hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Riku Nieminen
Riku Nieminen (s. 1. marraskuuta 1986 Kajaani) on suomalainen näyttelijä, rumpali ja tanssija. Hänet tunnetaan parhaiten MTV3:n viihdeohjelmista "Putous", "Totuuden torvet", "Vedetään hatusta" ja "1001 Rikua", sekä suuren suosion saavuttaneesta Munamies-sketsihahmostaan.
Nieminen kiinnostui näyttelemisestä nähtyään 8-vuotiaana Jim Carreyn tähdittämän "The Mask – naamio" -elokuvan (1994). 12-vuotiaana Nieminen esiintyi ensimmäistä kertaa ammattimaisessa produktiossa Kajaanin kaupunginteatterissa. Ylioppilaaksi valmistumisen jälkeen hän pääsi ensimmäisellä yrittämällä Teatterikorkeakouluun ja valmistui vuonna 2012 teatteritaiteen maisteriksi.
Vuodesta 2008 Nieminen on ollut Teatteri Nirvanan jäsen. Hänellä oli kolme roolia (Kanpo, Jumala ja Michael Jackson) Teatterin näytelmässä "Paratiisi", joka sai kunniamaininnan teatterialan järjestöjen vuoden 2011 Thalia-gaalassa. Nieminen on ollut myös improvisaatioryhmä Riskiryhmän jäsen. Hänellä on ollut roolit Ryhmäteatterin "Tuntemattomassa sotilaassa" (2007) ja Suomenlinnan kesäteatterissa esitetyssä "Peter Panissa" hän esitti nimiroolia. (2012), Lisäksi hän on näytellyt Lappeenrannan kaupunginteatterin "Nummisuutareissa" sekä Kansallisteatterin näytelmässä "HOMO!" (2011–2012). Vuonna 2013 Nieminen esiintyi "Jekyll & Hyde" -musikaalin nimiroolissa Turun kaupunginteatterissa, suoriutuen vakuuttavasti haastavasta kaksoisroolistaan. Näytelmää esitettiin puolentoistavuoden ajan lähes poikkeuksetta täysille katsomoille. Kesällä 2015 Riku Nieminen esiintyy Meri Oulun kesäteatterin Tangot solmussa -musiikkiikomediassa Kössinä.
Näyttelemisen lisäksi Nieminen on harrastanut myös telinevoimistelua ja rumpujen soittoa sekä viisi vuotta kilpatanssia ja myöhemmin jazztanssia poikaryhmässä. Hänen tanssitaustansa on johtanut erilaisiin projekteihin, kuten Tanssii tähtien kanssa -ohjelman tuomaristoon ja tanssia sekä musiikkia yhdistävään Herkkä Orkesteri -yhtyeeseen. Nieminen on soittanut myös rumpuja Profeetta-rockyhtyeessä ja perkussioita ja kazoota Neljä Ässää -katusoittoyhtyeessä. Nieminen kuuluu vakituisena jäsenenä King-nimiseen yhtyeeseen ja soittaa siinä rumpuja.
Nieminen asuu Helsingissä ja on naimisissa näyttelijä Annika Poijärven kanssa. Vuodesta 2009 Nieminen on toiminut aktiivisesti Zeitgeist-liikkeessä, jonka perustajan Peter Josephin tekstejä hän on kääntänyt suomeksi. Syksyllä 2016 Nieminen perusti oman YouTube-kanavan "Riku Doing Stuff and Being Annoying".
Perunantutkimuslaitos
Perunantutkimuslaitos on Seinäjoen Ylistarossa, MTT:n tutkimusaseman yhteydessä sijaitseva tutkimuslaitos, joka tekee perunoihin ja niiden viljelyyn liittyviä tutkimuksia. Perunantutkimuslaitos toimi helmikuuhun 2011 asti Hämeenlinnan Lammilla.
Lammilla toimiessaan Perunantutkimuslaitos alkoi koeviljellä saksalaisen kemianyhtiö Basfin puolesta Amfloraa ja toista geenimuunneltua tärkkelysperunaa.
Perunantutkimuslaitoksen sivusto
The Cookbook
The Cookbook on rap-artisti Missy Elliottin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 4. heinäkuuta 2005.
Albumilta julkaistiin yhteensä kolme singleä, joista ensimmäinen "Lose Control" julkaistiin 27. toukokuuta 2005. Se sijoittui sijalle kolme Billboard Hot 100 -listalla. Toinen single "Teary Eyed" julkaistiin 8. elokuuta 2005. Se menestyi paljon heikommin, kuin edeltäjänsä eikä se saavuttanut listasijoja. Kolmas single "We Run This" julkaistiin 21. helmikuuta 2006 ja se sijoittui 48. sijalle Billboard Hot 100 -listalla.
Albumi sijoittui Billboard 200 -listan 2. sijalle. Se on myös myynyt kultaa Yhdysvalloissa ylitettyään 645,000 kappaleen myynnin. Albumi oli myös ehdolla Grammygaalassa parhaana rap-albumina.
Amflora
Amflora on geenimuunneltu BASF:n kehittämä peruna. Se on erittäin tärkkelyspitoinen ja jopa limaisen tuntuinen, minkä vuoksi paperiteollisuus käyttää sitä tärkkelysperunana, paperin täyteaineena. Lajike on tarkoitettu myös rehuksi mutta ei ihmisravinnoksi.
Siinä, missä tavalliset tärkkelysperunat tuottavat tärkkelyksenä amyloosia ja amylopektiiniä, tuottaa Amflora pääasiassa vain amylopektiiniä.
Amfloraa aletaan koeviljellä Suomessa vuonna 2010 Perunantutkimuslaitoksella Hämeenlinnan Lammilla sekä Seinäjoella. Sitä istutetaan 2010 Saksassa noin 20 hehtaarin, Ruotsissa 100 hehtaarin ja Tšekissä noin 150 hehtaarin alueelle. Saksan ja Ruotsin viljelyala menee siemenlisäykseen ja Tšekin teollisuuskäyttöön.
BASF:n siirtogeenisistä perunalajikkeista Fortuna menee elintarviketeollisuuteen muun muassa perunalastujen raaka-aineeksi.
Perunajauho
Helena Rängman
Paula Helena Rängman (s. 23. syyskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hänet tunnetaan etenkin rooleistaan Yle TV2:n sarjoista "Lehmän vuosi", "Uusi päivä" sekä "Kimmo". Rängman on valmistunut Teatterikorkeakoulusta teatteritaiteen maisteriksi.
Rängman on näytellyt myös useissa näytelmissä Tampereen Teatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Kotkan kaupunginteatterissa sekä Rovaniemen teatterissa. Esiintymisen lisäksi Rängman opettaa ja ohjaa harrastajia, nuoria ja lapsia muun muassa Kirkkonummen kunnan kesäleireillä ja Tampereen Nuorisoteatterissa.
Rängman on naimisissa näyttelijä Marko Keskitalon kanssa ja parilla on yksi tytär.
Logos (täsmennyssivu)
Logos voi tarkoittaa seuraavia:
The Girl Is Mine
The Girl Is Mine on Michael Jacksonin ensimmäinen single, joka julkaistiin Thriller-albumilta vuonna 1982. Kappale on yksi Say Say Say ja The Man -kappaleidein ohella, jossa McCartney ja Jackson duetoivat keskenään.
Tuplamallineet:
The Girl Is Mine 2008 on alkuperäisen kappaleen uudelleenmiksattu versio Thriller 25-albumilta. Paul McCartney ei esiinny tässä versiossa vaan sen sijaan mukana on rap-artisti will.i.am. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 14. tammikuuta 2008.
Jaakko Ilkka Virtanen
Jaakko Ilkka Virtanen (s. 6. toukokuuta 1961) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä ja lääkäri. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat "Viisi tilannekuvaa" (1990), "Kuusi tapaa lähestyä naista" (1990), "Kahdeksan kohtaloa" (1992) ja "Miehen mitta" (1999). "Kuusi tapaa lähestyä naista" palkittiin Tampereen elokuvajuhlilla.
