hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Sergijevo
Sergijevo () on maaseututaajama Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tsolmuisin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Uiku- ja Leksajokien välillä 52 kilometriä Tsolmuisista koilliseen. Taajamassa on 272 asukasta (vuonna 2013).
Danilovan volostiin ja kyläneuvostoon kuulunut entinen Sergijevon kylä sijaitsee Leksajoen suussa seitsemän kilometriä Sergijevon taajamasta luoteeseen. Nykyinen taajama on syntynyt 1930-luvun alussa Neuvostoliiton rajan yli tulleiden suomalaisten loikkareiden asutukseksi. Vuoden 1933 keväällä siellä asui 379 suomalaista, jotka työskentelivät metsätöissä GPU:n valvonnassa. Siirtolaisten olot olivat huonot ja varsinkin lapsikuolleisuus korkea.
Sergijevoon johtaa sorapäällysteinen tie Karhumäen ja Vologdan väliseltä maantieltä. Taajamassa toimii metsänhoitoalueen konttori. Palveluihin kuuluvat koulu, vapaa-ajantalo, lääkintäasema, posti ja kauppa. Entisessä Sergijevon kylässä on 1800-luvun lopulla rakennettu tsasouna karsikkometsineen.
Rauta(II)hydroksidi
Rauta(II)hydroksidi eli ferrohydroksidi (Fe(OH)) on rauta- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Rauta(II)hydroksidi on puhtaana valkoista veteen liukenematonta ainetta. Sen Fe-ionit hapettuvat kuitenkin ilman hapen vaikutuksesta hyvin helposti Fe-ioneiksi, jolloin väri muuttuu harmahtavan vihreästä vihreän kautta lopulta ruskeaksi rauta(III)hydroksidiksi. Vihreä yhdiste sisältää sekä Fe että Fe-ioneja. Yhdiste liukenee hyvin huonosti veteen, mutta liukenee happoihin ja emäksiin. Esimerkiksi natriumhydroksidiin se liukenee muodostaen kompleksiyhdisteen, natriumtetrahydroksoferraatin(II) Na[Fe(OH)].
Rauta(II)hydroksidia valmistetaan rauta(II)yhdisteen vesiliuoksen ja alkalimetallihydroksidin välisellä reaktiolla. Veteen niukkaliukoinen rauta(II)hydroksidi saostuu.
Heinäsuova
Heinäsuova on ollut tapa varastoida kuivatettua heinää talvella ulkosalla. Suomessa perinteisesti heinäsuovan alusta muodostui muutamasta pölkystä ja riu'usta, ja keskellä suovaa oli pystyssä keskuspuu, jonka ympärille heinä kasattiin. Heinän painuminen estettiin laittamalla keskuspuun ympärille pystyyn vajaan metrin mittaisia keppejä. Suovan pinta jätettiin kaltevaksi, jotta sadevesi valuisi pois; munanmuotoinen suova oli hyvä. Suovaan pantaessa heinien piti olla jo melko kuivia. Ylhäältä suova voitiin myös peittää. Viron maaseudun pienillä tiloilla suovia tehdään vieläkin.
Heinän ohella suovaan saatettiin varastoida myös esimerkiksi puitavaa viljaa.
Sanonta "Kuin etsisi neulaa heinäsuovasta" tarkoittaa jonkin toiminnan hankaluutta tai turhuutta.
Operaatio Plowshare
Operaatio Plowshare oli Yhdysvaltojen tutkimusprojekti ydinräjähteiden rauhanomaisien käyttökohteiden tutkimiseksi. Projekti alkoi 1961 ja loppui 1977, ja siihen kuului yhteensä 27 toteutunutta ydinkoetta. Operaation nimi on raamatullinen viittaus (Jesaja 2:14: "Niin he takovat miekkansa vantaiksi ja keihäänsä vesureiksi; kansa ei nosta miekkaa kansaa vastaan, eivätkä he enää opettele sotimaan.")
Suunnitelmiin kuuluivat esimerkiksi Panaman kanavan laajentaminen, uuden "Pan-Atomic Canal" -kanavan rakentaminen Nicaraguaan, valtateiden kallioleikkausten tekeminen, jokiväylien yhdistäminen, ja erilaiset maanalaisten vesivarojen, kaasun, öljyn ja mineraalien louhintaan liittyvät räjähdykset. Näistä suurinta osaa ei toteutettu.
Ensimmäinen suunniteltu koe oli Project Chariot, jossa tarkoituksena oli louhia pieni satama Alaskan Cape Thompsoniin käyttäen viittä vetypommia. Tätä ei kuitenkaan suoritettu, koska vaikutusta lähialueiden väestöön ei osattu ennustaa ja kustannukset olivat liian korkeat hyötyihin nähden. Ensimmäinen toteutunut koe, Gnome, tehtiin 10. joulukuuta 1961 New Mexicon Carlsbadissa. Viiden kilotonnin kokeella oli useita tarkoituksia: höyryn tuottaminen sähkön tuotantoa varten, radioisotooppien tuottaminen, neutronien kulkuajan mittaaminen ja seismologiset tutkimukset šokkiaallon avulla. Näistä vain viimeinen onnistui täydellisesti.
Tärkeimpinä kokeina oli maakaasun "stimulointiin" liittyvät kokeet, joissa pyrittiin vapauttamaan kiinteisiin taskuihin jääneitä kaasuesiintymiä. 1973–1974 Suoritetuissa kokeissa kaasukentät eivät yhdistuneet kuten odotettiin, ja saadussa kaasussa oli liikaa radionuklideita, mikä myös aiheutti huolia projektin turvallisuudesta kansalaisten keskuudessa. Mikäli kokeet olisivat onnistuneet paremmin, niitä olisi ollut suunnitelmissa satoja lisää.
Projekti lopetettiin vuonna 1977. Vaikka projekti alkoi innostuneissa merkeissä, lopputuloksena oli käyttökelvottomia alueita, siirrettyjä kyliä, tritiumin saastuttamaa vettä, radioaktiivisuutta ja ydinlaskeumaa. Vaikka ongelmia vähäteltiin, kansalaisten vastustus ja projektin suuret 770 miljoonan dollarin kustannukset ilman merkittäviä voittoja johtivat lopulta sen keskeyttämiseen.
VTB
VTB tai VTB-pankki (, aiemmin ) on Venäjän suurimpiin lukeutuva pankkikonserni, joka oli vuonna 2017 taseella mitattuna maan toiseksi suurin pankki. Venäjän valtion omistusosuus VTB:stä oli 60,9 prosenttia vuoden 2017 lopulla. VTB-konsernin juridinen osoite sijaitsee Pietarissa, mutta pääkonttori Moskovassa.
Pankkikonserni on myös yksi Venäjän suurimmista yrityksistä; Forbesin kevään 2012 suuryritysten listalla VTB-pankki ylsi Venäjän 7. ja koko maailman 255. suurimmaksi julkiseksi noteeratuksi yritykseksi.
Venäjän SFNT:n valtiovarainministeriö perusti "Vneštorgbankin" (VTB) lokakuussa 1990 palvelemaan Venäjän ulkomaankauppaa ja viemään eteenpäin maan integroitumista globaaliin talouteen. Vneštorgbankin pääkonttori sijoitettiin Moskovaan. Valtio päätti vuonna 1997 muuttaa yhtiön OAO-muotoiseksi avoimeksi osakeyhtiöksi. Samalla Venäjän keskuspankista tuli sen suurin omistaja 96,8 %:n osuudella. Vuosituhannen vaihteessa keskuspankin omistusosuus oli kasvanut lähes 100 prosenttiin. Venäjän valtio otti Vneštorgbankin haltuunsa vuonna 2002 ostamalla keskuspankin omistamat osakkeet.
