hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Venäjä yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Venäjä on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Ennen maan itsenäistymistä sen urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Neuvostoliittoa. Venäjä on saavuttanut yhteensä 154 mitalia, joista 47 on kultaisia. Kultamitaleista 36 on naisten saavuttamia. Venäjä on MM-kisahistorian kolmanneksi menestynein maa. Yksittäisten kisojen mitalitilaston paras se oli Edmontonissa 2001. Edmontonin mitalitilastossa maa nousi ykköseksi sen jälkeen, kun useiden yhdysvaltalaisten suorituksia oli jälkikäteen hylätty dopingin käytön vuoksi. Kotikisoissaan Moskovassa 2013 Venäjä alun perin voitti mitalitilaston, mutta useiden dopinghylkäysten jälkeen se putosi toiseksi Yhdysvaltain taakse.
Venäjän menestyneimmät urheilijat yleisurheilun MM-kilpailuissa ovat pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja Tatjana Lebedeva, seiväshyppääjä Jelena Isinbajeva sekä aitajuoksija Julija Petšonkina. Miehistä seiväshyppääjä Maksim Tarasov saavutti kultamitalin lisäksi neljä muuta mitalia, joista yhden Neuvostoliiton edustajana.
Lontoon MM-kisoihin 2017 Venäjä ei saanut osallistua sen ollessa kansainvälisessä kilpailukiellossa järjestelmällisen dopingin takia. Joitakin venäläisiä yleisurheilijoita sai kilpailla Lontoossa ”neutraaleina urheilijoina” ilman kansallisuustunnuksia.
Rotkojalohaukka
Rotkojalohaukka ("Falco fasciinucha") on harvinainen afrikkalainen jalohaukka.
Linnun pituus 28–30 cm ja paino noin 220 g. Naaras ja koiras ovat samanvärisiä: selkä ja pää ovat ruskeat, kurkku valkoinen, nokka ja koivet harmaat.
Rotkojalohaukat elävät itäisessä Afrikassa, pohjoisessa Etiopian ja Sudanin eteläosista Etelä-Afrikan koilliskolkkaan. Kaikkialla ne ovat harvinaisia tiukkojen elinympäristövaatimustensa tähden. Lajin kokonaispopulaatio on todennäköisesti yli tuhat yksilöä. Se on enimmäkseen paikkalintu.
Haukat asuvat jyrkkien rotkojen ja jyrkänteiden rikkomassa vuoristossa aina 3,8 kilometrin korkeuteen saakka.
Pesä on kalliojyrkänteen kolossa tai tunnelissa. Naaras munii tavallisesti kolme tai neljä munaa, joita haudotaan 31–33 päivää. Poikaset jättävät pesän lentokykyisinä 42 päivän iässä ja itsenäistyvät siitä kolmen viikon päästä.
Ruokalistalla on enimmäkseen pikkulintuja ja hyönteisiä, jotka haukka pyydystää ilmasta.
Charles Paumier
Charles Paumier (myös nimellä Charles Paumier du Verger) oli belgialainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin ja Lontoon olympialaisiin. Paumier voitti kummissakin kisoissa yhden mitalin, Lontoossa hopeaa 50 jaardin automaattipistoolin joukkuekilpailusta ja Pariisissa kahdeksaa vuotta aiemmin pronssia 300 metrin sotilaskiväärin pystyasentokilpailusta.
Henkilökohtaisia MM-mitaleja Paumierilla on 18 (6-3-9), joka oikeuttaa miesten kaikkien aikojen kokonaistilastossa kymmenenteen sijaan. Lisäksi hänellä on lukuisia MM-joukkuemitaleja.
Paumier voitti Brysselin MM-kisoissa 1905 vapaakiväärin kokonaiskilpailun tuloksella 1 004. Hän voitti lisäksi kultaa makuuasennon kilpailussa tuloksella 350. Seuraavana vuonna Milanon MM-kisoissa hän voitti vapaakiväärin polviasennon maailmanmestaruuden tuloksella 338. Wienin MM-kisoissa 1908 Paumier oli mestari vapaakiväärin kokonaiskilpailussa pistein 961 sekä vapaakiväärin polviasennossa tuloksella 342. Rooman MM-kisoissa 1911 hän voitti maailmanmestaruuden vapaapistoolissa pistein 528.
Paumier ampui vuonna 1905 vapaakiväärin 3 × 40 laukauksen 300 metristä maailmanennätyksen 1 004, joka paransi Emil Kellenbergerin kaksi vuotta vanhaa edellistä ennätystä 35 pisteellä. Ennätys säilyi voimassa vuoteen 1909, kunnes Konrad Stäheli ampui uuden ennätyksen 1 009. Paumier teki vuonna 1905 myös vapaakiväärin 300 metrin makuuasennon maailmanennätyksen 350. Aiempi ennätys oli Louis Richardetin vuonna 1903 ampuma 343. Paumierin ennätys pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Guillermo Ballmer ampui 353.
Roger de Barbarin
Ernest Roger de Thomas de Barbarin (2. kesäkuuta 1863 Pariisi – maaliskuu 1925 Pariisi) oli ranskalainen ampuja ja olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Pariisin olympialaisissa 1900 trap-ammunnassa.
Palloluurat
Palloluurat ("Hylopezus") on luurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Aikaisemmin luku luettiin muurien heimoon. Palloluurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 10 lajia.
René Guyot
René Guyot (1882 – ?) oli belgialainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän sai Pariisin olympialaisissa 1900 hopeaa trapissa häviten finaalissa Roger de Barbarinille vasta uusinnan jälkeen.
A Taste of Extreme Divinity
A Taste of Extreme Divinity on ruotsalaisen death metal -yhtye Hypocrisyn 12. albumi. Albumi julkaistiin 23. lokakuuta 2009.
Albumi ylsi Yhdysvalloissa Top Heatseekers -listan sijalle 23.
Bruce Vilanch
Bruce Vilanch (s. 23. marraskuuta 1948) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan Oscar-palkintojuhlien juontojen käsikirjoittajana sekä visailuohjelma "Hollywood Squaresin" vakituisena osanottajana.
Vilanch opiskeli Ohion osavaltion yliopistossa teatteria ja journalismia ja valmistui 1970. 1970-luvulla hän alkoi kirjoittaa "Chicago Tribune" -lehteen ja 1975 hän esiintyi sivuroolissa elokuvassa "Mahogany". Vuonna 1978 hän oli mukana käsikirjoittamassa televisiolle tehtyä Tähtien sota -erikoisohjelmaa "The Star Wars Holiday Special". Hän on vuodesta 1990 käsikirjoittanut erilaisia palkintogaaloja ja on vuodesta 2000 ollut Oscar-palkintogaalan pääkäsikirjoittaja.
Koomikoita ja näyttelijöitä, joille Vilanch on kirjoittanut materiaalia ovat muiden muassa Lily Tomlin, Billy Crystal, Roseanne Barr, Rosie O'Donnell, Paul Reiser, Elizabeth Taylor ja Robin Williams. Hän on kirjoittanut myös useita lauluja, joista tunnetuimpia on yhdessä Jacques Moralin ja Fred Zarrin kanssa tehty, Eartha Kittin vuonna 1983 esittämä ”Where Is My Man”.
Vilanch on uskonnoltaan juutalainen ja avoimesti homoseksuaali.
Justinien de Clary
Justinien Charles Xavier Clary, Claryn kreivi (20. huhtikuuta 1860 Pariisi – 14. kesäkuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän voitti pronssia Pariisin olympialaisissa 1900 trapissa.