Virtanen opiskeli lääketiedettä Turun yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1980–1982, mutta keskittyi pian elokuvien maailmaan. Vuonna 1995 hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisen korkeakoulun elokuvataiteen osastolta. Vuonna 2008 Virtanen aloitti uudelleen lääketieteen opiskelun Turussa ja on valmistunut lääketieteen lisensiaatiksi.
Virtanen toimi Mikkelin läänin läänintaitelijana 1994–1997 sekä tämän jälkeen Tampereen ammattikorkeakoulun vuosia elokuvataiteen lehtorina.
Virtanen on toiminut omaa nimeään kantavan tuotantoyhtiö "Jaakko Ilkka productionsin" omistajana vuodesta 1991. Hänen perheeseensä kuuluu kolme poikaa.
"Raivo" (1986) on Andy Warhol -mainen minimalismikokeilu kuvista, joissa lyödään lekalla. "Liitto" (1988) kuvaa oululaisen homoparin elämää, "Viisi tilannekuvaa" (1990) katkaisuhoitoaseman alkoholistiasiakkaita ja työntekijöitä. Elokuvassa "Kuusi tapaa lähestyä naista" (1990) haastatellaan kreetalaisia miehiä, jotka tarjoavat seuraa länsimaista lomamatkalle tuleville naisille. "Kahdeksan kohtaloa" (1992) jatkoi "Viiden tilannekuvan" teemoja nyt sosiaaliviranomaisten työtä lama-aikana kuvaamalla. Samana vuonna Yle TV2 -kanavan Dokumenttiprojektiiin Virtanen toteutti somalipakolaisia ja heidän vastaanottoaan Suomessa kuvaavan dokumentin "En ole rasisti, mutta kuitenkin…".
Suomen EU-jäsenyyden varmistuttua Virtanen teki dokumentin "Suomi-karjan antibioottikuuri" (1993), joka kertoi elämästä sotkamolaisilla karjatiloilla samaan aikaan, kun Brysselissä tehtiin isoja päätöksiä. "Rakastaa, rakastaa, ei rakasta" (1995) pohtii kehitysvammaisten ihmissuhdeasioita, "Kaksi tietä Atlantaan" (1997) seuraa vammaisurheilijoiden valmistautumista paralympialaisiin. "Miehen mitta" tarttui rohkeiden miesesiintyjien myötä ajankohtaiseen Viagra- ja potenssikeskusteluun.
King of Pop
King of Pop on Michael Jacksonin kokoelma-albumi, joka julkaistiin hänen 50-vuotissyntymäpäiviensä kunniaksi syksyllä 2008. Albumista julkaistiin 26 eri versiota. Versioiden kappalelistaan saivat vaikuttaa Sony BMG:n alueilla olevien maiden kansalaiset äänestämällä. Albumia on myyty yli viisi miljoonaa kappaletta.
Marko Keskitalo
Marko Tapani Keskitalo (s. 7. kesäkuuta 1970 Kungsbacka, Ruotsi) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt lukuisissa teattereissa (mm. Rovaniemen Teatteri, Tampereen Teatteri, Tampereen Työväen Teatteri, Teatteri 2000, Pyynikin Kesäteatteri, Himosteatteri) sekä TV-sarjoissa (Lehmän vuosi, Kotikatu, Ojat on rajat). Hän on naimisissa näyttelijä Helena Rängmanin kanssa ja pariskunnalla on yksi lapsi.
Marko myös tutkii Jupe Keskitalon kanssa yliluonnollisia ilmiöitä YouTubessa kanavalla Aavedata.
Detlef Schrempf
Detlef Schrempf (s. 21. tammikuuta 1963 Leverkusen) on saksalainen entinen koripalloilija.
Schrempf pelasi nuoruudessaan jalkapalloa. Hän aloitti koripalloilun 13-vuotiaana, mutta alkoi pelaamaan lajia kunnolla vasta 16 vuoden iässä, jolloin hän nousi Bayer Giants Leverkusenin edustusjoukkueeseen. Schrempf pelasi seurassa yhden kauden ajan, jonka jälkeen hän lähti vaihto-oppilaaksi Yhdysvaltoihin. Hän pelasi Centralian lukion joukkueessa sentterinä ja voitti joukkueensa kanssa osavaltion mestaruuden.
Vuodet 1982–1985 Schrempf pelasi yliopistokoripalloa Washingtonin yliopistossa, jossa hänet valittiin viimeisenä kautena Pacific-10 Conferencen parhaaksi pelaajaksi. Schrempf osallistui , jossa hän oli Dallas Mavericksin kahdeksas varaus. Hän pelasi joukkueessa uransa kolme ensimmäistä kautta, kunnes siirtyi kesken kauden 1988–1989 Indiana Pacersiin. Schrempf tuli tunnetuksi joukkueessa hyvänä kuudentena pelaajana ja hänet valittiin vuosina 1991 ja 1992. Vuonna 1993 Schrempf siirtyi Seattle SuperSonicsiin, jonka paidassa hän pääsi kaudella 1995–1996 NBA:n finaaleihin. Ne Seattle hävisi voitoin 4–2 Chicago Bullsille. Vuonna 1999 Schrempf siirtyi Portland Trail Blazersiin pelaten joukkueessa uransa kaksi viimeistä kautta.
Kesällä 2006 Schrempf liittyi Seattlen apuvalmentajaksi yhden vuoden mittaisella sopimuksella.
Poliisiautot Suomessa
Poliisiautot ovat Suomessa valkosinisiä autoja. Autoihin on vuodesta 2016 lisätty keltaisia heijastepintoja. Nykyisin poliisilla on Suomessa käytettävissään noin 1 500 virka-autoa. Autot ovat poliisin käytössä keskimäärin 7 vuotta, ennen kuin ne myydään huutokaupoissa. Suomalaiset poliisiautot varustetaan poliisin käyttöön sopiviksi Profile Vehicles Oy:ssä Iisalmessa.
Suomessa poliisi sai ensimmäiset autonsa 1900–1910-lukujen vaihteessa. Ensimmäiset autot toimitettiin pääasiassa Turkuun ja Helsinkiin ja ne olivat ulkoasultaan normaalien autojen tapaisia. Poliisiautojen punainen hälytysvalo muuttui siniseksi vuonna 1967. Poliisi-tekstillä varustetut kattokilvet tulivat käyttöön 1950-luvun lopulla, ensimmäisenä Euroopassa. Oma erityinen tunnusväri autoihin tuli 1980-luvulla. Nimitystä "Musta Maija" käytetään pakettiauton pohjalle rakennetusta poliisiautosta, jonka suurta takaosastoa etenkin menneinä vuosina käytettiin pidätettyjen ja päihtyneiden kuljettamiseen. "Musta-Mari"-nimitystä käytti siitä ainakin Ilta-Sanomat artikkelissaan vuonna 1932.
Lou Costello
Lou Costello oik. Louis Francis Cristillo (6. maaliskuuta 1906 – 3. maaliskuuta 1959) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Yhdessä Bud Abbottin kanssa he muodostivat Abbott ja Costello -komediaparin, joka oli koossa 1936–1956.
Abbottin ja Costellon hajottua, Costello ehti vielä näytellä elokuvassa "Neropatti pulassa", ennen kuolemaansa 1959. Lou Costello on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Rapulokki
Rapulokki ("Larus atlanticus") eteläamerikkalainen lokki. Se elää Kaakkois-Uruguayssa ja Argentiinassa, mutta lisääntyy vain Argentiinassa. Lajin holotyypin kuvaili Claes Christian Olrog Mar del Platasta 1958.
Aavikkolokki
Aavikkolokki ("Larus modestus"), myös "Leucophaeus modestus", on eteläamerikkalainen lokki. Sen elinympäristö käsittää Pohjois-Chilen ja mahdollisesti Etelä-Perun sisämaan aavikoita, etenkin Atacaman aavikon. Ruokailevia ja pesimättömiä lintuja tavataan Tyynenmeren rannikolla Ecuadorista Etelä-Chileen. Lajin holotyypin kuvaili Johann Jakob von Tschudi Lurinista Liman eteläpuolelta 1843.
