hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Arvid Englind
Torsten Arvid Englind (alkuaan Ekholm, 18. kesäkuuta 1882 Helsinki – 12. syyskuuta 1972 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän teki suurimman osan urastaan Ruotsissa.
Englindin vanhemmat olivat hovineuvos Carl Fredrik Ekholm ja Yolanda Strandberg. Hän aloitti työnsä Työväen Teatterissa vuonna 1903. Vuonna 1905 hän siirtyi Turun Ruotsalaiseen Teatteriin, jossa hän toimi ohjaajana 1907–1915. Vuodesta 1916 Englind toimi ohjaajana Göteborgin Suuressa Teatterissa.
Englindin rooleja olivat muun muassa "Daniel Hjortin" nimiosa, Vicinius näytelmässä "Quo vadis" ja Alonso näytelmässä "Preciosa". Hän asetti näyttämölle muun muassa kappaleet "Daniel Hjort", "Kustaa Vaasa" ja "Tukkijoella" sekä useita operetteja.
Englind näytteli elokuvassa "Högfjällets dotter" (1914) sekä ohjasi elokuvat "Patriks äventyr" (1915), "En förvillelse" (1915) ja "Brandsoldaten" (1916). Kahteen viimeksi mainittuun hän teki myös käsikirjoituksen.
Näyttämötyön lisäksi Englind käänsi näytelmiä ja toimi sanomalehtimiehenä.
Englind perusti Tukholmaan Teaterförlag Arvid Englind AB:n vuonna 1920.
Arvid Englindin puoliso oli näyttelijä ja operettitaiteilija Lelly Englind (oik. Elena Wasiljewa), 1885–1958) vuodesta 1908 vuoteen 1958. Pariskunnalla oli kaksi poikaa, Sten-Sture (1909–1940) ja Lars-Olof (1926–1954). Vuodesta 1959 hänen puolisonsa oli Inge Nordlöf.
Lelly Englind
Lelly Englind (syntyjään Elena Ivanovna Wasiljewa; 9. heinäkuuta 1885 Helsinki – 1958 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä ja operettilaulaja. Hän teki pääosan taiteellisesta urastaan Ruotsissa.
Lelly Englindin vanhemmat olivat valtioneuvos I. F. Wasiljev ja Jelisaveta Wasiljewa. Englind aloitti taiteellisen uransa Turun Ruotsalaisessa Teatterissa 1905–1907. Sen jälkeen hänellä oli kiinnityksiä Ruotsissa: Axel Hultmanin kiertue 1907–1909, Skådebanan-turnee 1911–1912, useita kiertueita vuosina 1912–1914, Skansenin teatteri 1914 ja Göteborgin Suuri Teatteri 1916–1920.
Englindin näyttämötehtäviä olivat muun muassa Perdita William Shakespearen "Talvisessa tarinassa" sekä Anna ja Brita Fredrik August Dahlgrenin näytelmässä "Värmlantilaiset". Teuvo Pakkalan näytelmässä "Tukkijoella" Englind tulkitsi Annin ja Kaisan roolit. Emmerich Kálmánin operetissa "Mustalaisruhtinatar" hän teki puolestaan Stasin roolin ja Leo Fallin operetissa "Stambulin ruusu" subrettiroolin Midili Hanumina.
Lelly Englindin puoliso oli vuodesta 1908 näyttelijä ja käsikirjoittaja Torsten Arvid Englind (1882–1972). Pariskunnalla oli kaksi poikaa, Sten-Sture (1909–1940) ja Lars-Olof (1926–1954).
Misodendraceae
Misodendraceae on pieni loiskasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa. Siinä on vain yksi suku, "Misodendrum".
Heimon kasvit ovat etelänpyökeillä ("Nothofagus") loisivia ja niiden oksilla kasvavia pensasmaisia ja usein paksuvartisia kasvjea. Ne ovat kaljuja tai niillä on solukarvoja. Lehdet voivat olla surkastuneita ja erinäköisiä kasvullisissa ja kukkaversoissa. Kasvit ovat kaksikotisia. Kukinto on (kerrannainen) terttu tai tähkä, ja kukat ovat pieniä. Hedekukat ovat kehättömiä, kaksi- tai kolmiheteisiä. Emikukissa on kolme vähäpätöistä terälehteä, joutoheteitä ja vartalollinen tai vartaloton sikiäin. Siemenaiheet ovat suoria. Hedelmä on pieni ja pähkinämäinen ja kiinnittyy kolmeen suureksi kasvaneeseen pitkään höyhenmäiseen joutoheteeseen. Siemenessä on runsas, vähäinen tai ei ollenkaan endospermiä ja lyhyt tai kookas alkio, jonka sirkkalehdet ovat kasvaneet yhteen.
Heimo kasvaa Etelä-Amerikan viileillä seuduilla.
Heimon ainoassa suvussa on kahdeksan lajia.
Jussi Nordquist
Mikko Johannes ”Jussi” Nordquist (alk. Vahervuori, 27. toukokuuta 1917 Viipuri – 15. elokuuta 1989 Pori) oli suomalainen kilpa-ampuja.
Buenos Airesissa järjestetyissä vuoden 1949 MM-kilpailuissa hän kuului 300 metrin vapaakiväärin MM-kultaa voittaneeseen Suomen joukkueeseen sekä 300 metrin sotilaskiväärin hopeajoukkueeseen. Moskovan MM-kisoissa 1958 Nordquist voitti kultaa 50+100 metrin kiväärin makuuammunnassa.
Vuonna 1960 Rooman olympialaisissa Nordquist osallistui 50 metrin pienoiskivääriammunnan makuukilpailuun, jossa hänen sijoituksensa oli 18.
Five Nights at Freddy’s 3
Five Nights at Freddy’s 3 on Scott Cawthonin suunnittelema selviytymiskauhupeli, joka perustuu sarjan kahteen aiempaan osaan. Toisin kuin sen edeltäjissä, pelissä on sekä hyvä (The End) että huono loppu (Bad Ending). "Five Nights at Freddy's 3" on julkaistu Microsoft Windowsille, Androidille ja iOS:lle.
Kuten pelisarjan aikaisemmissa osissa, pelaajan tehtävänä on selviytyä työpaikkansa yövuoroista hengissä eläinrobotteja välttelemällä. Poikkeuksena edeltäviin osiin pelissä on vain yksi eläinrobotti, Springtrap, joka voi tappaa pelaajan. Pelissä esiintyy myös muita robotteja, mutta vain aaveina (pelaajan "hallusinaatioita"), jotka eivät voi suoraan vahingoittaa pelaajaa. Aaveet voivat kuitenkin hankaloittaa öistä selviämistä.
Pelin tapahtumat sijoittuvat pelin sisäisessä universumissa kauhukohteeseen nimeltä Fazbear’s Fright, joka on perustettu entisen Fazbear Entertainment -ravintolan paikalle. Kauhukohteen tarkoituksena on rahastaa sattumuksilla, joita tapahtui Fazbear Entertainmentin ylläpitämissä ravintoiloissa.
Pelaajan pitää valvoa kahta turvakamerajärjestelmää (rakennuksen ja ilmastoinnin turvakamerat) ja kolmea alisysteemiä: ääntä (jonka avulla eläinrobotit voi houkutella pois toimistolta), turvakameroita ja ilmastointia (joka täytyy pitää toiminnassa, jotta pelaaja ei saa hallusinaatioita).
