hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sosiaaliset objektit
Sosiaalinen objekti on psykologiaan ja symbolisen interaktionismin teoriaan liittyvä käsite, jolla viitataan objekteihin, joiden merkitys muodostetaan sosiaalisessa ja kulttuurisessa vuorovaikutuksessa.
Käsitteellä viitataan myös verkossa julkaistun sisältöön, jonka ympärille syntyy keskustelua ja vuorovaikutusta. Jyri Engeströmin mukaan sosiaaliset verkostot ovat karttoja ihmisten välisistä suhteista, mutta ne eivät vielä kerro, miksi jotkut ihmiset ovat kytkeytyneitä toisiinsa ja jotkut eivät. Engeströmin mukaan ihmisiä yhdistää verkostoissa jaettu sosiaalinen objekti ja hyvät sosiaalisen median palvelut antavat ihmisten lisätä sosiaalisia objekteja: valokuvia, videoita, linkkejä tai matkoja..
Antti Leino sanoo kirjassa Dialogin aika, että sosiaalisia objekteja voivat olla moninaiset staattiset, dynaamiset tai liikkuvat sisällöt, käyttäjien reaktiot, sovellukset, pelit ja kilpailut. Käytännössä kaikki sellainen, johon käyttäjä voi osallistua, jota hän voi kommentoida ja jakaa toisille internetin välityksellä .
Dingo (panssariauto)
Dingo Scout Car on australialainen Ford Motor Companyn valmistama toisessa maailmansodassa käytetty panssariauto. Autoa valmistettiin vuonna 1942 yhteensä 245 kappaletta.
Toisen maailmansodan alkaessa Australian armeija oli heikosti varustettu. Armeijalla oli vähän panssaroituja ajoneuvoja. Perinteisesti Iso-Britannia oli toimittanut kalustoa Australian armeijalle mutta sodan alkaessa Britannian teollisuus oli sidottu maan omiin sotaponnisteluihin. Tästä tilanteesta johtuen Australia oli pakotettu valmistamaan itse tarvittavaa lisäkalustoa.
Dingo Scout Car perustui Fordin siviilimallin autoon, johon yhdistettiin Marmon-Herringtonin valmistama nelivetoinen voimansiirto. Dingon moottorina toimi Fordin joko 85 tai 95 hevosvoimanen V8 polttomoottori ja sen panssaroinnin valmisti Victorian Railways. Auto aseistettiin Bren LMG konekiväärillä ja sen sarjavalmistus alkoi vuonna 1942.
Dingo Scout Carin ongelmaksi muodostui sen suuri paino, joka heikensi auton maasto-ominaisuuksia. Painosta johtuen jopa sen etuakseli saattoi vääntyä ajettaessa huonossa maastossa. Paino-ongelman ratkaisuksi Dingosta suunniteltiin kevyemmin panssaroitu malli, joka ei kuitenkaan päätynyt koskaan tuotantoon. Vuoden 1942 lopussa tuontilanne muuttui ja panssariautojen tuonti Australiaan oli taas mahdollista. Dingo korvattiinkin muilla ajoneuvoilla ja se poistettiin lopullisesti Australian armeijan käytöstä vuonna 1945. Muutamia käytöstä poistettuja Dingoja on edelleen jäljellä museoituna panssarimuseoissa sekä yksityisomistuksessa.
Chidi Odiah
Chidi Odiah (s. 17. joulukuuta 1983 Port Harcourt, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Venäjän pääsarjassa pelaavaa TsSKA Moskovaa ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Ennen siirtymistään TsSKA Moskovaan vuonna 2004, Odiah edusti nigerialaisia Dolphinsia ja Julius Bergeriä sekä moldovalaista Sheriff Tiraspolia.
Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 11. lokakuuta 2008 pelatussa vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Sierra Leonea vastaan.
Jutaaminen
Jutaaminen (myös jutaminen, jutaus) tarkoittaa suurporonhoitajien vaellusta porojensa kanssa toiseen paikkaan osana perinteistä vuotuiskiertoa. Suurporonhoitajat jutasivat satojakin kilometrejä yleensä kesä- ja talvilaiduntensa (ja samalla kesä- ja talvikyliensä) välillä.
Jutaaminen on saamelaisperäinen termi, joka liittyy juuri suurporonhoitoon. Saamelaisten alkuperäiseen pyyntikulttuuriin kuului myös perinteistä vuotuiskiertoa, mutta sitä ei sanota jutaamiseksi.
Deponointi
Deponointi tarkoittaa teoksen tallentamista esimerkiksi museon kokoelmiin niin, että museo ei omista sitä.
Deponointi on eräänlaista lahjoittamista, mutta omaisuuden luovuttaminen on peruutettavissa. Teoksen tai kokoelman käyttöoikeus siirtyy museolle, ja deponointi on tavallaan pitkäaikainen laina. Omistusoikeus ei siirry, ja myös käyttöön saattaa liittyä rajoituksia. Vakuutusvastuusta, laina-ajasta sekä hallinta-, käyttö- ja edelleenlainausoikeudesta tehdään yleensä kirjallinen sopimus.
Paavali Halonen
Paavali Ollinpoika Halonen eli Paavo Halonen (1565 Muhos – 1642 Kemijärvi) oli suomalainen uudisraivaaja ja sotapäällikkö. Halonen oli Kemijärven ensimmäinen kanta-asukas. Paavali Halosella ja hänen vaimollaan Anna Halosella oli kolme poikaa: Paavo, Olli ja Pekka.
Kansantarinoiden mukaan Paavali Halonen oli sissipäällikkö rappasodan aikana. Tarinoita tästä on tallentanut mm. Hjalmar Appelgren-Kivalo teoksessaan "Muinaisjäännöksiä ja tarinoita Kemin kihlakunnan itäisissä osissa".
Paavali Halonen ja hänen vaimonsa Anna Briita Halonen muuttivat Kemijärvelle 1600-luvun alkuvuosina. Heistä alkaa koko Koillis-Lappiin levinnyt asutus, joka jatkuu nyt monina erinimisinä sukuina. Paavalin kolme poikaa ovat alkuna niille kolmelle sukuhaaralle, jotka vaikuttavat edelleen Koillis-Lapissa. Vanhimman pojan, Paavon, sukua lienee Kemijärvellä ja sen lähiympäristössä eniten, mutta sitä löytyy myös Sodankylästä ja Savukoskelta. Ollista suku jatkuu pääasiassa Sallassa ja Kemijärvellä. Pekasta alkanut sukuhaara on levinnyt laajalle Koillis-Lapin alueelle. Sitä on Pelkosenniemellä, Savukoskella ja Sallassa, niiden monissa eri kylissä.
Ayila Yussuf
Atanda Ayila Yussuf (s. 4. marraskuuta 1984 Lagos, Nigeria) on nigerialainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä ukrainalaista Dynamo Kiovaa ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Yussuf siirtyi ukrainalaisseura Dynamo Kiovaan vuonna 2003 kotimaansa Union Bankista. Hän on pelannut otteluita myös Nigerian maajoukkueessa.
Paul Aguilar
Paul Nicolás Aguilar Rojas (s. 6. maaliskuuta 1986 Concordia, Sinaloa, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä meksikolaista Pachucaa ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Hän oli Meksikon maajoukkueen mukana vuoden 2010 MM-kilpailuissa.
Piirustuspaperi
Piirustuspaperi on piirustuksen pohjamateriaali, joka on puristettu kuiduista. Piirustuspaperi voi olla irtoarkkeina tai lehtiönä.
Suurin osa paperilaaduista tehdään puumassasta, mutta parhaat piirustus- akvarelli- ja grafiikan paperit tehdään perinteisesti lumpusta, joka voi olla esimerkiksi puuvillaa tai pellavaa. Lumppupaperin pH-arvo on neutraali eli se on happovapaata. Hapoton paperi säilyttää värinsä ja rakenteensa toisin kuin puukuitupaperi, kuten makulatuuri ja sanomalehtipaperi, jotka kellastuvat ja haurastuvat nopeasti.
