hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Magneettiaisti
Magneettiaisti on useiden eläinlajien kyky suunnistaa Maan magneettikentän avulla. Magneettiaistia hyödyntävät liikkumisessaan monet muuttolinnut, nilviäiset ja sammakkoeläimet. Merieläimille, kuten esimerkiksi langusteille, merikilpikonnille ja lohille, magneettiaisti on hyödyksi, koska pinnan alla ei ole juuri visuaalisia suuntamerkkejä. Jopa eräillä nisäkkäistä, kuten kaljurotilla ja joillakin lepakkolajeilla, on magneettiaisti.
Magneettiaisti on todennettu tutkimuksissa vasta viime vuosikymmeninä. Tyypillisessä koejärjestelyssä eläimeen kiinnitetään magneetti. Jos eläimen liikkuminen tällöin häiriytyy, sillä on todennäköisesti jonkinlainen magneettiaisti. Eläimiä on pystytty myös ohjailemaan keinotekoista magneettikenttää muuttamalla.
Tutkijat eivät kuitenkaan osaa vielä selittää, miten magneettiaisti toimii, eikä mitään erityistä aistielintä ole eläimiltä löydetty. Muuttolintujen magneettiaistin ajateltiin perustuvan niiden nokassa olevaan rautaoksidiin, magnetiittiin, mutta uuden tutkimustuloksen mukaan tämä ei näytä pitävän paikkaansa. Toisaalta joidenkin bakteerien on osoitettu reagoivan magneettikenttiin juuri magnetiitin avulla. Toisen teorian mukaan useiden eliöiden silmissä esiintyvä kryptokromi-proteiini reagoisi sähkömagneettiseen säteilyyn. Ainakin banaanikärpästen ja monarkkiperhosten magneettiaistit perustuvat kryptokromiin. Merieläinten magneettiaisti puolestaan saattaisi selittyä sähkömagneettisella induktiolla.
Eläintieteen professori Hynek Burda on tutkimuksissaan löytänyt yllättäviä viitteitä myös isojen nisäkkäiden, kuten peurojen, lehmien ja koirien magneettiaisteista. Tutkimuksia ei ole kuitenkaan kyetty vielä toistamaan.
Volume 1
Volume One, Volume 1 tai Volume I voi tarkoittaa:
Anna Gebert
Anna Gebert (s. 1979 Varsova, Puola) on puolalais-suomalainen viulisti, joka on vuodesta 2011 toiminut Trondheimin sinfoniaorkesterin ensimmäisenä konserttimestarina Norjassa.
Anna Gebert muutti Suomeen vuonna 1980 perheensä mukana. Hän opiskeli Igor Bezrodnyin johdolla Sibelius-Akatemiassa, Magdalena Rezlerin johdolla Freiburgissa ja Ana Chumachencon johdolla Münchenissä. Hän oli Fulbright-stipendiaattina Indianan yliopistossa Bloomingtonissa, jossa hänen opettajiaan olivat Miriam Fried ja Paul Biss. Hän opiskeli siellä myös barokkiviulun soittoa Stanley Ritchien johdolla.
Vuosina 1994–1997 Gebert soitti Gustav Mahler -nuoriso-orkesterissa ja Euroopan unionin nuoriso-orkesterissa. Vuosina 2005–2007 Anna Gebert oli päätoiminen sijainen Berliinin filharmonikoissa ja sen jälkeen apulaiskonserttimestarina Kölnin filharmonikoiden Gürzenich-orkesterissa. Gebert on soittanut myös Baijerin radion sinfoniaorkesterissa ja muissa saksalaisissa radio-orkestereissa sekä Lontoon sinfoniaorkesterissa.
Anna Gebertin äiti on espoolainen viulupedagogi Grazyna Zeranska-Gebert ja isoveli sellisti Alexander Gebert.
Olli Ontronen
Olli Ontronen on suomalainen blues & roots muusikko. Vuonna 1982 syntynyt Ontronen työskentelee kansainvälisesti useiden tunnettujen artistien kanssa.
Ontrosen ura muusikkona alkoi vuonna 2002 hänen liityttyään briteissä vaikuttavan blueskitaristi Otis Grandin yhtyeeseen. Tästä syystä hänet tunnetaankin parhaiten rumpalina ja hän on sittemmin saanut työskennellä useiden kansainvälisesti tunnettujen bluesartistien kanssa. Ontronen on saanut myös mainetta huuliharpistina ja laulajana. Olli O. & Mighty Shitty -kokoonpanossa hän laulaa ja soittaa vahvistettua huuliharppua.
Mighty Shitty on esiintynyt suomen lisäksi Ranskassa, Virossa, Norjassa, Ruotsissa ja Venäjällä. Yhtye on äänittänyt omaa nimeään kantavan pitkäsoiton vuonna 2012. Ontrosen aiempi yhtye Bluesology on lisäksi äänittänyt kaksi pitkäsoittoa. Kokoonpanoon kuuluu Ontrosen lisäksi Tuomas Laajoki (kitara), Rauli Suuronen (Basso) sekä Jeremia Kangas(rummut).
Alexander Gebert
Alexander Gebert (s. 1977 Varsova, Puola) on puolalais-suomalainen sellisti, joka toimii Detmoldin musiikkikorkekoulun opettajana Saksassa ja oli vuosina 2004–2012 jäsenenä wieniläisessä Altenberg-triossa.
Alexander Gebert muutti Puolasta Suomeen vuonna 1980 perheensä mukana. Hän opiskeli Turun konservatoriossa Timo Hanhisen oppilaana.
Hän suoritti sellodiplominsa Sibelius-Akatemiassa vuonna 2002 professori Heikki Rautasalon johdolla. Hänen muita opettajiaan Helsingissä olivat Csaba Szilvay, Victoria Yaglig, Kazimierz Michalik ja Marko Ylönen.
Vuosina 1995–1998 Gebert opiskeli synnyinmaansa Puolan valtion stipendiaattina Varsovan Chopin-akatemiassa, sitten Philippe Mullerin johdolla Pariisin konservatoriossa ja Natalia Gutmanin johdolla Stuttgartissa.
Alexander Gebert voitti ensimmäisen kansainvälisen kilpailunsa 16-vuotiaana. Vuonna 1997 hän tuli toiseksi Varsovan Lutoslawski -kilpailussa. Vuonna 2000 hän tuli ensin kolmanneksi Zagrebin Antonio Janigro -kilpailussa, sitten toiseksi Geneven kansainvälisessä sellokilpailussa ja lopulta voittajaksi Rooman Valentino Bucchi -kilpailussa.
Alexander Gebertin äiti on espoolainen viulupedagogi Grazyna Zeranska-Gebert ja sisar viulisti Anna Gebert.
Reino Hirva
Reino Erkki Hirva (ent. Hellgren) (20. lokakuuta 1906 Sortavala – 25. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti tykistön aselajissa.
Hirvan vanhemmat olivat ylijunailija Kaarlo Hellgren ja Juudit Saikkonen. Hirva valmistui ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1926 ja suuntasi sotilasuralle käymällä Kadettikurssi 10:n vuosina 1927-1929. Komentajakurssin hän kävi 1941, Sotakorkeakoulun yleisen osaston 1951 ja maanpuolustuskurssin 1962. Hirvan puoliso oli toimittaja Irja-Onerva Lamminen, ja heillä oli yksi lapsi.
Kadettikoulun jälkeen Hirva toimi nuorempana upseerina KTR 2:ssa 1929-1936. Vuosina 1936-1940 hän opetti Taistelukoulussa. Talvisodassa Hirva toimi Pohjois-Suomen ryhmän esikunnassa tykistökomentajana ja myöhemmin patteriston komentajana KTR 9:ssä sekä samalla 9. divisioonan tykistökomentajana. Välirauhan aikana hän toimi toimistopäällikkönä IV. armeijakunnan esikunnassa.
