hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
LV 101
LV 101 eli (radio)lähetin-(radio)vastaanotin 101 oli Suomen puolustusvoimissa vuodesta 1947 käytetty ja 1970-luvulle saakka varastoitu käsiradiopuhelin, joka ajateltiin komppaniaradioksi. Sen alkuperäinen nimike ennen 1970-luvun LV-nimikkeitä oli VRKWA ja puhekielessä käytetty nimi Kaisa tai Käsi-Kaisa.
Radio on yhdysvaltalainen BC-611, jonka koko radiovarustuksen merkintä Yhdysvalloissa tarvikkeineen oli SCR 536. BC-611:ä ovat valmistaneet muun muassa Electrical Research Laboratories Inc. ja Galvin Manufacturing Yhdysvallossa.
Galvin Manufacturing Corporationissa, josta myöhemmin kasvoi Motorola, johti radion suunnittelua vuonna 1940 Don Mitchell, ja radiopuhelimen sarjavalmistus aloitettiin kesäkuussa 1941. Alun perin radio oli aiottu maahanlaskujoukkojen yhteydenpitoon, mutta myöhemmin sen käyttö laajeni eri aselajeihin. Joidenkin tietojen mukaan radion valmistusmäärä olisi ollut 40 000, ja Yhdysvaltain kotimarkkinoiden suojelemiseksi tätä radioylijäämää ei voitu enää toisen maailmansodan päättyessä lainsäädännön vuoksi palauttaa polkuhintaan Yhdysvaltoihin.
Radiot myytiin Euroopan maille, ja Suomen osuus ostoista on vuonna 1947 saattanut olla runsaat 225. Yhdysvaltain asevoimien Euroopan ylijäämän lisäksi radiota valmistettiin myös lisenssillä Sveitsissä Autophon AG:llä tavaramerkillä Fox ja Ranskassa Laboratoire General Des Télécommunicationsilla (LGT) edelleen 1950-luvun lopulla.
Nothing Personal
Nothing Personal on yhdysvaltalaisen pop-punk-yhtyeen All Time Lowin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Hopeless Records 7. heinäkuuta 2009. Yhtye meni kiertueelle Australiaan ja Yhdysvaltoihin studioalbumin julkaisun jälkeen heinäkuussa 2009. He menivät elokuussa 2009 kiertueelle Eurooppaan The Audition yhtyeen kanssa.
Yhtyeen laulaja Alex Gaskarth sanoi haastattelussa yrittäneen tehdä syvällisempää ja kokeellisempaa albumia kuin edelliset. Hän myös pitää albumia liian pop - vaikutteisena.
Kappaleille "Weightless", "Damned If I Do Ya (Damned If I Don't" ja "Lost in Stereo" on julkaistu musiikkivideot.
Albi Lumiukko
Albi Lumiukko (, ) on suomalainen 3D-tekniikalla toteutettu animaatiosarja. Sen ovat luoneet Mikko Kunnas ja Markus Majaluoma omistamalleen tuotantoyhtiölle Hima Light Oy:lle. Animaatiota on tehty 52 viiden minuutin pituista jaksoa. Lisäksi syksyllä 2017 julkaistiin 15 minuutin pituinen erityisjoulujakso VLMedia Oy:n jakelemalla DVD:llä "Albi – Lumisia seikkailuja". Albi Lumiukkoa esitetään noin 30 maassa, muun muassa Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Kiinassa. Albi Lumiukko on kerännyt Yle Areenassa yli 3,5 miljoonaa katsojaa ja on siten katsotuin kotimainen animaatiosarja.
Albi on leppoisa lumiukko, joka elelee ikilumen maassa seuranaan tomaattikeittotölkkihatussaan asustavat pikkulintu ja matonen sekä valas, rapu ja pingviini. Tutkimalla taikakirjaa Albi saa ideoita, joiden pohjalta hän piirtää ja rakentaa lumesta tarvitsemansa esineet. Lumessa on myös taikaa, joka saa esineet joskus käyttäytymään hassulla tavalla.
Jaksoja on tehty syksyyn 2018 mennessä yhteensä 52 viiden minuutin pituista jaksoa sekä yksi 15 minuutin pituinen erityisjoulujakso nimeltään "Albi Lumiukko pelastaa joulun".
Albi Lumiukosta on ilmestynyt ensimmäinen kirja, Albi käy hammaslääkärissä (KVALITI, 2017), joka aloittaa Albi Lumiukko -aiheisen lastenkirjasarjan. Kirjan maailmanlaajuiset englanninkieliset käännösoikeudet on myyty Iso-Britanniaan.
So Wrong, It’s Right
So Wrong, It’s Right on yhdysvaltalaisen pop-punk-yhtye All Time Low’n toinen studioalbumi, jonka julkaisi Hopeless Records 25. syyskuuta 2007. Yhtye aloitti albumin nauhoittamisen 17. huhtikuuta 2017 Matt Squiren ja Paul Leavittin kanssa Marylandin SOMD Studiolla. He kirjoittivat viisitoista kappaletta, joista kolmetoista päätyi albumille.
All Time Low’n ensimmäinen studioalbumi "The Party Scene" julkaistiin omakustanteena heinäkuussa 2005 ja herätti levy-yhtiöiden huomion. Yhtye yritti päästä Fueled by Ramen -levy-yhtiöön, joka ei hyväksynyt heitä, koska he olivat äskettäin saaneet toisen yhtyeen, Cute Is What We Aim For levy-yhtiölleen. 28. maaliskuuta 2006 he liittyivät Hopeless Recordsiin. Tämä on yhtyeen ensimmäinen levy-yhtiöllä julkaistu studioalbumi.
Valkoinen linna (Monmoutshire)
Valkoinen linna () on normannien Englannin valloituksen jälkeen perustama linna Monmouthshiressa, Walesissa. Suuren walesilaiskapinan seurauksena kuningas Tapani muodosti "Kolmen linnan" lordikunnan, joka puolusti aluetta satojen vuosien ajan.
Ensimmäiset rakennelmat ovat olleet maa-ainesta ja puuta. Kuningas Juhana Maaton lahjoitti Grosmontin, Skenfrithin ja Valkoisen linnan Hubert de Burghille, joka jäi sotavangiksi Ranskassa. Palattuaan vankeudesta hän linnan takaisin pitkän omistajuuskiistan päätteeksi. 1260-luvun jälkeen linnaa laajennettiin walesilaisuhan vuoksi. Tällöin lisättiin kehämuuriin pyöreät tornit, korvattiin vanha sydänlinna sisemmällä porttihuoneella ja ulkopiha suljettiin uudella kehämuurilla, johon kuuluivat valtavat kulmatornit ja uusi portti.
Edvard I:n Walesin valloitus teki linnasta strategisesti vähempiarvoisen ja 1500-luvulla se oli jo huonossa kunnossa.
Cadwin omistuksessa oleva linna on Grade I -luokan suojelukohde. Hyvin säilyneet keskiaikaiset tornit ovat yksi suojeluperuste.
LaVern Baker
LaVern Baker (oikealta nimeltään Delores Williams, 11. marraskuuta 1929 Chicago, Illinois – 10. maaliskuuta 1997 New York) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja.
