hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Aachenin konferenssi
Aachenin konferenssi oli Aachenissa (tuolloin Aix-la-Chapelle) 1. lokakuuta – 15. marraskuuta 1818 järjestetty Euroopan asioita käsitellyt konferenssi, johon osallistuivat Iso-Britannia, Itävalta, Preussi, Ranska ja Venäjä. Aachenissa päätettiin lopettaa vuodesta 1814 jatkunut Ranskan miehitys ja ottaa Napoleonin sotien jälkeen valvonnan alla ollut Ranska mukaan suurvaltojen tulevaan yhteistyöhön. Kyseessä oli ensimmäinen Wienin kongressia seuranneista neljästä kansainvälisestä konferenssista; seuraava oli Troppaun konferenssi vuonna 1820.
Englannin, Itävallan, Preussin ja Venäjän välisen neliliiton solmimisen yhteydessä vuonna 1815 oli päätetty säännöllisestä kansainvälisten konferenssien järjestämisestä yhteisten ongelmien ratkaisemiseksi ja erimielisyyksien selvittämiseksi. Ensimmäinen tällainen konferenssi kutsuttiin koolle Aacheniin lokakuussa 1818 Ranskan kysymyksen selvittämiseksi. Kokouksessa olivat läsnä valtionpäämiehistä Venäjän Aleksanteri I, Itävallan Frans I ja Preussin Fredrik Vilhelm III. Englantia edustivat ulkoministeri lordi Castlereagh sekä Wellingtonin herttua ja Ranskaa pääministeri Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu.
Ennakko-odotusten vastaisesti Ranskan ulkopolitiikka oli Napoleonin jälkeen ollut hyvin varovaista ja maltillista. Muut suurvallat olivat nyt valmiit myönnytyksiin Ranskalle rohkaistakseen sitä jatkamaan samalla linjalla. Richeliu lupasi kokouksen ensimmäisessä istunnossa Ranskan maksavan pääosan sille määrätyistä sotakorvauksista, mikäli liittokunnan maiden sotajoukot vetäytyisivät sen alueelta 30. marraskuuta 1818 mennessä. Ehdotukseen suostuttiin ja sopimus järjestelyistä allekirjoitettiin 9. lokakuuta. Ranska päätettiin hyväksyä myös tasavertaisena osapuolena tuleviin neuvotteluihin, mikä merkitsi uuden viisiliiton syntymistä. Myös vanha Ranskan-vastainen neliliitto uusittiin salaisella sopimuksella 15. marraskuuta, mutta tämä jäi lähinnä muodollisuudeksi. Venäjän Aleksanteri I oli valmis tekemään Ranskasta täysivaltaisen jäsenen Euroopan konsertissa, mutta tämä kaatui varsinkin Englannin vastustukseen. Myöskään Aleksanterin ehdotukset neliliiton laajentamisesta rauhan takaamisen ohella myös suojelemaan kaikkien hallitsijoiden valtaistuimia ja omaisuutta eivät toteutuneet.
Konferenssissa käsiteltiin myös muita aiheita, kuten orjakaupan kieltämistä ja toimia barbareskimerirosvoja vastaan, mutta päätöksiä näistä asioista ei syntynyt.
Giambattista Bodoni
Giambattista Bodoni (1740–1813) oli italialainen kirjanpainaja, joka on myös kaikkien aikojen merkittävimpiä typografeja.
Bodoni toimi Parmassa vuodesta 1767. Hänen parhaat työnsä ovat puhdastyylisyytensä ja sivujen hienon sommittelun vuoksi esikuvallisia. Hän myös suunnitteli nimeään kantavan kirjaintyylin.
Melfalaani
Melfalaani on syöpälääke, sytostaatti. "Alkeran" -tuotenimellä valmistettu lääke on alkyloiviin aineisiin kutsuttava aine, jota voidaan antaa sekä tabletteina suun kautta että tiputuksena verisuoneen eli iv. -muodossa.
Melfalaanin erityinen käyttöaihe on ollut multippelin myelooman hoidossa. Lääkeaineen vaikutus perustuu luuytimen toiminnan lamaamiseen, käytetty annostus vaikuttaa suhteelliseen suuruuteen. Melfalaanin sivuvaikutuksina esiintyy leuko- ja trombosytopeniaa.
Tessa Virtue
Tessa Virtue (s. 17. toukokuuta 1989 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jäätanssija, joka kilpailee Scott Moirin kanssa. Virtue ja Moir ovat voittaneet olympiakultaa vuonna 2010, maailmanmestaruuden 2010, 2012 ja 2017, neljän maanosan mestaruuden 2008, 2012 ja 2017, junioreiden maailmanmestaruuden 2006 sekä Kanadan mestaruuden kahdeksan kertaa (2008–2010, 2012–2014, 2017–2018). Toisen olympiakultansa he voittivat joukkuekilpailussa Pyeongchangissa 2018 ja kolmannen jäätanssissa.
Virtue ja Moir ovat voittaneet yhdessä olympiakultaa jäätanssissa 2010 ja joukkuekilpailussa 2018. Maailmanmestaruuskilpailuissa he ovat voittaneet kolme kultaa (2010, 2012, 2017), kolme hopeaa (2008, 2011, 2013) ja yhden pronssin (2009).
Virtue ja Moir pitävät hallussaan maailmanennätystä rytmitanssin yhteispisteissä, 70.27, maailmanmestaruuskilpailuista 2010.
Virtue ja Moir pitävät ensimmäistä sijaa kansainvälisen luisteluliiton maailmansijoituksessa.
Sytarabiini
Sytarabiini, "Ara-C" eli 1"-β-D-arabinofuranosyylisytosiini" on syöpälääke, sytostaatti. Lääkkeen "hieman kemiallisempi" nimi on "sytosinarabinosidi", josta juontuvat myös lääkemarkkinoiden kauppanimet (ks. jäljempänä). Sytarabiini on antimetaboliitti, eli se estää solujen aineenvaihduntaa. Solussa sytarabiini aktivoituu kolmen fosforylaatioreaktion kautta sytarabiinitrifosfaatiksi ("AraCTP"), joka on vaikuttava aine.
Lääkemarkkinoiden kauppaniminä ovat olleet "Cytarabin" sekä "Cytosar".
Sytarabiinin käyttöalue on ollut akuuttien leukemioiden hoidossa, sekä myös lapsilla. Lääke annostellaan laskimotiputuksena verisuoneen. Tärkeimmät sytarabiinin sivuvaikutukset ovat leukopenia, trombosytopenia, suun ja suolen limakalvovaurio, maksavaurio, kuume ja suuria annoksia käytettäessä konjunktiviitti eli sidekalvontulehdus ja aivovaurio.
Scott Moir
Scott Moir (s. 2. syyskuuta 1987 London, Ontario, Kanada) on kanadalainen jäätanssija, joka kilpailee Tessa Virtuen kanssa. Virtue ja Moir ovat voittaneet jäätanssissa olympiakultaa vuonna 2010, maailmanmestaruuden 2010, 2012 ja 2017, neljän maanosan mestaruuden 2008, 2012 ja 2017, junioreiden maailmanmestaruuden 2006 sekä Kanadan mestaruuden kahdeksan kertaa (2008–2010, 2012–2014, 2017–2018). Toisen olympiakultansa he voittivat joukkuekilpailussa Pyeongchangissa 2018 ja kolmannen jäätanssissa.
Virtue ja Moir ovat voittaneet yhdessä olympiakultaa jäätanssissa 2010 ja joukkuekilpailussa 2018. Maailmanmestaruuskilpailuissa he ovat voittaneet kolme kultaa (2010, 2012, 2017), kolme hopeaa (2008, 2011, 2013) ja yhden pronssin (2009).
