hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Together With Me (televisiosarja)
Together With Me: The Series (thaiksi: อกหักมารักกับผม) on 2017 Thai BL (Boys 'Love) draama, joka ilmestyi LINE TV:llä. Se ilmestyi keskiviikkoisin ja torstaisin 24.8.2017 ja 5.10.2017 välisenä aikana.
Se sisältää yhteensä 13 jaksoa, joiden keskimääräinen kesto on 50 minuuttia. Tämä tarina tapahtuu ennen Bad Romance The Seriesin tapahtumia. Se keskittyy Korn ja Knockiin ja miten he tapasivat ja kaikki heidän suhteensa esteet, joita heidän oli läpäistävä ennen kuin heistä virallisesti tuli pari.
Sarjassa on kolme pääparia: Korn & Knock, Farm & Bright, P'phu & opettaja Kavitra.
Vuoden 2018 alussa ilmoitettiin, että sarjalle olisi tulossa jatko-osa "Together With Me The Next Chapter", joka seuraa Korn & Knockin suhdetta Bad Romance -sarjan jälkeen. Virallinen julkaisupäivä on 28. syyskuuta 2018.
Eräänä päivänä Amphawassa Knock, nuori insinööriopiskelija herää järkytykseen, hän on alasti lapsuuden ystävänsä Kornin vieressä juomisen ja hormonien vuoksi. Taistelun ja kiistelyn jälkeen Korn ja Knock sopivat pitävän tämän salassa, koska Knockilla on tyttöystävä, eikä hän ole homo.
Kornin paras ystävä, Yihwa ottaa asiat omiin käsiinsä ja yrittää paljastaa Knockin pahan tyttöystävän Plern Plengin suunitelmat. Tämän sarjan aikana Korn ja Knock taistelevat paljon, mutta heillä on myös paljon suloisia hetkiä yhdessä ja lopulta he molemmat tunnustavat toisilleen ja alkavat seurustella.
Tul Pakorn Thanasrivanitchai näyttelee "Knock"
Max Nattapol Diloknawarit näyttelee "Korn"
Maengmum Pimnitchakun Bumrungkit näyttelee "Yihwa"
Tomo Visava Thaiyanont näyttelee "Cho"
Aim Satida Pinsinchai näyttelee "Plern Pleng"
Tantimaporn Supawit näyttelee "Farm"
Apiwit Porsche näyttelee "Bright"
Tripobphoom Suthaphong näyttelee "Mew"
Tem Khamphee Noomnoi näyttelee "Phubet"
Thitichaya Chiwpreecha näyttelee "Fai"
Janistar Phomphadungcheep Ken näyttelee "Prae"
Mai Sukonthawa näyttelee "Kavitra"
Transiting Exoplanet Survey Satellite
Transiting Exoplanet Survey Satellite (TESS)on Nasan eksoplaneettoja tutkiva avaruusteleskooppi. Se kuuluu Nasan Explorers-ohjelmaan.
TESS laukaistiin avaruuteen 18. huhtikuuta 2018 Falcon 9 -kantoraketilla Cape Canaveral Air Force Station Space Launch Complex 40:stä.
TESS on seuraaja Kepler-avaruusteleskoopille. Se tarkkailee 400 kertaa suurempaa taivaanalaa. Tavoitteena on löytää 20 000 uutta eksoplaneettaa. Laukaisun aikaan niitä tunnettiin 3800 kappaletta.
Tomo Visava Thaiyanont
Visava Thaiyanont (thai: วิศว ไทยานนท์, s. 7. kesäkuuta 1990), paremmin tunnettu hänen lempinimestään Tomo (thai: โทโมะ), on thai-japanilainen näyttelijä ja Thaimaalaisen pop-yhtyeen K-Otic jäsen RS Limited yhtiöstä.
Tomo syntyi Bangkokissa Thaimaassa thaimaalaiselle isälle ja japanilaiselle äidille, hänellä on yksi vanhempi sisar ja yksi vanhempi veli. Tomo on 175 cm pitkä, painaa 60 kg, hänen veriryhmänsä on O + ja hänen horoskoopinsa on Kaksonen.
Tomo kävi Nivan kansainvälistä koulua Bangkokissa, Thaimaassa. Tomon pääaine yliopistossa oli bisnes ja hän valmistui Bangkokin yliopiston kansainvälisestä yliopistosta vuonna 2015. Tomo on kaksikielinen, hän asui Yhdysvalloissa 8 vuotta. Hän osaa puhua thaita, japania ja englantia. Joitakin hänen harrastuksistaan ovat koripallo, breakdancing ja beatboxing.
Instagram
Twitter- 2008: Seventeen Magazine's Choice Rising Star as a Group
- 2009: KAZZ Magazine Award - Best Group
- 2009: POP Music Award - Best Idol
- 2009: POP Music Award - Song of the Year
- 2009: POP Music Award - POP Download - KAMIKAZE - Puean Gun Chun Ruk Tur
- 2011: SEED Awards - Best MV 'Alone'
Olavi Kaukola
Olavi Kaukola (1912 – 1982) oli suomalainen rovasti ja kirjailija. Kaukola oli kirkkoherrana Evijärvellä.
Mic Mac
Mic Mac oli Helsingissä 1970-luvulta 2010-luvulle asti toiminut nuortenvaateliike, joka tuli tunnetuksi visuaalisesti hätkähdyttävästä ja eroottissävyisestä mainonnastaan. Mic Macillä oli myös liikkeen nimeä kantava oma farkkumerkki, jota myytiin ympäri Suomen. Mic Macin suosion huippu ulottui 1970-luvun lopulta 1980-luvulle.
Suomalaisyritystä ei pidä sekoittaa 1970-luvun alun keskieurooppalaiseen MicMac-luksusvaateketjuun, jonka omisti Brigitte Bardot’n kolmantena aviomiehenä tunnettu Gunter Sachs.
Mic Macin perusti Eila Salovaara vuonna 1972 ensin Puotilaan ja sitten Helsingin Kluuviin Vuorikadulle lähelle Kaisaniemenkatua, jonka varrella oli tuolloin paljon vaateliikkeitä. Salovaara oli työskennellyt aiemmin Puotilan yksityisessä päiväkodissa ja kiinnostunut lastenvaatteista. Ennen Mic Maciä hänellä oli Papukaija-nimisiä lastenpukimoita Helsingin lähiöiden ostoskeskuksissa. Vuorikadun Mic Macissä myytiin alkuvaiheessa omien Järvenpäässä tehtyjen tuotteiden lisäksi muun muassa Mary Quantin ja Japin tuotteita. Oman farkkumerkkinsä rinnalla Mic Mac myi myös Levi’s-, Lee- ja Wrangler-tuotteita.
Mic Macissä työskenteli muiden muassa "Suosikki"-lehden Miss Farkku-Suomeksi 1978 valitsema Anne Murto, jonka mittojen mukaan suunniteltiin tuhansia pareja myynyt Primadonna-malli.
Mic Macin surrealistis-eroottista mainontaa teki etenkin 1980-luvulla Herbie Kastemaa, joka suunnitteli liikkeelle jopa oman kirjaintyypin. Se palkittiin vuonna 1985 Vuoden Huiput -kilpailun kultahuipulla, ja Mic Macin mainonnasta Kastemaa palkittiin kultahuipulla myös seuraavana vuonna. Hopeahuippuja Mic Mac tuotti Kastemaalle ainakin neljästi, ja mainoksia palkittiin myös Kultajyvä-kilpailussa. Mainosten tekstit laati Alpertti Skyttä, ja valokuvaajia olivat ainakin Ismo Hölttö ja Markku Lähdesmäki.
Suomalainen farkku-uranuurtaja Matti Majava on todennut Mic Macin olleen ainoa farkkumerkki Suomessa, joka onnistui 1990-luvulla pääsemään ”lökäpöksyisen” hip hop -sukupolven suosioon.
Mic Mac Boys -liike lopetettiin Forum-kauppakeskuksesta vuonna 2013 K & N Tukku Oy:n nimissä ollut verkko-osoite www.micmac.fi on myös kadonnut 2010-luvun keskivaiheilla.
