hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Emilia Clarke
Emilia Clarke (s. 23. lokakuuta 1986 Lontoo, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa roolistaan Daenerys Targaryenina televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–). Clarke on saanut Daenerysin roolistaan kolme parhaan naissivuosan Primetime Emmy -ehdokkuutta. Clarke näytteli myös vuoden 2018 elokuvassa "Solo: A Star Wars Story".
Clarke syntyi 23. lokakuuta 1986 Lontoossa Englannissa. Hänen isänsä on teatterin äänimies ja äiti on liikenainen. Clarkilla on yksi nuorempi veli. Clarke kiinnostui näyttelemisestä kolmevuotiaana nähtyään "Teatterilaiva"-musikaalin, jossa hänen isänsä silloin työskenteli. Clarke opiskeli St Edward’s Schoolissa Oxfordissa vuodesta 2000 vuoteen 2005 sekä Rye St Antony Schoolissa. Hän valmistui Drama Centre London -näyttelijäkoulusta vuonna 2009.
Clarke aloitti näyttelemisen kahdessa näytelmässä St. Edwardsissa, minkä jälkeen hän oli mukana kymmenessä näytelmässä Drama Centre Londonissa. Vuonna 2009 hän näytteli Company of Angelsin produktiossa "Sense" ja samana vuonna Samaritansin mainoksessa. Clarken ensimmäiset televisioroolit olivat Saskia Mayerin rooli sarjassa "Tohtorit" vuonna 2009 ja Savannahin rooli Syfyn televisioelokuvassa "Triassic Attack" vuonna 2010.
Vuonna 2010 Clarke sai Daenerys Targaryenin roolin HBO:n fantasiasarjassa "Game of Thrones", joka perustuu George R. R. Martinin kirjasarjaan "Tulen ja jään laulu". Hän korvasi roolissa toisen brittinäyttelijän Tamzin Merchantin, joka esitti Daenerysiä sarjan alkuperäisessä pilottijaksossa. Sarja alkoi huhtikuussa 2011 ja sai erittäin hyvän vastaanoton niin kriitikoilta kuin yleisöltäkin. Clarke voitti roolistaan parhaan naisnäyttelijän läpimurtoroolin Scream-palkinnon ja myös Entertainment Weekly muisti näyttelijää omalla palkinnollaan. Vuonna 2013 Clarke sai Daenerysin roolistaan Emmy-ehdokkuuden parhaasta naissivuosasta draamasarjassa. Vuonna 2014 Askmenin lukijat äänestivät Clarken vuoden halutuimmaksi naiseksi maailmassa. Vuonna 2015 Clarke sai toisen Emmy-ehdokkuuden "Game of Thronesista".
Vuonna 2013 Clarke teki Broadway-debyyttinsä Holly Golightlyn roolissa näytelmässä "Aamiainen Tiffanylla".
Marraskuussa 2016 Clarke valittiin näyttelemään vuonna 2018 ensi-iltansa saavassa Han Solon nuoruudesta kertovassa "Tähtien sota" -elokuvassa "Solo: A Star Wars Story".
Vuonna 2017 Clarke tienasi "Game of Thrones" -sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria per jakso ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Kimmo Sarje
Kimmo Sarje (s. 10. joulukuuta 1951) on suomalainen taiteilija, kuraattori ja filosofian tohtori. Hän on toiminut opettajana ja kriitikkona ja kirjoittanut kirjoja taiteen alalta sekä näyttelyluetteloita.
Sarje on pitänyt myös valokuvanäyttelyn, jossa on esillä kuvia Petroskoista.
I.P. Sukkula
I.P. Sukkula (s. 15. huhtikuuta 1988, k. 15. elokuuta 2008) oli menestyksekäs suomenhevonen. Hevosen kasvatti kajaanilainen Heikki Parviainen ja se on myös kilpaillut Parviaisen tallista käsin koko sen pitkän uran aikana. I.P. Sukkula on osallistunut kuninkuusraveihin seitsemän kertaa, jotka olivat vuonna 1994 Oulussa, vuonna 1995 Tampereella, vuonna 1996 Mikkelissä, vuonna 1997 Ylivieskassa, vuonna 1998 Kuopiossa, vuonna 1999 Porissa, vuonna 2000 Joensuussa ja vuonna 2001 Turussa. Mikkelin, Porin ja Joensuun kuninkuusraveista I.P. Sukkula on saanut kuningattaren tittelin. I.P. Sukkula muistetaan erityisesti 3100 metrin matkan erikoihevosena. Kilpailu-uran jälkeen I.P. Sukkula sai 4 jälkeläistä. I.P. Sukkula menehtyi 15.8.2008 sairaskohtaukseen 20-vuotiaana.
Stephanus Laurentii
Stephanus Laurentii (k. 19. tammikuuta tai 20. tammikuuta 1496) oli fransiskaanimunkki, joka suoritti ensimmäisenä suomalaisena keskiajalla Roomassa teologian tohtorin tutkinnon.
Laurentiin syntymäpaikka ja -aika ovat tuntemattomat. Hänet mainitaan kuitenkin suomalaiseksi ("finno") ja hän lienee saanut kasvatuksensa jossakin Suomen luostarikouluista. Laurentii toimi Viipurin guardianina sekä myöhemmin fransiskaanien Pohjoismaisen eli Dacian provinssin esimiehenä eli ministerinä 1478–1493. Vuosina 1481–1482 hän suoritti Roomassa teologian tohtorin tutkinnon, vuonna 1486 hän piti fransiskaanien provisiaalikokouksen Viipurissa. Hänet haudattiin Kökarin luostarikirkkoon, mikä viittaa hänellä olleen kytköksiä Kökarin fransiskaanikonventtiin.
Pan-Amerikan kisat 1983
Vuoden 1983 Pan-Amerikan kisat järjestettiin Caracasissa 14. elokuuta – 29. elokuuta 1983.
Kisat tulivat tunnetuksi laajoista dopingtesteistä, ja 17 urheilijaa jäi kiinni kielletyistä aineista. Tämän lisäksi monet Yhdysvaltain yleisurheilujoukkueen jäsenistä lähtivät kisoista ennen lajiensa alkua.
Geoff Smith
Geoff Smith on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Voodoo Vince
Voodoo Vince on tasohyppelypeli, jonka kehitti Beep Industries ja julkaisi Microsoft Game Studios vuonna 2003.
Pelissä pelataan voodoonukella, Vincellä, joka osaa juosta, hyppiä, lyödä ja tehdä pyörimisiskun. Peli pyörii Vincen voodootaitojen ympärillä, joita pelaaja voi käyttää, kun on löytänyt voodooikoneja kentistä. Kun Vincen voodoo voimamittari on täysi, pelaaja voi tuhota jokaisen lähellä olevan vihollisen. Pelin kentistä voi löytyä: zombien tuhkapussi, mikä nostattaa Vincen terveyttä, jos niitä kerää 100, sydämiä, mitkä antavat Vincelle extra elämän, rukousnauhat, joita saa hävinneiltä vihollisilta ja nostattaa Vincen voodoo voimia, ja pääkallosivuja. Kun kerää kaikki pääkallosivut kentästä, saa pääkallon, jolla voi kasvattaa voodoo voimia. Pelissä voi käydä edellisissä kentissä vaunuaseman kautta. Pelin aikana Vince pääsee lentämään lentokoneella, ajamaan suokiiturilla, ohjamaan sukellusvenettä ja monia muita ajoneuvoja.
Voodoo Vince sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja sitä väitettiin Xbox-konsolin parhaaksi tasohyppely peliksi aikoinaan.