Edward Mannock
Edward Corringham Mannock (24. toukokuuta 1887 – 26. heinäkuuta 1918) oli brittiläinen ensimmäisessä maailmansodassa kunnostautunut lentäjä-ässä, joka palkittiin kuolemansa jälkeen Viktorian ristilläLondon Gazette 31463/9136 (18.7.1919) Viitattu 3.3.2010. Hänelle oli eläessään myönnetty palveluksestaan myös muita virallisia tunnustuksia, kuten Distinguished Service Order ja Military Cross -kunniamerkit.
Mannockin pudottamien viholliskoneiden määrä vaihtelee eri lähteissä ja kriteereillä 50–73:n välillä.
Edward Mannock sai surmansa ilmataistelussa hänen lentokoneensa sytyttyä vihollisen maatulesta palamaan ja pudottua linjojen taakse. Virallisesti hänen ruumiinsa hautapaikka on tuntematon, mutta BBC:n Timewatch -sarjan episodin "Ensimmäiset lentoässät" (esitetty YLEn ykkösellä 3. maaliskuuta 2010) mukaan on erittäin luultavaa, että hänen leposijansa on "tuntemattoman brittiläisen lentäjän" paikalla Laventien sotilashautausmaalla. Mannockin nimi on kaiverrettu Faubourg d'Amiensin sotilashautausmaan muistomerkkiin Arrasissa, Canterburyn tuomiokirkon seinälaattaan ja Wellingboroughin sotamuistomerkkiin.
Telephone (kappale)
Telephone on Lady Gagan kappale, jolla esiintyy myös Beyoncé. Kappale on toinen singlejulkaisu "The Fame Monster" -EP:ltä. Kappaleen ovat kirjoittaneet Gagan lisäksi LaShawn Daniels, Lazonate Franklin, Beyoncé sekä Rodney Jerkins, joka on myös tuottanut kappaleen. Kappale voitti vuoden 2010 MTV Video Music Awards -gaalassa parhaan yhteisen kappaleen palkinnon.
siitä on kuvattu musiikki video
Jonas Åkerlundin ohjaama musiikkivideo kuvattiin 28. helmikuuta. Gaga on kertonut, että "Telephone" jatkuu siitä, mihin "Paparazzin" minielokuvamainen musiikkivideo päättyi. Lady Gaga on joutunut vankilaan, mutta pääsee ulos, kun Beyoncé maksaa takuut ja he lähtevät Kill Bill -autolla kohti kahvilaa, jossa he myrkyttävät ihmiset ja lopussa he lähtevät kahvilasta ja Gaga lupaa Beyoncélle, etteivät he enää ikinä palaisi. Musiikkivideo julkaistiin 11. maaliskuuta kello 23.30 EST. Gaga on itse kommentoinut videota: ""Säälittää Bad Romancen puolesta, sillä Telephonen videosta tuli paljon parempi"".
Lai Châu (maakunta)
Lai Châu on maakunta Vietnamin luoteisosassa, Kiinan ja Laosin vastaisella rajalla, Tây Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Lai Châu. Maakunnan pinta-ala on 9 112 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 370 tuhatta asukasta. Väkiluvultaan maakunta on Vietnamin toiseksi pienin. Maakunnassa asuu 23 etnisen ryhmän edustajia, etenkin thaita ja hmongeja.
Johann Ernst Altenburg
Johann Ernst Altenburg (15. kesäkuuta 1734 Weißenfels - 14. toukokuuta 1801 Bitterfeld) oli saksalainen säveltäjä, urkuri ja trumpetisti.
Hänen isänsä Johann Kaspar Altenburg (1688-1761) oli myös muusikko ja konserttitrumpetisti. Hän aloitti opettamaan poikaansa muusikoksi jo varhain, Johann Ernstin ollessa vain 2-vuotias. Aikuisiän saavuttaessaan Johann Ernst oli taitava trumpetisti, muttei onnistunut löytämään töitä sellaisena. Hän opetteli soittamaan urkuja ja kaksi vuotta kestäneiden opintojen jälkeen muutti ulkomaille. 1767 hän muutti Landsbergiin lähelle Hallen kaupunkia, jossa toimi urkurina. Hänen palkkansa oli huono ja hän kuoli köyhyydessä 1801. Säveltäjänä hänet tunnetaan erityisesti kuudesta cembalolle säveltämästään sonaatista.
Curzio Malaparte
Curzio Malaparte, oik. Kurt Erich Suckert, (9. kesäkuuta 1898 – 19. heinäkuuta 1957) oli italialainen toimittaja, kirjailija ja diplomaatti.
Malaparten isä oli saksalainen, äiti italialainen. Hän käytti vuodesta 1925 alkaen sukunimeä Malaparte, joka tarkoittaa kirjaimellisesti "paha osa" ja on humoristinen väännös nimestä Bonaparte ("hyvä osa").
Ensimmäisessä maailmansodassa Malaparte haavoittui vakavasti. Hän liittyi fasistipuolueeseen, mutta Benito Mussolini karkotti hänet liian vapaamielisenä Liparin saarelle. Hän pääsi ulkomaanmatkoille jälleen vuodesta 1938.
Ennen toista maailmansotaa hän toimi torinolaisen La Stampan päätoimittajana. Sodan aikana hän toimi Corriere della Seran sotakirjeenvaihtajana ja Italian armeijan upseerina muun muassa Suomessa. 1941 hän joutui palaamaan Italiaan, oman tulkintansa mukaan siksi, että Joseph Goebbels kyllästyi hänen artikkeleidensa neuvostomielisyyteen, tapahtumia seuranneen kollegan mukaan kuitenkin siksi, että auto hajosi. Pian hän pyysi lupaa lähteä Suomeen, jossa hän työskenteli kaksi vuotta, Mussolinin pidätykseen saakka. Italiaan palattuaan hän siirtyi liittoutuneiden puolelle yhtenä ensimmäisistä.
Malaparte asui vuodesta 1947 Pariisissa. Poliittiselta kannaltaan hän kääntyi kommunismin suuntaan. Hän kirjoitti näytelmät Marcel Proustista ja Karl Marxista, mutta niiden suosio jäi vähäiseksi. Hänen ohjaamansa elokuva "Kielletty Kristus" ("Il Cristo Proibito", 1951) sen sijaan palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla, ja Yhdysvalloissa se valittiin yhdeksi viidestä vuoden 1953 parhaista ulkomaisista elokuvista.
Hän kirjoitti värikkäitä, pitkälle fiktiivisiä reportaaseja Lapista ja Karjalan rintamalta, samoin hän käyttää teoksissaan todellisuutta taiteen ja tarinan raaka-aineena. "Kaputt" kuvaa muka historiallisia tapahtumia Suomessa, mutta tosiasiassa niissä on absurdia komiikkaa, kuten haavoittunut hirvi, jota presidentti Risto Ryti hoivaa. Malaparte suunnitteli myöhemmin paluuta Suomeen ja romaanin kirjoittamista Suomesta ja Lapista, mutta teos jäi suunnitelma-asteelle.
Matti Kurjensaari liikkui sota-aikana Malaparten kanssa, ja tavattuaan tämän myöhemmin Pariisissa, kysyi tämän omituisesta Laatokka-kuvauksesta, jossa järveen on uponnut suuret määrät hevosia, kun niitä todellisuudessa oli ollut enintään pari. Malaparte puolustelee kuvausta taiteilijan vapaudella. Myös Ilmari Turja hämmästeli Malaparten omaperäistä tulkintaa tapahtumista Suomessa, joskin piti teokseen syntynyttä tunnelmaa todellisuutta vastaavana. Viimeisinä vuosinaan Malaparte kallistui Kiinan-vierailunsa jälkeen maolaisuuden suuntaan
Vähän ennen kuolemaansa Malaparte kääntyi katolisuuteen. Hän kuoli 59-vuotiaana keuhkosyöpään.
