hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ruy de Freitas
Ruy de Freitas (24. elokuuta 1916 Macaé – 2. elokuuta 2012 Rio de Janeiro) oli brasilialainen koripalloilija. Hän kilpaili Lontoon kesäolympialaisissa 1948 ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui myös Helsingin kesäolympialaisiin 1952, missä Brasilia sijoittui kuudenneksi.
Koripallon maailmanmestaruuskilpailuissa 1950 Freitas kuului Brasilain neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa hän voitti mestaruuden vuosina 1939 ja 1945. Hopealle hänen joukkueensa sijoittui vuonna 1947, ja pronssia tuli vuosina 1940 ja 1942. Lisäksi de Freitas joukkueineen päätyi viidennelle sijalle vuonna 1941.
Vuonna 1955 de Freitas valmensi joukkuetta, joka saavutti Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa pronssia.
Wittgensteinin hiilihanko
Wittgensteinin hiilihanko () on vuonna 2001 ilmestynyt kirja.
Teoksen nimi juontuu vuonna 1946 tapahtuneesta filosofien Karl Popperin ja Ludwig Wittgensteinin väittelystä. Wittgenstein oli puhuessaan pyöritellyt käsissään hiilihankoa ja vaatinut Popperia esittämään esimerkin filosofisesta ongelmasta, joka ei olisi vain sanahelinää, "kielellinen sekaannus". Popper oli kertomuksensa mukaan vastannut: "Vierailevaa luennoitsijaa ei saa uhkailla hiilihangolla." Tällöin Wittgenstein olisi kertomuksen mukaan paiskannut hiilihangon lattiaan ja syöksynyt pois enää palaamatta. Tilannetta seurasi kumpaakin suuntausta kannattavia filosofeja, jotka eivät ole myöhemminkään päässeet yksimielisyyteen tapahtumien kulusta. Syntyi tietoteoreettinen ongelma, jonka nimi on Wittgensteinin hiilihanko.
Kirjan tekijät, jotka ovat BBC:n toimittajia, lähestyvät anekdoottia kolmesta eri lähtökohdasta. Historiallisesti: miten kaksi wieniläistä pakolaista sattuivatkaan kohtaamaan Cambridgessa. Salapoliisitarinana: mitä oikein tapahtui ja miksi elossaolevat todistajat puhuvat siitä edelleen. Ja älyllisesti: mitä kiista oikein kertoo kielen merkityksestä.
Ehrhardt
Heinrich Ehrhardt oli saksalainen vuosina 1904–1922 Ehrhardt-merkkisiä ajoneuvoja valmistanut yritys. Sen perusti aikaisemmin Fahrzeugfabrik Eisenachilla toiminut Heinrich Ehrhardt, joka oli hankkinut kokemusta Wartburg- ja Dixi-autojen valmistuksesta. Yrityksen vetovastuu oli Ehrhardtin pojalla, Gustav Ehrhardtilla. Tuotantolaitokset sijaitsivat Düsseldorfissa ja Zella St. Blasiissa. Ehrhardt valmisti maineeltaan laadukkaita henkilöautoja sekä sotilasajoneuvoja.
Wartburgien tapaan ensimmäiset Ehrhardtit olivat Decauvillen lisenssillä valmistettuja. Vuosina 1904–1906 valmistetut mallit myytiin nimellä Ehrhardt-Decauville. Ensimmäinen itse suunniteltu auto oli vuonna 1905 esitelty Fidelio, jonka voimanlähteenä oli 1 272-kuutioinen kaksisylinterinen moottori. Vuodesta 1906 tuotevalikoima käsitti vain itse suunniteltuja malleja. Vuodesta 1909 alkaen autoissa oli nelisylinteriset sivuventtiilimoottorit. Malliston huipulla oli 50-hevosvoimainen, iskutilavuudeltaan 7 956-kuutioinen malli, joka esiteltiin vuonna 1913. Se oli ensimmäinen nelipyöräjarruin varustettu saksalainen auto.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Ehrhardt valmisti Saksan asevoimille vuosina 1915–1919 yhteensä 33 E-V/4-panssariautoa, joita käytettiin pääasiassa itärintamalla. Sodan jälkeen ne olivat osallisina Sleesian kansannousuissa.
Sodan päätyttyä valmistuksessa oli kaksi henkilöautomallia: vuonna 1918 esitellyt nelisylinterinen ja 40-hevosvoimainen sekä kuusisylinterinen ja 55-hevosvoimaiset mallit. Yrityksen yhdistyttyä Szawen kanssa vuonna 1922 se jatkoi toimintaansa nimellä Ehrhardt-Szawe.
Sebastian Ingrosso
Sebastian Carmine Ingrosso (s. 20. huhtikuuta 1983) on ruotsalainen italialaistaustainen DJ, musiikkituottaja. Hän varttui Solnassa, Ruotsissa. Ingrosso oli osana Axwellin ja Steve Angellon kanssa Swedish House Mafiaa.
Kazuo Misaki
Kazuo Misaki (, s. 25. huhtikuuta 1976 Chiba, Japani) on japanilainen entinen vapaaottelija. Hän voitti Priden välisarjan mestaruuden vuonna 2006 tuomariäänin Denis Kangia vastaan. Misaki on otellut myös Pancrasen ja Sengokun keskisarjan mestaruudesta, mutta hävisi molemmat titteliottelut. Misaki otteli ensimmäisen kerran Strikeforcessa 3. maaliskuuta 2012, jossa hän voitti Paul Daleyn tuomariäänin.
Tatsuya Kawajiri
Tatsuya Kawajiri (, s. 8. toukokuuta 1978 Ibaraki, Japani) on japanilainen vapaaottelija, joka on otellut UFC:ssä vuodesta 2014 lähtien. Hän voitti Shooton välisarjan mestaruuden vuonna 2004 tyrmättyään titteliottelussa Vitor Ribeiron. Kawajiri onnistui myöhemmin 2006 puolustamaan titteliään voitettuaan Joachim Hansenin, joka hylättiin potkaistuaan Kawajiria nivuseen. Hän pääsi myöhemmin ottelemaan DREAMin ja Strikeforcen kevyensarjan mestaruudesta, mutta hävisi molemmat ottelunsa.
Aito Mäkinen
Aito Uuno Mäkinen (4. tammikuuta 1927 Turku – 30. tammikuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja, -käsikirjoittaja ja ulkomaisten elokuvien maahantuoja.
Mäkisen ensimmäinen ohjaus oli episodielokuvan "Onnelliset leikit" osuus "Juulia", johon hän myös teki käsikirjoituksen. Hän oli aiemmin toiminut elokuvakerhoissa ja Suomen elokuva-arkistossa.
Mäkinen perusti nimeään kantavan Aito Mäkinen & Co Ky:n vuonna 1960. Vuonna 1978 se muutettiin osakeyhtiöksi ja 1980-luvun alussa myytiin Adams Filmi Oy:lle. Myöhemmin yhtiö käytti nimeä Suomen Elokuvamarkkinat Oy, kunnes lakkautettiin 1989. Yhtiön toimialana oli elokuvien maahantuonti, vuokraus ja välitys.
Aito Mäkinen oli mukana myös elokuva-alan järjestö- ja tiedotustoiminnassa, kuten alkuvuosien Studio-elokuvavuosikirjojen toimittajana.
Käärmemakrillit
Käärmemakrillit (Gempylidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä lämpimistä ja syvistä vesistä.
