hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Caribbean Football Union
Caribbean Football Union (CFU) on Karibian nimellinen jalkapalloliitto. Se edustaa 25:ttä FIFAn jäsenmaata ja kuutta FIFAan kuulumatonta maata Karibialla sekä muualla Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Liitto perustettiin vuonna 1978 ja sen jäsenet kuuluvat Pohjois-Amerikan jalkapalloliittoon eli CONCACAFiin.
Liitto sai kansainvälistä huomiota, kun se paljasti, että FIFAn presidentiksi pyrkinyt Mohammed bin Hammam oli tarjonnut jokaisen jäsenliiton edustajalle 40 000 Yhdysvaltain dollaria CFU:n kokouksessa vuonna 2011. Useat olivat hyväksyneet tarjouksen. Tämä johti monien CFU:n tärkeimpien jäsenten sulkemiseen jalkapallosta.Näistä Bonaire, Guadeloupe, Martinique, Ranskan Guayana, Saint Martin sekä Sint Maarten eivät kuulu FIFAan.
Caribbean Cup on CFU:n järjestämä epäsäännöllisin väliajoin pidettävä Karibian maiden mestaruusturnaus. Samalla se toimii CFU:n jäsenten karsintaturnauksena Pohjois-Amerikan mestaruusturnaukseen CONCACAF Gold Cupiin, kun turnauksen neljä parasta pääsevät seuraavaan järjestettävään Gold Cupiin.
CFU Club Championship on joka kausi järjestettävä Karibian seurajoukkueturnaus. Turnauksen voittaja etenee suoraan CONCACAF Champions Leagueen, ja toiseksi, kolmanneksi ja neljänneksi sijoittuneet pääsevät CONCACAF Leagueen, joka toimii karsintaturnauksena CONCACAF Champions Leaguelle.
http://www.cfufootball.org/index.php/member-associations (engl.)
Crème Bonjour
Crème Bonjour on Unileverin rekisteröimä tuotemerkki, jolla myydään erilaisia tuorejuustoja, levitteitä sekä Cuisine crème fraîchea. Crème Bonjour on ollut Suomessa vuodesta 1984 lähtien, jonka tuotteita valmistettiin Suomessa 1990-luvun lopulle asti, kunnes valmistus siirtyi Ruotsiin Unileverin lopetettua tehtaita Suomessa. Suomen lisäksi Crème Bonjour-tuotteita on saatavilla muun muassa Ruotsissa ja vuodesta 2005 lähtien Venäjällä.
Vuonna 2016 Crème Bonjour nousi kolmannelle sijalle "Markkinointi & Mainonta" -lehden ja Taloustutkimuksen vuosittaisessa Brändien arvostus -kyselyssä.
Karhepuut
Karhepuut ("Cordia") on kasvisuku, joka kuuluu lemmikkikasvien heimoon. Siihen sisältyy 405 lajia. Karhepuut edustavat heimossaan vähemmistöksi jääviä puumaisia lemmikkikasveja. Niitä esiintyy ympäri maailman lämpimällä vyöhykkeellä.
Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto
Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (, SRB) on vuonna 2015 perustettu, Belgian Brysselissä toimiva EU:n erillisvirasto. Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto voi toimia esimerkiksi pankkikriiseissä. Se varmistaa, että ongelmapankkien kriisitilanteen ratkaisu sujuu hallitusti ja että ratkaisun vaikutukset reaalitalouteen sekä Euroopan pankkiunioniin osallistuvien EU-maiden ja muiden maiden julkiseen talouteen ovat mahdollisimman pieniä. Viraston ollessa yhä käynnistymisvaiheessa tavoitteena oli, että palvelukseen olisi palkattu vuoteen 2017 mennessä alle 300 ihmistä.
Virasto oli uutisissa esimerkiksi kesäkuussa 2017, kun Euroopan keskuspankki (EKP) ja kriisinratkaisuneuvosto puuttuivat euroalueen pankin ongelmiin määräämällä, että vaikeuksissa ollut espanjalaispankki Banco Popular tuli myydä kilpailevalle Santander-pankkiryhmälle nimellisellä yhden euron kauppasummalla.
Virastoa on johtanut sen alusta saakka saksalainen tohtori Elke König, jolle hyväksyttiin viiden vuoden jatkokausi joulukuussa 2017.
Galangalit
Galangalit ("Kaempferia") on kasvisuku, joka kuuluu inkiväärikasvien heimoon. Siihen kuuluu 36 lajia. Sukuun sisältyy muun muassa maustekasvina kasvatettu guineangalangali ("Kaempferia galanga").
Kurkumat
Kurkumat ("Curcuma") on kasvisuku, joka kuuluu inkiväärikasvien heimoon. Suvussa on yhteensä 93 lajia. Siihen sisältyy useita mauste- ja huonekasvina kasvatettuja lajeja.
Eurojust
Euroopan unionin oikeudellisen yhteistyön yksikkö eli Eurojust on vuonna 2002 perustettu, Hollannin Haagissa toimiva EU:n erillisvirasto. Sen tukee oikeudellista koordinointia ja yhteistyötä kansallisten viranomaisten välistä, kun tavoitteena on torjutaan terrorismia ja vakavaa, useampaa kuin yhtä EU-maata koskevaa järjestäytynyttä rikollisuutta. Viraston palveluksessa on noin 240 ihmistä. Eurojustin päättävässä, kollegioksi kutsutussa elimessä on yksi korkean tason edustaja kustakin EU-maasta.
Eurojust käsittelee vuosittain miltei 2 300 tapausta (määrä kasvussa) ja järjestää noin 250 koordinointikokousta. Sillä on hallinnassaan 10 koordinointikeskusta. Koordinointikokouksiin osallistuu yksikön henkilökunnan ohella syyttäjiä, tuomareita ja poliiseja.
Eurojust muutti vuonna 2017 uuteen, sen tarkoituksiin suunniteltuun rakennukseen Haagissa.
Kirvelit
Kirvelit eli piirtokirvelit ("Chaerophyllum") on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Sukuun kuuluu ainakin 35 lajia.Kirveleihin ei kuulu maustekirveli ("Anthriscus cerefolium") – suku koiranputket ("Anthriscus")
eikä saksankirveli ("Myrrhis odorata") – suku saksankirvelit ("Myrrhis"). Ne ovat kuitenkin kirveleille hyvin lähisukusia kasveja.
Roope-karhu (piirrossarja)
Roope-karhu () on vuosina 1991–1997 valmistunut 65-osainen piirrossarja, joka perustuu Mary Tourtelin luomaan Roope-karhu-sarjakuvaan.
Sarjaa esitettiin Kanadassa YTV-kanavalla. Yhdysvalloissa sitä esitettiin ensin Nickelodeonissa ja myöhemmin CBS-kanavalla. Suomessa sarja esitettiin MTV3-kanavalla 1990-luvulla suomenkielisellä puheella Film & Cartoon Finlandin jälkiäänittämänä.
"Listassa vain osa hahmoista".
Sala-ampuja (elokuva)
Sala-ampuja ("The Sniper") on yhdysvaltalainen Edward Dmytrykin ohjaama ja Stanley Kramerin tuottama mustavalkoinen rikoselokuva vuodelta 1952. Se on aikansa trilleri, jossa yritetään valottaa henkilön sarjamurhaajaksi kehittymisen syitä, lynkkausmielialaa ja median, poliitikkojen ja poliisin vastuuta. Elokuvassa liikutaan San Fransiscossa, ja sen pääosissa ovat naisia vihaavaa sarjamurhaajaa Eddie Milleriä esittävä Arthur Franz ja poliisiluutnanttia esittävä Adolphe Menjou. Jo elokuvan alussa paljastetaan murhaajan henkilöllisyys ja se, että hän on häiriintynyt seksuaalirikollinen.
