hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Avaintyönantajat AVAINTA
Avaintyönantajat AVAINTA ry on valtakunnallinen monitoimialainen yksityisen sektorin työnantajaedunvalvontajärjestö. Yhdistyksessä on jäsenyhteisöjä noin 600, joissa työskentelee lähes 36 000; henkilöä. AVAINTA:lla on monipuoliset yhteistyöverkostot ja tiiviit yhteydet kuntasektorin toimintaan ja kehittämiseen.
AVAINTA sopii monialaisen työehtosopimuksen, joka kattaa mm. hallinto- ja toimistoalan-, sosiaali- ja terveydenhuollon ja teknisen alan henkilöstön. Lisäksi AVAINTA sopii muita ala- ja jäsenyhteisökohtaisia työehtosopimuksia.
AVAINTAn hallituksen puheenjohtaja on Kuntaliiton varatoimitusjohtaja Timo Kietäväinen. AVAINTA:n toimitusjohtajana aloitti OTK Vesa Laine 9.2.2015. Avaintyönantajat AVAINTA ry tunnettiin aiemmin nimellä Palvelulaitosten työnantajayhdistys ry (PTY).
Avaintyönantajat AVAINTA ry
No Comments
No Comments, alaotsikoltaan "Finnish Big Band Jazz", on suomalainen big band -jazzalbumi vuodelta 1975. Sillä soittaa Kaj Backlundin johtama, Suomen huippuluokan jazzmuusikoista koottu tilapäinen kokoonpano.
Chicago (korttipeli)
Chicago on tikkipokerin kaltainen korttipeli. Ensiksi pelataan kaksi kierrosta pokeria ja ideana on kerätä mahdollisimman hyvä pokerikäsi, joista paras käsi saa pisteet. Tikki kierroksen jälkeen saa myös pisteitä parhaasta pokerikädestä (ei koske Chicagoa). Loppuun pelataan vielä yksi kierros tikkiä, josta tikin voittaja kerää myös pisteitä.
Chicagon säännöistä on monta eri versiota ja niitä voi myös soveltaa. Peliä voi pelata esim. 51 pisteeseen saakka ja panoksen yhtä pistettä kohden voi sopia peliporukan kesken. Panos on usein kuitenkin 10-50snt/piste. 
On myös mahdollisuus huutaa "Chicago" ennen tikkiä, jolloin sinun tulee pelata tikki niin, ettei kukaan saa sinua kiinni. Esim. Viisi korttia samaa maata (väri), ässä, kuningas, kuningatar, jätkä ja ihan mikä vaan samaa maata. Usein jos on väri ja kolme suurinta korttia kyseistä maata, on todella epätodennäköistä häviä Chicago. Jos pääset Chicagon läpi voitat 15 pistettä ja jos sinut saadaan kiinni, saa sinut kiinni ottanut 5 pistettä ja menetät 15 pistettä. Chicago kierroksen jälkeen ei saa enää pistettä pokerikädestä.
Franz Gruber (täsmennyssivu)
Franz Gruber on seuraavien henkilöiden nimi:
Kortela
Kortela on Rauman kaupunginosa, joka sijaitsee Valtatie 8:n varrella, Rauman eteläosassa. Kortelassa sijaitsee tunnettu Kortelan ABC, sekä urheilutalo Ooperi.
Our Latin Friends
Our Latin Friends on suomalaisen New Music Orchestran (myöhemmältä nimeltään UMO Jazz Orchestra) esikoisalbumi vuodelta 1976. Sen säveltuäjänimiä ovat Kaj Backlund, Eero Koivistoinen ja Heikki Sarmanto. Big bandiä johtaa Esko Linnavalli ja laulusolistina on Maija Hapuoja.
Vladimir Andrejev (täsmennyssivu)
Vladimir Andrejev on seuraavien henkilöiden nimi:
Syksy ja muita lauluja
Syksy ja muita lauluja on Heikki Sarmannon albumi vuodelta 1976. Levyllä kuullaan hänen Aaro Hellaakosken, Pentti Saarikosken, Lauri Pohjanpään ja Eino Leinon runoihin säveltämiään lauluja, joita tulkitsevat Maija Hapuoja, Harri Saksala ja Károly Garam.
Santelikasvit
Santelikasvit (Santalaceae) on keskikokoinen kasviheimo koppisiemenisten Santalales-lahkossa.
Santelikasveihin kuuluu ruohoja, pensaita ja pieniä puita. Useimmat lajit ovat puoliloisia; ne kykenevät yhteyttämään, mutta imevät vettä ja ravinteita tosista kasveista imujuurten eli haustorioiden avulla. Heimossa on myös päällyskasveja. Lehdet sijaitsevat tavallisesti kierteisesti ja ovat tavallisesti yksinkertaisia, ehytlaitaisia ja korvakkeettomia, joillakin lajeilla suomumaisia, ja joillakin lajeilla verson haarat ovat lehtimäisiä laakavarsia. Kukinto on tähkä, terttu tai mykerö. Kukat ovat pieniä, 3–8-lukuisia, pohjus toisinaan maljamainen hypanthium, verhiö puuttuu ja vihertävän tai värillisen yhdislehtisen teriön sisäpinnalla on tavallisesti karvatupsu. Heteet kiinnittyvät teriöön. Heteiden kanssa on vuorottain usein kookkaita mesirauhasia. Sikiäin 2–5-lehtinen, yhdislehtinen ja kehänalainen, luotti usein nuppimainen tai liuskainen. Siemenaiheet ovat suoria tai eivät erotettavissa. Hedelmä on marjamainen tai pähkinä. Siemenkuori on hyvin heikosti kehittynyt tai puuttuu.
Santelikasvit kasvavat laajalle levinneinä, erityisesti kuitenkin tropiikissa. Kasvupaikat ovat pääasiassa melko kuivia.
Heimossa on 44 sukua ja 990 lajia. Runsaslajisimmat suvut ovat hämähäkinruohot ("Thesium", 345 lajia), "Phoradendron" (235 lajia), mistelit ("Viscum", 65–150 lajia) ja "Dendrophthora" (70 lajia).
Suvut:
Heimon tunnetuin laji ja taloudellisesti merkittävin on intiansanteli eli santelipuu ("Santalum album"). Australialaisella lajilla "Exocarpos cupressiformis" ja "Acanthosyris falcata" -lajilla on syötävät hedelmät. Edellisellä lajilla mehevä osa on turvonnut ja punaiseksi muuttunut kukkaperän kärkiosa.
Nikolai Podgurski
Nikolai Ljutsianovitš Podgurski (, ; 13. elokuuta 1877 Tallinna, Viron kuvernementti – 1. marraskuuta 1918 Tallinna, Viro) oli Venäjän keisarikunnan laivaston kontra-amiraali, joka vaikutti Suomessa vuoden 1918 tapahtumien aikoihin Pohjanlahden meripuolustuksen johtajana.