Venäjän valtion omistuksessa Vneštorgbankin tavoitteeksi tuli pankin nostaminen Venäjän johtavaksi pankkiryhmäksi kaikilla toimialoilla, mukaan lukien vähittäis- ja investointipankkitoiminta. Uusi strategia muotoutui VTB-pankin nykyisen toimitusjohtajan Andrei Kostinin tullessa pankkiin vuonna 2002. Vneštorgbank alkoi kasvaa yrityskauppojen myötä ostamalla Guta Bankin vuonna 2004 ja pietarilaisen Promstroibankin vuonna 2005. Guta Bankista muodostettiin VTB24-vähittäispankki vuonna 2005.
Vneštorgbank alkoi ottaa käyttöön koko konsernin tasolla VTB-nimen lokakuusta 2006 alkaen. Emoyhtiö muutti nimensä VTB Bank -muotoon maaliskuussa 2007. VTB:stä tuli vuonna 2007 ensimmäinen venäläispankki, joka järjesti listautumisannin. Anti oli vuonna 2007 arvoltaan koko pankkisektorin suurin, ja yhtiö keräsi annista noin kahdeksan miljardia dollaria. Samalla Venäjän valtion omistusosuus väheni 99,9 %:sta 75 %:iin. VTB:n osakkeen noteeraus aloitettiin venäläisissä RTS- ja MICEX-pörsseissä sekä Lontoon pörssissä.
Vuoden 2016 alussa VTB aloitti pankkitoiminnan yhdessä Venäjän postin kanssa muodostamalla sen kanssa yhteisen postipankin (). Toiminnan aloittamista varten VTB myi 50 % miinus yhden osakkeen tytäryhtiöstään Leto-pankista Venäjän postille noin 72 miljoonalla dollarilla.
VTB24-vähittäispankki yhdistyi VTB-pankin kanssa 1. tammikuuta 2018 yhteisen VTB-brändin alle.
Vuoden 2011 vuosikertomuksen mukaan VTB-konserni on keskittynyt erityisesti yritys- ja investointipankkitoimintaan (76 % pääomasta), mutta on aktiivisesti mukana myös vähittäis­pankki­toiminnassa (20 % pääomasta).
Venäjän ulkopuolella VTB-konserni toimi vuoden 2017 vuosikertomuksen mukaan 11 tytärpankin kautta, jotka sijaitsevat Saksassa, Britanniassa, Serbiassa, Armeniassa, Valko-Venäjällä, Kazakstanissa, Azerbaidžanissa, Ukrainassa, Georgiassa ja Angolassa. Lisäksi VTB:llä oli toimintaa kolmen yhteystoimiston kautta Italiassa, Kiinassa ja Kirgisiassa.
Miron Smirnov
Miron Nikolajevitš Smirnov (, 10. elokuuta 1820, toisen tiedon mukaan 1821 Säämäjärvi – 1. kesäkuuta 1895 Käkisalmi) oli karjalainen kauppias ja kotiseuduntutkija.
Miron Smirnov syntyi maalaiskauppiaan perheeseen. Säämäjärven ponomari opetti hänet lukemaan, ja myöhemmin hän työskenteli kauppiaan apupoikana Aunuksessa. 1830-luvulla Smirnov muutti Suomeen, jossa hän toimi muun muassa kauppa-apulaisena ja sahan johtajana. Vuonna 1852 Smirnov sai Suomen kansalaisuuden ja seuraavana vuonna hänestä tuli Joensuun kaupungin porvari. Vuonna 1861 hän rakensi Joensuun Hasanniemeen Suomen ensimmäisen höyrysahan ja myöhemmin hän oli yksi Joensuun ja Pietarin välillä liikennöineen matkustaja-aluksen omistajista.
1860-luvun alusta lähtien Smirnov harjoitti hyväntekeväisyyttä ja osallistui muun muassa Säämäjärven koulun perustamiseen. Hän teki kotiseuduntutkimusta ja julkaisi joukon artikkeleita karjalaisten etnografiasta ja kansanperinteestä. Vuonna 1890 ilmestyi Smirnovin teos "Golos korela" (”Karjalaisen ääni”), joka sisältää myös muutamia karjalan kielellä laadittuja runoja.
Adelaide (täsmennyssivu)
Adelaide voi tarkoittaa seuraavaa:
Bruno Gröning
Bruno Gröning (31. toukokuuta 1906 Danzig, Saksa – 26. tammikuuta 1959 Pariisi, Ranska) oli saksalainen parantaja, jonka opin mukaan jokainen ihminen voi saada uutta energiaa uskomalla hyvään ja tahtomalla tulla tulla terveeksi. Gröningin opin perustana oli aina henkisten voimien vaikutus ihmiseen. Tässä opissa henkisiin voimiin kuuluivat erityisesti ajatukset.
Gröning ei parantanut eikä väittänyt parantavansa ihmisiä lääketieteellisessä mielessä. Gröningin toiminta perustui uskonesitelmiin, joita on tallennettu ääninauhalle ja kirjattu muistiin. Gröningillä ei ollut lääketieteellistä koulutusta, vaan hän työskenteli muun muassa puuseppänä, tehdas- ja satamatyöläisenä, sähkelähettinä ja heikkovirta-asentajana. Toisen maailmansodan jälkeen hän asui Länsi-Saksassa, jossa häntä vastaan nostettiin useita oikeusjuttuja.
Gröningin tuttava Grete Häusler (1922–2007) perusti vuonna 1979 "Bruno Gröningin ystäväpiirin" ("Bruno Gröning-Freundeskreis"), joka levittää Gröningin oppeja. Ystäväpiirit järjestävät tapaamisia sekä julkaisevat kirjoja, CD- ja DVD-levyjä. Ystäväpiirin toiminta on kaikista uskontokunnista riippumatonta. Ystäväpiirin jäsenet, jotka työskentelevät lääketieteellisissä ammateissa, voivat liittyä Bruno Gröningin ystäväpiirin Lääketieteelliseen erikoisryhmään ("MWF"). Ystäväpiirit ovat levinneet Saksasta muualle maailmaan, ja toimintaa on myös Suomessa ei-rekisteröitynä yhdistyksenä.
Josef Sykiäinen
Josef (Juuso) Sykiäinen (, 10. huhtikuuta 1900 Suomen Vuissakka – 30. kesäkuuta 1977 Petroskoi) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja historioitsija.
Josef Sykiäinen syntyi inkerinsuomalaisen talonpojan perheeseen. Hän valmistui Leningradin pedagogisesta instituutista vuonna 1932 ja työskenteli opettajana ja kouluhallinnon tarkastajana.
Vuosina 1940–1944 Sykiäinen toimi Karjalais-suomalaisen SNT:n kommunistipuolueen sihteerinä ja vuosina 1944–1954 tasavallan ulkoministerinä. Vuonna 1946 hän suoritti Moskovan diplomaattiakatemian tutkinnon. Vuosina 1949–1952 Sykiäinen johti Marxin–Engelsin-Leninin instituutin Karjalan osastoa, vuosina 1952–1957 Neuvostoliiton tiedeakatemian Karjalan filiaalia ja vuosina 1957–1960 NKP:n aluekomitean puoluehistorian instituuttia.
Sykiäinen suoritti historian tohtorin tutkinnon vuonna 1960 ja työskenteli vuoteen 1973 saakka Petroskoin yliopiston NKP:n historian laitoksen opettajana ja professorina. Hän on tutkinut varsinkin Venäjän ja Suomen suhteita sekä Suomen sisällissotaa.
Lehtimies Rudolf Sykiäinen oli Josef Sykiäisen poika.