Varhaisimmat käärmemakrillien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 16 sukua ja noin 24 lajia. Lajeja ovat muun muassa käärmemakrilli ("Gempylus serpens"), öljykala ("Ruvettus pretiosus") ja kuta ("Thyrsites atun"). Käärmemakrillit ovat kooltaan keskikokoisia tai suuria kaloja ja ne voivat kasvaa 25–300 cm pitkiksi. Kalojen ruumis on tyypillisesti pitkulainen ja litteähkö. Suu on lajeilla suuri, hampaat kookkaat sekä torahammasmaiset ja alaleuka työntyy yläleukaa edemmäs. Käärmemakrilleilla on kaksi selkäevää, joista etummainen on pitkä ja matala. Selkäevän takana on eristäytyneitä eväkkeitä. Pyrstöevä on haarautunut ja vatsaevät alkeelliset tai puuttuvat kokonaan. Väriltään käärmemakrillit ovat tyypillisimmin ruskeita ja evät ovat tummat.
Käärmemakrillilajeja tavataan kaikista trooppisista ja subtrooppisista meristä. Ne elävät tyypillisesti syvissä vesissä 200–500 metrin syvyydessä ja osa lajeista tulee lähemmäs pintaa yöllä. Käärmemakrillit ovat nopeasti uivia petokaloja, jotka saalistavat pienempiä kaloja sekä kalmareita. Niitä saadaan sivusaaliina kalastettaessa tonnikaloja. Osa lajeista on hyviä ruokakaloja, mutta eräiden lajien liha on öljyistä ja pahanmakuista.
Meher Baba
Meher Baba (oik. Merwan Sheriar Irani, devanagari: मेहेर बाबा, ) (25. helmikuuta 1894 – 31. tammikuuta 1969) oli Intiassa syntynyt mystikko ja guru. Hänen vanhempansa olivat Iranista ja uskonnoltaan zarathustralaisia. Baban nuoruutensa merkittävin tapahtuma oli kohtaaminen muslimipyhimyksen Hazrat Babajanin kanssa. Baba ilmoitti vuonna 1954 olevansa aikansa avatar, jumala ihmisen hahmossa.
Baba aloitti 10. heinäkuuta 1925 loppuelämän kestäneen hiljaisuuden ja kommunikoi kirjainlevyn ja erikoisen viittomakielensä avulla. Baba vietti lähimmistä oppilaistaan koostuneen yhteisönsä, mandalin, kanssa pitkiä ajanjaksoja erakkoelämää, jona aikana hän usein paastosi.
Baba matkusti vuonna 1931 ensi kertaa länteen, jonne hän matkusti myöhemmin useasti. Loukkaannuttuaan kahdessa auto-onnettomuudessa Yhdysvalloissa ja Intiassa vuosina 1952 ja 1956 Baban kävelykyky kärsi merkittävästi. Vuonna 1962 hän kutsui länsimaiset seuraajansa Intiaan suureen darshaniin, jonka nimi oli "The East-West Gathering". Huolestuttuaan kasvavasta LSD:n ja muiden psykedeelien käytöstä Baba totesi vuonna 1966 että kyseisillä aineilla ei ole todellisia etuja. Heikkenevästä kunnostaan huolimatta Baba jatkoi "yleismaailmallista työtään" – joka sisälsi paastoamista, erakoitumista – kuolemaansa 31. tammikuuta 1969 asti. Baban hautapyhätöstä Meherabadissa Maharashtran osavaltiossa on muodostunut pyhiinvaelluspaikka.
Kopeisk
Kopeisk () on teollisuuskaupunki Tšeljabinskin alueella Venäjällä ja sijaitsee heti miljoonakaupunki Tšeljabinskin itäpuolella. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Kopeiskin väkiluku oli 137 601 henkeä.
Myanmarin vaakuna
Myanmarin vaakuna on Myanmarin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Sen nykyinen versio otettiin käyttöön vuonna 2008 uuden perustuslain myötä.
Vaakunan keskellä on valtion kartta. Kummallakin puolella on leijona, jotka ovat tyypillisiä hahmoja paikallisessa kuvataiteessa, ja ne edustavat viisauden hillitsemää voimaa. Vaakunaa ympäröivät perinteiset myanmarilaiset kukkakuviot. Ylhäällä on sosialismin aikana lisätty viisisakarainen tähti.
Kuusikarvajalka
Kuusikarvajalka ("Calliteara abietis") on melko harvinainen, harmaankirjava yöperhonen. Vanhemmassa kirjallisuudessa se esiintyy kuusikehrääjänä.
Keskikokoinen yöperhonen, jonka naaraat ovat selvästi koirasta kookkaampia ja sävyltään vaaleampia. Siipien pohjaväri on harmaanruskea, naaraalla vaaleanharmaa ja etusiiven poikki kulkee selvästi kahdesta kolmeen mustan- tai tummanruskeaa poikkijuovaa, joista uloimmainen on selvästi mutkitteleva. Sen ja siiven ulkoreunan välissä on vaalea poikkijuova. Siiven ulkoreunan ripsissä vuorottelevat vaaleat ja tummat alueet. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja niissä on himmeä, tumma keskitäplä. Siipiväli on naaraalla 47–56 mm, kun koiraat jäävät 38–45 mm kokoon.
Toukka on vihreä ja hyvin pitkäkarvainen. Sen kyljillä ja selässä on mustavalkoiset pitkittäisjuovat. Jaokkeissa 4–7 on kellanruskeat karvatupsut, joiden sivut ovat valkoiset. Pään sivuilla on pitkät, mustat, eteenpäin osoittavat karvatupsut ja jaokkeessa 11 pitkä keltainen perätupsu. Toukka kasvaa 32–42 mm pitkäksi.
Kuusikarvajalka on taigalaji, jota tavataan varsin harvinaisena Keski-Euroopassa yleistyen pikkuhiljaa itää ja pohjoista kohti. Idässä levinneisyys ulottuu Venäjän poikki aina Japaniin saakka ja pohjoisessa Ruotsin ja Suomen keskiosiin. Suomessa kuusikarvajalka elää Kokkola-Lieksa-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Kuusimetsien laji, jolla ei ole mainittavaa vaellustaipumusta. Se on yleensä esiintymiseltään paikoittainen mutta joinakin vuosina huomattavan runsaslukuinen. Naaraat aloittavat lennon illan hämärtyessä, mutta koiraat vasta lähellä keskiyötä. Koiraat myös lentävät valolle, naaraat erittäin harvoin ja naaraiden arvellaan oleskelevan pääasiassa korkealla latvustoissa. Koiraat etsivät naaraita naaraan tuottamien feromonien tuoksun perusteella, mutta ne tulevat myös tuhkakarvajalkanaaraiden luokse, joten feromonin tuoksu ei ole kovin lajityypillinen.
Naaras munii 130–200 munaa muutaman kymmenen munan ryhminä kuusien oksille, ilmeisesti pääasiassa latvustoon. Toukat kuoriutuvat parin viikon sisällä ja viettävät ensimmäisen vuorokauden täysin paikoillaan ja syömättä. Pienet toukat voivat levittäytyä tuulen mukana muihin seudun puihin. Toukat talvehtivat keskenkasvuisina kaarnankoloissa ja voivat kantautua joulukuusien mukana sisätiloihin. Luonnossa niitä tapaa harvoin. Toukat ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa ja koteloituvat löyhän kotelokopan sisään oksille.