Rocky Mountain Revue
Rocky Mountain Revue on yksi NBA:n kesäliigoista. Turnauksen isännöijänä toimii Utah Jazz. Ensimmäistä kertaa Rocky Mountain Revue järjestettiin vuonna 1984 ja vuodesta 1990 lähtien sitä on pelattu nykyisellä sarjajärjestelmällä. Viime vuosina turnauksen suosio ja katsojaluvut ovat laskeneet.
Peter Mueller (pikaluistelija)
Peter Alan Mueller (s. 27. heinäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen pikaluistelija ja pikaluisteluvalmentaja.
Mueller voitti olympiakultaa 1 000 metrin pikaluistelussa Innsbruckissa 1976. Matka oli tuolloin ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa. Hän kilpaili samoissa olympialaisissa myös 500 metrin matkalla, jolla hän sijoittui viidenneksi. Hän menestyi myös pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hän voitti pronssia vuonna 1976 ja hopeaa vuonna 1977. Mueller lopetti kilpailu-uransa vuonna 1980, Lake Placidin olympialaisten jälkeen. Hän kilpaili noissa olympialaisissa 1 000 metrin matkalla, ja sijoittui viidenneksi.
Oman urheilu-uransa jälkeen Mueller on toiminut pikaluisteluvalmentajana. Hän on valmentanut muun muassa olympiakultaa voittaneita yhdysvaltalaisia Bonnie Blairia ja Dan Jansenia. Vuodesta 2003 hän toimi Norjan pikaluistelumaajoukkueen päävalmentajana, mutta hänet erotettiin tehtävästä loppuvuonna 2009, kun yksi joukkueen luistelijoista, Maren Haugli, oli syyttänyt häntä seksuaalisesta häirinnästä. Vuonna 2018 hänet valittiin Suomen pikaluistelumaajoukkueen päävalmentajaksi.
Peter Mueller on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen pikaluistelijan Leah Poulosin ja alankomaalaisen pikaluistelijan Marianne Timmerin, entisen valmennettavansa, kanssa, mutta molemmat liitot päättyivät eroon. Hänellä on kaksi aikuista lasta.
Sơn La (maakunta)
Sơn La on maakunta Vietnamin luoteisosassa, Laosin vastaisella rajalla, Tây Bắcin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Sơn La. Maakunnan pinta-ala on 14 174 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,08 miljoonaa asukasta. Maakunnassa asuu monia etnisiä ryhmiä kuten mat, hmongit, daot ja muongit. Alueesta 80% on vuoristoa, jonka lisäksi on kaksi tasankoa Son La ja Moc Chau.
Tales of the Texas Rangers
Tales of the Texas Rangers oli NBC:n esittämä yhdysvaltalainen kuunnelmasarja, jonka ensimmäinen jakso lähetettiin 8. kesäkuuta 1950 ja viimeinen 14. syyskuuta 1952. Sarjan pääosassa oli Joel McCrea, joka näytteli ranger Jace Pearsonia.
"Tales of the Texas Rangersin" samannimistä televisioversiota esitti CBS. Sen ensimmäinen jakso lähetettiin 3. syyskuuta 1955 ja viimeinen 25. toukokuuta 1957. Tässä versiossa Jace Pearsonia näytteli Willard Parker.
Sotalapset (elokuva)
Sotalapset on suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2003, jonka on ohjannut Erja Dammert. Elokuva käsittelee talvi- ja jatkosodan lastensiirtoja sodan jaloista pois lähetettyjen lasten näkökulmasta. Elokuva seuraa yksittäisten henkilöiden elämäntarinaa heidän sotalapsuutensa ajan. He kertovat erosta vanhemmista, matkasta naapurimaahan ja uudesta perheestä. Elokuva sisältää myös sota-ajan arkistomateriaalia. Elokuva voitti vuoden 2003 Parhaan dokumentin Jussin.
Luettelo vuoden 2010 urheilutapahtumista
Tämä on luettelo vuoden 2010 urheilutapahtumista. Luettelo on keskeneräinen.
Ahmad Jamal
Ahmad Jamal on yhdysvaltalainen jazzpianisti. Hänet tunnetaan erityisesti melodisesta improvisoinnistaan ja minimalistisesta soittotyylistään, jolla oli merkittävä vaikutus 50-luvun lopun jazzmusiikkiin. Monet myöhemmät pianistit, kuten Bill Evans, Red Garland, Herbie Hancock, Keith Jarrett ja McCoy Tyner, ovat ottaneet vaikutteita Jamalin soittotyylistä. Miles Davis arvosti Jamalia suuresti, ja halusi pianistinsa Garlandin jäljittelevän Jamalin soittotyyliä mahdollisimman tarkasti.
Ahmad Jamal, alkuperäiseltä nimeltään Frederick Russell Jones, syntyi Pittsburghissa 2. heinäkuuta vuonna 1930. Hän oli lapsesta alkaen musiikillisesti lahjakas, ja aloitti pianonsoiton kolmevuotiaana. Muodollista pianokoulutusta hän sai seitsemänvuotiaasta lähtien. Hän innostui jazzmusiikista kuultuaan Erroll Garnerin soittoa, ja alkoi 17-vuotiaana keikkailla pianistina. Jamalin uran alkuaikojen tärkeitä vaikuttajia olivat muun muassa Duke Ellingtonin, Earl Hinesin ja Count Basien big bandit, klassiset säveltäjät kuten Claude Debussy ja Maurice Ravel, sekä myöhemmin Garnerin, Art Tatumin ja Nat King Colen pianotriot.
Jamalin ammattilaisura alkoi vuonna 1948 George Hudsonin yhtyeessä, ja myöhemmin hän siirtyi Joe Kennedy Jr:n kvartettiin, jonka mukana hän nauhoitti albumin "Chamber Music of the New Jazz". Ensimmäisen oman bändinsä, trion nimeltään The Three Strings, Jamal perusti vuonna 1951. Kokoonpanoon kuuluivat kitaristi Ray Crawford ja basisti Eddie Calhoun. Vuonna 1956 Jamal vaihtoi piano-basso-rummut-formaattiin, josta hänet parhaiten tunnetaan. Rumpali Vernell Fournierin ja basisti Israel Crosbyn kanssa hän soitti Chicagon Pershing-hotellin vakituisena yhtyeenä. He nauhoittivat vuonna 1958 huippusuositun live-albumin "At the Pershing: But Not for Me", joka sisälsi muun muassa Jamalin tunnetuksi tulleen sovituksen kappaleesta ”Poinciana” sekä George Gershwinin säveltämän nimikkoraidan ”But Not for Me”. Albumi pysyi Billboardin listalla yli kaksi vuotta, pitempään kuin yksikään jazzalbumi siihen asti.
Trioformaatin lisäksi Jamal on soittanut myös muissa kokoonpanoissa, muun muassa orkesterien kanssa. 1970-luvun lopulla hän alkoi kokeilla sähköisten instrumenttien sisällyttämistä musiikkiinsa. Hän soittaa edelleen säännöllisesti kiertueilla erilaisissa kokoonpanoissa.
Naoko Yamazaki
Naoko Yamazaki () (s. 27. joulukuuta 1970) on japanilainen astronautti, joka lensi toisena japanilaisena naisena avaruudessa. Ensimmäinen oli Chiaki Mukai. Yamazaki kuuluu Japanin avaruusjärjestöön (JAXA).
Yamazaki valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi 1993 ja filosofian maisteriksi 1996 Tokion yliopistosta.
Yamazaki osallistui Kansainvälisen avaruusaseman japanilaisen moduulin, Kibōn, kehittämiseen. Toukokuussa 2004 Yamazaki suoritti Sojuz-valmennuksen kosmonauttien koulutuskeskus Juri Gagarinissa, Tähtikaupungissa, Venäjällä. Yamazaki aloitti astronauttikoulutuksen kesäkuussa 2004 Lyndon B. Johnson Space Centerissä Houstonissa, Texasissa. Marraskuussa 2008 JAXA julkisti Yamazakin osallistuvan STS-131 -avaruussukkulalennolle vuonna 2010. STS-131 laukaistiin kohti Kansainvälistä avaruusasemaa (ISS) 5. huhtikuuta 2010.