Salon taidemuseo Veturitalli
Salon taidemuseo Veturitalli on Salossa sijaitseva kaupungin taidemuseo, jonka tilat ovat vanhassa veturitallissa ja siihen liittyvässä uudissiivessä. Museo on avattu 1998. Museon johtaja on Laura Luostarinen, joka jää eläkkeelle kesällä 2018. Susanna Luojus aloittaa hänen seuraajanaan lokakuun alussa 2018.
Alkuperäinen veturitalli oli kaksipilttuinen uusrenessanssia edustava veturitalli, joka rakennettiin vuosina 1898–1899 Knut Nylanderin piirustusten mukaan. Siinä oli myös vesitorni. Tallia laajennettiin eri vaiheissa, ja vuonna 1935 siihen valmistui neljäs pilttuu. Tallin korjauksen ja laajennuksen museokäyttöön on suunnitellut kaupunginarkkitehti Lauri Hollmén. Museon pihalla kääntöpöydällä on Haapamäen veturipuistosta hankittu "Kana"-veturi. Taidemuseon taustayhteisönä ja tukena toimii Salon Taidemuseo Veturitallin Ystävät ry.
Museolla on julkaisusarja "Salon taidemuseon julkaisuja", ISSN 1459-739X, jossa on julkaistu seuraavat teokset:
Tšekkoslovakia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Tšekkoslovakia on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 1983, 1987 ja 1991. Maa saavutti MM-kisahistoriansa aikana yhteensä 11 mitalia, joista neljä oli kultaisia. Helsingin MM-kisoissa 1983 Tšekkoslovakia saavutti yhdeksän mitalia ja sijoittui mitalitilastossa neljänneksi. Roomassa 1987 se jäi ilman kultamitalia ja Tokiossa 1991 kokonaan ilman mitalia. Vuoden 1991 jälkeen maan urheilijat ovat edustaneet Tšekkiä ja Slovakiaa.
Tšekkoslovakian edustajina maailmanmestaruuden saavuttivat Jarmila Kratochvílová, joka voitti Helsingissä 400:n ja 800 metrin juoksut, sekä kiekonheittäjä Imrich Bugár ja kuulantyöntäjä Helena Fibingerová. Tšekkoslovakian MM-mitalisteista Jan Železný voitti Tšekin edustajana kolme maailmanmestaruutta.
Franz Böckli
Franz Böckli (15. maaliskuuta 1858 – 14. helmikuuta 1937) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 kaikkiin 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuihin ja voitti kultaa joukkuekilpailussa.
Böckli voitti Loosduinenin MM-kisoissa 1899 vapaakiväärin pystyasennon tuloksella 315.
Böckli ampui vuonna 1899 vapaakiväärin 40 laukauksen pystyasennossa maailmanennätyksen 315. Tulos oli 17 pistettä parempi kuin Achille Parochen edellsenä vuonna ampuma edellinen ennätys. Böcklin ennätys pysyi voimassa kuusi vuotta, kunnes Paul van Asbroeck rikkoi sen vuonna 1905.
Olhavanvuori
Olhavanvuori on kiipeilijöiden suosiossa oleva kallio Repoveden kansallispuistossa. Vuonna 2000 Olhavanvuoren seinämästä löytyi vasenta kämmentä esittävä kalliomaalaus. Sitä pidetään yhtenä Etelä-Suomen parhaimmista kiipeilypaikoista. Sen päällä kulkee retkeilyreitti, joka laskeutuu alas vedenottopaikalle ja laavulle. Laavulta pääsee kallion juurelle, jossa on tulentekopaikka.
Pilvessä
Pilvessä ("How High") on vuonna 2001 julkaistu yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka oli ohjaaja Jesse Dylanin ensimmäinen pitkä elokuva. Pääosissa näyttelevät Method Man ja Redman.
Juoni on keskitetty kahteen kannabiksen polttajaan, Silakseen (Method Man) ja Jamaliin (Redman). Kun Silaksen ystävä Ivory kuolee, hän käyttää tämän tuhkaa uuteen marijuanaerään. Sillä aikaa, kun molemmat istuvat parkkipaikalla ennen collegen pääsykokeita, kumpikaan ei kykene polttamaan marihuanaansa ilman toistensa apua. He pian tajuavat, että Silaksen marihuanassa on edesmenneen Ivoryn haamu. Ivory auttaa heitä läpäisemään kokeen. Ja niinpä he lopuksi lähtevät opiskelemaan Harvardin yliopistoon missä he panevat paikat sekaisin.
Visigoottien valtakunta
Visigoottien valtakunta oli Iberian niemimaalla ja eteläisessä Ranskassa sijainnut kuningaskunta 400–700-luvuilla. Se oli yksi Länsi-Rooman valtakunnan germaanisista seuraajavaltioista. Valtakunnan perustivat visigootit, toinen goottien pääheimoista. Valtakunta oli laajimmillaan 500-luvulla, kunnes laajeneva Frankkien valtakunta liitti suurimman osan visigoottien hallitsemista Gallian osista itseensä. Lopullisesti valtakunta hajosi laajenevan arabivallan alle 700-luvun alkupuolella.
Visigoottien kuningas Alarikin kuoltua vuonna 411 hänen seuraajansa Ataulf johdatti visigootit laajoille alueille Etelä-Galliaan ja 415 Hispaniaan. Valloittamilleen alueille he perustivat visigoottien valtakunnan. Vuonna 418 roomalainen patriisi, sittemmin keisari Constantius III kutsui visigootit Akvitaniaan Rooman foederateiksi eli liittolaisiksi. Sinne siirtyneiden visigoottien päällikkö Wallia kuoli kuitenkin pian heidän asetuttuaan Akvitaniaan. Hänen seuraajansa oli Teoderik I, joka johti vuonna 451 visigootit Katalaunien kenttien taisteluuun roomalaisten liittolaisina. Teoderik I sai taistelussa surmansa.
Visigootit säilyivät Rooman foederateina vuoteen 475, jolloin Teoderik I:n poika Eurik julistautui itsenäiseksi kuninkaaksi. Visigootit perustivat kuningaskunnan eteläiseen Galliaan, jonka pääkaupungiksi tuli Toulouse. Espanjassa visigootit työnsivät sveebit takaisin Galiciaan ja valloittivat Tarraconensisin ja osan Lusitaniaa. Eurikin aikana visigoottien valtakunta saavutti suurimman laajuutensa, ja ulottui Loiresta Pyreneille. Eurikia seurasi valtaistuimella hänen poikansa Alarik II, joka sai surmansa Vouillén taistelussa vuonna 507, jolloin Klodvigin johtamat frankit löivät Gallian visigootit lopullisesti.
Kun frankit olivat valloittaneet visigoottien Gallian alueet, joutuivat visigootit työntymään syvemmälle Espanjaan. Lopulta visigoottien hallituspaikaksi vakiintui Toledo (Toletum). Samaan aikaan Bysantin keisari Justinianus käytti hyväkseen germaanikansojen keskinäistä kamppailua ja otti Bysantin valtakunnan haltuun Espanjan itä- ja etelärannikot.
Louis Richardet
Louis Marcel Richardet (17. toukokuuta 1864 – 14. tammikuuta 1923) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900 ja Ateenan välikisoihin 1906. Richardet voitti Pariisissa kaksi kultamitalia, kummastakin järjestetystä joukkuekilpailusta. Ateenassa 1906 hän voitti kuusi mitalia, joista kolme oli kultaisia ja kolme hopeisia.
Richardet voitti Buenos Airesin MM-kisoissa 1903 vapaakiväärin makuuasennon kilpailun tuloksella 343. Brysselin MM-kisoissa 1905 hän voitti vapaakiväärin polviasennon tuloksella 340.
