Hobey Baker
Hobart Amory Hare ”Hobey” Baker (15. joulukuuta 1892 Bala Cynwyd, Pennsylvania, Yhdysvallat – 21. joulukuuta 1918 Toul, Ranska) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, jota pidetään aikansa parhaimpiin kuuluvana urheilijana kummassakin lajissa. Hän voitti myös Princetonin yliopistossa Yhdysvaltain-mestaruuden molemmissa lajissa. Baker jatkoi uraansa yliopiston jälkeen jääkiekkoa amatöörijoukkue St. Nicholas Hockey Clubissa.
Baker on ainoa ihminen, joka on sekä Hockey Hall of Famen että College Football Hall of Famen jäsen. Lisäksi Yhdysvaltain yliopistokiekkoilun parhaan pelaajan palkinto, Hobey Baker Award, on nimetty hänen mukaansa.
Hobey Baker syntyi tammikuussa 1892 Bala Cynwydissä Pennsylvaniassa. Hän oli menestyneen verhoilijan Alfred Thonrnton Bakerin ja seurapiirirouva Mary Augusta Pembertonin toinen poika. Hän sai nimensä setänsä, synnytyslääkäri Hobart Amory Haren mukaan.
Alfred ja Mary Bakerin avioliitto ajautui ongelmiin, ja he lähettivät Hobeyn ja vuotta vanhemman veljen Thorntonin St. Paul’s School -nimiseen sisäoppilaitokseen New Hampshiren Concordiin. Hobey oli tällöin 11-vuotias.
St. Paul’sissa Hobey Baker tutustui jääkiekkoon, ja 14-vuotiaana hänet nimettiin koulun joukkueeseen, joka voitti Bakerin avulla monet Yhdysvaltain parhaista kouluista ja yliopistoista. Hän harrasti koulussa myös muuta urheilua ja voitti muun muassa St. Paul’sin maastojuoksukilpailun. Hänet valittiin 15-vuotiaana koulun parhaaksi urheilijaksi saavutuksistaan jääkiekossa, baseballissa, amerikkalaisessa jalkapallossa, tenniksessä, uinnissa ja yleisurheilussa.
Bakerin vanhemmat erosivat 1907. Samana vuonna hänen isänsä ajautui taloudellisiin vaikeuksiin, eikä hänellä ollut rahaa lähettää kuin toinen poikansa yliopistoon. Thornton tunnusti veljensä urheilutaidot ja antoi hänelle mahdollisuuden saada opiskelupaikka. Hobey Baker ei hakeutunut heti yliopistoon isänsä heikon rahatilanteen vuoksi, vaan hän opiskeli ylimääräisen vuoden St. Paul’sissa. Hän aloitti opiskelut Princetonissa syksyllä 1910.
Baker keskittyi yliopistossa jääkiekkoon ja amerikkalaiseen jalkapalloon. Hän oli pyrkinyt pelaamaan myös baseballia, mutta yliopistosääntöjen mukaan opiskelija sai pelata vain kahta lajia.
Baker voitti heti ensimmäisenä vuotenaan amerikkalaisen jalkapallon Yhdysvaltain-mestaruuden. Baker teki 92 pistettä, joka säilyi koulun ennätyksenä vuoteen 1974. Vuonna 1913 Baker nimettiin joukkueensa kapteeniksi. Kolme vuotta kestäneen amerikkalaisen jalkapallon uransa aikana hän teki 180 pistettä. Princetonin-ennätys kesti vuoteen 1964.
Baker pelasi jääkiekkoa Princetonissa myös kolmen vuoden ajan. Hänen aikanaan Princeton pelasi 34 ottelua ja voitti niistä 27. Princeton voitti keväällä 1914 myös kansallisen mestaruuden. Jääkiekko-otteluissa ei kerätty virallisia tilastoja, mutta Bakerin on arvioitu tehneen kolmen kauden aikana 120 maalia ja antaneen 100 maalisyöttöä. Baker pelasi jääkiekkoa roverin roolissa. Hän dominoi otteluita aika ajoin sellaisella tavalla, että Princetonin joukkuetta alettiin kutsua nimellä ”Baker ja kuusi muuta pelaajaa”.
Baker valmistui Princetonista keväällä 1914. Hänen pääaineensa olivat historia, politiikka ja taloustiede.
Valmistumisensa jälkeen Baker työskenteli J. P. Morganilla. Samaan aikaan hän pelasi amatöörijääkiekkoa St. Nicholas Hockey Clubissa.
Baker tunnettiin hyvin yliopistosaavutuksistaan, ja St. Nicholasin kotikaukalon viereisessä kyltissä mainostettiin usein Bakerin pelaavan. St. Nicholas pelasi myös kanadalaisia ammattilaisjoukkueita vastaan ja voitti ne yleensä. Bakerille tarjottiin jopa National Hockey Associationissa pelanneesta Montreal Canadiensista kolmen kauden ja 20 000 dollarin sopimusta. Baker kieltäytyi tarjouksesta, koska hän halusi pelata amatöörinä.
Baker kiinnostui 1916 lentämisestä ja liittyi siviili-ilmajoukkoihin. Ensimmäinen maailmansota oli käynnissä kolmatta vuottaan, kun hänestä tuli toukokuussa 1917 Yhdysvaltain armeijan luutnantti. Rintamalle hänet lähetettiin huhtikuussa 1918. Ranska myönsi Bakerille toukokuussa Croix de Guerren. Syyskuussa hän sai johdettavakseen laivueen, johon kuului 26 lentäjää.
Sota loppui marraskuussa 1918, ja Baker kutsuttiin kotiin 21. joulukuuta 1918. Hän ei kuitenkaan halunnut heti palata Yhdysvaltoihin ja päätti suorittaa vielä viimeisen lennon. Hän otti oman koneensa sijaan juuri korjatun koneen, jolle piti tehdä testilento. Lennon aikana koneen moottori meni epäkuntoon. Baker yritti lentää koneen takaisin tukikohtaan, mutta muutama sata metriä ennen kenttää kone syöksyi nokka edellä maahan. Baker saatiin ulos koneesta, mutta hän kuoli ambulanssissa muutamaa minuuttia myöhemmin.
Baker haudattiin ensin Toulin lähellä olleeseen pieneen sotilashautausmaahan, mutta hänen äitinsä siirsi vuonna 1921 hänen ruumiinsa perhehautaan Bala Cynwydiin.
Baker oli monipuolinen urheilija, ja hän oli aikansa parhaimpia pelaajia sekä amerikkalaisessa jalkapallossa että jääkiekossa. Amerikkalaisessa jalkapallossa hänen parhaimmat omaisuutensa olivat nopeus ja harhautustaito. Potkaisijana häntä pidettiin jopa Charley Brickleyn vertaisena.
Baker on valittu saavutustensa ansiosta ainoaja urheilijana sekä Hockey Hall of Fameen että College Football Hall of Fameen. Lisäksi hänet valittiin ensimmäisten joukossa United States Hockey Hall of Fameen. Jääkiekon yliopistosarjojen paras pelaaja palkitaan vuosittain Hobey Baker Awardilla.