hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kati Hurme
Kati Hurme-Leikkonen (o.s. Hurme, s. 1968) on entinen suomalainen esteratsastaja, nykyinen estevalmentaja ja urheilutoimittaja.
Hurme aloitti ratsastuksen jo alle kouluikäisenä ja kävi ratsastustunneilla Husön, Tuomarinkylän, Eriksnäsin ja Karlvikin ratsastuskouluissa. 14-vuotiaana vuonna 1982 hänelle ostettiin ensimmäinen oma hevonen Satin, jolla hän alkoi vuonna 1983 kilpailla esteratsastuksessa Veikko Heikkilän valmentamana ja oli jo samana vuonna mukana juniorien PM-joukkueessa. Hän voitti juniori- ja nuorten ratsastajien tasolla kymmenen SM- ja PM-mitalia, joista viisi oli kultamitaleja. Vuonna 1984 hän sai käyttöönsä hollantilaisruuna Metropolitanin (kilpailunimi Pohjola Metropolitan), jolla hän voitti vuonna 1988 nuorten ratsastajien Euroopan mestaruuden Chaudfontainessa, Belgiassa. Vastaavantasoiseen suomalaissaavutukseen ylsi uudelleen vasta 25 vuotta myöhemmin Elmo Jankari, joka voitti kenttäratsastuksessa nuorten ratsastajien EM-kultaa vuonna 2013.
Hurmeen isä Veikko toimi hänen urheilumanagerinaan, ja hänellä oli jo junioriaikoina sponsorisopimukset Volvo-Auton ja Pohjolan kanssa. Mirri Kynsilehdon tavoin hän kuului junioriaikoinaan myös vuonna 1985 perustettuun Enso-Gutzeitin sponsoroimaan Enso-Teamiin, joka tuki lahjakkaita nuoria ratsastajia.
Hurme muutti ulkomaille Englantiin valmentautumaan ja kilpailemaan vuonna 1986 ylioppilaskirjoitustensa jälkeen ja siirtyi 1989 Hollantiin, 1992 Saksaan ja 1993 Belgiaan. Vuonna 1988 Metropolitanin loukkaannuttua hänen tärkeimmäksi kilparatsukseen tuli Vancouver (kilpailunimi Pohjola Vancouver). Ratsukko osallistui noin neljäänkymmeneen Grand Prix-, maailmancup- ja Nations Cup -luokkaan keräten sijoituksia, maailmancup-luokissa seitsemän kertaa. Suomen Nations Cup -joukkueessa ratsukko kilpaili vuosina 1991–1993, ja Hurme ja Vancouver edustivat Suomea myös seniorien EM-kilpailuissa vuonna 1991. Helsinki International Horse Show'ssa Hurme keräsi vuosien varrella kolme luokkavoittoa, muiden muassa kansainvälisen kaksintaisteluratsastusluokan voiton Metropolitanilla vuonna 1986 ollessaan vasta juniori.
Vancouver loukkaantui vuonna 1994, ja 1990-luvun alun lama sai Hurmeen sponsorit vetäytymään. Hän lopetti kansainvälisen kilpailu-uransa ja palasi Suomeen, ryhtyi valmentajaksi, perusti perheen ja opiskeli ensin tradenomiksi, sitten urheilujournalistiksi. Hän on muun muassa toiminut kansainvälisten ratsastuskilpailujen selostajana Yleisradiolle ja Eurosportille ja esimerkiksi Helsinki International Horse Shown lehdistöpalvelussa sekä kirjoittanut lehtijuttuja.
Hurme edusti koko kilpailu-uransa ajan Suomen Kenttäratsastusseuraa. Hän toimi Suomen Ratsastajainliiton (SRL) Lounais-Suomen aluevalmentajana esteratsastuksessa vuosina 2000–2007. Hänet on nimitetty SRL:n Huippuvalmentajaksi ja hän toimii edelleen estevalmentajana. Lisäksi hän kasvattaa estehevosia.
Hurme asuu Perniössä maanviljelijäpuolisonsa kanssa ja on kolmen lapsen äiti.
Jim Leavins
James T. Leavins (s. 28. heinäkuuta 1960 Dinsmore, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan NHL:ssä yhteensä 41 runkosarjaottelua tehopistein 2+12=14 ja keräten 30 jäähyminuuttia. Hän pelasi urallaan myös Euroopassa Suomen, Ruotsin ja Italian pääsarjoissa.
Leavins aloitti WHL-joukkue Regina Patsissa kaudella 1978–1979, mutta hän jätti CHL:n päästäkseen pelaamaan Yhdysvaltain yliopistosarjoihin ja Leavins pelasi junioriuransa näin ollen loppuun SJHL-joukkue Swift Current Broncosissa. Vuodet 1980–1984 hän kävi Denverin yliopistoa. Leavins oli jokaisella yliopistokaudellaan joukkueensa tehokkain puolustaja. Viimeisen yliopistokautensa 1983–1984 päätteeksi hänet valittiin WCHA:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Leavinsia ei koskaan . Hän aloitti ammattilaisuransa kaudella 1984–1985 IHL-joukkue Fort Wayne Kometsissa, jossa tulokaskausi toi 76 runkosarjaottelussa tehot 5+50=55, joilla Leavins sijoittui IHL:n puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Kauden 1985–1986 hän aloitti AHL-joukkue Adirondack Red Wingsissa. Marraskuussa 1985 Leavins teki NHL-sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Hän pelasi kauden aikana kaikkiaan 37 NHL-ottelua tehopistein 2+11=13.
Heinäkuussa 1986 Red Wings kauppasi Leavinsin, Kelly Kision, Lane Lambertin ja vuoden viidennen kierroksen varausvuoron New York Rangersiin vaihdossa Glen Hanloniin sekä vuosien ja 1988 kolmannen kierroksen varausvuoroihin. Kauden 1986–1987 hän pelasi suurimmaksi osaksi AHL-joukkue New Haven Nighthawksissa ja sai kauden aikana tililleen neljä NHL-ottelua Rangersissa. Kauden 1987–1988 Leavins pelasi kokonaan farmisarjoissa, suurimmaksi osaksi IHL-liigan Salt Lake Golden Eaglesissa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 12+45=57. Leavins sijoittui IHL:n puolustajien pistepörssissä viidenneksi. Hän voitti kauden päätteeksi Turner Cupin ja valittiin liigan toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 1988–1989 Leavins siirtyi Eurooppaan ja SM-liigajoukkue KooKoon riveihin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 12+11=23, kuten myös kaudella 1989–1990 tehoilla 7+24=31, joilla Leavins sijoittui SM-liigan puolustajien pistepörssissä neljänneksi. Hän voitti myös KooKoon sisäisen tehotilaston lukemalla +6, joka oli myös joukkueen vakiokokoonpanon ainoa plussalla. Leavins voitti kevään 1990 liigakarsintojen syöttöpörssin ja oli pistepörssin toinen Jokereiden Teemu Selänteen jälkeen tehoilla 2+5=7. Hänen tehokkuudestaan huolimatta KooKoo putosi kauden päätteeksi I-divisioonaan. Hän vahvisti molempien KooKoo-kausiensa päätteeksi myös IHL:n Salt Lake Golden Eaglesia. Keväällä 1990 Leavins edusti vielä Kanadaa Izvestija Cupissa.
Kauden 1990–1991 Leavins vietti Ruotsissa Elitserien-joukkue Färjestads BK:n joukkueessa. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 9+8=17 ja voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Kauden 1992–1993 Leavins vietti italialaisseura HC Varesessa pelaten Italian pääsarja Serie A:ta sekä kansainvälistä Alpenligaa. Kaudella 1994–1995 hän esiintyi vielä Pohjois-Amerikassa PSHL-joukkue Los Angeles Banditsin paidassa.
