hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Varsamaksu
Varsamaksu on hevosten jalostukseen ja kasvatukseen liittyvä käsite. Kun tamma astutetaan oriilla, maksetaan oriin omistajalle astutusmaksu. Yleensä hinnaltaan suurempi varsamaksu maksetaan varsan synnyttyä ja osoittauduttua elinkelpoiseksi, kuitenkin ennen kuin varsa tunnistetaan noin neljän kuukauden iässä. Oriin pitäjä antaa maksusta kuitin, joka toimii varsan syntymätodistuksena.. Astutusmaksu ja varsamaksu voidaan maksaa myös samalla kertaa, ja toisinaan varsamaksu maksetaan elävästä varsasta vasta syntymää seuraavana vuonna.
Kuolleena syntyneestä, elinkelvottomasta (esimerkiksi epämuodostuneesta) tai pian syntymän jälkeen kuolevasta varsasta varsamaksua ei peritä. Varsamaksua ei voida periä, mikäli tamman omistaja ei halua varsaa itselleen vaan sopimuksen mukaan "palauttaa" sen oriin omistajalle. Joillakin oreilla on niin sanottu varsatakuu: jos tamma ei tule tiineeksi tai jos tiineydestä ei synny elinkelpoista varsaa, tammanpitäjä saa astuttaa tammansa samalla oriilla seuraavana keväänä ilmaiseksi.
Children of the Dark Waters
Children of the Dark Waters on suomalaisen Eternal Tears of Sorrow -yhtyeen kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin toukokuussa 2009. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 19.
Albumissa on lähes sama, mutta synkempi sävy kuin aiemmalla Before the Bleeding Sun-levyllä. Kappale ”Angelheart, Ravenheart (Act II: Children of the Dark Waters)” on toinen osa Before the Bleeding Sun -albumilla julkaistusta kappaleesta. Albumilla on myös vaikutteita melodisesta black metalista.
Albumin single ”Tears of Autumn Rain” julkaistiin Suomessa 18. helmikuuta 2009. Singlellä ovat mukana myös naislaulajat Miriam Renvåg (Ram-Zet) ja Heidi Parviainen (Amberian Dawn). Albumi miksattiin Finnvox Studiolla Helsingissä maalis- ja huhtikuussa 2009. Aikaisempien albumeiden tapaan se äänitettiin Tico Tico Studiolla Kemissä. Kitaristi Risto Ruuth jätti yhtyeen ennen albumin julkaisua, ja hänen korvaajakseen tuli Mika Lammassaari.
Janne Vuorinen
Janne Vuorinen (s. 5. kesäkuuta 1970) on entinen pesäpalloilija ja sittemmin pelinjohtaja.
Vuorinen voitti pesäpallon Suomen mestaruuden yhdeksän kertaa pelaajana, joista kahdeksan kertaa Sotkamon Jymyn joukkueessa sekä kerran Oulun Lipon kanssa vuonna 1998. Lisäksi Vuorinen saavutti pelaajana kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Toukokuussa 2003 hän nousi Superpesiksen kaikkien aikojen etenijätilaston ykköseksi. Hän oli Superpesiksen paras etenijä vuosina 1989, 1990, 1992, 1993 ja 1998. Vuonna 1992 hänet valittiin Vuoden pesäpalloilijaksi. Kaikkiaan Vuorinen toi 399 ottelussa 647 juoksua. Vuorinen osallistui pelaajana yhdeksään Itä–Länsi-otteluun.
Pelinjohtajana hän on ollut idän valitsijana vuosina 2007 ja 2012. Pelaajauransa jälkeen Vuorinen toimi Sotkamon Jymyn pelinjohtajana kauden 2003 lopun sekä kauden 2004 ja uudelleen kausilla 2006-2007. Jymy voitti Vuorisen opeilla kaksi SM-kultaa ja yhden hopean. Hänet valittiin vuoden pelinjohtajaksi 2004 ja 2006. Vuosina 2009 ja 2010 hän toimi Oulun Lipon pelinjohtajana.
Vuorinen palasi pelinjohtotehtäviin kaudeksi 2014 tehtyään kaksivuotisen sopimuksen Joensuun Mailan kanssa. Hän johdatti JoMan kahteen halli-SM-kultaan 2014 ja 2015. Kaudella 2015 JoMa voitti Vuorisen alaisuudessa SM-pronssia. Keväällä 2015 Vuorinen ilmoitti lopettavansa pelinjohtajan tehtävässä kauden jälkeen. JoMa taisteli kaudella 2015 runkosarjan voitosta, mutta taipui Vimpelin Vedolle pisteellä. Pudotuspeleissä JoMa hävisi välierissä Vuorisen entistä seuraa Sotkamon Jymyä vastaan. Vuorisen pesti Joensuussa päättyi lopulta pronssijuhliin.
Janne Vuorisen isä Pasi Vuorinen saavutti pesäpallon SM-mitaleja Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa vuosina 1954, 1955 ja 1959 ja Suomen mestaruuden Sotkamon Jymyssä 1963.
Vuorinen on koulutukseltaan liikunnanopettaja. Hän työskentelee Sotkamon urheilulukiossa opettajana ja johtavana valmentajana.
Naisten puolue
Naisten puolue (Naisp.) oli suomalainen 1990-luvun alkupuolella toiminut puolue. Naisten asiaa ajanut puolue osallistui kahdesti eduskuntavaaleihin ja kerran kunnallisvaaleihin, mutta sen listoilta ei valittu kansanedustajia tai valtuutettuja.
Järjestö merkittiin yhdistysrekisteriin marraskuussa 1989 ja puoluerekisteriin vuotta myöhemmin. Alkuvaiheessa projektia vetivät Anja Hämäläinen, Mirjam Airio-Murola ja Kirsti Viljamaa. Perustajien esikuvana oli Islannissa toiminut Naisten lista (Kvennalistinn). Yhdistyksen nimi oli aluksi Naisliike, kunnes se joulukuussa 1990 vaihdettiin Naisten puolueeksi. Ensimmäinen puoluekokous pidettiin tammikuussa 1991, jolloin puheenjohtajaksi valittiin kokoomuksesta edelliskesänä loikannut Espoon kaupunginvaltuutettu Marjaliisa Muurman. Kokoukseen osallistui noin 50 puolueen kannattajaa. Vuonna 1995 puolueen toimintaan osallistui noin 200 aktiivia.
Järjestö poistettiin puoluerekisteristä kesäkuussa 1995 sen jäätyä ilman paikkoja kaksissa eduskuntavaaleissa. Puolueen oli tarkoitus kerätä kortit uudestaan. Puolueen kotisivuja päivitettiin vielä joulukuussa 1995.
Naisten puolue osallistui Naisjärjestöt Yhteistyössä – Nytkis -yhdistyksen toimintaan. Puolueen edustajia osallistui kansainvälisiin naiskonferensseihin ja se järjesti Naisten puolueiden yhteispohjoismaisen seminaarin Turussa.
Heinäkuussa 1994 Naisten puolue päätti ylimääräisessä edustajakokouksessaan vastustaa Suomen jäsenyyttä Euroopan unionissa.
Eduskuntavaaleissa 1991 Naisten puolueella oli ehdokkaita kaikissa Manner-Suomen vaalipiireissä Kymiä lukuun ottamatta. Kannatus oli suurinta Helsingissä (1,1 %). Vuonna 1995 puolueella oli lista kymmenessä vaalipiirissä. Kannatus oli jälleen vahvinta Helsingissä (0,8 %). Naispuolueen ehdokkaita olivat muun muassa Tarja Smura (Miss Suomi 1993) ja Sanelma Vuorre (Miss Messuhalli 1941). Eniten henkilökohtaisia ääniä keräsi puheenjohtaja Söderling (1 418).
Puolue teki vaaliliittoja LKP:n, SKL:n, SMP:n, SEP:n, EKA:n, EVY:n, ja EPV:n kanssa.
