hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kauko Lumiaho
Kauko Jaakko Antero Lumiaho (29. kesäkuuta 1945 Alpua, Vihanti) on suomalainen keskimatkojen juoksija, joka saavutti SM-mitaleja ja edusti Suomea maaotteluissa 1970-luvun alkupuolella. Seuratasolla hän edusti Vihannin Urheilijoita vuoteen 1971 ja sen jälkeen Raahen Vesaa.
Lumiaho saavutti Kalevan kisoissa viisi mitalia. Vuonna 1971 hän sijoittui 1 500 metrillä hopealle ja 800 metrillä pronssille, vuonna 1972 molemmilla matkoilla hopealle sekä vuonna 1973 1 500 metrillä pronssille. Maaotteluissa hän kilpaili 800 metrillä yhdeksän kertaa, 1 500 metrillä 11 kertaa sekä 4 × 400 metrin viestissä kerran.
Lumiaho on toiminut Raahen Vesan johtokunnan jäsenenä vuodesta 1977 ja puheenjohtajana vajaan vuosikymmenen.
Politiikassa Lumiaho on toiminut Raahen kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1981.
Piia Lehti
Piia Annukka Lehti-Teder (21. syyskuuta 1973 Halikko – 6. helmikuuta 2017) oli suomalainen taidegraafikko.
Lehti vietti lapsuutensa Halikossa ja opiskeli lukion jälkeen valokuvausta Kuusamon kansanopistossa 1992–1993. Hän vietti nuoruudessaan vuoden Meksikossa, jossa tutustui taidegrafiikkaan. Taidealaa Lehti opiskeli Virossa Tallinnan taideakatemiassa (Eesti Kunstiakadeemia) 1995–1999, jossa opiskeli myös virolainen taiteilija Ramo Teder, jonka kanssa Piia Lehti avioitui. Lehti palasi Suomeen opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun vuosiksi 1999–2001, jolloin valmistui taiteen maisteriksi.
Opintojen jälkeen Lehti asettui perheineen asumaan Teijon kylään Salon kaupunkiin Varsinais-Suomeen. Kasvimaa oli luontoa rakastavalle Lehdelle tärkeä rentoutumispaikka, jossa hän havainnoi kasvien kasvua. Hän ja hänen perheensä pyrkivät arjessaan toteuttamaan ekologista elämänmuotoa. Taiteessaan Lehti yhdisti ihmisen, eläimet ja kasvit niin, että niiden rajapinnat yhtyivät. Hän saattoi tutkia teoksissaan esimerkiksi ihmisen ja puun samankaltaisuutta piirtämällä oksat ja juuret osaksi ihmisen sisäelimiä ja verenkiertoa.
Piia Lehden teoksia on ollut monissa yhteis- ja ryhmänäyttelyissä sekä kotimaassa että ulkomailla. Hänen yksityisnäyttelynsä on järjestetty Salon taidemuseossa 1999, Galleria Justissa Turussa 2000, Galleria Mariassa Helsingissä 2000, Galleria Duetossa Helsingissä 2001 ja Kunstihoone galeriissa Tallinnassa Virossa 2001. Sittemmin hän on pitänyt yksityisnäyttelyitä Helsingissä, Kuopiossa, Salossa, Tampereella, Turussa, Valkealassa sekä ulkomailla Tallinnassa, Viljandissa ja Islannin pääkaupungissa Reykjavikissa.
Piia Lehti kuoli syöpään 43-vuotiaana.
BMW 5-sarja (G30)
BMW G30 on BMW 5-sarjan seitsemännen sukupolven malli, jota on valmistettu vuodesta 2016 lähtien. Se korvasi edeltäneen F10-mallin. BMW G30 perustuu samalle alustalle kuin esimerkiksi suurempi 7-sarja (G11).
BMW G30 julkistettiin syksyllä 2016, ja se tuli markkinoille vuoden 2017 alussa. Ulkonäöltään malli ei ole muuttunut huomattavasti edeltäjäänsä verrattuna. Kooltaan G30 on edeltäjäänsä 36 millimetriä pidempi ja kuusi millimetriä leveämpi, mutta auton paino on kuitenkin pudonnut uuden perusrakenteen ansiosta. Ilmanvastuskerroin 0,22 on hyvin alhainen. Farmarimalli Touring esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2017.
Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä BMW G30 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Heino Lipsanen
Heino Ilmari Lipsanen (6. maaliskuuta 1954 Juva) on suomalainen keskimatkojen juoksija, joka saavutti SM-mitaleja ja edusti Suomea maaotteluissa 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa. Seuratasolla hän edusti Juvan Urheilijoita ja vuodesta 1983 Lahden Ahkeraa.
Lipsanen saavutti urallaan kahdeksan SM-mitalia. Kalevan kisoissa hän saavutti 1 500 metrillä SM-hopeaa vuonna 1980 ja SM-pronssia vuonna 1978 sekä 800 metrillä SM-hopeaa vuonna 1981. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 1 500 metrillä kultaa vuonna 1979 ja pronssia vuonna 1981 sekä 800 metrillä hopeaa vuonna 1984. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän voitti 4 × 800 metrillä kultaa vuonna 1983 ja pronssia vuonna 1984. Maaotteluissa Lipsanen kilpaili 800 metrillä kymmenen kertaa ja 1 500 metrillä kuusi kertaa.
Kenneth Lonergan
Kenneth Lonergan (s. 16. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja Oscar-palkittu käsikirjoittaja. Hänet palkittiin parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscarilla elokuvastaan "Manchester by the Sea" (2016), josta hän sai myös parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
Indiana-luokka
Indiana-luokka oli Yhdysvaltain laivaston ensimmäinen Yhdysvalloissa valmistettu taistelulaivaluokka, jonka alukset olivat samankaltaisia kuin Euroopan merivalloilla. Valtuutus luokan alusten valmistamiseksi annettiin vuonna 1890 ja ne otettiin palvelukseen marraskuusta 1895 huhtikuuhun 1896. Ne olivat suhteellisen pieniä taistelulaivoiksi, mutta niissä oli vahva panssarointi ja raskas aseistus, jotka oli asennettu pattereiksi. Alukset oli suunniteltu erityisesti rannikkopuolustukseen, joten niiden vapaakorkeus oli riittämätön toimintaan avomerellä. Alusten torneja ei oltu varustettu vastapainoilla ja panssarivyö oli paikoin liian matala tarjotakseen kaikissa olosuhteissa riittävän suojan.
Kaisa Korpijaakko-Labba
Kaisa Korpijaakko-Labba (s. 1954) on oikeustieteen tohtori ja suomalainen oikeushistorioitsija. Hän on Lapin yliopistossa oikeushistorian dosentti.
Korpijaakko-Labba väitteli 1989 Lapin yliopistossa aiheesta saamelaistan omistusoikeudet maahan ja veteen 1500-luvulta vuoteen 1740. Hän osoittaa siinä, että saamelaisia kohdeltiin omistajina tuohon aikaan saamelaiskylinä tai yksittäisinä henkilöinä ainakin Ruotsi-Suomessa. Heidän luonnonvarojen jakamisen ja käytön muodot voidaan nähdä ilmauksena vallalla olevasta käsityksestä kollektiivisesta omaisuudesta näiden muotojen pohjalla, ja voidaan pitää todennäköisenä että tuona aikana oli olemassa myös yksityisomistuoikeus.