Alisysteemit voivat lakata toimimasta ajoittain, jolloin ne pitää käynnistää uudelleen epämieluisten vaikutusten ehkäisemiseksi.
Pelissä on viisi yötä, joiden vaikeustaso nousee yö kerrallaan. Jos pelaaja selviää hengissä kaikista viidestä, avautuu vielä vaikeampi kuudes yö nimeltä "Nightmare".
Öiden välissä pelaaja voi pelata erilaisia minipelejä ensimmäisen Five Nights at Freddy's eläinroboteilla. Minipelit avaavat peliin vihjeitä, jotka selvittämällä pelaaja voi saada "hyvän lopun" sekä lisäsisältöä, kuten uusia minipelejä ja huijausvalikon.
Alaska (täsmennyssivu)
Alaska voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Schoepfiaceae
Schoepfiaceae on trooppinen kasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Santalales-lahkoon ja on siten santelikasvien sukulainen.
Heimon kasvit ovat tavallisesti puuvartisia. Karvat ovat yksisoluisia tai puuttuvat. Kukan suojuslehdet sijaitsevat välittömästi sikiäimen alla ja ovat kasvaneet yhteen sen ympärille. Kukat ovat keskikokoisia, teriö putkimainen ja enemmän tai vähemmän yhteen kasvanut, sisältä karvainen. Sikiäin on kehänalainen tai joskus puoleksi kehänalainen, luotti liuskainen tai pallomainen. Siemenaiheet ovat kalvottomia.
Heimo kasvaa Keski- ja Etelä-Amerikassa. Joitakin lajeja on myös trooppisessa Kaakkois-Aasiassa ja Itä-Intian saaristossa.
Schoepfiaceae käsittää kolme sukua ja 55 lajia. Runsaiten lajeja, 25, on "Quinchamalium"-suvussa.
Muut suvut ovat "Arjona" ja "Schoepfia".
Opiliaceae
Opiliaceae on trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa.
Heimon kasvit ovat puita, pensaita tai joskus liaaneja, jotka loisivat toisten kasvien juurissa. Lehdet sijaitsevat kahdessa rivissä tai kierteisesti ja ovat lähes suonettomia ja voivat olla kyhmyisiä kystoliittien vuoksi. Kukinnot ovat lehtihankaisia ja pienikukkaisia. Kukat ovat 3-8-lukuisia, ja pohjus voi olla maljamainen hypanthium. Teriö on tavallisesti erilehtinen, ja heteitä on yhtä monta kuin terälehtiäkin, toisinaan heteet kiinnittyvät teriöön; verhiö puuttuu. Sikiäin on tavallisesti kehänpäällinen, yhdislehtinen ja koostuu 2-5 emilehdestä. Vapaaseen keski-istukkaan kiinnittyy yksi riippuva siemenaihe; "Agonandra"-suvussa siemenaihe on pysty ja sijaitsee pohjaistukassa, suvussa "Anthobolus" siemenaiheita on enemmän. Vartalo on lyhyt tai puuttuu, luotti on enemmän tai vähemmän pallomainen.
Heimo kasvaa kaikkialla tropiikissa.
Opiliaceae koostuu 11 suvusta ja 36 lajista.
Heimon suvut ovat:
Korpipohjanen
Korpipohjanen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 4,1 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laske pari suo-ojaa ja järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 470 metriä pitkä suo-oja Heinijärveen.
Järven rantaviiva on 0,93 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat metsäiset ja niille on rakennettu kaksi loma-asuntoa, joille kulkee tiet Tammelasta ja Forssasta.
Läheisen Hinnersuon pohjatutkimuksista selvisi, että suo on syntynyt usean tai suuremman lammen umpeenkasvamisen seurauksena. Yksi lammista, tai suuremman lammen osa, oli juuri Korpipohjainen, jonka reunat ovat syntyneet umpeenkasvun seurauksena. Lampi on nykyään 2−3 metriä ylempänä kuin Hinnersuon kaakkoiset reunat ja sen rannat jatkavat umpeenkasvua.
Suopohjanen
Suopohjanen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen pituus on 140 metriä ja leveys 80 metriä. Lampeen laskee muutama suo-oja. Sen luusua on yksi näistä länsipään suo-ojista, jossa vesi virtaa alas Heinijärveen 2,2 kilometriä pitkää ojaa myöten. Suopohjasen oja yhtyy Hylönjärvestä tulevaan ojaan ennen Heinijärveen laskemistaan.
Lammen rantaviiva on 0,64 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alava maasto on soistunut järven ympäriltä. Rannoilla ei ole rakennuksia. Lähin tie lähtee Mustialasta ja kiertää lammen 100 metrin etäisyydellä matkallaan Heinijärvelle.
Luolalammi
Luolalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 20 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 600 metriä. Lampeen laskee suo-ojia eri suunnilta. Lammen luusua sijaitsee sen itärannalla, josta saa alkuunsa 2,0 kilometriä pitkä Luolalamminoja Heinijärveen Tammelan puolelle.
Lammen rantaviiva on 2,4 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu seitsemän loma-asuntoa, joille kulkee tiet Koijärveltä ja Forssasta. Tammelan ja Forssan välinen raja kulkee 700 metrin päässä.
Hylönjärvi
Hylönjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 8,5 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee ojitettujen soiden suo-ojia, joista yksi tuo pohjoisesta ojia myöten kolmen lammen vedet, joita ovat Iso-Näkiäinen, Pikku-Näkiäinen ja pieni Sammakkolammi. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä suo-oja Heinijärveen.
Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on enimmäkseen alavana maana soistunutta. Rannoilla ei ole rakennuksia eikä sinne johda teitä.
Hylönjärvi kuuluu niin sanotun Forssan gabron alueeseen. Seudulla ja itse järvellä on korkeita mineraalipitoisuuksia, joissa on rikkaitakin nikkelin, fosforin ja titaanin arvoja. Korkeat pitoisuudet eivät kuitenkaan riittäneet kaivoksen perustamiseksi. Eräs rikas mineraalialue sattuu Hylönjärven kohdalle.
Olavi Elo
Kauko Olavi Elo (5. huhtikuuta 1913 Pori – 13. huhtikuuta 1979 Pori) oli suomalainen ampuja. Satakunnan Ampujia edustanut Elo osallistui kaksiin olympialaisiin ja voitti urallaan neljä henkilökohtaista maailmamestaruutta sekä kolme joukkuekilpailun MM-kultaa. Helsingin MM-kilpailuissa 1937 hän oli kisojen paras ampuja voitettuaan kaksi maailmanmestaruutta. Elon muut saavutukset käsittävät lukuisten MM-mitalien lisäksi muun muassa kaksi Pohjoismaiden mestaruutta sekä 11 Suomen mestaruutta. Vuonna 1949 hänet valittiin Vuoden urheilija -äänestyksessä Suomen kolmanneksi parhaaksi urheilijaksi kestävyysjuoksija Viljo Heinon ja ampuja Pauli Janhosen jälkeen.
Elo lopetti uransa Buenos Airesissa vuonna 1949 järjestettyihin MM-kilpailuihin ja ryhtyi johtamaan isänsä perustamaa rautakauppaa Porissa. Hänen kilpailuissa käyttämänsä aseet ovat nykyään esillä Suomen Metsästysmuseossa Riihimäellä.