Kunnallisvaaleissa 1992 Naisten puolue asetti oman listansa vain Helsingissä (1 221 ääntä / 0,5 %) ja Espoossa (773 / 0,9 %).
Vuoden 1994 presidentinvaalissa puolue tuki Eeva Kuuskoskea ensimmäisellä ja Elisabeth Rehniä toisella kierroksella.
Vuonna 1991 puolue osallistui omalla listallaan Helsingin Puhelinyhdistyksen edustajiston vaaleihin.
Englannin Valioliigan kausi 2008–2009
Englannin Valioliigan kausi 2008–2009 alkoi 16. elokuuta 2008 ja päättyi 24. toukokuuta 2009. Manchester United voitti mestaruuden kolmannen kerran peräkkäin. Kyseessä oli seuran yhdestoista mestaruus sitten Valioliigan perustamisen 1992 ja yhteensä 18. Englannin mestaruus. Samalla se nousi mestaruuksien kokonaismäärässä jaetulle ykkössijalle yhdessä Liverpoolin kanssa.
"Lopullinen sarjataulukko 24. toukokuuta 2009""
"Lopullinen maalintekijätilasto 24. toukokuuta 2009"
TLY Open Air
TLY Open Air on Tammelan Urheilukentällä elokuun alussa pidettävä metallimusiikkiin keskittyvä festivaali.
Ensimmäinen TLY-festivaali järjestettiin 23. elokuuta 2008 nimellä Thrashia Läpi Yön. Konsertissa esiintyivät Distractress, Headnail, Perfect Chaos, MyGrain, Amoral, Kiuas ja Diablo.
Toinen TLY Open Air järjestettiin 1.8.2009 ja esiintyjinä olivat Entombed, Profane Omen, Bloodpit, Amoral, Before the Dawn, Peer Günt, Medeia, Hateform, Vorum, Scarcyde ja Sanity Shed. Entwine joutui perumaan kaikki kyseisen viikonlopun konserttinsa ja korvaajaksi tuli Bloodpit.
Howard Ashman
Howard Elliot Ashman (17. toukokuuta 1950 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 14. maaliskuuta 1991 New York City, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Grammy- ja Oscar-palkittu näytelmäkirjailija ja elokuvamusiikin sanoittaja. Hänen tunnetuin työnsä on musikaali "Pieni kauhukauppa", johon hän teki sanat ja Alan Menken sävelsi musiikin. "Pienestä kauhukaupasta" tuli tuottoisin ja kolmanneksi pisimpään pyörinyt Off Broadway -musikaali. Ashman voitti Oscar-palkinnon parhaasta laulusta ”Under the Sea” elokuvaan "Pieni merenneito" vuonna 1990 ja Grammy-palkinnon albumista "The Little Mearmaid" vuonna 1991.
Ashman oli homoseksuaali. Hän kuoli 40-vuotiaana AIDSin aiheuttamiin komplikaatioihin. Kuolemansa jälkeen Ashman oli ehdolla parhaan laulun Oscar-palkinnon saajaksi kolmesta laulusta elokuvaan "Kaunotar ja hirviö" vuoden 1992 gaalassa. Hän voitti Alan Menkenin kanssa palkinnon laulusta ”Beauty and the Beast”. Ashmanin palkinnon vastaanotti hänen kumppaninsa Bill Launch. Hän oli myös vuotta myöhemmin Oscar-ehdokkaana elokuvasta "Aladdin".
Valley Beth Shalom
Valley Beth Shalom on konservatiivijuutalainen synagoga Los Angelesissa Kaliforniassa ja yksi Yhdysvaltain suurimmista konservatiivisynagogista. Newsweek-lehti sisällytti sen ”Yhdysvaltain 25 eloisimman synagogan” listalleen, minkä lisäksi se tunnetaan Jewish World Watch -ihmisoikeusjärjestön perustamisesta.
Amaury Bischoff
Amaury Bischoff (s. 31. maaliskuuta 1987 Colmar, Ranska) on ranskalais-portugalilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigan Arsenalia. 175 senttimetriä pitkän Bischoffin pelipaikka on keskikentällä.
Bischoffin isä on ranskalainen ja äiti portugalilainen. Bischoff aloitti maajoukkueuransa Ranskan alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa, mutta vaihtoi alle 20-vuotiaissa Portugaliin kutsun saatuaan.
Kezia
Kezia on kanadalaisen metalliyhtye Protest the Heron ensimmäinen albumi. Albumi julkaistiin Kanadassa 30. elokuuta 2005 ja Yhdysvalloissa 4. huhtikuuta 2006.
Albumin kappaleet kertovat teloitettavaksi joutuvasta Kezia-nimisestä naisvangista teloituksen suorittavan vanginvartijan, teloitusta johtavan papin ja Kezian itsensä näkökulmasta.
Runkohuone
Runkohuone on pitkäkirkkotyyppisen kirkon suurin tila, joka on tarkoitettu lähinnä seurakunnalle. Se koostuu yhdestä tai useammasta pitkittäislaivasta.
Byretti
Byretti on laboratorioväline, jota käytetään esimerkiksi titrauksessa vapauttamaan tarkkoja määriä nestemäistä reagenssia. Se on pitkä, asteikolla varustettu sylinterimäinen putkilo, jonka pohjalla on hana tai helmisuljin nesteen vapauttamista varten. Parhaimmillaan luokan A byretit kykenevät ± 0.05 cm tarkkuuteen.
Ranskalainen kemisti François Antoine Henri Descroizilles kehitti vuonna 1791 ensimmäisen byretin, joka muistutti enemmänkin asteikolla varustettua putkiloa. Joseph Louis Gay-Lussac kehitti tätä edelleen asettamalla nestettä vapauttavan kärjen ylös sivulle, ja vakiinnutti ensimmäisenä termit "pipetti" ja "byretti". Karl Friedrich Mohr loi nykyaikaisen byretin asettamalla sulkimella varustetun kärjen pohjaan.
Meandrinidae
Meandrinidae on kivikorallien heimo, johon kuuluu viisi tai seitsemän sukua. Neljä sukua elää Atlantilla, loput Indopasifisella merealueella ja Punaisellamerellä. Niillä on tiivis kalkkirunko, ja polyyppien lonkerot ovat lähellä suuaukkoja.
Carlos Borges
Carlos Ariel Borges (14. tammikuuta 1932 Montevideo – 5. helmikuuta 2014 Montevideo) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Borges edusti maajoukkuetasolla Uruguayta Sveitsin MM-kisoissa 1954. Hän teki turnauksessa 4 maalia viidessä ottelussa, näistä kolme Skotlantia vastaan.
Sirppimatkijat
Sirppimatkijat ("Toxostoma") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sirppimatkijoiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kymmenen lajia. Toisissa lähteissä sukuun on esitetty eri lajimääriä.
Go-Go Shoes – The Story of Honey B. &amp; T-Bones 1982–2002
Go-Go Shoes – The Story of Honey B. & T-Bones 1982–2002 on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bones kokoelma-albumi.
Burhan Sargın
Burhan Sargın (11. helmikuuta 1929 Ankara) on 1950-luvulla uransa huipulla ollut turkkilainen jalkapalloilija. Sargun edusti Turkkia maajoukkuetasolla Sveitsin MM-kisoissa 1954, joissa hän teki kahdessa ottelussa kolme maalia, kaikki Etelä-Koreaa vastaan.
Sinimatkijat
Sinimatkijat ("Melanotis") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Sinimatkijoiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Kyrene (mytologia)
Kyrene () oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuninkaan Hypseuksen tytär ja nymfi, joka oli tunnettu tavattomasta kauneudestaan.