Anu Korhonen
Anu Korhonen on suomalainen kulttuurihistorioitsija.
Korhonen väitteli 1999 väitöskirjalla "Fellows of Infinite Jest", joka käsitteli narreja. Hän on kiinnostunut varsinkin huumorin ja ruumiin kulttuurihistoriasta varhaismodernissa Euroopassa. Hän työskentelee Helsingin yliopiston Maailman kulttuurien laitoksella.
IV (Arttu Wiskarin albumi)
IV on Arttu Wiskarin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2016. Kappaleen introssa kuullaan Jukka Virtasta.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 14.
Jacques Houdek
Jacques Houdek (s. 14. huhtikuuta 1981 Zagreb, Kroatian ST) on kroatialainen laulaja. Hän edusti Kroatiaa vuoden 2017 Euroviisuissa kappaleella "My Friend".
Jacques Houdek (syntymänimeltään Željko Houdek) syntyi 14. huhtikuuta Zagrebissa, Kroatiassa. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Slavoniasta. Lopetettuaan musiikkikoulun Houdek kävi Berklee College of Music -koulua Bostonissa. Vuonna 2004 hän voitti Porin-palkinnon parhaana uutena artistina. Hän saavutti myös ensimmäisen sijan festivaali MC:ssä vuonna 2004, ja voitti maineikkaan BH Radio -festivaalin parhaana kroatialaisena esiintyjänä vuonna 2005. Vuonna 2006 Houdek meni naimisiin Brigita Krkačin kanssa. Parilla on kaksi lasta: tytär Sofija ja poika David.
Houdek voitti toisen Porin-palkinnon vuonna 2008 parhaana miesesiintyjänä. Hänen albuminsa "Idemo u zoo" voitti myös Porin-palkinnon parhaana albumina lapsille vuonna 2009, ja hän itse voitti Porin-palkinnon parhaana miesesiintyjänä vuonna 2012.
17. helmikuuta 2017 ilmoitettiin, että Jacques Houdek tulisi edustamaan Kroatiaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa, Ukrainassa.
Tiensuu (Inkeri)
Tiensuu () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 17 kilometriä Suuresta-Narvusista kaakkoon. Kylässä on 19 asukasta (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä "Vzvoz". 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana esiintyy myös sen itämerensuomalainen nimitys muodoissa "Tesso, Thesso, Theesw, Thesw, Tessw". Vuonna 1848 Tiensuussa asui 177 inkerikkoa, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Kylän talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia, kunnes vuonna 1848 kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 33 taloa ja 207 asukasta. Vuonna 1899 Tiensuu kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Kylän 266 asukasta olivat väestönlaskennan mukaan kaikki ”suomalaisia”, mutta luterilaisia heidän joukossaan ei ollut yhtään.
Neuvostoaikana Tiensuu toimi aluksi kyläneuvoston keskuksena. 1930-luvulla sillä oli kansallisen inkeroisen kyläneuvoston status. Tiensuun kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1954 ja liitettiin Koskinan kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 201 ja vuonna 1958 35 asukasta.
Tiensuu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 26 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Kulttuuriperintökohteita ovat viisi kivikautista asuinpaikkaa, keskiaikainen hautapaikka ja toisen maailmasodan bunkkeri.
Toyota Prius+
Toyota Prius+ on Toyotan vuodesta 2011 lähtien valmistama hybridiauto, koriltaan viisiovinen tila-auto. Malli esiteltiin Japanissa toukokuussa 2011, Yhdysvalloissa saman vuoden lokakuussa ja Euroopassa kesäkuussa 2012. Prius+ perustuu Prius-malliin. Prius+ on mallinimi suurimmassa osassa Eurooppaa. Aasiassa mallin nimenä on Toyota Prius α, Pohjois-Amerikassa Toyota Prius v, Belgiassa Toyota Grand Prius+ ja Alankomaissa Toyota Prius Wagon.
Prius+ on kompakti tila-auto. Sen ilmanvastuskerroin on kokoluokassaan alhainen 0,29. Suomessa mallistossa on tarjolla kolme varustelutasoa: Life, Active ja Premium. Kaikissa Suomeen tuotavissa malleissa on 136-hevosvoimainen poltto- ja sähkömoottorista koostuva hybridivoimanlähde portaattomalla CVT-automaattivaihteistolla. Suomessa myytävään Toyota Prius+ -malliin kuuluu vakiona useita samoja ominaisuuksia kuin vuoden 2010 Priuksessa, kuten esimerkiksi neljä ajotilaa (normaali, power, eco ja EV), älyavain ja avaimeton käynnistys, kosketusnäytöllinen multimediajärjestelmä, mäkilähtöavustin sekä LED-ajovalot. Premium-varustetasoon sisältyy lisäksi muun muassa Pre-Collision-järjestelmä, pleksilasinen panoraamakatto ja mukautuva vakionopeudensäädin.
Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events (videopeli)
Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events on vuonna 2004 julkaistu videopeli, joka perustuu Lemony Snicketin "Surkeiden sattumusten sarja" -kirjasarjaan ja "samannimiseen" elokuvaan.
Pelissä pelaaja ohjaa Violet Baudelairen ja Sunny Baudelairen hahmoja ratkoessaan erilaisia haasteita.
Kristian Afanasjev
Kristian Afanasjev (s. 28. heinäkuuta 1998 México, Meksiko) on venäläis-meksikolainen jääkiekkoilija, joka pelaa VHL-joukkue HK Sarovissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Afanasjev osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta.
Afanasjev syntyi Meksikossa hänen vanhempiensa työskennellessä siellä. Hän muutti perheineen Venäjälle ollessaan 4-vuotias. Afanasjev aloitti jääkiekkoilun Pietarissa, josta hän siirtyi 16-vuotiaana Pohjois-Amerikkaan ja HPHL-juniorisarjan Honeybakediin kaudeksi 2014–2015.
QMJHL-joukkue Drummondville Voltigeurs varasi Afanasjevin koko neljäntenä pelaajana kesällä 2015. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016, mutta kesken toisen kauden 2016–2017, joulukuussa 2016 Afanasjev siirtyi try-outin kautta Suomeen ja Saimaan Pallon A-nuorten SM-liigajoukkueeseen. Hän debytoi seuran SM-liigajoukkueessa 16. helmikuuta 2017 Vaasan Sportia vastaan. Afanasjeville avautui paikka SaiPan kokoonpanosta, kun seuran vahvuudesta oli poistunut siirtotakarajan jälkeen muuan Curtis Hamilton, Brock Trotter ja Joona Jääskeläinen. Hän sai ottelussa jääaikaa 4.55 minuuttia. Afanasjevista tuli SM-liigan historian kaikkien aikojen ensimmäinen Meksikon kansalaisuuden omaava pelaaja. Hän pelasi SM-liigassa kaikkiaan kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2017–2018 Afanasjev palasi kotimaahansa Venäjälle ja siirtyi VHL-joukkue HK Saroviin.
Afanasjevin isä Valeri on jääkiekkovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Mount Suomi
Mount Suomi on Etelämantereella, Kuningatar Maudin maalla sijaitseva valloitettu 2598 metriä korkea vuori, joka on osa Wohlthat-vuoristoketjua. Suomalainen Lynx Adventure Antarctica -retkikunta, jonka johtajana oli Patrick "Pata" Degerman ja johon lisäksi kuuluivat Pekka Ojanpää, Mika Listala ja Jón Ólafur Magnusson valloittivat sen 4. tammikuuta 2017. Vuoren valloittaminen oli osa Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmaa.