Laulajanuransa alussa Baker käytti taiteilijanimiä ”Little Miss Sharecropper” ja Bea Baker. Nimen LaVern Baker hän otti käyttöön vuonna 1952 liityttyään Todd Rhodesin yhtyeeseen laulajaksi. Hän teki sopimuksen Atlantic Recordsin kanssa vuonna 1953 ja julkaisi ensisinglensä ”Soul on Fire”. Latinalaistempoinen ”Tweedle Dee” (1955) nousi sekä R&B- että poplistoille. Myös seuraavat singlet ”Bop-Ting-A-Ling”, ”Play It Fair”, ”Still” ja ”Jim Dandy” nousivat R&B-listan top-10:iin. Baker esiintyi myös television musiikkiohjelmissa kuten "Ed Sullivan Show’ssa" sekä Alan Freedin rock-elokuvissa "Rock, Rock, Rock" ja "Mr. Rock & Roll".
Bakerin seuraavia hittisinglejä olivat esimerkiksi ”I Cried a Tear” (1958) sekä Leiberin ja Stollerin kirjoittama ”Saved” (1960). Hän levytti myös Bessie Smith -tribuuttialbumin. Vuonna 1964 Baker jätti Atlanticin. Hän jatkoi levyttämistä ja konsertoimista vuoteen 1969 saakka. Sen jälkeen hän muutti Filippiineille ja työskenteli siellä Yhdysvaltain armeijan upseerikerhon managerina.
Palattuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1988 Baker lauloi "Dick Tracyn" soundtrackilla, esiintyi pääosassa Broadway-musikaalissa "Black & Blue", julkaisi paluualbumin ja esiintyi Chicagon bluesfestivaalilla.
Baker nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1991. Hän kuoli vuonna 1997.
Sissiradio
Sissiradio on kaukopartiotoiminnassa ja nykyään sissitoiminnassa käytettävä radio, yleensä sähkötysradio HF-taajuusalueella, jolla voi sähköttää, mutta ensimmäisiä malleja myöhemmissä radioissa myös puhua laajuusmodulaatiolla (AM) tai uusimmissa yksinauhalähetyksellä (SSB). Suomen puolustusvoimien ensimmäiset sissiradiot olivat Kyynel-radioita toisen maailmansodan aikana. 1960 alkoi Televa valmistaan ensimmäistä transistorikäyttöistä sissiradiota, LV 661:ä. jota valmistettiin noin 130 kappaletta ja jonka puhekielinen nimitys oli Sipi.
Kuusamon maanjäristys 2000
Kuusamon maanjäristys 2000 tapahtui kello 03.47.59 (UTC+3) Pohjois-Pohjanmaan Kuusamossa, 20 kilometriä kaupungin keskustasta etelään. Järistyksen paikallinen magnitudi oli 3,5, ja se oli voimakkain Suomessa mitattu sitten vuoden 1979 Lappajärven järistyksen, jonka voimakkuus oli M 3,8.
Järistyksen hyposentri sijaitsi 12 kilometrin syvyydessä. Helsingin yliopiston Seismologian instituutin mukaan järistys tapahtui Suomessa harvinaisessa normaalisiirrosympäristössä eli kalliolohkojen erkaantuessa toisistaan koillinen–lounas–suunnassa.
Ilmari Haapakoski
Eero Ilmari Haapakoski, aik. "Hagfors" (27. helmikuuta 1893 Sortavala – 23. huhtikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen kapteeni, kirjankuvittaja ja koristetaiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten Inkerin lipun suunnittelijana.
Haapakosken vanhemmat olivat Sortavalan opettajaseminaarin suomen ja ruotsin kielen lehtori Ernst Arthur Hagfors (1859–1900) ja Elin Sofia Mathilda Grönlund (1861–1902). Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 Helsingin Suomalaisesta Normaalilyseosta ja oli sitten kirjoilla Helsingin yliopistossa ja taideteollisuuskoulussa. Haapakoski opiskeli taidehistoriaa ja koristetaidetta ja oli piirustuksen opettajana Töölön yhteiskoulussa ja Viipurin piirustuskoulussa.
Haapakoski osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella. Hän palveli sodan jälkeen Karjalan ratsujääkärirykmentissä 1918–1919 ja sotaministeriössä 1919 sekä yleisesikunnassa 1920-1924. Hänestä tuli reservikornetti 1919 ja hän suoritti aktiiviupseerikurssin kadettikoulussa 1920 ja opiskeli sen jälkeen ratsuväkikoulussa ("Ecole de cavalerie") Saumurissa Ranskassa 1921–1922. Haapakoski ylennettiin luutnantiksi 1921 ja kapteeniksi 1926. Haapakoski oli suojeluskuntien ylipäällikön Lauri Malmbergin adjutanttina 1924–1928 ja viimeksi hän oli 1928–1929 komennettuna Hämeen ratsurykmenttiin.
Inkerin lipun Haapakoski suunnitteli vuonna 1919 inkeriläisten vapaajoukkojen käyttöön. Hän teki myös kirjankuvituksia.
Haapakoski oli naimisissa vuodesta 1920 Inkeri Maria Latun kanssa jonka isä oli inkeriläissyntyinen näyttelijä Iisakki Lattu. Ilmari Haapakosken vanhempi sisar Alli Maria Haapakoski (1888–1963) oli naimisissa suurlähettiläs Harri Holman kanssa.
Juhana Hintsanen
Markku Juhana (Jussi) Hintsanen (12. toukokuuta 1945 Tampere – 12. marraskuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteen kandidaatti ja suomentaja.
Hintsanen käänsi oikeustieteen opintojaan rahoittaakseen oululaiselle Kolmiokirjalle Jerry Cotton-kirjasarjaa saksankielisistä alkuteksteistä. Hänen jälkeensä kirjasarjaa toimittaneen Seppo Tuiskun avustajina olivat muun muassa teatteriohjaaja Pentti Pesä ja Jouko Raivio.
Pinnaralli
Pinnaralli on lintuharrastajien keskinäinen kilpailu, jossa on tavoitteena havaita mahdollisimman monta lintulajia rajatulla alueella tietyssä ajassa. Pinnaralleja järjestää lintuharrastajien keskusjärjestö BirdLife Suomi ja sen alaiset paikallisyhdistykset. Vuosittain Suomessa järjestetään kymmeniä pinnaralleja. Kilpailemisen lisäksi pinnarallien tavoitteena on tuottaa lintuhavaintoja.
Tunnetuimpia suomalaisia pinnaralleja ovat toukokuussa järjestettävä valtakunnallinen Tornien taisto sekä Kuusamon SM-lintumaraton. Vuoden 2017 Tornien taistoon osallistui yli 320 joukkuetta ja noin 2 500 henkilöä. Tornien taistossa kilpailualueena on joukkueen itselleen varaama lintutorni tai muu torni, mutta tavallisesti pinnarallissa kaikki joukkueet kilpailevat samalla alueella.
Yleisimpiä pinnaralleja Suomessa ovat eri vuodenaikoina järjestettävät maakunnalliset kilpailut, kuten talvipinnarallit tai kevätpinnarallit sekä tietyssä kunnassa tai muulla maantieteellisesti rajatulla alueella järjestettävät pinnarallit. Jälkimmäisistä esimerkkejä ovat Lauttasaariralli ja Ahvenanmaan ralli. Epätavallisemmista pinnaralleista tunnetuimpia on lintuharrastajamuusikko Eelis Raritétin organisoima Eeliksenpäivän unipinnaralli, jossa lintulajeja yritetään havaita nukkuessa.
Viime vuosien merkittävimpiä kansainvälisiä pinnaralleja on ollut Israelissa järjestettävä Champions of the flyway, jonka on voittanut vuosina 2016 ja 2017 suomalainen joukkue. Tapahtumalla kerätään samalla varoja lintujen salametsästyksen kitkemiseksi Välimeren alueella. Usein pinnaralleihin saattaakin liittyä luonnonsuojeluun kohdistuva varainkeruu.
