hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kirron Kher
Kirron Kher (oik. Kiran Thakar Singh; s. 14. kesäkuuta 1955) on intialainen näyttelijä, keskusteluohjelman juontaja ja poliitikko. Hän on näytellyt monissa suosituissa Bollywood-elokuvissa, kuten "Devdas" (2002), "Veer-Zaara" (2004), "Kabhi Alvida Naa Kehna" (2006) ja "Om Shanti Om" (2007). Kher toimi tuomarina "India’s Got Talent" -televisio-ohjelman viidellä ensimmäisellä tuotantokaudella.
Kirron Kher meni naimisiin näyttelijä Anupam Kherin kanssa vuonna 1985. Hänellä on poika edellisestä avioliitostaan Gautam Berryn kanssa, näyttelijä Sikander Kher.
Vuonna 2003 Kher vaihtoi nimensä Kironista Kirroniksi, koska hän uskoo numerologiaan.
Bergamon Alpit
Bergamon Alpit on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue, joka sijaitsee Lombardiassa, Pohjois-Italiassa.
Bergamon Alppien korkein huippu on Pizzo di Coca (3 052 m).
Niedere Tauern
Niedere Tauern on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue, joka sijaitsee Itävallan keskiosissa.
Vuoristoalueen korkein huippu on Hochgolling (2 863 m).
Ötztalin Alpit
Ötztalin Alpit (, ) on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue Itävallassa ja Italiassa.
Ötztalin Alppien korkein huippu on Wildspitze (3 774 m).
Silvretta
Silvretta on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue Itävallassa ja Sveitsissä.
Vuoristoalueen korkein huippu on Piz Linard (3 410 m; koordinaatit ).
Pedro Nunes
Pedro Henrique Nunes (s. 22. elokuuta 1988 São Paulo) on brasilialainen moottoriurheilija.
Hän on kilpaillut Brasilian Formula Renault ja Formula 3 Sudamericana sarjoissa vuosina 2006-08. Hän sijoittui toiseksi F3 Sud sarjassa vuonna 2008. Vuonna 2009 Nunes kilpaili Formula 3 Euroseries sarjassa Manor-tallissa. Hän ajoi myös yksittäisiä kilpailuja Britannian F3 ja Masters of F3 sarjoissa. Vuonna 2010 Nunes kilpaili GP3-sarjassa ART-tallissa. Hän saavutti kauden aikana neljä pistettä. Nunes jatkoi sarjassa kaudella 2011. Hän ei saavuttanut pisteitä. Hänen tilallaan ajoi Belgian kilpailusta lähtien Richie Stanaway.
Prikaati K
Prikaati K (Prikaati Kuussaari (Pr.K)) oli Päämajan 23. kesäkuuta 1941 perustettavaksi käskemä suomalainen sotatoimiyhtymä, johon oli käsketty koottavaksi Suomessa asuvat itäkarjalais- ja inkeriläissyntyiset asevelvolliset, jotka olivat siirtyneet Suomeen sisällissodan ja heimosotien aikana. Prikaatiin kuului lisäksi runsaasti suomalaisia vapaaehtoisia.
Prikaati K tunnettiin alkuvaiheessa nimellä Osasto Kuussaari (Os.K). Osaston perustamisessa keskeisiä henkilöitä olivat tuleva komentaja Eero Kuussaari sekä Ragnar Nordström ja heimoaktivisti Reino Castrén.
Prikaati perustettiin 27. kesäkuuta – 29. heinäkuuta 1941 Kajaanissa. Perustamisen päättyessä 25. heinäkuuta prikaatin vahvuus oli 184 vienankarjalaista, 85 aunuslaista, 102 inkeriläistä, 102 heimosoturia, 188 karjalaista ja 621 vapaaehtoista. Yhteensä vahvuus oli 1324 miestä.
Prikaatiin kuului runsaasti suomalaisia vapaaehtoisia. Vapaaehtoisista suomalaisista osa oli osallistunut Suomen sisällissodan jälkeisiin heimosotaretkiin ja kuului Akateemiseen Karjalaseuraan (AKS).
Varustaminen vaati runsaasti aikaa, koska perustaminen tapahtui liikekannallepanossa perustettujen joukkojen perustamisen jälkeen ja osin jouduttiin turvautumaan tilapäisratkaisuihin.
Perustamisen jälkeen Prikaati K alistettiin 14. divisioonalle ja se osallistui Itä-Karjalan valtaukseen.
Prikaati keskitettiin junakuljetuksella Kajaanista Lieksan Pankakoskelle ja edelleen jalkamarssina Pankakoski-Inari-Lentiira-Lupasalmi.
7. elokuuta 1941 perustamisen aikainen nimi osasto Kuussaari (Os.K) muuttui prikaati Kuussaareksi (Pr.K) ja sille alistettiin seuraavat joukot:
Prikaatin taistelun tekee mielenkiintoiseksi se, että sen vastapuolella taisteli majuri Valter Vallin komentama puna-armeijan jalkaväkirykmentti 126. Vastakkain olivat osin Suomesta sisällissodan yhteydessä Neuvostoliittoon siirtyneet suomalaiset ja Neuvostoliitosta Suomeen siirtyneet vienalaiset ja inkeriläiset.
Prikaatin suurimmaksi saavutukseksi voidaan katsoa Porajärven valtaus. Prikaati K:n muut taistelupaikat olivat:
Prikaati lakkautettiin 22.10.1941 ja sen joukoista muodostettiin:
Vaivaisukon morsian
Vaivaisukon morsian on suomalainen elokuva vuodelta 1944. Jarl Hemmerin näytelmään perustuvan elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Toivo Särkkä.
Päähenkilön Annan ryypiskelevä sulhanen kuolee yllättäen, jolloin Anna kokee herätyksen pohjalaisen herätysliikkeen syntyaikoihin 1800-luvun puolivälissä ja hänestä tulee liikkeen johtosielu. Koko kylä joutuu pois raiteiltaan.
Elokuvan työnimi oli "Jumalan tuli". Ansa Ikonen sai elokuvan ansiosta parhaan naisnäyttelijän Jussi-palkinnon vuonna 1944.
Aikalaisarviossaan Olavi Vesterdahl (Aamulehti) piti elokuvaa Särkän siihen asti parhaana ohjauksena. Yleisestikin kriitikoiden suhtautuminen oli varsin myöntéinen, joskin jossain määrin varauksellinen, sillä esimerkiksi juuri Vesterdahl totesi: ”Tosin monissa yksityiskohdissa olisi huomauttamisen aihetta.”
Erään 2010-luvun kriitikon luonnehdinnan mukaan elokuva on ”tulenpalava uskonnollinen moraliteetti”. TV-maailman kriitikon mukaan elokuvan parhainta antia ovat näyttelijöiden roolisuoritukset, joskin niissä on myös tahatonta komiikkaa.
Kenraalin morsian
Kenraalin morsian on Ville Salmisen ohjaama suomalainen mustavalkoinen sotilasfarssi vuodelta 1951. Se pohjautuu Topiaksen näytelmään "Kenraalin morsian" vuodelta 1949.
Hassussa, kevyessä, harmittomassa sotilasfarssissa kapteeni Saarron anoppi, rempseä matkakirjailija Sofi "Tussari" Tissari (Elsa Turakainen) surrauttaa leirille moottoripyörällä ja antaa sotapojille esimerkkiä, miten eletään. Tarinassa naisten tulo uhkaa pilata leiriharjoitukset. Sotilaallisen äksiisin sijasta elokuva kertoo kesäisistä lemmenleikistä.
Aikalaisarviossa Eugen Terttula (Suomen Sosialidemokraatti) huomauttaa, ettei elokuvalle ole eduksi jos sen parasta antia on musiikki. Hänen mukaansa Harry Bergström onnistuu pelastamaan aika monta kohtausta. Elsa Turakainen saa kiitosta usealta kriitikolta, mutta soraääniäkin kuuluu, kuten Rakel Jylhän (Keskisuomalainen) kommentti: Turakainen "ei tällä kertaa saavuta samanlaista täysosumaa kuin Kauniin Veeran tummista silmistä laulavana ruhtinattarena."