Richardet ampui 1903 uuden maailmanennätyksen vapaakiväärin 40 laukauksen makuuasennossa tuloksella 343. Tulos oli kaksi pistettä parempi kuin Emil Kellenbergerin kaksi vuotta aiemmin ampuma maailmanennätys. Charles Paumier du Verger rikkoi ennätyksen vuonna 1905.
Krimin tataari
Krimin tataari voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Amerikan Samoa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Amerikan Samoa on saavuttanut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa yhden mitalin. Lisa Misipeka sijoittui naisten moukarinheitossa pronssille Sevillassa 1999. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita maalla ei ole. Edmontonin MM-kisoissa 2001 herätti huomiota 135-kiloinen Trevor Misipeka, joka sijoittui 100 metrin juoksun alkuerässään viimeiseksi ajalla 14,28 sekuntia; hän hävisi eränsä toiseksi viimeiselle yli kolme sekuntia. Hänen oli alun perin tarkoitus osallistua Edmontonissa kuulantyöntöön, mutta hän ei ollut tehnyt osallistumiseen vaadittavaa tulosta.
Alfred Grütter
Alfred Grütter (31. elokuuta 1860 – 30. tammikuuta 1937) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900 ja Ateenan välikisoihin 1906. Grütter voitti Pariisissa kultaa 300 metrin sotilaskiväärin joukkuekilpailussa ja Ateenassa samanvärisen mitalin vapaakiväärin joukkuekilpailussa.
Ainoan henkilökohtaisen MM-mitalinsa Grütter saavutti 1901 oltuaan kolmas vapaakivärin polviasentokilpailussa. Lisäksi MM-tasolla on tullut joukkuemitaleja.
Haiti yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Haiti on saavuttanut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa yhden mitalin. Dudley Dorival sijoittui miesten 110 metrin aitajuoksussa pronssille Edmontonissa 2001. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita maalla ei ole.
Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Haitia edusti kaksi urheilijaa. Samyr Lainé karsiutui kolmiloikassa tuloksella 16,34. Moise Joseph selviytyi 800 metrin juoksun alkueristä jatkoon mutta karsiutui välierissä ajalla 1.45,87. Daegussa 2011 kilpailivat ilman menestystä Samyr Laine kolmiloikassa, Roudy Monrose 200 metrin juoksussa ja Moise Joseph 800 metrin juoksussa. Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015 Samyr Lainé oli Haitin ainoa urheilija. Moskovassa hän sijoittui kolmiloikan loppukilpailussa 11:nneksi ja Pekingissä karsiutui loppukilpailusta. Lontoossa 2017 pika-aitajuoksuissa kilpailleet Jeffrey Julmis ja Mulern Jean karsiutuivat alkuerissä.
CA Paris-Charenton
Cercle Athlétique de Paris Charenton eli CA Paris-Charenton on jalkapalloseura Pariisin eteläpuolella sijaitsevista Maisons-Alfortin ja Charenton-le-Pontin esikaupungeista. Seura on voittanut kertaalleen Ranskan mestaruuden, 1927.
Dominica yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa
Dominica on saavuttanut yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa yhden mitalin. Jerome Romain sijoittui miesten kolmiloikassa pronssille Göteborgissa 1995. Kaksi vuotta myöhemmin Ateenan MM-kisoissa hän sijoittui kuudenneksi. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita maalla ei ole.
Hellmer Hermandsen
Hellmer Hermandsen (1. helmikuuta 1871 – 19. maaliskuuta 1958) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 kaikkiin sotilaskiväärin kilpailuihin ja voitti hopeaa joukkuekilpailussa. Hermandsenin paras henkilökohtainen sijoitus oli pystyasentokilpailussa, jossa hän oli yhdeksäs.
Myyränsammalet
Myyränsammalet ("Atrichum") ovat lehtisammalten suku, johon kuuluu kaksi Suomessa kasvavaa lajia.
Puistotiainen
Puistotiainen ("Baeolophus bicolor") on tiaisten heimoon kuuluva yleinen pohjoisamerikkalainen varpuslintu.
Linnun pituus on 15–17 cm ja paino keskimäärin 21 g. Se on päältä harmaanruskea ja vatsapuolelta vaalea, sillä on kapea töyhtö ja punertavat kupeet. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Puistotiaiset elävät Yhdysvaltain itäosassa ja Kanadan kaakkoisosassa noin kolmen miljoonan neliökilometrin alalla. Populaatio on kooltaan noin 12 miljoonaa yksilöä. Laji on paikkalintu, joka on suuresti runsastunut 1940-luvulta lähtien ja levittäytynyt mantereen itärannikolle ja kohti pohjoista.
Puistotiaiset asuvat lehti- ja sekametsissä, etenkin soistuneissa jokien ja soiden reunametsissä. Ne ovat yleisiä myös puistoissa, puutarhoissa ja pensaikoissa.
Pesä on puunkolossa, pöntössä tai lähes minkälaisessa kolossa tahansa 1–30 metriä korkealla. Naaras munii 5–8, keskimäärin 6,5 munaa, joita se hautoo 13–17 päivää. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja jättävät pesän lentokykyisinä 17–18 päivää vanhoina. Ne saattavat joskus auttaa vanhempiaan toisen pesyeen poikasten hoidossa myöhemmin kesällä.
Puistotiaisen ruokavalio koostuu hyönteisistä, hämähäkeistä ja muista pienistä selkärangattomista sekä marjoista ja siemenistä.
Olaf Frydenlund
Olaf Emil Frydenlund (16. kesäkuuta 1862 Tune – 8. huhtikuuta 1947) oli norjalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän osallistui viiteen eri 300 metrin sotilaskiväärin kilpailuun. Frydenlund voitti niistä yhden mitalin, hopeaa joukkuekilpailusta.
USD Novese
Unione Sportiva Dilettantistica Novese eli USD Novese on jalkapalloseura Novi Liguren kaupungista. Seura on voittanut Italian mestaruuden kertaalleen 1922. Nykyään seura pelaa Italian viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Serie D:ssä.
Kastesammalet
Kastesammalet ("Plagiochila") on aitomaksasammaliin kuuluva suku. Siihen kuuluu kaksi Suomessa esiintyvää lajia.
Suomessa esiintyvät kastesammallajit:
Luuraset
Luuraset ("Grallaricula") on luurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Luurasien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 9 lajia. Aiemmin suku luettiin muurien heimoon.
Peter Winquist
Jan Peter Winquist (s. 13. marraskuuta 1941 Tenhola) on Eckerössä Ahvenanmaalla asuva keramiikkataiteilija.
Winquist opiskeli keramiikkaa Göteborgin taideteollisuuskoulussa vuosina 1963–67. Hän toimi suunnittelijana Arabian tehtaalla vuosina 1967–74 sekä Pentikillä muotoilijana ja taiteellisena johtajana vuosina 1974–1983. Hän suunnitteli Pentikille muun muassa Halla-astiaston ja toimi Posiolla keramiikkakoulun rehtorina 1980-luvulla. Winquist on toiminut myös alan konsulttina ja neuvonantajana Libanonissa ja Ahmedabissa. Hän voitti Faenza (EH) -astiastolla kultamitalin vuonna 1971 Italiassa Faenzan keramiikkabiennaalissa. Hän sai myös valtion taideteollisuuspalkinnon vuonna 1976 ja Ahvenanmaan kulttuuripalkinnon 1994.