Ponte sul Taro
Ponte sul Taro on silta Pohjois-Italiassa olevassa Ponte Taron kylässä Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Silta ylittää Pojoen sivujoen Taron. Silta on osa roomalaista tietä Via Emiliaa. Sillan rakennutti määräyksellään Parman ruhtinatar Marie Louise vuosina 1816-1821. Silta on 565,5 metriä pitkä ja valmistuessaan se oli aikansa pisimpiä Euroopassa. Silta rakennettiin muutenkin näyttäväksi. Sen molemmissa päissä on kaksi marmoripatsasta.
Bulmer Hobson
Bulmer Hobson (1883–1969) oli irlantilainen vallankumouksellinen nationalisti, eräs Irlannin tasavaltalaisveljeskunnan (IRB) johtajista vuoden 1916 pääsiäiskapinaa edeltäneinä vuosina. Maltillista suuntausta lähentynyt Hobson syrjäytettiin IRB:n johdosta ja hän vastusti kapinaan ryhtymistä.
Hobson oli lähtöisin kveekariperheestä Holywoodista Downin kreivikunnasta, mutta syntyi Belfastissa. Hän työskenteli kirjanpainajana ja liittyi nuorena kansallismielisiin Gaelic League ja Gaelic Athletic Association -järjestöihin. Hobsonilla oli keskeinen rooli nationalistisen tasavaltalaisuuden uudessa tulemisessa protestanttisessa Ulsterissa 1900-luvun alussa. Hän perusti vuonna 1903 Fianna Éireannin, muinaisen tarusankari Fiannan mukaan nimetyn kansallismielisen partiolaisjärjestön. Se ei aluksi saavuttanut menestystä, mutta Hobsonin käynnistettyä sen toiminnan uudestaan vuonna 1909 yhdessä Constance Markieviczin kanssa siitä tuli merkittävä osa tasavaltalaisliikettä. Vuonna 1904 Hobson liittyi maanalaisen IRB:n valajäseneksi Denis McCulloughin aloitteesta. Myöhemmin heillä molemmilla oli tärkeä rooli Thomas J. Clarken johtamassa IRB:n uudelleenjärjestelyssä. Hobson osallistui myös Irlannin vapaaehtoisjoukkojen ("Irish Volunteers") perustamiseen, mutta hän menetti muiden vallankumouksellisten tuen annettuaan maltillisen poliitikon John Redmondin kannattajien ottaa vapaaehtoisjärjestön johdon haltuunsa.
Hobson syrjäytettiin kokonaan pääsiäiskapinan suunnittelusta. Pääsiäistorstaina 1916 hän varoitti Irlannin vapaaehtoisjoukkojen komentajaa Eoin MacNeillia arvellessaan kapinan olevan suunnitteilla. Jotta Hobson ei pilaisi kapinasuunnitelmaa, IRB:n sotilasneuvosto vangitsi hänet välittömästi ja vapautti vasta pääsiäismaanantaina, kapinan jo alettua. Hän ei liittynyt tukemaan kapinaa. Myöhemmin Hobson toimi Irlannin vapaavaltion postimerkkiviraston johtajana.
Salsomaggiore Terme
Salsomaggiore Terme on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Nimensä mukaisesti Salsomaggiore Terme on kylpyläkaupunki. Se on ollut tunnettu suolaisesta vedestään jo roomalisten aikana. Varsinaisen alun kylpylätoiminta sai vuonna 1839, jolloin lääkäri Lorenzo Berzie keksi veden parantavan vaikutuksen. Jugendtyylinen kylpylärakennus on kaupungin keskipiste, jonka ympärille kaupunki on kasvanut.
Terinit
Oy Terinit Ab oli suomalainen vuosina 1949–2013 toiminut urheiluvaatteita sekä kuluttajille että kilpaurheilijoille valmistanut yritys.
Terinit sai alkunsa 1949 Teerijärven Kehräämöstä, joka kehräsi aluksi asiakkaiden materiaaleista mattolankoja. Vuonna 1952 se hankki trikookoneen tekemään käsineiden vuorikangasta. 1960-luvun alussa kehräämöön hankittiin jacquardkone leninkeihin tarkoitetun jerseykankaan valmistukseen. Ensin tehtiin villajerseytä, mutta pian siirryttiin suosioon nousseeseen rypistymättömään crimpleneen ensimmäisenä Suomessa.
Langan kehruu lopetettiin 1964 ja keskityttiin kankaiden ja vaatteiden valmistukseen. 1970-luvun alussa perustettiin toinen tehdas Lappajärvelle valmistamaan verryttelypukuja ja muita urheiluasuja, vuosikymmenen lopulla kolmas tehdas Simoon. Kristina Kainbergin suunnittelemat kisa-asut vuoden 1976 Innsbruckin talviolympialaisiin avasivat Terinitille vientikanavia.
1980-luvun alussa Terinit työllisti lähes 300 henkeä. Teerijärven tehtaan käsinevuorista ja muista neuloksista puolet vietiin Neuvostoliittoon, Lappajärven ja Simon tehtaiden urheiluvaatteista taas puolet vietiin etupäässä Länsi-Eurooppaan. Vuonna 1987 tapahtuneen omistajanvaihdoksen myötä Terinit keskittyi korkealuokkaisiin urheiluasuihin ja yhteistyöhön lajiliittojen kuten Hiihtoliiton kanssa. Terinit solmi yhteistyösopimuksia myös urheiluvälinemerkkien kuten Salomonin ja Atomicin kanssa. Tärkeimmiksi vientimaiksi muodostuivat Pohjoismaat, Keski-Euroopan maat ja Japani, ja näin Terinit vältti äkillisen idänkaupan loppumisen vaikutukset vaihtamalla strategiaansa jo ennakolta.
1970-luvun puolivälistä alkaen Terinit huolehti Suomen ja Ruotsin hiihtomaajoukkueiden edustusasuista. Vuosina 1992 ja 1994 Suomen olympiajoukkueet käyttivät Terinitin vaatteita. Muun muassa Matti Nykäselle hyppyhaalareita 1980-luvulla tehnyt Terinit palasi vuonna 2010 mäkihyppyasujen markkinoille valmentajien toivomuksesta. Yrityksellä oli urheiluasujen kehitysprojekteja viime vuosina myös pika- ja taitoluistelun sekä yleisurheilun lajiliittojen sekä Suomen olympiakomitean kanssa. Terinit valmisti myös yritysten työ- ja vapaa-ajan asuja Gore-Tex-materiaalista.
Oy Terinit Ab ajautui konkurssiin elokuussa 2013. Terinit-tuotemerkki siirtyi 23.1.2014 Agentur Arne & Mirja Holmberg Oy:n omistukseen. Kansainvälisiä kilpailuja voittanut suunnittelija Rolf Ekroth lanseerasi oman Terinit-mallistonsa Firenzen Pitti Uomossa tammikuussa 2019.
Viuluviikarit musiikkimaassa
Viuluviikarit musiikkimaassa oli vuonna 1979 Yleisradion tuottama ja esittämä lasten musiikki- ja taidekasvatusohjelma. Ohjelmaa vetivät unkarilaiset veljekset Géza ja Csaba Szilvay. Ohjelmassa esiintyneistä lapsista moni on sittemmin soittanut Szilvayden perustamassa Helsingin Juniorijouset -orkesterissa. Nyt lähes kaikki viuluviikarit ovat ammattimuusikoita. Ryhmästä tunnetuiksi muusikoiksi nousivat ainakin Pekka ja Jaakko Kuusisto, Linda Lampenius, Réka Szilvay, Sennu Laine, Sakari Oramo ja Jan Söderblom. Szilvayt hyödynsivät opetuksessa kehittämäänsä Colourstrings metodia ja ovat tehneet sitä tunnetuksi ympäri maailman juuri tämän ohjelman ja perustamansa orkesterin esiintymisten kautta.