Elo osallistui pienoiskiväärin makuuammunnan 50 metrin kilpailuun vuoden 1936 Berliinin olympialaisissa, jossa hänen sijoituksensa oli 15. sekä vapaakiväärin asentojen 300 metrin kilpailuun 1948 Lontoon olympialaisissa sijoittuen kuudenneksi tuloksella 1 095.
Vuoden 1937 MM-kisoissa Helsingissä Elo voitti kultaa sotilaskiväärin 3×20 laukauksen kilpailussa sekä vapaakiväärin pystyasennon kilpailussa. Hänen muut henkilökohtaiset maailmanmestaruutensa tulivat 1949 Buenos Airesin MM-kisoista, jossa Elo saavutti kultaa vapaakiväärin 3×40 laukauksen kilpailussa sekä vapaakiväärin pystyammunnassa. Pystyasennon voittotulos 364 oli uusi maailmanennätys. Samoissa kisoissa hän kuului myös Suomen maailmanmestarijoukkueeseen 50 metrin pienoiskiväärissä ja 300 metrin vapaakiväärin asennoissa. Luzernnissa 1939 Elo voitti kultaa 50 metrin pienoiskiväärin asentojen joukkuekilpailussa.
Hahnenkammin pujottelu
Hahnenkammin pujottelu on Kitzbühelissä Itävallassa järjestettävä alppihiihdon maailmancupin osakilpailu.
Hahnenkammin pujottelu on laskettu Hahnenkammin alppihiihtokilpailujen yhteydessä vuodesta 1931 alkaen ja vuodesta 1937 alkaen se on laskettu Ganslern-rinteessä. Jo ennen maailmancupin perustamista vuonna 1967, Hahnenkammin pujottelu kuului kiinteästi FIS:n kilpailukalenteriin. Vuosina 1938, 1964, 1988 ja 1993 pujottelu on täytynyt perua. Vuosina 1971, 1998 ja 2007 Kitzbühelissa laskettiin myös ylimääräinen pujottelu.
Ganslern-rinteessä on paljon jyrkkyysvaihteluita, kumpuja ja se on kalteva, minkä vuoksi se kuuluu maailmancupin haastavimpiin pujottelurinteisiin. Rinne sijaitsee syöksylaskurinne Streifin vieressä, mutta sillä on oma maalialue. Nimi Ganslern tulee vieressä virtaavasta Gänsbach-joesta. Kilpailujen ulkopuolella Ganslern on kaikkien laskettelijoiden vapaassa käytössä.
Hahnenkammin pujottelu on laskettu vuosina 1954 ja 1998 lumenpuutteen takia ja vuosina 2007 ja 2008 suuremman yleisökapasiteetin vuoksi "Vorderganslern"-rinteellä: normaalin lähtöpaikan jälkeen rinne menee niinkutsutun "Vorderganslern"in (Ganslernin editse) kautta syöksylaskun maalisuoralle ja päättyy syöksylaskun maalialueelle.
Itävalta on menestynein maa 31 voitolla (37 toista sijaa ja 26 kolmatta sijaa). Toiseksi menestynein maa on Ranska 15 voitolla (9 toista sijaa ja 8 kolmatta sijaa). Kolmanneksi menestynein maa on Ruotsi 8 voitolla (5 toista sijaa).
Seuraavat alppihiihtäjät ovat voittaneet Hahnenkammin pujottelun:
5 voittoa
4 voittoa
3 voittoa
2 voittoa
1 voitto
Lin (futsalpelaaja)
Ángel Velasco Marugán (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään Lin; s. 16. toukokuuta 1986 Segovia) on espanjalainen futsalpelaaja. Hän edustaa FC Barcelona Futsalia ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 170 senttimetriä pitkä ja 60 kilogrammaa painava Lin on ala eli laitapelaaja.
Lin on voittanut Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa hopeaa MM-kilpailuista vuodelta 2012. Hän teki turnauksessa kuudessa pelissä kaksi maalia. EM-kilpailuista Linillä on kultaa vuosilta 2010, 2012 ja 2016 sekä pronssia vuodelta 2014.
Lin on edustanut FC Barcelona Futsalia vuodesta 2010 lähtien. Hän on voittanut seuran kanssa kaksi Espanjan mestaruutta ja kaksi UEFA Futsal Cupia. Vuodet 2005-2010 hän edusti kotikaupunkinsa Caja Segoviaa ja vuodet 2004-2005 Inter Movistaria, jossa hän voitti Espanjan mestaruuden.
Aicardo
Jesús Nazaret Aicardo Collantes (eli Aicardo; s. 4. joulukuuta 1988 Cádiz) on espanjalainen futsalpelaaja, joka edustaa FC Barcelona Futsalia ja Espanjan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan Aicardo on puolustaja. Hänet valittiin vuonna 2010 vuoden nuoreksi futsalpelaajaksi.
Aicardo on voittanut Espanjan futsalmaajoukkueen kanssa MM-hopeaa MM-kilpailuista vuodelta 2012. Hän teki turnauksessa seitsemässä pelissä neljä maalia. EM-kilpailuista hänellä on mestaruus vuodelta 2012 ja pronssi vuodelta 2014.
Aicardo on pelannut vuodesta 2012 lähtien FC Barcelona Futsalissa. Hän on voittanut seuran paidassa kerran Espanjan mestaruuden ja kerran UEFA Futsal Cupin. Ennen Barcelonaa hän edusti Lobelle de Santiagoa.
Tuomas Grönman (ampumahiihtäjä)
Tuomas Grönman (s. 19. syyskuuta 1991 Kouvola) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa ampumahiihdossa Kontiolahden Urheilijoita ja hiihdossa Kouvolan Hiihtoseuraa.
Grönman on osallistunut ampumahiihdon EM-kilpailuihin Nové Městossa 2014 ja Otepäällä 2015 sekä MM-kilpailuihin Kontiolahdella 2015, Oslossa 2016 ja Hochfilzenissä 2017.
Grönman debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2014 Hochfilzenissä ollen pikakilpailussa 93:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin osakilpailussa on Östersundin normaalimatkan 20:s kaudella 2016–2017.
18-vuotiaaksi saakka Grönman pelasi jalkapalloa Myllykosken Pallossa, kunnes maastohiihdosta tuli hänen päälajinsa. Ampumahiihdon hän aloitti vuonna 2009. Hän asuu ja opiskelee Joensuussa.
Micael
Micael on muunnelma miehen etunimestä Mikael. Micael nimisiä on vuoden 2015 maaliskuun alkuun mennessä Suomessa Väestörekisterikeskuksen mukaan noin 678 miestä ja alle 25 naista . Micaelin nimipäivää vietetään Mikaelin päivänä 29. syyskuuta.
Antiikin Agoran museo
Antiikin Agoran museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se toimii uudelleenrakennetussa Attaloksen stoassa Ateenan antiikin aikaisen Agoran itälaidalla ja esittelee alueen arkeologisissa kaivauksissa löydettyä esineistöä.
Attaloksen stoa on rakennettu uudelleen vuosina 1953–1956 kaivausalueen museoksi. Kaivauksista ja rakennustyöstä vastasi American School of Classical Studies at Athens. Museo siirtyi Kreikan valtion hallintaan vuonna 1957.