Toukka elää ensisijaisesti metsäkuusella ("Picea abies"), mutta siitä on havaintoja myös siperianlehtikuuselta ("Larix sibrica") ja jopa katajalta ("Juniperus communis").
Hakavillakas
Hakavillakas ("Arctornis l-nigrum") on lähes täysin valkoinen yöperhoslaji. Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija.
Hakavillakas on valkoinen, hieman silkinhohtoinen ja siiviltään läpikuultava perhonen. Ainoana siipikuviona etusiivessä on musta L-kirjaimen muotoinen laikku. Takasiivet ovat puhtaanvalkoiset samoin ruumis. Tuntosarvet ovat valkoiset tai kellertävät. Raajat ovat valkoiset mustilla poikkivöillä. Siipiväli on koiraalla 37–47 mm ja naaraalla 48–56 mm.
Samannäköinen laji on valkovillakas ("Leucoma salicis"), jolla on kuitenkin mustat tuntosarvet eikä lainkaan siipikuvioita.
Hakavillakkaan levinneisyys ulottuu Pohjois-Espanjasta Etelä- ja Keski-Euroopan, Tanskan, aivan eteläisimmän Ruotsin ja Baltian kautta idässä Japaniin saakka. Suomesta hakavillakas on tavattu ainoastaan parikymmentä kertaa, ensimmäisen kerran syyskuussa 2001 Virolahdelta. Perhoset lentävät kesäkuun lopusta heinäkuun lopulle ja lämpiminä kesinä saattaa syntyä osittainen toinen sukupolvi elo-syyskuussa.
Hakavillakkaat elävät erityisesti jaloja lehtipuita kasvavissa lehtimetsissä. Se on paikallinen, ja yksilöitä tavataan vain harvoin tavallisen elinympäristön ulkopuolella. Yksilöt oleskelevat tavallisesti korkealla latvustoissa ja lepäävät päivisin lehtien alapinnoilla. Häirittynä ne lennähtävät pieniä matkoja. Lento alkaa illan hämärryttyä, ja koiraat tulevat valolle, naaraat hyvin harvoin.
Naaras munii 100–300 munaa, jotka kuoriutuvat vajaata paria viikkoa myöhemmin. Toukat piilottelevat lehtien alapinnoilla kunnes siirtyvät talvilevolle käärityn lehden sisään. Vanhemmat toukat ovat nopealiikkeisiä ja oleskelevat lehdillä piilottelematta itseään. Täysikasvuiset toukat koteloituvat seuraavana vuonna touko-kesäkuun vaihteessa yhteensidottujen lehtien väliin. Tarpeeksi kuumina kesinä koko perhosen kehitys munasta aikuiseksi voi tapahtua yhdessä kuukaudessa.
Toukka syö monien eri lehtipuiden lehtiä.
ISR Racing
ISR Racing on tšekkiläinen pikkuformulatalli, joka kilpaili World Series by Renault-sarjassa vuodet 2010-2014. Nykyään talli kilpailee Blancpain Endurance Series ja Blancpain Sprint Series -sarjoissa. Tallin perusti vuonna 1993 Igor Salaquarda. Talli on aiemmin kilpaillut mm Formula 3 Euroseries, International Formula Master, Auto GP, International Formula 3000 ja Formula BMW ADAC-sarjoissa vaihtelevalla menestyksellä. Talli on voittanut kaksi kuljettajan maailmanmestaruutta CE Super Touring Mestaruussarjassa vuosina 1998 ja 1999 Josef Vencin voimin. Vuonna 2001 talli voitti tšekin GT Championship-sarjan mestaruuden Antonin Charouzin voimin. Vuodesta 2010 lähtien talli on osallistunut Formula Renault 3.5 sarjaan sijoittuen kausina 2010 ja 2011 sarjan kolmanneksi. Talli vetäytyi sarjasta vuoden 2014 päätteeksi.
Lars Bender
Lars Bender (s. 27. huhtikuuta 1989 Rosenheim, Baijerin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka edustaa Saksan Bundesliigan Bayer Leverkusenia, ja on seuran kapteeni. Hänellä on identtinen kaksoisveli Sven Bender, joka pelaa myös Bayer Leverkusenissa.
Ian McLagan
Ian McLagan (12. toukokuuta 1945 Hounslow – 3. joulukuuta 2014 Austin, Texas, Yhdysvallat) oli englantilainen kosketinsoittaja, joka tunnettiin parhaiten rock-yhtyeistä Small Faces ja The Faces.
Hän julkaisi muistelmat "All the Rage".
Jean Hansen
Jean Werner Hansen (6. maaliskuuta 1932 Kööpenhamina – 12. huhtikuuta 1987 Kööpenhamina) oli tanskalainen ratapyöräilijä. Hän edusti seuratasolla kööpenhaminalaista DBC:tä.
Hansen pyöräili maansa joukkueessa, joka sijoittui jaetulle viidennelle tilalle 4 000 metrin takaa-ajossa Helsingin olympialaisissa 1952. Hän voitti maansa mestaruuskilpailuista yhteensä seitsemän mitalia, joista kolme oli kultaisia ja kilpaili ammattilaisena vuosina 1956–1960.
Apicius
Apicius on kokoelma, joka sisältää roomalaisia ruokareseptejä, joita yleisesti pidetään syntyneen 300-luvun jälkipuoliskolla tai 400-luvun alkupuoliskolla, ja jotka on kirjoitettu kielellä, joka muistuttaa enemmän vulgaarilatinaa kuin klassista latinaa.
Nimi oli pitkään liitetty ruokaan kohdistuvaan liioiteltuun rakkauteen, mikä on peräisin varhaiselta nimen kantajalta Marcus Gavius Apiciukselta, joka oli roomalainen herkuttelija ja hienostuneen ylellisyyden ihailija, joka eli joskus ensimmäisellä vuosisadalla keisari Tiberiuksen hallintoaikana. Hänen on virheellisesti väitetty kirjoittaneen tämän kirjan, joka on pseudepigrafisesti pantu hänen nimiinsä.
"Apicius" on keittiössä käytettävä kirja. Sen varhaisimmat painetut versiot julkaistiin tavallisesti yleisnimellä "De re coquinaria" ('ruoanlaitosta'), ja se pantiin muutoin tuntemattoman "Caelius Apiciuksen" nimiin, mikä päähänpisto perusteltiin sillä, että toinen käsikirjoituksista on otsikoitu tekstillä "API CAE".
Teksti on järjestetty kymmeneen osaa, joiden sisältö jakautuu samaan tapaan kuin nykyaikaisissa keittokirjoissa:
Sisältö ei aina vastaa otsikkoa.
Kirjassa kuvattujen reseptien avulla voi valmistaa Välimeren seuduilla noihin aikoihin sovellettua ruokavaliota noudattavia ruokia. Antiikin aikaan, ei ollut monia niistä ruokalajeista, jotka seutuun nykyisin liitetään. Reseptit on tarkoitettu varakkaan luokan käyttöön, ja osa niistä sisälsi aika eksoottisisa aineksia, kuten flamingoa.
Chatham House
The Royal Institute of International Affairs, tavallisemmin Chatham House, on brittiläinen, riippumaton ja voittoa tuottamaton kansainvälisen politiikan tutkimuslaitos.
