hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Rouva varapresidentti
Rouva varapresidentti ("Veep") on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut Armando Iannucci. Se on amerikkalainen versio brittiläisestä poliittisesta satiirisarjasta "Politiikan nappula", joka on myös Iannuccin luomus. "Rouva varapresidentti" alkoi HBO-kanavalla 22. huhtikuuta 2012. Suomessa Yle aloitti sarjan esittämisen 16. maaliskuuta 2013. Sarjan pääosassa on Julia Louis-Dreyfus, joka on saanut roolistaan kuusi perättäistä Primetime Emmy -palkintoa. Itse sarja on palkittu parhaan komediasarjan Primetime Emmyllä kolmesti peräkkäin.
Vuonna 2019 ensi-esityksensä saava seitsemäs kausi on sarjan viimeinen. Kauden julkaisu viivästyi Louis-Dreyfusin sairastuttua rintasyöpään.
Luettelo pikkuplaneetoista: 382001–383000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
382001:stä ja päättyen 383000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 383001–384000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
383001:stä ja päättyen 384000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 384001–385000
Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
384001:stä ja päättyen 385000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Jäyste
Jäysteellä tarkoitetaan kone- ja metallitekniikassa metallin työstöstä johtuvaa, yleensä esimerkiksi urituksen aikaansaamaa metallin lohkeamista. Jäysteen suuri määrä on epähaluttu ominaisuus, joka lopputuotteessa halutaan mahdollisimman vähäiseksi. Vielä nykyäänkin jäysteen määrää tarkkaillaan lähinnä käsin tehtävillä mittauksilla.
Jäysteen määritelmänä voidaan pitää seuraavaa: Jäyste on lastuavassa työstössä työkappaleen särmiin plastisen muodonmuutoksen seurauksena syntynyt ei-toivottava materiaalimuodostuma (Gillespie 1999).
Nitsijärvi
Nitsijärvi on järvi Inarissa. Se laskee pohjoisesta Inarinjärveen. Se on 119 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sen pinta-ala on 41 km², toisen lähteen mukaan 42,28 km². Se kuuluu Paatsjoen vesistöön. Järven syvyys on 35,25 metriä, keskisyvyys: 6,45 m
tilavuus 0,273 km³ ja rantaviivan pituus 206,04 km..
Narvan offensiivi
Narvan offensiivi voi tarkoittaa useaa sotaoperaatiota toisen maailmansodan itärintamalla Narvan taistelun aikana:
Äkkisyvää
”Äkkisyvää” on Suomen Idolsin 7. tuotantokauden voittajan Mitra Kaislarannan Idols-voittokappale ja ensimmäinen singlejulkaisu. Artistille itselleen tehty kappale kuultiin ensimmäisen kerran 19. joulukuuta 2013, kun Kaislaranta esitti sen suorassa Idols-finaalissa. Finaalin jälkeen kappale julkaistiin Spotifyssa ja 7. helmikuuta 2014 digitaalisesti.
Kappaleen ovat säveltäneet Jukka Immonen ja Antti Riihimäki sekä sanoittaneet Saara Törmä ja Aku Rannila.
Vaahteraliigan kausi 2001
Vaahteraliigan kausi 2001 oli Vaahteraliigan 22. kausi. Liigan runkosarja alkoi 26. toukokuuta 2001 ja Vaahteramalja XXII pelattiin 1. syyskuuta 2001. Runkosarjassa pelattiin yhdeksän joukkueen yksinketainen sarja, jonka kuusi parasta etenivät pudotuspeleihin.
Vaahteraliigan kokoa päätettiin nostaa täksi kaudeki yhdeksään joukkueeseen. Arctic Circle Starsin luovuttua sarjapaikasta, kolme joukkuetta nousi sarjaan I-divisioonasta. Uudet joukkueet olivat Kuopio Steelers, Vaasa Vikings ja Helsinki Wolverines.
Vaahteramaljassa Seinäjoki Crocodiles sai revanssin Helsinki Roostersista, ja voitti mestaruuden pistein 15–13. Tämä katkaisi Roostersin kuusi vuotta jatkuneen mestaruusputken. Pronssia voitti Turku Trojans.
Sara Suominen
Sara Suominen (s. 17. lokakuuta 1990) on suomalainen koripalloilija. Sentterinä pelaava Suominen on Forssan Koripoikien kasvatti. Hän on pelannut SM-sarjassa kaksi kautta.
Suominen pelasi kasvattajaseurassaan Forssan Koripojissa yhden kauden I-divisioonaa, kunnes siirtyi naisten pääsarjassa pelanneeseen Forssan Alkuun kahden kauden ajaksi. Tämän jälkeen hän pelasi kolme kautta I-divisioonaa Turun Riennossa eikä pelannut kilpatasolla kaudella 2012–2013. Kaudeksi 2013–2014 Suominen siirtyi pelaamaan I-divisioonan Tampereen Pyrintöön.
Nordbanken
Nordbanken, vuoteen 1990 "Post- och kreditbanken", oli ruotsalainen liikepankki, joka syntyi 1974, kun Postbanken ja Sveriges Kreditbanken yhdistyivät. Alkuun se oli valtionjohtoinen, vuodesta 1992 se oli kokonaan Ruotsin valtion omistuksessa, ja valtio sijoitti siihen pääomaa ja perusti ongelmaluottojen hoitamiseksi omaisuudenhoitoyhtiö Securumin.
Nordbanken osti vuoden 1993 lopussa Göta Bankenin, joka oli joutunut vaikeuksiin, ja fuusioi sen itseensä lokakuussa 1994. Fuusio oli suurin Ruotsin pankkihistoriassa. Pankkia alettiin yksityistää 1995, jolloin yksityisille sijoittajille myytiin noin 30 prosenttia osakkeista.
Pankki yhdistyi vuonna 1997 Meritan kanssa, jolloin syntyi MeritaNordbanken. Nykyisin se on Nordea.
Hyvät Pyhät
Hyvät Pyhät oli suomalainen yhtye, joka julkaisi yhden pitkäsoiton Rockadillo-levymerkille.
Rumpalina ja tekstittäjänä bändissä toiminut Jarmo Kamppinen on vuodesta 2010 lähtien työskennellyt rumpali/biisintekijänä Kuuma Muusa yhtyeessä.
Winternight Tragedies
Winternight Tragedies on Catamenian kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 2005.
Luola-aapa
Luola-aapa on kylä Iissä entisen Kuivaniemen kunnan alueella. Kylä sijaitsee Kuivajoen pohjoispuolella Kuivaniemen pohjoisosassa lähellä Simon rajaa. Luola-aavan eteläpuolitse kulkee valtatieltä 4 itään Oijärvelle vievä yhdystie 8520.
Luola-aapa ei ole maarekisterikylä.
VIII – The Time Unchained
VIII – The Time Unchained on Catamenian kahdeksas studioalbumi, joka julkaistiin 24. lokakuuta 2008. Se on yhtyeen ensimmäinen, jolla ei kuulla kosketinsoitinta.
Hermeettinen sulku
Hermeettinen sulku tarkoittaa ilmatiivistä sulkua. Esimerkiksi elintarvikkeet voidaan pakata hermeettisesti, mikä tarkoittaa, että ne ovat suojattua ulkopuolisilta kaasuilta, kuten hapelta ja säilyvät siten paremmin.
Sana "hermeettinen" on peräisin kreikkalaiselta Hermes-jumalalta alkemian isänä pidetyn Hermes Trismegistoksen nimissä kirjoitettujen kirjojen kautta. Alkemistit keksivät menetelmän tehdä ilmatiiviin sulun lasiputkeen, mitä pidettiin taikuutena. Tätä sulkua alettiin kutsua hermeettiseksi Hermes Trismegistoksen etunimen mukaan.