Puolalaistaustaista sukua ollut Podgurski kävi Pietarin merikadettikoulun vuosina 1891–1897 ja palveli sen jälkeen meriupseerina eri sotalaivoilla. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana 1904 Port Arthurin puolustukseen ja vältti vangiksi joutumisen kaupungin antautumisen yhteydessä. Sen jälkeen hän oli Venäjän Itämeren laivastossa useiden sota-alusten komentajana. Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä elokuussa 1914 Podgurski ylennettiin 1. luokan kapteeniksi (kommodori). Hän oli 1914–1915 risteilijä "Rossijan" kapteenina, 1915–1916 sukellusveneprikaatin komentajana Itämerellä ja marraskuusta 1916 alkaen Pohjanlahden meripuolustuksen johdossa asemapaikkanaan Vaasa. Hän sai joulukuussa 1916 ylennyksen kontra-amiraaliksi. On myös väitetty, että Podgurski siirrettiin helmikuun vallankumouksen jälkeen tähän vähempiarvoisena pidettyyn tehtävään Pohjanmaalle, koska hän oli uusien vallanpitäjien epäsuosiossa tuomittuaan vuonna 1906 sotaoikeuden jäsenenä Tallinnassa kuolemaan 18 vallankumouksellista merisotilasta, jotka olivat surmanneet upseerinsa.
Podgurski ilmeisesti teki tammikuussa 1918 yhteistyötä kenraali C. G. E. Mannerheimin kanssa ja auttoi tämän johtamia Pohjanmaan suojeluskuntia ennen Vaasan valtausta, jonka aikana Vaasan venäläiset varuskunnat riisuttiin aseista. Hän oli yksi niistä Vaasassa oleskelleista venäläisistä komentajista, joiden on arveltu tehneen mahdollisesti Mannerheimin kanssa salaisen sopimuksen venäläisten aseiden vapaaehtoisesta luovuttamisesta Suomen valkoisille. Hän myös antoi Mannerheimille tärkeitä salaisia tietoja Pohjanlahden meripuolustuksen tilasta ilmoittaen muun muassa merimiinojen sijainnin rannikon edustalla. Myös punakaartit ja Suomessa toimineet bolševikkien sotilaskomiteat luulivat sisällissodan alkaessa Podgurskin olevan omalla puolellaan, mutta käsitys osoittautui pian virheelliseksi. Podgurski sai syyskuun 1918 lopussa Suomen viranomaisilta luvan matkustaa Tallinnaan, jossa hän kuitenkin pian sairastui ja kuoli espanjantautiin. Matkustuslupaa perusteltiin sillä, että ”"hänen sinnikkään ja tarmokkaan punaisten matruusikoplien vastaisen toimintansa ansiosta Pohjois-Suomi on välttynyt suurelta onnettomuudelta"”.
Necktie Party
Necktie Party on suomalaisen Boxcar-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1978. Alkuperäiset luettelotunnukset KOLP 6 ja KOC 6.
Benomyyli
Benomyyli (CHNO) on bentsimidatsolin karbamaattijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa fungisidina eli kasvien sienitautien hoitoon ja ehkäisyyn.
Huoneenlämpötilassa benomyyli on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin. Liukoisuus on kohtalainen etanoliin ja dimetyyliformamidiin ja hyvä asetoniin, kloroformiin ja ksyleeniin. Kasveissa ja maaperässä benomyyli hydrolysoituu karbendatsiimiksi, joka on varsinainen aktiivinen fungisidinen yhdiste. Karbendatsiimi on hyvin laajakirjoinen fungisidi ja tehoaa useisiin sieniin.
Benomyyli ei ole erityisen myrkyllistä eläimille, mutta saattaa olla mutageenista.
Benomyyliä valmistetaan karbendatsiimin ja butyyli-isosyanaatin välisellä reaktiolla.
Benomyyli on yleisesti käytetty fungisidi muun muassa sitrusviljelmillä sekä muiden hedelmien ja marjojen homeiden ja muiden sienitautien torjuntaan ja hoitoon. Sitä käytetään myös viljan siemenien peittaukseen homehtumisen ehkäisemiseksi ja jalavan sienitautien ehkäisyyn. Yhdiste tuli markkinoille vuonna 1968.
Etsikko
Etsikko on suomalaisen Rotox-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1975. Alkuperäiset luettelotunnukset Hi-Hat HILP 113 ja Hi-Hat HICAS 1013.
Uniystävä
Uniystävä on Eero Luparin esikoisalbumi vuodelta 1975. Alkuperäiset luettelotunnukset Hi-Hat HILP 105 ja Hi-Hat HICAS 1005.
Kaikki kappaleet Eero Lupari.
Pukinpensas
Pukinpensas ("Lycium barbarum") eli aitapukinpensas eli pukinkoiso on pukinpensaiden sukuun kuuluva laji. Sen oksat ovat rennot. Sopiva leikkausaika on aikaisin keväällä. Se on kesävihanta pensas, joka on 2,5–4 metriä korkea. Purppuranväriset kukat ovat kaksineuvoisia ja marjat ovat oranssinpunaiset. Kasvi viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla hyvin vettä läpäisevässä, hiekka-, hieta- tai savipitoisessa maassa. Se kestää pakkasta −15 °C saakka. Siemenet pitää esikasvattaa sisätiloissa aikaisin keväällä.
Joskus kiinanpukinpensas ("Lycium chinense") ja piikkipukinpensas ("Lycium europaeum") sekoitetaan pukinpensaaseen.
Pukinpensaan marjoja sanotaan goji-marjoiksi. Niillä on monia terveysvaikutuksia, kuten verenpaineen ja kolesterolin alentaminen sekä diabetesta hoitava vaikutus. Ne sisältävät myös antioksidantteja.
PTY
PTY voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Suopohjanlammi
Suopohjanlammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen pituus on 250 metriä ja leveys 70 metriä. Lampeen laskee suo-ojia ympäröivältä suolta. Yksi näistä ojista on myös laskuoja, josta saa alkuunsa 700 metriä pitkä oja Heinijärveen. Lammen rannalla on kaksi loma-asuntoa, joille johtaa metsäautotie Koijärveltä. Tammelan ja Forssan välinen raja sijaitsee 450 metrin päässä idässä.
Peridiscaceae
Peridiscaceae on pieni trooppinen kasviheimo koppisiemenisten Saxifragales-lahkossa, johon mm. rikkokasvit (Saxifragaceae) kuuluvat.
Heimon kasvit ovat puita, joihin kerääntyy alumiinia. Lehdet sijaitsevat tavallisesti kahdessa rivissä, joskus kierteisesti, ja ovat ehyt- tai hammaslaitaisia, kourasuonisia ja korvakkeellisia. Ruodissa voi olla turvonnut pulvinus. Kukinto on lehtihankainen ja terttumainen tai kukat sijaitsevat ryhmissä. Kukat ovat pieniä, ja niissä on 4-7-lehtinen kehä. Heteitä on paljon, ja ne ovat miltei täysin erillisiä. Mesiäinen on kookas, rengasmainen, toisinaan karvainen. Suvun "Medusandra" kukassa on kuitenkin erikseen verhiö ja teriö, viisi terävastaista hedettä ja viisi pitkää, karvaista ja verhovastaista joutohedettä; mesiäinen puuttuu. Sikiäin on heimossa kolmen tai neljän emilehden yhteenkasvettuma, yksilokeroinen ja toisinaan enemmän tai vähemmän mesiäiskehrään uponnut. Luotit ovat pieniä. Siemenaiheita on sikiäimessä kuudesta kahdeksaan, ja ne riippuvat kärki-istukassa. Hedelmä on luumarja tai kota, jota laajentunut verhiö toisinaan ympäröi. Siemeniä on yksi, se on kookas ja kuoreltaan tanniinipitoinen, ja siinä on runsas ja kova siemenvalkuainen sekä pieni alkio.