Virtue ja Moir pitävät hallussaan maailmanennätystä rytmitanssin yhteispisteissä, 70.27, maailmanmestaruuskilpailuista 2010.
Virtue ja Moir pitävät ensimmäistä sijaa kansainvälisen luisteluliiton maailmansijoituksessa.
Daunorubisiini
Daunorubisiini eli rubidomysiini on antibioottisesti eli sytotoksisesti vaikuttava syöpälääke, sytostaatti. Sitä voidaan antaa vain verisuonensisäisesti eli laskimotiputuksena iv. Daunorubisiinia voidaan tuottaa "Streptomyces peucetius"- ja "Streptomyces coeruleorubidus"-bakteerien avulla.
"Cerubidin" -lääketuotenimellä valmistettava aine on akuuteissa leukemioissa käytettävä lääke.
Krinitsa
Krinitsa () on tuotantomäärältään Valko-Venäjän suurin panimoyritys. Yritysrakenteeltaan Krinitsa on Minskissä toimiva avoin osakeyhtiö (OAO), jonka toimii osana Valko-Venäjän valtion elintarvikonsernia Belgospištšepromia. Panimoyrityksen palveluksessa oli vuonna 2012 runsas 1 400 työntekijää.
Panimoyhtiön liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 529 miljardia ja nettotulos –29 miljardia Valko-Venäjän ruplaa (tappiota). Euroiksi muunnettuna liikevaihto oli 46,6 miljoonaa ja nettotulos –2,5 miljoonaa (valuuttamuunnos Valko-Venäjän virallisin vuoden 2012 lopun kurssein).
Yritys on oluen tuotantomäärällä mitattuna Valko-Venäjän suurin panimo. Olut- ja kvaspulloissaan Krinitsa-yritys käyttää valkovenäjänkielistä nimeä Krynitsa (); asiakirjoissa, yritysnimessä ja verkkiviestinnässään yritys käyttää kuitenkin yhä venäjäkielistä nimeään Krinitsa. Vuonna 2012 se tuotti kaikkiaan 145 miljoonaa litraa olutta. Tämä oli 6 prosenttia edellisvuotta vähemmän, joka oli toisin koko maan oluttuotannon ennätysvuosi. Tuotannosta meni vientiin 45 miljoonaa litraa ja joka merkitsi lähes 13 prosenttin kasvua viennin osalta.
Panimon oluttuotanto alkoi Minskissä vuonna 1975. Tämän valtiollisen, aluksi tuotantoyhtymänä toimineen panimoyrityksen nimi oli ensin "Minskpivprom", mutta vaihdettiin vuonna 1986 Krinitsaksi. Vuonna 2001 yhtiömuoto vaihdettiin osakeyhtiöksi.
Vuonna 2002 Krinitsan osake-enemmistö oli alustavasti sovittu myytävän venäläiselle Baltika-panimolle, jonka suurin osakkeenomistaja oli tuolloin Carlsbergin ja suomalaisen Hartwallin yhteisesti omistama holdingyhtiö BBH (Baltic Beverages Holding). Baltika ehti tehdä esisopimuksen pohjalta jo noin 11 miljoonan dollarin investoinnit Krinitsan panimon ja toimintojen uudistamiseksi. Tässä vaiheessa Valko-Venäjän valtio muutti sopimusehtoja. Neuvotteluista huolimatta Baltika ei enää saanut itselleen hyväksyttäviä ehtoja joten panimon yksityistäminen käytännössä peruuntui.
Vuonna 2006 panimoyritys OAO "Polotskoje pivo" Polatskista liitettiin Krinitsaan, ja siitä tehtiin tytäryritys. Krinitsaan on liitetty myös Njasvižin virvoitusjuomatehdas toisena tytäryrityksenä.
Vuonna 2012 Valko-Venäjän viisi suurinta panimoyritystä olivat oluen tuotantomäärällä mitattuna: 
Valko-Venäjällä tuotettiin vuonna 2012 kaikkiaan 428,58 miljoonaa litraa olutta. Tuotannosta 70,69 miljoonaa litraa meni vientiin. Oluttuotannon määräksi vuonna 2013 raportoitiin 421,89 miljoonaa litraa, eli määrä pieneni 0,9 prosenttia edellisvuoteen verrattuna. Oluen hinta nousi samana vuonna 58 %. Valko-Venäjälle tuotiin kasvava määrä ulkomaista olutta, vuonna 2013 yhteensä 147,01 miljoonaa litraa. Määrällisesti suurinta tuonti on Venäjältä (99,55 milj. l) ja Ukrainasta (41,62 milj. l). Vuonna 2014 Valko-Venäjä vähensi oluttuontia mm. Ukrainasta. Syyskuun 2014 loppuun mennessä ulkomainen oluttuonti oli vähentynyt kokonaismäärältään noin 15 % edellisvuoteen verrattuna; tässä vaiheessa maahan oli tuotu 96,35 miljoonaa olutlitraa. Valkovenäläisen oluen tuotantomäärä oli tammi-marraskuun 2014 tilastojen mukaan 403,02 miljoonaa litraa eli lievässä nousussa edellisvuodesta.
Troppaun konferenssi
Troppaun konferenssi oli Troppaussa Sleesiassa (nykyään Opava Tšekissä) loka–joulukuussa 1820 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Pyhään Allianssiin kuuluneet suurvallat Itävalta, Preussi ja Venäjä sopivat Napolissa puhjenneen vallankumouksen kukistamisesta. Kyseessä oli järjestyksessä toinen Wienin kongressia seuranneista neljästä suurvaltojen konferenssista, joiden järjestämisestä oli sovittu neliliittoa perustettaessa vuonna 1815. Troppaun konferenssi muistetaan siellä allekirjoitetusta Troppaun pöytäkirjasta.
Konferenssin taustalla oli heinäkuussa 1820 Napolissa puhjennut demokraattinen vallankumous, joka oli pakottanut Molempain Sisiliain kuningaskunnan hallitsijan Ferdinand I:n taipumaan perustuslaillisen monarkian hyväksymiseen. Kumoukseen oli osallistunut Italian yhdistymistä kannattaneen Carbonari-salaseuran jäseniä. Mullistus Italiassa uhkasi varsinkin Itävallan etuja, joten Itävalta suunnitteli puuttuvansa sotilaallisesti tapahtumiin. Näiden aikeiden paljastuttua kutsuttiin koolle kansainvälinen konferenssi. Kokoukseen osallistuivat Itävallan keisari Frans I, Venäjän tsaari Aleksanteri I ja Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III ulkoministereineen, mutta Ranskasta ja Englannista oli vain tarkkailijoita. Kokouksessa kolmen vallan edustajat allekirjoittivat 19. marraskuuta 1820 pöytäkirjan, jossa annettiin hyväksyntä kollektiivisille toimille vallankumouksen pysäyttämiseksi. Päätöksessä ilmoitettiin myös, että vallankumouksen läpikäyneet valtiot erotettaisiin Euroopan maiden liitosta ja muut maat palauttaisivat ne aiempaan tilaansa tarvittaessa voimankäytöllä.
Englanti ja Ranska kieltäytyivät hyväksymästä Troppaun pöytäkirjaa, mikä merkitsi suurvaltojen välisen viisiliiton sisäistä hajaannusta. Konferenssia johtaneet Itävalta, Preussi ja Venäjä kutsuivat seuraavaksi vuodeksi uuden konferenssin koolle Laibachiin (Ljubljana) päättämään Napolin tilanteen ratkaisun tarkemmista yksityiskohdista. Sinne kutsuttiin myös Molempain Sisiliain kuningas.
