hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Annikki Wiirilinna
Annikki Wiirilinna, o.s. "Tilvis" (10. marraskuuta 1921 Kalajoki – 2013) oli suomalainen toimittaja.
Wiirilinna opiskeli vuodesta 1942 lähtien Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa ja suoritti siellä 1946 sanomalehtitutkinnon.
Wiirilinna oli aluksi toimittajana muun muassa Mikkelin Sanomissa ja Lapin Kansassa. Hän oli Kokkolassa ilmestyvän Keskipohjanmaa-lehden toimittajana 30 vuoden ajan 1948–1978.
Heijastuksia täydelliseltä rundilta
Heijastuksia täydelliseltä rundilta on rap-artisti Heikki Kuulan studioalbumi, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2014 Universal Musicin alaisuudessa toimivan Johanna Kustannuksen kautta.
Albumin ensimmäinen single "Rataraato" julkaistiin musiikkivideona 5. helmikuuta 2014. Kappaleella vierailevat punk-yhtye Pää Kii ja rap-artisti Paperi T. Albumin toinen single "Ystävii" julkaistiin YouTubessa 16. toukokuuta 2014 ja musiikkivideona 6. kesäkuuta 2014. Kolmas single ja musiikkivideo "Ekstaasinappi" julkaistiin 12. syyskuuta 2014. Kappaleen "Helsinginkatu" musiikkivideo julkaistiin 17. lokakuuta 2014. Videolla nähdään rock-muusikko Andy McCoy. Albumin viides musiikkivideo julkaistiin 28. marraskuuta kappaleesta "Gambinaa". "Heijastuksia täydelliseltä rundilta" -albumi nousi ilmestymisviikollaan (43/2014) Suomen virallisen listan sijalle 22. Erikoisliikkeiden myyntiä mittaavalla Rumban listalla levy debytoi sijalla 13.
Sleigh Bells
Sleigh Bells on yhdysvaltalainen vuonna 2008 perustettu noise pop -duo Brooklynistä, New Yorkista. Sleigh Bellsin laulaja on Alexis Krauss ja kitaristi Derek Edward Miller. Duon studioalbumit ovat: ”Treats”, ”Reign of Terror” ja ”Bitter Rivals”. Duon kappaleisiin ”Infinity Guitars”, ”Riot Rhythm”, ”Rill Rill”, ”Comeback Kid”, ”Demons”, ”End of the Line” ja ”Bitter Rivals” on tehty musiikkivideot.
Pleistoseenin puisto
Pleistoseenin puisto () on Venäjällä Siperiassa sijaitseva luonnonpuisto, jossa pyritään jäljittelemään jääkautisen aron oloja. Puisto sijaitsee Tšerskistä etelään Kolyma-joen laaksossa. Puistoprojektia johtaa venäläinen tutkija Sergei Zimov, jonka mukaan jääkautiset eläimet elivät kylmällä subarktisella arolla.
Vuonna 1996 aidattiin 50 hehtaarin alue, jonne laitettiin kymmeniä jakutianhevosia. Ensimmäisistä 40 hevosesta 15 päätyi petojen saaliiksi ja 12 kuoli myrkyllisiin kasveihin. Lisää hevosia tuotiin aitaukseen. Ne sopeutuivat uuteen ympäristöön, ja vuonna 2006 aitauksessa oli 20 hevosta. Hevosten luku alkoi kasvaa luonnostaan, ja vuonna 2013 hevosia oli 30. Osalle hevosista tuotiin talvella ruokaa. Mammuttien ja visenttien tallausvaikutusta jäljiteltiin koneella. Kasvillisuus muuttui sammaleisesta pajupensaikosta ruohikoksi, ja maaperä tiivistyi.
2000-luvulla aitausta laajennettiin 16 neliökilometrin alalle. Vuonna 2010 puistoon tuotiin muutamia myskihärkiä, ja vuonna 2011 vapiteja ja visenttejä. Kaksi kuudesta Wrangelinsaaren myskihärästä kuoli muutamassa kuukaudessa. Vapitit karkasivat hyppäämällä yli aidasta vuonna 2012. Tarkoitus on tuoda alueelle hirviä ja muita lehdensyöjäeläimiä, ja vasta sitten kiangeja ja muita ruohonsyöjiä.
Hatanpään sairaala
Hatanpään sairaala on Tampereella Hatanpään kaupunginosassa sijaitseva kaupunginsairaala. Se toimii kahdessa rakennuksessa. Kantasairaalassa erikoisaloina ovat kirurgia, sisätaudit, infektiotaudit ja yleislääketiede ja puistosairaalassa neurologia ja geriatria. Sairaalassa on 368 sairaansijaa.
Sairaalan historia juontaa vuoteen 1914, jolloin kaupungin omistukseen tulleen Hatanpään kartanon pirttirakennukseen muutti mielisairaala. Kansalaissodan ajan kartanon päärakennus ja Nils Idmanin huvilarakennus olivat sotilassairaalana. Vuonna 1919 huvilarakennuksesta tehtiin 57-paikkainen kirurgi- ja sisätautisairaalaa.
Uusi sairaalarakennus valmistui vuonna 1935. Funkkistyylisen sairaalan suunnitteli Bertel Strömmer. Viisikerroksisessa sairaalarakennuksessa oli 148 vuodepaikkaa, ja osa niistä oli varattu vuonna 1935 Hatanpäälle muuttaneen lastensairaalan käyttöön.
1960-luvulta lähtien sairaalarakennusta on useasti laajennettu. Uusimman laajennus- ja perusparannustyöt valmistuvat vuosina 2013–2016.
Arto Lahti (kirjailija)
Arto Abel Lahti (s. 15. marraskuuta 1935 Virrat) on suomalainen nuortenkirjailija.
Microsoft Lumia 535
Microsoft Lumia 535 on Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Se oli ensimmäinen Microsoftin julkistama Lumia-puhelin, jossa oli luovuttu Nokia-brändistä. Puhelimessa on Windows Phone 8.1 -käyttöjärjestelmä, ja siinä oli lisäksi valmiina Lumia Denim -päivitys. Puhelin julkaistiin 11. marraskuuta 2014, ja sen veroton suositushinta oli valmistajan mukaan 110 euroa. Lumia 535:ssä on viiden megapikselin etu- ja takakamerat.
Luettelo SM-liigassa jääkiekkoilleista venäläisistä
Luettelo SM-liigassa jääkiekkoilleista venäläisistä. Jääkiekon SM-liiga perustettiin vuonna 1975 jääkiekon pääsarjaksi Suomessa. Ensimmäiset venäläiset liigassa nähtiin Jokereissa jo avauskaudella 1975–1976, jolloin joukkueessa pelasi puolustaja Valeri Kuzmin ja Jokereiden päävalmentajana toimi Boris Maiorov. Jo ennen SM-liigan perustamista SM-sarjassa toimi pelaajavalmentajana edellämainitun Boris Maiorovin kaksoisveli Jevgeni Maiorov Vehmaisten Urheilijoissa kaudella 1968–1969 sekä myöhemmin TPS:n päävalmentajana tunnettu Vladimir Jurzinov KOO-VEE:ssä kausina 1972–1973 ja 1973–1974.