Jatkosodassa Hirva toimi patteriston ja tykistöryhmän komentajana KTR 18:ssa Rukajärven suunnalla. Sodan jälkeen hän toimi kouluttajana ja rykmenttiupseerina KTR 2:ssa 1945-1946 ja Tykistökoulussa 1946-1947 ja patteristonkomentajana KTR 3:ssa 1947-1948. Tykistökoulussa osastonjohtajana hän oli 1951-1956. KTR 1:ä Hirva komensi 1956-1958. Pääesikunnassa järjestelyosastoa hän johti 1958-1960 ja toimi komentopäällikkönä 1960-1961. Sotakorkeakoulun johtajana Hirva oli 1961-1963. Tykistön tarkastajana hän palveli uransa päätteeksi 1963-1966.
Hirva oli myös pidätettynä noin kaksi viikkoa ns. asekätkentäjutun yhteydessä, mutta häntä vastaan ei nostettu asiassa syytteitä.
Ylennykset: reservivänrikki 1927, vänrikki 1929, luutnantti 1931, kapteeni 1938, majuri 1941, everstiluutnantti 1948, eversti 1956, kenraalimajuri 1961, kenraaliluutnantti 1963.
Mestarien liigan kauden 2014–2015 pudotuspelit
Jalkapallon Mestarien liigan kauden 2014–2015 pudotuspelit pelattiin 17. helmikuuta – 6. kesäkuuta 2015. Pudotuspelien kaikki ottelut pelattiin kaksiosaisina, paitsi loppuottelu, joka pelattiin yksiosaisena Olympiastadionilla, Berliinissä.
Kaikki pudotuspelivaiheen otteluparien arvonnat suoritettiin UEFA:n pääkonttorissa Nyonissa, Sveitsissä.
Pudotuspelien ensimmäiselle kierrokselle selvisivät lohkojen ensimmäiseksi ja toiseksi sijoittuneet, yhteensä 16 joukkuetta. Ensimmäisellä kierroksella samaan ottelupariin ei voi päästä kahta joukkuetta samasta maasta. Puolivälieristä lähtien arvonta on vapaa.
Pudotuspeleissä joukkue, joka johtaa kahden ottelun jälkeen otteluiden yhteistuloksen perusteella etenee seuraavalle kierrokselle. Jos pudotuspeleissä joukkueiden yhteistulos kahdesta ottelusta on tasan, eikä kumpikaan etene jatkoon vierasmaalisäännön turvin, pelataan yhteensä 30 minuutin jatkoaika, kaksi kertaa 15 minuuttia. Jos ottelu on edelleen tasan jatkoajan jälkeen, seuraa rangaistuspotkukilpailu. Myös jatkoajalla vierasmaalisääntö otetaan huomioon.
Neljännesvälieräparien arvonta suoritettiin 15. joulukuuta 2014. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 17., 18., 24. ja 25. helmikuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 10., 11., 17. ja 18. maaliskuuta 2015.
Puolivälieräparien arvonta suoritettiin 20. maaliskuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 14. ja 15. huhtikuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 21. ja 22. huhtikuuta 2015.
Välieräparien arvonta suoritettiin 24. huhtikuuta 2015. Ensimmäiset osaottelut pelattiin 5. ja 6. toukokuuta 2015. Toiset osaottelut pelattiin 12. ja 13. toukokuuta 2015.
Loppuottelu pelattiin 6. kesäkuuta 2015 Saksan pääkaupungissa Berliinin olympiastadionilla.
Suomen Palloliiton 50-vuotisjuhlaturnaus
Suomen Palloliiton 50-vuotisjuhlaturnaus oli 18.–19. kesäkuuta 1957 järjestetty neljän maan jalkapalloturnaus, jonka ottelut pelattiin Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Siihen osallistuivat isäntämaa Suomen lisäksi Norjan, Ruotsin ja Tanskan jalkapallomaajoukkueet. Turnauksella juhlistettiin vuonna 1907 perustetun Suomen Palloliiton 50-vuotista toimintaa. Vastaavanlaisia kutsuturnauksia järjestivät myös muiden pohjoismaiden jalkapalloliitot. Tanskan jalkapalloliitto täytti 50 vuotta 1939 ja Norjan 1952, Suomen osallistuessa molempien maiden turnauksiin.
SPL:n alaisuuteen kuului vuoteen 1972 saakka myös jääpallo. Lajin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut järjesti Palloliitto Helsingin Olympiastadionilla helmi-maaliskuussa 1957 niin ikään SPL:n 50-vuotisjuhlan kunniaksi.
Turnauksen välierissä kohtasivat Ruotsi ja Norja sekä Suomi ja Tanska. Turussa pelattu Ruotsin ja Norjan välinen ottelu päättyi 90 minuutin jälkeen maalittomana, joten loppuotteluun menijä ratkaistiin kolikonheitolla. Toisessa välieräottelussa Suomi kukisti Tanskan maalein 2–0. Helsingin Olympiastadionilla pelattu loppuottelu päättyi jatkoajan jälkeen Ruotsin 5–1-voittoon, kun joukkue teki viimeisen 11 minuutin aikana neljä maalia.
Joidenkin otteluiden yleisömäärät eroavat lähteistä riippuen; Norjan jalkapalloliitto ilmoittaa tilastoissaan Ruotsi–Norja-ottelun yleisömääräksi 8 600 ja pronssiottelun 3 500.
Victoria Yagling
Victoria Yagling (, "Viktorija Borisovna Jagling", s. 14. toukokuuta 1946 Moskova – 1. elokuuta 2011 Helsinki) oli venäläis-suomalainen sellisti ja säveltäjä, joka toimi opettajana Sibelius-Akatemiassa. Hän eli ja työskenteli Neuvostoliitossa vuoteen 1990 saakka, jolloin muutti Helsinkiiin poikansa, pianotaiteilija Victor Chestopalin kanssa.
Yagling opiskeli sellonsoittoa Mstislav Rostropovitšin ja sävellystä muun muassa Dmitri Kabalevskin johdolla Moskovassa. Hän voitti ensimmäisen palkinnon Gaspar Cassadó -kilpailussa Firenzessä 1969 ja seuraavana vuonna toisen palkinnon Tšaikovski-kilpailussa Moskovassa ja teki huomattavan solistiuran. Eräs hänen oppilaistaan on suomalainen sellisti Sennu Laine.
Yaglingin sävellystuotantoon kuuluu kolme sellokonserttoa, sarja sellolle ja jousiorkesterille sekä useita sonaatteja. Hän sävelsi myös vokaalimusiikkia Anna Ahmatovan ja Arseni Tarkovskin teksteihin.
Yagling levytti useita albumeja neuvostoliittolaiselle Melodija-levy-yhtiölle vuosina 1970–1986, mukaan lukien oman sarjansa sellolle ja jousiorkesterille 1983 ja ensimmäisen sellokonserttonsa 1986. Vuonna 2000 julkaistiin äänilevy hänen toisen sellokonserttonsa kantaesityksestä Moskovassa 1984; siinäkin hän toimi itse solistina.
Alirengas
Algebrassa alirengas on renkaaseen liittyvä käsite. Sen mukaan renkaan formula_1 osajoukkoa formula_2 sanotaan formula_3:n alirenkaaksi, jos formula_2 on rengas operaatioiden formula_5 ja formula_6 suhteen ja formula_2:n ykkösalkio on formula_3:n ykkösalkio.