Uni (täsmennyssivu)
Uni voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Laibachin konferenssi
Laibachin konferenssi oli Laibachissa (nykyään Ljubljana Sloveniassa) 26. tammikuuta – 12. toukokuuta 1821 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Pyhään Allianssiin kuuluneet suurvallat antoivat Itävallalle valtuudet kukistaa Napolissa kesäkuussa 1820 puhjennut vallankumous. Kokous oli jatkoa edellisenä syksynä järjestetylle Troppaun konferenssille.
Laibachin konferenssiin osallistuivat Itävallan, Preussin ja Venäjän hallitsijat ministereineen, Molempain Sisiliain ja Sardinia-Piemonten kuninkaat sekä Modenan ja Toscanan herttuat. Kokous päätti Molempain Sisiliain kuningaskunnan uuden perustuslain kumoamisesta ja valtuutti Itävallan palauttamaan absoluuttisen monarkian sotilaallisella väliintulolla. Konferenssin ulkopuolelle jääneet Englanti ja Ranska eivät hyväksyneet päätöstä, mikä kannusti napolilaiset yrittämään vastarintaa. Itävalta kuitenkin kukisti kumouksen sekä Napolissa että Piemontessa kevään 1821 aikana. Venäjän Aleksanteri I:n aloitteesta Troppaun ja Laibachin päätökset hyväksyttiin neliliiton nimissä, minkä tarkoituksena oli lähentää neliliittoa vastavallankumoukselliseen Pyhään Allianssiin. Käytäntö jatkui seuraavana vuonna Veronan konferenssissa. Englannin ja Ranskan pidättäytymisen vuoksi nämä kokoukset kuitenkin tosiasiassa merkitsivät kongressijärjestelmän merkityksen heikkenemistä.
Anne Waldman
Anne Waldman (s. 2. huhtikuuta 1945) on yhdysvaltalainen runoilija. Hän on yksi Beat-sukupolven runoilijoista. Waldman oli perustamassa Allen Ginsbergin kanssa vuonna 1974 Naropa-instituuttiin runokoulua, Jack Kerouac School of Disembodied Poetics, missä hän on myös kouluttanut runoilijoita. Waldmanin tuotanto käsittää yli 40 runokokoelmaa, äänilevyjä ja elokuvia.
Anne Waldman osallistui vuonna 2013 Annikin runofestivaaliin Tampereella.
Reija Vesa
Reija Salminen (o.s. Vesa, s. 29. marraskuuta 1961 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Vesa pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä seitsemän Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kolme Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Vesa pelasi vuosina 1976–1984 94 ottelua 9,2 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuosien 1980 ja 1981 EM-kilpailuissa.
Valmentaja Rauno Mäkelän mukaan Vesa oli erinomainen heittäjä. Mäkelän mukaan Vesa onnistui pelatessaan kaukoheitoissaan 60–80-prosenttisesti, ja harjoituksissa hän onnistui muun muassa minuutin ajan kaikissa 28 vapaaheittoviivan päistä heitetyissä heitoissaan ja 96–98 peräkkäisessä vapaaheitossa.
Vesa avioitui miekkailija Mikko Salmisen kanssa. He ovat harrastaneet muun muassa golfia.
Kirsti Nummi
Kirsti Nummi (o.s. Kokkinen, s. 30. toukokuuta 1959 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Nummi pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Forssan Alussa ja Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä viisi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja kaksi Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Nummi pelasi vuosina 1980–1981 18 ottelua 1,1 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1980 EM-kilpailuissa.
Tynaarlo
Tynaarlo () on kunta Alankomaissa Drenthen provinssissa. Kunnan kokonaispinta-ala on 147,65 km². Kunnassa on 32 467 asukasta (30.4.2013), joten asukastiheys on 220 as./km².
De Wolden
De Wolden () on kunta Alankomaissa Drenthen provinssissa. Kunnan kokonaispinta-ala on 226,35 km². Kunnassa on 23 704 asukasta (30.4.2013), joten asukastiheys on 105 as./km².
Marianne Mäkelä
Marianne Mäkelä (s. 2. marraskuuta 1961 Nokia) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.
Nokian Urheilijoiden kasvatti Mäkelä pelasi seuraurallaan NoU:n lisäksi Forssan Alussa ja Tampereen Pyrinnössä. Hän voitti urallaan yhteensä viisi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja yhden Suomen cup-mestaruuden.
Suomen maajoukkueessa Mäkelä pelasi vuosina 1977–1983 67 ottelua 7,8 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1980 EM-kilpailuissa.
Neuvostotasavaltojen vaakunat
Neuvostotasavaltojen vaakunat olivat neuvostotasavaltojen tunnuksia. Niissä kaikissa esiintyi sirppi ja vasara ja punainen tähti. Kaikissa vaakunoissa esiintyi myös nouseva aurinko Armenian ja Georgian SNT:n vaakunoita lukuun ottamatta (Latvian SNT:n vaakunassa aurinko voidaan tulkita myös laskevaksi). Vaakunoissa kuvattiin kullekin neuvostotasavallalle ominaisia maataloustuotteita, esimerkiksi Aasian tasavalloissa puuvillaa, Euroopassa vehnää ja viinirypäleitä, sekä muita kulttuurisia ja maantieteellisiä piirteitä. Kaikissa vaakunoissa oli Neuvostoliiton tunnuslause ""Kaikkien maiden proletaarit, liittykää yhteen"" tasavallan virallisella kielellä ja venäjäksi. Neuvostoliiton hajottua vuonna 1991 suurin osa tasavalloista otti käyttöön neuvostoaikaa edeltäneet tunnukset. Valko-Venäjä otti neuvostoaikaiseen vaakunaan perustuvan uuden vaakunan käyttöön kansanäänestyksen jälkeen vuonna 1995. Myös Uzbekistanin ja Tadžikistanin vaakunat perustuvat neuvostoaikaiseen vaakunaan. Azerbaidžanin ja Kirgisian vaakunat ovat samoin säilyttäneet osia neuvostovaakunasta.
Galleriassa on kunkin neuvostotasavallan viimeisin hyväksytty vaakuna ennen Neuvostoliiton hajoamista. Vaakunan yhteydessä on mainittu suluissa vuodet jolloin se on ollut käytössä.
Neuvostoliiton alkuaikoina vaakunoissa saattoi olla tekstiä useammalla kuin kahdella kielellä. Myöhemmin vaakiintui käytäntö kirjoittaa motto ja nimi vain venäjäksi ja tasavallan pääkielellä. 1920- ja 1930-lukujen vaakunoiden tyyli myös poikkesi jonkin verran myöhemmästä.
Autonomiset sosialistiset neuvostotasavallat käyttivät tunnuksenaan sen neuvostotasavallan vaakunaa joihin ne kuuluivat siten että vaakunaan oli vaihdettu ASNT:n nimi ja Neuvostoliiton tunnuslause ASNT:n virallisilla kielillä. Erittäin monikansallisen Dagestanin ASNT:n vaakunassa tunnuslause oli peräti yhdellätoista eri kielellä, ja vaakuna poikkesi ulkonällisesti jonkin verran muista. Ennen toista maailmansotaa jotkut ASNT:t käyttivät täysin omaa vaakunaansa.
Koska Itämeri sijaitsee Latvian länsipuolella, voi Latvian SNT:n vaakunassa kuvatun nousevan auringon tulkita myös laskevaksi. Kuurinmaalta voi kuitenkin nähdä myös auringon nousevan Riianlahden ylle.
