hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Luettelo Yhdysvaltain presidenttiehdokkaiden nimeämiskokouksista
Yhdysvaltain presidenttiehdokkaan nimittämiskokous on poliittinen yleiskokous, joka pidetään joka neljäs vuosi Yhdysvalloissa useimmilla poliittisilla puolueilla, jotka asettavat ehdokkaan tulevissa Yhdysvaltain presidentinvaaleissa. Tällaisen yleiskokous muodollinen tavoite on valita puolueen ehdokas presidentiksi sekä hyväksyä puoluepoliittisia periaatteita ja tavoitteita ja hyväksyä säännöt puolueen toiminnalle, mukaan lukien presidentin nimitysprosessi seuraaville vaaleille.
Nykyaikaisessa Yhdysvaltain presidentinvaali prosessissa presidentin esivaaleihin osallistuvat äänestäjät jotka todella auttavat valitsemaan yleiskokouksissa tulevi edustajat, jotka sitten puolestaan ovat sitoutuneet valitsemaan tulevan presidentinvaali ehdokkaan. Muita valtuutettuja näissä yleiskokouksissa ovat poliittisten puolueiden jäsenet, jotka istuvat yleiskokouksissa automaattisesti, ja heitä kutsutaan "kiistattomiksi valtuutetuiksi" (engl. "Superdelegate"), koska he voivat itse valita, ketä he äänestävät presidenttiehdokkaksi.
Luettelossa ei ole pienpuolueita. Luettelo on kaksi vanhaa isoa puoluetta jotkka ovat jo hajonneet; Kansallinen Republikaaninen puolue ja Whig-puolue.
Presidentinvaalin voittaja on lihavoituna.
Hochdonnin rautatiesilta
Hochdonnin rautatiesilta () on rautatiesilta Saksassa, Marschbahn-radalla, Hampurin ja Husumin välillä. Silta sijaitsee Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Hochdonnin kunnassa. Silta ylittää Kielin kanavan. Silta on kaikkiaan noin 2,2 kilometriä pitkä teräsristikkosilta, jonka suurin korkeus on 68 metriä ja vapaa alituskorkeus kanavan kohdalla 42 metriä.
Isomuurahaiskuoriainen
Isomuurahaiskuoriainen eli muurahaiskuoriainen ("Thanasimus formicarius") on kirjokuoriaisten heimoon kuuluva laji. Se on 7-10 mm:n pituinen ja tummissa peitinsiivissä on yksi tai kaksi mutkittelevaa vaaleaa raitaa, keskiruumis on rusehtavan punainen ja pää on musta. Muurahaiskuoriainen muistuttaa hieman väritykseltään ja käyttäytymiseltään muurahaista. Punertavat toukat elävät petoina kaarnakuoriaisten käytävissä. Isomuurahaiskuoriaista esiintyy pääasiassa Euroopassa.
Isomuurahaiskuoriainen on metsänomistajalle hyödyllinen apu tuhohyönteisteisten torjunnassa. Se saalistaa ainakin seuraavia lajeja: kuusentähtikirjaajaa ("Pityogenes chalcographus"), taimipikikärsäkästä ("Pissodes castaneus"), pystynävertäjää ("Tomicus piniperda"), sarvijaakkoa ("Acanthocinus aedilis"), vaakanävertäjää ("Tomicus minor"), ukkoniluria ("Dendroctonus micans"), pikakirjoittajaa ("Ips sexdentatus"), kirjanpainajaa ("Ips typographus"), "Pityokteines curvidens", "Hylurgus ligniperda", havutikaskuoriaista ("Trypodendron lineatum"), pikkukirjanpainajaa ("Ips duplicatus") ja mustaniluria ("Hylastes ater") .
The Addams Family (musikaali)
The Addams Family on yhdysvaltalainen musikaali, jonka on musiikin ja sanoituksen on tuottanut Andrew Lippa. Musikaalin käsikirjoituksen ovat tehneet Marshall Brickman ja Rick Elice, joka perustuu Charles Addamsin sarjakuviensa pohjalta luomaan The Addams Family perheeseen. Musikaali sai ensi-esityksensä kokeiluna Chicagossa vuonna 2009. Vuotta myöhemmin musikaalin ensi-ilta oli New Yorkin Broadwayllä huhtikuussa 2010.
Musikaalikomedia on ensimmäinen teatterinäytelmäksi tuotettu The Addams Family-näytös, vaikka Addamsin perheestä on tehty jo useita televisio- ja elokuvasovituksia.
Suomessa musikaalin kantaesitys oli Tampereen Työväen Teatterissa, jossa ensi-ilta oli 4. lokakuuta 2013.
Oulun kaupunginteatterissa musikaalin ensi-ilta oli 17. tammikuuta 2015 jatkuen aina 19. joulukuuta 2015 saakka musikaalin ollessa suuri menestys näytöksien ollessa aina loppuunmyyty, saaden kaiken kaikkiaan yli 25 000 katsojaa.
Broadwayn, Tampereen ja Oulun "The Addams Family"-musikaalin näyttelijät.
90 Minutes in Heaven
90 Minutes in Heaven on yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2015. Elokuva kertoo nuoresta pastorista, joka julistetaan auto-onnettomuuden jälkeen kuolleeksi mutta herää uudelleen henkiin ja väittää käyneensä taivaassa. Elokuva perustuu Don Piperin omaelämäkerralliseen kirjaan.
Tammikuussa 1989 pastori Don Piper (Hayden Christensen) joutuu vakavaan auto-onnettomuuteen ja hänet todetaan kuolleeksi. Seuraavat puolitoista tuntia hänen ruumiinsa makaa pressulla peitettynä sillä välin kun hänen sielunsa kokee taivaan valtakunnan ihanuuden. Papin rukoukset auttavat hänet kuin ihmeen kaupalla takaisin elävien kirjoihin, mutta sitä ihmettä Don ei olisi halunnut kokea, sillä hänen vammansa aiheuttavat pahoja kipuja ja henkistä kärsimystä. Vaimonsa Evan (Kate Bosworth), kolmen lapsensa sekä läheisten ja kaukaisten ystävien tukemana Don yrittää saada otteen entisestä elämästään.
Hangon Itäsatama
Hangon Itäsatama on huvivenesatama Hangon Itälahdessa. Sitä ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Satama rakennettiin heti Hangon kaupungin perustamisen jälkeen, ja laituri valmistui 1879 ja venesatama 1880. Sen pohjoispuolella on satamamakasiineja. Alue on valittu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Itäsatama sijaitsee suojaisessa Itälahdessa. Se on Suomenlahden merkittävimpiä huvivenesatamia. Sen rannalla ovat muun muassa Hangö Segelföreningenin rakennuttama funktionalismia edustava paviljonkinrakennus ja Granitin entinen kivihiomo.
Satamaa ylläpitää pursiseura Hangö Segelföreningen. Siellä käy satamakapteeni Jan Sonntagin vuoden 2011 arvion mukaan 6 000 – 7 000 venettä vuosittain. Niistä noin kymmenesosa on ulkomaalaisia. Satamassa on 220 venepaikkaa.
Itälahdella sijaitsi 1800-luvulla pieni kalasatama. Itäsatamaa alettiin rakenntaa tuolle paikalle heti kaupungin perustamisen jälkeen 1874. Ratainsinööri P. E. Böcker teki 1875 rakennussuunnitelman, ja valtio rakennutti 1879 Telakanniemen laitaan Böckerin suunnitteleman laiturin ja vuonna 1880 venesataman. Rantamakasiinit asetettiin kahteen suoraan riviin ja niiden väliin jätettiin palokuja.
Hangö Segelföreningenin paviljonki valmistui 1938. Sen oli suunnitellut arkkitehti Bertel Liljeqvist, ja sen rakentaminen onnistui pitkälti alueen yrityksiltä ja yksityishenkilöiltä saatujen lahjoitusten ansiosta.