Ty the Tasmanian Tiger 2: Bush Rescue
Ty the Tasmanian Tiger 2: Bush Rescue on 3D-tasohyppelypeli PlayStation 2:lle, Xboxille, GameCubelle ja Game Boy Advancelle. Krome Studios kehitti pelin ja Electronic Arts (EA) julkaisi sen vuonna 2004. Peli on jatkoa vuonna 2002 julkaistulle "Ty the Tasmanian Tiger" -pelille.
Ty aloittaa Southern Riversillä, mikä on maaseutua, joka jakautuu eriin alueisiin. Pelissä on rajoitettu avoimen maailman tunne, koska Ty pystyy tutkimaan laajoja alueita ja polkuja. Suurin osa pelistä Ty kulkee jaloin, mutta matkan varrella hän saa kulkupelejä ja esineitä kuten auton, sukellusveneen tai mekaanisen asusteen.
Pelin aikana Ty tekee tehtäviä, joita hän saa kylän asukkailta. Tehtävä voi olla esineen viemistä paikasta A, paikkaan B, tuhota ratkaisevia esinetä tai voittaa vihollisia/pomovastuksia. Kun pelaaja on suorittanut tarinan kannalta tärkeät tehtävät, pelaaja etenee pelissä ja pääsee ussiin alueisiin. Yksi Tyn tavaramerkki on hyökkäys bumerangilla, joita hän voi heittää kaksi kerrallaan päihittääkseen vihollisen. Ty voi myös hyökätä puremalla.
Ty the Tasmanian Tiger-pelissä, Ty kukisti Boss Cassin, joka joutui vankeuteen. Eräänä päivänä, Ty ja Shazza olivat ajelemassa, kunnes Ranger Ken kertoi, että Boss Cass (joka oli aikoinaan vanginnut Tyn vanhemmat) oli paennut Currawongin vankilasta ja lähtenyt kohti omaa maataan, Cassopolista. Dennis (korallisormisammakko) oli perustanut organisaation pysäyttääkseen Cassin, Bush Rescuen. Tyn ollessa Bush Rescuen jäsen, hän joutuu tekemään useita eri tehtäviä Southern Riversillä, kuten: kuljettaa arvokkaita esineitä, pelastaa siviilejä ja pysäyttää Cassin paholais liskojen ilkeät aikomukset. Kun Ty kukistaa Boss Cassin uuden assistentin, Cybersaurin, Julius (Bush Rescuen tiedemies) saa selville Cassin ilkeän juonen. Tyn kukistettua viholliset tieltään, hän viimein kohtaa Cassin. Tyn ja Cassin välinen taistelu käytiin tulivuoressa. Tyn voitettua, hän, Chazza ja Sly saivat rohkeus ja kunnia mitalit. Lopussa Cass tarjoilee hänen entisille käskyläisille ruokaa.
Vesileipävankeus
Vesileipävankeus oli ennen käytössä ollut vankeuden muoto, jossa vanki sai vankilassa ollessaan ravinnoksi pelkkää vettä ja leipää. Vesileipävankeus määrättiin pääasiassa vaihtoehtoisena rangaistusseuraamuksena tavalliselle vankeudelle. Vesileipävankeutta pidettiin enemmänkin häpeä- tai ruumiinrangaistuksena kuin varsinaisena vapausrangaistuksena.
Vuoden 1734 laki määräsi vankeuden vedellä ja leivällä rangaistukseksi useista rikoksista. Vuoden 1889 rikoslaki poisti vesileipävankeuden muutoin käytöstä, mutta se voitiin määrätä rangaistukseksi kuritushuonevankien vankilassa tekemistä rikoksista.
Vuonna 1930 säädettiin laki vapausrangaistuksen koventamisesta, jolla vesileipävankeus palautettiin käyttöön. Lain mukaan kuutta kuukautta lyhyemmät vankeusrangaistukset oli yleensä muunnettava vesileipävankeudeksi, jolloin vankeusaikaa samalla lyhennettiin niin, että yksi päivä vesileipävankeutta vastasi viittä päivää tavallista vankeutta. Vesileipävankeuteen ei kuitenkaan voitu määrätä raskaana olevaa naista tai henkilöä, jonka terveydentila ei sitä olisi kestänyt, eikä ilman lääkärin lausuntoa myöskään alle 18-vuotiasta tai yli 60-vuotiasta henkilöä. Tämä laki kumottiin vuonna 1946. Tämän jälkeen vesileipävankeus tuli jälleen kysymykseen vain kuritushuonevankien vankilassa tekemien rikosten rangaistuksena, ja sellaisenakin se poistettiin laista, kun kuritushuonerangaistus vuonna 1975 poistettiin käytöstä.
Jääpallon SM-sarja 1955
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1954-1955 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Mitalikolmikko oli sama jo viidettä kautta peräkkäin, järjestys tosin vaihteli vuosittain. Lappeenrannan Veiterä voitti mestaruuden kolmen pisteen erolla Oulun Palloseuraan. WP-35 sai pronssimitalit.
Uusintaottelussa putoamisesta Veitsiluodon Vastus voitti Viipurin Reippaan 5-1. Suomensarjasta nousivat pudonneiden Reippaan:n ja KUP:n tilalle OLS ja Porvoon Akilles.
Veiterän mestarijoukkue: Antti Paloheimo, Matti Hyväri, Juhani Halme, Arvo Raitavuo, Veikko Partanen, Risto Ovaska, Pentti Kekola, Aarne Airaksinen, Pentti Vartiainen, Matti Serenius, Hannu Airaksinen, Esko Pastinen ja Pertti Sipponen. Valmentaja: Pentti Pöysti
Työväen Urheiluliiton jääpallomestaruuden voitti Oulun Työväen Palloilijat, joka sai paikan seuraavan vuoden jääpallon SM-sarjaan. TUL:n mestaruus ratkaistiin viimeisen kerran.
Mestarijoukkue OTP: Pentti Veromaa, Jorma Hurskainen, Jorma Ollanketo, Paavo Laukka, Reino Kaarela, Eino Torvinen, Matti Isoherranen, Juhani Nisula, Heikki Ollikainen, Rauli Kampman ja Jouko Ahmala sekä Eero Koivunen. Huoltaja Alpo Viinikainen.
Ei pelattu
Jääpallon Suomensarja 1955
Jääpallon Suomensarja kaudella 1954-1955 pelattiin kahdessa lohkossa. Lohkojen voittajat nousivat seuraavan kauden jääpallon mestaruussarjaan ja lohkojen viimeinen putosi maakuntasarjaan. Osallistuvia joukkueita oli vain 13, sillä OPP, RU-38 ja Ilves-Kissat luopuivat sarjasta. Lohkovoittajiksi selviytyivät itälohkossa Akilles ja länsilohkossa OLS, jotka nousivat näin mestaruussarjaan. Sarjasta putosivat luopuneiden joukkueiden lisäksi Kärpät ja YVPS.
Työväen Urheiluliiton puolella pelattiin oma suomensarjansa.
Palloliiton Suomensarja pelattiin vuonna 1955 kaksilohkoisena lohkovoittajien noustessa vuoden 1956 jääpallon mestaruussarjaan.
Työväen Urheiluliiton Suomensarja pelattiin vuonna 1955 nelilohkoisena lohkovoittajien karsiessa noususta TUL:n mestaruussarjaan, jota ei kuitenkaan enää kaudella 1956 pelattu, vaan TUL:n seurat siirtyivät Palloliiton sarjoihin.
Friedrich Siemens
Friedrich August Siemens (8. joulukuuta 1826 – 24. toukokuuta 1904) oli saksalainen keksijä ja yrittäjä, joka tunnetaan parhaiten teräksen valmistukseen liittyvästä Siemens-Martin-prosessissa tarvittavan uunin kehittämisestä. Hän on myös Werner von Siemensin veli.
