hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ultima Thule – Pohjoiset löytöretket
Ultima Thule – Pohjoiset löytöretket on tietoteos, jonka tekijät Matti Lainema ja Juha Nurminen ovat koonneet viisivuotisen työn aikana omien tutkimustensa ja löytöretkiensä kokemukset ja tulokset sekä keräilyharrastuksensa ansiosta syntyneet kokoelmat kirjaksi.
Pohjoisten löytöretkien historia ulottuu kahden ja puolen vuosituhannen taakse, ja sinä aikana tunnetun maailman raja on siirtynyt yhä pohjoisemmaksi. Aineiston laajuus pakotti tekijät rajaamaan tehtäväänsä ankaralla kädellä. Teoksen sisällön maantieteellinen alue kattaa napapiirin pohjoispuolen. Kirjassa julkaistaan useita karttoja ensimmäisen kerran. Tekstissä syvennytään kartografiaan, pohjoiseen luontoon, aluksiin, navigointiin ja Arktiksen erityisilmiöihin.
Pohjoisia alueita ensimmäisenä tutkineen antiikin kreikkalaisen tutkimusmatkailijan Pytheaan tarunhohteiseen Ultima Thuleen on pyritty paitsi taloudellisten seikkojen motivoimana, myös kamppailemaan talvisen pimeyden, kylmyyden, vaarallisten kulkureittien, yksitoikkoisuuden tai ravinnon puutteen kanssa. Ankara luonto ja sairaudet ovat verottaneet retkeilijöitä, joista moni jäi matkalle. Vuosisatojen tutkimusten ja kartoitusten ansiosta löytyneet laivaväylät, Luoteisväylä ja Koillisväylä, eivät löydyttyään ole osoittautuneet taloudellisiksi menestyksiksi, ja niissä on ollut enemmänkin kysymys kansallisen maineen ja kunnian tavoittelusta.
Teoksen saatesanat on kirjoittanut Viron presidentti Lennart Meri, itsekin pohjoisten alueiden tutkija.
Teos liittyi Kulttuurien museossa Helsingissä talvella 2001–2002 pidettyyn näyttelyyn. Se on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi ja englanniksi.
MC Eiht
MC Eiht (Aaron Tyler, s. 22. toukokuuta 1970) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä. Hän aloitti uransa Compton’s Most Wanted -yhtyeessä 1980-luvun loppupuolella ja julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa "We Come Strapped" vuonna 1994. Hän on tunnettu myös roolistaan vuoden 1993 elokuvassa "Väkivallan kierre".
Tyler varttui Kalifornian Comptonissa. Hän liittyi noin 13-vuotiaana paikalliseen Crips -katujengiin, koska ei kokenut omaavansa muuta vaihtoehtoa. Tyler on kuvaillut 1980-luvulla alkaneen crack-epidemian aikaista Comptonia "sotatantereeksi".
Tyler on kertonut olleensa kiinnostunut musiikista jo nuorena. Hän on kertonut saaneensa vaikutteita etenkin 1970-luvun musiikista.
Nordic Capital
Nordic Capital on ruotsalainen pääomasijoitusyhtiö, joka on erikoistunut velkavetoisiin yrityskauppoihin (LBO). Noin 4,3 miljardin euron sijoitusomaisuutta hallinnoiva Nordic Capital kuuluu maailman 50 suurimman pääomasijoitusyhtiön joukkoon.
Yhtiöllä on neuvonantajatoimistot (NC Advisors) Frankfurtissa, Helsingissä, Kööpenhaminassa, Lontoossa, Oslossa ja Tukholmassa. Sijoitusrahastot (Nordic Capital Funds) on rekisteröity Jerseyn saarelle. Nordic Capital sijoittaa suuriin ja keskisuuriin yrityksiin. Toimialakirjo on laaja, keskittyen kuitenkin terveydenhuoltoon.
Nordic Capital sijoittui 17. marraskuuta 2009 The Wall Street Journalissa julkaistussa pääomasijoitusyhtiöiden kansainvälisessä suorituskykyvertailussa toiseksi. Vertailussa tarkasteltiin tuottoja aikavälillä 1996–2005.
Flywheel, Shyster and Flywheel
Flywheel, Shyster and Flywheel oli Marxin veljesten radiokomediasarja, jota esitettiin 1932–1934. Sen ensimmäinen kausi lähetettiin Standard Oilin ja Colonial Beacon Oil Companyn sponsoroimana NBC:llä osana Esson "Five Star Theater" -sarjaa. Sarja sijoittui lakitoimistoon ja Groucho Marx esitti asianajaja Waldorf T. Beaglea (myöhemmin Flywheel) ja Chico Marx hänen apulaistaan Emmanuel Ravellia. Lakitoimistossa työskenteli lisäksi asiakasvastaanotosta ja puhelimeen vastaamisesta huolehtinut neiti Dimple. Harpo Marx ei esiintynyt sarjassa, koska hän ei puhunut elokuvarooleissaan. Sarjan alkuperäinen nimi oli "Beagle, Shyster and Beagle", mutta se muutettiin kolmannen jakson jälkeen oikean Beagle-nimisen asianajajan uhattua haasteella oikeuteen. Sarjassa nimenvaihdos selitettiin Beaglen voimaan astuneella avioerolla, jonka jälkeen Beagle otti käyttöön oman entisen sukunimensä.
Sarja pysyi pitkään melko tuntemattomana, sillä vaikka sen jaksot aikoinaan taltioitiin, niin lukuun ottamatta viimeistä jaksoa kaikki tallenteet olivat tuhoutuneet. Vuonna 1988 alkuperäiset Nat Perrinin ja Arthur Sheekmanin kirjoittamat käsikirjoitukset löydettiin Yhdysvaltain kongressin kirjastosta. BBC tuotti käsikirjoitusten pohjalta sarjasta uuden version, jossa Groucho Marxin roolin sai Michael Roberts ja Chicon Marxin roolin esitti Paul Lazarus. Uuden sarjan ensimmäinen kausi esitettiin vuonna 1990. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta ja jaksoja yhteensä 21 kappaletta.
Vis wz. 35
Vis wz. 35 (Pistolet Vis wzór 1935, ViS) () on puolalainen pistooli. Aseesta käytetään myös virheellisesti nimeä Radom-pistooli. Aseen kehittelivät puolalaiset asesuunnittelijat Piotr Wilniewczyc ja Jan Skrzypiński vuonna 1930. Suunnittelijat työskentelivät Fabryka Broni -asevalmistajan palveluksessa Radomissa johtaja Kazimierz Rawicz-Oldakowskin alaisuudessa. Aseen rakenne perustuu pääpiirteittäin amerikkalaisen asesuunnittelijan John Browningin Colt M1911A1 -pistoolin rakenteeseen.
Käytännön testeissä pistooli osoittautui toimivaksi ja Puolan armeija valitsi Vis-pistoolin pääpalvelupistoolikseen vuonna 1935. Natsi-Saksan vallattua maan Puolan offensiivin yhteydessä pistoolin valmistus jatkui miehitysvallan alaisuudessa. Saksalaiset joukot kuitenkin pelkäsivät että puolalaiset salakuljettavat pistoolin osia vastarintajoukoille ja tämän vuoksi piippujen valmistus ja loppukokoonpano siirrettiin Steyriin Itävaltaan. Asetta valmistettiin saksalaisille laskuvarjojoukoille ja poliiseille joukoille nimillä 9 mm Pistole 645(p) ja 9 mm Pistole 35(p). Vuoteen 1945 mennessä pistoolia valmistettiin yhteensä noin 312 000–380 000 kappaletta.