Heimo kasvaa Etelä-Amerikassa ja trooppisessa Länsi-Afrikassa.
Peridiscaceae käsittää neljä sukua ja 11 lajia. Aikaisemmin ne on sisällytetty entiseen Flacourtiaceae-heimoon (ks. Malpighiales), ja "Medusandra"-sukua on joskus pidetty santelikasvien (Santalaceae) sukulaisena. Muut suvut ovat "Peridiscus", "Whittonia" ja "Soyauxia".
Valkjärvi (Tammela)
Valkjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 31 hehtaaria ja sen pituus on 1,1 kilometriä ja leveys 350 metriä. Järveen laskee muutama suo-oja ympäröiviltä soilta. Luoteisrantaan laskeva oja tuo vettä Suopohjanlammilta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 300 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 3,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lounaisrantaan rajautuu laaja metsäinen suoalue, joka on heikosti ojitettu. Järvessä on kuusi luotomaista saarta. Rannoille on rakennettu vain kaksi loma-asuntoa. Forssan ja Tammelan välinen raja kulkee järven länsipuolelta ohi 200 metrin etäisyydellä.
Pikku-Pakonen
Pikku-Pakonen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröivältä suolta. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 70 metriä pitkä oja Kyynäräjärven Kojonlahteen.
Järven rantaviiva on 0,69 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi ojitettua suomaastoa. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johta teitä.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wähä Pakkanen järvi".
Ralph Boschung
Ralph Boschung (s. 23. syyskuuta 1997 Monthey) on sveitsiläinen moottoriurheilija.
Boschung aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2008. Vuonna 2012 Boschung aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2013 Boschung siirtyi ADAC Formel Masters -sarjaan voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2014 Boschung jatkoi sarjassa saavuttaen kahdeksan palkintosijaa sijoittuen jälleen sarjan seitsemänneksi. Vuonna 2015 Boschung kilpaili GP3-sarjassa Jenzer Motorsport-tallissa. Hän saavutti yhden kolmossijan ja 28 pistettä sijoittuen sarjan 11:ksi. Vuonna 2016 Boschung jatkoi GP3:ssa siirtyen suomalaistallin Koiranen GP:n kuljettajaksi. Boschung voitti Itävallan sprinttikilpailun, mutta sai potkut kesken kauden.
Vuodeksi 2017 hän siirtyi Formula 2 -sarjaan Campos Racing-tallin kuljettajaksi.
Iso-Pakonen
Iso-Pakonen on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 8,3 hehtaaria ja sen pituus on 500 metriä ja leveys 250 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröivältä Pakosensuolta. Osa vedestä saattaa valua suo-ojien mukana Valijärveltä. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 250 metriä pitkä laskuoja Kyynäräjärven Lammaslahteen.
Järven rantaviiva on 1,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin ojitettua suometsää. Rannat ovat rakentamattomia ja läheiseltä metsäautotieltä kulkee 150 metriä pitkä polku pohjoisrantaan.
Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Pakkanen järvi".
Kyynäräjärvi (Tammela)
Kyynäräjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 67 hehtaaria ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 1,0 kilometriä. Järveen laskee suo-ojia ympröiviltä soilta. Näiden joukossa on laskuojia Pikku-Pakosesta ja Iso-Pakosesta. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla lahden pohjukassa, josta saa alkuunsa 450 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 7,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvessä on seitsemän luotomaista saarta. Rannat ovat rakentamattomia. Heinämaankulman seututiehen 283 yhdistävä tie ylittää Kyynärjärven laskuojan.
Jääkiekon II-divisioona 2014–2015
Jääkiekon II-divisioona 2014–2015 pelattiin 57 joukkueen sarjana kuudessa lohkossa. Lohkojen kahdella parhaalla oli mahdollisuus karsia halutessaan Suomi-sarjaan.
Saloistenjärvi (Tammela)
Saloistenjärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Järven pinta-ala on 186 hehtaaria ja sen pituus on 2,3 kilometriä ja leveys 1,8 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta. Suurin suo on Pusunsuo, jonka kokoomaoja Pusunoja tuo Kuuliaislammin vedet. Länsipään Kylmälahteen laskevat myös Kyynäräjärven vedet. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla Kylmälahdessa, josta saa alkuunsa 400 metriä pitkä laskuoja Kuivajärveen.
Järven rantaviiva on 14 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista ovat kuitenkin heikosti ojitettua metsämaastoa. Järvi on louhikkoinen ja siinä on 22 saarta. Niistä neljän nimet ovat Soutajasaari, Selkäsaari, Jänissaari ja Kakola. Salmensaari on nykyään niemi. Sekä Salmensaarella että Kylmälahdella on loma-asunnot. Järvelle vie Kyynärjärven laskuojan ylittävä Haarakorventie.
Metsähallitus sai vuonna 2013 jättämänsä hakemuksen perusteella nostaa Saloisten- ja viereisen Kyynäräjärven pintaa korkeammalle. Järvenpintaa oli laskettu 1940-luvulla noin 30 cm kaivamalla syvä oja järvien väliin, samassa yhteydessä virtaussuunta oli muuttunut Saloistenjärvestä Kyynäräjärveen.
Kuuliaislammi
Kuuliaislammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen halkaisija on 50 metriä ja siihen laskee suo-ojia ympäröivältä Pusunsuolta. Eräs suo-ojista toimii myös lammen laskuojana Saloistenjärveen. Matkaa Saloistenjärveen tulee Pusunojaa pitkin 1,3 kilometriä. Lammen ranta on metsäistä suomaastoa. Lammen rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Altingiaceae
Altingiaceae on pieni puukasviheimo koppisiemenisten Saxifragales-lahkossa, johon mm. rikkokasvit kuuluvat.
Heimon kasvit ovat aina- tai kausivihantia puita, jotka sisältävät eräitä iridoideja (välkehtiviä yhdisteitä) ja hartseja sisältäviä erityskanavia. Lehdet sijaitsevat kierteisesti ja ovat liuskalapaisia ja korvakkeellisia. Kukat ovat yksikotisesti yksineuvoisia ja kehättömiä. Kukinto on vaihtelevassa määrässä mykerömäinen. Hedekukissa on 4-10 hedettä ja emiön jäänne, pistillodi. Emikukissa on emien välisiä ulokkeita, jotka tulkitaan steriileiksi kukiksi. Kahdesta emilehdestä muodostunut yhdislehtinen sikiäin on (puoleksi) kehänalainen, ja luoteissa on monisoluisia ulokkeita. Siemenaiheita on sikiäimessä paljon, ne ovat suoria, ja vain alimmat niistä ovat fertiilejä. Hedelmä on rakokota. Siemenessä on niukka endospermi.
Heimon kasvualueita on Välimerenalueen itäosassa, Itä-Aasiasta Malaijien saaristoon ulottuvalla alueella ja Keski-Amerikassa.
Altingiaceae on vanhastaan jaettu kahteen sukuun: rasamaloihin ("Altingia") ja ambrapuihin ("Liquidambar"), mutta nyttemmin fylogeneettiset tutkimukset ja se, että kummankin suvun lajit risteytyvät keskenään, puoltavat kaikkien heimon 13 lajin sisällyttämistä samaan "Altingia"-sukuun. Aikaisemmin heimo on usein viety taikapähkinäkasveihin (Hamamelidaceae, esim. Cronquist 1981).
HMS Cottesmore (M32)
HMS Cottesmore (viirinumero M32) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan miinantorjunta-alus, joka myytiin vuonna 2008 Liettualle. Alus aloitti palveluksensa Liettuan laivastossa 2011 nimellä "Skalvis".
Alus laskettiin vesille 9. helmikuuta 1982 kumminaan vara-amiraali Sir Peter Buchanon puoliso Lady Buchanon. Alus valmistui 24. kesäkuuta 1983.
Alus poistettiin palveluksesta syyskuussa 2005 ja se asetettiin myyntiin. Liettua osti aluksen vuonna 2008. Thales modernisoi aluksen miinantorjuntajärjestelmät runkoonasennetulla Sonar 2193 järjestelmällä, propulsiojärjestelmällä, taistelunjohtojärjestelmällä ja miinantuhoamisjärjestelmällä, jonka jälkeen alus liitettiin 2011 laivastoon nimellä "Skalvis".
Kaipiaislammi
Kaipiaislammi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 80 metriä. Lampeen laskee yksi oja, mutta laskuojia sillä ei ole. Lammen vedet suotuvat suolla oleviin ojiin ja virtaavat sieltä Pusunojan kautta Vaihijokeen tai Hylönjärveen. Järven rantaviiva on 0,62 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaaston ympäröimää suoista metsää. Pohjoisrannalle on rakennettu asunto, jonne johtaa tie Susikkaasta.
Katukiekon maailmanmestaruuskilpailut 2011
Katukiekon maailmanmestaruuskilpailut 2011 olivat yhdeksännet katukiekon maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Slovakian Bratislavassa. Mestaruuden vei Tšekki, toiseksi tuli Kanada ja kolmanneksi Slovakia.
Kuivajärvi (Tammelan Heinämaankulma)
Kuivajärvi on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella olevaan Jänhijoen valuma-alueeseen.
Tammelassa on toinenkin Pyhäjärven alueeseen kuuluva Kuivajärvi.
Järven pinta-ala on 37 hehtaaria ja sen pituus on 1,5 kilometriä ja leveys 400 metriä. Järveen laskee suo-ojia ympäröiviltä soilta. Eräät näistä ojista ovat järvien laskuojia. Saloistenjärvi laskee itäpäähän, samoin tekee Kyynäräjärvi ja Valkjärvi laskee järven pohjoispäähän. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla lahden pohjukassa, josta saa alkuunsa 3,5 kilometriä pitkä Myllyoja Heinijärveen. Tämä uoma lienee luontainen laskuoja ja sen rinnalle on kaivettu toinen oja eteläisten soiden, Kiimalammin ja Mustalammin kautta.
Järven rantaviiva on 6,3 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Osa rannoista rajautuvat suometsiin, joita on ojitettu. Järvi kivinen ja siinä on 16 saarta. Järven pohjoisrannalle on rakennettu yksi loma-asunto, jonne johtaa metsäautotie. Forssan ja Tammelan välinen raja kulkee 450 metrin päässä lännessä.
Quattro Mikenti Group
Quattro Mikenti Group Oy on talotekniikka-alan konserni, joka toimii Suomessa ja Venäjällä. Toimipaikkoja on Suomessa 22 ja Venäjällä toimistot Pietarissa ja Moskovassa.
Konserni syntyi vuosina 2005- 2012, kun Henri Juvan perustama Mikenti-Yhtiöt Oy laajentui yritysostojen ja usean uuden yhtiön perustamisen kautta. Lokakuussa 2013 Mikenti-Yhtiöt Oy ja Quattroservices Oy yhdistyivät Quattro Mikenti Group -konserniksi. QMG-konsernilla on 13 suoraa tytäryritystä, joista neljällä on omia tytäryhtiöitä. Yhteensä konserniyhtiöitä on 21 (2018).
Konsernin toimitusjohtaja on vuodesta 2015 lähtien ollut Kimmo Liukkonen. Vuonna 2017 QMG:n liikevaihto oli128 miljoonaa euroa ja sen palveluksessa työskentelee yli 450 alan ammattilaista, joten se on Suomen suurimpia yrityksiä alallaan. Konsernin pääomistaja on Adelis Equity Partners (n. 60%) ja loput jakaantuu noin 90 henkilöomistajan kesken.
Tytäryhtiöt:
Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitos
Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitos eli "TKTO" on vuonna 1898 Tyrvään kotiteollisuuskoulun nimellä perustettu oppilaitos joka toimii Sastamalan kaupungissa Vammaskosken sillan läheisyydessä. Oppilaitos on vuodesta 2009 ollut osa SASKY koulutuskuntayhtymää ja yksi kolmesta Sastamalan oppilaitoksesta. 
Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa voi suorittaa käsi- ja taideteollisuusalan perustutkinnon (artesaani) seuraavilla ammattialoilla:
Tuotteen suunnittelun ja valmistuksen koulutusohjelma,
Ympäristön suunnittelun ja rakentamisen koulutusohjelma,
Oppilaitoksen tiloissa järjestetään aikuiskoulutuksen hallinnoimia ammatti- ja erikoisammattitutkintoon valmistavia koulutuksia.
Aktiivinen osuuskunta- ja NY-yritystoiminta valmentavat opiskelijoita työelämään.
Tyrvään käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksella ja Vammalan ammattikoululla on yhteinen opiskelijaruokala ja opiskelija-asuntola.
Taikapähkinäkasvit
Taikapähkinäkasvit (Hamamelidaceae) on pienehkö koppisiemenisten Saxifragales-lahkoon kuuluva heimo. Tunnetuimpia edustajia ovat höyhenpensaat ("Fothergilla"), taikapähkinät ("Hamamelis") ja parrotiat ("Parrotia").
Taikapähkinäkasvit ovat puita tai pensaita, joilla on usein tähtikarvoja, ja joiden lehtiasento on tavallisesti kaksirivinen, harvemmin vastakkainen tai kierteinen. Lehdet ovat tavallisesti hammaslaitaisia, vaihtelevissa määrin kourasuonisia ja korvakkeellisia. Kukat ovat 2-7-lukuisia, melko pieniä, ja sijaitsevat usein melko tiheissä kukinnoissa. Verhiö on eri- tai yhdislehtinen, ja heteitä on tavallisesti yhtä monta kuin verhoja, joskus niitä on kolmesta paljoon. Joutoheteet ovat terälehtivastaiset. Ponnet avautuvat läpillä. Mesiäinen on enemmän tai vähemmän rengasmainen ja sijaitsee joutoheteiden tai teriön tyvellä. Sikiäin on yhdislehtinen, kahdesta emilehdestä koostunut, ja vartalot ovat pitkiä; luoteissa on monisoluisia ulokkeita. Siemenaiheita on noin kuusi kummassakin emilehdessä. Hedelmä on kahdeksi liuskaksi avautuva kota, jossa verhiö on usein jäljellä. Siemenet ovat melko kookkaita, kova-, kiiltävä- ja paksukuorisia, ja niissä on niukka siemenvalkuainen eli endospermi ja lisäksi ns. ulkovalkuainen eli perispermi. Joskus siemenet ovat monialkioisia.
