970. Hän oli yhdeksäs Saksan GP:ssä 1969. Hän ajoi kilpailussa F2-luokan autolla. Seuraavan vuoden Yhdysvaltain GP:ssä hän karsiutui varsinaisesta kilpailusta tehdastallin BRM:llä.
Westbury voitti British Hill Climb -mestaruuden kahdesti vuosina 1963 ja 1964.
Mirai Shida
Mirai Shida (, s. 10. toukokuuta 1993 Ayase, Kanagawan prefektuuri) on japanilainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "14-sai no haha" (2006). Hän on esiintynyt myös elokuvissa, joiden joukossa on Isao Yukisadan ohjaama "Haru no yuki" (2005).
Sanna Saarman
Sanna Anita Saarman-Kemppi (s. 14. toukokuuta 1981 Hämeenlinna) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut yleisurheilija. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut yleisurheiluvalmentajana Viipurin Urheilijoissa. Hän edusti vuoteen 2006 Hämeenlinnan Kisaa, vuoteen 2011 Leppävaaran Sisua ja sittemmin Esbo Idrottsföreningia. Häntä valmensi vuoteen 2003 Pauli Saarman ja sen jälkeen Joachim Bartholdi.
Saarman saavutti Santiago de Chilen 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2000 pronssia seitsenottelussa pistemäärällä 5707. Samojen kilpailujen 100 metrin aitajuoksussa hän karsiutui alkuerissä. Saarmanilla on nimissään seitsenottelun 19-vuotiaiden Suomen ennätys 5718 pistettä vuodelta 2000. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2000 lähtien pituushypyssä, kolmiloikassa ja seitsenottelussa. Parhaimmillaan hän on sijoittunut toiseksi hallimaaottelun kolmiloikkakilpailussa Uumajassa 2001. Ulkoratamaaottelussa hän on ollut kolmas pituushypyssä Helsingissä 2006.
Saarman on voittanut seitsenottelun Suomen-mestaruuden 2001, 2005 ja 2006. SM-pronssia hän on saavuttanut 2000, 2004, 2008 ja 2009. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut kolmiloikassa hopeaa 2001 ja pronssia 2000 sekä viisiottelussa hopeaa 2008 ja pronssia 2004 ja 2006.
Myös Sanna Saarmanin sisar Niina Saarman-Bartholdi on yleisurheilija.
Seyi Omojuwa
Seyi Oloseyi Loveth Omojuwa (s. 22. elokuuta 1985) on Suomessa asuva nigerialaissyntyinen pikajuoksija. Hän sai osallistumisoikeuden SM-kisoihin vuoden 2007 alussa. Hän edustaa Lahden Ahkeraa ja häntä valmentaa Taiwo Ariyo.
Omojuwa edusti Nigeriaa Grosseton 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004. Hän sijoittui 200 metrillä seitsemänneksi ajalla 24,11. 100 metrillä hän selviytyi välieriin, mutta ei lähtenyt matkaan. Hän edusti Suomea maaottelussa ensimmäisen kerran Suomi–Ruotsi-maaottelussa 2008 sijoittuen 200 metrillä viidenneksi. Hän kuului myös Suomen pikaviestijoukkueeseen.
Omojuwa on saanut Kalevan kisoissa 200 metrillä hopeaa 2007 ja 2008 sekä 100 metrillä pronssia 2008. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa 4 × 100 metrin viestissä 2007. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 60 metrillä kultaa 2009 ja pronssia 2007.
Omojuwa juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,81 Lapualla 11. heinäkuuta 2007 ja 200 metrin ennätyksensä 24,24 Tampereella 27. heinäkuuta 2008. Hallissa hän on juossut 60 metriä aikaan 7,41 Lahdessa 16. helmikuuta 2008 ja 200 metriä 25,23 Helsingissä 28. tammikuuta 2007.
Susanne Winter
Susanne Winter (s. 23. heinäkuuta 1957 Graz) on itävaltalainen vapauspuolueen poliitikko. Hän valittiin vuonna 2008 maan kansalliskokoukseen, ja hän on myös vaikuttanut Grazin kunnallispolitiikassa. Hän on ollut puolueensa jäsenenä vuodesta 1997. Hän opiskeli aikoinaan lääke- ja oikeustieteitä.
Winter on nimittänyt Muhammadia "lapsen hyväksikäyttäjäksi", joka kirjoitti Koraanin epilepsiakohtausten takia. Hän puhui vaalikampanjansa aikana myös "maahanmuuttotsunamista". Winter sai tappouhkauksen ääriuskonnolliselta taholta. Puolueeseenkin on kohdistettu lukuisia uhkauksia Winterin puheiden johdosta. Winter sai tammikuussa 2009 puheistaan kolmen kuukauden ehdollisen vankeustuomion ja 24 000 euroa sakkoja. Hän valitti tuomiostaan, mutta tehty valitus ei mennyt läpi.
San Fernandon katedraali
San Fernandon katedraali () on San Antoniossa Texasissa sijaitseva roomalaiskatolinen katedraali, joka on vanhin edelleen käytössä oleva tuomiokirkko Yhdysvalloissa. Se on San Antonion roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan pääkirkko.
San Fernandon katedraali rakennettiin vuosina 1738–1750. Se on nimetty Kastiliaa 1200-luvulla hallineen Ferdinand III:n mukaan. Kirkkoa laajennettiin vuonna 1868.