Menonen
Menonen on kylä Urjalassa Pirkanmaalla. Se sijaitsee valtatie 9:n varrella. Asukkaita kylässä on noin 300. Kylässä toimi vuoteen 2007 peruskoulun 1–6 luokkien opetusta antanut Menosten koulu. Kylällä toimivia järjestöjä ja yhteisöjä ovat Menosten kylätoimikunta, Menosten VPK, Menosten maa- ja kotitalousseura, Menosten diakoniapiiri ja Menosten kalastuskunta. Kyläyhdistys on ylläpitänyt myös kahta museota: moonamiesmuseota ja sen yhteydessä olevaa koulumuseota. Vuonna 2012 museoiden toiminta käyntikohteina oli loppunut ja ne toimivat enää virtuaalisesti osana kyläyhdistyksen verkkosivuja.
Jarmo Mäkilä
Jarmo Esa Antero Mäkilä (s. 1. heinäkuuta 1952 Rauma) on suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Häntä on luonnehdittu yhdeksi Suomen keskeisistä postmodernismia edustavista kuvataiteilijoista. Maalaukset ovat usein hätkähdyttäviä ja niissä on mukana eroottista ja yhteiskunnallisista ainesta.
Mäkilä opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa 1970–1971 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1970–1973. Hänen ensinäyttelynsä oli vuonna 1970. Hän on opettanut Taideteollisessa korkeakoulussa 1978–1988 ja Kuvataideakatemiassa 1988–1989 sekä toiminut vuosina 1993–1994 Kuvataideakatemian vt. professorina. Mäkilä toimi vuosina 1978–1982 Taidemaalariliiton varapuheenjohtajana ja 1982–1986 puheenjohtajana. Hän on ollut myös Suomen Taiteilijaseuran puheenjohtaja vuosina 1986–1991.
Mäkilän maalaukset olivat aluksi tummasävyisiä ja realistisia. 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun poliittinen liikehdintä ja ilmapiiri näkyi Mäkilän varhaisissa töissä muun muassa työläisaiheina. Mäkilän postmoderneissa maalauksissa historialliset ja modernit elementit yhdistyvät barokkimaisen runsaiksi näkymiksi. 1980-luvulla hän käytti töissään aiheita populaarikulttuurista ja kulutusyhteiskunnan pintailmiöistä, mutta liitti niihin myös mytologisia aineksia tai korkeakulttuurin aihemaailmaa. Teoksissa esiintyi esimerkiksi punkkarien kuvia ja bodattuja ihmishahmoja. Mäkilä luettiin pian Suomen keskeisimpiin postmoderneihin maalareihin.
Mäkilä on tunnettu erityisesti suurista ja värikkäistä akryylimaalauksistaan, joissa hän saattaa yhdistellä aiheita maalaustaiteen historiasta, sarjakuvista, mainoksista, rock-kuvastosta tai elokuvista. Mäkilä on lisäksi julkaissut sarjakuva-albumit "Aavekaupunki" (1988), "Daydreamer" (2002) ja "Taksi van Goghin korvaan" (2008). Teoksiin on sisältynyt 1970-luvulta lähtien myös omakuvia.
Vuonna 2002 Mäkilälle myönnettiin Pro Finlandia -mitali ja vuonna 2014 taiteilijaeläke.
The Man I Love
”The Man I Love” on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama laulu vuodelta 1924. Siitä on tullut yksi Gershwinien tunnetuimmista lauluista ja yksi 1920-luvun suosituimmista jazzstandardeista.
Kappale kirjoitettiin alun perin Broadway-musikaaliin "Lady, Be Good!", mutta kaihoisa balladi ei sopinut muuten nopeatempoiseen musikaaliin. Ensin se siirrettiin toiseen näytökseen ja lopulta pudotettiin kokonaan, kun koeyleisöt antoivat enemmän aplodeita musikaalin nopeammille tanssikappaleille. Vuonna 1927 Gershwinit ehdottivat laulua "Strike Up the Band" -musikaaliin, mutta näytelmä keskeytettiin ulkopaikkakunnilla pidettyjen koenäytösten jälkeen. Seuraavana vuonna kappale oli ehdolla Sigmund Rombergin ja Gershwinien yhteistyönä kirjoittamaan näytelmään "Rosalie", mutta se pudotettiin tälläkin kertaa ohjelmistosta ennen ensi-iltaa.
Kappaleen pelasti englantilainen perijätär, kreivitär Edwina Mountbatten, joka kuuli George Gershwinin esittävän sitä New Yorkissa pidetyillä kutsuilla ja pyysi saada kopion nuottijulkaisusta. Palattuaan Lontooseen kreivitär järjesti kappaleen Berkeley Square Orchestran ohjelmistoon, ja sitä kautta siitä tuli nopeasti suosittu Lontoon musiikkipiireissä. Kappale levisi myös Pariisin mustien jazzbändien repertuaariin. Kappaleen ulkomainen suosio sai kustantaja Max Dreyfusin markkinoimaan kappaletta Tin Pan Alleyn kautta, ja Yhdysvaltojen läpimurto tapahtui lopulta vuonna 1928, jolloin Marion Harris, Sophie Tucker, Paul Whiteman ja Fred Rich nousivat kukin omalla versiollaan singlelistoille.
Jazzartisteista kappaleen ovat esittäneet muun muassa Art Tatum vuonna 1933, Billie Holiday Lester Youngin kanssa vuonna 1939 sekä Coleman Hawkins vuonna 1943. Suomeksi laulua on esitetty nimillä ”Tuo mies” (san. Terttu Jaakola) ja ”Mies toiveiden” (san. Pertti Reponen).
Lemmikkikasvit
Lemmikkikasvit ("Boraginaceae") on koppisiemeniskasvien Boraginales-lahkoon kuuluva heimo, johon kuuluu 110 sukua ja 1595 lajia.
Lemmikkikasveja esiintyy lähes koko pohjoisella pallonpuoliskolla, ne puuttuvat vain arktisilta alueilta. Enimmin lajeja on pohjoisella lauhkealla eli temperaattisella vyöhykkeellä; tropiikin vuoristoissa on muutamia.
Lemmikkikasvit ovat usein karkeakarvaisia ruohoja, yksi-, kaksi- tai monivuotisia, harvoin pensaita. Lehtiasento on usein kierteinen. Lehtisuonista tavallisesti vain keskisuoni on selvästi näkyvissä. Kukinto on kiertyvä viuhko (kiemura) ja siinä on tavallisesti yksi tukilehti kutakin kukkaa kohden. Kukat ovat tavallisesti säteittäissymmetrisiä. Teriö on suppilomainen, liuskat siirottavia, ja tavallisesti putken suulla on teriön sisäänpainaumia. Sikiäin on väliseinien jakama, ja vartalo kiinnittyy sen tyveen ja on ontto. Luotti on pistemäinen tai pallomainen. Hedelmä on lohkohedelmä, jossa on tavallisesti neljä kovaseinäistä hedelmystä, joiden pinnassa voi olla koukkuja tai muita ulokkeita. Siemenessä on öljyinen endospermi tai se puuttuu. Alkioripustin on lyhyt tai puuttuu. Kromosomiluku n = (4–)12(–13).
Aiemmassa Cronquistin luokittelussa lemmikkikasvit sijoittuivat "Lamiales"-lahkoon, ja heimon sijoittuminen lahkotasolla on ollut epävarmaa, kunnes on saatu tarpeeksi tutkimusnäyttöä siitä, että on tarpeen viedä heimo muutaman muun kanssa omaan lahkoon Boraginales. Lähimmät sukulaiset ovat "Wellstediaceae" ja "Codonaceae".