Turkki protestoi Araratin sisällyttämistä Armenian SNT:n vaakunaan koska vuori on osa sen aluetta. Ulkoasiainkomissaari Georgi Tšitšerin vastasi kysymällä väittääkö Turkki myös kuun kuuluvan sille, koska puolikuu on kuvattu Turkin lipussa.
Armenian ja Georgian SNT:n vaakunat ovat ainoat neuvostotasavaltojen vaakunat jotka ovat täysin pyöreitä ja joissa ei ole kuvattu auringonnousua. Tadžikistanin SNT:n vaakuna on ainoa jossa punainen tähti ei ole vaakunan yläreunassa.
Agglutinaatio (kielitiede)
Agglutinaatio on kielitieteellinen ilmiö, jossa sanoja muunnetaan säännönmukaisesti lisäämällä sanavartaloon affikseja ￼￼ tai jossa kaksi aiemmin itsenäistä sanaa sulautuvat yhdeksi. Suomen kieli on tässä merkityksessä agglutinatiivinen kieli, koska se luottaa sananmuodostuksessaan ja ääntämyksessäänkin perussanavarastoon, jonka sanoista muodostetaan uusia yhdistämällä niihin kieliopillisia morfeemeja. Puhtaasta agglutinaatiosta on kyse, kun morfeja voidaan asettaa peräkkäin ilman yksittäisten morfien merkityksien hämärtymistä.
Agglutinaatiossa sanavartalo pysyy ennallaan, kun päätteitä tai etuliitteitä lisätään. On täysin kielen säännöistä riippuvaista, mihin affiksi lisätään. Se voi käyttää pelkästään etuliitteitä, etuliitteitä sekä jälkiliitteitä tai joskus jopa sisäliitteitä. Lisäksi kaikilla tunnetuilla agglutinoivilla kielillä on myös joitakin fuusioituvien eli flekteeraavien kielten kuten latinan piirteitä, niin ettei erilaisten liitteiden liittämistapa ole täysin säännöllinen edes yleistasolla. Agglutinaatiota on myös sanojen yhdistyminen. Agglutinoituneita sanoja ovat muun muassa "sellainen" sanoista "sen lainen" ja ranskan "encore" latinan sanoista "hanc horam."
Suomi on varsin tyypillinen agglutinoiva kieli siinä mielessä, että se kasaa liitteensä sanavartalon jälkeen varsin säännöllisesti. (Vrt. "koti", josta voidaan johtaa jopa muoto "kotoutumistaminen".) Historiallisesti tunnetuin esimerkki kielestä, joka käyttää yhtaikaa kaikkia näitä keinoja, lienee navajo, jota on tuon ominaisuutensa tähden käytetty puhuttuna salakirjoitusjärjestelmänä toisen maailmansodan aikana.
Kahden eri kielen yhtäläinen agglutinaatio ei tarkoita, että ne olisivat kielihistoriallisesti sidoksissa toisiinsa.
Maailman kielten joukossa agglutinoivat kielet ovat melko yleisiä, ja niitä esiintyy varsin monissa kielikunnissa. Kielihistoriallinen kehitys niin agglutinoivaa kieltä kohti kuin eroon siitä tuntuu olevan säännöllistä sekä riippumatonta kielikuntien sisällä.
Tavallinen kielen kehityskulku tuntuu joka tapauksessa johtavan agglutinaatiosta isoloivaan kielenkäyttöön kuten kiinassa ja englannissa, säilyttäviin kieliin kuten itämerensuomeen, koreaan sekä japaniin, kuten myös erittäin monimutkaisiin kieliin kuten Amerikan alkuasukkaiden kieliin, osin mukaan lukien inuitikielet. Tuo tekee jossain määrin vaikeaksi tulkita kielihistoriaa varsinkin agglutinoivien kielten kohdalla.
J. Braid
J. Braid oli ranskalainen kriketinpelaaja. Hän oli Ranskan krikettijoukkueen mukana voittamassa hopeaa vuoden 1900 kesäolympialaisissa.
He Wenna
He Wenna (s. 19. tammikuuta 1989 Xinluo, Longyan, Fujian) on kiinalainen trampoliinivoimistelija.
Wenna voitti kultaa joukkuekilpailussa trampoliinivoimistelun maailmanmestaruuskilpailuissa 2007 ja 2009. Yksilökilpailussa hän sijoittui vuonna 2009 toiseksi. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa sekä joukkuekilpailussa että yksilökilpailussa.
Wenna on osallistunut olympialaisiin kaksi kertaa, kesäolympialaisiin 2008 ja kesäolympialaisiin 2012. 2008 hän sijoittui lajissaan ensimmäiseksi ja 2012 kolmanneksi.
Enrique Osses
Enrique Roberto Osses Zenkovic (s. 26. toukokuuta 1974 Santiago, Chile) on chileläinen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä erotuomarina vuodesta 2005 alkaen.
Osses kuului maaliskuussa 2013 FIFAn julkistamalle listalle, jossa oli yhteensä 52 erotuomarikandidaatin nimet, jotka ovat ehdolla tuomitsemaan vuoden 2014 MM-kilpailuihin.
Davíð Stefánsson
Davíð Stefánsson (21. tammikuuta 1895 Fagriskógur, Eyjafjördur, Islanti – 1. maaliskuuta 1964, Akureyri, Islanti) oli kuuluisa islantilainen runoilija ja novellisti. Uudisti maansa runoutta vuonna 1919 ilmestyneellä kokoelmallaan Svartar fjaðrir ("Mustat höyhenet"). Muita teoksia: Kvæði - "Runot" (1922), Kveðjur - "Terveisiä" (1924) ja Ný Kvæði - "Uudet runot" (1929).
Kengo Nakamura
Kengo Nakamura (; s. 31. lokakuuta 1980) on japanilainen jalkapalloilija. Hän edustaa japanilaista Kawasaki Frontalea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Nakamura on edustanut koko ammattilaisuransa ajan Kawasaki Frontalea.
Huang Shanshan
Huang Shanshan (s. 18. tammikuuta 1986, Fujian) on kiinalainen trampoliinivoimistelija.
Shanshan on kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän sijoittui vuoden 2004 kesäolympialaisissa kolmanneksi ja vuoden 2012 kesäolympialaisissa toiseksi.
Puhekupla (orkesteri)
Puhekupla on suomalainen kuplettiperinteen jatkaja.
Ruokolahden lava
Ruokolahden lava on tanssilava Paavolassa Siikajoen kunnassa. Lavan toiminnasta vastaa Paavolan Nuorisoseura, joka ylläpitää paikkaa talkoovoimin. Tanssipaikka sijaitsee Siikajoen rantatörmällä.
Lavan ensimmäinen osa rakennettiin vuonna 1956. Lavaa on laajennettu useita kertoja 1960-luvulla.
Vaiheita vuosien varrelta:Lavalla järjestetään tanssit kesälauantaisin sekä muina erikseen ilmoitettuina ajankohtina. Tanssi-iltoina naisille on varattu tunnin naistenhaku. Vuosittain järjestetään myös nuortentapahtuma Ruokolahti Rock. Kauden aikana lavalla käy yli 10 000 asiakasta.
Tanssilavan, kahvion ja makkaramyynnin lisäksi huvialueella on myös lauantaisin karaoke tanssien aikaan.
Lavan pysäköintialueella sijaitsee lyhytaikaiseen leiriytymiseen tarkoitettu matkaparkki, jossa asuntovaunu/-autopaikkoja (osa sähköistettyjä) sekä huoltorakennus. Huoltorakennuksessa suihku, WC, inva-WC, lastenhoito- ja tiskaushuoneet sekä kemiallisen WC:n tyhjennys. Avaimen saa vuokrattua kesäkioskilta.
