hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Dmitri Obuhov
Dmitri Aleksejevitš Obuhov (, s. 9. heinäkuuta 1983 Kazan, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Obuhov edustaa KHL:n Ak Bars Kazania.
Obuhovin ura alkoi Venäjän toiseksi korkeimmailla sarjatasolla Vysšaja Ligassa Neftjanik Almetjevskissä vuonna 2003. Spartak Moskovan ja Neftehimik Nižnekamskin jälkeen Obuhov palasi vuonna 2005 kasvattajaseuraansa Ak Bars Kazaniin, jossa hän oli voittamassa niin Venäjän mestaruutta vuonna 2006, kuin Euroopan seurajoukkueiden mestaruutta vuonna 2007.
Dragon Ball Z: Return of Cooler
Dragon Ball Z: The Return Of Cooler on kuudes "Dragon Ball Z" -elokuva.
Elokuva alkaa, kun armeija robotteja hyökkää uudelle Namekille. Goku, Vegeta, Gohan, Piccolo, Krillin ja muutamat muut Z-soturit lähtevät Namekille auttaakseen. He pelastavat yhden namekilaisorjan teloitukselta ja aloittavat taistelun robotteja vastaan. Pian selviää, että armeijaa johtaa Cooler, Friezan kuolleeksi luultu veli. Tällä kertaa hän on reilusti vahvempi, eivätkä Goku ja Vegeta meinaa pärjätä tälle edes supersaiyalaisina.
Lopulta he pääsevät niskan päälle, mutta sitten Coolereita ilmestyy kymmenittäin lisää...
Steen Rasmussen
Steen Rasmussen (s. 1955) on tanskalainen keinoelämän tutkija. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1985 Tanskan teknisessä yliopistossa ja on työskennellyt Los Alamosissa noin vuodesta 1988 lähtien. Rasmussen on tutkinut laajaa joukkoa erilaisia itseorganisoituvia järjestelmiä.
Rasmussen tunnetaan väitteestään, jonka mukaan yksinkertaiset systeemit voivat kehittyä mutkikkaammiksi ilman ulkoista ohjausta. Hän esitti teesinsä Artificial Life -lehden artikkelissa "Ansatz for Dynamical Hierarchies". Artikkeli sai samassa lehdessä kriittistä palautetta Grossilta ja McMullinilta. Rasmussen vastasi sittemmin esitettyyn kritiikkiin. Vuonna 2008 Rasmussen toimi Los Alemosin esisolun kokoamisryhmän johtaja. Rasmussen tunnetaan parhaiten Los Alamosin esisolusta, joka on hyvin pieni yhtä kemiallista reaktiota osaava molekyylijoukko. Tämä esisolu ei kuitenkaan ole lähelläkään elävää solua.
Los Alamosin esisolu
Los Alamosin esisolu on Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa tuotettu muutaman molekyylin joukko, joka osaa valmistaa valoenergian avulla omaa kalvoaan valmiista osista. Koska siinä on vain yksi toiminto se ei muistuta nykyisiä eläviä soluja. Silti se saattaa havainnollistaa elämän syntyä aineen itsejärjestymisen kautta.
Steen Rasmussenin johtama Los Alamosin esisoluhanke on tuottanut Los Alamosissa kolmentyyppisistä molekyyleistä rakenteen, joissa on muutamia solun piirteitä.
Rakenne on miljoona kertaa bakteeria pienempi, kooltaan noin 5×15 nanometriä. Se on kahden lipidipisaran nostopainomainen kuplapari, missä on pinnalla PNA:ta ja valoenergiaa kemialliseksi energiksi muuttava aineenvaihduntamolekyyli. Esisolu pystyy tuottamaan omia lipidejään valoenergian avulla. Elävästä solusta se eroaa siinä, ettei se kykene jakautumaan. Se myös edellyttää lipidien ja PNA:n osasten olevan valmiina kasvuympäristössään.
Vallitsevan näkemyksen mukaan minimaalisen elämänmuodon määrittelee kolme ominaisuutta:Nykyisessä Los Alamosin esisolussa yhdistyy näistä vain kaksi ensimmäistä.
Jatkossa hanke pyrkii kehittämään jakautuvan, mikroskooppisen pienen molekyylirakenteen.
Jean M. Linsdale
Jean Myron Linsdale (20. toukokuuta 1902 Wellsville, Kansas – 20. tammikuuta 1969 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen eläintieteilijä.
Jean Linsdalen vanhemmat olivat maanviljelijä, opettaja Jesse E. Linsdale ja Lena Armstrong Linsdale. Ollessaan kymmenvuotias Jean vieraili Kansasin yliopiston luonnonhistoriallisessa museossa Dyche Hallissa ja päätti jo silloin ryhtyvänsä luonnontieteilijäksi. Hän opiskeli Kansasin yliopistossa Lawrencessa ja valmistui kandidaatiksi 1924. Vuonna 1925 hän meni eläintieteen laitokselle Kalifornian yliopistoon Berkeleyssä, missä hän väitteli tohtoriksi 1927 aiheenaan kettusirkun ekologia: "Variations in the Fox Sparrow (Passerella iliaca) with reference to natural history and osteology". Hän meni naimisiin Mary Ann Roundyn kanssa vuonna 1925.
Linsdale sai tutkijan viran Kalifornian yliopistossa pian väitöksensä jälkeen. Kymmenen vuoden kuluttua hänestä tuli yliopiston Hastingsin luonnonhistoriallisen suojelualueen johtaja 23 vuodeksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1960 terveysongelmien takia ja osti vaimonsa kanssa asunnon läheltä Salinasia. Vuonna 1964 Linsdale sokeutui lopullisesti.
Linsdale liittyi American Ornithologists’ Unioniin vuonna 1922 ja toimi liiton Lintujensuojelukomitean puheenjohtajana 1945 ja 1947. Hän oli Kalifornian yliopiston "The Condor" -julkaisun apulaistoimittaja. Hän kirjoitti kaikkiaan 166 tieteellistä artikkelia tai kirjaa.
Linsdale nimesi amerikanhömötiaisen ("Parus atricapillus") alalajin "nevadensis" 1938.
Christopher Polhem
Christopher Polhem, vuoteen 1716 asti Polhammar, (s. luultavasti 18. joulukuuta 1661 Tingstädessä, Gotlannissa - k. 30. elokuuta 1751 Tukholmassa) oli ruotsalainen keksijä ja teollisuusmies. Hän kehitti monia kaivostoimintaan, laivanrakennukseen, linnoituksiin ja kanavanrakentamiseen liittyviä laitteita ja menetelmiä. Polhemia kutsutaan "Ruotsin mekaniikan isäksi".
Polhem syntyi saksalaisen, Visbyhyn muuttaneen, kauppiaan Wulf Christopher Polhammarin perheeseen. Polhemin äiti oli Vadstenasta kotoisin oleva Christina Eriksdotter Schening. Christopherilla tiedetään olleen myös ainakin kaksi veljeä, Johan ja Jonas. Christopherin äiti meni myöhemmin uusiin naimisiin Jöran Slicker -nimisen miehen kanssa, ja kahdeksanvuotiaana Polhemin tultua isättömäksi hän muutti setänsä luo Tukholmaan.
Vuonna 1687 Polhem alkoi opiskella fysiikkaa, matematiikkaa ja mekaniikkaa Uppsalan yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän matkusteli Euroopassa tyydyttämässä yliopistossa herännyttä tekniikan tiedonjanoaan. Palattuaan kotimaahansa vuonna 1697 Polhem perusti Ruotsin ensimmäisen insinöörikoulun, Laboratorium mechanicumin. Opetusmetodikseen Polhem loi Polhemin mekaaniset aakkoset, eräänlaisen liikemekanismien mallikokoelman.