Kasvien evoluution aikajana
Kasvien evoluutio käsittää kasvien kehityksen elämän syntyajoista saakka.
Yksisoluisia leviä oli olemassa jo arkeeisen aionin ajalla. Ensimmäiset vihreät levät ilmaantuivat paleotsooisen maailmankauden alkupuolella ordovikikaudella. Ensimmäiset löydetyt maakasvit ovat peräisin siluurikaudelta. Devonikaudella ilmestyivät sammalet. Silloin ilmestyivät myös ensimmäiset sanikkaiset ja liekomaiset kasvit, jotka levisivät kivihiilikaudella. Kivihiilikaudella kehittyivät ensimmäiset siemenkasvit, kuten siemensaniaiset ja ensimmäiset nykyisen kaltaiset paljassiemeniset kasvit. Permikaudella havupuut ja käpypalmut levisivät. Mesotsooisen maailmankauden alussa, triaskaudella, siemensaniaiset katosivat. Samoihin aikoihin levisivät entisestään havupuut, neidonhiuspuut ja käpypalmut. Jurakaudella ilmaantuivat ensimmäiset koppisiemeniset kasvit. Liitukauden loppuun mennessä koppisiemeniset kasvit olivat levinneet niin, että ne käsittivät valtaosan kasvikunnasta ja paljassiemenisten osuus oli vähentynyt huomattavasti. Kenotsooisella maailmankaudella, tertiäärikaudella, kukkivat kasvit kehittyivät ja puumaiset koppisiemeniset erilaistuivat. Kvartäärikaudella ruohovartiset kasvit ovat tulleet yleisemmiksi ja monipuolisemmiksi.
Hank Green
William Henry "Hank" Green II (s. 5. toukokuuta 1980 Birmingham, Alabama ) on yhdysvaltalainen yrittäjä, muusikko, kouluttaja, tuottaja ja vloggaaja. Green tunnetaan parhaiten hänen YouTube-kanavastaan nimeltään "Vlogbrothers" (alun perin "Brotherhood 2.0"), jonka hän loi yhdessä veljensä Johnin kanssa. Hank ja John ovat myös muun muassa luoneet opetukselliset YouTube-kanavat "Crash Course" ja "SciShow", joissa he molemmat myös toimivat juontajina.
Hank Green on lisäksi ollut luomassa maailman suurinta verkkovideokonferenssia VidConia, kauppatavarayritys DFTBA Recordsia, verkkovideoiden tuotantoyhtiö Pemberley Digitalia sekä joukkorahoitusalusta Subbablea, jonka Patreon osti vuonna 2015.
Pian Greenin syntymänsä jälkeen perhe muutti Orlandoon Floridaaan, jossa hän vietti suurimman osan lapsuuttaan.
Green valmistui ylioppilaaksi Winter Park High Schoolista vuonna 1998. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon biokemiasta Eckerd Collegessa ja maisterin tutkinnon ympäristötieteistä Montanan yliopistossa.
Hank Green asuu nykyään Missoulassa Montanassa yhdessä vaimonsa Katherinen ja poikansa Orinin (s. 2016) kanssa.
Florentino Ameghino
Florentino Ameghino (18. syyskuuta 1854 Luján, Buenos Aires – 6. elokuuta 1911 La Plata) oli argentiinalainen paleontologi.
Ameghino oli argentiinalaisten dinosaurusten ja muiden hävinneiden selkärankaisten tutkimuksen ja kaivauksen edelläkävijä 1800-luvun lopulla, mutta tunnetaan paremmin urastaan Etelä-Amerikan ainutlaatuisten nisäkkäiden parissa. Suurin osa hänen löydöistään on nykyään sijoitettu La Plata Museumiin, Argentiinaan.
Yhdessä (Unkari)
Yhdessä (), virallisesti Yhdessä – Uuden aikakauden puolue (), on unkarilainen sosiaaliliberaalinen puolue, joka perustettiin 26. lokakuuta 2012 nimellä Yhdessä 2014 (). Alkujaan puolue oli kolmen vasemmistolaisten kansalaisjärjestöjen muodostava liittouma, jonka tavoite oli saavuttaa vuoden 2014 parlamenttivaaleissa määräenemmistö ja purkaa valtapuolue Fideszin tekemät muutokset Unkarin perutuslakiin. Puolueeksi liittouma rekisteröityi 8. maaliskuuta 2013.
Puolueen johtohahmona ja yhtenä perustajana toimi Unkarin entinen pääministeri Gordon Bajnai, joka palasi liittouman perustamisen myötä politiikkaan. Nykyinen puheenjohtaja on Péter Juhász, joka valittiin virkaan vuonna 2017.
Vyötermaa
Vyötermaa (myös "Feodormaa", ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 14 kilometriä Suuresta-Narvusista kaakkoon. Kylässä on 16 asukasta (vuonna 2010).
Vyötermaa lienee ollut aikaisemmin osa Kotkon kylää. Vuonna 1848 siellä asui 162 inkerinsuomalaista ja 27 inkerikkoa. Suomalaiset kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen ja inkerikot Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vyötermaan suomalaissukuja olivat Hovintalo, Jakonen, Jorro, Kangas, Mykkä, Nahinen, Nikkari, Nyrhi, Pyhänen, Raisu, Roju, Rosaus, Siika, Tahvonen, Tappi, Venska ja Vontti. Kylän talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia, kunnes vuonna 1848 kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 39 taloa ja 245 asukasta. Vuonna 1899 Vyötermaa kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Kylän 388 asukkaasta 383 oli väestönlaskennan mukaan ”suomalaisia” ja loput virolaisia. Luterilaisia kylässä oli 331 henkeä.
Neuvostoaikana Vyötermaa kuului aluksi Kotkon, vuodesta 1928 lähtien Kukkosin, vuodesta 1950 Tiensuun, vuodesta Koskinan ja vuodesta 1958 jälleen Kukkosin kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 243 ja vuonna 1958 80 asukasta.
Vyötermaa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 70 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun.
Kylässä on asunut runonlaulaja Maria Luukka.
Vasili Popov
Vasili Popov on venäläinen liikemies ja oppositiojohtaja. Hän on omistanut Venäjällä muun muassa kustannusyhtiö Gubernian. Popov oli Venäjällä pitkäaikainen Karjalan parlamentin jäsen. Hän oli Galina Širšinan merkittävimpiä tukijoita pormestarivaaleissa.
Popov on oleillut Suomessa keväästä 2015 saakka. Hänet on pidätetty ja asetettu matkustuskieltoon elokuussa 2015. Länsimielinen oppositiojohtaja Popov on kertonut harkitsevansa poliittisen turvapaikan hakemista Suomesta. Venäjällä Popov on vangittu poissaolevana, ja hänet on etsin­tä­kuu­lu­tettu Interpolin kautta. Venäjän viranomaiset epäilevät, että Popovin kiinteistökauppoihin liittyy epäselvyyksiä. Popov pitää väitteitä poliittisena ajojahtina. Popov sai Suomesta turvapaikan helmikuussa 2017.
Katumajärvi
Katumajärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Lite-On
Lite-On on taiwanilainen yhtiö, joka valmistaa komponentteja telekommunikaatio- ja elektroniikkateollisuudelle. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti ja sillä on tuotantolaitoksia nykyään mm. Intiassa ja Kiinassa.