Toisen maailmansodan päätyttyä vuonna 1945 myös Vis-pistoolin valmistus päättyi. Vuonna 1992 puolalainen asepaja valmisti kuitenkin pienen uusiotuotantoerän pistoolia keräilijöille.
Haut Ogooué
Haut Ogooué on aluehallinnollinen alue Gabonin itäosassa. Sen nimi voidaan vapaasti suomentaa Ylä-Ogooueksi, ja se tulee Ogooue-joesta. Haut Ogoouén pinta-ala on 36 547 neliökilometriä. Vuonna 1993 väkiluku oli 104 301. Se jakaantuu kahdeksaan pienempään osa-alueeseen, joiden ranskankielinen nimitys on "départements", nämä edelleen pienempiin alueisiin, joita kutsustaan nimellä "préfet" ja nämä vielä pienempiin "sous-préfet" -alueisiin.
Haut Ogoouén pääkaupunki on Franceville. Sen tärkeimpiin työllistäjiin kuuluu kaivostoiminta. Alueelta kaivettiin uraania lähes 40 vuoden ajan, mutta malmi ehtyi vuonna 1999.
Kaipiaisten rautatieasema
Kaipiaisten rautatieasema () on rautatieliikennepaikka Kouvolan Kaipiaisissa Karjalan radan varrella. Asema avattiin syyskuussa 1870 Pietarin radan yhteydessä.
Asemarakennus rakennettiin alun perin II luokan asemaksi, ja se sijaitsee saariasemana pääraiteiden välissä. Kaipiaista suunniteltiin Savon radan risteysasemaksi 1880-luvulla, mutta lopulta rata linjattiin Kouvolan kautta. Kaipiaisten asema menetti merkitystään, ja se alennettiin III luokan asemaksi vuonna 1884. 1920-luvun alussa Kaipiaisten asemarakenusta pienennettiin, ja ylijäämätarpeista rakennettiin uusi asemarakennus Utin liikennepaikalle, jonka aikaisempi rakennus oli palanut.
Kaipiaisissa on ollut myös asemaravintola sekä veturivarikko, joka lakkautettiin vuonna 1910. Veturitalli purettiin osittain 1920-luvulla, mutta osa siitä on vielä jäljellä. Vuonna 1995 puretussa vaunuhallissa säilytettiin vuodesta 1914 alkaen nykyisin Rautatiemuseon kokoelmissa olevaa, Valtionrautateiden valmistamaa kolmivaunuista keisarin junaa. Asema-alueella sijaitsee myös tiilinen vesitorni, pesutupa ja useita vanhoja asuinrakennuksia.
Kaipiaisista rakennettiin Tirvan Pajukoskelle johtava Tirvan kapearaiteinen rautatie, joka oli käytössä vuodesta 1904 alkaen. Rata purettiin todennäköisesti 1950-luvulla.
Kaipiaisten asema toimi lähialueiden puutavaran lastauspaikkana 1960-luvun alkuun saakka. Henkilöliikenne Kaipiaisissa lopetettiin 22. toukokuuta 1977. Nykyisin liikennepaikka on tavaraliikenteen käytössä.
Kaipiaisten rautatieasema kuuluu Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin sekä vuonna 1993 julkistetussa inventoinnissa että inventoinnin päivitetyssä versiossa vuodelta 2010.
Ennen rautateiden rakentamista Suomessa ei ollut yhtenäistä valtakunnallista kelloaikaa, vaan kullakin paikkakunnilla noudatettiin paikallista keskiaurinkoaikaa. Rautatieliikenne teki kuitenkin välttämättömäksi yhtenäistää aikajärjestelmää. Suomen ensimmäisellä, Helsingin-Hämeenlinnan radalla noudatettiin alusta lähtien Helsingin paikallisaikaa, mutta kun vuonna 1870 rakennettiin rata Riihimäeltä Pietariin, päätettiin, että rautatieaikatauluissa noudatettiin Kaipiaisten länsipuolella Helsingin ja itäpuolella Pietarin paikallisaikaa. Niillä oli eroa noin 20 minuuttia. Vuonna 1888 keisari keisari Aleksanteri III kuitenkin määräsi valtiopäivien esityksestä, että kaikilla Suomen rautateillä oli noudatettava Helsingin aikaa. Tämä päätös pysyi voimassa, kunnes Suomessa vuonna 1921 otettiin käyttöön Itä-Euroopan aika, joka on noin 20 minuuttia edellä Helsingin paikallisaikaa.
Fränzi Aufdenblatten
Fränzi Aufdenblatten (s. 10. helmikuuta 1981 Zermatt, Sveitsi) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.
Aufdenblatten voitti nuorten maailmanmestaruuden syöksylaskussa Mont-Sainte-Annessa 2000 ja suurpujottelussa Verbierissä 2001. Torinon olympialaisissa hän oli syöksylaskussa kahdestoista ja Åren MM-kilpailuissa 2007 samassa lajissa neljästoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksi.
Aufdenblatten kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2000. Hän sijoittui kolmen parhaan joukkoon ensimmäisen kerran oltuaan kolmas Haus im Ennstalin syöksylaskussa kaudella 2003–2004. Hän oli kolmas myös Bad Kleinkirchheimin syöksykilpailussa tammikuussa 2006 ja sijoittui kauden 2005–2006 syöksylaskucupissa viidenneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Val d'Isèren supersuurpujottelussa joulukuussa 2009. Hän sijoittui kolmanneksi Lenzerheiden syöksylaskussa maaliskuussa 2014.
Aufdenblatten on voittanut Sveitsin mestaruuden supersuurpujottelussa 2004, 2008 ja 2012, suurpujottelussa 2008 ja syöksylaskussa 2012.
Annie Wersching
Annie Wersching (s. 28. maaliskuuta 1977 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan FBI-agenttina Renee Walkerina televisiosarjassa "24". Wersching on mukana sarjan seitsemännellä ja kahdeksannella tuotantokaudella.
Aikaisemmin hän on vieraillut muun muassa sarjoissa "Batmanin tytär" (2002), "Frasier" (2003), "Angel" (2003), "Siskoni on noita" (2004), "Todistettavasti syyllinen (2006)", "Boston Legal" (2006), "Supernatural" (2007) sekä "Journeyman" (2007).
Wersching on valmistunut BFA Musical Theatresta, Millikin Universitystä vuonna 1999. Nuoruudessaan hän harrasti irlantilaista tanssia.
Vuonna 2009 Wersching avioitui näyttelijä Stephen Fullin kanssa. Heillä on kaksi lasta.
Jeff Coetzee
Jeff Coetzee (s. 25. huhtikuuta 1977 Okiep) on eteläafrikkalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 184 joulukuussa 1999 ja nelinpelissä sijalle 12 marraskuussa 2008. Nelinpelissä hän on voittanut kuusi ATP-turnausta. Hän on edustanut Etelä-Afrikkaa Davis Cupissa 17 maaottelussa vuosina 2000–2009.
G. I. Joe: The Rise of Cobra (videopeli)
G. I. Joe: The Rise of Cobra on Double Helix Gamesin ja Backbone Entertainmentin kehittämä sekä Electronic Artsin elokuussa 2009 julkaisema toimintapeli, joka perustuu . Peli julkaistiin alustoille Nintendo DS, PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Wii ja Xbox 360.
Pelin juoni sijoittuu elokuvan jälkeisiin tapahtumiin. Duke ja Scarlett matkustavat etelämantereelle vapauttamaan Heavy Dutyn, Ripcordin ja Snake Eyesin MARS Detention Centeristä. Sillä välin GI Joen ryhmä saa kuulla Cobra Commanderin olevan Egyptissä viemässä Apep-jalokiveä. Ryhmä seuraa Cobraa viidakkoon, jossa he saavat tietoonsa Cobran olevan luomassa pyramidimaista rakennusta keskellä viidakkoa. Paikalla he saavat vastaansa James McCullenin, joka ottaa Destron identiteetin. Tämän jälkeen ryhmän on voitettava Cobra Commander ja Storm Shadow pohjoisnavalla.