Kuzminin jälkeen Neuvostoliiton olemassaolon aikana pelasi myös Nikolai Makarov, Anatoli Timofejev, Viktor Tjumenev, Vladimir Myškin, Andrei Pjatanov, Jevgeni Štepa, Viktor Glušenkov ja Vjatšeslav Lavrov. Makarov valittiin kaudella 1982–1983 ensimmäisenä ulkomaalaisena SM-liigan parhaaksi puolustajaksi. Kaudella 1990–1991 Rauman Lukossa torjunut Vladimir Myškin on toistaiseksi ainoa SM-liigassa pelannut venäläismaalivahti. 1990-luvulla SM-liigassa nähtiin muihin vuosikymmeniin nähden ylivoimaisesti eniten venäläispelaajia. Heistä moni on pelannut urallaan joko ennen tai jälkeen SM-liigaa myös NHL:ssä tai edustanut Neuvostoliittoa/Itsenäisten valtioiden yhteisöä/Venäjää miesten arvokisoissa. Esim. German Titov käytti kaudella 1992–1993 Turun Palloseuraa ponnahduslautana NHL:ään ja hän palasi joukkueeseen kaudella 1994–1995 työsulun ajaksi.
2000-luvulla venäläiset ovat vähentyneet SM-liigassa. Kaikkien aikojen venäläispörssin kärkikaksikon Aleksandr Barkovin ja Andrei Potaitšukin jälkeen ainoastaan Dmitri Nabokov, Dmitri Juškevitš ja Nikolai Goldobin ovat pelanneet täyden SM-liigakauden. Kaudella 2015–2016 SM-liigassa pelaa venäläisistä ainoastaan TPS:n Aleksandr Georgijev.
"Tilanne ennen kautta 2015–2016"
Aleksandr Barkov sai valinnan helmikuussa 1998, lokakuussa 1999 ja helmikuussa 2001. Hänen lisäkseen ennätykselliset kolme kertaa valinnan ovat saaneet myös Jan Čaloun, Juha-Pekka Haataja ja Tim Thomas.
Ritva Luostarinen
Ritva Sirkku Kaarina Luostarinen (s. 28. marraskuuta 1935 Joensuu) on suomalainen lastenkirjailija.
Bim mustakorva (elokuva)
Bim mustakorva () on neuvostoliittolainen elokuva, joka perustuu Gavril Trojepolskin samannimiseen romaaniin. Elokuva valmistui vuonna 1970 mutta oli hyllytettynä seitsemän vuoden ajan. Se sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden vuoden 1978 Oscar-gaalassa.
Yksinäinen sotaveteraani Ivan Ivanovitš hankkii gordoninsetterin pennun, jolla on mustat korvat ja vaalea turkki. Hän nimeää sen Bimiksi ja kouluttaa siitä metsästyskoiran. Ivanin ja Bimin yhteiselo on mukavaa, mutta eräänä päivänä Ivanin sodassa saama sirpale aiheuttaa hänelle sairauskohtauksen. Ivan lähetetään Moskovaan leikattavaksi, ja naapurit jäävät huolehtimaan Bimistä. Bim kuitenkin karkaa etsimään isäntäänsä ja matkallaan se kohtaa niin hyviä kuin pahojakin ihmisiä.
Elokuvan näki sen ilmestymisvuonna 231 miljoonaa katsojaa. Se sai Neuvostoliiton parhaan elokuvan tittelin ja se palkittiin kristallimaapallolla Karlovy Varyn elokuvajuhlilla. Vuonna 1980 ohjaaja Stanislav Rostotski ja kirjan kirjoittanut Gavril Trojepolski vastaanottivat Leninin palkinnot.
Bim mustakorva
Bim mustakorva viittaa seuraaviin:
Feodor Sergejeff
Feodor Ivanovitš Sergejeff (, 17. helmikuuta 1840 Jaroslavlin kuvernementti – 25. joulukuuta 1924 Viipuri) oli venäläissyntyinen suomalainen liikemies ja kauppaneuvos. Hänen vuonna 1873 Viipurissa perustamansa tukkuliike toimii edelleen Helsingissä nimellä Oy Sergejeff Ab.
Venäjällä syntynyt Sergejeff muutti 14-vuotiaana I. A. Schuschinin kauppa-apulaiseksi Viipuriin. Vuonna 1873 hän osti Schuschinin pienen kaupan ja muutti sen tukkuliikkeeksi, joka harjoitti myös omaa maahantuontia. Vuonna 1899 yhtiöön tulivat mukaan hänen poikansa Paul ja Alexander sekä vävy Nikolai Bojarinoff. Samalla uudeksi toiminimeksi vaihtui ”F. Sergejeffin Pojat ja Kumpp.”. F. Sergejeffin Tupakkatehdas aloitti toimintansa 1878 ja vuonna 1893 Sergejeff osti kauppias Alexander Sapetoffin konkurssihuutokaupasta Pyöräsuon kaupunginosassa toimineen Bavaria-nimisen panimon. F. Sergejeffin Oluttehtaaksi nimensä vaihtaneesta yrityksestä tuli muutamassa vuodessa Suomen neljänneksi suurin panimo. Se säilytti markkina-asemansa aina talvisotaan saakka, jolloin oluttehdas joutui lopettamaan toimintansa tuotantolaitosen tuhouduttua Neuvostoliiton pommituksissa.
Vuonna 1906 Sergejeff rakennutti Viipurin keskustaan Repolan kaupunginosaan suuren liiketalon, joka suunnitteli arkkitehti Paavo Uotila. Hänellä oli myös Hackmanien teollisuussuvun kanssa yhteinen pankki, joka kuitenkin fuusioitui Kansallis-Osake-Pankkiin. Feodor Sergejeff kuoli Viipurissa vuonna 1924.
Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus
Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus (KEK, (CEFF)) on järjestö, jonka tehtävänä on edistää kansanmusiikkia ja kansantanssia sekä niihin liittyviä soitinrakennusta sekä puku- ja tapaperinteitä. Sen tehtävänä on tämän lisäksi edistää näiden alojen asemaa ja merkitystä kansallisen kulttuuripolitiikan osana sekä koordinoida jäsenjärjestöjen ja yhteistyökumppanien kansainvälistä yhteistyötä ja huolehtia kansallisesta yhteistyöstä. Yhdistyksen edustamaan alaan sisältyy valtakulttuurin lisäksi niin perinteisten vähemmistöjen kuin uussuomalaistenkin musiikki- ja tanssiperinteet Suomessa
Aikaisemmin alalla on toiminut kaksi kattojärjestöä, Folklore Suomi Finland ja Kansanmusiikin ja -tanssin edistämiskeskus. Ensin mainittu on keskittynyt erityisesti kansantanssin kansainväliseen toimintaan ja jälkimmäisen yksi merkittävimmistä toiminnoista on ollut ylläpitää portaalia osoitteessa www.kansanmusiikki.fi. Portaali toimii koko alan tärkeimpänä tiedotuskanavana, nettikatalogina alan toimijoista ja ainoana alan valtakunnallisena tapahtumakalenterina. Uuden kattojärjestön, viralliselta nimeltään Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus (KEK), toiminnassa on yhdistetty aikaisempien järjestöjen keskeisimmät toiminnot.
Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskuksen toiminnajohtajana toimii Riitta-Liisa Joutsenlahti.
Jäsenjärjestöt (11.11.2014):
Afrikansuohaukka
Populaatio on pienenemässä.
Laji esiintyy yleensä erityyppisillä soilla, eikä sitä normaalisti esiinny metsissä.
Imatra (Viipuri)
Imatra oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Keskustan pohjoispuolella Papulanlahden ja Suomenvedenpohjan rannalla sijainnut Imatra kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan ja se liitettiin Viipurin kaupunkiin vuonna 1924. Alueen kautta kulki Imatralle johtanut maantie, joka nykyisin tunnetaan Venäjän tieverkon maantienä A124.
Imatran kaupunginosa oli enimmäkseen maaseutumaista, sen vähäinen asutus koostui Viipurin varakkaan väestön pientaloista. Muita rakennuksia olivat muun muassa vuonna 1890 valmistunut Papulan kunnalliskoti sekä ortodoksinen opettaja-, diakoni- ja pappisopetuslaitos Markovilla, joka Suomen itsenäistymisen jälkeen toimi upseeri- ja aliupseerikouluna.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Imatrassa oli 1 317 asukasta, joista 1 272 oli suomenkielisiä, 32 ruotsinkielisiä ja 13 muunkielisiä.
Papulanlahden pohjoisrannalla kohosi Papulanmäki, jonne perustettiin 1880-luvulle kaupunkilaisten ulkoilualueeksi tarkoitettu puisto. Samalla sinne rakennettiin myös puinen näkötorni. Vuonna 1892 puistoon valmistui vesitorni, joka toimi niin ikään näkötornina. Puinen näkötorni puolestaan korvattiin 1900-luvun alussa Piilipuuksi kutsutulla 15 metriä korkealla teräsrakenteisella tornilla. Vuonna 1908 otettiin käyttöön vesitornin yhteyteen rakennettu ravintola, jonka suunnitteli arkkitehti Eduard Dippell. Mäen huipulta avautui hyvä näköala Viipurin keskustaan.
Papulanpuiston pohjoisosassa sijaitsi Papulan urheilukenttä, jota on edelleen käytössä. Se oli Viipurin ensimmäinen pääurheilukenttä, jonka uusi Viipurin keskuskenttä korvasi vuonna 1933. Papulan kentällä järjestettiin muun muassa yleisurheilun Kalevan kisat vuosina 1925 ja 1929. Kentällä on suomalaisen yleisurheilun menestysvuosien aikana tehty tiettävästi jopa 20 maailmanennätystulosta eri lajeissa. Papula toimi myös muun muassa Viipurin Pallokerhon jalkapallojoukkueen kotikenttänä.
Kesäkuussa 1932 Papulan kentällä järjestettin Suomen olympiakarsinnat, joiden yhteydessä Paavo Nurmi juoksi uransa ainoan maratonin. Kentälle oli ahtautunut peräti 8 000 katsojaa seuraamaan Nurmen maaliintuloa ja myös juoksun aikana häntä seurasi maantiellä sankka joukko pyöräilijöitä.
Papulanpuiston länsipuolella sijaitsi Huusniemi, jossa ravintolapaviljongin lisäksi oli muun muassa kaksi tenniskenttää sekä 1936 avattu Viipurin Tennisseuran 9-reikäinen golfkenttä. Kaksi vuotta myöhemmin perustettiin Suomen toiseksi vanhin golfkerho Viipurin Golf, joka 1939 rakensi uuden kentän viiden kilometrin päähän Maaskolaan. Huusniemenpuiston rantapenkereet oli kivetty ja siihen kuului myös laituri, johon keskustasta saapuvat huvittelijat pystyivät kiinnittämään moottoriveneensä.
Karjala (Viipuri)
Karjala oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se sijaitsi keskustan pohjoispuolella Imatran ja Maaskolan kaupunginosien välissä. Niiden tavoin myös Karjala kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan, josta se liitettiin kaupunkiin vuonna 1924.
Karjalaa kutsuttiin myös Loikkaseksi, alueen ensimmäisen asukkaan torppari Antti Loikkasen mukaan, joka asettui seudulle 1840-luvulla. Karjala oli pitkään harvaanasuttua maaseutua, esimerkiksi vuonna 1880 siellä oli vain 32 asukasta. 1900-luvun alussa Karjalaan kuitenkin syntyi tiivis pientaloalue.
Vuonna 1913 valmistui Viipurin kaupunginteurastamo, joka rakennettiin Viipuri–Joensuu-radan eli Karjalan radan ja Heinjoelle johtavan maantien varteen. Teurastamoa laajennettiin vielä 1930-luvulla muun muassa henkilökunnan asuinrakennuksilla ja uusilla lihantarkastustiloilla. Vuonna 1912 Karjalaan rakennettiin kaupungin mielisairaala, joka myöhemmin tunnettiin Papulan mielisairaalan nimellä.
Vuoden 1930 väestönlaskennassa Karjalassa oli 1 857 asukasta, joista 1 821 oli suomenkielisiä, 23 ruotsinkielisiä ja 13 muunkielisiä.
Karjalan pientaloalue tunnetaan nykyään nimellä Kirov. Papulan mielisairaalan tiloja on myöhemmin ollut Neuvostoliiton ja Venäjän rajavartiojoukkojen käytössä.
Bayou Blues
Bayou Blues on yhdysvaltalaisen zydeco-hanuristi, laulaja ja lauluntekijä Clifton Chenierin kokoelma-albumi vuodelta 1972. Levy-yhtiö on Specialty Records.
Euroopassa levyn on julkaissut englantilainen Sonet. Yhtiön osoite on ollut 121 Ledbury Road, London W11 2RP. Yhdistyneessä kuningaskunnassa jakelija oli Pye Record (Sales) Ltd.
Kansitekstin on tehnyt John Broven. Siinä hän kertoo, että vuonna 1955 Chenier siirtyi Art Rupen Specialty-merkille. Tällä albumilla on kolme singleä, jotka Chenier teki ko. yhtiölle sekä kuusi aikaisemmin julkaisematonta kappaletta.
Chenierin suurin paikallinen menestys Specialtyllä oli ranskan kielellä laulettu "Ay-tete-fee" (tässä nimellä "Eh, petite fille"). Erään arvion mukaan se onkin tämän albumin paras kokonaisesitys ja instrumentaaleista vastaavasti "Opelousas Hop". Jälkimmäinen kappale on saanut nimensä Chenierin Louisianassa sijaitsevan syntymäpaikan mukaan.
Kappaleiden tekijä on Clifton Chenier, ellei toisin mainita. Musiikkikustantaja on Venice Music.
Hardangervidda
Hardangervidda on Euroopan suurin tunturiylänkö Länsi-Norjassa Buskerudin, Telemarkin ja Hordalandin läänien rajalla. Alueen pinta-ala on 8 000 km². Vuonna 1981 perustettiin Hardangerviddan kansallispuisto, johon kuuluu 3 422 neliökilometrin alue ylängöstä.
