hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Brian Skrudland
Brian Skrudland (s. 31. heinäkuuta 1963) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Skrudland pelasi ennen ammattilaisuransa aloittamista kolme kautta, vuodet 1980–1983, Saskatoon Bladesissä juniorisarja WHL:ssä. Juniorivuosiensa jälkeen hän teki varaamattomana vapaana pelaajana syyskuussa 1983 sopimuksen Montréal Canadiensin kanssa. Hän pelasi vuosina 1983–1985 kaksi kautta sen farmijoukkueissa AHL:ssä, ensimmäisen kauden Nova Scotia Voyageursissa ja jälkimmäisen Sherbrooke Canadiensissa. Hän oli voittamassa vuonna 1985 Calder Cupia joukkueensa kapteenina ja sai Jack A. Butterfield Trophy -palkinnon AHL:n pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana.
Skrudland pelasi vuodesta 1985 alkaen vakituisesti NHL:ssä. Hän edusti NHL-vuosinaan viittä eri seuraa, Montréal Canadiensin lisäksi Calgary Flamesiä, Florida Panthersia, New York Rangersiä ja Dallas Starsia. Hän oli voittamassa Stanley Cupia kahdesti, Canadiensissa vuonna 1986, tulokaskaudellaan, ja Starsissa vuonna 1999. Lisäksi hän oli osa Stanley Cup -loppuotteluihin edennyttä Panthersin joukkuetta vuonna 1996. Kesäkuun 1993 laajennusvaraustilaisuuden kautta seuraan siirtynyt Skrudland toimi Florida Panthersin historian ensimmäisenä kapteenina vuoteen 1997.
Puolustavan hyökkääjän roolissa pelannut Skrudland sijoittui vuonna 1994 kolmen parhaan joukkoon äänestyksessä NHL:n parhaan puolustavan hyökkääjän palkinnon Frank J. Selke Trophyn saajasta. Hän pelasi vuoteen 2000 kestäneellä NHL-urallaan 881 runkosarja- ja 164 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa yhteensä 343 tehopistettä, 124 maalia ja 219 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 61 tehopistettä, 15 maalia ja 46 syöttöpistettä.
Pelaajauransa jälkeen Skrudland toimi vuosina 2000–2003 Calgary Flamesin apuvalmentajana. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Florida Panthersin pelaajakehityksen johtajaksi.
Daniel Nlandu Mayi
Daniel Nlandu Mayi (s. 19. lokakuuta 1953 Kinshasa) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kinshasan arkkihiippakuntaan Joseph-Albert Malula 20. huhtikuuta 1980, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cataquasin titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi, jota avustivat Francisco-Javier Lozano ja Eugène Moke Motsüri.
11. marraskuuta 2008 Nlandu Mayi sai nimityksen Matadin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 21. syyskuuta 2010 hänestä tuli sen piispa.
Juha-Pekka Inkeröinen
Juha-Pekka Inkeröinen (s. 23. marraskuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija. Inkeröisen pääasiallinen pelipaikka on keskikentän vasemmalla laidalla, mutta monipuolisena pelaajana hän pystyy pelaamaan myös puolustajana. Hän on pelannut koko uransa Rovaniemen Palloseurassa ja tehnyt debyyttinsä Veikkausliigassa kaudella 2008 ottelussa VPS:aa vastaan. Kaiken kaikkiaan Inkeröinen on pelannut Veikkausliigassa 13 ottelua ja saanut niissä yhden varoituksen.
Tukahduttava suvaitsevaisuus
Tukahduttava suvaitsevaisuus () on Herbert Marcusen vuonna 1965 julkaisema essee. Esseessä Marcuse esittelee näkökantansa, jonka mukaan puhdas suvaitsevaisuus suosii poliittista oikeistoa ja enemmistön tyranniaa. Marcusen mielestä toiminnalla, jota kutsutaan suvaitsevaisuudeksi, palvellaankin itse asiassa sorron tarkoitusperiä.
Lowestoftin taistelu
Lowestoftin taistelu oli 13. kesäkuuta 1665 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana 40 merimailia Lowestoftista lounaaseen käyty meritaistelu. Se on yksi purjelaiva-ajan klassisista meritaisteluista, johon osallistui kaksi suurta laivastoa. Englannin laivastoon kuului 109 ja Hollannin 103 alusta.
Hollannin laivasto syöksyi toukokuun lopulla Doggermatalikon lähistölle, missä se kaappasi kahdenkymmenen englantilaisen aluksen saattueen. Englannin laivaston komentaja Yorkin herttua James sai tästä tiedon ja vei laivastonsa merelle lippulaivanaan "HMS Royal Charles". Laivasto siirtyi Southwoldin lahteen odottamaan hollantilaislaivastoa. Yorkin herttualla oli alipäällikköinä kaksi merisankaria: Sandwichin jaarli ja ruhtinas Rupert.
Kaksi päivää odotettuaan englantilaiset kohtasivat hollantilaiset 3. kesäkuuta aamulla. Laivastot purjehtivat toistensa sivuitse tulittaen toisiaan. Taistelu hajosi nopeasti keskinäisiksi otteluiksi, ja kaiken keskellä taistelivat lippulaivat "HMS Royal Charles" ja "Eendracht" keskenään. Taistelun "Eendracht" onnistui melkein entraamaan hieman suuremman vastustajaansa. Englantilaisten lippulaiva sai pahan osuman yläkansilleen, joka surmasi Falmouthin jaarlin, lordi Musgraven ja jaarli Burlingtonin pojan. "Eendrachtin" ruutivarastoon osui, ja se räjähti. Ainoastaan viisi merimiestä pelastui hollantilaisen lippulaivan tuhosta, jossa kuoli laivaston komentaja Wassenaerin. Hollantilaisten uudeksi komentajaksi nousi vara-amiraali Johan Evertsen. Taistelun kuluessa myös vara-amiraali Kortenaer sai surmansa "Groot Hollandian" kannella.
Ainoastaan Evertsenin ja Cornelis Trompin taito pelasti hollantilaiset tuholta. Laivasto vetäytyi Texelin ja Maasin suistoihin, jonne ne saapuivat illan pimentyessä. Laivasto oli menettänyt 32 alusta, joista yhdeksän vallattiin. Englannin laivasto menetti ainoastaan taistelun alussa vallatun "HMS Charityn".
Hentokorte
Hentokorte ("Equisetum scirpoides") on pienikokoinen, pohjoisten alueiden yhtäläisitiöinen sanikkainen.
Monivuotinen hentokorte kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Maavarsisto levittäytyy laajalle, ja siitä nousee ryhminä rennohkoja, kaarevia ja mutkaisia varsia. Varret ovat haarattomia ja korkeintaan yhden millimetrin paksuisia, ja niissä on harjuja ja uurteita 6 tai 8. Sisältä varret ovat onttoja: hyvin pientä keskionteloa ympyröivät sivuontelot. Lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Tupet ovat mustahkoja, ja niissä on kolme tai neljä hammasta. Hampaat ja niiden pitkät, äimämäiset kärjet ovat pysyviä. Käpymäiset itiötähkät ovat varren latvassa, lähes kokonaan latvatupen sisällä. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa hentokortteen itiöt kehittyvät heinä-syyskuussa. Alkeisvarsikko on kaksikotinen, liuskainen, maanpäällinen ja väriltään vihreä. Hentokorte säilyy talven yli vihreänä.