Taikapähkinäkasveja esiintyy tropiikissa ja lauhkeassa vyöhykkeessä, erityisesti kuitenkin Itä-Aasiasta Australiaan ulottuvalla alueella. Etelä-Amerikasta ne puuttuvat.
Heimossa on 27 sukua ja 82 lajia, jotka jaetaan neljään alaheimoon.
Exbucklandoideae-alaheimossa kukinto on mykerömäinen ja sikiäin puoleksi kehänalainen. Sukuja on kaksi ja lajeja noin seitsemän. Ne kasvavat Itä-Himalajalla ja Etelä-Kiinasta Sumatraan ulottuvalla alueella.
Mytilarioideae käsittää kaksi yksilajista sukua Kiinan Kwangsissa, Laosissa ja Hainanin saarella.
Disanthoideae-alaheimon ainoa laji, "Disanthus cercidifolius", on kausivihanta, sen kukat sijaitsevat pareittain, mesiäinen teriön tyvellä, ponnet avautuvat raoilla, sikiäin on kehänpäällinen ja vartalot lyhyitä ja tukevia. Laji kasvaa Itä-Kiinassa ja Japanissa.
Alaheimoon Hamamelidoideae kuuluu heimon kasveista valtaosa, 23 sukua ja 78 lajia; ne kasvavat heimon koko levinneisyysalueella. Kasvit ovat aina- tai kausivihantia. Kukinto on terttumainen tai tähkämäinen, joskus siinä on kolmekukkaisia viuhkoja. Kukassa on tavallisesti teriö, heteitä on 4-23 ja niiden ponnet avautuvat läpillä tai raoilla. Sikiäin on kehänpäällinen tai -alainen. Siemenet sinkoavat ulos hedelmästä.
Heimon suvut ovat "Chunia, Corylopsis, Dicoryphe, Disanthus, Distyliopsis, Distylium, Embolanthera, Eustigma, Exbucklandia, Fortunearia, Fothergilla, Hamamelis, Loropetalum, Maingaya, Matudaea, Molinadendron, Mytilaria, Neostrearia, Noahdendron, Ostrearia, Parrotia, Parrotiopsis, Rhodoleia, Sinowilsonia, Sycopsis, Tetrathyrium" ja "Trichocladus".
Lelisa Desisa
Lelisa Desisa Benti (s. 14. tammikuuta 1990 Shewa) on etiopialainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääosin maantiejuoksussa, etenkin maratonilla. Desisan ennätys maratonilla on vuonna 2013 Dubaissa juostu 2.04.45.
Desisa voitti hopeaa maratonilta vuoden 2013 MM-kilpailuista Moskovasta ajalla 2.10.12. Hänet tunnetaan kuitenkin ehkä parhaiten siitä, että hän voitti vuoden 2013 Bostonin maratonin, joka muistetaan myös kilpailun aikana tapahtuneesta pommi-iskuista. Vuonna 2011 Desisa voitti kultaa puolimaratonilta Afrikan kisoista Maputosta.
Gerard Moreno Balagueró
Gerard Moreno Balagueró (yleensä vain Gerard Moreno tai Gerard; s. 7. huhtikuuta 1992 Santa Perpètua) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Villarrealia. Pelipaikaltaan vasenjalkainen Gerard on hyökkääjä.
Gerard pelasi vuosina 2011-2013 Villarreal CF:n C- ja B-joukkueissa. C-joukkueessa hän teki 39 ottelussa 34 maalia ja B-joukkueessa 29 ottelussa 13 osumaa. Debyyttinsä seuran ykkösjoukkueen paidassa Segunda Divisiónissa hän teki joulukuussa 2012 Elche CF:ää vastaan. Kaudella 2012-2013 Gerard teki 14 Segunda Divisiónin ottelussa kolme osumaa seuran noustessa kaudeksi 2013-2014 Primera Divisióniin.
Heinäkuussa 2013 Gerard siirtyi lainalle Segunda Divisiónin RCD Mallorcaan, jossa hän pelasi kauden aikana 31 peliä onnistuen maalinteossa 11 kertaa. Kaudeksi 2014-2015 Gerard palasi takaisin Villarrealiin ja teki pääsarjadebyyttinsä syyskuussa 2014 Granada CF:ää vastaan. Avausmaali syntyi vielä saman kuun aikana SD Eibaria vastaan. Gerard debytoi myös Eurooppa-liigassa, jossa hän teki viidessä alkulohkon ottelussa neljä maalia.
Santa Perpètuassa, Kataloniassa syntynyt Gerard debytoi vuonna 2014 epävirallisessa Katalonian jalkapallomaajoukkueessa. Hän on pelannut siinä tähän mennessä yhden ottelun.
Fuyuko Tachizaki
Fuyuko Tachizaki, o.s. Suzuki (; s. 13. tammikuuta 1989 Kitaakita, Akitan prefektuuri) on japanilainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Tōsenkyō-seuraa. Tachizaki on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.
Tachizaki debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2009 Oberhofissa sijoittumalla sprintissä sijalle 45. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2009 Östersundin normaalimatkalta sijoittumalla sijalle 19. Tachizakin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut Oslon takaa-ajosta maaliskuussa 2018.
Tachizaki on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, vuosina 2010, 2014 ja 2018. Paras sijoitus on 32. sija takaa-ajosta vuoden 2014 kilpailuista Sotšista. MM-kilpailuihin Tachizaki on osallistunut seitsemästi, vuosina 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017. Paras sijoitus on 18. sija normaalimatkalta vuodelta 2012 Ruhpoldingista.
Tachizaki sai Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia pikakilpailussa 2018.
Outi Lilljegren
Outi Lilljegren, ent. Simberg, o.s. Vahtera, oli ensimmäinen suomalainen televisiokuuluttaja. Hän oli kuuluttajana 1956 aloittaneen Televisiokerhon (myöhemmin Tesvisio) kanavalla.
Lilljegren oli myyjänä perheen kirjakaupassa Helsingin Topeliuksenkadulla. Hän näytteli Helsingin Ympäristöteatterissa, joka esiintyi Tesvision kanavalla, jolloin Lilljegreniä pyydettiin kuuluttajaksi. Hän juonsi Veikkaus Oy:n "Viikon veikkaus" -ohjelmaa ja esiintyi mainoksissa. 1960-luvulla hän perusti kutomon ja suunnitteli verhoja ja huopia.
Lilljegrenillä on ollut rooli kolmessa elokuvassa.
Jury Ljadau
Jury Grigorovitš Ljadau (; s. 3. joulukuuta 1987 Minsk) on valkovenäläinen ampumahiihtäjä. Ljadau edustaa Dinamo Minskiä. Hän on 174 senttimetriä pitkä.
Ljadau debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2010 Anterselvassa sijoittuen normaalimatkan kilpailussa sijalle 71. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2012 Oberhofin sprintistä ollen 30:s. Ljadaun paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 11:s sija Oberhofin sprintistä tammikuulta 2015.
Ljadau kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa ollen parhaimmillaan henkilökohtaisessa kilpailussa 56:s takaa-ajossa. Viestissä hän oli 13:s. MM-kilpailuihin Ljadau on osallistunut kolmesti, vuosina 2012, 2013 ja 2015. Paras henkilökohtainen sijoitus on 71:s vuoden 2013 kisojen normaalimatkalta. Vuoden 2015 kilpailuiden sekaviestissä hän oli neljäs.