Markus Lakaniemi
Markus Lakaniemi (3. toukokuuta 1939 Vimpeli – 14. huhtikuuta 2018 Vähäkyrö) oli suomalainen pesäpalloilija.
Lakaniemi oli yksi kaikkien aikojen taitavimmista pesäpallolukkareista. Hän aloitti pelaamisen pikkupoikana Vimpelin Vedossa ja edusti seuraa yhteensä 20 vuotta.
Pelaajauransa jälkeen Lakaniemi muutti Vähäänkyröön, jossa hän valmensi vuodesta 1969 lähtien perussarjasta aloittaneen Vähänkyrön Viestin joukkuetta ja nosti sen 10 vuodessa SM-sarjaan.
Lakaniemelle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi vuonna 2011.
Lakaniemi on nimetty pesäpallon kunniagalleriaan.
Audie Murphy
Audie Leon Murphy (20. kesäkuuta 1924 Teksas, Yhdysvallat – 28. toukokuuta 1971 lähellä Roanokea, Virginiassa) oli toisen maailmansodan palkituimpia yhdysvaltalaissotilaita. Sodan jälkeen hänestä tuli elokuvanäyttelijä ja sanoittaja.
Murphy liittyi armeijaan vuonna 1942. Hän oli yrittänyt värväytyä jo aikaisemminkin, mutta hänet oli hylätty ikänsä takia. Hänet sijoitettiin 3. jalkaväkidivisioonan, 15. jalkaväkirykmentin B-komppaniaan Pohjois-Afrikkaan. Myöhemmin hänestä tuli saman yksikön komentaja. Sodan aikana Murphy palveli Pohjois-Afrikan lisäksi Sisiliassa, Italiassa, Ranskassa ja Saksassa. 26. tammikuuta 1945 Murphyn komppania kohtasi kuusi saksalaisten panssarivaunua ja suuren määrän jalkaväen sotilaita Holtzwihrissä, Ranskassa. Murphy komensi komppanian miehet suojattuihin asemiin läheiseen metsään, pysytellen itse aukiolla suunnaten tykistötulta. Vihollisen tankkien vallattua hänen asemansa, Murphy miehitti yksinään vahingoittuneen telatykin konekiväärin, jonka avulla hän sai viivytettyä tunnin ajan vihollisen etenemistä. Murphy haavoittui taistelun aikana jalkaan, mutta hän siirtyi metsään muun komppanian luokse vasta ammusten loputtua. Hän kieltäytyi hoidosta, kunnes oli järjestänyt vastahyökkäyksen, joka sai vihollisen vetäytymään. Tämän tapahtuman ansiosta hänelle myönnettiin Medal of Honor, joka on Yhdysvaltojen korkein sotilasansiomitali. Murphyn saamiin muihin kunniamerkkeihin kuuluvat muun muassa Distinguished Service Cross, Silver Star tammenlehvin, The Legion of Merit, Bronze Star tammenlehvin ja kolme Purple Heartia. Hänet kotiutettiin 21. syyskuuta 1945 yliluutnantin arvoisena.
Samoihin aikoihin kotiuttamisensa kanssa näyttelijä James Cagney, joka oli nähnyt kuvan Murphystä Life-lehden kannessa, pyysi häntä muuttamaan Hollywoodiin. Ensimmäisen pääroolinsa hän sai vuonna 1949 elokuvassa "Vihan lapsi". Vuonna 1955 Murphy näytteli itseään elämäkertaelokuvassa "Helvettiin ja takaisin", josta tuli Universalin kautta aikojen tuottoisin elokuva, kunnes vuonna 1975 "Tappajahai" ohitti sen. Muita elokuvia, joissa Murphy näytteli olivat muun muassa "Kunnian kentällä" (1951) ja "Hiljainen amerikkalainen" (1958). Kaikkiaan Murphy esiintyi 44 elokuvassa 25 vuoden aikana ja hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Vuonna 1950 Murphy liittyi Teksasin kansalliskaartiin, toivoen pääsevänsä mukaan Korean sotaan. Vaikkei tämä toive toteutunutkaan, Murphy palveli kansalliskaartissa vuosia, ja yleni lopulta majuriksi.
Murphy kirjoitti myös runoja ja sanoitti lauluja, joita levyttivät muun muassa Dean Martin, Eddy Arnold, Porter Wagoner ja Harry Nilsson. Tunnetuimpia hänen sanoittamistaan kappaleista ovat "Shutters and Boards" ja "When the Wind Blows in Chicago".
Murphy kärsi traumaperäisestä stressihäiriöstä, ja tuli 1960-luvun puolessavälissä riippuvaiseksi unilääkkeistä. Selviydyttyään riippuvuudesta hän puhui asiasta julkisesti ja vaati hallitusta parantamaan sotaveteraanien mielenterveysongelmien tutkimusta ja hoitoa.
Murphy kuoli lento-onnettomuudessa Virginiassa vuonna 1971. Hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle, jossa hänen hautansa on John F. Kennedyn jälkeen toiseksi vierailluin.
Otavalo
Otavalo (San Luis de Otavalo) on kaupunki Imbaburan maakunnassa Ecuadorin pohjoisosassa. Se sijaitsee noin 2 500 metrin korkeudessa Panamericana-valtatien varrella, Quitosta 110 kilometriä pohjoiseen.
Otavalo on tärkea intiaanialueen keskus. Kaupunki ja sen ympäristö ovat kuuluisia rikkaasta käsityökulttuuristaan, joka työllistää tuhansia alueen asukkaita.
Otavalo on myös tärkeä turistikaupunki. Kaupungin vetonauloja ovat käsityökaupat, suuret käsityömarkkinat ja eläinmarkkinat.
Helvettiin ja takaisin
Helvettiin ja takaisin ("To Hell and Back") on Jesse Hibbsin ohjaama yhdysvaltalainen sotaelokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu Audie Murphyn samannimiseen omaelämäkertateokseen ja Murphy esittää elokuvassa itseään. Elokuva oli Universalin tuottoisin elokuva, kunnes vuonna 1975 "Tappajahai" ohitti sen.
Elokuva seuraa aluksi Murphyn nuoruutta köyhällä maatilalla Teksasissa, josta tarina siirtyy vuoteen 1942, jolloin Murphy 18 vuotta täytettyään liittyy armeijaan. Elokuvassa korostetaan Murphyn urhoollisuutta taisteluissa.
Melolontha
Melolontha on kovakuoriaisiin ("Coleoptera") kuuluva suku.
Rutelinae
Rutelinae on kovakuoriaisiin ("Coleoptera") lehtisarvisten ("Scarabaeidae") heimoon kuuluva alaheimo.
Koripallon Israelin cup
Koripallon Israelin Cup on Israelin liigan jälkeen maan toiseksi tärkein koripallokilpailu jonka järjestää Israelin Koripalloliitto. Kilpailu on järjestetty joka vuosi vuodesta 1955 lähtien lukuun ottamatta kausia 1956–1957, 1959–1960, 1966–1968 ja 1973–1974. Cupin menestyksekkäin joukkue on ylivoimaisesti Maccabi Tel Aviv BC joka on voittanut 44 kertaa mestaruuden. Ainoastaan 13 kertaa cupin historian aikana mestaruuden on voittanut joku muu seura.