Friedrich Siemmens päätti 15-vuotiaana palkkautua laivapojaksi. Myöhemmin hän oli veljensä yrityksen palveluksessa Isossa-Britanniassa. Hän kehitti vuonna 1856 regeneratiivisen sulatusuunin, joka toimi kaasulla. Tätä uunia käytetään Siemens-Martin-prosessissa. Hän sai keksinnölleen brittiläisen patentin No. 2861 otsikolla "Uunin toiminnan tehostusjärjestely, jota voidaan käyttää kaikissa korkeata lämpötilaa vaativissa tapauksissa".
Vuonna 1856 hän perusti Dresdeniin uunin rakennusyrityksen, josta tuli myöhemmin Friedrich Siemens Industrieofenbau (FSI). Vuonna 1862 hänen veljensä Hans Siemens perusti Dresdeniin lasitehtaan keksinnön kaupalliseen soveltamiseen.
Vuonna 1867 Friedrich Siemens otti lasitehtaan vastuulleen veljensä Hans Siemensin kuoleman jälkeen. Vuonna 1868 otettiin lasin massatuotantoon jatkuvatoiminen regeneratiivisellä liekityksellä varustettu säiliöuuni. Tämän avulla tuotantomäärät nousivat 66-kertaisiksi kahteen miljoonaan pulloon kuukaudessa.
Vuonna 1900 Friedrich Siemens otti vastaan kunniatohtorin arvon Dresdenin teknillisessä korkeakoulussa.
Guildfordin katedraali
Guildfordin katedraali (), virallisesti The Cathedral Church of the Holy Spirit, Guildford on katedraali Guildfordin kaupungissa Surreyn kreivikunnassa Englannin alueella Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Katedraalin suunnitteli englantilainen arkkitehti Sir Edward Brantwood Maufe. Katedraalin rakentaminen alkoi vuonna 1936 ja päättyi 1961. Katedraalin rakennustyöt keskeytyivät vuosiksi 1939–1945 toisen maailmansodan takia.
Katedraalin torni nousee 48,8 metriin asti, ja sen päällä on 4,6-metrinen kultainen enkeli. Katedraali edustaa art deco- ja goottilaista tyyliä.
Juha Suonpää
Juha Suonpää (s. 1963) on suomalainen valokuvaaja ja valokuvauksen opettaja. Hän on oppiarvoltaan taiteen tohtori.
Suonpää on Tampereen Ammattikorkeakoulun kuvataiteen yliopettaja ja Lapin yliopiston taiteiden tiedekunnan osa-aikainen luontokuvauksen professori.
Jääpallon SM-sarja 1956
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1955-1956 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Suomen Palloliitto ja Työväen Urheiluliitto yhdistivät jääpallosarjansa, jolloin kahta erillistä mestaruussarjaa ei enää pelattu ja mestaruussarjasta tuli todellinen Suomen mestaruussarja. Jalkapallossa SPL:n ja TUL:n sarjojen yhdistyminen oli tapahtunut kaudeksi 1948. TUL:n joukkueista mukana oli edeliskauden TUL:n mestari Oulun Työväen Palloilijat, joka jäi sarjassa kymmenenneksi ja putosi suomensarjaan.
Suomen mestaruuden voitti Oulun Palloseura, joka voitti kaikki ottelunsa. OPS:n takana KUV ja Veiterä saavuttivat saman pistemäärän, KUV sai hopeamitalit paremman maalieron ansiosta. Veiterä saavutti pronssia. KUV:lle hopea oli sen jääpallohistorian ensimmäisen mitalisijoitus. Samalla KUV otti WP-35:n paikan suomen kolmen parhaimman jääpalloseuran joukossa useaksi kaudeksi.
Suomensarjasta nousivat pudonneiden JMP:n, OTP:n ja Akilleksen tilalle Vaasan Palloseura ja Lappeenrannan Pallo-Toverit.
OPS:n joukkue: Kullervo Muurinen, Erkki Hedman, Veijo Saariaho, Matti Kovalainen, Pauli Heiskanen, Veijo Sohlo, Juhani Turpeenniemi, Tauno Kaurala, Seppo Alatalo, Veikko Allinen, Alpo Aho, Pentti Veromaa, Jorma Hakalahti. Valmentaja: Kaarlo Sohlo
Narvi (kuu)
Narvi on Saturnuksen kuu. Sen löysi Scott S. Sheppard ryhmineen vuonna 2003. Aluksi siitä käytettiin nimitystä S/2003 S 1, mutta 21. tammikuuta 2005 sen nimeksi hyväksyttiin Narvi skandinaavisen mytologian hahmon mukaan.
Jääpallon SM-sarja 1957
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1956-1957 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Lappeenrannan Veiterä voitti mestaruuden, pisteen erolla ennen Oulun Palloseuraa.
Suomensarjasta nousivat pudonneiden HJK:n ja Lappeenrannan Pallo-Toverien tilalle Oulun Tarmo ja Mikkelin Palloilijat.
Veiterä: Antti Paloheimo, Jonni Pajukari, Erkki Partanen, Jouko Taskinen, Veikko Partanen, Risto Ovaska, Aarne Airaksinen, Arvo Raitavuo, Pentti Immonen, Matti Serenius,Hannu Airaksinen ja Pentti Sipponen.
Jääpallon SM-sarja 1959
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1958-1959 ratkaistiin yksinkertaisessa sarjassa. Käpylän Urheilu-Veikot uusi mestaruutensa.
Uusintaottelussa putoamisesta Helsingin IFK voitti Mikkelin Palloilijat 2-1. Suomensarjasta nousivat pudonneiden MP:n ja Vaasan IFK:n tilalle Vaasan Palloseura ja Viipurin Reipas Lahdesta.
Yleisömäärät kerätty Helsingin sanomien otteluraporteista
KUV:n joukkue: Ohto Uotinen, Olavi Varma, Kai Ström, Nils Månsson, Matti Niemi, Lauri Martti, Kauko Korpela, Tauno Timoska, Reijo Rihtamo, Pentti Jokinen, Tapio Hovi, Veikko Laurikainen, Sakari Pihlamo, Heikki Laukkanen ja Antti Einiö valmentaja: Kaarlo Einiö.
Per-Håkan Slotte
Per-Håkan Slotte (s. 9. joulukuuta 1942 Hammarland) on suomalainen virkamies ja poliitikko.
Slotte on koulutukseltaan arkkitehti. Vuosina 1970–1972 hän toimi Helsingin kaupungin toimistoarkkitehtina, Helsingin seutukaavaliitossa seutukaava-arkkitehtina 1972–1980 sekä kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajana 1980–1991.
1970- ja 1980-luvuilla Slotte toimi Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä. Vuosina 1991–1995 hän toimi Porvoon maalaiskunnan kunnanjohtajana ja vuosina 1995–2006 Porvoon kaupunginjohtajana. Hän on puoluetaustaltaan RKP:läinen.
Vuonna 2011 Slotte tuomittiin virkavelvollisuuden rikkomisesta 60 päiväsakkoon. Hän ja seuraajansa Marcus Henricson olivat Porvoon kaupunginjohtajina sopineet Slotten entiselle sihteerille erorahan, jota oli perusteltu kirjaamattomilla ylitöillä.
Tarina meistä kahdesta
Tarina meistä kahdesta (engl. "The Story of Us") on vuonna 1999 kuvattu draamakomedia. Elokuvan pääosia esittävät Bruce Willis, Michelle Pfeiffer, Colleen Rennison, Jake Sandvig, Tim Matheson, Rob Reiner, Julie Hagerty ja Rita Wilson. Elokuvan on ohjannut Rob Reiner. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Elokuva kertoo pariskunnasta (Willis ja Pfeiffer), joka on ollut viisitoista vuotta naimisissa. Suhteesta on kadonnut kipinä, mutta he yrittävät pelastaa sen. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikkojen yhteinnen mielipide on, että tarina on tylsä ja ennalta arvattavissa, ja Willisin ja Pfeifferin välinen huono henkilökemia tekee sen vielä huonommaksi.