Heimoon kuuluu neljä tribusta:
Jotkin luettelon suvuista viedään nykyään "Boraginales"-lahkon muihin heimoihin.Suomessa yleisimpiä luonnonvaraisia lemmikkikasveja ovat peltolemmikki ("Myosotis arvensis"), rantalemmikki ("Myosotis laxa"), luhtalemmikki ("Myosotis scorpioides") ja lehtoimikkä ("Pulmonaria obscura").
Pyörösiiat
Pyörösiiat ("Prosopium") on Pohjois-Amerikassa ja koillisessa Aasiassa elävä siikojen alaheimoon ("Coregoninae") kuuluva lohikalasuku, johon luetaan kuusi lajia. Näistä kolmella on suhteellisen laaja levinneisyys sisävesissä, kolme muuta tunnetaan vain Utahin ja Idahon rajalla sijaitsevasta Bear Lake -järvestä.
Frode Rønning
Frode Rønning (s. 7. heinäkuuta 1959) on norjalainen entinen pikaluistelija.
Rønning kilpaili pikaluistelun sprinttimatkoilla (500 m ja 1 000 m) kolmissa talviolympialaisissa, Lake Placidissä 1980, Sarajevossa 1984 ja Calgaryssä 1988. Parhaiten hän menestyi ensimmäisissä olympialaisissaan, joissa hän voitti 1 000 metrillä pronssia ajalla 1.16,91 (jakoi pronssin Neuvostoliittoa edustaneen Vladimir Lobanovin kanssa), ja sijoittui 500 metrillä neljänneksi ajalla 38,66. Hän myös osallistui kolmiintoista pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailuihin vuosien 1977 ja 1989 välillä. Hän voitti niistä neljä mitalia, kultaa vuonna 1981, hopeaa vuonna 1978 ja pronssia vuosina 1979 ja 1982.
Rønning voitti urallaan myös 14 Norjan-mestaruutta. Hän piti kahdentoista vuoden ajan, vuodesta 1979 vuoteen 1991, hallussaan 500 metrin pikaluistelun Norjan-ennätystä. Hänen ennätyksensä 500 metrin matkalla on 37,31 ja 1 000 metrin matkalla 1.15,14.
Rønningin edustamia seuroja olivat Ask Skøyteklubb, Leinstrand Idrettslag ja Oslo Idrettslag. Oman urheilu-uransa jälkeen hän toimi Norjan pikaluistelumaajoukkueen sprinttereiden valmentajana.
Eduskuntaryhmän puheenjohtaja
Eduskuntaryhmän puheenjohtaja on henkilö, joka johtaa eduskuntaryhmää. Puheenjohtaja osallistuu myös ministeriryhmän kokouksiin. Puheenjohtaja valitaan vuosittain valtiopäivien avajaisten aikaan, ikäpuheenjohtajan johtaessa puhetta. Nykyisten eduskuntaryhmien puheenjohtajat ovat:
Benozzo Gozzoli
Benozzo Gozzoli (1420–1497) oli italialainen taidemaalari. Hän teki värikkäitä ja yksityiskohtaisia maalauksia, jotka kuvaavat eloisasti oman aikansa ihmisiä ja tapahtumia. Maalaukset ovat saaneet vaikutteita kansainvälisestä gotiikasta.
Gozzoli toimi aluksi Lorenzo Ghibertin avustajana Firenzen kastekirkon Paratiisin Portit -ovireliefien veistämisessä ja Fra Angelicon avustajana freskoissa.
Gozzoli maalasi useita freskoja ja alttaritauluja muun muassa Firenzessä, Roomassa ja Pisassa. Hänet tunnetaan parhaiten Firenzen Palazzo Medici-Riccardiin tekemistään freskoista, joista kuuluisin on kolmen kuninkaan kulkuetta kuvaava "Tietäjät itäisiltä mailta". Freskoon on kuvattu Medicien mahtisuvun jäseniä aikalaisineen, ja Gozzoli on sijoittanut myös itsensä kulkueeseen.
Erkki Koiso-Kanttila
Erkki Antero Koiso-Kanttila (8. joulukuuta 1914 Tampere – 29. lokakuuta 2006 Helsinki) oli arkkitehtuurin professori ja Oulun yliopiston rehtori. Hänen mukaansa nimettiin Erkki Koiso-Kanttilan katu Oulun yliopiston viereen.
Koiso-Kanttilan vanhemmat olivat rakennusmestari Kustaa Koiso-Kanttila ja Elsa Suomela. Hän tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1934 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1942. Koiso-Kanttila teki useita opinto- ja tutkimusmatkoja Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin. Hän toimi Lapin rakennuspiirin suunnittelutoiminnan johtajana 1945-1948, Lapin läänin lääninrakennustarkastajana 1949-1959, Suomen arkkitehtiliiton standardoimislaitoksen suunnitteluosaston päällikkönä 1950-1958 sekä liiton asiamiehenä 1951. Helsingin 1. apulaiskaupunginarkkitehti hän oli 1958-1959 ja vs. kaupunginarkkitehti 1959-1961. Oulun yliopiston arkkitehtuurin professorina Koiso-Kanttila toimi 1961-1977, arkkitehtiosaston johtaja hän oli 1975-1977 ja yliopiston rehtori 1965-1968. Oma arkkitehtitoimisto Koiso-Kanttilalla oli vuodesta 1943. Hän toimi 1950-luvulta aina 1980-luvun alkuun useissa Oulun yliopiston suunnittelua ja rekentamista koskeneissa toimielimissä ja oli yliopistojen ja korkeakoulujen rakentamisen neuvottelukunnan puheenjohtaja 1974-1982. Tekniikan alan kunniatohtori Koiso-Kanttilasta tuli 1974.
Koiso-Kanttila oli sotilasarvoltaan insinöörimajuri (1966), hänen puolisonsa vuodesta 1941 oli Maijaliisa Soivio.
Viitasaaren keskuskoulu
Viitasaaren keskuskoulu oli Viitasaarella sijaitseva yläkoulu, jossa opetettiin 7.–9. vuosiluokkia.
Viitasaaren keskuskoulu yhdistettiin Haapaniemen kouluun, joka käsitti aiemmin alakoulun, eli aiemmin ala-asteen. Ennen koulujen yhdistymistäkin alakoululaiset käyttivät Viitasaaren keskuskoulun tiloja esimerkiksi ruokailuun ja käsityöluokkina.
Keskuskoulu sijaitsi, ja nykyisin Haapaniemen koulu sijaitsee, uimahallin, kirjaston ja nuorisotalon lähellä. Keskuskoulua alettiin remontoida jouluna 2009, ja koulun B-rakennus valmistui kesällä 2010. Peruskorjaus valmistui kokonaisuudessaan maaliskuussa 2011.
Liikuntatiloina toimivat Viitasaaren urheilukenttä, Viitasaari-Areena ja Hurrikaani-halli.
Yläkoulun rehtorina toimi Antti Kero vuoteen 2014 saakka, ja häntä seurasi Jari Kunelius. Kero toimi myös oppilaanohjaajana. Koulussa oli yli 300 oppilasta lukuvuonna 2009–2010.
Keith Alexander
Keith Alexander (14. marraskuuta 1956 Nottingham – 3. maaliskuuta 2010 Lincoln) oli englantilainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija. Alexander oli ensimmäinen tummaihoinen ammattilaisseuran päävalmentaja Englannissa, ja kuollessaan hän oli pisimpään päävalmentajana toiminut tummaihoinen.
Alexander kuoli 53-vuotiaana aivoaneurysmaan.
Pelaajana Alexander edusti uransa alkuvaiheessa lukuisia The Football Leaguen ulkopuolisia seuroja. Hän voitti muun muassa FA Vasen pelatessaan Stamfordissa. Lopulta hän eteni konferenssissa pelanneeseen Barnetiin ja sieltä Football Leaguen alimmilla sarjatasoilla pelanneisiin Grimsby Towniin, Stockport Countyyn ja Lincoln Cityyn.
Alexander pelasi myös kolme maaottelua Saint Lucian maajoukkueessa vuonna 1990. Alexanderin vanhemmat olivat syntyjään Saint Lucialta.