Ensimmäisellä ja toisella kierroksella joukkueet kohtaavat kerran toisensa ja voittaja menee otteluparista jatkoon. Otteluparit valitaan arpomalla. Toiselta kierrokselta jatkoonpäässeistä joukkueista arvotaan uudestaan otteluparit neljännesvälieriin. Edellisen kauden Israelin liigan mestari ei kuitenkaan voi kohdata hallitsevaa cupin mestaria vasta kuin loppuvaiheessa, jos sama joukkue on voittanut edellisellä kaudella sekä liigan että cupin niin liigassa toiseksi sijoittunut ei voi kohdata kyseistä seuraa.
Amphimallon
Amphimallon on kovakuoriaisiin ("Coleoptera") kuuluva suku.
Nancy Travis
Nancy Travis (s. 21. syyskuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu sivuroolien esittäjä sekä elokuvissa että televisiossa.
Travisin ensimmäinen työpaikka high schoolista valmistumisen jälkeen oli näytelmässä "It's Hard to be a Jew" newyorkilaisessa The American Jewish Theatressa. Hän oli harjoittelijana newjerseyläisissä näytelmissä, joissa hän näytteli pieniä rooleja ja sijaisti johtavia näyttelijöitä. Tämän jälkeen Travis näytteli Neil Simonin "Brighton Beach Memoirsissa" ja oli perustamassa Off Broadway -teatteria nimeltä Naked Angels, jossa hän esiintyi Frank Pugliesen näytelmissä "Aven'U Boys", "King of Connecticut" ja "I'm Not Rappaport". Hänellä oli rooli myös Athol Fugardin näytelmässä "My Children, My Africa".
Travisin elokuvaura alkoi 1980-luvulla, jolloin hän esiintyi muun muassa elokuvassa "Kolme miestä ja baby" (1987) Tom Selleckin, Steve Guttenbergin ja Ted Dansonin kanssa. 1990-luvulla Travis näytteli poliisidraamassa "Epäilyttäviä suhteita" (1990) Richard Geren kanssa sekä Mike Myersin komediassa "Apua, vaimoni on teurastaja" (1993).
Travis näytteli tv-sarjoissa "Almost Perfect" ja "Work with Me", kunnes hänet vakinaistettiin tv-sarjaan "Becker" vuosiksi 2002–2004 Terry Farrellin tilalle Ted Dansonin rakkauden kohteeksi. Viime aikoina hän on esittänyt Susan Pearsonia "The Bill Engvall Showssa".
Travis on näytellyt myös Treat Williamsin kanssa tv-elokuvassa "Safe Harbor" Hallmark Channelilla.
Travis syntyi New Yorkissa ja varttui Baltimoressa Marylandissa sekä Framinghamissa Massachusettsissa. Hän valmistui 1979 Framingham North Highschoolista. Vuonna 1994 Travis meni naimisiin käsikirjoittajana, ohjaajana, tuottajana ja elokuvastudion toimitusjohtajana toimineen Robert N. Friedin kanssa. Heillä on kaksi poikaa, vuonna 1998 syntynyt Benjamin ja vuonna 2001 syntynyt Jeremy. Travis kasvatettiin katoliseksi, mutta avioliittonsa myötä hän on alkanut elää juutalaisuuden oppien mukaan, vaikka ei olekaan koskaan kääntynyt virallisesti juutalaiseksi.
Marina Nigg
Marina Nigg (s. 24. huhtikuuta 1984 Vaduz) on liechtensteinilainen alppihiihtäjä.
Nigg kisasi ensimmäistä kertaa alppihiihdon maailmancupissa Söldenissä 25. lokakuuta 2003. Niggin paras maailmancupin sijoitus on yhdestoista sija Flachaun pujottelusta 11. tammikuuta 2011. Vancouverin olympialaisissa 2010 Nigg oli pujottelussa 22:s. Val d'Isèren MM-kisoissa hän oli pujottelussa 20:s.
Liechtensteinin mestaruuskisoissa Nigg on voittanut pujottelussa hopeaa ja pronssia.
Christina Geiger
Christina Geiger (s. 6. helmikuuta 1990) on saksalainen alppihiihtäjä.
Geiger kilpaili ensimmäistä kertaa alppihiihdon maailmancupissa Semmeringissä 29. joulukuuta 2008. Hänen paras maailmancupin sijoituksensa on kolmas sija Semmeringin pujottelusta 29. joulukuuta 2010. Saksan mestaruuskisoissa vuonna 2009 Geiger voitti pujottelussa hopeaa.
Nuorten MM-kisoissa vuonna 2010 Geiger voitti kultaa pujottelussa. Kisassa toiseksi tullut Norjan Mona Løseth jäi peräti 1,57 sekunnin päähän Geigeristä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli pujottelussa neljästoista.
Marianne Mair
Marianne Mair (s. 5. kesäkuuta 1989) on saksalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.
Hän kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran La Molinassa 14. joulukuuta 2008. Mairin paras maailmancupin sijoitus on 12:s sija Aspenin pujottelusta 29. marraskuuta 2009. Hän kilpaili viimeisen kerran FIS:n alaisissa kilpailuissa joulukuussa 2010.
Erin Mielzynski
Erin Mielzynski (s. 25. toukokuuta 1990 Guelph, Ontario) on kanadalainen alppihiihtäjä.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Mielzynski sijoittui pujottelussa sijalle 20. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän oli pujottelussa 16:s. Schladmingin MM-kisoissa 2013 hän oli pujottelussa 17:s. Sotšin olympialaisissa 2014 Mielzynski oli suurpujottelussa 21:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Mielzynski saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja oli kuudes pujottelussa. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui pujottelussa 15:nneksi ja 2018 Pyeongchangin olympialaisissa 11:nneksi.
Mielzynski kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Aspenin pujottelussa 29. marraskuuta 2009 ja pääsi heti 30:n parhaan joukkoon, oltuaan 30:s. Toisen kerran hän pääsi maailmancupin pisteille 29. joulukuuta 2010 oltuaan Semmeringin pujottelussa 20:s. Ensimmäisen voittonsa Mielzynski saavutti 4. maaliskuuta 2012 Ofterschwangin pujottelussa. Sitä ennen hän oli ollut parhaimmillaan kolmastoista Zwieselin pujottelussa helmikuussa 2011 ja Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2011. Kaudella 2012–2013 Mielzynski sijoittui kolmanneksi Zagrebin pujottelussa.
Jessica Kelley
Jessica Kelley (s. 5. lokakuuta 1982) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Hän kisasi ensimmäistä kertaa alppihiihdon maailmancupissa Park Cityssä 28.11.2003. Kelleyn paras maailmancupin sijoitus on 17:s sija Sierra Nevadan suurpujottelusta 24. helmikuuta 2007. Yhdysvaltain mestaruuskisoissa Kelley on voittanut hopeaa ja pronssia suurpujottelussa sekä nuorten MM-kisoissa vuonna 2002 hopeaa suurpujottelussa.
Nina Perner
Nina Perner (s. 10. helmikuuta 1986) on saksalainen alppihiihtäjä.
Perner kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Sierra Nevadassa 25. helmikuuta 2007. Hänen paras maailmancupin sijoituksensa on kahdestoista sija Flachaun pujottelusta 11. tammikuuta 2011. Saksan mestaruuskisoissa Perner on voittanut hopeaa suurpujottelussa ja pujottelussa.
Robin Duvillard
Robin Duvillard (s. 22. joulukuuta 1983) on ranskalainen maastohiihtäjä.
Duvillard kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran La Clusaz'ssa 6. helmikuuta 2004. Duvillardin paras maailmancupin sijoitus on kuudes sija Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta 12. joulukuuta 2009 sekä Davosin 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta 14. joulukuuta 2013.