Myöhemmässä kritiikissä elokuvaa luonnehditaan musiikkinumeroilla jatketuksi kankeaksi sotilasfarssiksi. Elokuvan parasta antia on toisen kriitikon mukaan Elsa Turakaisen iloinen säteily. Kokonaisuutena Ville Salmisen ohjaus nähdään rutiinityönä, jota kriitikko luonnehtii "rahat pois ja rappuun" -tyyliksi
Jatkosodan heimosoturit
Jatkosodan heimosoturit olivat jatkosodassa (1941–1944) Suomen Puolustusvoimain yksikköitä, joissa palveli tverin-, vienan- ja aunuksenkarjalaisia, inkeriläisiä, vepsäläisiä, komeja, virolaisia, saamelaisia sekä muita suomensukuisiin heimoihin kuuluneita miehiä. Näistä osa oli siirtynyt Suomeen vuoden 1918 jälkeen, ja osa oli suomalaisten sotavangiksi jääneitä puna-armeijan sotilaita. Lisäksi juokoissa palveli amerikansuomalaisia, ruotsinsuomalaisia, siperiansuomalaisia ja sellaisia suomalaisia, jotka olivat muuttaneet aikaisemmin Neuvostoliittoon.Lisäksi suomalaisten palveluksessa oli kymmeniätuhansia suomensukuisia Neuvostoliiton kansalaisia. He palvelivat pääosin Itä-Karjalan Sotilashallinnon alaisissa laitoksissa ja tehtävissä.
Heimosotureille oli luvattu Suomen kansalaisuus, jos he ryhtyvät suomalaisten palvelukseen. Tästä huolimatta sodanjälkeinen Valvontakomissio esitti vaatimuksensa sotavankien palauttamisesta Neuvostoliittoon, ja punainen Valpo etsintäkuulutti ja etsi heitä vuoteen 1953 saakka.
Palautetut joutuivat Neuvostoliiton keskitysleireille ja saivat 10 tai 25 vuoden tuomioita. (Eräs alaikäinen sai vain viiden vuoden tuomion. Myös kuolemanrangaistuksia langetettiin, mutta niitä ei pantu täytäntöön.) Arvioilta noin 15 % leireille joutuneistä heimosotureista menehtyi siellä.
Suomi maksaa nykyisin rintamapalveluksessa olleille heimosotureille rintamalisää yhdessä erässä vuosittain ja he kuuluvat myös rintamaveteraanien kuntoutuksen piiriin. Elossa olevat heimosoturit asuvat pääosin Suomen, Ruotsin ja Venäjän alueella. He kuuluvat pääosin Inkeriläiset ja Karjalaiset Heimoveteraanit ry:een. Suomalaisten palveluksessa olleet siviilihenkilöt eivät saa korvauksia Suomen valtiolta.
Sepän lukio
Sepän lukio on Jyväskylässä sijaitseva lukio, joka perustettiin 2009.
Sisäilmaongelmien vuoksi Vaajakosken lukio päätettiin siirtää vuonna 2007 väistötiloihin, joiksi Jyväskylän maalaiskunta valitsi Jyväskylän kaupungin tarjoamat Harjun ammattiopiston saneeratut tilat Jyväskylän keskustasta. Kun kaupungin ja maalaiskunnan yhdistymisestä päätettiin 2008 ja kun myös entisen maalaiskunnan Palokan lukio joutui myöhemmin sisäilmaongelmien takia väistöön samoihin tiloihin, nähtiin uudessa kaupungissa tarkoituksenmukaiseksi yhdistää lukiot Haahtelan konsulttitoimiston laatiman lukioverkkoselvityksen pohjalta, vaikka vielä keväällä 2008 maalaiskunta oli päättänyt molempien yläaste-lukioiden rakentamisesta entisille paikoilleen. Runsaasta keskustelusta ja laajasta vastustuksesta huolimatta kaupungin sivistyslautakunta lakkautti Vaajakosken ja Palokan lukiot ja perusti syksystä 2009 alkaen Harjun tiloihin Sepän lukion, jonka rehtori on Yrjö Damskägg.
Fazu Alijeva
Fazu Gamzatovna Alijeva (, avaariksi Фазу ГIалиева, "Fazu Galijeva"; 5. joulukuuta 1932 Hunzahin piirin Ginitšutlin kylä – 1. tammikuuta 2016) oli dagestanilainen kirjailija ja yhteiskuntavaikuttaja. Kansallisuudeltaan hän oli avaari.
Fazu Alijeva syntyi sotilaan perheeseen. Hän työskenteli keskikoulun jälkeen opettajana, opiskeli Dagestanin naisten pedagogisessa instituutissa vuosina 1954–1955 ja valmistui Maksim Gorkille nimetystä Moskovan kirjallisuusinstituutista vuonna 1960. Vuonna 1965 hän liittyi NKP:n jäseneksi.
Vuodesta 1962 lähtien Alijeva työskenteli Dagestanin oppikirjakustantamon toimittajana. Vuonna 1971 hänestä tuli seitsemällä kielellä ilmestyvän ”Dagestanin nainen” -aikakauslehden päätoimittaja. Alijeva oli Dagestanin korkeimman neuvoston varapuheenjohtaja 15 vuoden ajan. Vuodesta 1971 lähtien hän toimi Dagestanin rauhanpuolustajien komitean puheenjohtajana ja vuodesta 1994 Dagestanin naisten liiton puheenjohtajana.
Alijeva kirjoitti avaarin ja venäjän kielillä. Hän julkaisi yli 80 runo- ja proosakirjaa. Ensimmäiset teokset ilmestyivät vuonna 1949 ja ensimmäiset runokirjat "Golubaja doroga" (”Sininen tie”) ja "Gagarab roso" (”Kotikylä”) vuonna 1959. Runokoelma "Antsila mikabileb ih" (”Kahdeksastoista kevät”, 1968) sai Suleiman Stalskille nimetyn Dagestanin valtionpalkinnon vuonna 1969. Samana vuonna Alijevalle myönnettiin Dagestanin kansanrunoilijan arvonimi. Romaani "Rakul gerekgorotsa unaro" (”Tuuli ei vie multapaakkua”, 1968) on palkittu Nikolai Ostrovskille nimetyssä kilpailussa.
Alijeva sai toiminnastaan kaksi znak potšota -kunniamerkkiä, kaksi kansojen ystävyyden kunniamerkkiä sekä apostoli Andreaan kunniamerkin vuonna 2002.
Antoinette Batumubwira
Antoinette Batumubwira (s. 1956) on burundilainen poliitikko ja maansa ulkoministeri vuosina 2005–2009. Batumubwira tuli perheensä kanssa Suomeen Burundin sisällisodan takia ja eli pakolaisena Suomessa vuosina 2002–2005. Vantaalla asuessaan hän haki miehensä kanssa töitä, mutta hakemukset eivät tuottaneet tulosta korkeasta koulutuksesta ja opitusta suomen kielen taidosta huolimatta.
Batumubwira oli ehdokkaana Afrikan Unionin komission puheenjohtajaksi vuonna 2007, kunnes Burundi siirsi tukensa gabonilaiselle Jean Pingille.
Jordanian lyijykirjat
Jordanian lyijykirjat tai lyijykoodeksit ovat noin 70 koodeksikirjan kokoelma, jonka on väitetty löytyneen jordanialaisesta luolasta joskus vuosien 2005 ja 2007 välillä. Vuonna 2016 tehdyn ajoituksen mukaan kirjat olisivat noin 2000 vuotta vanhoja. Alun perin monet tutkijat olivat kuitenkin sitä mieltä, että kirjat ovat väärennöksiä.