Lavan yhteydessä toimiva kesäkioski sekä matkaparkki on avoinna joka päivä toukokuun lopulta syyskuun alkuun.
Schwyz (kaupunki)
Schwyz on kaupunki Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Schwyz on kantonin pääkaupunki ja myös samannimisen hallintoalueen () pääpaikka. Kaupungissa on noin 15 000 asukasta.
Schwyz sijaitsee Muotajoen varrella. Kaupungin korkein vuori on Grosser Mythen (1 898 m mpy.).
Moottoritie A2 sekä valtatiet 2 ja 8 kulkevat kaupungin kautta. Gotthardin rautatie kulkee Schwyzin kautta.
Veronan konferenssi
Veronan konferenssi oli Veronassa Italiassa 20. lokakuuta – 14. joulukuuta 1822 järjestetty kansainvälinen konferenssi, jossa Euroopan suurvallat päättivät antaa Ranskalle valtuudet kukistaa vallankumous ja palauttaa absolutistinen monarkia Espanjassa. Se oli viimeinen Wienin kongressia seuranneista neljästä suurvaltakonferensista. Itävallan, Preussin ja Venäjän ohella myös aiemmista Troppaun ja Laibachin konferensseista pois jääneet Ranska ja Englanti osallistuivat Veronan konfenerenssiin.
Espanjassa kapinalliset upseerit olivat vuonna 1820 pakottaneet kuningas Ferdinand VII:n luopumaan absoluuttisesta vallasta. Monarkistien vastavallankumousyritys kaksi vuotta myöhemmin onnistui vain osassa maata, mutta Madrid jäi edelleen liberaalien haltuun. Varsinkin Ranskan kuningas Ludvig XVIII halusi puuttua tilanteeseen ja nostaa samalla Ranskan ulkopoliittista profiilia. Hänen toiveidensa mukaisesti Veronan konferenssi valtuutti Ranskan hyökkäämään Espanjaan absolutistisen monarkian palauttamiseksi. Muut suurvallat lupautuivat myös tukemaan Ranskaa, mikäli Espanja hyökkäisi ensin. Päätös noudatteli aiempien Troppaun ja Laibachin konferenssien päätöksiä, joilla myös oli annettu kollektiivinen valtuutus vastavallankumouksellisille interventioille, mikä sopi varsinkin Pyhän Allianssin politiikkaan.
Englanti ei kuitenkaan hyväksynyt sotilaallisten interventioiden käyttöä vallankumousten kukistamiseen ja Veronan konferenssin myötä syntynyt eripura käytännössä johti kongressijärjestelmän päättymiseen ja neliliiton hajoamiseen. Veronan konferenssi jäi myös Pyhän Allianssin viimeiseksi merkitykselliseksi esiintymiseksi.
Veronassa käsiteltiin myös Espanjan Amerikan-siirtomaiden tilannetta, joista monet olivat nousseet kapinaan ja julistautuneet itsenäisiksi. Venäjän keisari Aleksanteri I olisi halunnut Pyhän Allianssin hengen mukaisesti puuttua myös Amerikan tilanteeseen Espanjan kuninkaan hyväksi, mutta Ranska, Itävalta ja Preussi eivät olleet innokaita tukemaan ajatusta ja Englanti vastusti sitä avoimesti. Englannin ulkoministeri George Canning asettui pikemminkin tukemaan Etelä-Amerikan vallankumouksia. Veronassa käsiteltiin lisäksi Kreikan vapaussodan ja itsenäisyysjulistuksen synnyttämää tilannetta.
Philippe Nabaa
Philippe Nabaa (18. huhtikuuta 1907 – 11. syyskuuta 1967) oli libanonilainen melkiittinen katolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Società dei Missionari di San Paolon papiksi 14. syyskuuta 1931 ja nimitettiin Beirutin ja Jbeilin arkkihiippakunnan johtoon 17. syyskuuta 1948. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maximos IV Saigh, jota avustivat Maximos V Hakim ja Joseph Kallas.
Nabaa osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 60-vuotiaana virassa.
Busójárás
Busójárás (unkaria, suomenkielinen käännös "Busó-kavely) on vuosittainen šokcien (kroaattien) Mohácsin kaupungissa, Unkarissa järjestämä juhla. Perinteisiin naamioihin, "Busóihin", pukeutuneet ihmiset järjestävät kulkueita, tanssiaisia ja naamiaisia. Myös folkmusiikki kuuluu tapahtumaan. Busójárás kestää kuusi päivää ja se järjestetään yleensä huhtikuussa. Tapahtuma alkaa torstaina. Perjantaina järjestetään "Kisfarsang" (pieni Farsang) ja sunnuntaina "Farsang vasárnap" (Farsang sunnuntai). Farsang vasárnap järjestetään seitsemäntenä sunnuntaina ennen Pääsiäistä. Busójárás päättyy tiistaina "Farsangtemetés" (Farsangin hautajaiset). Juhla liitettiin vuonna 2009 UNESCOn Aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Paikalliset kuvaavat karnevaalia kahdella toisiinsa liittyvällä kertomuksella.
Yleisimmän kertomuksen mukaan ottomaanien miehittäessä aluetta, ihmiset pakenivat Mohácsista läheisille suoalueille ja metsiin. Eräänä yönä kaupunkilaisten istuessa nuotiolla heidän luokseen tuli yhtäkkiä vanha Šokci, joka sanoi heille, ettei heidän tarvitsi olla peloissaan ja että heidän elämänsä tulisi pian kääntymään paremmaksi ja he pääsisivät palaamaan koteihinsa. Mies kehotti heitä valmistautumaan taisteluun ja veistämään erilaisia aseita ja pelottavia naamioita. Myrskyisenä yönä naamioitu ritari tulisi noutamaan heitä. Mies katosi yhtä äkillisesti kuin oli ilmestynytkin ja muutaman päivän kuluttua, myrskyisenä yönä, kaupunkilaisten luo saapui ritari. Ritari käski heitä pukemaan naamiot ja palaamaan Mohácsiin pitäen mahdollisimman paljon melua. Kaupunkilaiset noudattivat käskyä ja turkkilaiset pelästyivät näkyä niin, että uskoivat demonien hyökkäävän heidän kimppuunsa. Turkkilaiset pakenivat kaupungista ennen auringonnousua.
Toisen, vanhemman, tarinan mukaan "busót" eivät pyrkineet karkottamaan turkkilaisia vaan talvea.
Tamara Aladin
Tamara Aladin (s. 1932) on suomalainen muotoilija ja lasitaiteilija.
Aladin valmistui Taideteollisen oppilaitoksen keramiikkalinjalta 1950-luvun puolivälissä ja työskenteli Riihimäen Lasi Oy:n palveluksessa vuosina 1959–1976. Hän suunnitteli yhtiölle talouslasia sekä vientimalleja, joita myytiin erityisesti Saksaan. Yli puolet tehtaan 1960-luvulla valmistamista maljakoista oli Aladinin suunnittelemia. Tunnetuimpia olivat vuosina 1968–1976 valmistettu Kehrä-maljakko sekä 1970-luvulla tuotannossa ollut Koralli-sarja. Hän suunnitteli yhtiölle omalla nimellään yli 150 erilaista esinettä, mutta todellisuudessa määrä on suurempi, koska osan Aladin teki anonyymisti. Riihimäen lasin lisäksi Aladin suunnitteli muun muassa lasipulloja Marlille.