Piirtämiseen käytetään monenpaksuisia papereita. Paperin grammapaino tarkoittaa yhden neliömetrin kokoisen paperin painoa grammoina. Japaninpaperilla on pieni grammapaino, esimerkiksi 30 tai 40 grammaa, mutta ne ovat silti lujia ja melko paksuja. Akvarelli- ja syväpainopaperit taas ovat grammapainoltaan useamman sata grammaa. Nopeisiin harjoitelmiin sopivan kopiopaperin grammapaino on 80.
Sileä paperi soveltuu yksityiskohtaisiin piirustuksiin. Hiilellä piirrettäessä ihanteellisena paperina pidetään melko karkeaa ja vahvaa paperia, joka kestää myös hankausta. Hiili korostaa paperin pintarakennetta, ja se tarttuu paremmin karhealle paperille. Puristehiili, jossa on sideainetta joukossa, sopii myös sileille papereille. Tussipiirustuksissa melko tukeva ja jonkin verran liimattu paperi sopii parhaiten.
Hiili- ja pastellipiirustuksissa käytetään myös Ingres-paperia, joka on tavallisesti sävyllistä. Elävän mallin piirustuksessa harjoitelmiin käytetään usein litoposteria, koska se on sopivan kokoista ja kohtuuhintaista. Litoposterin nurja puoli on kiiltävä.
Teknisessä piirustuksessa käytetään skissiä, joka on läpikuultavaa ja silkkipaperimaista. Sille on käytännöllisintä piirtää lyijy- ja huopakynillä. Skissiä ja kuultopaperia on eri paksuisena, myös kestävämpää muovikalvoa käytetään. Muovit ja kuultavat paperit ovat avuksi etenkin kopioitaessa.
Run Through the Jungle
Run Through the Jungle on yhdysvaltalaisen Creedence Clearwater Revival -yhtyeen kappale vuoden 1970 menestysalbumilta "Cosmo's Factory", jonka a-puolen se päättää. Kappale on yhtyeelle tyypillistä blues rockia, johon alun ja lopun ääniefektit tuovat psykedeelisiä vaikutteita. ”Run Through the Jungle” on sävellyksenä siitä erikoinen, että se koostuu vain yhdestä soinnusta.
”Run Through the Jungle” julkaistiin myös kahden a-puolen singlellä yhdessä kappaleen ”Up Around the Bend” kanssa. Se nousi Yhdysvalloissa sijalle neljä ja sijoitukseen laskettiin molemmat kappaleet. Australiassa samalla kaavalla julkaistu single "Up Around the Bend / Run Through the Jungle" oli listaykkösenä kaksi viikkoa.
Kappaleen sanoitusta on usein erehdytty luulemaan Vietnamin sodasta kertovaksi, etenkin nimensä vuoksi () ja myös siksi, että yhtyeen pari aikaisempaa hittiä; ”Fortunate Son” ja ”Who'll Stop the Rain”, olivat molemmat protesteja kyseistä sotaa vastaan. Laulusta tuli joka tapauksessa suosittu Vietnamissa taistelevien amerikkalaissotilaiden keskuudessa. Kappaleen tekijä, yhtyeen laulaja-kitaristi John Fogerty on kertonut, että aiheena on huoli aseiden lisääntymistä kohtaan.
Yhtyeen rytmikitaristi Tom Fogerty piti ”Run Through the Junglea” suosikkinaan kaikista CCR-kappaleista.
Kappaleen alussa ja lopussa kuultavat ääniefektit luotiin basisti Stu Cookin mukaan äänittämällä kitaroita ja pianoa takaperin. John Fogerty soitti kappaleessa myös huuliharppua ja hän joutui äänittämään lauluosuutensa myöhemmin erikseen, koska laulu alkoi huuliharppuosuuden jälkeen liian nopeasti.
Creedence Clearwater Revivalin entinen manageri Saul Zaentz piti John Fogertyn myöhempää soolokappaletta ”The Old Man Down the Road” (1985) liian samanlaisena ”Run Through the Junglen” kanssa ja haastoi Fogertyn oikeuteen. Se oli mahdollisesti ensimmäinen kerta, kun artistia syytettiin itsensä plagioimisesta.
Cover-version kappaleesta ovat tehneet muun muassa Bruce Springsteen, Georgia Satellites, 8 Eyed Spy, Los Lobos, Killdozer ja The Gun Club. Viimeksi mainittu sisälsi kuitenkin erilaisen sanoituksen, koska kyseisen yhtyeen laulusolisti ei saanut selvää kaikista John Fogertyn sanoista.
Magdaléna Rybáriková
Magdaléna Rybáriková (s. 4. lokakuuta 1988 Piešťany, Tšekkoslovakia) on slovakialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut naisten maailmanlistalla sijalla 17 ja on voittanut neljä WTA-turnausta kaksinpelissä.
Rybáriková aloitti vuoden 2009 pelaamalla ASB Classic -turnauksessa Aucklandissa. Hän hävisi avauskierroksella neljänneksi sijoitetulle Aleksandra Wozniakille luvuin 6–3, 6–7(4), 7–5. Rybáriková pelasi seuraavaksi Moorilla Hobart Internationalissa, jossa hän voitti 1. kierroksella Kateryna Bondarenkon 4–6, 7–6(6), 6–1, toisella kierroksella turnauksessa ykköseksi sijoitetun Flavia Pennettan 7–5, 6–3 ja puolivälierässä Melinda Czinkin 6–0, 1–6, 7–6(7). Semifinaalissa hän hävisi Iveta Benešoválle luvuin 6–1, 6–3. Turnauksen jälkeen hän nousi maailmanlistan sijalle 50. Australian avoimissa Rybáriková hävisi 1. kierroksella viidenneksi sijoitetulle Vera Zvonarjovalle 7–6(2), 6–0. PTT Pattaya Openin 1. kierroksella hän voitti Kimiko Date Krummin luvuin 6–2, 4–6, 6–4 ja toisella kierroksella Ivana Lisjakin 6–4, 2–6, 6–2. Puolivälierässä hän yllätti toiseksi sijoitetun Caroline Wozniackin 6–4, 6–1. Semifinaalissa hän hävisi Sania Mirzalle 6–4, 5–7, 6–1. Turnauksen jälkeen Rybáriková nousi maailmanlistan sijalle 47. Dubai Tennis Championships -turnauksessa hän hävisi avauskierroksella Samantha Stosurille 6–4, 6–3. Ensimmäisellä kierroksella hän putosi jatkosta myös Indian Wellsissä, Stuttgartissa, Roomassa ja Madridissa. Sony Ericsson Openissa hän pääsi toiselle kierrokselle, häviten Amélie Mauresmolle 6–3, 1–6, 6–2 ja Ranskan avoimissa toisella kierroksella tuli tappio Jelena Jankovićille 6–1, 6–2. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän otti AEGON Classicissa, kun finaalissa hän voitti Kiinan Li Nan luvuin 6–0, 7–6(2). US Openissa hän pääsi toisen kerran Grand Slam -turnauksessa kolmannelle kierrokselle. Sen hän hävisi Venus Williamsille 6–2, 7–5.
Vuonna 2010 Rybáriková hävisi Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Dinara Safinalle. Ranskan avoimissa hän pääsi toiselle kierrokselle ja jäi sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa avauskierrokselle. Myös vuonna 2011 hän jäi Australian avoimissa avauskierrokselle. Helmikuussa Rybáriková voitti toisen WTA-turnauksensa, kun Memphisin finaalissa Rebecca Marino joutui luovuttamaan. Ranskan avoimissa, Wimbledonissa sekä Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Fabio Fognini
Fabio Fognini (s. 24. toukokuuta 1987 Sanremo) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut miesten maailmanlistalla kaksinpelissä sijalla 13 ja voittanut kahdeksan ATP-turnausta. Nelinpelissä hän on voittanut viisi ATP-turnausta, joista kolme Simone Bolellin kanssa mukaan lukien vuoden 2015 Australian avoimet.