Vuodesta 1998 lähtien Winquistillä on ollut oma keramiikkastudio ja hän on toiminut Eckerön posti- ja tullitalon toiminnanjohtajana ja osa-aikaisena projektijohtajana historiallisessa postitien hankkeessa.
Winquist oli naimisissa muotoilija Anja Winquistin kanssa.
Korallisammalet
Korallisammalet ("Ptilidium") on aitomaksasammaliin kuuluva suku. Siihen kuuluu 2 Suomessa esiintyvää lajia.
Malagassin luterilainen kirkko
Malagassin luterilainen kirkko () on kristillinen luterilainen kirkko. Se toimii Madagaskarissa ja Ranskassa. Kirkko on perustettu vuonna 1950, jolloin siihen liittyi 1800 luterilaista seurakuntaa Keski- ja Etelä-Madagaskarissa. Vanhin kirkon seurakunnista on perustettu 1800-luvun alkupuolella.
Kirkolla on lähes kolme miljoonaa jäsentä, mikä tekee siitä Madagaskarin kolmanneksi suurimman kirkon. Se on yksi maailman nopeimmin kasvavista luterilaisista kirkoista ja tällä hetkellä se on maailman kahdeksanneksi suurin luterilainen kirkko. Sen menestys riippuu osittain sen kiinteästä yhteydestä Madagaskarin Fifohazana-kansallisuusliikkeeseen, joka on toiminut kirkon kautta 1900-luvulla. Useimmat kirkon tämänhetkisistä johtohenkilöistä toimivat myös Fifohazana-liikkeessä.
FLM:llä on laaja terveydenhoitojärjestelmä, johon kuuluu yhdeksän sairaalaa, SALFA-terveysasemaa. Kirkon SALFA-ohjelmassa kiinnitetään huomioita lapsikuolleisuuden alentamiseen, perhesuunnitteluun ja AIDSin vastaiseen työhön.
Kirkon jäsenet tekevät lähetystyötä Kamerunissa ja Papua-Uudessa-Guineassa.
Malagassin luterilainen kirkko on jaettu 20 synodiin, joita johtaa paikallisten seurakuntaneuvostolaisten valitsema presidentti. Kansallinen synodi on korkein päättävä elin, joka kokoontuu joka neljäs vuosi. Sen päätösvaltaan kuuluvat Jumalanpalvelusta, hengellistä elämää ja kirkon hallintoa ja organisaatiota koskevat asiat. Kirkon johtoryhmään (kirkkohallitus) kuuluu päätoiminen puheenjohtaja (presidentti) ja pääsihteeri, heidän varahenkilönsä sekä kirkon taloudenhoitaja.
Malagassin luterilainen kirkko sai alkunsa norjalaisten lähetyssaarnaajien työstä. Norjan lähetysseura aloitti työn Etelä-Madagaskarissa vuonna 1866. Amerikan luterilainen kirkko aloitti lähetystyön Koillis-Madagaskarissa parikymmentä vuotta myöhemmin vuonna 1888. Kirkko muodostettiin vuonna 1950. Perustamishetkellä kirkolla oli 18000 jäsentä, mutta kirkko alkoi nopeasti kasvaa.
Kirkko liittyi ensimmäisen lähetysmaiden kirkkona Luterilaiseen maailmanliittoon. Malagassin luterilainen kirkko liittyi vuonna 1966 myös Kirkkojen maailmanneuvostooon. Lisäksi se on yleisafrikkalaisen kirkkojen konferenssin (), Malagassin kristillisten kirkkojen neuvoston, Malagassin protestanttikirkkojen neuvoston jäsen.
Wasa Royals
Wasa Royals on amerikkalaisen jalkapallon joukkue Vaasasta. Royals pelaa amerikkalaista jalkapallo Vaahteraliigassa. Joukkue on osa West Coast Vikings -seuraa, johon kuuluu myös cheerleading-toimintaa.
Seuran edustusjoukkue pelasi nimellä Vaasa Vikings vuoteen 2012 saakka, jolloin edustusjoukkue uusittiin ja sen nimeksi tuli Vaasa Royals. Vaasa Vikings jatkaa seuran kakkosjoukkueena III-divisioonassa.
Vaasa Vikings perustettiin vuonna 1994. Sitä ennen Vaasassa oli ollut 1980-luvulla joukkue nimeltään Vaasa Warriors. Viidessä kaudessa Vikings nousi II-divisioonasta ylimmälle tasolle Vaahteraliigaan. Kolmen liigakauden jälkeen Vikings pudottautui taloudellisista syistä II-divisioonaan vuonna 2004.
Vikings oli II-divisioonan kestomenestyjä 2000-luvulla. Seura pelasi kahdesti I-divisioonassa 2005 ja 2009, pudoten nopeasti takaisin II-divisioonaan. Vuonna 2013 Seppo Evwaraye astui seuran johtoon ja uusi edustusjoukkueen. Vikingsista tuli seuran kakkosjoukkue kun uudeksi edustusjoukkueeksi lanseerattiin Royals.
Royals voitti II-divisioonan 2013 ja nousi seuraavaksi vuodeksi I-divisioonaan.
Se pelasi kaudella 2009 I. divisioonassa, mutta jätti sarjan kesken pelaajapulan vuoksi. Se oli hävinnyt kaikki seitsemän otteluaan maalierolla 34–256. Seura oli noussut I. divisioonaan voittamalla edellisellä kaudella II. divisioonan. Loppuottelussa kaatui 69ers luvuin 26–7. Parhaiten seura muistetaan 2000-luvun alusta, jolloin se pelasi kolme kautta Suomen pääsarjatasolla Vaahteraliigassa. Parhaimmat saavutukset olivat runkosarjan kuudennet sijat vuosina 2002 ja 2003. Myös Vikingsin naiset pelasivat kaudet 2001–2003 pääsarjassa sijoittuen joka vuosi kuudenneksi. Seuran kotikenttänä toimii Palosaaren urheilukenttä.
Seija Pöntinen
Seija Tuulikki Inkinen (o.s. Pöntinen, 30. maaliskuuta 1934 Mäntsälä – 2. kesäkuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa olivat korkeushyppy, 80 metrin aitajuoksu ja viisiottelu.
Seija Pöntinen sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa korkeushypyssä 15:nneksi ja karsiutui 80 metrin aitajuoksun alkuerissä. Hän edusti Suomea viidessä maaottelussa vuosina 1953–1956 ja saavutti kaksi lajivoittoa.
Seuratasolla Pöntinen edusti Mäntsälän Urheilijoita ja Helsingin Yliopiston Urheiluseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 80 metrin aitajuoksussa vuosina 1952, 1953, 1954 ja 1955, viisiottelussa vuosina 1952 ja 1954 sekä korkeushypyssä vuonna 1952. Hän paransi Suomen ennätystä 80 metrin aitajuoksussa kolmasti, korkeushypyssä kolmasti sekä viisiottelussa kerran. Vuonna 1951 hän paransi korkeushypyn Suomen-ennätystä lukemiin 151.
Pöntinen esiintyi voimistelijana Hilma Jalkasen ryhmässä Pohjois-Amerikan kiertueella 1956 ja Brysselin maailmannäyttelyssä 1958. Hän toimi myöhemmin muun muassa Suomen Naisvoimistelun Tuki ry:n puheenjohtajana. Hänen tyttärensä Tiina Inkinen (s. 1966) saavutti juoksulajeissa juniorien SM-mitaleja 1980-luvulla.