Tekijärengas
Algebrassa tekijärengas eli jäännösluokkarengas on renkaaseen liittyvä käsite. Sen mukaan renkaan "R" ideaalin "I" avulla voidaan muodostaa tekijärengas "R"/"I", kun yhteen- ja kertolasku määritellään asettamalla formula_1.
FS Antarès (M770)
Antarès (runkonumero M770) on Ranskan laivaston 1993 palvelukseen otettu Antarès-luokan miinantorjunta-alus ().
Alus tilattiin Boulogne sur Meristä Socarenamilta. Sen köli laskettiin 8. joulukuuta 1992 ja alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1993. Alus otettiin palvelukseen vielä saman vuoden lopulla 15. joulukuuta.
Alus modernisoitiin 7. joulukuuta 2005, jolloin sen kaikuluotain vaihdettiin Thales DUBM-44:ään. on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa Brestissä.
FS Altaïr (M771)
Altaïr (runkonumero M771) on Ranskan laivaston 1994 palvelukseen otettu Antarès-luokan miinantorjunta-alus ().
Alus tilattiin Boulogne sur Meristä Socarenamilta. Sen köli laskettiin 7. kesäkuuta 1993 ja alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 15. marraskuuta. Alus otettiin palvelukseen 9. heinäkuuta 1994.
Alus modernisoitiin 7. joulukuuta 2005, jolloin sen kaikuluotain vaihdettiin Thales DUBM-44:ään. on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa Brestissä.
FS Aldébaran (M772)
Aldébaran (runkonumero M772) on Ranskan laivaston 1995 palvelukseen otettu Antarès-luokan miinantorjunta-alus ().
Alus tilattiin Boulogne sur Meristä Socarenamilta. Sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1993 ja alus laskettiin vesille 11. helmikuuta 1994. Alus otettiin palvelukseen 10. maaliskuuta 1995.
Alus modernisoitiin 7. joulukuuta 2005, jolloin sen kaikuluotain vaihdettiin Thales DUBM-44:ään. on vuonna 2014 edelleen aktiivipalveluksessa Brestissä.
Hannes Malin
Hannes Malin (myöhemmin "Malisto"; 29. toukokuuta 1889 Heinola – 4. tammikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija, jonka työt ulottuvat alttarimaalauksista koristemaalauksiin sekä julisteisiin ja muuhun käyttögrafiikkaan.
Malin opiskeli Helsingin Taideteollisuuskoulussa. Vuonna 1914 Malin tutustui linoleikkaukseen ja osti siihen välineet Leipzigin messuilta. Hän piirsi menetelmällä merkkejä, yli 20 julistetta, kirjelomakkeita, kuvituksia ja kansia.  Hänen julisteidensa aiheita olivat muun muassa Taideteollisuusnäyttely 1916, Suomen ensimmäiset valtiolliset vaalit 1917 ja ensimmäiset kunnallisvaalit 1918. Hän opetti vuodesta 1920 kuolemaansa 1950 saakka Taideteollisuuskeskuskoulussa käsivara- ja ammattipiirustusta, koristemaalausta, tekstausta, kirjansidontaa, kultausta ja linopainantaa kankaalle.
Työtovereinaan Oskari Niemi ja Antti Honkanen Malin kopioi kesäisin 1910-luvulla vanhojen keskiaikaisten kirkkojen maalauksia vesivärein Kansallismuseon tarpeisiin. Aineistosta pidettiin myös näyttelyitä. Seuraavana vuonna hän avioitui Kyllikki Wartiovaaran kanssa, joka tuli myös mukaan Malinin piirtämön toimintaan.
Malin maalasi vuonna 1924 Suomenniemen kirkkoon alttaritaulun "Jeesus siunaa lapsia". Nurmijärven kirkkoon hän teki 1934 veistoksen "Kattoratsastaja". Heinolan maaseurakunnan kirkossa on paljon Malinin koristemaalauksia. Hänen koristetaidettaan on myös Heinolan, Oulaisten, Kalajoen, Sodankylän, Hämeenkyrön ja Paraisten kirkossa.
Cityvarasto
Cityvarasto Oyj on suomalainen pienvarastoja vuokraava yritys, joka on toiminut vuodesta 1999 lähtien. Cityvarasto kuuluu maailmanlaajuisesti pieneen ryhmään pienvarastoyrityksiä, joilta pienvaraston voi vuokrata verkkokaupasta. Cityvarasto voitti vuonna 2011 FEDESSAN (The Federation of European Self Storage Associations) Innovation of the year-palkinnon. Kasvu Open 2016 kilpailussa Cityvarasto sijoittui kahdeksan parhaan joukkoon. Vuonna 2017 Cityvarasto valittiin vuoden Helsinkiläiseksi yritykseksi.
Cityvaraston liiketoiminnan ydin on kiinteistöjen ostaminen ja muuntaminen moderneiksi pienvarastohotelleiksi. Yhtiö on noin 27 %:n markkinaosuudellaan ja 37 pienvarastotoimipisteellään sekä noin 60 000 neliöllään Suomen suurin pienvarastoyhtiö (vuonna 2018). Yhtiö on lanseerannut franchising konseptin laajentuakseen entistä pienemmille paikkakunnille Suomessa. Ensimmäinen franchising-piste on avattu Hyvinkäälle.
Cityvarastolla on 34 pienvarastotoimipistettä seuraavissa kaupungeissa:
Pienvarastojen lisäksi Cityvarasto vuokraa postilokeroita, muuttolaatikoita,teräsverkkovarastoja, merikontteja, toimitiloja sekä tarjoaa pienvarastovakuutusta asiakkailleen.
Victor Chestopal
Victor Chestopal (; s. 1975 Moskova) on venäläissyntyinen suomalainen pianisti.
Chestopal syntyi Neuvostoliitossa kulttuuriperheeseen, jossa isä oli filosofian professori ja äiti sellisti ja säveltäjä Victoria Yagling. Chestopal aloitti piano-opinnot kuusivuotiaana Gnessinin musiikkikoulussa ja siirtyi sitten Tšaikovski-konservatorion yhteydessä toimivaan Keskusmusiikkikouluun muun muassa Mihail Pletnjovin oppilaaksi. 12-vuotiaana Chestopal debytoi orkesterin edessä soittamalla Mendelssohnin 1. pianokonserton.
Vuonna 1990 viisitoistavuotias Chestopal muutti äitinsä kanssa Suomeen, jossa äiti alkoi opettaa ja poika opiskella Sibelius-Akatemiassa. Chestopal valmistui Erik T. Tawaststjernan luokalta ja opiskeli samanaikaisesti myös Lazar Bermanin johdolla Italiassa ja Saksassa. Hän sai Suomen kansalaisuuden 1997.
Vuonna 1994 Chestopal tuli toiseksi Maj Lind -pianokilpailussa ja oli seuraavana vuonna finalistien joukossa Brysselin Queen Elizabeth -kilpailussa. Vuonna 2009 hän suoritti Sibelius-Akatemiassa tohtorintutkinnon, jonka viidessä konsertissa hän esitti pianokirjallisuuden kulmakiviä kuten Bachin "Goldberg-muunnelmat", Beethovenin "Hammerklavierin" ja Schubertin viimeisen B-duurisonaatin.
Chestopal on kysytty esiintyjä erityisesti Belgiassa, jossa hän on vuosittain pitänyt myös mestarikursseja Liègen yliopistossa. Hän on opettanut myös Ostravan yliopistossa ja Janacek-konservatoriossa Tšekissä.
Chestopal on levyttänyt Musorgskin "Näyttelykuvat" ja Rahmaninovin "Corelli-muunnelmat".
FS Dupuy de Lôme (Q105)
Dupuy de Lôme (runkonumero Q105) oli Ranskan laivaston Dupuy de Lôme -luokan sukellusvene.