Piispanpuisto
Piispanpuisto on Kuopion keskustaan kuuluvan Väinölänniemen kaupunginosassa sijaitseva historiallinen puistoalue. Varsinaista puistoaluetta rajaavat etelässä Hallituskatu, lännessä Piispankatu, pohjoisessa Kirkkokatu ja idässä Sepänkatu.
Piispanpuisto ympäristöineen on muovautunut nykyiseen asuunsa monessa kaupungin historian vaiheessa. Esimerkiksi Kuopion seudun toinen ja kolmas kirkko ovat sijainneet puiston alueella. Vanhoissa kartoissa aukio kulki nimellä "Hallitustori". Kun puiston eteläsivulle valmistui lääninhallituksen rakennus 1885 (tai 1884), rakennuksen pohjoispuolinen aukio istutettiin puistoksi ja aukio nimettiin Piispanpuistoksi. Nimi saatiin Kuopion ensimmäisen hiippakunnan ajalta peräisin olevasta piispantalosta puiston länsisivustalla. Puisto on puuvaltainen, mikä oli tyypillistä 1900-luvun vaihteen arvopuistoille.
Puisto kuuluu ympäristöineen osana laajempaan, loppuvuodesta 2017 perustettuun Kuopion kansalliseen kaupunkipuistoon.{
Piispanpuistossa sijaitseva "Kuopion toisen ja kolmannen kirkon muistokivi" (1952) muistuttaa paikalla sijainneista kirkoista ja niiden hautausmaasta. Puistossa on myös ensimmäisen Kuopion kaupungin perustajan (1651) "Pietari Brahen muistomerkki" (Olli Halonen, 1985). 
Museovirasto luokittelee Piispanpuiston ja sen ympäristön erityisesti etelän suuntaan valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohdealueeksi ("Kuopion Piispanpuiston ympäristö ja kuurojen koulu"). Piispanpuiston ympäristössä sijaitsevia rakennuksia ovat muun muassa:
Eron Harris
Eron Harris (s. 26. marraskuuta 1993 Indiana, Indianapolis) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hyvän yliopistopelaajauran tehnyt Harris on pelannut ammattilaisena NBA:n kehityssarjassa ja Suomen pääsarjassa.
Harris pelasi yliopistokoripalloa Länsi-Virginian yliopistossa vuosina 2012–2014 ja Michiganin osavaltionyliopistossa vuosina 2015–2017. Yliopistonvaihdoksen syynä oli Harrisin halu olla enemmän läsnä pikkuveljensä ja muun perheensä elämässä. Parhaalla yliopistokaudellaan 2013–2014 Harris lukeutui korkeimmalla sarjatasolla NCAA I:ssä Big 12 Conferencen parhaisiin pelaajiin: hän heitti 17,2 pistettä ottelua kohden ollen konferenssin neljänneksi paras. Vapaaheitoissa Harris oli samalla kaudella konferenssin kolmanneksi ja kolmen pisteen heitoissa neljänneksi tarkin pelaaja. Joulukuussa 2015 Denzel Valentinen loukkaannuttua Harris siirtyi tämän paikalle MSU:n avausviisikkoon. Harrisin yliopistokoripalloura päättyi vuonna 2017 jo helmikuussa leikkausta vaatineeseen polvivammaan, joka syntyi korinteon jälkeisessä alastulossa.. Seniorikaudellaan hän oli ehdolla NCAA:n parhaaksi heittäväksi takamieheksi.
Harrisia ei varattu . Hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa tammikuussa 2018 NBA:n kehityssarjassa pelanneen Wisconsin Herdin kanssa. Harris pelasi Herdissä 12 ottelussa alle seitsemän minuuttia ottelua kohden. Hänet vapautettiin kokoonpanosta helmikuussa mutta kutsuttiin takaisin maaliskuussa. Herd jäi G-liigan pudotuspelien ulkopuolelle.
Elokuussa 2018 Harris siirtyi yksivuotisella sopimuksella Suomen pääsarjaan, Tampereen Pyrintöön.
Pyrinnön päävalmentaja Sami Toiviaisen mukaan Harris pelaa luontaisimmillaan heittävänä takamiehenä, mutta hänellä on myös taitoa toimia pelintekijänä. Toiviaisen mukaan Harrisin monipuolisuus ulottuu myös pienen laitahyökkääjän pelipaikalle.
Henok
Henok (hepreaksi ֲחֲנוֹךְ, kreikaksi Ενώχ), on Raamatussa esiintyvä miehen nimi, joka merkitsee "vihkiytynyt, vannoutunut, kurinalainen".
Nimillä Henok, Hanok tai Eenok voi tarkoittaa seuraaviaHenokin nimellä on kirjoitettu pseudepigrafisia kirjoja:
São Paulon kansainväliset elokuvajuhlat
São Paulon kansainväliset elokuvajuhlat eli Mostra () on Brasiliassa São Paulossa vuosittain järjestettävä elokuva-alan tapahtuma, jonka järjestää ABMIC (Associação Brasileira Mostra Internacional de Cinema).
Tapahtumaa alettiin järjestää 1977 São Paulon taidemuseon elokuvamuseon johtajan ja elokuvakriitikon Leon Cakoffin aloitteesta. Tuolloin taidemuseo täytti 30 vuotta.
Lempi Kari
Lempi Kari (1898–1976) oli suomalainen näyttelijä joka näytteli Tampereen Työväen Teatterissa vuosina 1910–1929. Teatterin tähtinäyttelijöihin kuulunut Lempi Kari oli suosittu komedia-, operetti- ja lauluosien esittäjä.
Weightlifting Fairy Kim Bok-joo
Weightlifting Fairy Kim Bok-joo () on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Lee Sung-kyung, Nam Joo-hyuk, Lee Jae-yoon ja Kyung Soo-jin.
Alpo Wikman
Alpo Johannes Wikman (27. heinäkuuta 1899 Kymi – 4. joulukuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän käytti myös taiteilijanimeä Alpo Viika.
Wikman teki vuonna 1938 neljä levytystä yhdessä Sointu-orkesterin kanssa, kappaleet oli säveltänyt ja sanoittanut Usko Kemppi.
Wikman esiintyi myös elokuvissa Kaksi kivaa kaveria (1944), Pajasta palatsiin (1946) ja Pikku Pietarin piha (1960) sekä tv-elokuvissa Katariina kaunis leski (1961), Kesäyön unelma (1962) ja Mies, joka otti osansa (1963).
Luganon lentoasema
Luganon lentoasema (Lugano Airport, myös Lugano-Agno Airport) on lentoasema Etelä-Sveitsissä Luganon länsipuolella. Lentoasema sijaitsee pääosin Agnon kunnassa, mutta tarkasti ottaen myös Bioggion ja Muzzanon kuntien alueella. Se oli vuonna 2017 matkustajamäärältään Sveitsin viidenneksi suurin lentoasema.
Lentoaseman omistaja ja ylläpitäjä on Lugano Airport SA. Yhtiön omistajia ovat Luganon kaupunki ja Ticinon kantoni. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2016 noin 12 milj. Sfr. 
Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1938.
Lentoaseman vuosittaiset matkustajamäärät ovat vuosina 2000–2017 vaihdelleet 140 000:sta 290 000:een.
Vuonna 2018 lentokentältä oli Swissin päivittäisiä lentoja Zürichiin. Lisäksi tsekkiläinen Silver Air lensi lomalentoja Italiaan Elballe ja Kroatiaan Losinjiin.
Aune Vihriälä
Aune Esteri Vihriälä (24. marraskuuta 1909 – 19. elokuuta 1975) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän teki vuonna 1938 levytyksiä yhdessä Sointu-orkesterin ja Reino Armion kanssa.
Vihriälä
Vihriälä voi tarkoittaa:
Falmer
Falmer tai Falmers on brittiläinen farkkumerkki, jota valmistettin myös Suomessa. Sitä teki Lahdessa Falmer International (Suomi) Oy läpi 1970-luvun. Myös Britanniassa merkki oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, jolloin sen käyttäjiin lukeutuivat Mary Quant, Cher, Bryan Ferry, Dudley Moore ja The Rolling Stones.