Vuonna 2002 aiheesta tehtiin TV-dokumentti otsikolla "Viuluviikarit nyt!", jossa selviteltiin missä entiset Viuluviikarit ja heidän opettajansa ovat nyt, liki neljännesvuosisata myöhemmin.
Profeetta Muhammed (kirja)
Profeetta Muhammed ("The Prophet Muhammad. A Biography") on Barnaby Rogersonin vuonna 2003 ilmestynyt kirja islamin perustajahahmo Muhammadista. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2006 Ajatus-kirjojen kustantamana.
Edwarda O’Bara
Edwardasta huolehti tämän äidin lisäksi hänen siskonsa Colleen. Edwardaa ruokittiin letkua pitkin, ja hänet käännettiin kahden tunnin välein. Hänelle myös luettiin ja soitettiin musiikkia eikä häntä jätetty hetkeksikään yksin - hänen vieressään oli aina joku. Edwardan kohtalo on koskettanut monia ja sen takia hänellä oli ystäviä eri puolilta maailmaa. Edwardan äiti kuoli vuonna 2008 ja Colleen jätti työnsä hevosten kouluttajana, jotta voisi kuluttaa kaiken aikansa siskonsa hoitamiseen.
Tiistai-iltana 20. marraskuuta 2012 Colleen epäili siskonsa sairastuneen flunssaan huomatessaan tämän olevan hieman huonovointinen, mutta aamulla hänen tilansa oli jo terveempi. 
Kun Colleen aamiaisen ja kylvyn jälkeen meni kertomaan Edwardalle menevänsä hakemaan kahvia, hän huomasi kuinka Edwarda hymyili leveästi ja sitten hän nukahti. Kun Colleen palasi, hän yritti herättää siskoaan, muttei tämä enää herännyt.
Classic (kappale)
Classic on yhdysvaltalaisen popduo MKTO:n kappale, joka julkaistiin yhtyeen nimeä kantavan albumin toisena singlenä 20. kesäkuuta 2013. Kappaleen ovat sanoittaneet ja säveltäneet Evan Bogart, Andrew Goldstein, Emanuel Kiriakou ja Lindy Robbins. Single saavutti suurimman suosionsa Oseaniassa, yltäen Australian singlelistan yhdeksännelle sijalle, ja Uudessa-Seelannissa kahdeksanneksi.
Josh Forbesin ohjaama retro-vaikuteinen musiikkivideo julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
Petri Munck (albumi)
Petri Munck on laulaja-lauluntekijä Petri Munckin esikoisalbumi. Sony Music julkaisi albumin 19. syyskuuta 2003. Albumi vietti Suomen virallisella albumilistalla yhteensä 14 viikkoa, parhaimmillaan se oli listan 14:s (7/2004). Vuonna 2004 albumi ylitti yli 15 000 kappaleen myynnillään kultalevyrajan.
Albumin ovat tuottaneet Ako Kiiski, Jesse Vainio, Kalle Torniainen, Petri Munck ja Tarmo Keränen.
Albumin ensimmäinen single ”Levoton prinssi” nousi kesällä 2003 18 viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle, jossa sen paras sijoitus oli kolmas (38–39/2003). Kappale nousi myös toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi. Kappale soi vuoden 2003 aikana radioissa yli 7000 kertaa.
Marraskuussa 2003 julkaistu toinen single, ”Pystytkö lupaamaan” oli suomenkielinen versio Patrik Isakssonin vuonna 2001 levyttämästä ”Hur kan du lova mig” -kappaleesta. Munckin versio toimi julkaisuvuonnaan Yleisradion Ylen hyvä-kampanjan tunnusmusiikkina. Vaikka single ei noussut singlelistalle, se oli kuitenkin parhaimmillaan toiseksi soitetuin radiokappale.
Alkuvuodesta 2004 albumilta julkaistiin vielä singlenä kappale ”Pieni palanen”.
It Happens All the Time
It Happens All the Time on yhdysvaltalaisen näyttelijä-laulaja Megan Hiltyn 12. maaliskuuta 2013 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Albumilla on alkuperäisten kappaleiden lisäksi coverkappaleita.
Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”No Cure”.
Levoton prinssi
"Levoton prinssi" on Petri Munckin ensimmäinen soolosingle. Sony Music julkaisi sen radioissa touko-kesäkuussa 2003 ja virallisesti 21. heinäkuuta 2003.
Kappale nousi julkaisuvuonnaan suureen suosioon. Se nousi toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi ja se soi vuoden 2003 radioissa yli 7000 kertaa. ”Levoton prinssi” nousi kesällä 2003 myös 18 viikoksi Suomen viralliselle singlelistalle, jossa sen paras sijoitus oli kolmas (38–39/2003).
Toinen (albumi)
Toinen on laulaja-lauluntekijä Petri Munckin toinen studiosalbumi. SonyBMG julkaisi albumin 1. kesäkuuta 2005. Albumi ei menestynyt artistin esikoisalbumin mukaisesti; "Toinen" nousi Suomen viralliselle albumilistalle vain yhdeksi viikoksi sijalle 40.
Albumi oli alun perin tarkoitus julkaista alkuvuodesta 2005 nimellä "02:00", mutta julkaisuaikataulun myöhästyttyä ja Munckin ollessa tyytymätön lopputulokseen, päätettiin albumin nauhoituksia jatkaa. Alkuperäinen albumi "02:00" julkaistiin kuitenkin digitaalisesti vuoden 2005 lopussa nimellä "Klo 02.00".
Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”Totta vai harhaa”, ”Aina toinen”, ”Niin se menee” sekä ”Tivoli”. Singleistä ainoastaan ”Aina toinen” saavutti mainittavaa menestystä nousten neljänneksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.
Labrinth
Timothy McKenzie (s. 4. tammikuuta 1989 Lontoo, Britannia), paremmin tunnettu taiteilijanimellään Labrinth, on englantilainen laulaja-lauluntekijä, multi-instrumentalisti ja tuottaja. McKenzie työskenteli ensin Simon Cowellin levy-yhtiössä Syco Musicissa tuottajana, joka johti levytyssopimukseen yhtiön kanssa. Näin ollen Labrinthista tuli Sycon ensimmäinen artisti kuuteen vuoteen, joka ei noussut pinnalle kykyjenetsintäkilpailusta.
Labrinth pääsi ensimmäistä kertaa Britannian singlelistalle maaliskuussa 2010 kun "Pass Out", yhteistuotantokappale Tinie Tempahin kanssa, ylsi ensimmäiselle sijalle. Artistin ensimmäinen soolosingle, "Let the Sun Shine" pääsi samalla listalla kolmanneksi syyskuussa 2010. Labrinthin esikoisalbumi, Electronic Earth, julkaistiin 31. maaliskuuta 2012. Siltä julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista viimeisin, "Beneath Your Beautiful" ylsi Isossa-Britanniassa ensimmäiselle sijalle. Tällä hetkellä Labrinth valmistelee toista studioalbumiansa.
McKenzie tulee musikaalisesta perheestä, joka koostuu yhdeksästä lapsesta. Lapsena hänet ympäröi amerikkalainen gospelmusiikki. Kun McKenzie oli nuorempi, hän muodosti sisaruksiensa kanssa yhtyeen nimeltä Mac 9. Käydessään Stoke Newingtonin koulua McKenzie alkoi tavoittelemaan musiikkiuraa. Hänen veljensä tutustutti hänet musiikintekoon, kun hän oli 15-vuotias.