Yhdistys on perustettu 1920 ja se toimipaikka on nimenomainen Chatham House Lontoon St. James's Square:lla. Yhdysvaltalainen Council on Foreign Relations on historiallisesti Chatham Housen sisarhanke.
l
Särkynyt enkeli
Särkynyt Enkeli on vuonna 1983 ilmestynyt Yön toinen single, jonka B-puolella on Jussi Hakulisen laulama versio Tapio Rautavaaran tunnetuksi tekemästä kappaleesta "Päivänsäde ja menninkäinen". Molemmat ovat mukana yhtyeen saman vuoden marraskuussa julkaistulla debyyttialbumilla "Varietee". Single nousi listoille heti ilmestyttyään lokakuussa 1983 ja oli korkeimmillaan Seura-lehden kokoamalla singlelistalla sijalla 7 ja Suosikin listalla sijalla 12.
Omanin vaakuna
Omanin vaakuna on Omanin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella.
Vaakunassa on kaksi ristikkäistä miekkaa, khanjar-tikari ja gambia, paikallinen tikarivyö. Ne ovat perinteisiä omanilaisia aseita. Vaakuna on otettu käyttöön 1800-luvun puolessavälissä.
Vaakuna on myös Omanin lipun tangonpuoleisessa ylänurkassa.
Charouz Racing System
Charouz Racing System (CHRS) (Formula Renault 3.5 sarjassa nimellä Lotus) on tšekkiläinen autourheilutalli, jonka perusti Antonín Charouz vuonna 1985. Talli on voittanut Formula 3000 International Masters sarjan mestaruuden vuonna 2006. Vuonna 2009 talli voitti Le Mans Series -sarjan mestaruuden kuljettajinaan Jan Charouz, Tomas Enge ja Stefan Mücke. Talli on kilpaillut myös Auto GP, A1 Grand Prix ja FIA GT3 European Championship sarjoissa.
Luontosopimus
Luontosopimus () on ranskalaisen filosofin Michel Serresin vuonna 1990 ilmestynyt kirja.
Jon Lancaster
Jon Lancaster (s. 10. joulukuuta 1988 Leeds) on brittiläinen moottoriurheilija.
Lancaster ajoi kartingia vuosina 1999–2006, kunnes hän siirtyi kilpailemaan Formula Ford -sarjaan. Siellä hän kilpaili Star of Silverstone -sarjaa voittaen yhden kilpailun. Hän ajoi samana vuonna Formula Renault’n talvisarjassa neljä kilpailua. Vuonna 2007 Lancaster kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa voittaen viisi kilpailua ja sijoittuen sarjan toiseksi. Hän ajoi samana vuonna Ranskan Formula Renault -sarjassa sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Vuonna 2008 Lancaster ajoi Formula 3 -eurosarjassa ART-tallin autolla sijoittuen sarjan 12:nneksi. Hän oli samana vuonna Formula 3 Masters -kilpailun kolmas. Vuonna 2009 Lancaster kilpaili FR 3.5 -sarjassa. Hän voitti yhden kilpailun ja sijoittui sarjan 13:nneksi. Vuonna 2010 hän jatkoi sarjassa ollen jälleen kolmastoista.
Vuonna 2011 Lancaster ajoi FIA Formula 2 -sarjassa kaksi kilpailua saavuttaen 14 pistettä ja neljä kilpailua Auto GP -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2012 Lancaster kilpaili GP2-sarjassa Ocean Racing Technology -tallissa. Hänet kuitenkin korvattiin budjettiongelmien myötä heti kauden avausviikonlopun jälkeen Brendon Hartleyllä. Vuonna 2013 Lancaster teki paluun GP2-sarjaan Hilmer Motorsport -tallissa. Hän otti ensimmäisen GP2-voittonsa Silverstonen sprinttikilpailussa. Hän ajoi voittoon myös Nürburgringin sprinttikilpailussa. Hän sijoittui lopulta sarjan 11:ksi. Vuonna 2014 Lancaster jatkoi GP2:ssa MP Motorsport -tallissa. Hän ajoi vain kaksi kilpailua kunnes hänet korvattiin Tio Ellinasilla. Myöhemmin Lancaster palasi jälleen GP2-sarjaan korvaten Facu Regalian Hilmer Motorsport -tallissa. Hän saavutti kuusi pistettä.
Marie-Antoine Carême
Marie Antoine (Antonin) Carême () (8. kesäkuuta 1784 Pariisi – 12. tammikuuta 1833 Pariisi) oli ranskalainen keittiömestari ja keittokirjailija. Hänet tunnetaan "kokkien kuninkaana ja kuninkaiden kokkina" oli nimellä "haute cuisine" tunnetun kuninkaallisten ja Pariisin äkkirikkaiden suosiman vaikean keittotaidon varhainen harjoittaja ja edustaja. Carêmeta pidetään usein ensimmäisenä kansainvälistä mainetta saaneena julkkiskokkina ja hänen vaikutuksensa ranskalaiseen keittiöön oli suuri.
Marie Antoine Carême syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Pariisissa. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi vuonna 1815 julkaistun kirjansa "Le Pâtissier royal parisien" myötä. Teos oli vasta kolmas kokonaan ranskalaisiin leivonnaisiin erikoistunut teos, sitä olivat edeltäneet "Pâtissier françois" (1653) ja "La Pâtisserie de santé" (1790). Carêmen kirjassa esiteltiin kuitenkin sen edeltäjiä enemmän ruokalajeja. Se oli myös ensimmäinen ranskalainen keittokirja, jossa käytettiin laajasti kuvitusta aiheena olleista ruokalajeista. Kirjassaan Carême painotti myös ruuan esillepanon tärkeyttä ja kritisoi edeltäjiään "ruokavuorien" tarjoilusta.
Carêmen toinen merkittävä teos "L’art de la cuisine française au XIXe siècle" julkaistiin vuonna 1847. Kirjassa hän keskittyi jälleen näyttävään esillepanoon. Tätä tärkeämpi aihe oli kuitenkin ranskalaisessa ruuassa käytettyjen kastikkeiden uusiminen. Kastikkeet olivat usein vetisiä, mutta Carême esitteli niin sanotut samettiset kastikkeet, joista tulisi sittemmin kiinteä osa ranskalaista keittiötä. Uudistusmielisyydestään huolimatta hän kannatti perinteistä ruuan tarjoilutapaa "service à la française", jossa kaikki aterian ruokalajit tuotiin yhtä aikaa pöytään eri lautasilla. tämän vastakohta oli "service à la russe", jossa ruokalajit tuotiin yksitellen pöytään kun muita pidettiin lämpiminä keittiössä. Carême piti ranskalaista tyyliä "elegantimpana ja ylellisempänä", joskin epäkäytännöllisempänä.
Carêmen vaikutus ranskalaisessa keittiössä oli voimakas etenkin vuoteen 1903 saakka, jolloin Auguste Escoffier haastoi hänen ajatuksiaan teoksellaan "Guide Culinaire".
Luonnon politiikka
Luonnon politiikka on Yrjö Hailan ja Ville Lähteen toimittama kirja, joka ilmestyi vuonna 2003 Vastapainon kustantamana.
Vladimir Matyushenko
Vladimir Vladimirovich Matyushenko (, s. 4. tammikuuta 1971 Retšytsa, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen vapaaottelija ja vuoden 2007 IFL:n kevyen raskaansarjan mestari.