Itälahti listattiin vuonna 2009 tehdyssä inventoinnissa valtakunnallisesti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen joukkoon.
Uskelan auto-onnettomuus
Uskelan auto-onnettomuus tapahtui illalla 1. lokakuuta 1937, kun Salon markkinoilta tulossa ollut Chevrolet-merkkinen kuorma-auto, jonka kyydissä oli 24 Ypäjän Palikkalan kylän nuorta, suistui jyrkässä alamäessä tieltä ja syöksyi rotkoon Uskelan Isokylässä niin sanotun Uskelan vanhan kirkon mäen luona. Auto kaatui ylösalaisin Uskelanjokeen paikalla yhtyvään Myllyojaan, jossa oli toista metriä vettä. Viisitoista autossa ollutta joutui veden varaan, ja kahdeksan heistä hukkui. Onnettomuusauton kuljettaja kauppias Markus Ojala oli vahvassa humalatilassa. Uskelan onnettomuus oli Suomen suurin ennen sotia tapahtunut auto-onnettomuus.
Onnettomuuden kahdeksan uhria siunattiin 17. lokakuuta 1937 yhteishautaan Ypäjän hautausmaalle. Haudalla oleva muistopatsas paljastettiin juhannuksena 1938.
Davas ja Geassai
Davas ja Geassai on Nils-Aslak Valkeapään ja Ingor Ántte Áilu Gaupin albumi, joka julkaistiin vuonna 1982.
Vaasanpuistikko (Vaasa)
Vaasanpuistikko () on yksi Vaasan ydinkeskustan leveistä puistokaduista. Runsaan kilometrin mittainen katu kulkee länsilounaasta itäkoilliseen Vaskiluodon sillalta kauppatorin eteläpuolitse rautatien ylittävälle maasillalle, jossa se jatkuu koilliseen Sepänkyläntienä.
Vaasanpuistikon poikkikadut lännestä itään ovat Rantakatu, Koulukatu, Lyseonkatu, Kirkkopuistikko, Senaatinkatu, Raastuvankatu, Ylätori, Kauppapuistikko, Alatori, Pitkäkatu ja Asemakatu. Vaasanpuistikon kanssa samansuuntainen katu on torin pohjoislaitaa kulkeva Hovioikeudenpuistikko.
Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Vaasanpuistikon varrella sijaitsevat muun muassa Vaasan kirkko ja Kirkkopuisto sekä kaupungintalo ja Kaupungintalonpuisto. Muita merkittäviä rakennuksia ovat numero 3:n kerrostalo (Matti Visanti 1932), numero 6:n kerrostalo (Viljo Revell 1954), Vaasan lyseon lukio (numero 8, Johan Jacob Ahrenberg 1898), Moen talo (numero 12, 1861), Ylätorin kulman Rewell Center (Viljo Revell 1963) ja numero 18:n Vaasan kauppahalli (Alfred Wilhelm Stenfors 1939). Raastuvankadun kulman Wasaborg eli Sjöblomin talo oli valmistuessaan vuonna 1912 kaupungin suurin talo. Sen itäsiiven ovat suunnitelleet J. E. Bruun ja Carl Schoultz ja länsisiiven Arthur Rudolf Gauffin.
Pitkänkadun kulman Centrumin talo (Vaasanpuistikko 22) on tunnettu vuosien myötä vaihtuvista ravintoloistaan. Siinä toimi 1970-luvulla tanssiravintola Centrum, 1980-luvulla diskoteekki Caribbean People. Sitä seurasivat tanssiravintolat Valentino ja Tähtitaivas sekä yökerhot Apache Inn ja Party House 22. Ketjuravintoloista talossa toimi aiemmin Restelin Martina ja nykyisin Pancho Villa.
Bleasbyn rautatieasema
Bleasbyn rautatieasema on rautatieasema Bleasbyn kylässä Nottinghamshiressä. Se sijaitsee Nottingham–Lincoln-radan varrella.
Asema avattiin joulukuussa 1848 nimellä Bleasby Gate. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1889. Asemaa käytti 5 938 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Kirjokuoriaiset
Kirjokuoriaiset ("Cleridae") on erilaisruokaisten alalahkoon kuuluva kovakuoriaisheimo. Useimmilla lajeilla on harjaksinen ruumis ja ne ovat usein kirkkaanvärisiä. Lajeja tunnetaan maailmasta noin 3 500.
Albert Dewandre
Albert Barthélemy Franz Marie Joseph Dewandre (20. maaliskuuta 1884 Monceau-sur-Sambre – 25. toukokuuta 1964 Liège) oli belgialainen insinööri, keksijä ja teollisuusjohtaja.
Albert Dewandren isä Georges (1853–1932) oli myös insinööri ja AILg:n jäsen, ja hänen äitinsä oli Sophie o.s. Minette (1855–1924). Albert oli kuuluisan belgialaisen lakimies-poliitikko, senaattori Barthel Dewandren (1822–1893) lapsenlapsi. Albert Dewandren lapsenlapsi Brigitte Neven o.s. Wauters on elektromekaniikan insinööri, ja myös AILg:n jäsen.
Hänen merkittävin keksintönsä oli polttomoottorin imutiehyeiden alipainetta hyödyntävä jarrutehostin, jonka saksalainen Robert Bosch GmbH kaupallisti, ja mikä tuli ensi kertaa käyttöön eräissä Mercedes-Benzin kuorma-automalleissa vuonna 1927, seuraavana vuonna myös henkilöautoissa.
Vuonna 1933 hän esitteli etuvetoisen johdinauton, "trolleybus Dewandre":n, missä niin ohjaus kuin jarrutkin olivat tehostettuja. Sen käyttöönoton 1935 jälkeen Dewandren ratkaisun haittapuolet paljastuivat, sillä ohjausjärjestelmän tuntuma oli vielä kehno: johdinautoa oli vaikeaa pitää vakaasti suunnassaan käytetyn ohjaustekniikan puutteellisuuksien vuoksi. Jatkokehittelyn jälkeen ohjaus- ja jarrutehostuksella varustetut, brittiläisen "Clayton-Dewandre" -yhtiön alaisuudessa valmistetut ajoneuvot tuottivat keksijälle kuitenkin sievoisia tuloja.
Dewandre suunnitteli ja toteutti myös suihkulähteen vuoden 1939 Liègen "Expo de l`Eau"-näyttelyyn: sadan metrin korkeuden saavuttanut vesisuihku oli toteutushetkellä lajinsa korkein maailmassa.
Albert Dewandre toimi Compagnie des Pieux Frankl-yrityksen (nykyisin Thales-konserniin kuuluva Forges de Zeebrugge) johtajana, Fabrique Nationale de Herstalin varapääjohtajana, Liègen yliopiston administraattorina, ja sen diplomi-insinööriseura AILg:n puheenjohtajana. Hän oli toisen maailmansodan päätyttyä myös perustajajäsen CEEES (Confederation of European Environmental Engineering Societies) -kattojärjestöön nykyisin kuuluvassa BSMEE:ssä [Belgian Society of Mechanical and Environmental Engineering). Hänelle myönnettiin "Legion d`Honneur"-kunnialegioonan upseerin arvo, sekä komentajan arvo Belgian toiseksi korkeimmassa "Ordre de la Couronnne"-ritarikunnassa.
Hovioikeudenpuistikko
Hovioikeudenpuistikko () on yksi Vaasan ydinkeskustan puistokaduista. Noin kilometrin mittainen katu alkaa lännessä Rantakadulta Vaasan hovioikeuden edustalta, kulkee kauppatorin pohjoisreunaa ja päättyy Rautatienkatuun Vaasan rautatieaseman edustalle. Seuraava samansuuntainen katu etelään päin on Vaasanpuistikko.