Elokuvaa on väitetty muun muassa "Likaisen Harryn" edeltäjäksi. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli valmistumisvuonna, sen on esittänyt televisiossa MTV-2 vuonna 1967 ja Yle Teema -kanava kahdesti lokakuussa 2017.
Damsels in Distress
Damsels in Distress on Whit Stillmanin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2011. Sen pääosia, yliopistotovereitaan sivistäviä ja ”pelastavia” opiskelijatyttöjä, esittävät Greta Gerwig, Carrie MacLemore, Megalyn Echikunwoke ja Analeigh Tipton.
Huoliteltua asiatyyliä puhuva Violet (Gerwig) ja hänen apurinsa Rose ja Heather ovat omistautuneet Seven Oaks Collegessa opiskelijatovereidensa kaikinpuoliseen sivistämiseen ja auttamiseen erikoisin keinoin. He vetävät koulun itsemurhanehkäisykeskusta ja tarjoavat terapiana monipuolisia tanssiharjoitteita. He seurustelevat vain itseään sivistymättömämpien nuorukaisten kanssa näitä kehittääkseen. Ryhmän uusin jäsen Lily (Tipton) on koulutettava pukeutumaan kunnolla ja välttämään tietynlaisia poikaystäviä, veljeskuntayhdistysten kaljankittaajat on ohjattava deodorantin ja kirjojen pariin ja vielä pitäisi kehittää uusi kansainvälinen tanssitrendi, koska sellaiset ”ylevöittävät elämänlaatua ja tuovat yhteen miljoonia ihmisiä nauttimaan Luojan suomista lahjoistaan”.
"Chicago Sun-Timesin" Roger Ebert arvostaa Stillmanin omintakeista dialogia ja rinnastaa sitä P. G. Wodehousen tyyliin. "The New York Timesin" A. O. Scott sanoo Stillmanin rakentaneen elokuvillaan oman maailmansa samalla tavoin kuin tämän elokuvan tyttötrio. Useimmat arvostelijat kehuvat Greta Gerwigin persoonallista roolisuoritusta ryhmänsä aikuismaisen eksentrisenä johtajana. Gerwig palkittiin roolistaan Dublinin kansainvälisillä elokuvajuhlilla.
Kitty Linder
Catharina ”Kitty” Linder () oli suomalaisen senaattori Constantin Linderin ja tämän toisen vaimon Elisabeth Amélie Hélène de Fonte­nilliatin tytär ja kamariherra Hjalmar Linderin sisarpuoli. Linderin vaurastuvan aatelissuvun mittava omaisuus alkoi kadota Suomen sisällissodan jälkeen.
Kitty Linder oli vuodesta 1918 lähtien kirjeenvaihdossa Carl Gustaf Emil Mannerheimin kanssa ja heillä oli romanssi. Linderin suhteesta Mannerheimiin on tullut myöhempien romaanien ja elokuvien aihe. Viimeksi aiheesta on kirjoittanut Juha Vakkuri.
Myöhemmin Kitty Linderistä on tullut Mannerheimista kertovan kirjallisuuden ja populaarikulttuurin hahmo. Helsingin Sanomien kuukausiliitteessä ja verkkosivuilla julkaistiin vuonna 2013 artikkeli ja kirjeenvaihtoa Kitty Linderin ja Gustaf Mannerheimin romanssista. Linder esiintyy Mannerheimin morsiamena Juha Vakkurin kirjassa ja näytelmässä "Mannerheim ja saksalainen suudelma" (2017).
Vesiantiloopit
Vesiantiloopit (Reduncinae) on onttosarvisten heimoon kuuluva sorkkaeläinten alaheimo. Ne ilmestyivät ensimmäisen kerran fossiiliaineistossa 7,4 miljoonaa vuotta sitten Euraasiassa ja 6,6 miljoonaa vuotta sitten Afrikassa.
Alaheimo sisältää 9 lajia, jotka luetaan kolmeen sukuun:
Tauno Larmi
Tauno Reino Antero Larmi, entinen Lindroos (2. tammikuuta 1926 Lappi – 15. kesäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen silmälääkäri ja lääkintöneuvos.
Larmin vanhemmat olivat toimitusjohtaja Hugo Karl Emil Lindroos ja Ragnhild Hellä Eino. Hänen isoveljensä oli professori, kirurgi Teuvo Larmi. Tauno Larmi avioitui 1950 sairaanhoitaja Kyllikki Kurosen kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1943 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1949, aikanaan Suomen nuorimpana. Larmi väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1954 ja erikoistui silmälääkäriksi 1960. Koskelan sairaskodin silmälääkäriksi Larmi nimitettiin 1961, Koskelan sairaalan johtajana hän toimi 1970-luvun puolesta välistä eläkkeelle jäämiseensä asti vuoteen 1989. Yksityisvastaanottoa Larmi piti vielä pidempään, vuoteen 2000 asti. Larmi oli Instrumentariumin hallintoneuvoston jäsen pitkään, vuodesta 1963 vuoteen 1996 saakka. Jatkosodan aikana hän liittyi vapaaehtoisena palvelukseen ja kävi Lentosotakoulun ohjaajakurssin 7.
Greta Gerwig
Greta Gerwig (s. 4. elokuuta 1983 Sacramento, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan palkituista päärooleistaan independent-elokuvissa kuten Whit Stillmanin "Damsels in Distress" (2011) ja Noah Baumbachin "Frances Ha" (2012), jossa hän toimi myös yhtenä käsikirjoittajana. Gerwig ja Baumbach ovat aviopari ja työskentelevät myös paljon yhdessä.
Gerwig nousi tunnettuuteen niin sanotuista ”mumblecore”-elokuvista, joka on indie-elokuvien realistiseen ilmaisuun pyrkivä, improvisatorinen pienen budjetin alalaji. Hän toimi niissä sekä näyttelijänä että yhtenä käsikirjoittajista ja ohjaajista.
Vuonna 2017 sai ensi-iltansa Gerwigin varsinainen esikoisohjaus "Lady Bird". Elokuva palkittiin parhaan musikaali- tai komediaelokuvan Golden Globella ja se sai myös viisi Oscar-ehdokkuutta mukaan lukien Gerwigin ehdokkuudet parhaasta ohjauksesta ja alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Gerwig on viides nainen, joka on saanut parhaan ohjauksen Oscar-ehdokkuuden.
Ksenija Sobtšak
Ksenija Sobtšak () on venäläinen julkisuuden henkilö, toimittaja ja poliitikko. Hän toimii juontajana Dožd-televisiokanavalla.
Sobtšak on 1990-luvulla Pietarin pormestarina toimineen Anatoli Sobtšakin tytär. Putin on Yleisradion mukaan Anatoli Sobtšakin luottomies, ja Ksenija Sobtšakin huhutaan olevan Putinin kummityttö.
Sobtšak ja duuman entinen jäsen Dmitri Gudkov ovat perustamassa uutta puoluetta, jonka nimeksi tulisi "Muutosten puolue". Uusi puolue tulisi liberaalipuolue Granin tilalle, jolloin tarvittavat luvat toimia poliittisena puolueena Venäjällä olisivat valmiina mutta uusi puolue saisi kuitenkin uuden ohjelman.
Vuosina 2011–2012 Sobtšak osallistui oppositiorintamaan, joka vastusti Vladimir Putinin uudelleenvalintaa presidentiksi. Sobtšak asettui ehdolle Venäjän vuoden 2018 presidentinvaalissa itsenäisenä ehdokkaana. Oppositiojohtaja Aleksei Navalnyi piti Sobtšakin ehdokkuutta Kremlin harhautuksena.