Falmer-merkkiä pidetään "designer jeans" -ilmiön aloittajana, kun se 1970-luvun alussa tilasi muotisuunnittelija Peter Goldingilta tämän nimeä kantavan malliston. Falmer onnistui ensimmäisten joukossa karistamaan farkuista niiden työvaateimagon, joka tuolloin vielä vaivasi sittemmin suureen suosioon yltänyttä Levi’s-merkkiä.
Falmer-farkkujen mainosmallina on ollut Naomi Campbell.
Falmer International (Suomi) Oy työllisti vuoden 1979 alussa 160 henkilöä.
Joker (vuoden 2019 elokuva)
Joker on vuonna 2019 ensi-iltansa saava yhdysvaltalainen rikoselokuva, joka perustuu DC Comicsin luomaan superroistoon ja Batmanin arkkiviholliseen, Jokeriin. Elokuvan ohjaa Todd Phillips, joka myös käsikirjoitti sen yhdessä Scott Silverin kanssa. Sen pääosissa ovat Robert De Niro, Joaquin Phoenix, Zazie Beetz, Frances Conroy, Brett Cullen, Glenn Fleshler ja Marc Maron. "Joker" kertoo epäonnistuneesta stand up -koomikosta, joka aloittaa rikollisen elämän psykopaattisena ”Jokerina” 1980-luvun Gotham Cityssä.
"Joker" saanee ensi-iltansa 4. lokakuuta 2019.
Laihajärvi (Tienhaara)
Laihajärvi () on Venäjällä Leningradin alueella Viipurin piirissä sijaitseva Urpalanjoen vesistöön kuuluva järvi.
Järvi on 3,0 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on noin 3 neliökilometriä suuri. Se sijaitsee Venäjällä Suomen rajan rajavyöhykkeen lähellä. Järven luoteispään etäisyys valtionrajasta on puoli kilometriä. Järvi on rantaviivan suhteen selkeäpiirteinen järvi, jossa saaret rikkovat järvenselän yhtenäisyyden. Järvessä on viisi lahtea, jotka muodostavat omat suojaisat elinympäristönsä niemien ja saarten suojassa. Saaria on seitsemän, joista suurin on 700 metriä pitkä ja 250 metriä pitkä. Muut saaret ovat huomattavasti tätä pienempiä.
Järven rannat ovat metsämaata, mutta lahden pohjukoissa on suorantaa. Rannat vaikuttavat autioilta, mutta järven itäpuolella sijaitsee Kolholan kulmakunta (). Osa järven ympäristön teistä ovat rajan suuntaisia ja osa on näitä kohtisuorassa. Vaalimaan rajanylityspaikan maantie kiertää järven ja Laihalammen eteläpuolelta jatkaen kohti itää.
Laihalammen ja Laihajärven välisellä alueella on runsaasti ojia, jotka on johdettu järveen. Järven laskuoja on Suomen puolella nimeltään Kanaoja. Se lähtee länteen työntyvän kapean lahden pohjukasta ja virtaa hitaasti ja meanderoiden kohti Suomen rajaa. Heti rajan ylitettyään oja yhtyy Urpalanjokeen Laisniemen kulmakunnan lähellä. Urpalanjoki kääntyy saman tien kohti Venäjän rajaa ja ylittää sen alle kilometrin päässä Kanaojan yhtymäkohdasta. Urpalanjoki laskee Itämeren Suomenlahteen.
Lucia Berlin
Lucia Berlin (s. Lucia Brown, 12. marraskuuta 1936 Juneau, Alaska – 12. marraskuuta 2004 Marina del Rey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Elinaikanaan Berlin julkaisi 76 novellia. Niitä ilmestyi yhdysvaltalaisissa aikauslehdissä sekä kokoelmissa. Laajemmin tunnetuksi Berlin tuli kuitenkin vasta kuolemansa jälkeen, kun vuonna 2015 julkaistiin kokoelma valikoituja novelleja. "A Manual for Cleaning Women" nousi heti New Yorkin bestseller-listalle. Kokoelma on julkaistu suomeksi kahdessa osassa; "Siivoojan käsikirja ja muita kertomuksia" (2017) ja "Siivoojan käsikirja 2: Tanssia ruusuilla ja muita kertomuksia" (2018).
Lucia Berlin syntyi Alaskassa. Hänen isänsä työskenteli kaivoksilla ja perhe muutti usein. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Santiago de Chileen. Vuonna 1955 Berlin aloitti opinnot New Mexicon yliopistossa ja suoritti loppututkinnon 1960-luvun lopulla. Berlin työskenteli elämänsä aikana lukion opettajana, siivoojana, puhelinvaihteen hoitajana, sairaanhoitajana ja lääkärin apulaisena. Asuinpaikka vaihtui usein myös Berlinin aikuisiällä. Vuonna 1994 runoilija Edward Dorn kutsui Berlinin Coloradon yliopistoon Boulderiin, jossa Berlin toimi ensin vierailevana kirjailijana ja sittemmin professorina. Hän oli hyvin suosittu opettaja.
Berlin oli kolmesti naimisissa, ja hän oli neljän pojan äiti. Berlinillä todettiin 10-vuotiaana skolioosi, jonka vuoksi hän joutui käyttämään usein metallista korsettia. Skolioosikorsetti puhkaisi hänen toisen keuhkonsa, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen hän kulki aina happisäiliö mukanaan. Ison osan elämästään Berlin taisteli alkoholismin kanssa. Berlin kuoli syöpään 68-vuotiaana.
Berlin sai 24-vuotiaana ensimmäisen kerran tekstejään kirjallisiin aikakauslehtiin "Noble Savage" ja "The New Strand". Myöhemmin novelleja ilmestyi myös muissa lehdissä, kuten "Atlantic Monthlyssa" ja "New American Writingissa". Useimmat Berlinin novelleista on julkaistu kolmessa kokoelmassa "Homesick" (1991), "So Long" (1993) ja "Where I Live Now" (1999). Kokoelma "Homesick" voitti American Book Award -palkinnon.
Monet Berlinin novelleista perustuvat jollain tavalla hänen omaan elämäänsä. Kirjoitukset eivät ole omaelämäkerrallisia, mutta Berlin luonnollisesti sai aineistoa kirjoituksiinsa värikkäästä elämästään; lukuisista asuinpaikoista eri puolilla Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa, vaihtelevista työpaikoistaan, puolisoistaan ja lapsistaan.
Hermes Eksorsisti
Pyhä Hermes Eksorsisti, toiselta nimeltä myös Rooman Hermes (kuollut n. 270) oli pappi, eksorsisti ja marttyyri keisari Aurelianinuksen vainoissa (270-275). Jotkut sanovat pyhimyksen kuolleen armeijan luona Tonavan varrella, kun taas toisten mielestä hän kuoli Bolognassa. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 31. joulukuuta. On mahdollista, että hän on identtinen Bononian Hermaksen kanssa. Pyhimys on kuvattu esimerkiksi miehenä hevosen selässä ajamassa pahaa henkeä naisesta tai miehenä ajamassa pahaa henkeä pois lapsesta.
Delfina Sessa
Delfina Sessa on italialainen kääntäjä ja opettaja. Hän on ansioitunut suomalaisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä äidinkieleensä italiaan. Hänen käännöksiinsä lukeutuu mm. Leena Landerin, Rosa Liksomin ja Salla Simukan teoksia. Sessa on opettanut italian kieltä Turun yliopistossa. Hän on toiminut myös lukion opettajana Italiassa.
Sessan kiinnostus suomen kieleen alkoi sattumasta. 1980-luvun lopulla yliopistossa opiskellessaan hän päätti ottaa kolmannen vieraan kielen englannin ja ranskan rinnalle. Ensi alkuun uudeksi aineeksi valikoitui saksa, mutta myöhemmin ajatukset siirtyivät ei-germaanisiin kieliin. Viimeisenä mahdollisena päivänä vaihtaa opiskelukieli Sessa kuuli junassa puhuttavan outoa kieltä, joka osoittautui suomeksi. Onnekkaasti yliopistossa oli pieni suomen kielen osasto, johon Sessa liittyi neljänneksi opiskelijaksi.