Kauppatorin kohdalla, Raastuvankadun kulmasta Alatorille Hovioikeudenpuistikko on kävelykatua. Kävelyaluetta suunnitellaan jatkettavaksi kadun loppupäähän, rautatieasemalle asti, ja siitä edelleen kaavaillaan jalankulkuyhteyttä ratapihan yli tai ali Wasa Stationiin ja Klemettilän uudelle kauppakeskusalueelle.
Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluvat Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Hovioikeudenpuistikko alkaa Setterbergin suunnittelemaa Vaasan hovioikeuden rakennusta (1862) vastapäätä. Setterbergin piirtämiä ovat myös kadun varrella oleva Vaasan kirkko sekä apteekkirakennus Kirkkopuistikon kulmassa.
Eduskuntatalon suunnittelijana tunnetun J. S. Sirénin piirtämiä rakennuksia Hovioikeudenpuistikon varrella ovat Lassila & Tikanojan liikerakennus (1937) numerossa 19, KOP:n talo (1939–1941) Hovioikeudenpuistikko 13:ssa sekä ja Suomen Pankin talo eli Ritzin talo (1949–1952) Kirkkopuistikon kulmassa. Suomen Pankin talon edessä kadun keskellä on vanhan katukaivon puukatos.
Muita merkittäviä rakennuksia Hovioikeudenpuistikon varrella ovat Keijo Petäjän suunnittelema, vuonna 1964 valmistunut as.oy Paratiisi Rantakadun kulmassa, Tikanojan taidekoti numero 4:ssä, Kipinän talo numero 5:ssä (Alfred Wilhelm Stenfors 1907), Vaasan kauneimmaksi taloksi äänestetty Vaasan Osake-Pankin jugendlinna eli Kurtenia numero 11:ssä (Fredrik Thesleff 1905), Vaasan kaupungintalo, Rewell Center Ylätorilla, torinlaidan Hartmanin talo (Kauno S. Kallio 1913) sekä hotelli Centralin talo Pitkänkadun kulmassa (A. E. Hämäläinen 1941).
Hovioikeudenpuistikon varrella toimivat muun muassa Vaasan pääposti, kauppakeskus HS Center, Sokos Hotel Royal ja Vaasan Omenahotelli.
Hovioikeudenpuistikon varrella on monia julkisia veistoksia ja korkokuvia, keskeisimpänä torinlaidan "Suomen Vapaudenpatsas". Kävelykatuosuudelle on vuosina 2005–2006 pystytetty myös Erkki Kannoston teokset "Matkakuume", "Syvä jano" ja "Varjoja metsässä". Hartmanin talon fasadia komistavat John Munsterhjelmin graniittifiguurit "Seppä" ja "Puutarhassa työskentelevä nainen". Rewell Centerin päädyssä on Jaakko Niemelän "Gridlock", Kaupungintalon puistossa ovat Joachim Kurtenia, P. E. Svinhufvudia ja marsalkka Mannerheimia esittävät korkokuvat (Emil Wikström ja John Munsterhjelm). Suomen Pankin rakennuksen seinässä ovat Emil Filénin ja Yrjö Rosolan tekemät reliefit. Kirkkopuistikon kulmassa on Emil Wikströmin tekemä Zachris Topeliuksen patsas.
Olli Kärkkäinen
Olli Kärkkäinen on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee Nordeassa yksityistalouden ekonomistina. Aiemmin hän on työskennellyt Eduskunnan tietopalveluissa tutkijana ja väitöskirjatutkijana Tampereen yliopistossa. Kärkkäinen on tutkinut muun muassa kannustinloukkuja sekä perustuloa.
Kuolema kulkee sumussa
Kuolema kulkee sumussa on Margery Allinghamin vuonna 1952 ilmestynyt romaani. Kirja julkaistiin suomenkielisenä kahdeksan vuotta myöhemmin WSOY:n kustantamana.
Focke-Achgelis Fa 283
Focke-Achgelis Fa 283 Kampfhubschrauber oli saksalainen suunniteltu rynnäkköhelikopteri. Vuonna 1942 käynnissä olleesta projektista on jäänyt varsin vähän materiaalia jäljelle, eikä konetyyppi edennyt missään vaiheessa suunnittelupöytiä pidemmälle. Kopteri olisi ollut konfiguraatioltaan yksiroottorinen, ja rakenteidensa osalta panssaroitu. Laskutelineestä suunniteltiin sisäänvedettävää. Kopterin sivuttaisohjaus kaavailtiin toteutettavaksi vaihtoehtoisesti perään V-muotoon asennetuilla kahdella roottorilla, tai ohjaamalla moottorin pakokaasut sivusuuntaisesti ulos rungon sivulta. Voimalaitteena oli tarkoitus käyttää 1323 kilowatin (1800 hv) 14-sylinteristä BMW 801D -tähtimoottoria.
Jack Taylor (televisiosarja)
Jack Taylor on vuonna 2010 alkanut irlantilainen rikosdraamasarja, joka perustuu Ken Bruenin romaaneihin. Sarja sijoittuu Galwayhin. Pääosassa on entinen poliisi Jack Taylor (Iain Glen), joka on ryhtynyt yksityisetsiväksi saatuaan potkut poliisista.
Sarja alkoi elokuussa 2010 Irlannin TV3-kanavalla. Suomessa Yle TV1 aloitti sarjan esittämisen 1. lokakuuta 2017.
Butša
Butša () on keskikokoinen kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, linnuntietä noin 24 kilometriä maan pääkaupunki Kiovan keskustasta länsiluoteeseen. Butša on suoraan Kiovan alueen alainen kaupunki, joka sai kaupungin aseman vuonna 2006. Tätä ennen se oli eteläisen naapurikaupunkinsa Irpinin alainen kaupunkityyppinen taajama.
Vuonna 2017 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 31 959. Väkiluku on ollut kasvussa.
Kaupungissa on rautatieasema. Suuri työllistäjä on lasitehdas. Aivan kaupungin pohjoispuolella Irpinin kaupungin Hostomelissa toimii Ukrainan valtiollisen aseteollisuuskonserni Ukroboronpromin hallinnoima Antonovin lentoasema (UKKM, rahtiliikenteen ja lentokoneteollisuuden käyttämä lentoasema, 3,5 km kiitotiellä).
Kitbuqa
Kitbuqa (myös Ked-Buqa tai Ketbugha, k. 1260) oli naimanien heimoon kuulunut mongolikomentaja, joka sai surmansa Egyptiä hallinneita mamelukkeja vastaan käydyssä Ain Jalutin taistelussa vuonna 1260.
Kitbuqa oli virkamies naiman-heimosta, joka vuonna 1252 lähetettiin valtaamaan assasiinien (ismailiittien lahko) hallitsemaa Girdkuhin linnoitusta ja muita assasiinien hallussaan pitämiä tukikohtia Quhistanissa nykyisessä Iranissa. Kitbuqan johtamat 5 000 miestä hyökkäsivät useita linnoituksia vastaan toukokuun 1253 ja marraskuun 1254 välillä, mutta heidän ei onnistunut valalta piirittämäänsä Girdkuhia ja lopullinen voitto assasiineista jäi saavuttamatta. Hülegü-kaanin johtaessa alueelle suuremman mongoliarmeijan toukokuussa 1256 Kitbuqa hävitti ismailittien Tunin kaupungin Qayenin ja Tabasin välillä, edeten tämän jälkeen Hülegün armeijan vasemman siiven muodostaen ismailiittien sydänmaille Elbursvuoristoon syys-marraskuussa 1256. Kitbuqa jatkoi Hülegün vasemman siiven komentamista Hülegün hyökätessä kohti Bagdadia. Kitbuqa hävitti vihollisen tukikohtia Khūzestānissa ja Luristanissa, ennen kuin joukot yhdistyivät Bagdadissa.