Ryūya Yamanaka
Ryūya Yamanaka (, s. 11. huhtikuuta 1995) on japanilainen korsisarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari painoluokassaan.
Yamanaka aloitti ammattinyrkkeilyuran vuonna 2012. Ensimmäisen tappionsa hän kärsi vuonna 2012 tyrmäyksellä Kenta Shimizulle. Toisen tappionsa Yamanaka kärsi vuonna 2014 Roque Laurolle tuomariäänin. Vuonna 2017 Yamanaka kohosi korsisarjan WBO liiton mestariksi voittamalla Tatsuya Fukuharan kaikin tuomariäänin kaksitoistaeräisen ottelun päätteeksi.
Konstantin Hakulin
Konstantin Hakulin, sukunimi esiintyi myös muodossa "Hackulin" (2. joulukuuta 1833 Hamina – 10. toukokuuta 1900 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut proviisori, tehtailija, liikemies, kauppaneuvos ja valokuvaaja.
Hakulin valmistui proviisoriksi 1857. Hän asui 1850-luvulla Pietarissa ja Helsingissä ja vuodesta 1859 lähtien hän asui Tampereella. Hän oli vuosina 1859–1868 proviisorina Tampereella G. A. Serlachiuksen apteekissa. Hakulin perusti Tampereelle 1868 väkiviinatehtaan. Vuonna 1887 Hakulin sai omistukseensa Tampereella sijainneen Onkiniemen oluttehtaan mentyään naimisiin tehtaan toisen perustajan apteekkari Alex Fredrik Tennbergin (k. 1885) lesken kanssa. Tennberg ja apteekkari G. A. Serlachius olivat perustaneet tehtaan vuonna 1864 ja tehdas oli tunnettu erityisesti Baijerin-oluen valmistajana. Vuonna 1891 Tampereella toimineet Mustalahden, Onkiniemen sekä Santalahden oluttehtaat yhdistyivät Tampereen Panimo-Osakeyhtiöksi. Onkiniemen oluttehdas toimi vuoteen 1909 saakka. Hakulin oli myös mukana perustamassa Tampereen Kutomo Oy:tä sekä Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankkia. Hakulinilla oli vuosina 1862–1867 oma valokuvausateljee apteekkari Serlachiuksen talossa Kauppatori 3:ssa jossa Hakulin myös itse asui.
Hakulin oli Tampereen kaupunginvaltuuson jäsenenä 1879–1881. Hän oli perustamassa Tampereen soitannollista seuraa ja toimi Tampereen vapaaehtoisen palokunnan päällikkönä vuodesta 1873. Hakulin sai kauppaneuvoksen arvon 1899.
Konstantin Hakulin oli naimisissa vuodesta 1887 Amanda Karolina Tennbergin (ent. Lindberg, o.s. Lundman) kanssa.
Noah Baumbach
Noah Baumbach (s. 3. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan muun muassa elokuvista "The Squid and the Whale" (2005) ja "Frances Ha" (2013). Hän on saanut vaikutteita Wes Andersonilta ja tehnyt tämän kanssa myös yhteistyötä elokuvien "Steve Zissoun vedenalainen maailma" (2004) ja "Fantastic Mr. Fox" (2009) toisena käsikirjoittajana.
Baumbach syntyi New Yorkin Brooklynissä vuonna 1969 kahden elokuvakriitikon, Georgia Brownin ja Jonathan Baumbachin pojaksi. Hänen isänsä tunnetaan myös kirjailijana. Poika opiskeli Vassar Collegessa ja sai opiskeluvuosistaan aiheen esikoiselokuvaansa "Kicking and Screaming" (1995). Omaelämäkerrallinen on myös hänen toinen pitkä elokuvansa, palkittu ja Oscar-ehdokkuudenkin käsikirjoituksestaan saanut "The Squid and the Whale", jossa hän muistelee vanhempiensa avioeroa. Se käynnisti hänen uransa, ja sitä seurasivat muun muassa "Margot at the Wedding" (2007), "Greenberg" (2010), "Frances Ha" (2012) ja "Meyerowitzin perheen tarinat (uudistettu painos)" (Netflix 2017).
Baumbach kirjoittaa pakinoita "The New Yorker" -aikakauslehteen. Hän on naimisissa näyttelijä Greta Gerwigin kanssa. He tekevät myös usein töitä yhdessä.
Eveliina Summanen
Eveliina Summanen (s. 29. toukokuuta 1998) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa keskikenttäpelaajana Naisten Liigan Helsingin Jalkapalloklubissa.
Summanen on PEPO Lappeenrannan kasvatti. Hän pelasi PEPOn naisten edustusjoukkueessa Naisten Kakkosta kausina 2011–2015, ja sen ohella LAUTP:n B-tytöissä 2012–2013. Kaudet 2014–2015 hän pelasi enimmäkseen PEPOn B-pojissa Ykköstä.
Summanen aloitti opinnot helsinkiläisessä Mäkelänrinteen lukiossa syksyllä 2014. Syksyllä 2015 hän teki sopimuksen Helsingin Jalkapalloklubin kanssa, jonka kanssa hän oli harjoitellut jo aiemmin. Summanen debytoi Naisten Liigassa 1. huhtikuuta 2016 Pallokissoja vastaan ja pelasi kaudella 2016 yhteensä 20 liigaottelussa. Kaudella 2017 hän saavutti joukkueen kanssa SM-pronssia ja Suomen Cupin mestaruuden.
Suomen Palloliitto valitsi Summasen vuoden tyttöpelaajaksi vuonna 2014 ja vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi vuonna 2017. Hän on pelannut Suomen alle 17-vuotiaiden ja alle 19-vuotiaiden tyttöjen joukkueissa.
Suomen naisten maajoukkueessa Summanen debytoi 11. kesäkuuta 2017 ottelussa Kiinaa vastaan. Kaudella 2018 hän pelasi neljä MM-karsintaottelua ja teki maalin vierasottelussa Serbiaa vastaan.
Prokainamidi
Prokainamidi eli prokaiiniamidi (CHNO) on amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä sydämen rytmihäiriöiden hoitoon.
Prokainamidi on niin kutsutun luokan I antiarrytminen yhdiste. Sen vaikutusmekanismi muistuttaa kinidiinin vaikutusmekanismia ja se pidentää sydämen aktiopotentiaalin kestoa ja hidastaa impulssien kulkeutumisnopeutta. Prokainamidia voidaan käyttää muun muassa takykardian ja eteisvärinän hoidossa. Prokainamidi metaboloituu maksassa asetyyliprokainamidiksi, joka on myös aktiivinen rytmihäiriöiden hoidossa. Euroopassa prokainamidin käyttö on harvinaista, mutta Yhdysvaloissa se on runsaasti käytetty lääkeaine, erityisesti mikäli kinidiinihoito ei tehoa riittävästi. Prokainidi on nopea- ja lyhytvaikutteinen lääkeaine
Prokainamidi voi aiheuttaa QT-ajan pidentymistä, mikä voi johtaa rytmihäiriöihin. Muita mahdollisia haittavaikutuksia ovat alhainen verenpaine, ruuansulatuskanavan oireet, lihasheikkous ja kuumeilu. Pitkäkestoisen prokainamidihoidon haittavaikutuksena voi olla lupus erythromatosuksen kaltaiset ioreet.
