hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Lapsilukko
Lapsilukko on lukkoa muistuttava vaikeasti avattava mekanismi, jonka tarkoituksena on estää lapsia joutumasta heille vaarallisiksi koettuihin paikkoihin tai tilanteisiin. Tyypillisiä lapsilukkoja ovat mekanismit, joilla estetään auton takaovien avaaminen sisältäpäin, portaisiin käveleminen tai syövyttäviä tai myrkyllisiä aineita sisältävien pullojen korkkien avaaminen. Auton ovissa lapsilukko estää avaamasta ovea auton sisäpuolelta, jolloin lapset eivät voi poistua ajoneuvosta sen ollessa liikkeessä.
Hanggai
Hanggai on kiinalainen folkyhtye, jonka musiikki on sekoitus mongolialaista folkmusiikkia ja nykymusiikkia, esimerkiksi punkia.
Passenger (laulaja)
Michael David Rosenberg (s. 17. toukokuuta 1984), taiteilijanimeltään Passenger, on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä.
Passenger aloitti alun perin viisijäsenisenä yhtyeenä 2000-luvun alussa. Yhtye julkaisi yhden albumin ja hajosi vuonna 2009. Rosenberg päätti pitää Passenger-nimen ja jatkoi soolouralla.
Lesonen
Lesonen on suomenkielinen sukunimi. Lesonen-nimisiä henkilöitä:
Motoriikka
Motoriset toiminnot ovat hermo- ja lihassolujen toiminnasta aiheutuvia toimintoja, jotka johtavat toivottuun liikkeeseen tai liikkeen muutokseen. Pelkkä suomenkielinen termi motoriikka viittaa liikkeisiin ja liiketoimintoihin.
Aivoissa on olemassa selkeät ratajärjestelmät motorisen aivokuoren ja opitun liikkeen välillä. Liikettä voi kuitenkin harjoitella toisella raajalla ja suorittaa sitten liikkeen toisella raajalla. Motoristen toimintojen voidaan siis ajatella olevan koodattuna aivoihin riippumatta suorittavasta ruumiinosasta. MRI-tutkimuksissa on havaittu ei-dominoivalla raajalla tehtyjen, hyvin harjoiteltujen liikkeiden aktivoivan aivoja samoilla alueilla kuin silloin, kun liikkeet tekee dominoivalla raajalla. Jos liikkeet olisi koodattu aivoihin raajoittain, liikkeet aktivoisivat mieluummin alueita, jotka olisivat tyypillisiä ei-dominoiville raajoille.Näköaistimukset stimuloivat ja ovat isossa osassa motoriikan toiminnoissa. Näköaistimus suoritettavan liikkeen tuloksen näkemisestä aktivoi aivojen motorisia alueita ilman, että koehenkilön tarvitsisi suorittaa itse liikettä.
Kognitiivisen näkökulman mukaan motoriikka voidaan määritellä havaintomotoriikka termin avulla. Havointomotoriikka tarkoittaa tapahtumasarjaa, jossa yksilö käsittelee eri aistien avulla tietoa itsestään ja ympäristöstään tuottaakseen tilanteeseen sopivan motorisen vasteen, kuten käden puristuksen tai jalan liikkeen. Käsitellessään aistitietoa yksilö valikoi ja yhdistelee sitä aikaisempiin kokemuksiin. Havaintomotorinen toiminta on suurimmaksi osaksi automatisoitunutta ja tiedostamatonta. Esimerkkinä kävely ja tasapainon säilyttäminen seistessä. Havaintomotoriikkan heikentyminen iän myötä on seurausta biologisista tekijöistä, kuten motorisen nopeuden ja lihasvoiman laskusta.
Siirilä
Siirilä on suomenkielinen sukunimi. Siirilä-nimisiä henkilöitä:
Florence Welch
Florence Leontine Mary Welch (s. 28. elokuuta 1986 Lontoo) on brittiläinen laulaja. Hänet tunnetaan Florence and the Machine -yhtyeen laulajana.
Yhtyeensä ohella Welch on laulanut muun muassa Calvin Harrisin kappaleella ”Sweet Nothing”.
Peter James Cullinane
Peter James Cullinane (s. 29. marraskuuta 1936 Dannevirke) on uusiseelantilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wellingtonin arkkihiippakuntaan Giuseppe Siri 13. joulukuuta 1961. Hänet nimitettiin Palmerston Northin hiippakunnan johtoon 6. maaliskuuta 1980, ja hänet konsekroi 23. huhtikuuta Thomas Stafford Williams, jota avustivat Owen Noel Snedden ja Edward Russell Gaines.
Cullinane jäi eläkkeelle 22. helmikuuta 2012.
Hubertus Ernst
Hubertus Cornelis Antonius Ernst (8. huhtikuuta 1917 Breda – 19. toukokuuta 2017) oli alankomaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bredan hiippakuntaan 7. kesäkuuta 1941 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 3. marraskuuta 1967. Ernstin konsekroi 17. joulukuuta Bernard Jan Alfrink, jota avustivat Martien Antoon Jansen, Pieter Antoon Nierman, Pieter Jan Antoon Moors ja Johannes Willem Maria Bluijssen.
Ernst jäi eläkkeelle 6. toukokuuta 1992. Hän toimi Hollannin Pax Christin puheenjohtajana.
John Wensink
John Wensink (s. 1. huhtikuuta 1953 Cornwall, Ontario) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija ja -valmentaja, joka pelasi kausien 1973–1983 aikana 446 NHL-ottelua St. Louis Bluesissa, Boston Bruinsissa, Québec Nordiquesissa, Colorado Rockiesissa ja New Jersey Devilsissa. Hän teki tehopisteet 72+74=146 ja istui peräti 842 jäähyminuuttia. St. Louis Blues varasi Wensinkin NHL:ään vuoden 1973 seitsemännellä kierroksella varausnumerolla 104.
NHL:ssä Wensink oli kovaluontoinen pelaaja, joka loukkaantuneenakin saattoi olla mukana pukeutuneena kokoonpanossa pelkästään penkillä vastustajia pelottelemassa. Wensink oli hollantilaisten George Wensinkin ja Nellie Bleyenbergin poika ja hän siirtyi NHL-uransa jälkeen pelaaja-valmentajaksi Alankomaihin Nijmegen Devilsiin. Hän pelasi yhden kauden (1984–1985) ja vain 14 ottelua (tehoin 15+12=27). Wensink pelasi vuoden 1989 jääkiekon maailmanmestaruuskisojen C-sarjassa Alankomaiden maajoukkueessa tehoin 3+5=8 seitsemässä ottelussa. Vuosina 1996–1998 hän oli NAHL:n St. Louis Stingin pää- ja apuvalmentajana.
Adina Östman
Adina Östman (15. joulukuuta 1895 Vetokannas, Vaasa – 7. huhtikuuta 1972 Vaasa) oli suomalainen Mustasaaressa asunut ruotsin kielellä kirjoittanut uskonnollinen kirjailija.
Östmanin vanhemmat olivat kirvesmies Karl August Aspholm ja Maria Elisabet Köping. Hän oli naimisissa teknikko Edvin Emil Östmanin kanssa.
Nimellä "A. Östman":
Pasi Tammi
Pasi Einari Tammi (s. 1971 Pori) on suomalainen taidemaalari.
Hän asuu nykyään Helsingissä, mutta työskentelee myös syntymäkaupungissaan Porissa. Tammi on opiskellut Porin taidekoulussa vuosina 1989–1990 sekä Kuvataideakatemiassa 1991–1995. Hänet tunnetaan realistisista ihmishahmoistaan, joiden taustoissa vaikutteita impressionismista.
Pasi Tammi on myös suosittu muotokuvamaalari. Hän on tehnyt muun muassa Helsingin yliopiston entisen rehtorin Kari Raivion muotokuvan. Suomalaisten gallerioiden lisäksi Tammen töitä on ollut esillä Saksassa, Ruotsissa ja Ranskassa.
