Ruth Baldwin Cowan
Ruth Baldwin Cowan (15. kesäkuuta 1901 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat - 5. helmikuuta 1993 Harper's Ferry, Länsi-Virginia, Yhdysvallat) oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista naissotakirjeenvaihtajista. Hän käytti toimittajaniminään Ruth Cowania tai R. Baldwin Cowania. Jälkimmäistä hän käytti varsinkin, mikäli kyseessä oli "miehinen" uutinen.
Cowan syntyi Salt Lake Cityssä 1901. Kun hän oli kahdeksan hänen isänsä kaivosmies William Henry Cowan kuoli. Ruth Cowan muutti äitinsä Ida Baldwinin kanssa Floridaan, jossa äiti yritti käynnistää hedelmätilaa. Hankkeen epäonnistuttua he muuttivat takaisin Salt Lake Cityyn, josta jälleen Texasiin. Ruth Cowan valmistui Texasin yliopistosta Austinissa 1923.
Ruth Cowan työskenteli alkuun algebran opettajana, mutta ajautui toimittajan uralle "San Antonio Evening News"-lehteen. Pian hän kirjoitti freelancerina myös muihin sanomalehtiin. Uutistoimisto United Press (UP) palkkasi hänet kirjeenvaihtajaksi nimellä R. Baldwin Cowan ja hän työskenteli menestyksekkäästi kuukausien ajan. Kun UP sai tietää kyseessä olevan naisen, Cowan erotettiin nopeasti. Hän sähkötti toiseen uutistoimistoon Associated Pressille (AP) ja kertoi kuinka hänelle oli käynyt. AP palkkasi Cowanin Chicagoon, jossa hän uutisoi muun muassa järjestäytyneen rikollisuuden toimia ja Al Caponen oikeudenkäynnin. Hänet siirrettiin myöhemmin Washingtoniin 1940.
Joulukuussa 1941 Yhdysvallat joutui mukaan toiseen maailmansotaan, kun Japani hyökkäsi Pearl Harboriin. Cowan osallistui hyökkäyksen tiedottamiseen Yhdysvalloissa. Hänen tehtäväkseen tuli kirjoittaa naisten vapaaehtoisjoukkojen (WAAC) toiminnasta. Cowan kiinnostui sotakirjeenvaihtajan ammatista ja pyysi päästä Lontooseen. Vihdoin 1943 hän pääsi sotatoimialueille lähtevään laivaan, mutta sai vasta kuulla matkalla olevansa menossa Lontoon sijasta pohjois-Afrikkaan, jossa sota alkoi kiihtymään. Laiva saapui Algeriin, jossa häntä odotti kylmä vastaanotto. AP:n paikallispäällikkö ei halunnut olla Cowanin kanssa missään tekemisissä. Cowan lähettikin Eleanor Rooseveltille sähkeen, jossa sanoi: "Älkää kannustako enempiä naisia tulemaan Afrikkaan. Miehet eivät halua meitä tänne."
Kun Cowanin jääminen sotatoimialueelle oli epävarmaa, hän tapasi kenraali George S. Pattonin, joka tunnetaan erittäin tiukkana ja sotahulluna sotilaana. Hän kävi kenraalin kanssa seuraavanlaisen keskustelun:
AP:n aluepäällikkö ei antanut hänelle tehtäviä, joten Cowan työllisti itsensä oma-aloitteisesti kirjoittamalla juttuja mm. Marokon sheikin haaremista. Tällä tavoin hän toimi sodan loppuun asti. Hän maksoi omat kulunsa, hankki omat kyytinsä ja asumuksensa, jotka armeija järjesti miestoimittajille ilman pyyntöä. Hän ei päässyt edes armeijan tilannekatsauksiin. Mutta kun taistelut etenivät Eurooppaan Cowan oli mukana raportoimassa Normandian maihinnousun jälkeisistä taisteluista, Pariisin vapautuksesta ja Ardennien taistelusta. Cowan palasi Yhdysvaltoihin hiukan ennen sodan päättymistä Euroopassa. Cowan oli yksi niistä harvoista naisista, jotka kirjoittivat todella tärkeistä sotatapahtumista.
Sodan jälkeen jatkoi AP:n Washingtonin toimistossa ja meni 55-vuotiaana naimisiin alivaltiosihteeri Bradley C. Nashin kanssa jääden samalla eläkkeelle. Hän työskenteli PR-konsultanttina ja alivaltiosihteerin apulaisena sekä toimi naisten kansallisen lehdistökerhon puheenjohtajana. Cowan jäi eläkkeelle 1961. Hän vietti eläkepäivänsä miehensä kanssa Harper's Ferryssä Länsi-Virginiassa, jossa hän kuoli luonnollisiin syihin nukkuessaan.