Kirjojen löytymisestä on kaksi ristiriitaista kuvausta. Ensimmäisen mukaan tulvavesi paljasti joskus vuosien 2005 ja 2007 välillä osan eräästä luolasta pohjoisessa Jordaniassa. Eräs jordanialainen beduiini löysi luolasta alueen, joka oli merkitty menora-symbolilla. Luolan tuolta alueelta löytyi kirjoja ja muita muinaisjäännöksiä. Toisen version mukaan israelilaisen beduiinin Hassan Saedan isoisän isä löysi kirjat, ja ne ovat olleet hänen suvullaan sadan vuoden ajan.
Löytöä tutkii tutkimusryhmä, johon kuuluvat muun muassa David Elkington, Margaret Barker ja Philip R. Davies.
Kirjat koostuvat kukin 5-15 suunnilleen luottokortin kokoisesta sivusta tai laatasta. Ne on valmistettu lyijystä ja kuparista, ja sidottu yhdeltä sivulta yhteen lyijyrenkailla. Monet kirjoista on myös sinetöity kirjojen kolmella muulla sivulla olevilla renkailla.
Kirjojen teksti on arkaaisella heprealaisella kirjoituksella, josta suuri osa näyttää salakirjoitukselta. Kirjojen kuvissa esiintyvät muun muassa juutalaisia symboleja, kuten seitsenhaarainen kynttilänjalka eli menora ja palmupuita ("lulav"), sekä kahdeksansakaraisia tähtiä. Erään tutkijan mukaan kirjoissa esiintyisi myös kristillistä symboliikkaa, kuten risti, hauta ja Jerusalemin kaupunki.
Useat tutkijat olivat skeptisiä, kun uutinen löydöstä alun perin levisi. Monet myös kommentoivat löytöä heti alkuvaiheessa väärennökseksi tai huijaukseksi. Israelilaisten lähteiden mukaan koodekseja oli yritetty myydä ennenkin, vaikka ne oli osoitettu väärennöksiksi. Helsingin yliopiston kreikkalaisen filologian professori Jaakko Frösén arvioi löydöt väärennöksiksi muun muassa siksi, ettei tuolta ajalta tunneta lyijylle tehtyjä kirjoja. Oxfordin yliopistossa työskentelevä antiikintutkija Peter Thonemann tunnisti jo vuonna 2010 samaan kokoelmaan kuuluvan ja samalla tavalla koristellun kuparilevyn väärennökseksi; siinä oleva teksti oli aiemmin julkaistun kreikankielisen hautakirjoituksen katkelma, jonka oli kopioinut kreikkaa osaamaton henkilö. Helsingin yliopiston uuden testamentin eksegetiikan professori Ismo Dunderbergin mukaan koodekseja tutkiva Elkington on ennenkin esittänyt epäilyttäviä väitteitä.
Vuonna 2016 tehdyn lyijyn isotooppianalyysitutkimuksen mukaan kirjat kuitenkin olisivat todennäköisesti noin 2000 vuotta vanhoja.
Heti löytymisen jälkeen jotkut tutkijat arvioivat, että löytö voi olla Kuolleenmeren kääröjä merkittävämpi, mikäli kirjat ovat aitoja. Kirjojen toivottiin myös tuovan uutta valoa varhaiseen kristinuskoon.
Walter J. Snellman
Walter Johannes Snellman (20. joulukuuta 1866 Karunki – 25. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen oppikoulun opettaja, kirjailija ja suomentaja.
Snellmanin vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Gustaf Adolf Snellman ja Hilma Aurora Forsman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1885 Oulun suomalaisesta yksityislyseosta ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1890, maisteriksi 1894, lisensiaatiksi 1895 ja tohtoriksi 1897. Snellman toimi oppikoulun opettajana muun muassa Joensuussa ja Oulussa. Viimeksi hän oli Helsingin suomalaisen normaalilyseon klassisten kielten yliopettajana 1930–1934. Snellman sai professorin arvonimen 1947.
Walter J. Snellman oli naimisissa vuodesta 1901 kauppaneuvos Karl August Snellmanin tyttären Signe Alma Sofia Snellmanin kanssa.
Elokuvavuosi 2012
Elokuvavuosi 2012 käsittelee vuoden 2012 aikana ensi-iltansa saavia elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 2012 olivat:
Lähde: Suomen elokuvasäätiö
Lähde: Suomen elokuvasäätiö
Samur
Samur (venäjäksi ja lezgiksi Саму́р, ) on joki Venäjään kuuluvan Dagestanin ja Azerbaidžanin rajalla. Sen pituus on 213 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7 330 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 20 kilometrin päässä joen suusta 75 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Kaukasuksen pääjonoon kuuluvalta Guton-vuorelta, virtaa levenevässä laaksossa useina haaroina ja laskee Kaspianmereen muodostaen suiston. Osa vedestä johdetaan Samurin–Apšeronin ja Samurin–Derbentin kanaviin.
Samurin varrella sijaitsevat Rutulin, Ahtyn, Usuhtšain ja Magaramkentin piirikeskukset. Sen yläjuoksulla on avaarien asuttama Kusurin kylä. Alempana joen varsilla asuu tsahureja, rutuleja ja lezgejä.
Martti Linkola
Martti Linkola (17. elokuuta 1936 Helsinki – 21. helmikuuta 2011 Helsinki) oli Museoviraston intendentti ja kunniatohtori.
Linkola kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1954 ja opiskeli Helsingin yliopistossa kansatiedettä, arkeologiaa ja taidehistoriaa. Hän oli 1960-luvulla Valvoja-lehdessä toimittajana. Hän keräsi laajan museoaineiston kokoelman saamelaisten kulttuurimaisemasta ja puhui itse saamea. 1970-luvulla hän oli saamelaiskulttuurin opettajana Oulun yliopistossa ja toimi siellä kulttuuriantropologian professorina vuosina 1992–1993. 1960-luvulla Linkola toimi Jyväskylän yliopiston etnologian laitoksella, josta hän siirtyi johtajaksi Kuopion kulttuurihistorialliseen museoon. Museoviraston kansatieteen toimiston intendentti hänestä tuli 1976.
Linkolan isä oli professori Kaarlo Linkola ja veli on kalastaja, kirjailija Pentti Linkola.
Blow (kappale)
"Blow" on Keshan toinen single hänen vuonna 2010 julkaistulta EP:ltä, "Cannibal". Blow sijoittui mm. Yhdysvalloissa sijalle seitsemän, joka oli kappaleen paras sijoitus. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin helmikuun 25. päivä. Musiikkivideon ohjasi Chris Marrs Piliero.
In absentia
In absentia () on oikeustermi, joka tarkoittaa oikeudenkäynnin järjestämistä ilman syytetyn läsnäoloa. Se rikkoo periaatteessa jo roomalaisesta oikeudesta peräisin olevaa "audi alteram partem" (”"kuultakoon toistakin osapuolta"”) -periaatetta, jonka mukaan syytetyllä on oikeus olla läsnä hänen asiaansa käsiteltäessä ja puolustaa itseään. Joissain oikeusjärjestelmissä in absentia -oikeudenkäynnit ovat silti mahdollisia, ja niitä järjestetään yhä muun muassa Italiassa. Menettelyä on sovellettu yleensä tilanteissa, joissa syytetty on lähtenyt maanpakoon tai hänen sijaintinsa ei ole tiedossa, eikä tavoittaminen lähiaikana ole tuntunut todennäköiseltä. Mahdollisesti langetettu tuomio on yleensä tarkoitus panna täytäntöön, mikäli tuomittu tavattaisiin ja saataisiin kiinni.
Esimerkiksi Nürnbergin oikeudenkäynnin yhteydessä järjestettiin in absentia -oikeudenkäynti Martin Bormannille, jonka olinpaikka oli tuolloin tuntematon, sillä hänen kuolemastaan jo toukokuussa 1945 ei vielä tiedetty. Bormann tuomittiin poissaolevana kuolemaan. Vastaavasti Vichyn hallitus oli vuonna 1940 järjestänyt Ranskassa oikeudenkäynnin, jossa Charles de Gaulle tuomittiin poissaolevana kuolemaan maanpetoksesta. Tuomiota ei koskaan pantu täytäntöön.