Säpsä
Säpsä () on taajama Karjalan tasavallan Prääsän piirin Jessoilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Säämäjärven itärannalla 60 kilometriä Prääsästä luoteeseen. Taajamassa on 435 asukasta (vuonna 2009).
Säpsässä toimii kalankasvattamo ja metsänhoitoalueen konttori. Taajaman lähistöllä sijaitsee villieläintarha "Tri medvedja".
Foundation for International Spiritual Unfoldment
Foundation for International Spiritual Unfoldment (FISU) on kansainvälinen ei-uskonnollinen ja uskontoihin sitoutumaton meditaatio-opetukseen keskittyvä järjestö, jonka päämaja on Lontoossa. Sen perusta on Gururaj Ananda Yogin (synt. Purushottam Narsinhram Valodia, 1932-1988) perustamassa International Foundation of Spiritual Unfoldment -järjestössä. FISU:n perustivat vuonna 1988 Yogin oppilaat Rajesh Ananda ja Jasmini Ananda.
FISU:n toimintaan kuuluvat Gururaj Ananda Yogin opetusten tunnetuksi tekeminen ja levittäminen. Järjestö järjestää 10 viikkoa kestäviä meditaatiokursseja, joilla opetetaan meditoinnin tekniikkaa ja annetaan oppilaille oma henkilökohtainen mantra.
Foundation for International Spiritual Unfoldmentilla on toimintaa useissa maissa. Suomessa toiminta alkoi vuonna 1995 ja Foundation for International Spiritual Unfoldment - Suomen osasto ry rekisteröitiin vuonna 2001.
Muotkavaara
Muotkavaara (, tai Муоткавара, , ) on vaara Suomen, Norjan ja Venäjän rajalla. Suomen puolella se kuuluu Inarin, Norjassa Etelä-Varangin ja Venäjällä Nikkelin kuntaan. Huippu on Norjan puolella ja noin 169 metriä korkea.
Saamenkieliset nimet viittaavat vesistöjen väliseen kannakseen tai taipaleeseen (, ).
Muotkavaaralla sijaitseva kolmen valtion rajapyykki () on rakennettu vuonna 1846. Se on kartiomainen kivipyykki, jonka huipulle on asetettu betoninen kolmisivuinen pyramidi vuonna 1945. Valkoisen pyramidin sivuilla on tekstit ”SUOMI MUOTKAVAARA”, ”NORGE KROKFJELLET” ja ”РОССИЯ МУОТКАВААРА”. Rajapyykillä kohtaa kolme aikavyöhykettä: Moskovan aika (UTC+3) Venäjällä, Itä-Euroopan aika (UTC+2) Suomessa ja Keski-Euroopan aika (UTC+1) Norjassa.
Rajapyykin paikka perustuu Norjan ja Venäjän rajankäyntiin (1826) sekä Suomen ja Venäjän rajanjärjestelyyn (1833), jonka mukaan Suomen ja Venäjän raja kohtaa Norjan rajan ”Mutkavaaralla”. Rajamerkin hoidosta on kolmenvälinen sopimus vuodelta 1953.
Petsamon kuuluessa Suomeen 1920–1944 pyykki oli osa Suomen ja Norjan kahdenvälistä rajaa. Kolmen valtion rajapyykki siitä tuli 1944 Moskovan välirauhansopimuksen myötä. Rajan kulku pyykiltä muuttui vielä, kun Suomi joutui myymään Jäniskosken–Niskakosken alueen Neuvostoliitolle 1947. Sen seurauksena Suomen ja Venäjän raja suuntautuu Muotkavaaran pyykiltä lounaaseen.
Muotkavaara kuuluu Norjan puolella Ylä-Paatsjoen kansallispuistoon (). Suomen puolella lähistölle ulottuu Vätsärin erämaa-alue.
Kolmen valtion rajapyykin luona voi vierailla jalan, Suomen puolelta sinne pääsee Norjan rajan ja Venäjän vastaisen rajavyöhykkeen väliin jäävää polkua pitkin. Norjan Grensefossista on pyykille noin viiden kilometrin kävelymatka.
Suomen ja Norjan rajan ylittäminen on sallittu, mutta rajapyykin kiertäminen Venäjän puolelle on kiellettyä, sillä paikalla ei ole vahvistettua rajanylityspaikkaa Venäjälle kummastakaan naapurimaasta. Luvattomasta rajanylityksestä on rangaistu lievänä valtionrajarikoksena.
Nellim-Paatsjoen kyläyhdistys on vuonna 2007 ehdottanut noin 10 km:n pituisen metsäautotien rakentamista Kessin metsäautotieltä Muotkavaaran alueelle lähelle Norjan rajaa.
Iveco Daily
Iveco Daily on Ivecon vuodesta 1978 lähtien valmistama pakettiautomalli. Sitä myytiin vuoteen 1983 asti myös nimellä Fiat Daily.
Dailyn ensimmäiseen sukupolveen kuului kaksi mallia, 35 ja 50 (kantavuus 3,5 ja 5,0 tonnia). Suuremman mallin (Daily 50) tavaratilan tilavuus oli jopa 17 m. Vuonna 1980 mallista esiteltiin turbodiesel-versio TurboDaily. Ensimmäistä Dailyä myytiin myös nimellä Alfa Romeo AR8.Toisen sukupolven Daily julkistettiin vuonna 1990. Sen ohjaamo oli uudistettu ja moottoriin oli tehty parannuksia.
Ford teki Ivecon kanssa yhteistyötä vuodesta 1986 eteenpäin. Tämän vuoksi 3,5 tonnin Daily poistettiin myynnistä Isossa-Britanniassa, sillä se kilpaili Fordin Transitin kanssa. Yli neljän tonnin Dailyjä myytiin kuitenkin yhä.
Mallille tehtiin facelift vuonna 1996. Ulkoinen muutos oli pientä, mutta moottori kasvoi 2,8-litraiseksi. Faceliftin myötä markkinoille tulivat myös muun muassa pikkubussi- ja nelivetoversiot.Kolmannen sukupolven Daily julkistettiin vuonna 2000. Tämän mallisukupoven myötä nimestä TurboDaily luovuttiin, sillä kaikki moottorit olivat turbodieseleitä, joissa oli Unijet-teknologia (yhteispaineruiskutus). Dailystä tehtiin kaksi uutta versiota, automaattivaihteinen Agile sekä maakaasukäyttöinen CNG. Kolmas sukupolvi toi mukanaan myös kaksi uutta painoluokkaa: Daily 28 ja Daily 65 (kantavuus 2,8 ja 6,5 tonnia). Iveco Daily sai "Vuoden pakettiauto" -palkinnon vuonna 2000.
Malliin tarjottiin aluksi seuraavia moottoreita:Vuonna 2003 julkistettiin F1A-moottorit, joissa oli toisen sukupolven yhteispaineruiskutus:Vuoden 2004 F1C-moottorit korvasivat lopullisesti kolmannen sukupolven alkuperäiset moottorit:Alle 120 hevosvoiman moottoreissa oli viisivaihteinen vaihdelaatikko. Sitä tehokkaampia moottoreita myytiin myös kuusivaihteisina. Malliin tarjottiin myös Agile-automaattivaihteistoa.
Neljännen sukupolven Dailyn suunnitteli Giugiaro, ja sitä alettiin myydä vuonna 2006. Siitä tarjottiin muun muassa pakettiauto-, pikkubussi-, Agile- ja CNG-versioita. Irisbus alkoi valmistaa pikkubusseja neljännen sukupolven Dailystä. Joitakin vähäpäästöisellä moottorilla varustettuja malleja on myyty Euroopassa nimellä Iveco EcoDaily. Vuodesta 2007 lähtien malli oli saatavilla myös nelivetoisena.Viidennen sukupolven Dailyä alettiin myydä syyskuussa 2011.