Pinnarallissa joukkue saa yhden pinnan jokaisesta kilpailun aikana havaitsemastaan lintulajista. Havainto voi olla näkö tai kuulohavainto. Lajin harvinaisuus ei vaikuta siitä saatavaan pinnamäärään. Tehtyä havaintoa ei tarvitse todistaa, vaan kilpailu perustuu lintuharrastajien keskinäiseen luottamukseen. Jälkikäteen on pystyttävä kertomaan, missä ja milloin mikäkin lintulaji on havaittu. Kilpailun voittaa se joukkue, jolle kertyy kilpailuaikana eniten pinnoja. Mikäli päädytään tasatulokseen, ratkaistaan voittaja tavallisesti sen mukaan, kummalla joukkueella on enemmän niin sanottuja ässälajeja. Ässä tarkoittaa lajia, jota mikään muu joukkue ei ole havainnut.
Joukkueiden koko on tavallisesti 2–4 henkilöä, mutta joissain kilpailuissa voi olla luvallista kilpailla myös yksinään. Eko-ralliksi kutsutaan pinnarallia, jossa moottoriajoneuvoilla liikkuminen on kiellettyä. Pinnarallin kesto on yleensä 24 tuntia tai sitä vähemmän.
Willie Toweel
William ”Willie” Michael Toweel (6. huhtikuuta 1934 Benoni – 25. joulukuuta 2017 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Toweel voitti 51 kilogramman painoluokassa olympiapronssia Helsingissä 1952 hävittyään välierässään Yhdysvaltain Nate Brooksille. Toweel tuli nyrkkeilijäperheestä, ja yksi hänen veljistään voitti ammattilaisnyrkkeilyn maailmanmestaruuden. Toweel kuoli kotonaan Johannesburgissa 83-vuotiaana 25. joulukuuta 2017.
Tanni Grey-Thompson
Carys Davina ”Tanni” Grey-Thompson (s. 26. heinäkuuta 1969 Cardiff, Wales, Yhdistynyt kuningaskunta) on walesilainen pyörätuolikelaaja ja poliitikko. Häntä pidetään Britannian ensimmäisenä kaiken kansan tietoisuuteen nousseena vammaisurheilijana. Hän voitti peräti 11 paralympialaisten kultamitalia. Vuonna 2010 hänet valittiin Britannian ylähuoneeseen ja hänelle luotiin periytymätön paronittaren arvo.
Tanni Grey-Thompson syntyi Cardiffissa 1969. Hänet sai kasteessa nimekseen Carys Davina, mutta häntä alettiin jo pian kutsua Tanniksi. Kutsumanimi tuli kaksi vuotta vanhemmalta isosiskolta Sianilta, joka kutsui vauvaa nimellä ’tiny’ (”pikkuinen”), joka kääntyi muotoon Tanni.
Tannilla on synnynäinen spina bifida -epämuodostuma. Hän oppi kävelemään, mutta seitsemänvuotiaana hän ei pystynyt enää käyttämään jalkojaan. Tannin vanhemmat eivät halunneet kohdella tytärtään vammaisena eivätkä tehneet muutoksia kotiinsa. Paikallisviranomaiset olisivat halunneet laittaa Tannin erityislasten kouluun, mutta vanhemmat taistelivat Tannille paikan tavallisesta peruskoulusta. Hän suoritti koulun hyvin ja opiskeli sen jälkeen politiikkaa Loughboroughin yliopistossa.
Grey-Thompson kokeili kouluiässä useita urheilulajeja, mutta 13-vuotiaana hän suuntautui pyörätuolikelaukseen. Hän voitti 15-vuotiaana 100 metrin pyörätuolikelauksen Britannian juniorimestaruuden, ja 18-vuotiaana hän liittyi Bridgend Athletics Clubiin ja valittiin edustamaan Britanniaa IWAS World Games -vammaiskilpailuissa.
Grey-Thompson edusti Britanniaa vuoden 1988 paralympialaisissa, jossa hän voitti ensimmäisen paralympiamitalinsa, kun hän sijoittui 400 metrillä pronssille. Vaikka hän joutui olemaan ennen seuraavia paralympialaisia vuoden kilpailematta selkärankaleikkauksen takia, hän oli Barcelonassa 1992 voittamaton. Grey-Thompson voitti 100, 200, 400 ja 800 metrin paralympiakultamitalin. Samana vuonna hän voitti myös ensimmäisen Lontoon pyörätuolimaratoninsa. Hän uusi sen voittonsa 1994, 1996, 1998, 2001 ja 2002.
Grey-Thompson voitti Atlantassa 1996 vain 800 metrin kultamitalin. Hän sijoittui 100, 200 ja 400 metrillä hopealle. Sydneyssä 2000 Grey-Thompson toisti Barcelonan-saavutuksensa ja oli kultamitalisti 100, 200, 400 ja 800 metrillä. Grey-Thompson nousi viimeistään vuonna 2000 Britannian ensimmäiseksi yleisesti tunnetuksi vammaisurheilijaksi. Hänen asemansa varmisti sijoittuminen BBC:n vuoden urheilija -äänestyksen kolmannelle sijalle Steve Redgraven ja Denise Lewisin jälkeen.
Grey-Thompson osallistui vielä 35-vuotiaana Ateenan paralympailaisiin. Siellä hän voitti 100 ja 400 metrin ja kasvatti paralympiakultamitaliensa määrän yhteentoista. Kilpauransa hän ilmoitti lopettavansa helmikuussa 2007.
Kilpauransa jälkeen Grey-Thompson on pysynyt mukana urheilussa. Hän on kuulunut muun muassa UK Athleticsin ja Lontoon maratonin johtokuntaan. Transport for London -viraston hallitukseen hänet valittiin vuonna 2008.
Grey-Thompson valittiin vuonna 2010 Britannian ylähuoneeseen sitoutumattomana jäsenenä. Hänelle luotiin periytymätön aatelisarvo, Eaglesclifen paronitar Grey-Thompson.
Luettelo Pomarkun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Pomarkun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pomarkun kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Viktor Potapov
Viktor Jakovlevitš Potapov (, 29. maaliskuuta 1947 Dolgoprudnyi, Venäjän SFNT – 10. joulukuuta 2017 Dolgoprudnyi, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut purjehtija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Potapov voitti Finjollassa olympiapronssia Münchenissä 1972. Hän kilpaili eri veneluokissa myös Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980 sijoittuen kummallakin kerralla neljänneksi.
Olympiapronssinsa lisäksi Potapov voitti Tornado-luokassa maailmanmestaruuden vuosina 1978 ja 1980 sekä Euroopan mestaruuden vuonna 1981. Hän kuoli Dolgoprudnyissä 70-vuotiaana 10. joulukuuta 2017.
Italian parlamenttivaalit 2018
Italian parlamenttivaalit 2018 järjestettiin 4. maaliskuuta 2018 presidentin hajotettua odotetusti parlamentin 28. joulukuuta 2017.
Neljän puolueen muodostama keskusta-oikeistolainen koalitio sai eniten ääniä. Suurimmaksi puolueeksi nousi ilman vaaliliittoa ollut populistinen Viiden tähden liike. Demokraattinen puolueen johtama keskusta-vasemmistolainen koalitio jäi vaaleissa kolmanneksi. Koska mikään puolue tai koalitio ei saanut ehdotonta enemmistöä, hallitusneuvotteluista odotettiin vaikeita.