Suomessa in absentiaa sovelletaan vain syytetyn suostumuksesta.
In absentia (täsmennyssivu)
In absentia voi tarkoittaa:
Pekka Lappalainen
Pekka Jouko Tapani Lappalainen (12. toukokuuta 1925 Ristiina – 8. kesäkuuta 1981 Jyväskylä) oli suomalainen historian ja kirjallisuuden tutkija.
Lappalainen väitteli tohtoriksi 1959 Turun yliopistossa aiheenaan Aukusti Juhana Mela. Hän toimi Jyväskylän yliopiston kotimaisen kirjallisuuden apulaisprofessorina 1966–1981.
Lappalainen julkaisi useita paikallishistoriikkeja (Pieksämäen seutu, Puumala, Sääminki, Kuopio) ja tutki muun muassa aatehistoriaa.
Robert Van Damme
Robert Van Damme on taiteilijanimi tsekkiläiselle homopornonäyttelijälle. Nykyään hän omistaa oman studionsa, Robert van Damme Productions Est.2010, jossa hän tuottaa ja ohjaa elokuviaan.
Uudenmaankatu (Turku)
Uudenmaankatu () on yksi Turun keskustan ruutukaava-alueen muita katuja leveämmistä kaduista ja sisääntuloväylä kaupungin keskustaan. Se kulkee Aurajoelta, Tuomiokirkkosillalta Kupittaanpuistolle. Uudenmaankadun pituus on noin 850 metriä.
Uudenmaankatu muuttuu Kupittaankadun kohdalla Uudenmaantieksi. Se on osa vanhaa Turusta Helsinkiin johtavaa päätietä, nykyistä seututietä 110, joka ennen moottoritien rakentamista oli valtatie 1.
Uudenmaankadun poikkikadut ovat: Kupittaankatu, Itäinen Pitkäkatu, Sirkkalankatu, Pyhän Kerttulin oikopolku, Vähä Hämeenkatu, Teininkuja, Hämeenkatu, Vanha Suurtori, Tuomiokirkontori, Itäinen Rantakatu.
Uudenmaankadun varrella tai sen välittömässä läheisyydessä ovat muun muassa:
Uudenmaankatuun rajoittuvat Kupittaanpuisto, Kupittaankenttä, Vartiovuorenmäki, Porthaninpuisto, Brahenpuisto ja Tuomiokirkonpuisto.
Katulinjaus on kauttaaltaan vähintään 2+2-kaistainen, ja lähes kaikissa risteyksissä on liikennevalot. Uudenmaankadulla on joukkoliikennekaista keskustaan päin. Uudenmaankadun itälaitaa kulkee kevyen liikenteen väylä Kupittaalta Hämeenkadulle, josta eteenpäin polkupyöräliikenne on ohjattu Akatemiankadun kautta Tuomiokirkkosillalle.
Yksi Turun joukkoliikenteen pääakseleista kulkee Uudenmaankadulta Eerikinkadun, Kauppatorin ja Maariankadun kautta Aninkaistenkadulle.
Uudenmaankatu ja Aninkaistenkatu muodostavat yhden kolmesta Carl Ludvig Engelin Turun palon jälkeen suunnitteleman ruutukaavan mukaisista, muita katuja leveämmistä, niin sanotuista perspektiivikadusta, joille oli määrä rakentaa myös Aurajoen ylittävät siltat. Muut vastaavanlaiset kadut olivat Kaskenkatu–Aurakatu sekä Puistokatu–Martinkatu. Pitkien katulinjojen perspektiivinäkymät kutistuvat kaukaisuudessa yhdeksi pisteeksi.
Engelin asemakaavassa pyrittiin paloturvalliseen kaupunkiin. Asemakaavan piirteitä olivat muun muassa kortteleiden sisäiset palokujat ja muita katuja leveämmät puistokadut, jotka jakoivat kaupungin paloalueisiin.
Uudenmaankadun ja Aninkaistenkadun yhdistävä Tuomiokirkkosilta valmistui nykyiseen muotoonsa vuonna 1956.
Vesa Huovio
Vesa Huovio (sukunimi vuoteen 1935 "Huovelin"; 9. toukokuuta 1932 Karstula – 17. kesäkuuta 1981) oli suomalainen pappi ja kirjailija.
Kevyt osasto 10 (jatkosota)
Kevyt osasto 10 (KevOs 10) oli jatkosodan aikainen kolmen jalkaväkikomppanian muodostama joukko-osasto, joka kuului 11. divisioonaan.
Kevyt Osasto 10:n perusti Keski-Pohjanmaan Sotilaslääniin kuulunut Sisä-Suomen suojeluskuntapiiri 17. kesäkuuta 1941 alkaen Kannonkoskella ja Kivijärvellä. Perustamisen jälkeinen osaston vahvuus oli 594 miestä, mikä jäi määrävahvuudesta kolmella miehellä. Puolustusvoimien materiaalitilanne oli sodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta ei yksiköiden varustus ollut kaikin osin määrävahvuuksien mukainen. Kevyet osastot pyrittiin kuitenkin varustamaan liikkuvina yksiköinä mahdollisimman hyvin.
Perustamisen jälkeen osasto siirtyi pyörin ja autoin Saarijärven kautta Suolahteen, mistä se siirrettiin rautateitse 24.6.1941 alkaen Liperiin.Kevyen osaston komentajina olivat:Kevyt osasto 10 lakkautettiin 16. heinäkuuta 1942, jolloin henkilöstön vanhimmat ikäluokat, 96 miestä, kotiutettiin ja nuoremmat siirrettiin pääosin jalkaväkirykmentti 8:ään, rajajääkäripataljoona 4:ään ja 30. tykkikomppaniaan.
Moilas
Moilas Oy on suomalainen leipomoalan konserni, johon kuuluvat tytäryhtiöinä Moilas Leipomo Oy ja Oy Moilas GF ltd. Leipomo toimii Pieksämäen Naarajärvellä Etelä-Savossa. Moilas leipomo sijaitsee Naarajärven keskustassa, jossa sijaitsee myös myymälä-kahvila. Gluteenittomia tuotteita tekevä leipomo muutaman kilometrin päässä Naarajärven teollisuusalueella.
Konserni valmistaa piirakoita, sämpylöitä, vaaleaa leipää ja ruisleipää, tuore- ja pakasteleivonnaisia sekä gluteenittomia tuotteita keliaakikoille.
Moilas Leipomo Oy:n tuoreleipätuotteita myydään Mikkelin, Kuopion, Jyväskylä, Varkauden, Pieksämen ja Iisalmen alueella , pakastetuotteita myydään kaikkialla Suomessa. 
Moilas Leipomon cocktailpiirakka oli ensimmäinen koko Suomen alueella myytävä pakasteleivonnainen. Moilas -konsernin gluteenittomia tuotteita viedään muun muassa Ruotsiin, Norjaan, Tanskaan, Irlantiin, Hollantiin, Unkariin, Saksaan ja Italiaan.
Moilas perheyhtiöiden liikevaihto vuonna 2017 oli noin 20 miljoonaa euroa. Perheyhtiöiden henkilöstömäärä on noin 110.
Moilasen leipomon historia alkaa vuodesta 1955, jolloin Saimi Moilanen perusti pienen kotileipomon. Leipomo on yhä perheyritys, pääomistajanaan Saimi Moilasen poika Juha, joka toimii Moilas Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Moilas perheyhtiöiden toimitusjohtajana toimii Juha Moilasen poika Ville Moilanen.
Olavi Järvelä (kirjailija)
Olavi Alarik Järvelä (7. toukokuuta 1913 Vimpeli – 26. elokuuta 1981) oli suomalainen kirjailija.