Euro 5
EEV
Euro 5
EEV
Matt Moore
Matthew Moore (s. 9. elokuuta 1984, Van Nyus, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan pelinrakentaja. Hän edustaa tällä hetkellä NFL-liigassa pelaavaa Miami Dolphinsia.
Moore aloitti ammattilaisuransa Dallas Cowboysin organisaatiossa, muttei pelannut joukkueessa yhtään ottelua. NFL-debyyttinsä hän teki Carolina Panthersin paidassa, ja edusti seuraa kauden 2010 loppuun saakka.
Kesällä 2011 Moore teki vapaana pelaajana sopimuksen Miami Dolphinsin kanssa.
Benedek Oláh
Benedek Márton Oláh (s. 29. maaliskuuta 1991 Kalajoki) on suomalainen pöytätennispelaaja.
Oláh on pelannut Suomen maajoukkueessa vuodesta 2006 ja voittanut Suomen-mestaruuden kaksinpelissä vuosina 2011, 2012, 2013, 2014, 2016, 2017 ja 2018, miesten nelinpelissä vuosina 2008, 2009, 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2016 sekä sekanelinpelissä vuosina 2010, 2011, 2012, 2013 ja 2015. Myös hänen siskonsa Zsófia Oláh pelasi nuorempana pöytätennistä.
Oláhista tuli ensimmäinen suomalainen olympialaisissa pelannut pöytätennispelaaja Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Riossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella singaporelaisen Chen Fengin ja hävisi toisella kierroksella tanskalaiselle Jonathan Grothille. Oláhin kehitys on ollut poikkeuksellisen nopeaa, sillä vielä kesäkuussa 2014 hänen listasijoituksensa oli 288, vuotta myöhemmin 189 ja vuoden 2016 kesäkuussa 63. Kansainvälinen pöytätennisliitto katsoi toukokuussa 2016 Oláhin olevan kehittyneimpiä pelaajia edeltäneen vuoden ajalta.
Lapsena Oláh harrasti uintia, hiihtoa, yleisurheilua, koripalloa, pesäpalloa ja lentopalloa. Pöytätenniksen pelaamisen hän aloitti vuonna 2000. Hänen vanhempansa muuttivat Suomeen Unkarista ennen Oláhin syntymää.
Joanna Johnson
Joanna Johnson (s. 31. joulukuuta 1961 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja.
Johnson on valmistunut Etelä-Kalifornian yliopistosta vuonna 1983 pääaineenaan englanninkielinen kirjallisuus.
Näyttelijänä Johnson tunnetaan etenkin saippuasarjasta "Kauniit ja rohkeat", jossa hän on esittänyt Caroline Spencer Forresteria (1987–1990, 2001) ja tämän kaksoissisarta Karen Spenceriä (1991–1994, 2009, 2011–2014). "Kauniiden ja rohkeiden" lisäksi Johnson on näytellyt kauhuelokuvassa "Killer Party" (1986). Hän on myös vieraillut useissa televisiosarjoissa.
Johnson jätti "Kauniit ja rohkeat" 1990-luvulla, koska halusi keskittyä käsikirjoittamiseen. Hän on käsikirjoittanut esimerkiksi elokuvan "Lemmenlääkäri" ("The Shrink Is In", 2000), jossa pääosia esittävät Courteney Cox ja David Arquette.
Sittemmin Johnson on työskennellyt televisiosarjojen parissa. Hän on muun muassa käsikirjoittanut ja tuottanut tilannekomedian "Hope & Faith", joka kertoo saippuaoopperanäyttelijä Faithista (Kelly Ripa) ja hänen sisarestaan Hopesta (Faith Ford). Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta vuosina 2003–2006.
Johnson ei ole luopunut kokonaan näyttelemisestäkään, sillä hänet on nähty silloin tällöin vierailijana "Kauniissa ja rohkeissa".
Johnson kävi Suomessa vuonna 1993, jolloin "Kauniit ja rohkeat" -huuma oli kuumimmillaan. Kun näyttelijä saapui helsinkiläiseen tavarataloon tervehtimään ihailijoitaan, häntä oli vastassa satoja ihmisiä. ”Caroline” aiheutti väentungoksen myös vieraillessaan Joulupukin pajassa napapiirillä. Johnsonia lennätettiin ympäri maata, ja hän pääsi jopa levyttämään oman popalbumin "Standing In My Rain". Se ylsi Suomen albumilistalla sijalle 30. Levyn tuottajana toimi Cris Owen.
Toukokuussa 2012 Johnson kertoi "TV Guide" -lehden haastattelussa olevansa lesbo. Samalla hän paljasti, että on ollut neljä vuotta naimisissa Michelle Agnew -nimisen naisen kanssa. Parilla on kaksi adoptiolasta. Johnson tajusi homoseksuaalisuutensa parikymmenvuotiaana, mutta piti asian poissa julkisuudesta, koska pelkäsi kaapistatulon vaikeuttavan työllistymistään. Vuonna 2012, ollessaan 50-vuotias, hän rohkeni puhua seksuaalisesta suuntautumisestaan, sillä ajat olivat hänen mukaansa muuttuneet: samana vuonna kävi ilmi, että myös Johnsonin roolihahmo Karen oli avioitunut salaa naisen kanssa.
Roger Sessions
Roger Sessions (28. joulukuuta 1896 Brooklyn, New York – 16. maaliskuuta 1985 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1914 ja täydensi opintojaan Yalen yliopistossa, jossa häntä opetti Horatio Parker. Hän itse työskenteli vuoteen 1925 saakka Ernest Blochin avustajana tämän johtaessa Cleveland Institute of Musicia.
Vuosina 1925–1933 Sessions asui Firenzessä, Roomassa ja Berliinissä. Hän saavutti menestystä teoksellaan "Suite from the Black Maskers" vuonna 1928. Tähän aikaan hän oli aiemman runsaan kromaattisen tyylinsä sijaan alkanut jo suosia uusklassista kieltä. Kotimaahansa palattuaan Sessions työskenteli Bostonin yliopistossa 1933–1935, Princetonin yliopistossa 1935–1945 ja uudestaan 1953–1965, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä 1945–1951 ja vuodesta 1967 Juilliard Schoolissa.
Vuoden 1935 viulukonsertosta alkaen Sessionsin musiikki alkoi kehittyä kompleksisemmaksi, ja 1950-luvulla hän hyödynsi sarjallisia tekniikoita, tosin hyvin joustavasti. Vuonna 1974 hän sai Pulitzer-erikoismaininnan elinikäisistä saavutuksista, ja vuonna 1982 hän sai Pulitzerin "Konsertosta orkesterille". Hänen muuhun tuotantoonsa lukeutuu yhdeksän sinfoniaa.
Sessionsin johdolla opiskelivat muiden muassa Milton Babbitt ja David Diamond.
Videopelivuosi 2009
Videopelivuosi 2009 käsittelee vuoden 2009 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Viiden tähden liike
Viiden tähden liike () on italialainen populistinen, EU-kriittinen, ekologinen ja korruption vastainen puolue. Puolueen perustaja on italialainen koomikko Giuseppe "Beppe" Grillo. Liikkeen keskeinen tavoite ja toimintatapa on suora demokratia. Suoraa demokratiaa liike toteuttaa toiminnassaan esimerkiksi siten, että liikkeen rekisteröityneet jäsenet voivat nettiäänestyksessä valita liikkeen vaaliehdokkaat Italian sisäisissä vaaleissa ja eurovaaleissa.