Hülegü jatkoi edelleen hyökkäystään kohti Syyriaa ja Kitbuqa toimi takajoukkona komennossaan 10 000 mongolia, sekä 500 armenialaista ja georgialaista sotilasta. Damaskos antautui 14. huhtikuuta 1260 ja Kitbuqa jatkoi linnoitusten kukistamista Libanonin ja Jordanian alueilla. Uskonnoltaan Kitbuqa oli kristitty ja hän tuki valloitettujen alueiden kristittyjen etuja. 3. syyskuuta 1260 Kitbuqa johti mongoleja Egyptin sulttaani Qutuzia vastaan Ain Jalutin taistelussa. Vihollisarmeijaa pienempää joukkoa johtanut Kitbuqa ei suostunut perääntymään, vaan jäi taistelun hävittyään vangiksi ja teloitettiin. Qutuz eteni Libanoniin, jossa vangeiksi jäi myös osa Kitbuqan perheestä. Kitbuqan uhmakkuutta ihaillut Hülegü palkitsi sittemmin Kitbuqan hengissä selvinneet sukulaiset.
Berezan
Berezan () on kaupunki Ukrainan Kiovan alueella, linnuntietä 68 kilometriä maan pääkaupunki Kiovan keskustasta itään. Berezan muutettiin kaupungiksi vuonna 1981 ja on ollut hallinnollisesti suoraan Kiovan alueen alainen kuntatason yksikkö vuodesta 1993. Vuonna 2017 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 16 452.
Kaupuni sijaitsee Kiovasta itään kohti Harkovaa johtavan valtatien M03 varrella (osa eurooppatietä ).
Kool G Rap
Nathaniel Thomas Wilson (s. 20. heinäkuuta 1968), paremmin tunnettu taiteilijanimellään Kool G Rap, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Kool G Rap & DJ Polo -duossa ja Juice Crew -kollektiivin jäsenenä. Wilsonia pidetään mafioso rap -alalajin pioneerina ja hän on saanut myös tunnustusta teknisistä riimittelytaidoistaan.
Wilson on kotoisin New Yorkin Queensin Coronasta.
Queensbridge
Queensbridge on vuonna 1939 avattu asuntoalue New Yorkin Queensin Long Island Cityssä. Alueen vuokratalot on suunnattu vähävaraisille, ja talot omistaa New York City Housing Authority. Queensbridgen 96 taloa jaetaan kahteen eri kompleksiin, ja asukkaita on koko alueella yhteensä vajaa 7 000.
Queensbridge on kärsinyt huonosta maineesta, ja alueella on ilmennyt paljon rikollisuutta 1960-luvulta lähtien, mikä lisääntyi vielä 1980-luvun crack-epidemian myötä. 2010-luvulla rikollisuus on kuitenkin vähentynyt merkittävästi.
Queensbridge sai huomiota kun alueelta kotoisin oleva rap-artisti Nas julkaisi vuonna 1994 "Illmatic" -esikoisalbuminsa, jonka sanoituksissa hän käsitteli Queensbridgessä varttumista.
Carl Lauritzen
Carl Hjalmar Lauritzen (4. huhtikuuta 1879 Kööpenhamina – 18. huhtikuuta 1940) oli tanskalainen näyttelijä.
Carl Lauritzen opiskeli näyttelemistä Valdemar Coldingin johdolla ja aloitti uransa Kalundborgin teatterissa vuonna 1899. Vuosina 1899–1902 hän työskenteli Carl Henriksenin teatteriseurueessa, vuosina 1903–1905 Kööpenhaminan Casinossa sekä myöhemmin muun muassa Odensen ja Aarhusin teattereissa. Vuosina 1911–1920 Lauritzen esiintyi noin 90:ssä Nordisk Filmin elokuvassa. Hän oli naimisissa näyttelijä Henny Lauritzenin kanssa ja näyttelijä Torkil Lauritzenin isä.
Alma Hinding
Alma Rekstad Hinding (11. elokuuta 1892 Svendborg – 24. joulukuuta 1981) oli tanskalainen elokuvanäyttelijä.
Alma Hindingin ura alkoi vuonna 1912, kun hän vastasi Nordisk Filmin tuottajan Ole Olsenin lehti-ilmoitukseen, jossa tämä etsi nuoria naisia näyttelemään elokuviin. Hinding toimi aluksi statistina, mutta vuodesta 1914 lähtien hän alkoi saada myös parempia rooleja ja sittemin pääosia. Pieni, kaunis ja isosilmäinen näyttelijä ehti vuoteen 1917 mennessä esintyä yli sadassa elokuvassa. Vuonna 1918 hänestä tuli Tanskan ensimmäisen elokuvakoulun opettaja. Hinding teki viimeisen elokuvansa Dansk Astra Filmille vuonna 1919. Hän oli naimisissa Casino-teatterin johtajan Hans Gaden kanssa.
Kauko Vainio (professori)
Kauko Juhani Vainio (1. toukokuuta 1913 Sääminki – 17. tammikuuta 1989 Heinola) oli suomalainen ortopedi, joka sai professorin arvonimen.
Vainion vanhemmat olivat diplomi-insinööri Viljo Vainio ja Ester Johanna Koskinen ja puoliso vuodesta 1937 Vieno Sanelma Hyvärinen. Hän tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1930 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1939. Tohtoriksi hän väitteli 1956 ja sai sekä kirurgian että ortopedian erikoislääkärin pätevyyden 1951. Vainio oli Helsingin yliopiston ortopedisen kirurgian dosentti vuodesta 1956 vuoteen 1962. Hän työskenteli valmistuttuaan useissa eri sairaaloissa sekä Pohjois- että Etelä-Suomessa, Reumasäätiön sairaalan ortopedian ylilääkäri hänestä tuli vuonna 1952. Vainio, joka oli ortopedisen kirurgian uranuurtajia Suomessa, tutustui alaan jo 1950-luvun vaihteessa Yhdysvalloissa ja loi merkittävän kansainvälisen yhteistyöverkoston. Hänen sanotaan perehdyttäneen tuhat henkilöä eri puolilta maailmaa ortopediseen kirurgiaan ennen eläköitymistään vuonna 1975. Vainiolle myönnettiin ansioistaan professorin arvonimi vuonna 1970. Sotilasarvoltaan Vainio oli lääkintämajuri (1944).
Gunnar Sommerfeldt
Gunnar Ternstrøm Sommerfeldt (4. syyskuuta 1890 Kööpenhamina – 30. elokuuta 1947) oli tanskalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Gunnar Sommerfeldt kasvoi kansakoulunopettajan ottolapsena. Hän työskenteli Aarhusin teatterissa vuosina 1911–1915 ja aloitti elokuvauransa Nordisk Filmillä vuonna 1914. Sommerfeldtistä tuli pian yksi yhtiön päänäyttelijöistä ja hän myös ohjasi muutamia elokuvia.
1920-luvulla Sommerfeldt teki muutamia dokumenttielokuvia ja työskenteli jonkin aikaa elokuvateatterin johtajana. Hän vietti myöhemmin vaihtelevaa elämää ja kuoli vankilassa pidätettynä hotellipetoksesta.
Christel Holch
Christel Julie Emmanuela Holch Jacobsen (2. huhtikuuta 1886 Aalborg – 8. maaliskuuta 1969 Skagen) oli tanskalainen näyttelijä.
Kauppiaan perheeseen syntynyt Christel Frost valmistui Kuninkaallisen teatterin näyttelijäkoulusta ja työskenteli ensimmäisen aviomiehensä Jens Holchin kuoltua Aarhusin teatterissa vuosina 1908–1913. Vuonna 1911 hän meni naimisiin teatteriohjaaja Jacob Jacobsenin kanssa. Holch Jacobsenin ensimmäinen elokuva oli "Den lille hornblæser" vuonna 1909. Hän työskenteli Nordisk Filmillä vuosina 1912–1915 esiintyen muun muassa Valdemar Psilanderin vastanäyttelijänä. Hänen viimeinen elokuvansa oli "Den ny husassistent" vuonna 1933.
