hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
C/2011 L4
C/2011 L4 on Havaijilla sijaitsevalla Pan-STARRS-teleskoopilla 5. toukokuuta 2011 löydetty komeetta. Se näkyi maapallolle paljain silmin erottuvana kohteena keväällä 2013 jääden jälkeen aikaisimmista kirkkausarvioista, jotka povasivat kohteesta huomattavasti kirkkaampaa.
Löytöhetkellä komeetan magnitudiksi mitattiin +19,4, ja se oli 7,9 au:n etäisyydellä Auringosta eli Jupiterin ja Saturnuksen ratojen välissä. Alustavan ratalaskelman perusteella se olisi ohittanut Auringon noin 0,3 au:n etäisyydeltä, jolloin se kirkastuisi ainakin magnitudiin +2, mikäli se säilyisi ehjänä. Myöhemmin huippukirkkauden ennustetta tarkennettiin magnitudiin +1, ja komeetan ollessa 4,6 au:n etäisyydellä Auringosta sillä todettiin tiivis koma ja havainnoissa optisella R-kaistalla runsasta pölynmuodostusta, mikä enteili komeetan huomattavaa kirkastumista ja näyttävän pyrstön kehittymistä Aurinkokunnan sisäosissa. Syyskuussa 2012 komeetalle oli alkanut muodostua havaittava pyrstö, ja sen kirkkaus oli kasvanut ennustetulla tavalla.
Laajasta havaintosarjasta laaditun tiedotteen MPEC 2013 A29 perusteella tehty ennuste (kuva) ennakoi huippukirkkauden kasvua magnitudin 0 tuntumaan. Tämä olisi riittänyt tekemään komeetasta yhden yötaivaan kirkkaimmista kohteista ja kirkkaimman komeetan pohjoisella taivaalla vuonna 2007 näkyneen 17P/Holmesin jälkeen
Marcus Groth
Carl Marcus Groth (10. kesäkuuta 1960 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja hahmoterapeutti. Groth on toiminut Teatterikorkeakoulun (TeaK) näyttelijäntyön professorina vuosina 1998–2000. Grothin teatterinäkemys on synteesi teatterin ja hahmoterapian elementeistä.
Professorikautensa jälkeen Groth on näytellyt etenkin Helsingin Svenska Teaternissa ja Åbo Svenska Teaterissa.
Shape of Despair (albumi)
Shape of Despair on suomalaisen samannimisen yhtyeen kokoelma-albumi, joka on julkaistu vuonna 2005 levymerkillä Spikefarm Records.
Vuonna 2006 albumista julkaistiin uusintapainos levymerkillä Season of Mist.
Morki
Morki () tai Morko () on Marin tasavallassa Venäjällä sijaitseva kaupunkityyppinen taajama ja "Morkin piiri"n hallinnollinen keskus. Morki sijaitsee Marinmaan itäosissa, melko lähellä Tatarstanin rajaa.
Morkin taajaman asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 9 914 ja koko Morkin piirin 32 403. Taajamassa toimi aiemmin meijeri. Siellä on muun muassa kulttuuritalo ja ortodoksinen kirkko.
Päällystetty maantie Morkoon saapuu länsilounaasta, jossa on noin 55 kilometrin päässä myös lähin rautatieasema, Moskovasta tasavallan pääkaupungin Joškar-Olan kautta Kazaniin johtavan radan väliasema "Šigakovo". Joškar-Olaan on noin 92 km kilometrin matka. Šigakovon kautta pääsee myös Tatarstanin pääkaupunki Kazaniin, joka on noin 150 kilometrin päässä; pienempiä teitä pitkin matka voi olla kilometreinä lyhyempikin.
Vuoden 2013 alussa Yle Teemalla esitetyssä kulttuuridokumenttisarjassa Suomensukuiset 30 päivässä näyttelijä Ville Haapasalo vieraili Morkin piirin "Šorunžan" kylässä (), joka sijaitsee Morkin kaupunkityyppisen taajaman itäpuolella. Morkin taajamasta johtaa hiekkatie (37 tai 38 km) tähän marikylään.
Nukku-Matti ja Herra Kuu
Nukku-Matti ja Herra Kuu on Olli Lindholmin ja Susanna Hietalan 13. huhtikuuta 2012 ilmestynyt yhteisalbumi. Albumi koostuu Vexi Salmen sanoittamista ja Kassu Halosen säveltämistä kehtolauluista, jotka on sävelletty ja sanoitettu alun perin jo vuonna 1998, lukuun ottamatta kappaletta ”Vanha taika”, joka on Lindholmin itsensä säveltämä.
Vexi Salmi löysi valmiit kappaleet pöytälaatikostaan joulusiivouksen yhteydessä vuonna 2010 ja tarjosi niitä Lindholmille sekä kosketinsoittaja Mikko Kangasjärvelle, jotka osoittivat kiinnostusta kappaleita kohtaan. Kangasjärvi on myös tuottanut levyn yhdessä Jari Latomaan kanssa sekä valinnut levyllä soittavat muusikot Lindholmin toiveiden pohjalta.
Lindholm itse kuvailee albumia ”herkäksi levyksi, joka sopii niin lapsen kuin aikuisenkin hetkeen ennen nukkumaanmenoa”.
Kaikki kappaleet sanoittanut Vexi Salmi. Sävellykset Kassu Halonen, paitsi ”Vanha taika” sävellys Olli Lindholm.
Valerie Mahaffey
Valerie Mahaffey (16. heinäkuuta 1953 Sumatra, Indonesia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mahaffey syntyi Sumatralla mutta muutti sieltä opiskelemaan Texasiin. Josta hän valmistui vuonna 1971 The University of Texas at Austin -koulusta.
Mahaffey näytteli merkittävää roolia Alma Hodgena "Täydelliset naiset" -televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella. Mahaffey näytteli sivuroolia Eve viidessä "Villi Pohjola" -televisiosarjan jaksossa vuosina 1991–1995.
Valerie näytteli myös terapeuttia televisiosarjassa "Taran monta elämää".
Hän on naimisissa Joseph Kellin kanssa, ja heillä on yksi yhteinen lapsi.
NHL-kausi 2012–2013
NHL-kausi 2012–2013 oli National Hockey Leaguen 95. kausi. Sen aikana 30 joukkuetta pelasi kukin 48 ottelua. Stanley Cupin voitti Chicago Blackhawks, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–2. Chicago myös voitti runkosarjan ensimmäisen kerran sitten NHL-kauden 1990–1991.
Kauden käynnistymistä edelsi 15. syyskuuta 2012 alkanut ja 6. tammikuuta 2013 päättynyt työsulku. Keskeisimmät työsulkuun liittyneet kiistanaiheet NHL-liigan ja pelaajayhdistyksen välillä olivat palkkakaton suuruus sekä tulojen jakosuhde. Neuvottelujen tuloksena syntyneen kymmenvuotisen työehtosopimuksen nojalla jääkiekkotulot jaetaan tasan pelaajien ja seurojen välillä. Kumpikin osapuoli saa siis 50 prosenttia tuloista, kun taas edellinen sopimus takasi pelaajille 57 prosentin osuuden. Kauden 2013–2014 palkkakatoksi sovittiin 64,3 miljoonaa dollaria, joka vastaa tarkalleen kaudella 2011–2012 käytettyä kattoa.
Runkosarjan ensimmäinen kierros pelattiin 19. tammikuuta 2013, ja pudotuspelit alkoivat 30. huhtikuuta 2013. Kaikki runkosarjaottelut pelattiin samassa konferenssissa olevien joukkueiden välillä. Näin ollen kauden ainoat ottelut, joissa eri konferensseihin kuuluvat joukkueet kohtasivat toisensa, pelattiin Stanley Cup -finaalisarjassa.