Pokémon 4Ever
Pokemon 4Ever (tunnettu myös lisänimillä Celebi - Metsän ääni tai Matka aikojen halki) (; ) on neljäs pitkä Pokémon-elokuva. Elokuvan ensi-ilta oli Japanissa vuonna 2001 ja Yhdysvalloissa vuonna 2002. Suomessa elokuva julkaistiin DVD:llä vuonna 2004.
Tarina alkaa, kun poika nimeltä Sam joutuu ajasta toiseen kulkevan pokémonin, Celebin, ohella erään metsästäjän takaa-ajamaksi. Mutta sitten Celebi vie Samin mukanaan 40 vuotta tulevaisuuteen, jossa hän tapaa Ash Ketchumin ja tämän ystävät.
Samaan aikaan 40 vuotta vanhempaa pokémon-metsästäjää kuulustelee Rakettiryhmään kuuluva naamiota käyttävä mies, Öinen Rautanaama (). Rautanaaman erikoisaseina ovat sysipallot (), poképallot, joihin vangitut pokémonit muuttuvat pahoiksi ja vahvistuvat äärimmilleen. Ashin Pikachua jahdanneet Rakettiryhmän jäsenet (Jessie, James ja Meowth) liittoutuvat hänen kanssaan Celebin nappaamiseksi.
Ash, Sam ja muut löytävät Celebin, mutta sitten Rautanaama lähettää Tyranitarin, Scizorin ja Sneaselin nappaamaan sen. Hyökkäyksen aikana Celebi haavoittuu ja se viedään Elämän järvelle parantumaan. Seuraavana päivänä Rautanaama hyökkää uudestaan ja onnistuu vangitsemaan Celebin sysipalloon. Celebi luo metsän puista ja oksista ympärilleen hirviön, joka alkaa aiheuttaa tuhoa ympärillään. Eikä Rautanaama aio edes luovuttaa Celebiä Rakettiryhmän johtajalle, vaan käyttää sitä hänen syrjäyttämiseensä. Suicune saapuu ja auttaa Ashiä, Samia ja Pikachua palauttamaan Celebin hyväksi.
Palauduttuaan entiselleen Celebi alkaa tehdä kuolemaa, eikä Elämän järvi edes Suicunen puhdistamana paranna sitä. Mutta useat Celebit ilmestyvät parantamaan toverinsa. Rautanaama yrittää napata Celebin vielä kerran, mutta Pikachu estää sen ja jättää hänet metsän pokémonien armoille.
Celebi vie Samin takaisin omaan aikaansa ja Ash ystävineen kertoo tapahtuneen professori Oakille. Mutta he ihmettelevät, kun Oak sanoi Samin nimen ilman että sitä oli ikinä kerrottu hänelle. Sitten Oak pitelee käsissään Samin luonnosvihkoa (joka paljastaa, että Sam oli professori Oak nuorena).
Toisin kuin aiemmissa elokuvissa, tunnuslaulu jätettiin suomenkielisessä versiossa englanninkieliseen asuun.
Nelonen on esittänyt elokuvan kahdesti 9. huhtikuuta 2007 ja 1. toukokuuta 2009.
Arabi pašša
Ahmed Arabi (myös muodoissa Urabi, Orabi jne.) eli Arabi pašša (1839 lähellä Zagazigiä – 21. syyskuuta 1911 Kairo) oli egyptiläinen sotilas, joka johti vuosina 1881–1882 kansallismielistä kapinaliikettä. Sen seurauksena Iso-Britannia valtasi Egyptin ja otti sen hallintaansa.
Arabi oli lähtöisin fellah-suvusta Ala-Egyptistä. Hänen isänsä oli kyläpäällikkö. Arabi opiskeli Kairon arvostetussa Al-Azharin yliopistossa, mutta joutui otetuksi armeijaan Said paššan hallituskaudella. Hänestä tuli vuonna 1862 upseeri, kun ulkomaalaistaustaisia upseereita pyrittiin korvaamaan egyptiläisillä. Vuosien 1875–1876 Etiopian-vastaisen sodan jälkeen hänet ylennettiin everstiksi. Armeijassa Arabi liittyi alhaista syntyperää olleiden upseerien salaseuraan, jonka tavoitteena oli Egyptin armeijan ylimpiä portaita hallinneiden turkkilaisten ja tšerkessiläisten upseerien syrjäyttäminen. Hän osallistui myös vuoden 1879 upseerikapinaan, joka syöksi kediivi Ismail paššan vallasta. Arabista tuli tämän jälkeen ”kansallisen puolueen” johtaja ja hän onnistui saamaan aliupseerien ja sotilaiden tuen suunnitelmilleen. Hänen johtamansa sosiaalis-poliittinen liike kanavoi koulutetun väestön, armeijan ja talonpoikien tyytymättömyyttä ulkomaalaisten vaikutusvaltaan Egyptissä.
Nostattamalla kapinan Arabi pakotti syyskuussa 1881 kediivi Tewfik paššan vaihtamaan neuvonantajiaan ja kutsumaan koolle kansallisen edustajakokouksen. Arabista tuli nyt pašša ja sotaministeriön alivaltiosihteeri. Kiistojen jälkeen edustajakokoukselle päätettiin antaa budjettivalta ja helmikuussa 1882 kediivi Tewfik joutui nimittämään Mahmoud Sami el-Baroudin johtaman kokonaan egyptiläisistä kootun hallituksen. Arabista tuli sotaministeri ja käytännössä lähes diktaattori. Hän kohosi suoranaiseksi kansallissankariksi käyttämällä iskulausetta ”Egypti egyptiläisille”. Valtansa puolesta pelännyt kediivi Tewfik pyysi apua Britannialta ja Ranskalta, jotka lähettivät laivastonsa Aleksandrian lahdelle. Varsinkin Britannia oli huolissaan intresseistään Egyptissä. Aleksandriassa puhkesi mellakoita ja britit tulittivat kaupunkia heinäkuussa 1882. Arabi ryhtyi armeijan ylipäällikkönä organisoimaan sotilaallista vastarintaa ja julisti kediivi Tewfikin petturiksi.
Kenraali Garnet Wolseleyn komentamat brittijoukot nousivat maihin Ismailiassa ja löivät Arabin armeijan Tell el-Kebirin taistelussa 13. syyskuuta 1882. Arabi pakeni Kairoon, mutta antautui siellä kenraali Drury Drury-Lowelle. Arabi tuomittiin tämän jälkeen sotaoikeudessa kuolemaan, mutta brittien puututtua asiaan kediivi lievensi tuomion karkotukseksi. Hänet lähetettiin tammikuussa 1883 karkotukseen Ceylonille yhdessä muiden kapinajohtajien kanssa. Arabi armahdettiin lopulta toukokuussa 1901 ja hänen sallittiin palata Egyptiin. Kuollessaan kymmenen vuotta myöhemmin hän oli melko unohdettu, mutta hänet kohotettiin uudelleen kansallissankariksi Nasserin valtakaudella 1950-luvulla.
Marion Dougherty
Marion Caroline Dougherty (9. helmikuuta 1923 – 4. joulukuuta 2011) oli yhdysvaltalainen roolittaja.
Dougherty oli mukana valitsemassa näyttelijöitä esimerkiksi elokuviin "Teurastamo 5", "Keskiyön cowboy", "Paniikki piikkipuistossa", "Puhallus", "Suuri kaappaus", "Pretty Baby", "Pienet sydämet", "Garpin maailma", "Batman", "Sumuisten vuorten gorillat", "Anna Karenina" ja "Full Metal Jacket".