Holch Jacobsen oli näyttelijä Annelise Jacobsenin ja elokuvaohjaaja Johan Jacobsenin äiti. Hänen sisarensa Ellen Rassow oli myös näyttelijä.
Folke Rabe
Folke Rabe (28. lokakuuta 1935 Tukholma, Ruotsi – syyskuu 2017) oli ruotsalainen säveltäjä ja jazz- ja kamarimuusikko, jonka pääsoitin oli pasuuna. Hänen isänsä oli Harald Rabe.
Rabe opiskeli sävellystä Tukholmassa ja Darmstadtissa opettajinaan muun muassa Karl-Birger Blomdahl, György Ligeti, Witold Lutosławski ja Ingvar Lidholm. Modernin taidemusiikin alalla Rabe oli uranuurtaja improvisaatiomusiikin ja graafisen nuotintamisen alalla. Myöhemmin hänen teosluettelonsa huomattavan osan muodosti messinkipuhaltimille sävelletty musiikki, muun muassa "Basta" soolopasuunalle sekä solokonsertot trumpetille, pasuunalle ja käyrätorvelle. Rabe sävelsi myös arvostetua kuoromusiikkia, muuna muassa "Rondes" ja "to love", sekä elektroakustista musiikkia, kuten "VA??". Rabe valittiin Föreningen svenska tonsättaren jäseneksi 1965.
Jazzmuusikkona Rabe soitti muun muassa Arne Domnéruksen orkesterissa ja Harry Arnoldin radioyhtyeessä. Hän soitti useita vuosia Jack Lidströmin Hep Catsissa ja Lasse Törnqvistin Blue Starsissa. Rabe työskenteli myös Sveriges Radio P2:ssa.
Svend Aggerholm
Svend Aage Alexander Reumert Aggerholm (19. tammikuuta 1875 Århus – 12. helmikuuta 1940 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Tukkukauppiaan perheeseen syntynyt Svend Aggerholm aloitti näyttelijänuransa Dagmar-teatterissa vuonna 1898. Hän siirtyi Folketeatretiin vuonna 1902 ja Det ny Teateriin vuonna 1908. Vuodesta 1910 lähtien Aggerholm matkusteli ja työskenteli Englannissa. Palattuaan Tanskaan vuonna 1914 hän perusti oman teatteriseurueen. Aggerholm toimi Odensen teatterin johtajana vuosina 1917–1921 ja 1935–1936. Hän esiintyi Nordisk Filmin mykkäelokuvissa vuosina 1910–1914 ja teki ennen kuolemaansa myös yhden äänielokuvan. Aggerholm oli naimisissa näyttelijä Ellen Aggerholmin kanssa.
Hääled
Valitsijayhdistys Valimisliit Hääled - International and Local Voices for the Prosperous Future of Tallinn / rahvusvahelised ja kohalikud hääled Tallinna õitsva tuleviku jaoks perustettiin syyskuussa 2017 Tallinnan kuntavaaleihin. Sillä on ehdokkaita neljässä Tallinnan kahdeksasta vaalipiiristä. Hääled tähtää yhteiskunnallisiin muutoksiin Tallinnassa Viron pääkaupungissa.
Hääledin vaaliohjelmassa tavoitteena on, että tallinnalaiset pääsevät suoremmin osallistumaan kaupungin hallintoon. Se haluaa kannustaa kaupunkilaisia lähiympäristöään koskevien aloitteiden tekoon.
Hääledin perustaja on pieni ulkomaalaisten ryhmä useista Euroopan maista.
Bloxwichin rautatieasema
Bloxwichin rautatieasema on rautatieasema Bloxwichin kaupungissa Länsi-Midlandsissa. Se sijaitsee Chase Linen varrella.
Ensimmäinen Bloxwichin asema avattiin 1. helmikuuta 1858. Sitä ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiin lopulta 18. tammikuuta 1865. Sen tilalle avattiin kuitenkin uusi asema 15. toukokuuta 1989.
Asemaa käytti 43 728 matkustajaa kaudella 2015–2016.
Gary Sundberg
Gary Sundberg (s. 10. marraskuuta 1941 Vaasa) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä. Oman uransa jälkeen on toiminut useaan otteeseen aktiivisti HIFK:n jalkapalloilun järjestötehtävissä ja taloudellisena tukijana.
Sundberg pelasi ensi kerran HIFK:n miesten joukkueessa vuonna 1959 piirisarjaottelussa A-juniori-ikäisenä, ja onnistuikin tekemään maalin ja ottelun loppuvaiheessa hänen kaatamisestaan aiheutui rangaistuspotku. Myöhemmin seuran harjoituksissa ajan suuri nimi Åke Lindman kävi vielä kehumassa minua åkemaiseen tyyliinsä: ”Helvetin hienoa! Sinusta tulee vielä tähti.” HIFK:n ykkösjoukkueeseen nousu tapahtui syksyllä 1962, jolloin hän pelasi Eurooppa cup-ottelussa Rapid Wieniä vastaan Helsingissä. Sundbergin Mestaruussarjaura alkoi keväällä 1963 ja jatkui aina syksyyn 1966. Viimeinen kausi huipputasolla jäi myös parhaaksi. Gary Sundberg teki 11 maalia 17 ottelussa ja oli näin HIFK:n paras maalintekijä Jalkapallon mestaruussarjassa kaudella 1966. Kaikkiaan Mestaruussarjaotteluita kertyi hänelle 57 ottelua ja niissä hän teki kaikkiaan 18 maalia. Sen jälkeen hän pelasi vielä kaksi kautta, jotka HIFK pelasi Suomisarjassa. Vielä 1970-luvun alussa hän pelasi kaksi kautta Grankulla IFK:n riveissä - ensin III Divisioonassa ja nousun jälkeen II Divisioonassa.,
Sundberg tuli mukaan HIFK jalkapalloilun järjestötoimintaan 1970-luvulla HIFK:n jalkapalloilun pudottua HIFK:n jalkapallojaoston puheenjohtajana 1975-78. Pelasipa hän tarvittaessa myös kentälle. Toisen kerran Sunberg joutui HIFK:n järjestötoimintaan edustusjoukkueen taustayhtiön HIFK Soccer oli ajautumassa konkurssiin. Sundberg ryhtyi taustayhtiön pelastustehtäviin. Taustayhtiö saatiin pelastettua, ja Sundberg jatkoi vuoteen 2007. Järjestötoiminnan lisäksi hän on ollut myös rahoittamassa eri yhteyksissä taloudellisiin vaikeuksiin ajautunutta HIFK jalkapallotoimintaa.
Sundberg siirtyi jo 1960-luvun puolivälissä yrittäjäksi, jolloin hän perusti ensimmäisen oman yrityksensä, joka välitti teknisiä muoveja ja teki laiterakentamista teollisuudelle. Yrityskauppojen myötä Sundebergin perustamasta Teknolonista kasvoi Teknolon Group. 1970-luvun lopulla yritys fuusioitui ruotsalaisen kemian alan suuryrityksen Kema-Nobelin kanssa, ja Sundberg muutti kahdeksi vuodeksi Ruotsiin. Kahden vuoden jälkeen hän palasi Suomeen ja luopui 1980-luvulla yrityksestä. Hän perusti 1991 uuden perheyrityksen Fluorotech, jonka johdossa Gary Sundbergin jälkeen on ollut hänen poikansa. Hänen tyttärensä Christel Sundberg, joka on menestynyt hyvin musiikin alalla. Hänet tunnetaan paremmin taiteilijanimellä Chisu.