Runkosarjan pistepörssin voitti Tampa Bay Lightningia edustanut Martin St. Louis. Hän teki 48 ottelussa ottelussa yhteensä 60 tehopistettä, joista 17 oli maaleja ja 43 syöttöpisteitä. Art Ross Trophyn ohella hänelle myönnettiin Lady Byng Memorial Trophy. Maalitilaston ykkönen oli puolestaan Washington Capitalsin Aleksandr Ovetškin, joka teki kauden aikana 32 maalia. Ovetškin sai parhaalle maalintekijälle annettavan Maurice Richard Trophyn lisäksi Hart Memorial Trophyn, joka oli hänen uransa kolmas Hart-palkinto.
Pudotuspelien pistepörssin voittaja oli Boston Bruinsin David Krejčí. Hän teki 22 ottelussa 26 tehopistettä, joista 9 oli maaleja ja 17 syöttöpisteitä. Parhaalle tulokkaalle jaettava Calder Memorial Trophy myönnettiin Florida Panthersia edustaneelle Jonathan Huberdeaulle. Norris Trophyn sai puolestaan Montreal Canadiens -puolustaja P. K. Subban. Vezina Trophy annettiin Columbus Blue Jackets -maalivahti Sergei Bobrovskille.
Pittsburgh Penguins, Montreal Canadiens ja Washington Capitals voittivat omat divisioonansa.
Chicago Blackhawks, Anaheim Ducks ja Vancouver Canucks voittivat omat divisioonansa.
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
"Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit"
Poliisiministeri
Poliisiministeri on hallituksen jäsen, joka vastaa tyypillisesti kansallisesta turvallisuudesta, mukaan lukien esimerkiksi poliisi, salainen poliisi, rajavartiolaitos ja mahdolliset terrorismin vastaiset erikoisjoukot. Joissakin valtioissa myös oikeuslaitos saattaa kuulua poliisiministeriön alaisuuteen, mutta useissa valtioissa poliisiministerin tehtävät on sisällytetty sisäministerille. Näin myös Suomessa, vaikka esimerkiksi lehdistö kutsuu sisäministeriä joskus poliisiministeriksi.
Merkittäviin historiallisiin poliisiministereihin lukeutuu Joseph Fouché (1763–1820), joka uudisti Napoleon I:n aikana Ranskan poliisilaitoksen ja perusti maahan myös tehokkaan ja pelätyn salaisen poliisin.
Opritšnikki
Opritšnikki () oli Venäjän tsaari Iivana Julman (1533–1584) perustaman järjestön jäsenen nimitys. Opritšnikkien tehtävänä oli hallita Venäjään kuuluneita Opritšninaksi kutsuttuja etäisiä alueita, tuhota kaikenlainen Iivanan valtaan kohdistuva vastarinta ja pelottaa alueiden asukkaat uskollisiksi alamaisiksi. Opritšnikkeja pidetään historiallisena esimerkkinä hirmuhallinnon valtakoneistoon kuuluvasta salaisesta poliisista.
Opritšnikkien tunnuksissa oli koirien päitä ja luutia. Symbolit kertoivat, että opritšnikit tulevat vainuamaan tsaarin vastustajat ja lakaisemaan nämä pois Venäjältä. Uskollisuutensa vuoksi heitä myös kutsuttiin joskus "tsaarin koiriksi". Tsaari muodosti myös oman henkivartiokaartinsa valituista opritšnikeista.
Opritšnikkien tarkoitus oli hallita kauhulla ja niin he myös tekivät. He teloittivat tsaarin vastustajina kokonaisia sukuja ja klaaneja, jopa kyliä ja kaupunkeja. Merkittävin tapahtuma oli vuoden 1571 Novgorodin puhdistus, jossa kidutettiin ja teloitettiin historioitsijoiden laskelmien mukaan kahdesta tuhannesta jopa 15 000 kaupunkilaiseen.
Pjotr Tšaikovski sävelsi vuosina 1870–1872 Ivan Lazjetjnikovin 1842 kirjoittamaan näytelmään perustuvan oopperan "Opritšnik".
The Nostalgia Critic
Nostalgia Critic on yhdysvaltalaisen Doug Walkerin vuonna 2007 luoma internet-komediasarja. Sarjassa Walker esittää Nostalgia Critic -hahmoa, joka arvostelee pääosin huonoina pidettyjä elokuvia. Sarjaa on julkaistu Thatguywiththeglasses.com-sivustolla (nykyään ChannelAwesome.com), ja se on sivuston ylivoimaisesti tunnetuin sarja.
Sarjassa Nostalgia Critic arvostelee huonoja elokuvia, joita hän haukkuu koomisesti. Criticin tunnuslause on "Hello I'm The Nostalgia Critic, I remember it so you don't have to" (), jonka hän sanoo jokaisen jakson alussa.
Usein sarjassa pidettiin tiettyinä kuukausina teemoja, jolloin Nostalgia Critic arvostelee pelkästään kyseiseen aiheeseen liittyviä elokuvia. Esimerkiksi Schwarzenegger-kuukautena Critic arvosteli joka viikko elokuvan, jossa Arnold Schwarzenegger esiintyy. Jatko-osa -kuukautena Critic arvosteli jatko-osia elokuville, jotka hän on jo aiemmin arvostellut. Lisäksi hän pitää aina Halloweenina "NostalgiaWeenin", jolloin hän arvostelee ainoastaan kauhuelokuvia.
Nostalgia Critic käyttää usein samoja vitsejä, joita hän on jo aiemminkin käyttänyt tietyissä tilanteissa.
The Nostalgia Critic-sarjaa alettiin näyttää heinäkuussa vuonna 2007 YouTubessa kunnes se siirrettiin Walkerin omalle nettisivulle, Thatguywiththeglasses.comiin ja sen jälkeen ChannelAwesome.comiin. Vuodesta 2014 lähtien url-osoite Thatguywiththeglasses.com on johdattanut kävijät suoraan osoitteeseen ChannelAwesome.com.
"The Nostalgia Critic" -sarjaa esittiin myös Blip.tv:ssä vuosina 2009-15 (Blip.tv lopetti toimintansa elokuussa 2015) ja siellä oli lähes kaikki sarjan jaksot.
Venäjän federaation asevoimien yhteisakatemia
Venäjän federaation asevoimien yhteisakatemia () eli Venäjän sotilasakatemia on Moskovassa sijaitseva Venäjän sotakorkeakoulu.
Koulu uudelleenorganisoitiin ja -nimettiin 1998 Neuvostoliiton aikana perustetuista Frunzen sotilasakatemiasta, Malinovskin panssarijoukkojen akatemiasta ja Šapošnikovin korkeimpien upseerien kursseista. Frunzen akatemian lailla sen historialliset juuret ovat keisarillisen Venäjän Nikolajevskin yleisesikunta-akatemiassa. Vuonna 2008 koulun alaisuuteen liitettiin useita eri puolella maata toimivia sotilaskouluja ja -instituutteja.
Tällä hetkellä laitoksen sotatieteen ja -koulutuksen keskus tarjoaa:
Löytö
Löytö eli löytötavara on esine, jonka omistaja on vahingossa kadottanut ja jota kukaan ei pidä hallinnassaan. Löydöksi ei kutsuta esinettä, jonka omistaja on tahallaan hylännyt, eikä anastettua esinettä. Suomessa sen talteen ottamisesta ja käsittelystä säädetään löytötavaralaissa (778/1988). Laki ei koske eläimiä eikä rekisteröitäviä ajoneuvoja tai ilma-aluksia.
Joidenkin tavaralajien löydöistä on säädetty toisaalla lainsäädännössä. Esine, jonka omistajaa ei tiedetä ja joka voidaan olettaa vähintään satavuotiaaksi on toimitettava Museovirastoon. Säännös koskee myös laivanhylkyjä. Laivalöydöistä on viipymättä ilmoitettava Museovirastoon. Uitossa rannalle tai vesistöön jääneestä puutavarasta säädetään vesilain 9 luvun 9 pykälässä. Uponneesta, karille ajautuneesta, hylätystä tai hylyksi muuttuneesta aluksesta ja sen tavaroista säädetään merilaissa. Avaruudesta tulleen esineen löytämisestä on viipymättä ilmoitettava poliisi-, rajavartio- tai sotilasviranomaiselle. Esinettä ei saa liikuttaa eikä viedä pois ilman viranomaisen lupaa kuin erittäin merkittävästä syystä.