Polhemin monista teknisistä uudistuksista ensimmäinen oli Trollhättanin vesiputousten sulkujärjestelmä, jota tosin ei saatu toimivaksi ennen vuotta 1800. Falunissa toimineeseen Stora Kopparbergin kaivokseen hän rakensi vesirattaalla toimivan nostolaitteen. Hän kehitti riippulukon ja kardaaniakselin toimivuutta. Myös laivanrakennus sekä sillanrakennus ja telakkateollisuus hyötyivät Polhemin kehittämistä uusista ratkaisuista. Polhemin vuonna 1699 perustama koneenrakennukseen erikoistunut Stjärnsundin tehdas jatkoi ruotsalaisen tekniikan kehittämistä hänen kuolemansa jälkeen.
Polhemin panos Ruotsin tekniselle kehitykselle on merkittävä. Nykyään hänen kuvansa koristaakin 500 ruotsin kruunun seteliä, ja hänen mukaansa on nimetty iso liuta ruotsalaisia koulutuslaitoksia, kuten Polhemsgymnasiet sekä Tukholmassa että Göteborgissa, Pohlemsskolan Gävlessä ja Lundissa sekä Christopher Polhemgymnasiet Visbyssä, noin 20 kilometrin päässä Polhemin synnyinpitäjästä Tingstädestä. Lisäksi tieteellinen tutkimuskeskus, Luulajan teknillisen yliopiston Polhemslaboratoriet on nimetty hänen mukaansa.
Niin sanottu "Polhemspriset" ("Polhem-palkinto") on jaettu ruotsalaisten insinöörien kesken joka toinen vuosi korkean tason teknisistä innovaatioista tai nerokkaista teknisien ongelmien ratkaisuista. Arviointikriteereinä tämän 250 000 Ruotsin kruunun palkinnon ansaitseville innovaatioille ovat tehokkuuden lisäksi ympäristöystävällisyys ja markkinakelpoisuus.
Dragon Ball Z: Lord Slug
Dragon Ball Z: Lord Slug on neljäs "Dragon Ball Z" -elokuva.
Suuri asteroidi on törmäyskurssilla Maan kanssa. Goku ja Krillin onnistuvat yhteis-kamehamehalla kääntämään asteroidin kurssin poispäin maasta, mutta Lord Slugin alus onnistuu silti laskeutumaan Maahan ja Krillin ja Goku sinkoutuvat kauas tältä alueelta. Ihmisjoukko kerääntyy aluksen ympärille. Joukossa on mukana Gohan, Chi-Chi, Bulma ja Oolong.
Aluksesta tulee ulos suuri joukko Slugin sotilaita, jotka hyökkäävät ihmisten kimppuun. Gohan kuitenkin panee kovasti vastaan, kunnes eliittiryhmä saapuu mukanaan Slug itse. Lord Slug nappaa Dragonballin taintuneen Gohanin hatusta. Lordin joukko lähettää korkealle taivaaseen laitteen joka pimentää ja jäädyttää planeetan, jotta Slugin armeija voisi toimia siellä paremmin. Lord Slugin miehet saavat kaikki Dragonballit kerättyä ja he kutsuvat Shenronin, joka toteuttaa Slugin toiveen: Nuoruuden, jolloin Slugin täydet voimat palaavat.
Gohan palaa yöllä alukselle tarkoituksenaan selvittää mitä he tekevät, mutta hän jää kiinni ja saa koko armeijan kimppuunsa. Gohan selviää Piccolon avulla. Eliittiryhmä saapuu, joista Piccolo harventaa heti yhden, mutta Gohan on väsynyt eikä pärjää. Piccolo pelastaa Gohanin kuolemalta hypähtämällä tämän eteen säteiden suojaksi.
Seuraavaksi paikalle saapuvat Krillin ja Goku täysissä voimissa. Goku hoitelee helposti kaksi jäljelle jäänyttä eliittiä. 
Lord Slug täysissä voimissaan vaikuttaisi silti olevan liian kova pala. Kesken taistelun Goku raivostuu ja voimistuu hurjasti. Tätä muutosta King Kai ilmoitti Supersaiyalaiseksi. Goku ottaa johtopaikan, mutta sitten selviää, että Lord Slug on namekilainen ja tämä hätkähdyttää Gokun siinä määrin, että "Supersaiyalaisuus" häviää.
Goku on jo hätää kärsimässä, kunnes Piccolo käskee Gohania viheltämään. Joillain namekilaisilla on erittäin tarkka kuulo, mutta se ei kestä kimeitä ääniä. Lord Slug joutuu heikkoon tilaan, millä välin Piccolo antaa voimansa Gokulle, joka tuhoaa Slugin Spirit Bombilla, kerätty auringosta. Myös pimeyttä tuottava laite tuhotaan, joten Maan ihmiset pelastuvat tuholta.
Venla Savikuja
Venla Eveliina Savikuja (s. 1990 Inkoo, Suomi) on suomalainen näyttelijä ja bloggaaja. Hänet tunnetaan parhaiten Heidi Aaltosen roolista suomalaisessa draamasarjassa "Salatut elämät", jossa hän esiintyi tammikuusta 2009 maaliskuuhun 2015.
Hän on esiintynyt Heidi Aaltosen roolissa myös "Salattujen elämien" spin-off-sarjassa "Tuuliranta" ja elokuvassa "Nightmare – painajainen merellä". Kesällä 2010 hän näytteli Karstulan kesäteatterissa "Kuningasjätkä"-näytelmässä. Hän on esiintynyt myös Uniikin, Nikke Ankaran sekä Matin musiikkivideoilla.
Savikuja oli yksi AVA-televisiokanavalla keväällä 2015 esitetyn "Fitnesspäiväkirjat"-ohjelman henkilöistä.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi keväällä 2009 Kallion lukiosta. Savikuja asuu avoliitossa myös Salatuissa elämissä näytelleen näyttelijä Markku Pullin kanssa. Savikuja aloittaa kolmivuotisen näyttelijäopiskelun esittävän taiteen koulussa Tanskan Kööpenhaminassa syksyllä 2017.
Kirkkoharjun koulu
Kirkkoharjun koulu on Kirkkonummen keskustassa sijaitseva yläaste. Koulu toimii neljässä eri rakennuksessa. Koulussa on 4-jaksoinen lukuvuosi. Koulu kuuluu Kirkkonummen koulukeskukseen, johon kuuluu Kirkkoharjun koulun yhteydessä olevat Porkkalan lukio ja Kirkonkylän koulun ala-aste. Nämä kolme oppilaitosta muodostavat Kirkkonummen koulukeskuksen.
Vuoden 2014 alusta Kirkkoharjun koulu ja Kirkonkylän koulu yhdistyivät yhtenäiseksi peruskouluksi, luokat 1-9. Oppilaita on noin 980.
Kirkkoharjun koulussa on oppilaita noin 600 ja opettajia noin 50.
Barça TV
Barça TV on vuonna 1999 perustettu espanjalainen televisiokanava, jonka toiminnasta vastaa jalkapalloseura FC Barcelona. Kanava tuottaa ohjelmia katalaaniksi, englanniksi ja espanjaksi.
Kirkkonummen uimahalli
Kirkkonummen uimahalli on Kirkkonummella sijaitseva uimahalli, joka vihittiin käyttöön vuonna 2001. Uimahallissa on kuusiratainen 25 metrin uima-allas, jonka yhteydessä on hyppytorni. Hyppytornista on mahdollisuus hypätä yhden metrin ponnahduslaudalta ja kolmen metrin telineestä. Uimahallissa on myös lastenallas liukumäen ja pyörrevirran kera sekä terapia-allas poreineen sekä lasten kahluuallas.