Loimalammi
Loimalammi on Kanta-Hämeessä Forssassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueeseen.
Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 200 metriä. Siihen laskee ympäröivän Viksberginsuon ojia. Lammen vedenpinnan taso on samalla tasolla läheisen Pyhäjärven kanssa (96,5 metriä). Lammen luusuana toimii avosuon poikki kaivettu 550 metriä pitkä kanava, joka yhtyy Loimijokeen 2,3 kilometriä Pyhäjärven luusuasta. Lampea ympäröi avosuo, joka on halkaisijaltaan lähes 800 metriä, ja jonka reuna on pääosin peltomaata tai metsäisen suon reunaa. Lammen avoveden rantaviiva on 0,68 kilometriä pitkä.
Alue on luonnonsuojelualue.
Josep Samitier
Josep Samitier Vilalta (tunnettiin myös nimellä José Samitier; 2. helmikuuta 1902 Barcelona – 4. toukokuuta 1972 Barcelona) oli espanjalainen jalkapalloilija, olympiamitalisti ja jalkapallovalmentaja. Samitierin pelipaikka oli hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Samitier tunnettiin lempinimillä "El Hombre" () ja "El Hombre Langosta" ().
Samitier edusti vuodet 1918–1932 FC Barcelonaa. Hän voitti seuran paidassa yhden La Ligan mestaruuden sekä viisi Copa del Reytä. Samitier teki seuran paidassa yhteensä 333 osumaa, joista 178 syntyi virallisissa otteluissa, 454 ottelussa. Ainoastaan Lionel Messi ja Paulino Alcántara ovat tehneet enemmän maaleja katalonialaisseuralle. Samitier on eniten seuralle maaleja tehnyt Barcelonasta kotoisin oleva pelaaja.
Vuodet 1932–1934 Samitier edusti Barcelonan arkkivihollista Real Madridia. Hän saavutti madridilaisseurassa yhden La Ligan mestaruuden. Lopetettuaan jo kertaalleen uransa vuonna 1934, Samitier pelasi vuodet 1936–1939 vielä ranskalaisessa OGC Nicessä. Hän lopetti uransa lopullisesti vuonna 1939.
Samitier pelasi sekä Espanjan että Katalonian jalkapallomaajoukkueissa. Vuosina 1920–1931 hän teki Espanjan paidassa pelaamassaan 21 ottelussa kaksi maalia. Samitier oli mukana voittamassa myös olympiahopeaa vuoden 1920 kesäolympialaisista Antwerpenistä. Hän oli mukana myös vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa.
Lopetettuaan ensimmäisen kerran uransa, vuonna 1934, Samitier ryhtyi valmentajaksi. Hän toimi Atlético Madridin valmentajana lyhyen aikaa vuonna 1936. Vuonna 1942, päätettyään uransa lopullisesti vuonna 1939, Samitier toimi hetken aikaa uransa viimeisen seuran, ranskalaisen OGC Nicen päävalmentajana. Vuodet 1944–1947 hän toimi pitkäaikaisen seuransa FC Barcelonan päävalmentajana saavuttaen La Ligan mestaruuden kaudella 1944–1945. Samitier kuoli vuonna 1972, 70-vuotiaana.
Vuonna 1993, 21 vuotta Samitierin kuoleman jälkeen, katu Barcelonassa, lähellä FC Barcelonan kotistadionia Camp Nouta nimettiin hänen mukaansa "Carrer de Josep Samitieriksi".
Lintupaju
Lintupajun luhta on Suomen tärkeisiin lintualueisiin (FINIBA) kuuluva lintualue Loimijoen varressa Jokioisilla Lounais-Hämeeessä. Se sijaitsee Loimijoen laakson leventymässä laajojen peltojen keskellä Jokioisten keskustaajaman ja Vaulammin puolivälissä yhdystien 2804 varressa kohdassa, jossa Loimijoen pohjoinen sivujoki Jänhijoki yhtyy Loimijokeen. Alueella on lintutorni.
MTT:llä oli vuoteen 2006 asti lähellä Lintupajun luhtaa samanniminen koetila.
Luojan kiitos!
Luojan kiitos! on suomalainen viihdeohjelma, jota esitettiin MTV3-kanavalla maalis–toukokuussa 2015. Ohjelman juontajana toimi Heikki Paasonen ja tuomarina Pirkka-Pekka Petelius.
Jokaisessa jaksossa neljä vierailevaa näyttelijää tai julkisuudesta tuttua henkilöä joutuivat lavastettuun kohtaukseen, joista he eivät tienneet ennakkoon mitään. Kohtaukset alkoivat sanoilla ”Luojan kiitos...”. Ohjelmassa oli mukana viisi vakionäyttelijää Teijo Eloranta, Misa Palander, Annika Poijärvi, Iida-Maria Heinonen sekä Jussi Puhakka, joiden osalta kohtaukset olivat käsikirjoitettuja.
Jakson päätteeksi tuomarina toimiva Pirkka-Pekka Petelius päätti, kuka vierailijoista suoriutui kohtauksistaan parhaiten.
Aventur
Aventur on helsinkiläinen showkuoro, johon kuuluu 40–50 mies- ja naislaulajaa ikähaarukassa 20–45 vuotta. Aventurin ohjelmisto koostuu eri aikakausien kotimaisista ja ulkomaisista rock- ja pop-genren tunnetuimmista kappaleista.
Aventur panostaa esiintymisessään tasokkaan laulun lisäksi visuaalisiin elementteihin kuten koreografiaan, valoihin ja puvustukseen sekä body percussionin tapaisiin erikoiselementteihin. Suuremmissa esiintymisissä Aventur käyttää myös videoinserttejä ja on tehnyt yhteistyötä tanssiryhmien, tulennielijöiden ja akrobaattien kanssa. Aventur esiintyi aiemmin sekä taustamusiikin säestämänä että a cappella, mutta nykyään ilmaisuna on yksinomaan a cappella. 
Aventur sai alkunsa vuonna 1993, kun Luoteis-Helsingin musiikkiopiston alaisuudessa toimineeseen, Tapani Ruuskan vetämiin Helsinki-kuoroihin perustettiin showelementtejä esityksiinsä yhdistellyt kuoro. Vuonna 2001 perustettiin rekisteröity yhdistys johtamaan ja kehittämään kuoron toimintaa. Aventur-nimi otettiin käyttöön vuonna 2003 ja vuonna 2009 kuoro itsenäistyi musiikkiopiston alaisuudesta itsenäiseksi kuoroksi, missä yhteydessä taiteelliseksi johtajaksi tuli Pekka Nebelung. Vuonna 2011 taiteelliseksi johtajaksi vaihtui Arto Joutsimäki ja vuonna 2013 taiteellisen johtajuuden otti kuoron riveissä pitkään laulanut Miika Granholm, joka oli johtanut kuoroa jo Pekka Nebelungin ja Arto Joutsimäen välisessä siirtymävaiheessa.
Aventur on konsertoinut aktiivisesti uransa alkuvaihesta asti. 2000-luvun puolella kuorolla on ollut lähes joka vuosi erityinen show tai gaala. Esiintymisiä on ollut myös hyväntekeväisyystilaisuuksissa sekä lukuisissa yksityistilaisuuksissa ja muiden järjestämissä tapahtumissa (kuten Art Goes Kapakka). Myös show-elementtejä sisältävät joulukonsertit ovat kuuluneet Aventurin perinteeseen.