Löytäjän on ilmoitettava löydöstä tavaran omistajalle tai toimitettava se poliisille. Sellainen omaisuus, jonka hankkiminen tai hallussapito on kiellettyä tai luvanvaraista, on toimitettava poliisille viipymättä. Vähäarvoisen löytötavaran saa löytäjä pitää, jos omistaja ei ole selvitettävissä. Löytäjällä on oikeus löytöpalkkioon ja kohtuullisten kustannusten korvaamiseen, ellei kyseessä ole laitoslöytö. Löytöpalkkion suuruus on kymmenen prosenttia esineen käyvästä arvosta, kuitenkin vähintään neljä euroa.
Laitoslöydöksi nimitetään löytötavaraa, joka on otettu talteen julkiseen liikenteeseen käytettävästä kulkuneuvosta (myös taksista), rautatieasemalta, linja-autoasemalta, liikkeestä, virastosta, työpaikalta, oppilaitoksesta, sairaalasta, kulttuurilaitoksesta tai muusta niiden kaltaisesta paikasta. Laitoslöytö pitää luovuttaa laitoksen henkilökunnalle tai sen löytötavaratoimistolle.
Löytötavaran omistusoikeus siirtyy löytäjälle, jos omistaja ei nouda tavaraansa poliisilta kolmen kuukauden kuluessa. Laitoslöytöjen omistusoikeus siirtyy valtiolle tai löytötavaratoimiston pitäjälle kolmen kuukauden kuluttua näiden saatua tavaran haltuunsa. Löytäjä ei kuitenkaan saa omistusoikeutta löytämäänsä polkupyörään tai mopoon. Ne myydään huutokaupalla ja löytäjä on oikeutettu saamaan kolmasosan myyntihinnasta.
Rikoslain perusteella tuomitaan henkilö, joka anastaa löytämiään varoja tai muuta irtainta omaisuutta, kavalluksesta. Siitä voidaan tuomita sakko tai vankeutta enintään yhdeksi vuodeksi kuudeksi kuukaudeksi.
Löydön perusteella ei voi saada patenttia, sillä patenttioikeudelliselta keksinnöltä vaaditaan teknistä luonnetta. Vastaavasti henkilö, joka löytää jotakin luonnossa olevaa, ei tee keksintöä, vaikka löytäisikin jotakin aiemmin tuntematonta.
Arvi Hautamäki
Arvi Erland Hautamäki (28. helmikuuta 1897 Viipuri – 10. helmikuuta 1972) oli suomalainen kansansivistystyön vaikuttaja, joka toimi Työväen Sivistysliiton (TSL) pääsihteerinä vuosina 1945–1963. Hän sai kouluneuvoksen arvonimen 1949.
Hautamäen isä oli konemestari Johan Henrik Hautamäki (ent. Jakobsson). Hautamäki oli itseoppinut, lukuun ottamatta Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa vuosina 1932–1936 suoritettuja opintoja. Hän osallistui TSL:n toimintaan sen perustamisesta vuonna 1919 alkaen. Hän oli TSL:n järjestäjänä 1924–1929 ja opintosihteerinä 1929–1938 sekä Työväen Akatemian yhteiskunnallisten aineiden opettajana 1938–1945 ja vt. johtajana 1939–1940 ja 1941–1945. Vuonna 1945 hänet valittiin TSL:n pääsihteeriksi. Hautamäki oli myös Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnuorisoliiton puheenjohtaja 1928–1931, Kansansivistysopillisen Yhdistyksen johtokunnan jäsen vuodesta 1941, Suomen Liiketyöntekijäin Liiton liittoneuvoston puheenjohtaja vuodesta 1946, valtion kansansivistyslautakunnan sihteeri vuodesta 1946, Neuvostoliittoinstituutin johtokunnan jäsen vuodesta 1947 sekä Yhteiskunnallisen korkeakoulun hallituksen jäsen vuodesta 1952. Lisäksi hän kuului Voionmaa-opiston ja Kiljavan opiston johtokuntiin.
Ilmari Havu
Ilmari Havu, vuoteen 1906 Falck (29. kesäkuuta 1895 Viipuri – 4. elokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen ensyklopedisti ja kirjallisuushistorioitsija.
Ilmari Havun vanhemmat olivat Turun hovioikeuden varapresidentti Gustaf Evert Havu ja Anna Wallin ja puoliso vuodesta 1921 Laila Lindholm. Havu tuli ylioppilaaksi 1913 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1916 ja lisensiaatiksi 1921. Havu väitteli filosofian tohtoriksi 1923 tutkielmalla "Pietari Päivärinta: Kirjallishistoriallinen tutkimus". Hän toimi Helsingin lyseon lehtorina 1937–1959 ja koulun rehtorina 1957–1959. Havu oli Otavan tietosanakirjojen ja aikalaiskirjojen toimitussihteeri ja päätoimittaja vuodesta 1924. Hän oli Juhani Ahon nimeä kantavan seuran ensimmäinen puheenjohtaja vuodesta 1947 ja Turun Suomalaisen Yliopistoseuran perustajia. Havulle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1965.
Benediktio
Benediktio (, sanoista "bene," hyvin ja "dictio," lausuminen) tarkoittaa kirkollista siunaustoimitusta. Evankelisissa kirkoissa tällaisia toimituksia ovat esimerkiksi avioliittoon vihkiminen ja hautaus.
Katolisessa kirkossa siunaustoimitus voi kohdistua sekä ihmisiin että esineisiin, jotka toimituksen avulla saavat kirkon siunauksen. Siunaustoimituksessa käytetään apuna esimerkiksi rukouskaavaa, käsien päällepanemista, vihkivedellä pirskottamista, suitsutusta tai ristinmerkkiä. Siunaustoimitukset ovat osaltaan sakramentaaleja eli sakramenttien kaltaisia toimituksia, mutta eivät varsinaisia sakramentteja. Toimituksista on laadittu erityisiä käsikirjoja, joista käytetään nimitystä "libri benedictionales" tai "benedictionaria". Yleisen benediktion antamiseen on oikeus ainoastaan paavilla. Hän suorittaa sen kolmesti vuodessa aloittaen julistuksensa sanoilla "urbi et orbi" eli kaupungille (Roomalle) ja koko maailmalle.
Lopes
Lopes on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Medvedevo
Medvedevo (, ) on kaupunkityyppinen taajama, joka sijaitsee Marin tasavallan pääkaupungin Joškar-Olan länsinaapurina Venäjällä. Taajama toimii myös tasavallan aluehallintoon liittyvän "Medvedevon piirin" keskuksena.
Medvedevon taajaman asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 16 841 ja koko Medvedevon piirin 67 703.
Paikkakunnalla on muun muassa kotiseutumuseo ja pieni eläinpuisto. Joškar-Olan koulutus- ja kulttuuripalvelut sekä liikenneyhteydet ovat myös Medvedovon asukkaiden käytössä, sillä keskustojen etäisyys toisistaan on noin viisi kilometriä.
Vesa Peipinen
Vesa Peipinen on yhteisöpedagogi, nuorisotutkija ja kaupunkiaktiivi. Hän on toiminut Oranssin toiminnanjohtajana vuoteen 2012 saakka. Peipinen on toiminut erityisesti asumiseen liittyvien kysymysten, kaupunkiympäristön, kaupunkikulttuurin ja nuorten puolesta. Peipinen on toiminut Helsingin Vihreissä mm. Helsingin kaupungin asuntolautakunnan puheenjohtajana ja kaupunginhallituksessa vuosina 2009-2012. Peipinen soittaa rumpuja ja lyömäsoittimia.