Uimahallilta löytyy miehille ja naisille yhteinen höyrysauna sekä kaksi perinteistä saunaa miehille ja naisille. Uimahallissa on myös tilaussaunat. Uimahallin yhteydessä toimivat kuntosali, kaksi liikuntatilaa ja kahvio. Uimahallin toisessa kerroksessa on katsomo, josta näkee isoon 25 metrin altaaseen.
Jussi-palkinnot 1999
Jussi-palkinnot 1999 jaettiin 27. helmikuuta 1999 Valkoisessa salissa järjestetyssä tilaisuudessa vuoden 1998 elokuville. Gaalan juonsivat Santeri Kinnunen ja Sari Havas.
Parhaan äänisuunnittelun Jussi
Parhaan äänisuunnittelun Jussi on yksi Jussi-palkinnon palkintosarjoista.
Ribokytkin
Ribokytkin, englanniksi "riboswitch" on lähetti-RNA:n osa, johon voi kiinnittyä pieni molekyyli. Molekyylin kiinnittyminen kytkee lähetti-RNA:n geenin 
pois, ja se ei silloin tuota proteiinia.
Ensimmäinen ribokytkin löytyi vuonna 2002. Eniten ribokytkimiä on vuoden 2009 alkuun mennessä löydetty bakteereilta. Niitä on löydetty myös joiltain sieniltä ja kasveilta. Bakteereja muistuttavilta arkeoneilta ei ole ainakaan vielä löydetty ribokytkimiä, vaikka niilläkin niitä luultavasti on.
Isao Iijima
Isao Iijima (1861 - 1921) oli japanilainen eläintieteilijä ja lintutieteilijä.
Iijima opiskeli eläintiedettä Tokiossa ja Leipzigissa. Hän työskenteli Tokion yliopistossa eläintieteen professorina. Hän oli Japanin lintutieteellisen yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja. Iijima tutki, lintujen lisäksi, muun muassa värysmatoja ("Turbellaria") ja sienieläimiä ("Hexactinellida"), ja oli näiden alojen johtavia tutkijoita maailmassa. Hänen väitöskirjansa selvitteli värysmatojen morfologiaa ja kehitystä.
Iijima nimesi linnuista kirjotiaisen ("Parus varius") alalajin "owstoni" vuonna 1893 Alan Owstonin kunniaksi. Hänen kunniakseen on nimetty izunuunilintu ("Phylloscopus ijimae").
Yamataka Eye
Yamataka Eye (, "Yamataka Ai"), oikealta nimeltään "Tetsuro Yamatsuka" (, "Yamatsuka Tetsuro", s. 1964 Kobe), on japanilainen muusikko ja kuvataiteilija. Hän on aiemmin esiintynyt myös nimillä "Yamatsuka Eye" ja "Yamantaka Eye", sekä usein pelkästään nimellä "Eye" tai "eYe".
Yamataka Eye tunnetaan parhaiten noise rock -yhtye Boredomsin perustajana ja ainoana pysyvänä jäsenenä. Yhtyeessä hän toimii vokalistina sekä soittaa kitaroita, elektroniikkaa ja levysoittimia. Jo ennen Boredomsia hän oli tullut tunnetuksi noiseyhtye Hanatarashista. Myöhemmin hän on esiintynyt lukuisissa muissakin kokoonpanoissa sekä soolona. Hän on tehnyt yhteistyötä mm. Sonic Youthin, John Zornin, Bill Laswellin ja Otomo Yoshihiden kanssa.
Musiikin ohella Yamataka Eye on kunnostautunut myös visuaalisena taiteilijana. Erityisesti hänet tunnetaan levynkansien suunnittelijana, mutta hänen töitään on ollut esillä myös näyttelyissä. Hän on suunnitellut kannet mm. Beckin Midnite Vultures -albumiin.
The Simpsons Archive
The Simpsons Archive on vuonna 1994 perustettu Simpsonit-aiheinen verkkosivusto. Sivuston webmasterina toimii suomalainen Jouni Paakkinen. The Simpsons Archive sisältää muun muassa jakso-oppaan ja vastauksia usein kysyttyihin kysymyksiin sekä paljon tietoa koko Simpsoneista.
Pedro Armendáriz
Pedro Gregorio Armendáriz Hastings (9. toukokuuta 1912 México, Meksiko – 18. kesäkuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli meksikolais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli pitkä näyttelijätausta aina 1930-luvulta lähtien.
Armendárizin viimeiseksi roolityöksi jäi turkkilaisvakooja Kerim Beyn rooli vuoden 1963 Bond-elokuvassa "Salainen agentti 007 Istanbulissa". Hänellä todettiin kuvausten aikana syöpä. Kun hänen kohtauksensa oli kuvattu 13. kesäkuuta mennessä, hän ampui itsensä 18. kesäkuuta 1963.
Armendárizilla oli niin ikään näyttelijänä tunnetuksi tullut poika nimeltä Pedro Armendáriz Jr.
Kaikukoppa
Kaikukoppa on yleensä kielisoittimen osa, joka vahvistaa kielen värähdellessä äänenvoimakkuutta.
MikroRNA
MikroRNA, "Mikro-RNA", "miRNA" on lyhyt, parin kymmenen nukleotidin pituinen, yksijuosteinen RNA-molekyyli, joka estää tietyn lähetti-RNA:n toiminnan kiinnittymällä siihen eli se hiljentää geenin. Monet mikro-RNA:ista ovat proteiinia koodaamattomilta DNA-alueilta.
Loimijoen paperitehdas
Loimijoen paperitehdas oli Loimaan Vesikoskella Loimijoen Vesikoskessa vuosina 1907-1909 toiminut paperitehdas. Tehdas perustettiin samalla paikalla aiemmin toimineen naulatehtaan tuhouduttua tulipalossa vuonna 1903.
Tehdas aloitti toiminnan nimellä Ab Loimijoki Pappersbruk - Loimaan Paperitehdas Oy. Naulatehdasta pyörittänyt Ferraria oli aiemmin hakenut paperitehtaan perustamiseen lupaa, jota sille ei kuitenkaan ollut myönnetty. Uuden yhtiön johtoon kuuluivat muun muassa Wilh. Bensow, Karl Fazer ja K.G. Fazer sekä A.L. Granfelt.
Tehtaan tuotteina valmistettiin luonnonruskeaa paperia pääasiassa vientiin. Paperikone hankittiin Viipurin Konepaja-nimiseltä yhtiöltä. Muita koneita toimittivat myös ruotsalaiset valmistajat. Myös voimalaitoksen turbiinit olivat ruotsalaisia. Hiokkeen raaka-aineena olivat rimat ja sahausjätteet. Vuosituotannoksi oli suunniteltu 1500 t/a, mutta käytännössä tuotanto jäi noin 760 tonniin. Tehtaassa oli työntekijöitä noin 90.
Paperitehdas ei kuitenkaan menestynyt taloudellisesti. Kahden konkurssin jälkeen tehdas lopetti toimintansa. Konkurssihuutokaupassa vuonna 1912 tehtaan koneet osti kauppias Wilh. Bensow. Bensow myi paperitehtaan koneet edelleen Myllykosken Puuhiomo Oy:lle, missä se toimi 1970-luvun alkuun saakka. Paperikone on edelleen museokoneena UPM:n Keskusarkistossa Valkeakoskella. Rakennuksessa on toiminut myöhemmin nahkateollisuutta.
Paperitehtaan aikana vuonna 1908 Vesikoskelle rakennettiin uusi voimalaitos patoineen. Vesikosken voimalaitos jäi toimintaan ja päätyi sittemmin Vesikosken Sähkölaitos Oy:n haltuun.
John Krasinski
John Burke Krasinski (20. lokakuuta 1979 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan menestyssarjassa "Konttori".