Prokainamidin synteesin ensimmäisessä vaiheessa p-nitrobentsoyylikloridi reagoi N,N-dietyylietyleenidiamiinin kanssa muodostaen amidin. Toisessa vaiheessa yhdisteen nitroryhmä pelkistetään vedyttämällä aminoryhmäksi ja tuotteena muodostuu prokainamidia.
Air Indian lento 182
Air Indian lento 182 oli Air Indian liikennöimä reittilento Torontosta Montrealin ja Lontoon kautta Delhiin ja Bombayhin 23. kesäkuuta 1985. Lennolla käytetty Boeing 747-237B -matkustajalentokone tuhoutui terrori-iskussa Irlannin ilmatilassa pommin räjähdettyä koneen lastiruumassa. Iskussa kuoli 329 ihmistä, joista 268 oli Kanadan kansalaisia. Isku on Kanadan historian pahin joukkomurha, ja se oli maailman tuhoisin lentokoneeseen tehty terrori-isku ennen syyskuun 11. iskuja 2001.
Iskun pääepäillyt olivat Kanadassa asuneita sikhien äärijärjestö Babbar Khalsan jäseniä, jotka halusivat kostaa sen, että Intian armeija oli edellisvuonna hyökännyt sikhien Kultaiseen temppeliin Amritsarissa. Operaatiossa temppeli vallattiin militanttien sikhien johtajalta ja hänen kannattajiltaan. Intian hallituksen antaman tiedonannon mukaan operaatiossa kuoli 492 siviiliä. Neljän kuukauden kuluttua Intian pääministerin Indira Gandhin sikhiläiset henkivartijat murhasivat hänet. Murhan jälkeen seurasi levottomuuksia, joissa tapettiin noin 8 000 sikhiä.
55 minuuttia ennen Air Indian koneen tuhoutumista räjähti Naritan kansainvälisellä lentoasemalla (tuolloin nimellä New Tokyo International Airport) pommi, joka surmasi kaksi japanilaista lentokentän työntekijää ja haavoitti neljää muuta. Pommin uskotaan olleen Babbar Khalsan asettama, ja sen kohteena oli Air Indian lento Tokiosta Bangkokiin, mutta pommi räjähti ennen lentoa, koska terroristit eivät mahdollisesti olleet ottaneet huomioon, että Japanissa ei noudatettu kesäaikaa kuten Kanadassa. Kone, jonka mukana pommi saapui Tokioon, oli lastattu Vancouverissa.
Terrori-iskua seurannut tutkinta ja oikeudenkäynti kesti lähes 20 vuotta. Teosta tuomittiin yksi henkilö, Kanadan kansalainen Inderjit Singh Reyat, joka sai 15 vuoden vankeustuomion. Hänen lisäkseen seitsemää henkilöä epäiltiin yhteydestä terrori-iskuun, mutta he joko kuolivat ennen tutkinnan valmistumista tai heidät vapautettiin syytteistä.
Vuonna 1995 Kanadassa asunut sanomalehden kustantaja Tara Singh Hayer kertoi olleensa paikalla, kun yksi epäillyistä tunnusti osallisuutensa tekoon. Hayer murhattiin kotinsa edustalle Surreyssä kolme vuotta myöhemmin. Hän on ainoa toimittaja, joka on murhattu Kanadassa työnsä takia.
Frans Adolf Riekki
Frans Adolf (Aatu) Riekki (29. syyskuuta 1861 Pudasjärvi – 1934 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut liikemies ja kauppaneuvos.
Riekin vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Aukusti Riekki ja Margareeta Wanhala. Hän kävi viisi luokkaa Oulun suomalaista yksityislyseota ja oli sitten muutamia vuosia kauppa-apulaisena kunnes aloitti vuonna 1892 oman liiketoiminnan. Riekillä oli Oulussa siirtomaatavara- ja kangaskauppa. Hän toimi myös tukkukauppiaana ja hänen asiakkaitaan olivat erityisesti Koillismaan maakauppiaat. Riekin aloitteesta perustettiin kesällä 1917 tukku- ja vähittäiskaupan alalla Pohjois-Suomessa toiminut "Pohjanmaan Kauppiaiden Oy" (vuodesta 1965 Pohjanmaa Oy) jonka hallintoneuvoston jäsenenä Riekki oli. Pohjanmaa Oy toimi vuoteen 1993 saakka jolloin se fuusioitiin Tuko-konserniin.
Riekki toimi vuobnna 1918 perustetun Oulun kauppakamarin ensimmäisenä puheenjohtajana 1918–1928 ja hän oli samalla myös keskuskauppakamarin työvaliokunnan jäsenenä. Riekki oli myös Oulun kauppayhdistyksen puheenjohtajana 10 vuodean ajan, Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä Riekki oli 26 vuoden ajan vuodesta 1895 alkaen. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1905.
Riekki rakennutti vuonna 1900 Saaristonkadun ja Torikadun kulmaan Riekin talona tunnetun kauppa- ja asuintalonsa. Yksikerroksisen uusrenessanssityylisen puutalon suunnitteli rakennusmestari Jacob William Lillqvist.
Frans Adolf Riekki oli naimisissa 1887–1928 Alma Matilda Burmanin (k. 1928) kanssa. Heidän poikansa oli kalterijääkäri ja Etsivän Keskuspoliisin päällikkö Esko Riekki.
Glarus Nord
Glarus Nord on kaupunki Sveitsissä Glarusin kantonissa. Siellä on asukkaita on runsaat 18 000.
Glarus Nordin kunta perustettiin vuonna 2011, jolloin kahdeksan kuntaa, Bilten, Filzbach, Mollis, Mühlehorn, Näfels, Niederurnen, Oberurnen ja Obstalden, yhdistettiin.
Glarus Nord sijaitsee Linthjoen laaksossa ja rajoittuu pohjoisessa Walenseejärveen ja Linthkanavaan. Suurin osa Glarus Nordin alueesta on vuoristoa: kunnan itäosassa nousevat Glarusin Alpit ja länsiosassa Schwyzin Alpit.
Moottoritie A3 ja SBB:n rautatie Zürichistä Sargansiin halkovat kaupungin pohjoisosan. 
Linthiä seuraileva valtatie 17 () ja SBB:n rautatie Ziegelbrückestä kantonin eteläosaan, Linthalin kylään, kulkevat Glarus Nordin poikki pohjoisesta etelään.
Arja Rosenholm
Arja Rosenholm (s. 1. syyskuuta 1954 Pori) on Venäjän kielen ja kulttuurin professori Tampereen yliopistossa.
Rosenholm opiskeli Freie Universität Berlinissä slaavilaista ja germaanista filologiaa sekä naistutkimusta vuosina 1974–1984. Hänen Nadežda Hvoštšinskajaa käsittelevä lisensiaatintutkielmansa valmistui Jyväskylän yliopistoon vuonna 1991. Vuonna 1999 valmistuneessa väitöskirjassaan Rosenholm käsitteli Venäjän naiskysymystä 1860-luvulla.
Glarus Süd
Glarus Süd on kunta Sveitsissä Glarusin kantonissa. Siellä on asukkaita vajaat 10 000.
Glarus Südin kunta perustettiin vuonna 2011, jolloin 13 kuntaa, Betschwanden, Braunwald, Elm, Engi, Haslen, Linthal, Luchsingen, Matt, Mitlödi, Rüti, Schwanden, Schwändi ja Sool, yhdistettiin.
Glarus Süd sijaitsee Linthjoen laaksossa. Suurin osa kunnan alueesta on vuoristoa: kunnan itä- ja eteläosassa nousevat Glarusin Alpit ja länsiosassa Schwyzin Alpit. Glarusin Alppien korkein huippu Tödi (3 613 m mpy.) sijaitsee Glarus Südin ja graubündeniläisen Disentis/Mustérin rajalla.