Hallitusneuvottelut Viiden tähden liikkeen ja Legan johdolla saatiin päätökseen toukokuun lopulla, kun pääministeriksi valittiin poliittisesti sitoutumaton juristi Giuseppe Conte.
Lokakuussa 2017 Italiassa tuli voimaan uusi vaalilaki, joka määrittelee paikat seuraavasti:
Lisäksi senaatin jäseninä on pieni määrä elinikäisiä senaattoreita.
Italian edustajainhuoneen vaali 2018
! colspan="4" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet ja vaaliliitot
! colspan="3"| Suhteellinen
! colspan="3"| Enemmistö
! colspan="3"| Ulkomailla
! rowspan="1" colspan=2| Yhteensä
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="30"| Paikat
! width="40"| +/–
Italian senaatin vaali 2018
! colspan="4" rowspan="2" style="text-align:left;"| Puolueet ja vaaliliitot
! colspan="3"| Suhteellinen
! colspan="3"| Enemmistö
! colspan="3"| Ulkomailla
! rowspan="1" colspan=2| Yhteensä
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="75"| Ääniä
! width="30"| %
! width="30"| Paikat
! width="30"| Paikat
! width="30"| +/–
Jevgeni Lopatin
Jevgeni Ivanovitš Lopatin (, 29. maaliskuuta 1917 Balašov, Neuvosto-Venäjä – 21. heinäkuuta 2011) oli Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Lopatin saavutti painoluokan 67,5 kg olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti urallaan myös MM-hopeaa ja Euroopan mestaruuden vuonna 1950 sekä EM-hopeaa vuonna 1947.
Conway Marshin rautatieasema
Conway Marshin rautatieasema (tunnetaan myös nimellä Conway Morfa) oli rautatieasema lähellä Conwyn kaupunkia nykyisen Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsi North Wales Coast Linen varrella.
Conway Marshin aseman avasi London and North Western Railway vuonna 1894. Se ei ollut mukana aikatauluissa, sillä se oli pääasiassa läheisen armeijan leirin ja ampumaratojen käytössä. Kun leiri suljettiin, asema pidettiin yhä auki matkustajaliikennettä varten. Matkustajaliikenteessä se tunnettiin nimellä Conway Morfa. Viimeisen kerran asemaa tiedetään käytetyn vuonna 1929. Sen rakennukset on purettu, eikä asemasta ole enää mitään jäljellä.
Grigori Novak
Grigori Irmovitš Novak (, 5. maaliskuuta 1919 Tšernobyl, Kiovan kuvernementti – 10. heinäkuuta 1980 Moskova, Venäjän SFNT) oli Neuvostoliittoa edustanut painonnostaja, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari sekä monikymmenkertainen maailmanennätysmies.
Novak saavutti painoluokan 90 kg olympiahopeaa Helsingissä 1952. Hän saavutti urallaan myös maailman- ja euroopanmestauuksia sekä teki kymmeniä maailmanennätyksiä.
Conwyn rautatieasema
Conwyn rautatieasema on rautatieasema Conwyn kaupungissa Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella.
Asema avattiin 1. toukokuuta 1848 nimellä Conway. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja sulkeminen tapahtui lopulta 14. helmikuuta 1966. Se avattiin uudelleen nykyisellä nimellään 29. kesäkuuta 1987.
Asemaa käytti 46 336 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Hirvet (veistos)
Hirvet on suomalaisen kansantaiteilijan Arto Ali-Eskolan tekemä veistos Kiiruun puistossa Somerolla. Teos edustaa niin sanottua ITE-taidetta. Patsas oli kesällä 2003 esillä Kaustisella järjestetyssä "Itse tehty elämä"- eli "ITE"-näyttelyssä. Sieltä se tuotiin syksyllä 2003 Somerolle osaksi kesällä 2004 Kiiruun puistossa Somerolla järjestettyä ITE-taiteen katselmusta joka samalla muodosti kolmivuotisen "Kansankulttuurit kohtaavat" -hankkeen päätösnäyttelyn. Patsaan oli tarkoitus olla esillä Kiiruun puistossa vain näyttelyn ajan syksyyn 2004. Lopulta se kuitenkin jäi paikoilleen pysyvästi.
Laura Tamminen
Laura Tamminen oli suomalainen pikaluistelija.
Tamminen voitti yleisluistelijoiden MM-pronssia Tampereella 1939: hän sijoittui vähäväkisessä kilpailussa kolmanneksi Verné Leschen ja Liisa Salmen jälkeen pistein 252,81. Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailuista Tamminen saavutti kolme hopea- ja kolme pronssimitalia.
Mätässara
Mätässara ("Carex cespitosa") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen ("Carex") sukuun kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa jokapaikansaraa ("Carex nigra") sekä piukkasaraa ("Carex elata"), mutta eroaa niistä muun muassa lehtien tyvituppien ulkonäön sekä kasvutavan perusteella.
Mätässara kasvaa nimensä mukaisesti mättäinä, jotka ovat korkeita sekä tiiviitä ja koostuvat monista rennoista, pitkistä sekä kapeista lehdistä. Lehtien tyvitupet ovat kiiltävän punaruskeita. Mätässara on erilaistähkäinen saralaji ja sen kukintona oleva tähkistö koostuu yleensä yhdestä hedetähkästä sekä 1–3 emitähkästä. Alimman emitähkän tukilehti on kukintotähkistöä lyhyempi. Emikukat ovat kaksiluottisia, ja pullakot ovat vaaleanvihreitä. Tähkäsuomut ovat muuten mustia, mutta niissä on vaalea keskisuoni.
Mätässara kasvaa kosteilla kalkkipitoisilla niityillä. Mätässaraa tavataan laajalti Euraasian havu- ja lehtimetsävyöhykkeiillä Saksasta Itä-Siperiaan asti. Suomessa mätässaraa tavataan sekä etelässä että pohjoisessa, yleisesti ottaen Ahvenanmaan, Varsinais-Suomen, Kanta- ja Päijät-Hämeen, Pohjois-Pohjanmaan, Kainuun sekä Lapin maakunnissa. Mätässara on Suomessa yleisimmillään Lapissa, hieman napapiirin pohjoispuolella.
Sveitsin kansalliskirjasto
Sveitsin kansalliskirjasto (, , ) on Bernin kaupungissa sijaitseva Sveitsin kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto perustettiin vuonna 1895 ja se toimi aluksi neljän huoneen asuinnossa Bernin kantakaupungissa. Vuonna 1899 kirjasto muutti avarampiin tiloihin ja kirjasto avattiin kaikkien sveitsiläisten käyttöön. Nykyinen, Sveitsin ainoa "Neuen Bauens" -tyyliä edustava kirjastorakennus rakennettiin vuosina 1927–1931. Rakennusta on laajennettu yhteensä 11 800 neliömetrillä: ensin vuosina 1994–1997 itäisellä ja sitten vuosina 2005–2009 läntisellä rakennuksella. Näillä saatiin noin 140 000 hyllymetrin säilytystilat. Tilojen on suunniteltu riittävän vuoden 2038 tienoille.
Mother (videopeli)
Mother () on vuonna 1989 julkaistu japanilainen konsoliroolipeli, joka tunnetaan myös nimellä EarthBound Beginnings. Sen kehitti Ape ja julkaisi Nintendo Famicom-konsolille. Se on samannimisen pelisarjan ensimmäinen osa. Pelin suunnitteli ja käsikirjoitti aiemmin tekstisuunnittelijana Japanissa mainetta niittänyt Shigesato Itoi, jolle videopelisuunnittelu oli uusi aluevaltaus. Peli julkaistiin aikoinaan ainoastaan Japanissa, mutta myöhemmin se sai kansainvälisen julkaisun nimellä EarthBound Beginnings Nintendon Virtual Console -palvelussa vuonna 2015.