Homeperseensuo
Homeperseensuo on suo Haminassa n. 19 kilometrin päässä keskustasta. Suolla on turvetuotantoalue.
Nimen historiaa on käsitelty kirjassa "Homeperseensuo ja muita matkailukohteita". Homeperseensuo on osa Haminan Reserviupseerikoulun harjoitusalueita.
Nikolaj Coster-Waldau
Nikolaj Coster-Waldau (s. 27. heinäkuuta 1970 Rudkøbing, Tanska) on tanskalainen näyttelijä, tuottaja ja käsikirjoittaja. Läpimurtonsa Coster-Waldau teki tanskalaisessa elokuvassa "Yövahti" vuonna 1994. Yhdysvalloissa hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "New Amsterdam" ja "Game of Thrones", jossa hän näyttelee Jaime Lannisteria. Vuonna 2017 Coster-Waldau ansaitsi sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria jaksolta ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Vuonna 2018 Coster-Waldau sai parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden draamasarjasta "Game of Thrones".
Harry Lloyd
Harry Lloyd (s. 17. marraskuuta 1983 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Lloyd näytteli Will Scarletia vuoden 2006 televisiosarjassa "Robin Hood". Vuonna 2011 hän näytteli Viserys Targaryenia yhdysvaltalaisen "Game of Thrones" -televisiosarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.
Lloyd on Charles Dickensin pojan-pojan-pojan-tyttärenpoika.
Iain Glen
Iain Glen (s. 24. kesäkuuta 1961) on skotlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt vuodesta 1986 lähtien yli 60 televisiosarjassa tai elokuvassa. Hän on tehnyt uraa myös teatterissa. Vuodesta 2011 lähtien Glen on näytellyt Jorah Mormontia televisiosarjassa "Game of Thrones". Hänet tunnetaan myös nimikkoroolistaan irlantilaisessa rikossarjassa "Jack Taylor" (2010–).
Edinburghissa syntynyt Glen opiskeli Edinburgh Academyssa, Aberdeenin yliopistossa ja Royal Academy of Dramatic Artissa. Aloitettuaan uransa teatterin parissa hän esiintyi ensimmäistä kertaa televisiossa 1985 ja elokuvissa 1987. Hän sai Berliinin elokuvajuhlien parhaan näyttelijän palkinnon roolistaan vuoden 1990 elokuvassa "Silent Scream". 1990-luvulla Glen esiintyi pääasiassa brittiläisissä televisiosarjoissa.
2000-luvulla Glen on esiintynyt muun muassa elokuvissa "Tomb Raider", "Darkness – pimeys", "Man to Man", "" ja "Rautarouva". Tuoreempiin televisioesiintymisiin lukeutuvat "Game of Thronesin" lisäksi "Downton Abbey", "Doctor Who", "Ontto kruunu," "Prisoners’ Wives" ja "Jack Taylor".
Kit Harington
Christopher ”Kit” Harington (s. 26. joulukuuta 1986 Lontoo, Englanti) on englantilainen elokuva-, televisio- ja teatterinäyttelijä. Hänet tunnetaan Jon Nietoksen roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–). Harington sai sarjasta parhaan miessivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2016. Harington näytteli myös Albertia Lontoon West Endin alkuperäisessä näytelmässä "War Horse".
Harington syntyi Lontoossa vuonna 1986 Deborah Janelle (o.s. Catesby), joka on entinen näytelmäkirjalija ja David Richard Haringtonille, joka omistaa kirjakaupan. Haringtonin isoisä oli Sir Richard Harington, 12. Haringtonin suvun baronetti.
Harington kävi Southfield Primary School -koulua vuosina 1992–1998, minkä jälkeen hän opiskeli Martleyssa sijaitsevassa Chantry High Schoolissa vuosina 1998–2003. Vuosina 2003–2005 Harington kävi Worcester Sixth Form Collegea, jossa hän opiskeli draamaa ja teatteria.
Vuonna 2008 Harington valmistui Central School of Speech and Drama -opistosta, joka on osa Lontoon yliopistoa. Teatterikoulussa hän esiintyi yhteensä kuudessa eri näytelmässä.
Valmistuttuaan yliopistosta Harington esiintyi näytelmässä "War Horse" vuosina 2008 ja 2009 Royal National Theatressa.
Haringtonin ensimmäinen televisiorooli oli vuonna 2011 alkaneessa yhdysvaltalaisessa HBO:n fantasiasarjassa "Game of Thrones", jossa hän näyttelee Jon Nietosta. Hän sai roolin vain kolmella koe-esiintymisellä, mikä oli vähäinen määrä ottaen huomioon hahmon merkittävyyden ja Haringtonin kokemattomuuden. "Access Hollywood" nimesi hänet ”nousevaksi tähdeksi”.
Harington näytteli Vincentiä vuoden 2012 kauhuelokuvassa "". Elokuvan kuvaukset alkoivat 7. maaliskuuta ja päättyivät 14. toukokuuta 2011. Marraskuussa 2011 ilmoitettiin, että Harington oli saanut roolin kuningas Arthurina uudessa elokuvassa "Arthur and Lancelot", jonka kuvausten oli määrä alkaa vuoden 2012 alussa. Warner Bros. otti kuitenkin elokuvan pois julkaisulistaltaan eikä sen julkaisu ole varma.
Vuonna 2014 Harington esiintyi pääosassa Paul W. S. Andersonin historiallisessa katastrofielokuvassa "Pompeji".
Vuonna 2017 Harington tienasi "Game of Thrones" -sarjasta 1,1 miljoonaa dollaria per jakso ja hänestä tuli yksi television parhaiten palkatuista näyttelijöistä.
Harington alkoi seurustella "Game of Thronesissa" näyttelevän Rose Leslien kanssa vuonna 2012. Pari ilmoitti kihlautumisestaan syyskuussa 2017 "The Times" -aikakauslehden kautta. He menivät naimisiin 23. kesäkuuta 2018.
Harington ja Rose Leslie ostivat 1,75 miljoonan punnan huvilan vuonna 2017 Itä-Englannin Suffolkin kreivikunnasta.
Richard Madden
Richard Madden (s. 18. kesäkuuta 1986 Elderslie, Renfrewshire, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Robb Starkin roolistaan yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones". Hän näytteli Prinssiä vuoden 2015 elokuvassa "Cinderella – Tuhkimon tarina".
Vuonna 2018 Madden näytteli BBC:n televisiosarjassa "Bodyguard – Henkivartija", josta hänet palkittiin parhaan draamasarjan miespääosan Golden Globella.
Mark Addy
Mark Addy Johnson (s. 14. tammikuuta 1964 York, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Vuonna 2011 hän näytteli kuningas Robert Baratheonia televisiosarjassa "Game of Thrones". Hän oli yksi pääosien näyttelijöistä elokuvassa "Ritarin tarina".
Sophie Turner
Sophie Turner (s. 21. helmikuuta 1996 Northampton, Englanti) on brittiläinen näyttelijä, joka esittää Sansa Starkia HBO:n televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–). Vuonna 2016 hän esiintyi Jean Greyn roolissa supersankarielokuvassa "" ja tulee jatkamaan roolissaan vuonna 2019 elokuvassa "".