Lite-On perustettiin vuonna 1975. Aluksi sen tuotteita olivat LEDit. Vuonna 2002 yhtiö kasvoi neljän yhtiön fuusiolla. Se laajensi tuotevalikoimaansa virtalähteisiin, LCD-näyttöihin ja muihin elektroniikan ja telekommunikaatiolaitteiden komponentteihin.
Vuonna 2007 yhtiö osti suomalaisen Perloksen. Näin syntyneen tytäryhtiön nimeksi vaihdettiin myöhemmin Lite-On Mobile. Nimenvaihdos toteutettiin vuosina 2008- 2011.
Open Sud de France
Open Sud de France on Montpellier’ssa, Ranskassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus pelataan Park&Suites Arenalla ja se kuuluu ATP World Tour 250 -sarjaan. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2010 ja se korvasi vuosina 1987–2009 järjestetyn Grand Prix de Tennis de Lyon -turnauksen.
Finnair City Bus
Finnair City Bus on Pohjolan Liikenteen operoima bussilinja Helsingin keskustasta Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Sen nimi tulee suomalaisen lentoyhtiö Finnairin keskeisestä solmukohdasta Helsinki-Vantaan lentoasemalla. Bussi on väritykseltään Finnairin brändi-ilmeen mukainen: pääväri on valkoinen, lentoyhtiön logo tummansininen. Vuoteen 2010 asti pääväri oli sininen ja logo valkoinen. Ennen Elielinaukion käyttöönottoa linjan lähtöpaikka oli Asema-aukio.
Finnair City Bus kulkee reittiä Helsingin Elielinaukiolta Mannerheimintietä pitkin Hesperian puiston bussipysäkille, josta se jatkaa Käpylän kautta Tuusulanväylälle ja lopulta Vantaalle lentoaseman terminaaleihin T1 ja T2. Matkalla lentoasemalta Helsinkiin linja-auto pysähtyy pyydettäessä seuraavilla pysäkeillä:
Vantaa:
Helsinki:
Finnair City Busiin käy lippu, joka maksaa verkkokaupasta ostettuna aikuiselle 6,20€ ja lapselle (6–16 vuotta) 3,10€. Kuljettajalta ostaessa lippujen hintoihin sisältyy 0,10€ korotus.
Herbert Lundström
Herbert Einar Lundström (s. 6. toukokuuta 1925) on suomalainen entinen jääpalloilija, joka pelaajauran viimeiseksi kaudeksi jäi kausi 1951–1952. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.
Lundström pelasi koko uransa HIFK:ssa. Lundström nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen jo 15-vuotiaana kaudella 1941. Hän pelasi maalivahtina loukkaantuneen ykkösmaalivahdin Mika Tiivolan tilalta. Lundström oli joukkueessa, joka voitti silloin Suomen mestaruuden. Toisen Suomen mestaruutensa Lundströn saavutti kaudella 1944. Kaikkiaan Lundström saavutti urallaan jääpallossa kaksi Suomen mestaruutta, yhden hopean kaudella 1943 ja kolme pronssia kausilla 1945, 1946 ja 1947.
Maajoukkueuran huipentuma oli osallistuminen Suomen joukkueen edustajana Oslon vuoden 1952 talviolympialaisiin, jossa jääpallo oli näytöslajina. Hänelle myönnettin SPL:n kultainen ansiomerkki n:ro 134.
Jääpallon lisäksi Lundström pelasi HIFK:ssa jalkapalloa, jääkiekkoa ja käsipalloa, joista paras menestys tuli käsipallossa, jossa hän edusti Suomen maajoukkuetta viidessä maaottelussa ja saavutti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1945 ja 1951.
Palloilu-uran jälkeen hän siirtyi moottoriurheilun pariin ja menestyi TT-ajossa ja Formula K-sarjassa.
Allan Ferdinand Relander
Allan Ferdinand Relander (3. huhtikuuta 1901 Mikkeli – 22. tammikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen merenkulkuneuvos, merikapteeni, merenkulkija, alan kouluttaja ja hallintomies. Hän valmistui ylioppilaaksi 1919 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja lähti merille 1923. Suoritti yliperämiehen tutkinnon 1928 ja merikapteenin tutkinnon 1931. Toimi Turun merenkulkuopiston opettajana vuodesta 1935, rehtorina vuodesta 1937 ja merenkulkukoulujen tarkastajana vuodesta 1943. Sai merenkulkuneuvoksen arvonimen ja aloitti merenkulkuhallituksen merenkulkuosaston päällikkönä vuonna 1950. Jäi eläkkeelle 1964.
Demokraattinen koalitio (Unkari)
Demokraattinen koalitio (, lyh. DK) on unkarilainen sosiaaliliberaalinen puolue, jonka on perustanut Unkarin entinen pääministeri Ferenc Gyurcsány. Puolue muodostui kun Gyurcsány perusti vuonna 2010 Unkarin sosialistisen puolueen sisälle oman ryhmänsä, koska hän oli tyytymätön puolueen suuntaan. Gyurcsány ja hänen ryhmänsä erosivat sosialistisesta puolueesta 22. lokakuuta 2011 ryhtyäkseen perustamaan omaa puoluettaan. Sekaannuksen välttämiseksi Unkarin puolurekisterissä ollut Demokraattinen puolue () muutti nimensä Demokraattiseksi koalitioksi ja valitsi Gyurcsányn puolueen puheenjohtajaksi.
Luettelo Scandinavian Airlinesin onnettomuuksista
Scandinavian Airlines eli SAS on Norjan, Ruotsin ja Tanskan kansallinen lentoyhtiö. Lentoyhtiön kahdestakymmenestäkolmesta merkittävästä onnettomuudesta neljä on johtanut kuolemiin.
Korail
Korail (, tarkemmin , , "hanjaksi" 韓國鐵道公社) on Etelä-Korean valtiollinen junayhtiö, joka harjoittaa rautatieliikennettä Etelä-Koreassa. Yhtiön pääkonttori on Daejeonissa.
Rautatieliikenne Koreassa alkoi vuonna 1899. Ensimmäinen rataosuus oli Gyeongin-reitti Incheonista Souliin. Rautateitä rakennettiin 1900-luvun alussa niin, että ne yhdistivät koko niemimaan suurimmat kaupungit.
Etelä-Korean valtiollinen rautatieyhtiö, nykyisen Korailin ja KRNA:n edeltäjä, perustettiin vuonna 1963. Rataverkko ja junaliikenne eriytettiin vuonna 2005.
Soulin ensimmäinen metrorata otettiin käyttöön vuonna 1974. Metroverkostoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 reittejä oli 12 kpl ja rataverkoston laajuus oli 526 kilometriä. Suurnopeusjunaliikenne (KTX) alkoi vuonna 2004. KTX-rataverkkoa on laajennettu, ja sen pituus oli vuonna 2015 556 kilometriä.
Korail liikennöi Etelä-Korean rautatiet omistavan ja hallinnoivan KRNA:n (, ) radoilla. Yhtiö harjoittaa tavaraliikennettä sekä henkilöliikennettä niin suurnopeusjunilla, metrojunilla kuin perinteisillä taajama- ja kaukojunilla.
Korailin junissa oli vuonna 2015 noin 134 milj. matkustajaa ja kuljetetun tavaran määrä oli 37 milj. tonnia.