Vuonna 2012 ensiesitetty roolittajien ammattikuntaa käsittelevä dokumenttielokuva "Casting By" keskittyy paljolti Doughertyyn.
VU (lehti)
VU oli ranskalainen aikakauslehti, jota julkaistiin 1928–1940. Se oli aikansa merkittävimpiä valokuvalehtiä, ja sen päätoimittaja oli Lucien Vogel, joka oli kiinnostunut valokuvan voimasta ajankohtaisten tapahtumien kuvaajana. Lehden varhaisimmat numerot käsittelivät monenlaisia aiheita, kuten politiikkaa, urheilua, kulttuuria ja uutisia.
Lehden myöhempinä vuosina siinä käytettiin muun muassa André Kertészin, Robert Capan ja Brassaïn kuvareportaaseja. Lehdessä julkaistiin enemmän kuvia kuin missään muussa lehdessä, ja sen ensimmäisenä vuotena siinä julkaistiin 3 324 valokuvaa. Monia kuvista ei nähty missään muualla, ja esimerkiksi Lucien Vogelin ottamat kuvat olivat ensimmäisiä, jotka esittivät Neuvostoliiton elämää. Vu-lehdessä julkaistiin myös ensimmäisiä niin sanottuja ihmisläheisiä reportaaseja, jollainen oli muun muassa Germaine Krullin artikkeli Pariisin slummien kulkureista.
Leveänokkamaluri
Leveänokkamaluri ("Chenorhamphus grayi") on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Leveänokkamaluria tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Etelänkihu
Etelänkihu ("Stercorarius antarcticus") on kihujen heimoon kuuluva lokkilintu.
Suuri, ruskea kihu.
Esiintyy subantarktiksen saarilla ja Etelämantereen rannikoilla. Pesii ruohikolla, soralla tai paljaalla kalliolla.
Saalistaa kaloja ja pingviinien poikasia.
Julie Bergan
Julie Bergan (s. 12. huhtikuuta 1994) on norjalainen laulaja. Tammikuussa 2014 julkaistiin hänen ensimmäinen singlensä ”Younger”, joka on suomalaisten Patric Sarinin sekä Joonas Angerian käsialaa. Lokakuussa 2015 julkaistiin "All Hours" single, jonka on tuottanut Joonas Angeria.
Pussauskoppiin
Pussauskoppiin on suomalaisartisti Linda Vinkin kappale hänen "Dödöö ja meikkii"-debyyttialbumilta. Sen julkaisi Suomen Musiikki albumin toisena singlenä 29. marraskuuta 2013. Kappaleen tuotannosta vastaa artistin ensimmäisen singlen, "Vink Vinkin" tapaan Jimi Constantine. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa singlen julkaisupäivänä. Kuten edeltänyt single, "Pussauskoppiin" ei ole päässyt lainkaan listoille.
Digitaalinen lataus
Ruskoselkämaluri
Ruskoselkämaluri ("Chenorhamphus campbelli") eli aiemmalta nimeltään oliiviselkämaluri on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
BirdLife Suomen luokittelussa ruskoselkämaluria pidetään omana lajinaan, mutta esimerkiksi BirdLife Internationalin luokittelussa sitä pidetään leveänokkamalurin alalajina. Oliiviselkämaluria tavataan Uuden-Guinean saarella Mount Bosavi -vuoren alueella.
Hurrikaani Manuel
Hurrikaani Manuel oli vuoden 2013 Tyynenmeren hurrikaanikauden seitsemäs hurrikaani. Myrsky rantautui Coliman ja Sinaloan osavaltioissa. Samalla viikolla hurrikaani Ingrid oli aktiivinen Meksikonlahdella: kyseessä oli ensimmäinen kerta sitten 1950-luvun, kun Meksikoon iski kaksi hirmumyrskyä samaan aikaan. Manuel heikentyi nopeasti Meksikon korkean maaston vuoksi ja haihtui 20. syyskuuta.
Sinaloan osavaltiossa sadat ihmiset joutuivat lähtemään kodeistaan. Maanvyörymät katkaisivat Acapulcoon johtavia maanteitä, ja lomakohteista lennätettiin sotilaskoneilla yli 10 000 turistia turvaan.
John Dill
Sir John Greer Dill (25. joulukuuta 1881 Lurgan, Armaghin kreivikunta, Irlanti – 4. marraskuuta 1944 Washington, Yhdysvallat) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi pääesikunnan päällikkönä toisen maailmansodan aikana 1940–1941. Hän joutui väistymään, koska Britannian armeija koki useita vastoinkäymisiä, eikä hänen yhteistyönsä pääministeri Winston Churchillin kanssa sujunut.
Dill palveli buurisodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Hänestä tuli vuonna 1934 sotaministeriön sotilasoperaatio- ja tiedustelujohtaja. Häntä pidettiin lahjakkaan strategina ja hänet lyötiin ritariksi vuonna 1937. Maailmansodan syttyessä Dill toimi armeijakunnan komentajana Ranskassa, kunnes hänet toukokuussa 1940 nimitettiin pääesikunnan päälliköksi. Hän teki kiistanalaiset päätökset siirtää lisäjoukkoja Egyptiin elokuussa 1940 ja lähettää niitä Kreikkaan maaliskuussa 1941. Vuosina 1941–1944 Dill toimi Britannian sotilasedustajana Yhdysvalloissa ja auttoi maiden sodankäynnin yhteensovituksessa. Hän kuoli Washingtonissa ja hänet on haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle.
Ferdinand Demara
Ferdinand Waldo Demara nuorempi (aka "The Great Impostor", 21. joulukuuta 1921 Lawrence, Massachusetts, Yhdysvallat – 7. kesäkuuta 1982 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen identiteettihuijari, joka esiintyi ainakin apulaisseriffinä, asianajajana, dekaanina, insinöörinä, laivastoupseerina, lääkärinä, munkkina, opettajana ja opiskelijana, pappina ja syöpätutkijana ennen kuin hänet palkattiin kirurgiksi kanadalaiselle HMCS "Cayuga" -hävittäjälle. Kirurgian oppikirjaa apunaan käyttäen hän suoritti 16 leikkausta, kuten amputaatioita ja vaativia rintakehän leikkauksia, mutta ei aiheuttanut vahinkoa potilailleen.
Demara jäi kiinni ensimmäisen kerran sotilaskarkuruudesta. Myös esiintyminen lukion opettajana toi hänelle lyhyen vankilatuomion, mutta Kanadan kuninkaallinen laivasto ei koskaan nostanut syytettä Demaraa vastaan – ainoastaan luovutti hänet Yhdysvaltain maahanmuuttoviranomaisille.
Demeran on arveltu omanneen sekä korkean älykkyysosamäärän että valokuvamuistin. Monista muista identiteettihuijareista poiketen Demara ei ilmeisesti tavoitellut toimillaan kuuluisuutta tai rahallista hyötyä. Hänen toimiaan ohjasivat kristilliset arvot.Demaran tarina oli perustana vuoden 1961 elokuvassa "Kettu mieheksi" ("The Great Impostor"), jonka pääosaa näytteli Tony Curtis.
Henry Maitland Wilson
Henry Maitland Wilson, paroni Wilson (5. syyskuuta 1881 Lontoo – 31. joulukuuta 1964 Chilton, Buckinghamshire) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka palveli komentajana toisessa maailmansodassa.