ATP-haastajaturnausten finaaliin Fognini on päässyt kolme kertaa. Vuonna 2007 Rogers Masters-turnauksessa Montrealissa hän voitti toisella kierroksella Andy Murrayn luvuin 6–2, 6–2, mutta hävisi kolmannella kierroksella Roger Federerille luvuin 1–6, 1–6. Fognini pääsi ensimmäisen kerran maailmanlistalla sadan joukkoon 19. marraskuuta 2007 sijoituttuaan sijalle 94. Merkittävä etappi Fogninin uralla oli voitto 13:nneksi sijoitetusta Gaël Monfilsista Ranskan avoimissa 2010, kun hän voitti luvuin 2–6, 4–6, 7–5, 6–4, 9–7.
Ranskan avoimissa 2011 Fognini selviytyi puolivälieriin, ensimmäisenä italialaisena miespelaajana 16 vuoteen. Puolivälieräpaikan hän saavutti voittamalla neljännellä kierroksella Albert Montañésin yli neljä tuntia kestäneessä ottelussa luvuin 4–6, 6–4, 3–6, 6–3, 11–9. Fognini ei kuitenkaan pystynyt pelaamaan puolivälieräpeliään Novak Đokovićia vastaan, vaan hän joutui vetäytymään kipeytyneen jalan takia.
2014 huhtikuussa Fabio Fognini otti ensimmäisen voiton top-10 pelaajasta, Andy Murraysta eräluvuin 6–3, 6–3, 6–4. Vuonna 2014 Fognini myös kohosi uransa tähän asti korkeimpaan ranking sijoitukseen 13.
Kausi 2015 lähti Fogninin kannalta käyntiin murheellisesti, sillä hän hävisi peräti 7 ottelua perätysten. Kaikki ottelut pelattiin kovilla kentillä. Nelinpelissä ottelut kuitenkin luistivat mallikkaasti. Italialaisen maamiehensä Simone Bolellin kanssa he voittivat Australian avointen mestaruuden 2015. Helmikuussa ATP-500 sarjan turnauksessa Rio De Janeirossa Fabio Fognini eteni finaaliin asti kukistaen mm. espanjalaisen moninkertaisen Grand Slam voittajan, Rafael Nadalin eräluvuin 1–6, 6–2, 7–5. Finaalissa toinen espanjalainen, David Ferrer osoittautui kuitenkin paremmaksi eräluvuin 6–2, 6–3. Barcelonan ATP-turnauksessa Fognini voitti Nadalin toistamiseen 3. kierroksella erin 6–4, 7–6. Puolivälierissä Pablo Andujar-Alba oli kuitenkin vahvempi eräluvuin 6–1, 6–3.
Fognini tunnetaan tenniskenttien tuittupäänä ja aika ajoin hän menettää täysin malttinsa peliin.
Fognini meni naimisiin tennispelaaja Flavia Pennettan kanssa kesäkuussa 2016.
Kenian šillinki
Kenian šillinki (KES) on Keniassa käytettävä valuutta. 
1000 Kenian shillinkiä maksaa 8,45 euroa (2.8.2015)
Brontotheriidae
Brontotheriidae oli kavioeläimiin kuulunut heimo, joka käsitti nykyisiä sarvikuonoja muistuttaneita eläimiä Pohjois-Amerikassa ja Itä-Aasiassa. Heimo eli paleogeenikaudella noin 56–34 miljoonaa vuotta sitten.
Brontotheeriidae heimon jäseniä on löydetty runsaasti Pohjois-Amerikasta tuhkaan hautautuneina. Niiden hampaistosta on päätelty niiden syöneen pehmeää kasvillisuutta ehkä avoimilla metsämailla. Ensimmäiset tunnetut heimon jäsenet olivat melko pieniä, mutta ne kehittyivät nopeasti hyvin suuriksi. Monilla lajeilla oli päässään sarvi, joka ainakin osalla lajeista oli suurempi uroksilla kuin naarailla. Muutamilla lajeilla oli myös kookkaat kulmahampaat. Kuonossa ollut sarvi ei itse asiassa ollut sarvi sanan varsinaisessa merkityksessä, sillä se oli tiheän ihon peittämä samaan tapaan kuin esimerkiksi kirahvin sarvet. Brontotheeriidae-heimon edustajat hävisivät lopulta metsämaiden vähentyessä ja niiden hävitessä kilpailun kevyemmille kavioeläimille, kuten sarvikuonoille.
o Hippomorpha
Sinivatsatangara
Sinivatsatangara ("Chlorochrysa calliparaea") on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan sinivatsatangara on noin 13 cm. Laji on päästään, selästään ja siivistään väriltään pääosin smaragdinvihreä. Päälaella on ruskehtavan oranssi täplä ja kaulan molemmilla puolilla on punaruskeat täplät. Yläperässä on leveähkö oranssi juova. Kurkku on musta ja vatsa on väriltään sinertävän vihreä. Naaras on koirasta hieman vaaleampi ja kurkku on harmaampi. Myös kaulan täplät ovat naaraalla koiraan täpliä pienemmät.
Sinivatsatangaraa tavataan Andien länsirinteiltä Venezuelasta, Kolumbiasta, Ecuadorista, Perusta ja Boliviasta. Linnun elinympäristöä ovat vuorten rinteillä kasvavat kosteat pilvimetsät ja metsien reunamaat. Sinivatsatangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä 900–1 800 metrin korkeudella merenpinnasta.
Sinivatsatangarat liikkuvat yleensä yksin, pareittain tai kolmen yksilön ryhminä ja voi liittyä myös sekaparviksi muiden tangaralajien kanssa. Laji liikkuu aktiivisesti puiden latvusten alaosissa. Ravintonaan sinivatsatangara käyttää pääasiassa pieniä hedelmiä, mutta syö myös hyönteisiä.
Keski-Suomen Opisto
Keski-Suomen Opisto on vuonna 1894 perustettu sitoutumaton kansanopisto, joka toimii vuodesta 2018 alkaen Äänekosken keskustassa. Vuosina 1912–2017 alun perin Äänekoskelle perustettu opisto sijaitsi Suolahdessa, mutta muutti sieltä takaisin Äänekoskelle siirtyessään Koskelan Setlementin alaisuuteen.
Suolahdessa toimiessaan opisto antoi yleissivistävää ja ammatillista koulutusta sekä ammatillista lisäkoulutusta. Koskelan Setlementin alaisuudessa ensimmäiset kurssit pidettiin kesällä 2018, jolloin tulevien vuosien opintotarjonta ei ollut vielä täysin selvillä. Suunnitelmissa oli täydennyskoulutusta tanssinopettajille, kansalaisopiston opettajille, koululaisten aamu-ja iltäpäivätoiminnan ohjaajille ja mahdollisesti myös kestävään kehitykseen ja monikulttuurisuuteen liittyviä opintoja.
Keski-Suomen Opiston tarjontaan kuului Suolahdessa ammatillista koulutusta seuraavasti: nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto, koulunkäyntiavustajan ammattitutkintoon valmistava koulutus ja lasten ja nuorten erityisohjaajan ammattitutkintoon valmistava koulutus.
Ammatillisen koulutuksen lisäksi Keski-Suomen Opisto toteutti Suolahdessa kansanopistojen yleisen sivistystyön tehtävää tarjoamalla nuorille suunnattuja välivuosilinjoja ”RokkiBreikki” ja ”TaideBreikki” sekä kesäkursseja, kuten soitto- ja laululeirejä lapsille, lausuntakursseja sekä kansainvälisiä musiikkikursseja.