Claudius Hedman
Claudius Hedman (1680–1765) oli ruotsalaissyntyinen pappi, joka oli vuodesta 1712 Tukholman Klaran seurakunnan kappalainen. Hänet siirrettiin 1720 Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherraksi. Hän oli lääninrovasti Suupohjassa ja Vaasan koulun tarkastaja. Hän oli vuosina 1726–1751 kuusi kertaa valtiopäivillä ja vuonna 1751 myös sekreettivaliokunnassa. Hän kokosi suomalaisen sanakokoelman, jota Daniel Juslenius käytti 1745 julkaisemansa "Finsk orda-boks försök" -sanakirjan pohjana.
Kaptaani
Kaptaani (CHClNOS) on imideihin kuuluva kasvinsuojeluaine. Sitä käytetään sienitautien ehkäisyyn muun muassa hedelmätarhoilla. Kaptaanin käyttö on Suomessa kielletty vuoden 1997 alusta.
Kaptaani on huoneenlämpötilassa valkoisia tai hieman kellertäviä kiteitä. Yhdiste ei käytännöllisesti katsoen ilukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin ja dioksaaniin. Kaptaania valmistetaan 1,2,3,6-tetrahydroftaali-imidin ja trikloorimetaanisulfenyylikloridin välisellä reaktiolla natriumhydroksidin läsnä ollessa.
Kaptaania käytetään omenaruven ehkäisemiseen omena- ja päärynäviljelmillä. Lisäksi sitä voidaan käyttää koristekasvien sienitautien torjuntaan. Tähän tarkoitukseen sitä käytetään pulverimuodossa. Kaptaania voidaan käyttää myös sienten kasvua ehkäisevänä aineena synteettisessä tai luonnonkumissa, maaleissa ja lakoissa.
Koivuhangokas
Koivuhangokas ("Furcula bicuspis") on melko yleinen alkukesän yöperhoslaji.
Koivuhangokas muistuttaa pajuhangokasta ("Furcula furcula") sekä haapahangokasta ("Furcula bifida"), mutta on väritykseltään näitä valkoisempi ja kuvioinniltaan kontrastisempi. Siipien pohjaväri on puhtaan valkoinen. Etusiiven keskellä on leveä, tummanharmaa vyö, joka kapenee keskiosassaan tiimalasimaisesti. Vyön ja siiven ulkoreunan välissä kulkee kolme aaltoilevaa, mustaa poikkijuovaa ja siiven kärkiosan etureunassa on kolmiomainen, tummanharmaa laikku. Takasiivissä on leveä, sameareunainen vaaleanruskea kaarivyö sekä samea keskipilkku. Sekä etu- että takasiipien ulkoreunassa siipisuonten väleissä on mustanruskeat täplät. Keskiruumis on valkoinen, selkäpuolelta laajalti tumma ja takaruumis valkoisen ja tummanharmaan poikkiraidallinen. Siipiväli 33–40 mm.
Toukka on täysikasvuisena 35–40 mm pitkä ja yleisväriltään vihreä. Toukan etupäässä sen selkäpuolella on kolmiomainen punaruskea laikku, joka päättyy selässä olevaan kyhmyyn. Takaosasta toukan selkäpuoli on laajalti punaruskea ja peräpäässä on kaksi pitkää uloketta. Pää on ruskea ja sen molemmin puolin on mustat laikut. Erotuksena paju- ja haapahangokkaan toukista selän punaruskeat alueet eivät koivuhangokkaalla yleensä kosketa toisiaan.
Lajin levinneisyys kattaa Euroopan ja ulottuu idässä aina Kiinaan saakka. Suomessa koivuhangokasta tavataan etelärannikolta aina Lappiin asti, joskin Keski-Suomea pohjoisempana havainnot harvinaistuvat selvästi. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena toukokuun loppupuolelta kesäkuun lopulle. Lennon huippu lienee juhannuksen aikoihin, mutta valoisat kesäyöt vaikeuttavat valopyyntiä ja sitä kautta yksiömäärien havainnointia.
Koivuhangokkaan voi tavata lähes kaikkialla koivuja kasvavilla paikoilla, erityisesti lehti- ja sekametsissä. Esiintymiseltään se on kuitenkin paikkauskollinen ja perhosia tavataan yleensä vain yksitellen. Päivisin puiden rungoilla suojavärinsä turvin lepäävät perhoset aloittavat muutaman tunnin illassa kestävän lentonsa vasta illan hämärryttyä tarpeeksi. Koiraat lentävät valolle, mutta vasta melko myöhään illalla. Naaraita valolle tulevista yksilöistä on vain noin 5 %.
Parittelu kestää koko yön ja naaras aloittaa munimisen seuraavana iltana. Naaras tuottaa yhteensä 75–120 munaa, jotka se laskee lehtien yläpinnoille, ilmeisesti lähinnä latvustoihin. Toukat elävät yksitellen ja oleskelevat usein auringonpaisteessa lehtien yläpinnoilla piilottelematta. Toukka koteloituu puun rungolle tai oksalle varsin kovapintaisen ja hyvin naamioidun kotelokopan sisään. Koteloituminen tapahtuu usein etelänpuoleiselle pinnalle. Kotelo talvehtii usein kahdesti.
Toukka elää koivuilla ("Betula") ja lepillä ("Alnus").
Haapahangokas
Haapahangokas ("Furcula bifida") on nirkkoihin kuuluva keskikokoinen, melko yleinen yöperhonen.
Haapahangokas muistuttaa erityisesti koivuhangokasta ("Furcula bicuspis"), mutta sen voi sekoittaa myös pajuhangokkaaseen ("Furcula furcula"). Haapahangokkaan siipien pohjaväri on harmaanvalkoinen, mutta perhosten sävy tummuu selvästi pohjoista kohti siirryttäessä (maantieteellinen muoto "lype"). Etusiiven poikki kulkee kaksi leveää, mustaa poikkiviirua, joista sisempi on lähes suora kun ulompi sitä vastoin kaartuu takaosastaan selvästi ulospäin. Poikkiviirujen väliin jäävä alue on vaalean harmaa. Siiven kärkiosassa siiven poikki kulkee kaksi aaltoilevaa poikkiviirua ja siiven etureunassa on kiilamainen vaaleanharmaa laikku. Takasiivet ovat harmaanvalkoiset, ulkoreunastaan tummemmat ja niissä on sumea, tumma keskitäplä. Sekä etu- että takasiipien ulkosyrjässä siipisuonten väleissä on selvästi erottuvat mustat täplät. Siipiväli 30–42 mm.
Toukka on kellanvihreä, täysikasvuisena 34–40 mm pituinen ja muistuttaa suuresti koivu- ja pajuhangokkaan toukkia. Sen etuosassa selkäpuolella on kolmiomainen, punaruskea laikku, joka päättyy kyhmyyn. Myös takaosastaan toukan selkä on punaruskea ja usein etu- ja takapään punaruskeat alueet sulautuvat yhdeksi, koko toukan pituiseksi kuvioksi. Toukan peräpäässä on kaksi pitkää uloketta.
Haapahangokasta tavataan lähes koko Euroopassa ja idässä levinneisyys ulottuu Baikalille saakka. Suomessa lajista on havaintoja Lapista saakka, mutta levinneisyys painottuu maan etelä- ja keskiosiin. Perhoset lentävät yleensä yhtenä sukupolvena toukokuulta heinäkuun lopulle lennon painottuessa kesä-heinäkuun vaihteeseen. Joinakin vuosina esiintyy toinen sukupolvi, joka on lennossa elo-syyskuussa.