Aluksen suunnitteli Julien Hutter ja se tilattiin vuonna 1913 Toulonin laivastontelakalta. Alukselle annettiin nimi 30. toukokuuta 1913. Köli laskettiin 1. syyskuuta 1913. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1915 ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta 1916.
Alus poistettiin palveluksesta 24. helmikuuta 1935 ja myytiin romutettavaksi 6. elokuuta 1936 Brestissä.
Strasburgeriaceae
Strasburgeriaceae on kaksi lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Crossosomatales-lahkossa.
Heimon kasvit ovat ainavihantia puita. Lehdet ovat kierteisasentoisia ja sahalaitaisia. Kukat ovat kookkaita, ja niissä on kierteisesti asettuneet verholehdet ja kynnelliset terälehdet. Heteenpalhot ovat litteät. Emiön vartalo on ontto, ja siemenaiheet ovat varrettomia.
Heimon lajit kasvavat Uudessa-Kaledoniassa ja Uudessa-Seelannissa.
Heimossa on vain kaksi lajia:Aikaisemmin "Strasburgeria" vietiin usein Ochnaceae-heimoon. Cronquist (1981) sijoitti "Ixerba"-lajin herukkakasveihin (Grossulariaceae), Takhtajan (1997) puolestaan Brexiaceae-heimon yhteyteen. Jälkimmäinen sijoittuu nykyään kelaskasveihin (Celastraceae), herukkakasvit Saxifragales-lahkoon.
Kuolema (täsmennyssivu)
Kuolema voi viitata esimerkiksi seuraaviin:
Jens Lööke
Jens Lööke (s. 11. huhtikuuta 1997 Gävle) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SHL-liigassa pelaavaa Brynäsiä. Oikeana laitahyökkääjänä pelaava Lööke teki pääsarjadebyyttinsä SHL:ssä kaudella 2014–2015.
Lööke on Jokereiden kolmannen kierroksen KHL-varaus vuodelta .
Mandi Terho
Amanda Emilia (Mandi) Terho (vuoteen 1910 Vilenius; 16. tammikuuta 1885 Lapinjärvi – 11. marraskuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Mandi Terhon vanhemmat olivat uunintekijä Matti Vilenius ja Maria Matilda Vilenius. Perhe muutti Lapinjärveltä Helsinkiin vuonna 1887. Ennen näyttelijänuraansa Terho työskenteli liikeapulaisena. Näyttämöoppia hän sai muun muassa Kaarle Halmeen johdolla. Terho debytoi Sörnäisten Työväen Näyttämöllä vuonna 1900. Vuosina 1907–1911 hän näytteli Kansan Näyttämöllä ja 1915–1923 Kaarle Halmeen Näyttämöllä. Lisäksi hän näytteli Eino Leinon Helsingin Seurasaareen perustamalla lyhytikäiseksi jääneellä Helka-näyttämöllä.
Terho näytteli lähinnä nuorten naisten rooleja ja laulurooleja. Hänen näyttämötehtäviään olivat muun muassa Rosi (näytelmässä "Unkarin mustalaiset") ja Hellä ("Seikkailu jalkamatkalla").
Mandi Terholla oli roolitehtäviä kahdessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka molemmat ovat kadonneet: "Verettömät" (1913) ja "Kesä" (1915). Niin ikään kadonneessa mykkäelokuvassa "Nuori luotsi" (1913) hän oli kreditoimaton näyttelijä.
Molybdeenidioksidi
Molybdeenidioksidi eli molybdeeni(IV)oksidi (MoO) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs molybdeenin oksideista.
Huoneenlämpötilassa molybdeenidioksidi on ruskehtavan tai harmahtavan violettia kiteistä ainetta, Yhdiste ei liukene veteen eikä myöskään happo- tai emäsliuoksiin. Väkevä typpihappo hapettaa sen molybdeenitrioksidiksi. Kuumennettaessa voimakkaasti yhdiste disproportioituu metalliseksi molybdeeniksi ja molybdeenitrioksidiksi. Molybdeenitrioksidi on varsin stabiili, mutta reagoi kuumennettaessa esimerkiksi tetrakloorimetaanin kanssa muodostaen molybdeeni(IV)kloridia. Kuumennettaessa muiden metallioksidien kanssa muodostuu metallioksidiklustereita. Alkeiskopiltaan molybdeeni on monokliininen ja muistuttaa rakenteeltaan vääristynyttä rutiilin rakennetta. Molybdeenioksidissa on sidoksia molybdeeniatomien välillä ja tämä aiheuttaa metalleihin verrattavan sähkönjohtokyvyn ja diamagneettisuuden.
Molybdeenidioksidia voidaan valmistaa pelkistämällä molybdeenitrioksidia. Pelkistimenä voidaan käyttää vetyä, ammoniakkia tai hiilimonoksidia tai pelkistys voidaan tehdä elektrolyyttisesti.
Mirko Lüdemann
Mirko Lüdemann (s. 15. joulukuuta 1973 Weißwasser, DDR) on saksalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa DEL-liigassa pelaavaa Kölner Haiea.
Lüdemann on pelannut Kölnissä koko vuonna 1993 alkaneen ammattilaisuransa ajan.
Maajoukkueessa Lüdemann on pelannut kahdeksissa MM-kisoissa, kolmessa olympiaturnauksessa sekä kahdessa World Cupissa. Yhteensä hän on pelannut 73 A-maaottelua.
FS Aréthuse (S635)
Aréthuse (runkonumero S635) oli Ranskan laivaston Aréthuse-luokan sukellusvene.
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta. Sen köli laskettiin maaliskuussa 1955 ja alus laskettiin vesille 9. marraskuuta 1957. Alus otettiin palvelukseen 23. lokakuuta 1958.
"Aréthuse" sijoitettiin palvelukseen otettaessa Brestiin ja se aloitti operoinnin 1. helmikuuta 1959 Mers el Kebiriin sijoitetussa Atlantin laivaston 1. sukellusvenelaivueessa (). Alus poistettiin palveluksesta 3. huhtikuuta 1979 ja se romutettiin 7. toukokuuta 1982 Toulonissa.
Libor Hájek
Libor Hájek (s. 4. helmikuuta 1998 Smrcek) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa NHL-seura New York Rangersin organisaatiota.
Hájek teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2014–2015 kasvattajaseurassaan vain 16-vuotiaana.
Lukáš Doudera
Lukáš Doudera (s. 3. tammikuuta 1998) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa kotimaansa pääsarjassa Extraligassa pelaavaa Ocelaři Třineciä.
Doudera teki pääsarjadebyyttinsä kaudella 2014–2015 vain 16-vuotiaana. Hänen kasvattajaseuransa on HC Kladno, josta hän siirtyi Třineciin kesällä 2014.
Sergei Širjajev
Sergei Jurjevitš Širjajev (; s. 8. helmikuuta 1983 Nižni Novgorod) on venäläinen maastohiihtäjä, joka edusti Nižegorodetsiä.
Širjajev debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2006 ollen Münchenissä Tour de Skin osakilpailussa 66. Ensimmäistä kertaa hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon kahta päivää myöhemmin Oberstdorfissa niin ikään Tour de Skin osakilpailussa ollen kahdeksas. Hän oli nopein sen vuoden Tour de Skin loppunousussa ollen yhteistuloksissa 12. Ensimmäisen maailmancupvoittonsa Širjajev saavutti maaliskuussa 2009 Falunissa ollen Falunin minitourin ykkönen voitettuaan 15 kilometrin vapaan kilpailun. Hänen toinen palkintosijansa maailmancupissa on kolmas sija Rybinskin yhdistelmäkilpailusta tammikuulta 2010.