John on ollut Konttorin lisäksi vieraillut useissa televisiosarjoissa, kuten "Ilman johtolankaa". Krasinski on myös näytellyt elokuvissa joista tunnetuimmat ovat "Naimalupa" ("License to Wed", 2007) ja "Sydän kolmantena jalkana" ("Leatherheads", 2008). Tämän lisäksi Krasinski on toiminnut elokuvan "Brief Interviews with Hideous Men" (2009) sekä näyttelijänä, ohjaajana, käsikirjoittana kuin tuottajanakin.
Krasinski syntyi Bostonissa. Hänen äitinsä oli sairaanhoitaja ja isänsä sisätautilääkäri. Johnilla on kaksi vanhempaa veljeä: Kevin ja Paul. Perheen lapset kasvatettiin roomalaiskatolilaiseen uskontoon. Ennen näyttelijänuraansa John työskenteli muun muassa tarjoilijana.
People-lehti on valinnut Krasinskin seksikkäimpien elossa olevien miesten joukkoon.
Falco 3
Falco 3 on Falcon kolmas albumi vuodelta 1985. Sitä voitaneen pitää Falcon menestyneimpänä levynä. Albumi sisältää Amadeus-elokuvan pohjalta tehdyn maailmanlaajuisen hitin ”Rock Me Amadeus”, joka saavutti listaykkösen paikan niin monissa Euroopann maissa kuin Yhdysvalloissa, ja onkin ainoa saksankielinen kappale joka on saavuttanut siellä ykkössijan. Levyltä voidaan mainita myös ”Jeanny” ja ”Vienna Calling” jotka myös menestyivät. ”Jeanny” herätti suurta kohua ja kritiikkiä ympäri Eurooppaa juonensa takia. Laulu kertoo raiskaajan suhteesta uhriinsa. Vaikka kappaletta boikotoitiin, siitä tuli hitti ja yksi Falcon tunnetuimmista kappaleista.
Sooma (solubiologia)
Sooma eli solukeskus eli perikaryon on neuronin runko-osa (läpimitta 4-200 μm), jossa sijaitsee neuronin tuma ja suuri osa muista soluelimistä. Soomasta lähtevät neuronin tuojahaarakkeet eli dendriitit ja viejähaarake eli aksoni. Neuronin proteiinisynteesi tapahtuu soomassa. Hermosolujen soomia on ainoastaan keskushermoston harmaassa aineessa ja keskushermoston ulkopuolisissa hermosolmukkeissa eli ganglioissa. Muualla on vain aksonien muodostamia hermosyitä.
Alison Doody
Alison Doody (s. 11. marraskuuta 1966 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Doodyn ensimmäinen roolisuoritus oli elokuvassa "007 ja kuoleman katse" vuonna 1985. Rooli antoi hänelle hieman mainetta, lisää mainetta tuli vuonna 1989 Steven Spielbergin elokuvassa "Indiana Jones ja viimeinen ristiretki", jossa hänellä oli näkyvä rooli. Nykyään Doody muistetaan useista tv-sarjoista, kuten "Kuningas Salomon kaivokset" (2004), "Mysteerisin sormus" (1992) ja "Nainen trooppisessa paikassa" (1989).
BAR 006
BAR 006 oli Geoff Willisin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla BAR -talli kilpaili kaudella 2004. Autoa ajoivat Jenson Button ja Takuma Satō, ja testikuljettajana toimi Anthony Davidson. BAR-talli sijoittui vuoden 2004 valmistajien MM-sarjassa toiseksi, 143 pistettä Ferraria jäljessä ja 14 pistettä Renaultin edellä. BAR 006 esiteltiin 1. helmikuuta Circuit de Catalunyan radalla Barcelonassa, Espanjassa. Auto oli huomattavasti parempi verrattuna tallin edelliseen BAR 005 autoon.
Marraskuussa Honda osti 45 prosenttia tallin osakkeista.
Dmitri Sjomin
Dmitri Konstantinovitš Sjomin (, s. 14. elokuuta 1983 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän pelaa KHL-joukkue Avangard Omskissa. NHL:n kykyjenetsijöiden mukaan Sjomin on nopea luistelija varustettuna hyvillä hyökkääjän taidoilla.
St. Louis Blues varasi Sjominin NHL:ään numerolla 159. Sjominin ura alkoi HK Spartak Moskovassa vuonna 2001. Kaudelle 2006–2007 hän siirtyi HK Lokomotiv Jaroslavliin. Kolmen Jaroslavlissa pelaamansa kauden jälkeen Sjomin siirtyi kaudeksi 2009–2010 HK Atlantiin. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Avangard Omskiin.
Sjomin voitti Venäjän joukkueessa alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2001.
Humanistin juhlat
Humanistin juhlat on Suomen humanistiliiton vuonna 1996 julkaisema lyhyt kirja, joka käsittelee ei-uskonnollisia elämänkaarijuhlia. Teoksen ovat toimittaneet Pekka Elo, Gun Väyrynen ja Minna Saarinen-Elo. Tekijöiden mukaan kirjan tavoitteena on voimistaa ja rohkaista juhlatapoja, joilla ihmiset voivat parhaiten ilmaista itseään. Myöhemmin aiheesta on ilmestynyt suomeksi Anneli Aurejärvi-Karjalaisen kirja "Perheen omat juhlat: Siviiliseremoniat häistä hautajaisiin" (WSOY, 1999).
Rev II
Rev II () oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) prinssi. Hän hallitsi yhdessä isänsä Mirian III:n, ensimmäisen kristityn georgialaisen kuninkaan kanssa. Professori Cyril Toumanoff on ehdottanut vuosia 345–361 heidän yhteisen hallituskautensa ajankohdaksi.
Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Revillä oli läänitys Udžarmassa itäisessä Kakhetin provinssissa ja hän oli naimisissa Trdat Suuren tyttären Salomen kanssa. Salomella oli rooli Iberian käännyttämisessä kristinuskoon vuonna 337. Rev kuoli ennen isäänsä ja luultavasti samana vuonna kuin hän. Revin mahdollinen poika Saurmag nousi sen jälkeen maan valtaistuimelle Mirianin tilalle vuonna 361. Hänen toinen poikansa Trdat hallitsi Iberiaa vuosina n. 394–406.
Versus (elokuva)
Versus on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut japanilainen toimintatrilleri, jonka on ohjannut Ryuhei Kitamura. Elokuva esitettiin Toronton elokuvajuhlilla.
Elokuvassa vankikarkurit ja gangsterit kohtaavat syrjäisellä metsätiellä. He eivät tiedä, että paikalla on erityinen merkitys, sillä se on yksi 666 portista tämän maailman ja tuonpuoleisen välillä.
Louis Adam
Louis Adam (3. joulukuuta 1758 Muttersholtz – 8. huhtikuuta 1848 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä, musiikkipedagogi ja pianovirtuoosi.
Adam syntyi Alsacessa ja muutti Pariisiin 1775. Hän toimi yli neljäkymmentä vuotta (1797–1842) pianoforten professorina Pariisin konservatoriossa. Adam oli taitava pianisti ja hän myös sävelsi lukuisia aikanaan suosittuja pianoteoksia, esimerkiksi variaatioita sävelmästä "Le bon roi Dagobert". Hän opetti useita huomattavia muusikkoja, kuten Friedrich Kalkbrenneriä, Ferdinand Héroldia ja Henri le Moinea. Adam kirjoitti kaksi huomattavaa pianonsoiton oppikirjaa: "Mithode ou principe générale du doigté pour le Forté-piano" (1798) ja "Méthode nouvelle pour le Piano" (1802). Vuonna (1804) julkaistu teos "Méthode de piano du Conservatoire" vaikutti huomattavasti pianotekniikan kehittymiseen Pariisissa.
Hänen poikansa oli säveltäjä Adolphe Adam.
Laikkupallokala
Laikkupallokala ("Carinotetraodon borneensis") on melko pienikokoinen makean veden pallokala.