Haapahangokas elää haapaa ja pajuja kasvavissa lehti- ja sekametsissä, mutta lajina se on melko paikoittainen ja yksilömäärät vaihtelevat suuresti. Naaraat aloittavat lennon jo hämärän laskeutuessa, mutta koiraat odottavat illan pimenemistä pitempään. Perhosten lento jatkuu keskiyölle ja lämpimimä öinä aamuyölle saakka. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, koiraat kuitenkin naaraita herkemmin. Ennen valopyynnin yleistymistä toukkia tavattiin huomattavasti aikuisia perhosia useammin.
Naaras munii 80–120 munaa ravintokasvien lehtien yläpinnoille. Toukat kuoriutuvat parin viikon kuluessa ja elävät aluksi pieninä ryhminä, myöhemmin yksittäin. Ne viihtyvät auringonpaisteessa, eivätkä yritä piilotella. Täysikasvuinen toukka jyrsii puun kuoreen syvennyksen, johon se tekee kovapintaisen kotelokopan ja koteloituu sen sisään. Kotelo talvehtii, joskus kaksi kertaa.
Toukka elää haavalla ("Populus tremula") sekä erilaisilla pajuilla ("Salix").
Virrat 1918
Virrat 1918 on vuonna 1997 julkaistu tietokirja, joka käsittelee Virtoja Suomen sisällissodan aikoihin. Kirjan ovat toimittaneet Helena Hevonkoski, Hilkka Katajamäki ja Jenny Kivelä.
Harri Sillgren
Harri Sillgren (s. 2. maaliskuuta 1972 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan SM-liigassa yhteensä 437 runkosarjaottelua tehopistein 99+137=236 ja keräten 216 jäähyminuuttia sekä 47 playoff-ottelua tehopistein 6+14=20 ja keräten 26 jäähyminuuttia. Sillgren toimi vuodet 2001–2004 JYPin kapteenina. Hän pelasi urallaan myös Ruotsissa ja Tanskassa.
Sillgren oli JYPin kasvatti. Hän voitti siellä A-nuorten SM-pronssia vuonna 1991. Sillgren oli sekä kaudella 1990–1991 että 1991–1992 JYPin A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä. Kaudeksi 1992–1993 hän siirtyi Turkuun, missä Sillgren pelasi suurimman osan kaudestaan I-divisioonajoukkue Kiekko-67:ssä. Hän debytoi myös SM-liigassa ja pelasi Turun Palloseuran riveissä 11 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehopistein 2+2=4. Sillgren voitti kauden päätteeksi Suomenmestaruuden.
Kausi 1993–1994 oli Sillgrenille varsinainen tulokaskausi SM-liigassa ja se toi hänelle 42 runkosarjaottelussa tehot 11+14=25 sekä 11 playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Sillgren voitti kauden päätteeksi SM-hopeaa. Kausina 1994–1995 ja 1995–1996 hän ylsi 18 osumallaan SM-liigan yhden kauden maaliennätykseensä. Hän voitti Suomenmestaruuden vuonna 1995. Kaudeksi 1996–1997 Sillgren siirtyi Ruotsiin ja Elitserien-joukkue Västerås IK:n riveihin.
Kahden Västeråsissa vietetyn vuoden jälkeen Sillgren siirtyi kaudeksi 1998–1999 Rauman Lukkoon. Hän ylsi 18 osumallaan kolmannen kerran SM-liigan yhden kauden maaliennätykseensä ja teki 35 tehopisteellään SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä. Sillgren oli Lukon toiseksi paras maalintekijä Leonīds Tambijevsin jälkeen ja hän jakoi myös joukkueen sisäisen pistepörssin toisen sijan Aigars Ciprussin kanssa. Kolmen Lukossa vietyn kauden jälkeen Sillgren palasi kaudeksi 2001–2002 2+1-vuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa JYPiin. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä joukkueessa ja nousi JYPin kapteeniksi. Sillgren voitti kauden päätteeksi joukkueen sisäisen syöttöpörssin 24 syötöllään. Viimeisellä SM-liigakaudellaan 2003–2004 hän muodosti alkukaudella kohtalaisen hyvän tutkaparin Pierre-Claude Drouinin kanssa, mutta loukkaantumiset jättivät Sillgrenin kauden kuitenkin hyvin rikkonaiseksi.
Kaudeksi 2004–2005 Sillgrenin piti siirtyä Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vysšaja Ligassa pelanneeseen Torpedo Nižni Novgorodiin, mutta hän päätyi sieltä ennen kauden alkua tanskalaisen Odense Bulldogsin riveihin. Sillgren oli tehoilla 15+14=29 joukkueen kolmanneksi paras pistemies.
Pajunirkko
Pajunirkko ("Notodonta ziczac") on varsin yleinen ja kohtalaisen kookas yöperhoslaji. Perhosen hieman erikoinen tieteellinen lajinimi on Linnén antama ja viittaa oksalla oleskelevan toukan erikoiseen asentoon.
Pajunirkon etusiipien pohjaväri on lämpimän ruskea, mutta siipi on etureunasta leveälti hopeanharmaa hiukan siiven puolivälin ulkopuolella olevaan ja selvästi erottuvaan mustaan siipitäplään saakka. Siipitäplä on hyvin kontrastinen ja kaartuu siiven tyveä kohti. Siipitäplän ulkopuolella siiven etureunassa on selvästi tummanharmaa alue. Lähellä siiven ulkoreunaa voi myös erottua yhdestä kahteen vaaleaa, aaltoilevaa poikkiviirua. Etusiiven takareunassa on pitkien mustanruskeiden suomujen muodostama tupsu. Takasiivet ovat vaihtelevansävyisesti harmaat ja niissä on hieman tummempi keskitäplä. Siipiväli vaihtelee 33–47 mm.
Napapiirin pohjoispuolella naarasyksilöillä on yleisväritykseltään tummempi muoto "f. lapponica".
Pajunirkkoa tavataan Pohjois-Afrikasta lähes koko Euroopan kautta Kuolan niemimaalle, Kaukasukselle ja idässä Itä-Siperiaan. Suomessa havainnot painottuvat maan etelä- ja keskiosiin, mutta harvakseltaan havaintoja on Pohjois-Lappia myöten. Perhoset ovat lennossa kahtena sukupolvena, mutta kummankin sukupolven varsin pitkän lentoajan vuoksi ne eivät juuri erotu. Lento alkaa toukokuun alussa ja jatkuu syyskuun alkupuolelle. Eniten havaintoja on heinäkuun keskivaiheilta. Ruotsalaisten arvioiden mukaan ensimmäinen sukupolvi lentää huhtikuun lopulta heinäkuun alkuun ja toinen osittain edellisen kanssa päällekkäin heinäkuulta elokuun loppupuoliskolle. Lisäksi on arveltu harvinaisen kolmannen sukupolven esiintymistä lämpiminä kesinä syys-lokakuussa.
Pajunirkkoa tavataan lähes kaikkialla pajuja ja haapoja kasvavilla paikoilla, etenkin avoimissa ja valoisissa lehtimetsissä ja pensaikoissa. Joskus perhosia tavataan kaukanakin tyypillisen elinympäristön ulkopuolella. Laji on yleensä melko harvalukuinen, mutta illan hämärryttyä lentonsa aloittaneita perhosia tulee helposti kirkkaiden valojen luokse. Koiraat tulevat valolle helpommin ja naaraita valolle lentäneistä yksilöistä on noin neljäsosa. Päivisin perhoset lepäilevät oksilla suojavärinsä naamioimina.
Naaras munii 200–250 munaa toukan ravintokasvien lehtien alapinnoille yksitellen tai pieniksi ryhmiksi. Munat kuoriutuvat kahden viikon kuluessa munimisesta ja toukat elävät yksin tai pieninä ryhminä piilotellen lehtien alapinnoilla. Isot toukat asettuvat lehden sivulle. Nuorilla puilla toukat löytyvät usein melko matalilta oksilta. Toukkia tavataan kasveilta harvoin kovin runsaasti. Lepäävä toukka asettuu erikoiseen, S-kirjainta muistuttavaan asentoon, jossa se pitää alustastaan kiinni pitäen kuitenkin keskivartaloa ja peräpäätään ylhäällä.