Wilson nimitettiin vuonna 1939 Egyptiin sijoitettujen brittijoukkojen komentajaksi. Yhdessä Archibald Wavellin ja Richard O’Connorin kanssa hän ajoi Italian armeijan talvella 1940–1941 Libyaan ja valtasi Kyrenaikan alueen. Maaliskuussa 1941 Wilson johti brittien epäonnista sotaretkeä Kreikassa. Kesällä 1941 hän komensi brittiläisen kansainyhteistön ja Vapaan Ranskan joukkoja, jotka valtasivat Syyrian pois Vichyn Ranskan hallinnasta. Helmikuussa 1943 Wilsonista tuli Lähi-idän joukkojen komentaja. Italian tehtyä aselevon syyskuussa 1943 hän miehitti Dodekanesian saaret, mutta vahvistusten puuttuessa ei pystynyt pitämään niitä hallussaan, jolloin saksalaiset valtasivat ne. Joulukuusta 1943 marraskuuhun 1944 Wilson toimi Välimeren alueen joukkojen komentajana. Vuosina 1945–1947 hän oli Britannian johtavana yhdysupseerina Washingtonissa.
Henry Wilson tunnettiin lempinimellä ”Jumbo” suuren kokonsa vuoksi.
Alan Brooke
Alan Francis Brooke, Alanbrooken ensimmäinen varakreivi (23. heinäkuuta 1883 Bagnères-de-Bigorre, Ranska – 17. kesäkuuta 1963 Hartley Wintney, Hampshire) oli brittiläinen sotamarsalkka, joka toimi Britannian pääesikunnan päällikkönä toisen maailmansodan aikana 1941–1946.
Brooke kävi koulunsa Ranskassa ja suoritti Woolwichin kuninkaallisen sotilasakatemian Englannissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli tykistössä ja maailmansotien välisenä aikana pääesikunnassa. Vuosina 1936–1937 hän oli sotaministeriössä sotilaskoulutusosaston johtajana. Toisen maailmansodan alussa Brooke toimi toisen armeijakunnan komentajana Ranskassa. Saksalaisten hyökättyä hän vastasi 26. toukokuuta – 4. kesäkuuta 1940 mantereelta perääntyvien brittijoukkojen suojaamisesta Dunkerquen evakuoinnin yhteydessä. Heinäkuusta 1940 joulukuuhun 1941 Brooke toimi kotijoukkojen komentajana, minkä jälkeen pääministeri Winston Churchill järjesti hänet pääesikunnan päälliköksi. Hän toimi myös liittoutuneiden esikuntapäälliköiden komitean puheenjohtajana ja vaikutti merkittävästi liittoutuneiden strategian sodan aikana. Brooke tunnustettiin myös taitavaksi rintamakomentajaksi, vaikkakaan hänelle ei enää annettu merkittäviä komentajantehtäviä sodan aikana.
Brookesta tehtiin vuonna 1945 paroni "Alanbrooke of Brookeborough" ja seuraavana vuonna varakreivi "Alanbrooke of Brookeborough". Sodan jälkeen Brooke herätti huomiota julkaisemalla otteita sota-aikaisista päiväkirjoistaan, sillä niissä arvosteltiin amerikkalaisten strategiaa ja varsinkin kenraali Dwight Eisenhowerin toimintaa komentajana. Päiväkirjat julkaistiin kokonaisuudessaan vuonna 2001.
The Rewritten Chapters
The Rewritten Chapters on Catamenian kokoelma-albumi, joka koostuu edeltävillä albumeilla esiintyneistä uudelleen nauhoitetuista kappaleista. Se julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Massacre Records.
The Best of Catamenia
The Best of Catamenia on suomalaisen melodisen black metal -yhtye Catamenian toinen kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Massacre Records.
Finnish Steel Storm
Finnish Steel Storm on suomalaisen black metal -yhtye Goatmoonin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Werewolf Records.
Toukokuussa 2011 Northern Heritage julkaisi albumista vinyylipainoksen.
Caleb Moore
Caleb Moore (28. elokuuta 1987 Krum, Teksas – 31. tammikuuta 2013 Grand Junction, Colorado) oli yhdysvaltalainen moottorikelkkailija, joka tunnetaan traagisesta kuolemastaan vuoden 2013 X Gamesissa. Hän kuoli onnettomuudessa saattuihin vammoihin viikko onnettomuuden jälkeen, ollen näin ensimmäinen onnettomuudesta saatuihin vammoihin kuollut kilpailija X Gamesin historiassa.
Urallaan Moore voitti neljä mitalia X Gamesista. Vuonna 2011 hän voitti hopeaa ja kaksi pronssia, vuonna 2012 pronssin.
Henrik (Preussin prinssi, 1862–1929)
Albert Vilhelm Henrik (Heinrich), Preussin prinssi (14. elokuuta 1862 Potsdam – 20. huhtikuuta 1929 Hemmelmark, Schleswig-Holstein) oli Saksan keisari Vilhelm II:n nuorempi veli ja Saksan keisarillisen laivaston suuramiraali.
Henrik liittyi laivastoon vuonna 1877 ja yleni vuoteen 1901 menneessä amiraaliksi. Hän osoittautui päteväksi meriupseeriksi ja sai suuren vaikutusvallan merivoimissa ensimmäistä maailmansotaa edeltäneinä vuosina. Vuonna 1903 hänet nimitettiin Kielin laivastotukikohdan ja 1906 Saksan avomerilaivaston komentajaksi. Henrik asettui vastustamaan meriministeri Alfred von Tirpitzin kunnianhimoista laivasto-ohjelmaa, jonka tarkoituksena oli kehittää keisarillisesta laivastosta varteenotettava haastaja Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Tämän vuoksi Henrik päätettiin syrjäyttää: vuonna 1909 hänet ylennettiin suuramiraaliksi ja nimitettiin Saksan laivaston ylitarkastajaksi, mutta ylennys merkitsi tosiasiassa siirtämistä syrjään päätöksenteosta.
Koko ensimmäisen maailmansodan ajan Henrik toimi Saksan Itämeren laivaston komentajana, mikä ei ollut aivan hänen kokemustaan vastaava tehtävä. Hän ei kyennyt vaikuttamaan Tirpitzin ohjaamaan merivoimien strategiaan ja hänen ehdotuksensa Tanskan miehittämisestä jätettiin huomiotta. Hän jäi pois aktiivipalveluksesta helmikuun alussa 1918, kun sota itärintamalla oli päättynyt. Sodan lopussa puhjenneen vallankumouksen seurauksena Henrik joutui muuttamaan pois linnastaan Kielissä, mutta hänen ei tarvinnut keisariveljensä tavoin lähteä maanpakoon. Hän asui loppuikänsä tiluksillaan Hemmelmarkissa lähellä Eckernfördeä.
Saksan Itämeren laivaston komentajana ja sitä kautta Suomeen suuntautuneiden merisotatoimien ja Saksan Itämeren-divisioonan kuljetuksen johtajana hänelle myönnettiin Suomen vapaudenristin suurristi heinäkuussa 1918.
Henrikin puoliso oli vuodesta 1888 Hessenin prinsessa Irene.
Saul Zaentz
Saul Zaentz (28. helmikuuta 1921 Passaic, New Jersey – 3. tammikuuta 2014 San Francisco) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja musiikkituottaja. Zaentz kuoli sairastettuaan viimeiset vuotensa Alzheimerin tautia.
Zaentz oli tuottajana Creedence Clearwater Revivalin alkutaipalella. Hän oli myös mukana Fantasy Records -levy-yhtiössä. CCR:n nokkamiehen John Fogertyn "Centerfield"-albumilla on kaksi Zaentzistä tehtyä herjauslaulua, joiden vuoksi Zaentz haastoi Fogertyn oikeuteen kunnianloukkauksesta. Tämän lisäksi Zaentz, Fogertyn CCR-laulujen oikeuksien omistaja, haastoi Fogertyn oikeuteen itsensä plagioimisesta kappaleessa "The Old Man Down the Road". Fogerty voitti plagiointioikeudenkäynnin, mutta kunnianloukkaussyytteet sovittiin oikeudenkäynnin ulkopuolella.
