Amelia Dyer
Amelia Elizabeth Dyer (o.s. Hobley; 1837 Bristol – 10. heinäkuuta 1896 Lontoo) oli englantilainen sarjamurhaaja, joka tappoi arviolta 200-400 vauvaikäistä lasta lähes kolmenkymmenen vuoden ajanjaksolla. Surmansa saaneet lapset päätyivät Dyerin hoidettavaksi, kun hän sai ei-toivottuja lapsia huostaansa rahallista korvausta vastaan. Dyer tuomittiin hirtettäväksi vuonna 1896.
Amelia Dyer syntyi vuonna 1837 Bristolissa. Dyerilla oli vaikea lapsuus, jonka aikana hän piti huolta mielisairaasta äidistään. Tultuaan aikuiseksi hän sai sairaanhoitajan koulutuksen.
Jäätyään 1860-luvun loppupuolella leskeksi Dyer ansaitsi elantonsa ottamalla vauvaikäisiä lapsia kotiinsa hoidettavakseen. Viktoriaanisen ajan englannissa oli tavallista, että aviottomien suhteiden vahinkoraskauksista syntyneitä ja vaille isän elatusta jääneitä lapsia annettiin lastenkasvattajien hoidettavaksi. Yksinhuoltajuus ja aviottomat suhteet nähtiin tuolloin häpeällisinä, eikä usein nuorilla ja köyhillä äideillä ollut todellisia mahdollisuuksia lasten elättämiseen. Epätoivoisessa tilanteessa äidit päätyivät maksamaan lapsen ylläpidosta korvauksen kasvatusvanhemmille, jotka lupasivat tarjota lapsille maksua vastaan turvallisen kodin. Todellisuudessa lapset saivat kasvattikodeissaan usein heikkoa huolenpitoa ja näkivät nälkää. Lukuisia kasvattilapsia myös kuoli joko välinpitämättömyyden tai tahallisuuden seurauksena. Varhaiset kuolemat eivät monestikaan herättäneet viranomaisten mielenkiintoa, sillä lapsikuolleisuus oli tuolloin englannissa hyvin korkealla tasolla.
Kasvatusvanhemmuutensa alkuvuosina Dyer antoi hoidettavakseen saamansa lasten kuolla nälkiintymisen ja laiminlyönnin seurauksena. Hän syötti lapsille oopiumista valmistetulla laudanumilla terästettyä siirappia, jolla sai nälästä kärsivät lapset hiljaisiksi. Myöhemmin Dyer kuitenkin päätyi murhaamaan uhrinsa pian sen jälkeen, kun hän oli saanut hoitomaksun kertasuorituksena ja tuonut lapset kotiinsa. Vuonna 1879 viranomaiset tuomitsivat Dyerin kuudeksi kuukaudeksi heitteillejätöstä yhdyskuntapalveluun, kun hänen hoidossaan tapahtuneet useat kuolemat herättivät erään lääkärin huomion. Tuomion myötä Dyer muutti toimintatapojaan. Hän päätyi hävittämään uhrien ruumit ja muutti aika ajoin eri paikkakunnille sekä käytti useita peitenimiä.
Lopulta Dyer jäi kiinni, kun Thames-joesta löytyi vauvan ruumiin sisältänyt käärö. Kääröstä löytyi suttuinen osoitelappu, jonka poliisi onnistui yhdistämään Dyeriin. Viranomaisten saavuttua Dyerin kotiin he löysivät valtavan valikoiman vauvan vaatteita ja samanlaista valkoista nauhaa, jolla jokeen heitetty vauva oli kuristettu. Lisäksi kotoa löytyi lapsen luovutusta koskevia äitien lähettämiä kirjeitä ja kuitteja lehtimainoksista, joilla Dyer oli eri nimiä käyttäen mainostanut palveluaan. Myöhemmin Thamesista löytyi useampia Dyerin murhaamia pikkulapsia, joiden kaulan ympärille oli kiedottu valkoista nauhaa.
Tultuaan vangituksi Dyer vetosi oikeudessa puolustuksenaan mielenvikaisuuteensa. Oikeus harkitsi tuomiota alle viisi minuuttia, kunnes tuomitsi Dyerin kuolemaan. Hän tunnusti vain yhden murhan. Myöhemmin hänen on arvioitu murhanneen lähes kolmenkymmenen vuoden aikana 200-400 lasta, vaikka todellista uhrien määrää on vaikea arvioida. Silminnäkijät todistivat, että Dyer kuljetti kotiinsa enimmillään jopa kuusi lasta päivässä. Dyer teloitettiin hirttämällä 10. kesäkuuta 1896.