Euroopassa hentokortteen levinneisyysalue on pohjoinen. Sitä kasvaa Norjan ja Ruotsin keskiosista Pohjois-Suomeen ja Kuolan niemimaalle, Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle. Laji on levinnyt myös suurimpaan osaa Siperiaa, Pohjois-Japaniin ja edelleen Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Hentokortetta kasvaa myös Länsi-Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Suomessa hentokortetta tavataan kahdella pääalueella: Pohjois-Suomessa Kainuusta ja Etelä-Lapista pohjoisimpaan Lappiin, sekä Ahvenanmaalta, josta laji on tosin lähes kadonnut 1900-luvun aikana. Muualta maasta lajista on vain muutama havainto Etelä-Suomen kalkkialueilta.
Hentokortetta tavataan kosteissa kuusikoissa, lettosoiden laiteilla ja mättäillä, lähteikköpaikoilla, rantatörmissä, tunturiniityillä ja -kankailla, varjoisilla kalliorinteillä ja kalkkilouhikoissa. Laji on kalkinvaatija.
Enemmistön tyrannia
Enemmistön tyrannia on uhkakuva, jossa enemmistön tekemät päätökset johtavat vähemmistöjen sortoon. Sitä käytetään yleensä argumenttina, jolla kritisoidaan pelkkään enemmistöön perustuvaa päätöksentekoa (enemmistösääntö).
Valtiollisella tasolla yleisiä keinoja enemmistön tyrannian välttämiseksi ovat määräenemmistösäännöt (esimerkiksi erillinen perustuslainsäätämisjärjestys), parlamentin valtaoikeuksien rajoittaminen sekä perusoikeuksien turvaaminen vaikeasti kumottavilla laeilla. Myös vallan jakamisella eri instituutioihin pyritään estämään vallan väärinkäyttöä hallinnon sisällä.
Etnosentrismi
Etnosentrismi on taipumusta uskoa oman etnisen ryhmän olevan keskeisesti tärkeä, ja arvioida kaikkia muita ryhmiä suhteessa omaan.
Etnosentrinen yksilö tuomitsee muita ryhmiä suhteessa omaan erityiseen ryhmänsä tai kulttuuriinsa, kantaen erityisesti huolta kielestä, käyttäytymisestä, tavoista ja uskonnosta. Näiden etnisten jaotteluiden ja niiden osajaotteluiden tarkoitus on määritellä etnisyyden oma, ainutlaatuinen kulttuurinen identiteetti.
Andy Whitfield
Andy Whitfield (17. heinäkuuta 1971 Amlwch, Wales – 11. syyskuuta 2011 Sydney, Australia) oli walesilainen näyttelijä ja malli. Hän oli tunnettu parhaiten pääroolistaan televisiosarjassa "Spartacus: Blood and Sand". Whitfield menehtyi Non-Hodgkinin lymfoomaan syyskuussa 2011.
Yksiulotteinen ihminen
Yksiulotteinen ihminen: Teollisen yhteiskunnan tarkastelua on Herbert Marcusen vuonna 1964 julkaistu kirja, jossa hän kritisoi laajalti sekä nykyaikaista kapitalismia että Neuvostoliittoa. Marcuse dokumentoi samanlaisten sosiaalisen sorron muotojen nousua molemmissa yhteiskuntamalleissa, samoin kuin vallankumouksellisen potentiaalin vähenemistä lännessä. Hänen nähdäkseen "edistynyt teollisuusyhteiskunta" luo vääriä tarpeita, jotka integroivat yksilöt vallitsevaan tuotanto- ja kulutusjärjestelmään joukkoviestimien, mainonnan, tuotantotalouden ja nykyaikaisten ajattelutapojen avulla.
Tästä seuraa yksiulotteinen ajattelu- ja käyttäytymistapojen maailma, missä taipumukset ja kyvyt kriittiseen ajatteluun ja vastarintaan kuihtuvat. Vastustaakseen vallitsevaa ilmastoa Marcuse kannattaa "suurta kieltäytymistä" ainoana riittävänä vastustamisen keinona kaikenkattavia valvontamenetelmiä kohtaan. Kirjassa hän puolustaa "kielteistä ajattelua" häiritsevänä voimana hallitsevaa positivismia vastaan.
Novatus Rugambwa
Novatus Rugambwa (s. 8. lokakuuta 1957 Bukoba) on tansanialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Nestorius Timanywa vihki hänet 5. tammikuuta 1986 diakoniksi ja 6. heinäkuuta 1986 papiksi Bukoban hiippakuntaan. 6. helmikuuta 2010 hän sai nimityksen Tagarian titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi São Tomé ja Príncipelle. 20. helmikuuta hänet nimitettiin lisäksi apostoliseksi nuntiukseksi Angolaan.
Tarcisio Bertone konsekroi Rugambwan piispaksi Pier Giorgio Micchiardin ja Nestorius Timanywan avustamana 18. maaliskuuta 2010.
Nestorius Timanywa
Nestorius Timanywa (s. 7. toukokuuta 1937) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bukoban hiippakuntaan Laurean Rugambwa 11. joulukuuta 1966, ja hän sai 26. marraskuuta 1973 nimityksen Bukoban piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Marc Mihayo ja Christopher Mwoleka.
Almachius Vincent Rweyongeza
Almachius Vincent Rweyongeza (s. 1. tammikuuta 1956) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bukoban hiippakuntaan 6. joulukuuta 1981 ja nimitettiin Kayangan hiippakunnan piispaksi 14. elokuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Polycarp Pengo, jota avustivat Severine Niwemugizi ja Nestorius Timanywa.
Ignatius Chama
Ignatius Chama (s. 12. elokuuta 1957) on sambialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Mansan hiippakuntaan 12. elokuuta 1984 ja nimitettiin Mpikan hiippakunnan piispaksi 17. heinäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicolas Girasoli, jota avustivat George Cosmas Zumaire Lungu ja James Mwewa Spaita.
Fernando José Penteado
Fernando José Penteado (s. 7. heinäkuuta 1934 São Paulo) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi São Paulon arkkihiippakuntaan 8. joulukuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Turres Ammeniaen titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo.
5. heinäkuuta 2000 Penteado sai nimityksen Jacarezinhon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. kesäkuuta 2010.
Laurindo Guizzardi
Laurindo Guizzardi CS (s. 7. heinäkuuta 1934 Nova Bassano) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Bagén hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 4. helmikuuta 1982. 12. helmikuuta hänestä tuli Bagén piispa. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 18. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Cláudio Colling, jota avustivat Benedito Zorzi ja Jayme Henrique Chemello.
28. marraskuuta 2001 Guizzardi sai nimityksen Foz do Iguaçun piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. lokakuuta 2010.
Jayme Henrique Chemello
Jayme Henrique Chemello (s. 28. heinäkuuta 1932 São Marcos) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. joulukuuta 1958 ja nimitettiin Pelotasin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bisican titulaaripiispaksi 11. helmikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antônio Zattera, jota avustivat Benedito Zorzi ja Angelo Félix Mugnol.