Sarvikivi
Sarvikivi on rajakivi Suomen ja Venäjän rajalla Suomussalmella. Se on ollut rajapyykkinä Täyssinän rauhan jälkeen solmitusta Rajasuon sopimuksesta lähtien.
Sarvikivi sijaitsee Kainuun ja Kuusamon rajalla valtakunnan rajalinjalla. Se on pohjoisin Täyssinän rauhan rajakivistä ja siitä eteenpäin raja kulki edelleen Iivaaralle ja sieltä Jäämerelle.
Kiveen on hakattu Täyssinän rauhan rajamerkit: Ruotsin kolme kruunua ja venäläinen risti. Vuonna 1827 tehdyn Oulun läänin ja Arkangelin kuvernementin rajankäynnin yhteydessä kiveen hakattiin kirjaimet U ja A. Vuonna 1934 tehdyn Suomen ja Neuvostoliiton välisen rajantarkistuksen yhteydessä kiveen hakattiin tekstit SUOMI ja СССР.
Kiven sijaintipaikasta johtuen siihen tutustuminen edellyttää rajavartioston kirjallista lupaa.
Pekka Janhunen
Pekka Janhunen on Ilmatieteen laitoksen tutkimuspäällikkö ja sähköpurjeen keksijä. Hän on valmistunut filosofian tohtoriksi teoreettisesta fysiikasta Helsingin yliopistossa vuonna 1994. Sähköpurjeen lisäksi hänen tutkimusalueitaan ovat avaruusplasman simulointi sekä magnetosfäärin ja revontulialueen plasmafysiikka.
Janhunen kehitti sähköpurjeen Kumpulan avaruuskeskuksessa vuonna 2006. Marraskuussa 2010 keksintö sai potentiaalisen innovaation palkinnon Suomen laatupalkinto-kilpailussa.
Miss Yyteri
Miss Yyteri (myös Hiekkarantojen kuningatar) oli vuosina 1950–2001 Porin Yyterissä järjestetty kauneuskilpailu. Se oli aikoinaan Miss Suomi -kilpailun jälkeen Suomen tunnetuimpia ja arvostetuimpia kauneuskilpailuja.
Kilpailun järjestämisen aloitti vuonna 1950 urheiluseura Porin Tarmo. Ensimmäisellä kerralla valittiin Miss Yyteri, mutta seuraavana vuonna kilpailun nimi muutettiin Hiekkarantojen kuningattareksi. Kilpailu oli suosittu yleisötapahtuma, ja parhaina vuosina sitä arveltiin olleen seuraamassa jopa 7 000 henkeä. Vuonna 1970 kilpailu muuttui jälleen Miss Yyteri -nimiseksi, ja se siirtyi hiekkarannalta sisätiloihin. Vuodesta 1974 lähtien se järjestettiin samana vuonna valmistuneen Yyterin kylpylähotellin tiloissa.
Kilpailun voittajista on myöhemmin Miss Suomeksi kruunattu Ritva Wächter vuonna 1961 ja Tanja Vienonen 1991. Vuoden 2003 Miss Suomi Anna Strömberg valittiin Miss Yyterin I perintöprinsessaksi vuonna 1999. Muita molemmissa kilpailuissa kolmen parhaan joukkoon sijoittuneita ovat muun muassa Marja Ryönä, Maila Östring, Arlene Kotala sekä Kati Nirkko.
MGR Motorsport
MGR Motorsport on brittiläinen pikkuformulatalli. Tallin perusti vuonna 2010 brittiläinen autourheilija Mark Godwing. Talli kilpailee nykyään Protyre Formula Renault Championship-sarjassa.
Pikku pelimanni
Pikku pelimanni on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1939.
Pääosan esittäjä Heimo Haitto oli Boris Sirpon oppilas ja jo tunnettu lahjakkuus. Hänen kuvitteellisesta elämästään Sirpo teki käsikirjoituksen yhteistyössä Tuomi Elmgren-Heinosen ja Toivo Särkän kanssa. Nopeasti alkusyksystä 1939 kuvattu elokuva sai ensi-iltansa marraskuussa, jolloin Haitto ja Sirpo olivat jo muuttaneet Yhdysvaltoihin. Haitto kävi kotimaassa seuraavan kerran 1948, jolloin elokuvaan tehtiin pieni lisäjakso Haiton vierailusta SF:n studiolla tapaamassa elokuvanteon aikaisia työtovereita. Tätä versiota lyhennettiin runsaasti muilta osin, ja se sai nimen "Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi".
Aikalaisarvioissa elokuvaan suhtauduttiin yleisesti ottaen myönteisesti, joskin Greta Brotherus rohkeni todeta, että "onpa poikkeuksellisen huono elokuva - - kun siitä olisi "voinut" tulla iloinen ja loistava", ja suuntasi syyttävän sormensa Toivo Särkkään, joka hänen mielestään onnistui pilaamaan laatuunkäyvän käsikirjoituksen.
Francis Scott Key
Francis Scott Key (1. elokuuta 1779 Frederick – 11. tammikuuta 1843 Baltimore) oli yhdysvaltalainen lakimies, joka kirjoitti sanoituksen Yhdysvaltojen kansallislauluun ”The Star-Spangled Banner”.
Key syntyi Frederickin kaupungissa Marylandissa. Hän opiskeli lakitiedettä Annapolisissa ja työskenteli opintojensa jälkeen lakimiehenä kotikaupungissaan. Myöhemmin hän muutti Washingtoniin.
Vuonna 1814 Key, joka oli sotilaana vuoden 1812 sodassa, kirjoitti isänmaallisen runon nimeltä ”The Star-Spangled Banner”, jonka hän sovitti englantilaisen juomalaulun ”To Anacreon in Heaven” säveleen. Kappaleesta tuli Yhdysvaltojen kansallislaulu vuonna 1931.
Ruostekaulusrastas
Ruostekaulusrastas ("Turdus rufitorques") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Ruostekaulusrastasta tavataan Väli-Amerikan alueella El Salvadorissa, Hondurasissa, Guatemalassa ja Meksikossa. Lajin populaatioksi arvioidaan 20 000–50 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tomi Pienimäki
Tomi Pienimäki (s. 1973) on Vincit Groupin ja entinen Jollan toimitusjohtaja sekä entinen Itellan tietohallintojohtaja. Jollan edellinen toimitusjohtaja Marc Dillon siirtyi Jollan ohjelmistokehityksen vetäjäksi.
Elokuussa 2015 Pienimäki siirtyi it-yritys Vincit Groupin toimitusjohtajaksi, kun Jollan hallituksen puheenjohtajasta Antti Saarniosta tuli Jollan toimitusjohtaja.
Punavatsarastas
Punavatsarastas ("Turdus fulviventris") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Punavatsarastasta tavataan Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu epätavalliseksi. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Patagonianrastas
Patagonianrastas ("Turdus falcklandii") on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Patagonianrastasta tavataan Argentiinassa, Chilessä ja Falklandinsaarilla. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Henrik Wilhelm Johan Zilliacus
Henrik Wilhelm Johan Zilliacus (24. kesäkuuta 1823 Pyhäjärvi Vpl – 2. elokuuta 1887 Ruokolahti) oli suomalainen juristi, virkamies ja senaattori.
H. W. J. Zilliacuksen vanhemmat olivat henkikirjuri ja kuvernementinsihteeri Petter Vilhelm Zilliacus sekä Elisabet Ulrika Wolter. Zilliacus käi koulua aluksi Käkisalmella ja kirjoitti vuonna 1840 ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1845 ja maisteriksi 1847 sekä molempain oikeuksien kandidaatiksi 1850. Molempain oikeuksien tohtoriksi hän väitteli vuonna 1860. Zilliacus työskenteli vuodesta 1852 alkaen senaatin talousosaston ylimmäisenä kamarikirjurina, 1854–1858 Maanmittauksen ja metsänhoitolaitoksen ylihallituksen kanslistina, 1857 Luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen sihteerinä sekä vuodesta 1858 Suomen Pankin sihteerinä ja 1862 alkaen ensimmäisenä kamreerina.