NBA-kausi 1997–1998
NBA-kausi 1997–1998 oli NBA-liigan 52. kausi. Runkosarja käynnistyi 31. lokakuuta 1997 ja päättyi 19. huhtikuuta 1998 jonka jälkeen käynnistyivät pudotuspelit. 14. kesäkuuta 1998 mestariksi kruunattiin kolmannen kerran peräkkäin Chicago Bulls, joka Michael Jordanin johdattamana kaatoi Utah Jazzin otteluvoitoin 4–2.
Kautta pidetään yleisesti erään aikakauden loppuna, sillä Jordanin lopetettua uransa myös Chicagon dynastia päättyi.V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja
Sisko Heikkilä
Sisko Sinikka Heikkilä (23. joulukuuta 1921 Iitti – 24. tammikuuta 1997 Iitti) oli suomalainen korkeushyppääjä.
Heikkilä sijoittui Helsingin 1952 olympialaisten korkeushypyssä 16:nneksi. Hän edusti Suomea kolmessa maaottelussa.
Seuratasolla Heikkilä edusti Iitin Kisaajia. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1948, 1950 (tulos 145), 1951, 1953 ja 1954 sekä saavutti SM-pronssia vuonna 1956. Hän hyppäsi vuonna 1952 Suomen ennätyksen 152 senttimetriä.
Svengijengi vauhdissa jälleen
Svengijengi vauhdissa jälleen ("Diner") on vuonna 1982 julkaistu Barry Levinsonin ohjaama elokuva. Se on samalla myös hänen debyyttiohjauksensa. Elokuva sijoittuu Baltimoreen vuonna 1959. Tarina kertoo viidestä nuoresta miehestä, jotka viettävät ystävänsä viimeisiä poikamiespäiviä ennen häitä. Pääosissa ovat Steve Guttenberg, Daniel Stern, Mickey Rourke, Kevin Bacon, Tim Daly, Ellen Barkin ja Paul Reiser.
"Svengijengi vauhdissa jälleen" sai inspiraationsa George Lucasin vuonna 1973 ohjaamasta elokuvasta "Svengijengi ’62". Suomenkielisestä nimestään huolimatta kysessä ei ole jatko-osa, vaan Barry Levinsonin oma näkemys Lucasin svengijengistä. Pääosanäyttelijöistä Guttenberg, Stern, Rourke, Bacon ja Daly olivat elokuvan valmistumisen aikoihin vielä liki tuntemattomia.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Dinerin" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Vuorimunkki
Vuorimunkki ("Jasione montana") on kellokasvien ("Campanulaceae") heimoon ja munkkien sukuun kuuluva ruohovartinen, yksi- tai kaksivuotinen kasvi.
Vuorimunkin varret ovat pystyjä tai kohenevia ja kasvavat 10–50 cm:n korkuisiksi. Varret ovat yksittäisiä, haarattomia tai tyviosastaan haarovia ja yläosastaan lehdettömiä. Kasvi on karvainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita tai kapean vastapuikeita, aaltolaitaisia, ehytlaitaisia tai harvaan matalahampaisia. Varsilehdet ovat kooltaan 10–40 mm pitkiä ja 2–5 mm leveitä. Ruusukelehdet lakastuvat varhain. Pallomainen kukinto on tiheä, 1–2,5 cm leveä mykerömäinen sarja, jonka tyvellä on suomumaisia ylälehtiä. Verhiönliuskat ovat äimämäisiä. Teriö on 6–15 mm pitkä ja väriltään yleensä vaaleansininen, joskus valkoinen tai vaaleanpunainen. Teriönliuskat ovat aluksi yhdessä, tyvestä alkaen erityviä. Verhiön ja teriön torvi on suora, ja kukkien luotit pistävät piikkeinä esiin torvista. Laji suosii ristipölytystä, ja sen kukissa vierailee runsaasti hyönteisiä.
Suomessa vuorimunkki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kahdella kärkiraolla avautuva kota. Kookas kasvi voi hyvänä vuonna tuottaa tuhansia siemeniä, jotka voivat säilyttää itävyytensä maaperässä yli vuosikymmennen. Vuorimunkki voi muodostaa tiheitä kasvustoja, mutta kasvin runsaus ja koko vaihtelee suuresti vuosittain.
Vuorimunkkia tavataan Euroopassa Portugalista Romaniaan ja Ukrainan ja Venäjän länsiosiin. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Espanjan keskiosiin, Keski-Italiaan ja Kreikan pohjoisosiin, pohjoisessa Britteinsaarille ja Fennoskandian eteläosiin, jossa lajia esiintyy Tanskassa sekä Suomen, Ruotsin ja Norjan eteläosissa. Laji on levinnyt myös Turkin länsiosiin ja Pohjois-Afrikkaan Marokkoon ja Algerian pohjoisosiin. Tulokaslajina vuorimunkkia kasvaa myös muutamin paikoin Yhdysvaltain itä- ja länsirannikolla sekä Uudessa-Seelannissa.
Suomessa vuorimunkki on alkuperäislaji. Sitä tavataan harvakseltaan Etelä- ja Itä-Suomessa. Levinneisyysalueen pohjoisraja kulkee Satakunnasta Pohjois-Karjalan eteläosiin. Pohjois-Karjalan Pärnävaarassa on lajin pohjoisin tunnettu esiintymispaikka.
Vuorimunkin kasvupaikkoja ovat kalliot, kuivat hietikot ja soramaat, sorakuopat, dyynit, nummet ja mäenrinteet. Suomessa kasvupaikkoja tunnetaan noin sata. Laji on harvinaistunut lähinnä kasvupaikkojen umpeenkasvun vuoksi, ja laji onkin Suomessa luokiteltu vaarantuneeksi. Vuorimunkki on taantunut monin paikoin myös Keski- ja Länsi-Euroopassa.
Kääpiöhaukat
Kääpiöhaukat ("Polihierax") on jalohaukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Kääpiöhaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Patrikin Muisto
Patrikin Muisto (s. 1998) on suomenhevonen ja vuoden 2009 ravikuningas. Sen isä on Patrik ja emä Päivän Rusko. Oriin valmentajana toimi aiemmin Hannu Kamppuri ja vuodesta 2006 lähtien Jouko Tarvainen.
Patrikin Muisto joutui pitämään vuoden 2007 kilpailutaukoa hankosidevamman vuoksi. Vuoden kuluttua se teki läpimurtonsa ja sijoittui 19 kertaa kolmen parhaan joukkoon kauden 22 kilpailussa. Patrikin Muisto osallistui ensimmäisen kerran kuninkuusraveihin vuonna 2009. Valmentajansa ja osaomistajansa Jouko Tarvaisen ohjastamana se voitti 2 100 metrin ja mailin matkat. Päätösmatkalla, 3 100 metrillä ori sijoittui toiseksi ja voitti ravikuninkuuden yhteisajalla 9.39,5. Kuninkuusraveista se keräsi palkintorahoina 55 000 euroa.
Robert Arkins
Robert Arkins on irlantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten roolistaan Alan Parkerin ohjaamassa elokuvassa "The Commitments" (1991). 
Arkins näytteli nuorta Jimmy Rabbittea, joka ryhtyi kokoamansa soul-yhtyeen manageriksi.
Patrik (ravihevonen)
Patrik (14. toukokuuta 1981 – 13. elokuuta 1999) oli suomenhevonen ja nelinkertainen ravikuningas. Sen isä oli V.T. Ajatus, emä Puhelu, isänisä viisinkertainen ravikuningas Vieteri ja emänisä vuoden 1965 ravikuningas Puhemies. Patrik voitti ravikuninkuuden vuosina 1988, 1989, 1990 ja 1991 sekä suurmestaruuden vuosina 1987, 1989 ja 1990. Sen ohjastajana toimi tuolloin Risto Lanki ja hevosta valmensivat Seppo Suuronen sekä Juha Kortekallio.