Toukat ovat täysikasvuisia elo- ja syyskuussa, jolloin ne koteloituvat maahan karikkeen joukkoon tai maanpinnan alle maa-aineksella naamioidun punaruskean kotelokopan sisään. Kesäkoteloista kuoriutuu perhonen noin kahden viikon kuluttua. Syyskotelot talvehtivat, pohjoisemmilla esiintymispaikoilla luultavasti useamman kuin yhden kerran.
Toukka elää pääasiassa pajuilla ("Salix"), mutta myös haavalla ("Populus tremula").
López
López tai Lopez voi tarkoittaa seuraavia:
Carl Gustaf Ramsay
Carl Gustaf Ramsay (1783–1808) oli suomalainen luutnantti. Hän oli upseerina Uudenmaan rakuunarykmentissä. Kun vuoden 1808 sota syttyi, hän oli toisen prikaatin adjutantti. Hän osallistui muun muassa Siikajoen taisteluun. Hän haavoittui kuolettavasti Lapuan taistelussa. Hänen veljensä oli Anders William Ramsay, ja molempien isä oli Kyminkartanon läänin maaherra Otto Wilhelm Ramsay.
Ramsay ja hänen veljensä on kuvattu "Vänrikki Stoolin tarinoiden" runossa "Matkamiehen näky". Perheen ystävä, runoilija Erik Gustaf Geijer kirjoitti heistä sonetin ”Bröderna Ramsay”. Veljesten äiti everstinna Sofia Lovisa Ramsay haetutti heidän ruumiinsa Porvooseen sukuhautaan ja lyötti heidän muistokseen mitalin, mikä oli ainutlaatuista silloisessa Suomessa.
Meer
Meer on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Axel Fredenholm
Axel Fredenholm (1881–1962) oli ruotsalainen kirjailija ja museointendentti, joka tunnetaan parhaiten kirjasta Näin olen kuullut - Iti mayâ śrutam (Så har jag hört / So Have I Heard). Kirjasta on Suomessa otettu jo 19. painos (Karisto 2004).
Fredenholm tutki filosofiaa sekä uskontoja. Hän asui vuosikymmeniä myös Yhdysvalloissa, kunnes palasi Göteborgiin. Siellä hän piti esitelmiä Pythagoraksesta sekä antiikin ja itämaiden elämänviisaudesta. Kirjailijan yksityiselämästä tiedetään melko vähän.
Aaron Swartz
Aaron H. Swartz (8. marraskuuta 1986 – 11. tammikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen tietokoneohjelmoija ja internet-aktivisti. Swartz muistetaan muun muassa RSS-syötteiden varhaisesta kehitystyöstä ja merkittävästä roolistaan verkkopalvelu Redditissä.
Swartz sai vuonna 2011 syytteen yli neljän miljoonan tieteellisen artikkelin varastamisesta. Hän käytti Massachusetts Institute of Technologyn (MIT) tietoverkkoa ladatakseen artikkeleita JSTOR-verkkoarkistosta. Kun asia huomattiin, Swartzin IP-osoite lukittiin, jonka jälkeen hän asetti uuden IP-osoitteen ja jatkoi artikkeleiden lataamista. Lopulta hän asetti MIT:n kellariin kannettavan tietokoneen, sekä kiintolevyjä ja kytki ne suoraan MIT:n tietoverkkoon (aikaisemmin hän oli käyttänyt wifiä) ja jätti ne lataamaan artikkeleita.
Hänen kannettava tietokoneensa ja kiintolevynsä löydettiin, jonka jälkeen kellariin asennettiin kamera, joka kuvasi Aaron Swartzin tekoja.
Swartz perusti Demand Progress -aktivistiryhmän, joka kampanjoi internetin sensuuria vastaan. Hän vastusti Stop Online Piracy Act (SOPA) -lakiehdotusta.
Swartz löydettiin hirttäytyneenä asunnostaan Brooklynissä, New Yorkissa 11. tammikuuta 2013.
Fjodor Hitruk
Fjodor Saveljevitš Hitruk (; 1. toukokuuta 1917 Tver – 3. joulukuuta 2012 Moskova) oli palkittu neuvostoliittolainen animaattori ja elokuvaohjaaja.
Hitruk syntyi juutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli kaupallista alaa Stuttgartissa ja graafista taidetta Moskovassa, mutta kiinnostui pian animaatiosta. Vuodesta 1937 hän työskenteli lähes puolen vuosisadan ajan Sojuzmultfilm-studiolla, ensin animaattorina, mutta vuodesta 1962 myös animaatioelokuvien ohjaajana. Hitrukin ensimmäinen ohjaus, aikuisille suunnattu satiirinen "Erään rikoksen tarina" oli menestys ja pian hän kohosi maansa tunnetuimmaksi animaatioiden tekijäksi. Hän ohjasi vuosina 1969–1972 kolme Nalle Puh -elokuvaa, joissa A. A. Milnen lastenkirjahahmot oli kuvattu hyvin eri tavalla kuin amerikkalaisen Disney-yhtiön elokuvissa. Eräitä Hitrukin elokuvia palkittiin ulkomailla: elokuvan tekemisestä kertova "Film, Film, Film" (1968) palkittiin Tampereen lyhytelokuvafestivaalilla ja "Saari" (1973) sai Cannesin elokuvajuhlien kultaisen palmun ulkomaisten lyhytelokuvien sarjassa. Hitruk lopetti ohjaamisen vuonna 1984.
Könönen
Könönen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Edvin Hedman
Edvin Leopold Hedman (7. syyskuuta 1863 Oulu – 31. tammikuuta 1915 Vanaja) oli suomalainen kasvattaja, filosofian maisteri ja Perttulan keskuslaitoksen perustaja.
Hedmanin vanhemmat olivat kauppias, pankinjohtaja, kauppaneuvos Johan Sanfrid Hedman (1831–1902) ja Anna Helena Blumenthal (1831–1912). Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1883 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1886.
Hedman oli naimisissa vuodesta 1889 Oslosta kotoisin olleen Emma Matilda Hedmanin (o.s. Fleischer) (1863–1935) kanssa.
Hedman perusti Helsinkiin vajaamielislaitoksen 1890 käytyään sitä ennen 1885–1890 tutustumassa ulkomailla vajaamielisten opetukseen. Laitos siirtyi 1891 Perttulan tilalle Vanajaan. Hän toimi laitoksen johtajana kuolemaansa saakka.
Sekä Edvin että Emma kannattivat rotuhygieniaa. Vuonna 1912 he antoivat viedä Perttulan asukkaita laittomasti steriloitaviksi Hämeenlinnan lääninsairaalaan. Steriloiminen lopetettiin Edvinin jo kuoltua, kun Lääkintöhallitus huomautti Perttulan lääkärille, että vallitsevan lain mukaan steriloimista voidaan pitää laittomana ja rangaistavana tekona.
Emma Hedman johti Perttulan laitosta miehensä kuoleman jälkeen 1915–1927. Heidän poikansa oli maisteri Reidar Hedman (1896–1961) joka toimi Perttulan laitoksen johtajana 1927–1944.
Ivan Hedqvist
Ivan Hedqvist (1880–1935) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän näytteli Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa 1902–1904, sen jälkeen Tukholmas Ranftin teatterissa Tukholman Ruotsalaisessa teatterissa 1905–1909 ja Dramatenissa 1909–1919 ja 1927–1932. Nän näytteli myös elokuvissa ja ohjasi elokuvia. Hän vieraili usein Suomessa.
Olli Heikinheimo
Klas Olof (Olli) Heikinheimo (vuoteen 1906 Heikel; 12. toukokuuta 1882 Rovaniemi – 3. helmikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, Metsäntutkimuslaitoksen johtaja ja metsänhoidon professori 1918–1952.