Turner syntyi Northamptonissa, mutta perhe muutti Warwickiin hänen ollessaan kaksivuotias. Warwickissa hän liittyi paikalliseen nuorisoteatteriin, Playbox Theatreen, johon hän kuuluu edelleen. Hän kävi koulua Warwick Prep Schoolissa 11-vuotiaaksi asti, kunnes siirtyi tytöille tarkoitettuun King’s High Schooliin. Vuonna 2012 hän suoritti toisen asteen GCSE-kokeet yhdeksässä aineessa saaden viidestä aineesta korkeimman arvosanan ja neljästä toiseksi korkeimman. Hän opiskelee päättökokeisiin kolmea ainetta: psykologiaa, historiaa sekä englannin kieltä ja kirjallisuutta.
Turner sai ensimmäisen televisioroolinsa vuonna 2009, kun hänet valittiin yhdysvaltalaisen HBO:n tuottamaan televisiosarjaan "Game of Thrones". Hän esittää Eddard Starkin vanhinta tytärtä Sansaa. Turnerin koulun draamaopettaja rohkaisi häntä koe-esiintymään rooliin. Hän värjäsi vaaleat hiuksensa punaruskeiksi roolia varten. Sarjaa alettiin esittää keväällä 2011. Turner on saanut roolistaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.
Vuonna 2012 Turner valittiin Isabel Coixetin ohjaaman jännityselokuvan "Another Me" pääosaan. Elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa 2013 Rooman elokuvajuhlilla. Vuonna 2013 Turner esiintyi myös Adeline Marchin roolissa BBC:n televisioelokuvassa "Kolmastoista kertomus". Turner näyttelee Heatheria vuoden 2015 toimintakomediassa "Barely Lethal".
Tammikuussa 2015 ilmoitettiin Turnerin valitsemisesta nuoren Jean Greyn rooliin Bryan Singerin ohjaamassa supersankarielokuvassa "". Se sai ensi-iltansa toukokuussa 2016.
Maisie Williams
Margaret Constance ”Maisie” Williams (s. 15. huhtikuuta 1997 Bristol, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti Arya Starkin roolista vuonna 2011 alkaneessa yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones". Williams sai sarjasta parhaan naissivuosan Primetime Emmy -ehdokkuuden vuonna 2016.
"Game of Thronesin" lisäksi Williams on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "The Secret of Crickley Hall" (2012), televisioelokuvassa "Cyberbully" (2015) ja elokuvassa "The Falling" (2014). Viimeksi mainitusta roolistaan hän sai Shooting Stars -tunnustuksen Berliinin elokuvajuhlilla. Vuonna 2015 Williams näytteli Ashildr-nimistä hahmoa brittiläisen "Doctor Who" -sarjan yhdeksännellä tuotantokaudella.
Toukokuussa 2017 Williams valittiin näyttelemään Sutta "X-Men"-elokuvasarjaan kuuluvassa "The New Mutantsissa", joka saa ensi-iltansa vuonna 2019.
Alfie Allen
Alfie Evan Allen (s. 12. syyskuuta 1986 Lontoo, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Vuodesta 2011 lähtien hän on näytellyt Theon Greyjoyta televisiosarjassa "Game of Thrones".
Valkokankaalla Allen on esiintynyt vuoden 2014 elokuvassa "John Wick". Hänet on myös valittu vuonna 2018 ilmestyväksi suunnitellun Shane Blackin "The Predator" -elokuvan näyttelijäkaartiin.
Allen on näyttelijä Keith Allenin poika ja poplaulaja Lily Allenin veli.
Rory McCann
Rory McCann (s. 24. huhtikuuta 1969 Glasgow, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa televisiosarjassa "Game of Thrones" (2011–) Sandor Cleganen roolissa.
Isaac Hempstead-Wright
Isaac Hempstead-Wright (s. 9. huhtikuuta 1999) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan roolistaan Bran Starkina yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa "Game of Thrones".
Hempstead-Wright innostui näyttelemisestä liityttyään koulunsa teatterikerhoon välttääkseen talviset jalkapalloharjoitukset. Sen jälkeen hän kirjautui Kent Youth Theatren riveihin. Syksyllä 2009 Hempstead-Wright sai roolin "Game of Thronesin" pilottijaksosta. Fantasiasarja osoittautui menestykseksi ja Hempstead-Wright on jatkanut roolissaan. Hän ei esiintynyt viidennellä tuotantokaudella, mutta palasi sarjaan kuudennella kaudella keväällä 2016. Vuonna 2013 hän sai roolisuorituksestaan Young Artist -palkintoehdokkuuden.
Hempstead-Wrightin ensimmäinen valkokangasrooli oli sivuosa kauhuelokuvassa "The Awakening" (2011). Vuonna 2013 hän näytteli elokuvassa "Closed Circuit", ja syksyllä 2014 ensi-iltansa saaneessa animaatioelokuvassa "Boksitrollit" hänellä on pääosa Eggsin ääninäyttelijänä.
Guided by Voices
Guided by Voices (usein lyhennettynä GBV) on yhdysvaltalainen indierockyhtye, joka perustettiin vuonna 1983. Yhtye on kotoisin Daytonin kaupungista Ohiosta. Yhtyeen jäsenet vaihtuivat tiheästi lauluntekijä Robert Pollardin kuitenkin pysyessä yhtyeessä. Vuonna 2004 yhtye lopetti, kunnes 2010 alkuperäinen kokoonpano kokoontui ja esiintyi Matador Recordsin vuosijuhlissa jonka jälkeen yhtye myös teki kiertueen ympäri maata.
Kirjoapollo
Kirjoapollo ("Zerynthia polyxena"), vanhemmissa lähteissä kirjoritari, on Etelä- ja Keski-Euroopassa jokseenkin yleinen kevään päiväperhoslaji. Suomessa tai muualla Pohjois-Euroopassa sitä ei tavata. Eteläeurooppalaista "Zerynthia cassandra"a pidetään joissakin lähteissä kirjoapollon alalajina.
Kirjoapollo on monien lähimpien sukulaistensa tapaan keskikokoinen, pyöreäsiipinen, väritykseltään selvästi vaaleankeltaisen ja mustan kirjava perhonen. Etusiiven etureunassa on rivi laajoja, lähes nelikulmaisia mustia laikkuja ja siiven kärkiosassa saattaa näkyä muutama pieni punainen täplä. Takasiiven ulkoreunaa kiertävässä tummassa vyössä on punaisia laikkuja, joiden ulkopuolella on lisäksi pieni sininen täplä. Siipisuonet erottuvat siipien vaaleaa pohjaväriä vasten selvästi mustina viiruina. Sekä etu- että takasiivissä siipeä reunustaa leveä musta juova, jonka jyrkän sahamaisesti mutkittelevan ulkoreunan kellertävä viiru jakaa selkeästi leveämpään vyöhön ja sen mutkittelua seuraavaan viirumaiseen osaan. Siipien alapinnalla perhosen väritys on yläpintaa selkeämmin puna-musta ja vähemmän vaaleankeltainen. Perhosen vartalo on mustan ja punaisen kirjava. Siipiväli 60–80 mm.
Kirjoapollo on eteläeurooppalainen perhoslaji, jota tavataan Lounais-Ranskasta Välimeren pohjoispuolta pitkin Italiaan ja edelleen Balkanin niemimaalle sekä Kreikkaan ja Uralille. Aasiassa sen levinneisyys jatkuu Turkin kautta Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Pohjoisimmaksi levinneisyys nousee Itä-Euroopassa. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena huhtikuusta kesäkuulle.
Kirjoapolloa tavataan kuivilla ja kuumilla paikoilla, mutta korkeammalla tai pohjoisempana tyypillinen ympäristö muuttuu kosteammaksi. Perhoset lentävät matalalla kasvillisuuden yläpuolella ja pysähtyvät usein juomaan kukkien mettä. Kirjoapollo on yleinen, mutta tavallisesti harvalukuinen laji, joskin paikasta riippuen perhosten yksilömäärät voivat olla huomattavan suuria. Lentotapa on jokseenkin suoraviivainen, mutta hento. Kotelo talvehtii.