Philip Bech
Philip Bech (12. maaliskuuta 1869 Kööpenhamina – 8. maaliskuuta 1928) oli tanskalainen näyttelijä.
Lakia opiskellut Bech siirtyi Dagmar-teatterin oppilaaksi vuonna 1892. Hän työskenteli Aarhusin teatterissa vuosina 1900–1913, Uudessa teatterissa vuodesta 1913 ja Odensen teatterissa vuosina 1926–1927. Bech teki ensimmäisen elokuvansa Fotoramalle vuonna 1910 ja vuodesta 1913 lähtien hän työskenteli Nordisk Filmillä. Yhteensä Bech näytteli yli sadassa mykkäelokuvassa. Hänen viimeinen elokuvansa oli "Jokeren" vuonna 1928.
Henry Seemann
Henry Frederik Seemann (13. kesäkuuta 1875 Kööpenhamina – 10. kesäkuuta 1948) oli tanskalainen näyttelijä.
Viinikauppiaan perheeseen syntynyt Henry Seemann sai kaupallisen koulutuksen, mutta ryhtyi vuonna 1904 näyttelijäksi. Hän työskenteli operettinäyttelijänä ja -laulajana muun muassa Kööpenhaminan Casinossa vuosina 1907–1913 ja myöhemmin Scalassa. Vuodesta 1908 lähtien Seemann työskenteli myös Nordisk Filmillä, jossa hän teki yli 60 mykkäelokuvaa. Hänen viimeinen elokuvansa oli "Klovnen" vuonna 1926. Myöhemmin Seemann toimi elokuvateatterin johtajana ja koirankasvattajana. Hänen toinen vaimonsa oli näyttelijä Agnes Nørlund Seemann.
Vismuttitrifluoridi
Vismuttitrifluoridi (BiF) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena valmistettaessa muita vismuttiyhdisteitä.
Huoneenlämpötilassa vismuttitrifluoridi on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen kiderakenne muistuttaa yttriumfluoridin rakennetta. Kiinteänä ja nestemäisenä se koostuu vismutti- ja fluoridi-ioneista, mutta kaasufaasissa se koostuu BiF-molekyyleistä. Vismuttitrifuoridi on veteen liukenematonta ja hydrolysoi kiehumassa vedessä vismuttioksifluorideiksi. Yhdiste liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten asetoniin. Vismuttitrifuridi voi reagoida fluoridisuolojen kanssa muodostaen kompleksisen tetrafuorovismutaatti(III)ionin ([BiF]).
Vismuttitrifluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia ja fluoria. Muita valmistustapoja ovat vismuttitrioksidin ja vetyfluoridin välinen reaktio tai saostaminen vismuttinitraatin vesiliuoksesta fluoridisuolojen avulla.Vismuttitrifluoridista voidaan valmistaa muita vismuttiyhdisteitä kuten vismuttipentafluoridia.
Kirkkopuistikko
Kirkkopuistikko () on yksi Vaasan ydinkeskustan puistokaduista. Etelä-pohjoissuuntainen, noin kilometrin mittainen katu katkeaa Vaasan kirkkokorttelin kohdalla Vaasanpuistikon ja Hovioikeudenpuistikon välillä ja jatkuu taas kirkon toisella puolella. Katu alkaa Pikkukadun kulmasta lähellä Onkilahden rantaa ja päättyy Kasarmikatuun Kasarmintorin kohdalla. Pikkukadun ohella muut poikkikadut ovat Museokatu, Kirjastonkatu, Hietasaarenkatu ja Hovioikeudenpuistikko sekä kirkon eteläpuolisella osuudella Vaasanpuistikko, Rauhankatu ja Kasarminkatu.
Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Korsholmanpuistikko
Korsholmanpuistikko () on yksi Vaasan keskustan viidestä leveästä puistokadusta. Puolitoista kilometriä pitkä katu kulkee lännestä itään Vaasan keskustan eteläosassa, Rantakadulta Vaasan vankilan kulmalta Kasarmintorin etelälaitaa yli Kauppapuistikon aina Ratakadulle saakka. Muut poikkikadut ovat Koulukatu, Läntinen ja Itäinen Kasarmintori, Raastuvankatu, Pitkäkatu, Asemakatu, Klemetinkatu ja Mäkikaivontie.
Merkittäviä rakennuksia Korsholmanpuistikon varrella ovat muun muassa Keskuskoulu Raastuvankadun kulmassa (Ingvald Serenius 1938), Oikeustalo ja Poliisitalo Mäkikaivontien kulmassa (LPR-arkkitehdit 1994, Tapio Keiramo 2003) sekä kerrostalot numerossa 1 (Rantakatu 20, Elma ja Erik Lindroos 1967), numerossa 3 (Koulukatu 48–50, Sulo Kalliokoski 1966), numerossa 4 (Koulukatu 52, Kaj Englund 1963), numerossa 11 (Kauppapuistikko 32, Karl Erik Ivars 1969), numerossa 12 (E. Niemelä 1963), numerossa 14 (Kauppapuistikko 35, L. K. Aarnio 1952), numerossa 16 (Wegelius & Kiili 1978), numerossa 21 (Pitkäkatu 69, Iikka Martas 1960) ja numerossa 36 (Klemetinkatu, J. V. Tuomela 1945). Modernien rakennusten lisäksi Korsholmanpuistikolla on säilynyt paljon vanhoja puutaloja.
Vaasan kaupunginarkkitehti Carl Axel Setterbergin vuoden 1855 asemakaavaan suunnittelema viiden puistokadun kokonaisuus – Hovioikeudenpuistikko, Kauppapuistikko, Kirkkopuistikko, Korsholmanpuistikko ja Vaasanpuistikko – kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Korsholmanpuistikon itäpäästä on suunniteltu maasiltayhteyttä rautatien yli Klemettilään.
Erik Relander
Erik Fredrik Felix Relander (2. lokakuuta 1937 Äänekoski – 7. kesäkuuta 2011 Jyväskylä) oli suomalainen historian opettaja ja paikallis- ja järjestöhistorioiden kirjoittaja.
Relanderin vanhemmat olivat Äänekoski Oy:n palveluksessa olleet konttoristi Georg Relander ja pääkirjanpitäjä Kerttu Relander. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta ja toimi sitten historian ja yhteiskuntaopin opettajana Oulunkylän yhteiskoulussa 1962–2000. Hän opetti myös ammatinvalinnanohjausta ja puutöitä. Relander oli opettajana lisäksi peruskoulun yläasteella ja Virkailijain kansalaisopistossa Helsingissä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2000 ja muutti sitten takaisin Äänekoskelle.
Relander kirjoitti äänekoskelaisten urheiluseurojen historiikkeja, Sähkö-Aro Oy:n perustajan ja toimitusjohtajan Pentti Aron (1922–2009) elämäkerran, Oulunkylän yhteiskoulun historiateoksen sekä teoksen "Äänekoskea ja äänekoskelaisia" jossa kuvattiin Äänekosken kehittymistä 1900-luvun alusta 1960-luvulle saakka. Relander oli vuonna 1988 perustetun Suomen Urheilutietäjät ry:n ensimmäinen ja pitkäaikainen puheenjohtaja ja hän oli useita vuosia Vuoden urheilukirjan valintalautakunnan jäsenenä.
Julma leikki (elokuva)
Julma leikki ("Gerald’s Game") on yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 2017. Elokuva perustuu Stephen Kingin samannimiseen romaaniin, jossa nainen jää loukkuun syrjäiseen mökkiin aviomiehen menehdyttyä kesken lemmenhetken. Elokuva sai ensi-iltansa Netflixissä 29. syyskuuta 2017.