Leijonan hyökättyä hänen isänsä lammaslauman kimppuun Kyrene paini paljain käsin sen kanssa. Paikalla ollut Apollon rakastui tähän välittömästi ja sieppasi Kyrenen mukaansa Libyaan. Täällä suhteesta syntyi Aristaios, ja Kyrene sai lahjaksi maa-alueen, joka tunnettiin Kyrenaikana. Sinne perustettiin myöhemmin Kyrenen kaupunki.
Kveekarimatkijat
Kveekarimatkijat ("Cinclocerthia") on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kveekarimatkijoiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Lainvalvoja
Lainvalvoja ("Lawman") on yhdysvaltalainen vuonna 1971 valmistunut lännenelokuva. Sen ohjasi Michael Winner ja pääosia näyttelevät Burt Lancaster (Sheriffi Jered Mannox) ja Robert Ryan (Sheriffi Cotton Ryan). Sivuosissa nähdään muun muassa Robert Duvall.
Focus 3
Focus 3 on alankomaalaisen Focus-yhtyeen vuonna 1972 julkaistu tupla-albumi ja järjestyksessään kolmas pitkäsoitto. Albumille sisältyvät muun muassa hitti ”Sylvia” (Britanniassa sija 4) sekä vuoden 1970 single ”House of the King”. ”House of the King” puuttuu "Focus 3":n CD-versiosta, mutta on lisätty yhtyeen debyyttialbumin CD-versiolle.
Hypseus
Hypseus () oli kreikkalaisessa mytologiassa lapiittien kuningas ja jokijumala Peneioksen ja najadi Kreusan poika. Puolisonsa Khlidanopen kanssa hänellä oli lapset Kyrene, Themisto ja Astyageia.
Theodor Wagner
Theodor "Turl" Wagner (6. elokuuta 1927) on itävaltalainen entinen jalkapalloilija. Wagner edusti maajoukkueurallaan Itävaltaa Sveitsin MM-kisoissa 1954 tehden turnauksessa neljässä ottelussa 3 maalia, kaikki Sveitsiä vastaan.
Josef Hügi
Josef "Sepp" Hügi (23. tammikuuta 1930 Riehen, Sveitsi – 16. huhtikuuta 1995 Basel, Sveitsi) oli sveitsiläinen jalkapalloilija. Hügi edusti maajoukkuetasolla Sveitsiä Sveitsin kotikisoissaan 1954 ja pelasi kolme ottelua. Hän teki kuusi maalia, joista kolme Itävaltaa vastaan. Hän oli turnauksen toiseksi paras maalintekijä yhdessä Itävallan Erich Probstin sekä Saksan Max Morlockin kanssa.
Pikkuhanhikki
Pikkuhanhikki ("Potentilla tabernaemontani", aikaisemmin "P. neumanniana") on eurooppalainen hanhikkilaji. Suomessa lajia tavataan harvinaisena lähinnä Ahvenanmaalla. Suomessa pikkuhanhikki on rauhoitettu.
Monivuotinen pikkuhanhikki on suikerteleva ja juurehtiva. Sen haarat ovat puutuneita ja kasvavat 5–15 cm pitkiksi. Kasvilla on sekä kukattomia että kukallisia lehtiruusukkeita. Ruohomaiset kukintohaarat ovat 5–10 cm korkeita, pystyjä tai kohenevia ja suorakarvaisia. Aluslehtien lapa viisisorminen, ylempien lehtien lapa kolmisorminen. Lehdykät ovat kärkipuolelta hammaslaitaisia, vastapuikeita, päältä kiiltäviä ja kaljuja, mutta alta karvaisia. Täysin keltaisten kukkien terälehdet ovat verholehtiä pidempiä. Pikkuhanhikki kukkii touko-kesäkuussa.
Pikkuhanhikki muistuttaa hyvin läheisesti samoilla kasvupaikoilla esiintyvää sakarahanhikkia ("P. neumanniana", aikaisemmin "P. subarenaria") ja niitä on välillä erittäin hankala erottaa toisistaan niiden monimuotoisuuden takia. Lajit ilmeisesti myös risteytyvät keskenään, vaikka ne pääasiassa lisääntyvätkin kasvullisesti.
Pikkuhanhikin levinneisyysalue ulottuu Espanjasta ja Britteinsaarilta halki Keski- ja Itä-Euroopan Puolaan ja Bulgariaan saakka. Pohjoisimpana sitä tavataan eteläisessä Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Suomen esiintymät ovat pääasiassa Ahvenanmaalta. Manner-Suomesta tunnetaan vain yksi esiintymä Suomusjärveltä. Pikkuhanhikki lienee Suomessa muinaistulokas, ja sen tunnetut esiintymät ovat lähinnä vanhojen merireittien varsilla.
Kalkinsuosijana pikkuhanhikkia tavataan kalkkipitoisilla, kuivilla kalliokedoilla tai kivikkoniityillä. Laji on huono kilpailija, joten kasvupaikkojen laidunnus on tärkeää, jotta kilpailevat kasvilajit pysyvät matalina. Laidunnuksen loppuminen onkin suurin uhka pikkuhanhikkiesiintymille.
Ŵ
Ŵ (ŵ) on w-kirjain, jonka päällä on sirkumfleksi. Sitä käytetään kymrin (wales), njandžan (chicheŵa) ja nsengan kielissä. Kirjain esiintyy Malawin njandžankielisessä nimessä "Malaŵi". Kirjain vastaa soinnillista bilabiaalista frikatiivia.
Dorsetin ja Itä-Devonin rannikko
Dorsetin ja Itä-Devonin rannikko () on Englannin kanaalin pohjoisrannan osa, joka on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi. Se ulottuu Orcombe Pointista läheltä Exmouthia Devonin itäosassa Old Harry Rocksiin lähellä Swanagea Dorsetin itäosassa. Rannikkokaistaleen pituus on 153 kilometriä. Se on jyrkkää kalkkikivipengermää, jossa näkyy kerrostumia mesotsooiselta maailmankauden kaikilta osakausilta: triaskaudelta, jurakaudelta ja liitukaudelta. Hyvin säilyneissä kerrostumissa on fossiileita selkärankaisista ja selkärangattomista eläimistä maa- ja meriympäristöstä 185 miljoonan vuoden ajalta. Näistä kalkkikivipengermistä tehdyt löydöt ovat vaikuttaneet suuresti ihmiskunnan käsitykseen dinosaurusten ajasta ja sitä edeltäneistä elämänmuodoista.
Rannikkoa pitkin kulkee vaellusreitti, joka on osa kansallista vaellusreitistöä. Alueen kaupungeista Exeter on lähellä reitin länsipäätä, Bournemouth sen itäpäätä.
Karl Freund
Karl W. Freund (16. tammikuuta 1890 Königinhof, Böömi, Itävalta-Unkari – 3. toukokuuta 1969 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli saksalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja. Hän voitti urallaan parhaan kuvauksen Oscarin.
Freund liittyi elokuvateollisuuteen 1907, kun hän sai paikan apulaiskoneenkäyttäjänä. Häntä kiinnosti kuitenkin enemmän kuvaaminen ja vuoden päästä hänestä tuli uutisfilmien kuvaaja. Freund oli innovatiivinen ja kiinnostunut teknisistä kehityksestä, mikä teki hänestä elokuvaamisen kärkinimiä jo uransa varhaisessa vaiheessa. Freund työskenteli 1920-luvulla Ufa-elokuvayhtiölle ja teki yhteistyötä mm. ohjaajien F. W. Murnaun ja Fritz Langin kanssa. Yksi Freundin merkittävimmistä varhaisista elokuvista oli Langin ohjaama "Metropolis", jonka suosioon Freundin kuvaus vaikuttu suuresti.
Freund tutki ennen lähtöä Saksasta myös yö- ja värikuvaamista. Hän kehitti Walter Ruttmanin elokuvaan "" tekniikan, joka mahdollisti kuvaamisen yöllä ilman keinotekoista valoa. Hollywoodissa hänen ensimmäisiä elokuviaan Universal Picturesilla oli Lewis Milestonen "Länsirintamalta ei mitään uutta", jonka lopulliseen versioon hän oli vaikuttamassa. Vuonna 1933 Freund ohjasi ensimmäisen elokuvansa: kauhutarinan "The Mummy".
1930-luvulla Freund siirtyi työskentelemään MGM:lle, jolle kuvasi mm. elokuvat "Ziegfeld, naisten kuningas" (1936) ja "Hyvä maa" (1937), josta hän voitti myös Oscarin. Oscar-gaalassa 1942 Freund oli ehdokkaana parhaasta kuvauksesta sekä "Suklaasotilaasta" että elokuvasta "Kukkia varjosta". Hän siirtyi Warnerille 1940-luvun lopussa. Hänen Warnerin ajan elokuvauksia olivat mm. "Myrskyvaroitus" (1948) ja "Palavaa kultaa" (1950). Freundin viimeiseksi elokuvaksi jäi 1950 ilmestynyt "Montana".
Freund siirtyi elokuvauransa jälkeen television puolelle, kun Desi Arnaz ja Lucille Ball pyysivät häntä uuteen sarjaansa, kun he halusivat nostaa elokuvatuotantojen kuvanlaatua. Freund kehitti sarjaan "I Love Lucy" uuden kolmen kameran järjestelmän, josta tuli käytännössä standardi televisiosarjojen kuvaamisessa. Freund johti sarjan elokuvaamista yli 400 jakson verran, kunnes jätti sen 1956. Eläkkeelle hän jäi kolme vuotta myöhemmin.
Keittobanaani
Keittobanaani tai jauhobanaani (tunnetaan myös nimellä ruokabanaani, "Musa paradisiaca") on banaaneihin kuuluva hyötykasvi. Erotuksena tavalliseen, Suomessa tyypillisimpään kaupalliseen banaaniin, keittobanaanin pohjushedelmä on muodoltaan kulmikas ja suurempi, tyypillisesti noin 30 senttimetrin mittainen. Se on myös väriltään vihreänkeltainen tai punaruskea.
Keittobanaanikasvi on noin 3–10 metriä korkea. Sen ”runko” muodostuu lehtien kannoista, jotka kasvavat ylöspäin spiraalimaisessa muodostelmassa. Lehdet voivat kasvaa 1,5–3 metriä pitkiksi ja puolen metrin levyisiksi.
Keittobanaanin alkuperä lienee Kaakkois-Aasiassa. Kahdella tunnetulla alaryhmällä, "horn plantainilla" ja "French plantainilla", uskotaan olevan yhteinen alkujuuri. Molemmat niistä kasvavat Intiassa, Afrikassa ja trooppisessa Amerikassa. "French plantain" -keittobanaani kasvaa myös Indonesiassa ja Tyynenmeren saarilla.
Keittobanaanin ja tavallisen banaanin välinen erottelu on kasvitieteessä vaikeaa, ja niitä pidetään usein vaihtelevasti toistensa alalajeina taksonomistista riippuen.
Keittobanaanin jalostetut alalajit pohjautuvat kahteen kantalajiin: "Musa acuminata" Colla:an ja "Musa balbisiana" Colla:an. Niistä jalostetuista risteytyksistä käytetään joskus yleisiä nimityksiä "Musa X paradisiaca" L., "Musa X sapientum" L. tai ehkäpä eksakteimpana nimityksenä jopa "M. acuminata X M. balbisiana" Colla. Eri risteytystyypit erotellaan 2-4 kirjaimen kirjainyhdistelmillä, joissa A-kirjain edustaa "acuminata"-lajia ja B-kirjain "balbisiana"-lajia.
Eri keittobanaanilajikkeet on risteytetty sekä "acuminata"- että "balbisiana-"lajeista tai pelkästään jälkimmäisestä, kun taas tavallisen kaupallisen banaanin jalosteet ovat tyypillisesti AAA-tyyppiä, eli ne polveutuvat pelkästään "acuminata"-lajista.
Keittobanaania ei syödä raakana, ja se on rakenteeltaan tavallista banaania kiinteämpi. Keittobanaani on maultaan tavallista banaania miedompi. Sitä voidaan käyttää keitettynä kuten perunaa tai paistaa uunissa tai pannulla. Se valmistetaan yleensä vihreänä, mausteena käytetään usein kookosmaitoa ja sokeria. Keittobanaania voidaan myös kuivata myöhemmin keitettäväksi, tai siitä voidaan tehdä jauhoja. Eräissä osissa Itä-Afrikkaa, eritoten keski- ja itä-Ugandassa ja Tansaniassa Chagga-heimon keskuudessa, keittobanaania käytetään oluen valmistamiseen.
Utrechtin rauha
Utrechtin rauha (tai Utrechtin sopimus) oli vuonna 1713 allekirjoitettu rauhansopimus, jossa sovittiin useista erillisistä rauhanehdoista neuvotteluihin osallistuneiden maiden välillä. Sopimus allekirjoitettiin Alankomaiden tasavallan Utrechtissa maalis-huhtikuussa 1713. Utrechtin rauha normalisoi suhteet monen Euroopan valtion välillä ja oli ensimmäinen askel Espanjan perimyssodan päättämisessä.
Osapuolina rauhassa olivat Ranskan kuningas Ludvig XIV:n ja Espanjan kuningas Filip V:n edustajat, sekä vastapuolella Britannian kuningatar Annan, Savoijin herttuan ja Alankomaiden tasavallan edustajat.
Utrechtin rauhassa ja 1714 solmitussa Rastattin rauhassa päästiin sopimukseen rauhanehdoista. Ludvigin pojanpoika pysyi Espanjan kuninkaana hallitsijanimellä Filip V. Sama hallitsija ei kuitenkaan saisi hallita Ranskaa ja Espanjaa. Espanja joutui luovuttamaan Itävallalle Espanjan Alankomaat, siitä lähtien Itävallan Alankomaat (nykyinen Belgia), sekä Napolin ja Sardinian. Savoijille Espanja luovutti Sisilian, jonka Savoiji vaihtoi hieman myöhemmin Sardiniaan Itävallan kanssa. Vuonna 1707 muodostetulle Isolle-Britannialle Espanja luovutti Gibraltarin ja Menorcan sekä "asienton", yksinoikeuden käydä tietyn kiintiön verran kauppaa, etenkin orjakauppaa, vuosittain Espanjan siirtomaissa. Ranska luovutti Isolle-Britannialle Kanadassa sijaitsevat Newfoundlandin, Acadien ja Hudson's Bay Companyn omistaman Rupertinmaan aluevaltauksensa.
Asiento nousi 1730-luvulla Britannian ja Espanjan väliseksi kiistanaiheeksi. Se synnytti vuonna 1739 sodan Jenkinsin korvasta, mikä jatkui Itävallan perimyssotana 1742 ja kesti aina Aachenin rauhaan 1748 saakka.
Kone-Hankkija
Kone-Hankkija oli Keskusosuusliike Hankkijan tulosyksikkö, joka harjoitti traktoreiden, puimureiden, traktoreiden työkoneiden sekä lypsykoneiden ja kuivureiden kauppaa. Teknillinen Hankkija puolestaan vastasi meijereiden urakoimisesta sekä suurista rakennusurakoiden kiinteistötekniikan asennuksista.
Ruuhikoski
Ruuhikoski voi tarkoittaa ainakin seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Ruuhikoski (Seinäjoki)
Ruuhikoski on alue Seinäjoen itäosassa, Etelä-Pohjanmaalla. Alueella sijaitsee Ruuhikosken golfkenttä.
Larmorin prekessio
Larmorin prekessio tarkoittaa hiukkasen magneettisen momentin prekessiota, eli pyörimisakselin kiertymistä ulkoisen magneettikentän suuntaisen akselin ympäri. Prekession voi ymmärtää hyrrämäisenä liikkeenä. Ilmiön löysi englantilainen fyysikko ja matemaatikko Joseph Larmor.
Ulkoisen magneettikentän aiheuttama vääntömomentti formula_1 magneettiseen momenttiin formula_2 voidaan esittää ristitulolla
missä vektori formula_4 on magneettikenttä. Yhtälö voidaan muuttaa muotoon
missä formula_6 on (spin)pyörimismäärä ja formula_7 gyromagneettinen suhde, joka kertoo magneettisen momentin ja pyörimismäärän suhteen. Nyt siis pyörimismäärävektori prekessio magneettikentän suuntaisen akselin ympäri kulmataajuudella formula_8, jota kutsutaan myös Larmorin taajuudeksi. Se voidaan esittää muodossa
Södra Råda
Södra Råda on Ruotsissa sijaitseva entinen pitäjä, kunta ja seurakunta. Södra Rådan alue kuuluu nykyään Gullspångin kuntaan, Länsi-Götanmaan lääniin ja Värmlannin maakuntaan.
Södra Råda oli tunnettu vuosina 1310–1323 rakennetusta vanhasta puukirkosta, joka oli lattiaa lukuun ottamatta maalausten peitossa. Kirkko poltettiin maan tasalle 12.11.2001.
Södra Rådan pitäjä on perustettu keskiajalla. Pitäjän nimenä oli 17.4.1885 asti pelkästään "Råda".
Vuoden 1862 kuntauudistuksessa Södra Rådan pitäjän kirkolliset tehtävät siirrettiin Södra Rådan seurakunnalle ja maalliset tehtävät Södra Rådan maalaiskunnalle. Alue kuului tuolloin Visnumin kihlakuntaan Värmlannin läänissä.
Maalaiskunta liitettiin vuoden 1952 kuntauudistuksessa Visnumin maalaiskuntaan, joka lakkautettiin vuonna 1971. Tuolloin Södra Rådan alue liitettiin Gullspångin kuntaan. Kuntajakomuutoksen yhteydessä Södra Råda siirrettiin Värmlannin läänistä Skaraborgin lääniin (nykyään osa Länsi-Götanmaan lääniä).
Lääninvaihdoksen yhteydessä Södra Rådan seurakunta puolestaan siirrettiin Karlstadin hiippakunnasta Skaran hiippakuntaan. Seurakunta liitettiin vuonna 2006 Amnehäradin seurakuntaan. Laajennettu Amnehäradin seurakunta ulottuu nykyään sekä Länsi-Götanmaan että Värmlannin maakuntiin.
Södra Rådan pitäjän pinta-ala on 60,19 neliökilometriä, josta 43,50 neliökilometriä on maa-alueita. Vuonna 2000 pitäjän alueella asui 481 henkilöä. Pitäjässä sijaitsee pieni osa Gullspångin taajamasta.
Pitäjän alue sijaitsee Mariestadista koilliseen. Lännessä se rajoittuu Vänerniin, idässä Skagern-järveen ja etelässä Gullspångsälveniin. Pitäjä on viljelysseutua, jossa on paikoitellen myös metsiä.
Larmor
Larmor voi tarkoittaa:
Bob Bailey (näyttelijä)
Robert "Bob" Bainter Bailey (13. huhtikuuta 1913 Toledo, Ohio – 13. elokuuta 1983 Lancaster, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat elokuvaroolinsa olivat Laurel & Hardy -elokuvissa "Jitterbug" ja "Tanssikoulu ". Radiossa Baileyllä oli nimirooli George Valentinena kuunnelmasarjassa "Let George Do It" vuosina 1946–1954. Kuunnelmasarja "Yours Truly, Johnny Dollarin" nimiroolissa hän oli 1955–1960.
Kheirotesia
Kheirotesia on ortodoksisen kirkon rituaali. Kheirotesialla tarkoitetaan alempaan pappeuteen vihkimistä. Toimittajana on aina piispa ja rituaali suoritetaan kirkkosalin puolella hetkien lukemisen aikana. Näin siksi, että kheirotesialla vihittävät vain avustavat jumalanpalveluksien toimittamisessa, mutta eivät saa toimittaa niitä itsenäisesti - poikkeuksena maallikon toimitettavaksi laadittu hetkipalvelus. Toimituksella vihitään lukijat ja alidiakonit.
Kheirotesia ei kuulu ortodoksisen kirkon varsinaisiin sakramentteihin. Joskus aiemmin nimityksellä kutsuttiin myös kanttorille, kirkonisännöitsijälle tai ponomarille toimitettua virkaan siunaamista, mutta vuoden 1988 piispainkokous päätti isä arkkipiispa Johanneksen aloitteesta että kheirotesialla tarkoitettaisiin vain lukijoiden ja alidiakonien vihkimistä. Päätöksen oletetaan liittyvän samana vuonna tapahtuneeseen luterilaisen kirkon naispappeuteen, koska monet ortodoksiset kanttorit ja kirkonisännöitsijät ovat naisia. Näin siksi, koska silloinen isä arkkipiispa Johannes vastusti voimakkaasti naispappeutta.
Diakonit, papit ja piispat vihitään tehtäviinsä kheirotonian toimittamisella.
Queen Bee
Queen Bee on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bonesin kolmas albumi.
99 (albumi)
99 on suomalaisen yhtyeen Honey B and the T-Bones neljäs albumi.
Juan Jover
Juan Jover Sañes (23. marraskuuta 1903 Barcelona – 28. kesäkuuta 1960 Sitges) oli espanjalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1951, Espanjan GP:hen. Hän selvitti aika-ajot, mutta ei voinut osallistua kilpailuun moottorin hajottua.
Jover kilpaili vuoden 1947 Barin GP:ssä Scuderia Milano Maseratilla. Hän oli kuudes. Vuoden 1948 Albin GP:ssä hän oli 7. Hän voitti vuoden 1949 Le Mansin 24 tunnin ajon yhdessä Henri Louveaun kanssa.
Jover osallistui Endurance Racing -kilpailuun Scuderia Pegasolla. Hänen uransa päättyi ennen vuoden 1953 Le Mansin ajoa hänen vammauduttua onnettomuudessa. Jover kuoli liikenneonnettomuudessa 56-vuotiaana.
Myöntäminen
Myöntäminen tarkoittaa suomalaisessa oikeustieteessä asianosaisen tuomioistuimessa selvästi antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen oikeudenkäynnin aikana esittämä vaade on kokonaan tai joiltakin osin oikea. Yksityisoikeudellisessa riita-asiassa myöntäminen saa aikaan sen, että oikeuden tuomio on myöntämisen mukainen. Myöntämisen vastakohta on kanteen vastustaminen.
Myöntämisen suhde tunnustukseen on varsin kiistanalainen, sillä myöntämisen vaikutus ilmenee vain välillisesti oikeudenkäymiskaaren 12. luvun 12. pykälästä. Myöntämisen kohteena on oikeussuhde ja tunnustus kohdistuu tosiseikkaan. Yleensä asianosaisen myöntäminen vastaa todellisuutta, mutta on täysin mahdollista myöntää todesta poikkeava väite oikeaksi. Tällöinkin myöntäminen toimii tuomion perusteena. Myöntäminen on mahdollista vain asioissa, joiden kohteesta asianosaisella on valta määrätä. Muulloin kyseeseen voi tulla vain tunnustus.
"Tunnustus" tai tunnustaminen tarkoittaa asianomaisen tuomioistuimelle antamaa selitystä siitä, että jokin vastapuolen väittämä, yleensä asianosaiselle epäedullinen seikka on tosi. Tunnustamisen vastakohta on kyseisen seikan "kieltäminen" tai "kiistäminen". Tunnustuksesta erotetaan "myöntäminen", jolla tarkoitetaan asianomaisen tuomioistuimessa antamaa ilmoitusta siitä, että vastapuolen esittämä vaade on oikea. Myöntämisen vastakohta on "koko kanteen tai sen osan" kiistäminen eli vastustaminen.