Museon kokoelmiin kuuluu Agoran alueen löydöksiä neoliittiselta kaudelta osmanivallan ajalle saakka. Niihin kuuluu erityisesti antiikin aikaista keramiikkaa, kuvapatsaita, pronssiesineitä, saviesineitä, rahoja ja piirtokirjoituksia, sekä muun muassa bysanttilaisen ajan sekä osmanivallan aikaista keramiikkaa. Monet antiikin aikaisesta esineistöstä liittyvät Ateenan demokratian historiaan: näihin lukeutuvat muun muassa ostrakismiäänestyksessä käytetyt "ostrakonit" sekä viranhaltijoiden valinnassa käytetty "kleroterion"-arvontalaite.
Benaki-museo
Benaki-museo tai "Benákis-museo" () on museo Ateenassa Kreikassa. Museon perusti vuonna 1930 Antónis Benákis isänsä Emmanouíl Benákiksen muistoksi ja se on nykyisin lahjoitettu Kreikan valtiolle.
Museon pääpaikka on Benákisten suvun kartanossa Vasilíssis Sofías -kadulla Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa. Lisäksi museolla on useita muita rakennuksia eri puolella Ateenaa. Museon kokoelmat ovat Benákisten keräämiä tai peräisin muun muassa lahjoituksista.
Museon kokoelmiin kuuluu suuri määrä kreikkalaista taidetta esihistorialliselta ajalta nykypäiviin. Lisäksi museo esittelee muun muassa aasialaista, koptilaista sekä Etelä-Amerikan alkuperäisasukkaiden taidetta. Museon islamilaisen taiteen kokoelma on nykyään sijoitettu erilliseen Islamilaisen taiteen museoon, joka toimii Kerameikóksen kaupunginosassa.
Islamilaisen taiteen museo (Ateena)
Islamilaisen taiteen museo () on museo Ateenassa Kreikassa. Se on keskittynyt nimensä mukaisesti islamilaisen maailman taiteeseen eri aikakausilta. Museo on virallisesti osa Benaki-museota, mutta toimii erillisessä rakennuksessa Kerameikóksen kaupunginosassa.
Museon kokoelmiin kuuluu yli 8 000 esinettä. Ne esittävät islamilaisen taiteen kehityskaaren uskonnon alkuajoista Osmanien valtakuntaan ja 1800-luvulle saakka. Esineet ovat eri puolilta historiallista islamilaista maailmaa, kuten Arabiasta, Persiasta, Egyptistä ja muualta Pohjois-Afrikasta, Lähi-idästä, Intiasta ja Espanjasta. Kokoelma on yksi alansa merkittävimmistä maailmassa.
Museorakennuksen kunnostustöiden yhteydessä löytyneet antiikin Ateenan kaupunginmuurin eli niin kutsutun Themistokleen muurin osat ovat nähtävillä rakennuksen alimmassa kerroksessa.
Kansallisgalleria (Ateena)
Kansallisgalleria () on taidemuseo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy länsimaiseen taiteeseen renessanssiajalta nykypäiviin.
Museo on perustettu vuonna 1900. Sen nykyinen moderni rakennus, joka valmistui vuonna 1976, sijaitsee Pagkrátin kaupunginosassa. Museoon kuuluu erillinen Kansallisglyptoteekki (Εθνική Γλυπτοθήκη, "Ethnikí Glyptothíki"), joka sijaitsee Goudín kaupunginosassa.
Museon kokoelmiin kuuluu yli 9 500 maalausta, veistosta ja kaiverrusta.
Kerameikóksen arkeologinen museo
Kerameikóksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Kerameikóksen kaupunginosassa antiikin Kerameikoksen kaupunginosan ja hautausmaan arkeologisen alueen lounaiskulmassa ja esittelee alueen kaivauksissa tehtyjä löytöjä.
Museo on perustettu ja sen rakennus rakennettu vuonna 1937. Museorakennusta on laajennettu 1960-luvulla.
Museon kokoelmiin kuuluu erityisesti hautakiviä ja kuvapatsaita sekä erilaisia haudoista löydettyä esineistöä, kuten keramiikkaa ja koruja, antiikin Kerameikoksen hautausmaalta, joka sijaitsi juuri Ateenan kaupunginmuurin ulkopuolella.
Kykladisen taiteen museo
Kykladisen taiteen museo () on arkeologinen museo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy Egeanmeren alueen esihistoriallisten kulttuurien, niin kutsutun kykladisen kulttuurin sekä muun muassa kyproslaisen kulttuurin, taiteeseen.
Museo on perustettu vuonna 1986 Níkos ja Dólly Goulandríksen 1960-luvulta lähtien kerättyä kokoelmaa varten. Se toimii kahdessa rakennuksessa, uudemmassa päärakennuksessa sekä myöhemmin laajennokseksi hankitussa mutta vanhemmassa Stathátoksen huvilassa. Ne sijaitsevat Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa.
Museon kokoelmiin kuuluu noin 3 000 esinettä. Niistä suuri osa on kykladisen kulttuurin esineistöä, kuten kykladisia idoleita eli jumalankuvia, keramiikkaa ja aseita varhaiselta pronssikaudelta, sekä kyproslaista muinaisesineistöä 3000-luvulta eaa. varhaiskristilliselle ajalle 500-luvulle. Museon kokoelmiin kuuluu myös antiikin kreikkalaista taidetta, kuten kuvanveistoa, keramiikkaa, pronssiesineitä ja koruja.
Numismaattinen museo (Ateena)
Numismaattinen museo () on numismaattinen eli rahamuseo Ateenassa Kreikassa. Museo toimii Ateenan ydinkeskustassa Panepistimíou-kadulla arkeologi Heinrich Schliemannin entisessä kartanossa, jonka nimi on "Ilíou Mélathron" (Ιλίου Μέλαθρον, ”Ilionin palatsi”).
Museo on perustettu vuonna 1834 ja se on Kreikan vanhimpia julkisia museoita. Sen kokoelma oli alun perin sijoitettu Ateenan yliopiston rakennukseen yhdessä Kreikan kansalliskirjaston kokoelman kanssa. Vuonna 1867 museosta tuli virallisesti osa kansalliskirjastoa.
Museon nykyinen rakennus Ilíou Mélathron oli alun perin Schliemannin perheen koti. Se rakennettiin vuosina 1878–1879 ja sen suunnitteli Ernst Ziller. Schliemann oli Troijan löytäjä ja kaivaja, ja siksi rakennus sai Troijaan viittaavan nimen. Rakennus on kaksikerroksinen ja koristeltu antiikin maailmaan viittaavalla koristelulla sekä kirjoituksilla, kuten lainauksilla Homeroksen "Iliaasta".
Museon kokoelmiin kuuluu rahoja eri aikakausilta ja eri puolilta maailmaa. Se esittelee erityisesti rahoja antiikin ajalta kreikkalaisesta ja roomalaisesta maailmasta sekä bysanttilaiselta ajalta. Museo esittelee myös uuden ajan ja nykyajan rahoja, mukaan lukien nykyaikaisen Kreikan valtion käyttämät kolikot ja setelit. Kokoelmiin kuuluu myös muun muassa mitaleja.
Sotamuseo (Ateena)
Sotamuseo () on museo Ateenassa Kreikassa. Se keskittyy sotahistoriaan ja sotilaalliseen esineistöön. Museo on perustettu vuonna 1975 ja se toimii Kolonákin kaupunginosassa Ateenan keskustassa sijaitsevassa modernissa rakennuksessa.