Zilliacus nimitettiin vuonna 1866 Helsingin kunnallispormestariksi, 1873 prokuraattorin apulaiseksi sekä 1875 senaatin talousosaston jäseneksi ja siviilitoimituskunnan apulaispäälliköksi. Hän oli vuoden 1872 valtiopäivillä porvarissäädyn edustajana ja puhemiehenä. Zilliacuksen puoliso oli Äyräpään kruununvoudin tytär Ida Charlotta Söderhjelm ja heidän lapsiaan olivat kirjailija ja aktivistipoliitikko Konni Zilliacus sekä lääkäri Henrik Johan Wilhelm Zilliacus.
Jakob Stainer
Jacob Stainer (Jacobus Stainer, Jakob Stainer) (1617? Absam Hallin lähellä, Tiroli – loka-marraskuun vaihde 1683, Absam) oli itävaltalainen viulunrakentaja. Stainer-viuluja arvostetaan korkealle, ja ne ovat kalliita.
Edvard von Boehm
Edvard von Boehm (vuoteen 1903 Boehm; 14. heinäkuuta 1841 Sortavala – 25. tammikuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen virkamies ja senaattori.
Edvard Boehmin vanhemmat olivat kauppias Kristian Edvard Boehm ja Emilia Aurelia Wahlberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion lukiosta vuonna 1860 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1864. Hän opiskeli sen jälkeen lakia ja sai varatuomarin arvon 1869. Boehm toimi vuosina 1883–1895 Suomen passiviraston päällikkönä Pietarissa sekä Hämeen läänin kuvernöörinä 1895–1899. Vuosina 1900–1905 hän oli senaatin talousosaston jäsenenä sekä siviilitoimituskunnan päällikkönä ja sen jälkeen Helsingin keisarillisen palatsin hoitajana vuoteen 1917 asti.
Boehm sai valtioneuvoksen arvonimen vuonna 1885 ja hänet aateloitiin vuonna 1903 nimellä "von Boehm". Hänestä polveutuu von Boehmin aatelissuku, joka esiteltiin Ritarihuoneelle vuonna 1904. Edvard von Boehmin pojanpoika oli taidemaalari ja -graafikko Tuomas von Boehm.
Eric Gustafsson Stenbock
Eric Gustafsson Stenbock (1538–1602) oli ruotsalainen valtaneuvos vuodesta 1568. Hän osallistui kapinointiin Eerik XIV:tä vastaan. Sigismund nimitti hänet vuonna 1594 Länsi-Götanmaan käskynhaltijaksi, ja hän ei totellut Kaarle-herttuan käskyjä. Hän joutui maanpakoon, kun herttua ryhtyi vuonna 1597 valloittamaan Älvsborgia.
Hänen isänsä oli Gustaf Olofsson Stenbock.
Johan Olofsson Stiernhöök
Johan Olofsson Stiernhöök (27. helmikuuta 1596 Rättvik, Kopparberg – 25. kesäkuuta 1675 Tukholma) oli ruotsalainen oikeustieteilijä, ”Ruotsin oikeustieteen isä”. Hän otti synnyinseutunsa Taalainmaan mukaan nimekseen "Dalecarlus".
Stiernhöökin vanhemmat olivat kirkkoherra Olaus Petri Hedemorensis ja Margareta Johansdotter. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1619 ja valmistui filosofian maisteriksi Uppsalan yliopistosta 1624 tai 1625. Hän opiskeli myös Saksassa Leipzigissä, Jenassa, Wittenbergissä ja Rostockissa.
Stiernhöök oli Västeråsin lukion oikeus- ja valtiotieteen lehtorina 1624–1630 ja opiskeli 1626-1628 Leidenissä, Oxfordissa ja Cambridgessä. Turun hovioikeuteen hän tuli 1630 asessoriksi, ja oli samalla Pohjois-Suomen laamannikunnan alilaamanni 1636–1640. Hän oli Turun akatemian ensimmäinen oikeustieteen professori vuodesta 1640. Ahvenanmaan tuomari hän oli 1641–1646. Hän siirtyi 1647 Ruotsiin, jossa hänestä tuli revisiosihteeri. Hänet aateloitiin 1649 nimellä Stiernhöök ja hän sai hovineuvoksen arvon 1666. Hän julkaisi svealaisten ja götalaisten vanhasta oikeudesta teoksen "De jure Sueonum et Gothorum vetusto".
Rouvasväenyhdistys
Rouvasväenyhdistykset () olivat Suomessa 1800-luvulla perustettuja naisjärjestöjä. Ne harjoittivat hyväntekeväisyyttä vähäosaisten parissa, ja niiden jäsenistö koostui säätyläisnaisista. Yhdistykset olivat Suomen ensimmäisiä varsinaisia hyväntekeväisyysjärjestöjä, ja niitä toimi lähes jokaisessa kaupungissa.
Keskieurooppalaisen mallin mukaan perustetuilla yhdistyksillä oli suuri merkitys monien sosiaali- ja terveyspalveluiden synnyttäjinä. Ne perustivat Suomeen muun muassa ensimmäiset lastenkodit. Usea rouvasväenyhdistysten aloittama palvelu siirtyi sittemmin kuntien ja valtion järjestettäväksi. Yhdistysten toiminta oli reagoivaa eli syntyneitä ongelmia korjaavaa, ne eivät pääsääntöisesti pyrkineet vaikuttamaan itse ongelmien syihin. Yhdistykset rahoittivat toimintaansa muun muassa erilaisilla arpajaisilla ja myyjäisillä. Ne oli aluksi tarkoitettu vain naimisissa oleville naisille, mutta myöhemmin mukaan otettiin myös naimattomia.
Suomen ensimmäinen rouvasväen yhdistyksen perustivat Viipuriin vuonna 1835 kaupungin saksankielisen yläluokan naiset. "Huoltojärjestö Viipurin Fraun-Verein" oli suljettu yhdistys, johon kuului 12 naista. Se perusti muun muassa 20-paikkaisen tyttölasten orpokodin. Seuraavat yhdistykset olivat Porvooseen vuonna 1846 perustettu "Fruntimmerförening" ja 1848 toimintansa aloittaneet Oulun ja Helsingin rouvasväenyhdistykset. Oulun yhdistyksellä oli muun muassa oma koulu. 1850-luvun aikana toiminta laajeni nopeasti ympäri maata.
Kuningas Fahdin pengertie
Kuningas Fahdin pengertie (arab: جسر الملك فهد‎, Jisr al-Malik Fahd) on siltojen ja pengerteiden sarja joka yhdistää Bahrainin saarivaltion Saudi-Arabiaan. Pengertien suunnitellut alkoi jo vuonna 1968 mutta sen rakentaminen alkoi vasta vuonna 1981 ja loppui vuonna 1986 jolloin se avattiin liikenteelle
Pengertien rakentaminen Bahrainista Saudi-Arabian itäiseen maakuntaan alkoi molempien kuningaskuntien aloitteesta. Idea syntyi kun Saudi-Arabian kuningas Saud teki vierailun Bahrainiin vuonna 1954.
Vuonna 1965 Bahrainin pääministeri Khalifa ibn Salman Al Khalifa ja Saudi-Arabian kuningas Faisal I sopivat pengertien rakentamisesta. Molemmat valtiot alkoivat tutkia taloudellisia ja muita rahoitukseen liittyviä asioita pengertien rakentamiselle. Maailmanpankin nimittämä komitea alkoi pohtia pengertien rakennusprojektia.
Pengertien rakennustyömaa käynnistettiin vuonna 1981. Vuonna 1985 pengertie saatiin valmiiksi ja se avattiin liikenteelle vuonna 1986.