Linthiä seuraileva valtatie 17 () pohjoisesta kulkee Glarus Südin kautta ja Klausenpass-solan yli Urin Altdorfiin. Linthalin kylästä on SBB:n rautatieyhteys pohjoiseen, Ziegelbrückeen .
Otto Rossi
Otto Henrik Rossi (24. toukokuuta 1896 – 9. toukokuuta 1946) oli suomalainen kapteeni ja kalterijääkäri.
Rautalammin Mattilan talosta kotoisin ollut Otto Rossi aikoi lähteä Saksaan jääkäriksi ja matkusti tätä varten helmikuussa 1916 Rautalammilla Karjalan kartanon omistaneen Rolf Roschierin avustamana Seinäjoelle. Hän joutui kuitenkin pidätetyksi jo Seinäjoen rautatieasemalla ja päätyi sitten ensin Katajanokan vankilaan ja sieltä Pietariin Špalernajan tutkintavankilaan.
Rossi vapautui vankilasta Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen 12. maaliskuuta 1917. Hän kävi suojeluskunnan kersanttikurssin Kuopiossa ja oli Suomen sisällissodan aikana joukkueenjohtajana osallistuen muun muassa Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Sodan jälkeen Rossi oli suojeluskuntajärjestön palveluksessa.
Kun kalterijääkärien historiikin ja matrikkelin kolmas osa ilmestyi 1935, muodostettiin myös kalterijääkärien yhdistys, "Kalterijääkärit ry". Yhdistys pohjautui löyhästi kapteeni Otto Rossin 1920-luvulta lähtien organisoimiin illanviettoihin. Majuri evp. Into Auer laati yhdistyksen säännöt. Yhdistyksen puheenjohtaja oli Yrjö Ruutu ja rahastonhoitaja Otto Rossi. Auer toimi yhdistyksen sihteerinä vuodet 1935-1944. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin keväällä 1936. Yhdistyksen keskeinen tarkoitus oli pitää huolta entisten spalerniittien eduista ja tukea huono-osaisia jäseniä.
Royal Ordnance L7
Royal Ordnance L7 on brittiläinen panssarivaunukanuuna, joka oli NATO:n ja useiden muiden maiden panssarivaunujen pääase 1960-luvulta 1980-luvun alkuun. Tykki on 105 mm kaliiperinen ja putken pituus on 52 kaliiperin mittaa. Asetta on valmistettu noin 20 000 kappaletta.
Unkarin vuoden 1956 kansannousun aikana neuvostoliittolainen T-54-vaunu ajettiin Britannian Budapestin suurlähetystön pihalle, jossa vaunua päästiin tutkimaan. Vaunussa oli 100 mm tykki ja brittiläisellä 20-paunaisella 84 mm Ordnance QF -tykillä oli vaikeuksia läpäistä sen panssarointi.
Armament Research and Development Establishment (ARDE) -laboratorio Fort Halsteadissa oli aloittanut uuden tykin kehittämisen jo 1950-luvun alkupuolella ja ensimmäiset testiammunnat suoritettiin 1956. L7 suunniteltiin sopimaan edeltävän 20-paunaisen kiinnityksiin, näin brittiläiset Centurionit voitiin vuodesta 1959 eteenpäin päivittää pienin kustannuksin.
Tykki valittiin myös länsisaksalaisen Leopard 1 -vaunun pääaseeksi. Saksalainen versio tunnetaan nimellä L7A3, jossa lukon takareunaa on madallettu jotta aseelle saadaan suurempi alakoro tykin ottamatta kiinni tornin kattoon.
Yhdysvallat otti tykin käyttöön nimellä M68 M60 Patton -vaunujen päivittämiseen. Yhdysvaltalaisessa versiossa lukkomekanismia ja savunpoistinta on muutettu. Tykkiä käytettiin myös M1 Abrams -vaunuissa ennen sen korvaamista 120 mm Rheinmetal L44 -tykillä.
Amerikkalainen versio lisensointiin edelleen Turkille, jossa siitä valmistettiin nimellä M68T päivittämään M48 Patton -vaunuja. M68:tä käytetään myös Stryker-miehistönkuljetusvaunusta kehitetyssä M1128 Mobile Gun System -ajoneuvossa. Koreassa M68:ta valmistettiin M48 Pattoneita päivittämään ja K1-vaunuun.
Israelissa tykkiä käytettiin Merkava I ja II -vaunuissa. Israel on myös päivittänyt T-54 ja T-55-vaunuja tällä tykillä. Näistä vaunuista käytetään israelilaista nimitystä nimitys Tiran.
Egyptissä amerikkalaisten avustuksella M68:lla päivitetty T-55 tunnetaan nimellä Ramses II.
Argentiinassa tykkiä valmistettiin TAM-vaunuun.
Intiassa tykkiä käytettiin Vijayanta-vaunussa, joka perustui Vickers MBT -vaunuun.
Sveitsissä tykkiä käytettiin Panzer 61 ja Panzer 68 -vaunuissa.
Japanin Type 74 käytti tykistä muunnettua versiota L7:n putkella ja omalla lukko- ja rekyylinvaimennuksella.
Kiinalaisten uskotaan kopioineen L7-tykin nimellä Type 83. Tällä tykillä on päivitetty kiinalaisia Type 59 (T-55-kopio), Type 69/79, Type 80 ja Type 85-II -vaunuja.
Sloane Street
Sloane Street on yläluokkainen Knightsbridgestä Sloane Squarelle johtava ostoskatu Lontoon länsiosassa. Etenkin 1980-luvulla katu tuli myös tunnetuksi stereotyyppisen yläluokkaisesta nuorisokulttuuristaan, jonka edustajat tunnettiin nimellä ”Sloane Rangers”. Lähettyvillä sijaitsevat myös Harrodsin ja Harvey Nicholsin tavaratalot.
Glarus (täsmennyssivu)
Glarus viittaa muun muassa seuraaviin paikkoihin:
Itäinen Vaasantie
Itäinen Vaasantie (ruots. "Östra Vasavägen") on 1950- ja 1960-luvuilla rakennettavaksi suunniteltu,
myös Turpiinitieksi kutsuttu tieyhteys Turussa. Tien oli tarkoitus toimia kaupungin sisääntuloväylänä Hämeenlinnan suunnasta ja vähentää Hämeenkadun ja etenkin Tuomiokirkkosillan liikennepainetta.
Tielle oli kaksi vaihtoehtoista linjausta. Ensimmäinen olisi kulkenut Hämeentieltä Nummenmäen
alueen läpi nykyiselle yliopistoalueelle ja sieltä edelleen Kasarminkadun ja Verkatehtaankadun linjaa
suoraan kohti Aninkaistensiltaa. Suunniteltu linjaus on osittain nähtävissä maastossa rakentamattomina alueina Nummen kirjaston vieressä ja kylpylähotelli Caribian takana niin sanotussa
Ikituurin montussa. Toinen linjaus olisi ollut alkuosaltaan yhteneväinen edellisen kanssa, mutta kaupunkialueelle tulo olisi järjestetty Pispalantien ja Raunistulan kautta. Turun kaupungin karttapalvelun kaavakartoissa näkyy Vaasantie-niminen varaus Sillankorvan ensisuojan kohdalla ja Toijalan radan varressa.