Helmikuussa 2010 McKenzie esiintyi brittiläisen rap-artistin, Tinie Tempahin, esikoissinglellä "Pass Out". Hän myös osallistui sen tekemiseen. Single debytoi Britannian singlelistalla ensimmäisellä sijalla. Kappale palkittiin vuonna 2011 Brit-palkinnolla. Myöhemmin McKenzie esiintyi Tempahin toisella singlellä, joka oli myös menestys Brittein saarilla.
Saatuaan suosiota lauluntekijänä ja tuottajana, Simon Cowell lähestyi Labrinthia ja kiinnitti hänet Syco Musiciin. Näin ollen Labrinthista tuli Sycon ensimmäinen artisti kuuteen vuoteen, joka ei noussut pinnalle kykyjenetsintäkilpailusta. Syyskuussa 2010 Labrinth julkasi esikoissinglensä, "Let the Sun Shine", Sycon kautta. Kappale ylsi Britannian singlelistalla kolmanneksi.
Reilu vuosi myöhemmin julkaistiin toinen single, "Earthquake", Tinie Tempahin kanssa. Tämä kappale nousi Isossa-Britanniassa toiselle sijalle ja myi ensimmäisellä viikollaan 115,530 kappaletta. Joulukuussa 2011 laulaja vahvisti esikoisalbuminsa julkaisupäiväksi 2. huhtikuuta 2012. Julkaisunsa jälkeen se nousi Britannian albumilistalla toiseksi.
Poika varjoiselta kujalta
Poika varjoiselta kujalta () on alun perin italiainen, erittäin suosittu iskelmä, jonka on säveltänyt Giuseppe Fanciulli ja alkuperäiset sanat on tehnyt Nicola Salerno. Suomenkielisen tekstin siihen teki Sauvo Puhtila.
Kappaleen levyttivät ensimmäisenä suomeksi Seija Lampila ja Olavi Virta vuonna 1957. Samana vuonna se ilmestyi myös Metrotyttöjen, Sing Song Sistersin ja Maynie Sirénin laulamina versioina.
Sittemmin kappaleen ovat suomeksi levyttäneet mm. Paula Koivuniemi, Tapani Kansa, Kivikasvot, Erkki Junkkarinen ja useat muut.
Country Sisters
Country Sisters on 1970-luvulla perustettu tšekkiläinen yhtye, jonka tyylilaji on countrypop. Ensimmäiset kymmenen vuottaan yhtye toimi täysin amatööripohjalta nimellä "Jizerská protěž". Yhtye on ensimmäinen eurooppalainen country-yhtye, jonka kaikki jäsenet ovat naisia. Nykyisessä kokoonpanossaan yhtye on esiintynyt vuodesta 2004. Ensimmäisen levynsä yhtye julkaisi vasta vuonna 1989. Kaukaisimmat kiertueensa yhtye on tehnyt Australiassa ja Kanadassa. Kaikkiaan yhtye on esiintynyt 16 maassa, lähinnä manner-Euroopassa.
Doin’ the Best That I Can
Doin’ the Best That I Can (Remix) on yhdysvaltalaisen soullaulaja Bettye LaVetten single vuodelta 1978. Single on ns. maksisingle eli se on tehty albumikokoon 12".
Tuottajat ovat Eric Matthew ja Cory Robbins yhtiöstä Our First Production Company. Matthew on toiminut myös sovittajana. Miksauksen on tehnyt Walter Gibbons. Rumpuja soittaa Gary.
Levy-yhtiö on Atlantic Recordsiin kuuluva West End Records ja singlen kaupallinen tunnus on WES 12113.
Singlejä on valmistettu myös UK:ssa tunnuksella LV 9. Samassa sarjassa on julkaistu muun muassa Norma Jeanin single "Saturday (Remix)".
Uplay
Uplay on ranskalaisen Ubisoft Entertainment Sweden AB:n kehittämä ja julkaisema digitaalinen pelien kauppa- ja jakelupalvelu, joka on saatavilla PC:lle, PlayStation 4:lle, Xbox One:lle, Wii U:lle, PlayStation 3:lle, Xbox 360:lle, iOS:lle sekä Android:ille. Uplayta pidetään usein Steamin ja Originin kilpalijana. Uplay sisältää yksinomaan Ubisoftin pelejä.
Uplay pelaajat voivat pelata muiden kanssa ja ansaita palkintoja saavutuksien avulla. Ubisoftin toimitusjohtaja Yves Guillemot toteaa, että "mitä enemmän pelaat, sitä enemmän voit saada ilmaisia esineitä".
Jokaisessa Uplay-pelissä on neljä toimintoa, jotka voidaan toteuttaa ansaiten pelaajalle Uplay-pisteitä. Jokainen toiminto tarjoaa pelaajalle joko 5, 10, 15, 20, 30 tai 40 pistettä, joita voi käyttää peliin littyvien asioiden avaamisessa. Pisteet eivät ole sidottuja tiettyyn peliin, joten mistä tahansa pelistä avattuja pisteitä voi käyttää misä tahansa Uplay-palvelun pelissä.
Uplay julkaistiin 3. heinäkuuta 2012 korvaten Ubisoft Game Launcherin.Työpöytäversio muodostaa yhdistää Uplay-pisteet sekä palkinnot, ja yhdistää pelaajan profiilin eri alustoilla(konsolit, Facebook, PC, ja mobiili). Se on samanlainen Valven Steamin ja EA:n Origin ohelmien kanssa joiden toimintaperjaate on sama.
Saadakseen Uplayn ominaisuudet tarvitsee pelaajan luoda Uplay tili.
Heinäkuussa 2012 Tavis Ormandy, Tietoturva insinööri Googlella väitti, että "Uplay" DRM on rootkit ja aiheuttaa vakavan turvallisuusriskin. Ohjelmisto asentaa selainlaajennuksen, joka mahdollistaa pääsyn järjestelmään.
Pierre Gassmann
Pierre Gassmann (15. syyskuuta 1913 Breslau, Saksa – 5. heinäkuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli saksalainen valokuvaaja ja vedostaja. Hän opiskeli ja työskenteli Berliinissä. Hän muutti 1933 Pariisiin, jossa hän asui sen jälkeen kuolemaansa saakka. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli valokuvaajana ja valokuvalaboranttina Ranskan vastarintaliikkeessä.
Gassmann tutustui Pariisissa muun muassa valokuvaaja Robert Capaan. Hänen ensimmäisiä toimeksiantajiaan valokuvalaboranttina oli Henri Cartier-Bresson aikana, jolloin valokuvaajat vielä yleensä tekivät kuvansa itse. Sodan päätyttyä Gassmann työskenteli valokuvaajana Magnum-kuvatoimistolle, mutta omilla kuvillaan hän ei saanut menestystä. Niinpä hän siirtyi kokonaan laboratoriotyöhön ja perusti Euroopan ensimmäisen valokuvalaboratorion Picton. Hänen maineensa perustuukin juuri maineikkaiden valokuvaajien, esimerkiksi Robert Capan, Henri Cartier-Bressonin ja Man Rayn, kuvien valmistamiseen.
Picto
Picto ("Pictorial Service") on Euroopan ensimmäinen ammattimainen valokuvalaboratorio. Sen perusti 1950 Pierre Gassmann Pariisiin Rué de la Comètelle.
Picto valmisti vedoksia monille nimekkäille valokuvaajille, kuten Jacques-Henri Lartiguelle, André Kertészille, Robert Doisneaulle, Martin Munkacsille, Robert Capalle ja Emmanuel Rudnitzkylle, joka tunnetaan paremmin nimellä Man Ray. Harper's Bazaar hyödynsi häntä eurooppalaisissa toimeksiannoissaan, ja vuosina 1956–1978 Picton valmistamia vedoksia oli runsaasti esillä Photokina-valokuvanäyttelyissä. Picto oli kuvatoimisto Magnum Photosin vakiolaboratorio.