Kansanopistotyö Keski-Suomessa alkoi Keski-Suomen Maamiesseuran ja Hämäläis-Osakunnan yhteistyönä. Maaliskuun 28. päivänä 1894 pidettiin Jyväskylässä kannatusyhdistyksen ja kuntien edustajien kokous, jossa päätettiin yhdistyksen säännöistä ja johtokunnasta, sekä määrättiin opiston sijoituspaikaksi Äänekoski. 1.11.1894 Keski-Suomen Kansanopisto aloitti työnsä sitoutumattomana maakuntaopistona. Ensimmäisinä vuosina rehtorina toimi pastori Kaarlo Kerkkonen. Suolahteen Keski-Suomen opisto siirtyi vuonna 1912, jolloin arkkitehti Yrjö Blomstedtin suunnittelema opistorakennus valmistui. Keski-Suomen Opiston rehtorina on toiminut vuodesta 1990 FM, opetusneuvos Hannu Salvi.
Keski-Suomen kansanopiston kannatusyhdistyksen aloitteesta Koskelan setlementti haki talousvaikeuksiin joutuneen opiston ylläpitolupaa, ja opisto yhdistettiin siihen vuoden 2018 alusta. Jo kolme vuotta aiemmin Suolahden kampuksella lopetti toimintansa Humanistinen ammattikorkeakoulu. Keski-Suomen Opiston ammatillinen koulutus siirtyi Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopiston (Poke) alaisuuteen syksyllä 2017. Konsertti- ja kokoustilana toimineen, kampukselle vuonna 1989 valmistuneen Suolahtisalin kunto on niin huono, että sen tulevaisuus on epävarma. Salin korjaus maksaisi lähes yhtä paljon kuin uuden rakentaminen.
Scharnhorst
Scharnhorst voi tarkoittaa seuraavia:
Tupolev Tu-204
Tupolev Tu-204 on kaksoismoottorinen keskipitkän matkan neuvostoliittolais/venäläinen Tupolevin valmistama lentokone, joka voi kuljettaa 212 matkustajaa. Lentokone esitelttiin ensimmäisen kerran vuonna 1989, ja pidetään suurin piirtein samanlaisena kuin Boeing 757. Sitä tuotetaan lähinnä Aeroflotia, Cubana de Aviaciónia ja Air Koryota varten, joka korvaa sillä Tupolev Tu-154 trijetin. Syyskuussa 2011 sovittiin lisäksi syyrialaisen Syrianair-lentoyhtiön kanssa uusien Tu-204SM matkustajalentokoneiden toimituksista. Tu-204SM on versio, jossa on käytetty hyväksi uusinta venäläistä lentokoneiden rakennustekniikkaa. Nyt konetyyppi on sertifiointitestissä. Tyypin sarjatuotanto aloitettiin 2011.
Kaiken kaikkiaan TU204-sarjan koneita on valmistettu 73 kappaletta. Valtaosa koneista on venäläisillä yhtiöillä, mutta suurin yksittäinen tilaus on Iran Air-yhtiöllä, joka on tilannut jopa 35 uutta Tupolevia.
HMS Aboukir (1900)
HMS Aboukir oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Cressy-luokan panssariristeilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista. Sen köli laskettiin 9. marraskuuta 1898 ja alus laskettiin vesille 16. toukokuuta 1900. Alus valmistui 3. huhtikuuta 1902.
"HMS Aboukir" liitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivastoon. Se oli maaliskuuhun 1907 saakka huollettavana Chathamin telakalla, josta palvelukseen palatessaan se liitettiin Välimeren laivaston 3. risteilijälaivueeseen. Alus poistettiin palveluksesta maaliskuussa 1909 Devonportissa ja se palasi palvelukseen heinäkuussa liitettynä Välimeren laivaston 6. risteilijälaivueeseen. Alus siirrettiin joulukuussa 1912 Kotilaivaston 4. risteilijälaivueeseen, josta se siirrettiin 1913 6. risteilijälaivueeseen ja edelleen saman vuoden lopulla 7. risteilijälaivueeseen.
Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus oli sijoitettuna reserviin ja se palautettiin palvelukseen miehitettynä reserviläisillä. Alus liitettiin Cressy-luokan aluksista muodostettuun kontra-amiraali Henry H. Campbellin 7. Risteilijälaivueeseen. Laivue liitettiin osaksi Harwichiin sijoitettuja laivastovoimia osaksi Pohjanmeren valvontajoukkojen Risteilijäosasto C:tä valvomaan Pohjanmeren eteläosaa.
"HMS Aboukir" oli kahden sisaraluksensa tulossa 22. syyskuuta satamaan tankatakseen. Osasto matkasi jonossa 10 solmun nopeudella, kun Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM U-9":n päällikkö luutnantti Otto Weddigen havaitsi alukset. Sukellusveneestä laukaistiin torpedo "HMS Aboukiriin", jonka köli katkesi. Alus upposi 20 minuutissa, jolloin 527 miestä sai surmansa. "HMS Cressy" ja "HMS Hogue" luulivat aluksi aluksen osuneen miinaan aloittaessaan pelastustyöt. Sukellusvene laukaisi kaksi torpedoa "HMS Hogueen" ja kaksi "HMS Cressyyn" upottaen kummatkin.
Winton (kylä Australiassa)
Winton on kylä ja paikallishallintoalue Australiassa Queenslandin osavaltion keskiosissa. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan kylässä oli 875 asukasta. Koko paikallishallintoalueen asukasluku oli 1 134. Kylä sai nimensä vuonna 1876, jolloin postimestari Robert Allen nimesi sen synnyinkylänsä Wintonin mukaan, joka sijaitsee Englannissa Bournemouthin laitamilla. Wintonin kylä oli vuonna 1920 perustetun Qantasin, Australian nykyisen johtavan lentoyhtiön, alkuperäinen kotipaikka.
Jouhivihvilä
Jouhivihvilä ("Juncus filiformis") on monivuotinen, tuulipölytteinen vihviläkasvi. Sillä on pitkä vaakasuora juurakko, josta nousee millimetrin paksuja varsia. Kukinnon alin tukilehti on suunnilleen varren pituinen eli kasvi näyttää siltä, kuin kukinto olisi varren tai lehden puolivälissä. Kukinto on 5-10 kukkainen ja tiheä.
Jouhivihvilä kasvaa paljaalla kostealla maalla ja se on yleinen koko Suomessa.
Jouhivihvilä voi risteytyä ruijanvihvilän ("Juncus arcticus") kanssa, risteymää nimitetään väylävihviläksi ("Juncus arcticus" x "filiformis").
Mihail Osorgin
Mihail Andrejevitš Osorgin (, oikea sukunimi "Iljin", Ильи́н; 19. lokakuuta 1878 Perm – 27. marraskuuta 1942 Chabris, Ranska) oli venäläinen kirjailija.
Mihail Osorgin syntyi vanhaan aatelissukuun. Permin klassisen lukion jälkeen hän opiskeli Moskovan yliopiston juridisessa tiedekunnassa, josta hän valmistui vuonna 1902. Vuonna 1904 Osorgin liittyi sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Joulukuussa 1905 hän joutui pidätetyksi ja pakeni vapauduttuaan Suomen ja Saksan kautta Italiaan, jossa hän asui vuoteen 1916 saakka toimien kirjailijana ja "Russkije vedomosti" -lehden kirjeenvaihtajana. Osorginin ensimmäinen merkittävä teos oli Italian-kuvaus "Otšerki o sovremennoi Italii" (1913).
Vuonna 1916 Osorgin palasi Venäjälle, jossa hän lokakuun vallankumouksen jälkeen toimi Venäjän kirjailijaliitossa, lehtimiesliitossa ja Volgan alueen nälkäänäkevien avustuskomiteassa. Vuonna 1921 hänet karkotettiin Kazaniin ja syksyllä 1922 monien älymystön edustajien kanssa ulkomaille. Vuonna 1923 Osorgin asettui Pariisiin, jossa hän toimi venäläisen emigranttilehdistön avustajana.
