Iivi Anna Masso
Iivi Anna Masso (s. 31. toukokuuta 1967 Tallinna, Viro) on valtiotieteiden tohtori ja politiikan tutkija.
Valtiotieteiden tohtori Masso on suorittanut maisterintutkinnon filosofiasta Helsingin yliopistossa vuonna 1997 ja tutkinnon politiikan tutkimuksesta Central European Universityssa Budapestissa 2002. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2006. Hän on ollut vierailevana tutkijana New Yorkissa vuoden ajan ja määräaikaisena tutkijana Helsingin yliopistossa. Masso on perehtynyt tutkijana muun muassa poliittiseen filosofiaan, liberalismiin, demokratian teoriaan, feminismiin, Hannah Arendtiin, totalitarismiin ja monikulttuurisuuteen. Nykyisin Masso työskentelee yrittäjänä muun muassa poliittisena asiantuntijana, luennoitsijana ja vapaana kirjoittajana.
Masso kirjoitti Vasemmistoliiton vuoden 2002 demokratiapamfletin. Masso oli vuoden 2008 kuntavaaleissa Helsingissä Kokoomuksen ehdokkaana. Masso on ollut "Helsingin Sanomien" HS-raadin jäsen.
Iivi Anna Masso oli kansainvälisen ulko- ja turvallisuuspoliittisen "Diplomaatia"-aikakauslehden päätoimittaja 2010–2012. Masso toimi Viron presidentin Toomas Hendrik Ilveksen neuvonantajana vuosina 2013–2015.
Masso joutui jättämään tehtävänsä maaliskuussa 2015, kun hän oli väittänyt Twitterissä Yleisradiolla työskentelevän toimittaja Risto Vuorisen levittävän venäläistä propagandaa ja kehotti ettei Vuoriselle annettaisi Virossa haastatteluja.
Masso on toiminut myös Eestin Päevalehden, Postimees-lehden ja Uuden Suomen kolumnistina ja YLE:n radiotoimittajana.
Masso syntyi tallinnalaiseen arkkitehtiperheeseen. Koska hän ei halunnut opiskella neuvostoliittolaisessa yliopistossa, hän oli lukion jälkeen useita vuosia töissä ennen kuin sai 1990-luvun vaihteessa stipendin ja mahdollisuuden päästä kokoaikaisesti opiskelemaan Helsingin yliopistoon. Masso avioitui vuonna 1993. Masso on Suomen kansalainen vuodesta 2001. Masso on maailmankatsomukseltaan liberaali ja uskonnoltaan omin sanoin "protestanttinen ateisti", ja hänen perheensä on ollut uskonnoton usean sukupolven ajan.
Masso on väitöskirjassaan sekä opettajana yliopistolla 2000-luvulla perehtynyt nykyajan angloamerikkalaiseen liberaaliin teoriaan, feministiseen teoriaan, deliberatiivisen demokratian teoriaan. Hän on tutkinut radikaalin ja osallistuvan demokratian teorioita, mutta osoittaa väitöskirjassaan, että ilman perusliberalismin vahvaa yksilönvapauksien suojaa demokratiaa ei voida muuttaa tasa-arvoisemmaksi. Tällä on väliä myös monikultuurisuus-keskustelun kannalta, jossa ryhmäkohtaisten oikeuksien puolustaminen on joutunut monin paikoin ristiriitaan tasa-arvoisten yksilönoikeuksien puolustamisen kanssa (etenkin, kun kysymys on naisten, lasten ja erilaisten vähemmistöjen asemasta). Tästä näkökulmasta käsin Masso on julkisissa kirjoituksissaan arvostellut ”dogmaattiseksi muuttunutta monikulttuurisuusoppia”, jonka mukaan ”kaikki kulttuurit ja maailmankatsomukset ovat tasavertaisia keskenään, eikä varsinkaan länsimaisia arvoja saa pitää muita vaihtoehtoja parempina.” Masson mukaan rasismiksi luokitellaan usein rotuun perustuvan halveksunnan ja syrjinnän lisäksi myös länsimaista poikkeavien kulttuuristen käytäntöjen ja uskonnollis-poliittisten oppien arvostelu. Tällainen käsitys kostautuu niille vähemmistöjen jäsenille, jotka haluaisivat hyötyä länsimaiden tarjoamasta tasa-arvosta. Masson mukaan uskonnon ja kulttuurin nimellä kulkevien oppien arvostelu on hienostuneille länsimaalaisille vaikeampaa kuin puhtaasti poliittisten aatteiden. Masso puolustaa liberaaleja arvoja johdonmukaisesti, rippumattomana puoluepoliittisista kiistoista ja ideologisista trendeistä. Hän on profiloitunut myös asiantuntijana muun muassa ulkopolitiikassa, jossa hän puolustaa länsimaisia arvoja ja länsimaiden tiivistä yhteistyötä; sekä informaatiovaikuttamisen, vihapuheen, sananvapauden ja hybridiuhkien alueella.