1. syyskuuta 1977 Chemello sai nimityksen Pelotasin hiippakunnan piispaksi. Hänet asetettiin virkaan 4. marraskuuta. Hän jäi eläkkeelle 1. heinäkuuta 2009.
Antônio Zattera
Antônio Zattera (25. heinäkuuta 1899 – 16. lokakuuta 1987) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. elokuuta 1923 ja nimitettiin Pelotasin hiippakunnan piispaksi 31. tammikuuta 1942. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Batista Becker, jota avustivat José Baréa ja Cândido Julio Bampi.
Zattera osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 1. syyskuuta 1977.
Zattera perusti Pelotasin katolisen yliopiston.
Damian Kyaruzi
Damian Kyaruzi (s. 22. huhtikuuta 1940) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Sumbawangan hiippakunnan piispaksi 21. huhtikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Epifanio Abdallah Mgulunde, jota avustivat Polycarp Pengo ja Nestorius Timanywa.
HD 85512 b
HD 85512 b on eksoplaneetta, joka kiertää oranssia keskustähteään elämänvyöhykkeen sisäreunan tuntumassa. Planeetta on noin 3,6 maan massainen supermaa, jolla on kaasukehä. Kaasukehän ominaisuuksia ei tunneta. Jos planeetalla on riittävästi valoa heijastava ohuehko kaasukehä, sillä saattaa olla nestemäistä vettä ja elämää. toisaalta planeetta sattaa olla kasvihuoneilmiön elinkelvottomaksi kuumentama "super-Venus".
Planeetan keskustähti HD 85512 (Gl 370) on oranssi pääsarjan tähti Purjeen tähdistössä 36 valovuoden päässä Maasta. Spektrityyppi K5V. Tähti on aurinkoa vanhempi ja runsasmetallisempi. Tähden teoreettinen säteilyntuotto eli bolometrinen luminositeetti on noin 0,126 Aurinkoa.
Planeetan löysivät Euroopan eteläisen observatorion (ESO) tähtitieteilijät Chilessä sijaitsevassa La Sillan observatoriossa mittaamalla HARPS-spektrografilla keskustähden huojunnan.
Planeetan kiertoaika 58.43 päivää, josta laskettu etäisyys keskustähdestä 0,26 AU. Radan soikeus saattaa vaihdella välillä 0–0,21.
Planeetta HD 85512 b massa on ainakin 3,5-kertainen Maan massaan verrattuna,
jolloin se on melko varmasti supermaa. Näin massiivisella planeetalla on aina kaasukehä. Tätä ei voi varmistaa, koska pelkkä planeetan keskustähteensä vetovoimalla aiheuttama huojunta on havaittu. Painovoima planeetan pinnalla on 1,4 g.
Tähtitieteilijöiden mukaan HD85512 b sijaitsee ehkä vyöhykkeellä, jossa vesi saattaa pysyä planeetan pinnalla nestemäisessä muodossa, jos planeetan kaasukehä olisi hyvin suotuisa.
Mutta planeetta kiertää melko optimistisesti arvioidun elämänvyöhykkeen
sisäreunan lähellä, ja melko varmasti paksun kaasukehän kasvihuoneilmiö kuumentaa planeetan pintaa. Planeetan keskustähti säteilee planeetalle 1,88 kertaa niin paljon kuin Aurinko Maahan. Tämä on suunnilleen sama minkä Aurinko säteilee Venukseen,
jossa kasvihuoneilmiö on riistäytynyt käsistä.
Kaiken lisäksi planeetan arvellaan olevan vuorovesilukkiutunut siten, että
aurinko paahtaa yhden pallonpuoliskon keskustaan.
Planeetta saattaisi olla tietyissä, suotuisissa oloissa elinkelpoinen ja sen pinta vain hieman Maata kuumempi. Planeetan kaasukehän tulisi muistuttaa Maan kaasukehää, olla runsaspilvinen ja maata runsaammin valoa heijastava.
Planeetan tulisi olla puoliksi pilvien peitossa sekä valonheijastuskyvyn yli 50 %, ja ehkä radan soikea, jotta se sopisi elämälle.
Planeetan kaasukehän huipun lämpötila, tasapainolämpötila on eräiden arvioiden mukaan keskimäärin 25 °C, jos planeetan kaasukehä muistuttaa Maan kaasukehää.
Norjan kunnallis- ja aluevaalit 2011
Norjan kunnallis- ja aluevaalit 2011 järjestettiin 12. syyskuuta 2011. Kyselyjen mukaan konservatiivipuolue (Høyre) oli nousemassa vaalien voittajaksi. Suurimman puolueen aseman näytti säilyttävän edelleen työväenpuolue. Pahimmin vaaleissa tappion kärsivät oikeistopopulistinen edistyspuolue ja Sosialistinen vasemmistopuolue. Kymmenessä kunnassa ennakkoäänestys oli mahdollista myös internetin kautta. Ennakkoäänestys päättyi 10. syyskuuta, ja kokeiluun osallistuneissa kunnissa lähes kolme neljäsosaa ennakkoäänistä oli jätetty verkon kautta.
Høyren sai äänistä noin 27,9 prosenttia eli 8,7 prosenttiyksikköä enemmän kuin edellisissä paikallisvaaleissa neljä vuotta sitten. Työväenpuolue säilyi suurimpana puolueena. Sitä äänesti 31,7 prosenttia (+2,0) ja edistyspuoluetta 11,5 prosenttia (-6,0).
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 2014
Pohjoismaisissa hiihtolajeissa kilpailtiin Sotšin 2014 talviolympialaisissa 8. – 23. helmikuuta. Maastohiihtokilpailut käytiin Lauran maasto- ja ampumahiihtokeskuksessa ja mäkihypyn sekä yhdistetyn kilpailut puolestaan RusSki Gorki -mäkihyppykeskuksella. Tapahtumia oli yhteensä 19, joista 12 oli maastohiihtotapahtumia, kolme yhdistetyn tapahtumaa ja loput neljä olivat mäkihyppytapahtumia. Naiset pääsivät kilpailemaan mäkihypyssä ensimmäistä kertaa olympialaisten historiassa.
11. helmikuuta
19. helmikuuta
Venäjän Maksim Vylegžanin ja Nikita Krjukov hiihtivät kilpailussa toiseksi. Vylegžaninin tulokset talviolympialaisissa 2014 kuitenkin mitätöitiin dopingrikkomuksen vuoksi marraskuussa 2017.
14. helmikuuta
9. helmikuuta
Venäjän Maksim Vylegžanin hiihti kilpailussa neljänneksi. Hänen tuloksensa talviolympialaisissa 2014 kuitenkin mitätöitiin dopingrikkomuksen vuoksi marraskuussa 2017.
23. helmikuuta
Kilpailun voittaneen venäläisen Aleksandr Legkovin ja toiseksi sijoittuneen venäläisen Maksim Vylegžaninin tulokset talviolympialaisissa 2014 mitätöitiin marraskuussa 2017 dopingrikkomusten vuoksi.
16. helmikuuta
Venäjän joukkue, jossa hiihtivät Dmitri Japarov, Aleksandr Bessmertnyh, Aleksandr Legkov ja Maksim Vylegžanin sijoittui kilpailussa toiseksi. Marraskuussa 2017 Legkovin ja Vylegžaninin tulokset talviolympialaisissa 2014 kuitenkin mitätöitiin dopingrikkomusten vuoksi.