Koko Hardangerviddan ylänkö on havumetsävyöhykkeen yläpuolella, ja sen korkeus on 1 000 – 1 200 metriä merenpinnasta. Se on täynnä järviä ja niiden välisiä virtavesiä. Kallioperä on gneissiä, jonka päällä on osassa aluetta liuskekiveä. Vuorista on helpoimmin tunnistettavissa hatunmuotoinen Hårteigen (1 681 m). Muita korkeita huippuja ovat Solfonn (1 674 m), Reinsnosa (1 639 m), Sandflot (1 719 m, alueen korkein) ja Store Nupsfonn (1 694 m). Hardangerviddan pohjoisosassa on Hardangerjøkulenin jäätikkö (1 694 m). Kasvistoon kuuluu noin 450 lajia, joista monet ovat pohjoisten tunturikasvien eteläisimpiä esiintymiä. Alueella elää noin 6 000 villiporoa.
Retkeilyä varten Hardangerviddalla on 1 200 kilometriä merkittyjä reittejä. Jokien yli on tehty 40 siltaa. Matkailuyhdistyksillä on 30 majaa, minkä lisäksi on hotelleja. Alueelle pääsee junalla Bergenin rataa pitkin (Finsen asema) ja autolla turistireittiä Rv 7 eli Hardangerinvuonon tietä.
Reginald Wingate
Sir Francis Reginald Wingate, 1. baronetti (25. kesäkuuta 1861 – 29. tammikuuta 1953) oli brittiläinen kenraali, joka toimi muun muassa Egyptin ja Sudanin valtionhoitajana ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän taisteli muun muassa Sudanin sodassa 1880-luvulla.
Jocelyn Blanchard
Jocelyn Blanchard (s. 28. toukokuuta 1972 Béthune, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Blanchard pelasi Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä 235 ottelua edustaen Metziä ja Lensiä, Italian pääsarjassa Serie A:ssa 12 ottelua edustaen Juventusta ja Itävallan Bundesliigassa 218 ottelua edustaen Austria Wieniä ja Austria Kärnteniä. Hän voitti Metzissä Ranskan liigacupin vuonna 1996 ja Austria Wienissä Itävallan-mestaruuden 2006 sekä Itävallan cupin kolmesti peräkkäin 2005–2007.
Nelson Vivas
Nelson David Vivas (s. 18. lokakuuta 1969 Granadero Baigorria, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja.
Vivas pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Boca Juniorsissa ja River Platessa, englantilaisessa Arsenalissa, espanjalaisessa Celta Vigossa ja italialaisessa Internazionalessa. Argentiinan A-maajoukkueessa hän pelasi 39 ottelua.
¹
Diamnati
Diamnati on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dè sijaitsee Dogonin ylängöllä 66 kilometriä Bandiagarasta koilliseen. Kunnassa on 13 100 ja keskuskylässä 4 200 asukasta (vuonna 2009).
Diamnatin kunta rajoittuu idässä Bandiagaran piirin Métoumoun, etelässä Ségué Irén, lännessä Kendén, Dogani Bérén ja Borkon sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dangol-Borén, Koubéwel Koundian ja Tédjén kuntiin.
Pinnanmuodostukseltaan kunta on etupäässä hiekkaista ylätasankoa. Vähäinen kasvillisuus koostuu pensaista, puista ja heinökäsveista. Alueella virtaa kaksi sadekauden jälkeen kuivuvaa jokea. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen ilmastovyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 11 (tai kymmenen) kylää: Dé, Dia, Emdié, Endeguem, Kilégou, Kilo, Nalou, Sarédina, Tassembé, Tolom ja Yombol. Noin kahden tuhannen asukkaan kyliä ovat Kilégou, Nalou ja Sarédina. Asukkaiden enemmistö on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja.
Dèn kautta kulkee Bandiagaran ja Douentzan välinen huonokuntoinen paikallistie. Liikennevälineitä ovat moottoripyörät, hevoskärryt, polkupyörät ja vähäisemmässä määrin autot..
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Kunnassa pidetään kuudet viikoittaiset markkinat, joista tärkeimmät ovat Dèssä.
Kunnassa toimii joukko alakouluja, Dén yläkoulu ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja, vesiposteja ja patoaltaita. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, kolme hirssimyllyä, huoltoasema, viljavarasto ja karjan rokotuspaikka.
Omar Tallin perustama Dé oli aikanaan tukulorihallitsija Tidjani Tallin keskuspaikka ennen hänen siirtymistään Bandiagaraan. Moskeijan ympärille rakennetussa kylässä asuu etupäässä fulbeja ja heidän entisiä orjiaan rimaibeja. Matkailu kuntaan on vähäistä eikä mitään majoituspalveluja ole tarjolla.
Oma pieni pikkuruinen
Oma pieni pikkuruinen ("Min egen lilla liten") on lastenkirja, jonka on kirjoittanut Ulf Stark ja kuvittanut Linda Bondestam. Kirjan on suomentanut Liisa Ryömä. Teos oli vuoden 2014 Finlandia Junior -palkintoehdokas.
Kirjan tarina muistuttaa laulua ”Päivänsäde ja menninkäinen”, sillä sen päähenkilö on luolan asukas Olento, joka ei kestä päivänvaloa. Auringosta tuleva Pikku Kipinä tunkeutuu luolaan ja paljastaa Olennolle värit ja valon. Kipinä on kuitenkin vain päivän ikäinen, ja sen täytyy lähteä pois, Aurinkoon.
Kirjan Finlandia Junior -palkintoehdokkuutta kritisoitiin, sillä kirjan kirjoittanut Stark on ruotsalainen. Esimerkiksi kriitikko Päivi Heikkilä-Halttusen mukaan ”Finlandia Junior -palkinnon ehdokasasettelussa on -- menty hakoteille, jos kotomaan tarjonnasta ei löydy riittävästi laadukasta kirjallisuutta.” Hän huomauttaa lisäksi, että suomalainen lastenkirjallisuus jää muutenkin käännöskirjojen jalkoihin. Kirjasäätiö kuitenkin hyväksyi ehdokkuuden, sillä kirjan kuvittanut Bondestam on suomalainen ja teoksen julkaisivat suomalaiset kustantamot Schildts & Söderströms ja Teos. Myös Starkilla on vahvat siteet Suomeen puolisonsa ruotsintaja Janina Orlovin kautta.
"Hufvudstadsbladetin" Mia Österlund kiitti sekä kirjoittajaa että kuvittajaa ja totesi, että he ovat yhdessä ylittäneet itsensä toisaalta vakavalla, toisaalta hauskalla kirjalla.
Linda Bondestam
Linda Bondestam (s. 1. joulukuuta 1977 Helsinki) on suomalainen kirjankuvittaja. Hän on opiskellut alaa Lontoon Kingstonin yliopistossa.
Bondestam on kuvittanut useita lastenkirjoja, muun muassa Finlandia Junior -ehdokkaan "Oma pieni pikkuruinen", jonka tekstin on kirjoittanut Ulf Stark. He ovat tehneet kuvakirjayhteistyötä aiempienkin kirjojen yhteydessä,
Lehtipiste
Lehtipiste Oy on suomalainen markkinointi- ja jakeluyritys, joka jakaa koti- ja ulkomaisten lehtien irtonumeroita, kirjoja, keräilytuotteita, karttoja sekä muita tuotteita yhteensä noin 5 800 päivittäistavara- ja erikoiskaupan myymälään. Yrityksen yhteistyökumppaneina on noin 440 suomalaista ja ulkomaista kustantajaa ja tavarantoimittajaa.
Lehtipiste on toiminut lehtijakelijana vuodesta 1910 lähtien. Yhtiö on ollut osa Rautakirjaa. Nykyään Lehtipisteen omistaa suomalainen Tradeka-Yhtiöt Oy. Se osti Lehtipisteen pääomasijoitusyhtiö Sponsor Capitalilta vuonna 2016.
Lehtipisteen yritysmuoto on osakeyhtiö. Se on rekisteröity Vantaalle. Henkilöstöä on noin 100 (2016). Lehtipisteen toimitusjohtaja on Janne Mansukoski.
Osana Lehtipisteen palveluita toimii Postituspojat, joka on perustettu 1989. Postituspojat on logistiikka- ja varastointipalveluihin erikoistunut palveluvarasto ja varastohotelli Vantaalla Lehtipisteen tilojen yhteydessä.
Zoe Sugg
Zoe Elizabeth Sugg (s. 28. maaliskuuta 1990) on englantilainen YouTube-videobloggaaja, joka tunnetaan faniensa keskuudessa lempinimellään Zoella. Hänen videoblogillaan oli vuoden 2019 alussa lähes 12 miljoonaa tilaajaa ja suosituimmilla videoilla yli 23 miljoonaa katselukertaa. Videot käsittelevät enimmäkseen muotia, kauneusvinkkejä ja ostosten esittelyä.
The Daily Telegraph mainitsi Suggin vuonna 2013 yhtenä Britannian merkittävimmistä twiittaajista. Syksyllä 2014 YouTube mainosti hänen kanavaansa Lontoon Old Streetin liikenneympyrään avatulla uudella digitaalisella mainostaululla. Samaan kampanjaan kuului laaja televisio-, printti- ja kadunvarsimainonta.
Marraskuussa 2014 Penguin Books julkaisi Suggin esikoisromaanin "Girl Online", joka nousi kolmanneksi amazon.co.uk:n bestseller-listalla pelkkien ennakkovarausten perusteella. Sugg osallistui myös Band Aid 30 -levytyssessioon. Girl Onlinea myytiin ensimmäisellä viikollaan kaikkien aikojen ennätysmäärä Britanniassa, yli 78 000 kappaletta.
Zoe Suggin nuorempi veli Joseph (yleisesti Joe, YouTube-nimi ThatcherJoe) on myös tunnettu YouTube-vloggaaja. Sisarukset ovat tehneet yhdessä paljon videoita molempien YouTube-kanaville.
Zoe Sugg seurustelee videobloggaaja Alfie Deyesin kanssa. Paria kutsutaan usein yhteisnimityksellä "Zalfie". Syyskuussa 2015 Lontoon Madame Tussauds-vahakabinetti julkisti heitä esittävät vahanuket - heistä tuli näin ensimmäiset vahanuken saaneet videobloggaajat.
Dourou
Dourou on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Dogonin ylängöllä 25 kilometriä Bandiagarasta itään. Kunnassa on 19 500 ja keskuskylässä 2 200 asukasta (vuonna 2009).
Douroun kunnan pinta-ala on 617 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Bandiagaran piirin Doucoumbon ja Dandolin, pohjoisessa Péloun ja Sanghanin, idässä Koron piirin Koporo Penin ja Koporokendié Nân sekä etelässä Bankassin piirin Bankassin ja Kani Bozonin kuntiin.
Maisemaa leimaavat kalliorinteet. Kunnan alueelta saa alkunsa Nigerin sivujoki Yamé. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 29 kylää. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat Douroun lisäksi Soningué, Golombo ja Yawa. Asukkaista 95 % on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja.
Douroun kautta kulkee Bandiagaran ja Koron välinen tie. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt, moottoripyörät ja polkupyörät.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapapu ja durra. Niiden ohella viljellään seesamia, lehmänpapua, hibiskusta, maissia, maapähkinää ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit, muutamat hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, keräilyä, metsästystä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Douroussa pidetään kahdesti viikossa markkinat.
Kunnassa toimii 16 alakoulua, kaksi yläkoulua, kolme koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä kaksi koraanikoulua. Douroussa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja patoaltaita. Muita palveluita ovat joukko kauppoja, kaksi polttoaineen myyntipistettä, hirssimylly ja karjan rokotuspaikka.
Dourou ja sen lähikylät Indélou, Yabatalou, Doundjourou, Bénimato, Konsogou Ley, Yawa, Nombori, Guimini, Idjélina ja Komokani ovat Bandiagaran kalliorinteen matkailukohteita. Niiden nähtävyyksiä ovat dogonien perinteinen kulttuuri ja arkkitehtuuri sekä vehreän kalliorinteen alapuolella avautuvat hiekkadyynit. Kylissä on majoitus- ja muita matkailupalveluja.
Castrén &amp; Snellman
Asianajotoimisto Castrén & Snellman Oy on suomalainen asianajotoimisto, joka tarjoaa vaativia liikejuridiikan palveluita niin yritysjärjestelyissä, riidanratkaisussa kuin muillakin liikejuridiikan erikoisaloilla. Castrén & Snellman työllistää noin 250 työntekijää ja sillä on toimistot Helsingissä, Moskovassa ja Pietarissa.
Castrén & Snellman on Suomen vanhin asianajotoimisto. Lakitieteen kandidaatti Kaarlo Castrén ja nimituomari Frans Emil Snellman perustivat toimiston vuonna 1888 Helsingissä. Castrén & Snellman on kirjattu kaupparekisteriin 26. marraskuuta 1896 numerolla 1 519.
Castrén & Snellmanin osakas Martti Olsson toimi Risto Rytin asianajajana sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Toimisto edusti myös Paasivaara-yhtymää 1960-luvun alun margariiniskandaalin oikeuskäsittelyssä ja Lapuan patruunatehtaan teknistä johtajaa vuoden 1976 räjähdysonnettomuuden jälkeisessä työturvallisuusoikeudenkäynnissä. Castrén & Snellman hoiti takavuosikymmeninä monien suurten yritysten perintäasioita ja 1990-luvun laman aikana useita suuria konkurssi- ja saneeraustoimeksiantoja. Laman jälkeen Suomen yrityskauppamarkkinat lähtivät uuteen nousuun ja Castrén & Snellman keskittyi hoitamaan suuria yritys- ja rahoitusjärjestelyjä. Edelleen 2000-luvulla erityisesti yrityskaupat ja muut transaktiot ovat toimiston merkittävimpiä toimeksiantoja. Castrén & Snellman toimi Nordea Bank Abp:n neuvonantajana Suomen lainsäädännön osalta järjestelyssä, jossa Nordea-konsernin emoyhtiön kotipaikka siirrettiin Ruotsista Suomeen 1.10.2018.
Eskiminzin
Eskiminzin (1828–1895) oli apassien aravaipa-leirikunnan päällikkö. Hän oli syntyään pinaleño-apassi, mutta siirtyi aravaipojen johtajaksi avioliiton kautta. Eskiminzin tuki Cochisen ja Mangas Coloradasin johtamissa sodissa apassien hyökkäyksiä New Mexicoon, Texasiin ja Arizonaan vuosina 1861–1870, mutta antautui Yhdysvaltain joukoille vapaaehtoisesti alkuvuodesta 1871.
Eskiminzinin ja hänen kansansa asettuminen maatyöläisiksi Yhdysvaltain pienen tukikohdan Camp Grantin läheisyyteen aiheutti voimakkaita vastalauseita Tucsonin kaupungissa Arizonassa. Aravaipoja syytettiin varkauksista ja murhista, ja tucksonilaiset lähettivät yli sata palkkasotilasta kurittamaan Eskiminzinin leirikuntaa. Hyökkäyksestä selvinnyt Eskiminzin kokosi kansansa rippeet ja pakeni vuoristoon. Myöhemmin hän teki sovinnon Yhdysvaltain kanssa kärsittyään kahden vuoden vankilatuomion taposta.
1870-luvun puolivälissä Eskiminzin auttoi intiaaniasiamies John Clumia kehittämään San Carlosin intiaanireservaatin oloja Gilajoen varrella. Seuraavalla vuosikymmenellä Eskiminzinistä tuli taloudellisesti itsenäinen maanviljelijä kunnes hänet pidätettiin epäiltynä lainsuojattoman vävynsä Apache-Kidin suojelemisesta. Eskiminzin ja hänen jäljellä olevat aravaipansa lähetettiin pakkotyöhön Floridaan.
Eskiminz vapautettiin vankeudesta syksyllä 1894 ja hän palasi San Carlosiin, jossa kuoli seuraavan vuoden aikana.
Ondougou
Ondougou on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Banakane sijaitsee Dogonin ylängöllä 70 kilometriä Bandiagarasta koilliseen. Kunnassa on 5 700 ja keskuskylässä 800 asukasta (vuonna 2009).
Ondougoun kunta rajoittuu etelässä Bandiagaran piirin Sanghanin, lännessä Ségué Irén ja pohjoisessa Métoumoun sekä idässä Koron piirin Bamban kuntiin.
Maisemaa leimaavat kalliorinteet ja laaksot. Kasvillisuus on ihmisen toiminnasta kärsinyttä heinäsavannia, jolla kasvaa puita ja pensaita. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu kymmenen (tai yhdeksän) kylää ja kolme pikkukylää. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat Guinékanda ja Ondougou-Da. Virallinen keskuspaikka on Banakane, mutta kaikki toiminnot ovat keskittyneet helpommin kuljettavaan Ondougou-Dan kylään. Suurin osa asukkaista on dogoneja.
Ondougou-Dasta on hyväkuntoinen tieyhteys Ségué Irén kunnan Ningariin. Muiden kylien yhteydet ovat heikot. Yleisimmät liikennevälineet ovat moottoripyörä, hevoskärryt ja polkupyörä.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio ja durra. Niiden ohella kasvatetaan maapapua, seesamia, lehmänpapua ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja muutamat hevoset. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja hiiltä sekä harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kunnassa ei ole varsinaista toria, vaan kaupankäynti suuntautuu Ningariin ja Moriin.
Kunnassa toimii kaksi alakoulua, yläkoulu, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja neljä koraanikoulua. Ondougou-Dassa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja, vesiposteja ja Indellin patoaltaan. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, kolme hirssimyllyä ja kaksi viljavarastoa.
Matkailu kuntaan on vähäistä eikä varsinaisia matkailupalveluja ole.
Old Street
Old Street on katu Keski- ja Itä-Lontoossa. Se alkaa Goswell Roadin risteyksestä Islingtonissa ja jatkuu itään Hackneyn kaupunginosaan Shoreditch High Streetin ja Kingsland Roadin yhtymäkohtaan. Kadun pituus on noin 1,6 kilometriä.
Old Streetin metroasema sijaitsee City Roadin risteyksessä olevan vilkkaan liikenneympyrän kohdalla. Asema kuuluu Northern Line -metrolinjaan. Alueella toimivien tietotekniikkayritysten ansiosta liikenneympyrää ja sen lähiseutua kutsutaan joskus nimellä "Silicon Roundabout".
Varhaisimmat maininnat Old Streetistä ovat noin vuodelta 1200 ja vuodelta 1373 muodoissa "Ealdestrate" ja "le Oldestrete". Paikalla on kulkenut tie jo mahdollisesti roomalaisaikana.
Locke (elokuva)
Locke on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Steven Knightin ohjaama draamaelokuva. Elokuvan pääosassa on Tom Hardy, ja hän on ainoa elokuvassa näkyvä näyttelijä.
Elokuva kertoo walesilaisesta rakennusmiehestä Ivan Lockesta, joka lähtee autollaan Birminghamissa sijaitsevalta rakennustyömaalta. Elokuvassa seurataan hänen matkaansa, jonka aikana hän soittaa useita puheluita.
Elokuva kuvattiin viiden illan ja yön aikana. Elokuvan tapahtumapaikkana on BMW X5 -merkkinen auto, jolla ajetaan muun muassa M1-moottoritiellä.
Hugo Ibarra
Hugo Benjamín Ibarra (s. 1. huhtikuuta 1974 El Colorado, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ibarra edusti suurimman osan urastaan – yhteensä yhdeksän kauden ajan – argentiinalaista Boca Juniorsia. Pääsarjatasolla hän pelasi myös portugalilaisessa Portossa, ranskalaisessa Monacossa ja espanjalaisessa Espanyolissa.
Argentiinan maajoukkueessa Ibarra pelasi 11 A-maaottelua, joista kuusi vuonna 1999 ja loput viisi vuonna 2007.
Yksityisyyden suoja
Yksityisyyden suojalla viitataan Suomen perustuslain yksityiselämän suojaa käsittelevään kymmenenteen pykälään, rikoslain lukuun, jossa kielletään kotirauhan ja viestintäsalaisuuden rikkominen sekä sellaisen toisen ihmisen yksityiselämää koskevan tiedon saattaminen lukuisten ihmisten saataville, josta voi aiheutua hänelle vahinkoa, kärsimystä tai häneen kohdistuvaa halveksuntaa. Henkilötietolaissa sekä viranomaisten toiminnan julkisuutta käsittelevässä laissa säädetään yksityisyyden suojan piiriin kuuluvista henkilökohtaisten ja henkilökohtaisiin oloihin liittyvien asiakirjojen ja tietojen tallentamis- ja säilytysoikeudesta ja salaamisvelvollisuudesta sekä tietojen tarkistus- poistattamis- ja korjausoikeudesta eli tietosuojasta.
Perustuslain määrittelemästä yksityiselämän suojasta voidaan poiketa ainoastaan tapauksissa, joissa se on välttämätöntä perusoikeuksien turvaamisen, rikosten selvittämisen, yksilön tai yhteiskunnan turvallisuuden sekä vankeusrangaistuksen aikana, mikäli tällaisesta poikkeamisesta on säädetty erikseen laissa.
Yksityiselämän suojasta säädetään myös sähköisen viestinnän tietosuojalaissa, yksityisyyden suojaa työelämässä koskevassa laissa, henkilötietodirektiivissä (46/1995/EY) ja sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivissä (58/2002/EY).
Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti.
Suomessa yksityisyyden suojaa sähköisessä viestinnässä on ajanut Electronic Frontier Finland -järjestö. Vaikuttamisen kohteina ovat olleet esimerkiksi yksityisyyteen ja sananvapauteen liittyvät asiat.
Risto Niemelä
Risto Niemelä (s. 1953 Yli-Ii) toimi Rautalammin kunnanjohtajana vuodesta 2000 vuoteen 2018.
Niemelä valmistui merkonomiksi Raahen Porvari- ja Kauppakoulusta vuonna 1974. Hän jatkoi opiskelua Tampereen yliopistossa ja valmistui sosionomiksi vuonna 1982. Hallintotieteiden maisteriksi Niemelä valmistui vuonna 2003.
Niemelän ura alkoi verohallinnossa Oulun seudulla vuonna 1975. Vuosina 1981–1983 hän toimi toimistosihteerinä Alahärmän kunnassa. Vuosina 1983–1989 hän toimi talousjohtajana Liuhtarin sairaalassa Lapualla. Kivijärven kunnanjohtajana Risto Niemelä toimi vuodesta 1990 vuoteen 2000, jolloin hänet valittiin Rautalammin kunnanjohtajaksi. Hän jäi kunnanjohtajan tehtävästä eläkkeelle 1. helmikuuta 2018.
Niemelä oli keskustan ehdokkaana vuoden 1999 eduskuntavaaleissa Keski-Suomen vaalipiirissä. Hän sai 514 ääntä eikä tullut valituksi eduskuntaan.
Gustavo López
Gustavo López -nimisiä henkilöitä:
Valkoinen (hevosväri)
Puhdas, aito valkoinen hevosen värityksenä on harvinainen. Valkoisen näköisiä hevosia on kuitenkin olemassa paljon.
Yleensä valkoiselta vaikuttava hevonen on kimo. Kimot syntyvät värillisinä ja vuosien myötä muuttuvat yhä harmaammiksi ja valkoisemmiksi. Geenitekijöistään riippuen kimo voi jäädä puhtaan valkoiseksi tai yleisemmin saada iän myötä runsastuvia pieniä värillisiä pilkkuja, niin sanottuja kärpäspilkkuja. Myös vaalea valkovoikko voi vaikuttaa valkoiselta. Vertailu hevosen omiin valkoisiin merkkeihin tai kimon tai kirjavan hevosen valkoiseen karvaan paljastaa valkovoikon värin olevan kermanvaalea, ei valkoinen.
Kirjavat hevoset voivat toisinaan olla hyvin valkovoittoisia. Esimerkiksi tiikerinkirjavuuden eräs muoto on "fewspot", jossa valkealla pohjalla on vain joitain harvoja värillisiä täpliä. Kahden frame-kirjavuustekijää kantavan hevosen parittaminen voi tuottaa homotsygootin frame-varsan, joka on väriltään aivan valkoinen. Valkoiset frame-varsat kuitenkin poikkeuksetta kuolevat tai lopetetaan pian syntymänsä jälkeen ruoansulatuskanavan vakavien epäämuodostumien vuoksi.
Harvinaisin valkoisuuden muoto ja "aitona" valkoisena pidetty väritys hevosilla on dominanttivalkoinen. Dominanttivalkoisuutta aiheuttavia geenimuunnoksia on tunnistettu kymmenkunta. Osa muunnoksista tuottaa kokovalkoisuutta, osa vaihtelevan valkovoittoista kirjavuutta. Sabinokirjavuutta tuottavista tekijöistä on tunnistettu yksi ("SB-1"), joka voi homotsygoottina tuottaa lähes täysvalkoisen värityksen. Geenitutkimusten edistyessä sabinon ja dominanttivalkoisuuden ero onkin hämärtynyt, sillä osa dominanttivalkoisuustekijöistä aiheuttaa sabinon tavoin heterotsygoottina verrattain tavanomaisia valkoisia sukkia ja läsejä.
P400-luokka
P400-luokka tai L'Audacieuse-luokka on Ranskan laivaston kymmenen aluksen muodostama vartiolaivaluokka, jonka aluksia käytetään kalastusalueen valvontaan, etsintä- ja pelastuspalveluun sekä Ranskan talousalueen valvontaan. Kaksi vastaavaa alusta on toimitettu Gaboniin.
Alun perin aluksesta suunniteltiin kaksi versiota, joista toisen aseistuksena oli Exocet MM38 -merimaaliohjukset ja toinen poliisivene. Lopulta kumpaakaan ei tehty, vaan alustyyppien ominaisuudet yhdistettiin. Pääosa aluksista on sijoitettu merten takaisille alueille, jossa ne suorittavat merialueen valvontaa.
Dibromietikkahappo
Dibromietikkahappo (CHBrO) on orgaaninen yhdiste ja etikkahapon bromattu johdannainen. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muita orgaanisia kemikaaleja.
Huoneenlämpötilassa dibromietikkahappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Yhdiste on keskivahva happo ja sen happovakion arvo on 4,1 · 10 .
Dibromietikkahappoa voidaan valmistaa keittämällä etikkahapon vesiliuosta bromin läsnä ollessa tai hapettamalla tribromieteeniä peretikkahapon avulla. Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä.
Timniri
Timniri ("Timiniri") on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Diangassagou sijaitsee Dogonin ylängöllä 50 kilometriä Bandiagarasta lounaaseen. Kunnassa on 17 600 ja keskuskylässä 1 600 asukasta (vuonna 2009).
Timnirin kunta rajoittuu pohjoisessa Bandiagaran piirin Bara Saran, kaakossa Bankassin piirin Séguén, lännessä Djennén piirin Fakalan ja lounaassa Ségoun alueen Tominianin piirin Timissan kuntiin.
Alue on pinnanmuodostukseltaan hiekkaista ylätasankoa. Kuivuudesta ja ihmisen toiminnasta kärsinyt kasvillisuus koostuu heinäkasveista ja puista. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kuntaan kuuluu 29 (tai 27) kylää. Niistä suurimmat ovat 2 500 asukkaan Bourkouma ja 2 000 asukkaan Doumbol. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja, boboja, moseja, samoja ja markoja.
Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot. Liikennevälineitä ovat moottoripyörät, polkupyörät ja hevoskärryt.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, lehmänpapu, durra ja fonio. Niiden ohella kasvatetaan perunaa, maapähkinää, okraa, papuja ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähemmässä määrin hevoset sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Konsagoun kylässä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii kahdeksan alakoulua, yläkoulu ja koraanikouluja. Dankassagoussa on vaatimaton terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja patoaltaita. Muita palveluja ovat kaksi polttoaineen myyntipistettä, hirssimylly ja viljavarasto.
Bara Sara
Bara Sara on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Ouo Sarre sijaitsee Dogonin ylängöllä 35 kilometriä Bandiagarasta lounaaseen. Kunnassa on 15 000 ja keskuskylässä 1 200 asukasta (vuonna 2009).