Museo esittelee eri aikojen aseistusta antiikista nykyaikaan. Uusin aineisto liittyy Kreikan vaiheisiin toisessa maailmansodassa sekä maan osallistumiseen Korean sotaan ja Kyproksen miehityksen aikaisiin tapahtumiin. Museon kokoelmiin kuuluu aseistuksen lisäksi myös paljon valokuvia, karttoja ja muuta aineistoa sekä suuri kirjasto. Museon ulkotiloissa on vanhoja lentokoneita ja helikoptereita, tykkejä sekä muuta aseistusta.
Karbendatsiimi
Karbendatsiimi (CHNO) on bentsimidatsolin karbamaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina.
Huoneenlämpötilassa karbendatsiimi on valkoista tai harmahtavaa jauhemaista ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta se liukenee orgaanisiin liuottimiin etanoliin, metanoliin, asetoniin, dimetyyliformamidiin ja asetoniin. Karbendatsiimi sitoutuu sienten tubuliiniproteiiniin, mikä destabiloi mikrotubuluksia ja estää mitoosin. Siten sienisolut eivät kykene jakaantumaan.
Karbendatsiimia voidaan valmistaa usealla tavalla. Käytettyjä ovat muun muassa o-fenyleenidiamiinin reaktio metyyli(amino(metyylitio)metyyleeni)karbamaatin tai metoksikarbonyylisyanamidin kanssa happamissa olosuhteissa tai metoksikarbonyyli-isosyanididikloridin kanssa emäksisissä olosuhteissa. Sitä muodostuu myös benomyylin hydrolysoituessa.
Karbendatsiimi tuli markkinoille vuonna 1973. Se on laajakirjoinen fungisidi ja sitä käytetään muun muassa hedelmäviljelmillä. Yhdiste reagoi butyyli-isosyanaatin kanssa muodostaen benomyyliä.
Frans Mustasilta
Frans Vilho Mustasilta (aiemmalta sukunimeltään "Ristimäki"; 27. syyskuuta 1879 Lavia – 29. toukokuuta 1949 Hämeenkyrö) oli suomalainen pienviljelijä ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Mustasillan vanhemmat olivat Lavialta Hämeenkyrön Haukijärven kylään vuonna 1892 muuttaneet työmies Vilho Ristimäki, myöh. Mustasilta (1849–1927) ja Karoliina Gustaava Sillanpää (1851–1904). Frans Mustasilta oli renkinä ja vuokratilallisena Hämeenkyrössä vuoteen 1918 saakka ja sen jälkeen hän omisti Mustasilta-nimisen palstatilan Hämeenkyrössä.
Mustasilta oli oli sosialidemokraaattien kansanedustajana 1914–1917, 1924–1927 ja 1933–1945 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Mustasilta oli mukana kunnallispolitiikassa vuodesta 1921 alkaen ja hän toimi Hämeenkyrön kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1928–1930. Hän oli mukana oli perustamassa kotikylänsä Haukijärven työväenyhdistystä vuonna 1906 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana 40 vuoden ajan.
Frans Mustasilta on naimisissa 1900–1906 Maria Karoliina Taavetintytär Nygrenin (1878–1906) kanssa, 1908–1924 Anna Vilhelmiina Takalan (1890–1924) kanssa ja vuodesta 1925 Lempi Maria Välimäen (1897–1976) kanssa.
Woima-sonni
Woima-sonni on Miina Äkkijyrkän puuveistos vuodelta 2006.
Äkkijyrkkä aloitti teoksen vuonna 2006 Haminan Tervasaaressa, jossa se oli yhä vuosien jälkeen keskeneräisenä. Haminan kaupunki halusi rapistuvan teoksen pois, ja se siirrettiin Lohjalle Aira Samulinin Hyrsylän mutkaan.
Lempi Lehto
Lempi Sofia Lehto, entinen "Manninen" (23. heinäkuuta 1896 Helsinki – 26. joulukuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen toimitsija ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Lehdon vanhemmat olivat ulkotyömies Johan Malm ja Maria Gustava Lindström. Lehto kävi keskikoulun ja suoritti kauppakoulukurssin. Hän oli Suomen metallityöväen liiton toimistoapulaisena ja toimitsijana 1916–1954 ja toimi myös Sosialidemokraattisen naisliiton puhujana ja luennoitsijana.
Lehto oli oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1943–1944 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä ja 1954–1962 edustaen Helsingin kaupungin vaalipiiriä. Lehto tuli ensimmäiselle kaudelleen huhtikuussa 1943 kuolleen Anni Huotarin tilalle mutta hänen edustajanvaltakirjansa peruttiin 4. marraskuuta 1944 ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli Vihtori Huhta. Huhta oli ollut Huotarin varsinainen varamies mutta vuonna 1943 hän oli jo eduskunnassa Mikko Ampujan varamiehenä. Ampujan palattua takaisin eduskuntaan Huhta palasi alkuperäiselleen paikalleen Huotarin seuraajana.
Lehto oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Lehto kuului sosialidemokraattisen puolueen puolueneuvostoon ja puoluetoimikuntaan ja oli SAK:n valtuuston ja työvaliokunnan jäsen sekä SAK:n naisjaoston puheenjohtaja.
Lempi Lehto oli naimisissa 1920–1922 Jalo Viktor Mannisen (k. 1922) kanssa ja vuodesta 1926 Niilo Jalmari Lehdon kanssa.
Mustalammi (Tammelan Heinämaankulma)
Mustalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 4,4 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Lampeen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta, kuten esimerkiksi Mustalamminsuolta. Pohjoisesta laskevat Kuivajärven ja Kiimalammin kautta valuma-alueen pohjoisten järvien vedet. Lammen luusua sijaitsee sen länsirannalla, josta saa alkuunsa 650 metriä pitkä laskuoja Heinijärven pohjoispäähän.
Lammen rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Alavilla rannoilla kasvaa suometsää. Rantoja ei ole rakennettu eikä sinne johda teitä.
August Syrjänen
Kustaa August Syrjänen (5. joulukuuta 1883 Sääksmäki – 31. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja, kunnallisneuvos ja sosialidemokraattien kansanedustaja.
Syrjäsen vanhemmat olivat rakennusurakoitsija Erik Valerian Syrjänen ja Karoliina Syrjänen. Hän kävi kansakoulun ja valmistui 1907 kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista. Syrjänen oli opettajana Nurmijärvellä 1907–1913 ja 1914–1922, Helsingin pitäjässä 1913–1914 ja pisimmän aikaa Kuusankoskella 1922–1950. Hän toimi vuodesta 1947 Kymen Lehden päätoimittajana.
Syrjänen oli sosialidemokraattien kansanedustajana 1933–1945 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Syrjänen oli Nurmijärven kunnanvaltuuston jäsen ja Nurmijärven kunnallislautakunnan puheenjohtaja sekä Kuusankosken kunnanvaltuuston puheenjohtaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvon 1941.
Syrjänen oli naimisissa vuodesta 1916 Aino Alina Ahtiluodon kanssa.
Paulino Alcántara
Paulino Alcántara Riestrá (7. lokakuuta 1896 Iloilo City, Filippiinit – 13. helmikuuta 1964 Barcelona, Espanja) oli filippiiniläis-espanjalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan 170 senttimetriä pitkä Alcántara oli hyökkääjä. Hänen äitinsä oli filippiiniläinen ja isänsä espanjalainen sotilas. Siksi Alcántara on syntynyt Filippiineillä. Alcántara on ensimmäinen aasialaispelaaja, joka on pelannut jalkapalloa Euroopan sarjoissa.