Peli sijoittuu 1900-luvun lopun Yhdysvaltoihin ja se parodisoi lukuisia aikansa roolipelien piirteitä ja muistuttaa eniten Dragon Quest -sarjan pelejä.
Aberlleiniogin linna
Aberlleiniogin linna sijaitsee lähellä walesilaista Llangoedin kylää Isle of Angleseyn saarella. Sitä alkoi rakentaa vuonna 1088 Hugh d'Avranches, joka oli Chesterin ensimmäinen jaarli. Alkuperäinen linna oli muinaislinna, josta ei ole juuri mitään jäljellä. Paikalla on ilmeisesti ollut luonnollinen mäki, noin 50 metriä leveä ja 5–6 metriä korkea, josta on alettu muokata linnoitusta. Mäen juurella on oja, joka on noin 6 metriä leveä ja noin 1,2 metriä syvä. Tämä ensimmäinen linnoitus oletettavasti tuhoutui pian.
Mäen päällä on Aberlleiniogin linnasta jäljellä olevat rauniot. Se rakennettiin puolivälissä Englannin sisällissotaa. Se on neliön muotoinen, ja sen kulmissa oli neljä tornia, neljä metriä halkaisijaltaan, ja kunkin seinissä on kolme ampuma-aukkoa. Muureissa on pilastereita tukemassa niitä, kolme kullakin sivulla, lukuun ottamatta kaakkoispuolta, jossa on ollut portti.
Linnalla oli käyttöä vielä toisessa maailmansodassa, kun kodinturvajoukot käyttivät sitä.
Shigesato Itoi
Shigesato Itoi (糸井 重里 Itoi Shigesato, s. 10. marraskuuta, 1948) on japanilainen tekstinsuunnittelija, esseisti, bloggari, sanoittaja, videopelisuunnittelija ja näyttelijä. Japanin ulkopuolella hänet tunnetaan parhaiten työstään pelisuunnittelijana ja Nintendon Mother-pelisarjan luojana.
Morgraigin linna
Morgraigin linnan () on raunioitunut linna, joka sijaitsee Caerphillyn vuorilla lähellä Cardiffa ja Senghenyddia. Se oli useiden vuosien ajan unohdukissa, kunnes se kesällä 1895 löydettiin uudestaan. Aluksi sitä luultiin maalaistalon jäänteiksi, mutta paksut seinät ja ulkoasu paljastivat sen muuksi.
Löytö todettiin vuosien 1903–1904 aikana tehtyjen kaivausten jälkeen 1200-luvulta peräisin olevaksi linnaksi, jonka rakentaminen oli jäänyt kesken. Linnan rakentajasta ei ole varmuutta. Rakennuttajaksi on ehdotettu muun muassa walesilaista Senghenyddin lordia ja normannilaista Glamorganin lordia. Todennäköisimpänä rakennuttajana pidetään joko Gruffydd ap Rhysia (1256–1267) tai jaarli Richard de Clarea (1243–1262). Linna rakennettiin vuosien 1243–1267 välillä, ja sen omisti vuonna 1630 Sir Edward Lewis.
Linna on viisikulmio, joka on halkaisijaltaan noin 38–42 metriä. Siinä on neljä pyöreää tornia, joista suurin on neliskulmainen. Sisäänkäynti on lännessä. Linnan rakenteet ovat ristiriitaisia, ja sen vuoksi on epävarmaa, kuka sen loppujen lopuksi on rakentanut. Linna on toistaalta walesilaistyylistä karkeaa työtä, mutta sitä ei kuitenkaan ympäröi ojia, jotka ovat tyypillisiä Walesissa. Yhdessä tornissa on kierreportaiden jälkiä, jotka eivät ole walesilaisille ollenkaan tyypillisiä. Lisäksi on löydetty veistettyjä kiviä, joita on käytetty ikkunoiden ja ovien pielissä. Veistetyt kivet ovat Suttonin kiviä, jota saatiin Vale of Glamorganissa olleelta louhokselta, joka louhittiin loppuun keskiajalla.
Ruth Brown
Ruth Brown (o. s. Weston, 12. tammikuuta 1928 Portsmouth, Virginia – 17. marraskuuta 2006 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja.
Brown sai nuorena vaikutteita jazz-laulajilta kuten Sarah Vaughanilta, Billie Holidaylta ja Dinah Washingtonilta. Hän karkasi kotoaan vuonna 1945 ja meni naimisiin trumpetisti Jimmy Brownin kanssa. Hän lauloi yökerhoissa eri yhtyeissä kunnes sai sopimuksen Atlantic Recordsilta 1948. Pian sen jälkeen Brown joutui auto-onnettomuuteen, josta toipumiseen kului yhdeksän kuukautta.
Brownin ensimmäinen hittisingle Atlanticille oli balladi ”So Long” (1949). Sitä seurasivat seuraavien viiden vuoden aikana R&B-hitit ”Teardrops in My Eyes”, ”I’ll Wait for You”, ”I know”, ”5-10-15 Hours”, ”(Mama) He Treats Your Daughter Mean”, ”Oh What a Dream” ja ”Mambo Baby”. Laulaja Frankie Laine antoi Brownille lempinimen ”Neiti Rytmi”. Brown sai suosiota myös rock and roll -laulajana kappaleilla ”Lucky Lips” ja ”This Little Girl’s Gone Rockin’”.
24 hittisinglen jälkeen Brownin suosio alkoi hiipua vuonna 1960. Kasvatettuaan kaksi poikaansa ja tehtyään muita töitä Brown alkoi rakentaa uraansa uudelleen 1970-luvun puolivälissä. Hän levytti Fantasylle 1980- ja 1990-luvuilla. Laulamisen ohella hän näytteli televisiosarjoissa, elokuvissa ja musikaaleissa. Hän voitti Tony-palkinnon Broadway-roolistaan musikaalissa "Black and Blue" (1989).
Brown perusti voittoa tuottamattoman Rhythm & Blues Foundationin auttaakseen artisteja, jotka hänen laillaan joutuivat taistelemaan vanhojen levytystensä rojalteista.
Brown nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1995, ja hän julkaisi samana vuonna omaelämäkertansa "Miss Rhythm".
Brown kuoli sairauskohtauksen seurauksena vuonna 2006.
USS Noble (APA-218)
USS Noble (runkonumero APA-218) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1953 vesillelaskettu Haskell-luokan joukkojenkuljetusalus ().
Marine Commission tilasi VC2-S-AP5-aluksen Permanente Metal Corporationilta Richmondista Kaliforniasta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1944 MCV:n runkonumerolla 566. Alus viimeisteltiin Kaiser Shipyardilla Richmondissa, jossa se laskettiin vesille 18. lokakuuta kumminaan Maxine C. Jones. Laivasto lunasti aluksen 27. marraskuuta ottaen sen palvelukseen vielä samana päivänä ensimmäisenä päällikkönään Solomon S. Isquith.
Tammikuussa 1945 alus lähti Okinawan maihinnousuun. Sotatoimien päättyessä alus avusti sotavankien kuljetuksissa Koreasta Filippiineille. Alus osallistui myös operaatio Magic Carpetiin kuljettaen kotitutettavia Tyyneltä mereltä Yhdysvaltoihin.