Matyushenko siirtyi IFC:stä UFC:hen vuonna 2001 ja otteli toisessa jo ottelussaan Tito Ortizia vastaan kevyen raskaansarjan mestaruudesta. Matyushenko kuitenkin hävisi ottelun tuomariäänin. Möyhemmin hävittyään ottelunsa Andrei Arlovskille, Matyushenko siirtyi UFC:stä IFL:n, jossa hän saavutti kevyen raskaansarjan mestaruuden vuonna 2007. Matyushenko voitti Alex Schoenauerin tuomariäänin. Puolustettuaan IFL mestaruuttaan Matyushenko palasi takaisin UFC:hen vuonna 2009 UFC 103 tapahtuman myötä, jossa hän voitti Igor Pokrajacin.
Brandon Mull
Brandon Mull (s. 18. marraskuuta 1974) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija. Hänet tunnetaan lapsille ja nuorille suunnatusta Myyttihovi-sarjastaan.
Lisa Regnell
Lisa Teresia Regnell (3. helmikuuta 1887 Tukholma – 5. marraskuuta 1979 Enskede) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sai hopeaa kerroshypyissä. Myös hänen sisaruksensa Elsa ja Nils Regnell olivat olympiaurheilijoita.
Parrett
Parrett on 60 kilometriä pitkä joki Lounais-Englannissa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se saa alkunsa Chedingtonin liepeillä Dorsetin kreivikunnassa ja virtaa Dorsetin ja Somersetin halki luoteeseen. Joki laskee Bristolin kanaaliin Bridgwaterin lähistöllä. Joen 1 700 neliökilometrin suuruisella valuma-alueella asuu noin 300 000 ihmistä. Somersetissa Parrett tulvii usein ympäröiville tasangoille.
Parrettin merkittävimpiä sivujokia ovat Tone, Isle, Yeo ja Cary. Joen varrella kulkee noin 80 kilometrin pituinen vaellusreitti River Parrett Trail.
Greta Johansson
Anna Teresa Margareta "Greta" Johansson (myöh. Brandsten; 9. tammikuuta 1895 Tukholma, Ruotsi – 28. tammikuuta 1978 San Mateo, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ruotsalainen uimahyppääjä ja uimari. Hän voitti kultamitalin kymmenen metrin kerroshypyissä vuoden 1912 kesäolympialaisissa. Samoissa kisoissa hän kilpaili sadan metrin vapaauinnissa ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Jälkimmäisessä hän pääsi neljännelle sijalle.
Vuonna 1914 Johansson muutti Yhdysvaltoihin ja avioitui uimahyppääjä Ernst Brandstenin kanssa. He työskentelivät siellä uimahyppyvalmentajina.
Selma Andersson
Selma Augusta Maria Andersson (21. lokakuuta 1894 Tukholma – 6. huhtikuuta 1993 Nyköping) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa sijoittuen kerroshypyissä seitsemänneksi.
Andersson kilpaili kerroshypyissä jälleen kesäolympialaisissa 1920 Antwerpenissä.
Myös Anderssonin sisarukset Adolf, Erik ja Robert Andersson olivat olympiaurheilijoita.
Ella Eklund
Elin Dorotea "Ella" Eklund (6. helmikuuta 1894 Tukholma – 17. elokuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa ja sijoittui viidenneksi kerroshypyissä.
Blast
Blast on Manu Larcenetin sarjakuva. WSOY julkaisee sarjaa suomeksi. Suomentaja on Heikki Kaukoranta.
Gustaf Blomgren
Gustaf Adolf Viktor Blomgren (24. joulukuuta 1887 Göteborg – 25. heinäkuuta 1956 Göteborg) oli ruotsalainen uimahyppääjä. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja sai kerroshypyissä pronssimitalin.
Vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä Blomgren osallistui sekä kerroshyppyihin että ponnahduslautakilpailuun ja pääsi molemmissa neljännelle sijalle.
Blomgren voitti kerroshypyissä Pohjoismaiden-mestaruuden sekä vuonna 1919 Kööpenhaminassa että 1921 Kristianiassa.
Štefan Matlák
Štefan Matlák (6. helmikuuta 1934 Bratislava – 12. huhtikuuta 2003 Bratislava) oli Tšekkoslovakiaa edustanut jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa ja kuului siellä maansa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Raymond Whittindale
Raymond Whittindale (1883 Kenilworth, Warwickshire – 9. huhtikuuta 1915 Cheltenham, Gloucestershire) oli brittiläinen rugbynpelaaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen "Moseley Wanderers" -joukkueeseen. Hän oli Claude Whittindalen veli.
Claude Whittindale
Claude Whittindale (1881 Kenilworth, Warwickshire, Britannia – 10. helmikuuta 1907 Parkstone, Dorset, Britannia) oli brittiläinen rugbynpelaaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen Moseley Wanderers -joukkueeseen. Hän oli Raymond Whittindalen veli.
Alexia Bryn
Alexia Marie Bryn-Schøien (24. maaliskuuta 1889 Oslo – 19. heinäkuuta 1983 Oslo) oli norjalainen taitoluistelija. Hän sai pariluistelussa hopeaa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Lisäksi hän sai taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa hopeaa (1923) ja pronssia (1912).
Alexia Bryn oli Yngvar Brynin vaimo.
Philippe Candeloro
Philippe Candeloro (s. 17. helmikuuta 1972 Courbevoie) on ranskalainen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa ja sai yksinluistelussa pronssimitalin; hän sai toisen pronssimitalin vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa. Hän on lisäksi saanut hopeamitalit EM-kilpailuissa 1993 ja 1997 sekä MM-kilpailuissa 1994; MM-kilpailuissa 1995 hän sai pronssia.
Jacques Thubé
Jacques Marie Thubé (22. kesäkuuta 1882 Nantes – 14. toukokuuta 1969 Nantes) oli ranskalainen kilpapurjehtija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja voitti kultaa kuuden metrin luokassa osana "Mac Miche" -joukkuetta. Amédée ja Gaston Thubé olivat hänen veljiään.
Gaston Peltier
Gaston Peltier (1876–?) oli ranskalainen jalkapalloilija.
Peltier kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Eugène Fraysse
Maurice Eugène Fraysse (26. elokuuta 1879 Pariisi – ?) oli ranskalainen jalkapalloilija.
Fraysse kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa, jossa hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Pierre Allemane
Richard Louis Pierre Allemane (19. tammikuuta 1882 Montpellier – 24. toukokuuta 1956 Autreville) oli ranskalainen jalkapalloilija.
Allemane kuului vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Alfred Bloch
Alfred Bloch (1877–?) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Fernand Canelle
Fernand Émile Canelle (2. tammikuuta 1882 Pariisi – 11. syyskuuta 1951 Rueil-Malmaison) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili Club Françaisille. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Lucien Huteau
Lucien Paul Noël Huteau (26. toukokuuta 1878 Pariisi – 16. toukokuuta 1975 Ercuis) oli ranskalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili Club Françaisille. Hän osallistui vuoden 1900 kesäolympialaisiin Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Edmond Neefs
Edmond Neefs oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Alphonse Renier
Alphonse Renier oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Lucien Londot
Lucien Jean Londot oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Marcel Leboutte
Marcel Leboutte oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Albert Delbecque
Albert Delbecque oli belgialainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä pronssia saaneeseen joukkueeseen.