Širjajevin paras sijoitus MM-kilpailuissa on Sapporon 2007 kisojen 11. sija 15 kilometriltä, mutta hän menetti tuon sijoituksensa kärähdettyään dopingista kisojen viimeisenä päivänä. Talviolympialaisiin Širjajev on osallistunut kerran ollen parhaimmillaan 31. Vancouverin vuoden 2010 kisojen 15 kilometrillä.
Širjajev lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2015.
Coq
Coq on funktionaalisen ohjelmointiin perustuva todistusapuri. Sen avulla voidaan laatia formaaleja matemaattisia todistuksia, jotka tarkistetaan automaattisesti. Todistukset esitetään induktiivisten konstruktioiden kalkyyliin perustuvalla Gallina-ohjelmointikielellä.
Coqia käytetään mm. ohjelmistojen verifiointiin ja matematiikan formalisointiin. Coq on toteutettu OCaml-kielellä.
Määritellään luonnollisten lukujen tyyppi:
Inductive nat : Type :=
Määritellään luonnollisten lukujen yhteenlasku:
Fixpoint plus (n m : nat) : nat :=
Osoitetaan, että määritellylle yhteenlaskufunktiolle pätee formula_1 kaikilla formula_2.
Theorem plus_n_O: forall n: nat, plus n O = n.
Proof.
Qed.
Nick Boucher
Nick Boucher (s. 29. joulukuuta 1980) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti.
Boucher aloitti uransa pelaten vuonna 1997 BCHL-joukkue Valley Capitalsissa. Kesken kauden 1998–1999 hänet kaupattiin AJHL:ään Fort Sasketchewan.
Boucher pelasi myöhemmin Dartmouthin yliopistossa, jossa hänestä tuli aloittava maalivahti. Vaikka Boucher voitti tulokaskaudellaan vain kahdeksan ottelua, Pittsburgh Penguins varasi hänet 280. pelaajana . Boucher paransi seuraavilla kausilla, kun hän voitti 16, 9 ja 17 ottelua. Yliopistosta lähtiessään Boucherilla oli tilastoissa viisikymmentä voittoa 105 ottelusta.
Boucher aloitti ammattilaisuransa Pittsburghin ECHL:ssä pelaavassa farmiseurassa Wheeling Nailersissa, josta hänet kutsuttiin myöhemmin kauden aikana ylempään farmijoukkueeseen AHL:ään Wilkes-Barre/Scranton Penguinsiin. Tulokaskaudellaan Boucherille kirjattiin 20 voittoa ja hänet valittiin ECHL:n tulokkaiden tähdistöön. Hän sijoittui ECHL:n vuoden tulokas -äänestyksessä neljänneksi. Työsulkukaudella 2004–2005 monet NHL-pelaajat pelasivat AHL:ssä, ja siksi AHL-pelaajia pudotettiin ECHL:ään. Boucher ei sen vuoksi saanut Pittsburghiin sopimusta, ja hänestä tuli vapaa pelaaja.
Boucher pelasi kahden kauden ajan alempien sarjojen joukkueissa Pee Dee Pridessä, Elmira Jackalsissa ja Muskegon Lumberjacksissa ennen siirtymistään Eurooppaan. Kaudella 2006–2007 hän pelasi EIHL:ssä Basingstoke Bisonissa ja alankomaalaisen Eredivisie -liigan joukkueessa Tilburg Trappersissa, jossa hän voitti liigan mestaruuden. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi Pohjois-Amerikkaan IHL-joukkue Fort Wayne Kometsiin. Boucher pelasi joukkueessa uransa loppuun asti lukuun ottamatta 18 ottelun vierailua AIHL-joukkue Sydney Bearsissa. Hänet valittiin joukkueensa parhaaksi pelaajaksi kaksi kertaa kausina 2008–2009 ja 2011–2012. Lisäksi kaudella 2008–2009 hänet valittiin IHL:n vuoden maalivahdiksi, hänet nimettiin ensimmäiseen tähdistöön ja hän oli ehdolla koko liigan parhaaksi pelaajaksi, joksi kuitenkin valittiin Todd Robinson. Hän voitti Kometsissa neljä mestaruutta, joista kolme IHL:ssä ja yhden CHL:ssä. Toisella CHL-kaudellaan Kometsissa Boucher nimettiin tähdistöottelun aloittavaksi maalivahdiksi. Boucherin ura päättyi, kun hänen molemmat lonkkansa leikattiin kesäkaudella. Boucherilla oli mahdollisuus paluuseen tammikuun lopulla vuonna 2013, mutta hän vetäytyi ammattilaisjääkiekosta vedoten toistuviin lonkkaongelmiinsa. 26. lokakuuta 2013 Fort Wayne Komets jäädytti Boucherin numeron 33 yhdessä Chuck Adamsonin numeron 1 kanssa. Boucherista tuli nuorin Kometsin pelaaja, jonka numero on jäädytetty.
Levin Öztunalı
Levin Mete Öztunalı (s. 15. maaliskuuta 1996 Hampuri) on saksanturkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Werder Bremeniä lainalla Bayer Leverkusenista. Pelipaikaltaan molempijalkainen Öztunalı on keskikenttäpelaaja.
Öztunalın kasvattajaseura on Hamburger SV, jota hän edusti nuorten tasolla vuodet 2006-2013. Vuonna 2013 Öztunalı siirtyi Bayer Leverkuseniin, jossa hän pelasi ensin kakkosjoukkueessa. Debyytti ykkösjoukkueessa pääsarjatasolla tapahtui elokuussa 2013 SC Freiburgia vastaan. Kaudella 2014-2015 Öztunalı on saanut hyvin peliaikaa, mutta tammikuussa 2015 hän siirtyi lainalle Bundesliigan Werder Bremeniin.
Öztunalı on pelannut lähes kaikissa Saksan nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän voitti alle 19-vuotiaiden kanssa Euroopan-mestaruuden. Nykyisin Öztunalı pelaa alle 19-vuotiaissa ja alle 20-vuotiaissa.
Öztunalın isä Mete Öztunalı, joka työskentelee jalkapalloagenttina, on turkkilainen ja Öztunalın äiti on saksalainen. Äidin isä Uwe Seeler on tunnettu uransa jo päättänyt saksalainen jalkapalloilija, joka on muun muassa valittu FIFA 100:n.
Jevgeni Muratov
Jevgeni Minerafisovitš Muratov (, s. 28. tammikuuta 1981) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän on pelannut KHL:ssä Jugra Hanty-Mansijskissa ja Sibir Novosibirskissä. Edmonton Oilers varasi Muratovin yhdeksännellä kierroksella .
Golden Globe 2015
Golden Globe 2015 oli järjestyksessään 72. Golden Globe -palkintogaala, jossa jaettiin palkintoja vuoden 2014 elokuville ja televisiosarjoille. Gaala järjestettiin Beverly Hilton -hotellissa Beverly Hillsin kaupungissa Kaliforniassa Yhdysvalloissa 11. tammikuuta 2015. Gaalan juonsivat kolmatta kertaa Tina Fey ja Amy Poehler.
Ehdokkuudet julkistettiin 11. joulukuuta 2014. Eniten ehdokkuuksia sai "Birdman", joka sai seitsemän ehdokkuutta. Eniten palkintoja sai "Boyhood", joka palkittiin parhaasta draamaelokuvasta, ohjauksesta ja naissivuosasta. Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Voittajat on listattu ensimmäisenä ja lihavoitu.
Realstick
Realstick on suomalaisen salibandyvälineitä valmistavan SB-Yhtiöt Oy Sählymestarit -yrityksen aputoiminimi. Yhtiön omistaa JP Finnilä.