Kirjailijana Osorgin tuli tunnetuksi Venäjän vallankumousliikkeestä kertovalla romaanitrilogiallaan ”Hiljainen katu” ("Sivtsev Vražek", 1928), "Svidetel istorii" (”Historian silminnäkijä”, 1932) ja "Kniga o kontsah" (”Kertomus lopuista”, 1935). Hän on kirjoittanut myös muistelmateokset "Veštši tšeloveka" (”Ihmisen esineet”, 1929), "Tšudo na ozere" (”Järven ihme”, 1931) ja "Povest o sestre" (”Kertomus sisaresta”, 1931). Muistelmista tunnetuin on tekijän kuoleman jälkeen ilmestynyt "Vremena" (”Ajat”, 1955). Osorgin itse piti parhaana teoksenaan romaania "Volnyi kamenštšik" (”Vapaamuurari”, 1937), joka kertoo vapaamuurariksi ryhtyvän venäläisen emigrantin henkisestä kehityksestä.
Now and Ever After
Now and Ever After on Suburban Triben studioalbumi, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2010.
Levyltä on julkaistu yksi single, joka kantaa albumin nimeä. Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Dmitri Mamin-Sibirjak
Dmitri Narkisovitš Mamin-Sibirjak (, oikea sukunimi "Mamin"; 6. marraskuuta 1852 Permin läänin Verhoturjen kihlakunnan Visimo-Šaitanskin tehdas – 15. marraskuuta 1912 Pietari) oli venäläinen kirjailija.
Dmitri Mamin-Sibirjak syntyi papin perheeseen. Hän opiskeli Permin pappisseminaarissa sekä Pietarin yliopistossa, jonka hän joutui taloudellisista syistä jättämään kesken. Kirjailijan ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1875. Hän tuli tunnetuksi Uralin vuoritehtaiden elämästä kertovista romaaneista "Privalovskije milliony" (”Privalovin miljoonat”, 1883), "Gornoje gnezdo" (”Vuoripesä”, 1884), "Dikoje štšastje" (”Mieletön onni”, 1884), "Tri kontsa" (”Kolme loppua”, 1890), "Zoloto" (”Kulta”, 1892) ja "Hleb" (”Leipä”, 1895) sekä kertomus- ja kuvauskokoelmista "Uralskije rasskazy" (”Uralin kertomuksia”, 1888–1901) ja "Sibirskije rasskazy" (”Siperian kertomuksia”).
Mamin-Sibirjak kuvaa työväestön ja kapitalistisen porvariston elämää realistisesti 1860–1880-lukujen vallankumousliikkeen näkökulmasta. Hänet tunnetaan myös historiallisista ja omaelämänkerrallisista teoksista "Tšerty iz žizni Pepko" (”Piirteitä Pepkon elämästä”, 1894) ja "Iz daljokogo prošlogo" (”Kaukaisesta menneisyydestä”, 1902) sekä lastenkirjoista ”Metsästäjä-Eemeli” ("Emelja-ohotnik", 1884), ”Talvehtiminen Kylmäjoella” ("Zimovje na Studjonoi", 1892), ”Harmaakaula” ("Seraja šeika", 1893) ja ”Pikku Leenan satuja” ("Aljonuškiny skazki", 1894–1896).
Missa Pange lingua
Missa Pange lingua on Josquin Desprez'n neliääninen messu. Tutkijat yleisesti sijoittavat teoksen säveltäjän uran myöhäiseen vaiheeseen tyylillisten seikkojen johdosta ja siksi, ettei teos sisälly vuonna 1514 julkaistuun Petruccin kolmanteen kokoelmaan Desprez'n messuista. Messun nimi tulee Tuomas Akvinolaisen Corpus Christi -hymnistä "Pange lingua", jonka melodia onkin teoksessa kantavana voimana.
Vladimir Dudintsev
Vladimir Dmitrijevitš Dudintsev (, 29. heinäkuuta 1918 Harkovan alueen Kupjansk – 22. heinäkuuta 1998 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Vladimir Dudintsevin isä oli punaisten ampuma tsaarin-Venäjän upseeri. Hän valmistui Moskovan juridisesta instituutista vuonna 1940, osallistui toiseen maailmansotaan ja toimi haavoittumisensa jälkeen sotaoikeuden syyttäjänä Siperiassa. Vuosina 1946–1951 hän työskenteli "Komsomolskaja pravda" -lehdessä.
Dudintsevin ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1933. Ensimmäinen kertomuskokoelma julkaistiin vuonna 1952. "Novyi mir" -kirjallisuuslehdessä vuonna 1956 painettu, Stalinin ajan byrokratiaan törmäävästä keksijästä kertova romaani ”Ei ainoastaan leivästä” ("Ne hlebom jedinym") herätti kiivasta keskustelua Neuvostoliitossa ja ulkomailla. Dudintsevin toisen, 1940-luvun lopun lysenkolaisuutta kuvaavan romaanin ”Valkeat vaatteet” ("Belyje odeždy") julkaiseminen sallittiin vasta vuonna 1986.
Umbrian ja Marchen maanjäristys
Umbrian ja Marchen maanjäristys oli kaksi erillistä maanjäristystä, jotka tapahtuivat Umbrian ja Marchen hallintoalueilla Italiassa 26. syyskuuta 1997. Ensimmäinen järistys, jonka voimakkuus oli 5,6 magnitudia, tapahtui aamuyöllä 2.33 paikallista aikaa. Toinen järistys, joka oli voimakkuudeltaan 6,0 magnitudia, havaittiin 11.43 paikallista aikaa samana päivänä. Molempien järistyskeskus oli Annifon kylässä.
Toukokuun 1997 ja huhtikuun 1998 välisenä aikana Italiassa oli useita esi- ja jälkijäristyksiä. Umbrian ja Marchen järistyksessä kuoli 11 ihmistä.
Vihvilät
Vihvilät ("Juncus") on vihviläkasvien heimoon kuuluva suku. Sukuun kuuluu yli 200 lajia. Lajit ovat yleensä monivuotisia, mätästäviä tai pitkäjuurakkoisia. Niiden lehtitupet ovat avoimia ja kalvolaitaisia, kun taas piippojen ("Luzula") lehtitupet ovat umpinaisia ja niiden tupen suu on karvainen.
Salim Aribi
Salim Aribi (s. 16. joulukuuta 1974 Batna) on algerialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Aribi edustaa Algerian pääsarjassa CA Batnaa. Hän on aikaisemmin edustanut vain USM Algeria.
Aribi pelasi Algerian maajoukkueessa yhteensä 16 ottelua vuosien 2002–2004 aikana. Hän edusti maataan arvokisoissa kerran, vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisoissa, joissa Algeria selvisi puolivälieriin.
VenetianPrincess
Jodie Rivera (s. 22. huhtikuuta 1984), tunnetaan myös nimellä VenetianPrincess eli VP, on YouTube-persoona, joka tunnetaan tekemistään parodialauluista. Hän tuli tunnetuksi maailmanlaajuisesti vuonna 2006. VenetianPrincess on voittanut Miss YouTube -palkinnon.
Matti Vanhanen (täsmennyssivu)
Matti Vanhanen voi tarkoittaa seuraavia:
Piipot
Piipot ("Luzula") on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon kuuluva suku. Ne ovat monivuotisia, yleensä mätästäviä. Niiden lehtitupet ovat umpinaisia ja niiden tupen suu on karvainen, kun taas vihvilöiden lehtitupet ovat avoimia ja kalvolaitaisia. Suomessa esiintyy noin kymmenen piippolajia, joista osa jaetaan cielä alalajeihin.
Abdelmalek Cherrad
Abdelmalek Cherrad (, s. 14. tammikuuta 1981 La Tronche, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava Cherrad edustaa Portugalin pääsarjassa Marítimoa.