Tamara Aladin jätti työskentelyn lasimuotoilun parissa vuonna 1976, kun Riihimäen lasi lopetti puhalletun lasin valmistuksen. Hän on tehnyt uransa Haminasta käsin, jossa hän edelleen asuu. Aladinin tuotantoa on ollut esillä muun muassa Suomen lasimuseossa Riihimäellä vuonna 2010 sekä Haminan kaupunginmuseossa kesällä 2012.
Tamara Aladin on toiminut myös lentoemäntänä Aeron Moskovan-reitillä pari vuotta toimien mm. ohjaamossa radiopuhelimen venäjänkieltä taitavana hoitajana, jolloin hänen tehtävänään oli tulkata keskustelut lentäjien ja lennonjohdon välillä.
Karl Robert Nesselrode
Karl Robert Vasiljevitš Nesselrode (Карл Роберт Васильевич Нессельроде; 13. joulukuuta 1780 Lissabon, Portugali – 23. maaliskuuta 1862 Pietari) oli venäläinen kreivi ja diplomaatti, joka toimi Venäjän ulkoministerinä vuosina 1822–1856. Hän osallistui ja vaikutti vuonna 1815 Wienin kongressiin ja sitä 1818–1822 seuranneisiin kansainvälisiin kongresseihin. Nesselrode oli Pyhän Allianssin puolestapuhuja ja pyrki myöhemmin laajentamaan Venäjän vaikutusvaltaa Balkanilla.
Nesselroden isä oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kreivi, joka toimi Venäjän lähettiläänä Portugalissa. Nesselrode liittyi jo 16-vuotiaana Venäjän laivastoon, mutta siirtyi myöhemmin diplomaattiuralle. Hän palveli vuosina 1801–1806 Venäjän lähetystöissä Preussissa ja Hollannissa. Hän avusti myös Ranskan ja Venäjän välisen Tilsitin rauhansopimuksen neuvotteluissa vuonna 1807 ja toimi sen jälkeen Venäjän Pariisin-lähetystössä. Napoleonin kukistumista seuranneessa Wienin kongressissa Nesselrode suositteli tsaari Aleksanteri I:lle Bourbonien valtaanpaluun tukemista Ranskassa. Vaikka Nesselrode johti muodollisesti Venäjän delegaatioita kongressissa, Aleksanteri osallistui henkilökohtaisesti neuvotteluihin.
Nesselrode nimitettiin 1816 ulkoasiain neuvoston puheenjohtajaksi ja vuodesta 1822 hän vastasi kokonaan Venäjän ulkopolitiikasta. Hänen aikanaan varsinkin itämainen kysymys tuotti ongelmia Venäjälle. Nesselrode sai vuonna 1833 järjestettyä Venäjän ja Turkin välille Venäjän etujen mukaisen puolustusliiton. Tämä liitto oli kuitenkin hylättävä Englannin painostuksen vuoksi, joka pelkäsi Venäjän vaikutusvallan kasvua Välimerellä. Tämän seurauksena solmittiin vuonna 1841 kansainvälinen sopimus Turkin salmista, jonka mukaan kaikkien ulkomaisten sota-alusten kulku salmien läpi oli kielletty.
Vuonna 1848 Nesselrode suositteli tsaari Nikolai I:lle Itävallan avustamista Unkarin separatistisen kapinan kukistamisessa, mikä johtikin toivottuun tulokseen. Venäjän aktivoituminen kansainvälisessä politiikassa johti vuonna 1853 uuteen kansainväliseen kriisiin Turkin kanssa. Nesselrode pyrki välttämään sodan ja onnistui neuvotteluja pitkittämällä lykkäämään, mutta ei estämään Krimin sodan syttymistä. Tappiollisen sodan päätteeksi hän joutui vuonna 1856 allekirjoittamaan Pariisin rauhan, minkä jälkeen erosi ulkoministerin tehtävistä. Nesselrode säilytti kuitenkin vuonna 1845 saamansa viran valtakunnan kanslerina.
Hispaniolankäpylintu
Hispaniolankäpylintu ("Loxia megaplaga") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä pidettiin aiemmin samana lajina kirjosiipikäpylinnun ("Loxia leucoptera") kanssa.
Sitä tavataan kotoperäisenä Hispaniolan saarella. Sen kannaksi arvioidaan 600–3 375 yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.
Itä–Länsi-ottelu 1956
Vuoden 1956 Pesäpallon Itä–Länsi-ottelu pelattiin Hesperiassa 9. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 22. Itä-Länsi-ottelu ja viidestoista, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 7000.
Lännen 3-vara Sakari Mannila oli poissa työesteen vuoksi. Ossi Halonen pelasi tilalla.Länsi aloitti sisällä.
Einsiedeln
Einsiedeln on kaupunki Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Kaupungissa on 15 077 asukasta (31.12.2015).
Einsiedeln sijaitsee ylänköalueella, Sihlsee-järven rannalla.
Kaupunkiin on Schweizerische Südostbahn -yhtiön (SOB) rautatieyhteys Wädenswilistä ja Arth-Goldausta.
Einsiedelnissä sijaitsee vuonna 934 perustettu benediktiiniläisluostari.
Tamara
Tamara on erityisesti slaavilaisia kieliä puhuvissa maissa yleinen naisen etunimi. Nimi on muunnelma heprealaisesta, Raamatussakin esiintyvästä nimestä Tamar tai Taamar, joka merkitsee palmupuuta. Suomessa Tamara-nimisiä henkilöitä on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan ollut elokuuhun 2016 mennessä kaikkiaan 1316.
Aurinkomäki
Aurinkomäki (aikaisemmin Helleborgin mäki) on puisto Keravan keskustassa Keravan rautatieaseman vieressä. Puiston yhteyteen on rakennettu leikkipuisto ja esiintymislava.
Aurinkomäkeä pidetään Keravan suosituimpana puistona, ja sinne on suunniteltu terassirakennusta, jonka katolla voisi olla kahvila.
Puisto tunnettiin aikaisemmin Helleborgin mäkenä alueella aiemmin sijainneen puisen huvilan mukaan. Helleborgin huvila toimi Keravan ensimmäisenä kirkkona.
Teknillisen korkeakoulun arkkitehtiopiskelijat ovat suunnitelleet Aurinkomäen katsomon, sekä esiintymislavan yläpuolella olevan teoksen "Tuulipurje". Amfiteatterimaiseen ulkoilmakatsomoon mahtuu 300 katsojaa.
Mihail Loris-Melikov
Mihail Tarielovitš Loris-Melikov (1. tammikuuta 1826 Tiflis – 24. joulukuuta 1888 Nizza, Ranska) oli armenialaissyntyinen venäläinen kenraali ja valtiomies, joka toimi Venäjän sisäministerinä keisari Aleksanteri II:n valtakauden lopulla vuosina 1880–1881. Hän esitteli maltillisen liberaalin uudistusohjelman, joka ei kuitenkaan toteutunut hallitsijan murhan vuoksi.
Loris-Melikov oli armenialaisen kauppiaan poika. Hän kävi Lazarevin itämaisten kielten koulua Moskovassa ja kaartin kadettikoulua Pietarissa ennen liittymistään husaarirykmenttiin vuonna 1843. Hän palveli pitkään Kaukasuksella ja toimi vuosina 1863–1875 Terekin alueen kuvernöörinä. Hänet ylennettiin 1856 kenraalimajuriksi ja 1875 kenraaliksi. Turkin sodassa (1877–1878) hän komensi Kaukasuksella armeijaa suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin sijaisena. Aluksi hyökkäykset epäonnistuivat ja venäläiset joukot joutuivat perääntymään, mutta loka–marraskuussa 1877 Loris-Melikov onnistui etenemään menestyksekkäästi. Hän sai suuren osan turkkilaisista sotavangiksi ja valtasi rynnäköllä Karsin kaupungin. Hänet palkittiin seuraavana vuonna kreivin arvolla.