Ensimmäisissä vaaleissaan, aluevaaleissa 2010, Viiden tähden liike sai 3,5 % äänistä niillä viidellä alueella, joilla se osallistui vaaleihin. Vuoden 2012 paikallisvaaleissa puolueen kannatus oli kasvanut selvästi, ja se voitti pormestarivaalit Parmassa ja kolmessa pienemmässä kaupungissa. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa Viiden tähden liike oli edustajainhuoneen vaalissa suurin puolue 25,5 prosentin kannatuksella ja senaatin vaalissa toiseksi suurin 23,79 prosentin osuudella.
Mari Uusitalo
Mari Liisa Johanna Uusitalo (s. 11. toukokuuta 1973 Tampere) on suomalainen keihäänheittäjä. Uransa ajan hän edusti Tampereen Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi Pasi Peura. Kalevan kisoista Uusitalo voitti pronssin, minkä lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa kolme hopeaa. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2002 jälkeen. Hänen ennätyksensä 55,47 metriä on vuodelta 1999 ja se oikeuttaa Suomen kaikkien aikojen tilastossa sijalle 15.
Katja Nokelainen
Katja Katariina Nokelainen (s. 16. huhtikuuta 1979 Vantaa) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keihäänheittäjä. Uransa viimeiset vuodet hän edusti Kuortaneen Kuntoa ja hänen valmentajinaan toimivat Ari Nokelainen sekä vuodesta 2002 lähtien myös Petteri Piironen. Nokelainen ei ole kilpaillut virallisissa kilpailuissa vuoden 2007 jälkeen. Hänen ennätyksensä 53,46 metriä on vuodelta 2003.
The Hold Steady
The Hold Steady on yhdysvaltalainen indie rock -yhtye Brooklynistä, New Yorkista, joka perustettiin vuonna 2004. Yhtyeen jäsenet ovat: Craig Finn (laulu, kitara), Tad Kubler (soolokitara), Galen Polivka (basso), Bobby Drake (rummut) ja Steve Selvidge (kitara). Se on tunnettu "tiheän tarinankerronan sanoituksista," ja klassisen rockin vaikutteista. Yhtyeen sanoitukset pyörivät päihderiippuvuuden, uskonnon ja lunastuksen ympärillä ja tapahtumapaikkana on yleensä Minneapolisin kaupunki.
The Hold Steady julkaisi debyyttialbumin "Almost Killed Me" vuonna 2004 ja tuli tunnetuksi kolmannen studioalbuminsa "Boys and Girls in America"n julkaisun jälkeen vuonna 2006. Vuonna 2010 kosketinsoittaja ja multi-instrumentalisti Franz Nicolay jätti yhtyeen ennen viidettä studioalbumia ("Heaven Is Whenever" (2010)). Myöhemmin yhtyeestä tuli viisihenkinen, kun Lucero-yhtyeen kitaristi Steve Selvidge liittyi kokoonpanoon.
Fredrik Mäklin
Fredrik Wilhelm Mäklin (26. toukokuuta 1821 Joutseno – 8. tammikuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen eläin­tieteilijä ja professori.
Mäklinin vanhemmat olivat kirkkoherra Josef David Mäklin ja Ulrika Petronella Horn. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1839, filosofian kandidaatiksi 1849 ja lisensiaatiksi 1854. Seuraavana vuonna hänestä tuli eläintieteen dosentti ja vuonna 1859 ylimääräinen professori. Varsinaiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1867, ja hän toimi virassa kuolemaansa saakka vuoteen 1883.
Mäklinin jo vuonna 1846 valmistunut tutkimus "Coleoptera Myrmecophila Fennica" herätti huomiota, samoin kuin hänen lisensiaatin­työnsä vuodelta 1853 ja dosentin­väitös­kirjansa vuodelta 1855, joka julkaistiin myös Saksassa. Hänen väitös­kirjansa aiheena olivat pohjoisten alueiden kovakuoriaiset.
Mäklinin tieteellinen tuotanto keskittyi pääosin hyönteis­tieteeseen. Hyönteisten ohella hän tutki lintuja ja kaloja, joskin hänen edellisiä koskenutta professorin­väitös­kirjaansa vuodelta 1867 pidettiin tieteellisenä erehdyksenä. Mäklin tunnettiin Charles Darwinin kehittämän evoluutioteorian kriitikkona.
Mäklinin puoliso vuodesta 1863 oli Maria Augusta Elisabet von Tiesenhausen (k. 1894).
Mäklinin kuoltua vuonna 1883 hänen seuraajakseen eläin­tieteen professorina nimitettiin Johan Axel Palmén.
Sofian alue
Sofian alue () on Bulgarian alue maan länsiosissa. Alue ympäröi maan pääkaupunkia Sofiaa, joka ei kuitenkaan kuulu alueeseen vaikka onkin sen hallinnollinen keskus. Alue on vuoristoista, sillä sekä Rila- että Balkanvuoret hallitsevat ympäristöä. Sofian alue on jaettu 22 kuntaan.
Lørenskog IK
Lørenskog IK on norjalainen jääkiekkojoukkue Lørenskogin kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1963, ja se pelaa Norjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla.
Assassin’s Creed II: Discovery
Assassin’s Creed II: Discovery on Griptonite Gamesin kehittämä ja Ubisoftin julkaisema "Assassin’s Creed" -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin marraskuussa 2009 Nintendo DS:lle ja seuraavana vuonna iOS:lle.
Ubisoftin Ben Mattes virallisesti paljasti pelin kehityksestä Apple Inc’n pääpuhujana 9. syyskuuta 2009 ja peli julkaistiin 17. marraskuuta. Pelin iOS-versio viivästyi, mutta Ubisoft ei kommentoinut viivästymisen syytä. Sekä iPhonen että Nintendo DS:n käyttäjät voivat käyttää laitteen kameratoimintoa luodakseen ”Wanted”-julisteita peliin.
Pelin tarina sijoittuu 14 vuotta "Assassin’s Creed II":n alun jälkeen. Se seuraa pelin päähahmo Ezio Auditore da Firenzeä, kun hän matkustaa 1400-luvulla Espanjaan vapauttaakseen salamurhaajatoverinsa, jotka on vangittu Espanjan inkvisition varjolla. Tarinan myötä hän huomaa, että temppeliherrat ovat aikeissa purjehtia meren yli löytääkseen uuden maailman. Ezion piti pelastaa Christoffa tai Kristoffer Kolumbus ja tappaa Tomás de Torquemada lopettaakseen temppelinherrojen uhan. Ezion piti myös murhata joitakin muita tärkeitä kohteita, kuten Gasper Martinez, Pedro Llorente, temppeliherrojen vakooja ja Juan de Marillo. Matkan varrella Ezio pelastaa useita salamurhaajia, kuten Luis de Santángelin ja Rafael Sanchezin, jotka auttavat häntä. Myös Granadan kaupunki piiritetään temppeliherrojen toimesta ja Ezion on pelastettava kuningas Muhammad XII. Ezio myös kohtaa kuningatar Isabellan.
Toisin kuin "Assassins Creed Bloodlines", "Assassins Creed II: Discovery" sai yleisesti hyvät arvostelut kaikkialla. IGN antoi sille 8/10 Nintendo DS:llä ja 7/10 IOS:sella. GameSpot arvioi sen 7/10 Nintendo DS:llä. Virallinen Nintendo Magazine Australia / Uusi-Seelanti oli enemmän negatiivinen ja antoi pelille vain 55 %, ylistäen pelin 2D-ominaisuutta ja hahmoanimaatiota, mutta kritisoi latteita tehtäviä, huonoa tasojen suunnittelua ja hunoja ohjaimia, kutsuen sitä ”Menetetyksi mahdollisuudeksi korjata ensimmäisen pelin virheet”.