Sessa ei uskonut koskaan tarvitsevansa suomen kieltä työelämässä. Kielen taitaminen kuitenkin auttoi häntä saamaan harjoittelupaikan Euroopan parlamentin käännösosastolta sen jälkeen, kun Suomi oli liittynyt Euroopan unioniin. Myöhemmin hän onnistui saamaan stipendin Suomesta, jonne hän muuttikin toimien kieltenopettajana ja kääntäjänä.
Sessan käännös "Scompartimento n. 6" (Rosa Liksomin alkuperäisteoksesta "Hytti nro 6") oli vuonna 2014 ehdolla arvostetun italialaisen Strega Europea -palkinnon saajaksi.
Clothing+
Clothing+ oli vuosina 2001–2018 toiminut suomalainen vaatetusalan yritys, joka oli keskittynyt puettavaan teknologiaan ja älyvaatteisiin. Kankaanpäässä toiminut yritys sai alkunsa vuonna 1998 perustetusta Reima Oy:n puettavan teknologian kehitysosastosta, josta 2001 muodostettiin oma yhtiö Clothing+. Vuonna 2008 se siirtyi toimivan johdon haltuun, kunnes Yhdysvaltalainen pörssiyhtiö Jabil Circuit osti yhtiön vuonna 2015 perustaen samalla vastaavan tutkimus- ja kehittämislaboratorion Floridaan. Elokuussa 2018 Jabil ilmoitti sulkevansa Kankaanpään yksikön ja siirtävänsä sen toiminnot Floridaan. Clothing+:lla oli myös toimistot Tampereella ja Shanghaissa. Lisäksi yhtiö omisti tekstiilielektroniikkaa valmistavan tehtaan Kiinan Deqingissä, jossa sillä oli noin 350 työntekijää.
Yrityksellä oli enimmillään Kankaanpäässä noin 40 työntekijää. Se tei myös yhteistyötä Tampereen teknillisen yliopiston sekä Nokian, Suunnon ja Polar Electron kanssa. Kankaanpäässä tehtyihin innovaatioihin lukeutuu muun muassa sykettä mittaava aluspaita.
Telo
Telo oli Toulonin kaupungin eponyyminen suojelusjumalatar. Hän oli alun perin pyhän lähteen jumalatar, jonka ympärille asutuskeskus muinoin syntyi. Perigeauxista on löytynyt useita omistuskirjoituksia jumalattarelle, ja yhdessä häntä pyydetään apuun yhdessä jumalatar Stannan kanssa.
Martti Lohikoski
Martti Lohikoski (10. marraskuuta 1912 Turku – 25. syyskuuta 2002 Hyvinkää) oli suomalainen Helsingin konservatorion rehtori, kuoronjohtaja ja laulaja.
Lohikosken vanhemmat olivat kuormausmestari Erkki Johannes Lohikoski ja Saima Maria Lindman. Hän kävi viisi luokkaa lyseota, valmistui merkonomiksi 1932 ja valmistui Viipurin musiikkiopistosta 1939.
Lohikoski oli opettajana Viipurin musiikkiopistossa 1943–1950, opettajana Helsingin konservatoriossa 1954–1960 sekä Helsingin konservatorion rehtorina 1960–1975. Hän oli Helsingin kaupungin suomenkielisen työväenopiston äänenkäytön opettajana 1957–1968 ja toimi Viipurin Lauluveikkojen johtajana 1951–1960 ja Helsingin Työväen Mieskuoron johtajana 1952–1962.
Lohikoski oli Suomen musiikkiopistojen liiton puheenjohtajana 1964–1976 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1977. Suomen musiikinopettajien liiton varapuheenjohtajana hän oli 1962–1965. Ensimmäisen konserttinsa Lohikoski piti vuonna 1940.
Martti Lohikoski esiintyy muusikkona ja näyttelijänä elokuvassa Ketunhäntä kainalossa 1940. Lohikoski teki vuonna 1938 levytyksiä yhdessä Sointu-orkesterin kanssa ja hän soitti myös trumpettia Sointu-orkesterissa.
St. Gallen-Altenrheinin lentoasema
St. Gallen-Altenrheinin lentoasema (Flugplatz St. Gallen-Altenrhein) on lentoasema Koillis-Sveitsissä Itävallan rajalla Alter Rhein -joen länsirannalla. Lentoasema sijaitsee Sankt Gallenin kantonissa Thalin kunnassa Altenrheinin kylässä. Se oli vuonna 2017 matkustajamäärältään Sveitsin kuudenneksi suurin lentoasema.
Lentoaseman omistaja ja ylläpitäjä on yksityinen Airport Altenrhein AG.
Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1927 Dornierin lentokonetehtaan yhteydessä.
Lentoaseman vuosittaiset matkustajamäärät ovat vuosina 2000–2017 vaihdelleet 70 000:sta 120 000:een.
Vuonna 2018 lentokentältä oli lentoasemayhtiön tytäryhtiön Fluglinie People’sin säännöllinen liikenne Wieniin sekä lentoja useisiin Välimeren lomakohteisiin.
Olavi Marttiini
Säveltäjä, muusikko Olavi Henrik Marttiini oli puukkotehtailijan Janne Marttiinin poika.
Olavi syntyi v. 16.4.1920 Sodankylän Kieringissä ja kuoli v. 8.3.1972. Olavi toimi nuorena isänsä puukkotehtaassa ammattitaitoisena sahanterän huoltajana ennen kuin siirtyi ammattimuusikoksi Rovaniemellä.
Hänen soittimia olivat: piano, viulu ja saha. Hän toimi myös kapellimestarina sekä pianon virittäjänä.
Vuonna 1949 hän pääsi Sibelius Akatemiaan ja valmistui sieltä kapellimestariksi vuonna 1953.
Vuosina 1953-1958 hän toimi Roivalan Musiikkiopiston pianon ja viulunsoiton opettajana. 1950-luvuna alussa hän toimi myös Lapin Lauluveikoissa laulajana sekä myöhemmin myös hovisäveltäjänä mm. kuorolle. Lapin Lauluveikkojen lähes koko ohjelmisto perustui 60 ja -70 luvulla Olavi Marttiinin tuotantoon.
Ensimmäiset sävellyksensä hän teki koulupoikana, varhaisimmat vuodelta 1935. Olavi meni naimisiin Anna Lappalaisen kanssa vuonna 1952 ja he muuttivat Rovaniemeltä Helsinkiin v.1963. He erosivat vuonna 1968 ja Olavi muutti takaisin Rovaniemelle.
Sävellyksiä:
-Pariisilaisvalssi
-Taianmaa
-Kappale
-Hymni ounasvaaralle
-Iltarukous
-Jouluaamu ihana
-Jouluaamuna
-Kemijoki
-Kemijärven kotiseutulaulu
-Laulu juutualle
-Muistojen joulu
-Pieni surumarssi
-Pieni syyslaulu
-Pieni uskontunnustus
-Virran laulu
-Ystävän muistolle
Levy: http://populappi.rovaniemi.fi/records/view/530
Olavi sai kolme lasta avioliitostaan Annan kanssa: Tero Olavi Marttiini, Sari Ellen Marttiini ja Ani Sirpa Anneli Marttiini
Janne Oinas (tuottaja)
Janne Oinas (s. 1985) on suomalainen tuottaja, äänittäjä ja muusikko. Oinaksen ammattilasura alkoi vuonna 2006 hänen tuotettuaan Aleksi Ojalan levyn "Koditon mies". Sittemmin hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa Suvi Teräsniska, Jari Sillanpää, Jippu, Heli Kajo, Ufo Mustonen, Laura Sippola ja Sansa. Suurimpia listamenestyksiä ovat olleet Teräsniskan Syksyn sävel -voittaja ja Vuoden paras iskelmä 2013 -palkittu ”Täydellinen elämä” sekä Sillanpään ”Sinä ansaitset kultaa”.