Menestyksen ansiosta Picto perusti 1950-luvulla vuokrastudion. Nykyisin Pictolla on 12 sivutoimistoa Ranskassa ja yksi Kapkaupungissa Etelä-Afrikassa.
Toimistoa on vuodesta 2011 johtanut Gassmannin pojanpoika Philippe Gassmann.
Saksan 7. jalkaväkidivisioona
Saksan 7. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Wehrkreis VII muodosti 1. lokakuuta 1934 Münchenissä divisioonan peitenimellä Artillerieführer VII, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 7. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 7. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Müncheniin.
Divisioona siirrettiin 1. elokuuta leiriin Slovakiaan, jossa suoritettiin liikekannallepano 26. elokuuta 1939. Divisioona kuului etelän armeijaryhmän 14. armeijan XVII armeijakuntaan. Se ylitti armeijakunnan mukana Puolan rajan 1. syyskuuta. Taisteluiden päätyttyä divisioona siirrettiin lokakuussa länteen Reininlaaksoon.
Divisioona hyökkäsi Ranskaan 10. toukokuuta 1940. Se osallistui muun muassa taisteluihin Britannian siirtoarmeijaa vastaan Belgiassa ja Lillen piiritykseen. Divisioona siirrettiin Dunkerquen evakuoinnin päätyttyä reserviksi eikä osallistunut enää taisteluihin operaatio punaisessa. Divisioonan rykmentit luovuttivat joulukuussa kukin pataljoonan muodostettavaan 97. jalkaväkidivisioonaan. Divisioona oli miehitysjoukkona Pohjois-Ranskassa, kunnes se siirrettiin huhtikuussa 1941 Saksan kenraalikuvernementiksi muuttuneeseen Puolaan. Divisioonaan liitettiin eversti Roger Labonnen komentama jalkaväkirykmentti 638, joka koostui Ranskan muukalaislegioonan vapaaehtoisista.
Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 keskustan armeijaryhmän mukana Neuvostoliiton rajan. Se osallistui Mogilewin piiritykseen Dneprin varrella, Bialystok-Minskin, Smolenskin ja Vjazman taisteluihin. Se osallistui operaatio Taifuunissa viimeiseen rynnistykseen kohti Moskovaa. Puna-armeijan talvihyökkäyksen alkaessa divisioona oli Schellkowka-Dorochowon alueella.
Divisioona oli vuoden 1942 suhteellisen rauhallisella Gshatskin ja Spas-Demjanskin alueella ja se osallistui Kurskin taisteluun 9. armeijan mukana. Divisioona vältti tuhoutumisen kesän 1944 taisteluissa ja se vetäytyi keskustan armeijaryhmän mukana Bugin ja Narewin taakse syksyllä aina Puolaan asti. Divisioona joutui saarroksiin Helan niemimaalle, jossa se antautui puna-armeijalle lähellä Stutthofia 8. toukokuuta 1945.
Divisioonankomentajina olivat
Prefeenihappo
Prefeenihappo eli prefenaatti (CHO) on tyydyttymättömän rengasrakenteen sisältävä dikarboksyylihappo. Yhdiste esiintyy tärkeänä välituotteena aromaattisten aminohappojen fenyylialaniinin ja tyrosiinin biosynteesissä.
Prefeenihappoa syntetisoivat eliöt muodostavat sitä korismiinihaposta. Reaktio on tyypiltään Claisen-toisiintuminen ja sitä katalysoi korismaattimutaasientsyymi. Prefeenihapon aineenvaihdunta edelleen riippuu eliöstä. Prefenaattidehydrataasi eliminoi prefeenihaposta vettä ja hiilidioksidia muodsotaen fenyylipalorypälehappoa, jonka transaminaasit transaminoivat fenyylialaniiniksi. Tyrosiinin esiastetta 2-hydroksifenyylipalorypälehappoa muodostuu sen sijaan prefenaattidehydrogenaasin katalysoimana. Kolmas prefeenihapon aineenvaihudntaa katalysoiva entsyymi on prefenaattiaminotransferaasi, joka muodostaa prefeenihaposta arogeenihappoa, josta voi edelleen muodostua tyrosiinia tai fenyylialaniinia.
Luettelo maailman suurimmista lentoasemista kansainvälisen matkustajamäärän mukaan
Maailman vilkkain lentoasema kansainvälisen matkustajamäärän mukaan on mitattu kansainvälisen liikenteen matkustajien kokonaismäärällä (tiedot Airports Council Internationalilta (ACI)). Heathrow’n lentoasema on ollut maailman vilkkain lentoasema vuoteen 2005 mutta vuonna 2014 sen on ohittanut Dubain kansainvälinen lentoasema.
Saksan 8. jalkaväkidivisioona
Saksan 8. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa. Divisioona muutettiin 8. jääkäridivisioonaksi.
Wehrkreis III perusti 1. lokakuuta 1934 Oppelnissa divisioonan peitenimellä Artillerieführer III, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 8. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 3. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Neisseen ja se oli Wehrkreis VIII alainen. Siihen kuuluivat perustettaessa jalkaväkirykmentit 28, 38 ja 84.
Divisioona asetettiin liikekannelle elokuussa 1939. Se osallistui Puolan valtaukseen, missä se mursi puolalaisten vastarinnan Ylä-Sleesiassa. Divisioona eteni Krakovaan. Taisteluiden päätyttyä se siirrettiin länteen, missä se osallistui Belgian ja Ranskan valtaukseen. Taisteluiden päätyttyä divisioona jäi miehitystehtäviin Roueniin, kunnes se siirrettiin Itä-Preussiin.
Operaatio Barbarossan alkaessa se hyökkäsi 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliittoon. Se kärsi pahoja tappioita etenkin Brjanskin, Vjazman ja Moskovan taisteluissa. Se siirrettiin vuoden 1941 lopulla Ranskaan, jossa siitä muodostettiin 1. joulukuuta 1941 8. kevyt jalkaväkidivisioona. Divisioona menetti jalkaväkirykmentti 28:n. Divisioona palasi itärintamalle alkuvuodesta 1942.
Divisioona muutettiin 30. kesäkuuta 1942 8. jääkäridivisioona. Se taisteli helmikuuhun 1943 saakka Demjanskissa vapautettaessa II armeijakuntaa motista. Se pysyi pohjoisen armeijaryhmän alueella osallistuen taisteluihin aina armeijaryhmän vetäytymiseen saakka. Maaliskuussa 1944 divisioona siirrettiin etelään, jossa se osallistui vetäytymistaisteluihin Ukrainassa, Karpaateilla ja Slovakiassa. Divisioonan jäänteet joutuivat saarroksiin Määrissä huhtikuussa ja ne antautuivat puna-armeijalle toukokuussa 1945.
Mikko Katila (professori)
Mikko Katila (12. joulukuuta 1932 Muhos – 31. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, kardiologian ja sisätautien erikoislääkäri. Hän oli sydäninfarktipotilaiden hoidon uranuurtajia Suomessa ja toimi Satakunnan keskussairaalan ylilääkärinä ja viimeksi Satakunnan sairaanhoitopiirin johtajaylilääkärinä.
Katila sai Konrad ReijoWaaran palkinnon 1992 ja hän sai myös professorin arvonimen.
Saksan 9. jalkaväkidivisioona
Saksan 9. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Wehrkreis V perusti 1. lokakuuta 1934 Gießenissä divisioonan peitenimellä Infanterieführer V, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 9. jalkaväkidivisioonaksi. Sen yksiköt muodostettiin Reichswehrin 5. divisioonasta. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Gießeniin ja se liitettiin Wehrkreis IX:n alaisuuteen.