Korailin myyntitulot olivat vuonna 2014 noin 70 % liikevaihdosta ja jakaantuivat seuraavasti:
Korailin suurnopeusjunaliikenne alkoi vuonna 2004. KTX-suurnopeusjunia kulkee neljällä reiteillä:
Koraililla on metro- ja taajamajunaliikennettä Soulissa ja sen lähiympäristössä. Verkoston pituus on yhteensä 539 kilometriä.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2017
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2017 kilpailtiin 17.–19. helmikuuta 2017 Rovaniemellä Santasport Lapin Urheiluopistolla. Järjestävänä seurana toimi Rovaniemen Reipas.
Helsingin ja Espoon kaupunkipyöräjärjestelmä
Helsingin ja Espoon kaupunkipyöräjärjestelmä on Helsingissä ja Espoossa toimiva kaupunkipyöräjärjestelmä. Järjestelmä avattiin vuoden 2016 toukokuussa 500 kaupunkipyörällä ja 50 kaupunkipyöräasemalla, jotka sijaitsivat Helsingin kantakaupungissa.
Helsingissä oli käytössä vuosina 2000–2010 kolikkopantteihin perustuva kaupunkipyöräjärjestelmä, mutta pyöriä vandalisoitiin eikä panttijärjestelmä toiminut hyvin, joten pyörät poistettiin käytöstä.
2. toukokuuta 2017 alkaen kaupunkipyöräjärjestelmä on koostunut 1 400 pyörästä 140 asemalla ympäri Helsingin kantakaupunkia sekä sadasta pyörästä kymmenellä asemalla Matinkylä-Olari-akselilla Espoossa.
Pyörän saa käyttöönsä rekisteröitymällä palveluun verkossa. Rekisteröinnin yhteydessä saa henkilökohtaisen pyöräilijätunnuksen ja avainkoodin, joilla pyörän voi ottaa käyttöön asemalta. Käyttöönoton yhteydessä voi liittää tunnukseensa matkakortin, minkä jälkeen pyörän saa asemalta matkakortilla ja avainkoodilla. Pyörän voi saada käyttöönsä myös ilman rekisteröitymistä maksukortilla viideltä asemalta. Pyörillä on kolme eri käyttömaksua: vuosimaksu on 30 euroa, viikkomaksu 10 euroa ja päivämaksu 5 euroa. Jokaisen käyttökerran ensimmäinen puoli tuntia on ilmaista, ja ylittävästä ajasta tulee lisäveloitus.
HKL ja Espoon kaupunki ovat kaupunkipyöräjärjestelmän tilaajia. Järjestelmän toteutuksesta vastaa CityBike Finland. HSL vastaa kaupunkipyörien verkkopalvelusta ja markkinoinnista yhdessä HKL:n ja Espoon kanssa. Clear Channel vastaa järjestelmän mainosmyynnistä. Järjestelmän pääyhteistyökumppani on HOK-Elanto.
Helsingissä oli käytössä vuosina 2000–2010 rahapanttiin perustuva kaupunkipyöräjärjestelmä. Pyörät kärsivät kuitenkin vandalismista eikä kolikkopanttijärjestelmä toiminut hyvin, joten pyöristä luovuttiin 2010. Parhaimmillaan pyöriä oli yli 400 kappaletta, mutta vuonna 2009 niitä oli liikenteessä enää alle 150 kappaletta. Järjestelmä mukaili Kööpenhaminan aiempaa kaupunkipyöräjärjestelmää.
Vuonna 2016 Helsingissä otettiin käyttöön uusi kaupunkipyöräjärjestelmä, jonka toimittajaksi valittiin ranskalainen Moventia & Smoove. Clear Channel Suomi toimi alihankkijana mainoksille ja kumppanuuksille. Ensimmäisenä vuonna käytössä oli 500 pyörää ja 50 pyöräasemaa.
Clear Channel Suomen hankkima mainoskumppanuus Alepan kanssa sai osakseen kritiikkiä. Arvostelijoiden mukaan keltaiset ”Alepa-fillarit” näyttävät enemmän HOK-Elannon kuin Helsingin kaupungin hankkeelta. Keltainen väri oli kuitenkin Clear Channelin mukaan sattumaa, sillä sama väri on käytössä HSL:llä pyörien symbolina.
2. toukokuuta 2017 Helsingin kaupunkipyöräverkosto laajentui kolminkertaiseksi, jolloin käytössä oli 1500 pyörää 150 pyöräasemassa. Verkosto laajeni kantakaupungista Munkkiniemeen, Pasilaan ja Kumpulaan.
Vuonna 2018 järjestelmä laajeni myös Espooseen. Espoo sai toukokuussa 70 pyöräasemaa ja 700 pyörää. Myöhemmin kesällä 2018 Espooseen asennetaan vielä 35 pyöräasemaa ja pyöriä tulee 350 lisää.
Helsingin ja Espoon kaupunkipyöräpalvelu toimii yhtenä kokonaisuutena. Pyörillä voi toukokuusta 2018 alkaen halutessaan ajaa kaupunkien välillä, Espoosta Helsinkiin tai toisinpäin.
Nagamaki
Nagamaki (jap. 長巻 tai ながまき) on perinteisellä tavalla valmistettu pitkä japanilainen salkoase. Sitä käyttivät samurait japanin feodaalikaudella. Ensimmäiset maininnat aseesta ovat 1300- ja 1400-luvuilta. Nagamakin tarkasta rakenteesta on kuitenkin kaksi eri näkemystä: naginatan kaltaisen salkoaseen sijasta joidenkin tutkijoiden mukaan nagamakilla tarkoitetaan erittäin pitkäkahvaista miekkaa, jolla on myös yhtä pitkä terä. Tällaisen miekka-tyypin nagamakin sekä kahva että terä voivat olla jopa metrin tai kolme shakua (noin 90 cm) pituudeltaan. Aseen tarkasta muodosta riippumatta, nagamakin kahvaosa on päällystetty samanlaisella nahka- tai silkkinauhoituksella kuin japanilaisen miekankin. Aseen nimen (suomennettuna "pitkä kääriminen/kääntäminen" ) arvellaan viittaavan tämän nauhoituksen punontatapaan, tai sitten pyöriviin liikkeisiin millä asetta tyypillisesti käytetään.
Nagamakia käyttäviä koryū-tyylejä ei ole paljon. Toda-ha Buko-ryū sisälsi alkujaan viisi nagamaki vastaan miekka -tekniikkaa koulukunnan menkyo kaiden tasolla. Nämä kuitenkin katosivat viimeisen sadan vuoden aikana, mutta ne on rekonstruoitu uudelleen ja hyväksytty koulukunnan "betsu mokuroku" (ylimääräiset tekniikat) luetteloon. Nämä tekniikat on tarkoitettu salkoaseen kaltaiselle nagamakille, eivätkä ne sovellu sellaisenaan pitkäkahvaiselle miekalle.
Toda-ha Buko-ryūn nagamaki tekniikoille on tyypillistä tarkka "maai" eli etäisyyden kontrollointi ja nopeat asennon muutokset. Toda-ha Buko-ryūn lisäksi vastaavaa salkoasetta käyttävät Araki-ryū, Kashima shintō-ryū ja Higo Koryū. Araki-ryū gunyō kogusoku (Araki-ryūn eräs haara) taas käyttää pitkän miekan kaltaista nagamakia.
Sotapäällikkö Uesugi Kenshinillä sanotaan olleen 100 miehen vahvuinen osasto nagamakia käyttäviä taistelijoita.