Laikkupallokala jää alle 5 cm pitkäksi. Se on ruskeansävyinen, etuselässä on keltainen V-kuvio. Silmät ovat punaiset. Koiraalla on selvästi sininen pyrstö. Kalojen värit riippuva niiden mielentilasta; arastelleessaan ne ovat hailakansävyisiä, ja kalan väristä onkin vaikea saada käsitystä akvaariokaupassa.
Laikkupallokala on kotoisin Aasiasta, sitä on tavattu vain Sarawakin eteläosissa Borneon saarella.
Laikkupallokalakoiraat ovat erittäin aggressiivisia sekä oman lajin naaraita että kaikkia muita kaloja kohtaan. Jos niiden halutaan kutevan akvaariossa, koiraan voi tuoda naaraan seuraan vasta silloin, kun naaras on täynnä mätiä. Kalat ovat aktiivisimmillaan hämärän aikaan.
Laikkupallokaloille sopii pehmeä, hiukan hapan vesi. Ne ovat herkkiä nitriiteille ja ammoniakille. Laikkupallokalat syövät pieniä selkärangattomia; akvaariossa niille syötetään pakastettuja surviaisentoukkia, krilliä ja massiäyriäisiä. Toisin kuin isommilla pallokalalajeilla, hampaiden liikakasvu ei ole yleensä ongelma.
Charles Philippe Lafont
Charles Philippe Lafont (1. joulukuuta 1781 Pariisi − 10. tammikuuta tai 14. elokuuta 1839) oli ranskalainen viulisti ja säveltäjä.
Lafontin ensimmäisenä opastajana oli hänen äitinsä. Hän opiskeli viulunsoittoa Rodolphe Kreutzerin ja Pierre Roden oppilaana. Lafontia on kuvailtu eräänä ranskalaisen koulukunnan merkittävimmistä viulisteista. Opettajiensa johdolla hän kehitti edelleen Giovanni Battista Viottin klassista tekniikkaa.
Lafont kiersi Eurooppaa jo 1792, muun muassa Saksassa, ja hänen konserttinsa olivat menestyksiä. Ranskan vallankumouksen sytyttyä hän matkusti ympäri Eurooppaa ja palasi vasta 1815. Hän toimi muun muassa tsaari Aleksanteri I:n kamariviulistina. Palattuaan Ranskaan hänestä tuli kuninkaallisten kamarimuusikoiden ensiviulisti Ludvig XVIII:n hovissa ja Berryn herttuattaren säestäjä.
Vuonna 1816 hän osallistui kilpailuun yhdessä Paganinin kanssa, minkä hän hävisi. Kilpailu pidettiin La Scalassa. Lafontin sävellyksistä vain muutama on säilynyt. Hän kuoli hevosrattaiden kaatumisonnettomuudessa 1839.
Antonina Krivošapka
Antonina Vladimirovna Krivošapka (, s. 21. heinäkuuta 1987) on venäläinen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrille.
Krivošapka saavutti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Sherbrookessa 2003 hopeaa 400 metrillä ajalla 53,54 s ja juoksi viestissä ankkuriosuuden Venäjän pronssijoukkueessa. Saman vuoden Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Pariisissa hän voitti 400 metriä. Sisäratojen EM-kilpailuissa Torinossa 2009 hän voitti kultaa 400 metrillä ajalla 51,18 s ja juoksi ankkuriosuuden 4 × 400 metrin viestin voittaneessa Venäjän joukkueessa. Samana vuonna hän voitti myös Venäjän mestaruuden 400 metrillä sekä sisä- että ulkoradoilla.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Krivošapka saavutti 400 metrillä pronssia ajalla 49,71 ja juoksi ankkuriosuuden pronssia saaneessa Venäjän 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sai pronssia Venäjän kolmoisvoittoon päättyneellä 400 metrillä ajalla 50,10 ja juoksi toisen osuuden Venäjän kultajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 400 metrillä viidenneksi ajalla 50,66 ja juoksi aloitusosuuden kolmanneksi sijoittuneessa Venäjän pitkän viestin joukkueessa.
Krivošapka voitti 400 metrin ulkoratojen Venäjän-mestaruuden 2012. Lontoon olympialaisissa hän sijoittui 400 metrillä alun perin kuudenneksi ajalla 50,17 ja juoksi toisen osuuden Venäjän hopeajoukkueessa 4 × 400 metrin viestissä. Moskovan MM-kilpailuissa Krivošapka saavutti alun perin 400 metrillä pronssia ajalla 49,78. Samoissa kilpailuissa Krivošapka ankkuroi Venäjän maailmanmestaruuteen 4 × 400 metrin viestissä. Krivošapkan Lontoon olympialaisissa antama dopingnäyte tutkittiin uudelleen vuonna 2016 ja siinä havaittiin merkkejä dopingin käytöstä. Hän sai tapauksesta kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 7.9.2016–6.9.2018 ja hänen suorituksensa aikavälillä 11.8.2012–10.8.2014 hylättiin. Näin hän menetti mitalinsa Lontoon olympialaisista ja Moskovan MM-kilpailuista.
Krivošapkan ennätys 400 metrillä on 49,16 s, jonka hän juoksi Venäjän-mestaruuskilpailuissa Tšeboksaryssa 5. heinäkuuta 2012. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Moskovassa 15. helmikuuta 2009 juostu 50,55 s.
Ezinne Okparaebo
Ezinne Okparaebo (s. 3. maaliskuuta 1988 Imo, Nigeria) on norjalainen pikajuoksija.
Okparaebo karsiutui Birminghamin EM-hallikisoissa 2007 60 metrin alkuerissä. Myöhemmin samana vuonna hän voitti 100 metrin junioreiden Euroopan mestaruuden Hengelossa ajalla 11,45. Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008 hän eteni 60 metrillä välieriin. Pekingin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä.
Okparaebo saavutti Torinon EM-hallikilpailuissa 2009 hopeaa 60 metrillä silloisella ennätyksellään 7,21. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui 100 metrillä neljänneksi Norjan ennätysajalla 11,23. Pariisin EM-hallikisoissa 2011 hän sai 60 metrillä pronssia ajalla 7,20. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän paransi 100 metrin alkuerissä Norjan ennätystään juoksemalla 11,21. Välierissä hän karsiutui jatkosta juostuaan 11,48.
Okparaebo sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 2012 100 metrillä neljänneksi ajalla 11,39. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 100 metrillä välierissä ja 200 metrillä alkuerissä. Göteborgin EM-hallikilpailuissa 2013 hän oli 60 metrillä kuudes. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi 100 metrillä välieriin. Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 hän karsiutui 60 metrillä välierissä ja Zürichin EM-kilpailuissa 100 metrillä myös välierissä. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 60 metrillä neljänneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän selviytyi 100 metrillä välieriin. Seuraavana vuonna hän karsiutui 100 metrillä välierissä Amsterdamin EM-kilpailuissa ja alkuerissä Rio de Janeiron olympialaisissa. Birminghamin MM-hallikilpailuissa 2018 hän karsiutui 60 metrin välierissä.
Okparaebo on voittanut 100 metrin Norjan mestaruuden vuosina 2005–2006 ja 2008–2015 sekä sisäradoilla 60 metrin Norjan mestaruuden 2006, 2008 ja 2016. 100 metrillä hänen ennätyksensä on Lontoon olympialaisissa 2012 juostu 11,10 ja 200 metrillä 23,30, jonka ajan hän juoksi sekä Florøssa kesäkuussa 2012 että Lontoon olympialaisissa. 60 metriä hän on juossut hallissa parhaimmillaan aikaan 7,10 Prahassa maaliskuussa 2015.
Retkikunta 19
Retkikunta 19 () on Kansainvälisen avaruusaseman nykyinen, 19. miehistö.