Alus kuului vuosina 1946-1949 Atlantin laivastoon kotisatamanaan Norfolkin laivastotukikohta Virginiassa. Alus palasi San Diegoon 13. syyskuuta 1949, josta se siirtyi Mare Islandin laivastontelakalle huollettavaksi Korean sodan alkaessa kesäkuussa 1950. Elokuussa alus lähti Koreaan osallistuakseen syyskuussa Inchonin maihinnousuun, minkä jälkeen alus kuljetti Yhdysvaltain ja sen liittolaisten joukkoja Koreaan ja Koreasta. Heinäkuussa 1953 alus osallistui operaatio Big Switchiin kuljettaen sotavankeja Koje Dosta Inchoniin aseleposopimuksen mukaisesti.
Vapauduttuaan sotatoimista alus oli koulutustehtävissä Tyynenmeren sekä itä- että länsi osissa. Vuonna 1955 alus evakuoi kiinalaisia Tachenista Formosalle.
Kuuban kriisin alkaessa 27. lokakuuta 1962 alukselle siirrettiin 1 400 merijalkaväen sotilasta varusteineen, minkä jälkeen se lähti Karibialle yhdessä Tyynenmeren laivaston maihinnousuosaston kanssa. Alus palasi San Diegoon joulukuussa ja oli purjehduksella Tyynenmeren länsiosissa maaliskuussa 1963 yhdessä 7. laivaston maihinnousuosien kanssa.
Alus palasi San Diegoon joulukuussa 1963, missä se oli valmius- ja koulutustehtävissä. Alus poistettiin palveluksesta 1. heinäkuuta 1964, minkä jälkeen se siirrettiin Mare Islandin laivastontelakalle valmisteltavaksi siirtoon Espanjalle osana MAP-ohjelmaa.
Alus luovutettiin Espanjalle 19. joulukuuta San Franciscossa. Espanjan laivasto otti aluksen palvelukseen nimellä "Aragón" (TA11). Alus poistettiin alusrekisteristä 1. tammikuuta 1982 ja se myytiin romutettavaksi 1987.
Llandudno Junctionin rautatieasema
Llandudno Junctionin rautatieasema () on rautatieasema Llandudno Junctionin kaupungissa Conwyn county borough’n alueella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella, ja sieltä lähtevät linjan Llandudnoon menevän haaran junat. Lisäksi se on Conwy Valley Linen toinen pääteasema.
Alkuperäinen Llandudno Junctionin asema avattiin North Wales Coast Linen varrelle 1. lokakuuta 1848. Se oli aluksi mukana vain linjan Llandudnoon menevän haaran aikataulussa, mutta 30. lokakuuta alkaen myös pääradan junat pysähtyivät siellä. Vuonna 1863 asemalle alkoivat kulkea myös Conway Valley Linen junat, jotka käyttivät aluksi omaa laituriaan aseman eteläpuolella. Asemaa piti kuitenkin pian laajentaa, jotta kasvaneet liikennemäärät mahtuivat sinne paremmin. Alkuperäinen asema suljettiin ja nykyinen asema avattiin sen tilalle hieman idemmäs 1. lokakuuta 1897. Vanha asema purettiin.
Llandudno Junctionin asemaa käytti 330 938 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Ville Lehmuskoski
Ville-Pekka Lehmuskoski (s. 24. elokuuta 1973 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja liikennealan vaikuttaja. Hän toimi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen (HKL) suunnittelujohtajana vuosina 2006-2009, Helsingin seudun liikenteen (HSL) joukkoliikennesuunnitteluosaston johtajana 2010-2012 ja Helsingin liikennesuunnittelupäällikkönä vuosina 2012-2014. Lokakuusta 2014 alkaen Lehmuskoski on toiminut HKL:n toimitusjohtajana. Ennen vuotta 2006 Lehmuskoski toimi kymmenen vuoden ajan liikennealan konsulttitoimisto WSP:ssä (ent. LT-Konsultit), pääosan ajasta osastopäällikkönä. Vuosina 2002-2003 hän oli työkomennuksella Cambridgessa Iso-Britanniassa painopisteinä kansainvälisten liiketoimintojen kehittäminen, liikenteen älykkään teknologian ratkaisut sekä liikenne- ja maankäyttömallit.
Lehmuskoski on valmistunut vuonna 1998 diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta Espoosta pääaineenaan liikennetekniikka ja sivuaineinaan tietekniikka, yhdyskuntien ympäristönsuojelu sekä vesihuoltotekniikka. Lehmuskoski on täydentänyt osaamistaan AaltoEE:n executive MBA-kurssilla, josta valmistui 27. marraskuuta 2015.
Lehmuskoski harrastaa monipuolisesti liikuntaa ja urheilua. Hänellä on curlingista kahdeksan SM-tason mitalia.
Luettelo Pielaveden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Pielaveden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pielaveden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Luettelo Sonkajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Sonkajärven julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Sonkajärven kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Bill Withers
William Harrison ”Bill” Withers Jr. (s. 4. heinäkuuta 1938 Slab Fork, Länsi-Virginia) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on tunnettu 1970-luvun alun menestyskappaleistaan kuten ”Lean on Me” ja ”Ain’t No Sunshine”.
Withers oli kuusilapsisen perheen kuopus. Isän kuoltua äiti ja isoäiti kasvattivat hänet. Withers palveli laivastossa yhdeksän vuoden ajan ja muutti vuonna 1967 Los Angelesiin luomaan muusikon uraa. Hän teki päivisin Boeingin lentokonetehtaalla vessanpöntön istuimia ja nauhoitti iltaisin demoja.
Withersin levytysura urkeni kun hänet esiteltiin Sussex Recordsin johtajalle Clarence Avantille. Booker T. Jones tuotti hänen esikoisalbuminsa "Just as I Am" (1971). Siltä otettu single ”Ain’t No Sunshine” myi kultaa, nousi R&B-listan kuutoseksi ja poplistan kolmoseksi sekä voitti parhaan R&B-laulun Grammyn. Myös ”Grandma Hands” nousi singlelistalle.
Withersin toinen kultasingle oli vuoden 1972 "Still Bill" -albumin kappale ”Lean on Me”, joka nousi R&B-listan ja poplistan kärkeen. Seuraava single ”Use Me” nousi listakakkoseksi. Myös albumi myi kultaa ja nousi R&B-listan ykköseksi sekä poplistan neloseksi.
Withers kirjoitti kappaleita myös José Felicianolle ja Gladys Knightille mutta kieltäytyi kirjoittamasta alentavina pitämiensä blaxploitaatioelokuvien soundtrackeja.
Withers oli lyhyen aikaa naimisissa näyttelijätär Denise Nicholasin kanssa. Kun Sussex meni konkurssiin vuonna 1975 Withers siirtyi Columbia Recordsille. Withers ei viihtynyt Columbialla, ja siellä tehdyistä albumeista top-40:een nousi vain "Menagerie" (1977). Withersin viimeinen studioalbumi on "Watching You, Watching Me" (1985). Sen jälkeen Withers on keskittynyt lastensa kasvattamiseen mutta kirjoittaa toisinaan lauluja ystäviensä albumeille.
Lukemattoman moni artisti on tehnyt cover-versioita Withersin kappaleista tai samplannut niitä. Withersistä on tehty dokumenttielokuva "Still Bill" (2010).
Withers nimettiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2005 ja Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2015. ”Lean on Me” on valittu Grammy Hall of Fameen.