11. helmikuuta
19. helmikuuta
13. helmikuuta
8. helmikuuta
22. helmikuuta
15. helmikuuta
12. helmikuuta
18. helmikuuta
20. helmikuuta
9. helmikuuta
15. helmikuuta
17. helmikuuta
11. helmikuuta
En ole kreivitär
En ole kreivitär on Hannu Lemisen ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1945.
Elokuva on kuvitteellisen Pomeranian hovien ja hotellien ympäristössä tapahtuva romanttinen kertomus. Helena Kara näyttelee pääosassa kaksoisroolin mannekiinina ja kreivittärenä. Elokuva on ensimmäinen Suomen Filmiteollisuuden uusilla studioilla Helsingin Liisankadulla valmistunut elokuva. Leminen sai lavastuksesta Jussi-palkinnon, joskin käsikirjoituksen tehnyt mutta lavastajana paremmin tunnettu Roy eli Tapio Vilpponen on jälkikäteen sanonut, että hänen tekisi mieli ottaa osansa kunniasta.
Aikalaisarvioissa erityisen kiitoksen saavat Lemisen upea lavastus sekä muut ulkoiset puitteet, mutta useimmat kiinnittävät huomiota myös juonen hajanaisuuteen. Näkemykset kiteyttää Olavi Vesterdahl (Aamulehti): "Esiintyjien puvusto [on] loistelias ja suuret tanssikohtaukset antoivat lisää silmänruokaa, niin että filmi ulkonaisilta puitteiltaan on häikäisevä - ei ihme että ohut juoni uhkaa sortua kaiken tämän alle." Toini Aaltonen (Suomen Sosialidemokraatti) antaa kiitoksen Marius Raichin kuvaukselle ja Nils-Eric Fougstedtin musiikille."
Vaikka elokuva on myöhemmin eräässä arviossa sijoitettu Lemisen tuotannon parhaimmistoon, on kuitenkin sanottu myös, että onnistuneesti luotujen miljöiden elokuva on "jähmeäksi jäävä romanttinen satu".
Elokuvan tekijät saivat kaksi Jussi-palkintoa, Marius Raichi kuvauksesta ja Hannu Leminen lavastuksesta.
Jussi-palkitut elokuvat
Night People Group
Night People Group Oy suomalainen ravintola-alan yritys, jolla on 14 yökerhoa ja baaria 5 paikkakunnalla, ja on perustettu vuonna 2011.
Night People Groupilla on palveluksessaan suoraan ja välillisesti 1000 työntekijää, ja yrityksen ravintoloissa vierailee vuosittain reilu miljoona ihmistä. Night People Group on rekisteröity tavaramerkki.
Keväällä 2011 Night People Group Oy osti suurimman osan SK Entertainment Group Oy:n kotimaan liiketoiminnasta. Yhtiö hakeutui yrityssaneeraukseen ja pääsi menettelyyn sysksyllä 2013. Yrityssaneeraukseen päässeen yrityksen toimintaa tervehdytetään, jottei se tulevaisuudessakaan ajautuisi konkurssiin. Yrityksen toiminta jatkuu normaalisti.
Glukoosi-6-fosfataasi
Glukoosi-6-fosfataasi on entsyymi, joka katalysoi glukoneogeneesin ja glykogenolyysin eli glykogeenin hajotuksen viimeistä vaihetta. Entsyymi hydrolysoi glukoosi6-fosfaatin glukoosiksi ja fosfaatti-ioniksi. Glukoosi-6-fosfataasin EC-numero on EC 3.1.3.9.
Nisäkkäillä glukoosi-6-fosfataasia esiintyy kiinnittyneenä maksan ja munuaisten endoplasmakalvostoon ja puuttuu esimerkiksi aivoista ja lihaksistosta. Nisäkkäiden entsyymi koostuu 357 aminohaposta ja on hyvin hydrofobinen proteiini. Glukoosi-6-fosfataasin aktiivinen kohta muistuttaa lipidifosfataasien ja vanadiinihaloperoksidaasien rakennetta ja katalyyttisesti tärkeitä aminohappoja ovat histidiini-, lysiini- ja arginiiniaminohapot. Histidiiniaminohappo muodostaa glukoosi-6-fosfaatin fosforyyliryhmän kanssa fosfoentsyymi kompleksin, joka on nukleofiilinen ja katalysoi hydrolyysiä. Toisen histidiiniaminohapon tehtävänä on toimia protonin lähteenä katalyysissä. Kaksi arginiiniaminohappoa ja mahdollisesti myös lysiini muodostavat vetysidoksia ja siten stabiloivat reaktion siirtymätiloja.
Glukoosi-6-fosfataasi vaatii toimiakseen Ca-ioneihin sitoutuvan stabilisoivan proteiinin. Entsyymin aktiivisuutta säätelee pääasiassa substraatin glukoosi-6-fosfaatin ja tuotteen glukoosin konsentraatio solussa. Kun glukoosia on solussa paljon on glukokinaasin toiminta aktiivisempaa kuin glukoosi-6-fosfataasin ja glykolyysi käynnistyy. Kun glukoosin konsentraatio laskee, aktivoituu glukoosi-6-fosfataasi. Insuliini on osittainen entsyymin inhibiittori ja tämä johtuu mahdollisesti insuliinin aktivoimasta proteiinista.
Mutaatiot, jotka aiheuttavat entsyymin aktiivisen kohdan aminohappojen muuntumisen toisiksi johtavat toimimattomaan glukoosi-6-fosfataasientsyymiin. Tämä aiheuttaa von Gierken tautia, joka on glykogeenin varastointisairaus. Se johtaa glykogeenin kertymiseen maksaan ja oireina ovat muun muassa hypoglysemia, kasvun hidastuminen ja laktinen asidemia. Mutaatiot periytyvät aurosomaalisesti ja ovat resessiivisiä. Entsyymin liiallinen tuotanto johtaa epänormaalin voimakkaaseen glukoosin tuotantoon maksassa.
Vågenin taistelu
Vågenin taistelu oli 2. elokuuta 1665 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana käyty meritaistelu.
Neljän päivän taistelu
Neljän päivän taistelu käytiin 1.-4. kesäkuuta 1666 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana. Taistelu on yksi merisotahistorian pisimmistä.
Augustin Mannerheim
Augustin Mannerheim (17. elokuuta 1915 Ruotsi – 30. elokuuta 2011 Linköping, Ruotsi), vapaaherra, oli ruotsalainen metsänhoitaja ja kirjailija.
Mannerheimin vanhemmat olivat metsäyhtiö Kramfors AB:n toimitusjohtaja Johan Mannerheim ja Palaemona Treschow, jotka olivat muuttaneet 1904 emigrantteina Ruotsiin. Marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim oli hänen setänsä. Hänen puolisonsa oli psykiatri ja kirjailija Brita o.s. Danell.
Mannerheim opiskeli kirjallisuutta Uppsalan yliopistossa, mutta joutui siirtymään toiselle alalle, metsänhoitajaksi, vanhempiensa kuoleman jälkeen, jolloin vastuu Grensholmin kartanosta jäi hänelle. Hän julkaisi kuitenkin seitsemän runokokoelmaa, viimeisen 2005.