Ensimmäisen linjausvaihtoehdon huomattava ongelma olisi maisemahaittojen ohella ollut Karjaan radan ja moottoritien välisen alueen jääminen liikennemottiin. Lisäksi tie olisi katkaissut useita poikkikatuja. Toinen vaihtoehto taas olisi uhannut Raunistulan ja Lonttisten puutaloalueita ja edellyttänyt toisen sillan rakentamista Aurajoen yli hyvin lähelle rautatiesiltaa siinä tapauksessa, että tien loppuosa olisi rakennettu Lonttisten läpi linja-autoasemalle.
Galeries Royales Saint-Hubert
Galeries Royales Saint-Hubert on Brysselin keskustassa sijaitseva lasikattoinen kauppagalleria. Galleriassa on ylellisiä kauppoja, kelloseppien liikkeitä, suklaamyymälöitä sekä ravintoloita. Kauppakeskuksessa käy vuosittain noin 6 miljoonaa vierailijaa. Se sijaitsee Brysselin keskusaukion Grand-Placen läheisyydessä.
Gallerian suunnitteli Alankomaissa syntynyt ja lapsena vanhempiensa mukana Brysseliin muuttanut arkkitehti Jean-Pierre Cluysenaar. Galleria valmistui vuonna 1847.
Calvin Thürkauf
Calvin Thürkauf (s. 27. kesäkuuta 1997 Zug, Sveitsi) on sveitsiläis-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Cleveland Monstersissa. Thürkauf on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa.
Thürkaufin entisen junioriseuran, WHL-joukkue Kelowna Rocketsin valmennustiimiin kuuluneen Kris Malletten mukaan hän on työteliäs ja fyysinen pelaaja, joka tykkää taklata kovaa sekä mennä maalille ja vastustajien ihon alle. Malletten mukaan Thürkauf osaa tehdä myös kohtalaisen hyvin pisteitä ja pelata kahden ensimmäisen ketjun roolissa. Mallette on verrannut häntä pelityyliltään Brendan Gallagheriin ja Brad Marchandiin.
Thürkauf on EV Zugin kasvatti. Kaudella 2012–2013 hän oli seuran U17-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 21+17=38, joilla Thürkauf sijoittui koko Elite Novizenin maalipörssissä kolmanneksi ja jakoi pistepörssin kuudennen sijan SC Langnaun Andy Ritzin kanssa. Pudotuspeleissä hän oli Zugin paras maalintekijä kahdeksalla osumallaan. Kaudella 2014–2015 Thürkauf debytoi miesten peleissä pelattuaan seuran A-nuorten sisäksi yhden playoff-ottelun lainalla Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:n SC Langenthalissa.
WHL-joukkue Kelowna Rockets varasi Thürkaufin 59. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Thürkaufin tulokaskausi toi siellä runkosarjassa 45 tehopistettä. Columbus Blue Jackets varasi hänet seitsemännellä kierroksella 185. pelaajana . Kaudella 2016–2017 Thürkauf oli tehoilla 33+37=70 Rocketsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Kole Lindin jälkeen.
Joulukuussa 2016 Thürkauf teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Blue Jacketsin kanssa. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetetti hänet AHL-joukkue Cleveland Monstersiin.
Thürkauf pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin kapteenina. Alkulohkon ottelussa Ruotsia vastaan hän löi ensimmäisen erän lopulla kulmaväännössä Rasmus Dahlinia ja potkaisi häntä heti perään. Thürkaufille ei tuomittu tilanteesta jäähyä itse ottelussa ja hänet valittiin ottelun päätteeksi Sveitsin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Thürkauf tuomittiin teostaan kuitenkin yhden ottelun pelikieltoon. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Thürkauf toimi Sveitsin varakapteenina. Valmennus valitsi hänet joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Thürkauf pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jolloin hän voitti koko turnauksen jäähypörssin 38 minuutillaan. Thürkauf pelasi samana vuonna myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa, jolloin hän voitti Sveitsin sisäisen syöttöpörssin ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Damien Riatin ja Makai Holdenerin kanssa kolmella syöttöpisteellään. Yhteensä Thürkauf on pelannut 28 nuorten ja 45 poikien maaottelua. Hän on kuulunut myös Sveitsin alle 16-vuotiaiden maajoukkueen kapteenistoon.
Thürkaufin isä on syntynyt Kanadan Québecin Montréalissa.
Ordnance QF 20-pounder
Ordnance QF 20-pounder (Suomessa 84 PSVK 53) on brittiläinen panssarivaunukanuuna. Tykki otettiin käyttöön vuonna 1948 ja se aseisti Centurion, Charioteer ja Caernarvon Mk II -vaunut (Conquerorin edeltäjä).
Tykin nimitys tulee brittiläisestä käytännöstä ilmoittaa kaliiperi vastaavan kokoisen rautaisen kanuunankuulan painona nauloina. Tarkka 20-paunaisen kaliiperi on 83,4 millimetriä tai 3,283 tuumaa. QF (quick-firing) tarkoittaa brittiläisessä terminologiassa tykkiä jossa käytetään pronssisia hylsyjä (erotuksena suustaladattavista ML ja takaaladattavista BL).
Tykin edeltäjä oli toisen maailmansodan aikainen Ordnance QF 17-pounder, jonka kaliiperi on 76,2 millimetriä tai 3 tuumaa.
105 mm Royal Ordnance L7 korvasi 20-paunaisen Centurionissa vuodesta 1959 eteenpäin.
Ordnance QF 17-pounder
Ordnance QF 17-pounder on Britanniassa toisen maailmansodan aikana kehitetty 76,2 mm tai 3 tuuman tykki, jota käytettiin panssarintorjuntatykkinä ja panssarivaunukanuunana. Ase otettiin käyttöön 1943.
Aseen kehitys aloitettiin jo vuoden 1940 lopulla. Brittien paras panssarintorjuntatykki oli tuolloin 40 mm Ordnance QF 2-pounder, koska 57 mm Ordnance QF 6-pounder ei ollut vielä käytössä. Pohjois-Afrikan taisteluissa panssarintorjunnassa jouduttiin käyttämään Ordnance QF 25-pounder -haupitseja tehokkaampien aseiden puutteessa.
Ensimmäinen tykki toimitettiin elokuussa 1942. Ensimmäiset tykit asennettiin 25-paunan haupitsin lavetille, koska oman lavetin valmistuksessa oli viivytyksiä. Nämä aseet otettiin käyttöön Pohjois-Afrikassa Tunisiassa tammikuussa 1943.
Tykki tunnettiin koodinimellä "Pheasant".
17-paunaiselle kehitetty lavetti valmistui ja otettiin tuotantoon 1943. Näitä käytettiin ensimmäisen kerran Italian taisteluissa. Tykki oli brittijoukkojen käytössä vielä Korean sodassa.
Panssarivaunuissa tykkiä käytettiin aseistamaan amerikkalaisia M4 Sherman -vaunuja, jolloin syntyi nimellä Sherman Firefly -tunnettu muunnos. Firefly tuli käyttöön Normandian maihinnousua varten.
Tykki lisättiin myös 1100 M10 Wolverine -panssaritorjuntavaunuun, jonka britit tunsivat nimellä Achilles.
Tykki lisättiin myös Cromwellin rungolle, joka muunnos tunnetaan nimellä Challenger.
Panssarivaunuissa 17-paunaisen korvasi Ordnance QF 20-pounder ja jalkaväen aseistuksena 120 mm BAT ja WOMBAT -singot.
Parents Television Council
Parents Television Council (PTC) on yhdysvaltalainen järjestö, joka pyrkii vaikuttamaan yhdysvaltalaisten televisio-ohjelmien sisältöihin. Järjestön perusti L. Brent Bozell III vuonna 1995. Järjestöllä oli vuonna 2010 sen oman ilmoituksen mukaan yli 1,3 miljoonaa jäsentä, mutta esimerkiksi järjestön entisiin johtohahmoihin kuuluva Patrick W. Salazar on pitänyt tätä lukua vahvasti liioiteltuna.