GameZone n Natalie Romano antoi pelille 8/10, ja sanoi, että se on ”Vaikuttavan uskollinen peli sarjalle, "Assassin’s Creed II: Discovery" on todella viihdyttävä peli, joka on paras kaveri konsolipelille. Tästä huolimatta peli on kaukana täydellisyydestä, mutta on helppoa katsoa läpi vikojen, kun peli on niin hauska ettei malta edes lopettaa. Jos olet ostanut "Assassin’s Creed II":sen, sinun todella täytyy ostaa "Discovery"”.
Suuri Postitie
Suuri Postitie () on historiallinen maantie, joka kulkee Turusta Tukholmaan. Tie kulkee Turusta Mynämäen kautta Kustaviin. Kustavista reitti jatkuu meritse kohti Sundia ja sieltä Eckeröhön. Sen jälkeen tie kulkee meritse Ruotsin Grisslehamniin ja lopulta Norrtäljen kautta Tukholmaan. Tien kautta kulki merkittävä osa Suomen ja Ruotsin välisestä posti- ja matkustajaliikenteestä.
Tieosuus otettiin käyttöön postin kuljetusta varten vuonna 1638, mutta reitti oli käytössä jo sitäkin ennen. Varhaisimmat kirjalliset tiedot siitä ovat 1500-luvun alusta, mutta se on todennäköisesti ollut käytössä jo 1300-luvulla.
Postin kuljetuksesta huolehtivat aluksi talonpojat. Kestikievareiden tehtäväksi se siirtyi vuonna 1845. Tietä käytettiin meripostin kuljetukseen vuoteen 1910 saakka, jolloin Suomen ja Ruotsin välillä alkoi säännöllinen laivaliikenne. Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä postitien eteläosasta Turusta Mynämäelle tuli osa valtatie 8:aa. Sen tilalle valmistui nykyaikainen tie Mynämäeltä Raisioon asti vuonna 1961 ja perille Turkuunkin kaksi vuotta myöhemmin.
Postitie on topografialtaan varsin vaihtelevaa. Vaikka tie pyrkii seuraamaan tarkasti peltoaukeiden ja metsän rajaa, se ylittää myös mäkisiä korpialueita ja useita jokia. Saaristossa kulku vaihtelee yhtenään maalta merelle. Tien reitti kulkee useiden keskiaikaisten kirkkojen kautta, ja siellä näkyy myös kartanoita ja avaria pelto- ja merimaisemia.
Suuren Postitien linjaus on merkitty maastoon pylväillä. Se on lähes kokonaisuudessaan edelleen käytössä seutu-, yhdys- ja yksityisteinä. Ajokelvottomiksi muuttuneet tieosuudet ja yksityiset pihatiet ovat melko lyhyitä osuuksia. Vanhoista siltapaikoista useimmat ovat yhä käytössä, mutta yksikään nykyisistä silloista ei ole peräisin Ruotsin vallan ajalta. Parhaiten postitie on säilynyt Kustavissa, Taivassalossa ja Vehmaalla. Nämä osuudet Museovirasto on luokitellut valtakunnallisesti merkittäviksi rakennetuiksi kulttuuriympäristöiksi.
Postitien reitti on Ahvenanmaalla merkitty puisin kilometripylväin. Tie ylittää Kihdin selän Kustavin Vartsalan ja Brändön pääsaaren välillä, sen jälkeen Lappveden ja Teilin selät − poiketen välillä Kumlingen pääsaarella − kunnes saapuu Vårdön pääsaarelle. Tie jatkuu Vargatan laiturista Vargatanselän yli Bomarsundin laituriin Ahvenanmantereen itärannalla, sivuuttaa Kastelholman linnan ja ylittää Färjsundetin salmen Saltvikin ja Finströmin rajalla. Täältä tie etenee melko tarkoin nykyistä tiestöä noudattaen Hammarlandin Kattnäsin laituriin, ylittää Marsundin salmen ja kulkee Eckerön pääsaaren halki Eckerön posti- ja tullitalon luo.
Perhepäivähoito
Perhepäivähoito on pienen lapsen hoitoa ja kasvatusta, jota järjestetään pääsääntöisesti hoitajan omassa kodissa. Perhepäivähoito voi olla joko kunnan tai yksityisen hoitajan järjestämää. Perhepäivähoitoryhmään voi kuulua enintään neljä kokopäiväistä ja yksi osa-päiväinen, esiopetusikäinen lapsi, mukaanluettuna hoitajan omat alle kouluikäiset lapset. Ryhmäperhepäivähoidossa kaksi tai kolme perhepäivähoitajaa työskentelee useimmiten kunnan osoittaman ryhmäperhepäiväkodin tiloissa vastaten enintään 12 lapsen ryhmästä.
Kunnallinen perhepäivähoito on päivähoitoa, jossa kunta on palkannut perhepäivähoitajan.
Yksityinen päivähoito on yksityisten hoitajien tuottamaa ja kaupungin valvomaa ja tukemaa päivähoitoa. Yksityistä perhepäivähoitajaa ei sido kunnallisen puolen tasausvapaakäytäntö (esimerkiksi yksi lomaviikko tehdyistä ylitöistä joka 8.viikko). Yksityinen perhepäivähoitaja sopii hoitomaksuista suoraan hoitoperheen kanssa. Hoitomaksuista on olemassa valtakunnalliset suositukset, joita hoitajat usein seuraavat.
Perhepäivähoidon kasvatustoiminta muistuttaa lapsen kotona tapahtuvaa hoitoa, kasvatusta ja opettamista. Perhepäivähoito tarjoaa luonnolliset puitteet lapsen kasvulle ja kehitykselle. Lisäksi siihen sisältyy ohjattua toimintaa (askartelua, kirjojen lukemista, musisointia, pieniä oppituokioita, retkiä jne.) sekä leikkiä ja työtehtäviä, joihin lapsi voi kotiympäristössä osallistua.
Perhepäivähoitaja hoitaa lapsia omassa kodissaan, lasten kotona tai ryhmäperhepäiväkodissa. Yhdellä perhepäivähoitajalla saa olla hoidossaan enintään neljä alle kouluikäistä lasta kokopäivähoidossa ja sen lisäksi esikoulua tai koulua käyvä lapsi, joka on osapäivähoidossa. Hoitajan omat alle kouluikäiset lapset lasketaan mukaan hoidettavien lasten lukumäärään.
Kaikissa kymmenessä tutkitussa Etelä-Suomen kunnassa perhepäivähoito sai vieläkin myönteisempiä arvioita kuin päiväkodit. Tohtori Jyrki Reunamon mukaan perhepäivähoito näyttäisi olevan tasokasta.
Varhaiskasvatuksen dosentti Marjatta Kalliala arvostelee äskeistä kunnallisten perhepäivähoitajien työajan rajoittamista, koska sen vuoksi lapset joutuvat tyypillisesti joka 8. viikko varahoitopaikkaan, mikä Kalliala pitää lapsille haitallisena: lasten suojeleminen olisi tärkeämpää kuin aikuisten.
Yksityisillä perhepäivähoitajilla ei ole työajan rajoitusta, vaan työajoista sovitaan perheiden ja hoitajan kesken.
Robert E. Park
Robert Ezra Park (14. helmikuuta 1864 – 7. helmikuuta 1944) oli yhdysvaltalainen sosiologi. Park oli merkittäviä sosiologian uranuurtajia Yhdysvalloissa ja hänellä oli suuri merkitys Chicagon sosiologisen koulukunnan kehittymisessä.
Robert Park opiskeli Euroopassa ja hänellä oli myöhemmin tärkeä rooli sosiologisten ajatusten siirtämisessä Yhdysvaltoihin Euroopasta. Park kävi Euroopassa esimerkiksi Georg Simmelin opettamia kursseja ja myöhemmin siirsi Simmelin ajatuksia yhdysvaltalaiseen sosiologiaan.