Turkin sodan jälkeen Loris-Melikov oli vuonna 1879 lyhyen aikaa kenraalikuvernöörinä ruton piinaamalla alueella Volgan alajuoksulla. Saatuaan siirron Keski-Venäjälle hän ehdotti maltillisia hallinnollisia ja taloudellisia uudistuksia, joiden tarkoituksena oli heikentää vallankumouksellista liikehdintää poistamalla yhteiskunnallisia epäkohtia. Keisari Aleksanteri II oli siinä määrin vakuuttunut Loris-Melikovin ehdotuksista, että nimitti hänet johtamaan valtakunnallista komiteaa, jonka tarkoitus oli nujertaa vallankumouksellinen terrorismi ja uudistaa maan hallintokoneisto. Komitea perustettiin helmikuussa 1880 tapahtuneen keisarin murhayrityksen jälkeen. Aleksanteri II kuitenkin lakkautti komitean jo puolen vuoden kuluttua ja nimitti marraskuussa 1880 Loris-Melikovin sisäministeriksi.
Heti sisäministeriksi tultuaan Loris-Melikov keskitti valtakunnan turvallisuusasiat omaan ministeriöönsä. Keisarillisen kanslian kolmas osasto lakkautettiin, ja sen korvaajaksi perustettiin sisäministeriön poliisidepartementti. Tämä loi pohjan keisarinvallan loppuaikojen poliisivaltioon johtaneelle kehitykselle sekä salaisen poliisin eli Ohranan perustamiselle. Sisäministerinä Loris-Melikov valmisteli maltillisen uudistusohjelman, johon sisältyi muun muassa neuvoa-antavia vaaleilla valittavia paikallisia edustajistoja. Aleksanteri II hyväksyi periaatteessa ohjelman, mutta sen toimeenpanosta ei ehditty päättää ennen maaliskuussa 1881 tapahtunutta keisarin murhaa. Uudeksi hallitsijaksi tullut Aleksanteri III hylkäsi ohjelman ja päätti sen sijaan pyrkiä itsevaltiuden säilyttämiseen. Päätökseen vaikutti ratkaisevasti Pyhän synodin yliprokuraattori Konstantin Pobedonostsev. Tämän seurauksena Loris-Melikov erosi sisäministerin tehtävästä toukokuussa 1881 ja vetäytyi viettämään eläkepäiviään Nizzaan Ranskaan.
Marie Décugis
Marie Décugis (7. elokuuta 1884 Dieppe – 4. toukokuuta 1969) oli ranskalainen tennispelaaja.
Décugis voitti Ateenan kesäolympialaisissa 1906 kultaa sekanelinpelissä aviomiehensä, Max Décugisin kanssa.
Timo Walden
Timo ”Tippis” Walden (s. 7. tammikuuta 1966 Valkeakoski, Suomi) on suomalainen media-alan henkilö, joka on työskennellyt erityisesti jalkapallon parissa. Hän toimii Suomen jalkapallomaajoukkueen tiedotuspäällikkönä. Walden on toiminut myös UEFAn media-upseerina esimerkiksi EM-kilpailuissa 2008. Walden toimii myös viestintäyhtiö TW Krotuksen toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana.
Walden on toimittanut kirjan "Huuhkajat – Suomi-futiksen sankariaika" (Otava, 2010) yhdessä Iina Airion kanssa.
Walden on jalkapallosukua, sillä hänen veljensä Jan Walden on toiminut muun muassa Veikkausliigan toimitusjohtajana, ja isoisä, vuorineuvos Juuso Walden muistetaan muun muassa Suomen Cupin perustajana. Timo Walden on itse pelannut jalkapalloa SexyPöxyissä.
Jalkapallon Venäjän Valioliigan kausi 2012–2013
Venäjän jalkapallon Valioliigan kausi 2012-2013, oli Valioliigan 11. kausi, ja 21. kausi kun Venäjän jalkapallomestaruudesta pelattiin. Kausi alkoi heinäkuussa 2012 ja loppui toukokuussa 2013. Joulukuun puolivälistä maaliskuun puoliväliin sarja oli talvitauolla.
Mestaruuden voitti Moskovan TsSKA, kahden pisteen erolla toiseksi tulleeseen Pietarin Zenitiin.
Oksana Domnina
Oksana Aleksandrovna Domnina (, s. 17. elokuuta 1984 Kirov) on venäläinen jäätanssija. Domnina ja hänen parinsa Maksim Šabalin ovat saavuttaneet pronssia vuoden 2010 Olympiakilpailuissa, maailmanmestaruuden 2009, Euroopan mestaruuden 2008 ja 2010, Grand Prix Final -mestaruuden 2007 ja kolme kertaa venäjän mestaruuden (2005, 2007, 2010).
Marama Vahirua
Marama Vahirua (s. 12. toukokuuta 1980 Papeete) on tahitilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ranskan Ligue 2:n Nancyä.
Vahirua aloitti jalkapalloilun tahitilaisissa Central Sportissa ja Piraessa, kunnes muutti 17-vuotiaana Ranskaan liittyäkseen Nantesin junioriakatemiaan. Debyyttinsä Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Division 1:ssä (myöhemmältä nimeltään Ligue 1) Vahirua teki kauden 1998–1999 lopulla. Sittemmin hän on pelannut sarjassa yli 300 ottelua eri joukkueissa. Hän saavutti Nantesin kanssa Ranskan-mestaruuden kaudella 2000–2001, jolloin hän teki seitsemän maalia pelaamassaan 15 ottelussa. Nantes voitti myös Ranskan cupin vuosina 1999 ja 2000.
Lähdettyään Nantesista vuonna 2004 Vahirua pelasi kolme kautta sekä Nicessä että Lorient’ssä. Maalimäärillä mitattuna parhaan kautensa hän pelasi Nicessä 2004–2005, jolloin hän teki 10 maalia pelaamassaan 34 ottelussa. Hänet valittiin Oseanian vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 2005. Vuodesta 2010 alkaen Vahirua on pelannut Nancyssä sekä lainalla Monacossa ja Kreikan Superliigan Panthrakikosissa.
Vahirua pelasi Ranskan alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2001–2002, mutta ei noussut miesten maajoukkueeseen.
Toukokuussa 2013 Vahirua valittiin saman vuoden kesäkuussa järjestettyyn Maanosaliittojen cupiin osallistuneeseen Tahitin maajoukkueeseen. Seurajoukkuevelvollisuudet Euroopassa olivat aiemmin estäneet Vahiruan pelaamisen Ranskan Polynesiaan kuuluvan kotisaarensa joukkueessa, joten hän teki miesten maajoukkuedebyyttinsä varsin myöhäisessä 33 vuoden iässä. Hän pelasi turnauksessa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa. Hän oli joukkueen ainoa ammattilaispelaaja.
Vahirua pelasi turnauksessa Tahitin kaikissa otteluissa, jonka jälkeen hän lopetti maajoukkueuransa.
Vahiruan serkku Pascal Vahirua kuului Ranskan maajoukkueeseen vuoden 1992 EM-kilpailuissa. Toinen serkku Naea Bennett on pelannut sekä Tahitin jalkapallo- että beachfutismaajoukkueessa.
Sorex
Sorex on päästäisiin kuuluva nisäkässuku.