Vuoteen 2010 noin 25 104 autoa oli ylittänyt sillan. Pengertien yli matkusti vuonna 2010 noin 19,1 miljoonaa matkustajaa eli 52 450 matkustaa per päivä.
Pengertien rakennus maksoi noin 800 miljoonaa dollaria (kolme miljardia Saudi-Arabian rialia). Se oli aikansa suurimpia rakennustyömaita jonka hollantilainen rakennusyhtiö Ballast Nedam oli rakentanut. On epäselvää kuinka monta ihmistä työmaalla työskenteli. Pengertien nelikaistainen moottoritie on noin 25 km ja 23 metriä leveä.
Pengertiellä on kolme siltaa Saudi-Arabiasta Bahrainiin. Ne kulkevat Nasanin saaren läpi.
Anders Anton von Stiernman
Anders Anton von Stiernman (1695–1765) oli ruotsalainen historioitsija. Hän oli Ruotsin valtionarkiston esimies vuodesta 1740. Hänen julkaisuistaan on Suomen kirjallisuudenhistorian kannalta merkittävä "Aboa literata" vuodelta 1719.
Bubba Gump Shrimp Company
Bubba Gump Shrimp Company on kala- ja äyriäisruokiin erikoistunut teemaravintolaketju. Idea ravintolaketjun perustamiseen tuli vuoden 1994 elokuvasta "Forrest Gump". Syyskuussa 2010 oli maailmanlaajuisesti toiminnassa 32 Bubba Gump -ravintolaa seitsemässä eri maassa. Ravintoloista 22 sijaitsee Yhdysvalloissa, kolme Japanissa, kolme Malesiassa, kaksi Meksikossa sekä yksi ravintola Filippiineillä, Hongkongissa ja yksi Indonesiassa.
Bubba Gump -ravintoloiden menu koostuu enimmäkseen katkarapuannoksista, mutta ravintolassa on tarjolla myös muita kala- ja rapuruokia sekä cajun-annoksia. Ravintolassa myydään myös "Forrest Gump" -fanituotteita ja ravintolan omaa fanituotteistoa.
Viacomin tytäryhtiö, Viacom Consumer Products, avasi ensimmäisen Bubba Gump -ravintolan vuonna 1996 Montereyssä, Kaliforniassa. Vuodesta 2010 lähtien Bubba Gump Shrimp Company on ollut ravintolakonserni Landry's Restaurantsin tytäryritys.
August Wilhelm Stiernstedt
August Wilhelm Stiernstedt (1812–1880) oli ruotsalainen numismaatikko ja vuodesta 1855 valtionheraldikko. Hänen pääteoksensa oli "Sveriges ridderskaps och adels vapenbok", joka ilmestyi 1857–1865. Sitä jatkoi C. A. Klingspor. Myöhemmin H. F. Antell osti Suomeen hänen suuren rahakokoelmansa.
Erik von Stockenström
Erik von Stockenström (1703–1790) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hän oli Jernkontoretin perustajia ja oli ensimmäisiä valtuutettuja. Hän kuului hattupuolueeseen ja vuodesta 1755 alkaen hän osallistui valtiopäiville. Hän pyrki saamaan sopimusta hattupuolueen ja hovin välille. Hän oli oikeuskansleri vuodesta 1758, ja valtaneuvoskunnan jäsen 1769–1772 sekä 1772–1789. Hänet aateloitiin 1751. Hän oli Turun akatemian kansleri 1771–1772.
The Groundhogs
The Groundhogs on brittiläinen rock-yhtye, joka perustettiin vuonna 1963. Yhtye on vaikuttanut 6 vuosikymmenellä, mutta oli aktiivisimillaan 1960-luvulla.
The Groundhogs:Tony McPhee and the Groundhogs:
Tony McPhee (soolo):
Luis Vallejos Santoni
Luis Vallejos Santoni (31. tammikuuta 1917 Callao – 8. kesäkuuta 1982) oli perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Callaon hiippakunnan johtoon 20. syyskuuta 1971. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. marraskuuta Juan Landázuri Ricketts, jota avustivat Eduardo Picher Peña ja Lorenzo León Alvarado.
Vallejos Santoni sai 14. tammikuuta 1975 nimityksen Cuzcon arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin saman vuoden maaliskuussa. Vallejos Santoni kuoli 65-vuotiaana virassa.
José Ramón Gurruchaga Ezama
José Ramón Gurruchaga Ezama (29. maaliskuuta 1931 Barakaldo, Espanja – 11. huhtikuuta 2017) oli Perussa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 11. helmikuuta 1961 ja nimitettiin Huarazin hiippakunnan johtoon 3. tammikuuta 1987. Piispaksi konsekroinnin suoritti 28. helmikuuta Luigi Dossena, jota avustivat Manuel Prado Perez-Rosas ja Emilio Vallebuona Merea.
14. joulukuuta 1996 Gurruchaga Ezama sai nimityksen Lurínin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 17. kesäkuuta 2006.
William Axtin filmografia
William Axt (1888–1959) sävelsi musiikin yli 30-vuotisen elokuvasäveltäjänuransa aikana yli 200 elokuvaan. Axt liittyi Metro-Goldwyn-Mayeriin vuonna 1919. Hän oli aiemmin toiminut erilaisissa töissä, kuten avustavana kapellimestarina ja musiikkiohjaajana teatterissa. Seuraavassa luettelossa ovat kaikki Axtin elokuvasävellykset.
Juan Gualberto Guevara
Juan Gualberto Guevara y de la Cuba (12. heinäkuuta 1882 – 27. marraskuuta 1954) oli perulainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihki papiksi Ismaele Puirredón 2. kesäkuuta 1906 Arequipan hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Trujillon piispaksi 15. joulukuuta 1940, ja piispaksi konsekroinnin suoritti 2. maaliskuuta 1941 Fernando Cento, jota avustivat Felipe Santiago Hermosa y Sarmiento ja Domingo Juan Vargas.
Guevarasta tuli 23. toukokuuta 1943 Trujillon arkkipiispa, jona hän toimi, kunnes sai 16. joulukuuta 1945 nimityksen Liman arkkipiispaksi. Hänet ylennettiin kardinaaliksi 18. helmikuuta 1946, jolloin hänet nimitettiin Sant'Eusebion kardinaalipapiksi.
Guevara toimi toisen viran ohella myös Perun sotilaspiispana 13. tammikuuta 1945 saamastaan nimityksestä lähtien.
Guevaran vanhemmat olivat Simón Guevara ja Eulogia Cuba. Arequipassa suorittamiensa opintojen jälkeen Guevara sai tohtorinarvon kanonisessa oikeudessa Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa 1922. Hän oli ensimmäinen perulainen kardinaali. Hän kuoli Limassa sydänkohtaukseen sairastettuaan syöpää, ja hänet haudattiin Liman tuomiokirkkoon.
Monsterit-yliopisto
Monsterit-yliopisto ("Monsters University") on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Dan Scanlonin ohjaama 3D-animaatioelokuva. Se on esiosa vuoden 2001 elokuvalle "Monsterit Oy" ja perustuu aikaan ennen kuin Masi ja Tare pääsivät Monsterit Oy:hyn.
Italian ympäriajo 2013
Italian ympäriajo 2013 oli järjestyksessään 96. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Se alkoi Napolista 4. toukokuuta ja päättyi Bresciaan 26. toukokuuta 2013. Reitin kokonaispituus oli 3 405 kilometriä. Etapeista seitsemän päättyi vuorinousuun. Lisäksi ohjelmassa oli 17,4 kilometrin joukkueaika-ajo, 55,5 kilometrin henkilökohtainen aika-ajo ja 19,4 kilometrin mäkiaika-ajo.
Vincenzo Nibali voitti kilpailun 4 minuutin 43 sekunnin erolla Rigoberto Uraniin, Cadel Evans sijoittui kolmanneksi. Pistekilpailun voitti Mark Cavendish, mäkikirikilpailun Stefano Pirazzi, nuorten kilpailun Carlos Betancur, joukkuekilpailun Team Sky ja "super team" -joukkuekilpailun Team Movistar.