Mannerheim käänsi viimeisinä vuosinaan Goethen tekstejä, jotka julkaistiin kokoelmana "Livskälla ur döden sprungen". Teos sai 2011 Ruotsin Akatemian ja Samfundet De Nion kirjallisuuspalkinnot. Hän kirjoitti metriikan teoriasta teoksen "Poesins musik", ja Linköpingin yliopisto myönsi hänelle hänen alalla tekemistään tutkimuksista kunniatohtorin arvon 1997.
Mannerheim vastasi marsalkka Mannerheimin Ruotsiin siirtämästä arkistosta. Hän lahjoitti sen 1993 Suomen Kansallisarkistoon. Hänen aloitteestaan Steven Holl suunnitteli Kiasmaan ikkunan Mannerheimin ratsastajapatsaan kohdalle.
Mannerheim oli suuri Suomen ystävä ja vieraili Suomessa vuosittain. Hänelle myönnettiin 1994 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajan arvo.
Gösta Olof Raase
Gösta Olof Ferdinand Lindholm (30. huhtikuuta 1921 Tammisaari – 4. huhtikuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen näytelmiä sekä radiokuunnelmia kirjoittanut kirjailija ja filosofian tohtori. Hän käytti kirjailijanimeä Gösta Olof Raase. Lindholm teki Yleisradion 1950-luvulla järjestämien maanlaajuisten telepatia kokeiden pohjalta skeptisen väitöskirjan "Fehlerguellen der sog. ASW-Versuche", joka paljasti, että kaukotajututkimuksen tuloksiin vaikuttivat mm. uskonnolliset arvot, poliittiset ja rodulliset mielipiteet, kesät meren rannalla sekä vastenmielisyys matematiikkaa kohtaan. Vastaväittäjänä toimi Kai von Fieandt. Ennen kirjailijan uralle siirtymistään Lindholm toimi Kallion lukion rehtorina.
Paavo Novela
Ole Gustaf Håkan Stoltzenberg (1. heinäkuuta 1914 Helsinki – 17. heinäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti kirjailijanimeä Paavo Novela.
Omalla nimellä :
Nimellä "Paavo Novela" :
T. I. Wuorenrinne
Toivo Ilmari Wuorenrinne (vuoteen 1906 Berggrén; 24. huhtikuuta 1892 Loppi – 19. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen työväenopiston rehtori, professori ja kirjailija.
Lopen Sajaniemestä kotoisin olleen Toivo Wuorenrinteen vanhemmat olivat kunnallisneuvos, Yli-Melkon ratsutilan isäntä Aapo (Abraham) Berggrén, vuodesta 1905 Wuorenrinne ja Alma Agatha Åkerberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 Mikkelin yhteiskoulusta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915. Opiskeluaikanaan Wuorenrinne kiinnostui näyttelemisestä ja oli mukana muun muassa maaseudulle suuntautuneilla teatterikiertueilla.
Wuorenrinne toimi suomen kielen lehtorina, SOK:n palveluksessa konsulenttina sekä 1918–1919 tasavaltalaisten ja myöhemmin kansallisen edistyspuolueen puoluesihteerinä. Vuosina 1920–1925 Wuorenrinne toimi Kotkan työväenopiston johtajana ja samaan aikaan hän oli sivutoimisena näyttelijänä Kotkan Näyttämöllä ja Kotkan työväenteatterissa. Wuorenrinne oli Työväen Akatemian rehtori 1925–1938 ja Helsingin työväenopiston rehtori 1936–1961. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun kansansivistysopin ja puhetaidon opettajana sekä Suomen Puheopiston puhetaidon historian opettajana ja jonkin aikaa opiston rehtorina. Wuorenrinne oli perustamassa "Työväenopistolehteä" (myöhemmin "Opistolehti") ja toimi sen päätoimittajana. Wuorenrinne sai sai kouluneuvoksen arvon vuonna 1942 ja professorin arvon vuonna 1953. Vuosina 1960–1967 Wuorenrinne oli Suomen kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtajana.
Wuorenrinne oli perustamassa Loppi-seura ry:tä ja hän toimi 25 vuotta seuran puheenjohtajana. Hän myötävaikutti myös Lopen opiston ja Lopen kotiseutumuseon perustamiseen.
Toivo Wuorenrinne oli naimisissa vuodesta 1929 Eva Annikki Oravalan kanssa.
Eino Isohanni
Eino Viljami Isohanni (15. syyskuuta 1914 Kannus – 16. toukokuuta 1984 Kokkola) oli suomalainen toiminnanjohtaja ja kirjailija.
Isohanni toimi muun muassa kansakoulutarkastajana ja Keski-Pohjanmaan maakuntaliiton toiminnanjohtajana.
Kalle Iso-Jämsä
Kalle Iso-Jämsä (7. tammikuuta 1915 Haukipudas – 15. maaliskuuta 1983 Kuusamo) oli suomalainen kirjailija.
D. J. Caruso
Daniel John ”D.J.” Caruso (s. 17. tammikuuta 1965) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Caruso on ohjannut elokuvat "Paranoia", "Rahantekijä", "Taking Lives", "The Salton Sea", "Eagle Eye" ja "I Am Number Four". Caruso on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin, kuten "Shield – lain varjolla", "Over There", "Smallville" ja "Dark Angel".
AVA-instituutti
AVA-instituutti on johtamis- ja esimiestaitoihin, myynti- ja asiakaspalvelutaitoihin sekä muuhun henkilöstön kehittämiseen erikoistunut koulutus-, valmennus- ja kehittämisorganisaatio, joka on perustettu 1920.
AVA-instituutti kuuluu Elinkeinoelämän keskusliiton oppilaitoksiin. Sillä on myös opetushallituksen myöntämä ammatillisen erikoisoppilaitoksen status, joka mahdollistaa henkilöstövalmennusten lisäksi tutkintotavoitteisen koulutuksen järjestämisen. Perinteisten koulutusmuotojen lisäksi AVA-instituutti hyödyntää valmennuksissaan uusimpia oppimisteknologioita.
AVA-instituutin historia kietoutuu olennaisena osana Suomen osuuskauppaliikkeen historiaan. Se perustettiin "Kulutusosuuskuntien Keskusliiton Osuuskauppakouluna" kehittämään osuuskaupan henkilöstön osaamista. Kolme vuotta myöhemmin KK:n Osuuskauppakoulu sai seurakseen "Kulutusosuuskuntien Keskusliiton Kirjeopiston".
AVA-instituutin yli 90 vuoden historiassa on monia mielenkiintoisia yksityiskohtia. Osuuskauppakoulu on ollut merkittävä yhteiskunnallinen vaikuttaja. Sen taustahenkilöinä ja kouluttajina on toiminut mm. lukuisia ministeritason vaikuttajia, kuten Väinö Tanner, Jalo Aura, Uuno Takki ja maamme ensimmäinen naisministeri Miina Sillanpää. Osuuskauppakoulu olikin yksi ensimmäisistä naisille ammatillista koulutusta tarjonneista oppilaitoksista.
AVA-instituutin valmennusten sisällöt ja menetelmät ovat heijastaneet eri aikoina tarvittavia taitoja ja osaamista. Esimerkiksi 1920- ja 1930-luvuilla valmennuksissa korostettiin aiheina kirjanpitoa ja kannattavaisuuslaskentoa, kauppakirjeenvaihtoa, reklaamioppia, siirtomaatavaraoppia, henkilökunnan valintaa taipumustensa perusteella sekä liikkeenhoidon valvonta- ja tarkkailutehtäviä.