Dirk Lotsy
Dirk Nicolaas Lotsij (3. heinäkuuta 1882 Dordrecht – 27. maaliskuuta 1965 Haag) oli alankomaalainen jalkapalloilija. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa vuonna 1905. Sittemmin hän osallistui vuoden 1912 kesäolympialaisiin Tukholmassa joukkueen kapteenina sijoittuen pronssille. Hän oli Karel Lotsyn etäinen sukulainen.
Anne Caldwell
Anne Caldwell O’Dea (30. elokuuta 1867 Boston – 22. lokakuuta 1936 Hollywood) oli yhdysvaltalainen sanoittaja ja teatterikäsikirjoittaja. Laulajana uransa aloittanut Caldwell sanoitti lauluja ja kirjoitti librettoja Broadway-näytelmiin vuodesta 1900-luvun alusta 1920-luvulle. Hänen pääasiallinen yhteistyökumppaninsa oli säveltäjä Jerome Kern, mutta hän sanoitti myös muun muassa Hugo Felixille, Otto Harbachille, Raymond Hubbellille, Dave Stamperille, Harry Tierneylle ja Vincent Youmansille. Caldwell oli yksi 1900-luvun alun harvoista naispuolisista laulunkirjoittajista Broadwayllä. Häntä on kutsuttu Broadwayn ensimmäiseksi menestyneeksi naissanoittajaksi.
Lähde: "Internet Broadway Database".
Rauno Keltanen
Rauno Vorna Matti Keltanen (s. 1. helmikuuta 1943 Nuijamaa) on suomalainen laulaja, laulunopettaja ja kuoronjohtaja, joka vaikutti Kajaanin mieslaulajissa 1970-luvulla.
Allan Tuppurainen (laulaja)
Allan Tuppurainen on suomalainen laulaja, joka vaikutti CB-Kvintetti-yhtyeessä 
ja teki yhden LP-levyn M & T Tuotannolle vuonna 1984..
Darboux’n kehys
Darboux’n kehys on pintojen differentiaaligeometriassa kolmen vektorin joukko eli kehys. Se on nimetty ranskalaisen matemaatikon Jean Gaston Darboux’n mukaan.
Olkoon "S" suunnistuva pinta kolmiulotteisessa euklidisessa avaruudessa E. Darboux’n kehys pinnalla "S" voidaan määritellä kaikille pinnan "S". Tämän jälkeen on mielekästä tarkastella pääsuuntien suuntaisia käyriä.
Jokaiseen suunnistuvan pinnan pisteeseen voidaan liittää yksikäsitteinen yksikkövektori u (suunnistuvan pinnan määritelmä). Jos γ kaarenpituuden suhteen parametrisoitu käyrä pinnalla "S", Darboux’n kehys käyrälle γ pisteessä γ("s") määritellään asettamalla
Kolmikko T,u,t on ortonormaali kanta, joten se on luonteva kehys käyrän γ näkökulmasta.
Huomaa, että käyrälle määritelty Darboux’n kehys ei vielä anna luonnollista liikkuvaa kehystä pinnalla, koska se riippuu tangenttivektorin valinnasta. Saadaksemme luonnollisen kehyksen pinnalle, vertaamme käyrän γ Darboux’n kehystä sen Frenet–Serret kehykseen. Olkoon
Koska tangenttivektorit ovat kehyksissä samat, on olemassa yksikäsitteinen kulma α siten, että tasojen N ja B kiertäminen tuottaa parit t ja u:
Derivoimalla ja käyttämällä Frenet–Serret-kaavoja saadaan
missä:
Sabu (krakkeri)
Sabu on yhdysvaltalainen krakkeri ja LulzSec-krakkeriryhmän perustaja. Hänen oikea nimensä on Hector Xavier Monsegur. Monsegurin johdolla ryhmä hyökkäsi useita suuryrityksiä ja Yhdysvaltain virastoja vastaan. Uhreina olivat muun muassa Sony, FBI ja CIA. Monsegur suostui salaa yhteistyöhön FBI:n kanssa jäätyään kiinni elokuussa 2011, koska ei halunnut joutua eroon lapsistaan. Kiinni jäätyään hän jatkoi esiintymistään muun muassa Twitterissä kuten ennenkin. Monsegurin paljastukset johtivat useisiin pidätyksiin maaliskuussa 2012. Monsegurin ansiosta viranomaiset onnistuivat lisäksi estämään yli 300 hakkerointiyritystä ja välttämään miljoonien dollarien taloudelliset vahingot.
Viranomaisten kanssa tehdyn yhteistyön vuoksi Monsegur istui lopulta vankilassa yhteensä vain seitsemän kuukautta. Normaalitapauksessa Monsegur olisi voinut saada yli 20 vuoden mittaisen vankeusrangaistuksen.
Vesuviuksen tulivuorenpurkaus 79
Vesuviuksen purkaus Rooman aikoina vuonna 79 jaa. tuhosi Pompejin, Herculaneumin ja monia lähistön pikkukaupunkeja ja kyliä. Valtava räjähdysmäinen purkaus purki ulos 4 km vulkaanisia aineksia. Purkauksen alkamispäiväksi on perinteisesti oletettu 24. elokuuta 79 Plinius nuoremman kirjoittaman silminnäkijäkuvauksen mukaan, mutta vuonna 2018 Pompejista löydetty seinäkirjoitus viittaisi sen tapahtuneen lokakuun 17. päivän jälkeen. Purkaus alkoi kello 10 valtavalla räjähdyksellä, joka hajotti ja sinkosi kilometrien korkeuteen laavatapin, joka oli estänyt tulivuoren kaasuja purkautumasta. Purkaus sinkosi ilmaan suuria hohkakiven lohkareita ja pyöreitä tennispallon kokoisia lapilleja. Hetkeä myöhemmin tuhkaa alkoi sataa ympäristöön. Tämän jälkeen maa järisi voimakkaasti ja rakennuksia sortui. Vesisade muutti Vesuviuksen rinteen vyöryväksi mutavelliksi, ja kuuma lieju vyöryi tulivuoren rinnettä alas seuraavana päivänä. Lopulta laava virtasi tulivuoren rinnettä alas. Taivas pimeni tulivuoren ympärillä 2–3 päiväksi, ja purkauspilvestä satoi lapilleja jopa 10 kilometrin säteellä.
Räjähdys säikytti monet Pompejin asukkaista pakoon sataman laivoihin ja pitkin eteläisiä teitä. Ruoka jäi pöydälle, kotieläimet paikoilleen ja leivät uuniin, kun ihmiset pakenivat pakokauhun vallassa. Noin 2 000 – 3 000 kuoli kuumaan tuhkaan ja myrkkykaasuihin, kuten hiilidioksidiin, sen tunkeutuessa kellareihin, joista ihmiset etsivät suojaa tuhkasateelta. Kaupunkiin satoi pian räjähdyksen jälkeen lapilleja ja kiviä metrin paksuudelta. Hetkeä myöhemmin tuhkaa satoi toinen metri, mitä seurasi vielä maanjäristys. Kolmessa tunnissa kaupunki oli hautautunut 4–5 metriä syvän tuhka- ja hohkakivikerrostuman alle. Ihmiset hautautuivat elävältä maanjäristyksen sortamiin taloihin.