Oinas on ollut merkittävässä roolissa "Vain elämää" -televisiosarjan kappaleiden sovittamisessa ja tuottamisessa yhdessä Leri Leskisen kanssa, esimerkkeinä Irinan ”Ihmisen poika”, Elastisen ”Naurava kulkuri”, Laura Voutilaisen ”Särkynyt enkeli”, Terhi Kokkosen ”Me vain”, Juha Tapion ”Oo se kun oot” ja Hectorin ”Tyttörukka”.
Oinas oli tekemässä Paula Koivuniemen levyä "Duetot", josta Yleisradio toteutti dokumentin "Paula Koivuniemi @studio". Oinas sovitti ja tuotti Diandran Uuden Musiikin Kilpailu 2013 -finalistikappaleen ”Colliding Into You” yhdessä Leri Leskisen kanssa. Hän on myös miksannut muun muassa Yön, Reijo Taipaleen, Ismo Alangon ja Paradise Oskarin kappaleita.
Oinas on säveltänyt Leri Leskisen kanssa elokuvascoren Juha Wuolijoen elokuvaan "Zarra’s Law" . Hän on tehnyt musiikkia myös televisiosarjoihin ja mainoksiin.
Oinas aloitti musiikkiharrastuksensa kahdeksanvuotiaana rumpujen soitolla, jonka jälkeen pääsoittimeksi vaihtui bassokitara. Lisäksi Oinas soittaa myös kitaraa ja koskettimia. Keikkamuusikkona hän on soittanut useiden artistien taustalla (muun muassa Heli Kajo, Jonna Kärkkäinen, Hanna Maaria) sekä cover- ja bilebändeissä (esimerkiksi Metropolis ja Tailor Made).
Rodeo (täsmennyssivu)
Rodeo voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kaarlo Karppanen
Kaarlo Johannes Karppanen (1. toukokuuta 1905 Sakkola – 3. joulukuuta 1996) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli Viipurin Kaupunginteatterin näyttelijänä 1931–1939.
Karppanen esiintyi elokuvissa Minä elän (1946), Kaunis Veera eli ballaadi Saimaalta (1950) ja Vartioitu kylä 1944 (1978) sekä tv-elokuvassa Manillaköysi (1976).
Iivari Veturi
Iivari Veturi () on brittiläinen piirrossarja, joka on Oliver Postgaten ja Peter Firminin luoma hahmo Smallfilmsin ja BBC:n tuotantoa. Iivari Veturi- TV-sarja alkoi vuonna 1975 ja päättyi silloin vuonna 1977. Iivari asuu walesialaisten kylässä, joka on tunnettu nimellä: "Llantisilly Railway Traction Company Limited" ja myös höyrymoottorilla käyvä veturi, jota ohjaa veturinkuljettaja Eetu Jokinen ("Edwin Jones"), ja heidän luonaan on eräs henkilö nimeltään Esko Eskola ("Evan Evans"). Iivari Veturin asemalla on toinenkin henkilö, joka on Pietari Asemala ("Dai Station") ja hänellä on muutkin hahmot mukanaan. Iivari Veturin hahmojen suomenkielisenä äänenä toimi edesmennyt Pauli Virta, joka luki kaikki roolit. Suomessa julkaistut videokasetit tehtiin Iivari Veturin seikkailuille 1980-luvulla, jonka julkaisi suomalainen elokuvayhtiö Castle Video Oy Finland, ja sen tuotemerkki oli Sesam Video.
VHS-julkaisut Suomessa
Saku Vesterinen
Saku Vesterinen (s. 28. helmikuuta 1999 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Kalevan Palloa. Hän on mainunnut omiksi vahvuuksikseen kiekollisen pelin ja ylivoimapelaamisen. Vesterinen pystyy omien sanojensa mukaan näkemään kentän hyvin ja löytämään sieltä vapaat miehet. Hän laukoo oikealta.
Vesterinen on Kalevan Pallon oma kasvatti. Hän toimi kaudella 2014–2015 seuran C-nuorten kapteenina. Kaudella 2015–2016 Vesterinen oli KalPan B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 7+20=27, joilla hän sijoittui koko B-nuorten SM-sarjan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Vesterinen valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen.
QMJHL-joukkue Charlottetown Islanders varasi Vesterisen 30. pelaajana . Samana kesänä hänet varasi myös Chicago Steel 204. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2016. Vesterinen siirtyi kaudeksi 2016–2017 Islandersiin. Hänen ensimmäinen kautensa siellä toi runkosarjassa 19 tehopistettä. Kaudella 2017–2018 Vesterinen teki runkosarjassa 35 tehopistettä.
Kaudeksi 2018–2019 Vesterinen palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella kasvattajaseuraansa Kalevan Palloon. Hän aloitti kautensa seuran A-nuorissa ja on vahvistanut myös Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuja. Vesterinen sai KalPassa tililleen ensimmäisen SM-liigaottelunsa runkosarjan neljännellä kierroksella 21. syyskuuta 2018 vieraissa JYPiä vastaan. Hänet merkittiin joukkueensa seitsemänneksi puolustajaksi. Vesterinen jäi ottelussa lopulta ilman peliaikaa.
Vesterinen alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2017. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan poikien maaottelua.
Laihalampi (Tienhaara)
Laihalampi () on Venäjällä Leningradin alueella Viipurin piirissä sijaitseva Urpalanjoen vesistöön kuuluva lampi.
Lampi on 850 metriä pitkä ja 700 metriä leveä. Sen pinta-ala on noin 0,5 neliökilometriä suuri. Se sijaitsee Venäjällä Suomen rajan rajavyöhykkeen lähellä. Järven luoteispään etäisyys Laihajärvestä on 500 metriä ja valtionrajasta 3,9 kilometriä. Lampi on rantaviivan suhteen selkeäpiirteinen lampi, jolla ei ole saaria. Ilmakuvasta päätellen lampi on matala ja siinä kasvaa kelluvalehtisiä vesikasvia. Lammen rannat suoreunaiset, mutta kauempana kasvaa metsää. Lammen ja Laihajärven välissä on paljon ojia, jotka on johdettu pääasiassa Laihajärveen. Sinne laskee myös lammelta laskuoja.
Lammen koillispuolella sijaitsee Kolholan kulmakunta (). Vaalimaan rajanylityspaikan maantie kiertää lammen sen eteläpuolelta jatkaen kohti itää.
Laihalammen ja Laihajärven välisellä alueella on runsaasti ojia, jotka on johdettu järveen ja lampeen. Laihajärven laskuoja on Suomen puolella nimeltään Kanaoja. Se lähtee länteen työntyvän kapean lahden pohjukasta ja virtaa hitaasti ja meanderoiden kohti Suomen rajaa. Heti rajan ylitettyään oja yhtyy Urpalanjokeen Laisniemen kulmakunnan lähellä. Urpalanjoki kääntyy saman tien kohti Venäjän rajaa ja ylittää sen alle kilometrin päässä Kanaojan yhtymäkohdasta. Urpalanjoki laskee Itämeren Suomenlahteen.
Hygge
Hygge on norjan- ja tanskankielinen sana, jolla tarkoitetaan mukavuuden ja kodikkuuden tunnetta, joka yhdistetään myös hyvinvointiin ja seesteiseen mielialaan. Kulttuurisena ilmiönä ja siihen liittyvien käytäntöjen suhteen hyggellä on suunnilleen sama merkitys sekä norjaksi että tanskaksi, mutta Tanskassa hyggen ajatus on keskeisempi kuin Norjassa. Tanskan kulttuurin mittapuulla kyse on verrattain nuoresta ilmiöstä 1900-luvun loppupuolelta tähän päivään.
Tanskaksi "hygge" viittaa "arkiseen yhteenkuuluvuudentunteeseen" ja "miellyttävään ja erittäin arvostettuun turvallisuuden, tasavertaisuuden ja henkisen läsnäolon tunteeseen sekä spontaaniin, sosiaaliseen flow'hun". Hyggeä edustaa esimerkiksi lämpimään vilttiin kääriytyminen sadepäivän jälkeen tai kuulas sunnuntaibrunssi hyvien ystävien kanssa. Sitä voidaan käyttää myös verbinä, "Nu skal vi hygge os!"