Retkikunnan miehistö laukaistiin 26. maaliskuuta 2009 kello 11:49 UTC Baikonurista lennolla Sojuz TMA-14. Telakoituminen ISS:ään tapahtui 28. maaliskuuta. Retkikunta 19 tulee olemaan viimeinen kolmihenkinen miehistö ennen kuin miehistön määrä kasvatetaan kuuteen Retkikunta 20:ssä. Retkikunnan koon kasvaessa kuuteen miehistön jäseneen retkikuntien keskimääräinen kesto lyhenee kuudesta kolmeen kuukauteen.
Retkikunnan komentajana toimii Venäjän ilmavoimien eversti Gennadi Padalka. 
Suluissa avaruuslentojen määrä nykyinen mukaan lukien
Jouni Paakkinen
Jouni Paakkinen (s. 1971 Pori) on suomalainen kirjailija ja opettaja. Paakkinen on julkaissut kuusi kirjaa, jotka on kustantanut Atena Kustannus. Näistä kolme ovat käännöskukkaskokoelmia: "Yhdeksänmetrinen maasika" vuodelta 2003, "Agentti Appelsiini" vuodelta 2005 ja "Yhdeksänmetrisen maasian poika" vuodelta 2010. Jälkimmäisenä mainittu sisältää kaksi ensiksi mainittua kirjaa sekä yli 200 uutta käännöskukkasta. Vuonna 2005 ilmestyi myös hänen suomeksi toimittamansa kummallisten käytösohjeiden kokoelma "Varoitus! Älä niele nauloja!", joka perustuu Bryony Evensin englanninkieliseen teokseen "The World's Stupidest Instructions" (2004), ja vuonna 2006 "Aprillia! Aprillia!" -aprillipilakokoelma. Paakkinen on kirjoittanut myös yhdysvaltalaisesta animaatiosarjasta "Simpsonit" kertovan kirjan "Simpsonit – keltaisen perheen kaksi vuosikymmentä", joka julkaistiin vuonna 2008.
Paakkinen toimii Tietokone opetuksessa – TOP-keskuksen toiminnanjohtajana Turussa. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa turkulaisen Kerttulin koulun määräaikaisena rehtorina. Hän on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri (luokanopettaja, englannin opettaja), joksi hän valmistui Turun yliopistosta vuonna 1998.
Paakkinen toimii webmasterina The Simpsons Archivessa, joka on maailman laajin "Simpsonit"-aiheinen verkkosivusto. Hän on myös perustanut pienyrityksen Tmi Jouni Paakkinen.
Paakkinen on naimisissa Jatta Paakkisen kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Michael Nyqvist
Michael Nyqvist (oik. Rolf Åke Mikael Nyqvist; 8. marraskuuta 1960 Tukholma – 27. kesäkuuta 2017 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä, joka tunnettiin parhaiten rooleistaan elokuvissa "Kimpassa", "Äideistä parhain", "Kautokeinon kapina" ja "Millennium-trilogia". Viimeksi mainittu elokuvasarja nosti hänet kansainväliseen kuuluisuuteen, ja hän alkoi saada työtarjouksia ulkomailta (mm. "").
Nyqvist oli adoptoitu, ja hän vietti varhaisvuotensa lastenkodissa. Hänen biologinen isänsä on italialainen. Hän opiskeli Malmön teatterikorkeakoulussa ja tuli alun perin tunnetuksi Beck-televisioelokuvista 1990-luvulla. Hän kuului Dramatenin vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän näytteli myös Klaus Härön suomalais-ruotsalaisessa elokuvassa "Äideistä parhain". Nyqvist voitti elokuvasta "Niin kuin taivaassa" Ruotsin elokuvainstituutin Guldbagge-palkinnon.
Michael Nyqvist asui Tukholmassa, ja hänen perheeseensä kuului suomalaissyntyinen vaimo Catharina Ehrnrooth ja kaksi lasta. Nyqvist vieraili usein Suomessa ja viihtyi täällä. Hän esiintyi myös Espoon kaupunginteatterissa 1990-luvun alkupuolella.
Nyqvist kuoli keuhkosyöpään.
Barbareskit
Barbareskit olivat muslimimerirosvoja ja kaappareita, joita purjehti ristiretkien ajoista aina 1800-luvun alkuvuosille asti Välimerellä ja Euroopan rannikoilla. He tekivät usein ryöstöretkiä Euroopan rannikkokaupunkeihin hankkiakseen kristittyjä orjakauppaan muun muassa Algeriaan ja Marokkoon. Näistä maista käytettiinkin nimitystä Barbareskivaltiot.
Barbareskit ulottivat vaikutuspiirinsä parhaimmillaan koko Välimeren alueen lisäksi Atlantille Pohjois-Afrikan rannikoille. Pisimmät Eurooppaan tehdyt retket ulottuivat aina Islantiin asti. Tämä vaikutti esimerkiksi Välimeren eurooppalaisten valtioiden rannikkoalueiden kasvuun. On arvioitu, että barbareskit veivät ajanjaksolla 1530–1780 jopa 1 250 000 kristittyä orjiksi. Suhteutettuna länsimaiden samalla aikavälillä harjoittamaan orjakauppaan tämä vastaa noin kymmenesosaa pelkästään Afrikasta Amerikkaan viedyistä orjista.
Ranskalaiset hävittivät barbareskit lopullisesti vuonna 1830.
Monissa kuuluisissa teoksissa esiintyy mainintoja barbareskeista. Näitä ovat muiden muassa Daniel Defoen "Robinson Crusoe" ja Alexandre Dumas’n "Monte-Criston kreivi".
Vasenkätinen
Vasenkätinen on suomalaisen muusikon Vando Suvannon toinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2006 levymerkillä Riskirecords.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Vando Suvanto sekä sanoittanut Juha Hurme.
Lucie Durbiano
Lucie Durbiano (s. 12. joulukuuta 1969 Castelsarrasin) on ranskalainen kuvittaja ja sarjakuvantekijä, piirtäjä-käsikirjoittaja. Hän on opiskellut taiteita Nizzassa ja Strasbourgissa.
Diego Alves
Diego Alves Carreira (s. 24. kesäkuuta 1985 Rio de Janeiro, Rio de Janeiron osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa brasilialaista Flamengoa.
Alves aloitti ammattilaisuransa Clube Atlético Mineirosta, josta hän siirtyi 24. heinäkuuta 2007 Espanjan pääsarjaan nousseen Almerían riveihin.
Toimittuaan alkukauden joukkueen kakkosmaalivahtina, David Cobeñon oltua ykkösmaalivahti, Alves nousi joukkueen kiistattomaksi ykkösmaalivahdiksi ja jatkoi vakuuttavia otteitaan Almerían maalinsuulla. Kauden 2007–2008 päätyttyä Almería sijoittui sarjassa kahdeksanneksi.
Cobeñon lähdettyä joukkueesta elokuussa 2008 Alves jatkoi joukkueen ykkösmaalivahtina kaudella 2008–2009.
Alves oli mukana Brasilian maajoukkueen mukana voittamassa olympiapronssia vuoden 2008 Kesäolympialaisissa.
REVA
REVA on intialainen sähköauto, joka on tarkoitettu lähinnä kaupunkikäyttöön. Se oli maailman myydyin sähköauto maaliskuussa 2009.
Autosta valmistetaan tällä hetkellä kahta eri versiota. "REVA i" on varustettu lyijyakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on noin 80 kilometriä sekä huippunopeus 80 km/h. "REVA L-ion" on varustettu litiumioniakulla ja sen toimintasäde yhdellä latauksella on 120 kilometriä ja huippunopeus lyijyakkuista parempi.
Auton valmistaja on Bangaloressa toimiva REVA Electric Car Company (RECC). Revaa on myyty kotimaansa lisäksi muun muassa Britanniassa, Norjassa, Espanjassa, Kreikassa ja Kyproksella.