Toisen maailmansodan alkaessa divisioona suojasi Saksan länsirajaa Saarin alueella. Taistelun Ranskasta alkaessa divisioona ylitti Luxemburgin ja Belgian rajan 10. toukokuuta 1940 jatkaen etenemistä Ranskaan.
584. divisioonasta ja 9. divisioonan jäänteistä muodostettiin 9. lokakuuta 1944 9. krenatööridivisioona. Se oli joulukuusta 1944 tammikuuhun 1945 länsirintamalla. Divisioona osallistui maaliskuussa Trierin alueen taisteluihin. Se antautui Yhdysvaltain joukoille toukokuussa.
Lolita Jolie
Lolita Jolie, oikealta nimeltään Claudia Cislek (s. 1990 München) on saksalainen laulaja. Hän laulaa yksinomaan vain ranskan kielellä.
Lolita Jolien kiinnostus Ranskan kieltä kohtaan tuli hänen isoisältään, joka on ranskalainen. Hänen perheensä ei ollut kaksikielinen, mutta hän oppi puhumaan Ranskan kieltä peruskoulussa ja lukiossa.
Hänen ensimmäinen singlensä "Joli Garçon", toi mukanaan suuren menestyksen vuoden 2010 puolivälissä. Ensimmäinen single julkaistiin Lolita-nimen alaisena YouTubessa sekä Future Trance Vol. 53-levyllä. Kappale julkaistiin myös kansainvälisesti digitaalisesti ladattavana 5. syyskuuta 2010. Vaikka kappaleen musiikkivideolla artistin sanat sisältävät joitakin kielivirheitä, sitä käytetään paljon Ranskassa. Kappaleesta tuli helmikuussa 2011 niin suosittu, että se pääsi Ranskan singlelistalla kahdenkymmenen parhaan joukkoon. Myöhemmin Lolita vaihtoi toiminimensä nimeen Lolita Jolie, koska alkuperäisen nimen epäiltiin aiheuttavan sekaannuksia itävaltalaislaulaja Lolitan kanssa. Kappaleen suuren suosion myötä se uudelleenjulkaistiin CD-versiona saksankielisissä valtioissa helmi-maaliskuussa 2012.
30. tammikuuta 2012 Lolita julkaisi seuraavan singlen "La première Fois", joka oli kaikkien aikojen ensimmäinen saksalaisen artistin musiikkivideo, mikä kuvattiin kokonaan 3D:nä. Lolita julkaisi 20. heinäkuuta 2012 singlen "Non Non Non". Kyseinen kappale julkaistiin Planet Punk Musicin ja EMIn sopimuksen alaisena.
SingletVierailevana artistina
Who’s Afraid of Love?
Who’s Afraid of Love? on laulaja-lauluntekijä Jo Angelin esikoisalbumi. Texicalli julkaisi sen 19. toukokuuta 2010. Albumin on tuottanut Janne Oinas. Albumi ei sijoittunut lainkaan Suomen viralliselle albumilistalle.
Albumin ensimmäinen single ”Still In Love” 16. huhtikuuta 2010. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin artistin YouTube-kanavalla 29. huhtikuuta 2010. Toinen single ”So-Called Love” 21. heinäkuuta 2010.
Sansone contro il Corsaro Nero
Sansone contro il Corsaro Nero (”Simson vastaan Musta Kaappari”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Peplum-, miekkamies- ja merirosvogenrejä yhdistävän elokuvan on ohjannut Luigi Capuano. Sen pääosaa esittää Sergio Ciani alias Alan Steel.
Lyötyään Mustan Kaapparin merirosvot Simson rakastuu Hermosan kuvernöörin Don Alonzon tyttäreen Rositaan. Kuvernööri ei suostu antamaan tytärtään kalastajan pojalle, ja niinpä Simson palaa kotikyläänsä. Don Rodrigo punoo juonia Don Alonzon pään menoksi ja liittoutuu Mustan Kaapparin kanssa. Simson pelastaa kuvernöörin, paljastaa Don Rodrigon juonet, voittaa merirosvot ja saa Rositansa.
"Sansone contro il Corsaro Nero" on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Ulkokuvissa erottuvat Tor Caldaran maisemat.
Elokuva on Fortunato Misianon Romana Filmille tyypillinen tusinaseikkailu, jossa peplumia edustaa vain Simsoniksi kutsuttu lihaksikas sankari. Eräissä kieliversioissa sankarin nimenä on Herkules.
Yhdysvaltalainen Retromedia on julkaissut elokuvan laadultaan tyydyttävän tv-version Reg Parkin "La sfida dei gigantin" kylkiäisenä.
Alfonso Brescia
Alfonso Brescia (6. tammikuuta 1930 Rooma – 5. kesäkuuta 2001 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimellä Al Bradley.
Brescia syntyi elokuvatuottajan perheeseen ja aloitti uransa apuohjaajana ja tuottajana. Hänen ensimmäinen ohjaustyönsä oli "La rivolta dei pretoriani" vuonna 1964. Kolmekymmentä vuotta kestäneen uransa aikana Brescia ohjasi 51 eri lajityyppejä edustavaa viihde-elokuvaa. Taiteelliselta tasoltaan ne ovat hyvin vaatimattomia.
Ohjaaja muistetaan erityisesti 1970-luvun lopulla tehdyistä "Tähtien sota" -jäljitelmistä. Hänen viimeinen elokuvansa oli "Club Vacanze" vuonna 1995.
Electronic Earth
Electronic Earth on englantilaisen muusikon Labrinthin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 2. huhtikuuta 2012.
Albumilta julkaistiin yhteensä kuusi singleä, joista parhaiten menestyi Emeli Sandén kanssa levytetty "Beneath Your Beautiful", sijoittuen Britannian singlelistalla ensimmäiselle sijalle. Albumilistalla "Electronic Earth" sijoittui toiseksi.
The Common Linnets (albumi)
The Common Linnets on alankomaalaisen The Common Linnets -duon esikoisalbumi. Albumi julkaistiin 9. toukokuuta 2014. Albumilta julkaistiin myös kaksi singleä: "Calm After the Storm" 14. maaliskuuta 2014 ja "Give Me a Reason" 11. syyskuuta 2014. "Calm After the Storm" oli Alankomaiden edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2014.
Albumi myi platinaa Alankomaissa.
Romana Film
Romana Film oli vuonna 1946 perustettu italialainen elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö.
Yhtiön perusti Messinasta vuonna 1919 Roomaan muuttanut Fortunato Misiano, joka oli aikaisemmin työskennellyt elokuva-alalla avustajana, apuohjaajana ja tuotantopäällkkönä. Hän toimi myös SIDEN Film -jakeluyhtiön johtajana. Romana Film tuotti noin sata viihde-elokuvaa, joiden tyylilajit vaihtelivat sentimentaalisista napolilaisdraamoista miekkamieselokuviin, peplumiin ja vakoilujännäreihin. Viimeinen yhtiön tuottama elokuva oli vuonna 1969 valmistunut "Zorro marchese di Navarra". Fortunato Misianon kuoltua jakelutoimintaa jatkoi hänen poikansa Franco Misiano.
Waylon
Willem Bijkerk (s. 20. huhtikuuta 1980, Apeldoorn, Alankomaat) on hollantilainen country- ja poplaulaja. Hänen taiteilijanimensä Waylon on peräisin hänen idoliltaan Waylon Jenningsiltä. The Common Linnets -duon jäsenenä Waylon sijoittui toiseksi Eurovision laulukilpailussa 2014. Hän edusti jälleen Alankomaita, tällä kertaa sooloartistina, vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa. Hänen edustuskappaleensa on nimeltään "Outlaw in ’Em".
Bijkerk aloitti uransa vuonna 1995 kun hän lauloi lasten tv-ohjelmassa "Telekidsissä" "Harry Stallion" -nimisen kappaleen kertosäkeen.