Bara Saran kunta rajoittuu pohjoisessa Bandiagaran piirin Pignaryn ja Doucoumbon, etelässä Timnirin, idässä Bankassin piirin Séguén, Dimbal Habén ja Kani Bozonin sekä lännessä Djennén piirin Fakalan kuntiin.
Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus koostuu etupäässä heinäsavannista. Pysyviä vesistöjä ei juurikaan ole.
Kuntaan kuuluu 23 kylää ja 11 pikkukylää. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat keskuskylän lisäksi Garou Leye, Nomono, Fangadougou ja Diallo. Asukkaiden enemmistö on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja. Vallitseva uskonto on islam.
Kunnan läpi kulkee Moptin, Bandiagaran, Bankassin ja Koron välinen maantie, johon yhtyy Somadougousta tuleva tie. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt ja moottoripyörät.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, ja fonio. Niiden ohella kasvatetaan maapapua, seesamia, hibiskusta, lehmänpapua ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi tuotetaan puutavaraa ja puuhiiltä sekä harjoitetaan hyvin pienimuotoista keräilyä ja metsästystä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Diallossa ja Garou-Leyessä pidetään viikoittaiset markkinat.
Kunnassa toimii kuusi alakoulua, yläkoulu, kymmenen koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) ja lukutaitokeskus. Ouo Sarressa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja, Diallon vesijohtoverkon ja neljä patoallasta. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, kaksi ruokalaa ja kaksi bensiiniasemaa.
Matkailu kuntaan on vähäistä eikä mitään majoituspalveluja ole.
Justus ǁGaroëb
Justus ǁGaroëb (s. 16. joulukuuta 1942 Omaruru, Erongon alue) on namibialainen heimopäällikkö ja poliitikko. Hänestä tuli damaroiden etnisen ryhmän päällikkö vuonna 1982. Hän perusti Yhdistyneen demokraattisen rintaman (United Democratic Front, UDF) vuonna 1989. ǁGaroëb tunnettiin Etelä-Afrikan hallinnon sitkeänä vastustajana; hän johti Namibian kansallinen rintama (Namibia National Front) -oppositiopuoluetta 1970-luvun lopulla.
Vuonna 1982 ǁGaroëb nousi damaroiden korkeimmaksi päälliköksi ja virkaatekeväksi kuninkaaksi. Vuonna 1994 hänestä tuli kuningas. ǁGaroëb on toiminut UDF:n puheenjohtajana vuodesta 1989. Heti maansa itsenäistyttyä hän toimi UDF:n edustajana perustuslakikokouksessa, joka oli toiminnassa marraskuusta 1989 maaliskuuhun 1990. Vuodesta 1990 hän on ollut kansanedustajana kansalliskokouksessa (National Assembly), joka on Namibian parlamentin alahuone.
Justus ǁGaroëb on ollut kolmesti ehdolla Namibian presidentiksi. Vuoden 1999 vaalissa hän sijoittui neljänneksi saatuaan 3,02 prosenttia äänistä. Vuonna 2004 hän oli 3,83 prosentin ääniosuudellaan viides ja vuonna 2009 2,37 prosentin ääniosuudella samoin viides. Kunenen alueella hän sai 22,5 prosenttia äänistä sekä Khorixasin ja Sesfonteinin vaalipiireissä eniten ääniä kaikista ehdokkaista.
Aaron Cresswell
Aaron Cresswell (s. 15. joulukuuta 1989 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia. Vasenjalkaisen Cresswellin pelipaikka on vasen laitapuolustaja.
Cresswell edusti Liverpool FC:n junioreita vuodet 2003–2005. Ammattilaisdebyyttinsä hän teki vuonna 2008 Ykkösliigan Tranmere Roversissa. Roversia Cresswell edusti vuodet 2008–2011. Vuonna 2011 hän siirtyi Mestaruussarjan Ipswich Towniin. Siellä hän pelasi vuodet 2011–2014. Seuran kannattajat valitsivat hänet vuonna 2012 seuran kauden pelaajaksi. Kesällä 2014 Cresswell siirtyi Valioliigan West Ham Unitediin. Pääsarjadebyyttinsä hän teki elokuussa 2014 Tottenham Hotspuria vastaan.
Teheivarii Ludivion
Teheivarii Ludivion (s. 1. heinäkuuta 1989 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa maansa pääsarjassa pelaavaa AS Tefanaa. Pelipaikaltaan Ludivion on keskuspuolustaja. Hän pelaa myös Tahitin jalkapallomaajoukkueessa.
Vuodet 2009-2012 Ludivion edusti Tahitin pääsarjan AS Vénusta. Vuonna 2012 hän siirtyi maan suurseuraan AS Tefanaan, jossa hän myös nykyisin pelaa.
Ludivion kuului Tahitin alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen, joka pelasi vuoden 2009 MM-kisoissa Egyptissä. Tahitin jalkapallomaajoukkueessa hän debytoi vuonna 2010 ja oli vuonna 2012 mukana voittamassa Oseanian mestaruutta, joka takasi Tahitille paikan vuoden 2013 Maanosaliittojen cupiin Brasiliaan. Maanosaliittojen cupissa Ludivion pelasi kaikissa Tahitin kolmessa pelissä, jotka päättyivät jokainen murskatappioihin. Lohkon viimeisessä pelissä Uruguayta vastaan Ludivion ajettiin kahdella keltaisella kortilla kentältä ulos. Maajoukkuessa hän on pelannut 21 ottelua viimeistellen yhden maalin.
Benjamin Williams
Benjamin Jon "Ben" Williams (s. 14. huhtikuuta 1977 Canberra) on australialainen jalkapallotuomari. Siviilissä Williams työskentelee canberralaisen koulun liikunnanopettajana. Hän on ollut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallinen tuomari vuodesta 2005 asti. A-Leaguessa eli Australian pääsarjassa Williams on tuominnut samasta vuodesta lähtien.
Williams tuomitsi neljä ottelua vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa. Vuonna 2013 Williams valittiin Aasian jalkapalloliiton AFC:n vuoden tuomariksi. Vuonna 2014 hänet valittiin yhdeksi 25 tuomarista tuomitsemaan jalkapallon MM-kisoja. Itse kisoissa Williams tuomitsi kolme ottelua, joista kaksi oli alkulohko-ottelua ja yksi neljännesvälierä Costa Rican ja Kreikan välillä. Näin Williamsista tuli ensimmäinen australialainen tuomari, joka tuomitsee MM-kisoissa toisen kierroksen ottelun.
Nawaf Shukralla
Nawaf Abdulla Ghayyat Shukralla (s. 13. lokakuuta 1976 Bahrain) on bahrainilainen jalkapallotuomari. Siviiliammatiltaan hän on oikeudellinen tutkija. Shukralla on ollut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallinen tuomari vuodesta 2008 asti.
Hän on tuominnut AFC Champions Leaguessa sekä vuoden 2012 seurajoukkueiden MM-kisoissa. Vuonna 2014 Shukralla valittiin yhdeksi 25:stä vuoden 2014 MM-kisoihin osallistuvasta tuomarista. Hänen avustavat tuomarinsa olivat hänen maanmiehensä Yaser Tolefat ja Ebrahim Sabt. Kisoissa Shukralla tuomitsi kaksi alkulohkon ottelua.