Zaentz tuotti vähän elokuvia, mutta niistä suuri osa oli varsin menestyneitä. Elokuvat keräsivät 34 Oscar-ehdokkuutta ja voittivat 22 Oscar-palkintoa, mukaan lukien Parhaan elokuvan palkinnon elokuvista "Yksi lensi yli käenpesän", "Amadeus" ja "Englantilainen potilas".
Matúš Vizváry
Matúš Vizváry (s. 15. maaliskuuta 1989 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi kaudella EUHL-yliopistosarjaa 2015–2016 tšekkiläisen Prahan kansainvälisten suhteiden ja julkisen hallinnon yliopiston joukkueessa, Diplomats Pressburgissa.
Vizváry vietti junioriuransa suurimmaksi osaksi kotikaupungistaan Bratislavasta kotoisin olevassa HK Ružinovissa, jossa hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Slovakian 1. ligassa kaudella 2006–2007. Kahden siellä vietetyn vuoden jälkeen Vizváry pelasi kauden 2008–2009 pääasiassa Extraligassa, jossa runkosarja eteni suurimmaksi osaksi Slovakian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa, jossa hän teki 36 runkosarjaottelussa viisi syöttöpistettä. Vizváry pelasi joitain runkosarjaotteluita myös Ružinovin A-nuorissa. Kevätkaudella hän pelasi Extraligaa HC Slovan Bratislavassa kolmen playoff-ottelun verran.
Kaudeksi 2009–2010 Vizváry siirtyi HC 05 Banská Bystrican riveihin, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kauden 2011–2012 Vizváry aloitti Valko-Venäjän Ekstraligan Junost Minskissä, mutta hän palasi joulukuussa 2011 kuitenkin kotimaahansa ja siirtyi loppukauden kattaneella sopimuksella HK Dukla Trenčínin joukkueeseen. Vizváry ei kuitenkaan pelannut kevään 2012 pudotuspeleissä juuri ennen niiden alkua tulleen polvivamman vuoksi. Saman vuoden huhtikuussa hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Trenčínin kanssa.
Kauden 2013–2014 Vizváry aloitti Slovakian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. ligan HO Hamíkovossa. Vain yhden siellä pelatun ottelun jälkeen lokakuussa 2013 hän palasi Extraliigaan ja siirtyi HK Nitraan paikkaamaan loukkaantumisia. Marraskuussa Vizváry siirtyi Suomi-sarjajoukkue Raahe-Kiekkoon viikon mittaisen try-outin kautta. Tammikuussa hän siirtyi alustavasti viikon mittaisella lainasopimuksella sarjatasoa ylemmäs Mestiksen Kajaanin Hokkiin. Tämän jälkeen Vizváryn sopimusta joukkueen kanssa jatkettiin kauden loppuun.
Vizváry siirtyi kaudeksi 2014–2015 vuoden mittaisella sopimuksella Puolan pääsarjassa Polska Hokej Ligassa pelaavaan Unia Oświęcimiin. Hän voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +22. Kaudeksi 2015–2016 Vizváry siirtyi EUHL-yliopistosarjaan tšekkiläisen Prahan kansainvälisten suhteiden ja julkisen hallinnon yliopiston joukkueeseen, Diplomats Pressburgiin.
Vizváry pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.
Mo Ibrahimin palkinto hyvälle johtamiselle Afrikassa
Mo Ibrahimin palkinto hyvälle johtamiselle Afrikassa (engl. Mo Ibrahim Prize for Achievement in African Leadership) on Mo Ibrahimin säätiön antama hyvänjohtamisen palkinto joka myönnetään afrikkalaiselle valtion tai hallituksen päämiehelle joka on tehnyt edistystä maassan seuraaville kohteille; turvallisuudelle, terveydelle, koulutukselle ja taloudellisille kehitykselle sekä demokraattiselle vallanvaihdokselle. 
Palkinnon on perustanut sudanilais-brittiläinen liikemies Mo Ibraham. Palkinnon summa on 5 miljoonaa dollaria sekä 200 000 dollaria per vuosi niin kauan kuin elää.
Luninets (lentotukikohta)
Luninets (myös Luninets North tai Luninyets) on lentotukikohta Valko-Venäjällä, neljä kilometriä Luninetsista luoteeseen. Kenttää on käytetty kylmän sodan aikana hävittäjä-pommittajien lentäjien kouluttamiseen. Luninets toimi 1169 BRAT:in Mi-8 ja Mi-24-helikoptereiden kotikenttänä.
Teelaki
Teelaki () oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1773 säätämä laki, joka sääteli teen viemisestä Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Se lietsoi Amerikan vallankumoukseen johtanutta kehitystä.
Lukuisille perushyödykkeille tullimaksun asettaneet niin sanotut Townshendin lait oli kumottu vuonna 1770 siirtokunnissa puhjenneiden levottomuuksien seurauksena – lukuun ottamatta teelle asetettua tullimaksua, jonka Englannin parlamentti jätti voimaan valtaoikeuksiensa merkiksi. Sen jälkeen Amerikan siirtokuntalaiset olivat kuitenkin ostaneet teensä pääasiassa hollantilaisilta salakuljettajilta kiertääkseen maksua. Frederick Northin hallitus sääti uuden teelain auttaakseen taloudellisissa vaikeuksissa ollutta Englannin Itä-Intian kauppakomppaniaa, joka toi runsaasti teetä Intiasta ja oli varastoinut sitä Englantiin 17 miljoonan paunan verran. Tea Act -laki antoi kauppakomppanialle käytännössä monopolin teenvientiin Englannista siirtokuntiin, erivapauden vientiveron maksamisesta sekä hyvityksen teetullimaksusta ylijäämäteen osalta. Teetä sai tämän jälkeen kuljettaa Englannista Amerikan siirtokuntiin vain kauppakomppanian aluksilla ja perillä vain sen edustajat saivat myydä sitä.
Laki suosi Itä-Intian kauppakomppaniaa siinä määrin, että se voisi myydä teensä Amerikassa kilpailijoitaan halvemmalla hinnalla teetullin maksamisesta huolimatta. Samalla laki pyrki palauttamaan parlamentille kiistellyn oikeuden asettaa siirtokuntalaisten maksettaviksi suoria veroja. Tämän vuoksi siirtokuntien radikaalit saivat siitä uuden aiheen agitaatioon, vaikka laki itse asiassa alensi tavallisten amerikkalaisten maksamaa teen hintaa. Erityisesti Samuel Adams kannattajineen tarttui teelain epäoikeudenmukaisuuteen. Englannista saapuvista teelähetyksistä tuli näin siirtokunnissa mielivaltaisen verotuksen symboli, ja ne joutuivat hyökkäysten kohteeksi. Kuuluisin tapaus olivat marraskuussa 1773 pidetyt niin sanotut Bostonin teekutsut, joissa teelasti kaadettiin satamassa mereen. Tämän seurauksena parlamentti hyväksyi joukon entistäkin tiukempia säädöksiä, jotka tunnetaan nimellä ”sietämättömät lait”.
Rote Flora
Rote Flora on Hampurissa sijaitseva autonominen sosiaalikeskus, joka toimii entisen teatterin tiloissa. Rakennus vallattiin vuonna 1989. Rote Florassa järjestetään muun muassa konsertteja, taidenäyttelyitä ja muita kulttuuritapahtumia. Se toimii myös erilaisten kansalaisliikkeiden tukikohtana. Rote Flora nousi viimeksi julkisuuteen joulukuussa 2013, sen sulkemista vastustavien mielenosoitusten yhteydessä.