Kaiken kaikkiaan tuhkaa satoi Pompejiin 3–6 metriä. Vuoren huipulta alas laaksoon syöksyvä tuhkapilvi poltti ja hautasi alleen Pompeijin ja Herculaneumin sekä monien muiden pikkukaupunkien ihmisiä. Pompejiin satoi 3 metriä vulkaanista tuhkaa ja muita purkaustuotteita. Herculaneum hautautui 15–30 metrin paksujen vulkaanisten kerrosten ja mutavirtojen alle, jotka syntyivät sateen huuhtoessa liejua tulivuoren rinteiltä. Myös laavaa virtasi kaupunkiin. Stabiae peittyi tuhkaan vasta seuraavana päivänä. Luoteistuuli kuljetti tuhkaa kaakkoon laajentaen tuhoja entisestään.
Purkausta ennakoivat voimakkaat maanjäristykset olivat alkaneet vuonna 62 jaa. Plinius nuoremman mukaan nämä järistykset eivät olleet vaarallisia, koska ne olivat tavallisia Campaniassa. 24. elokuuta 79 Plinius nuorempi näki puuta muistuttavan tuhkapilven nousevan 32 kilometrin korkeuteen. Purkaus jatkui 19 tuntia ja tappoi paikalla liikkuneen Plinius vanhemman ehkä myrkkykaasuihin. Ihmiset ja rakennukset hiiltyivät jopa 750 °C:n kuumuudessa. Purkauksen arvellaan tappaneen yhteensä ehkä 10 000 ihmistä.
Gudrun
Gudrun on pääasiassa Saksassa ja pohjoismaissa esiintyvä naisen etunimi. Nimi on germaanista alkuperää.
Nimen muinaisskandinaavinen muodon Guðrún tulkitaan merkitsevän Jumalan salaista viisautta. Skandinaavisessa mytologiassa Gudrun oli Sigurdin puoliso.
Saksan kielessä alkumuodoiksi katsotaan muinaisyläsaksan "gunt" (taistelu) ja "rúna"(salaisuus). Gudrun (Kudrun) on keskiyläsaksalaisen eepoksen sankaritar. Tarina kirjoitettiin muistiin noin vuonna 1230 Itävallassa. Siinä Gudrun ei suostu ryöstäjänsä puolisoksi vaan joutuu vuosiksi vankeuteen. Vihdoin sulhanen vapauttaa hänet.
Suomessa nimi Gudrun on 12. elokuuta 2013 mennessä annettu 498 henkilölle. Gudrunin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 7. maaliskuuta.
Gasellit (yhtye)
Gasellit on loppuvuodesta 2008 Helsingin Oulunkylässä perustettu rap-yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat räppärit Hätä-Miikka (oik. Miikka Niiranen), Päkä (oik. Pekka Salminen) ja Thube Hefner (oik. Tuomas Pietikäinen) sekä tuottaja/DJ MusaJusa (oik. Jusa Mikkonen). Yhtyeen artistit keikkailevat usein myös eri aliaksilla ja kokoonpanoilla.
Yhtye on julkaissut yhden EP:n ja viisi pitkäsoittoa. Gaselleiden levy-yhtiönä toimii Universal Music Finlandin alainen Johanna Kustannus ja sen keikkamyynnistä vastaa All Day Entertainment.
Gasellien esikoisjulkaisu "Gasellit EP" julkaistiin omakustanteena huhtikuussa 2010. EP:n kappaleesta "Silmäpussit" julkaistiin musiikkivideo tammikuussa 2010. Yhtyeen debyyttialbumi "Kiittämätön" julkaistiin Monsp Recordsin kautta 4. huhtikuuta 2012, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan 26. sijalle. Albumilta on julkaistu musiikkivideot kappaleista "Ime huiluu", "Pillist kii", "Hiki" ja "Kiittämätön nilkki".
Yhtyeen jäsenet Hätä-Miikka ja Musajusa julkaisivat R'n'B ja Folk -vaikutteisen "Haikeat sävelet" -EP:n kesällä 2011. Albumi on julkaistu aliaksen "Zen-Miikka" alla. EP:n kappaleesta "Menetys" on julkaistu musiikkivideo. Gasellien toinen kokopitkä albumi "Aina" julkaistiin Monsp Recordsin kautta 25. lokakuuta 2013. Albumin kappaleista "Jäniksen vuosi", "Mä meen naimisiin", "2006", "Heimo" ja "Millennium" on julkaistu musiikkivideot. "Aina" nousi Suomen virallisen albumilistan 16. sijalle.
Gasellit EP
Gasellit EP on rap-yhtye Gasellien huhtikuussa 2010 julkaistu omakustanne EP. EP:n kappaleesta "Silmäpussit" julkaistiin musiikkivideo tammikuussa 2010.
Kelidonihappo
Kelidonihappo (CHO) on heterosyklinen dikarboksyylihappo. Sitä esiintyy useissa kasvilajeissa.
Kelidonihappoa esiintyy erityisesti keltamossa ("Chelidonium majus"), kielossa ("Convallaria majalis") sekä useissa "Dioscoreales"-, "Asparagales"-, "Melanthiales"-, "Liliales"- ja "Haemodorales"-kasvilahkojen lajeissa.
Kasveissa kelidonihappo muodostaa komplekseja positiivisesti varautuneiden alkaloidien, kuten sanguinariinin kanssa. Tämän tarkoituksena on toimia vastaioneina vakuoleissa, jotka toimivat alkaloidien varastoina ja estää niiden kertyminen konsentraatiogradienttia vastaan. Eräissä kasveissa se toimii myös lehtien sulkeutumista aiheuttavana tekijänä.
Kelidonihapon biosynteesi on osittain epäselvä. Sen lähtöaineina on arveltu olevan fosfoenolipalorypälehappo ja 2-keto-3-deoksiarabinoheptulosonaatti-7-fosfaatti. Isotooppitutkimukset kuitenkin osoittivat, että todennäköisempi lähtöaine fosfoenolipalorypälehapon kanssa on jonkin pentoosin fosfaatti.
Kelidonihappo on kiinteänä valkoisia neulamaisia kiteitä, jotka liukenevat hyvin kuumaan veteen, mutta heikommin kylmään veteen ja etanoliin. Kuumennettaessa se sulaa 262 °C hajoten samalla 4-pyroniksi. Kelidonihappoa voidaan valmistaa asetonin ja dietyylioksalaatin välisellä kondensoitumisreaktiolla emäksen, kuten natriumetoksidin läsnä ollessa, ja muodostunut tuote syklisoituu muodostaen kelidonihappoa happohydrolyysin seurauksena.
Rouva Presidentti (elokuva)
Rouva Presidentti on presidentti Tarja Halosen arjesta kertova dokumenttielokuva, jonka ensi-ilta oli 30. maaliskuuta 2012. Elokuvassa seurataan Halosen elämää lähes puolentoista vuoden ajan. Rouva Presidentti -dokumenttielokuvan tuottivat Helsinki-filmi Oy ja Funny Films Oy.
Elokuva seuraa Halosen toimintaa ja työtä esimerkiksi YK:ssa, valtiopäivien avajaisissa, kesällä Naantalin Kultarannassa, valtiovierailuilla Venäjällä sekä Etelä-Afrikassa ja Namibiassa kuten myös maakuntamatkoilla vaikkapa Forssassa.
Elokuva sai sekä Helsingin Sanomien että Hufvudstadsbladetin arviossa neljä tähteä.