Cherrad pelasi Algerian maajoukkueessa yhteensä 18 ottelua ja onnistui maalinteossa seitsemän kertaa vuosien 2003–2007 aikana. Hän edusti maataan yksissä arvokisoissa vuoden 2004 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Algeria selvisi puolivälieriin.
Ikuiseen rauhaan
Ikuiseen rauhaan. Valtio-oikeudellinen tutkielma () on Immanuel Kantin teos, joka julkaistiin vuonna 1795. Siinä esitetään kuinka saavutetaan yleismaailmallinen rauha konkreettisten kansainvälisten sopimusten avulla.
Kant sai merkittäviä vaikutuksia Ranskan vallankumouksesta ja sen ajan rauhanaatteen puolestapuhujilta. Tutkielma kirjoitettiin kesällä 1795 ja se ilmestyi saman vuoden syksyllä. Innoittajaksi teoksen syntymiseen arvellaan edellisenä keväänä Preussin ja Ranskan välillä solmittu Baselin rauha.
Tutkielma on kirjoitettu rauhansopimuksen muotoon "alustavine" ja "lopullisine" määrityksineen. Alustavat määritykset käsittelevät käytännöllisiä kysymyksiä. Lopulliset määritykset ovat teoreettisempia. Näiden jälkeen tulee liiteosio, jossa pohditaan puhtaasti filosofiselta kannalta politiikan ja moraalin keskinäistä suhdetta.
Teoksen ensimmäisessä osassa annetaan alustavat määritykset:
Toisessa osassa annetaan lopulliset määritykset valtioiden välistä ikuista rauhaa varten:
Tutkielma herätti ilmestyttyään paljon huomiota Kantin kotimaassa ja varsinkin vallankumouksellisessa Ranskassa, jossa teos sai aikaan laajempaakin tutustumista Kantin filosofiaan. Paitsi ranskaksi tutkielma ilmestyi myös tanskaksi ja englanniksi, mutta se kuitenkin unohdettiin pian. Siihen olivat osaltaan syynä Napoleonin sodat ja maailmankatsomuksessa tapahtunut suunnanmuutos - käänne valistuksen aatteista romantiikkaan ja maailmankansalaisuudesta isänmaallisuuteen. Kantin ehdottaman kansainliiton vastineeksi tuli Pyhä allianssi.
Naserdine Kraouche
Naserdine Kraouche (s. 27. elokuuta 1979 Thionville, Ranska) on ranskalais-algerialainen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Kraouche pelasi suurimman osan urastaan Belgiassa. Hän lopetti uransa 28-vuotiaana Saksassa Koblenzissa.
Kraouche edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1999–2005 pelaten 36 ottelua, joissa syntyi kolme maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa 6. kesäkuuta 1999 Tunisiaa vastaan.
Kraouche oli mukana vuosien 2000, 2002 ja 2004 Afrikan kisoissa.
Eduard Bagritski
Eduard Georgijevitš Bagritski (, oikea sukunimi "Dzjubin", Дзю́бин; 3. marraskuuta 1895 Odessa – 16. helmikuuta 1934 Moskova) oli venäläinen neuvostorunoilija.
Eduard Bagritski syntyi juutalaiseen kauppiasperheeseen ja suoritti maanmittarikoulun. Hänen ensimmäiset, futuristeilta ja akmeisteilta vaikutteita saaneet runonsa julkaistiin odessalaisissa kirjallisuuslehdissä vuonna 1915. Venäjän kansalaissotaan Bagritski osallistui puna-armeijan riveissä. Vuodesta 1920 lähtien hän työskenteli Venäjän tietotoimiston palveluksessa Odessassa. Vuonna 1925 Bagritski siirtyi Moskovaan, jossa hän osallistui Pereval-kirjailijaryhmän ja konstruktivistien toimintaan. Vuonna 1930 hän liittyi Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistykseen.
Bagritski oli yksi neuvostokirjallisuuden alkuvaiheen merkittävimmistä romanttishenkisistä runoilijoista. Hänen keskeisiä teoksiaan ovat kansalaissodasta kertova runoelma "Duma pro Opanasa" (”Opanasin taru”, 1926) sekä runokokoelmat "Jugo-Zapad" (”Lounas”, 1928), "Pobediteli" (”Voittajat”, 1932) ja "Poslednaja notš" (”Viimeinen yö”, 1932). Jälkimmäinen sisältää aikanaan erityisen suositun runoelman ”Pioneeritytyön kuolema” ("Smert pionerki"). Bagritski työskenteli paljon myös runouden kääntäjänä.
Rodanovon kulttuuri
Rodanovon kulttuuri () on komipermjakkien esi-isien 900–1400-luvuilla luoma arkeologinen kulttuuri. Se nimitys perustuu Kama-joen rannalla Permin Komin Jusvan piirin Gorodištšen kylän lähellä sijaitsevaan Rodanovon muinaislinnaan.
Rodanovon kulttuurin löytöpaikat sijaitsevat Kaman yläjuoksun ja sen sivujokien varsilla Tšusovskoje-järveltä pohjoisessa Tšusovaja-joelle etelässä. Samalla alueella on sijainnut historiallinen Suur-Perm. Edeltävän vaiheen muodostaa Lomovatovon kulttuuri.
Tutkitut löytöpaikat käsittävät vallien ja puuaitojen suojaamia muinaislinnoja ja linnoittamattomia asutuksia. Muinaislinnat sijaitsevat jokien muodostamilla niemillä ja asuinpaikat niiden lähistössä jokien varsilla. Asutusten lähellä on hauta- ja kulttipaikkoja.
Tärkeimmät elinkeinot olivat maanviljely ja karjanhoito, joiden ohella harjoitettiin turkismetsästystä ja kalastusta. Käsityöammatteja olivat korkealle kehittynyt metallin käsittely ja korujen valmistus. 1000-luvulla alettiin harjoittaa suolankeittoa.
Väestö kävi vaihtokauppaa komisyrjäänien, udmurttien, ugrien ja baškiirien esi-isien kanssa. Myös Volgan bolgaarit perustivat seudulle kauppa-asemia. 1000–1200-luvuilla pohjoisesta saapui slaaveja, jotka toisinaan asettuivat samoihin kyliin komipermjakkien kanssa. Venäläisten mukana alueelle levisi kristinusko hautausmenoineen.
1918 – mies ja hänen omatuntonsa
1918 – mies ja hänen omatuntonsa on vuonna 1957 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Toivo Särkkä. Elokuva perustuu Jarl Hemmerin näytelmään "Gehenna och ljusstrålen" (1928), jonka pohjalta Hemmer kirjoitti romaanin "En man och hans samvete" (1931). Käsikirjoituksen teki entinen IKL-aktiivi Ilmari Unho, joskin hänen nimensä jäi pois, kuten salainen sopimus edellytti.
Ture Ara sai roolisuorituksestaan vuoden 1957 parhaan miessivuosan Jussi-palkinnon.
Elokuva sijoittuu Suomen sisällissotaan. Papin virkansa menettänyt Samuel Bro (Åke Lindman) kohtaa uuden ristiriidan tavatessaan kaupunkiin ilotytöksi tulleen Essin (Anneli Sauli). Bro koittaa pelastaa tytön ottamalla tämän luokseen asumaan. Hänen omatuntonsa ei anna rauhaa, himot nuoreen tyttöön kasvavat ja johtavat lankeamiseen, ja hän pyytää Essiä odottamaan parempaa elämää ja avioliittoa kanssaan. Essi päätyy vankilaan ja Samuel papiksi Suomenlinnan vankileirille.
Samuelin pappisystävä joutuu ristiriitaan kutsumuksensa kanssa saarnatessaan teloitettaville punavangeille ja poistuu lopulta leiriltä. Samuel tekeytyy punavangiksi päästäkseen lähelle vankeja ja menee lopulta ammuttavaksi toisen vangin puolesta.