Matti Kiianlinna
Matti Kiianlinna, sukunimi vuoteen 1907 "Nyberg" (17. helmikuuta 1900 Vanaja – 1. maaliskuuta 1931 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli Tammisaaren pakkotyölaitoksen johtaja, agronomi Edvard Kiianlinna, ent. Nyberg (1867–1944).
Kiianlinna oli 1920-luvulla näyttelijänä Kansallisteatterissa. Hän esiintyi muun muassa vuonna 1925 näytelmän "Liitupiiri" pääosassa yhdessä Ruth Snellmanin kanssa ja vuonna 1927 Josef Julius Wecksellin näytelmän Daniel Hjort pääroolissa.
Kiianlinna tutustui kesällä 1925 Tammisaareen muuttaneeseen taiteilija Helene Schjerfbeckiin. Hän tarjoutui malliksi taitelijalle ja Schjerfbeck maalasi hänestä muotokuvan vuosina 1926–1927. Gösta Serlachiuksen taidesäätiö osti muotokuvan vuonna 2017 Hagelstamin huutokaupassa 445 000 eurolla.
Sirpa Kähkösen näytelmä "Helene S. – rakkaudella" kertoo Schjerfbeckin ja Kiianlinnan ystävyyssuhteesta ja elämästä Tammisaaressa. Näytelmän ensi-ilta oli Kuopion kaupunginteatterissa 5. syyskuuta 2014.
Mikkelin viljasiilot ja valssimylly
Mikkelin viljasiilot ja valssimylly on rakennuskokonaisuus Mikkelissä Mannerheimintien ja Raatihuoneenkadun kulmauksessa. Rakennukset puretaan talven 2018–2019 aikana. Tontille tulee taidemuseo, palvelutalo Saga, asuinkerrostaloja ja pysäköintilaitos. Rakennukset saivat purkuluvan vaikka säilyttämistäkin pohdittiin. Valssimyllyn vanhemman osan on suunnitellut arkkitehti Väinö Vähäkallio.
Rakennusten purkutyömaata on valmisteltu syyskuussa 2018, ja purkaminen saataneen päätökseen kevättalvella 2019.
Myllyrakennuksen on rakennuttanut Savon Valssimylly Oy vuonna 1921 Mannerheimintien varteen, suunnittelijana arkkitehti Väinö Vähäkallio. Alkuperäinen rakennuksen vasemmalle puolelle tehtiin jatko-osa vuonna 1941, jolloin myllyn omisti Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta. Teräsbetonirakenteisen siilorakennuksen pääpiirustukset ovat signeeranneet 1963 SOK:n rakennusosastolla Armas Lehtinen ja Arthur Elg.
Vuonna 2015 pidetyn tarjouskilpailun ehtona oli rakennusten säilyttäminen. Ely-keskus ja Museovirasto vastustivat purkamista. Tutkimukset osoittivat, ettei siilon sisäosien mikrobeja pystytä poistamaan, ja toisaalta valssimylly ei kestä uudisrakentamisen yhteydessä aiheutuvaa tärinää ja se oli arvioitua huonommassa kunnossa, joten rakennukset saivat purkuluvat.
Lev Muhin
Lev Dmitrijevitš Muhin, (, 15. lokakuuta 1936 Konstantinovsk, Donin Rostov – 25. huhtikuuta 1977 Donin Rostov) oli venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut nyrkkeilijä.
Muhin aloitti nyrkkeilyuransa 15-vuotiaana kotikaupungissaan Donin Rostovissa sen Spartak-seurassa. Vuosina 1953 ja 1954 hän voitti Neuvostoliiton nuorten raskaansarjan mestaruuden. Vuonna 1955 Muhin eteni Neuvostoliiton mestaruuskisojen raskaansarjan loppuotteluun, jossa hän otteli liettualaista Richardas Juschkenasia vastaan, mutta koki tappion. Seuraava vuonna, Melbournen olympiavuonna, Muhin koki jälleen loppuottelutappion. Tällä kertaa vastustaja oli monikertainen Neuvostoliiton mestari ja kaksinkertanen Euroopan mestari, kokenut liettualainen Algirdas Šocikas.
Yllätyksellisesti Muhin pääsi edustamaan kuitenkin Neuvostoliittoa Melbournen olympialaisiin. Ensimmäisessä Muhin tyrmäsi Bulgarian Boschko Lozanovin 3. erässä, seuraavassa ottelussa hän tyrmäsi Ruotsin Thomer Ashmanin 1. erässä. Välierässä hän kohtasi Italian Giacomo Bozzanon ja tyrmäsi italialaisen 3. erässä. Loppuottelussa vastaan tuli amerikkalainen Pete Rademacher, joka tyrmäsi Muhin 1. erässä. Tuloksena oli siis olympiahopeaa.
Olympialaisten jälkeen menestystä tuli vain vuonna 1960, jolloin hän eteni Neuvostoliiton mestaruuskisoissa välieriin.
Saavutuksistaan Muhinille myönnettiin ”Urheilun arvostetun mestarin” titteli vuonna 1957.
Mies vailla nimeä
Mies vailla nimeä ("John Doe") on yhdysvaltalainen draamasarja. Sitä esitettiin yhdysvalloissa Foxin kanavalla vuosina 2002–03 ja Suomessa MTV3-kanavalla vuosina 2003–04.
Fox ilmoitti toukokuussa 2003 lopettavansa sarjan tuottamisen ensimmäisen kauden jälkeen. Tammikuussa 2006 sarjaa esitettiin syndikoituna Sci-Fi-kanavalla.
Metacritic sivusto antoi sarjalle arvosanaksi 65/100 pistettä.
Annastiina Heikkilä
Annastiina Heikkilä (s. 1982 Helsinki) on suomalainen toimittaja.
Heikkilä on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta, josta hän valmistui vuonna 2012. Hän oli opiskeluaikanaan yliopistovaihdossa Ranskassa ja asui siellä aiemmin myös au pairina. Heikkilän ura Yleisradiossa alkoi vuonna 2003 ja hän on toiminut vuodesta 2013 sen Pariisin-kirjeenvaihtajana. Sitä ennen hän työskenteli muun muassa radion uutistenlukijana ja uutistuottajana.
Ylen kirjeenvaihtajana Heikkilä on raportoinut muun muassa Ranskassa vuosina 2015 ja 2016 tapahtuneista terrori-iskuista (Charlie Hebdon isku, Pariisin terrori-iskut marraskuussa 2015 ja Nizzan isku 2016) sekä vuoden 2017 presidentinvaaleista. Vuonna 2018 julkaistiin ensimmäinen hänen kirjoittamansa kirja, S&S:n kustantama tietokirja "Bibistä burkiniin eli totuuksia ranskatar-myytin takaa".
Heikkilän puoliso on niin ikään Ylelle työskentelevä kuvaaja Juha Nurminen.
Sionin lentoasema
Sionin lentoasema (, ) on lentoasema Etelä-Sveitsissä. Lentoasema sijaitsee Valais’n kantonissa Sionin kaupungissa Rhônejoen laaksossa. Vuonna 2017 lentoaseman reitti- ja tilausliikenteen matkustajamäärä oli 9 349. Eri tyyppisten ei-sotilaallisten lentojen määrä oli vuonna 2017 yhteensä 41 921.
Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1935.
Lentoaseman toiminta on monipuolista:
Kaudella 2018–2019 Sionista on muun muassa Swissin tilauslentoja Lontooseen ja Air-Glaciersin lentoja Italian lomakohteisiin.
Bayoneta – Viimeinen isku
Bayoneta – Viimeinen isku "(Bayoneta)" on 9. marraskuuta 2018 Suomessa ensi-iltansa saava Kyzza Terrazaksen ohjaama meksikolais–suomalainen elokuva, jota kuvattiin Turussa muun muassa Varissuolla, Runosmäessä, Turun satamassa ja Förillä. Kuvaukset Suomessa alkoivat 20. helmikuuta 2017 ja kestivät 15 päivää. Meksikon Tijuanaa esittävät osuudet kuvattiin Méxicossa. Elokuvan pohjoismaiset oikeudet omistaa MRP Matila Röhr Productions. Elokuva sai teattereissa 427 katsojaa.