Alexander aloitti Lincoln Cityn juniorijoukkueen valmentajana ja 1993 hänet nimitettiin edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hänestä tuli samalla ensimmäinen tummaihoinen ammattilaisseuran päävalmentaja Englannissa. Alexanderin pesti kesti vuoden verran, minkä jälkeen hän toimi Mansfield Townin juniorivalmentajana ja pelasi seuran edustusjoukkueessa vielä kolme ottelua.
Mansfieldin jälkeen Alexander toimi päävalmentajana useissa puoliammattilaisseuroissa kunnes palasi takaisin Lincoln Cityyn 2001. Hän toimi aluksi kakkosvalmentajana ja siirtyi päävalmentajaksi keväällä 2002. Lincoln oli tuolloin selvitystilassa ja 3. divisioonan häntäpäässä. Vastoin odotuksia Alexander onnistui kuitenkin johtamaan Lincolnin kaudella 2002–2003 2. divisioonan nousukarsintojen finaaliin. Marraskuussa 2003 Alexander joutui vaativaan leikkaukseen puhjenneen aivoaneurysman vuoksi. Hän selvisi ja palasi kentän laidalle kolme kuukautta myöhemmin. Lincoln selvisi Alexanderin komennossa vielä kolmesti nousukarsintoihin saavuttamatta kuitenkaan paikkaa ylemmältä sarjatasolta.
Kesällä 2006 Alexander siirtyi Kakkosliigan Peterborough Unitedin päävalmentajaksi, mutta joutui lähtemään tehtävästään tammikuussa 2007 kuuden perättäisen tappion jälkeen. Keväällä 2007 Alexanderista tuli Buryn toiminnanjohtaja ja helmikuussa 2008 hän siirtyi Kakkosliigassa pelanneen Macclesfield Townin päävalmentajaksi.
Alexanderilla kärsi aivovaltimon pullistumista jo 2003 ja hän joutui uudestaan sairaalaan 2009. Hän todettiin kuitenkin terveeksi ja päästettiin kotiin. Alexander sai sairaskohtauksen palattuaan kotiin 2. maaliskuuta 2010 pelatusta ottelusta Notts Countya vastaan ja kuoli sairaalassa seuraavana päivänä.
Silent Scream
Silent Scream on suomalainen, helsinkiläinen yhtye, joka on perustettu vuonna 2009 hajonneen Varjon raunioista. Varjon perustajajäsenet Antti Lautala ja Henry Waldén olivat sopineet aikanaan, että jos toinen eroaa bändistä tai kuolee, toinen ei jatka bändiä Varjo-nimellä. Waldénin kuoltua tapaturmaisesti syyskuussa 2008 Varjo-yhtye lopetti, ja loput jäsenet jatkoivat nimellä Silent Scream. Silent Screamin kokoonpanossa on nyt kolme jäsentä, Antti Lautala, Jukka Laine ja Matthew Pallasoja. Vuonna 2010 Silent Scream julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa nimeltään In the Cinema. Albumilla on kuultavissa vaikutteita muun muassa kauhuelokuvien klassikoista ja Killing Joken kaltaisista post-punk -yhtyeistä.
Pummi (elokuva)
Pummi () on Pier Paolo Pasolinin ohjaama ja kirjoittama italialainen draamaelokuva vuodelta 1961. Se kertoo nuoresta pummista, joka rakastuu hyveelliseen naiseen, ja hänen yrityksistään saavuttaa tuo rakkaus. "Pummi" oli Pasolinin ensimmäinen ohjaustyö.
Azerbaidžanin futsalmaajoukkue
Azerbaidžanin futsalmaajoukkue edustaa Azerbaidžania futsalin kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi maan jalkapalloliitto. Joukkue on FIFA-rankingissa sijalla 15 Azerbaidžan on osallistunut EM-kilpailuihin kahdesti, mutta ei ole selviytynyt MM-kisoihin. Joukkue sijoittui ensimmäisissä arvokisoissaan EM-kisoissa 2010 neljänneksi.
Azerbaidžanin joukkueessa pelaa useita brasilialaistaustaisia pelaajia, esimerkiksi Biro Jade, joka voitti EM-kisojen maalikuninkuuden vuonna 2010. Suuri enemmistö pelaa seuratasolla Araz Nahitševanin joukkueessa, jota maajoukkueen päävalmentaja Alesio valmentaa.
Andienlokki
Andienlokki ("Larus serranus", myös "Chroicocephalus serranus") on eteläamerikkalainen lokkilaji. Sen elinympäristöä ovat Andien järvet sisämaassa Ecuadorin pohjoisosista Chilen pohjoisosaan, läntiseen Boliviaan ja Argentiinan pohjoisosiin. Laji talvehtii Tyynenmeren rannikolla, lähinnä Chilen eteläosissa. Andienlokin holotyypin kuvaili Johann Jakob von Tschudi Junínista Perusta vuonna 1844.
Meksikonlokki
Meksikonlokki ("Larus heermanni") on Meksikossa ja Kaliforniassa pesivä lokki. Sen elinympäristö käsittää lähinnä Kalifornianlahden ja siellä erityisesti Isla Rasan; sekä Baja Californian San Beniton saaren Tyynenmeren puolella, harvakseltaan Kalifornian rannikon. Satunnaisesti se pesii myös San Franciscon lahdella. Lajin holotyypin kuvaili John Cassin San Diegosta Kaliforniasta 1852.
Abdullo Tangrijev
Abdullo Tangrijev (; s. 28. maaliskuuta 1981) on uzbekistanilainen judoka ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiahopeaa yli 100-kiloisten sarjassa Pekingin olympialaisissa 2008 ja avoimen sarjan maailmanmestaruuden Tjumenissa 2011. Hän on saavuttanut lisäksi kolme MM-pronssia ja voittanut kuusi Aasian-mestaruutta.
Preerialokki
Preerialokki ("Larus californicus") on pohjoisamerikkalainen lokki. Sen elinympäristö on mantereen itäosan sisämaan järvillä, pohjoisessa Kanadan Mackenziejoelta Albertaan ja Länsi-Manitobaan. Yhdysvaltojen puolella se elää maan luoteisvaltioissa, muun muassa Etelä-Dakotassa, Washingtonissa, Wyomingissa ja Montanassa. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Lajin holotyypin kuvaili George Newbold Lawrence Stocktonista Kaliforniasta 1854.
Yurisleidy Lupetey
Yurisleidy Lupetey Cobas (s. 6. toukokuuta 1981 Holguín) on kuubalainen judoka ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Ateenan olympialaisista 2004 alle 57-kiloisten sarjassa. Lupetey on voittanut samassa painoluokassa myös maailmanmestaruuden Münchenissä 2001, MM-pronssia Osakassa 2003, kultaa Pan-Amerikan kisoissa 2003 ja 2011 sekä kuusi Pan-Amerikan judomestaruutta.
Blaster Master: Blasting Again
Blaster Master: Blasting Again (japanissa nimellä "Blaster Master") on Crave Entertainmentin julkaisema ja Sunsoftin kehittämä peli vuodelta 2001. Peli kuuluu "Blaster Master" -sarjaan. Peli on tyyliltään kolmannesta persoonasta kuvattu niin tankin kuin myös hahmon kohdalla.
Aiemmista peleistä tuttu Jason Frudnick on saanut surmansa jouduttuaan kohtaamaan Kaiser-nimisen mutantin. Viisi vuotta myöhemmin hänen 16-vuotias poikansa Roddy ja Jasonin adoptiotytär Elfie päättävät hoitaa isältä kesken jääneen tehtävän loppuun: estää mutanttien maailmanvalloituksen ja tuhota Kaiser, mutanttien johtaja. Elfie asettuu operaattoriksi ja tankin välineiden päivittäjäksi ja Roddy isänsä tapaan ryhtyy SOPHIA:n kuljettajaksi.