Lucky Mkosana
Luckymore "Lucky" Mkosana (s. 30. syyskuuta 1987 Bulawayo, Zimbabwe) on zimbabwelainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.
Mkosana pelasi vuosina 2008–2011 Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Dartmouth Collegen joukkueessa. Kausina 2012 ja 2013 Mkosana edusti Harrisburg City Islandersia Yhdysvaltain kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla NASL:ssä. Vuoden 2013 lopun hän pelasi lainalla toiseksi korkeimman sarjatason USL:n Tampa Bay Rowdiesissa, jonne siirtyi kaudeksi 2014 pysyvällä siirrolla. Kaudet 2015 ja 2016 Mkosana pelasi USL:ssä New York Cosmosissa ja voitti sarjan mestaruuden molempina kausina.
Mkosana purki sopimuksensa New York Cosmosin kanssa seuran talousvaikeuksien takia. Joulukuussa 2016 Veikkausliigassa pelaava IFK Mariehamn julkaisi Mkosanan yksivuotisen sopimuksen, jossa on optio toisesta vuodesta. Mkosana pelasi keväällä 2017 IFK Mariehamnissa yhdeksän Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kesäkuussa Mkosana palasi New York Cosmosiin.
Andreas Relander
Andreas Relander (30. marraskuuta 1829 Pietari – 27. tammikuuta 1902 Pietari) oli todellinen valtioneuvos Venäjän keisarikunnassa. Isänsä jalokiviseppämestari Anders Relander oli kotoisin Hirvensalmelta ja kuului Hirvensalmen Relandereihin. Andreas kävi Pietarissa saksalaista Petrikoulua, kirjoitti ylioppilaaksi Helsingissä 1846, valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1853 ja toimi Venäjän ulkoasiainministeriön palveluksessa Pietarissa vuodesta 1854. Toimi Venäjän varakonsulina Alexandriassa, nimitettiin konsuliksi Kööpenhaminaan 1867 ja toimi kenraalikonsulina Stettinissä 1876–1890.
Odert Forsstedt
Odert Forsstedt (18. kesäkuuta 1910 – 14. elokuuta 1979) oli suomalainen jääpalloilija, joka pelaajaura sijoittui 1930-luvun alusta 1940-luvun loppuun. Viimeiseksi kaudeksi jäi kausi 1949–1950.
Forsstedt pelasi koko uransa HIFK:ssa. Forsstedt nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen kaudella 1931. 
Hän teki ratkaisumaalin vuoden 1934 jääpallofinaalissa Viipurin Palloseuraa vastaan. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa mestaruuden HIFK:lle tiukassa 2-osaisessa ottelussa Vipurin Susia vastaan.
Kahden vuosien 1936 ja 1937 hopeiden jälkeen HIFK sai mestaruudet Talvisotaa edeltävinä kausina 1938 ja 1939. Forsstedt oli siis yhdessä Frans Karjaginin, Torsten Svanströmin, Leo Karjaginin, Ernst Grönlundin ja Olof Strömstenin kanssa voittamassa 1930-luvulla neljä kultaa ja kaksi hopeaa seuralleen.
Välirauhatalvena 1941 HIFK uusi mestaruutensa ja uudelleen 1944. Kaikkiaan Forsstedt saavutti viisi Suomen mestaruutta (1934, 1935, 1938, 1939, 1941 ja 1944) ja neljä hopeaa (1935, 1936, 1937, 1943) ja kolme pronssia (1945, 1946, 1947).
Forsstedt pelasi ensimmäisen maaottelun B-maajoukkueessa Ruotsia vastaan 1932. A-maajoukkueeseen hän nousi kaudella 1936 oli jo aina sotavuosiin asti vakiopelaaja maajoukkueessa.
Salansuu
Salansuu (myös "Lauttakylä", ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 17 kilometriä kunnan keskustaajamasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 28 asukasta (vuonna 2010).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä "Sola". 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se esiintyy muodossa "Salussus" ja 1600-luvun lopussa nimellä "Lautakyla". Nimitykset perustuvat Laukaanjoen vastarannalle laskevaan Salanjokeen (nykyään ven. "Tararaika") ja Laukaanjoen ylittämiseen käytettyyn lauttaan.
Vuonna 1848 Salansuussa asui venäläisten ohella 39 Narvan ruotsalais-suomalaiseen seurakuntaan kuulunutta savakkoa. Ortodoksit kuuluivat Pätnitsän (ven. "Novopjatnitskoje") seurakuntaan. Paikalliset talonpojat olivat Salan kartanon maaorjia. Vuonna 1862 kylässä oli 12 taloa ja 149 asukasta. Vuonna 1899 Salansuu kuului kyläkuntana Aleksandrovskaja Gorkan volostiin. Kylän 148 asukkaasta venäläisiä oli 84, suomalaisia 35 ja ”sekoittuneita” 29. Luterilaisia heistä oli 39 henkilöä.
Salansuun ympärillä on sijainnut kolme ruotsalaisajalta periytynyttä kartanoa: Sala, Marienhof ja Blekenhof (myöhemmin Nadeždina), joiden yhteisnimityksenä oli Terpigorje. 1700-luvulla ne omisti Venäjän palvelukseen siirtynyt Franz-Josef Bleken. Salan kartano kuului myöhemmin Korfin paronisuvulle. Nykyään siitä on jäljellä puistoalueen jäänteitä, talousrakennusten raunioita ja Korfin suvun hautakappeli.
Neuvostoaikana Salansuu kuului aluksi Sveiskin, vuodesta 1928 lähtien Koskinan, vuodesta 1950 Konovan ja vuodesta 1954 jälleen Koskinan kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 104 ja vuonna 1958 76 asukasta.
Salansuu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, joista suurin osa toimii kesähuviloina. Korfin kartanoalue sijaitsee kylän länsiosassa. Länsireunalla on myös toisen maailmansodan aikainen bunkkeri. Kylään johtaa soratie Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") väliseltä maantieltä. Salansuun rautatieasema sijaitsee kauempana Pietarin ja Ivangorodin välisen radan varrella.
Velkoja (täsmennyssivu)
Velkoja voi viitata johonkin seuraavista:
Pallas (taideyhdistys)
Pallas oli taideyhdistys ja taidekoulu, joka perustettiin Tartossa 1918. Yhdistys toimi 1918–1940 ja 1943–1944. Se piti ensimmäiset näyttelynsä syksyllä 1919. Vuonna 1924 koulusta tuli korkeakoulu, ja se oli Viron ensimmäinen korkeampaa taideopetusta antava taideoppilaitos Taidekoulu Pallas ("Kõrgem Kunstikool Pallas"). Yhdistys perustettiin 1988 uudestaan nimellä kunstiühing Tartus (Tarton taideyhdistys).
Yhdistys oli alun perin taide- ja kirjallisuusyhdistys, jonka tehtävänä oli taiteen ja kirjallisuuden edistäminen ja levittäminen. Perustajajäseniä olivat Konrad Mägi, Aleksander Tassa, Julius Genss, Marie Reisik, Auguste Pärn, Alma Koskel (Johanson), J. Einsild, Klara (Claire) Holst, V. Kangro-Pool, M. Pukits ja Ado Vabbe. Gripenbergin skandaalin jälkeen yhdistyksestä erosivat Klara Holst, Alma Johanson (Koskel) ja Marie Reisik. Sen jälkeen yhdistykseen ei liittynyt pitkään aikaan uusia naisjäseniä.