Lähde: Cyclingnews
Lähde: Gazzetta.it
Erkki Pälli
Erkki Kauko Kalevi Pälli (5. heinäkuuta 1935 Helsinki – 3. syyskuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen äänilevytuottaja, musiikki- ja radiotoimittaja sekä kirjailija. Hän työskenteli 1950-luvulta lähtien useissa eri äänilevy-yhtiöissä, sanoma- ja aikakauslehdissä sekä Yleisradiossa.
Pälli aloitti musiikkilevybisneksessä vuonna 1956 ryhtyessään työskentelemään Hagströmin musiikkikaupassa. Hän työskenteli myöhemmin myös Akkuteollisuus ry:ssä, Scandia-Musiikilla sekä Musiikki-Fazerilla.
1960-luvulla Pälli toimi lyhytikäiseksi jääneen "Iskelmä"-lehden toimitussihteerinä sekä myöhemmin Rytmi-lehden toimittajana. Hän oli myös eri levy-yhtiöiden palveluksessa ja kirjoitti muun muassa kansitekstejä lukuisiin musiikkialbumeihin. Pälli toimi myös musiikkituottajana, 1970-luvun alussa hän tuotti kolme Vesa-Matti Loirin soololevyä. Pälli kirjoitti artikkeleita viihdealalta vuosien varrella mm. "Helsingin Sanomiin", "Ilta-Sanomiin", "Hymyyn" sekä lukuisiin muihin suomalaisiin lehtiin.
Pälli aloittii Yleisradiossa vuonna 1989 Ylen aikaisen toimittajana ja juontajana. Hänet muistetaan varsinkin suorasukaisesta tyylistään sekä erilaisista kommelluksistaan lähetyksissä. Hän jäi Yleisradiosta eläkkeelle vuonna 1998.
Vuonna 1999 Pälli julkaisi muistelmansa nimeltä "Riemutoimittaja kuuluisuuksien kintereillä". 2000-luvulla Pälli laati useita suomalaisten musiikintekijöiden elämäkertoja Populaarimusiikin museolle. Hänelle myönnettiin suomalaisen radio- ja TV-viihteen seuran Studio-Kympin elämäntyöpalkinto vuonna 2010.
Pälli ilmoitti maaliskuussa 2018 sairastuneensa parantumattomaan maksasyöpään. Hän hyvästeli ystävänsä 23. elokuuta julkaisemassaan Facebook-päivityksessä, jossa kertoi olevansa viimeistä kertaa kotonaan. Pälli kuoli 3. syyskuuta Vantaalla.
Rainforest Cafe
Rainforest Cafe on ravintolaketju sademetsäteemalla. Syyskuussa 2010 oli toiminnassa maailmanlaajuisesti 30 Rainforest Cafe -ravintolaa kuudessa eri maassa. Ravintoloista 24 sijaitsee Yhdysvalloissa, yksi Tokiossa, yksi Lontoossa, yksi Pariisissa sekä yksi ravintola Dubaissa. Rainforest Cafe on ollut vuodesta 2000 ravintolakonserni Landry's Restaurantsin tytäryritys
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailut 1958
Baseballin Euroopan mestaruuskilpailut 1958 pelattiin Alankomaissa heinäkuussa. Turnaukseen osallistui kuusi joukkuetta. Alankomaat joutui alkuotteluissaan tiukoille Saksan ja Italian kanssa voittaen molemmat vasta jatkovuoropareissa. Finaalissa Italia kaatui jo hieman helpommin 5-2.
Euroopan mestari 1958
3. mestaruus
Earl of Sandwich
Earl of Sandwich on yhdysvaltalainen kansainvälinen pikaruokaketju joka on erikoistunut voileipiin. Ensimmäinen Earl of Sandwich -ravintola perustettiin Orlandoon, Floridaan vuonna 2004. Perustajina olivat brittiläinen John Montagu, yhdestoista Sandwichin jaarli, hänen poikansa Orlando Montagu sekä liikemies Robert Earl, joka on myös Planet Hollywood -ravintolaketjun perustaja.
Östman
Östman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Action Comics No. 1
Action Comics No. 1 (kesäkuu 1938) on sarjakuvalehti "Action Comicsin" ensimmäinen numero. Siinä esiintyy ensi kertaa monia sarjakuvasankareita, näistä tunnetuimpana Jerry Siegelin ja Joe Shusterin Teräsmies. Lehti on kaikkien aikojen arvokkain sarjakuvalehden numero: vuonna 2011 siitä maksettiin nettihuutokaupassa ennätysmäiset 2,16 miljoonaa dollaria.
Action Comics No. 1 sisältää 11 eri tarinaa:DC Comicsin edeltäjä National Allied Publications julkaisi lehden 18. huhtikuuta 1938 (kannen päiväys kesäkuu 1938). Lehteä pidetään ensimmäisenä varsinaisena supersankarisarjakuvalehtenä ja vaikka Action Comics nykyisin onkin Teräsmiehen kuukausittainen lehti, No. 1 oli kuten monet varhaiset sarjakuvalehdet, kokoelma.
Etelänruttojuuri
Etelänruttojuuri ("Petasites hybridus") kasvaa harvinaisena, alun perin viljelykarkulaisena Etelä-Suomessa. Sitä kasvatetaan myös perennana ja se on tuotu Suomeen alkuaan rohdoskasviksi. Ruttojuuri on tullut Pohjolaan luostarien munkkien mukana. Sitä on käytetty nimensä mukaisesti keskiaikana haavoja parantavana, mutta ennen kaikkea ruttolääkkeenä.
Etelän ruttojuuri on kaksikotinen, hede- ja emikukat eri kasveissa. Se viihtyy mangaanipitoisessa maassa. Ruttojuuren lehdet ovat laakeita ja kookkaita. Suvun tieteellinen nimi Petasites tuleekin kreikan kielen sanasta "petasos", joka tarkoittaa leveälieristä hattua.
Rohdoskäytössä on etelänruttojuuren juuri tai tuoreet lehdet. Ruttojuurelle tyypillisiä yhdisteitä ovat seksviterpeenialkoholeihin luettavat petasinolit, petasiini, isopetasiini, fukinoni ja furanopetasiini. Petasiinilla ja isopetasiinilla väitetään olevan kouristuksia laukaiseva vaikutus, ja kasvia on käytetty kouristuskipua lievittävänä, maksan ja mahan toimintahäiriöissä, suoliston vaivoissa sekä kuukautiskivuissa.
Ruttojuuren rohdoksilla on arveltu olevan hidastava vaikutus syöpäkasvainten kasvussa Sen epäillään johtuvan kasvin, etenkin lehtien, suuresta mangaanipitoisuudesta. Kasvi onkin mangaaninsuosija ja mangaanin puutteen ravinnossa arvellaan edistävän syöpiä.
Kasvi sisältää myös maksamyrkyiksi luettavia senekioniineja, jotka ovat myös muta- ja teratogeenisia. Siksi kasvia ei tule itse kerätä rohdostuotteeksi. Ruttojuuren kaupallisista rohdoksista ja valmisteista nämä haitalliset pyrrolitsidiinialkaloidit on mahdollisesti poistettu.
Attack
Attack tarkoittaa seuraavia asioita:
Stoppage in transitu
Stoppage in transitu eli "pysäyttämisoikeus, stoppausoikeus" on kaupankäynnin termi, joka tarkoittaa myyjän oikeutta estää tavaran luovutus ostajalle, jos tämä on osoittautunut maksukyvyttömäksi. Suomen laissa on säädöksiä asiasta kauppalaissa, konkurssilaissa ja merilaissa. Oikeutta voidaan käyttää niin että myyjä pitää tavaran hallussaan tai jos se on jo lähetetty, estää sen luovuttamisen ostajalle. Kauppalain 54 §:n mukaan myyjä menettää pysäyttämisoikeutensa sinä hetkenä, jolloin esineen hallinta on luovutettu.