"Mammal Species of the World" -teoksen mukaan sukuun kuuluvat seuraavat lajit ja alalajit:
Tykhe (hypoteettinen planeetta)
Tykhe on hypoteettinen, Oortin pilvessä sijaitseva jättiläisplaneetta. Planeetan olemassaoloa on perusteltu tiettyjen komeettojen ratojen muodoilla. Useat tähtitieteilijät ovat ilmaisseet olevansa skeptisiä hypoteesin suhteen.
Astrofyysikot John Matese, Patrick Whitman ja Daniel Whitmire ehdottivat vuonna 1999, että pitkäperiodisten komeettojen radat saattaisivat selittyä hyvin kaukana aurinkokunnassa kiertävällä massiivisella kaasuplaneetalla tai mahdollisesti ruskealla kääpiöllä. Kappaleen painovoima häiritsisi komeettojen ratoja ja saisi ne lentämään aurinkokunnan sisäosiin. Toisten teorioiden mukaan saman ilmiön aiheuttaa Auringon hypoteettinen kaksoistähti Nemesis. Kummankaan olemassaoloa ei ole todistettu.
Tykhen on esitetty kiertävän Aurinkoa noin 375 kertaa Plutoa kauempana eli noin 15 000 astronomisen yksikön päässä; matka vastaa lähes neljännesvalovuotta. Kiertoajaksi laskettiin noin 1,8 miljoonaa vuotta.
Tykhen on arveltu olevan massaltaan vähintään Jupiterin kokoinen, mahdollisesti jopa neljä kertaa massiivisempi. Läpimitaltaan se ei kuitenkaan olisi Jupiteria suurempi. Planeetan lämpötilan uskotaan olevan noin –70 °C, eli sijaintiinsa nähden se olisi lämmin. Sen kaasukehän uskotaan koostuvan lähinnä vedystä ja heliumista, ja planeetalla uskotaan myös olevan kuita.
Erään teorian mukaan Tykhe ei olisi syntynyt aurinkokunnassamme, vaan olisi siepattu radalleen myöhemmin.
Planeetta on nimetty kreikkalaisen mytologian onnen jumalattaren Tykhen mukaan.
Karl Tordinpoika Bonde
Carl Tordinpoika Bonde (k. noin 1445) oli ruotsalainen valtaneuvos ja laamanni. Hän oli Raaseporin linnan päällikkö 1437–1441. Bonde kuului unionipuolueeseen ja oli Eerik Pommerilaisen kannattaja. Hänen vaikutuksestaan Kaarle Knuutinpoika luopui suunnitelmistaan päästä kuninkaaksi ja luovutti vallan Kristoffer Baijerilaiselle.
Noyen-sur-Seinen ruuhet
Vuonna 1984 löysivät Daniel ja Claude Mordant pelastuskaivauksilla osia vanhasta ruuhesta. Sen pituus on ollut 5−6 metriä, mutta siitä on säilynyt 4,05 metrin katkelma. Leveydeksi arvellaan 50−55 senttimetriä. Ruuhi on mäntyä, jota työstettiin todennäköisesti kivikirveellä ja polttamalla. Sen radiohiiliajoitus antoi 7960 ± 100 BP eli noin 7190−6450 eaa., mikä sijoittaa sen mesoliittiselle kivikaudelle.
Ruuhen vierestä tavattiin myös jäänteitä rysistä () ja katiskoista sekä ankeriaan ja hauen luita. Ruuhi on konversoitu upottamalla se polyetyleeniglykoliin ja se on esillä Nemoursin museossa (Musée départemental de Préhistoire d’Île-de-France de Nemours).
Vuonna 1993, noin 500 metriä vanhemmasta ruuhesta, löydettiin tietyön aikana toinen ruuhi, joka on veistetty tammesta. Ruuhen jäänteiden pituus on 11,80 metriä, mutta alkuperäinen pituus lienee ollut noin 14−15 metriä, leveys 90 senttimetriä ja syväys 30−40 senttimetriä. Sekin on esillä Nemoursin museossa.
Ruuhen radiohiiliajoitus antoi tulokseksi 1305 ± 65 BP eli noin 632−871 jaa., joka varmistettiin dendrokronologisesti puun vuosirenkaista vuodelle 834 jaa..
Ruuhen työstämisen jäljet näkyvät yhä. Työ on ollut taitavaa ja kokemuksella tehtyä. Talttojen jäljet ovat tasaisia ja ruuhen muoto on harkittua. Vanhemman ja uudemman ruuhen rakenteissa on paljon yhtäläisyyksiä. Nuoremman ruuhen pohja on kuitenkin veistetty tasaiseksi ja laidat nousevat pohjasta lähes suoraan ylös. Keula on nousee loivasti kapenematta sivusuunnassa. Keulan sisäpohjaan on uurrettu poikittaisia syvennyksiä kulkemisen helpottamiseksi. Samanlaisia jälkiä on veistetty myös ruuhen perään. Ruuhen muotoilussa on eräitä piirteitä, joiden merkitystä ei vielä tunneta.
Scott Laughton
Scott Laughton (s. 30. toukokuuta 1994 Oakville, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Philadelphia Flyersin organisaatiossa. Philadelphia varasi hänet ensimmäisellä kierroksella .
8. elokuuta 2012 Laughton allekirjoitti Flyersin kanssa kolmen vuoden tulokassopimuksen. Laughton teki NHL-debyyttinsä 19. tammikuuta 2013 kotiottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan.
Kauden 2013–2014 harjoitusleirin jälkeen Laughton lähetettiin takaisin OHL-joukkue Oshawa Generalsiin hänen epäonnistuttuaan NHL-paikan saamisessa.
Laughton teki ensimmäisen NHL-maalinsa Philadelphian paidassa 13. joulukuuta 2014 Carolina Hurricanesia vastaan pelatun ottelun toisessa erässä.
Kauluspekari
Kauluspekari ("Pecari tajacu") on pekarien heimoon kuuluva amerikkalainen sorkkaeläin.
Kauluspekarin säkäkorkeus on noin 50 cm ja paino 14–35 kiloa. Pituutta eläimelle kertyy parhaimmillaan metri, jonka lisäksi häntää 2–6 cm. Kauluspekarin karkea karva on tummanharmaa lukuun ottamatta kaulan ympärillä olevaa valkoista rengasta, josta laji on saanut nimensä. Eläimen paino on kahden varpaan varassa; lisäksi takajaloissa on kolmannen varpaan surkastuma.
Kauluspekari on yöaktiivinen, reviiriään puolustava laumaeläin. Se on pääasiassa kasvinsyöjä, mutta syö myös selkärangattomia ja pieniä selkärankaisia. Kauluspekari on vankeudessa elänyt 24-vuotiaaksi ja luonnossa 16 vuotta. Pahnueen koko on tavallisesti kaksi tai kolme. Tiineysaika 4–5 kuukautta ja porsaiden vieroitus tapahtuu 7–10 viikon ikäisinä. Sukukypsyyden saavuttaa ensin naaras 9 kuukauden iässä ja uros kaksi kuukautta myöhemmin.
Kauluspekaria esiintyy laajalla alueella Yhdysvaltain eteläosista (Arizona, Texas ja New Mexico) Keski-Amerikan kautta Etelä-Amerikkaan Argentiinan pohjoisosiin asti. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Kauluspekari on hyvin sopeutuva laji, ja se voi elää monenlaisissa ympäristöissä trooppisista sademetsistä puoliaavikoille ja kuiviin kaktuspensaikoihin.
Bonsdorff
Bonsdorff on seuraavien henkilöiden sukunimi: