hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rämeikkömesikko
Rämeikkömesikko ("Ramsayornis fasciatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Rämeikkömesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Käklinkallion kalliomaalaus
Käklinkallion kalliomaalauksen laatu on epävarma, sillä siitä ei tunnisteta yhtään kuviota eikä siitäkään ole päästy yksimielisyyteen, onko se edes kalliomaalaus. Se sijaitsee Koitereeltä lounaaseen virtaavan Haapajoen rannalla Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa. Kohde on löydetty 1990-luvun loppupuolella.
Maalauskallio sijaitsee Haapajoen kaakkoisrannalla kuusikossa kohdassa, jossa on pystyyn nostettu kivi. Paikan vieressä on Pamilon voimalaitos. Kallio on lohkeilutta ja maassa on useita irronneita kiviä. Punaväriä on kallion syvennyksessä olevissa jäljelle jääneissä pinnoissa.
Punaväriä on kalliossa olevissa kivipinnoissa ohuelti ja digitaalivärikuvien punaväriä vahvistamalla ei ole voitu vahvistaa minkään kuvion esiintymistä. Se, ettei punaväri ole ihmisen levittämää, vaikutta olevan todennäköisin selitys. Luonnossa punavärin esiintyminen kallion pinnoilla on varsin yleistä ja tämä seikka saattaisi selittää Käklinkallion ilmiön.
I sette gladiatori
I sette gladiatori (”Seitsemän gladiaattoria”; , ”Seitsemän spartalaista”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-espanjalainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään western-vaikutteista peplumia edustavan elokuvan ohjaajaksi on merkitty Pedro Lazaga. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Spartaan palannut gladiaattori Darius saa tietää, että tyrannimainen efori Hiarba on murhannut hänen isänsä ja tavoittelee hänen rakastettuaan Aglaiaa. Aglaian isän murhaajaksi lavastettu Darius pakenee kaupungista ja kerää yhteen gladiaattoriystävänsä, jotka ottavat tehtäväkseen Hiarban kukistamisen.
"I sette gladiatori" on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa, Sevilla Filmsin studiolla Madridissa sekä Madridin ulkopuolella Manzanares el Realin ja La Pedrizan maisemissa. Se on ensimmäinen monista "7 rohkeata miestä" -jäljitelmistä, jotka Stanley Kubrickin "Spartacuksen" vaikutuksesta on sijoitettu westerniksi tyyliteltyyn gladiaattoriasetelmaan. Elokuvan ohjaajaksi on virallisesti merkitty espanjalainen Pedro Lazaga, mutta pääosaa esittäneen Richard Harrisonin mukaan sen ohjauksesta vastasi kokonaan Alberto De Martino, joka oli tehnyt myös Harrisonin ensimmäisen peplum-elokuvan "Voittamaton gladiaattori" ("Il gladiatore invincibile", 1961).
Elokuva on yksinkertainen mutta viihdyttävä toimintaseikkailu, jossa on paljon kiinnostavia yksityiskohtia ja kepeää huumoria. Se ei kuitenkaan ole yhtä onnistunut kuin Harrisonin "Voittamaton gladiaattori", ja elokuvan alun jälkeen sen käsikirjoitus jättää sankarin pahasti ystäviensä varjoon. Muista gladiaattoreista erottuu varsinkin tyylilajin vakiokasvo Livio Lorenzon.
"I sette gladiatori" oli kohtalainen kaupallinen menestys ja tuotti Italiassa yhteensä 421 miljoonan liiran pääsylipputulot. Espanjassa sen näki 270 000 ja Ranskassa lähes 970 000 katsojaa. Elokuvan alku on kopioitu yksityiskohtia myöten Adalberto Albertinin gladiaattoriseikkailuun "Ritorno del gladiatore più forte del mondo" (1971). Siitä on olemassa myös 1980-luvun jäljitelmä "Seitsemän raivoisaa gladiaattoria".
Elokuvan laajakangasversio on saatavilla laadultaan tyydyttävänä englanninkielisenä DVD:nä. Impulson espanjalainen julkaisu sisältää vain espanjankielisen ääniraidan.
Rusorintamesikko
Rusorintamesikko ("Conopophila albogularis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Rusorintamesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Rusokurkkumesikko
Rusokurkkumesikko ("Conopophila rufogularis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Rusokurkkumesikkoa tavataan Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Harmaasieppomesikko
Harmaasieppomesikko ("Conopophila whitei") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Harmaasieppomesikkoa tavataan Australiassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Herra Peabody &amp; Sherman
Herra Peabody & Sherman () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen animaatioelokuva, jonka on ohjannut Rob Minkoff.
Kokkokallion kalliomaalaus
Kokkokallion kalliomaalaus sijaitsee Koitereella Alanteenlahdella Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa. Maalaus on löydetty toisen kerran 1990-luvun lopulla.
Maalaus sijaitsee Koitereella Alanteenlahdella Kokkokallossa vastapäätä Pennasenniemeä. Maalaus on Haapajoelle vievän reitin varrella.
Kalliossa erottuu heikosti kaksi mutkikasta pystyviivaa parin senttimetrin välein ja niiden alapuolella haaleaa punaväriä. Viivat on maalattu 1,5−2 senttimetrin paksuisella viivalla ja ne ovat 17 ja 20 cm pitkät. Noin 70 senttimetrin päässä on havaittu kämmenpainauma.
Harakkamesikko
Harakkamesikko ("Certhionyx variegatus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Harakkamesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vaeltajamesikko
Vaeltajamesikko ("Cissomela pectoralis") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Vaeltajamesikkoa tavataan Australian pohjoisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Surumesikko
Surumesikko ("Sugomel nigrum") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Surumesikkoa tavataan laajalla alueella Australiassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vyömesikko
Vyömesikko ("Acanthorhynchus superciliosus") on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Vyömesikkoa tavataan Australian lounaisosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Brasilian keisarikunta
Brasilian keisarikunta oli siirtomaaisännästään Portugalista itsenäistyneen Brasilian ensimmäinen valtiomuoto vuosina 1822–1899.
Napoleonin sotien vuoksi Portugalin tuleva kuningas Juhana VI oli paennut Brasiliaan vuonna 1807. Brasiliassa oli jo 1700-luvulla herännyt itsenäisyysliike Ranskan vallankumouksen innoittamana. Juhana VI:n aikana maa kehittyi kaupankäynnin ja koulutuksen osalta. Toisaalta portugalilaisia suosittiin ja veroja korotettiin, minkä katsotaan lisänneen tyytymättömyyttä maassa. Juhana VI:n palattua Eurooppaan hänen poikansa kruununprinssi Dom Pedro I julisti maan yleisen mielipiteen painostuksesta itsenäiseksi, ja hänet tunnustettiin keisariksi. Hän julisti Brasilian perustuslain vuonna 1824, mutta suosion puutteessa ja muun muassa Uruguayn maakunnan itsenäistyttyä hän luopui kruunusta vuonna 1831 ja palasi Portugaliin.
Pedro I:n kuusivuotias poika Dom Pedro II nousi isänsä jälkeen Brasilian valtaistuimelle. Perustuslakia muutettiin vuonna 1834 siten, että saatiin aikaan maakunnallinen itsehallinto, ja Brasiliasta tuli liittokeisarikunta. Brasilia kävi niin sanottua kolmoisliiton sotaa Paraguayta vastaan vuosina 1865–1870. Sen jälkeen tuli ajankohtaiseksi kysymys orjien vapauttamisesta. Keisarin ollessa käymässä Euroopassa kansanedustuslaitos lakkautti hänen tyttärensä Isabellan johdolla orjuuden ilman korvauksia isännille. Orjanomistajat liittyivät tasavaltalaisiin, ja Pedro luopui kruunusta. Vuoden 1889 vallankumouksen jälkeen muodostettiin Brasilian yhdysvallat -niminen tasavalta, jonka ensimmäiseksi presidentiksi tuli marsalkka Fonseca.
Parhaat (Wigwam)
Parhaat on Wigwam-yhtyeen kokoelma-albumi. Megamania-yhtiö julkaisi sen vuonna 2009.
Paul Cambon
Pierre Paul Cambon (20. tammikuuta 1843 Pariisi – 29. toukokuuta 1924 Pariisi) oli ranskalainen diplomaatti, joka toimi vuosina 1898–1920 Ranskan suurlähettiläänä Isossa-Britanniassa. Hänellä oli keskeinen rooli Ranskan ja Ison-Britannian välillä vuonna 1904 solmitun entente cordiale -sopimuksen synnyssä.
Cambon valmistui asianajajaksi vuonna 1870 ja nuorena tasavaltalaisena hänestä tuli saman vuoden marraskuussa Pariisin pormestariksi nimitetyn Jules Ferryn sihteeri. Hänestä tuli huhtikuussa 1871 Bouches-du-Rhônen departementin prefektuurin pääsihteeri ja seuraavaana vuonna Auben departementin prefekti. Seuraavan kymmenen vuoden aikana Cambon toimi prefektinä eri departementeissa, kunnes Ferry järjesti hänet helmikuussa 1882 Ranskan residentiksi Tunisiaan. Cambon auttoi muuttamaan Tunisian Ranskan protektoraatiksi. Hän ei kuitenkaan tullut toimeen Ranskan miehitysjoukkoja Tunisiassa komentaneen kenraali Georges Boulangerin kanssa, ja tultuaan vuonna 1886 Ranskan sotaministeriksi Boulanger erotti hänet. Cambon siirtyi vielä samana vuonna Ranskan suurlähettilääksi Madridiin ja 1891 Konstantinopoliin. Hän epäonnistui yrityksessään saada neuvottelemalla Iso-Britannia vetämään joukkonsa pois Egyptistä.
Cambon nimitettiin suurlähettilääksi Lontooseen elokuussa 1898, keskellä Ranskan ja Ison-Britannian suhteita hiertänyttä Fashodan kriisiä. Seuraavina vuosina hän pyrki lämmittelemään maiden välejä. Ranskan ja Ison-Britannian kiistat sovittanut entente cordiale -sopimus, joka allekirjoitettiin 8. huhtikuuta 1904, oli hänen uransa merkittävin saavutus. Sopimus toi Ranskalle brittien tuen ja siten vahvisti huomattavasti Ranskan asemaa ensimmäisessä ja toisessa Marokon kriisissä vuosina 1905–1906 ja 1911, joissa Saksa yritti haastaa Ranskan aseman Marokossa. Sopimus myös raivasi tietä Ranskan ja Ison-Britannian liitolle ensimmäisessä maailmansodassa. Sotaa edeltäneinä vuosina Cambon kehitti hyvän yhteistyösuhteen varsinkin Ison-Britannian ulkoministeri Edward Greyn kanssa, ja maiden ulkopolitiikka läheni huomattavasti toisiaan. Heinäkuun kriisin aikana 1914 Cambon pyrki varmistamaan Ison-Britannian tuen Ranskalle sodan puhjetessa. Myös maailmansodan aikana hänellä oli keskeinen rooli brittien ja ranskalaisten yhteistyössä.
Pariisin rauhankonferenssissa vuonna 1920 Cambon osallistui komiteaan, joka valmisteli Turkin kanssa tehtävää rauhansopimusta. Hän erosi suurlähettilään tehtävistään joulukuussa samana vuonna ja toimi sen jälkeen Académie des sciences morales et politiques -akatemian jäsenenä.
Paul Cambonin veli oli diplomaatti Jules Cambon.
Kolme ässää
Kolme ässää on suomalainen lapsille tarkoitettu animaatiosarja. Se kertoo kahden lapsen ja koiran, Sallan, Saken ja Saastamoisen, muodostamasta salapoliisikolmikosta, joka ratkoo omassa lähiympäristössään tapahtuvia mysteerejä. Sarjan on käsikirjoittanut myös Sirkuspelle Hermannin luojana tunnettu kirjailija Simo Ojanen ja piirtänyt animaattori Mikko Kunnas. Kertojana toimii näyttelijä Tapio Hämäläinen.
"Kolme ässää" -sarjan ensimmäiset jaksot esitettiin TV2:n Pikku Kakkosessa vuonna 1994. Vuosina 1994–1998 valmistui yhteensä 33 viiden minuutin pituista jaksoa, jotka on myöhemmin julkaistu myös DVD-muodossa "Pikku Kakkosen parhaat" ja "Pikku Kakkosen suosikit" -nimisissä sarjoissa. Varsinaisten jaksojen lisäksi DVD:t sisältävät tietoiskuja muun muassa heijastimen ja pelastusliivien käytöstä. Kolmen ässän seikkailuja on myyty myös ulkomaille.
Vuonna 2001 ilmestyi Simo Ojasen lastenkirja "3 ässää ja karkulainen", jonka kuvitus on animaatiosarjan tavoin Mikko Kunnaksen tekemä.
Andrejs Rastorgujevs
Andrejs Rastorgujevs (s. 27. toukokuuta 1988 Alūksne) on latvialainen ampumahiihtäjä.
Rastorgujevsin maailmancupin debyytti joulukuussa 2009 Östersundissa oli varsin epäonninen. Hän tuli ensimmäisessä kilpailussaan sijalle 47. Hänet kuitenkin hylättiin, koska hän vaihtoi loppusuoralla linjaa estäen samalla toista urheilijaa. Kausi 2012-2013 oli läpimurto Rastorgujevsille. Hän sijoittui ampumahiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa 36. sijalle. Seuraavalla kaudella hän oli maailmancupissa kuudestoista. Rastorgujevs saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa oltuaan toinen Oslon yhteislähtökilpailussa maaliskuussa 2017. Tätä ennen hän oli ollut maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan neljä kertaa neljäs. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui toiseksi Kontiolahden pikakilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmastoista.
Hän on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin: 2010 ja 2014 ja 2018. Sotšissa 2014 hän sijoittui takaa-ajokilpailussa yhdeksänneksi ja yhteislähdössä 14:nneksi. Pyeongchangissa 2018 hän oli takaa-ajokilpailussa kahdestoista.
Vuonna 2014 Rastorgujevs voitti ampumahiihdon Euroopan mestaruuden miesten normaalimatkalla Nové Městossa ja oli pikakilpailussa kolmas. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa hän sai takaa-ajossa pronssia. Hän voitti pikakilpailun Euroopan mestaruuden Ridnaunissa 2018. Hän on voittanut rulla-ampumahiihdon nuorten takaa-ajon maailmanmestaruuden 2006 sekä saanut aikuisten sarjssa MM-pronssia pikakilpailussa ja takaa-ajossa 2010.
Ludwig Windthorst
Ludwig Windthorst (17. tammikuuta 1812 Kaldenhof, lähellä Osnabrückiä, Hannover – 14. maaliskuuta 1891 Berliini) oli saksalainen katolinen poliitikko. Hän oli yksi Saksan keskustapuolueen ("Zentrum") perustajista ja johtajista, ja hän pyrki yhdistämään Saksan roomalaiskatolisen väestön poliittisesti ajaakseen heidän uskonnollisia intressejään. Windthorst oli kansleri Otto von Bismarckin johtava vastustaja 1870-luvun niin sanotun kulttuuritaistelun eli "kulturkampfin" aikana.
Windthorst toimi vuodesta 1836 asianajajana Osnabrückissä. Hänet valittiin vuonna 1849 edustajaksi Hannoverin kuningaskunnan maapäivien alempaan kamariin ja kaksi vuotta myöhemmin sen puhemieheksi. Hän toimi myös Hannoverin oikeusministerinä vuosina 1851–1853 sekä 1862–1865. Kun Hannover vuonna 1866 liitettiin Preussiin, Windthorstille aukeni laajempi toimintakenttä ja hänet valittiin edustajaksi Preussin maapäivien edustajainhuoneeseen sekä Pohjois-Saksan liiton valtiopäiville Lingen-Meppenin edustajana. Saksan yhdistyttyä vuonna 1871 hän jatkoi Saksan valtiopäivien edustajana. Windthorst kuului aluksi Hannoverin hallitsijasukua tukeneisiin niin sanottuihin welfiläisiin, mutta sittemmin hänen poliittisen toimintansa johtoaatteeksi kohosi jyrkkä katolisuus. Kun Bismarckin politiikka näytti kääntyvän katolisten etuja vastaan, joukko katolisia poliitikkoja perusti vuonna 1869 Keskustapuolueen. Windthorst oli yksi puolueen perustajajäsenistä. Hänestä tuli puolueen johtaja Hermann von Mallinckrodtin kuoltua vuonna 1874, ja hän säilytti tämän aseman omaan kuolemaansa saakka.
"Kulturkampfina" tunnettu poliittinen taistelu käynnistyi 1870-luvulla, kun Bismarck yritti vähentää roomalais-katolisen kirkon valtaa Saksassa. Koska Keskustapuolue oli saavuttanut vahvan aseman valtiopäivillä ja Windthorst tunnettiin lahjakkaana puhujana, hänestä ja Bismarckista tuli poliittisella areenalla toistensa päävastustajia ja samalla henkilökohtaisia vihamiehiä. Windthorstin on sanottu olleen tuolloin Bismarckin vaarallisin vastustaja. Vähitellen Bismarck kuitenkin pehmensi linjaansa ja lähti tavoittelemaan sovintoa katolisten kanssa. Tilannetta helpotti paavi Pius IX:n kuolema vuonna 1878, ja sen jälkeen Bismarck ja Windthorst sopivat useita poliittisia lehmänkauppoja. Koska Bismarck tarvitsi Keskustapuolueen ääniä saadakseen lakiesityksilleen enemmistön valtiopäivillä, hän suostui vuoteen 1890 mennessä peruuttamaan pääosan kulttuuritaistelun aikana säädättämistään laeista. Hän ei kuitenkaan onnistunut yrityksessään ohittaa Windthorst päätöksenteossa neuvottelemalla suoraan uuden paavin Leo XIII:n kanssa. Bismarck kuitenkin siirsi joidenkin kiistanalaisten kompromissien käsittelyn Preussin ylähuoneeseen, jossa katolisten johtajana toimi piispa Georg von Kopp.
Herbert von Bismarck
Nikolaus Heinrich Ferdinand Herbert von Bismarck (28. joulukuuta 1849 Berliini – 18. syyskuuta 1904 Friedrichsruh) oli saksalainen diplomaatti ja poliitikko, joka toimi vuosina 1886–1890 Saksan ulkoministerinä. Hän oli valtakunnankansleri Otto von Bismarckin poika.
Herbert von Bismarck opiskeli Berliinissä ja Bonnissa, ja kohosi Preussin armeijan upseeriksi Ranskan–Saksan sodan aikana, jossa hän myös haavoittui Mars-la-Tourin taistelussa. Vuonna 1873 hän siirtyi diplomaatiuralle. Hän avusti usein henkilökohtaisesti kanslerina toiminutta isäänsä ja toimi joitain vuosia tämän yksityissihteerinä. Bismarck työskenteli ensin Saksan lähetystöissä Bernissä ja Wienissä, toimi 1882–1884 lähetystöneuvoksena Lontoossa ja 1884 Pietarissa sekä 1884–1885 lähettiläänä Haagissa. Sen jälkeen hänet nimitettiin ulkoministeriön alivaltiosihteeriksi ja 1886 valtiosihteeriksi eli ulkoministeriksi. Vuonna 1888 hänestä tuli myös Preussin valtionministeri. Kun Otto von Bismarck vuonna 1890 joutui eroamaan kanslerin tehtävistä, myös Herbert joutui jättämään hallituksen. Hän oli Saksan valtiopäivillä konservatiivien edustajana vuosina 1881–1886 ja uudelleen vuodesta 1893 kuolemaansa asti, mutta ei onnistunut luomaan siellä näyttävää poliittista uraa. Isänsä kuoltua hän peri tämän ruhtinaan arvon.
Pöllökkäät
Pöllökkäät ("Caligo") on lajimäärältään pieni keski- ja eteläamerikkalainen päiväperhossuku. Siihen kuuluvat perhoset ovat tyypillisesti varsin kookkaita ja siipien alapinnalla on näyttäviä silmätäpliä. Muutamat lajit ovat toukkina banaaniviljelmien merkittäviä tuholaisia.
Monet pöllökkäät lukeutuvat kookkaimpiin päiväperhosiin ja suvussa perhosen siipiväli vaihtelee 65–200 mm. Aikuiset perhoset lentävät yleensä vain lyhyitä matkoja hitaasti lähellä maanpintaa ja erityisesti koiraat tulevat imemään nesteitä maahan pudonneista mätänevistä hedelmistä. Levätessään perhoset ovat pää ylöspäin ja luottavat paitsi siipien alapintojen harmaan- ja ruskeankirjavaan suojaväriin, myös takasiipien alapinnoilla näkyviin suuriin silmätäpliin, jotka ilmeisesti pelottavat saalistajia, joskaan ei ole tiedossa mitä ne tarkalleenottaen jäljittelevät.
Vaikka perhosilla on takaruumiissaan tuoksua tuottavat rauhaset, ilmeisesti pöllökkäiden pariutuminen vaatii visuaalista kosiskelua. Naaraan täytyy ilmeisesti myös paritella useita kertoja saadakseen kaikki tuottamansa munat hedelmöitettyä. Munat naaras munii pieniksi ryhmiksi ravintokasvin lehtien alapinnoille. Toukat ovat hämärä- ja yöaktiivisia ja suojautuvat saalistajilta kemiallisten pelotteiden avulla. Toukat elävät pieninä vaeltelevina ryhminä, joiden yksilömäärä pienenee toukkien kasvaessa. Ravintokasveja ovat ainakin banaanikasvit (Musaceae), marantakasvit (Maranthaceae) sekä helikoniakasvit (Heliconiaceae). Erityisesti paahdepöllökäs ("Caligo memnon") on Keski-Amerikassa huomattava banaaniviljelmien tuholainen syöden banaanikasvit jopa kokonaan lehdettömiksi. Toukat vaivaavat harvoin palmukasveja, mutta öljypalmuviljelmillä on todettu yksittäisen toukan syövän jopa 1500 cm lehteä.
Monien muiden perhoslajien tapaan koiraat valtaavat maastosta reviirin, jonka rajoja ne aktiivisesti partioivat, kuitenkin ilmeisesti vain hyvin lyhyen aikaa vuorokaudesta. Päiväperhosille epätyypilliseen tapaan pöllökkäät ovat aktiivisia aamu- ja iltahämärässä aamulennon päättyessä viimeistään ennen auringonnousua. Hämäräaktiivinen käyttäytyminen tuo niitä joskus yöperhosten tapaan kirkkaiden valojen luokse. Erikoisen käyttäytymisen taustalla saattaa olla se seikka, että pöllökkäät monista muista päiväperhosista poiketen kelpaavat linnuille saaliiksi.
Sukuun kuuluu 18 lajia
Vuoden 2014 talviparalympialaisten mitalitaulukko
Vuoden 2014 talviparalympialaisten mitalitaulukko. Maiden järjestys on ensin kultamitalien määrän mukaan, sitten hopea- ja lopuksi pronssimitalien määrän mukaan. Jos tuon jälkeen maiden mitalimäärä on sama, maat ovat jaetulla sijalla aakkosjärjestyksessä. Tätä järjestämistapaa käyttävät Kansainvälinen olympiakomitea ja IAAF.
Cerium(IV)oksidi
Cerium(IV)oksidi eli ceriumdioksidi (CeO) on cerium- ja oksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa eräiden lasilaatujen valmistamiseen ja katalyyttinä. Cerium muodostaa myös toisen oksidin cerium(III)oksidin.
Huoneenlämpötilassa cerium(IV)oksidi on valkoista tai hieman kellertävää kiteistä ainetta. Cerium(IV)oksidin kiderakenne muistuttaa kalsiumfluoridin rakennetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematon, mutta liukenee happoihin. Happoihin liukenemista parantaa pelkistimen läsnäolo. Happo-emäsluonteeltaan cerium(IV)oksidi on amfoteerinen aine ja reagoi sulien alkalimetallihydroksidien, kuten natriumhydroksidin kanssa muodostaen ceraattisuoloja.
Cerium(IV)oksidia valmistetaan joko hapettamalla metallista ceriumia ilman hapen avulla tai kuumentamalla muita ceriumyhdisteitä kuten ceriumkarbonaattia, ceriumnitraattia tai ceriumoksalaattia.
Tärkein cerium(IV)oksidin käyttö on muun muassa lasisten peilien ja optisen lasin kiillotus. Yhdistettä voidaan käyttää myös lasin värin poistoon ja opalilasin valmistuksessa. Muita cerium(IV)oksidin käyttökohteita ovat katalyyttinä toimiminen hapetusreaktioissa kuten typpihapon ja ammoniakin valmistuksessa sekä itsestäänpuhdistuvissa uuneissa.
Huang Xing
Huang Xing (Wade-Giles: Huang Hsing; 25. lokakuuta 1874 Changsha – 31. lokakuuta 1916 Shanghai) oli kiinalainen vallankumouksellinen, joka oli Sun Yat-senin ohella yksi Xinhai-vallankumouksen johtajista ja Kiinan tasavallan perustajista.
Ollessaan vielä opiskelija Huang johti vallankumouksellista ryhmää, joka järjesti vuonna 1900 Hunanissa epäonnistuneen kapinan salaseurojen avulla. Hän perusti sittemmin Huaxinghui (”Kiinan uudelleensyntymisen seura”) -nimisen vallankumousjärjestön, jonka tavoitteena oli Qing-dynastian syökseminen vallasta. Useiden epäonnistuneiden vallankumousyritysten jälkeen Huang joutui pakenemaan Japaniin. Vuonna 1905 Sun Yat-sen kokosi Kiinan vallankumoukselliset ryhmät yhteen Tongmenghui-nimiseen järjestöön. Sunista tuli järjestön puheenjohtaja ja Huangista hänen oikea kätensä. Järjestö kuitenkin menetti pian merkityksensä kokoavana voimana, sillä sen sisällä oli liikaa monenlaisia suuntauksia. Sen nimissä järjestettiin vuosina 1906–1911 Etelä-Kiinassa kahdeksan kapinaa, jotka kaikki kukistettiin. Vuonna 1911 Huang kannattajineen yritti yhdessä heitä tukeneiden sotilaiden kanssa vallata Kantonin kaupungin Etelä-Kiinassa. Kantonin kansannousu epäonnistui koska siihen osallistuneiden lukuisten ryhmien yhteistyö petti, mutta yritys on saavuttanut juhlitun aseman Kiinan vallankumoushistoriassa.
Vallankumous Kiinassa sai lopulta alkunsa Wuchangissa Keski-Kiinassa 10. lokakuuta 1911 puhjenneesta sotilaskapinasta, joka levisi eri puolille maata. Koska Sun Yat-sen oli tuolloin Euroopassa, Huang kiirehti ottamaan vallankumouksen johdon käsiinsä. Tukijoineen hän onnistui pidättelemään keisarillisen armeijan joukkoja kolmen viikon ajan Hanyangissa, mikä antoi vallankumousjoukoille ratkaisevasti aikaa järjestäytymiseen. Joulukuun alussa vallankumoukselliset valtasivat Nanjingin ja perustivat sinne pääkaupunkinsa. Nanjingissa toiminut vallankumouksellinen väliaikaishallitus tarjosi Huangille 14. joulukuuta ylipäällikön asemaa, mutta hän kieltäytyi. Kun Sun Yat-sen kaksi viikkoa myöhemmin palasi Kiinaan, hänet valittiin väliaikaiseksi presidentiksi, mutta hän luovutti maaliskuussa 1912 tehtävänsä entiselle keisarillisen armeijan komentajalle Yuan Shikaille, joka siirtyi näin vallankumouksen puolelle. Huangille tarjottiin nyt pääministerin paikkaa ja kenraalin arvoa tasavallan armeijassa, mutta hän kieltäytyi jälleen. Sen sijaan hän hajotti joukkonsa ja ryhtyi organisoimaan Tongmenghuin pohjalta poliittista puoluetta. Yuan Shikain hankittua itsevaltaisen aseman Sun ja Huang yrittivät vuonna 1913 nostattaa niin sanotun Kiinan toisen vallankumouksen häntä vastaan, mutta Yuan murskasi yrityksen. Huang joutui jälleen pakenemaan Japaniin. Hän palasi Kiinaan Yuanin kuoleman jälkeen heinäkuussa 1916, mutta kuoli pian sairauteen.
Margaretengürtelin metroasema
Margaretengürtelin metroasema on Wienin metron linjan 4 asema Margaretenin kaupunginosassa Wienissä. Nykyinen metroasema on avattu vuonna 1980, mutta paikalla on sijainnut rautatieasema jo vuodesta 1899. Asema on saanut nimensä Margaretenin kaupunginosasta ja läheisestä Gürtel-kehätiestä.
Blink (kappale)
Blink on saksalaisyhtye Cascadan kappale. Se julkaistiin singlenä 28. maaliskuuta 2014. Sen odotetaan olevan osa yhtyeen tulevaa viidettä studioalbumia.
Saksalainen DJ/tuottaja "CJ Stone" paljasti 12. joulukuuta 2013, että hän on työstämässä Cascadan uusimmalle julkaisulle. Hän jakoi faneilleen tiedon siitä että single on nimeltään "Blink" ja se tullaan julkaisemaan alkuvuonna 2014. Kappaleen oli alun perin nauhoittanut ja julkaissut pop-yhtye U.V.U.K. vuonna 2012. Single ei kuitenkaan menestynyt kaupallisesti, joten se annettiin Cascadalle julkaistavaksi.
Natalie julkaisi 10. tammikuuta 2014 omalla Facebook-seinällä tiedotteen, jossa hän sanoi olevansa kiireisenä suunnittelemassa musiikkivideota uudelle singlelleen. 15. tammikuuta 2014 hän ilmoitti, että he ovat valmiita videon kuvaamiseen.
German digital downloadAustralian digital download
Kettenbrückengassen metroasema
Kettenbrückengassen metroasema on Wienin metron linjan 4 asema Margaretenin kaupunginosassa Wienissä. Nykyinen metroasema on avattu vuonna 1980, mutta paikalla on sijainnut rautatieasema jo vuodesta 1899. Asemalta on lyhyt matka Naschmarktin torialueelle.
Mirke Hämäläinen
Mirke Tuovi Marketta Hämäläinen (s. 23. toukokuuta 1984 Säkylä) on suomalainen kilpakävelijä. Hän edustaa Turun Weikkoja ja hänen valmentajanaan toimii Sirpa Hämäläinen. Kalevan kisoista Hämäläinen on saavuttanut kaksi pronssia 10 kilometrin kävelyssä, vuosina 2003 ja 2004. Ulkoradoilta hän on lisäksi voittanut kultaa ja hopeaa 3 × 3 000 metrin kävelyviestissä. Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on saavutuksenaan hopea 3 000 metrin kävelyssä vuodelta 2003.
Kaarnasiivet
Kaarnasiivet ("Brassolis") on pieni, vain neljä lajia käsittävä päiväperhossuku. Sen lajeja tavataan Keski- ja Etelä-Amerikassa. Muutamat lajit ovat tuhohyönteisiä.
Suvun perhoset ovat kookkaita siipivälin ollessa noin 60–100 mm. Siipien yläpinnat ovat ruskeat ja niissä on leveä, kellanoranssi poikkijuovakuvio. Siipien alapinnoilla on kookkaat silmätäplät. Aikuiset perhoset lentävät päiväperhosille epätyypilliseen tapaan hämärän aikaan. Ne ovat lyhytikäisiä ja ne elävät korkeintaan pari viikkoa. Aikuisen perhosen imukärsä on surkastunut eikä se nauti ravintoa.
Kaarnasiipien toukat elävät pääasiassa palmuilla ja saattavat syödä ne kokonaan lehdettömiksi. Naaras munii munat ryhmiin, joissa on muutamasta munasta jopa yli 200 munaan, yleensä ravintokasvin lehtien alapinnoille, harvemmin versoille tai hedelmystöihin. Munat kuoriutuvat noin 20–25 vuorokauden kuluttua. Toukkavaihe kestää noin 150 vuorokautta. Toukat ovat aktiivisia öisin ja elintavoiltaan vaeltelevia. Päivisin ne piilottelevat yksitellen tai ryhmissä silkkirihmalla yhteenkiedottujen palmunlehdyköiden välissä. Täysikasvuiset toukat jättävät ravintokasvin ja saattavat liikkua pitkiäkin matkoja etsiessään koteloitumispaikkaa. Kotelovaihe kestää pari viikkoa.
Kehräkaarnasiipi ("Brassolis sophorae") ja liekkikaarnasiipi ("Brassolis astyra") ovat taloudellisesti merkittäviä tuholaisia niiden syödessä kookospalmun ("Cocos nucifera") lehtiä. Yksittäinen toukka syö 500–600 cm lehteä ja kaarnasiipien toukat syövat usein jopa puolet palmun lehdistä.
Sukuun kuuluu neljä lajia, joskin kehräkaarnasiipi saattaa tosiasiassa olla useamman lajin muodostama kompleksi.
Glitter &amp; Gold
Glitter & Gold on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Rebecca Fergusonin kolmas single hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan "Heaven". Single julkaistiin 29. huhtikuuta 2012, ja julkaisijana toimi Syco Music ja RCA Records. Kappaleen teki Ferguson itse yhdessä Alex Smithin ja Paul Berryn kanssa. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 13. huhtikuuta 2012. "Glitter & Gold" menestyi parhaiten Italiassa, jossa se ylsi singelistalla sijalle 27 ja sai kultalevyn.
Kappaleen nimi tuo mieleen varakkuuden ja kalliit korut, mutta kappale kertoo itse asiassa ystävyydestä ja siitä, miten rahalla ei voi ostaa sielua. Single sai kriitikoilta positiivisia arvioita. Digital Spy antoi sille neljä tähteä viidestä verraten kappaletta Adelen tuotantoon. The Guardian kuvaili kappaletta ihastuttavaksi. The Telegraph kirjoitti kappaleen olevan "vaikuttavaa R&B:tä".
Jooa
Jooa on suomalainen miehen etunimi. Nimi on todennäköisesti syntynyt muunnelmana Raamatussa esiintyvästä nimestä Joas (vuoden 1938 raamatunsuomennoksessa Jooas), joka oli Vanhan testamentin mukaan sekä yhden Juudan että yhden Israelin muinaisen kuninkaan nimenä.
Suomessa nimi Jooa tuli käyttöön vasta 1900-luvun loppupuolella ja on yleistynyt vasta 2000-luvulta. Vuoden 1980 alusta maaliskuuhun 2014 mennessä nimi on annettu noin 830 henkilölle.. Vuodesta 2015 lähtien Jooan nimipäivä on 20. maaliskuuta.
Hersjana Matmuja
Hersjana ”Hersi” Matmuja (s. 1. helmikuuta 1990) on albanialainen laulaja, joka voitti Festivali i Këngës -laulukilpailun joulukuussa 2013 kappaleellaan ”Zemërimi i një nate” ja pääsi näin edustamaan Albaniaa vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa. Kansainvälistä kilpailua varten kappale käännettiin englanniksi nimelle ”One Night’s Anger”. Matmuja esiintyi ensimmäisessä semifinaalissa, mutta ei selviytynyt finaaliin.
Gestilrenin taistelu
Gestilrenin taistelu käytiin vuonna 1210 Eerik Knuutinpojan ja Sverker nuoremman joukkojen välillä. Sverker nuorempi kaatui taistelussa, kuten myös Birger-jaarlin isä Magnus Minnisköld ja Bjälbo-sukuinen Folke Birgerinpoika. Taistelu oli ensimmäinen tapahtuma, jossa folkungat olivat mukana. Taistelussa Sverkerin suku kärsi lopullisen tappionsa kamppailussa vallasta Ruotsissa. Taistelun tapahtumapaikasta ei ole varmuutta, vaan useita eri vaihtoehtoja on esitetty.
Hossa (Kittilä)
Hossa on kylä Kittilän kunnassa. Kylä sijaitsee Levin ympärystiellä noin kahden kilometrin päässä Sirkan koululta, Ounasjoen länsipuolella.
V. I. Lenin 1870–1970
V. I. Lenin 1870–1970 on vuonna 1970 V. I. Leninin syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi ilmestynyt albumi, joka sisältää musiikin lisäksi myös puhetta.
Love Recordsin, Kansankulttuurin ja Kansan Sivistystyön Liiton yhdessä julkaisemalla levyllä esiintyvät muun muassa Koiton Laulu, Arja Saijonmaa, Reijo Frank, Sinikka Sokka ja Kaj Chydenius. Albumin kansitekstin on kirjoittanut Atte Blom.
A-puoli
B-puoli
Henry Peyron
Henry Georg Rudolf Peyron (s.14. kesäkuuta 1883 Tukholma, k. 18. helmikuuta 1972), oli ruotsalainen upseeri ja urheilija.
Henry Peyron valmistui upseeriksi 1903 jag astui palvelukseen aliluutnanttina Livregementets dragonerissa (K 2). Vuonna 1906 hänet ylennettiin luutnantiksi ja 1917 ratsumestariksi (ryttmästare). Vuonna 1917 hänet siirrettiin yleisesikuntaan ja ylennettiin kapteeniksi. Vuonna 1918 hän liittyi Gustaf Mannerheimin esikuntaan Suomen sisällissodan ajaksi. Tämän jälkeen hänen sotilaallinen uransa jatkui Ruotsissa, mm. hän toimi attashena Roomassa ja Berlinissä.
Peyron oli myös urheilija ja osallistui olympialaisiin kisoihin vuosina 1908 ja 1912. Hän kirjoitti myös monenlaisia kirjoja sotaaiheesta.
Bill Engvall Show
Bill Engvall Show "(The Bill Engvall Show)" on yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jonka on luonut Bill Engvall ja Michael Leeson. "Bill Engvall Show" alkoi TBS-kanavalla 17. heinäkuutakuuta 2007 ja päättyi 5. syyskuuta 2009. Suomessa MTV3 aloitti sarjan esittämisen 3. syyskuuta 2010.
Bert I. Gordon
Bert I. Gordon on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän on toiminut alalla vuodesta 1955. Hänet tunnetaan parhaiten scifi-elokuvista.
Hänen tyttärensä, Susan, näytteli joitakin hänen elokuvia.
Flower (Kylie Minoguen kappale)
"Flower" on kappale australialaisen laulajan Kylie Minoguen levyltä "The Abbey Road Sessions" (2012), ja se julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta 25. syyskuuta 2012. Kappaleen kirjoittivat Minogue ja Steve Anderson ja Anderson tuotti sen.
Pekka Tyni
Pekka Tyni on suomalainen kosketinsoittaja, pianisti ja kanttori. Hän toimii tällä hetkellä Porissa Reposaaren seurakunnan kanttorina. Aikaisemmin hän on työskennellyt pitkään myös Someron ja Somerniemen seurakunnissa.
Tyni aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana ja oli myöhemmin kymmenen vuoden ajan Pori Big Bandin pianistina 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on soittanut useissä yhtyeissä, joita ovat muun muassa Ensi Apu, Elonkorjuu, Pekka Pohjola Group ja Jukka Syrenius Band. Lisäksi Tyni on ollut mukana useiden jazzmuusikoiden, kuten Jari Perkiömäen ja Tuppu Orrenmaan kokoonpanoissa sekä soittanut Uuden Musiikin Orkesterissa. Hän on vieraillut myös muun muassa Even ja Mamban levyillä. Vuonna 2002 Tyni julkaisi Jari Huhtasalon kanssa albumin, joka sisälsi useiden eri suomalaisten säveltäjien tuotantoa.
Pekka Tynin nykyinen yhtye on Electric Crayon Set, jossa soittaa myös hänen veljensä Seppo Tyni. Lisäksi hän esiintyy yhdessä puolisonsa Minna Liettyä-Tynin kanssa.
Pori Big Band
Elonkorjuu
Pekka Pohjola Group
Uuden Musiikin Orkesteri
Jukka Syrenius Band
Minna Tyni Band
Pekka Tyni & Jari Huhtasalo
Electric Crayon Set
Elonkorjuu
Into the Blue (Kylie Minoguen kappale)
"Into the Blue" on australialaisen laulajan Kylie Minogue kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä albumilta "Kiss Me Once" (2014). Sen kirjoittivat Kelly Sheehan, Mike Del Rio ja Jacob Kasher. Kappale julkaistiin 27. tammikuuta 2014 Australiassa ja Uudessa-Seelannissa, 28. tammikuuta Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Euroopassa ja 8. maaliskuuta Britanniassa, Sveitsissa ja Saksassa.
Pekka Pohjola Group
Pekka Pohjola Group oli basisti Pekka Pohjolan vuonna 1980 perustama yhtye. Se oli hänen ensimmäinen oma vakiokokoonpanonsa, joka myös keikkaili ahkerasti. Yhtye toimi vain parin vuoden ajan ja julkaisi ainoastaan yhden albumin syksyllä 1980.
Pekka Pohjola Group muodostui hänen 1979 julkaistun sooloalbuminsa "Visitation" taustalla soittaneista muusikoista. Sen ensimmäisessä kokoonpanossa olivat mukana kitaristi Juha Björninen ja rumpali Vesa Aaltonen, jotka kuitenkin jäivät pois jo ennen "Kätkävaaran lohikäärme" -albumin levytystä.
Jukka Syrenius Band
Jukka Syrenius Band on kitaristi Jukka Syreniuksen vuonna 1981 perustama rhythm and blues -yhtye. Se on julkaissut neljä studio- ja kaksi livealbumia. Lukuisten suomalaisten muusikoiden lisäksi yhtyeessä on ollut jäseniä myös Yhdysvalloista ja Norjasta.
Tummaharjakotka
Tummaharjakotka ("Spilornis elgini") on haukkojen heimon harjakotkien sukuun kuuluva lintulaji. Sitä tavataan ainoastaan Intiassa Andamaaneilla, jossa se on kotoperäinen. Aikuisia yksilöitä arvioidaan olevan alle 4 000, ja määrä on vähenemässä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät ja mangrovemetsät vuorovesirajan yläpuolellasaarten sisäosissa. Se on ekologisesti erillinen samojen saarten rannikolla tavattavasta harjakotkasta. Andamaaneilla on edelleen laajoja metsäalue, mutta väestö on lisääntymässä ja metsänhakkuut ja laiduntaminen aiheuttavat paineita.
Carel Fabritius
Carel Fabritius (kastettu 27. helmikuuta 1622 – 12. lokakuuta 1654) oli hollantilainen taidemaalari ja Rembrandtin lahjakkaimpia oppilaita.
Fabritius syntyi Beemsterissä kymmenen vuotta aiemmin kuivatetulla polderilla. Hänen isänsä oli taidemaalari ja opettaja Pieter Carelsz. Alun perin hän oli puuseppä (lat. "fabritius"). 1640-luvun alussa hän opiskeli Rembrandtin työhuoneella Amsterdamissa veljensä Barent Fabritiuksen kanssa. 1650-luvun alussa hän muutti Delftiin ja liittyi 1652 Delftin taidemaalarikiltaan Pyhän Luukkaan kiltaan. Hän kuoli nuorena Delftin ruutivaraston räjähdyksessä 12. lokakuuta 1654, jolloin neljännes kaupungista tuhoutui mukana hänen työhuoneensa ja paljon hänen maalauksiaan. Jäljelle jäi alun toistakymmentä maalausta. Houbrakenin mukaan räjähdyksessä kuoli myös hänen oppilaansa Mattias Spoors ja kirkon pappi Simon Decker, sillä he olivat hänen kanssaan tekemästä erästä maalausta. Arnold Bonin hänen muistokseen kirjoittamassa runossa hänen nimensä on Karel Faber.
Rembrandtin oppilaista Fabritius oli ainoa, jolla oli oma taiteellinen tyyli. Tyypillisessä Rembrandtin muotokuvassa oli tumma tausta, jossa henkilö erottuu valaistuna. Fabritiuksen maalauksissa henkilö erottuu vaaleaa teksturoitua pintaa vasten. Fabritius siirtyi pois renessanssin ikonografiasta ja kiinnostui maalauksen teknisistä puolista. Hän käytti viileitä väriharmonioita luomaan muotoa valoa hyödyntävään maalaustyyliin.
Fabritius oli kiinnostunut myös monimutkaisista tilallisista tehokeinoista, kuten voi nähdä hänen liioitellusta perspektiivistään maalauksessa "Näkymä Delftistä, soitinkauppiaan myymälä" (1652). Hänellä oli myös taito hallita hyvin raskas sivellin, kuten "Tiklissä" (1654). Kaikkia näitä piirteitä on Delftin tunnetuimmilla taiteilijoilla Vermeerillä ja de Hoochilla. On todennäköistä että Fabritius vaikutti heihin hyvin voimakkaasti.
Fabritiuksen maalaus "Tikli" on keskeisessä osassa yhdysvaltalaisen Donna Tarttin vuonna 2013 julkaistussa samannimisessä romaanissa.
Bengt
Bengt on ruotsalainen miehen etunimi. Nimi on muunnos latinalaisesta nimestä Benedictus, joka merkitsee "siunattua". Nimen suomenkielinen vastine on Pentti.
Suomessa nimi Bengt on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 3922 henkilölle. Bengtin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 21. maaliskuuta, joka suomen­kielisen kalenterin mukaan on Pentin nimi­päivä.
Tim Schafer
Timothy Schafer (s. 26. heinäkuuta 1967, Sonoma, Kalifornia) on yhdysvaltalainen tietokone- ja videopelien suunnittelija. Hän on tunnettu LucasArtsilla suunnittelemista seikkailupeleistään kuten "Full Throttle" ja "Grim Fandango" sekä vuonna 2000 perustamansa Double Fine Productions -yhtiön peleistä kuten "Psychonauts" ja "Brütal Legend".
Lahden Runomaraton (yhdistys)
Lahden Runomaraton ry on vuonna 1982 perustettu Lahdessa toimiva voittoa tavoittelematon kulttuuriyhdistys. Yhdistys järjestää kansainvälisiä runo- ja runovideokilpailuja, toimittaa runokirjoja ja järjestää kulttuuritapahtumia pääosin Lahdessa. Yhdistys kehittää ja ylläpitää Kulttuurikarttaa (www.kulttuurikartta.fi), joka toimii sekä kulttuurialan toimijoiden esittelykanavana että verkostoitumisvälineenä.
Yhdistys on järjestänyt 19 kaikille avointa, valtakunnallista runokilpailua. Kilpailuihin osallistuneiden runojen parhaimmistosta on koottu yhdistyksen kustantamat runoantologiat. Vuonna 2013 kilpailutoimintaan otettiin mukaan runovideot. Vuonna 2016 järjestettiin ensimmäinen kansainvälinen runovideokilpailu teemalla Lähelle, kauas - Close and Far. Viimeisin kilpailu oli vuonna 2017 järjestetty runo- ja runovideokilpailu teemalla Hullunhieno Suomi?. Kilpailu oli osa Suomi 100 juhlavuoden virallista ohjelmaa.
Yhdistys on vuosina 1984 - 2017 julkaissut 20 kovakantista runoantologiaa ja yhden erillisen e-kirjan. Kaikki vanhemmatkin runoantologiat on julkaistu vuosina 2013-2014 sähköisinä kirjoina.
Oulunseudun Nuorisoasuntoyhdistys
Oulun seudun Nuorisoasuntoyhdistys ry eli OsNa tai OSNA ry on Oulun alueella toimiva yleishyödyllinen yhteisö, joka tarjoaa vuokra-asuntoja ja asumisen sisältöpalveluita. OsNa ry on Nuorisoasuntoliitto ry:n (NAL) jäsenjärjestö. OsNa on toiminut vuodesta 1991 ja yhdistyksen jäseninä on oululaisia nuoriso-, opiskelija- ja muita järjestöjä ja yksityishenkilöitä. Pääkohderyhmä ovat työssäkäyvät ja työelämään hakeutuvat 18-29-vuotiaat nuoret aikuiset.
OsNalla on tällä hetkellä kuudessatoista kohteessa yhteensä 715 asuntoa. OsNalla on myös yhteiset kohteet Oulun Kuurojen yhdistyksen ja Nuorten Ystävien kanssa. Asuntoja haetaan asuntohakemuksella OsNan sivuston kautta. Asuntoja rakennuttaa ja isännöi OsNan osaksi omistama Oulun Moniasunnot Oy ja kiinteistöhuollon tuottaa Oulun Perusisännät Oy.
Asumisen sisältöpalveluita ovat asumisohjaus, asumisneuvonta ja asukastoiminnan tukeminen. Sisältöpalveluita on toteutettu vuodesta 2000 RAY:n (Raha-automaattiyhdistys) projektirahoituksen ja kohdennetun toiminta-avustuksen turvin.
Jussi Haijanen
Jussi Haijanen (s. 5. toukokuuta 1985 Kaarina) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Haijanen pelasi Veikkausliigaa Turun Palloseurassa vuodesta 2003 vuoteen 2007. Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla vierasottelussa AC Allianssia vastaan 25. elokuuta 2003. Yhteensä Haijanen pelasi 48 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin.
Vuosina 2008–2015 Haijanen pelasi Kakkosta Salon Palloilijoissa.
Kaliumvetyoksalaatti
Kaliumvetyoksalaatti eli kaliumbioksalaatti (CHOK) on kalium- ja vetyoksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Sitä käytetään muun muassa metallien puhdistusaineena. Kaliumvetyoksalaattia esiintyy useissa kasveissa.
Kaliumvetyoksalaatti on huoneenlämpötilassa kiteinen väritön aine. Se on hygroskooppista ainetta ja siitä tunnetaan kidevedellinen monohydraatti (CHOK·HO). Kaliumvetyoksalaatti liukenee kohtalaisesti veteen, mutta ei liukene orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai dietyylieetteriin.
Kaliumvetyoksalaattia valmistetaan neutraloimalla oksaalihappoa pienellä määrällä kaliumhydroksidia tai kaliumkarbonaattia
Kaliumvetyoksalaattia käytetään metallien puhdistukseen ja kiillotukseen. Sitä voidaan käyttää myös valokuvauskemikaalina.
Suomen Palloliiton Itä-Suomen piiri
Suomen Palloliiton Itä-Suomen piiri perustettiin vapunpäivänä 1926 nimellä SPL:n Savon Piiri. Piirin pääpaikkana on alusta alkaen ollut Kuopio ja perustettaessa piiriin kuului viisi jäsenseuraa: Kuopion Palloseura, Osmon Pojat Kuopiosta, Iisalmen Palloilijat, Kajaanin Palloilijat ja Warkauden Suojeluskunnan Palloilijat. Savon piirin piirikokous muutti syksyllä 1994 piirin nimen Itä-Suomeksi ja Joensuun piirin seurat liittyivät siihen heti seuraavan vuoden alussa. Piiri muuttui kansainväliseksi piiriksi FK Sortavalan mukaantulon myötä.
Itä-Suomen piiri järjestää seuraavat jalkapallosarjat:
Star Collection
Star Collection on Iron Butterfly -yhtyeen kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuonna 1973.
Sun and Steel
Sun and Steel on Iron Butterfly-yhtyeen albumi vuodelta 1975. Se on myös yhtyeen toistaiseksi viimeisin studioalbumi.
Taatila
Taatila on suomalainen sukunimi. Se on verrattain harvinainen, sillä Väestörekisterikeskuksen mukaan vain 73 elossa olevalla (38 miestä, 35 naista) on se nykyisenä ja 21:llä entisenä sukunimenä. Kuolleista henkilöistä se löytyy vain 30:ltä: 15 naiselta ja 15 mieheltä (tilastoissa huomioitu vain vuoden 1968 jälkeen syntyneet).
Taatila-nimisiä henkilöitä:
Keith Allen
Keith Allen voi tarkoittaa seuraavia:
Keith Allen (jääkiekkoilija)
Courtney Keith ”Bingo” Allen (21. elokuuta 1923 Saskatoon, Saskatchewan, Kanada – 4. helmikuuta 2014 Newtown Square, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli kanadalainen jääkiekkoilija, päävalmentaja ja General Manager. Viimeiseksi hän toimi NHL-joukkue Philadelphia Flyersin varapresidenttinä.
Keith Allen pelasi vuosina 1940–1941 juniorina Saskatoon Quakersin joukkueessa ja liittyi sen jälkeen EAHL-liigassa pelanneen Washington Eaglesin riveihin. Washingtonin vuoden jälkeen Allen siirtyi AHL-liigan Buffalo Bisonsin riveihin kaudeksi 1942–1943. Tässä vaiheessa toinen maailmansota katkaisi Allenin ammattilaisuran muutamaksi vuodeksi ja hän pelasi Saskatoonissa laivaston joukkueessa ja WCSHL-liigassa Saskatoon Elksin seniori-joukkueessa. Syksyllä 1946 Allen palasi AHL-liigaan Springfield Indiansin riveihin, jossa pelasi seuraavat viisi kautta. Syksyllä 1951 Allen siirtyi Springfieldistä Syracuse Warriorsin riveihin pelaten siellä seuraavat kaksi ja puoli kautta. Helmikuussa 1954 Warriorsin omistaja Eddie Shore yritti siirtää Allenin pelaamaan nyt Quebecin liigassa pelanneen Springfieldin riveihin, mutta Allen ja muutama muu pelaaja kieltäytyivät siirrosta ja heidät asetettiin pelikieltoon. Kaksi viikkoa myöhemmin Allen myytiin NHL joukkue Detroit Red Wingsiin, jossa hän pelasi 10 runkosarjan ottelua ja 5 ottelua pudotuspeleissä saaden näin nimensä Stanley Cup -pokaalin kylkeen. Allen pelasi vielä seuraavalla kaudella 18 ottelua Red Wingsin joukkueessa mutta pääosa kaudesta sujui farmiliiga WHL:n Edmonton Oilersin riveissä. Seuraavan kauden Allen pelasi WHL:n Brandon Regalsin joukkueessa ennen kuin siirtyi Seattle Americansin pelaaja-valmentajaksi. Allen lopetti pelaajauransa kevääseen 1957 ja siirtyi päätoimiseksi valmentajaksi.
Vuodesta 1956 vuoteen 1965 Allen toimi Seattlen WHL-joukkueen valmentajana. Vuodet 1956–1958 joukkue pelasi Americansin nimellä ja sen jälkeen Seattle Totemsin nimellä. Yhdeksän kauden aikana joukkue jäi vain kerran pudotuspelien ulkopuolelle ja voitti keväällä 1959 WHL-liigan mestaruuden. 1967 Allen valittiin NHL:n laajennusjoukkue Philadelphia Flyersin ensimmäiseksi päävalmentajaksi. Joukkueen General Managerina toimi tuolloin Allenin entinen joukkuetoveri ja valmentaja Bud Poille. Flyers voitti divisioonansa ja oli paras uusista joukkueista. Allen toimi kaksi kautta Flyersin päävalmentajana kunnes korvasi Poillen joukkueen General Managerina. General Managerina hän oli luomassa legendaariseen maineeseen noussutta ”Broad Street Bullies” ryhmää, joka voitti Flyersille kaksi peräkkäistä Stanley Cup mestaruutta vuosina 1974 ja 1975. Hän oli myös perustamassa Flyersin farmijoukkue Maine Marinersia AHL-liigaan. Marinersista tuli aikaa myöten eräs AHL:n menestyneimmistä organisaatioista.
Allen kutsuttiin NHL:n Hall of Famen jäseneksi ns. rakentajien kategoriassa vuonna 1992
Rossija (pankki)
Rossija eli Rossija-pankki tai "OAO Ab Rossija" () on vuonna 1990 perustettu venäläinen, yritys- ja yksityisasiakkaita palveleva pankkikonserni. Sen pääkonttori on Pietarissa. Rossija-pankki kuului lokakuussa 2013 varallisuudeltaan kahdenkymmenen suurimman Venäjällä toimivan pankin ryhmään. Pankkin raportoitiin nostaneen sijoitustaan vuoden 2013 aikana. Myös luotottajana pankki kiri tuolloin 25 suurimman venäläispankin joukkoon.
Kansainvälisesti vertaillen pankki on kuitenkin pieni toimija. Venäläispankeista vain yli 30 kertaa suurempi Sberbank sijoittui varallisuutensa perusteella maailman 100 suurimman pankin joukkoon. Esimerkiksi suuren pohjoismaisen pankkikonserni Nordean venäläinen tytäryhtiö "OAO Nordea Bank" oli Rossija-pankin kanssa saman suuruusluokan toimija.
Pankki on mainittu keskeiseksi toimijaksi siirrettäessä Putinin lähipiirin varoja veroparatiisiyhtiöihin ja näistä tulleita korkotuottoja lähipiirin toimijoiden käyttöön.
Maaliskuun 20. päivänä 2014 Yhdysvallat julisti Rossija-pankin pakotetoimenpiteidensä kohteeksi laittomana pitämänsä Venäjän Krimin valtauksen johdosta. Pankki ilmoitti 21. maaliskuuta 2014 asiakkaittensa Visa- ja Mastercard-luottokorttimaksujen käytön estyneen tai vaikeutuneen, mutta asiakkaittensa voivan yhä nostaa korteilla rahaa venäläisiltä pankkiautomaateilta. Lisäksi kerrottiin Venäjän presidentti Putinin aikovan perustaa henkilökohtaisen pankkitilin pakotteiden kohteeksi joutuneeseen pankkiin ja siirtävänsä palkanmaksunsa Rossija-pankkiin. Lisäksi presidenttivaltaisen Venäjän päämies määräsi Venäjän keskuspankin suojelemaan pakotteiden kohteeksi joutuneen pankin asiakkaiden etua.
Samalla uutisoitiin toisenkin venäläispankin, helsinkiläisen Hartwall-areenan omistajina tunnetuksi tulleiden liikemiesten Arkadi ja Boris Rotenbergin hallitseman SMP-pankin joutuneen vastaavan yhdysvaltalaisten luottokorttiyhtiöiden sulkutoimenpiteiden piiriin.