Oscar Straus
Oscar Straus (1870–1954) oli itävaltalainen säveltäjä, joka sävelsi operetteja, muun muassa "Valssiunelmia" ("Ein Walzertraum") ja "Viimeinen valssi" ("Der letzte Walzer"). Hän sävelsi myös elokuvamusiikkia.
Johan Stråhlman
Johan (Johannes Caroli) Stråhlman (23. huhtikuuta 1749 Valkjärvi – 16. tammikuuta 1840 Valkjärvi) oli suomalainen kirkkoherra, opettaja ja kielentutkija.
Stråhlmanin vanhemmat olivat Valkjärven kirkkoherra Karl Stråhlman (1719–1778) ja Katarina Susanna Allenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1767. Stråhlman vihittiin papiksi Viipurin hiippakunnassa 1780. Hänestä tuli teologian tohtori 1818.
Stråhlman oli Viipurin katedraalikoulun alikonrehtorina vuodesta 1769 ja konrehtorina vuodesta 1773. Valkjärven kirkkoherrana hän oli vuodesta 1780. Stråhlmanista tuli lääninrovasti 1796 ja vuonna 1803 hänet nimitettiin Viipurin tuomiorovastiksi ja tuomiokapitulin esimieheksi mutta hän ei ottanut tehtäviä vastaan, koska Viipurin kirkkoherraksi oli hänen sijastaan nimitetty toinen henkilö. Vuonna 1817 Stråhlman oli synodaaliväitöksen varapreeses pappeinkokouksessa Porvoossa.
Stråhlman laati saksaksi suomen kieliopin (1816), jonka julkaisi nimellä Johan Strahlmann. Tästä kirjasta tšekkiläinen kirjailija Josef Holeček opetteli suomea, ennen kuin ryhtyi kääntämään "Kalevalaa".
Stråhlman oli naimisissa 1779–1833 Elisabet Tavastin (k. 1833) kanssa. Heidän poikiaan olivat Taipalsaaren kirkkoherra Karl Teodor Stråhlman (1782–1819), Säämingin kirkkoherra Johan Niklas Stråhlman (1784–1864), Venäjän siirtomaiden sotilasinsinöörijoukkojen kenraalimajuri Peter Emanuel Stråhlman (1794–1855), tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen asessori, laamanni Adolf Eberhart Stråhlman (1809–1868) ja Valkjärven kappalainen Georg Ulrik Stråhlman (1800–1847).
Lewis Stonen filmografia
Lewis Stone (1879–1953) näytteli yli 40-vuotisen näyttelijänuransa aikana yli 150 elokuvassa. Stone aloitti näyttelijänuransa 33-vuotiaana vuonna 1912 ja elokuvauransa vuonna 1914, joka kesti aina Stonen kuolemaan 1953 asti. Vuonna 1924 Stonesta tuli Metro-Goldwyn-Mayerin sopimusnäyttelijä. Stone oli ehdokkaana Oscar-palkinnon parhaasta miespääosasta vuonna 1930 draamaelokuvasta "Isänmaan ystävä" (1928). Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva- ja teatteriesiintymisensä.
Otto Reinhold Strömfelt
Otto Reinhold Strömfelt (1649–1746) oli ruotsalainen virkamies ja tuomari. Hänestä tuli vuonna 1719 Västerbottenin läänin maaherra ja sen jälkeen Kopparbergin läänin maaherra. Hän oli vuonna 1721 Ruotsin valtuutettuna Uudenkaupungin rauhanneuvotteluissa. Vuonna 1723 hänestä tuli kamarikollegion presidentti, vuonna 1736 Svean hovioikeuden presidentti ja vuonna 1743 Turun hovioikeuden presidentti.
Hiroyuki Kanai
Hiroyuki Kanai (1925–2012) oli japanilainen yritysjohtaja ja filatelisti. Hän seurasi isäänsä yli kymmenen osakalaisen yrityksen johtajana. David Feldmanin mukaan Kanai on yksi harvoista filatelisteista, josta on tullut legenda jo omana elinaikanaan. Vuonna 1991 hänelle myönnettiin Japanin keisarin kunniamerkki sinisellä nauhalla ("Ranju hōshō").
Kanai keräsi kaikkien aikojen parhaimpiin kuuluvia kokoelmia Mauritiuksen, New Brunswickin, Nova Scotian, Trinidadin ja Suomen postimerkeistä sekä kotimaansa Japanin klassisista merkeistä. Kanai aloitti postimerkkeilyn 5-vuotiaana ja jo 13-vuotiaana harrasti filateliaa vakavasti. Opiskellessaan yliopistossa hän perusti kaksi postimerkkeilykerhoa. Toisen maailmansodan jälkeen hän luopui koko maailman merkkien keräilystä ja keskittyi erityisesti Britannian siirtomaihin ja Japanin klassisiin merkkeihin. Hän myös tutki ja julkaisi artikkeleita keräämistään merkeistä. Kanai kirjoitti muun muassa yhden tärkeimmistä Mauritiuksen klassisen ajan filateliaa käsittelevistä kirjoista. Hän omisti ainoana keräilijänä viisi Mauritius Post Office -merkkiä samanaikaisesti.
Kanai myi Mauritius-kokoelmansa David Feldmanin huutokaupassa Zürichissä vuonna 1993. Hän kertoi syyksi haluavansa antaa muillekin keräilijöille mahdollisuuden omistaa Mauritiuksen kauniita postimerkkejä. Kanai saavutti kolmen eri maan kokoelmillaan Grand Prix -palkinnon. Ylpein hän oli Suomi-kokoelmastaan Helsingissä 1988 voittamastaan National Grand Prix -palkinnosta.
Wolfenstein: The New Order
Wolfenstein: The New Order on MachineGamesin "Wolfenstein"-pelisarjaan kuuluva ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Bethesda Softworks julkaisi pelin vuonna 2014 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle, PlayStation 4:lle, Xbox 360:lle ja Xbox Onelle. Peli hyödyntää id Softwaren kehittämää id Tech 5 -pelimoottoria. Pelissä ei ole moninpeliä.
Peli sijoittuu 1960-luvulle vaihtoehtoiseen historiamaailmaan, jossa natsi-Saksa on voittanut toisen maailmansodan. Pelihahmona toimii William Blazkowicz, jonka tehtävä on käydä mahdottomalta tuntuvaan vastahyökkäykseen natsien koko maailmaa järisyttäviä voimia vastaan. Peli sijoittuu Eurooppaan ja pelaajan tulee soluttautua saksalaisten linnakkeisiin ja taistella vihollisia vastaan, jotta pelaajaa voisi päästä käsiksi ”superaseisiin” joita natsit ovat käyttäneet hallitakseen maata.
Toukokuussa 2015 Bethesda julkaisi pelille "" -nimisen irrallisen esiosan. Peli sijoittuu vaihtoehtoisessa historiamaailmassa vuoteen 1946. "The Old Blood" sijoittuu Wolfenstein-linnaan ja baijerilaiseen kylään.
Peli alkaa esinäytöksellä vuodesta 1946. Vaikka liittoutuneilla oli sodassa etulyöntiasema natsi-Saksaa vastaan, Saksa on päässyt niskan päälle, kiitos natsitiedemies Wilhelm ”Deathshead” Strassen (suom. Kuolemanpää) keksimien kehittyneiden sotakoneiden. Liittoutuneet tekevät viimeisen epätoivoisen hyökkäyksen Strassen linnaan. Mukana hyökkäyksessä on myös William ”B.J.” Blazkowicz. Hyökkäys epäonnistuu ja vain kourallinen sotilaita ja B.J. pääsevät karkuun. Paetessaan B.J. saa sirpaleesta päähän, ja hänen aivonsa vahingoittuvat. Hän ajautuu Puolaan, jossa hänet siirretään toipumaan psykiatriseen sairaalaan.