Miguel ”Bayoneta” Galindez (Luis Gerardo Méndes) on entinen ammattilaisnyrkkelijä Tijuanasta. Hän on paennut menneisyyttään ja päätynyt maailman toiselle laidalle, Suomen Turkuun. Miguelin päivät kuluvat Turussa Jyrkin (Ilkka Koivula) nyrkkeilysalilla, jossa hän valmentaa Remua (Joonas Saartamo) titteliotteluun.
Vaikka Miguel on jättänyt Meksikon tapahtumat taakseen ja hän tutustuu suomalaiseen Saritaan (Laura Birn), menneisyys ei päästä häntä otteestaan. Erilainen paikka ja kulttuuri ajaa Miguelin miettimään itseään ja päästäkseen elämässään eteenpäin, hän päättää, että hänen on noustava vielä kerran kehään.
Suomen Tulli
Suomen Tulli on Torniossa vuonna 2009 perustettu yhtye. Yhtye on julkaissut kolme albumia, joista kaksi uusinta Rocket Recordsin kautta.
Oskolan taistelu
Oskolan taistelu käytiin 4. huhtikuuta 1742 Pikkuvihan aikaan Oskolan Loitimojärven jäällä. Erkki Sallinen ja Lauri Roivas pysäytti tohmajärveläisten ja liperiläisten talonpoikien kanssa venäläisten ryöstöretken. Venäläiset pakenivat Loitimonjärvellä olevaan Ryövelin saarelle, minne heidän retkensä päättyi.
Yrjö Länsiluoto
Yrjö Aleksanteri Länsiluoto (26. maaliskuuta 1890 Tampere – 22. syyskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen kouluneuvos ja päätoimittaja.
Länsiluoto pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1920 ja maisteriksi 1921. Hän oli toimitussihteerinä Tampereen Sanomat, Karjalan Aamu ja Yhteishyvä-lehdissä sekä Oy Maaseudun Sanomain isännöitsijänä ja lehden päätoimittajana 1922–1923. Tämän jälkeen Länsiluoto oli Tuusulan kansanopiston johtajana 1923–1934 ja sen jälkeen vuodesta 1934 kouluhallituksen kansanopetusosastolla kouluneuvoksena. Länsiluoto oli lisäksi Järvenpään yhteiskoulun uskonnon opettajana 1928–1932 ja pakolaiskansakoulujen tarkastajana 1935–1939.
Länsiluoto toimi kansanopisto- ja kansankorkeakoulukomiteoiden puheenjohtajana, Kansanvalistusseuran esimiehenä ja Suomen Kansanopistoyhdistyksen sihteerinä. Hän oli muun muassa Kordelinin säätiön hallituksen jäsen ja Suomen Nuorison liiton kunniajäsen.
Kaljaasi Verna
Kaljaasi Verna oli suomalainen moottorikaljaasi joka haaksirikkoutui Ahvenanmaalla Getan pohjoispuolella luultavasti Finnö grundin seudulla 18. syyskuuta 1948. Laivalla oli 24 (toisen tiedon mukaan 25) henkilöä jotka kaikki hukkuivat onnettomuudessa.
Kaljaasi jonka kotisatama oli Turku oli lähtenyt Uudestakaupungista 18. syyskuuta 1948 kohti Etelä-Amerikkaa jonne laivalla olleiden oli tarkoitus muuttaa siirtolaisiksi. Kaljaasi eksyi suunnastaan kovassa myrskyssä illalla ja onnettomuuden arvioitiin tapahtuneen klo 19:50 aikoihin. Seuraavina päivinä tavattiin Getan rannoilta kolmen laivalla olleen ruumiit, lisäksi löytyi irtotavaraa kuten pelastusvöitä, poiju ja aluksen kajuutan kappaleita.
Kaljaasin kantavuus oli 60 tonnia ja siinä oli 16 hevosvoiman apumoottori purjeiden lisäksi. Kaljaasin ruuma oli mahdollisesti muutettu matkustajahyteiksi.
Dreux
Dreux on kunta Ranskassa Eure-et-Loirin departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee 80 kilometriä Pariisista länteen Blaisejoen varrella.
Kuninkaallinen kappeli Chapelle royale de Dreux puistoineen on yksi kaupungin tärkeimmistä nähtävyyksistä. Se rakennettiin vuonna 1816. Kappeli on Orléansin suvun sukuhauta, jonne on haudattu muun muassa Ranskan kuningas Ludvig Filip I.
Taide- ja historiamuseo "Musée d'art et d'histoire" sijaitsee vuonna 1895 rakennetussa uusromattisessa kappelissa. Kappeli muutettiin museoksi vuonna 1950. Taidemuseon tunnetuin teos on Claude Monet’n "Étude de glycine".
Dreuxin kellotorni ("Beffroi de Dreux") on rakennettu vuosina 1512 - 1537. Entisen kaupungintalon ja siihen liittyvän kellotornin suunnittelivat kolme arkkitehtiä, joista viimeisimpänä paikalliseen Métezeaun arkkitehtisukuun kuulunut Clément Métezeau. Entinen kaupungintalo symboloi Dreuxin porvarillisen kaupungin vapautta, joka on peräisin Frankkien kuninkaan Ludvig VI hallinnolta.
Paikallinen erikoisuus on pehmeä lehmänmaitojuusto Feuille de Dreux (Dreuxin lehti), jonka päällä on kastanjanlehti.
Stephana de Quinzanis
Autuas Stephana de Quinzanis T.O.S.D. (9. heinäkuuta 1457 Orzinuovi, Italia – 2. tammikuuta 1530 Soncino, Italia) oli nunna, dominikaanitertiaari, näkijä, neitsyt ja stigmaatikko. Hän tuli alunperin keski-ikäisestä maanviljelijäperheestä, mutta liittyi 1489 dominikaanitertiaareihin ja omisti elämänsä Jeesuksen kärsimysten mietiskelylle ja tyttöjen kristilliselle koulutukselle. Naisen julisti autuaaksi paavi Benediktus XIV 14. joulukuuta 1740 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tai 3. tammikuuta. Häntä kunnioitetaan yhä San Giocomon kirkossa Soncinossa, missä pidetään kahta hänen kuvaansa näytillä oikeanpuoleisessa sivukappelissa.
Stephana syntyi hurskaiden vanhempien maanviljelijäperheeseen pienessä Orzinuovin kylässä Lombardiassa, Pohjois-Italiassa. Jo lapsena hän teki neitsyyden valan ja liittyi 15-vuotiaana dominikaanitertiaareihin, joihin myös hänen isänsä oli kuulunut. Stephana omistautui köyhien ja sairaiden hoivaamiseen. Monet eri ihmiset tulivat konsultoimaan häntä ja pyytämään häneltä rukouksia, kuten pyhä Angela Merici ja autuaat Biellan Augustin ja Mantovan Hosanna. Naisen kerrotaan nähneen näkyjä Jeesuksesta ja muutamista dominikaanipyhimyksistä, sekä kokeneen Jeesuksen kärsimyksen 40 vuoden ajan aina perjantaisin ja vastaanottaneen myös stigmatan ruumiiseensa. Lisäksi hänen sanotaan pystyneen keskustelemaan mystisestä teologiasta ilman muodollista koulutusta ja omanneen profetoinnin ja parantamisen lahjat. Hänen väitetään ennustaneen kuolinpäivänsä 2. tammikuuta 1530, jolloin hän kuoli luonnollisista syistä Soncinossa, Italiassa.
Feuille de Dreux
Feuille de Dreux ("Dreuxin lehti") on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava pehmeä juusto, jonka päällä on kastanjanlehti. Juusto on halkaisijaltaan 16–18 senttimetriä ja paksuudeltaan 2–3 senttimetriä. Sen paino on 300–500 grammaa ja se sisältää vain 15 prosenttia rasvaa.
