David Markson
David Merrill Markson (20. joulukuuta 1927 – n. 4. kesäkuuta 2010) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti useita postmoderneja romaaneja, joista tunnetuimpia ovat "Springer’s Progress", "Wittgenstein’s Mistress" ja "Lukijan luomislukko" ("Reader's Block"). Hänen viimeinen romaaninsa, "The Last Novel", julkaistiin vuonna 2007 ja The New York Times kutsui sitä oikeaksi mestariteokseksi.
Marksonin tuotannolle on tyypillistä epätavallinen ja kokeellinen ote kerrontaan, hahmonkehitykseen ja juoneen. Edesmennyt kirjailija David Foster Wallace totesi "Wittgenstein's Mistress" -romaanin olevan "kutakuinkin kokeellisen kirjallisuuden huippu tässä maassa".
Siinä missä Markosonin alkutuotanto ammentaa William Faulknern ja Malcolm Lowryn modernismista, hänen myöhäistuotantonsa on, Marksonia itseään mukaillen, "täpötäynnä kirjallisuus- ja taideankedootteja" ja "epälineaarinen, katkonainen, kollaasimainen, assemblaasi."
Modernien ja postmodernien kokeellisten romaaniensa lisäksi Markson julkaisi yhden runokokoelman, tutkimuksen ystävästään Malcolm Lowrystä, kolme dekkaria ja yhden "anti-Westernin" nimeltä The Ballad of Dingus Magee (Dirty Dingus Magee), josta on tehty Frank Sinatran tähdittämä elokuva 
"Dingus, lännen kauhu".
David Merrill Markson syntyi Albanyssä New Yorkissa, 20. joulukuuta 1927.
Hän opiskeli Union Collegessa ja Columbian yliopistossa, missä hän myös opetti jonkin verran aloitellessaan kirjallista uraansa journalistina ja kustannustoimittajana. Vaikka Marksonin ensimmäinen romaani julkaistiin jo 1950-luvun lopulla, hän tuli tunnetuksi vasta 60-vuotiaana 1980-luvulla "Wittgenstein's Mistress" -romaanin myötä." Tämän jälkeen hänen suosionsa kasvoi tasaisesti siinä määrin, että hän totesi eräälle haastattelijalle: "Eräs ystäväni sanoi, että minun pitää varoa, ettei minusta tule tunnettu tuntemattomuuteni takia."
Markson kuoli New Yorkissa, asunnossaan West Villagessa, mistä hänen lapsensa löysivät hänet vuoteestaan 4. heinäkuuta 2010.
Marksonin kuoltua hänen kaikki kirjansa lahjoitettiin Strand Bookstorelle, kuten hän oli toivonut.
Myöhäistuotannossaan Markson kehittää edelleen "Wittgenstein's Mistress" -romaanin minimalistista ja viittaustentäyteistä tyyliä. Romaaneista puuttuu suurin osa perinteisestä romaanimuodosta. Läheisesti Marksonia itseään muistuttava kirjailijahahmo pohtii taiteilijoiden vastoinkäymisiä halki historian. "Lukijan luomislukossa" hahmoa kutsutaan nimellä Lukija (Reader); "This Is Not A Novel"issa, Writer; "Vanishing Point"issa, Author; ja Marksonin viimeisessä romaanissa, "The Last Novel", hän on Novelist. Markson kuvaili romaanien tapahtumia: "Minulla on hahmo, joka istuu yksin makuuhuoneessaan pää täynnä kaikkea, mitä hän on elämänsä aikana lukenut." Marksonin kirjoitusporsessiin sisältyi "muistiinpanojen raapustelua 3x5 tuumaisille luettelokorteille" ja korttien keräämistä kenkälaatikon kansiin, kunnes ne olivat valmiita käsikirjoitusmuotoon laitettaviksi. Markson toivoi, että hänen viimeiset neljä romaaniaan julkaistaisiin joskus yksissä kansissa.
Sarjan ensimmäinen osa, "Reader's Block", ilmestyi Dalkey Archive Pressiltä vuonna 1996 ja sitä seurasivat "This Is Not A Novel" (Counterpoint, 2001), "Vanishing Point" (Shoemaker & Hoard, 2004) ja "The Last Novel" (Shoemaker & Hoard, 2007).
"Reader's Block"in suomennos "Lukijan luomislukko" ilmestyi ntmaolta syksyllä 2015.