2018 on Aventurin 25-vuotisjuhlavuosi. Aventurin juhlistaa merkkivuotta konsertoimalla aktiivisesti sekä järjestämällä vuoden lopussa juhlakonsertin.
Uransa aikana Aventur on esiintynyt mm. Ruotsissa, Italiassa, Intiassa, Itävallassa ja Sloveniassa. Vuonna 2010 ilmestyneen Ave Maria -joululevynsä lisäksi Aventur on esiintynyt Jimi Tenorin levyllä vuonna 2003. Televisioesiintymisiä Aventurilla on ollut mm. vuoden 2009 Ravigaalassa sekä vuoden 2011 Suomen paras kuoro -kilpailussa. Avustavassa roolissa kuoro on ollut Äideistä parhain -elokuvassa ja Haluatko miljonääriksi -ohjelmassa vuonna 2003 sekä Uuden musiikin kilpailussa vuonna 2015. Vuonna 2013 Aventur osallistui Tampereen sävel -kilpailuun ja ansaitsi esityksellään kolme hopeatähteä. Keväällä 2014 sai ensiesityksensä Aventurin siihen asti suurin produktio, KOHU!, jota esitettiin keväällä 2014 Aleksanterin teatterissa Helsingissä ja keväällä 2015 sekä Aleksanterin teatterissa että Tampereella Tullikamarin kulttuurikeskuksessa. Aventurin tähän asti suurin produktio on 7! (luettuna: Seven!), jota esitettiin keväällä 2017 niin ikään sekä Aleksanterin teatterissa Helsingissä että Tampereella Tullikamarin kulttuurikeskuksessa. Suomi 100 -juhlavuoteen Aventur osallistui konsertoimalla itsenäisyyspäivän aattona 5.12.2017 ympäri Helsinkiä osana Art Goes Kapakka -tapahtumaa.
Martta Aarnikotka
Martta Aarnikotka (alkuaan "Adler"; 14. maaliskuuta 1904 Tampere – 8. maaliskuuta 1978) oli suomalainen matkailuopas, lausuja ja lastenkirjailija.
Aarnikotkan vanhemmat olivat Virosta kotoisin ollut Hans Adler (1871–1942) ja Gustava Adler (1870–1948). Adlerit olivat olleet Tampereella Finlaysonin omistajan von Nottbeckin palveluksessa, toimivat sitten Kangasalan Seurahuoneen hoitajina ja vuodesta 1912 Kangasalan lepokodin hoitajina. Adlereilla oli viisi lasta joista kolme elonjäänyttä sisarta hoiti sitten lepokotia vanhempien kuoltua. Sisarukset olivat Martta Aarnikotka, kirjailija Jukka Tyrkön kanssa naimisissa ollut Olga (Olla) Adler-Tyrkkö (1905–1996) ja insinööri Ville Kärkkäisen kanssa naimisissa ollut Kylli Kärkkäinen (1909–2001). Heidän veljensä Paavo Aarnikotka kuoli syksyllä 1941 panssarilaiva Ilmarisen upotessa.
Martta Aarnikotka toimi matkailuoppaana, antoi kielitunteja ja harrasti lausuntaa ja kuvataiteita. Hän esiintyi myös täysihoitolan emäntänä vuonna 1965 ensi-iltansa saaneessa neljästä näytelmäelokuvasta koostuneessa suomalaisessa episodielokuvassa Tunteita. Aarnikotka oli Suomen Lausujain Liiton perustajia ja sen johtokunnan jäsen.
Nimimerkillä "Kirsti":
IAR-93 Vultur
IAR-93 Vultur (suom. "Korppikotka") on Romaniassa valmistettu, kahdella jälkipolttimin olevalla suihkumoottorilla varustettu sotilaslentokone. Sen ensilento oli vuonna 1974, ja tuotantoasteelle konetyyppi saapui 1975. Julkinen esittely tapahtui vuonna 1979. Konetta voitiin käyttää lähinnä matalalentotoiminnassa torjuntahävittäjänä sekä tiedustelukoneena ja rynnäkköhävittäjänä maataisteluitten tukemiseen. Avioane Craiovan valmistama IAR-93 Vultur suunniteltiin ja kehitettiin yhteistyönä jugoslavialaisen SOKO-tehtaan kanssa, sekä korvaamaan vanhentuneet MiG-15 ja MiG-17 -konetyypit Romaniassa. SOKO valmisti tätä tyyppiä nimellä Soko J-22 Orao ("Kotka"). Konetyypin yhtenä suorana edeltäjänä voitaneen pitää G-4 Super Galeb -tyyppiä.
Romanian ilmavoimat ovat poistaneet tämän tyypin sotilaskoneensa käytöstä vuoteen 1998 mennessä, mutta hajonneen entisen Jugoslavian alueen maissa joitain koneyksilöitä saattaa olla vielä rajoitetusti käytössä edelleen. Yhteensä tämän tyypin lentokoneita valmistettiin 165 koneyksilön verran kaikkiaan. Romaniassa tuotettiin sekä A- että B-tyyppiä.
Aerodynaamisesti virtaviivainen, siipiprofiililtaan nuolisiiven ja deltasiiven yhdistelmä: IAR-93 Vultur-lentokone ylsi 1 160 km/h huippunopeuteen, matalalla lähelle 1 Machia. Parhaimman (lakikorkeuden osalta) tämän suoritusarvon omaava variantti eli konemuunnos kykeni saavuttamaan 15 000 m lakikorkeuden. Aseistuksena IAR-93 Vultur-koneessa oli 2x 23 mm GSh-lentokonetykit sekä enintään 2 800 kg verran pudotettavaa aseistusta. Näihin saattoivat kuulua lisäpolttoainetankit, raketit, pommit, rypälepommit, ilmasta-ilmaan ja ilmasta-maahan ammuttavat ohjukset. Ne voitiin sijoittaa 5 eri ripustuspisteeseen eli pyloneihin. Pylonit sijaitsivat 1x rungossa sekä 4x siivissä.
Jälkipoltto toi "Orao"n lisenssillä valmistamiin Rolls-Royce "Viper" Mk.633-47 -moottoreihin 20% tehonlisäyksen. 18.47 kN kasvoi 22.68 kN:ksi.
Amleto Novelli
Amleto Novelli (12. lokakuuta 1885 Bologna – 16. huhtikuuta 1924 Torino) oli italialaisen mykkäelokuvan tunnetuimpia näyttelijöitä.
Teatteria harrastaneen Novellin elokuvaura alkoi Cinesin näyttelijänä vuonna 1908. Hän esitti pääosia lukuisissa Mario Caserinin ja Enrico Guazzonin ohjaamissa elokuvissa. Guazzonin "Quo Vadis?" (1912) toi Novellille kansainvälistä mainetta ja aloitti hänen historiallisten pukuelokuviensa sarjan. Ensimmäisen maailmansodan aikana Novelli oli yksi Italian suosituimmista näyttelijöistä. Hän esiintyi muun muassa Carmine Gallonen ja Augusto Geninan ohjaamissa elokuvissa, mutta työskenteli paljon myös teatterissa.