Lapsuudesta asti Bijkerk oli inspiroitunut country-musiikista ja hän soitti rumpuja yhdessä "West Virginian Railroad" -nimisen bändin kanssa. Vuonna 1997 hän sopi yhteistyöstä levy-yhtiö EMI Recordsin kanssa ja meni Nashvilleen nauhoittamaan albumiaan. Albumi ei kuitenkaan tullut valmiiksi. Vuonna 2001 hän asui ja työskenteli Yhdysvalloissa, jossa hän esiintyi myös yhdessä idolinsa Waylon Jenningsin kanssa. Kun Jennings kuoli vuonna 2002 Bijkerk muutti takaisin Alankomaihin.
Bijkerk kehitti taitojansa pidemmälle Lisa Borayn kanssa. Palattuaan Yhdysvalloista hän liittyi coverbändiin nimeltä "Santa Rosa". Hän lauloi myös bändissä nimeltä "Millstreet".
Vuonna 2005 Bijkerk ja Rachel Kramer esiintyivät duona nimeltä "Rachel & Waylon" ja kappaleella "Leven als een beest" Alankomaiden euroviisukarsinnoissa.
Yhdessä Ilse DeLangen kanssa Bijkerk oli Alankomaiden euroviisuedustaja vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa. He muodostivat duon nimeltä "The Common Linnets" ja esittävät kappaleen nimeltä "Calm After the Storm" saavuttaen toisen sijan 238 pisteellä.
9. marraskuuta 2017 ilmoitettiin Bijkerkin edustavan jälleen Alankomaita vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa, mutta tällä kertaa sooloartistina.
Dreaming Out Loud
Dreaming Out Loud on yhdysvaltalaisen rockyhtyeen OneRepublicin 20. marraskuuta 2007 julkaistu ensimmäinen studioalbumi.
Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin ”Apologize”, joka pääsi singlelistojen kärkeen lukuisissa maissa. Neljä muuta singleä ei saavuttanut samanlaista suosiota.
"Dreaming Out Loud" sai musiikkikriitikoilta vaihtelevaa palautetta. Allmusicin Andrew Leahey antoi albumille kolme tähteä viidestä huomauttaen sen olevan mielikuvitukseton. Blogcritics antoi hyvin positiivisen arvion: ”Dreaming Out Loud on täynnä toiveikkaita balladeja ja pari rockkappaletta, se paljastaa OneRepublicin musiikillisen lahjakkuuden.” PopMattersin arviossa albumin tuotantoa kehuttiin, mutta arvostelun mukaan yhtyeen laulajan, Ryan Tedderin, kappaleet ja ääni on jo kuultu, eivätkä ne tarjoa mitään uutta.
Shine (Natália Kellyn kappale)
Shine on itävaltalaislaulaja Natália Kellyn kappale. Kappaleen ovat säveltäneet Andreas Grass, Nikola Paryla sekä 
Alexander Kahr ja sanoittaneet Grass, Paryla ja Natália Kelly itse. Shine edusti Itävaltaa Eurovision laulukilpailussa 2013 Ruotsin Malmössä. Kelly osallistui kappaleella ensimmäiseen semifinaaliin 14. toukokuuta 2013. Kappale jäi 16 osallistujan joukossa sijalle 14 eikä päässyt finaaliin.
Shine (Remix) - EP
Straight Into Love
Straight Into Love on yhdysvaltalaislaulaja Hannah Mancinin kappale. Straight Into Love edusti Sloveniaa Eurovision laulukilpailussa 2013 Ruotsin Malmössä. Mancini osallistui kappaleella ensimmäiseen semifinaaliin 14. toukokuuta 2013. Kappale jäi 16 osallistujan joukossa viimeiseksi kahdeksalla pisteellä eikä päässyt finaaliin.
Pora (täsmennyssivu)
Pora voi tarkoittaa seuraavia:
Saksan 10. jalkaväkidivisioona
Saksan 10. jalkaväkidivisioona () oli Saksan armeijan yhtymä toisessa maailmansodassa.
Wehrkreis VII perusti 1. lokakuuta 1934 Regensburgissa divisioonan peitenimellä Kommandant von Regensburg, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 10. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonan esikunta oli sijoitettu Regensburgiin.
Maaliskuun ensimmäisellä viikolla 1938 divisioonassa toimeenpantiin hälytys ja se siirrettiin Passaun alueelle, josta se eteni 12. maaliskuuta Itävaltaan. Divisioona saapui 18. maaliskuuta Wieniin, jonka kasarmeihin se majoittui.
Maaliskuussa 1939 divisioona osallistui Tšekkoslovakian miehitykseen. Se asetettiin liikekannalle 26. elokuuta ja divisioona ryhmittyi Sleesiaan valmiina ylittämään Puolan rajan. Divisioona ylitti rajan 1. syyskuuta Breslaun koillispuolelta. Puolan sotaretken jälkeen se jäi Varsovaan miehitysjoukoksi. JOulukuussa divisioona siirtyi OKH:n reserviksi Marburgiin.
Taisteluiden Ranskasta alkaessa divisioona kuului 16. armeijaan, kunnes se siirrettiin 19. toukokuuta 1940 12. armeijaan. Divisioona taisteli Kaakkois-Ranskassa kuten Verdunissa. Sotatoimien päätyttyä divisioona jäi Ranskaan, josta se siirrettiin syyskuussa kotikasarmeille motorisoitavaksi. Divisioona luovutti jalkaväkirykmentti 85:n ja kenttätykistörykmentti 10:n III patteriston 5. vuoristodivisioonalle sekä vastaanotti jalkaväkirykmentti 134. Organisaation muutos saatiin päätökseen 1. toukokuuta 1941 ja divisioona siirtyi Puolaan. Operaatio Barbarossan alkaessa divisioona ylitti 22. kesäkuuta 1941 Neuvostoliiton rajan.
Divisioona nimettiin 16. kesäkuuta 1943 10. panssarikrenatööridivisioonaksi. Elokuussa 1944 divisioona tuhoutui Kiovan taistelussa. Se perustettiin lokakuussa Saksassa osittain uudelleen, jonka jälkeen divisioona lähetettiin rintamalle taisteluosastona. Se tuhoutui uudelleen Puolassa tammikuussa 1945, minkä jälkeen se perustettiin uudelleen helmikuussa. Divisioonaan jäänteet antautuivat puna-armeijalle Tšekkoslovakiassa sodan lopulla.
Mickey Hargitay
Mickey Hargitay (oikealta nimeltään "Hargitay Miklós", 6. tammikuuta 1926 Budapest – 14. syyskuuta 2006 Los Angeles) oli unkarilaissyntyinen yhdysvaltalainen kehonrakentaja ja elokuvanäyttelijä.
Hargitay pakeni toisen maailmansodan jälkeen Unkarista Yhdysvaltoihin. Hän harrasti kehonrakennusta ja voitti NABBA:n Mr. Universe -kilpailun vuonna 1955. Hargitay aloitti näyttelijänuransa Mae Westin showkiertueilla ja esiintyi vaimonsa Jayne Mansfieldin rinnalla elokuvassa "Houkuttelevat huulet" ("Will Success Spoil Rock Hunter?", 1957). Vuonna 1960 pariskunta teki Italiassa elokuvan "Herkules ja rakkauden kuningatar". Hargitay näytteli sen jälkeen useissa italialaisissa viihde-elokuvissa. Hän vetäytyi julkisuudesta 1970-luvun alussa.
Arnold Schwarzenegger esitti Hargitayta vuoden 1980 televisioelokuvassa "The Jayne Mansfield Story". Hänen tyttärensä on televisionäyttelijä Mariska Hargitay.