Vuonna 1996 perustetulla yrityksellä on Suomessa toimintaa Helsingissä ja Alajärvellä.
Tim Smith
Tim Smith (s. 21. heinäkuuta 1981) on kanadalainen entinen jääkiekkoilija.
Smith pelasi WHL:ssä neljä kautta Spokane Chiefsissä ja Swift Current Broncosissa. Hän oli joukkueen paras pistemies 96 pisteellään. Hän oli koko liigan viidenneksi eniten pisteitä tehnyt pelaaja. Hänet varattiin Vancouver Canucksiin 272. pelaajana.
Ammattilaiseksi Smith siirtyi kaudella 2002–2003, kun liittyi ECHL-joukkue Columbia Infernoon. Tehtyään ensimmäisellä ammattilaiskaudellaan 59 pistettä, Smith paransi toiselle kaudelleen voittaen koko liigan pistepörssin 95 pisteellään. Menestys ECHL:ssä toi Smithille peliaikaa AHL:ssä Manitoba Moosessa.
Kaudeksi 2005–2006 Smith siirtyi Eurooppaan Saksan 2. Bundesligaan Freiburgh EHC:n. Ensimmäisellä kaudellaan Saksassa hän teki piste per peli -tahtiin 51 ottelussa yhtä monta pistettä. Kaudella 2006–2007 Smith siirtyi Asian Hockey Leaguessa pelaavaan Kangwon Landiin. Hän pelasi 33 peliä, joissa teki 60 pistettä. Kaudella 2007–2008 hän pelasi saman liigan High1 -joukkueessa, jossa teki 30 pelissä 46 pistettä. Smith palasi Eurooppaan kaudeksi 2008–2009, jolloin pelasi sveitsiläisessä Lausanne HC:ssa. Hän pelasi vain yhdeksän ottelun ajan tehden neljä pistettä, jonka jälkeen siirtyi takaisin Saksaan Bad Toelz EY:hyn. 35 pelissä hän teki 29 pistettä.
Paku
Paku eli punapaku ("Piaractus brachypomus") on Amazonin ja Orinocon vesistöalueilla elävä eteläamerikkalainen piraijoiden sukuinen kala. Se voi kasvaa 80 senttimetriä pitkäksi ja 25 kilogramman painoiseksi.
Paku on kaikkiruokainen ja syö etenkin veteen pudonneita hedelmiä ja pähkinöitä. Kotiseudullaan sitä käytetään ruokakalana. Se on suosittu akvaariokala Yhdysvalloissa, ja tämän myötä se on joutunut vieraslajina siellä monin paikoin luonnonvesiin.
Kanoninen injektio
Kanoninen injektio on algebrassa esiintyvä käsite. Olkoot formula_1 ja formula_2 joukkoja sekä formula_3 kuvaus. Jokaiseen formula_2:n osajoukkoon formula_5 liittyy kanoninen injektio formula_6, jolle formula_7.
Reto Von Arx
Reto Von Arx (s. 13. syyskuuta 1976) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue HC Davosissa.
Von Arx varattiin Chicago Blackhawksiin 271. pelaajana . Hän pelasi vain yhden kauden Chicagossa ja sen farmijoukkue Norfolk Admiralsissa ennen paluutaan Sveitsiin. Von Arx pelasi Sveitsin maajoukkueessa talviolympialaisissa 2002.
Marikki Hakola
Marikki Hakola (s. 23. elokuuta 1960 Isokyrö) on suomalainen mediataiteilija, jonka päävälineet ovat video ja performanssi. Hänen teoksensa syntyvät useimmiten yhteistyössä tanssijoiden, muusikoiden ja elokuva-alan ammattilaisten kanssa.
Hakola eli nuoruusvuotensa Seinäjoella ja opiskeli sitten Helsingin Kuvataideakatemiassa 1980–1984. Nykyisin hän asuu Porvoossa. Vuodesta 1982 lähtien Hakola on tehnyt video- ja multimediateoksia ja muita audiovisuaalisia projekteja sekä performansseja. Niihin kuuluu muun muassa tanssi- ja musiikkivideoita, internet-teoksia, multimediateoksia, installaatioita, multimediaperformansseja ja audiovisuaalisia lavasteita. Hakolan töitä on ollut esillä näyttelyissä, taidemuseoissa ja festivaaleilla ympäri maailmaa. Hän myös opettaa mediataidetta suomalaisissa yliopistoissa.
Hakola työskentelee nykyisin tuotantoyhtiönsä Kroma Productions kautta. Hänen aiempia luovia yhteisöjään ovat olleet Kaligari Oy (1986–1993) ja Turppi-ryhmä (1981–1983).
Pavel Kolařík
Pavel Kolařík (s. 23. lokakuuta 1972) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa HC Slavia Prahassa.
Kolařík pelasi SKP Popradissa ja HC Kladnossa ennen kuin liittyi vuonna 1996 neljäksi kaudeksi Slavia Prahaan. Boston Bruins varasi hänet 268. pelaajana . Hän pelasi Bostonissa kahden kauden aikana 23 ottelua ilman pisteitä. Hän vietti suurimman osan ajastaan Pohjois-Amerikassa AHL:ssä pelaavassa farmijoukkue Providence Bruinsissa.
Vuonna 2002 Kolařík palasi Slaviaan, jossa voitti vuonna 2003 mestaruuden.
Reijo Timonen
Reijo Timonen (s. 3. joulukuuta 1966 Kokkola) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Timonen on Kokkolan Pallo-Veikkojen kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Mestaruussarjassa 16-vuotiaana kaudella 1983. Timonen pelasi joukkueessa viiden kauden ajan, joista kaksi viimeistä kuluivat I divisioonassa. Vuonna 1988 hän siirtyi Mestaruussarjassa pelanneeseen Oulun Työväen Palloilijoihin. Timonen edusti seuraa neljän kauden verran, päättyen OTP:n putoamiseen toiselle sarjatasolle vuoden 1991 lopuksi.
Palattuaan kotikaupunkiinsa Kokkolaan 1993 Timonen liittyi Gamlakarleby Bollklubbin riveihin Kakkosessa. Seitsemän kauden aikana hän oli mukana nostamassa seuraa Ykköseen 1994 ja myös putoamassa takaisin Kakkoseen 1997. Viimeisinä kausinaan pelaajana Timonen toimi myös GBK:n reservijoukkueen valmentajana sekä edustusjoukkueen apuvalmentajana. Loppukauden 1999 Timonen toimi GBK:n edustusjoukkueen pelaajavalmentajana.
Hän jatkoi GBK:n päävalmentajana kauden 2001 loppuun asti, jolloin hän siirtyi takaisin kasvattajaseuransa KPV:n organisaatioon A-junioreiden päävalmentajaksi. Timonen oli virassa neljä vuotta kunnes hän liittyi seuran edustusjoukkueen apuvalmentajaksi 2006. Myöhemmin hän on valmentanut Kakkosessa KPV:n reservijoukkue FC Kippareita ja GBK:ta sekä No Starsia Kolmosessa.
Timonen on edustanut Suomen poikamaajoukkueita yhteensä 23 kertaa vuosina 1982–1985. Hänet valittiin vuoden poikapelaajaksi Suomessa 1983.