Parents Television Councilin tarkoituksena on järjestön itsensä mukaan suojella lapsia ja perheitä televisiossa näytetyltä seksiltä, väkivallalta ja kiroilulta. Mediassa järjestöä on kuvailtu usein hyvin konservatiiviseksi: esimerkiksi "The New York Times" kutsui vuonna 2010 järjestöä "siveyspoliisiksi". PTC on pyrkinyt vaikuttamaan televisiokanavien ohjelmatarjontaan esimerkiksi painostamalla mainostajia ostamaan mainoksia vain sellaisten ohjelmien mainoskatkoilta, joita PTC pitää riittävän perheystävällisinä. Lisäksi PTC on tehnyt sopimattomiksi katsomistaan televisio-ohjelmista valtavan määrän kanteluita Yhdysvaltain telehallintovirastolle, jolla on oikeus määrätä Yhdysvalloissa sakkorangaistuksia televisiokanaville. Esimerkiksi vuosina 2003 ja 2004 kaikista telehallintovirastolle tehdyistä kanteluista yli 99 % tuli PTC:n kautta.
Trulon – The Shadow Engine
Trulon – The Shadow Engine on Tamperelaisen Kyy Gamesin kehittämä vuoropohjainen taktinen roolipeli. Pelin ovat julkaisseet PowerPark ja Headup Games. Peli on julkaistu älypuhelimille sekä tietokonealustoille Steam-palvelussa: tuettuja alustoja ovat Android, iOS, Linux, macOS ja Windows. Peli on julkaistu myös PlayStation 4 ja Xbox One -konsoleille vuonna 2017.
Pelaaminen on vuoropohjaista strategiaa, jossa ohjataan maksimissaan neljää hahmoa kerralla.
Peli pohjautuu Johan Lillbackan luomaan fantasiamaailmaan. Pelin lisäksi PowerPark on järjestänyt teatteriesityksiä. Lillbacka on kirjoittanut maailmaan sijoittuvia kertomuksia yhdessä Jak Koken kanssa.
V2.fi antoi pelille kolme tähteä viidestä arvostelussaan.
Jatkokäsittelylupa
Jatkokäsittelylupa on Suomen hovioikeuksien käyttämä eriytetty valitusten kirjallinenkäsittely. Menettely perustuu oikeudenkäymiskaareen (4/1734), jonka mukaan asiassa tarvitaan jatkokäsittelylupa hakiessa käräjäoikeuden ratkaisuun muutosta valittamalla (25:5 §). Vaikka lainsäädännössä on tiettyjä muutoksenhakukieltoja, ei jatkokäsittelylupaa koskeva vaatimus ole sellainen, sillä se ei estä hakemasta muutosta käräjäoikeuden ratkaisuun hovioikeudessa.. Jatkokäsittelylupajärjestelmä on ollut käytössä 1. tammikuuta 2011 lukien korvaten aiemmin muutoksenhaussa sovelletun seulontamenettelyn.
Oikeudenkäymiskaari jatkaa, että jatkokäsittelyluvan piiriin kuuluvat kaikki riita- ja hakemusasiat sekä rikosasiat, joissa vastaaja on tuomittu alempaan kuin kahdeksan kuukauden vankeusrangaistukseen (25:5 §). Tämä ei kuitenkaan ole ollut menetelmän ensimmäinen soveltamisala, sillä nykyisen säädös on ollut voimassa 1.10.2015 alkaen, aiemmin luvan soveltamispiiri oli suppeampi. Huolimatta eriyttävästä luonteestaan, luvanvaraisissakin asioissa on käräjäoikeuden ratkaisun oikeellisuutta koskeva tutkinta hovioikeudessa. Tämä tapahtuu tavallista kevyemmässä menettelyssä kirjallisen oikeudenkäyntiaineiston pohjalta sekä suppeammassa, lupaperusteiden rajaamassa tutkinnassa.
Lain mukaan hovioikeuden tulee myöntää jatkokäsittelylupa, 
ilmenee
Jos jatkokäsittelylupa myönnetään tai sitä ei kyseisessä asiassa tarvita, valitus saa täysimittaisen hovioikeuden käsittelyn. (Jokela 2016, 221) Jos se evätään, käräjäoikeuden ratkaisu jää voimaan. Yksi hovioikeuden tuomari voi jo päättää luvan myöntämisestä (OK 2:8), epääminen edellyttää kolmen tuomarin kokoonpanoa.
Koko järjestelmä perustuu ajatukselle, ettei käräjäoikeudessa kertaalleen käsiteltyä asiaa tulisi tutkia uudelleen koko laajuudessaan tarpeettomasti. Näin hovioikeuksien ja yhteiskunnan voimavarat kohdentuisivat mahdollisimman tarkoituksenmukaisesti. Asianosaisten kannalta on tärkeintä puolestaan virheellisten alioikeuden ratkaisujen saattaminen korjatuiksi tai vastaavasti oikeiden ratkaisujen pysyviksi saaminen mahdollisimman nopeasti ja vähin oikeudenkäyntikuluin.
Ordnance QF 6-pounder
Ordnance QF 6-pounder on brittiläinen 57 mm tykki, jota käytettiin panssarintorjuntatykkinä ja panssarivaunukanuunana. Ase tuli käyttöön 1942.
Vanhemman 2-paunaisen tykin rajoitukset olivat selvät jo ennen toista maailmansotaa ja Woolwich Arsenal sai tehtäväkseen uuden panssaritorjuntatykin kehityksen 1938. Kaliiperiksi valittiin 57 mm, koska tätä kaliiperia oli käytetty jo kauan laivastossa ja valmistuskapasiteetti oli olemassa.
Tykin nimi tulee brittiläisestä käytännöstä ilmoittaa kaliiperi vastaavan kokoisen rautaisen kanuunankuulan painona nauloina. QF (quick-firing) tarkoittaa brittiläisessä terminologiassa tykkiä, jossa käytetään pronssisia hylsyjä.
Tykki valmistui jo 1940 ja lavetti myöhemmin, mutta valmistuksen aloittamista viivytti tappio taistelussa Ranskasta ja Brittiläinen siirtoarmeijan raskaat kalustomenetykset vetäytymisessä. 2-paunaisen valmistusta jatkettiin jotta tuotanto ei keskeytyisi. Arvioitiin että sadan 6-paunaisen valmistus johtaisi 600 2-paunaisen vajeeseen.
Tämän vuoksi tykin valmistuksen aloitus viivästyi marraskuulle 1941 ja sen käyttöönotto toukokuuhun 1942. Valmistuksen vaikeuden vuoksi ensimmäisessä tuotantoon tulleessa mallissa Mk II käytettiin esituotantomallia lyhyempää L/43-putkea. Mk IV malliin tuli suunniteltu L/50-putki ja suujarru.
Panssarivaunuihin tykkiä asennettiin Churchill Mk III, Valentine Mk IX ja Crusader Mk III -malleista eteenpäin. Valentineen ja Crusaderiin tykin mahduttaminen tarkoitti yhden miehistönjäsenen vähentämistä. 
Alusta asti tykkiä käyttämään suunniteltiin Cavalier, Cromwell ja Centaur-vaunut. Cromwellissa kuitenkin käytettiin sen tullessa palvelukseen 1944 Ordnance QF 75 mm -tykkiä, joka oli 6-paunainen sovitettuna ampumaan yhdysvaltalaista 75 mm ammusta, joka oli hyödyllisempi pehmeitä kohteita vastaan.