Perhonen on saalistajilleen myrkyllinen toukan ravintokasvistaan talteen ottamien yhdisteiden vuoksi.
Toukka syö erilaisia piippuruohoja ("Aristolochia").
Jo Rees
Joanna ”Jo” Rees on brightonilainen kirjailija. Hän aloitti kirjailijanuransa tyttönimellään Josie Lloyd ja hänen ensimmäinen romaaninsa "It Could Be You" julkaistiin vuonna 1997. Pian tämän jälkeen hän tapasi tulevan aviomiehensä, Emlyn Reesin, jonka kanssa hän kirjoitti myöhemmin noin seitsemän romaania. Vuonna 2007 Rees kirjoitti "Kostajattaret" petyttyään kirjakaupan valikoimiin. Teos suomennettiin vuonna 2009. Jo Rees on julkaissut noin 11 romaania.
Nikolai Kljujev
Nikolai Aleksejevitš Kljujev (, 22. lokakuuta 1884 Aunuksen läänin Vytegran kihlakunnan Koštugin volosti – 23.–25. lokakuuta 1937 Tomsk) oli venäläinen runoilija.
Nikolai Kljujev syntyi maalaispoliisin ja viinakaupan myyjän perheeseen. Hänen äitinsä oli harras vanhauskoinen. Kljujev opiskeli kirkkokoulussa ja Vytegran kaupunginopistossa ja pääsi vuonna 1898 Petroskoin välskärikouluun, jonka hän jätti kesken. Sen jälkeen hän vietti aikaa Solovetskin luostarissa ja kierteli Venäjän lahkolaisten parissa. Hän osallistui vuoden 1905 vallankumoustapahtumiin Talonpoikaisliiton agitaattorina ja oli siksi puolen vuoden ajan vangittuna.
Kljujevin ensimmäiset runot ilmestyivät vuonna 1904. Hän tutustui Aleksandr Blokiin ja muihin symbolisteihin sekä myöhemmin akmeisteihin ja Sergei Jeseniniin. Ensimmäinen runokirja "Sosen perezvon" (”Mäntyjen sointi”) ilmestyi vuonna 1911. Kokoelma "Lesnyje byli" (”Metsän satuja”, 1913) teki Kljujevista yhden Venäjän tunnetuimmista talonpoikaisrunoilijoista. Hänen tuotannolleen on ominaista mystissävyinen uskonnollisuus, kiinnostus pakanallista muinaisuutta kohtaan sekä herkkä luonnon kuvaus.
Runoilija suhtautui aluksi innostuneesti helmikuun ja lokakuun vallankumoukseen. Hän kuului Skyytit-kirjailijaryhmään, jonka jäsenet kannattivat kristillishenkistä talonpoikaista sosialismia. Myöhempää tuotantoa hallitsevat traagiset sävyt ja talonpoikaisen elämäntavan puolustus. Kljujev joutui ankaran kritiikin kohteeksi, ja hänen viimeinen kokoelmansa ilmestyi vuonna 1928. Osa myöhemmistä teoksista on säilynyt käsikirjoituksina.
Kljujev pidätettiin neuvostovastaisesta propagandasta syytettynä vuonna 1934. Hänet karkotettiin Länsi-Siperian Kolpaševoon, josta hänet myöhemmin siirrettiin Tomskiin. Runoilija pidätettiin uudelleen heinäkuussa 1937. Hänet ammuttiin tekaistun monarkistijärjestön jäsenyydestä syytettynä saman vuoden lokakuussa.
Kljujevin kootut teokset julkaistiin New Yorkissa vuonna 1954 ja Münchenissä vuonna 1969. Neuvostoliitossa ensimmäinen runoilijan kuoleman jälkeinen valikoima ilmestyi vuonna 1977. Vytegrassa, jossa Kljujev asui 1910- ja 1920-lukujen vaihteessa, on hänelle omistettu museo. Vuodesta 1985 lähtien kaupungissa järjestetään vuosittainen Kljujevin kirjallisuustapahtuma.
Ust-Kubinskojen piiri
Ust-Kubinskojen piiri () on kunnallishallintoalue Vologdan alueella Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2 400 neliökilometriä. Asukkaita on 8 800 henkeä (vuonna 2010).
Ust-Kubinskojen piiri rajoittuu pohjoisessa Vožegan, koillisessa Harovskin, kaakossa Sokolin, etelässä Vologdan ja lännessä Kirillovin piireihin. Seudulla sijaitsee Kubenskojejärvi, johon virtaavia jokia ovat Kubena ja Uftjuga.
Piirin kuuluu kuusi maalaiskuntaa: Bogorodskoje, Nikolskoje, Troitskoje (keskuspaikka Berežnoje), Ustje, Vysokoje ja Zadneje. Sen hallinnollinen keskus on Ustjen kylä, josta on maanteitse 70 kilometriä Vologdaan.
Seudun elinkeinoja ovat puunhankinta sekä maidon ja lihan tuotantoon erikoistunut maatalous. Nähtävyyksiä ovat Kamennyi-saarella sijainneen Kristuksen kirkastumisen luostarin rauniot ja Nikolskojen kartanon puistoalue.
Rangiroa (kunta)
Rangiroan kunta on Ranskan Polynesiaan kuuluvilla Tuamotusaarilla sijaitseva kunta. Kuntaan kuuluu neljä saarta/atollia: Rangiroa, Tikehau, Mataiva ja Makatea. Kunnan asukasluku oli vuonna 2017 yhteensä 2 709.
Ustje
Ustje () on kylä ja maalaiskunta Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kubenajoen suussa 70 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Kylä on Ust-Kubinskojen piirin keskus. Asukkaita on 4 100 henkeä (vuonna 2002).
Ustjen kauppapaikka mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1570. Nykyinen kylä koostuu varsinaisesta Ustjesta, Lahmokurjen kylästä ja Petrovkan kauppalasta. Neuvostoaikana sillä oli kaupunkimaisen taajaman status.
Nykyään Ustjessa toimi rakennustarviketeollisuutta, metsäteollisuusyritys, meijeri ja Snežinka-pitsikutomon osasto. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kirjasto, kansanperinnekeskus, museo ja piirisairaala.
Suda (joki)
Suda () on Volgan vesistöön kuuluva joki Vologdan alueella Venäjällä. Sen pituus on 184 kilometriä, valuma-alueen laajuus 13 500 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 134 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Vepsän ylängöltä Nožema- ja Kološmajokien yhtymäkohdasta, virtaa Mologan ja Šeksnan alangolla ja laskee Volgan muodostamaan Rybinskin tekojärveen. Suurimmat sivujoet ovat Labokša, Kolp, Šogda ja Andoga.
Suda on liikennöintikelpoinen Kolpjoen suuhun asti. Sen varrella sijaitsee Borisovo-Sudskojen kuntakeskus ja Sudan taajama.
Sokol
Sokol () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä 35 kilometriä Vologdasta pohjoiseen. Se sijaitsee Suhonajoen ja Vologdasta Arkangeliin johtavan rautatien varrella. Kaupunki on Sokolin piirin keskus. Asukkaita on 40 400 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1800-luvun lopussa perustetusta paperitehtaasta. Vuonna 1900 sen lähelle rakennettiin kaksi sahaa ja vuonna 1915 ammus- ja selluloosatehtaat. Tehtaiden työläisasutukset yhdistettiin Sokolin kaupungiksi vuonna 1932.
Nykyään Sokolissa toimii selluloosa- ja paperitehdas, muita puunjalostuslaitoksia, meijeri, lihajalostamo ja leipomo sekä rakennustarviketeollisuutta. Kaupungissa on metsäteollisuusteknikumi, opettajaopisto, teatteri ja kotiseutumuseo.