Tšaturanga
Tšaturanga (sanskriitiksi चतुरङ्ग) on vanha intialainen lautapeli, joka tunnetaan mm. shakin, shōgin ja xiangqin esi-isänä. "Tšaturanga"-nimeä on käytetty myös muinaisen Intian armeijasta.
Peli kehitettiin Gupta-valtakunnassa 600-luvulla. Tšaturangaa pelattiin kahdeksan kertaa kahdeksan -kokoisella "Ashtāpada"-nimisellä pelilaudalla, johon ei ollut merkitty erikseen tummia ja vaaleita ruutuja. "Ashtāpada"ssa on vanhoja merkintöjä, joita nykyään ei tunneta.
Keskusautohalli
Keskusautohalli on suomalainen autoliikeketju, jonka toimipaikka on Turku. Se on Suomen vanhin ja maailman toiseksi vanhin Volvo-jälleenmyyjä. Se on myös maailman ensimmäinen Volvo-edustaja Ruotsin ulkopuolella.
Ensimmäinen Suomeen ostettu Volvo oli Volvo PV4 vuosimallia 1928, jonka Keskusautohalli osti solmiessaan Volvon kanssa jälleenmyyntisopimuksen. Keskusautohalli sai merkittävän tukijalan syksyllä 1932, kun siitä tuli Volvon linja- ja kuorma-autojen jälleenmyyjä koko Suomeen. Volvo oli tuolloin ostetuin linja-auto Suomessa. Vuonna 1938 yritys aloitti Fiatin maahantuojana ja myi samalla pienen määrän Hudsoneita. Autojen lisäksi myynnissä oli muun muassa moottoripyöriä (BSA, Rudge). Kesällä 1949 Keskusautohalli alkoi tuoda maahan Simca-merkkistä henkilöautoa, jonka kauppa päättyi, kun Simca päätyi osaksi Chrysler-konsernia. Vuonna 1952 Keskusautohallin omistajat perustivat Helsinkiin Finla Oy:n, jolle Fiatin maahantuonti siirtyi. Vuonna 1962 Fiatin maahantuonti siirtyi Hankkija Oy:n tytäryhtiö Autonovo Oy:lle.
Keskusautohalli teki autokauppaa Turussa Brahenkadulla aina vuodesta 1927 vuoteen 1982, jolloin henkilöautomyynti siirrettiin Turun Kuormakadulle raskaan kaluston yhteyteen, joka oli muuttanut tiloihin jo vuonna 1978. Tätä ennen Keskusautohalli oli aloittanut liiketoiminnan Salossa vuonna 1960. Vuonna 1987 Keskusautohalli laajensi toimintansa Forssaan, ja vuonna 1989 perustettiin Raisioon oma liike, koska yritys aloitti Renault-jälleenmyyjänä ja tätä varten tarvittiin oma liike. Kun Volvo lakkautti Rauman ja Porin Autokeskukset itsenäisinä yksikköinä vuonna 1993, ne yhdistettiin Keskusautohalliin ja Rauman liike jäi osaksi Keskusautohallia. Kuorma- ja linja-autojen myynti päättyi joulukuussa 1995. Rauman liike myytiin Palin Oy:lle vuonna 2012. Vuonna 2013 valmistui Turun Rieskalähteentielle uusi autotalo, johon keskitettiin Volvon ja Hyundain myynnit. Huoltotoiminnat sijaitsevat nyt kaikki samassa kiinteistössä.
Keskusautohallin omistaa Heikki Hedman, josta tuli itsenäinen yrittäjä vuonna 2003. Sitä ennen hän oli ollut Keskusautohallin johdossa vuodesta 2000. Keskusautohalli työllistää noin 90 henkilöä: 70 henkilöä Turussa Rieskalähteentiellä sekä Forssassa ja Salossa yhteensä noin 20 henkilöä.
Keskusautohalli edustaa vuonna 2017 Volvo-, Renault-, Dacia- ja Hyundai-merkkisiä henkilö- ja pakettiautoja. Yritys tarjoaa myös näiden merkkien huolto- ja varaosapalveluja.
Steve Cherundolo
Steven Emil ”Steve” Cherundolo (s. 19. helmikuuta 1979 Rockford, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän pelasi koko ammattilaisuransa puolustajana Hannover 96:ssa. Hän kuului myös Yhdysvaltain maajoukkueeseen.
Cherundolo, jolla on sekä italialaisia että saksalaisia sukujuuria, pelasi yliopistojalkapalloa University of Portlandin joukkueessa Pilotsissa vuosina 1997–1998. Hänet valittiin NCAA:n West Coast Conferencen vuoden tulokkaaksi ja kahdesti konferenssin tähdistöjoukkueeseen.
Tammikuussa 1999 Cherundolo siirtyi tuolloin 2. Bundesliigassa pelanneeseen saksalaiseen Hannover 96:een. Muun muassa polvivammat häiritsivät Cherundolon uraa, mutta hän kuului Hannoverin runkopelaajiin jo ensimmäisestä täydestä kaudestaan 1999–2000 lähtien. Kaudella 2001–2002, jonka päätteeksi Hannover nousi Bundesliigaan, Cherundolo pelasi 30 ottelussa. Cherundolon aikana Hannoverissa joukkue on sijoittunut Bundesliigassa parhaimmillaan kahdeksanneksi ja yltänyt kahdesti Saksan cupin puolivälieriin.
Cherundolo lopetti ammattilaisuransa vuonna 2014 polvivaivojen vuoksi.
Cherundolo edusti Yhdysvaltoja nuorten MM-kilpailuissa huhtikuussa 1999 ja debytoi Yhdysvaltain A-maajoukkueessa ottelussa Jamaikaa vastaan 8. syyskuuta 1999.
Cherundolo on kuulunut maajoukkueeseen vuoden 2003 Maanosaliittojen cupissa, vuosien 2005 ja 2009 Gold Cupissa sekä vuosien 2002, 2006 ja 2010 MM-kilpailuissa. Vuoden 2009 Gold Cupissa hän toimi joukkueen kapteenina. Loukkaantumiset ovat häirinneet myös Cherundolon maajoukkueuraa, sillä vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän ei pelannut minuuttiakaan loukkaannuttuaan ennen Yhdysvaltain ensimmäistä ottelua ja vuoden 2005 Gold Cupissa, jossa Yhdysvallat voitti mestaruuden, hän loukkaantui puolivälierävaiheessa. Vuoden 2000 olympialaisiin ja vuoden 2009 Maanosaliittojen cupiin häntä ei voitu valita lopulta lainkaan loukkaantumisten vuoksi. Kaikkiaan hän pelasi 87 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Cherundolo on yksi harvoista Yhdysvaltain maajoukkuepelaajista, joka ei ole koskaan pelannut Major League Soccerissa.
Smithsonian American Art Museum
Smithsonian American Art Museum on Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa sijaitseva taidemuseo, jolla on runsaat kokoelmat yhdysvaltalaista taidetta.
Museo on osa Smithsonian-instituuttia. Kokoelmissa on muun muassa Nam June Paikin, Jenny Holzerin, David Hockneyn, Georgia O'Keeffen, John Singer Sargentin, Albert Bierstadtin, Edward Hopperin ja Winslow Homerin teoksia.
Museolla on kaksi tilaa, Luce Foundation Center for American Art ja Lunder Conservation Center.
Djamel Belmadi
Djamel Belmadi (, s. 27. elokuuta 1979 Champigny-sur-Marne, Ranska) on ranskalais-algerialainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija. Elokuusta 2018 lähtien hän on toiminut Algerian maajoukkueen päävalmentajana.
Keskikentällä pelannut Belmadi vietti uransa alkuvuodet Ranskassa. Sittemmin hän pelasi myös Espanjassa ja Englanissa edustettuaan Celta Vigoa, Manchester Citya ja Southamptonia. Hänet palkittiin vuonna 2001 ensimmäisen Algerian Kultaisen pallon voittajaksi.