Pariskunta Jessie ja Gerald Burlingame matkustaa syrjäiselle mökille saadakseen suhteeseensa uutta jännitystä. Seksileikin yhteydessä Jessie antaa miehensä kahlita hänet käsiraudoilla vuoteeseen, mutta mies saa sydänkohtauksen ja Jessie jää yksin jumiin mökkiin. Hän joutuu kamppailemaan kipujen, näkyjen ja synkkien lapsuusmuistojen kanssa, eikä pian tiedä mikä on totta ja mikä ei.
Elle (nimi)
Elle on naisen etunimi. Nimi on syntynyt lyhentymänä nimestä Eleanor tai muista El-alkuisista nimistä, kuten Elisabet ja Elina. Lisäksi nimen syntyyn on saattanut vaikuttaa ranskan kielen feminiininen yksikön 3. persoonan pronomini "elle" (’hän’ naisesta puhuttaessa). Elle on Suomessa myös lappilainen tai saamelainen nimi, ja sen nimipäivä on saamelaisessa nimipäiväkalenterissa 10. helmikuuta. Suomalaiseen nimipäiväkalenteriin Elle olisi tulossa vuonna 2020.
Suomessa nimi on ollut käytössä ainakin 1800-luvulta saakka. Suomessa nimi esiintyy myös yhdysnimen osana, esimerkiksi nimissä "Elle-Maaret" ja "Marielle". Lokakuun 2017 alkuun mennessä se on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu 2 208 henkilölle, joista hieman yli puolet on 2000-luvulla syntyneitä.
Darin de Paul
Darin de Paul (s. 7. marraskuuta) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä, joka on pääosin tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten "", "" ja "Overwatch".
De Paul alkoi työskentelemään näyttelijänä 1981 esiintyen aluksi teatterissa ja televisiomainoksissa. Sittemmin 1989–1991 välisenä aikana hänet nähtiin televisiosarjassa "Miami Vice" ja elokuvissa "Oopperan kummitus" ja "American Tiger". De Paul esiintyi vielä 2003 televisiosarjassa "Kova laki", kunnes siirtyi tekemään äänirooleja näytelmäroolien sijaan.
Hän teki aluksi sivuääniä "Robots" animaatioelokuvaan 2005 ja sittemmin pienempiä äänirooleja. De Paul esiintyi välissä myös Oscar-ehdokkuuden saaneessa elokuvassa "Julie & Julia". Vuotta myöhemmin 2010 hän koe-esiintyi "" videopeliä varten. De Paul sai valita kolme hahmoa, joille hän saisi luoda äänen. Näistä ääniroolittajat valitsivat De Paulin olevan Gill Grunt. De Paul jatkoi roolissaan myös videopelissä "" ja "". Pelien jälkeen hänet kuultiin myös Judge Dreddin äänenä lyhytanimaatiosarjassa "". Sittemmin 2016 De Paul oli "Overwatch" -videopelissä Reinhardtin äänenä ja yhden jakson verran Sinestron äänenä "Justice League Action" lyhytanimaatiosarjassa.
Gust
Gust () on Koei Tecmon omistama japanilainen videopelien kehittäjä.
Yritys on perustettu vuonna 1993 itsenäisenä yrityksenä Naganossa.
Koei Tecmo on omistanut yrityksen vuodesta 2011 lähtien ja se yhdistyi emoyhtiön kanssa vuonna 2014.
Yhtiö on tunnettu muun muassa "Atelier" -sarjasta.
Paikallisvaluutta
Paikallisvaluutoiksi kutsutaan paikallisia vaihtoehtoisia "rahoja". Verotuksen näkökulmasta paikallisrahan käyttö on vaihtotyötä.
Suomen Toholammella on ollut käytössä paikallisvaluutta Toho. Lisäksi ainakin Ouluun ja Pohjois-Karjalaan on ehdotettu käyttöönotettavaksi paikallisvaluuttoja.
Ehkä kuuluisin paikallisen eli "lokaalin rahan" kokeilu tapahtui 1930-luvun Itävallassa Wörglin kaupungissa. Pula-ajan kirvoittama kokeilu edisti paikallisrahan kiertoa soveltamalla demurrage-veroa eli negatiivista korkoa ("negative interest money"). Lopulta Itävallan keskuspankki kielsi paikalliseksi menestykseksi osoittautuneen kokeilun.
Sveitsin WIR-frangi on länsimaiden vanhin edelleen käytössä oleva paikallis- tai rinnakkaisvaluutta jota käyttää noin 65 000 yritystä, eli noin neljäsosa sveitsiläisistä yrityksistä, erityisesti silloin kun Sveitsin frangin arvo laskee lama-aikana. Se toimii siis eräänlaisena paikallisena vastavoimana talouden laskusuhdanteille.
Englannin Bristolissa otettiin vuonna 2012 käyttöön Bristolin punta, Englannin laajimmin käytössä oleva paikallisvaluutta.
Paikallisia valuuttoja on 1900-luvun lopulla laskettu liikkeelle ainakin Meksikossa.
Vuosituhannen vaihteen jälkeen Saksassa ja Itävallassa on käynnistetty 16 uutta paikallista valuuttaa ja 49 muusta on suunnitelmia. Esimerkiksi Hampurissa niitä toimii kaksi: Alto ja Hansemark. Baijerilaisen Chiemgauer-valuutan kuukausittainen liikevaihto on 135 000 euroa.
Nämä paikallisvaluutat eivät ole viranomaisten hallinnassa, vaan hankkeita ajavat aktivistit, maanviljelijät, ympäristönsuojelijat, globalisaation vastustajat ja kansalaistoimikunnat.
Professori Gerhard Rösl kuvailee niitä paikallisia kulttuureita suojelevien idealistien esittämäksi vastalauseeksi kapitalistiselle globalismille. Hänen mukaansa uudet paikallisvaluutat ovat "käyttäjiensä statusta kohottava ylellisyystuote", joka kukoistaa taloudellisesti menestyvillä seuduilla.
Bundesbankin peruskirja kieltää "näennäisvaluutat", mutta näitä kokeiluja kohdellaan harmittomana erikoisuutena.
Monesti valuuttakriisit ovat antaneet vauhtia kokeiluihin. Rahan spekulatiivinen luonne on pyritty minimoimaan ja korostamaan sen tehtävää vaihdon välineenä. Tietotekniikan kehitys on helpottanut lokaalirahojen käyttöä, ja nämäkin rahat ovat nyttemmin monesti merkkejä tietokoneen ruuduilla, verkoissa ja muisteissa. Paikallisiin rahaprojekteihin viranomaiset eivät yleensä ole puuttuneet.
Niissä Yhdysvaltain vankiloissa, joissa maan valuutan käyttö vankien keskuudessa on kiellettyä, toimii vaihdannan välineenä jokin muu hyödyke, kuten savukkeet.
Seppo Siirilä
Seppo Ilmari Siirilä (s. 2. lokakuuta 1937 Seinäjoki) on suomalainen aluetieteilijä ja Tampereen yliopiston aluetieteen emeritusprofessori.
Siirilän vanhemmat olivat taloustirehtööri, maanviljelijä Arvo Jaakko Siirilä ja Aune Irene Rantala. Hän pääsi ylioppilaaksi 1956 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1961, lisensiaatiksi 1965 ja tohtoriksi 1968. Siirilä harjoitti tutkimustyötä Englannissa 1971 ja Australiassa 1973–1974.
Siirilä oli Helsingin yliopistossa assistenttina 1961–1969, Etelä-Pohjanmaan kesäyliopiston sihteerinä 1963–1965, Teknillisen korkeakoulun erikoisopettajana 1969 sekä Kauppakorkeakoulun professorin viran avustajana 1969. Hän oli sitten Tampereen yliopistossa vt. professorina 1969–1971, sosiaali- ja talousekologian professorina 1971–1974 ja aluetieteiden professorina vuodesta 1974 sekä taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaanina vuodesta 1976. Hän oli lisäksi Helsingin yliopiston kaupunkimaantieteen dosenttina vuodesta 1970 alkaen.