Osuuskauppakoulun toiminta jatkui vilkkaana myös toisen maailmansodan aikana, vaikka koulutuksia jouduttiinkin keskeyttämään tilojen tuhoutuessa Helsingin suurpommituksissa 1944. Koulu ja opisto toimivat Helsingin Kirkkokadulla, Pohjoisrannassa ja Mikonkadulla 1950-luvulle saakka.
1950-luvun alussa osuuskauppakoulu ja kirjeopisto aloittivat omissa tiloissaan Strömsin kartanon alueella Helsingin Roihuvuoressa. Ne yhdistyivät "E-Instituutiksi" 1970. Toiminta laajeni ja monimuotoistui 1980-luvulla. Instituutti tarjosi mm. kaupan alan, hotelli- ja ravintola-alan, rakennusalan ja vakuutusalan koulutuksia, joihin osallistui vuosittain yli 14 000 henkilöä.
Nimeksi tuli AVA-instituutti, joka muutti nykyisiin tiloihinsa Helsingin Vallilaan 1990-luvun alussa. Instituutin yhteydessä toimii "AVA-instituutin Säätiö", jonka tarkoituksena on hyvän hallintotavan ja kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti kannattaa, tukea ja kehittää AVA-instituuttia ammattikasvatustyössä.
Kotkansaaren sairaala
Kotkansaaren sairaala on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva entinen sairaala. Kaarlo Könösen suunnittelema päärakennus on valmistunut vuonna 1925 ja se edustaa 1920-luvun klassisismia.
Kotkansaaren sairaalaa on laajennettu useaan otteeseen. Kotkan kunnallissairaalan nimellä tunnetussa sairaalassa oli aluksi 67 vuodepaikkaa. Vuonna 1938 valmistui uusi sairaalarakennus ja pesutupa, jotka edustavat funktionaalista tyylisuuntaa. Uusiin tiloihin sijoittuivat muun muassa röntgen- ja synnytysosasto sekä neuvola. Toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutuivat pesula ja röntgenlaitos.
Viipurin lääninsairaala siirtyi vuonna 1944 Kotkaan ja sairaalan nimeksi tuli Kotkan yleinen sairaala. Sairaalan paikkaluku oli sairaalatoimintojen yhdistämisen myötä 1950-luvun alussa 217. Kymenlaakson keskussairaalan valmistumisen myötä vuonna 1970 erikoissairaanhoito siirtyi keskussairaalaan ja Kotkansaaren sairaala keskittyi vanhusten pitkäaikaishoitoon. Sairaalan viereen valmistui terveyskeskusrakennus vuonna 1982.
Sairaalan viimeiset vuodeosastot suljettiin joulukuussa 2010 ja sairaalassa väliaikaisesti toiminut Pyhtään terveyskeskuksen vuodeosasto elokuussa 2011, jonka jälkeen tiloissa toimii vielä muun muassa Kotkansaaren terveysasema siipirakennuksessa.
Kotkan kaupunki on asettanut kiinteistön myyntiin. Rakennusten kokonaispinta-ala on noin 10 000 m². Kaupunki etsii tiloille uusiokäyttöä, koska sairaalaksi se ei sovellu enää ilman mittavia korjauksia. Rakennuksia ei ole suojeltu nykyisessä kaavassa.
Bagirmi
Bagirmi oli Tšadjärven kaakkoispuolella nykyisen Tšadin alueella sijainnut islamilainen valtio vuosina 1522–1897. Eri historiansa vaiheissa se oli Kanem-Bornun ja Wadain herruuden alainen, kunnes siitä tuli lopulta osa Ranskan siitomaaimpperiumia vuonna 1897. Bagirmissa puhuttua bagirmin kieltä puhutaan edelleen Tšadissa.
Perimätiedon mukaan Bagirmi kehittyi kylien liittoutumasta noin vuonna 1522. 1500-luvun aikana siitä kehittyi varsinainen valtio sen kuninkaiden eli "mbangien" johdolla. Islamista tuli maan johdon uskonto, mutta tavallinen kansa jatkoi suureksi osaksi perinteisten uskontojen harjoittamista. Alistamalla viereisiä heikompia valtioita ja osallistumalla orjakauppaan siitä tuli alueellisesti merkittävä valtio.
Kuningas Burkumanda I:n valtakaudella 1635–1665 Bagirimi ulottautui pohjoisessa Tšadjärveen saakka. Orjia saatiin pääasiassa maan eteläosista, ja orjakauppa muodosti maan talouden perustan. Vuosina 1650–1675 Bagirmi oli nimellisesti Kanem-Bornun herruuden alainen, mutta tämä ei estänyt paikallisia hallitsijoita järjestämästä orjienryöstöretkiä sen alueelle. Tehokkaammin Bagirmin alisti Wadain sulttaani Bagirmin hekennyttyä 1700-luvun loppupuolella. Sulttaani järjesti sotaretken Bagirmia vastaan vuonna 1805 ja valtasi maan pääkaupunki Massenyan, tappoi paikallisen kuninkaan ja tämän perheen sekä hävitti ja orjuutti suuren osan sen väestöstä. Hyökkäystä seuranneena aikana Wadain armeijat hävittivät maata vapaasti, kunnes sudanilainen rosvopäällikkö Rābiḥ az-Zubayr hyökkäsi maahan 1890-luvulla. Bagirmin viimeinen mbang Gaugrang II päätti yrittää pelastaa maansa liittoutumalla siirtomaitansa kuningaskunnan suuntaan laajentaneen Ranskan kanssa. Hän kirjoitti suojelusopimuksen ranskalaisen komendantti Émile Gentilin kanssa vuonna 1897, mikä käytännössä lakkautti maan itsenäisyyden.
Kalle Himanen
Kalle Himanen (10. tammikuuta 1904 Puumala – 31. lokakuuta 1957 Kiuruvesi) oli suomalainen lähetyssaarnaaja, kirkkoherra ja kirjailija.
Himasen vanhemmat olivat tilallinen Otto Wilhelm Himanen ja Anna-Leena Kiljunen (ent. Leinonen). Hän suoritti lähetyssaarnaajatutkinnon Suomen Lähetysseuran lähetyskoulussa 1933 ja teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa 1953. Himanen toimi 1930-luvulla Herättäjä-Yhdistyksen lähetyssaarnaajana Ambomaalla ja hän laati noin vuonna 1940 Ombalantun kuningaskunnan historiaa kuvanneen käsikirjoituksen Shigwedha Alwendon antamien tietojen perusteella.
Himanen muutti 1951 perheineen Kiuruvedelle ja osallistui muun muassa vuonna 1955 Kiuruvedellä pidetyille herättäjäjuhlille.
Himanen oli naimisissa vuodesta 1936 filosofian maisteri Fanny Sofia Nordströmin kanssa.