Järvelä on kirjoittanut romaaneja ja niiden lisäksi myös kirjat Kuru-laivan haaksirikosta 1929 ("Haaksirikko Näsijärvellä") ja Lapuan patruunatehtaan räjähdysonnettomuudesta 1976 ("Lapuan paukku").
Antti Aalto (toimittaja)
Antti Viljo Jaakko Aalto (2. joulukuuta 1921 Rauma – 9. huhtikuuta 1981 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.
Aalto pääsi ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1940 ja opiskeli Helsingin yliopistossa 1945–1947. Hän oli toimittajana ja toimitussihteerinä useissa lehdissä muun muassa Uudenkaupungin Sanomissa ja Kajaani-lehdessä. Aalto oli lisäksi Tutka-lehden päätoimittajana. Aalto oli Oulussa ilmestyneen Jerry Cotton -lehden toimittajana 1961–1968 ja hän käänsi sekä muokkasi uuteen asuun lehdessä julkaistuja tarinoita.
Aalto pakinoi 20 vuoden ajan 1961–1981 Kaleva-lehteen nimimerkillä "Antti".
Weronika Zbieg
Weronika Zbieg (s. 2. toukokuuta 1983, Krakova, Puola) on puolalainen laulaja–lauluntekijä. Vuonna 2004 hän liittyi death metal -yhtye Scepticiin korvaten Marcin Urbaśin.
Totem
Sceptic
Muut
Sile (joki)
Sile on noin 95 kilometrin pituinen joki pohjoisessa Italiassa. Joki saa alkunsa Vedelagon alueelta Trevison maakunnasta ja laskee Venetsian laguuniin.
Oberhalbsteinin Alpit
Oberhalbsteinin Alpit () on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue itäisessä Sveitsissä ja Pohjois-Italiassa.
Vuoristoalueen korkein huippu on Piz Platta (3 386 m; koordinaatit ).
Mariya Stadnik
Mariya Stadnik (, s. 3. kesäkuuta 1988 Lviv, Ukrainan SNT) on azerbaidžanilainen naispainija, olympiamitalisti, maailman- ja Euroopan mestari sekä Euroopan kisojen voittaja.
Stadnik voitti sarjan 48 kg olympiapronssia Pekingissä 2008 sekä -hopeaa Lontoossa 2012 ja Rio de Janeirossa 2016. Hän on voittanut samassa sarjassa myös maailmanmestaruuden Herningissä 2009, kaksi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin, kuusi Euroopan mestaruutta sekä kultaa Euroopan kisoissa 2015. 50 kg:n sarjassa hänellä on yksi Euroopan mestaruus ja MM-hopea.
Stadnik on naimisissa ukrainalaisen vapaapainin olympiamitalistin Andri Stadnikin kanssa.
Adamello-Presanella
Adamello-Presanella on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue, joka sijaitsee Pohjois-Italiassa. Se on osa Eteläisiä kalkki-Alppeja.
Vuoristoalueen korkein huippu on Cima Presanella (3 558 m; koordinaatit ).
Keisarinleikkaus (albumi)
Keisarinleikkaus on punk rock -yhtye Kylähullujen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2004.
EP nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 13.
Lisää persettä rättipäille
Lisää persettä rättipäille on punk rock -yhtye Kylähullujen toinen EP-levy, joka on julkaistu vuonna 2007 levymerkillä Kråklund Records.
Albumi nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 6.
Peräaukko sivistyksessä
Peräaukko sivistyksessä on punk rock -yhtye Kylähullujen toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2007.
Livignon Alpit
Livignon Alpit on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue itäisessä Sveitsissä ja Pohjois-Italiassa.
Livignon Alppien korkein huippu on Cima de' Piazzi (3 439 m; koordinaatit ).
Julija Blahynja
Julija Olehivna Blahynja (, s. 21. helmikuuta 1990) on ukrainalainen naispainija ja Euroopan mestari.
Sarjassa 51 kg painiva Blahynja voitti MM-pronssia Tokiosta 2008. EM-kilpailuista hän on voittanut kultaa Dortmundista 2011, hopeaa Tbilisistä 2013 ja kolme pronssia.
Cambridge United FC
Cambridge United FC on englantilainen jalkapalloseura Cambridgen kaupungista. Sen miesten edustusjoukkue pelaa kakkosliigassa, joka on Englannin neljänneksi korkein sarjataso. Seura perustettiin vuonna 1912 nimellä Abbey United ja sen kotikenttä on Abbey Stadium, jolle mahtuu 9 617 katsojaa.
Cambridge United perustettiin nimellä Abbey United vuonna 1912. Kaupunkiin oli perustettu seura nimellä Cambridge United jo vuonna 1909, mutta kyseinen seura hajosi ensimmäisen maailmansodan aikana eikä palannut enää kentille. Nykyisestä Cambridge Unitedista tuli ammattilaisseura vuonna 1949 ja vaihtoi nimensä nykyiseksi vuonna 1951. United otettiin mukaan The Football Leaguehen vuonna 1970.
Cambridge hätkähdytti englantilaista jalkapalloväkeä pääsemällä FA Cupissa kahdeksan parhaan joukkoon kaudella 1989–1990. Seura pelasi tuolloin nelosdivisioonassa eikä yksikään joukkue tuolta sarjatasolta ole päässyt kilpailussa yhtä pitkälle. Cambridge nousi saman kauden päätteeksi kolmosdivisioonaan. United pääsi FA Cupissa seuraavana vuonna jälleen yhtä pitkälle eli puolivälieriin, kunnes hävisi Arsenalille 2–1. Kauden raskaasta ohjelmasta huolimatta joukkue onnistui myös sarjassa ja kykeni toiseen peräkkäiseen nousuun varmistettuaan 3. divisioonan voiton viimeisellä sarjakierroksella toukokuussa 1991. Cambridgella oli kaudella 1991–1992 mahdollisuus nousta 4. divisioonasta ykkösdivisioonaan nousten joka kaudella. Seura johtikin sarjaa monta viikkoa vuoden 1991 lopussa, mutta hävisi nousukarsinnoissa Leicester Citylle. Vuonna 1992 Cambridgen maalintekijät Dion Dublin ja Steve Claridge lähtivät seurasta. Claridge vaihtoi Luton Towniin ja Dublin siirtyi miljoonalla eurolla Manchester Unitediin.
Cambridge jatkoi The Football Leaguessa, kunnes se putosi kaudeksi 2004–2005 konferenssiin ensimmäistä kertaa 35 vuoteen. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 joukkue oli lähellä nousta takaisin neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle, kun se pääsi nousukarsintoihin. United kuitenkin hävisi molempina vuosina karsinnan finaalin ja jatkoi Conference Nationalissa. Nousu kakkosliigaan toteutui viimein keväällä 2014, jolloin joukkue voitti nousufinaalissa Gatesheadin maalein 2–1. Samana vuonna Cambridge voitti myös FA Trophyn.
Tero Salenius
Tero Salenius on suomalainen näyttelijä, juontaja ja toimittaja.
Hänet tunnetaan parhaiten rooleistaan Yleisradion Radio Millennium-tv- ja radiosarjoissa, jossa Saleniuksen tunnetuin hahmo on sekopäinen "Tuottaja". Salenius on myös pääosassa monissa Radio Millennium -ohjelman musiikkivideoparodioissa, joista tunnetuin on Lauri Tähkä ja Elonkerjuu -yhtyeen Pitkät pellot -kappaleesta tehty "Ei enää pelitä". Videossa Salenius esittää laulaja Lauri Tähkää.
Tero Salenius seurusteli vuodesta 2011 lähtien YleX:n juontajan Tytti Shemeikan kanssa. Salenius ja Shemeikka avioituivat kesällä 2012.
Salenius juonsi vuoden 2014 aikana NRJ:llä Korppilan pursiseuraa yhdessä Renne Korppilan kanssa.
Tero Salenius näyttelee syksyllä 2017 ensi-iltansa saaneessa Rendel-elokuvassa Kurikkaa.