Feuille de Dreuxin historia juontaa 1900-luvun alun Eure-et-Loirin alueeseen. Tuolloin juustoa valmistettiin talonpojille, jotka ottivat sitä pellolle välipaloiksi. Juuston alhainen rasvapitoisuus johtuu siitä, että alue tuotti kermaa Pariisiin ja sen lähiympäristöön, jonka takia kerma kuorittiin maidosta. Kastanjanlehdet eivät ole juuston päällä vain esteettisestä syystä, vaan niiden tarkoitus on estää juustoja tarttumasta toisiinsa kiinni.
Júpiter-luokka (partioalus)
Júpiter-luokka oli Portugalin laivaston kuuden aluksen muodostama partioveneluokka.
Luokan kaikki alukset valmistettiin Estaleiros Navais do Mondegolla ja niiden aseistuksena oli yksi 20 millimetrin tykki.
Poistetuista aluksista kolme luovutettiin 1975 Mosambikille ja neljäs romutettiin.
Olavi Karpalo
Olavus (Olavi) Gustavus Adolphus Karpalo (21. lokakuuta 1916 Helsinki – 1988 Venezuela) oli suomalainen SS-vapaaehtoinen. Siviiliammatiltaan hän oli lavastaja.
Karpalo osallistui 20-vuotiaana vapaaehtoisena 1937 Espanjan sisällissotaan Francon falangistien joukoissa, hän oli ilmoittanut huoltajilleen matkustavansa Saksaan Hitler-Jugendin retkelle. Karpalo julkaisi myöhemmin sotakokemuksistaan kirjan "Sisulla sotaan : falangistin kokemuksia Espanjasta" (WSOY 1940).
Karpalo oli talvisodassa Lentolaivue 39:n joukoissa. Hän liittyi 1941 suomalaisiin SS-vapaaehtoisiin ja oli yksi niistä noista 400 vapaaehtoisesta ns. divisioonan miehestä jotka lähetettiin heti kesäkuun lopulla 1941 Saksan itärintamalle SS-divisioona Wikingin mukana koska heillä oli jo ennestään sotakokemusta. Karpalo turhautui kuitenkin jouduttuaan divisioonan verstaskomppaniaan korjaamaan autoja vaikka hän olisi halunnut rintamalle sotimaan. Karpalo oli luullut pääsevänsä Luftwaffeen vastattuaan myöntävästi kysymykseen oliko hän käynyt Suomen ilmavoimien apumekaanikkokurssin tai teknillisen opiston. SS-joukkojen yhteysupseerille, sotilaspastori Ensio Pihkalalle 24. heinäkuuta 1941 kirjoittamassaan kirjeessä Karpalo mainitsi myös osallistuneensa juutalaisten teloituksiin viiden muun vertaskomppanian suomalaisen kanssa. Kirje tuli julki syksyllä 2017 kun Åbo Akademin kirkkohistorian dosentti André Swanström julkisti aiemmin piilossa ollutta arkistomateriaalia. Pihkala kävi kirjeen saatuaan tapaamassa miehiä heidän yksikössään ja Karpalo kiitti häntä myöhemmin käynnistä. Swanström tutki huoltokomppanian suomalaisten vapaaehtoisten palvelusitoumuksia ja hänen mukaansa he olivat mielipiteiltään oikeistoradikaaleja, osa oli ilmoittanut suoraan olevansa kansallissosialisteja.
Karpalo sai sittemmin siirron toisaalle SS-joukkoihin palvellen sitten niissä toukokuuhun 1942 saakka. Suomeen palattuaan hän palveli jatkosodan loppuun Lentolaivue 32:ssa. Sodan jälkeen hän muutti Venezuelaan hankittuaan itselleen ensin lahjomalla esteettömyystodistuksen Rauman passitoimistosta koska entisten SS-miesten matkustusta ulkomaille oli rajoitettu. Karpalo vietti loppuelämänsä Venezuelassa jossa hän myös kuoli.
Cliff Bennett &amp; The Rebel Rousers
Cliff Bennett & The Rebel Rousers oli 1960-luvun brittiläinen rhythm and blues -yhtye, jonka jäseniä olivat Clifford Bennett (laulu), Charles Hodges (basso, kosketinsoittimet), David Peacock (kitara), Mick Burt (rummut) ja Nicky Hopkins (piano). Yhtyeen uran alkuvuosina heidän levyjään tuotti Joe Meek ja managerina toimi Brian Epstein.
The Rebel Rousers esiintyi lämmittelybändinä The Beatlesin viimeisellä Britannian-kiertueella vuonna 1966. Paul McCartney tuotti The Rebel Rousersin singlen ”Got to Get You into My Life”. Kappale on julkaistu The Beatlesin albumilla "Revolver", mutta The Beatles ei itse tehnyt siitä koskaan singleä. The Rebel Rousersin single nousi brittilistalla sijalle 6.
The Rebel Rousersin jälkeen Bennett lauloi Toe Fatissä, jossa olivat mukana Uriah Heep -yhtyeeseen myöhemmin liittyneet Ken Hensley ja Lee Kerslake. Myös Bennettiä pyydettiin mukaan Uriah Heepiin, mutta hän kieltäytyi. Samoin hän kieltäytyi tarjouksesta ryhtyä Blood, Sweat & Tearsin laulajaksi.
Lähde (liikekeskus)
Lähde on Rajamäelle syyskuussa 2018 valmistunut liikekeskus, jonka avajaiset pidettiin 11. lokakuuta. Pääliikkeenä toimii K-Supermarket ja S-Market. Muita palveluja ovat Robert’s Coffee, R-kioski, Hesburger, Kotipizza ja Rajamäen Apteekki. Liikekeskuksen edessä sijaitsee Otto-automaatin käteisnoutopiste. Alueelle tulee esimerkiksi viljelypalstoja asukkaiden käyttöön. Alueen suunnittelussa näkyvät kuntalaisten kanssa kehitetyt teemat.
Prudnik
Prudnik () on kaupunki Puolan eteläosassa, entinen Ylä-Sleesian pääkaupunki. Vuoden 2016 lopussa siellä oli 21368 asukasta.
Vihtori Nybergh
Vihtori Nybergh (5. huhtikuuta 1857 Oulu – 1. kesäkuuta 1938 Oulunkylä) oli suomalainen hovineuvos, vankilanjohtaja ja virkamies.
Vihtori Nyberghin vanhemmat olivat merikapteeni Carl Gottlieb Nybergh ja Fredrika Karolina Löthman ja puoliso vuodesta 1881 Elin Kalm (k. 1930). Nybergh tuli ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1877 ja suoritti yksityisesti yliopistollisen tutkinnon rikoslaista ja vankeinhoito-opista 1889. Hän oli Helsingin vankilan kirjanpitäjä vuodesta 1883, Helsingin lääninvankilan johtaja vuodesta 1891 ja Kakolan johtaja vuodesta 1906. Vuodesta 1888 Nybergh oli alkoholistiparantola Turvan johtokunnan jäsen ja vuodesta 1903 kasvatuslaitos Käyrän johtokunnan jäsen. Useita ulkomaan opintomatkoja tehnyt Nybergh oli vankeinhoidon yhdistysten jäsen, ajoi raittiusaatetta ja toimi vartijakoulun opettajana ja johtajana. Työuransa Nybergh aloitti Oulun lääninkonttorin palveluksessa 1878–1883. Turussa hän toimi myös sähköyhtiön toimeenpanevana johtajana 1914–1918. Hämeenlinnan vankilaa Nybergh johti 1918–1921. Nybergh julkaisi teoksia vankeinhoidon alalta sekä sukututkijana omasta ja vaimonsa suvusta, samoin kuin toimitti Suomen Vankeinhoitomiesten yhdistyksen "Muistiinpanoja"-julkaisua 1896–1920. Hovineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1914. Eläkkeelle jäätyään Nybergh muutti Oulunkylään, jossa hän toimi vielä muun muassa valtion tulo- ja omaisuusverolautakunnan puheenjohtajana.
Professorit Aarne Laitakari ja Erkki Laitakari olivat Nyberghin poikia.