Dissidia Final Fantasy NT
Dissidia Final Fantasy NT on toimintaroolipeli, joka on julkaistu kolikkopelinä vuonna .
Pelin PlayStation 4 -version on kehittänyt Koei Tecmon Team Ninja ja sen on julkaissut Square Enix maailmanlaajuisesti vuonna .
Peli on seuraaja PlayStation Portablelle julkaistuille "Dissidia Final Fantasy" ja "Dissidia 012 Final Fantasy" -peleille.
Beta Arae
Beta Arae on Alttarin tähdistön kirkkain tähti. Parallaksimittausten perusteella se on noin 650 valovuoden päässä Maasta.
Tähden elämä on alkanut vähintään B3-spektriluokassa alle 50 miljoonaa vuotta sitten. Se on erittäin metallipitoinen tähti, koska sen rautapitoisuus on kolme kertaa niin suuri kuin Auringon.
Rochard
Rochard on suomalaisen Recoil Gamesin kehittämä tasohyppely- ja pulmapeli. Peli on julkaistu vuonna Windowsille, PlayStation 3:lle ja Macintoshille, sekä myöhemmin Linuxille ja Androidille.
IGN:n arvostelussa pelin PlayStation 3 -versio sai arvosanaksi 8,5/10.
Shattered Horizon
Shattered Horizon on suomalaisen Futuremark Games Studion kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on julkaistu vuonna Windowsille.
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7,5/10.
Robotti-sarja
Robotti-sarja on venäläis-amerikkalaisen kirjailija Isaac Asimovin tieteiskirjasarja, joka on samalla etsivätarina. Sarjasta on lähtöisin robotiikan kolme pääsääntöä.
Sarjaan kuuluvat kirjat:
Meesauuni
Meesauuni on pyörivä rumpumainen uuni, jota käytetään kemiallisen sulfaattiselluprosessin kemikaalien talteenotossa. Uunin pituus on tyypillisesti 50–120 metriä ja halkaisija kahdesta neljään metriä .
Viherlipeän kaustisoinnissa kalkki (CaO) liukenee veteen seuraavasti :
Tämän jälkeen muodostuu meesaa eli sakkaa, joka sisältää pääasiassa kalsiumkarbonaattia (CaCO) :
Meesauunissa meesa kuivuu, lämpenee ja lopulta muuttuu kalsiumoksidiksi (CaO) noin 800–1150 °C:n lämpötilassa seuraavan reaktioyhtälön mukaisesti :
Uunin retentioaika on 2–3 tuntia. Se on noin 2–5 asteen kulmassa, jotta meesa etenisi uunin sisällä. Savukaasujen kulkusuunta on meesasakkaan nähden päinvastainen. Savukaasujen ja sakan sisältämä lämpöenergia otetaan talteen. Savukaasut sisältävät paljon typen oksideja, koska uuniin syötetään enemmän kuin stoikiometrisen palamisen tarvitsema määrä ilmaa ja siellä vallitsee korkea lämpötila. Ennen vapauttamista ilmakehään savukaasuista poistetaan pienhiukkasia venturipesurin tai sähköstaattisen suodattimen avulla. Korkeaa lämpötilaa vaativa meesauuni on perinteisesti ollut sellutehtaan ainoa fossiilista polttoainetta käyttävä prosessi, mutta nykyään sen polttoaineena voidaan käyttää esimerkiksi ligniiniä tai puun kuoresta valmistettua kaasua.
Äänekoski (yritys)
Äänekoski Oy oli suomalainen vuosina 1896–1942 Äänekoskella toiminut metsäteollisuusyritys jonka toimintaa jatkaa nykyisin Metsä Board Äänekoski.
Yhtiön perustajat olivat tamperelainen kauppaneuvos Lars Johan Hammarén, hänen poikansa johtaja Edvin Hammarén ja Kyröskosken puuhiomon ja paperitehtaan isännöitsijä, insinööri Johan Erland Hammarén. Vuonna 1897 yhtiön osakkaaksi tuli myös vuorineuvos Gösta Sumelius. Sumelius ja Hammarén omistivat yhdessä vuonna 1870 perustetun Hammarén & Co:n joka oli perustanut Kyröskoskelle puuhiomon ja paperitehtaan. He ostivat vuonna 1895 Äänekoskelta maa-alueita ja koskiosuuksia muun muassa paikalliselta mahtimieheltä maanviljelijä Kalle Piiloselta. Vuonna 1898 ostettiin yhtiön nimiin Piiloselta vielä miljoonan markan kauppahinnalla 19 maatilaa metsineen Keski-Suomesta sekä 74 hakkuusopimusta.
Rakennustyöt alkoivat Äänekoskella vuonna 1897 ja saha, puuhiomo ja kartonkitehdas aloittivat toimintansa 1899. Vuonna 1900 valmistui yhtiön rakennuttama kapearaiteinen rautatie Äänekosken ja Suolahden välille ja tehtaat saatiin yhdistettyä valtakunnan rataverkkoon. Yhtiö siirtyi 1905 valmistamaan paperia kun puupahvin valmistus osoittautui kannattamattomaksi. Yhtiön sahalaitos tuhoutui tulipalossa samana vuonna mutta se rakennettiin uudelleen parempaan paikkaan. Vuonna 1906 valmistui yhtiön paperitehdas jossa oli Suomen suurin 6 000 tonnia ruskeaa käärepaperia vuodessa tuottanut paperikone. Äänekoski Oy:n pääkonttori oli vuoteen 1907 saakka Tampereella kunnes se siirrettiin Äänekoskelle. Paperitehtaalla oli vuonna 1908 seitsemän kuukautta kestänyt lakko joka päättyi lakkolaisten tappioon.
Äänekoski Oy siirtyi valmistamaan sanomalehtipaperia vuonna 1917 sen jälkeen kun ruskean käärepaperin markkinat Venäjällä oli menetetty. 1920-luvulla rakennettiin tehtaan uusi konttorirakennus ja paloasema 1923, uudistettiin tehtaan höyrykattilalaitos 1925, vesivoimalaitos 1926 ja paperikone 1927. Tehdasosastojen sähköistys aloitettiin 1926 ja uusi sahalaitos valmistui Kuhnamojärven rannalle 1929. 1930-luvulla uudistettiin vesivoimalaitos 1932–1933 ja rakennettiin uusi sulfiittiselluloosatehdas 1936–1938.
Äänekoski Oy joutui toisen maailmansodan puhjettua rahoituskriisiin menetettyään vientimarkkinansa. Kriisi ratkesi kun Wärtsilä Oy osti yhtiön lähes koko osakekannan Hammarénin ja Sumeliusten suvuilta. Elokuussa 1942 Äänekoski Oy fuusioitiin Wärtsilän keväällä 1942 perustamaan "Wärtsilä-Selluloosa Oy"-nimiseen yhtiön johon kuuluivat myös Karjalan kannaksella Johanneksen pitäjässä sijainneet teollisuuslaitokset jotka Wärtsilä oli aiemmin ostanut Hackman & Co:lta. 1940-luvulla Äänekoskelle rakennettiin sulfiittispriitehdas ja etikkahappotehdas sekä laajennettiin muutenkin tehdasta.
Wärtsilä myi vuonna 1953 Metsäliiton Selluloosa Oy:lle lähes koko Wärtsilä Selluloosa Oy:n osakekannan. Wärtsilä-Selluloosa Oy muutettiin samana vuonna takaisin Äänekoski Oy:ksi ja tällä nimellä se toimi vuoteen 1957 saakka jolloin nimi muutettiin Metsäliiton Selluloosa Oy:ksi.