Patrikin jälkeläisiä ovat muun muassa vuoden 1995 ravikuningas Rikhart, vuoden 1998 ravikuningatar Uja sekä vuoden 2009 ravikuningas Patrikin Muisto.
Aasianhaukkaset
Aasianhaukkaset ("Microhierax") on jalohaukkojen heimoon kuuluva lintusuku. Aasianhaukkasten sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.
Milloinkaan en löydä samanlaista
Milloinkaan en löydä samanlaista on suomenkielinen versio kappaleesta Quando m'innamoro, jonka Robert Livraghi ja Daniele Pace sävelsivät. Kaikkein tunnetuimman version kappaleesta teki englantilainen Engelbert Humperdinck nimellä "A Man Without Love". Juha "Watt" Vainio teki kappaleeseen suomenkieliset sanat vuonna 1968. Suomenkielisen version alkuperäinen levyttäjä on Fredi, mutta sen ovat myöhemmin levyttäneet muun muassa Kari Tapio ja Jamppa Tuominen.
Angeline Ball
Angeline Ball (s. 1969) on palkittu irlantilainen näyttelijä, joka asuu nykyisin Lontoossa. Hänen läpimurtoroolinsa oli
vuonna 1991 Alan Parkerin ohjaamassa elokuvassa "The Commitments", jossa hän näytteli taustalaulaja Imelda Quirkea. Hän on myös esiintynyt draamasarjassa "EastEnders", jossa hän näytteli Maggie Townsendiä.
Ball on näytellyt myös irlantilaiselokuvissa "Trojan Eddie", "Alamaailman kenraali" ja "The Tiger's Tale". Hän keräsi suurta suosiota Sean Walshin elokuvassa "Bloom" (2003), jossa hän näytteli Molly Bloomia. Vuonna 2003 Ball voitti kyseisestä roolistaan Irlannin elokuvan ja television parhaan naisnäyttelijän tittelin.
Ball on näytellyt myös lukuisissa televisiosarjoissa ja -elokuvissa, kuten "Brothers In Trouble", "Pohjoiset ystävämme", "Doc Martin", "Suhteita, sotkuja ja ystävyyttä", ja "What We Did On Our Holiday". Vuonna 2007 hän näytteli maalaista alkoholistia Annie Littleä televisiosarjassa "Trouble in Paradise".
Ball on myös kokenut laulaja, joka on esittänyt muun muassa televisiosarjojen tunnuskappaleita.
Kirsti Otsamo
Kirsti Angela Otsamo (16. elokuuta 1953 Oulu – 7. huhtikuuta 2009 Oulu) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli eri tehtävissä Oulun kaupunginteatterissa yli kaksi vuosikymmentä. Vuonna 1983 hänellä oli nimiosa elokuvassa "Iso vaalee".
Otsamo aloitti uransa Oulun kaupunginteatterissa vastavalmistuneen teatteritalon neitsytnäytöksessä "Kalevala" vuonna 1972. Hän työskenteli kyseisessä teatterissa näyttelijäharjoittelijana, näyttelijänä sekä tarpeistonhoitajana ja kuiskaajana 1990-luvun puoliväliin asti. Otsamon näyttämötöitä olivat muun muassa Saara (kappaleessa "Solveigin laulu"), Elmire ("Tartuffe"), Agnes ("Brand") ja Ratched ("Yksi lensi yli käenpesän"). Anton Tšehovin klassikossa "Kolme sisarta" Otsamo näytteli sisäkköä vuonna 1975 ja Natašaa 1985.
Vuonna 1983 Otsamo sai valtakunnallista julkisuutta pääroolistaan Veikko Kerttulan Veijo Meri-filmatisoinnissa "Iso vaalee". Hän tulkitsi sivuosia neljässä muussa elokuvatuotannossa 1983–1986 ja toimi murreasiantuntijana Ilkka Järvi-Laturin elokuvassa "Kotia päin" 1989.Kirsti Otsamo syntyi lehtori Yrjö Otsamon ja virolaisen Beatrice Otsamon (omaa sukuaan Rüüt) perheeseen. Otsamo avioitui 1980-luvun lopussa turkkilaisen Hüsnü Inallin kanssa ja heillä on yksi poika, Mert (s. 1990). Mert Otsamo on ammatiltaan vaatesuunnittelija ja oli mukana "Muodin huipulle" -sarjan finaalissa. Kirstin veli oli näyttelijä Kimmo Otsamo.
Feromonipyydys
Feromonipyydys on hyönteisten pyydystämiseen kehitetty ansa. Sen toiminta perustuu hyönteisnaaraiden erittämien, koiraita houkuttelevien aineiden eli feromonien vaikutukseen. Saaliin perusteella arvioidaan torjunnan tarve ja torjunnan ajankohta. Pyydyksiä voidaan käyttää myös suoraan torjuntaan, olosuhteista riippuen feromonipyydysten käytöllä on myös tuholaiskantaa pienentävä vaikutus. Feromonipyydysten avulla saadaan selville tuholaislajin esiintyminen viljelyksellä jo ennen vioitusten syntymistä, helpotetaan torjunnan tarpeen arviointia ja tarkennetaan torjunnan ajoitusta sekä vähennetään tuholaisten määrää.
Feromoneiksi kutsutaan kemikaaleja, jotka yksilön erittäminä vaikuttavat toisen saman lajin yksilön fysiologiaan tai käyttäytymiseen. Feromonit ovat siis hyönteisten eri tarkoituksia varten erittämiä hajuaineita. Vaaratilanteessa hyönteinen erittää hälytysferomonia varoittaakseen lajikumppaneitaan. Paritteluaikaan hyönteisnaaraat erittävät sukupuoliferomonia houkutellakseen koiraita luokseen ja juuri tätä hyödynnetään feromonipyydyksissä.
Aikuisen koiraan tärkein tehtävä on etsiä parittelukumppani lisääntymistä varten. Kriittisin tapahtuma lisääntymisessä on juuri tämä kumppanin löytyminen ja siksi muun muassa perhosille on kehittynyt tähän tarkoitukseen oma sukupuolinen kieli, joka perustuu feromoneihin. Naaras erittää ilmaan sukupuoliferomonia houkutellakseen luokseen koiraita. Eri hyönteislajeilla on omanlaisensa eli spesifinen feromonikoostumus, joskin sama yhdiste voi toimia signaalina useammalle lajille. Hyönteiskoiraat pystyvät tunnistamaan oman lajinsa feromonin jopa satojen metrien päästä. Koiraat lentävät vasten tuulta tuoksuvanan perässä naaraan luokse.
Perusvälineet feromonipohjaiseen tarkkailuun ovat houkutusaine, pyydys ja paikka mihin pyydys laitetaan sekä riittävät tiedot tarkkailtavan hyönteisen biologiasta. Tarkkailupyydyksillä on neljä tarkoitusta: lennon alun määrittäminen, aikuisten esiintymisajan mittaaminen, levinneisyyden kartoittaminen sekä runsauden vaihtelun arvioiminen.
Tarkkailupyydysten malli vaihtelee suuresti, joka vaihtelee eri hyönteisten ominaisuuksien mukaan. Malli vaihtelee telttatyypeistä erilaisiin suppilo- tai purkkityyppeihin.
Pyydyksen sijainnilla voi olla merkittävä vaikutus saaliin edustavuuden kannalta. Sopivasti sijoitettu pyydys voi antaa riittävän kuvan tuholaisen esiintymisestä alueella.