Alcántara debytoi FC Barcelonan paidassa jo 15-vuotiaana vuonna 1912. Vielä nykyisinkin hän on seuran kaikkien aikojen nuorin edustusjoukkueen pelaaja. Alcántaran ensimmäinen jakso Barcelonassa kesti vuodesta 1912 vuoteen 1916. Hän teki 47 pelaamassaan Espanjan pääsarjan ottelussa 55 osumaa.
Vuodet 1916–1918 Alcántara edusti synnyinmaansa pääsarjan Bohemian Sporting Clubia. 23 pelatussa ottelussa syntyi 24 maalia ja Alcántara voitti Filippiinien mestaruuden kausilla 1916–1917 ja 1917–1918.
Vuonna 1918 Alcántara palasi takaisin FC Barcelonaan. Alcántaran toinen jakso katalonialaisseurassa kesti vuoteen 1927 asti. Vuodet 1920–1927 hän toimi myös seuran kapteenina. Toisen jaksonsa aikana Alcántara teki 130 pääsarjaottelussa hienot 145 osumaa. Hän voitti seuran paidassa yhteensä viisi Espanjan mestaruutta, viisi Copa del Reytä ja kymmenen Katalonian mestaruutta. Maaleja hän teki kaikki kilpailut mukaan lukien Barcelonalle 369 kappaletta 357 ottelussa, joka oli myös seuran uusi ennätys. Tuo ennätys piti lähes 90 vuotta, kunnes Lionel Messi maaliskuussa 2014 rikkoi sen. Suurin osa Alcántaran maaleista syntyi kuitenkin ystävyysotteluissa. Alcántara lopetti uransa vuonna 1927.
Alcántara edusti urallaan kolmea maajoukkuetta, sillä tuolloin siihen oli vielä mahdollisuus. Vuodet 1915–1924 hän edusti Katalonian jalkapallomaajoukkuetta, jossa hän teki neljässä pelaamassaan ottelussa yhtä monta maalia. Vuonna 1917 hän pelasi synnyinmaansa Filippiinien jalkapallomaajoukkueessa kahdessa ottelussa onnistuen kerran maalinteossa. Vuosina 1921–1923 Alcántara kuului myös Espanjan jalkapallomaajoukkueeseen, jossa otteluita kertyi viisi ja maaleja kuusi.
Lopetettuaan uransa vuonna 1927 Alcántara ryhtyi lääkäriksi. Vuonna 1951 hän toimi hetken aikaa myös Espanjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Hän kuoli Barcelonassa vuonna 1964, 67-vuotiaana.
Sammakkolammi (Tammela)
Sammakkolammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen halkaisija on vain 30 metriä. Lampi ja sitä ympäröivä avosuo on suo-ojalla yhdistetty etelässä oleviin Pikku-Näkiäiseen ja Iso-Näkiäiseen. Lasku-uoma, joka on 750 metriä pitkä, yhtyy näitä kahta yhdistävään suo-ojaan, joka laskee Hylönjärveen. Suolammen ranta on pääosin ojitettua suometsää, jonka ranta ei kasva puuta.
Kiimalammi (Tammela)
Kiimalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Noin 3,5 kilometriä pohjoiseen on toinen Kiimalammi.
Lammen pituus on 120 metriä ja leveys 100 metriä. Lampeen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia. Yksi näistä tuo vettä Kuivajärveltä, johon laskee moni valuma-alueen muista yläpuolisista järvistä. Lammen luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkuunsa 300 metriä pitkä laskuoja Mustalammiin. Lammen ranta on soista metsämaastoa. Rannoille ei ole rakennettu loma-asuntoja, mutta kaksi viereistä mäkeä ovat luonnonsuojelualueita. Niillä on kummallakin omat rakennuksensa. Noin 100 metriä etelään ohittaa lammen metsäautotie.
Iso-Näkiäinen
Iso-Näkiäinen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 5,4 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Järveen laskee useita suo-ojia. Yksi näistä on yhteydessä viereisiin Pikku-Näkiäiseen ja Sammakkolammiin. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 750 metriä pitkä laskuoja Hylönjärveen.
Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsämaata, joka on soistunutta. Rannoilla ei ole rakennuksia, mutta neljällä viereisellä metsäisellä mäellä niitä on kymmenkunta. Lähin tie on sadan metrin päässä oleva metsäautotie.
Pikku-Näkiäinen
Pikku-Näkiäinen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 4,5 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee kolme suo-ojaa. Järven luusuana on yksi suo-ojista, joka on yhteydessä viereiseen Iso-Näkkiäiseen ja pieneen Sammakkolammiin. Tästä yhdysojasta virtaavat vedet yhteiseen laskuojaan, joka on yhteensä 1,2 kilometriä pitkä ja joka laskee Hylönjärveen.
Järven rantaviiva on 0,92 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin metsäistä suomaastoa. Rannalla ei ole asutusta, mutta yksi loma-asunto on rakennettu suon laitaan mäen rinteeseen. Järven läheltä kulkee metsäautotie.
FC Legirus Inter
FC Legirus Inter oli venäläis-suomalainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka oli Vantaan Korso. FC Legirus Interin emoseura FC Legirus perustettiin Pietariin, Venäjälle vuonna 2012. Sisarseura perustettiin, kun Legirusin pelaajat alkoivat leireillä Suomessa. Kaudella 2017 seura pelasi Kakkosta. Legirus Interin kotikenttänä toimi Legirus-Areena-niminen kenttä (talvisin halli) Korsossa.
Miesten edustusjoukkueen ohella Legirus Interillä oli joukkueet C- ja D-pojissa.
Vuonna 2017 seura ajautui talousvaikeuksiin ja sen toiminta lopetettiin marraskuun lopulla.
Venäläisrahoitteinen seura perustettiin vuonna 2015, jolloin tavoitteeksi asetettiin paikka Veikkausliigassa kaudella 2019. Edustusjoukkueessa pelasi kaudella 2015 kaksitoista ulkomaalaispelaajaa, joista seitsemän oli kotoisin Venäjältä, neljä Espanjasta ja yksi, Agustin Ojeda, Argentiinasta. Seura voitti Suomen Regions’ Cupin vuonna 2016. Vuoden lopulla seuraa rahallisesti tukeneen pietarilaisen miehen kiinnostus joukkueeseen hiipui, jolloin sikäläinen rahoitus päättyi.
Kakkosen kaudelle 2017 seura oli alun perin budjetoinut 400 000 euroa, mutta leikkasi menojaan antamalla potkut päätoimiselle espanjalaiselle valmennuskolmikolle ja kaikille ammattilaispelaajilleen. Legirus Inter selvitti kauden lopulta 60 000 eurolla, ja joukkue sijoittui Kakkosen lohkossaan neljänneksi.