Mariana Klaveno
Mariana Klaveno (s. 25. lokakuuta 1979 Endicott, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mariana Klaveno opiskeli näyttelemistä Washingtonin yliopistossa Seattlessa. Hän sai ensimmäisen elokuvaroolinsa elokuvasta "Game Box 1.0" vuonna 2004. Hänellä oli pääosa televisioelokuvassa "Lastenvahti" vuonna 2007. Klaveno on näytellyt vampyyri Lorenaa televisiosarjassa "True Blood". Hän on vieraillut useissa muissa televisiosarjoissa kuten "Alias" ja "Teho-osasto".
Klaveno kasvoi maalla Washingtonin osavaltiossa. Hän asuu nykyään Los Angelesissa. Hän meni kihloihin lakiopiskelija Luis Patinon kanssa vuonna 2010.
Hell: The Sequel
Hell: The Sequel on debyytti-EP, jonka on tehnyt Bad Meets Evil, yhdysvaltalainen hip hop -duo, johon kuuluu Eminem ja Royce da 5'9". Albumi julkaistiin 13 kesäkuuta 2011.
Igor Koroljov
Igor Borisovitš Koroljov (; 6. syyskuuta 1970 – 7. syyskuuta 2011) oli venäläinen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän pelasi keskushyökkääjänä pitkän uran NHL-sarjassa ja Venäjällä. Koroljov kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa miltei koko KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavl, jonka apulaisvalmentajana Koroljov toimi.
Koroljov aloitti uransa Moskovan Dynamossa. Neljän pääsarjatasolla pelatun kauden jälkeen St. Louis Blues varasi hänet ensimmäisellä varausvuorollaan . Koroljov aloitti vielä kauden 1992–1993 Dynamossa, mutta lähti jo viiden ottelun jälkeen Pohjois-Amerikkaan.
Tulokaskaudellaan St. Louisissa Koroljov pelasi 74 ottelua, joissa teki yhteensä 27 pistettä. Hänen tuloksensa eivät parantuneet kaudelle, ja joukkueeseen hankitut keskushyökkääjät Petr Nedvěd ja Peter Šťastný veivät peliaikaa häneltä. St. Louis ei suojannut Koroljovia kauden Waiver Draftissa, jossa Winnipeg Jets nappasi hänet joukkueeseensa.
Kausi 1994–1995 pelattiin tynkänä työsulun vuoksi. Työsulun ajaksi Koroljov palasi Dynamoon. Winnipegissä Koroljov sijoitettiin samaan ketjuun Dynamosta tutun joukkuekaverin Aleksei Žamnovin kanssa, ja Koroljovin pistesuoritukset paranivat. Kaudella Koroljov teki uransa piste-ennätyksen 22 maalilla ja yhteensä 51 pisteellä. Kauden jälkeen Winnipegin organisaatio siirtyi Arizonaan ja uusi joukkue Phoenix Coyotes kauppasi Žamnovin pois. Kausi oli Koroljovin osalta huono, ja hänen sopimuksensa ostettiin ulos kesken kauden.
Toronto Maple Leafsin toimitusjohtaja Mike Smith, entinen Winnipegin toimitusjohtaja, tarjosi Koroljoville sopimusta kaudeksi . Sopimusta seurasi yhteensä neljä Torontossa pelattua kautta. Kauden jälkeen Toronto myi Koroljovin Chicago Blackhawksiin tulevan varaustilaisuuden varausvuoroa vastaan.
Chicagossa Koroljov pelasi jälleen Žamnovin joukkuetoverina. Koroljovin otteet eivät kuitenkaan vastanneet valmennuksen toiveita ja kausilla ja Koroljov vietti osan aikaa AHL-liigan farmijoukkueessa Norfolk Admiralsissa. 2004–2005 Koroljov siirtyi Venäjälle Lokomotiv Jaroslavliin.
Chicago ei uusinut työsulun jälkeen päättynyttä Koroljovin sopimusta, joten hän jäi Venäjälle. Kolme seuraavaa kautta Koroljov pelasi Metallurg Magnitogorskissa. Kauden 2008–2009 hän vietti HK Atlantissa ja 2009–2010 uudestaan Jaroslavlissa. Kesällä 2010 Koroljov ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Kansallinen etätyöpäivä
Kansallista etätyöpäivää vietettiin ensimmäisen kerran Suomessa 16. syyskuuta 2011.. Sen tarkoituksena on muistuttaa, että miljoonalle suomalaiselle etätyö sopisi ja että se säästää luontoa liikenteen rasituksilta. Etätyö on myös keino lisätä työhyvinvointia lisäämällä työelämään joustavuutta.
Kansallista etätyönpäivää vietetään eurooppalaisen liikkujan viikon (European mobility week) ensimmäisenä päivänä. Viikon viimeinen päivä on autoton päivä.
Liikkujan viikko
Euroopan Liikkujan viikko on vuosittain 16.–22. syyskuuta järjestettävä kampanjaviikko, joka kannustaa tarkistamaan kulkutapavalintoja ja omia liikkumistottumuksia terveyttä edistävään ja ympäristöä säästävään suuntaan. Suomessa kampanjaa koordinoi Motiva. Vuonna 2014 kampanjan suojelijana toimi Paleface alias Karri Miettinen.
Liikkujan viikolle voi virallisesti osallistua kunta tai kaupunki. Toimintaan, ideointiin ja toteutukseen voivat tulla mukaan myös järjestöt, yritykset, yhteisöt, kotitaloudet ja kuntalaiset. Viikon aikana järjestetään erilaisia tempauksia ja tilaisuuksia kunnissa, kaupungeissa, kouluissa, päiväkodeissa ja yrityksissä ympäri Suomea. Tapahtumat kootaan Liikkujan viikon tapahtumakalenteriin.
Liikkujan viikon teemapäivät:
Buffy the Vampire Slayer Season Nine
Buffy the Vampire Slayer Season Nine on yhdysvaltalaiseen kulttisarjaan "Buffy, vampyyrintappajaan" perustuva sarjakuva, jota julkaisee Dark Horse Comics. "Season Nine" on "Season Eightin" jatko-osa, ja sen tuottaa edeltäjänsä tavoin Joss Whedon. Sarjakuvan ensimmäinen osa "Freefall, Part I" julkaistiin 14. syyskuuta 2011. Dark Horsen päätoimittaja Scott Allie kertoi haastattelussa, että "Season Nine" tullaan julkaisemaan kahden vuoden sisällä ja että numeroiden välillä ei koskaan tule olemaan yli kuukauden taukoa. Tarinat tulevat "Season Eightista" poiketen keskittymään enemmän ydinhahmoihin.
"Season Ninen" ohella julkaistaan sarjakuvaa "Angel & Faith", joka seuraa nimensä mukaisesti Angelia ja Faithia, jotka yrittävät herättää Gilesin kuolleista.
Standing in the Shower... Thinking
Standing in the Shower… Thinking on Jane’s Addictionin kappale, joka löytyy yhtyeen vuoden 1988 albumilta "Nothing’s Shocking". Kappale julkaistiin albumin neljäntenä ja viimeisenä singlenä vuonna 1988. Kappale perustuu yhtyeen laulaja Perry Farrellin kirjoittamaan runoon. Kappale nauhoitettiinkin ensimmäistä kertaa vuonna 1987, kun Farrell luki runonsa KXLU-radiokanavalla. Kappaleen ensimmäinen nauhoitus muun yhtyeen kanssa oli Embassy-hotellissa vuonna 1987.