Sanaa "myöntäminen" käytetään kuitenkin yleisesti myös tunnustamisen synonyyminä siten, että vastaajan oikeudelle lähettämässä vastineessa tai oikeudenkäynnin aikana voidaan myöntää joku kanteessa esitetty vaatimus, väite tai tosiseikka oikeaksi (toisin sanoen tunnustaa se) ja kiistää muut väitteet. Tällöin voidaan sanoa vastaajan myöntävän "osan kanteesta".
Myöntäminen on ruotsiksi 'medgivande' ja tunnustaminen 'erkännande'.
Ekokaupunki
Ekokaupunki on kaupunki (määritelmä vaihtelee; EU:n tilastoviranomaisen mukaan yli 50 000 asukkaan asutuskeskittymä), jonka ympäristörasitetta on pienennetty pääasiassa kaupunkisuunnittelulla, ekorakentamisella, uusiutuvan energian tuotannolla sekä joukkoliikenteellä ja kevyellä liikenteellä. Ekokaupungin ekologinen jalanjälki, energiankulutus ja hiilidioksidipäästöt ovat tavallista kaupunkia pienemmät.
Tällaisia kaupunkeja ovat mm. Melbourne, Porto Alegre, Curitiba, Huangbaiyu, Kalundborg, Loja, Songdo IBD, Waitakere, Freiburg im Breisgau ja Älvstaden.
Ekokaupunkien kritiikki kumpuaa syväekologisesta ajattelutavasta, jonka mukaan ekokaupungit vain pienentävät kaupunkien ekologisuusongelmaa, mutta eivät vähennä riittävästi tai poista ongelmaa. Syväekologista ajattelutapaa edustavat ihmiset näkevät maatalouteen perustuvat pienen väestömäärän ekokylät ekologisempana vaihtoehtona ekokaupungeille.
Asmahan
Asmahan (arabiaksi أسمهان, oikealta nimeltään Amal al-Atrash, s. 18. marraskuuta 1912 – k. 14. heinäkuuta 1944, Egypti) oli syyrialaissyntyinen laulaja ja muusikko Farid al-Atrašin sisko.
Asmahan syntyi aristokraattiseen druusi-perheeseen. Hän asui Libanonissa, kunnes vuonna 1920 muutti perheensä mukana Turkkiin Demergin provinssiin, jonka kuvernööriksi hänen isänsä oli valittu. Isä kuitenkin kuoli vuonna 1924 ja perhe muutti Egyptiin. Egyptissä Asmahanin äiti alkoi elättää perhettään laulamalla yksityistilaisuuksissa. 1930-luvun puolivälissä Asmahan aloitti esiintymiset Kairon yökerhoissa yhdessä veljensä kanssa. Vahvaääninen, nuori, kaunis nainen päätyi esiintymisillään myös kuningas Faroukin suosioon. Vuonna 1937 Asmahan teki ensimmäisen levytyksensä "Aleik Salat Allah". Asmahanin tunnettuja 1940-luvun levytyksiä olivat muun muassa "Ya Habibi Ta'ala Lhakni" ja "Layali al-Uns fi Vienna".
Asmahan näytteli ainakin kahdessa elokuvassa: vuoden 1941 elokuvassa "Intisar al-chabab" yhdessä veljensä kanssa ja vuoden 1944 elokuvassa "Gharam wa intiqam". Hän oli myös jonkin aikaa naimisissa druusiprinssi Hasan al-Atrashin kanssa ja asui toisen maailmansodan aikaan Syyriassa. Asmahanin on väitetty sodan aikaan toimineen brittien agenttina. Hän kuoli auto-onnettomuudessa, jossa auto suistui tieltä veden täyttämään ojaan.
Kamarijunkkari
Kamarijunkkari ( < ) on sekä alimman asteen hovivirkamiehen nimitys että arvonimi. Kamarijunkkari on joko hovin vakinaisessa palveluksessa tai hänet kutsutaan mukaan hoviseurueeseen erilaisissa juhlatilaisuuksissa. Venäjällä tätä arvonimeä ei aikoinaan voitu suoda kahdeksatta arvoluokkaa alemmalle henkilölle.
Ruotsin hovin arvoasteikossa kamarijunkkari on kamariherran jälkeen ja hänen tehtävänään on avustaa tätä viranhoidossa. Ruotsissa nimitys on myös pelkkä arvonimi ilman mitään palvelustehtäviä. Tämä virka-arvo tuli Ruotsissa käyttöön 1783, kun Kustaa III perusti 24 uutta hovivirkaa. Kamarijunkkari vastaa majurin arvoa.
Ylikamarijunkkari () on Ruotsin hovin virkamiehen nimitys, joka vastaa kenraaliluutnantin arvoa. Ylikamarijunkkari hoitaa etupäässä edustustehtäviä.
Kristján Guðmundsson
Kristján Guðmundsson (s. 1941 Snæfellsnes, Islanti.) on islantilainen käsitetaiteilija ja taidemaalari.
Gudmundsson tekee erikoisia ääntä vaimentavia maalauksia. Hän edusti 1982 Islantia Venetsian biennaalissa.
832 Naval Air Squadron
832 Naval Air Squadron (832 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Laivue perustettiin 1. huhtikuuta 1941 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Albacorea. Laivue siirtyi elokuussa "HMS Victoriousille" operaatioihin Norjan rannikolla käyttäen RNAS Hatstonia maatukikohtanaan. Tukialuksen ollessa marraskuussa 1941 ja helmikuussa 1942 Islannin vesillä laivueen komentaja sai surmansa.
Laivue oli maaliskuusta heinäkuuhun suojaamassa Jäämeren saattueita, joiden kuluessa laivue osallistui ainoastaan yhteen saksalaista taistelulaiva "Tirpitziä" vastaan suunnattuun hyökkäykseen.
Laivue siirrettiin 21. elokuuta maihin RNAS Crailiin, josta se siirrettiin suojaamaan Maltan saattuetta operaatio Pedestaliin.
Laivue sijoitettiin operaatiosta palattuaan RNAS Crailiin sekä RNAS Machrihanishiin, joista se suoritti miinanlaskua Englannin Kanaalin alueella sekä merimaalien tuhoamislentoja RNAS Manstonista. Laivue siirtyi lokakuussa 1942 tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua.
Laivue varustettiin tammikuussa 1943 12 amerikkalaisilla Grumman Avenger TBF-1 koneella. Laivue suoritti HMS Victoriousin kannella lyhyen vierailun Yhdysvalloissa ennen siirtymistä Panaman kanaalin kautta Tyynelle valtamerelle. Laivue otti toukokuussa osaa amerikkalaisen laivasto-osaston osana operaatioihin Korallimerellä, kunnes se siirrettiin 27. kesäkuuta "USS Saratogalle" tukemaan maihinnousua Salomonin saarille.
Laivue palasi heinäkuussa "HMS Victoriousille" aloittaen paluumatkan Pearl Harborin ja Panaman kanavan kautta Englantiin. Laivue uudelleen varustettiin syyskuussa RNAS Hatstonissa Avenger Mk I:llä. Laivueeseen liitettiin tammikuussa 1944 neljä 1832 laivueen Grumman Wildcat Mk V:ä. Laivue siirtyi helmikuussa "HMS Athenelle" ja "HMS Engadinelle" purjehtien Ceylonille, jossa se siirrettiin 15. huhtikuuta Katurundan lentotukikohtaan.
Laivue jätti kalustonsa ja siirtyi 3. toukokuuta "HMS Illustriousille" Surabayan pommitusoperaatioon, joka suoritettiin 17. toukokuuta. Laivue piti Katurundaa maatukikohtanaan, kun se siirtyi 26. toukokuuta "HMS Begumille" kuudeksi seuraavaksi kuukaudeksi suojaamaan meriliikennettä.
Laivueen vahvuus supistettiin lokakuussa yhdeksään koneeseen. Se palasi alkuvuodesta 1945 "HMS Begumin" mukana Englantiin. Laivue lakkautettiin 21. helmikuuta 1945.
Attiyat Al-Abnudi
Attiyat Al-Abnudi (muita kirjoitusmuotoja Atteyat Al Abnoudy, Attiyat El-Abnoudi, s. 1939, Al Simbillaween) on egyptiläinen dokumenttielokuvaohjaaja. Monet hänen elokuvistaan käsittelevät naisia, erityisesti "Bihar al-Attash" (1981), "Al-Ahlam al-Mumkinna" (1982), "Rawya" (1994), "Nisa' Mas'ulat" (1995) ja "Ayam al-Dimuqratiyya" ("Demokratian päivät", 1996).
Attiyat Al-Abnudi on ollut naimisissa tunnetuin runoilijan Abdel Rahman el-Abnudin kanssa ja julkaisi suhteesta vuonna 1999 muistelmateoksen "Ayyam Lam Takun Ma'ahu" ("Päivät ilman häntä").
Snæfellsnes
Snæfellsnes on niemimaa Borgarfjörðurin länsipuolella Länsi-Islannissa.
Niemimaata on sanottu Islanniksi pienoiskoossa, sillä siellä on paljon kansallisia nähtävyyksiä, kuten tulivuori Snæfellsjökull, jota pidetään yhtenä Islannin vertauskuvista. Tulivuori on Jules Vernen teoksen "Matka maan keskipisteeseen" tapahtumapaikka. Se on islantilaisten "Lohilaaksolaisten saagan" tapahtumapaikkoja ja saagan mukaan varjaagien heimon ensimmäisen länsinorjalaisen jäsenen Bolli Bollasson syntymäpaikka. Muita historiallisia henkilöitä, jotka saagan mukaan ovat syntyneet alueella, ovat Guðrún Ósvífursdóttir, Bolli Þorleiksson ja Snorri Goði.
Snæfellsnesin pohjoisrannikolla on kalastajakyliä ja pieniä kaupunkeja, kuten Rif, Ólafsvík, Grundarfjörður, Stykkishólmur ja Búðardalur.
Lähellä Hellissanduria on Länsi-Euroopan korkein rakennelma Hellissandurin radiomasto.
Snaefellsnesin yhteisö on saanut Green Globe -sertifikaatin neljäntenä maailmassa. Yhteisö sitoutui Green Globen ohjelmaan 2003. Sertifikaatti myönnettiin kesäkuussa 2008.
Cor Group
Cor Group-konserni on vuonna 1988 perustettu terveydenhuollon alaan keskittyvä yritys, jonka emoyhtiö on Cor Group Oy. Cor Groupin yhtiöt tekevät ja julkaisevat terveydenhuoltoon liittyvää sisältöä, tuottaa ohjelmisto- ja ulkoistamispalveluita sekä valmistavat instrumentteja terveysalan ammattilaisille. Kuluttajille Cor Groupiin kuuluva Terve Media tarjoaa useita terveydenhuoltoon liittyviä verkkopalveluita.
Terve Media Oy (aiemmin Coronaria Media Oy ja Darwin Media Oy) on yritys, joka tuottaa verkkojulkaisuja. Terve Median sivustoja ovat esimerkiksi Tohtori.fi, Helistin.fi, Kimallus.fi, Terve24.fi, Huoltamo.com, Poliklinikka.fi, Pudottajat.fi ja Terkkari.fi. Palveluista Poliklinikka.fi, Kimallus.fi, Verkkoklinikka.fi, Huoltamo.com, Helistin.fi ja Terkkari.fi sulautettiin Terve.fi -palvelun alle elokuussa 2012.
Terve Media tekee sisältöä sekä terveydenhuollon ammattilaisille että terveydestä kiinnostuneille kuluttajille. Terve Media kuuluu Cor Group -konserniin.
Terve Medialla on 15 työntekijää, ja sillä on toimistot Oulussa ja Helsingissä. Terve media tarjoaa kontakteja ja työkaluja monikanavaiseen lääkemarkkinointiin. Yhtiön oman ilmoituksen mukaan Terve Median nettisivustoilla käy kuukausittain kaksi kolmasosaa terveydenhuollon ammattilaisista ja noin 750 000 kuluttajaa .
Terve Median kuluttajapalveluissa on eri aiheisia uutisia ja artikkeleita, vastauspalveluja sekä keskustelusivuja, kuten Tohtori.fi, joka sisältää tietoa terveydestä ja Pudottajat.fi, joka on laihduttajille suunnattu nettiyhteisö. Lisäksi terveydenhuollon ammattilaisia varten on portaaleja ja palveluja, kuten tietokantoja ja tutkimustietoa. Nämä palvelut vaativat rekisteröitymisen.
Marraskuussa 2011 paljastui yli 73 000 nimen ja käyttäjätietojen tietovuoto Terve Median ylläpitämillä keskustelusivuilla, joka johtui ohjelmista joiden tietoturvapäivitykset olivat vuosia jäljessä. Järjestelmät oli rakentanut Corame Oy. Ylläpitäjän mukaan käytettyyn phpBB2-ohjelmistoon ei oltu tehty eikä ollut tullut vuoden 2007 alun jälkeen tietoturvapäivityksiä. Ohjelmiston tuki on lakannut vuoden 2009 lopussa. Ylläpitäjä totesi, että he tiesivät järjestelmän haavoittuvaksi ja pelkäsivät joutuvansa tietovuodon kohteeksi
Terve.fi on terveys- ja hyvinvointiaiheinen verkkosivusto.
Tohtori.fi on suomalainen nettisivusto, joka sisältää tietoa terveydestä.
Sivustolta löytyy tietoa esimerkiksi laihdutuksesta, ravintolisistä, ehkäisystä, lääkityksestä, verenpaineesta ja taudeista. Myös erilaiset ekstrapalvelut, kuten painoindeksilaskuri ja masennustesti, tarjoavat lisätietoa.
Tohtori.fi on toiminut vuodesta 1997 alkaen. Tohtori.fi:n tekijöistä löytyy niin lääkäreitä kuin muitakin asiantuntijoita.
Vuoden 2006 Terve Median kävijäprofiilin mukaan sivun kävijöistä naisia on 80 prosenttia. Suurin osa käyttäjistä on 25-vuotiaita tai vanhempia. Viikoittain sivustolle päätyy noin 100 000 käyttäjää.
John James (kilpa-autoilija)
John Martin James (10. toukokuuta 1914 Packwood, Englanti – 27. tammikuuta 2002 St. Julian's, Malta) oli brittiläinen F1-kuljettaja ja insinööri. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1951, Britannian GP:hen, joka päättyi keskeytykseen eikä hän saavuttanut pisteitä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa, mutta vuoden 1952 sääntömuutokset rajoittivat hänen osallistumistaan itsemuokatulla Maseratillaan Formula Libreen ja saivat hänet lopettamaan kilpa-ajamisen vuonna 1953.
Tom Jones (kilpa-autoilija)
Tom Jones (26. huhtikuuta 1943 Dallas, Texas – 29. toukokuuta 2015 Eastlake, Ohio) oli yhdysvaltalainen F1-kuljettaja.
Jones osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1967, Kanadan GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osoitti harjoituksissa jo hyvää vauhtia, kunnes kärsi sähköviasta aika-ajoissa saaden huonon kierroksen.
Jones johti hitsaus- ja metalliyritystä Clevelandissa. Hän kuoli Eastlakessa Ohiossa vuonna 2015.