Vuonna 1921 Park julkaisi yhdessä Ernest W. Burgessin kanssa ensimmäisen merkittävän sosiologian oppikirjan A"n Intoduction to the Science of Sociology".
Sparta Warriors
Sparta Warriors on norjalainen jääkiekkojoukkue Sarpsborgin kaupungista. Joukkue pelaa GET-ligaenissa, jossa se pelaa kotiottelunsa maan vanhimmassa jäähallissa Sparta Amfissa. Joukkue on perustettu vuonna 1958 ja seura on onnistunut voittamaan Norjan mestaruuden kolmeen kertaan.
Borgiat, maan ja taivaan valtiaat
Borgiat, maan ja taivaan valtiaat ("The Borgias") on kanadalais-unkarilais-irlantilaisena yhteistuotantona tehty historiallinen draamasarja. Tosipohjainen sarja kertoo 1400- ja 1500-lukujen taitteessa Vatikaanissa valtaa tavoittelevasta kardinaali Rodrigo Borgiasta perheineen. Sarjan pääosaa esittää Jeremy Irons, joka on saanut roolistaan Golden Globe -ehdokkuuden. Sarja päätettiin lopettaa kolmannen kauden jälkeen vuonna 2013.
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi esitettiin Kanadan ja Yhdysvaltain televisiossa vuonna 2011. Toinen tuotantokausi esitettiin Pohjois-Amerikassa vuonna 2012. Kolmas tuotantokausi alkoi huhtikuussa 2013.. Showtime päätti lopettaa sarjan tuotannon kolmannen kauden jälkeen historiallisen draaman korkeiden tuotantokustannusten takia. Viimeinen jakso esitettiin 16. kesäkuuta 2013.
Yle TV2 esitti sarjan ensimmäisen kauden Suomessa syksyllä 2012.. Sarjan toinen kausi esitettiin keväällä 2013 TV2:lla.
Sarjan on ohjannut Neil Jordan. Sen ovat tuottaneet Take 5 Productions, CTV, Bravo! ja Showtime Networks. Sarja on kuvattu Unkarissa.
Nicolas Flagello
Nicolas Flagello (15. maaliskuuta 1928 New York – 16. tammikuuta 1994 New Rochelle) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen musiikkinsa on tonaalista ja hyödyntää perinteisiä muotoja. 1950–1960-luvuilla muodissa oli muun muassa sarjallisuus, ja tämä haittasi aikanaan Flagellon musiikin tuomista julkisuuteen. Hän kuitenkin sävelsi muun muassa kuusi oopperaa (kuten "Judgement of St Francis"), kaksi sinfoniaa ja kahdeksan konserttoa. Hän toimi myös kapellimestarina sekä pianistina ja teki lukuisia levytyksiä.
Flagello sai lapsena opetusta Vittorio Gianninilta. Hän opiskeli Manhattan School of Musicissa, josta hän sai kandidaatin (1949) ja maisterin (1950) arvot. Valmistuttuaan hän liittyi koulun henkilökuntaan, jossa toimi vuoteen 1977 saakka. Hän opiskeli 1950-luvulla myös Fulbright-stipendillä Roomassa; vuonna 1956 hän sai Accademia Nazionale di Santa Ceciliasta "Diploma di Studi Superiorin" Ildebrando Pizzettin ohjaamana.
Ensimmäistä kertaa Flagello sai musiikillaan merkittävää julkisuutta vuonna 1964, jolloin ilmestyi neljä hänen teoksilleen omistettua LP:tä. Hänen musiikkinsa ensimmäinen huomattava esitys kuitenkin järjestettiin vasta vuonna 1974. Tuolloin oratorio "Passion of Martin Luther King" esitettiin Kennedy Centerissä James DePreistin johtaessa Yhdysvaltain kansallisorkesteria sekä kuoroa ja säveltäjän veljen, Ezion toimiessa laulusolistina. Säveltäjän viimeinen teos, "Concerto Sinfonico" saksofonikvartetille ja orkesterille on vuodelta 1985; sairaus päätti hänen uransa ennenaikaisesti. Hänen musiikkinsa esitykset ja levytykset ovat yleistyneet hänen kuolemansa jälkeen.
Matsumoton linna
Matsumoton linna () on historiallinen linna Matsumotossa, Naganon prefektuurissa, Japanissa. Matsumoton linna on aikaisemmin tunnettu myös nimellä Fukashi. Se on yksi Japanin kansallisaarteista.
Japanilaisten linnojen yleisestä sijainnista poiketen Matsumoton linna sijaitsee tasangolla ja luokitellaan näin ollen "hirashiro"-linnaksi. Välittömästi linnan vieressä sijaitsee joki, joka myös muodostaa linnan vallihaudan. Matsumoton linnan sijaintipaikalle rakennettiin ensimmäinen linnoitus vuonna 1504. Nykyinen linna rakennettiin vuonna 1593 ja sen päätorni vuonna 1597.
Bungalow
Bungalow tarkoittaa yleensä yksi- tai puolitoistakerroksista pientaloa, jossa on yksi tai useampi katettu veranta. Bungalowilla on kuitenkin muitakin merkityksiä eri maiden rakennuskulttuureissa.
Bungalow-termi syntyi Intiassa. Se tulee gudžaratin kielen sanasta "baṅgalo", joka puolestaan tulee hindin sanasta "baṅglā", joka tarkoittaa Bengalia. Bungalow tarkoitti siis alun perin "Bengalin alueen tyylistä taloa". Bengalissa talot olivat perinteisesti pieniä yksikerroksisia erillistaloja, joissa laaja varjoisa veranta saattoi ympäröidä koko talon.
Ison-Britannian siirtomaavallan aikana bungalowiksi alettiin kutsua ensin Englannin Itä-Intian kauppakomppanian merimiesten vaatimattomia asumuksia Intiassa, sitten siirtomaahallinnon brittien tilavia virkataloja. Jälkimmäisessä merkityksessä bungalow tuli tunnetuksi Britanniassa ja Yhdysvalloissa, jossa bungaloweiksi alettiin kutsua 1800-luvun lopulla maaseudulle tai esikaupunkeihin rakennettuja taloja, jotka edustivat Arts and Crafts- tai muuta maalaistyyliä. Myöhemmin rakennusliikkeet alkoivat käyttää bungalow-termiä myös pienemmistä taloista.
Australiassa bungalow-talotyypistä isoine verantoineen tuli suosittu ensimmäisen maailmansodan jälkeen nimellä California Bungalow. Britanniassa ja Pohjois-Amerikassa bungalow tarkoittaa nykyisin yleensä yksikerroksista pinta-alaltaan melko vaatimatonta pientaloa, tai puolitoistakerroksista taloa jonka kattolaipioihin on sijoitettu lanternityyppiset kattoikkunat.
Jusztin Nándor Takács
Jusztin Nándor Takács (15. tammikuuta 1927 Rábacsanak – 11. heinäkuuta 2016) oli unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin paljasjalkaisten karmeliittojen papiksi 28. lokakuuta 1951 ja nimitettiin Székesfehérvárin (Albareale) hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Carcabian titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. helmikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat László Dankó ja István Seregély.
31. maaliskuuta 1990 Takács sai nimityksen Székesfehérvárin koadjuuttoripiispaksi, ja 13. syyskuuta 1991 hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 4. huhtikuuta 2003.
Antal Spányi
Antal Spányi (s. 13. marraskuuta 1950 Budapest) on unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Esztergomin arkkihiippakuntaan László Lékai 19. heinäkuuta 1976. Hänet nimitettiin Esztergom-Budapestin vihkipiispaksi sekä Tharroksen titulaaripiispaksi 13. helmikuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 28. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi László Paskai, jota avustivat Csaba Ternyák ja Vilmos Dékány.