Anneliese Michel
Anneliese Michel (21. syyskuuta 1952 Leiblfing, Baijeri, Saksa – 1. heinäkuuta 1976 Klingenberg am Main, Saksa) oli länsisaksalainen nainen, jonka lähipiiri uskoi joutuneen riivaajien vainoamaksi ja kuolleen manaamisyritysten takia.
Anneliese Michel syntyi Leiblfingissä, Baijerissa katolilaiseen perheeseen. Ollessaan 16-vuotias vuonna 1968 hän alkoi saada kouristuskohtauksia. Lääkärien mukaan hän sai ensimmäisen epilepsiakohtauksensa vuonna 1969. Myöhemmin Michel alkoi rukoillessaan nähdä näkyjä ja kuulla ääniä, jotka sanoivat hänen olevan kirottu. Michel alkoi repiä vaatteitaan, syödä hiiltä ja hämähäkkejä sekä juoda omaa virtsaansa.
Vuonna 1975 perheen lähipiiriin kuulunut nainen alkoi etsiä eksorkistia auttamaan Micheliä. Nainen piti varmana että Michel oli demonien riivaama, koska tämä ei enää pystynyt kävelemään Jeesusta esittävän ikonin vierestä ja kieltäytyi juomasta pyhää vettä. Käytyään 10 kuukautta erilaisia hoitoja vuosina 1975-76 lääkärit luovuttivat Michelin suhteen. Useimmat katoliset papit halusivat palauttaa Michelin lääketieteelliseen hoitoon, mutta lopulta löytyi vikaari, joka suostui eksorkismiin. Michelin ääni oli alkanut muuttua matalammaksi ja hän kieltäytyi syömästä.
Vuonna 1976 Anneliese Michel kuoli nukkuessaan. Hän painoi kuollessaan vain 30 kiloa. Ruumiinavauksessa kuolinsyyksi todettiin nälkiintyminen ja elimistön kuivuminen. Kuolemaa seuranneessa oikeusjutussa Michelin vanhemmat ja kaksi pappia saivat syytteet kuolemantuottamuksesta. Vanhemmat jätettiin tuomitsematta, mutta papit saivat sakkorangaistuksen.
Anneliese Michelin tapausta on käytetty vapaasti pohjana kahdelle elokuvalle:
Kontrafaktuaali
Kontrafaktuaali tai "vastafaktuaali" tarkoittaa ehdollista väitettä, jonka alkuosa ilmaisee jotain tosiasioiden vastaista. Esimerkiksi ”Jos olisin tiennyt...”
Kontrafaktuaalisessa ajattelussa ihminen ajattelee vaihtoehtoisia tapahtumankulkuja ja spekuloi niillä. Tyypillisiä lauserakenteita kontrafaktuaaleissa voi olla esimerkiksi ”entä jos olisi niin...”, ”vaikka ei ole niin...”, ”voisi olla...”, ”entä jos olisikin niin, vaikka ei ole...”. Voimme myös ajatella, kun joskus tapahtuu jotain, että entä jos olisi tapahtunutkin jotain muuta, eli asiat olisivatkin menneet toisin.
Ilkka Pyysiäisen mukaan kyky kontrafaktuaaliseen ajatteluun on yksi uskonnonharjoittamisen kognitiivisista edellytyksistä.
Jaavansammal
Jaavansammal ("Taxiphyllum barbieri" tai varsinkin ennen "Vesicularia dubyana") on upoksissa kasvava pehmeä sammal, joka on helppohoitoisuutensa takia suosittu akvaariokasvi.
Kasvin tieteellisestä nimestä on epäselvyyttä.
Jaavansammalella on ohuet, 2-4 mm leveät lehdet, jotka kasvavat vielä ohuemman varren kahta puolta. Se lisääntyy juuriversoista muodostaen spagettimaisen tiheikön. Punaruskeat itiöpesäkkeet syntyvät lähelle pintaa. Riittävän kosteissa oloissa jaavansammal voi kasvaa myös pinnan yläpuolella.
Jaavansammal on kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Se tarttuu kiviin ja kantoihin. 
Se kasvaa parhaiten melko viileässä vedessä, 21-24 asteessa, mutta pysyy elossa myös trooppisissa lämpötiloissa. Samoin kovuuden ja happamuuden suhteen se sopeutuu monenlaisiin vesioloihin.
Monien kalalajien ja selkärangattomien poikaset piileksivät jaavansammalen muodostamassa tiheikössä.
Saul (nimi)
Saul on heprealaisperäinen, laajalti käytössä oleva etunimi, joka johtuu heprean kielen "pyydettyä" tarkoittavasta sanasta. Suomessa nimi esiintyy myös muodossa Sauli. Suomessa nimi Saul on toukokuun 2017 loppuun mennessä annettu 413 henkilölle.
HMS Audacity
HMS Audacity oli Britannian kuninkaallisen laivaston saattuetukialus toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin saksalainen kauppalaiva "Hannover", jonka risteilijä "HMS Dunedin" valtasi maaliskuussa 1940 Länsi-Intian vesillä.
"Hannover" pieni, tasapainoinen, lähes uusi 5537 grt:n alus, joka oli rakennettu Bremer Vulkanin Vegesackin telakalla lähellä Bremeniä Norddeutscher-Lloyd Linelle. Alus oli laskettu vesille 29. maaliskuuta 1939. Aluksen kokonaispituus oli 144 metriä, leveys 17 metriä ja syväys 8,4 metriä. Se oli suunniteltu banaanilaivaksi. Alus oli varustettu kahdella 2325 hevosvoiman dieselmoottorilla, joiden avulla se saavutti 15 solmun nopeuden.
Alus nimettiin kaappauksen jälkeen "Sinbadiksi" ja Royal Mailin insinöörit purjehtivat kesäkuussa aluksen Englantiin. Koska Englannin suurilla telakoilla oli täystyöllisyys, aluksen muutostyöt päätettiin toteuttaa Blyth Shipbuilding and Dry Docks Company‎llä Northumberlandissa Blythissä. Aluksen muutostyöt maihinnousualukseksi aloitettiin 22. tammikuuta 1940. Alus nimettiin muutostöiden aikana "Empire Audacityksi".
Alus muutettiin toistamiseen Britannian sotakuljetustenministeriön määräyksestä saattuetukialukseksi nimellä "HMS Audacity". Muutostöiden aikana alukselta poistettiin mastot, kaikki kansirakenteet sekä kaikki rakenteet venekannen yläpuolelta leikattiin pois. Tilalle rakennettiin 112 metriä pitkä ja 18 metriä leveä teräksinen lentokansi. Alukselle rakennettiin pieni kansimökki lennonjohtoa ja navigointia varten. Kannelle asennettiin myös yksinkertainen jarruvaijeri.
Alukselle asennettiin neljä 20 millimetrin Oerlikonia, neljä kaksinaulaista pompomia ja yksi nelituumainen.
Aluksen palvelukseen oton jälkeen sille siirrettiin 10 802 laivueen Grumman Wildcat G36A, jotka oli alun perin tilattu Ranskalle. Koneet nimettiin laivaston ilmavoimissa Martlet I:ksi.
"HMS Audacity" upposi 21. joulukuuta 1941 Saksan laivaston sukellusvene "U-751" torpedoimana. Alukseen osui kolme torpedoa, joista ensimmäinen aiheutti vuodon konehuoneeseen.
Marcus Nilson
Marcus Nilson (s. 1. maaliskuuta 1978 Bålsta, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka siirtyi kaudeksi 2012–2013 Elitserienin HV71:een. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Nilson on voittanut urallaan kolme MM-mitalia ja pelannut yli 500 NHL:n runkosarjaottelua.