Heikinheimon isoisä oli Albert Heikel, vanhemmat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin ja puoliso vuodesta 1912 opettaja Ester Naukler. Metsänhoitajat Karl Henrik (Henni) Heikel, Knut Otto Heikinheimo (Heikel), Lauri Johannes Heikinheimo (Heikel) ja John Heino Heikinheimo (Heikel) olivat hänen veljiään.
Heikinheimo tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901, suoritti päästötutkinnon Evon metsäopistosta 1904, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1916 kaskiviljelyn vaikutuksista Suomen metsiin.
Heikinheimo toimi 1910-luvulla muun muassa Evon metsäkoulun johtajana.
Heikinheimo kehitti Suomen oloihin soveltuvia metsänhoitomenetelmiä sekä loi metsänhoidon kokeilualueiden verkoston. Hän vaikutti merkittävästi Metsäntutkimuslaitoksen tieteelliseen tasoon.
Valo (urheilujärjestö)
Valo, Valtakunnallinen liikunta- ja urheiluorganisaatio ry oli vuosina 2013–2016 toiminut Suomen Liikunnan ja Urheilun, Nuoren Suomen ja Suomen Kuntoliikuntaliiton vuonna 2012 perustama urheilujärjestö. Suuret liitot eivät aluksi liittyneet Valoon, koska muun muassa aluejärjestöjen asemasta ei päästy sopuun.
Yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Nuoren Suomen puheenjohtaja Petteri Kilpinen. Vuonna 2013 hänen seuraajakseen valittiin Kuntoliikuntaliiton Juha Rehula ja edelleen Timo Laitinen. Valon puheenjohtajaksi kaudelle 2014–2016 valittiin Risto Nieminen, joka toimi myös Olympiakomitean puheenjohtajana.
Valo ry:n varsinaisina jäseninä oli 88 jäsenjärjestöä. Näistä 57 oli valtakunnallista ja 15 alueellista jäsenjärjestöä sekä 16 kumppanuusjäsentä.
Huhtikuussa 2014 kerrottiin Valon ja Olympiakomitean yhdistävän operatiivisen toimintansa toimintansa ennen kesää 2014. Uuden organisaation johtoon tuli Valon pääsihteeri Teemu Japisson.
Valo sai vuonna 2015 liikuntajärjestöistä suurimman avustuksen veikkausvoittovaroista, yli 4,8 miljoonaa euroa.
Valo ja Olympiakomitea yhdistyivät uudeksi Olympiakomiteaksi, joka aloitti toimintansa 1.1.2017.
Kyttyränirkko
Kyttyränirkko ("Notodonta dromedarius") on keskikokoinen, erikoisen violetinsävyinen yöperhonen.
Helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet ovat pohjaväriltään violetinharmaat. Siiven tyvessä etureunassa on keltainen laikku ja siiven poikki kulkee kaksi keltaista, punaruskealla varjostunutta poikkiviirua. Viirujen välissä sijaitseva keskitäplä on pitkänomainen, punaruskea ja reunoiltaan keltainen. Siiven kärkiosassa on himmeä, punaruskea poikkijuova. Siiven takareunassa on sisemmän poikkiviirun kohdalla tumma suomutupsu. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja etusiipiä vaaleammat. Niiden takareunan ulkonurkka on muuta siipeä tummempi. Lajilla on pohjoisessa muoto "f. frigida" ("f. polaris"), jonka siivet ovat läpikuultavat, vaaleammat ja kuviointi on himmeää. Siipiväli 37–46 mm.
Kyttyränirkkoa tavataan koko Euroopassa ja idässä Etelä-Siperiaan Baikalille. Suomessa sitä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Etelä- ja Keski-Suomessa se on kuitenkin yleisempi. Perhoset lentävät kahtena pitkäaikaisena ja osin päällekkäisenä sukupolvena toukokuusta syyskuuhun lennon ollessa runsainta heinäkuun loppupuoliskolla. Lämpiminä kesinä lajilla saattaa ehkä esiintyä jopa kolmannen sukupolven yksilöitä.
Kyttyränirkko on varsin yleinen laji, jota tavataan jokseenkin kaikenlaisissa koivuja kasvavissa ympäristöissä. Perhosia tavataan usein myös avoimilla alueilla, kaukana tyypillisiltä elinpaikoiltaan. Perhoset aloittavat lennon illan hämärtyessä ja molemmat sukupuolet tulevat helposti valolle.
Naaras munii lehtien alapintojen reunuksille 150–250 munaa yksitellen. Toukat elävät yksin ja oleskelevat pääasiassa lehtien alapuolella tai lehtiruodilla. Toukka koteloituu maahan maa-aineksella naamioituun kotelokoppaan. Kesäkotelot kuoriutuvat parin viikon kuluttua, syyskotelot talvehtivat.
Toukka elää koivuilla ("Betula") sekä pajuilla ("Salix"), vähäisissä määrin myös muutamilla muilla lehtipuilla.
Pysäytyskoukku
Pysätyskoukku on lyhyille kiitoteille kuten lentotukialusten lentokansille laskeutumaan suunnitelluissa lentokoneissa käytetty vahva metallikoukku, joka lyhentää rullausmatkaa koneen laskeutuessa. Koukun on tarkoitus tarttua kiitotien poikki viritettyyn joustavaan pysätysvaijeriin koneen rullatessa sen yli. Vaijeriin tarttunut koukku pakottaa laskeutuvan koneen pysähtymään. Pysäytyskoukku on useimmiten sijoitettu lentokoneen takaosaan.
Lähes kaikki nykyaikaiset sotilaslentokoneet on varustettu pysäytyskoukulla, joko tukialustoiminnan tai hätälaskujen helpottamiseksi.
Markku Kuittinen
Markku Tauno Tapani Kuittinen (15. heinäkuuta 1948 Jyväskylän maalaiskunta – 19. joulukuuta 2012 Kouvola) oli suomalainen purjelentäjä, joka voitti kaksi maailmanmestaruutta. Kotimaassaan hän edusti Kouvolan Ilmailuyhdistystä.
Kuittinen aloitti purjelentoharrastuksensa vuonna 1965. Hän saavutti Suomen ennätykset suurimmassa korkeudessa (7650 metriä) ja suurimmassa omassa nousussa (7030 metriä) vuonna 1972. Ensimmäisen Suomen-mestaruutensa hän voitti vuonna 1977 ja seuraavan vuonna 1979, molemmat 15 metrin luokassa. Kerholuokan Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1982 ja vakioluokan Suomen-mestaruuden vuosina 1984, 1990, 1991, 1993 ja 1994.
Vuonna 1987 Kuittinen voitti vakioluokan maailmanmestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti MM-pronssia. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 1995.
Valmet 565
Valmet 565 oli Valmet 361 D:n jälkeen neljäs Valmetin valmistama dieseltraktorimalli. Se korvasi mainiosti menestyneen 361 D:n, jota valmistettiin Suomessa kaikkiaan 14 796 kappaletta.
Valmet 361 D sai vuoden 1964 syksyllä seuraajakseen uudistetun 565 mallin. Mallinumero kertoi nyt teholuokan, johon kuului 52 hevosvoimaa ja mallin virallisen julkaisuvuoden 1965. Moottori säilyi edelleen kolmisylinterisenä, mutta parannusten vuoksi sitä alettiin kutsua 310 A:ksi. Tehoarvoksi tuli 52 hv SAE/2250r/min. muun muassa tuuletinta, mäntiä, suuttimia ja ruiskutuspumpun paineventtiiliä muuttamalla. Mallin suurin uudistus oli synkronoidut vaihteet. Perusvaihteiston kakkos- ja kolmosvaihteet sekä ryhmävaihde hidas-nopea olivat synkronoituja. Suomen markkinoilta ei löytynyt yhtään haastajaa, eikä teollisuudessa yleensä tunnettu muita synkronointeja kuin parin yksittäisen vaihteen välinen synkronointi. Mainosväittämässä sanottiin suoraan: "Nyt ajatte traktoria kuin autoa." Automaisuutta täydensi vakiovarusteeksi muuttunut jalkakaasu.