Koskelainen (lehti)
Koskelainen on kotiseutuyhdistys Koskelaisseuran julkaisema,Tl Koskella Varsinais-Suomessa ilmestyvä kotiseutulehti. 2000-luvulla lehti on ilmestynyt vuosittain. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi vuonna 1955.
Don’t Panic (albumi)
Don’t Panic on yhdysvaltalaisen pop-punk-yhtye All Time Lowin viides studioalbumi, jonka julkaisi Hopeless Records 8. lokakuuta 2012. Albumin uusintapainos Don’t Panic: It’s Longer Now! julkaistiin lokakuussa 2013, jossa esiintyi Pierce the Veil -yhtyeen Vic Fuentes kappaleella ”A Love Like War”. Yhtyeen levytyssopimus Interscope Recordsin kanssa purettiin ja he liittyivät takaisin Hopeless Recordsiin.
Natalian tasavalta
Natalian tasavalta oli vuosina 1839–1843 itsenäinen buuritasavalta nykyisen Etelä-Afrikan alueella. Voortrekkerit perustivat tasavallan Blood Riverin taistelun jälkeen. Britit valtasivat maan 1843, ja tasavallasta tuli Natalin siirtomaa. Andries Pretorius oli Natalian pääministeri.
Bangladeshin kansalliskirjasto
Bangladeshin kansalliskirjasto (, lyh. NBL) on Dhakan kaupungissa toimiva Bangladeshin kansalliskirjasto.
Kansalliskirjaston pohjana toimi vuonna 1967 perustettu Pakistanin kansalliskirjaston maakuntakirjasto Dhakassa. Bangladeshin itsenäistyttyä tämä muutettiin maan kansalliskirjastoksi vuonna 1971. Kansalliskirjasto perustettiin hallinnollisesti vuonna 1972 yhdessä Bangladeshin kansallisarkiston kanssa; molemmat kulttuurilaitokset säädettiin tuolloin maan opetusministeriön alaisuuteen. Myöhemmin ne siirrettiin kulttuuriministeriön alaisuuteen.
Uuden kansalliskirjastorakennuksen rakentaminen aloitettiin vuonna 1978 ja rakennus valmistui 1985. Kansalliskirjasto muutti vuonna 1986 tähän arkkitehti, prof. dr. Muzharul Islamin suunnittelemaan rakennukseen. Bangladeshin kansallisarkisto toimi samassa rakennuksessa vuosina 1986–2005, kunnes muutti omaan rakennukseen.
Väkirikkaan valtion kansalliskirjaston henkilökunnan koko ja budjetti on varsin pieni. Vuonna 2014 Bangladeshin kansalliskirjastossa toimi yhteensä 63 työntekijää. Kansalliskirjaston johtajan ohella siellä työskentelivät ylikirjastonhoitaja (varajohtaja), kuusi päällikkötehtävissä toimivaa (officers) ja 55 muuta kirjastotyöntekijää.
Cristina Sandu
Cristina Sandu (s. 1989) on suomalainen kirjailija, joka asuu Englannissa. Hän on opiskellut kirjallisuustiedettä Helsingissä ja Edinburghissa. Hänen esikoisromaaninsa "Valas nimeltä Goliat" oli vuonna 2017 ehdolla kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi. Hänen isänsä on romanialainen ja äitinsä suomalainen, mistä on tullut vaikutteita hänen esikoisromaaniinsa.
Glibenklamidi
Glibenklamidi eli glyburidi (CHSNClO9) on sulfonyyliureajohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä aikuistyypin diabeteksen hoitoon.
Huoneenlämpötilassa glibenklamidi on kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin. Glibenklamidi vaikuttaa sitoutumalla ATP-herkkiin kaliumkanaviin. Tämä lisää insuliinin eritystä haiman β-soluista ja johtaa verensokerin laskuun. Glibenklamidi on suhteellisen pitkävaikutteinen lääke, jota käytetään aikuistyypin diabeteksen hoidossa. Glibenklamidi metaboloituu maksassa inaktiivisiksi tuotteiksi. Aine tuli markkinoille vuonna 1969. Glibenklamidia voidaan käyttää yhdistelmähoitona metformiinin kanssa.
Glibenklamidin haittavaikutukset ovat yleensä lieviä. Vakavin haittavaikutus on liian alhainen verensokeritaso. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, ripuli, oksentelu ja allergiset oireet kuten ihottuma.
Glibenklamidin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2-metoksi-5-klooribentsoyylikloridi reagoi fenetyyliamiinin kanssa muodostaen amiinin. Tämä yhdiste reagoi klooririkkihapon ja ammoniakin kanssa muodostaen sulfonamidin, joka reagoi viimeisessä vaiheessa sykloheksyyli-isosyanaatin kanssa.
Varatilintarkastaja
Varatilintarkastaja on Tilintarkastajan varamies. Varatilintarkastajia voi olla yksi tai useampia.
Suomen tilintarkastuslain mukaan kirjanpitovelvolliselle yhteisölle on valittava ainakin yksi varatilintarkastaja, jos yhteisölle on valittu vain yksi tilintarkastaja eikä tämä ole tilintarkastusyhteisö. Jos tilintarkastajaa ei valita, silloin ei tarvita varatilintarkastajaakaan.
Osakeyhtiön varatilintarkastajista voidaan määrätä tarkemmin yhtiöjärjestyksessä, jolloin valinnassa noudatetaan yhtiöjärjestyksen määräyksiä. Osakeyhtiön varatilintarkastajat valitaan tavallisesti yhtiökokouksessa. Yhtiöjärjestyksellä voidaan kuitenkin määrätä, että esimerkiksi hallitus valitsee varatilintarkastajan. Kaikkia tilintarkastajia ei voida kuitenkaan valita muussa järjestyksessä kuin yhtiökokouksessa.
Tilintarkastusyhteisö
Tilintarkastusyhteisö on yhtiö, joka harjoittaa tilintarkastustoimintaa.
Suomen tilintarkastuslain mukaan tilintarkastusyhteisöksi hyväksytään laissa määritellyt edellytykset täyttävä osakeyhtiö, osuuskunta, kommandiittiyhtiö tai avoin yhtiö. Yhtiön on oltava riippumaton ja sen hallintoelimiin ja omistajiin tulee kuulua laissa määritelty määrä hyväksyttyjä tilintarkastajia tai muita tilintarkastusyhteisöjä. Hallintoelimiin ei saa kuulua laissa määritellyllä tavalla vastuuvelvolliseksi sopimattomia henkilöitä.
Suomessa toimi vuoden 2017 lopussa 70 tilintarkastusyhteisöä.
Peikonkakkarat
Peikonkakkarat ("Mauranthemum") on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu neljä tai viisi lajia.
The Party Scene
The Party Scene on yhdysvaltalaisen pop-punk-yhtye All Time Low’n esikoisalbumi, jonka julkaisi pieni levy-yhtiö Emerald Moon Records 19. heinäkuuta 2005. Kappaleet 2, 3, 8, 9 ja 12 nauhoitettiin uudelleen yhtyeen seuraavaa julkaisua, "Put Up or Shut Up" -EP:tä varten.
Nigerian kansalliskirjasto
Nigerian kansalliskirjasto () on Abujan kaupungissa toimiva Nigerian kansalliskirjasto. Kansalliskirjastolla on päätoimipisteensä lisäksi 27 alueellista haaratoimipistettä.
Kansalliskirjasto perustettiin syyskuussa 1964. Kirjastoa on elokuusta 2016 lähtien johtanut professori, ylikirjastonhoitaja Lenrie O. Aina.