Nähtyään dokumentin kutsuvierasensi-illassa ensi kertaa kokonaan presidentti Halonen itse kommentoi elokuvaa: "Hauska elokuva. Valitettavasti tunnistin itseni siitä."
Mihai Eminescu
Mihai Eminescu (oik. Mihail Eminovici; 15. tammikuuta 1850 – 15. kesäkuuta 1889) oli romanialainen romantiikan ajan runoilija. Eminesculla oli suuri vaikutus kansallisen herätyksen vaikutusvaltaisin runoijoihin ja kirjailijoihin. Hän oli myös mukana romaniankielisen lehdistön perustamisessa ja toiminnassa. Hän opiskeli Ukrainassa sekä Wienin yliopistoissa (1869–1872) ja Berliinissä (1872–1874).
Vuonna 1874 hänet nimitettiin Iaşin yliopiston kouluvastaavaksi ja kirjastonhoitajaksi. Hän kuitenkin erosi tehtävästä koska siirtyi konservatiivisen Timpul -sanomalehden päätoimittajaksi. Hänen kirjallinen uransa päättyi vuonna 1883 kun hän sairastui kupan aiheuttamaan mielenterveyshäiriöön ja hän kuoli myös kuppaan vuonna 1889.
Hänen runojaan on käännetty useille kielille, englanniksi 1930-luvulla mutta pääasiassa saksaksi.
Evert Huldén
Elis Evert Huldén (23. kesäkuuta 1895 Munsala – 26. marraskuuta 1967 Vaasa) oli suomalainen maanviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Huldén kävi kansanopiston sekä metsäkoulun ja viljeli Munsalassa sijainnutta kotitilaansa vuodesta 1928. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Munsalan kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja toimi muun muassa raittiusliikkeessä, rauhanliikkeessä sekä osuustoimintaliikkeessä. Huldén oli perustamassa 1950 ruotsinkielisen Pohjanmaan kirjallisuusyhdistystä ("Svenska Österbottens litteraturförening") ja hän toimi yhdistyksen varapuheenjohtajana ja rahastonhoitajana.
Huldénin esikoisteos runokokoelma "Jord och drömmar" ilmestyi 1951 hänen ollessaan 56-vuotias. Huldén julkaisi sitten useita runokokoelmia joiden aihepiirit liikkuivat hänen kotiseutunsa maisemissa ja ihmisissä sekä maanviljelijän arkipäivän toimissa.
Evert Huldénin muistomerkki paljastettiin 1995 hänen kotitalonsa Nörråkersin pihapiirissä.
Runoilija ja tutkija Lars Huldén oli Evert Huldénin poika. Kirjailija Johan Jakob Huldén oli hänen veljensä.
Lennart Nylander
Petter Lennart Alexander Nylander (13. helmikuuta 1886 Hammars, Porvoon maalaiskunta – 4. toukokuuta 1967 Porvoo) oli suomalainen kunnansihteeri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Nylander opiskeli 1907–1908 Porvoon kansankorkeakoulussa. Hän oli 1911–1912 Borgåbladet-lehden toimittajana, oli myös jonkin aikaa August Eklöfin palveluksessa ja toimi sitten Porvoon maalaiskunnan kunnansihteerinä 1922–1951.
Nylander julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa 17-vuotiaana. Hän kirjoitti sitten useita näytelmiä Hammarsin nuorisoseuran näyttämöä varten, jossa hän toimi myös itse näyttelijänä.
David Alroy
David Alroy eli Menahem oli 1100-luvulla vaikuttanut juutalaisen messiaanisen liikkeen johtohahmo. Alroyn tarina tunnetaan Benjamin Tudelalaisen kertomuksesta ja hän on myös fiktiivisen Benjamin Disraelin teoksen "Wondrous Tale of Alroy" (1839) päähenkilö.
Alroy syntyi Amadiyan kaupungissa Mosulin kaupungin itäpuolella. Hänen alkuperäinen nimensä oli Menahem ben Solomon. David nimeä hän alkoi käyttää julistettuaan itsensä juutalaisten kuninkaaksi. Alroyn johtamasta liikkestä kertovat historialliset lähteet ovat usein ristiriitaisia. Messiaaninen juutalainen liike oli saanut alkunsa mahdollisesti vuoristojuutalaisten keskuudessa Kaukasiassa. Yksi messiaan saapumisen merkkinä pidettiin islamin ja kristinuskon keskenäistä kamppailua ensimmäisen ristiretken alettua. Ristiretkeen liittyi myös juutalaisvastaisia verilöyöyjä. Alroyn Eliaksi julistautunut isä johti aikanaan tätä juutalaista liikettä. Lopulta Alroy julistettiin messiaaksi. Alroy oli sopiva henkilö asemaansa, sillä hän oli opiskellut Bagdadissa, tunsi niin muslimien tavat kuin juutalaisen mystiikan, minkä lisäksi häntä pidettiin taitavana taikurina. Liikkeen kannattajat alkoivat levittää tarinaa saapuneesta messiaasta kehottaen juutalaisia rukoilemaan ja paastoamaan. Liike sai kuitenkin myös vastustajia ja lopulta se tukahdutettiin.
Liikken tukahduttamisen jälkeen Alroy siirtyi Amadiyaan, joka tuolloin oli tärkeä muslimien tukikohta näiden sotaretkillä Edessaa (nyk. Şanlıurfa) vastaan. Alroy suunnitteli linnoitetun kaupungin valtaamista kannattaineen, joita kutsuttiin Amadiyaan Persiasta, Mosulista ja Azerbaidžanista. Saapujia neuvottiin tulemaan piilotettuen aseiden kanssa odottamaan lisäneuvoja. Häntä tukivat myös paikaa samaan tapaan tavoitelleet jesidit. Alroyn kyvyistä levitettiin huhuja, joiden mukaan hän oli esimerkiksi seldžukkisulttaanin vankina ollessaan käyttänyt taikuutta pakoon päästäkseen. Taikauskoisiin paikallisiin tällaiset tarinat tekivät vaikutuksen. Ennen suunnitelmien toteutumista Alroy murhattiin. Tarinan mukaan murhasta oli vastuussa hänen viranomaisten lahjoma appinsa.
Alroyn tarina tunnetaan Benjamin Tudelalaisen kertomuksesta. Benjamin mukaan Alroy kuoli vuoden 1160 paikkeilla, mutta on todennäköistä että Alroy oli kuollut jo aikaisemmin. Alroyilla oli kannattajia vielä hänen kuolmansa jälkeen. Azerbaidžanissa heidät tunnettiin menahemiitteina. Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri Benjamin Disraeli julkaisi vuonna 1839 Alroysta kertovan fiktiivisen teoksen "Wondrous Tale of Alroy".
Ronaldo Souza
Ronaldo Souza dos Santos (s. 7. joulukuuta 1979 Vila Velha, Brasilia) on brasilialainen vapaaottelija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja. Hän oli vuosina 2010–2011 Strikeforcen keskisarjan mestari. Lisäksi Souza on voittanut viidesti brasilialaisen jujutsun maailmanmestaruuden omassa ja avoimessa painoluokassa. Hän aloitti kamppailulajit 17-vuotiaana Brasilialaisen jujutsun ja judon parissa, joista kummastakin hänellä on musta vyö. Lisäksi hän on viettänyt nykyisin paljon aikaa harjoitellessa Thainyrkkeilyä ja potkunyrkkeilyä parantaakseen pystyotteluaan.