Sotšin olympialaisissa 2014 Duvillard hiihti kolmannen osuuden Ranskan pronssia saavuttaneessa viestijoukkueessa ja sijoittui kuudenneksi 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti kolmannen osuuden Ranskan pronssiviestijoukkueessa ja oli 15 kilometrin vapaan kilpailussa yhdestoista.
Seraina Boner
Seraina Boner (s. 11. huhtikuuta 1982 Davos) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.
Boner sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 perinteisen hiihtotavan parisprintissä seitsemänneksi ja vapaan hiihtotavan 30 kilometrin yhteislähtökilpailussa yhdeksänneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä seitsemäs, 10 kilometrin vapaan kilpailussa yhdeksäs ja 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa viidestoista.
Boner kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa 8. joulukuuta 2002. Bonerin paras maailmancupin sijoitus on 11:s sija, jonka hän saavutti Szklarska Poręban 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2014. Sveitsin mestaruuskisoissa Boner on voittanut yhden kultamitalin.
Robbie Dixon
Robbie Dixon (s. 4. tammikuuta 1985) on kanadalainen alppihiihtäjä.
Dixon kilpaili ensimmäisen kerran alppihiihdon maailmancupissa Lake Louisessa 26. marraskuuta 2006. Dixonin paras maailmancupin sijoitus on neljäs sija sekä Kvitfjellin supersuurpujottelusta 2. maaliskuuta 2008 että Beaver Creekin supersuurpujottelusta 3. joulukuuta 2011. Kanadan mestaruuskisoissa vuonna 2009 Dixon voitti kultaa supersuurpujottelusta ja hopeaa superalppiyhdistetystä.
Emelie Wikström
Emelie Wikström (s. 2. lokakuuta 1992) on ruotsalainen alppihiihtäjä.
Hän kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäistä kertaa Garmisch-Partenkirchenissä 30. tammikuuta 2009. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai 29. joulukuuta 2010 oltuaan Semmeringin pujottelussa kolmastoista. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa neljänneksi Schladmingin pujottelussa 17. maaliskuuta 2012 ja Squaw Valleyn pujottelussa maaliskuussa 2017.
Hän sijoittui Sotšin olympialaisissa 2014 pujottelussa kuudenneksi. Hän saavutti Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 pronssia joukkuekilpailussa ja oli kahdeksas pujottelussa. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi.
Wikström on voittanut Ruotsin mestaruuskisoissa kultaa superalppiyhdistetyssä ja pujottelussa, hopeaa supersuurpujottelussa ja kahdesti pujottelussa sekä sijoittunut kuusi kertaa kolmanneksi.
Claire Dautherives
Claire Dautherives [kler dotriv] (s. 5. syyskuuta 1982 Saint-Jean-de-Maurienne, Rhône-Alpes, Ranska) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Dautherives kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäistä kertaa Mariborissa 26. marraskuuta 2003. Dautherivesin paras maailmancupin sijoitus on kahdeksas sija Lienzin pujottelussa 29. joulukuuta 2007.
Ranskan mestaruuskisoissa Dautherives on voittanut pujottelussa kahdesti kultaa ja kahdesti pronssia.
Ingeborg Hymander
Johanna Eunika Ingeborg Hymander (14. tammikuuta 1865, Helsinki – 19. syyskuuta 1938) oli aikansa keskeinen suomalainen pianopedagogi.
Hänen isänsä oli kirkkomuusikko Johan Hymander ja veljensä urkujenrakentaja Josef Hymander, joka johti Lahden urkutehdasta 1902–1909. Ingeborg Hymander opiskeli Helsingin musiikkiopistossa 1883–1887 ja Saksassa opettajinaan Hans Bischoff, Karl Klindworth, Eugen d'Albert ja Rudolf Breithaupt. Hymander opetti Helsingin musiikkiopistossa, josta tuli 1924 Helsingin konservatorio pianonsoittoa 1889–1936 ja pianopedagogiikkaa 1906–1936. Musiikkiopiston alkeiskoulun tarkastajana hän toimi 1889–1924. Hän teki yhdessä Aline Ahlforsin kanssa oppikirjan "Pianonsoiton alkeiskurssi I–III" (1906) ja kirjoitti oppikirjan "Nuori pianonsoiton opettaja, pianonsoiton opetuksesta" (WSOY 1924).
Turo Ahva
Turo Ahva (9. lokakuuta 1927 Kuopio – 11. lokakuuta 1990 Kuopio) oli suomalainen jännityskirjailija. Hän käytti myös nimimerkkejä "Turo Arto" ja "Klaus Marno".
Ahvan vanhemmat olivat piirijohtaja Paul Martti Ahva (1897–1964) ja farmaseutti Nanny Gabriela Bergman. Hän kävi sotavuosina 1939–1945 Kuopion yhteiskoulua ja lyseota.
Ahva kirjoitti sodan jälkeen kauhu-, tieteis- ja jännityskertomuksia eri lukemistolehtiin. Ahvan Lehtiyhtymän kustantamissa lehdissä julkaistut rikoskertomukset joissa päähenkilönä oli matematiikan professori Tammisto, julkaistiin myös erillisenä kirjana nimeltä "Aavekärppä".
Veli-Jukka Pennala
Veli-Jukka Pennala (s. 26. lokakuuta 1953 Seinäjoki) on suomalainen upseeri ja Suomen merivoimien komentaja lokakuun 2013 loppuun saakka. Pennala aloitti tehtävässä 1. syyskuuta 2011 kun aiempi komentaja Juha Rannikko siirtyi Pääesikunnan päälliköksi. Pennala ylennettiin samalla päivämäärällä kontra-amiraaliksi.
Pennala toimi merivoimien esikuntapäällikkönä vuodesta 2006 lähtien. Aiemmin Pennala on toiminut muun muassa aluksen ja viirikön päällikkönä sekä esikuntatehtävissä merivoimien joukoissa ja Saaristomeren meripuolustusalueen komentajana vuosina 2001–2005.
Hän on valmistunut Merisotakoulun kadettikurssilta käyden merisotalinjan vuonna 1978.
Monialuehypoteesi
Monialuehypoteesi on paleoantropologi Milford H. Wolpoffin vuonna 1988 esittämä ihmisen evoluution malli, jonka mukaan "Homo erectus" siirtyi Afrikasta noin kaksi miljoonaa vuotta sitten eri puolille maailmaa ja kehittyi ympäristöolojen mukaan paikallisiksi muodoiksi, kuten neandertalinihmiseksi ja nykyihmisen eri populaatioiksi, jotka kuitenkin koko ajan myös risteytyivät keskenään.
Nykyisen yleisesti hyväksytyn alkukoti Afrikassa -teorian mukaan nykyihminen kehittyi Afrikassa noin 100 000–200 000 vuotta sitten ja levittäytyi muille mantereille 50 000–60 000 vuotta sitten syrjäyttäen muut ihmislajit. Nykyihminen on kuitenkin levittäytymisensä jälkeen risteytynyt Afrikan ulkopuolella jonkin verran ainakin neandertalinihmisen ja denisovanihmisen kanssa ja mahdollisesti muidenkin ihmislajien kanssa.
Lääketieteellinen tutkimuslaitos Minerva
Lääketieteellinen tutkimuslaitos Minerva on Helsingin Meilahdessa Biomedicum 2:ssa toimiva yksityinen tutkimuslaitos, joka on perustettu vuonna 1959. Tutkimuslaitos Minervaa rahoittaa ja ylläpitää Minervasäätiö. Tutkimuslaitoksessa työskentelee kahdeksan tutkimusryhmää, yhteensä noin 40 henkilöä.