Sorry for Party Rocking
Sorry for Party Rocking on LMFAO-yhtyeen toinen studioalbumi, jonka julkaisi Interscope Records 21. kesäkuuta 2011. Albumi menestyi varsin hyvin listoilla. Albumilta julkaistiin kaikkiaan neljä singleä.
Felix-kissa
Felix-kissa () on Otto Messmerin luoma kuvitteellinen hahmo. Hahmo on esiintynyt sarjakuvissa ja animaatioelokuvissa.
Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran elokuvassa "Feline Follies" (1919). Kissan nimi oli silloin Tom. Animaatiot on tuottanut australialainen Pat Sullivan.
Juuso Salonen
Juuso Salonen (s. 28. heinäkuuta 1991 Valkeakoski) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC KTP:tä.
än on Valkeakosken Hakan kasvatti ja on pelannut seurassa suurimman osan urastaan aina juniorivuosista lähtien. Pelipaikaltaan Salonen on puolustaja ja pääasiallisesti hän viihtyy puolustuksen keskustassa. Ensimmäistä kertaa hän pääsi Hakan edustusjoukkueen pelaavaan kokoonpanoon 14. helmikuuta 2009 Liigacupin ottelussa MyPaa vastaan. Veikkausliigassa hän teki debyyttinsä 7. toukokuuta 2009 ottelussa JJK:ta vastaan. Hän on myös edustanut Suomea juniorimaajoukkueissa.
Eusebius Alfred Nzigilwa
Eusebius Alfred Nzigilwa (s. 14. elokuuta 1966 Mwanza) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Dar-es-Salaamin arkkihiippakuntaan Polycarp Pengo 23. kesäkuuta 1995. Hänet nimitettiin Dar-es-Salaamin vihkipiispaksi ja Mozotcorin titulaaripiispaksi 28. tammikuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pengo, jota avustivat Jude Thadaeus Ruwa'ichi ja Almachius Vincent Rweyongeza.
Irlannin rannikkovartiosto
Irlannin rannikkovartiosto (IRCG) () on liikenneministeriön osa. Irlannin pelastusalue "Irish Search and Rescue Region", johon kuuluu suurin osa Irlannin tasavaltaa ja osa Pohjois-Irlantia, on alue, joka kuuluu rannikkovartioston vastuualueeseen. Tämä alue rajoittuu Britannian pelastusalueeseen. IRCG:llä on käytössään kuusi Sikorsky S-61N -helikopteria.
Rannikkovartioston vastuulla on:Rannikkovartiosto (Garda Cósta) ei kuulu Irlannin puolustusvoimiin, vaan se on kuljetusministeriön alainen.
Jääpallon SM-kilpailu 1911
Jääpallon Suomen-mestaruus 1911 ratkaistiin cup-kilpailussa. Kilpailuun osallistui vain kolme joukkuetta. Myös PUS ilmoittautui kilpailuun, mutta joukkue oli hajaantunut töihin eri puolille Suomea, eikä näin saanut joukkuetta kokoon. 
Finaaliin selvisivät Viipurin IFK ja Helsingin IFK. SM-finaali pelattiin 19. helmikuuta ensimmäistä kertaa Viipurissa. Pelikenttä sijaitsi meren jäällä, Salakkalahdella. Kotijoukkue meni alussa jo 4-0 johtoon, mutta hävisi lopulta 7-15. Ottelu on edelleen kaikkien aikojen runsasmaalisin SM-finaali.
Polycarp Pengo
Polycarp Pengo (s. 5. elokuuta 1944) on tansanialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Sumbawangan hiippakuntaan Charles Msakila 20. kesäkuuta 1971, ja hän sai 11. marraskuuta 1983 nimityksen Nachingwean hiippakunnan piispaksi. Hänet konsekroi piispaksi 6. tammikuuta 1984 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Duraisamy Simon Lourdusamy.
17. lokakuuta 1986 Nachingwean hiippakunta muutti nimensä Lindiksi, ja osasta hiippakuntaa muodostettiin uusi Tunduru-Masasin hiippakunta.
22. tammikuuta 1990 Pengo nimitettiin Dar-es-Salaamin arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 22. heinäkuuta 1992 hänestä tuli sen arkkipiispa. Kardinaaliksi hänet valittiin 21. helmikuuta 1998. Hänet asetettiin Nostra Signora de La Saletten kardinaalipapiksi 26. huhtikuuta. Hän osallistui vuoden 2005 konklaaviin.
Otto Messmer
Otto James Messmer (16. elokuuta 1892 – 28. lokakuuta 1983) oli yhdysvaltalainen animaattori. Hänet tunnetuin hahmonsa on Felix-kissa. Hahmon tuotti Pat Sullivanin studio.
Party Rock
Party Rock on elektronisen musiikin duon LMFAO:n esikoisalbumi, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 2009 levymerkillä Interscope Records.
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 33.
Bruno Pius Ngonyani
Bruno Pius Ngonyani (s. 8. elokuuta 1945) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. marraskuuta 1974 ja nimitettiin Lindin hiippakunnan piispaksi 6. lokakuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Vaasan aikuiskoulutuskeskus
Vaasan aikuiskoulutuskeskus eli Vakk () on Vaasan kaupungin omistama toisen asteen oppilaitos. Vakk:n tehtävänä on olla mukana kehittämässä ihmisten ja työelämän organisaatioiden osaamista, ja sitä kautta heidän kilpailukykyään työmarkkinoilla ja elinkeinoelämässä.
Vakk tarjoaa aikuiselle joustavia mahdollisuuksia itsensä ja ammattitaitonsa kehittämiseen sekä osaamisen tunnustamiseen. Ammatilliseen tutkintoon valmistavassa koulutuksessa (perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkinnot) voi täydentää ja päivittää osaamistaan ennen tutkintotilaisuutta. Täydennyskoulutus on ammattitaitoa ylläpitävää ja kehittävää koulutusta. Se voi tarjota mahdollisuuden hankkia tietty työssä tarvittava pätevyys esim. tulityökortti, työturvallisuuskortti tai hygieniapassi. Täydennyskoulutus voidaan myös suunnitella yhdessä työnantajan kanssa vastaamaan juuri tietyn työpaikan henkilöstön osaamisen kehittämistä. Näiden lisäksi Vakk tarjoaa ohjaavaa/valmentavaa koulutusta, maahanmuuttajien kotoutumis- ja kielikoulutusta sekä yleensä kielikoulutusta monella eri kielellä.
Vakk:lla on Vaasassa kolme toimipistettä:
Magnus Mwalunyungu
Magnus Mwalunyungu (25. elokuuta 1930 Nsengilindete – 13. helmikuuta 2015) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. elokuuta 1959 ja nimitettiin Tunduru-Masasin hiippakunnan piispaksi 30. maaliskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Mario Epifanio Abdallah Mgulunde ja James Dominic Sangu.
Mwalunyungu jäi eläkkeelle 75-vuotispäivänään 25. elokuuta 2005.
James Dominic Sangu
James Dominic Sangu (14. heinäkuuta 1920 – 26. heinäkuuta 1998) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. syyskuuta 1947 ja nimitettiin Mbeyan hiippakunnan piispaksi 3. toukokuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Guido Del Mestri ja Marc Mihayo.
Sangu jäi eläkkeelle 28. marraskuuta 1996.