Takajärvi (Kokemäki)
Takajärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 3,2 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Järvi on paljon suurempi, mutta se on kasvamassa umpeen. Siihen johtaa monet suo-ojat. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 5,8 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Kynsijärvenojaan ennen laskemistaan Kokemäenjokeen Kokemäen Kynsikankaalla. Järven rantaviiva on 0,75 kilometriä pitkä ja ranta on avosuota. Suon molemmin puolin kulkee metsätiet, jotka johtavat Kauvatsankylään.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli "Takojärvi". Kartan mukaan järvi oli nykyistä suurempi ja muodoltaan pitkänomainen, kun se nykyään on pyöreämpi. Takajärvestä ei silloin laskenut ojaa, jollainen sillä on nykyään. Vuonna 1869 tehtiin tutkimus järven laskemiseksi. Talollinen Karl Kustaa Oittisen käytti tutkimuksen tietoja tehdessään vuonna 1871 anomusta järvenlaskun suorittamiseksi. Totetutetun järvenlaskun tarkoituksena oli hankkia lisää heinäniittyjä karjan rehuksi, kuten siihen aikaan oli tavallista.
Ollijärvi (Kokemäki, länsi)
Ollijärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen. Se on toinen niin sanotuista "Ollijärvistä", jotka sijaitsevat vierekkäin Ollisuolla Pikku-Säpilässä Kauvatsalla.
Järven pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Siihen laskee suo-ojia sekä laskuoja itäisestä Ollijärvestä. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 5,4 kilometriä pitkä laskuoja. Se kulkee umpeen kasvaneen Ahvenjärven ohi ja yhtyy 500 metriä ennen Kokemäenjokea Pahanalhonojaan. Yhteys Kokemäenjokeen ei ole suora, sillä vedet johdetaan kertymäaltaaseen, josta ne pumpataan tulvapadon yli jokeen.
Järven rantaviiva on 0,89 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi soista metsää ja puoliksi pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Ollijärvi (Kokemäki, itä)
Ollijärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen. Se on toinen niin sanotuista "Ollijärvistä", jotka sijaitsevat vierekkäin Ollisuolla Pikku-Säpilässä Kauvatsalla.
Järven pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkuunsa 100 metriä pitkä laskuoja läntiseen Ollijärveen. Tästä jatkaa 5,4 kilometriä pitkä laskuoja, joka kulkee umpeen kasvaneen Ahvenjärven ohi ja yhtyy 500 metriä ennen Kokemäenjokea Pahanalhonojaan. Yhteys Kokemäenjokeen ei ole suora, sillä vedet johdetaan kertymäaltaaseen, josta ne pumpataan tulvapadon yli jokeen.
Järven rantaviiva on 0,49 kilometriä pitkä ja ranta on suota. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Maalisjärvi (Kokemäki)
Maalisjärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Järven pinta-ala on 18,8 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 400 metriä. Siihen laskee kolme tulo-ojaa lähisoilta. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 1,9 kilometriä pitkä Maalisoja. Se laskee Kokemäenjokeen yhdyttyään sitä ennen Pahanalhonojaan 1,3 kilometriä ennen ojansuuta.
Järven rantaviiva on 2,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Länsirannat ovat heinittyneet ja kasvaneet hieman umpeen. Metsä alkaa täällä avosuon takana. Järven ainoa saari on pieni luoto. Rannalle on rakennettu neljä loma-asuntoa, joille johtavat omat tiet Kokemäen taajaman ja Kauvatsan väliseltä yhdystieltä 2470.
Lamminjärvi (Pehula)
Lamminjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Ovaalin muotoinen lampi pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja sen halkaisija on noin 150 metriä. Lammella ei ole tulo- tai laskuojia, mutta vedet valuvat etelään Keltakankaan suuntaan ja kulkeutuvat pois Malvaanojan mukana kohti Kokemäenjoen Keikyän rantoja. Sen rantaviiva on 0,47 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soistunutta metsää. Rantaan on rakennettu loma-asunto, jonne johtaa metsätieltä kärrypolku. Metsätiet kulkeutuvat Keikyän Pehulaan.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimenä oli Haapajärvi.
Valkeajärvi (Kokemäki)
Valkeajärvi on Satakunnassa Kokemäellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Karhiniemen alueeseen.
Ovaalin muotoisen lammen halkaisija on 90 metriä. Se sijaitsee keskellä Vehkasuota Kyttälän ja Kauvatsanjoen välisellä ylängöllä ja sen ranta on soista metsää tai avosuota. Suon laitaan johtaa kärrypolku.
Wembley Parkin metroasema
Wembley Parkin metroasema on Lontoon metron asema Brentin alueella Luoteis-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema on lähin metroyhteys Wembleyn stadionille ja Wembley Arenalle. Asema sijaitsee matkakortin maksualueella 4.
A Friend in London
A Friend in London oli tanskalainen soft- ja alternative rock -yhtye, joka perustettiin vuonna 2005 ja lakkautettiin vuonna 2014. Yhtye osallistui vuoden 2011 Eurovision laulukilpailuun Saksan Düsseldorfissa kappaleella "New Tomorrow". Finaalissa he olivat viidensiä saavuttaen 134 pistettä ja kolme täyttä pistepottia eli 12 pistettä. Vuonna 2013 A Friend in London julkaisi debyyttialbuminsa ja ainoaksi jääneen albuminsa, "Uniten". Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2014 kolmen yhtyeen perustajajäsenistä jätettyä yhtyeen vuonna 2013. Jäsenistä vain Tim Schou oli yhtyeen mukana vuodesta 2005 vuoteen 2014.
Ruben Loftus-Cheek
Ruben Ira Loftus-Cheek (s. 23. tammikuuta 1996 Lewisham, Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliiga-seura Chelsea FC:tä. Loftus-Cheekin pelipaikka on keskikenttä. Hän on yksi Englannin suurimmista tulevaisuuden lupauksista. Loftus-Cheek pelaa pääosin Chelsean nuorten joukkueessa.
Loftus-Cheek on edustanut Chelsea FC:tä koko uransa ajan. Kaudella 2013-14 hän voitti seuran kapteenina nuorten FA Cupin Chelsean kanssa.
Aikuisten joukkueessa Loftus-Cheek teki kilpailudebyyttinsä Mestareiden liigan alkulohkon ottelussa Sporting CP:tä vastaan Stamford Bridgellä joulukuussa 2014. Hän tuli kentälle vaihdosta Cesc Fàbregasin tilalle kymmenisen minuuttia ennen loppua. Loftus-Cheek esiintyi ottelussa pirteästi. Valioliigassa Loftus-Cheek debytoi tammikuussa 2015 Manchester Cityä vastaan ja juhli kauden päätteeksi myös Valioliigan mestaruutta. Hän esiintyi kaudella 2014-2015 Valioliigassa kolmesti.
Loftus-Cheek on pelannut monissa Englannin nuorten maajoukkueissa. Nykyisin hän pelaa alle 19-vuotiaissa, jossa hän debytoi syyskuussa 2013. Alle 17-vuotiaita Loftus-Cheek edusti vuodet 2012-2013.
Outi Kirves
Outi Kirves (s. 27. tammikuuta 1960 Turku) on suomalainen taidegraafikko, joka tunnetaan suomalaista luontoa eri vuodenaikoina kuvaavista puupiirroksistaan. Kirves valittiin Vuoden nuoreksi taiteilijaksi 1988.
Outi Kirves pääsi ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulusta 1978 ja opiskeli sitten Kankaanpään taidekoulussa ja Lahden taidekoulussa. Hän on pitänyt yli 50 yksityisnäyttelyä gallerioissa ja museoissa ympäri Suomen ja vuonna 2000 Saksan Ahausissa. Yhteisnäyttelyosallistumisia hänellä on parikymmentä Suomesta ja saman verran ulkomailta. Hänen teoksiaan on ollut esillä muun muassa Skotlannin Aberdeenissa, Ruotsin Södertäljessä, Norjan Askerissa, Saksan Berliinissä ja Heidelbergissa, Slovenian Ljubljanassa, Moskovassa, Japanin Sapporossa ja Yhdysvaltojen Seattlessa. Hänen töitään on monien suomalaiskaupunkien ja niiden taidemuseoiden kokoelmissa.