The Temple (Cleveland)
The Temple on vuonna 1924 rakennettu historiallisesti arvokas synagoga Clevelandissa Ohiossa, joka on kuulunut National Register of Historic Places -rekisteriin vuodesta 1974. Seurakunta edelleen omistaa synagogan ja käyttää sitä tärkeimpinä juhlapyhinä, esimerkiksi Roš hašanan aikaan, vaikka sillä on toinen aktiivisemmin käytössä oleva synagoga lähiökaupungissa. Synagogassa sijaitsee myös rabbi Abba Hillel Silverin perustaman "Temple Museum of Religious Art" -museon taidekokoelma.
Jonas Thern
Jonas Thern (s. 20. maaliskuuta 1967 Falköping) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija ja valmentaja.
Keskikentällä pelannut Thern edusti urallaan ruotsalaista Malmö FF:ä, sveitsiläistä FC Zürichia, portugalilaista Benficaa, skotlantilaista Rangersia sekä italialaisia Napolia ja AS Romaa. Thern pelasi maajoukkueessa 75 maaottelua, ja hän oli mukana Ruotsin joukkueessa 1990 MM-kisoissa, 1992 EM-kisoissa ja 1994 MM-kisoissa. Thern oli maajoukkueen kapteeni MM-pronssia 1994 saavuttaneessa joukkueessa. Thern päätti uransa 1999 polvivamman vuoksi.
Pelaajauran jälkeen Thern on valmentanut kotikaupunkinsa IFK Värnamoa ja Halmstadia.
Thern valittiin Ruotsin parhaaksi miesjalkapalloilijaksi 1989.
Peli- ja valmennusuransa jälkeen Thern on toiminut lukion opettajana John Bauergymnasietissa Värnamossa.
Mikkelin Sanomat
Mikkelin Sanomat oli suomalainen Mikkelissä julkaistu sanomalehti joka ilmestyi 1885–1893 ja 1896–1954. Lehti ilmestyi nimellä Saimaa 1894–1895.
Mikkelin Sanomat perustettiin 1885 Mikkelin suomenmielisten piirien äänenkannattajaksi kun vuosina 1881–1884 ilmestynyt Pellervo-lehti lakkasi ilmestymästä 1884 sen julkaisijan Mikkelin lyseon suomen kielen lehtorin Rietrikki Polénin kuoltua joulukuussa 1884. Mikkelin Sanomat ilmestyi aluksi kerran viikossa mutta vuodesta 1888 jo kaksi kertaa viikossa. Lehti jouduttiin kuitenkin lopettamaan 1893, kun sen julkaisijana toiminut J. H. Wartiaisen kirjapaino teki konkurssin. Lehden seuraajaksi tuli "Saimaa"-lehti joka ilmestyi kahdesti viikossa vuosina 1894–1896. Saimaa-lehti joutui kilpailemaan nuorsuomalaisten julkaiseman Mikkeli-lehden kanssa lukijoista.
Mikkelin vanhasuomalaiset piirit perustivat osakeyhtiön joka alkoi vuoden 1896 alusta julkaista uudelleen Mikkelin Sanomia. Mikkelin Sanomat oli aluksi vanhasuomalaisten ja vuodesta 1918 kokoomuspuolueen äänenkannattaja. Lehti ilmestyi kolme kertaa viikossa vuoteen 1945 saakka ja sen jälkeen kuusi kertaa viikossa. Lehden levikki oli suurimmillaan noin 8 500 kappaletta 1910-luvulla, romahti sitten noin 1 000 kappaleeseen ja nousi vielä uudelleen jatkosodan vuosina 4 000 kappaleeseen. Mikkelin Sanomat jouduttiin lakkauttamaan taloudellisista syistä joulukuussa 1954.
Mikkelin Sanomat oli 1902–1907 toimittaja Väinö Andelinin omistuksessa. Vuosina 1907–1929 sitä kustansi suomalaisen puolueen kannattajien muodostama osuuskunta. Jatkossa lehteä kustansi vuodesta 1929 "Sanomalehti Oy Mikkeli" ja vuodesta 1945 "Oy Mikkelin Sanomat".
Kirjailija Kyösti Wilkuna oli aputoimittajana Mikkelin Sanomissa puolentoista kuukauden ajan keväällä 1906. Hän kuvasi tätä ajanjaksoa kirjassaan "Riennon toimitus. Piirteitä Kolkkalan kaupungin sivistyshistoriasta". Kirjailija Joel Lehtonen oli Mikkelin Sanomien toimittajana 1902–1903. Lehden toimittajina ovat olleet eri aikoina myös kirjailijat Oiva Paloheimo ja Osmo Lajula.
Naima Akef
Naima Akef (arabiaksi نعيمة عاكف, muita kirjoitusasuja Naima Akif, Naïma Akef, s. 7. lokakuuta 1929, Tanta – k. 23. huhtikuuta 1966, Kairo) oli egyptiläinen vatsatanssija, joka esiintyi useissa Egyptin filmiteollisuuden kultaisen ajan elokuvissa.
Akef aloitti esiintymisen hyvin nuorena isoisänsä omistamassa Akefin sirkuksessa, jossa hänen vanhempansa esiintyivät akrobaatteina. Hän jätti sirkuksen 14-vuotiaana ja alkoi esiintyä kairolaisissa yökerhoissa. Elokuvaohjaaja Hussein Fawzy löysi Akefin ja heidän ensimmäinen yhteinen elokuvansa oli "Al-Eïch wal malh" ("Leipää ja suolaa", 1944). Akef myös avioitui Fawzyn kanssa. Naima Akefista tuli elokuvien myötä aikansa tunnetuin vatsatanssija-näyttelijä Egyptissä. Hän liittyi myös Leil Ya Ain Group -kansantanssiryhmään.
Akef jätti elokuvat vuonna 1964 hoitaakseen poikaansa toisesta avioliitostaan kirjanpitäjä Salah Abdel Aleemin kanssa. Hän kuoli vuonna 1966 syöpään.Lähde: IMDb.com
841 Naval Air Squadron
841 Naval Air Squadron (841 NAS) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien lentolaivue.
Laivue perustettiin 1. heinäkuuta 1942 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan ainoastaan kaksi Fairey Albacorea. Konevahvuus lisääntyi elokuussa neljään. Laivue palveli RAF:n osana, joten se siirrettiin 17. elokuuta Middle Wallopin lentotukikohtaan ja 23. elokuuta edelleen Manstoniin. Laivue suoritti kaikkiaan 99 yöllistä hyökkäystä vihollisen Kanaalin meriliikennettä ja E-veneitä vastaan.
Alkuvuodesta 1943 laivueen osastoja palveli Coltishallissa, Exeterissä ja Tangemeressä, josta siihen lopulta liitettiin 31. toukokuuta 823 laivue. Liitoksen jälkeen laivueella oli 16 Albacorea ja kolme Fairey Swordfishiä. Laivue lakkautettiin 1. joulukuuta Manstonissa, jolloin laivueen tehtävät ja kalusto siirrettiin Kanadan ilmavoimien 415 laivueelle.
Laivue perustettiin uudelleen 1. helmikuuta 1944 RNAS Lee-on-Solentissa kalustonaan 12 Fairey Barracuda II:sta. Laivue siirtyi kuukauden lopulla RNAS Fearniin koulutukseen. Laivue liitettiin kesäkuussa 2. Laivaston torpedopommittajalennostoon RNAS Machrihanishissa. Laivue siirtyi elokuussa "HMS Formidablelle" kuudeksi päiväksi. Laivue siirtyi kuun lopulla RNAS Grimsetterin ja RNAS Machrihanishin kautta edelleen "HMS Implacablelle", jonka mukana se suoritti lokakuussa iskuja Norjan rannikon kohteisiin. Laivue lakkautettiin 28. marraskuuta RNAS Hastonissa, kun se liitettiin 828 laivueeseen.