4. huhtikuuta 2003 Spányi sai nimityksen Székesfehérvárin (Albareale) piispaksi.
Srapnelli
Srapnelli on tykkiaseissa käytetty luodeilla täytetty ammustyyppi, joka on tarkoitettu toimimaan ilmassa lentoratansa loppuvaiheessa sinkoamalla sisältämänsä luodit kohti maalia. Srapnelli on saanut nimensä brittiläisen tykistöupseeri Henry Shrapnelin mukaan, joka aloitti ensimmäisten pallosrapnellien kehittelyn vuonna 1784. Pallosrapnelli oli ulkomuodoltaan identtinen saman aikakauden pallokranaattien kanssa.
Shrapnelin suunnittelema uusi ammustyyppi otettiin brittitykistön käyttöön vuonna 1803. Ensimmäiset nykyisiä tykinammuksia ulkoisesti muistuttavat lieriönmuotoiset srapnellit tulivat käyttöön 1860-luvulla rihlattujen tykkien yleistyessä. Metallurgian ja valmistusmenetelmien kehityksen myötä 1880-luvulla srapnelli sai lopulliseksi jääneen muotonsa.
Srapnellin vanhentuminen alkoi tehokkaiden, pikriinihapolla ladattujen sirpalekranaattien yleistyessä 1890-luvulla. Tehokkailla räjähdysaineilla ladatut sirpalekranaatit olivat paljon srapnellia yksinkertaisempia ja monipuolisempia ammuksia. Srapnellin teho perustui yksinomaan sen suoraan eteenpäin sinkoamien luotien vaikutukseen, eikä se alkuunkaan soveltunut linnoitteiden tuhoamiseen. Sirpalekranaatilla sen sijaan oli srapnellin kapeaa luotiviuhkaa kattavampi sirpalevaikutus sekä ruhjova painevaikutus, minkä lisäksi se voitiin käytetystä sytyttimestä riippuen asettaa räjähtämään joko maanpinnan yläpuolella, maanpinnan tasalla tai sen alla. Srapnelli oli kuitenkin vielä ensimmäisessä maailmansodassa käytössä sirpalekranaattien rinnalla, mutta toisen maailmansodan alkaessa se oli ammustyyppinä jo harvinainen.
Geevarghese Divannasios Ottathengil
Geevarghese Divannasios Ottathengil (1. marraskuuta 1950 – 16. tammikuuta 2018) oli intialainen syyrialais-malankarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. huhtikuuta 1978 ja nimitettiin Batteryn eparkian johtoon 11. marraskuuta 1996. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. helmikuuta 1997. Pääkonsekraattorina toimi Cyril Baselios Malancharuvil, jota avustivat Geevarghese Timotheos Chundevalel ja Lawrence Ephraem Thottam.
25. tammikuuta 2010 Ottathengil sai nimityksen Puthurin eparkian piispaksi.
Geevarghese Timotheos Chundevalel
Geevarghese Timotheos Chundevalel (s. 2. helmikuuta 1928) on intialainen syyrialais-malankarilaisen katolisen kirkon piispa. Hänet vihittiin papiksi Tiruvallan eparkiaan 24. elokuuta 1953, ja hänet nimitettiin sen piispaksi 30. huhtikuuta 1988. Piispaksi konsekroinnin suoritti 6. elokuuta Benedict Varghese Gregorios Thangalathil, jota avustivat Cyril Baselios Malancharuvil ja Paulos Philoxinos Ayyamkulangara.
Chundevalel jäi eläkkeelle 29. maaliskuuta 2003.
Pinaattielämänlanka
Pinaattielämänlanka ("Ipomoea aquatica") on elämänlankojen sukuun kuuluva kosteikkokasvilaji. Se kasvaa luontaisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Sitä viljellään lähinnä kaakkoisessa Aasiassa ravintokasvina. Se on levinnyt luontoon myös alkuperäisen levinneisyysalueensa ulkopuolelle, ja varsinkin Pohjois-Amerikassa sitä pidetään pahanlaatuisena rikkakasvina.
Pinaattielämänlanka on yksivuotinen, yleensä maanmyötäisesti suikertava tai osittain veden pinnalla kelluva ruohovartinen kosteikkokasvi. Kasvin varret ovat onttoja, poikkileikkaukseltaan pyöreitä ja nivelkohdistaan juurehtivia. Onttous auttaa varsia kellumaan veden pinnalla. Lehdet ovat yleensä 3,5–17 senttimetriä pitkiä ja muodoltaan teräväkärkisen suikeita. Lehden laidat ovat ehyet tai aaltoilevat. Lehtiruoti on 3–14 senttimetriä pitkä.
Kukat kasvavat pienissä 1–3 kukan kukinnoissa. Kukintovarsi on 1,5–9 senttimetriä pitkä. Kukan kukkaperä on 1,5–5 cm pitkä, verholehdet noin 7–8 mm. Teriö on suppilomainen, 3,5–5 senttimetriä leveä, karvaton ja väriltään lähes valkoinen tai violetin vaaleanpunainen, keskeltä tummempi kuin reunoilta. Heteet ja emiö ovat teriötä lyhyempiä eivätkä työnny sen ulkopuolelle. Emin luotti on kaksihaarainen. Hedelmä on tyypiltään kota.
Pinaattielämänlankaa on viljelty Aasiassa ravintokasvina yli 2 000 vuotta. Kasvin lehtiä ja varsia käytetään vihanneksena lähinnä Kiinassa, Indonesiassa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Pinaattielämänlanka valmistetaan yleensä joko höyryttämällä tai paistamalla.
Lisäksi kasvia on käytetty jonkin verran koristekasvina. Sitä kuitenkin pidetään nykyään monilla alueilla pahanlaatuisena rikkakasvina, ja sen kasvatus on kokonaan kielletty osissa Pohjois-Amerikkaa.
HMS Barfleur
HMS Barfleur on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
Vesiurut (suihkulähde)
Vesiurut (musikaalinen suihkulähde, tanssiva suihkulähde) on soiva suihkulähde, joka muodostaa vesisuihkuja, jotka voivat elää musiikin tahdissa. Eriväriset valot usein tehostavat taiteellista vaikutelmaa.
Lahden vesiurut, Lahden Kariniemessä, Pikku-Vesijärven puistossa sijaitseva soiva suihkulähde, on lajissaan Pohjoismaiden suurin. Suihkulähteessä on yhteensä 600 suutinta ja enimmillään vesisuihku voi nousta 30 metrin korkeuteen. Valoja laitteistossa on yhteensä 250.
HMS Inflexible (1876)
HMS Inflexible oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1876 vesillelaskettu viktoriaanisen ajan 2. luokan pre-dreadnought-taistelulaiva, joka oli suunniteltu kahta aluksen keskiakselille sijoitettua tykkitornia varten. Se oli valmistettu torjumaan Välimerellä Italian kuninkaallisen laivaston alusten aiheuttamaa uhkaa, kun Italia aloitti kahden taistelulaivan "RN Duilion" ja "RN Dandolon" valmistamisen. Suunniteltujen alusten aseistuksena oli neljä Armstrongin toimittamaa 15 tuuman tykkiä, mikä teki niistä ylivoimaisia brittiläiseen Välimeren laivastoon sijoitetuille aluksille.
"Inflexiblen" tykit olivat aikansa suurimmat kuninkaallisen laivaston alukselle sijoitetut ja sen panssarointi oli paksumpi kuin laivaston aiemmilla aluksilla. Lisäksi se oli rakennettu siten, että mikäli panssaroimattomat keula ja perä vaurioituisivat niin keskiosan panssaroitu osa pitäisi aluksen pinnalla.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta ja sen köli laskettiin 24. helmikuuta 1874. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1876 ja se valmistui 18. lokakuuta 1881.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1903.