14 vuotta myöhemmin natsit hallitsevat maailmaa rautaisella kädellä. Kun natsit saapuvat sulkemaan mielisairaalan, omistajat protestoivat ja heidät tapetaan. Omistajien tytär Anya selviää B.J:n ansiosta, ja Anya selittää hänelle isovanhempiensa kanssa maailman tilanteesta. B.J. ja Anya lähtevät Berliiniin vapauttamaan vastarintaliikkeen vangittuja jäseniä, ja sitä kautta he päätyvät B.J:n vanhan ystävän, Caroline Beckerin, huostaan. Tästä alkaa B.J:n kampanja tuhota maailmaa hallitseva natsihallinto ja tehdä tilit selviksi Deathsheadin kanssa.
Kaarlo Ståhlberg (professori)
Kaarlo Ståhlberg (13. syyskuuta 1894 Helsinki – 2. elokuuta 1977) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän toimi Veitsiluodon sahan ja selluloosatehtaan johtajana 1930–1932 ja sen pohjalle perustetun Veitsiluoto Oy:n selluloosatehtaan johtajana 1932–1946. Vuosina 1948–1962 hän oli Teknillisen korkeakoulun kemian koneopin professori.
Hänen isänsä oli presidentti K. J. Ståhlberg.
Valkiajärvi (Kankaanpää, Niinisalo)
Valkiajärvi on Satakunnassa Kankaanpäässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Jämijärven valuma-alueeseen. Valkiajärvi on osa Taulunojan valuma-aluetta.
Kankaanpäässä on toinenkin Valkiajärvi Hemiänkylällä.
Järven pituus on 1,7 kilometriä, leveys 1,3 kilometriä ja sen pinta-ala on 129 hehtaaria. Se sijaitsee Hämeenkankaan ja Pohjankankaan yhtymäkohdassa Kankaanpään Niinisalon varuskunnan itäpuolella. Järven länsi- ja pohjoisrantaan laskee vain muutama pikkuoja, mutta sen itärantaa, jossa on soita, laskee kymmenkunta suo-ojaa. Itäsrannalla sijaitsee myös järven laskuoja Tauluoja, joka laskee 3,7 kilometrin pituisena Kivijoen valuma-alueen alapäähän kohtaan, mistä alkaa Naurisjoen alue. Rantaviivan pituus on 5,8 kilometriä. Rannat ovat heikkapohjaista kangasmetsää tai taajama-aluetta, mutta itärannoilla rantaan rajautuu myös soita. Länsi- ja pohjoisrannat kuuluvat Puolustusvoimille. Itärannalla on lähes 20 vapaa-ajan asuntoa tai muuta kiinteistöä. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13225. Järven pohjoisrannalla on uimaranta ja etelärannalla on laavu.
Hämeenkangas ja Pohjankangas ovat merkittäviä pohjavesialueita. Valkiajärvi saa varmasti suuren osan vedestään pohjavesistä, sillä järvi lähes katkaisee harjujakson leveydellään. Näin leveä katkos yhtenäisessä harjujaksossa selitetään suuren kuolleen jään kappaleella, joka jäi hiekan alle puristukseen ja suli jääkauden jälkeen pois. Paikalle jäänyt painauma peittyi vedellä, jolloin järvi oli syntynyt. Järven alla on todennäköisesti vielä kymmeniä metrejä hiekkaa.
Valkiajärven kautta kulki vanha keskiaikainen maantie Kyrönkankaantie.
Niinisalon kasarmialuetta rakennettaessa vuosina 1934–1935 päätettiin johtaa kasarmialueen jätevedet sellaisinaan Valkiajärveen. Tämän seuraukset olivat nähtävissä varsin pian, ja keväällä 1937 lähetettiin järvestä vesinäytteet Puolustusvoimien Kemialliselle Koelaitokselle. Tilanne paheni seuraavina vuosina ja elokuussa 1939 uusien vesinäytteiden lähettämisen yhteydessä mainittiin, että todennäköisesti helteisen sään vaikutuksesta järven pinnalle oli muodostunut limakerros, joka peitti liki puolet järvestä ja kulkeutui tuulen mukana lauttana rannalta toiselle. Saman kuun lopulla mainittiin lisäksi, ettei järven vesi kelvannut enää pyykinpesuun ja pienten kalojen kuolleisuus oli huomattavasti lisääntynyt. Järven tilanne pysyi samankaltaisena 1950-luvulle saakka, jolloin varuskunnan jätevesihuolto järjestettiin uudelleen. Näillä toimenpiteillä järvi onnistuttiin pelastamaan. Varuskunnan jätevedenpuhdistamo rakennettiin vuosina 1965–1966.
Valkiajärvi
Valkiajärvi-nimisiä järviä on Suomessa ympäristöhallinnon tietokannan mukaan 26 kappaletta. Vain neljä niistä on pinta-alaltaan yli neliökilometrin suuruisia.
Nimi voi tarkoittaa muun muassa seuraavia järviä:
Santasport Lapin Urheiluopisto
Santasport Lapin Urheiluopisto on suomalainen, Rovaniemellä sijaitseva liikunnan ja vapaa-ajan keskus. Santasport on aloittanut toimintansa vuonna 1972 nimellä Lapin Urheiluopisto, ja se on vapaan sivistystyön oppilaitos ja valtakunnallinen liikunnan koulutuskeskus. Se on Suomen urheiluopistoista uusin ja osa Lapin Urheiluakatemiaa. Nykyään nimellä Santasport Lapin Urheiluopisto toimiva yritys tarjoaa lisäksi kattavasti eri liikunnan ja vapaa-ajan palveluita.
Urheiluopiston ovat suunnitelleet arkkitehdit Marjatta ja Martti Jaatinen.
Santasport Lapin Urheiluopiston tiloissa:
Samassa pihapiirissä:
Keskuksen välittömässä läheisyydessä:
Santasportin keilahallissa on 12 rataa, hohtokeilausta sekä automaattinen pistelaskujärjestelmä. Keilahallin yhteydessä toimii Buusti Lounge & Deli, josta voi ostaa virvokkeita, välipaloja, keittolounaan, salaattiannoksia, burgereita sekä pientä purtavaa. Buustissa on A-oikeudet.
Jitsi
Jitsi on avoimen lähdekoodin VoIP- ja pikaviestintäohjelma. Se tukee useita protokollia ja pikaviestinverkkoja, kuten OTR, SIP, RTP, SRTP, ZRTP, XMPP (Jabber), ICQ, AIM ja Google Talk. Ohjelman kehitys aloitettiin Strasbourgin yliopistossa.
Kalle Lehtovuori
Kalle Lehtovuori (vuoteen 1907 Löfberg, 4. maaliskuuta 1889 Hollola – 18. heinäkuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli erityisesti puolustusvoimien rakennuksia.
Lehtovuoren isä oli räätäli Anselm Löfberg ja äiti Maria Vilhelmiina o.s. Niplander. Hänen puolisonsa oli käsityönopettaja Emmi o.s. Seppälä. Hänen poikansa on valtiotieteiden maisteri Erkki Lehtovuori.
Lehtovuori valmistui ensin rakennusmestariksi teollisuuskoulun huonerakennusosastolta vuonna 1909. Hän sai arkkitehdin päästötodistuksen Polyteknisen Instituutin Technikum Strehlitzin huoneenrakennus- ja arkkitehtuuriosastolta Strehlitzissä Saksassa 30. toukokuuta 1913. Hän valmistui ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta vuonna 1919 ja arkkitehdiksi teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1924. Lehtovuori teki useita opintomatkoja Saksaan, Tanskaan, Norjaan ja Ruotsiin.