Novelli kuoli äkilliseen aivotulehdukseen Mario Camerinille tekemänsä elokuvan kuvauksien aikana. Hänen vaimonsa Adalgisa Orlandini oli myös näyttelijä.
Meksikon ralli 2015
Meksikon ralli 2015 (viralliselta nimeltään Rally Guanajuato México 2015) oli MM-rallikauden 2015 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 5.–8. maaliskuuta 2015. Kilpailun päätukikohtana toimi tavalliseen tapaan Léonin kaupunki.
Sébastien Ogier otti kauden kolmannessa rallissa kolmannen voittonsa.
Vuoden 2015 kilpailu oli järjestyksessään historian 12. Meksikon ralli.
Kilpailu avattiin torstaina kahdella lyhyellä yleisöerikoiskokeella.
Perjantain avauserikoiskokeella Ott Tänak ajoi Fordillaan ulos, ja ajautui suoraan tien vieressä olleeseen tekojärveen. Tänak ja hänen kartanlukijansa Raigo Mõlder onnistuivat kuitenkin pelastautumaan ennen auton uppoamista.
Toisena päivänä kävi muidenkin WRC-kuljettajien osalta kova kato. Keskeyttämään joutuivat Tänakin lisäksi Kris Meeke, Hayden Paddon, Robert Kubica sekä toisella sijalla ollut Thierry Neuville.
Perjantain jälkeen kilpailun johdossa oli Volkswagen-kaksikko Sébastien Ogier ja Jari-Matti Latvala, 13,5 sekunnin erolla ranskalaisen hyväksi.
Toisena kilpailussa ollut Latvala joutui keskeyttämään EK:lla 12, rikottuaan autonsa takajousituksen osuessaan penkkaan.
Viimeisen päivän avauserikoiskokeena ajettiin lähes 56 kilometrin mittainen "Guanajuatito", joka on yksi MM-kauden pisimmistä erikoiskokeista.
Power Stage -erikoiskokeena ajettiin kilpailun päättänyt "El Brinco 3 ".
Kilpailuun osallistui yhteensä 30 autokuntaa, joista maaliin selvisi lopulta 20.
Mansikkapunkki
Mansikkapunkki ("Phytonemus pallidus") kuuluu mansikan hankalimpiin tuhoeläimiin. Se kuuluu tappipunkkien ("Tarsonemidae") heimoon. Laji käyttää ravinnokseen kasvin lehtisoluista imemiään nesteitä.
Mansikkapunkki on yksi pienimmistä punkkilajeista. Lajin naaras on pituudeltaan vain noin 0,25 mm. Se on muodoltaan litteänsoikea, väriltään vaalean ruskehtava, kiiltäväpintainen ja lähes karvaton. Mansikkapunkkikoiras on noin 0,2 mm pitkä eli noin 75 % naaraan koosta ja väriltään hieman kirkkaamman keltainen kuin naaras. Mansikkapunkin elinkiertoon kuuluvat muna-, toukka-, nuoruus- eli nymfi- ja aikuisasteet. Mansikkapunkin munat ovat noin 0,125 mm pitkiä ja 0,075 mm leveitä, ja muodoltaan ne ovat soikeita, väriltään vaalean kuultavia ja pinnaltaan sileitä. Toukkavaiheet ovat noin 0,15 mm pitkiä, väriltään valkoisia ja niille kehittyy neljäs raajapari vasta toukkavaiheen loppupuolella. Toukilla on lisäksi erityinen kolmiomainen uloke ruumiin takaosassa.
Mansikkapunkit elävät nuorten, vielä avautumattomien lehtien poimuissa. Ne leviävät taimesta toiseen yleensä rönsyjä pitkin.
Mansikkapunkki viihtyy lämpimissä (yli 20 °C) ja kosteissa olosuhteissa (suhteellinen ilmankosteus 80−90 prosenttia). Mansikkakasvustossa mansikkapunkkinaaraat talvehtivat syvällä kasvin tyviosissa kasvupisteen läheisyydessä, mutta sen sijaan koiraat pystyvät talvehtimaan vain erityisen leutoina talvina.
Laji on tavattu ensimmäisen kerran 1800-luvun lopulla New Yorkissa. Nykyisin se on levinnyt Pohjois-Amerikan lisäksi Euraasiaan.
Naaraat voivat lisääntyä partenogeneettisesti, ilman koiraita. Munat kuoriutuvat 3–7 päivän kuluttua, toukkavaihe kestää 1–4 päivää ja kotelovaihe 2–7 päivää, joten koko sukupolven kehittymiseen kuluu 1–3 viikkoa.
Naaras munii kerrallaan yleensä 30–40 munaa. Sukupolvet seuraavat toisiaan niin nopeasti, että punkkien määrä voi kasvaa 150-kertaiseksi alkukesästä elokuun alkuun mennessä.
Mansikkapunkin tehokkaana torjunta-aineena sai aikaisemmin käyttää endosulfaania, mutta se on ollut käyttökiellossa vuodesta 2001 alkaen. Mansikkapunkin ehkäisyn kannalta ensisijaista on mansikkaviljelmää perustettaessa terveiden, mansikkapunkkivapaiden taimien käyttö. Lämminvesikäsittelyllä voidaan tuhota kasvustossa jo ilmeneviä mansikkapunkkitartuntoja. Viljelykierto on hyvä suunnitella siten, että uutta mansikkalohkoa ei perusteta heti vanhan lohkon paikalle. Suositeltava on ainakin kolmen vuoden viljelykierto muilla kasvilajeilla mansikkalohkolle ennen uutta istutusta. Väliviljelykasvit vähentävät sekä mansikkapunkin että myös monien muiden tuholaisten esiintymistä. Mansikkapunkin biologinen torjunta perustuu Suomessa tällä hetkellä ripsiäispetopunkin ("Amblyseius cucumeris") hyödyntämiseen lajin saalistajana.
Kemiallisessa torjunnassa voidaan käyttää metiokarbia ja kinometionaattia mansikkapunkkia vastaan, mutta niiden torjuntateho on parhaimmillaan vain noin 80–90 prosenttia. Mansikkapunkki on tuholaisena hankala torjuttava erityisesti sen nopean lisääntymiskyvyn ja kasvuston vaikean saavutettavuuden vuoksi.
Mansikkapunkki ja syklaamipunkki on luokiteltu toisinaan eri lajeiksi, joskus saman lajin alalajeiksi ja joskus synonyymeiksi.
Pávlos Kontídis
Pávlos Kontídis (, s. 11. helmikuuta 1990) on kyproslainen purjehtija. Hän saavutti purjehduksen Laser-luokassa hopeaa Lontoon olympialaisissa 2012 ja on toistaiseksi ainoa kyproslainen olympiamitalisti.
Kontídis kilpaili myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa ja sijoittui tuolloin sijalle 13. Samana vuonna hän voitti kultaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Luettelo NHL:n työsulkupelaajista muissa sarjoissa kaudella 1994–1995
NHL-kautta 1994–1995 edelsi työsulku. Kaikki 26 joukkuetta pelasivat se vuoksi runkosarjassa vain 48 ottelua. Työsulku kesti 103 päivää ja päättyi 11. tammikuuta 1995. Se oli NHL-historian ensimmäinen työsulku. Työsulun vuoksi Euroopassa nähtiin useita NHL-pelaajia.