Vuoden 2017 lopulla Legirus Inter ajautui suuriin talousvaikeuksiin. Seuran kassasta puuttui noin 150 000 euroa, eikä joukkue pystynyt tekemään lainkaan pelaajasopimuksia. Ongelmia aiheutti esimerkiksi se, ettei seuraa tukeva halliyhtiö kyennyt taloudelliseen tukemiseen, koska lokakuun lopulla romahtaneen Legirus Interin kuplahallin korjausten arvioitiin kustantavan jopa 100 000 euroa. Legirus Interin puheenjohtaja Jari Kurittu totesi, ettei seura pysyisi sen hetkisellä rahoituksella pystyssä, joten se pyrki hankkimaan toiminnan jatkamiseen ”uskottavaa, päivänvalon kestävää rahoitusta”. Seuran toiminnan jatkamisesta oli tarkoitus päättää marraskuun lopulla järjestettävässä vuosikokouksessa. Joukkueen uudeksi nimeksi kaavailtiin Inter Vantaata.
Seuran johto päätti 30. marraskuuta 2017 järjestetyssä sääntömääräisessä vuosikokouksessa päättää seuratoiminnan. Urheilutoimenjohtaja Jari Kurittu totesi, ettei seuralla ole kuin velkaa samalla kun tilit ovat tyhjät. Kuritun mukaan seura ajetaan konkurssiin tai puretaan. Legirus Interin kotikentän omistava halliyhtiö Peakfin Oy sen sijaan jatkoi toimintaansa normaalisti, koska kyseessä on erillinen yhtiö. Seuran junioreiden kaavailtiin liittyvän osaksi Korson Palloseuraa.
Pikku Kiimalammi
Pikku Kiimalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 150 metriä. Lampeen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia. Lammen luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkuunsa 300 metriä pitkä laskuoja Kiimalammiin.
Lammen rantaviiva on 0,53 kilometriä pitkä ja sen ranta on osittain moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja osittain soista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu kolme loma-asuntoa, joille johtaa metsäautotie.
Kiimalammi (Forssa)
Kiimalammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Noin 3,5 kilometriä kaakkoon Tammelassa sijaitsee toinen Kiimalammi.
Järven pinta-ala on 26 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 metriä ja leveys 600 metriä. Järveen laskee ympäröiviltä soilta suo-ojia, joista yksi tuo viereisen Pikku Kiimalammin vedet. Järven luusua sijaitsee sen etelärannalla, josta saa alkuunsa 500 metriä pitkä laskuoja Myllyojaan, joka laskee Heinijärveen.
Lammen rantaviiva on 3,9 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat soistunutta metsämaastoa. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa metsäautotiet Koijärveltä.
Antti Toikkonen
Antti Yrjönpoika Toikkonen (26. lokakuuta 1828 – 29. marraskuuta 1898 ) oli suomalainen Kurussa asunut maakauppias ja maanviljelijä. Toikkonen omisti Kurussa sijainneen Toikon tilan ja useita muita maatiloja.
Toikkonen oli tunnettu Tampereen seudulla ja Pohjanmaallakin ja hän keräsi omaisuutensa maakauppiaana ja toimittamalla lihaa pääasiassa Suomeen sijoitetuille venäläisille joukko-osastoille. Kurussa pidettiin Toikkosen aikana joka syksy Toikon markkinoiksi kutsutut teuraskarjamarkkinat.
Toikkonen vuokrasi 1854 Idman-suvun omistaman Kurun Parkkuun kylässä sijainneen Ylä-Toikon tilan ja osti tilan itselleen 1875. Hän otti myös sukunimekseen Toikkonen avioiduttuaan 1854 Riihikosken talon tyttären Fredrikan (1832–1907) kanssa. Toikkonen sai maakauppaluvan 1861. Koska maaseudulla oli pulaa vaihtorahasta Toikkonen sai myös oikeuden painattaa itse 1–10 kopeekan seteleitä vaihtorahaksi asiakkailleen.
Toikkonen perusti yhdessä tamperelaisen kauppiaan G. O. Sumeliuksen kanssa "Näsijärven Höyrylaiva Osakeyhtiön" jonka omistama 1870 valmistunut Laine-niminen laiva liikennöi 1870-luvulla Visuvedelle saakka.
Antti Toikkosen vanhin tytär Fredrika (1865) ja puoliso Kaarle Akseli Kovero perustivat Sorvajärven tilan Ylöjärvelle.
Antti Toikkonen on haudattu Kurun vanhalle hautausmaalle.
Colossal Order
Colossal Order on suomalainen videopelejä kehittävä yritys, joka on perustettu Tampereella 2009. Se kehittää liikenne- ja kaupunkisimulaatiopelejä, ja sen tunnetuin peli on yli viisi miljoonaa kappaletta myynyt .
Yrityksen julkaisija on ruotsalainen Paradox Interactive. Paradox huolehtii yhtiön pelien testaamisesta, markkinoinnista, myynnistä ja levittämisestä internet- ja vähittäismyyntiin.
Colossal Orderin toimitusjohtaja on Mariina Hallikainen.
Colossal Orderin perusti kesällä 2009 joukko Universomo -mobiilipeliyhtiön pelikehittäjiä. Universomon ulkopuolelta uuteen yhtiöön palkattiin toimitusjohtajaksi Mariina Hallikainen. Colossal Orderilla oli aluksi vaikeuksia saada rahoitusta ensimmäiselle pelilleen, "Cities in Motion" -liikennesimulaatiopelille, jonka kehitys oli jo aloitettu ennen kuin päätös yhtiön perustamisesta oli tehty. Sijoittajien mielestä pelille ei löytyisi tarpeeksi suurta asiakaskuntaa. Yhtiön alkutaivalta rahoittivatkin suursijoittajien sijasta Ely-keskus, Tekes, AVEKin DigiDemo-rahoitus ja pienet yksityissijoittajat. Yhtiö sai alkuvaiheessaan ohjausta Tampereen teknillisen yliopiston Yritystalli-ohjelman kautta, mutta neuvoja kysyttiin myös kokeneemmista peliyrityksistä Remedyltä ja Frozenbyteltä. Perustamisen yhteydessä Colossal Order vertaili kymmeniä julkaisijoita ja päätyi lopulta solmimaan julkaisusopimuksen Paradoxin kanssa yli vuoden kestäneiden neuvotteluiden jälkeen.
Lokakuussa 2015 Colossal Orderille myönnettiin Vuoden suomalainen pelinkehittäjä -palkinto DigiExpo-messuilla. Palkinnon perusteluissa kehuttiin Colossal Orderin keskittyneen ”alusta asti [...] – pelien kehittämisen ohella – myös peliliiketoimintansa kehittämiseen”.
Colossal Orderin yhteistyötä julkaisija Paradox Interactiven kanssa on kuvattu hyväksi. Colossal Orderilla on vapaat kädet luoda pelejä ilman julkaisijan asettamia rajoituksia muuta kuin aikatauluja koskien.
Yhtiön pelikehittäjien taustasta poiketen se ei kehitä mobiilipelejä, vaan keskittyy PC-peleihin. Yhtiön työntekijöillä on oma wiki-alusta, jolla pelejä suunnitellaan. Colossal Orderin pelit tunnetaan aktiivisista modaajayhteisöistään. Yksi yhtiön ohjelmoijista työskenteleekin täysipäiväisesti modityökalujen parissa.
Ensimmäinen peli "Cities in Motion" julkaistiin vuonna 2011 ja sitä verrattiin vahvasti "Transport Tycoon" -pelisarjan peleihin. "Cities in Motion" saavutti kohtuullisen suuren suosion omassa genressään, ja sille julkaistiin vuonna 2013 jatko-osa "Cities in Motion 2".