Salenius on kirjoittanut vuonna 2010 englanninkielisen omakustanteisen kirjan "How To Fail As A Filmmaker" nimellä Tero M. Salenius.
Abbey Stadium
Abbey Stadium (tunnetaan sponsorisyistä myös nimellä R Costings Abbey Stadium) on jalkapallostadion Cambridgessa Englannissa. Stadion avattiin vuonna 1931 ja sekä Cambridge United että Cambridge Regional College FC pelaavat kotiottelunsa sillä. Abbey Stadiumille mahtuu 9 617 katsojaa.
Ratchet (videopelihahmo)
Ratchet on päähahmo Ratchet & Clank -pelisarjassa. Hän seikkailee ympäri Breegus-järjestelmää avaruusaluksellaan Aphelionilla ystävänsä Clankin kanssa. Aseenaan hän käyttää 
OmniJakaria ja monia erilaisia aseita.
Ammoniumheksakloroplatinaatti
Ammoniumheksakloroplatinaatti ([NH][PtCl]) on epäorgaaninen ioniyhdiste, jossa anioni on kompleksi-ioni. Ammoniumheksakloroplatinaatilla on käyttöä platinan metallurgiassa.
Ammoniumheksakloroplatinaattia valmistetaan liuottamalla platinametallia kuningasveteen, jolloin muodostuu heksakloroplatinahappoa, ja lisäämällä seokseen ammoniumkloridiliuosta, jolloin ammoniumheksakloroplatinaatti saostuu keltaisena sakkana.
Saostuma kuivataan ja kuumennetaan 800 °C:n lämpötilaan jolloin se hajoaa ja muodostuu platinasieni, joka on puhtaudeltaan 98 %. Kuumennus voidaan suorittaa myös vetyilmakehässä, jolloin reaktio tapahtuu noin 350 °C:n lämpötilassa. Ammoniumheksakloroplatinaatin vesiliuoksista platina voidaan saostaa pelkistämällä se hydratsiinin avulla.
Dry Creek
Dry Creek on Alaskan varhainen kivikautinen löytöpaikka, jonka uskotaan liittyvän Amerikan asutukseen ja varhaisiin metsästäjiin. Paikan työkalulöydöt ovat eräät Alaskan vanhimmista. Dry creekistä on löydetty vanhempia komponentti I:n ja nuorempia komponentti II:n kiviesineitä. Komponentti I liitetään yleensä intiaanien esi-isiin, komponentti II eskimoiden esi-isiin.
Alaskan varhaiskivikautisesta Dry Creek -löytöpaikasta on löydetty 11120±85 BP ikäiseen Komponentti I:een kuuluvia litteitä pisaramaisia, pyöreän kolmion muotoisia ja kolmiomaisia hyvin tehtyjä 2-puolisesti iskettyjä kivikärkiä ja kaapimia. Tämä kerrostuma "Lössi 2" on hiekkaista silttiä ja se kuuluu Nenana-kompleksiin joka ajoitetaan aikaan 11000 radiohiilivuotta sitten. Nenana-kompleksia sanotaan myös Chindadn-kompleksiksi.
Pisaramaisia kärkiä sanotaan chindadn-kärjiksi ja niitä oli samaan aikaan myös Alaskan Walker Roadista, jonka nenana-kerrostuma ajoittuu aikaan 11000-11800 radiohiilivuotta sitten. Komponentti II:n eläinlöydöt ovat dallinlampaan ja wapitin luita.
Alaskan Dry Creek -löytöpaikan komponentti II ajoittuu aikaan 10690±250 vuotta ja on löytöpaikan kerrostumassa "Lössi 3", jossa on hiekkaista silttiä ja lisäksi savea. Lössissä 3 on ohuita orgaanisia kerrostumia joista vanhin lienee holoseenin alusta. Komponentti II kuuluu laajempaan Akmak-Denali-kompleksiin, joka muistuttaa Siperian Djuktain kulttuuria. Siihen liittyy mm. kartiomaisia mikroteräytimiä ja näiden esimuotoja, mikroteriä, kaivertimia ja kaapimia. II-komponenttiin liittyy myös 2-puolisesti iskettyjä veitsiä ja kärkiä, jotka tuovat mieleen paleointiaanien Clovisin, joskaan eivät ole niin hyvin työstettyjä kuin Clovisin kulttuurin esineet. Komponentti II:n iäksi on arvioitu noin 10700-9300 radiohiilivuotta. Eläinlöydöt ovat arobiisonin ja dallinlampaan luita.
Beastly
Beastly on vuonna 2011 ilmestynyt romanttinen fantasiaelokuva, joka perustuu kirjailijan Alex Flinn samannimiseen romaaniin vuodelta 2007. Elokuva on mukaelma "Kaunotar ja hirviö" -kansansadusta vietynä nykypäivän New Yorkiin. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut Daniel Barnz.
Elokuva keskittyy varakkaaseen ja ylimieliseen lukiolaispoikaan Kyle Kingsoniin. Koulun ympäristöaiheisessa juhlassa hän tyylilleen uskollisena halveksii erästä luokkatoveriaan, joka onkin oikeasti noita valepuvussa. Noita langettaa hänen päälleen loitsun, joka pilaa hänen kehonsa ja kasvonsa. Kylellä on vuosi aikaa löytää joku, joka rakastaa häntä semmoisena kuin hän on tai hän jää hirviön näköiseksi loppuelämänsä.
Elokuvan oli ensiksi tarkoitus ilmestyä elokuvateattereihin 30. heinäkuuta 2010. Elokuvan julkaisupäiväksi päätettiin kuitenkin siirtää 18. maaliskuuta 2011, ettei se olisi ristiriidassa Zac Efronin tähdittämän elokuvan "Charlie St. Cloud" kanssa. Tammikuussa 2011 elokuvan julkaisupäivää siirrettiin jälleen ja lopulliseksi päiväksi muodostui 4. maaliskuuta 2011.
Elokuva rankattiin "The Times" -lehdessä sijalle #45 listalla vuoden 2010 suurimmista elokuvista ("50 Biggest Movies Of 2010"). Hudgens ja Pettyfer saivat kunniamaininnat rooleistaan elokuvateattereiden omistajien ShoWest-messuilla.
Julkaisun jälkeen "Beastly" sai kielteisiä arvioita. Metacritic-verkkolehden sivuilla se on saanut 40 pistettä sadasta perustuen 26 arvosteluun. Rotten Tomatoes -sivusto puolestaan, joka seuraa laajaa valikoimaa eri kriitikkojen arvosteluja, on tilastoinut elokuvan saaman keskiarvon siten, että vain 20 % kaikkiaan 70:stä listatusta arvostelusta on pitänyt elokuvasta.
Villakarvajalka
Villakarvajalka ("Calliteara pudibunda") on keskikokoinen, karvainen alkukesän yöperhonen. Monien muiden villakkaiden tapaan senkin tapaa tavallisimmin toukkana.
Aikuisen perhosen sukupuolet ovat selvästi erinäköisiä, ja naaras on huomattavasti koirasta kookkaampi. Koiras on harmaa, ja siiven keskiosa on selvästi tummempi. Naaras on paljon vaaleampi, sen etusiipien poikkiviirut erottuvat selvemmin, eikä sen siiven keskiosa ole yhtä tumma kuin koiraalla. Etusiiven keskisarakkeessa on molemmilla sukupuolilla D-kirjaimen muotoinen täplä. Takasiivet ovet molemmilla sukupuolilla vaaleanharmaat, ja niissä on paitsi selvä diskaalitäplä, myös selkeä, tumma kaarijuova. Siipiväli koiraalla on 35–47 mm ja naaraalla 46–62 mm. Lepäävä perhonen pitää etummaista, hyvin karvaista raajapariaan ojennettuna eteenpäin ja siipiään kolmiomaisesti vartalon sivuilla.