Tykki sovitettiin myös AEC Mk II -panssariautoon.
Myös Yhdysvallat otti panssaritorjuntatykin käyttöön joukoilleen nimellä 57 mm Gun M1. Yhdysvaltain edeltävä tykki oli 37 mm Gun M3. Tykin valmistus aloitettiin alkuvuodesta 1942 ja sitä valmistettiin 1945 asti. Tykeistä 10000 meni Yhdysvaltain divisioonille Euroopassa, britit saivat 4200 amerikkalaisvalmisteista tykkiä ja Neuvostoliitto 400. Tykki poistettiin käytöstä Yhdysvalloissa 1950-luvulla. Lend-lease-ohjelmassa tykkejä saivat käyttöönsä myös Vapaan Ranskan asevoimat ja Brasilia.
Saksalaiset käyttivät sotasaaliksi saaduista tykeistä nimiä 5,7 cm PaK 209(e) ja 5,7 cm PaK 202(a).
Israeli käytti tykkiä ja osti vielä 1956 niitä lisää Alankomaista.
Piraattipuolue (Islanti)
Piraattipuolue () on islantilainen poliittinen puolue. Sen puolueohjelma perustuu piraattipolitiikalle ja suoralle demokratialle.
Uranuurtajia ja rakentajia
Uranuurtajia ja rakentajia on Pellervo-Seuran vuonna 1950 julkaisema elämäkertateos osuustoiminnan vaikuttajista ja kehittäjistä Suomessa.
Teoksen toimitti Y. R. Mäkihovi ja sen julkaisemisesta päätettiin Pellervo-Seuran 50-vuotisjuhlien valmistelun yhteydessä. Teoksen alaotsikon "Osuustoimintamiesten elämäkertoja" mukaisesti teoksessa esitellyt 35 henkilöä ovat miehiä, kaikki teoksen ilmestyessä jo edesmenneitä.
Teoksen elämäkertojen kirjoittajina on useita eri henkilöitä, Otto P. Pehkonen laati seitsemän elämäkertaa ja Kaarlo I. Tuominen ja Martti Väinölä neljä, mutta myös esimerkiksi Väinö Tanner kaksi. Elämäkerrat ja niiden kirjoittajat ovat teoksen esittämässä järjestyksessä seuraavat:
Stsjapan Falkouski
Stsjapan Mikalajevitš Falkouski (, ; s. 18. joulukuuta 1996 Minsk, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsin organisaatiossa. Hän pelannee lähinnä AHL-joukkue Ontario Reignissa. Isokokoinen Falkouski on peräti 200 cm pitkä ja 102 kg painava. Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan hän on kahden suunnan puolustaja, jolla on sekä hyvät hyökkäys- että puolustuspään vaistot, laukaus, syöttötaidot ja pelinavaustaidot. Falkouskin tulisi kuitenkin pelata fyysisemmin.
Falkouski on Junost Minskin kasvatti. Dinamo Minsk varasi hänet 148. pelaajana . Kaudella 2013–2014 Falkouski jatkoi Junost Minskin organisaatiossa, jossa suurin osa hänen runkosarjastaan eteni MHK Junost Minskin joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Kevätkauden Falkouski vietti lähinnä kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Vyšeišaja ligan Junior Minskissä, jossa hän voitti kauden päätteeksi mestaruuden. Myös kauden 2014–2015 Falkouski vietti pääosin MHL:ssä. Hän debytoi kauden aikana myös Valko-Venäjän pääsarjatasolla Ekstraligassa, jossa Falkouski sai tililleen yhden runkosarjaottelun.
OHL-joukkue Ottawa 67’s varasi Falkouskin 42. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2015–2016. Falkouski oli 67’sin eniten maaleja tehnyt puolustaja sekä tehokkain puolustaja Evan de Haanin kanssa. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +17. Los Angeles Kings varasi Falkouskin seitsemännellä kierroksella 185. pelaajana . Saman vuoden lokakuussa hän teki vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Stockton Heatin kanssa. Falkouski pelasi kauden 2016–2017 kuitenkin kokonaan ECHL-joukkue Adirondack Thunderin vahvuudessa. Hänen tulokaskautensa toi 54 runkosarjaottelussa tehot 21+11=32 ja viidessä playoff-ottelussa tehot 1+2=3. Falkouski voitti koko liigan runkosarjan puolustajien maalipörssin.
Heinäkuussa 2017 Falkouski teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa. Syksyn 2017 harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti hänet AHL-joukkue Ontario Reignin vahvuuteen. Falkouski pelasi siellä koko kauden 2017–2018 ja hänen tulokaskautensa liigassa toi 44 runkosarjaottelussa tehot 3+4=7.
Falkouski edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuonna 2018. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016 sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin Falkouski voitti kultaa. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin Falkouski voitti turnauksen puolustajien pistepörssin tehoilla 2+3=5, joilla hän jakoi myös Valko-Venäjän sisäisen pistepörssin voiton Dzmitryi Buinitskin ja Kiryl Markevitšin kanssa. Falkouski voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +4.
Fly Nano
Fly Nano on suomalainen Lahdessa sijaitseva ilmailualan yritys, joka on perustettu vuonna 2010.
Yritys valmistaa FlyNano liidinlentokonetta.
Hämeenlinnan Jalkapalloseura
Hämeenlinnan Jalkapalloseura (HJS) on hämeenlinnalainen jalkapalloseura, jonka miesten edustusjoukkue HJS Akatemia pelaa kaudella 2018 Kakkosessa.
HJS syntyi syksyllä 1999, kun Hämeenlinnan Pallokerhon, Pallo-Kärppien, Hämeenlinnan Palloilijoiden ja AC Täysosuman juniorit yhdistyivät. Kahdeksan vuotta aikaisemmin HPK:n ja Pallo-Kärppien miesten edustusjoukkueet olivat yhdistyneet FC Hämeenlinnaksi.
HJS valittiin vuonna 2011 Euroopan jalkapalloliiton (UEFA) vuoden Grassroots-seuraksi sekä parhaaksi Nuori Suomi -sinettiseuraksi osoituksena ansiokkaasta nuorisotyöstään. Samana vuonna seuralla oli noin tuhat rekisteröityä pelaajaa.
Kaudella 2011 FC Hämeenlinnassa pelasi kymmenen HJS:n kasvattia. HJS:n periaatteena oli pitkään olla harjoittamatta miesten edustusjoukkuetoimintaa, mutta kaudeksi 2015 koottiin joukkue Tampereen piirin Kutoseen FC Hämeenlinnan toiminnan hiipumisen myötä. HJS:n edustusjoukkue HJS Akatemia, joka eriytyi omaksi yhdistyksekseen syksyllä 2015, sai kaudeksi 2016 Parolan Visan paikan Nelosesta. Sieltä se nousi kaudeksi 2017 Kolmoseen ja edelleen kaudeksi 2018 Kakkoseen.
HJS:n naiset ovat pelanneet Ykkösessä ja voittaneet futsalin Suomen-mestaruuden.
Crouch Hillin rautatieasema
Crouch Hillin rautatieasema on London Overgroundin asema Islingtonin kaupunkipiirissä Lontoossa. Se sijaitsee Gospel Oak to Barking Linen varrella Upper Hollowayn ja Harringay Green Lanesin asemien välissä. Upper Hollowayn asema on Oyster-matkakortin vyöhykkeellä 3.
Crouch Hillin asema avattiin 21. heinäkuuta 1868, suljettiin 31. tammikuuta 1870 ja avattiin uudelleen jo 1. lokakuuta samana vuonna. Sitä käytti noin 825 000 matkustajaa kaudella 2015–2016.