Belmadi edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 2000–2004 pelaten 20 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Hän pelasi yhdet arvokisat vuoden 2004 Afrikan kisoissa.Belmadi siirtyi valmentajaksi heinäkuussa 2010 Qatarin liigaan nousseen Lekhwiya FC:n riveihin. Belmadi teki seuran peräsimessä hyvää työtä luotsaamalla joukkueen Qatarin mestariksi kahdesti perättäin. Hän erosi tehtävistään kehnosti alkaneen kauden vuoksi lokakuussa 2012.
Belmadi jatkoi valmennusuraansa Qatarissa, kun hänestä tuli joulukuussa 2013 B-maajoukkueen päävalmentaja. Belmadin aikana maajoukkuerinkiin tuli mm. algerialaissyntyisiä pelaajia kuten Boualem Khoukhi ja Karim Bouadif. Vuonna 2014 hän luotsasi joukkueensa Länsi-Aasian mestariksi. Maaliskuussa 2014 hänestä tuli Qatarin A-maajoukkueen päävalmentaja. Belmadi johdatti Qatarin Gulf Cup of Nationsin mestariksi, mutta joukkueen putoaminen Aasian mestaruusturnauksesta 2015 jo lohkovaiheessa johti Belmadin potkuihin huhtikuun lopussa 2015.
Kesällä 2015 hän palasi Lekhwiyan päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran Emir of Qatar Cupin mestariksi kaataen finaalissa Al-Saddin. Kaudella 2016/18 Belmadi jatkoi menestyskulkuaan Lekhwiyan peräsimessä johdattamalla joukkueen liigamestaruuteen. Kauden jälkeen Lekhwiya ja El-Jaish fuusioituivat ja muodostivat uuden Al-Duhail Sports Clubin, jonka päävalmentajaksi Belmadi tuli. Joukkue voitti kaudella 2017/18 Qatarin mestaruuden häviämättä yhtään liigaottelua.
Elokuussa 2018 Belmadista tuli Algerian maajoukkueen päävalmentaja vuoteen 2022 ulottuvalla sopimuksella.
YETT-strategia
Yhteiskunnan elintärkeiden toimintojen turvaamisen strategia eli YETT-strategia on valtioneuvoston periaatepäätös, jonka mukaisesti ylläpidetään valtiollista itsenäisyyttä, yhteiskunnan turvallisuutta sekä väestön elinmahdollisuuksia kaikissa turvallisuustilanteissa. YETT-strategia konkretisoi turvallisuus- ja puolustuspoliittista selontekoa ja täydentää muita valtioneuvoston antamia turvallisuuden eri osa-alueita käsitteleviä ohjausasiakirjoja. YETT-strategialla toimeenpannaan kokonaismaanpuolustusta ja siinä nimetään sekä määritellään yhteiskunnan elintärkeät toiminnot, niiden tavoitetilat ja ministeriöille kuuluvat strategiset tehtävät.
Yhteiskunnan elintärkeät toiminnot ovat:YETT-strategiassa on kuvattu myös elintärkeitä toimintoja ja niiden jatkuvuutta vaarantavat uhkamallit.
Näitä ovat:Uhkamalleista huomataan, että valtiolliseen turvallisuuteen kohdistuu laaja-alaisia turvallisuusuhkia, joihin sisältyy muitakin kuin sotilaallisia ulottuvuuksia. Nämä laaja-alaiset turvallisuusuhkat ovat kytköksissä toisiinsa, vaikeasti ennustettavissa ja varoitusajaltaan lyhyitä. Siksi valtion keskeisenä tavoitteena tulee olla kyky vastata turvallisuuteen vaikuttaviin tapahtumiin ja niiden mahdollisiin ennusmerkkeihin riittävän ajoissa.
Yett-strategia päivitettiin vuoden 2010 aikana turvallisuus- ja puolustusasiain komitean koordinoimana.
Ludvig Gabriel Kiljander
Ludvig Gabriel Kiljander (sukunimi vuodesta 1906 "Kesäniemi"; 18. syyskuuta 1851 Kuopio – 30. heinäkuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen seminaarin lehtori ja oppikirjojen tekijä.
Kiljanderin vanhemmat olivat rovasti, tuomiokapitulin asessori Karl Mårten Kiljander ja Helena Sofia Frosterus. Hänen vanhempi veljensä oli näytelmäkirjailija ja postimestari Robert Kiljander. Ludvig Kiljander pääsi ylioppilaaksi Kuopion lukiosta 1872 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1876 ja maisteriksi 1877. Kiljander toimi Jyväskylän seminaarin luonnontieteen lehtorina 1882–1909.
Kiljander teki useita oppikirjoja ja lisäksi hän kirjoitti runoja.
Kiljander oli vuodesta 1877 lähtien naimisissa Alma Constance Bergholmin kanssa. Heillä oli viisi lasta.
Luhtakannussinisiipi
Luhtakannussinisiipi, vanhemmassa kirjallisuudessa ranskankannussinisiipi, ("Cupido alcetas") on pieni päiväperhonen, joka kuuluu sinisiipisten perhosten heimoon. Sen löysi Itävallasta Johann Centurius Hoffmannsegg vuonna 1804.
Luhtakannussinisiipi on pienikokoinen perhonen, jonka koiraiden siivet ovat kirkkaan siniset ja siiven ulkoreunassa on hyvin kapea musta reunus ja valkoiset siipiripset. Takasiiven yläpinnalla on usein tumma reunatäplä. Naaraiden siivet ovat tummanruskeat, mutta tyvestä sinihohtoiset. Siipien alapinnat ovat vaaleanharmaat, tyvestä sinihärmäiset. Takasiiven tyviosassa on pari mustaa, valkoreunaista täplää ja jokaisen siiven keskellä kaarimaisesti venynyt musta, valkoreunainen täplä. Sekä etu- että takasiiven poikki kulkee rivi mustia, valkoreunuksisia täpliä, jotka ovat usein hieman sameita ja takasiivessä on korkeintaan yksi oranssi reunatäplä, joka voi myös puuttua kokonaan. Molemmilla sukupuolilla on takasiiven ulkoreunassa pieni, ohut kannus. Siipiväli 28–31 mm.
Varsin samannäköinen laji on kannussinisiipi ("Cupido argiades").
Luhtakannussinisiipeä tavataan paikoittaisesti Etelä- ja Keski-Euroopassa sekä idässä Keski-Aasiaan saakka. Suomea lähimmät esiintymät ovat Venäjällä Laatokan itä- ja koillispuolella ja Venäjällä sitä tavataan Komin korkeudella saakka. Idässä levinneisyys ulottuu Altaille. Aikuiset yksilöt lentävät huhtikuusta syyskuuhun. Etelä-Euroopassa lajilla on kolme sukupolvea kesän aikana.
Suomessa luhtakannussinisiipi on tavattu yhden kerran heinäkuussa 1974 Imatralla. Laji tunnistettiin perhoskirjaan otetusta valokuvasta vasta vuonna 1996. Muista Pohjoismaista lajia ei ole tavattu.
Laji viihtyy korkeaa heinää kasvavilla niityillä ja ojanpientareilla. Alpeilla laji elää 1 000 metrin korkeuteen saakka. Perhoset viettävät paljon aikaa istuen kasveilla. Välillä ne lentävät lyhyitä tai pitempiä pyrähdyksiä nopeasti lähellä maanpintaa, mikä tekee lajista vaikeasti havaittavan.
Toukka on myrmekofiili ja vaatii elinympäristössään esiintyvän "Formica"-suvun muurahaisia. Muurahaiset suojelevat makeaa eritettä tuottavaa perhostoukkaa.
Toukan ravintokasveja ovat hernekasvit, erityisesti hiirenvirna ("Vicia cracca"), mutta myös kirjonivelvirna ("Securigera varia") ja rohtovuohenherne ("Galega officinalis").