Antti Karhula
Antti Karhula (s. 23. maaliskuuta 1976 Oulu) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja entinen keskushyökkääjä. Karhula pelasi suurimman osan pelaajaurastaan I-divisioonassa ja Mestiksessä. Hän loi myös kahtena kautena pääsarjauraa Ranskassa ja Italiassa sekä pelasi ulkomailla myös Ruotsin ja Saksan alemmissa sarjoissa. Karhula tunnettiin Mestiksessä ennen kaikkea pelintekijä-tyyppisenä sentterinä.
Karhula on Oulun Kärppien kasvatti. Hän voitti seurassa C-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1992 sekä B-nuorten SM-hopeaa vuonna 1993 ja SM-pronssia vuonna 1994. Karhula debytoi miesten peleissä kaudella 1994–1995, jolloin hän pelasi Kärppien A-nuorten lisäksi myös II-divisioonajoukkue Kiimingin Kiekko-Pojissa, jossa Karhula pelasi kymmenen ottelua. Kärppien miesten I-divisioonajoukkueessa Karhula debytoi kaudella 1995–1996, jolloin hän pelasi siellä kaksi runkosarjaottelua. Karhula pelasi suurimman osan kaudestaan kuitenkin seuran A-nuorissa, joiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies hän oli tehoilla 8+22=30. Kauden 1996–1997 Karhula pelasi kokonaan Kärppien A-nuorissa ja oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 9+34=43. Hän voitti koko A-nuorten SM-liigan syöttöpörssin ja jakoi pistepörssin neljännen sijan JYPin Mikko Liukkosen kanssa.
Kauden 1997–1998 Karhula aloitti Kärppien I-divisioonajoukkueen vahvuudessa, mutta hän siirtyi kuitenkin alkukaudella Jukka Pietilän kanssa hakemaan peliaikaa samassa sarjassa pelanneista Uudenkaupungin Jää-Kotkista. 21 siellä pelatun ottelun jälkeen Karhula kuitenkin palasi Kärppiin. Hän ehti pelata varsinaisen I-divisioonan tulokaskautensa aikana yhteensä 33 runkosarjaottelua tehopistein 3+12=15. Karhulan peliaika alkoi kuitenkin loppukauden vähenemään uusien hankintojen myötä ja hän siirtyi lopulta siirtotakarajalla loppukaudeksi Ruotsin I-divisioonan Team Kirunaan. Kesällä 1998 Karhula harjoitteli taas Kärppien mukana, mutta hänelle ei lopulta ollut käyttöä päävalmentaja Juhani Tammisen suunnitelmissa. Karhula oli siirtymässä kaudeksi 1998–1999 II-divisioonajoukkue Kotkan Titaaneihin, mutta hänen suunnitelmansa muuttuivat kuitenkin viime hetkellä. Karhula siirtyikin saman sarjan Mikkelin Jukureihin, joita valmensi hänelle Kärpistä tuttu Risto Dufva. Hän oli joukkueen paras syöttäjä ja jakoi sisäisen pistepörssin voiton Lasse Kanervan kanssa tehoilla 4+20=24.
Karhula siirtyi kaudeksi 1999–2000 I-divisioonan nousijajoukkue KooKoon riveihin. Hän jakoi tehoilla 9+31=40 joukkueen sisäisen syöttöpörssin voiton Timo Nurmbergn kanssa ja sisäisen pistepörssin voiton Olle Sildren kanssa. Kaudeksi 2000–2001 Karhula palasi 1+1-vuotisella sopimuksella Jukureihin, jotka olivat nousseet edellisen kauden päätteeksi I-divisioonan tilalle perustettuun Mestikseen. Hän teki Suomen kakkossarjatason yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 12+33=45, joilla Karhula oli Jukureiden paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Jani Väänäsen jälkeen. Hän sijoittui Mestiksen pistepörssissä seitsemänneksi. Karhula voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Hän ei henkilökohtaisista syistä jatkanut Jukureissa enää optiovuottaan, vaan palasi kaudeksi 2001–2002 Mestiksen nousijajoukkue KooKoohon. Karhulan runkosarja jäi loukkaantumisten takia vain 16 ottelun mittaiseksi, mutta hän voitti koko pudotuspelien syöttöpörssin 13 syöttöpisteellään. Karhula voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2002–2003 Karhula siirtyi Mestiksen nousijajoukkue Kajaanin Hokkiin. Hänen sopimuksessaan oli optio ulkomaille siirtymisestä. Karhula oli joukkueen sisäisessä pistepörssissä toisena tehoilla 4+12=16, kunnes hän siirtyi marraskuussa 2002 Janne Sinkkosen houkuttelemana Ranskan pääsarja Élite Liguen Ours de Villard-de-Lansiin. Karhula voitti joukkueen sisäisen syöttöpörssin 12 syöttöpisteellään. Hän voitti kauden aikana myös Ranskan liigacupin.
Kaudeksi 2003–2004 Karhula palasi taas KooKoohon. Hänen odotettiin ottavan kärkisentterin rooli, mutta Karhula teki 13 ottelussa vain tehot 1+1=2 ja hänen sopimuksensa purettiin marraskuussa 2003. Muutamaa päivää myöhemmin Karhula siirtyi jatkamaan Mestis-uraansa Vaasan Sportiin. Hänen otteensa myös Sportissa olivat heikkoja. Viidennessä puolivälieräottelussa entistä seuraansa KooKoota vastaan Karhula teki lopulta kohtalokkaan virheen menetettyään kiekon oman maalinsa edessä entiselle ketjukaverilleen Reino Soijärvelle, joka ratkaisi KooKoolle välieräpaikan jatkoajalla lukemin 2–3.
Karhula palasi kaudeksi 2004–2005 Jukureihin, joita valmensi edelleen Risto Dufva. Hän ei kuitenkaan onnistunut joukkueessa odotetunlaisesti ja pelasi vain kaksi runkosarjaottelua, joiden jälkeen Karhula siirtyi loppukaudeksi Italian Serie A:n Real Torino HC:hen. Hän voitti joukkueen sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 15+12=27. Kaudeksi 2005–2006 Karhula siirtyi osaksi Torinosta tutun Wade Winklerin houkuttelemana Saksan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Oberligan 1. EV Weideniin. Hän voitti koko sarjan syöttöpörssin ja sijoittui pistepörssissä toiseksi edellään vain EV Ravensburgin Peter Campbell.
Kesällä 2006 Karhula harjoitteli Jukureiden Mestis-joukkueen mukana. Hän siirtyi kaudeksi 2006–2007 Saksan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle 2. Bundesligassa pelaavan ETC Crimmitschaun joukkueeseen. Tammikuun 2007 lopulla Karhula kuitenkin palasi sarjatasoa alemmas Oberligaan ja siirtyi EHC Freiburgin riveihin, kun hänen peliaikansa Crimmitschaussa väheni uusien ulkomaalaishankintojen myötä. Kaudella 2007–2008 Karhula oli Freiburgin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+38=54.
Elokuussa 2008 Karhula palasi toistaiseksi KooKoon harjoitusvahvuuteen. Hän pelasi joukkueessa yhden harjoitusottelun, jonka jälkeen Karhula palasi kotikaupunkiinsa Ouluun ja siirtyi Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Laseriin. Hän ehti pelata siellä vain viisi ottelua, jonka jälkeen Karhula lopetti pelaajauransa saatuaan pestin Pohjois-Kymen liikuntayhdistyksen valmennuspäällikkönä. Hän esiintyi loppukaudella 2008–2009 kuitenkin muutaman ottelun verran Valkealan Kiekon II-divisioonajoukkueessa. Kaudella 2009–2010 Karhula esiintyi HC Kuusankosken Suomi-sarjajoukkueessa.
Karhula aloitti valmentajauransa KooKoon C-nuorten I-divisioonajoukkueessa kaudella 2010–2011. Kaudeksi 2011–2012 hänet nimettiin seuran A-nuorten I-divisioonajoukkueen päävalmentajaksi. Karhula toimi tehtävässä kolme kautta. Viimeisimmän kautensa 2013–2014 päätteeksi hän johdatti KooKoon A-nuorten Mestiksessä toiseksi.
Kaudeksi 2014–2015 Karhula nimettiin Suomi-sarjajoukkue Kokkolan Hermeksen päävalmentajaksi. Hän johdatti joukkueen kauden päätteeksi hopeaan. Hermes nostettiin kauden jälkeen Mestikseen. Karhula toimi myös Viron A-maajoukkueen apuvalmentajana maanmiehensä Jussi Tupamäen johtamassa valmennustiimissä vuosien 2015 ja 2016 IB-divisioonan MM-kilpailuissa. Molemmat turnaukset päättyivät viidenteen sijaan.
Ensimmäisellä Mestis-kaudellaan 2015–2016 Karhula luotsasi Hermeksen puolivälieriin. Seuraavalla kaudella 2016–2017 joukkue sijoittui runkosarjassa neljänneksi, mutta hävisi puolivälieräsarjan Espoo Unitedille otteluvoitoin 4–2. Kesken kauden 2017–2018, joulukuussa 2017 Karhulan ilmoitettiin väistyvän Hermeksen päävalmentajan tehtävistä. Joukkue oli Mestiksen runkosarjassa toiseksi viimeisenä.