Taideyhdistyksen vaikutus jatkui Viron taitessa koko neuvostoajan.
The Art of the Deal
Trump: The Art of the Deal on Yhdysvaltain presidentin, liikemies Donald Trumpin yhdessä toimittaja Tony Schwartzin kanssa kirjoittama, vuonna 1987 julkaistu muistelmateos, joka sisältää myös liikeneuvoja. Teos menestyi erinomaisesti; se oli 48 viikkoa "The New York Timesin" bestsellereiden listalla ja 13 viikkoa kyseisen listan ensimmäisellä sijalla. "The Art of the Deal" on käännetty yli kymmenelle eri kielelle.
Kirjan alku kuvaa Trumpin lapsuutta New Yorkin Queensissa ja sen jälkeen hänen uraansa Brooklynissä ja Manhattanilla. Kirjan julkaisi Random House -kustantamo marraskuun 1. päivänä 1987, ja "New York" -lehti julkaisi kirjasta otteita.
Tony Schwartz, toinen kirjan kirjoittajista, on kertonut jälkeenpäin hävenneensä kirjan kirjoittamista. Hänen mukaansa kirja olisi hyvin erilainen, jos se olisi kirjoitettu vuonna 2016; kun häneltä kysyttiin, mikä sen nimi olisi, Schwartz vastasi: ”The Sociopath” ("Sosiopaatti").
Pallas (taidekoulu)
Pallas oli Tartossa toiminut taideoppilaitos, jonka taideyhdistys Pallas perusti. Se muuttui 1924 taidekorkeakouluksi ja oli Viron ensimmäinen korkeampaa taideopetusta antanut oppilaitos. Koulun toiminta päättyi 1940 Viron miehitykseen. Se on ollut Viron merkittävin taideopetusta antava oppilaitos, ja sen vaikutus säilyi neuvostoaikanakin.
Felix Fridolf Relander
Felix Fridolf Relander (15. huhtikuuta 1864 Valkeala – 9. joulukuuta 1925 Savitaipale) oli Venäjän evankelisluterilaisen kirkkokunnan ensimmäinen piispa. Hän valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1884. Relanderin suoritettua teologian erotutkinnon (vrt. teologian maisteritutkinto) vuonna 1886 hänet vihittiin papiksi ja määrättiin Savitaipaleen kappalaisen apulaiseksi. Vuonna 1887 hän siirtyi Inkerinmaalle Skuoritsan ja Ropsun kirkkoherran apulaiseksi. Vuonna 1899 hänet nimitettiin Toksovan kirkkoherraksi ja edelleen rovastiksi vuonna 1918. Vuonna 1921 hänet valittiin Venäjällä asuvien evankelisluterilaisten suomalaisten ensimmäiseksi piispaksi.
Relander edisti innokkaasti ja menestyksellisesti rajantakaisten suomalaisten henkistä ja aineellista kehitystä. Hän perusti ensimmäisen maamiesseuran ja kristillisen kansanopiston Inkeriiin. Hän myös tallensi inkeriläistä kansanrunoutta, sananlaskuja ja selostuksia muinaistavoista sekä kirjoitti Inkerinmaan suomalaisten seurakuntien historian.
Kolmijuovapussisormieläin
Kolmijuovapussisormieläin eli kolmijuovasormipussieläin ("Dactylopsila trivirgata") on harvaetuhampaisten lahkoon kuuluva pussieläinlaji. Se elää Uudessa-Guineassa ja Australiassa, sekä joillakin läheisillä saarilla. Kolmijuovapussisormieläin on noin 25–27 senttiä pitkä, ja sillä on huomattava mustavalkoinen väritys. Sen karkealle turkille on tunnusomaista kolme pitkittäistä, vaihtelevaa mustaa juovaa. Kolmijuovapussisormieläin syö pääasiassa yhteiskuntahyönteisiä, kuten muurahaisia ja termiittejä, sekä puuta tuhoavia kovakuoriaisten ja yöperhosten toukkia.
Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on "juovaliitopussikas".
Surviving at the Top
Trump: Surviving at the Top (tunnettu myös nimellä "The Art of Survival") on Donald Trumpin ja Charles Leerhsenin kirjoittama kirja. Se julkaistiin 14. elokuuta 1990.
"Surviving at the Top" oli seitsemän viikon ajan "The New York Timesin" bestsellereiden listalla ja ylsi kahden viikon ajaksi myös listan ensimmäiselle sijalle. Trumpin edellinen kirja oli ollut listalla huomattavasti pidempään.
"Los Angeles Timesille" kirjoittanut John Rothchild huomautti, että kirja on kirjoitustyyliltään hyvin erilainen kuin Trumpin esikoisteos "The Art of the Deal". Hän kommentoi myös, että "Surviving at the Top" sisältää enemmän kuvia Trumpista muiden julkisuudenhenkilöiden kanssa kuin Trumpin rakennuksista.
Crippled America: How to Make America Great Again
Crippled America: How to Make America Great Again on Donald Trumpin kirja vuodelta 2015. Trump kirjoitti sen presidentinvaalikampanjaansa varten, ja se julkaistiin vuonna 2016 uudelleen nimellä "Great Again: How to Fix Our Crippled America".
Trump lupasi lahjoittaa kaikki kirjan tuotot hyväntekeväisyyteen.
Theta-1 Sagittarii
Theta-1 Sagittarii (θ Sagittarii, θ Sgr) on Bayerin designaatio tähdelle Jousimiehen tähdistössä. Se on spektroskooppinen kaksoistähti, jonka päätähden θ Sagittarii A:n näennäinen kirkkaus on +4,37. Päätähti on spektrityypin B2.5IV sininen alijättiläinen, jonka lämpötilaksi on laskettu 13 674 K. Sen on laskettu olevan kooltaan 4,46 kertaa Aurinkoa suurempi. Järjestelmän toinen tähti, θ Sagittarii B, on päätähdestä 31 AU:n etäisyydellä eli likimain yhtä kaukana kuin Neptunus on Auringosta. Kaksoistähtien etäisyyden maasta arvioitiin vuonna 1997 Hipparcosin mittausten perusteella olevan 652,3 valovuotta, mutta myöhempi datan tulkinta vuonna 2007 täsmensi etäisyydeksi 543,6 valovuotta.
Theta-1 Sagittarii liikkuu Linnunradan sisällä 19,9 km/s nopeudella Aurinkokunnan suhteen. Sen rata galaksissamme on noin 20 900–24 300 valovuoden etäisyydellä galaksin keskustasta.
Theta-1 Sagittariin lähellä taivaalla näkyy myös Theta-2 Sagittarii -tähtijärjestelmä. Näiden kahden ero katselukulmana on 0,59°.
Draama-Helmi
Draama-Helmi (oikealta nimeltään Helmi Kajaste) on Helsinkiläinen rap- ja spoken word -artisti.
Kajasteen debyyttialbumi "Draama-Helmin erehdys" julkaistiin 29. toukokuuta 2015 kasettina ja internetissä. Soundi arvosteli tämän "pahaenteisen" levyn tähdin 4/5. Toinen kokopitkä albumi "Draama-Helmi ihmisten ilmoilla" julkaistiin 19. toukokuuta 2017. Kajaste on keikkaillut mm. Jättömaalla 2016
Draama-Helmi kuvailee musiikkiaan "epäselväksi räpiksi." Hän tekee itse kappaleidensa taustoja sekä musiikkivideoita. Ammatiltaan hän on arkkitehti.