Vuonna 1888 valmistunut rakennus toimi teatteri- ja konserttitalona aina toiseen maailmansotaan saakka. 1950–1960-luvuilla talossa toimi elokuvateatteri ja vuoteen 1987 saakka se oli tavaratalona. Rakennukseen majoittui välittömästi tavaratalon lopettamisen jälkeen lukuisia kodittomia, talossa alkoi toimimaan myös erilaisia autonomisia ryhmiä ja osa sen tiloista otettiin uudelleen liikekäyttöön. Keväällä 1988 nähtiin väkivaltaisuuksia, kun osia rakennuksesta purettiin. Seuraavana kesänä taloa jälleen kunnostettiin vapaaehtoisvoimin ja Hampurin kaupunki tarjosi yllättäen aktivisteille väliaikaista vuokrasopimusta. Sen turvin Rote Flora aloitti varsinaisen toimintansa syyskuussa 1989. Vuokrasopimus kuitenkin peruttiin kaupungin taholta lähes välittömästi ja niinpä aktivistit julistivat talon vallatuksi 1. marraskuuta 1989.
Vuosina 1990–1991 talonvaltaajat muuttivat Rote Floran varastoalueena toimineen ränsistyneen takapihan puistoksi, joka nykyään tunnetaan nimellä Flora-Park. Marraskuussa 1995 rakennuksessa raivosi laaja tulipalo, mutta se kunnostettiin jälleen nopeasti. Syksyllä 2000 kaupunki aloitti talonvaltaajien kanssa neuvottelut rakennuksen vuokraamisesta ja kysymyksestä muodostui myös yksi Hampurin paikallisvaalien teemoista. Koska neuvotteluissa ei päästy yhteisymmärrykseen, myi kaupunki talon maaliskuussa 2001 yksityiselle sijoittajalle. Kauppasopimuksen mukaan talo sai 10 vuoden ajan pysyä vallattuna ilman vuokrasopimusta.
Syksyllä 2013 rakennuksen omistaja vahvisti Rote Floran paikalle rakennettavan yksityisen kulttuuri- ja konserttitalon rakennussuunnitelmat ja ilmoitti sen nykyisten käyttäjien häätämisestä jouluun mennessä. Rote Floran häätöä vastusti talossa toimivien aktivistien lisäksi myös Altonan kaupunginosaneuvosto, jonka mukaan sen pitäisi pysyä paikallisten toimijoiden hallussa. Rakennuksen omistaja antoi Rote Floran tyhjentämiselle takarajaksi 20. joulukuuta 2013.
Ajankohtaa seuranneena päivänä järjestettiin suuri mielenosoitus, johon saapui yli 7 000 Rote Floran häätöä vastustanutta osallistujaa. Mielenosoittajien ja poliisin välille syntyi väkivaltaisia yhteenottoja, jossa loukkaantui yli sata poliisia ja kymmeniä mielenosoittajia. Yhteensä 19 Rote Floraa puolustanutta aktivistia pidätettiin. Mielenosoitusten jälkeen Rote Flora jatkoi yhä toimintaansa.
Tammikuun alussa 2014 Hampurin kaupunki ilmoitti olevansa halukas ostamaan kiinteistön takaisin 1,1 miljoonan euron hintaan, mutta summa ei kelvannut omistajalle, joka vaati viittä miljoonaa euroa. Myöhemmin Altonan kaupunginosaneuvosto teki päätöksen, joka turvaa Rote Floran aseman autonomisena kulttuurikeskuksena.
San José (Almería)
San José on Espanjassa Almerían maakunnassa sijaitseva kylä ja kalasatama. Vuonna 2011 sen asukasluku oli 1012.
Carlos Eduardo (jalkapalloilija, 1989)
Carlos Eduardo de Oliveira Alves eli Carlos Eduardo (s. 17. lokakuuta 1989 Ribeirão Preto, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa ranskalaista Niceä ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Carlos Eduardo teki viisi maalia Nicen paidassa lokakuussa 2014 En Avant de Guingampia vastaan Ligue 1:ssä ollen vasta neljäs pelaaja, joka onnistuu viisi kertaa maalinteossa yhdessä Ligue 1:n ottelussa.
Amazonianviidakkohaukka
Amazonianviidakkohaukka ("Leucopternis kuhli") on haukkojen heimon sukuun Sitä tavataan Boliviassa, Brasiliassa ja Perussa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät, ja metsien hävityksen vuoksi sen populaatio on pienenemässä hyvin voimakkaasti.
Crazy People – hulluja ihmisiä
Crazy People – hulluja ihmisiä on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Tony Billin ja Barry L. Youngin ohjaama komediaelokuva. Siinä Dudley Moore esittää mainosmiestä, joka alkaa vaimonsa lähdettyä suoltaa arveluttavan rehellisiä mainosideoita. Hänet passitetaan mainostoimistosta psyykkiseen sairaalaan lomalle, mutta siellä hän kerää muista hoidokeista ympärilleen tiimin, joka alkaa tehdä menestyksekkäitä, yllättävään todenpuhumiseen perustuvia kampanjoita todellisille asiakkaille.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 Bello Romano harmittelee, että tarinan pitkittyessä elokuvan veto alkaa laantua. Häneltä "Crazy People" saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Brasilianviidakkohaukka
Brasilianviidakkohaukka ("Leucopternis lacernulatus") on haukkojen (Accipitridae) heimoon kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Brasiliassa.
Se muistuttaa argentiinanviidakkohaukkaa, jolla on yläselässä mustaa täplitystä, kyynärsulkien kärjet ovat valkoiset, eikä pyrstön kärki ole musta.
Brasilianviidakkohaukka elää Itä-Brasiliassa Atlantin rannikon metsissä. Vuonna 1830 sitä pidettiin yleisenä, mutta viimeaikaiset havainnot osoittavat, että se elää erillisissä laikuissa, eikä ole yleinen. Populaation koko on alle kymmenentuhatta.
Sen koko on 43–48 senttimetriä ja se on keskikokoinen mustavalkoinen metsässä elävä petolintu. Pää on valkea, takakruunu, niska ja yläselkä ovat haalistuneenharmaat. Alapuoli on kokonaan valkoinen. Selkä ja siivet ovat mustat. Sillä on jonkin verran heikkoa valkoista täplitystä olkasulissa. Siivet ovat leveät, pyöreähköt, pyrstö lyhyt ja valkoinen, jossa musta pohja ja ohut raita kärjessä. Silmän värikalvo, vahanahka ja jalat ovat keltaiset. Nuorilla linnuilla on tummat juovat kruunussa ja niskassa, punaruskeat siiven peitinhöyhenien ja hartiahöyhenien kärjet.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat kosteat metsät ja kuivat savannit. Sitä esiintyy pääasiassa alavissa vanhoissa metsissä keskikerroksessa 900 metrin korkeuteen asti, joskin Minas Geraisissa 2890 metriin asti (Machado et al. 1998). Minas Geraisissa se on tavattu myös matalassa kasvustossa (capoeirat, eukalyptusviljelmät), mutta aina lähellä laajoja koskemattomia metsiä (Machado et al. 1998). Se saalista ovat selkärangattomat, kuten kotilot, hämähäkit ja hyönteiset, joskin raportoitu on myös muusta saaliista, kuten linnuista, matelijoista, sammakoista ja nisäkkäistä.