Pääasiallisen elämäntyönsä Lehtovuori suoritti Puolustusministeriön palveluksessa ja suunnitteli puolustusvoimille useita kasarmi- ja varikkorakennuksia. Niistä merkittävimpänä pidetään Niinisalon varuskunnan vuonna 1935 valmistunutta funkistyylistä lamellikasarmia sekä Kuopion ammuslataamon eli nykyisen Kuopion yliopiston geologian tutkimuslaitoksen rakennuksia vuodelta 1937. Puolustusministeriön rakennusosastolla (nykyään Puolustushallinnon rakennuslaitos) hänet nimitettiin vuonna 1949 osastopäälliköksi ja yliarkkitehdiksi, jossa asemassa hän toimi kuolemaansa saakka vuonna 1956.
Suojavaatetus
Suojavaatetus on vaatetusta, joka suojaa kemialliselta, mekaaniselta tai fysikaaliselta vaaralta tai haitalta. Suojavaatetus voi suojata esimerkiksi kuumuudelta, tulelta, kemikaaleilta, kylmältä tai sateelta. Sen tarkoitus voi olla myös lisätä näkyvyyttä.
Suojavaatestandardeja julkaisee Suomessa SFS. Euroopassa myytävien suojavaatteiden tulee olla EN-standardien mukaan hyväksyttyjä. Vain vähäiseltä vaaralta suojaavan suojavaatteen valmistaja tai maahantuoja voi itse CE-merkitä. Luokan II ja III mukaiset suojavaatteet pitää olla tyyppitarkastettu, jotta valmistaja tai maahantuoja saa myydä niitä tyyppitarkastettuna ja hyväksyttyinä henkilönsuojaimina. Suojavaatetuksesta pitää löytyä kiinteä merkintä, jossa on CE-merkintä ja vaatimusstandardin numero sekä sen tunnuskuva.
Suojavaatteiden standardit kuuluvat SFS-ICS-ryhmään 13.340.10. Suomen Standardisoimisliitto SFS ry:n SFS-käsikirja 166:een on koottu tiivistelmiä suojavaatteiden standardeista.
Patrick S. Gilmore
Patrick Sarsfield Gilmore (25. joulukuuta 1829 Ballygar – 24. syyskuuta 1892 St. Louis) oli irlantilais-amerikkalainen soittokunnanjohtaja ja säveltäjä. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat ”The Spirit of the North”, ”Freedom of the Old Plantation” ja ”When Johnny Comes Marching Home”.
Gilmore syntyi Ballygarissa, Galwayn kreivikunnassa Irlannissa, joka kuului tuolloin Ison-Britannian ja Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan. Hän muutti nuorena Athloneen ja soitti kornettia paikallisissa yhtyeissä. Hän sai orkesterinjohtaja Patrick Keatingilta opetusta trumpettiin ja klassiseen musiikkiin. 19-vuotiaana Gilmore muutti Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan Bostoniin.
Gilmore johti Bostonissa paikallisia soittokuntia, muun muassa Boston Brigade Bandia ja Charlestown Bandia. Hän saavutti menestystä kornetinsoittajana ja pääsi vuonna 1853 soittamaan arvostettuun Salem Brigade Bandiin, jonka kokoonpanossa hän soitti muun muassa presidentti James Buchananin virkaanastujaisissa. Vuonna 1858 Gilmore perusti oman yhtyeensä, nimeltään Patrick Gilmore’s Band.
Sisällissodan sytyttyä Gilmore liitti yhtyeensä Massachusettsin 24. rykmentin soittokuntaan. Hänen tehtäväkseen annettiin kouluttaa massachusettslaisia soittokuntia. Pohjoisvaltioiden vallattua Louisianan Gilmoresta tehtiin osavaltion pääorkesterinjohtaja.
Sodan loputtua Gilmore järjesti Bostonissa musiikkifestivaalin rauhan kunniaksi. National Peace Jubilee -nimiseen tapahtumaan hankittiin 500-henkinen soittokunta ja 10 000-henkinen kuoro, jota johti kapellimestari Ole Bull. Festivaalista tuli merkittävä tapahtuma Bostonissa, ja kolme vuotta myöhemmin Gilmore järjesti uuden rauhanfestivaalin nimeltä World Peace Jubilee. Yhtyeiden ja kuorojen kokoa kasvatettiin entisestään World Peace Jubileeta varten; muun muassa Giuseppe Verdin "Trubaduurin" alasinkuoroa esitti 20 000 laulajaa, 2000 soittajan orkesteri ja 100 palomiestä takomassa oikeita alasimia.
1870-luvun lopulla Gilmore perusti New Yorkiin konserttitalon Gilmore’s Concert Garden, josta tuli myöhemmin ensimmäinen Madison Square Garden -nimeä kantanut areena.
1880-luvulta lähtien Gilmore johti New Yorkissa 22. rykmentin soittokuntaa ja kävi sen mukana kiertueilla ympäri Yhdysvaltoja. He soittivat vuosittain uudenvuodenaaton konsertin Times Squarella.
Patrick Gilmore kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 1892 St. Louisissa.
Gilmore sävelsi uransa aikana lukuisia lauluja ja marsseja, jotka usein julkaistiin salanimellä Louis Lambert. Hänen menestynein sävellyksensä oli ”When Johnny Comes Marching Home”, jonka hän sävelsi Gettysburgin taistelun jälkeen. ”The Everlasting Polka”, ”Freedom of the Old Plantation”, ”Good News From Home”, ”Music Fills My Soul with Sadness”, ”Seeing Nellie Home”, ”The Spirit of the North”, ”We Are Coming Father Abraham” sekä New Yorkin 22. rykmentin mukaan nimetty ”22nd Regiment March”.
Gilmore kirjoitti järjestämistään Bostonin rauhanfestivaaleista kirjan nimeltä "History of the Boston Peace Jubilee", joka julkaistiin vuonna 1871.
Erik Vlček
Erik Vlček (s. 29. joulukuuta 1981 Komárno, Nitran alue) on slovakialainen meloja. Hän sai miesten 1 000 metrin kajakkinelikossa pronssia vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa sekä hopeaa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä ja 2016 Rio de Janeirossa. Lisäksi hän sijoittui siinä neljänneksi vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä.
Vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa Vlček sijoittui 1 000 metrin kajakkikaksikossa 8. ja kajakkinelikossa 6. sijalle. Rion 2016 kajakkikaksikon 1 000 metrillä hän oli kahdeksas.
Ratamelonnan maailmanmestaruuskilpailuissa Vlček on voittanut kymmenen kultamitalia (2002–2015) ja saanut lisäksi kaksi hopeaa (2005, 2009) sekä neljä pronssia (2001–2018). Hän on voittanut yksitoista Euroopan-mestaruutta.
Johannes Suhola
Johannes Suhola (synt. Smirnov, 5. marraskuuta 1908 Salmi – 2. syyskuuta 1984 Kuopio) oli suomalainen rovasti. Hän toimi ortodoksisen pappisseminaarin opettajana vuodesta 1935 ja oli sen rehtori vuodesta 1942. Suhola oli myös Ortodoksisten Nuorten Liiton puheenjohtaja 1943–1957.
Aleksandar Malenko
Aleksandar Malenko (; s. 20. tammikuuta 1979 Ohrid) on makedonialainen entinen uimari. Hän jäi vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa 23. sijalle miesten 200 metrin perhosuinnissa ja 24. sijalle 400 metrin sekauinnissa. Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Malenko jäi 200 metrin vapaauinnissa Algerian Mahrez Mebarekin kanssa jakamalleen 35. sijalle.
Carl Gustaf Sundell
Carl Gustaf Sundell (1853–1924) oli suomalainen yritysjohtaja ja lahjoittaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1924.
Sundell oli vuosina 1889–1898 Turussa Barkerin puuvillatehtaan tekninen johtaja ja isännöitsijä, 1898–1919 hän oli Porin puuvillatehtaan toimitusjohtaja. Hän lahjoitti muun muassa Åbo akademille ja nimeään kantavalle kansakouluparantolalle huomattavan rahasumman.