La Vengeance d’une femme
La Vengeance d’une femme on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Jacques Doillonin ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Béatrice Dalle. Jacques Doillon ja Jean-François Goyet laativat elokuvan käsikirjoituksen, joka perustuu Fjodor Dostojevskin romaaniin "Ikuinen aviomies" (Вечный муж; "Vetšnyi muž", 1870). Elokuvan tuottajana oli Alain Sarde.
Elokuva kilpaili vuoden 1990 Berliinin elokuvajuhlien pääkilpailussa, jossa Jacques Doillon oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi.
Suzy (Béatrice Dalle) saapuu Pariisiin ottaakseen osaa itsemurhan tehneen rakastajansa, Andrén, hautajaisiin. Cécile (Isabelle Huppert), Andrén vaimo, pitää Suzya vastuussa aviomiehensä itsemurhasta. Kostonhimoinen Cécile yrittää saada Suzylta tunnustuksen pelaamalla tämän kanssa psykologista peliä.
"La Vengeance d’une femme" kuvattiin Pariisissa vuonna 1989 ja sen tuotantoyhtiönä oli Sara Films.
"La Vengeance d’une femme" sai ensi-iltansa Ranskassa 10. tammikuuta 1990 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 184 221 katsojaa.
Alfa Romeo 33
Alfa Romeo 33 on Alfa Romeon vuosina 1983–1995 valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi Alfa Romeo Alfasudin. Alfa Romeo 33:n jälkeen valmistaja toi markkinoille myös samaa kokoluokkaa edustavan edullisemman Arna-mallin, joka kehitettiin yhteistyössä Nissanin kanssa. Alfa Romeo Arna oli käytännössä uudelleennimetty Nissan Cherry, jossa oli Alfa Romeon moottori ja joitain muita teknisiä komponentteja. Se ei kuitenkaan menestynyt, ja valmistus päättyi vuonna 1987, jolloin ainoaksi keskikokoluokan autoksi Alfa Romeon mallistoon jäi 33. Alfa Romeo 33 korvattiin uusilla 145/146-malleilla.
Alfa Romeo 33 esiteltiin vuonna 1983 viisiovisena hatchbackina. Hieman myöhemmin saapui myös farmarimalli, jossa oli Subarun kehittämä nelivetojärjestelmä.
Vuodelle 1987 33-mallistoa uudistettiin. Uutena moottorina oli 1,7-litrainen (118 hv), mutta farmarimallin nelivedosta luovuttiin. Ulkonäöllisistä muutoksista huomattavin oli uusi etusäleikkö. Ohjaamossa kojelauta ja ohjauspyörä uusittiin.
Vuonna 1990 Alfa Romeo 33 koki perusteellisemman kasvojenkohotuksen, jossa sen ulkoasua muutettiin uudempaa 164-mallia vastaavaksi. Uusi nelivetomalli oli nimeltään Permanent 4, jossa normaalisti 95 prosenttia tehosta välitettiin etupyörille, mutta tarpeen vaatiessa enintään 65 prosenttia tehosta pystyttiin välittämään takapyörille. Vuonna 1992 nelivetomallin nimeksi vaihtui Q4.
Sarvinokkalinnut
Sarvinokkalinnut (Bucerotiformes) on lintujen lahko, joka käsittää joitakin heimoja jotka aiemmin luettiin säihkylintujen lahkoon (Coraciiformes). Lahkon heimot ovat sarvinokat, sarvekkaat, harjalinnut ja säihkyjät.
Ropsu (Jaaman piiri)
Ropsu () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kullanjoen varrella kaksi kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 106 asukasta (vuonna 2010).
Kylän itäpuolelta Kullanjoen rannalta on löydetty kolmen kumpuhaudan ryhmä, joka ei ole säilynyt. Ropsun paikalla sijainnut "Iserschoin" kylä mainitaan ruotsalaisten vuosina 1618–1623 laatimassa maakirjassa. Samanniminen kartano (ven. "Ižorskaja myza") sijaitsi nykyisen Udarnikin kylän paikalla. Vuonna 1848 Ropsun kylässä ja kartanossa asui 146 inkerikkoa ja 92 inkerinsuomalaista. Inkerikot kuuluivat Haavikon ortodoksiseen ja suomalaiset Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Ropsun suomalaissukuja olivat Ahonen, Mustonen, Pukonen, Ryöti ja Saksa. Vuonna 1862 kylässä oli 34 taloa ja 231 asukasta. Talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1899 Ropsu kuului kyläkuntana Narvusin volostiiin. Väestönlaskennan mukaan sen 382 asukkaasta oli ”suomalaisia” 298, venäläisiä 55 ja ”sekoittuneita” 29. Luterilaisia kylässä oli 148 henkeä.
Neuvostoaikana Ropsu muodosti aluksi Narvusin volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1924 lähtien se kuului Suuren-Narvusin kyläneuvostoon. Vuonna 1958 kylässä oli 220 asukasta.
Ropsu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylän toiseen osaan johtaa Kullanjoen ylittävä ponttoonisilta. Lähistöllä sijaitsee vailla käyttöä oleva karjatila. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 80 henkeä. Ropsun kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun.
Tuas West Roadin metroasema
Tuas West Road on vuonna 2017 valmistunut Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tuasissa Singaporen läntisellä suuralueella. Asema avattiin 18. kesäkuuta 2017 osana East West Linen Tuas Linkin laajennusta.
Kuten muukin Tuas Linkin laajennus, myös Tuas West Roadin asema sijaitsee korkealla viaduktilla.
Velaari
Velaariäänteistä puhutaan kielitieteessä, kun pyritään kuvailemaan äänteen artikulaatiopaikkaa ääntöelimissä. Velaari on äänne, joka synnytetään kielen takaosan sekä kitalaen pehmeän osan (kitapurjeen) välissä. Velaariäänne on mm. englannin kielen sanassa "cast" ensimmäinen /c/
Tuas Linkin metroasema
Tuas Link on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tuasissa Singaporen läntisellä suuralueella. Siitä tuli East West Linen läntinen pääteasema, kun linjan laajennus avattiin 18. kesäkuuta 2017.
Hanikke
Hanikke () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kullanjoen rannalla neljä kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on kolme asukasta (vuonna 2010).
Kylä esiintyy 1600-luvun kartoissa, mutta se lienee syntynyt uudelleen vasta 1900-luvun alussa. Tarton rauhan jälkeen se kuului Viron Inkeriin. Asukkaat olivat etupäässä inkerinsuomalaisia. Heidän lisäkseen kylässä asui myös inkerikkoja.
Hanikke koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 20 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. "Pervoje Maja") välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Lähistöllä sijaitsee huvila-alue.
Tetrakontaani
Tetrakontaani eli n-tetrakontaani (CH) on 40-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan valkoista jauhetta. Tetrakontaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 563,096 g/mol, sulamispiste 80-84 °C, kiehumispiste 523,9 °C, leimahduspiste 407,7 °C, tiheys 0,817 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 4181-95-7.
Valeriu Ciupercă
Valeriu Ciupercă ( ("kyrillinen"), ; s. 12. kesäkuuta 1992 Tiraspol, Transnistria ("de facto"), Moldova ("de jure")) on moldovalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Venäjän jalkapalloliigassa pelaavaa Anži Mahatškala eli Tom Tomsk (laina) ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.