Täysikasvuisena 30–37 mm pitkiä toukkia tapaa huomattavasti aikuista perhosta yleisemmin. Nuori toukka on kirkkaan keltainen, keltaisten karvatupsujen peittämä ja selkäpuolella on neljä vaaleampaa karvatupsua. Myöhemmin selkäpuoli ja kylkien karvoitus muuttuu ensin ruskeammaksi ja lopulta lähes mustaksi. Toukan peräpäässä on oranssinpunaisten karvojen muodostama piikkimäinen tupsu.
Villakarvajalan levinneisyys jatkuu Länsi-Euroopasta Keski-Aasian poikki Itä-Aasiaan Suomessa lajin yleisyys on vaihdellut suuresti. Nykyisin se on melko harvinainen ja sen levinneisyys painottuu itäiseen Etelä-Suomeen. Aikuiset perhoset lentävät touko-kesäkuussa. Lajilta tunnetaan hyvin harvinainen toinen sukupolvi syys-lokakuussa.
Villakarvajalkaa voi tavata havumetsistä, lehtimetsistä ja puutarhoista. Lajina se on paikallinen ja toukkien elinympäristön ulkopuolelta sitä tapaa hyvin harvoin. Koiraat lentävät innokkaasti valojen luokse, mutta naaraita on valolle lentäneistä perhosista korkeintaan 5 %.
Naaras munii noin 500 munaa 50–300 muna ryhminä. Toukat ovat yöaktiivisia ja elävät yleensä korkealla puissa, mutta pudonneita toukkia voi tavata maastakin. Uhattuna toukka kääriytyy rullalle. Toukat ovat täysikasvuisia syys-lokakuussa, ja ne koteloituvat maahan rakentamansa kotelokopan sisään. Kotelo talvehtii.
Toukka elää pääasiassa koivuilla ("Betula"), mutta myös monilla muilla kasvilajeilla.
Matti Liimatainen
Matti Ensio Liimatainen (s. 9. elokuuta 1948 Vesanto) on entinen suomalainen kestävyysjuoksija. Hän on voittanut nuorten Suomen mestaruuden 5 000 metrillä. Vuonna 1968 Liimatainen teki Suomen ennätyksen 5 000 metrillä käsiajalla 14.26,2. Liimataisen ennätyksen rikkoi vuonna 1969 Lasse Virén. Liimatainen työskentelee tällä hetkellä hierojana Raahessa.
Nenana-kompleksi
Nenana-kompleksi ("Chindadn-kompleksi") oli kivikautinen Alaskan metsästyskulttuuri, joka oli joko Yhdysvaltain paleointiaanien aikalainen tai edeltäjä. Kulttuurin Chindadn-kärjet ovat pisaramaisia. Nenana-kompleksi ajoitetaan noin 11000 radiohiilivuoden taakse, jopa 11800 radiohiilivuoden ikäiseksi. Nenana-kompleksin Chindadn-esineistöä on löydetty mm paikoista Walker Road, Broken Mammoth, Dry Creek, Moose Creek ja Chugwater.
Nenana-kompleksi liitetään monesti paleointiaaneihin, jotka "perinteisen näkemyksen" mukaan asuttivat ensimmäisenä Amerikan. Nenana-kompleksin löydöissä ei ole mikroteriä toisin kuin Denali-kulttuurin löydöissä. Kulttuurin esineistö ei myöskään ole sama kuin varhaisimman kiistattomasti varmistetun paleointiaanien Clovisin kulttuurin esineistö, vaikka muistuttaakin tänä enemmän kuin Denali-kompleksin esineistö.
Roberto Fernández Bonillo
Roberto Fernández Bonillo, yleensä vain Roberto (s. 5. huhtikuuta 1962 Betxí, Espanja) on entinen espanjalainen jalkapalloilija.
Roberto oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka tunnettiin muun muassa kovasta työnteostaan kentällä sekä voimakkaasta laukauksestaan. Vuodesta 1981 eteenpäin hän edusti seuraavat 14 vuotta Valenciaa sekä Barcelonaa, ja yhteensä ammattilaisurallaan hän pelasi yli 700 virallista ottelua.
Hän kuului Espanja maajoukkueeseen myös lähes kokonaisen vuosikymmenen ajan. Hän oli joukkueen mukana vuoden 1984 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Roberto aloitti ammattilaisuransa vuonna 1979 Castellónista, jonne hän siirty naapuriseura Villarrealista. Kahden pelatun kauden jälkeen hän siirtyi saman maakunnan suurseura Valenciaan. Roberto teki kunnioitettavat 33 maalia ensimmäisten neljän kautensa aikana joukkueessa. Kauden 1985–1986 päätteeksi Valencia putosi maan pääsarjasa Primera Divisiónista.
Kaudeksi 1986–1987 hän siirtyi yllättäen Barcelonaan ja pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä 40 ottelua, joissa hän teki 10 maalia. Yhden kauden tärkeimmistä maaleistaan hän teki rangaistuspotkusta kotiottelussa Real Madridia vastaan, joka päättyi lopulta barcenolaisseuran 2–1-voittoon.
Pelattuaan Barcelonassa neljä kautta, yhteensä 144 ottelua ja 35 maalia, Roberto palasi takaisin Valenciaan. Kauden 1993–1994 hän vietti lähes kokonaan loukaantumisen takia sivussa.
Vuonna 1995 hän teki paluunsa kasvattajaseuraansa Villarrealiin, joka pelasi maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa. Joukkue onnistui nousemaan kaudeksi 1998–1999 Primera Divisióniin, mutta pelit jäivät kuitenkin toistaiseksi lyhyeen pääsarjassa, kun se ei onnistunut säilyttämään sarjapaikkaansa.
Roberto päätti pelaajauransa vuonna 2001, ollessaan 39-vuotias. Hän pelasi uransa aikana yhteensä yli 700 ottelua, joissa syntyi hieman reilu 100 maalia.
Vuonna 2004 hän siirtyi valmentamaan Valencian reservijoukkuetta. Myöhemmin valmentajaurallaan hän on toiminut alemman sarjatasojen joukkueiden peräsimissä.
Roberto edusti Espanja maajoukkuetta vuosien 1982–1991 välillä ja tänä aikana hänelle kertyi yhteensä 29 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Hän edusti Espanjaa myös kaksissa arvokilpailuissa vuoden 1984 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa.
Vaihtomatto
Vaihtomatto on säännöllisesti vaihdettava kynnys- tai eteismatto, jonka tarkoituksena on pysäyttää kiinteistöihin sisään tulevaa likaa. Vaihtomattopalvelua tarjoava yritys omistaa matot ja käy säännöllisesti vaihtamassa maton puhtaaseen. Likaiset matot pesetetään yrityksen tai sen alihankkijan pesulassa.
Tehtyjen tutkimusten mukaan vaihtomattojen käyttö säästää 44 % siivousajassa ja 14 % kiinteistönhoidon kokonaiskustannuksissa. Vaihtomatto ei kuitenkaan poista siivoustarvetta, vaan pitää kiinteistön tilat puhtaampina niinä aikoina, kun siivousta ei aktiivisesti tehdä. Tämän vuoksi useat siivousliikkeet välittävät vaihtomattopalvelua osana palvelupakettiaan.
Markkinoilla olevia vaihtomattoja on olemassa neljää eri tyyppiä, joiden ominaisuudet vaihtelevat suuresti toisiinsa nähden. Nämä tyypit ovat mikropuuvillamatot, supermatot, logomatot sekä nailonmatot. Merkittävin ero näissä matoissa on se, kuinka ne pysäyttävät erityyppistä likaa.
Mikropuuvillamatto on tarkoitettu ensisijaisesti pysäyttämään kosteaa likaa sekä kyllästyskäsiteltynä pölyä. Mikropuuvillamaton kosteuden pysäytyskyky perustuu puuvillaan, joka luonnonkuituna imee erinomaisesti kosteutta. Tekokuitujen tarkoituksena tässä mattotyypissä on parantaa maton kuivumista ja siten sen tehokasta kosteudenpysäytyskykyä. Pölynsidontakyvyn lisäksi kyllästyskäsittely parantaa kosteudenimentäkykyä.