Minervassa on sen perustamisesta vuoden 2011 loppuun tehty yhteensä 62 väitöskirjaa.
Yrjö Aunola
Yrjö Antero Aunola (15. maaliskuuta 1918 Oulu – 31. joulukuuta 1986) oli suomalainen kirjailija joka käytti nimimerkkejä "Antero Ala", "Antero Aulamo", "Tero Nola" ja "A. Roina". Varsinaiselta ammatiltaan hän oli kirjaltaja.
Aunola kirjoitti 1940-luvulla toimintanovelleja eri lukemistolehtiin muun muassa Seikkailujen maailmaan. Aunola asui vuoteen 1950 saakka Oulussa ja muutti sitten Kokkolaan.
Nimimerkillä "Antero Ala":
Nimimerkillä "Antero Aulamo":
Nimimerkillä "A. Roina":
Stavanger Oilers
Stavanger Oilers on norjalainen Stavangerin kaupungissa toimiva jääkiekkoseura. Oilers pelaa Norjan pääsarjassa GET-ligaenissa.
Stavangerissa toimi 1970-luvulla kaksi jääkiekkoseuraa, Siddis ja Viking. Molempien seurojen toiminta hiljalleen tyrehtyi ja Vikingin lopetettua 1996, ei kaupungissa ollut enää jääkiekkoseuraa.
Stavangeriin saatiin uusi jääkiekkoseura, kun suomalainen liikemies Hartti Kristola perusti Oilersin vuonna 2001. Seura liittyi Norjan II-divisioonaan, josta se nousi vuonna 2002 I-divisioonaan ja vuonna 2003 pääsarjaan.
Kannushi
Kannushi (, ”kami-mestari”, alun perin lausuttu "kamunushi"), toinen nimitys shinshoku (), on šintolaisen pyhäkön ("jinja") ylläpidosta vastaava ja tietyn "kamin" palvontaa johtava henkilö. Sanan "kannushi" muodostavat kirjoitusmerkit luetaan joskus myös "jinshu", mutta merkitys ei muutu.
Alun perin kannushi toimi välittäjänä kamien ja ihmisten välillä, niin että tavalliset ihmiset saivat tietää kamien tahdon. Kannushi oli ihmeisiin kykenevä ihminen tai pyhä ihminen, joka puhdistautumiseen tähtäävien riittien kautta pystyi toimimaan välikappaleena kamille, mutta myöhemmin sana muuttui synonyymiksi termin "shinshoku" kanssa ja alkoi tarkoittaa pyhäköllä työskentelevää, uskonnollisia seremonioita johtavaa henkilöä.
Muinaisina aikoina, kun poliittinen ja uskonnollinen valta olivat keskittyneet klaanin sisälle, klaanin päämies tai joku muu virkamies johti sen jäseniä uskonnollisissa menoissa. Myöhemmin tehtävää hoitaneelle henkilölle kehittyi erillinen ja erikoistuneempi rooli. Sana kannushi esiintyy sekä "Kojikissa" (680) että "Nihonshokissa" (720). Niissä keisarinna Jingū ja keisari Suijin ryhtyvät kannushi-papeiksi. Saman pyhäkön sisällä, esimerkiksi Ise-jingūssa tai Ōmiwa-jinjassa, voi toimia erityyppisiä kannushi-pappeja samaan aikaan. Heitä voidaan kutsua muun muassa sanoin "ō-kannushi" (), "sō-kannushi" () tai "gon-kannushi" ().
Kannushit voivat mennä naimisiin ja heidän lapsensa yleensä jatkavat heidän ammattiaan. Vaikka perinnöllinen asema ei olekaan enää lailla säädelty, se jatkuu käytännössä monissa pyhäköissä. Kannushin pitämillä vaatteilla, kuten "jōella", "ebōshilla" ja "kariginulla", ei ole mitään erityistä uskonnollista merkitystä, vaan ne ovat yksinkertaisesti keisarillisen hovin aiemmin käyttämiä virallisia vaatteita. Tämä on osoitus kamien palvonnan ja keisarin hahmon läheisestä kytköksestä. Muihin kannushin käyttämiin välineisiin kuuluvat "shaku"-rituaalisauva ja "ōnusa"-niminen valkoisilla paperinauhoilla ("shide") koristeltu sauva. Kannushia avustaa uskonnollisessa tai toimistotyössä "mikoksi" kutsuttu nainen.
Tullakseen kannushiksi noviisin täytyy opiskella šintolaisten pyhäköiden järjestön Jinja honchōn hyväksymässä yliopistossa, tyypillisesti Tokion Kokugakuin-yliopistossa, tai läpäistä pätevyytensä osoittava koe. Myös naiset voivat ryhtyä kannushi-papeiksi, ja lesket voivat seurata aviomiehiään heidän työssään.
Jevgeni Ustjugov
Jevgeni Romanovitš Ustjugov (, s. 4. kesäkuuta 1985) on venäläinen ampumahiihtäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Ustjugov saavutti junioreiden MM-kilpailuissa 2006 kultaa normaalimatkalla ja takaa-ajossa sekä hopeaa viestissä. Saman vuoden EM-kilpailuissa hän sai kultaa junioreiden viestissä. EM-kilpailujen aikuisten sarjassa hän sai hopeaa pikakilpailussa 2009. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän voitti yhteislähdössä kultaa ja viestissä pronssia. Lisäksi hän oli normaalimatkalla neljäs sekä pikakilpailussa ja takaa-ajossa viidestoista. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän sai nolla-ammunnan myötä hopeaa yhteislähtökilpailussa ja hiihti toisen osuuden hopeaa saaneessa Venäjän viestijoukkueessa sekä oli takaa-ajossa kahdestoista ja normaalimatkalla kolmastoista. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän oli yhteislähdössä kymmenes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui pikakilpailussa yhdeksänneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän sijoittui viidenneksi.
Ustjugov sijoittui maailmancupissa ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kahdeksas Antholzin pikakilpailussa kaudella 2008–2009. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seuraavalla kaudella kolmas Hochfilzenin pikakilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan takaa-ajokilpailussa 20. joulukuuta 2009. Samalla kaudella hän voitti myös Oberhofin pikakilpailun sekä oli toinen Ruhpoldingin yhteislähdössä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Hän voitti yhteislähdön maailmancupin sekä oli neljäs pikakilpailun ja takaa-ajon cupeissa. Kaudella 2010–2011 hän oli toinen Oslon yhteislähtökilpailussa ja neljäs yhteislähtöcupissa. Kaudella 2011–2012 hän oli kolmas Oberhofin pikakilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Ruhpoldingin ja Sotšin pikakilpailussa sekä kuudes maailmancupin kokonaiskilpailussa ja kolmas pikakilpailucupissa. Kaudella 2013–2014 Ustjugov sijoittui Ruhpoldingin normaalimatkalla ja Pokljukan yhteislähdössä kolmanneksi. Normaalimatkan cupissa hän oli neljäs.
Katharine Isabelle
Katharine Isabelle on kanadalainen näyttelijä, joka on esiintynyt muun muassa "Ginger Snaps" -elokuvassa ja sen jatko-osissa sekä elokuvassa "Tuhkimotarina 2". Esiintynyt myös "Supernatural"-televisiosarjassa.
Timo Heinonen (koripallovalmentaja)
Timo Heinonen (s. 22. helmikuuta 1965) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripallovalmentaja ja -pelaaja. Hän pelasi pääsarjatasolla Torpan Poikien, Namika Lahden, HoNsUn ja Katajan paidassa. Torpan Poikien paidassa hän voitti kaksi Suomen mestaruutta. Valmentajana Heinonen voitti kaksi SM-hopeaa sekä kolme SM-pronssia.