Kansalliskirjaston päärakennuksen uudisrakennusta ei saatu valmiiksi vuonna 2017, vaikka rakentaminen oli kestänyt tuolloin jo 11 vuotta. Tähän asti kansalliskirjasto oli toiminut vuokratiloissa. Kirjaston päärakennuksen kuntoa luonnehdittiin loppuvuonna 2017 kehnoksi, häpeäksi maalleen. Kansalliskirjaston rahoitusta arvosteltiin riittämättömäksi.
Lacy Lakeview
Lacy Lakeview on kaupunki McLennanin piirikunnassa, Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2010 kaupungissa oli 5 839 asukasta.
Luettelo Tuusniemen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Tuusniemen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Tuusniemen kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Granitoidi
Suomen varhaisproterotsooiset syväkivet ovat valtaosin graniitteja, granodioriitteja ja tonaliitteja. Näistä happamista, pääasiassa maasälvistä ja kvartsista koostuvista kivilajeista käytetään yhteisnimitystä granitoidi.
Lähde: http://www.geologinenseura.fi/suomenkalliopera/CH8.pdf, sivu2
Kaleva (elokuvateatteri Seinäjoella)
Kaleva oli Seinäjoen keskustassa vuodesta 1926 aina 1980-luvun puoleenväliin toiminut elokuvateatteri. Sen iso kaksikerroksinen puutalo Kalevankadun ja Maamiehenkadun kulmassa purettiin vuonna 1990 valmistuneen Epstori-kauppakeskuksen tieltä.
Kaleva-teatteri aloitti toimintansa 17. lokakuuta 1926. Elokuvasalin ensimmäinen vuokraaja oli Kauhajoelta muuttanut Eemeli Raivio, apunaan Ines Heinonen ja tämän poika Valio. Vuonna 1946 koko kiinteistö siirtyi Toivo Rauhalinnan omistukseen ja häneltä vuonna 1969 V. Luhtaselle, joka myi sen jo vuonna 1971 Keijo Aholle. Vuonna 1976 Kaleva siirtyi Keijon veljen Reijo Ahon kommandiittiyhtiölle, joka avasi Maakuntatalon entisen uimahallin paikalle samana vuonna myös Bio Marilynin. Reijo Aho oli suorittanut elokuvakoneenkäyttäjän tutkinnon Helsingissä jo 16-vuotiaana ja tunnetaan sittemmin elokuvateattereita Hämeenlinnassa ja Seinäjoella omistaneena yrittäjänä, jonka Remamian Oy:n omistuksessa on yhä Lapuan Bio Marilyn.
Ruskea-ahde
Ruskea-ahde on pieni omakotialue Lempäälässä. Se sijaitsee Hämeenlinnan ja Tampereen välisen E12-tien varrella Kuljun eteläpuolella.
Alue on syntynyt Suvanto-säätiön vuonna 1956 ostamalle Hattulanmäen tilalle, joka jaettiin asuntotonteiksi ja myytiin nopeasti.
Ruskea-ahteentien varrella on mahdollinen muinaisjäännös, historiallinen Lempäälän ja Messukylän välisen tien pohja.
Rhodri Mawr ap Merfyn
Rhodri Mawr ap Merfyn tai Rhodri Suuri oli walesilaisen Gwyneddin kuningaskunnan hallitsija. Valtakautensa aikana hän levitti valtaansa käsittämään suuria osia nykyisestä Walesista ja häneen viitataankin myöhemmissä lähteissä joskus Walesin kuninkaana.
Rhodrin isä Merfyn Frych oli Gwyneddin kuningaskunnan toisen dynastian perustaja. Annales Cambriaen mukaan Merfyn kuoli vuonna 844 ja Rhodri nousi hänen seuraajakseen.
Irlantilaisten annaalien mukaan Rhodri voitti viikingit taistelussa vuonna 856, mikä ilmeisesti toi hänelle kansainvälistäkin huomiota ja voitolla uskottiin omana aikanaan olleen suurempikin merkitys jopa Britannian ulkopuolella viikinkien muodostaman uhan kannalta. Kuuluisuudesta kertoo esimerkiksi irlantilaisen munkin Sedulius Scottuksen Rhodrille ("Roricus") omistama latinankielinen runo.
Valtakautensa aikana Rhodri ulotti ilmeisesti valtansa Powysiin, jonka kungas Cyngenille hän oli sukua. Hän meni myös naimisiin Ceredigionin kuningas Gwgon ap Meurigin tytär Angharadin kanssa. Näin joko jo Rhodrin valtakaudella tai hänen poikiensa valtakaudella gwyneddiläiset ulottivat valtansa myös Ceredigioniin. Rhodri hallitsi näin suuria osia Walesista ja häntä kutsutaankin joissakin yhteyksissä Walesin kuninkaaksi. Ainoat muut samalla tittelillä tunnetut walesilaiset historialliset hahmot ovat Gruffudd ap Llywelyn ja Hywel Dda, joskin arvonimeä alettiin käyttää vasta Englannin normannivalloituksen jälkeen. Vuonna 877 Rhodri pakeni viikinkien hyökkäystä Irlantiin ja Annales Cambriaen mukaan hän sai surmansa vuonna 878 taistelussa sakseja vastaan. Surmansa sai myös Rhodrin poika Gwriad. Sakseilla viitattiin todennäköisesti Mercian kuningas Ceolwulf II:n johtamiin joukkoihin.
Marja-Liisa Rönkkö
Marja-Liisa Rönkkö (s. 28. lokakuuta 1945 Kokemäki) on suomalainen museologi, taidehistorioitsija ja kulttuuriperinnön ammattilainen. Rönkkö on johtanut Valtion taidemuseota. Hän on myös ollut käynnistämässä Suomen Kirjainstituuttia ja perustamassa museologian oppiainetta Helsingin yliopistoon. Rönkkö toimii Helsingin yliopiston museologian dosenttina .
Stoosbahn
Stoosbahn on Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa, Muotatalin alueella, Schwyzin ja Morschachin kunnissa sijaitseva kiskoköysirata eli funikulaari.
Funikulaari otettiin virallisesti käyttöön 15.12.2017. Se korvasi vuodesta 1933 käytössä olleen funikulaarin.
Rata on 1 740 metriä pitkä. Rata nousee 744 metriä Muotajoen laaksosta 562 metrin korkeudesta Stoosin autottomaan kylään 1 306 metrin korkeuteen. Radan suurin jyrkkyys on 110 prosenttia (48°).
Funikulaari kuljettaa asukkaita ja matkailijoita vuoden ympäri päiväaikaan puolen tunnin välein, talviviikonloppuisin puoleen yöhön asti.
Nordic Film Group
Oy Nordic Film Group Ab oli suomalainen elokuvayhtiö, joka toimi vuosina 1989-1995 Finnkinon yhteydessä. Nordic Film Group oli Nordisk Filmin toissijainen elokuvalevittäjä vuosina 1988-1995. Sillä tavoin Nordic Film Group aloitti toimintansa 1980-luvulla, ja alkoi levittää elokuvia yhdessä vanhan Finnkino-elokuvayhtiön kanssa, jolloin vanhan Egmont-konsernin yhtiö Egmont Film tuli samaan Finnkino-nimiseen elokuvayhtiöön 1990-luvun alussa. Yhtäkkiä Nordic Film Group lakkautti elokuvalevityksen vuonna 1995, kun toissijainen elokuvalevittäjä Nordisk Film aloitti toimintansa vuonna 1996, joka täytti 90-vuotta entisen Nordic Film-yhtiön myötä.