Supermatolla tarkoitetaan mattotyyppiä, joka on erityisen hyvä pysäyttämään kiinteää likaa (hiekka, suola, sora). Oikeaan paikkaan asetettuna mattotyyppi on tehokas lianpysäyttäjä. Kostean lian ja pölyn pysäyttäjän mattotyyppi on kuitenkin keskitasoa.
Logomatolla tarkoitetaan nailonmattoa, johon voidaan tehdä asiakkaan haluama kuva tai teksti. Tätä mattoa käytetään pääsääntöisesti imagon kohottamiseen ja sen lianpysäytyskyky on usein toissijainen valintaperuste.
Nailonmatto on ehdottomasti yleisimmin Suomessa käytetty vaihtomattotyyppi. Sen suosio ei perustu niinkään vaihtomattotyypin hyviin lianpysäytyskykyihin, vaan mattotyypin edulliseen yksikköhintaan. Lianpysäytyskyvyltään se on enintään huonoa keskitasoa.
Estera Dobre
Estera Dobre (s. 10. helmikuuta 1987 Râmnicu Vâlcea) on romanialainen naispainija.
Dobre on saavuttanut yhteensä viisi EM-hopeamitalia 48 ja 51 kilogramman painoluokista. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän oli kymmenes sarjassa 48 kg. Tbilisin EM-kilpailuissa 2013 Dobre olisi saavuttanut 51 kilogramman luokassa hopeaa, mutta hän jäi kiinni dopingista, ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.
Australaasiankanahaukat
Australaasiankanahaukat ("Erythrotriorchis") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Australaasiankanahaukkojen sukuun kuuluu Integrated Taxonomic Information System -järjestön (ITIS) ja BirdLife Suomen mukaan kaksi lajia.
Jekaterina Krasnova
Jekaterina Krasnova (s. 31. tammikuuta 1988) on venäläinen naispainija ja Euroopan mestari.
Krasnova voitti sarjan 51 kg Euroopan mestaruuden Vilnassa 2009. Dortmundissa 2011, Belgradissa 2012 ja Tbilisissä 2013 hän voitti saman sarjan EM-pronssia.
Metropol Parasol
Metropol Parasol on puurakennus Sevillassa Espanjassa. Kuudesta päivänvarjon muotoisesta osasta koostuvalla rakennelmalla on korkeutta 28 metriä ja pinta-alaa yli 11 000 neliömetriä. Metropol Parasol on maailman suurimpia puurakennuksia. Metsäliiton Finnforest toimitti elementtejä rakennukseen.
Rakennuksen pohjakerroksessa on arkeologinen museo. Katutasossa on kauppahalli, yläpuolista tilaa voi käyttää esimerkiksi tapahtumatorina. Kattotasanteella, puurakenteisen päivänvarjon alla, on ravintola ja kävelysilta, jolta avautuu näköala kaupungin ylle.
Sveitsin kristillisdemokraatit
Sveitsin kristillisdemokraatit (, lyh. CVP on sveitsiläinen kristillisdemokraattinen puolue, joka on perustettu vuonna 1848. Puolueella on 28 paikkaa Sveitsin kansallisneuvostossa. Jäseniä on 100 000. Puolueen puheenjohtaja on ollut Christophe Darbellay vuodesta 2006 lähtien.
Zillertalin Alpit
Zillertalin Alpit (, ) on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue Itävallan ja Italian rajalla.
Vuoristoalueen korkein huippu on Hochfeiler (3 510 m).
Ludmila Cristea
Ludmila Cristea (s. 27. maaliskuuta 1986 Ştefan Vodă) on moldovalainen naispainija ja entinen judoka.
Cristea osallistui vain 14-vuotiaana Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisten judokilpailuihin. Naispainissa Cristea on saavuttanut EM-kilpailuista kolme hopeamitalia ja yhden pronssimitalin. Pekingin kesäolympialaisissa 2008 hän oli sarjan 55 kg kymmenes.
Kustaa Kiipula
Kustaa Kiipula (16. huhtikuuta tai maaliskuuta 1847 Hattula – 11. kesäkuuta 1918 Janakkala) oli suomalainen valtiopäivämies ja maanviljelijä, jonka omistamasta tilasta sai alkunsa Kiipulan koulutus- ja kuntoutuskeskus.
Kiipulan vanhemmat olivat ratsutilallinen Kustaa Retulainen ja Ulla Kustaantytär. Kiipulasta tuli isäntä hänen vaimonsa (vuodesta 1868) Miina Kiipulan (k. 1936) kotitilalle Janakkalan Kiipulaan jo 21-vuotiaana. Hän perehtyi tilanhoitoon, uusiin viljelytapoihin ja karjatalouteen sekä pyrki parantamaan maatalouden työväestön oloja. Kiipulasta muodostui tunnettu retkeilytila ja se sai kultamitalin vuoden 1906 Kuopion maatalousnäyttelyssä.
Kiipula oli yksi perustajia vuonna 1874 toimintansa aloittaneessa Etelä-Hämeen maatalousseurassa, samoin kuin Hämeen läänin maanviljelysseuran sihteeri vuodesta 1894 ja esimies vuodesta 1906. Kunnallisten luottamustoimien ohella hän oli talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä 1885-1900. Kiipulalle myönnettiin ansioistaan kunnallisneuvoksen arvo.
Ortlesin Alpit
Ortlesin Alpit eli "Ortlerin Alpit" (, ) on Itä-Alppeihin kuuluva vuoristoalue Italian Trentino-Etelä-Tirolissa ja Lombardiassa sekä Sveitsin Graubündenissä.
Vuoristoalueen korkein huippu on Ortler (3 905 m).
Nargis (näyttelijä)
Nargis Dutt (oik. Fatima Rashid, 1. kesäkuuta 1929 – 3. toukokuuta 1981), tunnettiin nimellä Nargis, oli intialainen elokuvanäyttelijä. Häntä pidetään yhtenä parhaista näyttelijättäristä hindinkielisten elokuvien historiassa. Hän esiintyi lapsena vuoden 1935 elokuvassa "Talashe Haq", mutta hänen näyttelijän uransa alkoi vuonna 1942 elokuvassa "Tamanna". 1940-luvulta 1960-luvulle kestäneen uransa aikana Nargis näytteli monissa suosituissa ja kriitikoiden ylistämissä elokuvissa, usein vastanäyttelijänään Raj Kapoor.
Yksi hänen tunnetuimmista rooleistaan oli vuoden 1957 elokuvassa "Mother India", joka oli Oscar-ehdokkaana. Hän voitti roolistaan parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnon. Intian valtio myönsi Nargisille ensimmäisenä elokuvanäyttelijänä Padma Shri -palkinnon vuonna 1958. Myöhemmin hän voitti parhaan naispääosan National Film Awards -palkinnon elokuvasta "Raat Aur Din" vuodelta 1967.
Nargis meni naimisiin näyttelijä Sunil Duttin kanssa 11. maaliskuuta 1958. Heillä oli kolme lasta: näyttelijä Sanjay Dutt, Namrata Dutt ja poliitikko Priya Dutt.
Nargis kuoli haimasyöpään 3. toukokuuta 1981.
Kelopuu
Kelopuu on rap-artisti Huge L:n 1. huhtikuuta 2011 julkaistu studioalbumi. Huge L julkaisi albumin käyttäen nimeä "Pohjolan Molli". Albumi julkaistiin CD:nä ja vinyylinä Monsp Recordsin kautta. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 27.
Levystä on myös julkaistu remiksattu versio joka kantaa nimeä "Kelapuu Remix". Se julkaistiin 11. elokuuta 2011.
Ennstalin Alpit
Ennstalin Alpit () on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue.
Vuoristoalueen korkein huippu on Hochtor (2 639 m).