Fame (vuoden 1980 elokuva)
Fame on yhdysvaltalainen 1980 ensi-iltansa saanut elokuvamusikaali, jonka ohjasi Alan Parker. Elokuva seuraa muutaman teini-ikäisen taidelukion opiskelijan elämää New Yorkissa. Elokuvan koulun esikuva on "Fiorella LaGuardia High School of Music and Art and Performing Arts" New Yorkin Manhattanilla.
Yhdysvalloissa elokuvaa näytettiin ensi-illassa vain kolmessa teatterissa, joten elokuvan ensimmäisen viikon tuotto oli hieman yli 118 tuhatta dollaria. Kaikkiaan vuoden 1980 aikana elokuva keräsi pääsylipputuloja yksin Yhdysvalloissa $21.202.829.
Elokuva on esitetty Suomessa televisiosta neljästi, YLE TV1:llä 1988 ja 1994 sekä Nelosella 1999 ja 2000.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Fame" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Elohopeasyanidi
Elohopea(II)syanidi, tunnetaan myös nimellä elohopeasyanidi, on typen, hiilen ja elohopean muodostama yhdiste. Se on väritön, hajuton, ja erittäin myrkyllinen valkoinen jauhe jolla on metallinen maku.
Yhdiste hajoaa 320 °C:n lämpötilassa disyaaniksi ja siitä sublimoituu myrkyllisiä elohopeahöyryjä.
Elohopeasyanidi liukenee erittäin hyvin poolisiin liuottimiin, kuten veteen, alkoholiin ja ammoniakkiveteen. Se liukenee huonosti eetteriin, eikä liukene esimerkiksi bentseeniin, öljyihin ja muihin veteen liukenemattomiin yhdisteisiin.
Yhdiste hajoaa äkillisesti joutuessaan tekemisiin happojen kanssa, jolloin muodostuu vetysyanidia.
Elohopeasyanidi tummuu sen ollessa pitkään valossa. Yhdiste myös reagoi voimakkaasti hapettimien, metallikloraattien, perkloraattien, nitraattien ja nitriittien kanssa, jolloin syntyy hyvin voimakas räjähdys.
Yhdistettä voidaan valmistaa vetysyanidin ja elohopea(II)oksidin välisellä reaktiolla.
Elohopeasyanidi on yksi myrkyllisimmistä yhdisteistä sen ollessa syanidi, ja sen sisältämän elohopean vuoksi.
Rullakiekon maailmanmestaruuskilpailut 2012
Rullakiekon maailmanmestaruuskilpailut 2012 järjestettiin Saksassa. Maailmanmestaruuden voitti Kanada, joka päihitti isäntämaan finaalissa lukemin 9-5. Pronssia sai Suomi, joka voitti Slovenian pronssiottelussa maalein 9-4.
I divisioonan mestaruuden voitti Slovakia, hopealle pääsi Unkari ja pronssille Itävalta.
Mestaruuskisat oli jaettu kahteen divisioonaan ja edelleen neljään lohkoon. Lohkot A ja B pelasivat maailmanmestaruudesta ylemmässä divisioonassa ja lohkot C ja D pelasivat 1-divisioonan mestaruudesta ja noususta ylempään lohkoon. Vastaavasti ylemmän lohkon viimeinen pudotettiin 1-divisioonaan. 1-divisioonan kaksi viimeistä joukkuetta putosivat pois mestaruuskisoista.
Pohjolan tuulet
”Pohjolan tuulet” on suomalaisen Kuningasidea-yhtyeen kappale, joka julkaistiin yhtyeen syyskuussa 2014 julkaistavan "Nimi on enne" -albumin ensimmäisenä singlenä 16. toukokuuta 2014. Kappale sai kuitenkin ensiesityksensä jo 30. huhtikuuta 2014 "" -ohjelmassa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Toni Kimpimäki sekä Väinö Wallenius ja sitä on ollut sanoittamassa myös Pauli Korjus.
Kappaleesta julkaistiin 27. toukokuuta 2014 Anssi Kömin ohjaama musiikkivideo.
Julkaisunsa jälkeen kappale on noussut soitetuimmaksi radiokappaleeksi ja latauslistan 20:nneksi.
Hurtsin diskografia
Tämä on englantilaisen synthpopduo Hurtsin diskografia. Hurts on tähän päivään mennessä julkaissut muun muassa kaksi studioalbumia ja 11 singleä. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, "Happiness", myi maailmanlaajuisesti yli kaksi miljoonaa kopiota.
California Nights
”California Nights” on brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale vuodelta 1978. Se julkaistiin yhtyeen albumilla "Level Headed" sekä erikseen singlenä, joka nousi Länsi-Saksassa listasijalle 23 ja Yhdysvalloissa sijalle 76. Se oli siten yhtyeen viimeinen hitti Billboard Hot 100 -listalla. Britanniassa ja Manner-Euroopassa singlen julkaisi Polydor Records, Yhdysvalloissa Capitol Records.
Eagles-yhtyeen tuotantoon verrattu kappale on merkitty yhdessä tekemäksi, mutta suurin osa siitä on basisti Steve Priestin käsialaa. Hän myös laulaa sen. ”California Nights” oli myös teemallisesti enteellinen, sillä Priest muutti 1980-luvulla ensin New Yorkiin ja sitten Kaliforniaan.
Singlen B-puolella on kappale ”Show Me the Way”, joka oli alkujaan "Off the Record" -albumin ”Laura Lee” -kappaleeseen tehty jatko-osa. Vaikka yhtye oli kertonut luopuneensa hard rockista, palasi se siihen vielä tällä kappaleella. Kokonainen versio ”Laura Lee (Show Me the Way)” on sittemmin julkaistu yhtyeen harvinaisuuksia sisältävillä kokoelmilla.
Yamaman taistelu
Yamaman taistelu oli vuonna 633 käyty taistelu Yamaman alueella (nykyisen Saudi-Arabian itäosassa). Taistelu oli osa profeetta Muhammadin kuoleman jälkeen muslimien ja beduiinien välillä syttyneitä Ridda-sotia. Taistelu päättyi muslimien voittoon.
Yamaman taistelu on merkittävässä roolissa islamin historiassa, sillä perimätiedon mukaan islamin pyhä kirja Koraani päätettiin taistelun jälkeen koota ensimmäistä kertaa kirjoitettuun muotoon. Perimätiedon mukaan taistelussa kuoli lukuisua hafizseja, eli Koraanin ulkoaosaajia, ja muslimien keskuudessa syntyi pelko siitä, että osa Koraanin osista voisi unohtua, ellei Koraania kirjattaisi pian kokonaan ylös. Nykyaikaisessa historiantutkimuksessa tämän tarinan todenperäisyyttä on epäilty, koska perimätiedon mukana kulkeneissa listoissa taistelussa kuolleista muslimeista ei ole mukana nykyaikana tunnettuja hafizeja. Islamin tutkimuksen professori Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan kuitenkin jo yhden taitavan hafizin kuolema olisi voinut saada muslimit kokoamaan Koraania muistiin.
Phoebe Stänz
Phoebe Stänz (s. 7. tammikuuta 1994 Zetzwil, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NCAA-joukkue Yale Bulldogsissa. Hän oli mukana voittamassa pronssia talviolympialaisissa 2014.
Exile (Hurtsin albumi)
Exile on englantilaisen synthpopduo Hurtsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. maaliskuuta 2013.
Albumin pääsingle, ”Miracle”, julkaistiin 11. tammikuuta 2013. Sitä seurasi toinen single, ”Blind”, toukokuussa. Kolmas ja viimeinen single, ”Somebody to Die For”, julkaistiin heinäkuussa 2013. "Exilen" paras sijoitus Britannian albumilistalla oli yhdeksäs sija. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan toisella sijalla. Se pääsi kymmenen parhaan joukkoon myös kahdeksassa muussa maassa.