Outi Kirves on toiminut keskeisesti nastolalaisessa kehitysvammaisille tarkoitetussa Taide- ja kulttuurikeskus Kaarisilta ry:ssä, joka palkittiin vuonna 2014 Suomi-palkinnolla. Asikkalassa asuva ja työskentelevä Kirves sai samana vuonna Hämeen taidepalkinnon. Sen luonnehditaan taiteilijan tyyliä ja ansioita:
"Kirveen teokset ovat suuria ja tyyli omintakeista ja tunnistettavaa. Ohuet kahdelle päällekkäiselle japaninpaperille painetut värikerrokset saavat värit hehkumaan maalauksellisina ja voimakkaina. – – Kirves on oman tuotantonsa ohella kouluttanut erityistä tukea tarvitsevia opiskelijoita kuva-artesaaneiksi Kaarisillan ammattikoulussa Nastolassa. Kymmenvuotinen työ on tuottanut tulosta, ja myös hänen oppilaansa ovat saavuttaneet mainetta."
Wembley Stadiumin rautatieasema
Wembley Stadiumin rautatieasema on Chiltern Railwaysin ylläpitämä rautatieasema Brentin alueella Lounais-Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee noin 400 metrin päässä Wembleyn stadionista Lontoon matkakortin maksualueella 4.
Asemalta on liikennettä Lontoon keskustaan Marylebonen asemalle sekä vastakkaiseen suuntaan High Wycomben ja Birminghamin suuntiin. Wembleyn stadionin ottelupäivinä järjestetään lisäliikennettä.
KetchApp
KetchApp on vuonna 2013 perustettu italialainen videopeliyhtiö. Yhtiön ensimmäinen peli oli vuonna 2013 ilmestynyt "Chilly Rush". KetchAppin perustivat italialaisveljekset Elvis ja Cristian Salaris.
Niklas Süle
Niklas Süle (s. 3. syyskuuta 1995 Frankfurt) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa FC Bayern Muncheniä. Pelipaikaltaan oikeajalkainen Süle on keskuspuolustaja.
Süle edusti nuorten tasolla TSG Hoffenheimiä vuodet 2010-2013. Seuran kakkosjoukkueessa hän pelasi kuusi ottelua vuosina 2012-2013. Debyytti Bundesliigassa ykkösjoukkueessa tapahtui toukokuussa 2013 Hamburger SV:tä vastaan. Tuon ottelun Süle aloitti avauskokoonpanosta. Ensimmäisen Bundesliiga-maalinsa Süle teki marraskuussa 2013 Bayern Müncheniä vastaan. Kaudella 2014-2015 Süle oli ennen loukkaantumistaan vakituinen avauskokoonpanon pelaaja ja yksi Hoffenheimin avainpelaajista. Süle loukkaantui joulukuussa 2014 ja oli sivussa kauden loppuun asti.
Kaudeksi 2017-2018 Süle siirtyy Hoffenheimista Bayern Muncheniin noin 25 miljoonalla eurolla. Sülen sopimus on viisivuotinen. Süle onnistui tekemään läpimurron Bundesliigan huipulle Hoffenheimissa.
Süle on pelannut monissa Saksan nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2012 hän oli alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kanssa pelaamassa Euroopan-mestaruuskilpailuissa, joista tuli hopeaa. Vuodesta 2014 alkaen Süle Saksan alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Timo Werner
Timo Werner (s. 6. maaliskuuta 1996 Stuttgart) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia. Molempijalkaisen Wernerin pelipaikka on hyökkääjä.
Wernerin kasvattajaseura on VfB Stuttgart, johon hän liittyi kuusivuotiaana vuonna 2002. Debyytti seuran edustusjoukkueessa Bundesliigassa tapahtui elokuussa 2013 Bayer Leverkusenia vastaan. Jo tuota aiemmin Werner oli debytoinut Eurooppa-liigan karsintaottelussa bulgarialaista PFC Botev Plovdivia vastaan elokuun 2013 alussa tullen nuorimmaksi Stuttgartin pelaajaksi, joka on pelannut virallisen ottelun. Avausmaalinsa Bundesliigassa Werner viimeisteli syyskuussa 2013 Eintracht Frankfurtin verkkoon. Saman vuoden marraskuussa 2013 Werneristä tuli kaikkien aikojen nuorin kahdesti samassa Bundesliiga-ottelussa maalinteossa onnistunut, kun hän osui kahdesti SC Freiburgin verkkoon 3-1 -voitossa. Avauskaudellaan sarjassa hän pelasi 30 ottelua ja teki neljä maalia. Kaudella 2014-15 Werner on ollut yksi joukkueen avainpelaajista.
Werner on pelannut lähes kaikissa Saksan ikäkausimaajoukkueissa. Alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa vuosina 2012-2013 pelannut Werner teki joukkueelle 18 ottelussa peräti 16 maalia. Myös alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa Werner on pelannut vuodesta 2013 11 ottelua tehden peräti yhdeksän osumaa.
Hinattava laite
Hinattava laite on moottorikäyttöiseen ajoneuvoon kytkettävä hinattava ajoneuvo, jota ei ole tarkoitettu henkilöiden tai tavaran kuljettamiseen eikä matkailuun. Hinattavana laitteena ei pidetä moottoriajoneuvoa, jota sen epäkuntoisuuden vuoksi tai muusta syystä tilapäisesti hinataan. Hinattavia laitteita ovat esimerkiksi aggregaattivaunu, henkilönostin, kioskivaunu, kenttäkeitin ja siirrettävä työmaakoppi. Hinattavia laitteita ovat myös välivaunu eli dolly ja henkilö- tai pakettiautoon kytkettävä kevyt apuvaunu vaurioituneen auton hinaamista varten.
Hinattavan laitteen takaosassa vaaditaan punaiset takavalaisimet ja punaiset kolmion muotoiset heijastimet sekä suuntavalaisimet, mikäli vetävän ajoneuvon suuntavalaisimet eivät ole selvästi taakse näkyvissä. Jos hinattavan laitteen leveys ylittää 1,6 metriä, sen etuosassa tulee olla valkoiset heijastimet.
Suurin sallittu ajonopeus hinattavaa laitetta vedettäessä on pääsääntöisesti 80 kilometriä tunnissa. Jos jarruttoman hinattavan laitteen kokonaismassa on yli 750 kilogrammaa tai laite on jousittamaton, suurin sallittu ajonopeus sitä vedettäessä on 60 kilometriä tunnissa, samoin vaurioitunutta autoa apuvaunun avulla hinattaessa.
Tülay Schakir
Tülay Schakir (s. 1968) on suomalainen kuvataiteilija ja valosuunnittelija. Hän on tehnyt valosuunnittelua etenkin tanssiteoksiin ja arkkitehtuurikohteisiin. Hän sai valtionpalkinnon valosuunnittelustaan vuonna 2000 ja hänet valittiin vuoden 2001 nuoreksi taiteilijaksi. Hänen suunnittelemansa valaistus Vantaan Pyhän Laurin kappeliin palkittiin Vuoden 2011 valaistuskohteena.
Schakir suoritti vuonna 1995 kuvataiteilijan tutkinnon Tampereen taiteen ja viestinnän oppilaitoksessa ja opiskeli 1992–1999 Teatterikorkeakoulun valo- ja äänisuunnittelun laitoksellä sekä vuonna 1999 Kunsthochschule fϋr Medien -oppilaitoksessa Kölnissä. Vuosina 2003–2006 hän oli jäsenenä kuvataiteen näyttöapurahalautakunnassa ja vuodesta 2004 Ympäristötaiteen säätiön hallituksessa.