Indrek Pertelson
Indrek Pertelson (21. huhtikuuta 1971 Tallinna) on virolainen judoka ja olympiamitalisti. Hän on voittanut urallaan kaksi olympiamitalia, pronssia yli 100-kiloisten sarjassa vuosina 2000 ja 2004. Pertelson on voittanut myös kaksi mitalia MM-kilpailuista ja viisi EM-kisoista.
Ruotsin cup
Ruotsin cup on muun muassa seuraavissa urheilulajeissa käytävä kilpailu:
Friendly Floatees
Friendly Floatees olivat muovisia kylpyleluja, joita päätyi vuonna 1992 mereen rahtilaivasta, joka oli myrskysäällä kuljettamassa niitä Kiinasta The First Years Inc -nimiseltä tehtaalta Yhdysvaltoihin.
Merentutkijat ovat niiden kulkureittien perusteella pystyneet tarkentamaan merivirtojen reittejä.
Dorjpalamyn Narmandakh
Dorjpalamyn Narmandakh (; s. 18. joulukuuta 1975 Darhan) on mongolialainen judoka ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Atlantan olympialaisissa 1996 alle 60-kiloisten sarjassa. Narmandakh on voittanut neljä mitalia Aasian-mestaruuskilpailuissa vuosina 1993 – 2001.
Clare Hall
Clare Hall on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Sen perusti vuonna 1966 Clare College, joka itsekin oli aikaisemmin (1338–1856) tunnettu nimellä "Clare Hall". Päätös collegen perustamisesta tehtiin tammikuussa 1964 ja sen ensimmäiseksi presidentiksi valittiin vuonna 1965 Brian Pippard. Clare College lahjoitti uudelle jatko-opiskelijoiden collegelle paitsi vanhan nimensä, myös maata ja rakennuksia Herschel Roadilta Cambridgen läntisistä osista. Lisälahjoituksia saatiin muun muassa Andrew Mellonin säätiöltä, jonka nimi oli tuolloin "Old Dominion Foundation". Clare Hall sai kuninkaallisen erioikeuden itsenäisenä collegena Elisabet II:lta vuonna 1984.
Clare Hallin itsensä mukaan collegen tekee poikkeukselliseksi sen epämuodollinen ilmapiiri, joka ilmenee muun muassa erillisen opettajain pöydän () puuttumisena ruokasalista; Clare Hallissa opettajien ja jatko-opiskelijoiden vuorovaikutusta yritetään kannustaa. Muita Clare Hallin erityisyyksiä ovat perheystävällisyys ja ulkomaisten vierailevien tutkijoiden runsas määrä.
Cambridgen yliopisto poisti vuonna 1965 säännöistään sekacollegekiellon. Clare Hall ja kaksi muuta jatko-opiskelijoiden collegea (Wolfson College ja Darwin College) olivat Cambridgen ensimmäiset colleget, jotka alkoivat hyväksyä sekä mies- että naisopiskelijoita.
Åke Edwardson
Karl Åke Peter Edvardsson (s. 10. maaliskuuta 1953, Småland, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija. Hän on aiemmin ollut journalismin luennoitsijana Göteborgin yliopistossa. Hänet tunnetaan ennen muuta Göteborgiin sijoittuvista Erik Winter -dekkareistaan.
Davaasambuugiin Dorjbat
Davaasambuugiin Dorjbat (; s. 19. marraskuuta 1970) on mongolialainen entinen judoka. Hän voitti urallaan kaksi mitalia Aasian-mestaruuskilpailuista vuosina 1991 ja 1993. Dorjbat osallistui yksiin olympialaisiin, Barcelonan kisoihin 1992, joissa hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle tilalle kevyessä keskiluokassa.
Konda
Konda () on Obin vesistöön kuuluvan Irtyšin sivujoki Tjumenin alueeseen kuuluvassa Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Sen pituus on 1 097 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 72 800 neliökilometriä. Joen virtaus vaihtelee voimakkaasti. Keskimääräinen virtaus 164 kilometrin päässä joen suusta on 231 kuutiometriä sekunnissa.
Konda virtaa Länsi-Siperian alangon länsireunalla ensin kohti kaakkoa ja sitten koilliseen. Joen vesistössä on paljon järviä. Tärkeimmät sivujoet ovat Mulymja, Bolšoi Tap, Jukonda, Kama, Jevra, Kuma ja Splavnaja.
Seudulla on öljyesiintymiä. Joen varrella sijaitsee Urain kaupunki ja Kondinskojen piirikeskus. Kanta-asukkaat ovat manseja.
Sosva
Sosva () on Obin vesistöön kuuluvan Tavdan toinen alkujoki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Sen pituus on 635 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 24 700 neliökilometriä. Joen virtaus vaihtelee voimakkaasti. Keskimääräinen virtaus 140 kilometrin päässä joen suusta on 113 kuutiometriä sekunnissa.
Sosva saa alkunsa pohjoisen Uralin itärinteiltä, virtaa kaakkoon ja alajuoksullaan Länsi-Siperian alangolla kohti koillista. Joki on liikennöintikelpoinen 333 kilometrin matkalla.
Joen varrella sijaitsee Garin piirikeskus ja Sosvan kaupunkimainen taajama. Yläjuoksulla on Denežkin Kamen -niminen luonnonpuisto.
Mantelikala
Mantelikala on kalaruoka, jonka pääraaka-aineena käytetään esimerkiksi seitiä, turskaa tai lohta. Kalan päälle tehdään kuorrutus, joka on tehty korppujauhoista, kermasta, voista ja mantelilastuista. Mantelikalaa on myös saatavilla valmisruokana.
Nimet Yhdysvalloissa
Nimet Yhdysvalloissa ovat yleensä etunimien ja sukunimien osalta peräisin Euroopasta ja useimmat niistä ovat, kuten Yhdysvaltojen valtakieli englannin kieli, peräisin Englannista. Alkuperäisiä amerikkalaisia nimiä sen sijaan esiintyy jonkin verran paikannimissä.
Kaiken kaikkiaan puhtaasti "amerikkalaisia" nimiä on varsin vähän, ja lähinnä niitä esiintyy paikannimissä sekä luonnonpaikoilla että asutusnimissä. Henkilönimissä sen sijaan puhtaasti "amerikkalaiset" elementit ovat vähäisempiä. Eräs Yhdysvalloissa, mutta myös pohjoismaissa, varsinkin Ruotsissa ja Tanskassa yleinen tapa on ottaa joko vanhemmilla tai esipolvilla olleita sukunimiä välinimiksi (vrt. George Walker Bush). Jotkut voivat myös käyttää puhuttelunimenään välinimeä varsinaisen etunimen asemesta (vrt. Strom Thurmond, Gore Vidal).
Paikannimissä on englannin kielen (vrt. New York) ja yleisen länsimaisen kulttuuripiirin, kuten antiikin Kreikan ja Rooman (vrt. Philadelphia) tai yleisen eurooppalaisen paikannimistön (vrt. Paris) elementtien ohella myös Amerikan alkuperäiskansoilta saatua nimistöä (muun muassa Manhattan ja Mississippi), sekä aikoinaan Espanjan siirtomaihin kuuluneissa osissa Yhdysvaltoja myös espanjankielistä nimistöä (vrt. Santa Fe, Los Angeles, San Francisco) ja Ranskan siirtomaana olleessa Louisianassa Ranskaan viittaavaa nimistöä (esimerkiksi New Orleans).
Etunimistä jotkut ovat alkuperältään englantilaisia, joko roomalaisia, kelttiläisiä tai germaanisia esikristillisiä tai antiikin kulttuuriin perustuvia nimiä, mutta suuri osa on koko Euroopassa yleisiä kristillisperäisiä nimiä, joiden alkuperä on heprean, kreikan ja latinan kielissä.
Sukunimissä ovat edustettuina kaikki yhdysvaltoihin saapuneet siirtolaisryhmät, joista suurin osuus on englantilaisilla nimillä, mutta myös muut siirtolaisryhmät ovat vahvasti edustettuna (vrt. Vonnegut, de Niro, Schwartzkopf, Kissinger, Soderbergh, Pietila, Mondale).