Feromonipyydyksiä käytetään hedelmäpuiden, marjapensaiden ja vihannesten tuholaisten tarkkailuun, esim. omenakääriäinen, herukkakoi ja hernekääriäinen.
Rock ’n’ Roll (kappale)
Rock ’n’ Roll on ruotsalaisen dance-punkyhtye The Soundsin single albumilta "Living in America" (2002).
Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja-keulahahmo Maja Ivarsson.
Kimmo Tuppurainen
Kimmo Tuppurainen (23. maaliskuuta 1959 Kemi) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Kemin kaupunginteatterissa vuodesta 1986.
Tuppurainen opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1979–1982. Hän aloitti ammattilaisuransa Tampereen Työväen Teatterissa, jossa hän työskenteli 1983–1986. Vuodesta 1986 Tuppurainen on ollut kiinnitettynä Kemin kaupunginteatteriin. Hänen roolitehtäviään on ollut muun muassa Veini Sirkku Peltolan komediassa "Mummun saappaassa".
Vuonna 1982 Tuppuraisella oli osa lyhyessä fiktioelokuvassa "Piikki". Seuraavana vuonna hän näytteli Illua Veikko Kerttulan Veijo Meri -filmatisoinnissa "Iso vaalee". Hänet palkittiin tulkinnastaan Jussi-kunniakirjalla. Vuonna 2007 hänellä oli sivuosa Yle TV2:n suositussa sarjassa "Taivaan tulet".
Saskatchewanin lippu
Saskatchewanin lippu on Kanadan Saskatchewanin provinssin tunnus. Se hyväksyttiin 1969. Sen vihreä yläosa symboloi provinssin pohjoisosan metsiä ja keltainen alaosa provinssin vehnän viljelya. Oikealla oleva kukka on provinssin tunnuskukka, "western red lily". Vasemmalla on provinssin vaakuna, jonka punainen leijona keltaisella pohjalla symboloi Englantia ja kolme viljalyhdettä vihreällä pohjalla provinssin maanviljelyä.
Kinnerhiertymä
Kinnerhiertymä on eläimen kinnernivelen ihon alla oleva nestetäytteinen pussi, joka johtuu pääasiassa hiertyminen kovalla, karkealla tai likaisella makuualustalla. Kinnerhiertymän syntymistä edistää eläimen suuri elopaino ja runsas makailu, mistä syystä etenkin märehtijät kuten nauta ovat sille erityisen alttiita. Pääasiallinen ehkäisykeino on varmistaa eläimelle puhdas ja riittävän pehmeä makuupaikka, mikä yleensä tarkoittaa hyvälaatuisen kuivikkeen riittävää käyttöä ja puhdistusta. Pihatoissa makuupaikkoja on oltava ylimääräisiä eläinlukuun nähden, jotta hierarkian alemmat yksilöt eivät joudu makaamaan esimerkiksi käytävillä väistääkseen laumatovereitaan.
Kuivikepaksuuden ylläpitämisen haasteellisuuden vuoksi kinnerhiertymä on matto- tai petipohjaisissa parsissa tavanomainen vaiva.
Chef Wotkins
Lihatukku Veijo Votkin Oy on helsinkiläinen vuonna 1978 perustettu lihatukkukauppaa, lihanleikkaustoimintaa sekä lihavalmisteiden valmistusta harjoittava yritys. Yritys toimi vuoteen 1995 Helsingin Kaupunginteurastamon lihatukkuhallissa, jonka jälkeen yritys osti Pouttu Oy:n terminaalitilat samalta Helsingin tukkutorialueelta ja sai näin omat tilat. Vuosina 2000, 2003 ja 2006 tapahtuneet tuotantotilojen laajennukset nostivat kokonaispinta-alan 2 450 neliömetriin.
Yrityksen asiakkaana ovat Suur-Helsingin alueen ravintolat, suurkeittiöt sekä yksityiset kuluttajat.
Šar tip
Šar tip on jugoslavialainen koirarotu.
Šar tip muistuttaa kovasti sarplaninacia. Sen silmät ovat mantelinmuotoiset ja tummat ja korvat riippuvat ja pienet. Sapelimainen häntä on keskipitkä. Noin 10 cm pitkä karvapeite voi olla väriltään joko ruskea tai raudanharmaa. Uroksen säkäkorkeus on 68-80 cm ja nartun 65-75 cm. Vähimmäispaino on 50 kg.
Rotu on rohkea, vieraita kohtaan epäluuloinen ja omistajalleen uskollinen.
Šar tipiä käytetään nykyään rajavartio- ja laviinikoirana eikä se sovi pelkäksi seurakoiraksi.
Pyyrman
Pyyrman oli ennen sanomalehtien aikakautta Rauman kaupungin tiedottaja, joka välitti tietoa rummuttamalla. Viimeinen kaupungin palkkaama virallinen rummuttaja oli Isak Pyrman.
Pyyrman rummutti kaupunkilaisille tietoa huutokaupoista, työtalkoista, kokouksista, kirkollisista juhlista ja kuvernöörin vastaanotoista. Hän kulki kaupungilla pysähtyen antamaan tiedotuksia kadunkulmiin. Tiedotukset alkoivat ja päättyivät rummutuksella.
Nortamo-Seor on ylläpitänyt rummuttajaperinnettä senkin jälkeen, ja nykyisin Pyyrmanin virkana on rummuttaa erinäisissa kulttuuritapahtumissa ja juhlapäivinä, esimerkiksi Hj. Nortamon syntymäpäivänä sekä Rauman Pitsiviikon avajaisissa. Virkaa toimittaa Aki Peippo.
Pitsimissikilpailu
Pitsimissikilpailu on Raumalla heinäkuussa Rauman Pitsiviikolla järjestettävä kauneuskilpailu. Kilpailu on järjestetty vuodesta 1978 alkaen. Aluksi kilpailun järjesti Suomen Punainen Risti, sen jälkeen useamman vuoden Cassiopeia Collection, nykyään sitä luotsaa Dentelle Rauma / Riikka ja Hans Lehtinen . Kilpailu on tunnettu ja suosittu Raumalla, ja finaalia seuraamassa on poikkeuksetta tuhansia ihmisiä.
Pitsiaiheisesta nimestään huolimatta kyseessä on nykyaikainen kauneuskilpailu, jossa etsitään kaunista ja esiintymiskykyistä nuorta naista. Kilpailussa valitaan Pitsimissi, kaksi perintöprinsessaa ja yleisöäänestyksen voittaja. Ehdokkaiden kuvat julkaistaan etukäteen paikallisessa lehdessä sekä Pitsimissin kotisivuilla. Yleisö voi äänestää suosikkiaan näiden kuvien perusteella.
Vuonna 2010 tämän kilpailun voitti Viivi Suominen.
Kuivilla susta
Kuivilla susta on Kristiina Braskin syyskuussa 2009 julkaistu toinen studioalbumi. Albumi sijoittui Suomen viralliselle albumilistalle neljäksi viikoksi, parhaimmillaan 11:nneksi. Albumilla on yhteensä seitsemän tuottajaa, Asko Kallosen toimiessa vastaavana tuottajana.
Albumin kansikuva, jossa Brask esiintyy yläosattomissa, herätti mediassa jonkin verran huomiota.
Vaasan kaupunginorkesteri
Vaasan kaupunginorkesteri on Vaasan kaupungin ylläpitämä kunnallinen sinfoniaorkesteri.