565:n maantienopeus oli melko suuri, mutta myös 1. vaihde oli varsin nopea. Nopeuteen vaikuttivat osaltaan suurentuneet renkaat. Myös 565 mallissa valmistuskustannuksissa säästettiin käyttämällä Simms-polttoainejärjestelmää sekä edullista Lucas-sähköjärjestelmää Boschin sijasta.
Ulkonäössä suurin muutos oli jäähdyttimen säleikön muuttuminen pystyrivoitetuksi. Etuakseli oli aikaisempaa vahvempi. Uusia vakiovarusteita olivat jalkakaasu, kierroslukumittari ja putkimalliset sivurajoittimet. Kaksoiskytkin oli edelleen lisävaruste. Hintaa kertyi yli 10 % edeltäjää enemmän. Vuodesta 1966 lähtien lisävarusteeksi sai myös hydraulisen ryömintävaihteen.
Lisää ominaisuuksia Synkrotraktoriin: Valmet 565 Mk2 (muita merkintätyylejä: 565.2 , 565/2 ja 565 mark2)
Vuoden 1965 lopulla julkistettiin Valmet 565:n parannettu versio, 565 II, johon oli koottu lukuisia parannuksia. Istuin vaihtui niin sanotuksi terveysistuimeksi, jolle on ominaista anatominen muotoilu ja pitkä joustoliike sekä kuljettajan painon mukaan säädettävä jousituksen jäykkyys.
Hydrauliikan pumppu siirrettiin moottorin oikealle sivulle. Kylmäkäynnistyksen helpottamiseksi pumppu voitiin kytkeä irti. Uuden sijoituksen ansiosta saavutettiin suuri etu vaativiin urakointitehtäviin, sillä kampiakselin etupää jäi vapaaksi ylimääräistä hydrauliikkapumppua varten. Eräs pumppusovellutuksia oli hydrostaattinen ryömintävaihde, joka mahdollisti portaattoman nopeudensäädön alueella 0–30 km/h.
Toinen 1960-luvun uusi muutos oli tasauspyörästön lukon lisäksi kaksoiskytkin eli ajokytkimen käytöstä riippumaton voimanotto, jonka myös Valmet otti käyttöön traktoreissaan. Kaksoiskytkimessä on tavallisesti kaksi asentoa, ensin ajokytkimen irrotus ja lisää poljinta polkemalla voimanoton kytkimen irrotus. Sen sijaan Valmetiin tuli parikytkin, oma polkimensa ajokytkimelle ja oma voimanoton kytkimelle. Lisäksi kytkinlevyt olivat muista yleisimmistä kaksoiskytkimistä poiketen yhtä suuria eli läpimitaltaan 11’’.
Synkrotraktori tuli näillä varusteillaan yhä monipuolisemmaksi voimakoneeksi.
Narni
Narni on kunta Ternin maakunnassa Umbrian hallintoalueella Keski-Italiassa. Kaupungissa on noin 20 000 asukasta.
Kaupunki on rakennettu Nerajoen jyrkälle rinteelle.
Henrik Heikel
Henrik Heikel (14. tammikuuta 1808 oulu – 14. maaliskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen pappi, kuurojen koulun perustaja. Heikel oli Turun lukion lehtori 1835–1860 ja Pietarsaaren maaseurakunnan kirkkoherra vuodesta 1861. Hän oli valtiopäivillä pappissäädyn jäsen 1863–1864 ja 1867. Hän perusti pappilaansa maalle 1863 kuurojen kodin, joka myöhemmin siirtyi valtion haltuun.
Hänen tyttärensä Anna Heikel toimi kuurojen kodin opettajana ja johtajana.
Saarnakivi (Mietoinen)
Saarnakivi on Mynämäellä entisen Mietoisten kunnan Pyhärannassa sijaitseva siirtolohkare.
Paikallisen perimätiedon mukaan Pyhäranta oli ensimmäisen Suomen ristiretken maihinnousupaikka vuonna 1155 ja piispa Henrik olisi pitänyt kiven luona ensimmäisen saarnansa. Yksityistien varrella sijaitsevan kiven juurella on vuonna 2005 paljastettu muistolaatta.
Mietoisten Saarnakiven kautta kulkee piispa Henrikin maihinnousupaikalta Mynämäen kirkolle johtava noin 15 kilometrin pituinen "Pyhän Henrikin rantatien pyhiinvaellusreitti". Se on vuodesta 2005 lähtien ollut Pyhän Henrikin tien pyhiinvaellukseen liittyvä osa.
Zong Qinghou
Zong Qinghou on kiinalainen yrittäjä ja perustamansa, nykyään maan suurimman virvoitusjuomayhtiön, Hangzhou Wahaha Groupin toimitusjohtaja. Zong perusti yrityksen Hangzhoun kaupungissa vuonna 1986. Forbes arvioi lokakuussa 2012 hänen olevan maansa rikkain ihminen noin 10 miljardin dollarin omaisuudellaan.
Anna Heikel
Anna Charlotta Heikel (2. helmikuuta 1838 Turku – 3. huhtikuuta 1907 Pietarsaari) oli isänsä Henrik Heikelin perustaman kuurojen koulun Pietarsaaren kuuromykkäinkoulun opettaja ja johtaja 1878–1898. Hän ei kannattanut kuurojen puheopetusta vaan katsoi että viittomakieli on heidän oikea kielensä.
Hän toimi sisarustensa kanssa keskeisesti Suomen baptistiyhdyskunnassa ja 1870 perustetussa ensimmäisessä suomenkielisessä baptistiseurakunnassa.
Kernin kaari
Kernin kaari on erittäin harvinainen halomuoto. Se on ikään kuin zeniitinympäristön kaaren ympyrämäinen jatke, joka kiertää zeniittiä vastapuolella aurinkoa.
Kernin kaari syntyy samankaltaisista laatta-asentoisista jääkiteistä kuin zeniitinympäristön kaari, mutta hieman erilaisella valonkululla.
Ainoan valokuvatun havainnon Kernin kaaresta luonnollisella valonlähteellä on tehnyt Marko Mikkilä vuonna 2007 Sotkamossa. Halo ei näkynyt paljain silmin, vaan vasta käsitellyissä valokuvissa. Kernin kaari on nimetty siitä Alankomaissa havainnon tehneen H. F. A. Kernin mukaan. Aiemmat valokuvaamattomat havainnot ovat ristiriidassa nykyteorian kanssa, eikä kaikkia havaintoja pidetä todellisina.
Zeniitinympäristön kaaren tapaan Kernin kaarella on toinen, teoreettinen osamuoto, joka näyttäytyy horisontinympärisön kaaren yhteydessä.
Silkkivinttikoira
Silkkivinttikoira () on vielä maailmalla suhteellisen tuntematon koirarotu, jonka perustajana toimii Francie Stull Yhdysvalloista. Haaveena oli pieni mutta pitkäkarvainen vinttikoira, ja sen vuoksi rodun luomisessa onkin käytetty whippettiä ja venäjänvinttikoiraa eli borzoita.
Luonteeltaan silkkivinttikoirat ovat ystävällisiä ja älykkäitä. Voimakkaasta saalistusvietistä huolimatta ne soveltuvat erinomaisesti lapsiperheisiin. Koiran korkeus on 47-60 cm ja kaikki värit ja kuviot ovat sallittuja.
Kasvattajia löytyy alkuperäismaan lisäksi mm. Englannista, Hollannista, Sloveniasta, Saksasta, Ruotsista ja Suomesta.
Tarkki
Tarkki on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Santavuori (sukunimi)
Santavuori on suomalainen sukunimi: