hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anna-Kaari Hakkarainen
Anna-Kaari Hakkarainen (s. 1979) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta (nykyinen Aalto-yliopisto), jossa hän opiskeli visuaalisen kulttuurin tutkimusta. Kirjoittamista hän on opiskellut Kriittisessä korkeakoulussa. Hakkaraisen isä oli kirjailija Olli Hakkarainen ja isoisotäti Tulenkantajiin kuulunut runoilija Anna Kaari, jonka mukaan Hakkarainen on saanut nimensä.
Hakkaraisen esikoisromaani "Verkko" ilmestyi Tammen kustantamana 2011. Teos sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa Suomi on neuvostotasavalta. Hänen toinen romaaninsa, balladimuotoinen Purkaus ilmestyi Tammen kustantamana 2014. Teos sijoittuu Heimaey-nimiselle saarelle Islantiin, jossa tapahtui tulivuorenpurkaus vuonna 1973. Tapahtuma on osa romaanin tematiikkaa.
Hakkaraisen kolmas romaani, Kristallipalatsi, ilmestyi syksyllä 2016. Teos on nykyaikaan sijoitettu mukaema Oscar Wilden romaanista Dorian Grayn muotokuva. Kristallipalatsi pohtii estetiikan ja elämän esittämisen merkitystä ja hakee nykyajan performatiivisuudelle vertailukohtia kaukaa kulttuurihistoriasta.
Ketohämähäkinruoho
Ketohämähäkinruoho ("Thesium alpinum") on ruohokasvi santelikasvien heimossa. Se kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat 1,5–2,5 cm pitkät ja yhden millimetrin leveät. Kukka on nelilukuinen, väriltään valkoinen. Hedelmä on kaksimillinen vihreä pähkylä, joita muurahaiset levittävät.
Ketohämähäkinruohoa kasvaa Euroopassa ja Kaukasuksen ympäristössä. Pohjoisimmillaan se esiintyy Etelä-Ruotsissa ja Baltiassa.
Talvipyöräily
Talvipyöräily tarkoittaa talvivarustein ja useimmiten hyötyliikuntana harjoitettavaa talven ajan pyöräilyä.
Norberto Perini
Norberto Perini (6. kesäkuuta 1888 – 9. joulukuuta 1977) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 7. heinäkuuta 1912 ja nimitettiin Fermon arkkipiispaksi 22. lokakuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfredo Ildefonso Schuster, jota avustivat Enrico Montalbetti ja Ettore Castelli.
Perini osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 21. kesäkuuta 1976.
Hirvenkieli
Hirvenkieli ("Asplenium scolopendrium", synon. "Phyllitis scolopendrium") on saniaislaji raunioisten suvussa.
Hirvenkieli kasvaa 15–50 senttimetriä korkeaksi. Sen maavarsi on lyhyt ja tummanruskeasuomuinen. Lehden lapa on kirkkaanvihreä, nahkea ja muodoltaan kielimäinen. Se on 3–6 cm leveä ja reunaltaan aaltoileva tai nyhäinen. Lehden alapinnan juovamaiset itiöpesäkeryhmät ovat 8–18 millimetriä pitkät.
Pohjoismaissa hirvenkieltä tavataan harvinaisena luonnonkasvina Atlantin rannikolla Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa sekä Gotlannin saarella. Se on myös koristekasvi.
Australian Kordillieerit
Australian Kordillieerit tai Iso Vedenjakajavuoristo () on vuorijono Itä-Australiassa. Yli 3 500 kilometriä pitkä vuorijono alkaa Queenslandin koilliskärjestä ja jatkaa sieltä itärannikkoa pitkin Uuden Etelä-Walesin läpi aina Victorian osavaltion länsiosaan saakka. Vuorijonon leveys vaihtelee noin 160–300 kilometrin välillä, ja sen korkein kohta on 2 228-metrinen Mount Kosciuszko.
M/S Aurora (yhteysalus)
M/S Aurora (IMO 9126792) on suomalainen yhteysalus. Alus liikennöi Hiittisten saaristossa Kasnäsin ja Rosalan saaren välillä.Aluksen omistaa Suomen Lauttaliikenne, aiemmin Arctia Shippingin Saaristovarustamo.
Aurora on rakennettu vuonna 1995 Olkiluodon telakalla Eurajoella. Sen pituus on 53,8 metriä ja leveys 12 metriä. Alukselle mahtuu 197 matkustajaa ja 52 henkilöautoa. Alus on M/S Auran sisaralus.
Enerhodar
Enerhodar () on kaupunki Ukrainan kaakkoisosassa Zaporižžjan alueella. Se sijaitsee Dnepriin padotun Kah’ovkan tekojärven rannalla. Kaupunki on perustettu 1970 palvelemaan Zaporižžjan ydinvoimalan tarpeita (koordinaatit ). Väkiluku oli noin 54 700 (2013).
Suomen ringettemaajoukkue
Suomen ringettemaajoukkue on maajoukkue, joka edustaa Suomea ringeten maailmanmestaruuskilpailuissa. Joukkue toimii Suomen Ringetteliiton alaisuudessa. Ringettemaajoukkue pelaa yleensä vain maailmanmestaruuskilpailuiden yhteydessä. Väliaikoina maajoukkue kootaan säännöllisesti yhteisiä leirejä varten.
Suomen joukkue pelasi ensimmäiset maaottelunsa vuonna 1990 ja osallistui samana vuonna MM-kisoihin Kanadan Ontariossa. Suomi on voittanut maailmanmestaruuden kahdeksan kertaa. Lisäksi Suomi voitti vuonna 1998 eri puolilla Eurooppaa pelatussa "World Summit" -sarjassa Kanadan otteluvoitoin 3–2.
Maajoukkueen päävalmentajana on keväästä 2011 lähtien toiminut Timo Himberg.
M/S Falkö
M/S Falkö (entinen Jurmo, Sääminki III) on suomalainen yhteysalus. Falkö liikennöi Nauvon saaristossa muun muassa Norrskatan, Åvensorin, Maskinnamon, Innamon ja Seilin saariin. Vuosina 1988-99 Falkö palveli Hiittisten reittialueella. Aluksen omistaa Suomen valtion Arctia Shippingin Saaristovarustamo.
Falkö on rakennettu vuonna 1976 Rauma-Repolan Savonlinnan telakalla ja liikennöi ensin Jurmo-nimisenä Iniön saaristossa sekä vuodesta 1983 vuonna 1987 tapahtuneeseen pidennykseensä asti Kiviapajan ja Savonlinnan välillä nimellä Sääminki III. Sen pituus on (pidennyksen jälkeen) 33,3 metriä ja leveys 6,6 metriä. Alukselle mahtuu 110 matkustajaa ja 8 henkilöautoa. Samaan tapaan on pidennetty myös sisaralukset Rosala ja Sääminki eli nykyiset Capella ja Rosala II sekä Satava.
Alvar Saukko
Alvar Johannes Saukko (28. marraskuuta 1929 Merijärvi – 6. tammikuuta 2007) oli suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1975–1983. Hänet valittiin Keskustan listoilta Oulun läänin vaalipiiristä. Saukko toimi myös Suomussalmen kunnanjohtajana. Saukolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1988.
Valkotupsupöllönen
Valkotupsupöllönen ("Otus brookii") on pöllöihin kuuluva yleinen lintu. Sitä tavataan Indonesiassa. Se on mahdollisesti hävinnyt Malesiasta.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät.
Sillä on kaksi alalajia:
Hannes Råstam
Per Hannes Råstam (27. kesäkuuta 1955 Göteborg, Ruotsi – 12. tammikuuta 2012 Göteborg, Ruotsi) oli ruotsalainen toimittaja ja muusikko (basisti).
Råstam työskenteli vuodesta 1993 Ruotsin television palveluksessa. Hän sai Bonnierin suuren journalistipalkinnon 1998 Janne Josefssonin kanssa tekemästään Osmo Vallon kuolemaa koskevasta ohjelmasta. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin sama palkinto "pitkäaikaisesta ja merkittävästä journalistisesta työstä". Hän on saanut myös Guldspaden 2010 dokumentista "Thomas Quick – att skapa en seriemördare", jota Ruotsin Granskningsnämnden för radio och TV alkoi tutkia, koska "ohjelma on ristiriidassa asiallisuuden vaatimusten kanssa". Dokumentit Thomas Quickista hän teki yhdessä taustatoimittaja Jenny Küttimin kanssa.
Muusikkona Råstam soitti yhtyeessä Text & Musik sekä Rolf Wikströmin ja Mikael Wiehen kanssa, mutta erityisesti Björn Afzeliusin kanssa lähes kaksikymmentä vuotta.
Råstamista julkaistiin muotokuvareportaasi lehden Filter syyskuun numerossa 2011. Jutussa, jonka otsikko on "Grävarens testamente", Råstam kertoi sairastavansa maksa- ja haimasyöpää. Kuolemaansa edeltävinä aikoina hän oli kirjoittamassa kirjaa Thomas Quickin tapauksesta.
Kun joki tulvii
Kun joki tulvii () on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Mark Rydell, ja pääosissa esiintyvät Mel Gibson, Sissy Spacek, Shane Bailey, Becky Jo Lynch, Scott Glenn, Don Hood, Billy ”Green” Bush, James Tolkan ja Andy Stahl. "Kun joki tulvii" kertoo tennesseeläisestä maalaisperheestä, joka joutuu taistelemaan tilansa puolesta pankkia ja myöhemmin tulvaa vastaan. Elokuva palkittiin Oscar-palkinnolla parhaista äänitehosteleikkauksesta.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoi haalean kolmiodraaman pehmentävän elokuvan pääjuonta ja Mel Gibsonin vaikuttavan roolissaan vähän eksyneeltä. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
HMS Endurance (A171, 1967)
HMS Endurance (viirinumero A171) oli Britannian kuninkaallisen laivaston jäätilanteen seuranta-alus (jäänmurtaja) (), joka oli palveluksessa vuosina 1967–1991 ja osallistui tuona aikana muun muassa Falklandin sotaan.
Alus laskettiin vesille vuonna 1956 Krogerwerftillä Lauritzen Linesin MV "Anita Danina". Se myytiin vuonna 1967 Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Harland and Wolff teki aluksen tarvitsemat muutostyöt ennen palvelukseen ottoa, jolloin se nimettiin HMS "Enduranceksi". Aluksen tehtävänä oli tukea kesäisin brittien Etelänavan tutkimusta sekä Falklandinsaarten hallintoa. Aluksen punaisen rungon takia alus sai lempinimen "Punainen luumu".
Kuninkaallinen laivasto suunnitteli aluksen poistamista palveluksesta 15. huhtikuuta 1982 John Nottin vuoden 1981 puolustusselonteon vuoksi, mutta Falklandin sota esti tämän.
Aluksen ollessa 19. maaliskuuta 1982 Port Stanleyssä argentiinalaiset saapuivat Etelä-Georgiaan. HMS "Endurancen" päällikkö Nick Barker sai määräyksen lähteä saarelle. Aluksen omaa merijalkaväkiosastoa vahvennettiin, ja se lähti 21. maaliskuuta merelle saapuen 25. maaliskuuta Etelä-Georgiaan. Aluksella olleet merijalkaväen sotilaat siirtyivät maihin, ja alus lähti paluumatkalle 30. maaliskuuta.
HMS "Endurance" liittyi huhtikuussa alueelle saapuneeseen brittiläiseen laivasto-osastoon. Alus laski 22. huhtikuuta Hound Bayhin Etelä-Georgian saarella Special Boat Servicen osaston. Laivasto-osaston siirryttyä sukellusveneuhan vuoksi avomerelle HMS "Endurance" siirtyi rannikon jääpeitteen suojaan lähelle rantaa. Aluksen molemmat Westland Wasp -sukellusveneentorjuntahelikopterit nousivat alukselta 25. huhtikuuta hyökätäkseen Argentiinan laivaston sukellusveneen ARA "Santa Fen" kimppuun. Sukellusvene vaurioitui helikoptereiden tulessa niin, että miehistö hylkäsi aluksensa rantaan. Etelä-Georgialla olleiden argentiinalaisten sotilaiden antauduttua 26. huhtikuuta HMS "Endurance" jäi alueelle.
Alus törmäsi vuonna 1989 jäävuoreen, ja vaikka sen vauriot korjattiin, alus todettiin vuonna 1991 kelvottomaksi Etelä-Atlantin koviin olosuhteisiin. Alus poistettiin palveluksesta ja korvattiin MV "Polar Circlellä", joka myöhemmin nimettiin HMS "Enduranceksi".
Harry &amp; Son
Harry & Son on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Paul Newman. Elokuvan pääosia esittävät Paul Newman, Robby Benson, Ellen Barkin ja Joanne Woodward.
Elokuva oli taloudellinen epäonnistuminen ja sai osakseen kritiikkiä.
D’Estienne d’Orves -luokka
D’Estienne d’Orves -luokka on Ranskan laivaston korvettiluokka (), joka suunniteltiin rannikkovesien sukellusveneentorjuntaan sekä avomerellä tapahtuvaan saattueidensuojaamiseen. Alukset ovat yksinkertaisia ja kestäviä sekä niiden taloudellinen ja luotettava voimansiirto mahdollistaa pitkät toiminta-ajat. Alusluokan suunnitelmat perustuvat Portugalin laivastolle suunniteltuihin João Coutinho -luokan korvetteihin.
Aluksia valmistettiin seitsemäntoista ja ne nimettiin toisen maailmansodan sankarien mukaan. Kahdeksan aluksista on poistettu palveluksesta ja niistä kuusi on myyty Turkille, joka on luokitellut ne B-luokan korveteiksi. Yhdeksästä edelleen palveluksessa olevasta aluksesta on poistettu raskas aseistus ja ne on luokiteltu merentutkimusaluksiksi. Alusten tehtävät korvetteina on vastaanottanut palvelukseen otettu P400-luokan partioalukset.
Etelä-Afrikka tilasi kaksi D'Estienne d'Orves -luokan alusta, mutta aseidenvientikiellon astuttua voimaan alukset takavarikoitiin. Takavarikoidut alukset myytiin 1978 Argentiinalle, joka nimesi luokan Drummond-luokaksi. Argentiina tilasi vielä kolmannen vastaavan aluksen, joka luovutettiin tilaajalle 1981.
S/S Bengtskär
S/S Bengtskär oli suomalainen höyrylaiva. Alus hoiti reittiliikennettä Tenholan kirkonkylän ja Hangon välillä.
Alus valmistettiin vuonna 1875 Eriksbergin telakalla Göteborgissa Helsingfors-Skärgårds Trafik Ab:lle, joka sijoitti aluksen Helsingin länsisaariston liikenteeseen nimellä "Adlercreutz".
"Adlercreutz" kuljetti Helsingin länsisaaristossa rahtia ja matkustajia, kunnes se myytiin 1. joulukuuta 1890 Turkuun ÅSÅA:lle. Uudelta omistajaltaan se sai nimen "Pargas". Alukselle tehtiin seuraavana vuonna muutostöitä ennen kuin se laitettiin Turun ja Kemiön Taalintehtaan Långvikenin reitille. Vuonna 1892 aluksen reittinä oli myös Turusta Paraisten Lofsdalin kautta Nauvon Prostvikiin.
Alus myytiin vuonna 1906 Luotsilaitokselle Hankoon Bengtskärin majakkatyömaalle, jolloin se sai nimen "Bengtskär". Se oli yhteysaluksena majakkatyömaan ja Hangon välillä. Majakkatyömaan valmistuttua seuraavana vuonna alus siirrettiin Helsingissä telakalle, ja se myytiin kauppias Arthur Leschille. Aluksen palattua telakalta uusi omistaja laittoi sen reitille Hangosta Bromarvin kautta Saloon.
Alukselle tuli 2. marraskuuta 1907 Tenholasta 35 matkustajaa matkalle Hankoon. Pimeässä sumun haitatessa näkyvyyttä alus ajautui pois reitiltä, ja se törmäsi vedenalaiseen kariin. Paniikkiin joutuneiden matkustajien rynnättyä pelastusveneisiin toinen niistä kaatui ja sen matkustajat joutuivat veteen. Veteen joutuneista onnistuttiin pelastamaan toiseen veneeseen muut paitsi yhtä miestä lapsineen ja vanhempaa naishenkilöä.
Alus romutettiin vuonna 1910 uppoamispaikalla.
Jolkby
Jolkby on Kirkkonummen kunnanosa, joka sijaitsee Kirkkonummen keskustan koillispuolella n. 30 km Helsingistä länteen. Jolkbyn alue rajautuu etelässä Kirkkonummelta Jorvakseen vievään Vanhaan Rantatiehen, joka on lisäksi osa Kuninkaantietä. Tien eteläpuolelta löytyvät asuinalueet Heikkilä ja Laajakallio, jotka muodostavat Jolkbyn kanssa löyhän yhteenliittymän ja alueilla on muun muassa yhteinen asukasyhdistys. Lännessä Jolkbyn lähistöltä löytyy Killinmäki, joka on tunnettu muun muassa keskuslaitoksestaan.
Jolkby on saanut nimensä Kirkkonummen keskustan liepeillä olevan Jolkbyn kartanon mukaan. Samaa nimeä kantavat muun muassa keskustan läpi virtaava joki Jolkbyån sekä paremmin vesitorninmäkenä tunnettu Jolkbybergen. Jolkbyn kartanon Röman-sukuiset omistajat ovat vaikuttaneet vahvasti alueen kehitykseen, sillä he ovat antaneet maat, joilla on nyt aiemmin sairaalana toiminut kunnanvirasto ja kunnanlääkärin virka-asunto, nykyinen kuvataidekoulu.
Jolkbyn asuinalue on rakennettu pääasiassa 1980-luvulla ja alueella on myös Heikkilän koulu ja Jolkbyn päiväkoti sekä Jehovan todistajien valtakunnansali.
Jolkbyn-Heikkilän-Laajakallion asukasyhdityksen sivut
Michel Dussuyer
Michel Dussuyer (s. 28. toukokuuta 1959) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Dussuyer edusti pelaajaurallaan Rivieran kahta naapuriseuraa, AS Cannesia ja OGC Niceä sekä Olympique Alèsia. Hän debytoi Cannesin joukkueessa kaudella 1978–1979 ja pelasi jo seuraavalla kaudella 28 ottelussa Division 2:ssa. Hän ei kuitenkaa kyennyt vakiinnuttamaan asemaansa seuran ykköstorjujana ja siirtyi 1981 Niceen, josta edelleen Alèsin kautta takaisin Cannesiin kaudelle 1984–1985. Hän edusti kasvattajaseuraansa aina uransa loppuun, kauteen 1995–1996 saakka ja pelasi vuodet 1989–1992 seuran ykkösmaalivahtina pääsarjassa.
Valmennusuransa Dussuyer aloitti AS Cannesin apulaisvalmentajana vuonna 1996 ja toimi tehtävässä kuusi vuotta, kunnes nousi Guinean maajoukkueen peräsimeen. Hän luotsasi maan Afrikan mestaruuskisoihin 2004. Lopputurnauksessa Guinea oli alkulohkonsa toinen, mutta tie katkesi puolivälierätappioon Malille. Kisoujen jälkeen Dussuyer jätti tehtävänsä.
Vuonna 2006 Dussuyer palasi valmennustehtäviin ja toimi Henri Michelin apuvalmentajana Norsunluurannikon maajoukkueessa. Kaksikko luotsasi "Norsut" hopealle Afrikan mestaruuskisoissa. Kesän MM-kisoissa Saksassa tie katkesi kovaan alkulohkoon, jossa joukkue sijoittui kolmanneksi Argentiinan ja Alankomaiden jälkeen.
MM-kisojen jälkeen Dussuyer siirtyi AS Cannesin päävalmentajaksi. Hän sai potkut tehtävästään toukokuussa 2007.
Kesäkuussa 2008 Dussuyer palasi Afrikkaan, kun hänestä tuli Beninin maajoukkueen uusi päävalmentaja. Dussuyerin johdolla Benin selvisi kolmatta kertaa historiassaan Afrikan mestaruuskisoihin. Angolassa pelattu lopputurnaus sujui kuitenkin kehnosti, ja Benin sai alkulohkossaan vain yhden pisteen pudoten jatkosta. Kisojen jälkeen Dussuyer sai potkut.
Kesäkuussa 2010 Dussuyer palasi Guinean maajoukkueen peräsimeen. Hänen johdollaan Guinea jäi alkulohkoon Afrikan mestaruuskisoissa 2012. Hän jätti tehtävänsä loppuvuodesta 2013, mutta liitto palkkasi hänet takaisin jo helmikuussa 2014. Afrikan mestaruuskisoissa 2015 Guinea eteni arvalla pudotuspeleihin, joissa kärsi 3–0 tappion Ghanalle.
Kesällä 2015 Dussuyerista tuli Norsunluurannikon maajoukkuevalmentaja. Dussuyer johdatti Norsunluurannikon Afrikan mestaruuskilpailuihin 2017 karsintalohkonsa voittajana. Puolustavana mestarina kisoihin selvinneen Norsunluurannikon turnaus päättyi kuitenkin pettymykseen. Joukkue ei voittanut alkulohkossaan yhtään ottelua ja turnaus päättyi karsiutumiseen alkulohkovaiheessa. Kisojen jälkeen Dussuyer jätti tehtävänsä.
Trumpettiahvenet
Trumpettiahvenet (Latridae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Australian ja Uuden-Seelannin, Chilen ja eteläisen Afrikan rannikolta trooppisista ja lämpimän lauhkeista vesistä. Monet trumpettiahvenista ovat suosittuja urheilukalastuksen kohteita ja arvostettuja ruokakaloja.
Trumpettiahveniin kuuluu lähteestä riippuen 3–5 sukua ja 9–12 lajia. Trumpettiahvenet ovat läheistä sukua naamioahvenille ("Cheilodactylidae") ja molekyylifylogeneettisten ja morfologisten tutkimusten perusteella osa naamioahveniin luokitelluista lajeista saattaa kuulua trumpettiahvenien heimoon. Esimerkiksi eräät tutkijat sijoittavat trumpettiahveniin suvut "Acantholatris" ja "Nemadactylus", jotka usein luokitellaan naamioahveniin.
Ruumiinmuodoltaan trumpettiahvenet ovat pitkänomaisia kaloja. Kaloilla on pitkä ja hyvin piikikäs selkäevä ja selkäevän keskellä on syvä lovi, joka jakaa selkäevän piikikkääseen ja pehmytruotoiseen osaan. Pyrstöevä on lajeilla haarautunut ja vatsa- ja rintaevät ovat pienehköt. Trumpettiahventen suu on melko pienikokoinen ja hampaat ovat pienet ja terävät.
Patrice Neveu
Patrice Neveu (s. 29. maaliskuuta 1954) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Neveu pelasi urallaan Ranskan alasarjoissa saavuttamatta suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa vuonna 1989 ES L’lle-d’Ellen joukkueessa.
Valmennusuransa Neveu aloitti heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen vuonna 1989 AS Saint-Martin-de-Réssä. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Vendée Fontenay Footin peräsimeen ja toimi amatööriseuran päävalmentajana aina marraskuuhun 1998 saakka. Vendéestä Neveu siirtyi Nationalissa pelanneen AS Angoulêmen päävalmentajaksi kauden 1998–99 loppuun ja johdatti seuran Coupe de Francessa aina puolivälieriin saakka. Angoulêmestä hän siirtyi Nigerin päävalmentajaksi ja jatkoi uraansa Afrikassa tunisialaisseura Club Olympique de Médeninen päävalmentajana. Neveun johdolla Médenine voitti kaudella 2000–2001 Tunisian 1. divisioonan mestaruuden ja nousi pääsarjaan.
Kesäkuussa 2002 Neveu jätti Médeninen ja siirtyi kiinalaisen Dalian Shiden tekniseksi johtajaksi. Pesti päättyi kuitenkin jo joulukuussa, kun Neveustä tuli Shanghai Lianchengin päävalmentaja. Kiinasta Neveu palasi Afrikkaan kesäkuussa 2004, kun hänestä tuli Guinean maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti joukkueen Afrikan mestaruuskisojen puolivälieriin 2006. Karsinnat seuraaviin kisoihin sujuivat kuitenkin kehnosti ja Neveu erosi tehtävästään joulukuussa 2006.
Helmikuussa 2007 Neveu jatkoi uraansa egyptiläisseura Ismailyn peräsimessä. Hän johdatti seuran liigassa hopealle kauden päätteeksi. Seura erotti Neveun elokuussa 2007, kun hän ei palannut lomaltaan johtamaan seuran harjoituksia.
Maaliskuussa 2008 Neveu palasi maajoukkuevalmentajan tehtäviin Kongon demokraattisen tasavallan joukkueen peräsimessä. Maan jalkapalloliitto ei uusinut Neveun sopimusta huhtikuussa 2010 joukkueen heikon menestyksen vuoksi.
Helmikuun alussa 2012 Neveu teki kaksivuotisen sopimuksen Mauritanian maajoukkueen päävalmentajan tehtävästä. Neveun johdolla Mauritania kipusi FIFA-rankingissa sijalta 206 parhaimmillaan sijalle 133. Arvokisoihin asti Mauritania ei kuitenkaan Neveun alaisuudessa selvinnyt. Hän sai potkut elokuussa 2014 Mauritanian pudottua Afrikan mestaruuskilpailuiden karsinnoissa Ugandalle.
Joulukuussa 2015 Neveusta tuli Haitin maajoukkueen päävalmentaja. Neveu jätti tehtävänsä joulukuun lopulla 2016 maksamattomien palkkojen vuoksi.
Nordjobb
Nordjobb on pohjoismainen työmarkkinaohjelma, joka aloitti toimintansa vuonna 1985. Ohjelman omistaa Norden-yhdistysten liitto (NYL) ja sitä rahoitetaan Pohjoismaiden ministerineuvoston, kansallisten viranomaisten ja osin projektirahojen avulla. Nordjobbia koordinoi pohjoismainen sihteeristö Malmössä, mutta Nordjobbin toimintaa on kaikissa pohjoismaissa eli Tanskassa, Suomessa, Islannissa, Norjassa ja Ruotsissa, sekä itsehallintoalueilla Färsaarilla, Grönlannissa ja Ahvenanmaalla. Nordjobb ei tavoittele voittoa ja on puolueellisesti sitoutumaton. Vuosittain Nordjobb välittää noin 700-800 työpaikkaa 18-30-vuotiaille pohjoismaalaisille ja eurooppalaisille nuorille. Nordjobbin peruskonseptiin kuuluu työpaikan ja asunnon välittäminen ja kulttuuri- ja vapaa-ajan ohjelman järjestäminen osallistujille. Perustamisensa jälkeen Nordjobb on ehtinyt hankkia kesätyön yli 25 000 pohjoismaiselle nuorelle.
Nordjobb tähtää nuorten liikkuvuuden parantamiseen pohjoismaisilla työmarkkinoilla ja erityisesti panostetaan nuorisotyöttömyyden torjumiseen Pohjoismaissa. Nordjobb lisää myös nuorten tietämystä Pohjoismaista sekä kiinnostusta pohjoismaisiin kieliin ja kulttuureihin.
Mrs. Soffel
Mrs. Soffel on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Gillian Armstrong. Se kertoo vankilanjohtajan vaimon ja erään vangin välisestä traagisesta romanssista, joka yltyy yhteiseksi pakomatkaksi. Tarina perustuu Pittsburghissa vuonna 1901 tapahtuneeseen Buck McGovernin ja the Biddle Boysin tapaukseen. Elokuvan pääosia esittävät Diane Keaton, Mel Gibson, Matthew Modine, Edward Herrmann, Trini Alvarado, Jennifer Dundas, Danny Corkill, Harley Cross, Terry O’Quinn ja Maury Chaykin. Elokuva oli mukana Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1985. Elokuva oli Harley Crossin ensimmäinen.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Asko Alanen kuvailee elokuvaa tyylikkäästi ohjatuksi mutta tavanomaisuuksiin puutuvaksi romanssiksi. Hän antaa "Mrs. Soffelille" kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Death of a Prophet
Death of a Prophet - The Last Days of Malcolm X on vuonna 1981 julkaistu tunnin pituinen televisioelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, Yolanda King, Yusef Iman, Sonny Jim Gaines, Kirk Kirksey, Charles Griffin, James DeJongh, Salaelo Maredi, Ossie Davis ja Tommy Redmond Hicks. Elokuvan on ohjannut Woodie King Jr..
Puttanjoki
Puttanjoki (myös nimellä Puttaanjoki ja "Puttanoja") on vähävetinen joki Vehmaalla. Joki saa alkunsa Vihtijärvestä ja laskee Saaristomereen Mynälahden länsiosaan. Puttanjoen valuma-alueen koko on 95 km² ja sen järvisyys on 1,3 %, metsäisyys 55 % ja peltojen osuus 36 %. Turvemaata ei valuma-alueeseen kuulu. Puttanjoen valuma-alueen tunnus on 82.056.
Puttanjoen vesi on käyttökelpoisuudeltaan välttävä. Joen vesi on ajoittain hyvin hapanta johtuen valumalueen happamista sulfidimaista. Vehmaan jätevedenpuhdistamon vedet lasketaan Puttanjokeen, mutta niiden osuus kokonaiskuormituksesta on kuitenkin vähäinen. Joen vedenlaadussa on ajoittain ollut hygieniaongelmia ja talvella typpipitoisuus on noussut ajoittain hyvin suureksi. Lietelannan levitys vaikuttanee joen tilaan merkittävästi.
Puhas
Puhas Oy on kunnallinen jätehuoltoyhtiö, jonka omistavat Joensuu, Ilomantsi, Kontiolahti, Liperi ja Polvijärvi. Toiminta-alueella on noin 110000 asukasta. Yhtiö aloitti tällä nimellä vuonna 2012; aikaisempi nimi oli Joensuun Seudun Jätehuolto Oy.
Puhas hoitaa keskitetysti kilpailutetut seka- ja biojätteen kuljetuspalvelut. Yhtiö omistaa Joensuussa sijaitsevan Kontiosuon jätekeskuksen. Lisäksi sillä on kotitalousjätteiden ekopisteitä, vaarallisten jätteiden ja käytöstä poistettujen sähkölaitteiden vastaanottopisteitä ja jätehuollon palveluneuvontaa.
ManpowerGroup
ManpowerGroup® on yhdysvaltalainen henkilöstövuokrausyritys. Konserni työllistää 600 000 ihmistä eri osaamisalueilla ja toimialoilla 80 maassa.
Manpower®, Experis®, Right Management® ja ManpowerGroup® Solutions palvelevat 400 000 asiakasorganisaatiota tarjoamalla HR-ratkaisuja henkilöstövuokrauksesta rekrytointiin ja ulkoistetuista palveluratkaisuista uramuutospalveluihin.
Vuonna 2017 yritys valittiin seitsemännen kerran World’s Most Ethical Company® -listalle sekä yhdeksi Fortune’s Most Admired Companies -yhtiöksi.
Manpower® on Yhdysvalloissa vuonna 1948 perustettu rekrytointiin, henkilöstövuokraukseen ja henkilöarviointeihin erikoistunut kansainvälinen henkilöstöalan yritys, joka toimii 80 maassa ympäri maailmaa.
Suomessa Manpower välittää työvoimaa mm. seuraaviin toimintoihin: toimisto-, asiakas- ja assistenttipalvelut; myynti, markkinointi ja viestintä; henkilöstöhallinto; taloushallinto, rahoitus ja vakuutus; kauppa; tekniikka ja tuotekehitys; tuotanto ja logistiikka.
Suomessa Manpower aloitti toimintansa vuonna 1997.[1] Vuonna 2017 Manpowerilla on Suomessa yhdeksän aluetoimistoa.
Experis™ on asiantuntija- ja johtotason henkilöstöratkaisuihin erikoistunut kansainvälinen yritys. Suomessa Experis aloitti toimintansa 1.10.2012, kun Elan IT Resource ja Manpower Professional yhdistyivät.
Experis on Suomessa erikoistunut IT- ja insinöörialan henkilöstöratkaisuihin sekä taloushallinnon, myynnin, markkinoinnin, viestinnän ja henkilöstöhallinnon osaamisalueisiin. Globaalisti Experis toimii yli 50.ssä maassa.
Experis-brändin alle yhdistettiin aiempi Elan IT, IT-alan rekrytointiin ja resursointiin keskittynyt yritys. Maailmanlaajuisesti Elanilla oli 57 toimistoa 17 eri maassa. Suomessa yhtiö aloitti toimintansa vuonna 1992 ja siirtyi itsenäisenä tytäryhtiönä ManpowerGroup-konserniin vuonna 2002. Elan keskittyi sekä Suomessa että kansainvälisesti ainoastaan IT-alan työnvälitykseen. Vuosittain Elan välitti noin 1000 IT-alan työpaikkaa Suomessa. Yhtiön palveluita olivat vakituinen rekrytointi, henkilöstövuokraus, alihankinnan välitys sekä ulkoistamispalvelut.
Right Management® on kansainvälisesti toimiva kykyjen johtamisen ja uranhallinnan asiantuntijaorganisaatio, joka on osa ManpowerGroupia. Suomessa Right Management tarjoaa uranhallinta- ja urajohtamispalveluja sekä uramuutostilanteiden konsultointipalveluja.
ManpowerGroup Solutions toimittaa henkilöstöratkaisuja sekä henkilöresursseihin perustuvia liiketoiminnan tukipalveluita 400 000 yritykselle ja organisaatiolle eri toimialoilla. Suomessa palveluvalikoimaan kuuluvat mm. yhteyskeskus-, IT-, tuki-, testaus-, koulutus-, viestintä-, osto- ja matkustuspalvelut, tuotettuina asiakkaan tiloissa tai ulkoisissa palvelukeskuksissa. Palveluratkaisuihin liittyy yleensä tulospohjainen veloitus sekä vastuu työnjohdosta ja järjestelmistä.
Pukara (Mouhijärvi)
Pukara on kylä entisen Mouhijärven kunnan alueella nykyisessä Sastamalan kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Samanniminen kylä on myös Ikaalisissa ja Honkajoella.
Kun elettiin myöhäiskeskiaikaa noin 1420–1450-lukua, sai silloisen Ylä-Sastamalan eli Karkun ja Hämeenkyrön raja-alueella virrannut Pukaranjoen alajuoksu pysyvän asutuksensa. Pukarajoen pohjoisrannalle rakennettiin Kyrön pitäjään yhteyksiä omannut Pukaran talo. Epäillyn yhteyden perusteena on se, että Pukara maksoi veronsa Kyröön. Suurin piirtein samaan aikaan joen etelärannalle nousi Karkun pitäjään eli Ylä-Sastamalaan hallinnollisesti kuulunut Kourin talo. Talojen perustamisen kimmoke tuli todennäköisesti joen varren rantaniityistä, jotka oli helppo ottaa viljelykäyttöön. Ne tarjosivat myös mahdollisuuden karjanpitoon. Verotuksen suuntautuminen kylään kahdelta eri suunnalta saattaa kertoa asutuksen tulosuunnista ja asutusintressien törmäämisestä nykyisen Pukaran kylän vaiheilla. Pitäjien välinen raja kulki kyläyhteisön keskeltä.
Vuonna 1540 Kyrön puoleisessa Pukarassa oli kaksi Pukara-nimistä taloa. Toisessa oli isäntänä Erkki ja toisessa Mikko. Myöhemmin nämä talot tunnettiin Riukulan ja Pussin taloina. Lähteiden perusteella myöhemmin Riukulaksi kutsuttu Pukaran talo oli se alkuperäinen Pukara ja Pussin talo oli siitä lohkaistu uudempi talo. Karkun puoleisessa Pukarassa oli vuonna 1540 vain Heikki Kourin isännöimä Kourin talo, mutta vuodesta 1553 lähtien tunnetaan kaksi Kourin taloa. Vanhassa Kourin talossa oli isäntänä Esko Heikinpoika ja toisessa Grels eli Reko Kouri. Myöhemmin tämä talo tunnettiin myös Napan nimellä.
Mouhijärvestä tuli oma kirkkoherrakuntansa 8. lokakuuta 1639. Mouhijärven mukana Karkusta erkaantuneet Suodenniemi ja Lavia itsenäistyivät myöhemmin. Vuonna 1639 alkoi Pukarajoen etelärannallakin Mouhijärven aika. Aikaisemmin Hämeenkyrön pitäjään kuulunut osa Pukaran kylää yhdistettiin vuonna 1921 Mouhijärven pitäjään.
Vieressä vuoden 1910 mittauksiin perustuva senaatin kartta, jossa paikannimet on tosin merkitty kyrillisin aakkosin. Kartasta näkyy hyvin Pukarajoen ylittävän tien molemmin puolin ryhmittynyt vanha asutus. Joen ylittäneen sillan vieressä sijaitsi vanha mylly, joka löytyy ainakin 1800-luvun pitäjänkartasta.
Pukaran läpi virtaa Pukaranjoki, joka laskee Hahmajärveen. Pukaran naapurikyliä ovat entisen Mouhijärven kylät Hahmajärvi ja Tomula. Hämeenkyrön puolella lähimmät kylät ovat Parila ja Haukijärvi idässä ja Kintus pohjoisessa. Mouhijärven kunnan entiseen kuntakeskukseen Uotsolaan on matkaa noin kuusi kilometriä.
Pukaran vanha kyläkoulu, joka oli viime vuosinaan kylätalona, tuhoutui tulipalossa 5. marraskuuta 2013. Syyksi on epäilty sitä, että talon vieressä kaatui myrskyssä puu sähkölinjalle.
György Vizvári
György Vizvári (tai Weiss; 18. joulukuuta 1928 Budapest – 30. heinäkuuta 2004 Budapest) oli unkarilainen vesipalloilija. Hän osallistui vuoden 1952 kesäolympialaisiin Helsingissä ja kuului maansa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui seitsemään otteluun, mutta ei tehnyt maaleja.
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1907
Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Trondheimissa 21.-22. helmikuuta 1907. Vain miehet kilpailivat. Kukaan kilpailijoista ei saavuttanut mestaruuteen vaadittavaa kolmea matkavoittoa, joten mestaruus jäi jakamatta. Lähimmäksi pääsi Suomen Gunnar Strömsten, joka voitti 5 000 ja 10 000 metrin kilpailut. Tästä hyvästä Strömsten sai kuninkaanmaljan. 1 500 metrillä nopein oli viipurilainen Antti Wiklund. Oluf Steen Trondheimista voitti 500 metrin kilpailun, mutta joutui pahoinvoinnin takia luopumaan toisen päivän kilpailuista.
Ferratum
Ferratum Oyj (vuoteen 2014 JT Family Holding Oy ) ja sen tytäryhtiöt muodostavat Ferratum-konsernin (“Ferratum” tai “Konserni”), joka on kansainvälinen mobiilien rahoituspalvelujen tuottaja. Ferratum-konserni, jonka pääkonttori sijaitsee Helsingissä, aloitti toimintansa toukokuussa 2005 ja on laajentanut toimintaansa Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja APAC-alueella.
Ferratumin perusti vuonna 2005 konsernin perustaja ja toimitusjohtaja Jorma Jokela. Hän opiskeli laskentatointa Kuopion kauppaopistossa ja Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa Helsingissä. Hän perusti Helsingissä Jokela Capital Oy:n, jonka toimitusjohtajana hän toimi vuosina 1998–2000. Sittemmin hän myi Jokela Capitalin liiketoiminnan vuonna 2004. Vuonna 2005 hän perusti Ferratumin ja on ollut sen toimitusjohtaja yrityksen perustamisesta lähtien.
Ferratum toimii nykyään Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa ja APAC-alueella. EU:n pank-kitoimintalupa mahdollistaa sen toiminnan kaikissa EU-maissa.
Ferratum listautui Frankfurtin pörssin päälistalle 6.2.2015. Ferratum oli pörssin ensimmäinen finanssiteknologiayritys. Listautumisen yhteydessä Ferratum myi osakkeitaan kansainvälisille institutionaalisille sijoittajille. Osakkeiden myyntihinta oli 17 euroa, joilla yhtiön markkina-arvo oli noin 370 miljoonaa euroa. Yhtiölle kerättiin yhteensä 48 miljoonaa euroa sen tulevan kasvun rahoittamiseksi uusille tuotealueille ja liiketoiminnan laajentamiseksi. Listautumisen jälkeen Jorma Jokela on yhä yhtiön suurin osakkeenomistaja.
Ketjureaktio (vuoden 1980 elokuva)
Ketjureaktio (eng. "The Chain Reaction") on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut toiminnallinen trilleri tai katastrofielokuva. Sen pääosia esittävät mm. Steve Bisley, Arna-Maria Winchester, Ross Thompson, Ralph Cotterill, Hugh Keays-Byrne, Lorna Lesley, Richard Moir, Patrick Ward ja Laurie Moran. Mel Gibson tekee elokuvassa cameoroolin parrakkaana mekaanikkona. Elokuvan on ohjannut Ian Barry.
Attica (elokuva)
Attica (myös Attican vankilakapina) on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut televisioelokuva, joka kertoo vuonna 1971 New Yorkin osavaltiossa tapahtuneesta Attican vankilan vankimellakasta. Elokuvan pääosia esittävät Henry Darrow, Charles Durning, Joel Fabiani, Morgan Freeman, George Grizzard, David Harris, Roger E. Mosley, Arlen Dean Snyder, Noble Lee Lester, Glynn Turman, Andrew Duncan, Anthony Zerbe, Paul Lieber, William Flatley ja Ron Foster. Elokuvan on ohjannut Marvin J. Chomsky.
Liigacup 2012
Liigacup 2012 oli alkuvuodesta 2012 pelattu jalkapallokilpailu, johon osallistuivat Veikkausliigan 12 joukkuetta. Se oli järjestyksessään 16. Liigacup. 4. huhtikuuta pelatussa loppuottelussa Turun Palloseura voitti rangaistuspotkukilpailun jälkeen Helsingin Jalkapalloklubin.
Kilpailun alkulohkovaiheessa joukkueet jaettiin kolmeen neljän joukkueen lohkoon, joissa joukkueet kohtasivat toisensa sekä kotona että vieraissa. Kaksi parasta jokaisesta lohkosta ja kaksi parasta lohkossaan kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta pääsi puolivälieriin. Jatkoon selviytyvät joukkueet saavat lisäksi aloittaa Suomen Cupissa 2012 myöhemmältä kierrokselta kuin muut pääsarjajoukkueet. Joukkueet jaettiin alkulohkoihin liigahallituksen kokouksen yhteydessä 28. marraskuuta 2011. Lohkovaiheen ottelut pelattiin 13. tammikuuta–17. maaliskuuta 2012 välisenä aikana.
Puolivälierät pelataan yksiosaisina. Kotiedun saavat lohkovoittajat ja paras lohkossaan toiseksi sijoittunut joukkue.
Kuusi maalia:
Viisi maalia:
Neljä maalia:
Kolme maalia:
Kaksi maalia:
Yksi maali:Oma maali:
Georg Kåhre
Ernst Georg Kåhre (26. elokuuta 1899 Maarianhamina – 12. joulukuuta 1969 Maarianhamina) oli ahvenanmaalainen opettaja ja kirjailija.
Kåhre toimi ruotsin ja latinan kielen opettajana Ålands lyceumissa Maarianhaminassa. Hän julkaisi ensimmäisen kirjansa 1928. Kåhren tuotantoon kuului lyriikkaa, romaaneja ja historiateoksia. Hänen tunnetuin teoksensa "Den åländska segelsjöfartens historia" (1940) käsitteli Ahvenanmaan purjehdusmerenkulun historiaa. Kirjasta ilmestyi 1978 englanninkielinen käännös nimellä "The Last Tall Ships : Gustav Erikson and the Åland Sailing Fleets 1872–1947".
Kåhre sai jaetun 1. palkinnon Bonnierin romaanikilpailussa 1933 romaanillaan "Strandhugg". Siinä kuvattiin tositapaukseen perustuen Neuvostoliitosta Ahvenanmaalle palaavan miehen vaiheita.
Nimimerkillä "Stefan Sylvander":
Miesten yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1908
Yleisluistelun maailmanmestaruudesta kilpailtiin Davosissa 8.-9. helmikuuta 1908. Norjan Oscar Mathisen voitti kolme matkaa ja maailmanmestaruuden. Mestaruuteen ei enää vaadittu välttämättä kolmea voittoa, vaan sijoitukset määrättiin sijalukupistein. Loppupisteissä huomioitiin vain kaikki matkat luistelleiden sijoitukset.
Tellervo Laurila
Tellervo Laurila (os. "Killinen", 26. tammikuuta 1887 Kuopio – 7. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja ja kirjallisuuden suomentaja.
Tellervo Laurilan isä oli kansanedustaja Kustaa Killinen, ja hän oli naimisissa professori K. S. Laurilan kanssa.
Leon Panetta
Leon Edward Panetta (s. 28. kesäkuuta 1938 Monterey, Kalifornia) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko. Hän oli Obaman hallinnon puolustusministeri 2011–2013, mitä ennen hän työskenteli CIA:n johtajana vuosina 2009–2011.
Vuosina 1977–1993 Panetta oli edustajainhuoneen jäsen Kaliforniasta. Panetta toimi Valkoisen talon kansliapäällikkönä vuodet 1994–1997.
Norfolkinravuri
Norfolkinravuri on sukupuuttoon kuollut hevosrotu, joka oli kotoisin Itä-Anglian ja Norfolkin alueilta Englannista. Rotu oli "Norfolkin seudulta peräisin oleva kookas ravaava ajohevonen".
Vuonna 1542 Englannin kuningas Henrik VIII edellytti varakkaita pitämään tiettyä määrää ravurioriita. Rotu oli Norfolkissa vakiintunut, ja sitä alettiin kutsua myöhemmin norfolkinravuriksi. Rodun historian tärkein isäori oli puolirotuinen Shales (s. 1755), josta käytetään myös nimeä "Old Shales". Shalesin isä Blaze (s. 1733), oli englannintäysiverinen ja kuulun laukkahevosen Flying Childersin poika.
Shalesin aikoina norfolkinravurista tuli Englannissa yleiskäyttöinen matkahevonen. Yorkshiressa sama rotu tunnettiin yorkshirenravurina, ja sitä kutsuttiin myös termillä ""roadster"". Rotua käytettiin myös matkustusratsuna seuduilla, joilla ajokuntoista tiestöä ei ollut. Se tunnettiin kyvystään kantaa painavaa miestä pitkienkin matkojen päähän 16-17 mailin tuntivauhtia. Ravikilpailut erityisesti ratsastettuina olivat 1800-luvun alkupuolella hyvin suosittuja ja norfolkinravuri menestyi niissä erittäin hyvin.
Vuonna 1822 Amerikkaan viety ori Bellfounder tuli poikansa Hambletonian 10 kautta tärkeäksi vaikutteeksi amerikanravuriin. Norfolkinhevonen vaikutti merkittävästi myös hackneyhevosen syntyyn.
Mundia elpenor
Mundia elpenor on sukupuuttoon kuollut lentokyvytön rantakanalaji, joita eli endeemisenä Ascensionin saarella eteläisellä Atlantilla.
Laji käytti ravinnokseen ilmeisesti pääasiassa nokitiiran munia. Laji hävisi todennäköisesti 1700-luvulla saarelle päässeiden rottien takia, mutta saattoi selvitä vuoteen 1815 asti ennen kuin saarelle pääsi kissoja.
Lajia pidettiin aiemmin erakkoluhtakanan lähisukulaisena, mutta uudemmat tutkimukset ovat osoittaneet lajien erojen olevan suuremmat kuin aiemmin luultiin.
Nokia Asha
Nokia Asha oli Microsoft Mobilen valmistama matkapuhelintuoteperhe. Tuoteperheen myynti aloitettiin lokakuussa 2011.
Vuonna 2014 Microsoft ilmoitti lopettavansa Asha -malliston.
Tammikuussa 2018 ilmoitettiin Asha-brändin siirtyneen HMD Globalin omistukseen.
Rösti
Rösti on perinteinen sveitsiläinen ruoka-annos, joka koostuu pääasiassa perunasta. Se oli alun perinen suosittu aamupalaruoka maanviljelijöiden keskuudessa. Jotkut pitävät röstiä Sveitsin kansallisruokana.
Suomessa puhutaan yleisesti röstiperunoista, kun viitataan (raakana tai kypsennettyinä ja kylminä) raastetusta perunasta ja sipulista pannulla levymäiseksi paistettuun ruokalajiin. Röstiperunoita voi syödä sellaisenaan tai lisäkkeenä. Tätä vastaa melko hyvin englanninkielinen käännös Hash browns.
Olavi Virta (Scandia HSLP 122)
Olavi Virta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1970.
Häävalssi
Häävalssi on Tapio Rautavaaran levyttämä kappale. Se on yksi hänen suosituimpia levytyksiään, ja hänelle myönnettiin siitä kultalevy. "Häävalssi" on joskus kansansävelmäksikin luultu Friiti Ojalan sävellys. "Häävalssi" tuli tunnetuksi instrumentaaliversiona Konsta Jylhän Kaustisen Purppuripelimannien radioäänitteenä, ja vuonna 1960 yhtye levytti sen.
Sanat Rautavaaran versioon on tehnyt Tuula Valkama. Rautavaaran levytyksen on sovittanut Toivo Kärki.
Tapio Rautavaaran levytys "Häävalssista" nousi Suomen listaykköseksi keväällä 1965, ja pysyi listan kärkisijoilla kuukausia. Edes The Beatles -yhtyeen maailmanmenestys "Michelle" ei päässyt sen ohi. Menestyskappale syntyi hieman vahingossa, sillä singlen A-puolella oli kappale "Kuubalainen serenadi", ja "Häävalssin" levyttämisen Kärki keksi miettiessään Rautavaaran kanssa sopivaa kappaletta B-puolelle ja pyysi Valkamaa tekemään vanhaan pelimannisävelmään sanat.
Myöhemmin "Häävalssin" ovat levyttäneet Rautavaaran lisäksi hanuristi Jorma Juselius vuonna 1968, Lasse Kuusela 1973 ja Kai Hyttinen 1978.
"Häävalssin" menestys oli yllätys Tapio Rautavaaralle ja Toivo Kärjelle. Kärki tunnusti, että pitkästä kokemuksestaan huolimatta hän ei pystynyt aina käsittämään, miksi jostakin kappaleesta tuli suosittu ja jostakin toisesta – hänen mielestään paremmasta – ei. Nytkin hän olisi voinut vaikka lyödä vetoa, että yhteislaulutilaisuuksien suosikki "Kuubalainen serenadi" uppoaisi yleisöön paremmin. Rautavaaran mielestä taas "Häävalssin" sanoissa ei ollut järkeä: ne eivät kerro tarinaa, vaan toistavat muutamaa kielikuvaa. Esittäessään kappaletta keikoillaan hän joutuikin usein anteeksi pyytäen kaivamaan silmälasit taskustaan ja katsomaan lunttilapusta, miten sen sanat menivät.
Punaisen metsän hotelli
Punaisen metsän hotelli on Mika Koskisen ohjaama dokumenttielokuva. Elokuva käsittelee Kiinan valtion ympäristöpolitiikkaa ja puunistutuskampanjoita sekä metsäyhtiö Stora Enson Guangxin maakunnassa harjoittamaa eukalyptuspuuplantaasien viljelyä ja niiden vaikutusta paikallisten asukkaiden elämään ja elinkeinoon.
Dokumentin budjetti oli 266 770 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tuen osuus oli 95 880 euroa. Elokuvan tuotti Luxian productions Oy ja levitti Pirkanmaan elokuvakeskus Ry. Elokuvan ensi-ilta oli 13. tammikuuta 2012.
Unohtumattomat (Virta)
Olavi Virta Unohtumattomat on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1976. Se oli Suomen eniten myyty levy helmi- ja maaliskuussa 1976.
Unohtumattomat 2 (Virta)
Olavi Virta Unohtumattomat 2 on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1977.
Sinitaivas – 32 tunnetuinta
Sinitaivas - 32 tunnetuinta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1983.
A-puoli (1 levy)
B-puoli
A-puoli (2 levy)
B-puoli
Tim – erilainen rakkaustarina
Tim – erilainen rakkaustarina () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut australialainen romanttinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Michael Pate. Elokuva perustuu Colleen McCulloughin samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Piper Laurie, Mel Gibson, Alwyn Kurts ja Pat Evison. Gibson sai roolistaan Australian Film Instituten jakaman parhaan näyttelijän palkinnon.
Lara Pulver
Lara Pulver (s. 1. syyskuuta 1980 Southend-on-Sea, Essex, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on esittänyt Erin Wattsia televisiosarjassa "Erikoisjoukkue", Irene Adleria sarjassa "Uusi Sherlock", Claudinea sarjassa "True Blood" ja Clarice Orsinia sarjassa "Da Vinci's Demons". Pulver oli ehdolla Laurence Olivier -palkinnon saajaksi roolistaan "Parade"-musikaalissa Lontoossa.
Pulver on esiintynyt useissa Lontoon West End -teatterien musikaaleissa. Hän oli ehdolla Laurence Olivier -palkinnon saajaksi Lucillen roolista "Parade"-musikaalissa vuonna 2008. Hän esiintyi myöhemmin samassa roolissa Los Angelesissa T. R. Knightin vastanäyttelijänä.
Pulver on näytellyt elokuvissa "Legacy", "Language of a Broken Heart" ja "The Special Relationship". Hän näytteli BBC:n televisiosarjassa "Robin Hood" vuonna 2009. Pulver esitti keiju Claudinea useissa yhdysvaltalaisen televisiosarjan "True Blood" jaksoissa vuosina 2010–2011. Tämän jälkeen hän alkoi näytellä brittiläisessä sarjassa "Erikoisjoukkue".
Pulver esitti Irene Adleria "Uusi Sherlock"-sarjan toisen tuotantokauden avausjaksossa. Jakson tarina perustui Arthur Conan Doylen novelliin "Kuningas ja laulajatar". Jakso herätti kohua Britanniassa Pulverin alastonkohtauksien vuoksi.
Pulver alkoi näytellä historiallisessa sarjassa "Da Vinci’s Demons" vuonna 2012. Hän esittää sarjassa valtiomies Lorenzo de’ Medicin vaimoa Clarice Orsinia. Vuonna 2014 hän oli mukana James Bond -kirjoistaan tunnetusta Ian Flemingistä kertovassa minisarjassa "Fleming: The Man Who Would Be Bond".
Pulver tapasi yhdysvaltalaisen näyttelijä Joshua "Josh" Dallasin vuonna 2003. He menivät naimisiin vuonna 2007. Joulukuussa 2011 Dallas vahvisti radiohaastattelussa parin muuttaneen erilleen. Liitto päättyi sittemmin avioeroon. Pulver jäi eron jälkeen asumaan Los Angelesiin.
Who Says I Can’t Ride a Rainbow!
Who Says I Can’t Ride a Rainbow! on Edward Mannin ohjaama vuonna 1971 julkaistu perhedraamaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Jack Klugman, Norma French, Reuben Figueroa, David Mann, Kevin Riou, Val Avery, Morgan Freeman, Skitch Henderson, Heather MacRae ja Otis Stephens.
DTM-kausi 2012
DTM-kausi 2012, oli saksalaisen vakioautoluokan kilpasarja DTM:n kolmastoista kausi. Sarja alkoi Saksan Hockenheimringin radalla ja päättyi samalla radalla. Sarjan mestaruuden voitti kanadalainen Bruno Spengler. Toiseksi sijoittui brittiläinen Gary Paffett ja kolmanneksi brittiläinen Jamie Green.
Sarjassa ajettiin ensimmäistä kertaa uuden mallisilla DTM-autoilla ja samalla mukaan tuli paluun tehnyt saksalainen autonvalmistaja BMW.
ARA Santísima Trinidad (D-2)
ARA Santísima Trinidad (runkonumero D-2) on Argentiinan laivaston tyypin 42 hävittäjä.
Alus tilattiin 18. toukokuuta 1970 AFNElta Río Santiagosta. Sen köli laskettiin 11. lokakuuta 1971 ja alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1974. Aluksen valmistumista viivästytti tiedon siirto Vickersiltä Argentiinaan sekä 22. elokuuta 1975 telakalle tehdyn terroristi-iskun aiheuttamien vaurioiden korjaaminen. Alus valmistui vasta heinäkuussa 1981.
"ARA Santísima Trinidadin" helikopteri kuljetti 2. huhtikuuta 1982 Falklandin sodan alussa 150 kommandosotilasta maihin. Alus oli maihinnousuosaston lippulaivana. Huhtikuun lopun ja toukokuun alun se oli osa lentotukialusosastoa, jota se suojasi sisaraluksensa kanssa.
Alus oli sodan jälkeen pitkiä aikoja reservissä, koska varaosien hankinta Britteinsaarilta oli mahdotonta. Alusta tarjottiin Turkille 1986, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1987 alus palasi aktiivipalvelukseen.
Vihreät niityt – 32 unohtumatonta
Vihreät niityt - 32 unohtumatonta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 1984.
A-puoli (levy 1)
B-puoli
A-puoli (levy 2) 
B-puoli
Charlie Hall
Charles ”Charlie” Hall (19. elokuuta 1899 Birmingham, Iso-Britannia – 7. joulukuuta 1959 North Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Laurelin ja Hardyn komediaelokuvissa 1920- ja 1930-lukujen aikana.
Hall syntyi Birminghamissa Englannissa. Hänen väitetään nuoruudessaan kuuluneen kuuluisan Fred Karnon vaudevilleseurueeseen, vaikkakaan siitä ei ole kirjallisia todisteita. Hall saapui Yhdysvaltoihin 1920-luvun alussa, ja siten hänelle sukeutuikin yli 30 vuoden elokuvaura Hollywoodissa ystävänsä, elokuvakoomikko Bobby Dunnin (1890–1937) avustuksella. Hänet nähtiin esimerkiksi Buster Keatonin ja Charley Chasen elokuvissa, mutta parhaiten hänet muistetaan yleisesti piskuisten ja pahantuulisten miehen rooleista Laurelin ja Hardyn Ohukainen ja Paksukainen -komediaelokuvissa. Hall oli muista Laurelin ja Hardyn elokuvien konnaroolien esittäjistä poiketen pienikokoinen, ainoastaan 164 senttiä pitkä. Hänellä oli myös vahva brittiaksentti, minkä vuoksi hänelle ei kirjoitettu heidän elokuvissaan paljoa vuorosanoja.
Hall esiintyi Laurelin ja Hardyn elokuvissa vuodesta 1923 alkaen lähinnä pienissä sivurooleissa, kuten lyhytelokuvissa "The Second Hundred Years" (1927), "The Battle of the Century" (1927), "Two tars" (1928), "Hotellissa tapahtuu" (1929), "Kämppäkaverin kihti" (1934), "Kommellusten ketjukauppa" (1935) sekä kaksikon palkitussa lyhytelokuvassa "Muuttomiehet pulassa" (1932). Lyhytelokuvien lisäksi hän esiintyi useassa kaksikon kokoillan elokuvassa. Hall oli mukana Laurelin ja Hardyn elokuvien sivurooleissa 47 kertaa, useammin kuin kukaan muu. Hänen viimeiseksi kaksikon elokuvakseen jäi "Lattapäät lainehilla" (1940), missä hän esiintyi hotellivirkailijan roolissa.
Hall näytteli urallaan kaikkiaan yli 250 elokuvassa, joista viimeiseksi jäi lyhytelokuva "So You Wanna Play Piano" (1956). Hän kuoli 60-vuotiaana vuonna 1959.
Hopeinen kuu ja 19 muuta Olavi Virran toivotuinta
Hopeinen kuu ja 19 muuta Olavi Virran toivotuinta on suomalaisen Olavi Virran kokoelma-albumi vuodelta 2009.