Roxanne
Roxanne on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut Fred Schepisin ohjaama komediaelokuva. Se perustuu väljästi Edmond Rostandin 1800-luvun lopun tarinaan Cyrano de Bergeracista: isosta nenästään kovin herkkä palopäällikkö (Steve Martin) rakastuu onnettomasti kauniiseen astronomiin (Daryl Hannah)."Video-oppaassa" vuodelta 1994 Esko Rautakorpi kutsuu elokuvaa herkullisesti toteutetuksi komediaksi ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Leena Pasanen
Leena Inkeri Pasanen (s. 1949) on suomalainen lastentautien erikoislääkäri, joka on vuodesta 1981 alkaen toiminut Suomen Lähetysseuran tehtävissä Etelä-Tansanian Iringan alueen Ilembulassa sijaitsevassa Tansanian evankelisluterilaisen kirkon sairaalassa. Hän viettää nyt eläkepäiviään samoilla seuduilla.
Lääkärityönsä lisäksi Pasanen on neljän nyt jo täysikäisen aids-orvon holhooja. Pasanen on opettanut terveydenhuollon opiskelijoita sairaalassaan ja luennoinut paikallisessa sairaanhoito-oppilaitoksessa.
Leena Pasasen kirja "Daktarin lapset" valittiin vuoden 2000 kristilliseksi kirjaksi. Vuonna 2005 Pasanen sai Suomen Lääkäriliiton 10 000 euron suuruisen Max Oker-Blom -palkinnon. Vuonna 2009 Pasanen valittiin Vuoden ulkosuomalaiseksi ensimmäisenä kehitysmaassa asuvana suomalaisena.
Reija Pasanen
Reija Pasanen on suomalainen teollinen muotoilija, jonka erikoisalaa on ulkotilojen valaistussuunnittelu. Hänen työryhmänsä suunnittelema Tikkurilan asemaympäristön ja -kosken puistoalueen valaistus palkittiin vuoden 2003 valaistuskohteena ja vuoden 2004 kuntateknisenä saavutuksena. Vuonna 2005 hänen työryhmänsä voitti Cata-valaisinjärjestelmällään Luminord-muotoilukilpailun.
Pasasen työn- ja toimeksiantajiin kuuluvat WSP Finland, Valmont International ja Valoa Design Oy. Valaistuksen lisäksi Pasanen on muotoillut huonekaluja.
Reija Pasanen pääsi ylioppilaaksi Tampereen Messukylän lukiosta 1986 ja opiskeli metallialan artenomiksi Jurvan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa. Hän valmistui teolliseksi muotoilijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 2000.
Pasanen on toinen Open Light Factory Oy:n perustajajäsenistä ja toimii myös oman suunnittelutoimistonsa DMY:n (Design Meets You) kautta.
Kultainen kynttilänjalka
Kultainen kynttilänjalka on Edvin Laineen ohjaama rikoselokuva vuodelta 1946.
Elokuva perustuu Toivo Kauppisen alkuperäisaiheeseen, mutta kuvakäsikirjoituksen tekijästä ei ole varmuutta. Oletettavasti sen ovat tehneet Edvin Laine itse ja apulaisohjaaja Erkki Uotila. Kuvausten aikana käsikirjoitusta on muokattu esimerkiksi perustelemaan Astan ja Markuksen suhteen muuttumista häiden jälkeen sekä koko loppuelokuva siitä alkaen, kun Lauri varastaa kultaisen kynttilänjalan. Uotila ohjasi ne kohtaukset, joissa Laine esiintyi.
Elokuva onnistuttiin myymään Bulgariaan. Kotimaassa se ei menestynyt vaan tuotti tuotantoyhtiölle runsaasti tappiota.
Aikalaisarviossaan Raoul af Hällström ("Uusi Suomi") antoi ankaraa kritiikkiä: ”Tällaisen ehkä hyvää tarkoittavan, mutta puolivillaisen käsikirjoituksen puitteissa on Edvin Laine päästetty riehumaan oikein koko rahan edestä.” Samalla linjalla oli moni muukin kriitikko.
Kuvaaja Esko Töyri saa kiitosta Kajsa Krookilta ("Hufvudstadsbladet"). Paula Talaskivi ("Helsingin Sanomat") esitti arviossaan toisaalta kiitosta, toisaalta kritiikkiä: ”Ohjaajan - - innostuksesta tehtäväänsä kaiketi johtuu, että elokuva onkin saanut tavallista enemmän hänen persoonallisia piirteitään, vikoineen ja ansioineen. - - Hillitympi sävy olisi ylimalkaan auttanut paljon, sillä sen avulla olisi varmasti myös vältytty monesta turhasta ja epämieluisasta karkeudesta.” Hyvin selvän kiitoksen antoi kuitenkin Olavi Vesterdahl ("Aamulehti"), jonka mielestä elokuvassa on demonista voimaa ja taiteellista kunnianhimoa, ja se tarkoitti uutta aluevaltausta suomalaiselle elokuvalle. Edvin Laineen näyttelijäsuoritus sai monelta kiitosta.
Öljy- ja biopolttoaineala
Öljy- ja biopolttoaineala ry (aikaisemmin Öljyalan Keskusliitto ry) on vuonna 1970 perustettu jäsentensä etu- ja yhteistyöjärjestö. Sen jäseniä ovat Neste Oyj, Neste Markkinointi Oy, St1 Oy, Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta SOK, Oy Teboil Ab ja Öljy- ja Kaasutekniikka ry.
Järjestön tavoitteena on edistää neste­mäisten poltto­aineiden vastuullista käyttöä, osallistua kestävän energia­tulevaisuuden kehittämiseen ja rakentaa puitteita jäsentensä kannattavalle toiminnalle. Etujärjestö ei ota kantaa jäsentensä väliseen kilpailuun eikä työ­markkina­kysymyksiin.
Öljy- ja biopolttoaineala ry edustaa alaa ja toimii asiantuntijana yhteisissä alaa koskevissa energia-, ilmasto-, liikenne-, ja ympäristö­poliittisissa kysymyksissä. Toiminnan keskeinen osa on lainsäädäntöön liittyvä edunvalvonta eli yhteydenpito kansallisiin ja kansainvälisiin tahoihin, jotka vaikuttavat alan toiminnan edellytyksiin. Järjestö osallistuu lainsäädännön valmisteluun tekemällä aloitteita ja esityksiä, antamalla lausuntoja sekä edustamalla alaa mm. valtiovallan asettamissa työryhmissä. Kansainvälisen toiminnan pääpaino on EU:n lainsäädäntöhankkeiden valmistelussa.
Järjestö vastaa toimialantason kehitystyöstä liittyen huolto­asemien toimintaedellytyksiin, turvallisuus- ja ympäristökysymyksiin sekä urakoinnin laatuun. Lämmityssektorilla toteutetaan projekteja öljy­lämmityksen energiankäytön tehostamiseksi.
Järjestö kokoaa ja laatii alan tilastoja jäsentensä käyttöön sekä tilastoviranomaisille. Lisäksi vastataan alan standardoinnista Suomen Standardisoimisliiton SFS:n toimialayhteisönä ja alan valmiussuunnittelusta Huoltovarmuuskeskuksen kanssa tehtyyn sopimukseen perustuen. Järjestön omistama Öljyalan Palvelukeskus Oy vastaa Höylä-energiatehokkuussopimuksen toimeenpanosta sekä toteuttaa toimialatason ympäristö- ja koulutushankkeita.
Öljyalalla on valtiovallan kanssa solmittu energiatehokkuussopimus Höylä IV vuosille 2017-2025. Alan toimijat edistävät energiatehokkuustavoitteita jakamalla öljylämmittäjille tietoa siitä, kuinka he voivat omilla toimillaan saada aikaan energiansäästöä.