Nilsonin ura pääsarjatasolla alkoi kaudella 1995–1996 Djurgårdens IF:ssä. Florida Panthers varasi hänet ensimmäisellä kierroksella, 20. vuorolla, . Nilson pelasi Ruotsin pääsarjassa kolme kautta. Kaudella 1997–1998 Djurgården selvisi Elitserienin finaaleihin saakka, mutta hävisi finaalisarjan.
Nilson siirtyi Floridaan vuonna 1998. Ensimmäiset kaksi kautta hän pelasi pääosin AHL:ssä, Floridan farmijoukkueessa Beast of New Havenissa ja Louisville Panthersissa. Kaudella 1998–1999 hän pelasi kahdeksan ja seuraavalla kaudella yhdeksän NHL-peliä. Nilson vakiinnutti paikkansa Floridan NHL-joukkueen kokoonpanossa kaudella 1999–2000, jolloin hän oli Floridan kolmanneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja 36 pisteellä. Nilson pelasi kolme täyttä kautta Floridassa, kunnes hänet myytiin kesken kauden 2003–2004 Calgary Flamesiin, josta Florida sai vaihdossa toisen kierroksen varausoikeuteen. Nilson ehti pelata Floridassa kuuden kauden aikana 327 NHL-ottelua. Calgary eteni keväällä 2004 aina Stanley Cup -finaaleihin asti, mutta hävisi loppuottelusarjan Tampa Bay Lightningille.
Nilson pelasi Jaroslavlissa yhden kauden. Hän palasi kaudeksi 2009–2010 Elitserienin Djurgårdeniin, Djurgården eteni keväällä 2010 Elitserienin loppuotteluun, mutta hävisi ottelusarjan. Nilson teki kauden aikana 24 maalia ja 51 tehopistettä. Hän oli sarjan pistepörssin kuudes ja maalintekijätilaston toinen Jan Hlaváčin jälkeen. Seuraavaksi kaudeksi Nilson yritti saada pelipaikaa NHL-joukkue New Jersey Devilsistä, mutta palasi harjoituskauden jälkeen Djurgårdenin. Seuraavan kahden kauden aikana hän ei onnistunut aivan yhtä hyvin Elitserienissä ja sai 55 pistettä 89 ottelussa. Kesäkuussa 2012 MODO ilmoitti Nilsonin siirtyvän joukkueeseen, mutta viikkoa myöhemmin joukkue ilmoitti, ettei sopimusta syntynytkään. Pian tämän jälkeen Nilson teki sopimuksen HV71:n kanssa.
Nilson pelasi viidet junioreiden arvokilpailut. 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän pelasi kahdesti: 1995 ja 1996. Molemmilla kerroilla Ruotsi voitti pronssia. Jälkimmäisessä turnauksessa Nilson valittiin turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi. Nuorten MM-kilpailuissa Nilson edusti Ruotsia 1996, 1997 ja 1998. Vuoden 1996 turnauksesta Nilson oli voittamasta MM-hopeaa.
Nilson pelasi ensimmäisen kerran Ruotsin maajoukkueessa miesten arvoturnauksessa MM-kilpailuissa 2003. Hän ei pelannut turnauksessa kuin yhden ottelun, sillä hän sai aivotärähdyksen ensimmäisessä ottelussa Latviaa vastaan Kārlis Skrastiņšin taklauksesta. Ruotsi sai turnauksesta hopeaa.
Nilson pelasi Ruotsin maajoukkueessa maailmancupissa 2004. Toisen MM-turnauksensa Nilson pelasi keväällä 2008. Nilson oli mukana Ruotsin MM-kisajoukkueessa myös vuosina 2009 ja 2010. Ruotsi voitti pronssia kummassakin turnauksessa.
HMS Rawalpindi
HMS Rawalpindi oli Britannian kuninkaallisen laivaston käytössä ollut aseistettu kauppalaiva niin kutsuttu AMC alus () toisessa maailmansodassa. Alus aloitti uransa 16 697 rekisteritonnin P&O Steam Navigation Co Ltd:n valtameriristeilijänä SS "Rawalpindinä" Lontoon ulkopuolella. Alus siirrettiin Amiraliteetin valvontaan 26. elokuuta 1939. Se aseistettiin kahdeksalla 6 tuuman (152 mm) tykillä ja kahdella kolmen tuuman ilmatorjuntatykillä. Alus palasi muutostöistä 19. syyskuuta 1939, minkä jälkeen se siirrettiin valvomaan Pohjanmeren saattuereittiä Islannin ympärillä. Aluksen päällikkönä oli Edward Coverley Kennedy.
"HMS Rawalpindi" pysäytti 19. lokakuuta saksalaisen kauppalaivan "Gonzenheimin" Islannin kaakkoispuolella (). Saksalaisaluksen miehistö upotti aluksensa ennen sen valtausta.
Aluksen ollessa partioimassa 23. marraskuuta 1939 Fär-saarten pohjoispuolella, se lähti tutkimaan mahdollista vihollishavaintoa. Matkalla "Rawalpindi" joutui kuitenkin Saksan laivaston taisteluristeilijöiden "Scharnhorstin" ja "Gneisenaun" yllättämäksi ja upottamaksi. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 275 miehistönjäsentä ja pelastui 37.
Erkki Hedman
Erkki Hedman (3. kesäkuuta 1925 Oulu – 9. tammikuuta 2009 Oulu) oli oululainen jääpalloilija ja paikallinen rakennusyrittäjä.
Erkki "Eppe" Hedman aloitti jääpallouransa Oulun Luistinseurassa sodan jälkeen pelipaikkana puolustaja. Syksyllä 1952 Hedman, Veikko Allinen ja Seppo Alatalo siirtyivät naapuriseuraan OPS:ään. Vahvistunut OPS voittikin keväällä 1953 ensimmäisen oululaisen jääpallomestaruuden Hedmanin ollessa yksi jäsen siihen aikaan kuuluisasta joukkueesta. Toisen mestaruutensa Hedman saavutti vuoden 1956 OPS:n mestarijoukkueessa. Hedman esiintyi vuosina 1951 ja 1952 B-maajoukkueessa.
"Eppe" Hedman tuli valtakunnallisesti tunnetuksi erityisesti jääpalloilijana, vaikka hänen aktiivisiin harrastuksiinsa kuuluivat nuoruudessa yleisurheilu ja pesäpalloilu Oulun Pyrinnössä. Myöhemmin hän oli ensimmäisiä golfin harrastajia Oulussa toimien Oulun golfkerhon puheenjohtajana 1975–80. Seuroista Oulun Pyrintö oli keskeisin, sillä hän toimi Oulun Pyrinnön taustalla seuran omaisuudesta ja rahoituksesta vastaavan Kiistola-Säätiön hallituksessa vuosina 1960–86 ja sen puheenjohtajana 1979–86. Kaiken tämän ansiosta hänet nimettiin Oulun Pyrinnön kunniajäseneksi.
Hedman osallistui jatkosotaan vuoden 1944 aikana. Sodan jälkeen hän opiskeli rakennusmestariksi toimien rakennusyrittäjänä osaksi omistamassaan paikallisessa rakennusliikkeessä.
Julius Alanen
Julius Johannes Alanen (s. 7. huhtikuuta 1882 Tampere – 20. huhtikuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos ja Osuustukkukaupan toimitusjohtaja.
Julius Alanen oli ensimmäinen suomalainen työväenliikkeen piiristä noussut vuorineuvos – hän aloitti keskikoulun jälkeen Toiminimi G. O. Sumeliuksen konttoristina vuonna 1898 ja nousi työurallaan aina OTK:n toimitusjohtajaksi asti. Hän toimi tehtävässä vuodesta 1918 lähtien aina kuolemaansa saakka.
Vuorineuvoksen arvon Alanen sai vuonna 1942.
Alasen veljiä olivat taidemaalari Otto Alanen ja kirkkoherra Eelis Alanen. Heidän vanhempansa olivat Johan Kustaa Alanen ja Emma Brandthin.