Sokolin suomalainen ystävyyskaupunki on Valkeakoski.
Krasavino
Krasavino () on kaupunki Vologdan alueen Veliki Ustjugin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjoen rannalla 25 kilometriä Veliki Ustjugista pohjoiseen. Kaupungin ohi kulkee Konošan ja Mikunin väliseltä rautatieltä Jadrihasta Veliki Ustjugiin haarautuva sivurata (Krasavinon asema). Asukkaita on 7 700 henkeä (vuonna 2010).
Krasavinon kylä tunnetaan 1500–1600-luvuilta lähtien. Vuonna 1851 siellä alkoi toimia yksi Venäjän suurimmista pellavatehtaista. Krasavinon taajamasta tuli kaupunki vuonna 1947.
Pellavakutomon lisäksi Krasavinossa toimii nykyään tiilitehdas. Kaupungissa on kaksi koulua, ammattikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa, poliklinikka ja sairaala. Sen lähistöltä on löydetty permikaudelta peräisin olevia jättiläiskokoisten matelijoiden ja sammakkoeläinten jäännöksiä.
Nokia C1-02
Nokia C1-02 on kesäkuussa 2010 julkaistu ja tammikuussa 2011 myyntiin tullut matkapuhelinvalmistaja Nokian valmistama lähinnä kehittyville markkinoille suunnattu matkapuhelin. Sen hintaluokka on noin 30-40 euroa ilman veroja.
Anouk Faivre Picon
Anouk Faivre Picon (s. 18. helmikuuta 1986 Pontarlier) on ranskalainen maastohiihtäjä.
Maastohiihdon maailmancupissa Faivre Picon kilpaili ensimmäisen kerran Liberecissä helmikuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Falunin maailmancupfinaalissa maaliskuussa 2010, jonka kokonaiskilpailussa hän sijoittui 26:nneksi. Hänen paras sijoituksensa maailmancupissa on kahdeksas sija, jonka hän saavutti Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 10. joulukuuta 2011.
Faivre Picon sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 18:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli viestissä neljäs ja 30 kilometrin vapaan kilpailussa 17:s. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa viidenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli yhdistelmäkilpailussa kolmastoista.
Kirillov
Kirillov () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä 129 kilometriä Vologdasta luoteeseen. Se sijaitsee Siverskoje, Dolgoje ja Lunskoje -järvien rannoilla seitsemän kilometrin päässä Volgan–Itämeren vesitien Goritsyn satamalaiturista. Kaupunki on Kirillovin piirin keskus. Asukkaita on 7 900 henkeä (vuonna 2010).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1397 perustetun Kirill Valkeajärveläisen luostarin yhteyteen. Vuonna 1776 luostarin esikaupungista tuli Novgorodin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. Se oli aikanaan huomattava kaupan ja käsityöläisammattien keskus.
Nykyään Kirillovissa toimii meijeri, leipätehdas ja metsäteollisuusyritys. Siellä on kaksi koulua, kulttuuriopisto, ammattikoulu, lasten taidekoulu, vapaa-ajankeskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja piirisairaala. Huomattavin nähtävyys on Venäjän kulttuuriperinnekohteisiin kuuluva luostarialue. Vuosittain kaupungissa käy yli sata tuhatta matkailijaa. Matkailupalveluihin kuuluu hotelli ja lomakylä.
Koboža
Koboža () on Volgan vesistöön kuuluvan Mologan sivujoki Novgorodin ja Vologdan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 184 kilometriä, valuma-alueen laajuus 2 660 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus joen suussa 19,5 kuutiometriä sekunnissa.
Koboža saa alkunsa Mošenskojen piirissä sijaitsevasta Velikojejärvestä, virtaa ensin kohti pohjoista, kääntyy myöhemmin itään ja laskee Mologaan Ustjužnan kaupungin luona. Sen sivujokia ovat Belaja, Tšornaja, Veutš ja Mezga. Joen varrella sijaitsee Kabožan kuntakeskus.
Tšagodoštša
Tšagodoštša (, myös "Tšagoda", Ча́года) on Volgan vesistöön kuuluvan Mologan sivujoki Leningradin ja Vologdan alueilla Venäjällä. Sen pituus on 242 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 9 680 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaus alajuoksulla on 55,4 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Tihvinän selänteeltä virtaavasta Tšagodajoesta. Sen sivujokia ovat Pes, Gorjun, Lid ja Vnina. Tšagodoštša on liikennöintikelpoinen Gorjunjoen suuhun asti. Joen rannalla sijaitsee Tšagodan piirikeskus. Tšagodajoen varrella on Tihvinän karjalaisalue.
Aikaisemmin Tšagodoštša oli osa Tihvinän vesitietä. Pienten alusten käyttämä reitti kulki Säsjoen, Tihvinänjoen, Tihvinän kanavan, Sominkajoen ja Gorjunin kautta Tšagodoštšalle ja sieltä edelleen Mologan kautta Volgalle.
A Benefit for Victims of Violent Crime
A Benefit for Victims of Violent Crime on yhdysvaltalaisen punk rock -yhtye Anti-Flagin vuonna 2007 julkaisema EP, jonka tuotto lahjoitettiin väkivallan vastaiseen työhön. EP sisältää seitsemän studiokappaletta, jotka jäivät yli yhtyeen edelliseltä studioalbumilta "For Blood and Empire", sekä viisi live-kappaletta.
Anti-Flag päätti julkaista hyväntekeväisyyslevyn, kun yhtyeen basistin Chris #2:n sisko ja tämän poikaystävä murhattiin helmikuussa 2007. Levyn tuotot jaettiin puoliksi pittsburghilaisen avustusjärjestön "The Center for Victims of Violence" ja väkivallan vastaisen koulutuksen tueksi.
Harri-Pekka Virkki
Harri-Pekka "H-P" Virkki on suomalainen sijaisnäyttelijä. Hän on tehnyt stuntteja yli viidessäkymmenessä elokuvassa, minkä lisäksi hän on tehnyt elokuvissa myös pieniä sivurooleja. Sijaisnäyttelijänä hän on ollut mukana muun muassa elokuvissa "Musta jää", "Kielletty hedelmä" ja "Äideistä parhain".
Virkki harrastaa muun muassa aikidoa. Hän myös harjoittelee ammattinsa puolesta ratsastusta, trampoliinia, käy kuntosalilla ja moottoripyöräilee.
Leimuapollo
Leimuapollo ("Parnassius autocrator") on Keski-Aasiassa esiintyvä, apolloperhosiin kuuluva harvinainen päiväperhoslaji. Vuonna 2009 se listattiin ainoana hyönteisenä Afganistanin historian ensimmäiselle rauhoitettujen lajien listalle. Kansainvälisesti laji on luokiteltu vaarantuneeksi..
Laji kuvattiin tieteelle kuningasapollon ("Parnassius charltonius") alalajina.
Leimuapollo on valkoinen perhonen, jonka hieman läpikuultavia siipiä himmentää musta kehnä. Etusiiven etureunassa on rivi nelikulmaisia tummia laikkuja ja kärjessä on läpinäkyvä alue. Useista muista apollolajeista poiketen siivissä ei ole lainkaan punaista väriä, vaan takasiipien takareunassa on koiraalla rivi keltaisia täpliä, jotka muodostavat naaraan siivissä laajat keltaiset laikut. Takasiipiä reunustavissa mustissa täplissä on siniset keskustat.
Leimuapollo elää Hindukuš- ja Pamirvuoristojen alueella Afganistanissa ja Tadžikistanissa. Perhonen lentää heinäkuun lopulta elokuulle.