Charles Townshend
Charles Townshend -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Stsjapan Haratšeuskih’
Stsjapan Mihailavitš Haratšeuskih’ (, , 26. kesäkuuta 1985 Nižnekamsk, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa tällä hetkellä KHL:ssä pelaavaa Dinamo Minskiä.
Haratšeuskih’in kasvattajaseurana toimi hänen kotikaupunkinsa joukkue, HK Neftehimik Nižnekamsk, jonka kakkosjoukkueessa hän pelasi. Kaudella 2003–2004 hän siirtyi Valko-Venäjän pääsarjassa pelaavaan Junost Minskiin. Valko-Venäjällä hän pelasi aina vuoteen 2011, edustaen myös Šynnik Babruiskia.
Kaudeksi 2011–2012 Haratšeuskih’ siirtyi ukrainalaiseen Donbass Donetskiin, joka silloin pelasi Ukrainan pääsarjassa. Seuraavaksi kaudeksi Donbass liittyi VHL:ään, joka on Venäjän toiseksi korkein sarjataso. Haratšeuskih’ pelasi myös Donbassin kakkosjoukkueessa, joka edelleen pelasi Ukrainan pääsarjassa. Viimeisellä kaudellaan Donbassissa Haratšeuskih’ pelasi myös kolme KHL-ottelua.
Kaudeksi 2013–2014 Haratšeuskih’ siirtyi kazakstanilaiseen HK Saryarka Karagandaan, joka pelaa VHL:ssä. Haratšeuskih’ on pelannut myös yhden maaottelun Valko-Venäjän joukkueessa ja ollut mukana viisissä MM-kisoissa.
Haratšeuskih’ on voittanut urallaan Valko-Venäjän mestaruuden Junost Minskissä kaudella 2008–2009, Ukrainan mestaruuden Donbass Donetsk II:ssa kaudella 2012–2013 sekä Continental Cupin Donbass Donetskissa kaudella 2012–2013.
Pariisilaissolmio
Pariisilaissolmio on Matti Kassilan televisiolle ohjaama ja tuottama elokuva vuodelta 1965. Se perustuu Mika Waltarin pienoisromaaniin "Pariisilaissolmio", jonka hän alkujaan kirjoitti 1947 ja liitti sitten kokoelmaan "Kuun maisema" (1953).
Elokuva tehtiin televisiolle vuoden 1963 alusta alkaneen näyttelijälakon aikana liittoon kuulumattomien näyttelijöiden voimin.
Eräs kriitikko kirjoittaa arviossaan, että Waltarin tarina on viisas lempeä ja hillityn pisteliäs. Tarinassa pankissa työskentelevä keski-ikäinen perheenisä kokeilee kultaisen häkkinsä rajoja tavattuaan nuoruudenystävänsä. Ystävä saa hänet lähtemään istumaan iltaa, ja siinä keskustelun aikana hänessä herää seikkailunhalu ja nuoruudenkaipuu. Sen kiteytymä on räikeä pariisilainen solmio, joka tuo ”väriä pohjoismaiseen pukeutumisharmauteen”.
Vital Bjalinski
Vital Uladzimiravitš Bjalinski (, , 27. marraskuuta 1989 Minsk, Valko-Venäjän SNT) on valkovenäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa Serbian jääkiekkoliigassa pelaavaa KHK Crvena Zvezdaa.
Bjalinski on edustanut suurimman osan urastaan kasvattajaseuraansa Junost Minskiä, jonka riveissä hän on voittanut Valko-Venäjän mestaruuden kausina 2009–2010 ja 2010–2011. Kaudella 2008–2009 hän edusti kuitenkin saman liigan Šynnik Babruiskia ja kaudella 2011–2012 kolmen ottelun verran H’K Vitsebskia. Hän oli myös Junost Minskin mukana pelaamssa Venäjän VHL-liigaa kaudella 2012–2013.
Bjalinski pelasi ensimmäisen miesten arvoturnauksen vuoden 2013 MM-kisoissa, jossa hän vartioi Valko-Venäjän maalia viidessä ottelussa. Hänet valittiin Aleh Haroškan ja Kanstantsin Kaltsoun kanssa joukkueen parhaiksi pelaajiksi.
Sokerilaki
Sokerilaki () oli Ison-Britannian hallituksen vuonna 1764 säätämä laki, jonka tarkoitus oli estää sokerin sekä rommin raaka-aineena käytetyn melassin salakuljetus Ranskan ja Hollannin Länsi-Intiasta brittien Pohjois-Amerikan siirtokuntiin. Samalla sen tarkoituksena oli kerätä tuloja Ison-Britannian kruunulle, jonka menot olivat lisääntyneet ja velat kasvaneet vuonna 1763 päättyneen suuren siirtomaasodan seurauksena. Englannin parlamentti piti kohtuullisena, että siirtokuntalaiset osallistuivat itse kasvaneiden hallinto- ja puolustusmenojen kattamiseen. Kyseessä oli ensimmäinen useista veroja ja tullimaksuja koskeneista säädöksistä, jotka seuraavien vuosien aikana ärsyttivät siirtokuntien asukkaita, ja johtivat lopulta Amerikan vallankumouksen puhkeamiseen.
Sokerilaki oli käytännössä uusittu versio vuoden 1733 melassilaista, jonka toimeenpano ei ollut onnistunut. Sokerilaki lisäsi huomattavasti ei-brittiläisestä Karibiasta Pohjois-Amerikkaan tuotavan melassin ja jalostetun sokerin tullimaksuja, ja loi näin brittiläisten siirtomaiden sokerinkasvattajille mahdollisuuden kaupan monopoliasemaan. Vaikka siirtokuntien asukkaat periaatteessa hyötyivät brittiläisen sokerin hinnan pysymisestä alhaisena, he eivät pitäneet siitä, että tullivirkamiehet saivat oikeuden sokerilastien takavarikointeihin ja määräyksistä laistaneet kapteenit joutuivat kaukana Nova Scotiassa toimineen vara-amiraliteettin oikeusistuimen alaisiksi. Tullirikkomukset määrättiin käsiteltäviksi ilman valamiehistöä, mitä pidettiin kansalaisoikeuksien loukkauksena. Sokerin salakuljetuksen tyrehtyminen tiukentuneiden tullitarkastusten myötä kuihdutti kauppamerenkulkua muutenkin ja lisäksi se teki lopun Uuden-Englannin kukoistavasta rommiteollisuudesta, joka oli perustunut halpaan Ranskan Länsi-Intiasta salakuljetettuun melassiin. Siirtokuntalaisten protestien seurauksena tullimaksuja alennettiin vuonna 1766.
Papuansinimaluri
Papuansinimaluri ("Malurus cyanocephalus") on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Papuansinimaluria tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Plestiodon
Plestiodon on skinkkien heimoon kuuluva suku. Se luettiin ennen kuuluvaksi sukuun "Eumeces", kuten myös suvut "Eurylepis" ja Mesocincus.
Sademetsämaluri
Sademetsämaluri ("Malurus amabilis") on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Sademetsämaluria tavataan Australiassa Queenslandin pohjoisosissa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mustakurkkumaluri
Mustakurkkumaluri ("Malurus lamberti") on malurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Mustakurkkumaluria tavataan suuressa osassa Australiaa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Mino Raiola
Carmine ”Mino” Raiola (s. 4. marraskuuta 1967 Nocera Inferiore), on italialaissyntyinen alankomaalainen jalkapalloilijoiden pelaaja-agentti, jonka suojatteihin kuuluvat muun muassa Zlatan Ibrahimović ja Paul Pogba. Pogban siirtyessä Juventuksesta Manchester Unitediin elokuussa 2016 sai Raiola ja hänen yhtiönsä 105 miljoonan euron siirtosummasta 27 miljoonaa euroa.