Kaudella 2005–2006 Heinonen valittiin Korisliigan vuoden valmentajaksi.
Vis (joki)
Vis on eteläisessä Ranskassa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella sijaitseva joki. Sen alkulähde sijaitsee Cévennes-vuoristossa lähellä Alzonin kylää, ja se on Välimereen laskevan Hérault’n sivujoki.
Joen kokonaispituus on 57,9 kilometriä ja sen virtaus on noin 10 kuutiometriä sekunnissa.
Vesa E. Syrjänen
Vesa Erkki Syrjänen (17. maaliskuuta 1914 Urjala – 26. elokuuta 1972 Forssa) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija joka käytti nimimerkkiä "Kapteeni Hell".
Syrjäsen vanhemmat olivat Urjalan Sanomien päätoimittajana vuosina 1917–1948 toiminut opettaja Sulo Syrjänen ja opettaja Lempi Syrjänen. Hän opiskeli jonkin aikaa Helsingin yliopistossa mutta ryhtyi sitten toimittaksi. Jatkosodan aikana Syrjänen koulutti virolaisia vapaaehtoisia laskuvarjohyppääjiä joita pudotettiin tiedustelutehtäviin Neuvostoliiton puolelle. Sotien jälkeen Syrjänen toimi Forssassa Hämeen Sanomien aluetoimittajana ja kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä "Eerikki".
Omalla nimellä: 
Nimimerkillä "Kapteeni Hell":
Aprilia Pegaso
Aprilia Pegaso 650 on nk. all-round-moottoripyörä, mikä soveltuu asfaltin lisäksi myös sorateille. Varhaisimmissa Pegaso-malleissa käytettiin kestävää itävaltalaista Rotaxin moottoria. Rotaxia on käytetty muun muassa BMW F650 -malleissa.
NV Kiinteistösijoitus
NV Kiinteistösijoitus Oy on suomalainen kiinteistösijoitusrahastojen hallintaan erikoistunt yhtiö. Yhtiön hallinnoimista sijoitusrahastoista "NV Property Fund I" on perustettu maaliskuussa 2006.
NV Property Fund I Ky on maaliskuussa 2006 perustettu kommandiittiyhtiö, jonka päätoimiala on kiinteistöjen vuokraus ja kauppa. NV Property Fund I on suljettu rahasto, jonka sijoittajina toimivat Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma,
Nordea Henkivakuutus Suomi Oy ja Valtion eläkerahasto: NV Kiinteistösijoitus Oy toimii NV Property Fund I KY –rahaston vastuunalaisena yhtiömiehenä.
Eläkevakuutusyhtiö Varma, Nordea Henkivakuutus ja Kiinteistömanagement J.Juhola perustivat NV Property Fund I:n vuonna 2006. Sen tavoitekooksi asetettiin noin 1 miljardi euroa ja tavoitekooltaan rahasto oli suurin toistaiseksi perustetuista rahastoista. NV Property Fund I kerrottiin sijoittavan Suomessa kaikkiin muihin kiinteistöihin, paitsi asuinkiinteistöihin. Rahaston tuottovaatimukseksi asetettiin yli 10 % ja velkaantumisasteeksi 70 %. NV Property Fund I luokitellaan nk. "value added" -rahastoksi, jonka tuotot tulevat sekä vuokra- että pääomatuloina. Rahastossa on vain lain edellyttämät kolme sijoittajaa, joista Nordealla ja Varmalla on selkeästi suuremmat osuudet, kuin Kiinteistömanagement J. Juholalla.
NV Property Fund I:n toimitusjohtaja toimii Kari Louhenkilpi, joka on toiminut Nordea Henkivakuutus Suomen kiinteistöjohtajana. Yhtiötä hallinnoi NV Kiinteistösijoitus Oy, jonka toimitusjohtajana toimii Pekka Korhonen ja hallituksen puheenjohtajana Risto Murto. NK Kiinteistösijoitus Oy hallinnoi NV Property Fund I Ky – nimistä rahastoa. NV Property Fund I Ky toimii helsinkiläisen Kiinteistömanagement J. Juhola Oy –kiinteistöjen isännöintiyrityksen postiosoitteessa, jonka toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana toimii Jarmo Juhola.
NV Property Fund on sijoittanut suomalaisiin kiinteistöihin 400 miljoonaa euroa. Yhtiö on ilmoittanut tavoitekookseen miljardi euroa. Yrityksen liikevaihto oli vuonna 2008 oli runsas 13 miljoonaa euroa.
NV Property Fund I Ky toimi kiinteistösijoittaja Docrates Oy:n kiinteistössä; Docrates Oy rakennutti Suomen ensimmäisen yksityisen syöpähoitojen tutkimus- ja palvelukeskuksen Helsinkiin syksyllä 2008. Finnair Facilities Management myi NV Property Fund I Ky:lle ja vuokrasi takaisin pitkillä vuokrasopimuksilla neljä Helsinki-Vantaan lentoaseman alueella sijaitsevaa strategista kiinteistöään syksyllä 2009 77 miljoonan euron kauppahinnalla. NV Property Fund I Ky osti ja vuokrasi edelleen takaisin Nokia Siemens Networkslle Oulun Ruskon 70 000 neliömetrin laajuisen tuotanto- ja tuotekehityskiinteistön joulukuussa 2009.
Keväällä 2010 NV Property Fund I Ky hankki alun perin ruotsalaiselta Peab Oy:ltä Seinäjoelle rakennettavan K-Citymarket-liiketalon omistavan kiinteistöyhtiön koko osakekannan.
Pineville (Louisiana)
Pineville on kaupunki Louisianassa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Rapidesin piirikunnassa Alexandrian naapurina ja kuuluu sen metropolialueeseen. Kaupungin asukasluku on 13 829 (2000) ja pinta-ala 31,3 km².
Torsten Peltomo
Torsten Peltomo, kirjailijanimi Lennart Åkerlund (s. 1920) on suomalainen kirjailija.
Peltomon tunnetuin teos on salanimellä "Lennart Åkerlund" kirjoitettu dekkari "Kuolema tulee aina yllättäen". Hän on kirjoittanut lisäksi muutamia näytelmiä omalla nimellään.
Peltomo oli Pomarkun yhteiskoulun rehtori 1958-1959.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Lennart Åkerlund":
Fred Baden
Frederick Herman Baden vanhempi, joka tunnettiin nimellä Fred Baden (4. toukokuuta 1934 – 17. joulukuuta 2009), oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi louisianalaisen Pinevillen kaupungin kaupunginvaltuutettuna vuosina 1966–1970 ja pormestarina 1970–1998. Hän oli varsinaiselta ammatiltaan putkimies.
Classic Albums: Metallica – Metallica
Classic Albums: Metallica – Metallica on DVD-dokumentti Metallica-yhtyeen samannimisen levyn tekemisestä. Se on osa Isis Productions / Eagle Rock Entertainmentin julkaisemaa Series 3 Classic Albums -sarjasta. Se julkaistiin 6. marraskuuta 2001, vain kuukauden kuluttua basisti Jason Newsted eroamisesta yhtyeestä.
Dokumentti sisältää tarinan albumin tekemisestä, kuten bändin jäsenien ja heidän uuden tuottajansa Bob Rockin haastatteluja sekä arkistoitua kuvamateriaalia levyttämisestä. Dokumentti sisältää sekä alkuperäisiä kappaleita että demonauhoitteita ja viisi albumilta otettua kappaletta: "Enter Sandman", "Sad But True", "The Unforgiven", "Wherever I May Roam" ja "Nothing Else Matters".