Perhonen elää korkealla vuoristossa ja tyypillisenä elinympäristönä ovat kalliot ja kivikkoiset rinteet. Afganistanissa sen on tiedetty elävän jyrkkärinteisissä, kapeissa laaksoissa 2 800–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Elinpaikkojen talvet ovat kylmiä ja lumisia samalla kun kesät ovat kuumia ja kuivia. Niiden kasvillisuus on karua, piikikästä tai mehikasveja. Runsain laji on 3 200–3 400 metrin korkeudella. Koiraat lentävät reilun metrin korkeudella etenkin kello 9 ja 15 välisenä aikana. Naaraat lentävät kivikossa ravintokasvien ympärillä ja vierailevat ohdakkeiden kukilla. Ne myös laskeutuvat kiville, mutta nousevat lentoon pienestäkin häiriöstä. Naaras munii kivikkoon, josta toukat hankkiutuvat ravintokasvien luokse.
Karussa maastossa vuohien ja lampaiden kasvatus saattaa vaarantaa toukan ravintokasvien säilymisen.
Toukan ravintokasveja ovat "Corydalis fimbrillifera" sekä "Corydalis onobrychis"
Percy Gilchrist
Percy Carlyle Gilchrist (27. joulukuuta 1851 – 16. joulukuuta 1935) oli brittiläinen kemisti, joka kehitti teräksen valmistusprosesseja.
Percy Gilchrist syntyi Lyme Regisissä, Dorsetissa kirjailijaperheeseen. Hän opiskeli Felstedissä Essexissa ja kuninkaallisessa kaivoskoulussa. Gilchrist on parhaiten tunnettu teräksen perusprosessien kehittämisestä, jonka hän teki yhteistyössä serkkunsa Sidney Gilchrist Thomasin kanssa vuosina 1875–1877.
Uuden prosessin tuloksena brittiläisestä korkean fosforipitoisuuden malmista voitiin tuottaan vähäfosforista terästä. Prosessissa takkirautaa laitetaan Bessemer-tyyppiseen konvertteriin ja altistetaan pidennetylle puhallukselle. Puhallettaessa ilmaa sulaan happi polttaa hiilen hiilidioksidiksi ja muiksi epäpuhtauksiksi. Tämän jälkeen seokseen lisätään kalkkikiveä, mikä aiheuttaa epäpuhtauksien muodostumisen helposti erotettavaksi kuonaksi sulan pinnalle. Kun seosta puhallutetaan uudelleen, alkaa fosfori hapettua pois. Tämän menetelmän ansiosta Englannin terästeollisuuden ei enää tarvinnut tuoda vähäfosforista malmia ulkomailta ja teräksen kilohinta putosi.
Bangkok Dangerous
Bangkok Dangerous on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Pangin veljesten ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka on uudelleenfilmatisointi vuoden 1999 samannimisestä thaimaalaisesta elokuvasta. Elokuvan pääosia esittävät Nicolas Cage, Shahkrit Yamnarm, Charlie Yeung, James With, Nirattisai Kaljaruek ja Panward Hemmanee. Elokuva sai huonot arvostelut ja sitä on kritisoitu alkuperäisversiotaan huonommaksi.
Riitta Hämäläinen (näyttelijä)
Riitta Hämäläinen (15. lokakuuta 1945 Kuopio – 25. kesäkuuta 1979 Alkmaar, Alankomaat) oli suomalainen lapsinäyttelijä.
Hämäläinen näytteli kahdessa elokuvassa, molemmissa päärooleja. Hän näytteli Ilona Tarvaista Jorma Nortimon ohjaamassa elokuvassa "Pikku Ilona ja hänen karitsansa" (1957) sekä Liisa Kaarina Salmista Toivo Särkän ohjaamassa elokuvassa "Pieni luutatyttö" (1958). Savon satutytöksi kutsutulta Hämäläiseltä julkaistiin vuonna 1957 satukirja "Riitan satuja", jonka hän sekä kirjoitti että kuvitti.
Hämäläinen oli vuodesta 1966 naimisissa liikemies Jerry Lebbingin kanssa.
Ajan rannalla
Ajan rannalla on ruotsalaisen kirjailijan Henning Mankellin vuonna 1998 julkaisema kirja. Kuten monet muutkin Mankellin kirjat, se kertoo Afrikasta.
Kirja koostuu erillisistä, välillä toisiinsa limittyvistä tarinoista, ihmiskohtaloista, joita vanha afrikkalainen mies kertoo nuotion ääressä eurooppalaiselle kuulijalleen. Jotkin tarinoista ovat surrealistisia, esimerkiksi kuolleet ihmiset puhuvat eläville ja tulevat välillä takaisin maan päälle.
Mankell alkoi kirjoittaa romaaniaan jo 1970-luvulla vierailtuaan ensimmäistä kertaa siirtomaansodan kynsissä kamppailevassa Mosambikissa, mutta kirja vaati 25 vuotta kypsyttelyä ennen kuin se oli valmis.
"Ajan rannalla" ilmestyi suomeksi vuonna 2008 ja sai suomalaisilta arvostelijoilta ristiriitaisen vastaanoton. Helsingin Sanomien kriitikko Perri Arvola totesi: "Ajan rannalla on kiehtova, jännittävästi polveileva romaani, josta paistaa Mankellin kiintymys afrikkalaisiin ja Afrikkaan. Paikoittain tämä kiintymys uhkaa tosin lipsahtaa hieman kritiikittömän ihannoinnin puolelle." Keskisuomalaisen Marko Ikävalko ei pitänyt kirjaa varsinaisesti huonona, mutta hänestä "kirjailijan ote ei ole luonteva, vaikka Mankell on varmaan yksi parhaista Afrikan tuntijoista".
A. O. Väisänen
Armas Otto Aapo Väisänen (9. syyskuuta 1890 Savonranta – 8. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen etnomusikologi ja musiikkitieteen professori, joka tutki erityisesti suomalais-ugrilaista kansanmusiikkia.
A. O. Väisänen syntyi Savonrannan pitäjässä. Hänen musikaalisuutensa huomattiin jo varhain, kun kanttori otti hänet kirkkoon polkemaan urkuja ja johtamaan veisuuta. Kansakoulussa häntä pidettiin lahjakkaana, ja opettajan toivomuksesta hänet lähetettiin Savonlinnan lyseoon. Hän opetteli omin päin soittamaan viulua ja alkoi lähetellä pieniä sävelmäkeräelmiä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuraan. Ylioppilastutkinnon jälkeen Väisänen kirjoittautui Helsingin yliopistoon ja opiskeli viulunsoittoa Helsingin Filharmoonisen Seuran orkesterikoulussa ja soitti alttoviulua sen orkesterissa, nykyisessä Helsingin kaupunginorkesterissa, vuosina 1912–1914; musiikinteoriaa hänelle opettivat Ilmari Krohn ja Armas Launis. Väisänen kiinnostui kuitenkin jo nuorena kansanmusiikin tutkimisesta ja teki lukuisia keräysmatkoja suomalais-ugrilaisten kansojen keskuuteen vuosina 1912–1946 (mm. Aunukseen, Viroon, Vepsään, Inkerinmaalle, Mordvaan, Petsamoon ja Ruotsin Lappiin). Yliopistossa hän opiskeli musiikkitiedettä ja venäjän kieltä, julkaisi useita tutkimuksia ja sävelmäkokoelmia ja väitteli tohtoriksi vuonna 1939 aiheenaan obinugrilaiset kansansävelmät.
Väisänen hoiti Helsingin yliopistossa musiikkitieteen dosentuuria vuosina 1940–1956 ja professuuria vuosina 1956–1959. Hän hoiti luottamustehtäviä mm. Kalevalaseurassa (puheenjohtaja vuosina 1942–1962) ja Suomen musiikkitieteellisessä seurassa (puheenjohtaja vuosina 1951–1965).
Väisänen loi Yleisradion väliaikamerkin.