Vaasaan perustettiin 1930 orkesteriyhdistys, joka aloitti säännöllisen konserttitoiminnan. Orkesterin ensimmäisiä kapellimestareita olivat Alfred Holm, Ernst Franz Hase ja Eino Haipus. Orkesteri kunnallistettiin vuonna 1974, ja sen koko kasvoi 31 muusikkoon. Orkesterin kapellimestareita ovat olleet mm. Pertti Pekkanen ja Hannu Norjanen. Vuodesta 2006 lähtien orkesteria johtaneen Hannu Koivulan toimikausi päättyy vuoden 2011 heinäkuussa ja hänen tilalleen tulee kaksivuotiskaudeksi Jin Wang. Orkesterin nimikkosäveltäjä on Markus Fagerudd.
Omien konserttiensa lisäksi Vaasan kaupunginorkesteri on antanut yhteiskonsertteja Seinäjoen kaupunginorkesterin, Umeå Symfoniorkesterin, Pori Sinfonietan ja Keski-Pohjanmaan Kamariorkesterin kanssa. Vaasan kaupunginorkesteri on vieraillut Ilmajoen ja Korsholman musiikkijuhlilla, Lieksan Vaskiviikolla ja Lohtajan kirkkomusiikkijuhlilla. Orkesteri on tehnyt myös ulkomaankiertueita Kyprokselle, Norjaan, Ruotsiin ja Yhdysvaltoihin.
Languedocinpaimenkoira
Languedocinpaimenkoira on ranskalainen koirarotu.
Languedocinpaimenkoira on suurisilmäinen, teräväkuonoinen ja pitkäpäinen. Sillä on vähäinen otsapenger, eloisa ilme, tummankeltaiset silmät ja syvä rintakehä. Kannukset ovat pakolliset, ja toisinaan esiintyy myös kaksoiskannuksia. Normaalisti häntä ja korvat typistetään. Säänkestävän karvapeitteen pituus on useimmiten lyhyt, mutta se voi olla myös puolipitkä. Jälkimmäisellä vaihtoehdolla se on laadultaan karhean "takkuinen" ja myös tämän muunnoksen pään ja kasvojen alueella karva on lyhyttä – ilmiasu on toisin sanoen samanlainen kuin pitkäkarvaisella pyreneittenpaimenkoiralla. Sallitut värit ovat punainen mustin merkein, musta keltaisin merkein (black & tan) sekä punainen ja kellanruskea (fawn).
Jotkin lähteet väittävät rodun olevan kaikista ranskalaisista paimenkoirista voimakkain ja kookkain, vaikka rotumääritelmän mukaan uroksen säkäkorkeus on vain 40–56 cm ja nartun 38–50 cm. Myös Bonnie Wilcox ja Chris Walkowicz kuvaavat sitä teoksessaan "The Atlas of Dog Breeds of the World" (1995) "pienemmäksi ja suippokuonoisemmaksi kuin pohjoisranskalaiset lammaskoirat", joita sen todetaan kylläkin muilta osin muistuttavan paljon. "Pohjoisranskalaisilla lammaskoirilla" viitataan mitä todennäköisimmin beaucen-, brien- ja picardienpaimenkoiraan.
Languedocinpaimenkoira on valpas ja voimakasluonteinen. Paimentamisen lisäksi sitä käytetään laumanvartiointiin ja suojeluun susia vastaan.
Rotu jalostettiin Etelä-Ranskassa Languedoc-Roussillonin alueella, jonka kukkuloilla ja vuoristoissa sitä käytettiin lammaskoirana. Se paimensi yksin ja jokaisen yksittäisen koiran vastuulla oli 450 lammasta.
Alun perin tunnettiin peräti 5 eri paikallismuunnosta:
Vielä 1800-luvulla languedocinpaimenkoira oli kotiseudullaan erittäin yleinen, mutta toinen maailmansota vaikutti erittäin tuhoisasti sen kantaan eikä jäljelle jääneille yksilöille maanviljelyn modernisoituessa ollut enää käyttöä. FCI oli alun perin tunnustanut sen viralliseksi roduksi mutta poisti sen listoiltaan 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa rekisteröintimäärien hiivuttua.
Barb
Barb on australialainen koirarotu.
Barb muistuttaa australiankelpietä, paitsi että se on aina musta, se on raskasrakenteisempi ja sen säkäkorkeus on enimillään 61 senttimetriä eli se on 10 senttiä kelpietä kookkaampi. Toiset pitävät sen maksimipainona 20 ja toiset 25 kilogrammaa.
Rotu on saanut nimensä Melbournen kisat vuonna 1869 voittaneesta ravihevosesta. Sen lähin sukulainen on australiankelpie. Vaikka ne muistuttavat paljon toisiaan, Clifford Hubbard, yksi maailman suurimmista koira-asiantuntijoista, väitti että näillä kahdella on eri kantaisä ja että barbin takana on mahdollisesti myös australianvinttikoiraa.
Käsipallo kesäolympialaisissa 1980
Moskovan vuoden 1980 kesäolympialaisissa pelattiin käsipalloa sekä miehissä että naisissa. Neuvostoliitto ja Itä-Saksa onnistuivat saavuttamaan tästä lajista kaksi mitalia.
Kilpailuareenoja käsipalloturnauksella oli kaksi: Sokolniki-urheilupalatsi ja Dynamo-urheilupalatsi. 51 ottelua seurasi yli 100 000 katsojaa.
Paimenpystykorva
Paimenpystykorva ("hütespitz") on saksalainen koirarotu.
Paimenpystykorva on lyhytkuonoinen, pyöreäkalloinen ja pystykorvainen koira. Sillä ei ole lainkaan otsapengertä ja sen silmät ovat tummanruskeat. Se on pitkäraajainen, lyhytkaulainen ja pitkähäntäinen. Rintäkehä on syvä ja pitkä, runko lyhyt ja selkä leveä. Peitinkarva on kovaa ja suhteellisen pitkää ja pohjavilla pehmeää ja tiheää. Väritys on valkoinen, jossa on toisinaan kellertävät merkit. Uroksen säkäkorkeus on 50-60 cm ja nartun 50-55 cm
Rotu on lauhkea ja älykäs.
Barcelonan metron linja 3
Barcelonan metron linja 3 on Transports Metropolitans de Barcelonan liikennöimä 18,4 kilometriä pitkä metrolinja Barcelonan kaupungissa Espanjan Kataloniassa. Se alkaa kaupungin länsiosista yhdeltä Barcelonan yliopiston kampusalueista, tekee v-kirjaimen muotoisen lenkin kaupungin keskustan kautta ja päätyy lopulta pohjoiseen Nou Barrisin alueelle. Linjaa merkitään metrokartoissa vihreällä värillä.
Linja on Barcelonan metrojärjestelmän vanhin. Se avattiin vuonna 1924 nimellä Gran Metro de Barcelona. Alun perin se kulki Plaça de Catalunyan ja Lessepsin välillä. Nykyään linjan varella onkin useita metrojärjestelmän vanhimmista, 1920-luvun puolivälin tienoilla rakennetuista asemista. Linja 3 sai nykyisen muotonsa 1980-luvulla, kun se yhdistettiin L3B-linjaan. Viimeisin lisäys on vuonna 2008 valmistunut linjan jatko Trinitat Novan asemalle. Tämä avasi yhteyden linjalta 3 metrojärjestelmän uusimmalle linjalle 11. Zona Universitàrian ja Lessepsin asemia aiotaan myös käyttää tällä hetkellä rakennusvaiheessa olevien linjojen 9 ja 10 asemina.
Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Trambaix-pikaraitiotiehen ja Renfen juniin. Myös rakennusvaiheessa olevat metrolinjat 9 ja 10 on merkitty.