Yhtiön tunnetuin peli on maaliskuussa 2015 julkaistu kaupunginrakennussimulaattori "", joka kilpailee "Sim City"- ja "Cities XL" -pelisarjojen kanssa.
Pelille "Cities: Skylines" on julkaistu useita lisäosia. Ensimmäinen lisäosa "Cities: Skylines – After Dark" julkaistiin 2015 syyskuussa. Pelin toinen lisäosa "Cities: Skylines – Snowfall" julkaistiin 18. helmikuuta 2016. Lisäosa "Cities: Skylines – Natural Disasters" julkaistiin 29. marraskuuta 2016. Neljäs lisäosa "Cities: Skylines – Mass Transit" julkaistiin 18. toukokuuta 2017.
6000 km/h (Pharaoh Overlordin albumi)
6000 km/h on vuonna 2014 ilmestynyt Pharaoh Overlordin viides livealbumi. Turussa Ruissalon telakalla järjestetyllä H2Ö-festivallilla äänitetty albumi julkaistiin samaan aikaan kuin Circlen livealbumi 6000 km/h.
Jääkiekon Suomensarja 1966–1967
Jääkiekon Suomensarja 1966–1967 oli jääkiekon Suomensarjan 27. kausi. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa jotka oli jaettu maantieteellisesti itälohkoon, länsilohkoon ja pohjoislohkoon. SM-sarjaan nousivat lohkovoittajat Upon Pallo Lahdesta ja Kärpät Oulusta, itälohkon kärkipaikan jakoivat tasapisteillä HIFK ja Töölön Vesa, uusintaottelun sarjanoususta voitti HIFK maalein 4-2.
Nousuottelua seurasi paikanpäällä 10 814 katsojaa mikä oli uusi yleisöennätys kansallisissa jääkiekko-otteluissa Suomessa. Suomensarjassa kävi 113 253 katsojaa mikä oli miltei kaksi kertaa enemmän kuin edellisellä kaudella (67 086). Yleisömäärien nousuun vaikutti etenkin Helsinkiin valmistunut jäähalli jossa pelasivat itälohkon suurseurat HJK ja HIFK sekä Töölön Vesa ja Karhu-Kissat.
Uusintaottelu
Uusintaottelu
Upon Pallo, Oulun Kärpät ja Helsingin IFK nousivat SM-sarjaan. Hämeenlinnan Tarmo, Tampereen Kisatoverit, Mikkelin Palloilijat, Joensuun Peli-Toverit, Kalevan Pallo ja Kajaanin Palloilijat putosivat maakuntasarjaan. Suomensarjaan maakuntasarjasta nousivat Imatran Ketterä, Tampereen Hilpara, Heinolan Palloilijat-47, Raahen Vesa, Åbo IFK ja Raholan Pyrkivä Tampereelta.
Independencia (provinssi)
Independencia on Dominikaanisen tasavallan provinssi. Siellä on 52 589 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 2 007 neliökilometriä. Provinssi sijaitsee maan länsirajalla ja rajoittuu lännessä Haitiin. Sen pääkaupunki on Jimaní.
San Andrés
San Andrés on usean paikan nimi:
San Francisco (täsmennyssivu)
San Francisco voi tarkoittaa:
Sergio Álvarez
Sergio Álvarez Conde, yleensä vain Sergio (s. 3. elokuuta 1986 Catoira, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta Vigoa.
Sergio liittyi Celta Vigon nuorisoakatemiaan vuonna 1999. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran reservijoukkueessa kaudella 2004–2005 maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä. Kauden 2008–2009 hän pelasi lainalla Racing Ferrolissa.
Sergio teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 4. kesäkuuta 2011 ottelussa Cartagenaa sarjakauden viimeisellä kierroksella. Hieman Ismael Falcónin seurasta lähdön jälkeen, Sergio nostettiin pysyvästi edustusjoukkueen kokoonpanoon.
Vysokototšnyje kompleksy
NPO Vysokototšnyje kompleksy (), lyh. NPO VK on myös englanninkielisellä nimellä High Precision Systems tunnettu aseteollisuuskonserni. Se on Venäjän valtionkorporaatio Rostehin holdingyhtiönä toimiva tytäryhtiö. NPO VK:n pääkonttori sijaitsee Moskovassa.
Aseteollisuuskonserni perustettiin vuonna 2009. Sittemmin siihen on liitetty uusia suuria aseteollisuusyrityksiä, kuten KBM (Konstruktorskoje bjuro mašinostrojenija) ja Tulan asetehtaat. Nykyään (2015) NPO VK-konserniin kuuluu noin 20 tytäryritystä, joista ainakin osalla on myös kaksoiskäyttö- tai siviilituotantoa. Konsernissa työskentelee yli 45 000 henkeä.
Aseteollisuuskonsernin päätuotteisiin kuuluvat muun muassa:
NPK Vysokototšnyje kompleksy oli eräs niistä Venäjän valtionyrityksistä, joihin muun muassa Yhdysvallat ja Euroopan unioni kohdistivat pakotetoimenpiteitä Venäjän federaation vuosina 2014–15 Ukrainaan kohdistaneiden sotilaallisten toimien (Etelä-Ukrainaan kuuluvan Krimin sotilasmiehitys, osallistuminen Donbassin sotaan) johdosta.
Jukka Moilanen
Jukka Moilanen (s. 24. maaliskuuta 1955 Mänttä) on Ulvilan kaupunginjohtaja. Hänellä ei ole enää SDP:n jäsenkirjaa ja koulutukseltaan hän on insinööri YAMK / Master of Engineering. Ulvilan kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan 28. toukokuuta 2012 hän voitti Tomi Lähteenmäen äänin 22-13, ja hän aloitti kaupunginjohtajana seuraavan lokakuun alusta. Kaupunginjohtajaksi Moilanen siirtyi Satakuntaliiton alueiden käytön johtajan virasta. Hän on toiminut 90-luvulla kaupunginvaltuuston puheenjohtajana Harjavallassa , jossa hänen isänsä on toiminut kunnanjohtajana 60-luvulla.
Moilanen harrastaa kilpaurheilua ja musiikkia. Moilaselta on julkaistu kolme pitkäsoitto-cd:tä: Pienen pojan haaveet (2012), Viimeinen kesä (2015) ja Kirje  kotiin (2018) . Hän on saavuttanut SM-hopeaa 10 kilometrin maantiejuoksussa, Euran Raikun M55 joukkueessa.
Jari Jussinmäki
Jari Jussinmäki on Paimion kaupunginjohtaja. Paimion kaupunginvaltuusto valitsi hänet kaupunginjohtajaksi yksimielisesti marraskuussa 2004. Hän siirtyi kaupunginjohtajaksi TAD-keskuksen seutukehityspäällikön tehtävistä. Aikaisemmin Jussinmäki oli työskennellyt myös Sauvon kunnanjohtajana. Vuonna 2013 hän haki Forssan kaupunginjohtajaksi. Hän sai 11 ääntä.
Open Ear
Open Ear on Heikki Sarmannon studioalbumi vuodelta 1975. Sarmannon kvintetin ja taustalaulajien lisäksi levyllä esiintyvät laulusolisteina Maija Hapuoja ja Harri Nikkonen.
Levyn kannen teki Jorma Auersalo.
Kaikki levyn sävellykset on tehnyt Heikki Sarmanto.