Marija Kutitonskaja
Marija Ignatjevna Kutitonskaja (, 23. helmikuuta 1856 Odessa – 14. toukokuuta 1887 Irkutsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Marija Kutitonskaja syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli naisten kymnaasissa ja työskenteli sen jälkeen Odessan kaupunginduumassa. Vuonna 1876 hän liittyi Ivan Kovalskin johtamaan vallankumoukselliseen narodnikkiryhmään. Kovalskin heinäkuussa 1878 saaman kuolemantuomion jälkeen Kutitonskaja pidätettiin, mutta päästettiin pian vapaaksi takuita vastaan. Toisen kerran hänet pidätettiin kesäkuussa 1879. Kutitonskaja tuomittiin 15 vuoden pakkotyörangaistukseen, jonka Odessan kenraalikuvernööri lievensi neljäksi vuodeksi. Rangaistuksensa hän suoritti Karan pakkotyövankilassa. Heinäkuussa 1882 tuomio muutettiin karkotukseksi ja hänet siirrettiin Taka-Baikalian Akšaan. Syyskuussa 1882 Kutitonskaja yritti murhata Taka-Baikalian kuvernöörin Luka Iljaševitšin poliittisten vankien epäinhimillisen kohtelun takia. Marraskuussa 1882 Tšitan sotaoikeus tuomitsi hänet kuolemaan hirttämällä, mutta Pietarissa tuomio muutettiin elinkautiseksi pakkotyöksi. Mahdollisen ”haitallisen vaikutuksen” takia Kutitonskajaa ei lähetetty Karaan, vaan hänet sijoitettiin Irkutskin vankilaan, jossa hän kuoli tuberkuloosiin.
Ignition (peli)
Ignition on Unique Development Studios:n kehittämä ja Virgin Interactiven vuonna 1997 julkaisema autoilupeli. Peli on julkaistu MS-DOS:ille ja Windowsille. Siinä on vajaat kymmenen erilaista kenttää ja erilaisia moodeja, kuten kilpa-ajo, mestaruusajo, ja "Time Trial", jossa pyritään rikkomaan oma aika-ennätys.
Mihail Štalenkov
Mihail Aleksejevitš Štalenkov (, s. 20. lokakuuta 1965 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkomaalivahti.
Štalenkov aloitti seurajoukkueuransa Dynamo Moskovassa vuonna 1986 ja hänet valittiin vuonna 1987 Neuvostoliiton liigan vuoden tulokkaaksi. Hän voitti Neuvostoliiton-mestaruuden vuosina 1990, 1991 ja 1992.
Hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan vuonna 1992 ja pelasi kaudella 1992–1993 IHL-liigan Milwaukee Admiralsissa. Štalenkov valittiin liigan vuoden tulokkaaksi, minkä jälkeen Mighty Ducks of Anaheim varasi hänet NHL:ään vuoden 1993 varustilaisuuden viidennellä kierroksella numerolla 108.
Štalenkov aloitti uransa NHL:ssä hänet varanneessa Mighty Ducksissa. Venäläismaalivahdin täytyi aluksi tyytyä farmikiekkoon San Diego Gullsin riveissä mutta hänet kutsuttiin ylös seuraavaksi kaudeksi kun Ron Tugnutt myytiin Montreal Canadiensiin 1994. Štalenkov pääsi pelaamaan kakkosmaalivahtina heti Guy Hebertin jälkeen.
Štalenkov menestyi kansainvälisellä tasolla hyvin, pelaten 1998 Venäjän hopeaa voittaneessa joukkueessa tärkeänä osana NHL-tähtiä vilisseissä kisoissa. Kansainvälisestä menestyksestä huolimatta Štalenkov ei koskaan saanut osakseen suurta roolia NHL:ssä kuten muun muassa Nikolai Habibulin onnistui saamaan.
Nashville Predators valitsi Štalenkovin 1998 NHL:n laajennusvaraustilaisuudessa, mutta hän ei koskaan pelannut kyseisessä joukkueessa otteluakaan. Štalenkov myytiin Nashvillestä Edmonton Oilersiin. Oilersissa Štalenkov jakoi ykkösmaalivahdin paikan yhdessä Bob Essensan kanssa. Edmontonin visiitti jäi kuitenkin lyhyeksi kun Štalenkov siirrettiin Phoenix Coyotesiin, jossa hän pelasi aina kauden 1999–2000 alkuun asti, jolloin hänet myytiin Florida Panthersiin. Floridassa Štalenkov pelasi NHL-uransa viimeiset ottelut.
Štalenkov palasi kasvattajaseuraansa Dynamo Moskovaan vuonna 2000. Hän päätti uransa Dynamossa kaudella 2001–2002.
Štalenkov pelasi myös Neuvostoliiton, Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Venäjän maajoukkueissa. Hän voitti olympiakultaa Albertvillen talviolympialaisissa vuonna 1992 ja olympiahopeaa Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998.27. maaliskuuta 2012 uutisoitiin Štalenkovin kadonneen hänen palattuaan Moskovaan Magnitogorskista valmentamasta maalivahteja. Hän soitti vaimolleen sunnuntaina 25. maaliskuuta 2012 Moskovan Vnukovon lentokentältä, mutta ei palannut enää kotiinsa. Štalenkovin vaimo teki tämän jälkeen katoamisilmoituksen miehestään.
Venäjän koripallon superliiga-kausi 2006–2007
Kausi 2006–2007 oli 16. kausi, jolloin pelattiin Venäjän koripallon superliigan mestaruudesta. Kauden voitti PBK TsSKA Moskova.
Pesäpallon SM-sarja 1959
Pesäpallon SM-sarja 1959. Pallo-Toverit onnistui lopultakin voittamaan Suomen mestaruuden, jota seura oli jahdannut SM-kilpailujen alusta saakka. Nousijat Hongikko ja Imatra pelasivat mainiosti, kun taas hallitseva mestari Kiri onnistui vaivoin säilyttämään sarjapaikkansa; mm. Eino Kaakkolahden siirtyminen Hongikkoon heikensi joukkuetta huomattavasti. Oulun Lippo ja Rauman Fera kävivät haistelemassa SM-sarjan meininkiä, molempien visiitin jäädessä ranskalaiseksi.
Pallo-Toverit voitti 26.9. Vimpelin tasaisessa kamppailussa 9-7. Seuraavana päivänä oli kaikilla muilla joukkueilla peli, paitsi Pallo-Tovereilla, jotka saivat sivusta seurata miten Kouvolan Pallonlyöjät rynnisivät mestaruuteen. Kaikeksi yllätykseksi KPL kuitenkin hävisi kotonaan LMV:lle (johdettuaan jo 5-0) ja Pallo-Tovereiden mestaruusjuhlat saivat alkaa. Vimpeli, jonka mestaruushaaveet olivat haihtuneet edellispäivänä, pystyi kuitenkin voittamaan Puna-Mustat ja nousi sekin Kouvolan ohi hopeasijalle.
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Kuopion Kelta-Mustat, Haminan Palloilijat, Vaasan Maila ja Muhoksen Urheilijat.
Pallo-Toverit: Rauno Mäntynen, Olavi Kuismanen, Unto Hardén, Pekka Hakala, Esko Halonen, Matti Jokinen, Esko Lignell, Uuri Ståhlhammar, Taisto Tikkanen, Esko Salminen, Seppo Lignell.
Lahti ja Vaasa putosivat sarjasta.
Pallo-Toverit: Anja Rummukainen,
Auli Liesto,
Irmeli Krogerus,
Leena Liimatainen,
Liisa Varo,
Marja Muukkonen,
Seija Knuutila,
Sinikka Karjala,
Sinikka Takasalo,
Tuula Rantanen,
Tytti Kaija.