hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Työttömyyskassa
Työttömyyskassa on usein ammattijärjestön yhteydessä toimiva organisaatio, joka vastaa tietyin ehdoin jäsentensä työttömyysturvasta maksamalla ansioon suhteutettua työttömyyspäivärahaa.
Valtaosa Suomessa toimivista kassoista on jäsenistöltään rajattuja toimiala- tai ammattikohtaisia palkansaajakassoja. Lisäksi on kaksi työttömyyskassaa yrittäjille. Enemmistö Suomessa toimivista työttömyyskassoista edellyttää kuulumista ammattiliittoon (eli palkansaajien keskusjärjestöjen Akavan, SAK:n tai STTK jäsenjärjestöön), mutta on myös sitoutumattomia työttömyyskassoja kuten Yleinen työttömyyskassa (YTK). Työttömyyskassojen yhteistoimintaelimenä toimii Työttömyyskassojen yhteisjärjestö (TYJ).
Finanssivalvonnan mukaan palkansaajakassoilla oli vuoden 2013 lopussa kaikkiaan 1 939 839 jäsentä ja yrittäjäkassoilla 35 085 jäsentä. Suurin työttömyyskassa oli YTK, johon kuului noin 335 044 jäsentä. Seuraavaksi suurimpia olivat IAET-kassa 192 671, Julkisten ja hyvinvointialojen työttömyyskassa (JYTK) 160 862 ja Palvelualojen työttömyyskassa 159 077 jäsenellään.
Jotkin työttömyyskassoista yhdistyivät vuosina 2014–2015. Myös uusia yhdistymisiä on esitetty.
Rusko (Tampere)
Rusko on Tampereen kaupunginosa noin kahdeksan kilometriä kaakkoon kaupungin keskustasta. Alue on enimmäkseen teollisuusaluetta. Ruskossa sijaitsee vuonna 1971 perustettu Tampereen Veden vedenpuhdistuslaitos.
Rusko sijaitsee Kangasalan rajalla. Pohjoisessa se rajautuu Kaukajärveen, lännessä Hervantaan ja etelässä Hervantajärven kaupunginosaan.
Vuoteen 1947 saakka Messukylän kuntaan kuulunut Kaukajärven eteläpuolinen alue tunnettiin aikoinaan Ruskonmaana, josta nykyinen kaupunginosan nimi on lyhennetty. Siellä sijaitsi Hatanpään kartanoon kuulunut Etu-Ruskon torppa ja sen kautta kulki kylätie Kaukajärveltä Kangasalan puolelle Luukkaalan kylään (nykyisin Saarenmaantie). Toisen maailmansodan jälkeen alueelle muodostettiin muutamia tiloja paikkakunnalle asutetulle siirtoväelle. Ruskon ensimmäinen osa-asemakaava vahvistettiin vuonna 1977, ja alue varattiin pääasiassa pienteollisuudelle. Katujen nimet viittaavat suurelta osin alueella olleiden peltojen ja niittyjen nimiin.
Ruskon halki virtaa Houkanjärvestä Kangasalan puolelta alkunsa saava Houkanoja, jonka nimi muuttuu alajuoksulla Vihiojaksi. Oja laskee Pyhäjärven Vihilahteen.
Fastjet Tanzania
fastjet Tanzania on fastjet-yhtiön omistama tansanialainen halpalentoyhtiö. Se syntyi, kun fastjet osti Itä-Afrikassa toimineen Fly540-lentoyhtiön. Lennot fastjetin nimellä aloitettiin 29. marraskuuta 2012. Sen kotikenttä on Julius Nyereren kansainvälinen lentoasema Dar es Salaamissa.
Joulukuussa 2015:
Joulukuussa 2015:
Phil Coles
Phillip Walter ”Phil” Coles (s. 20. heinäkuuta 1931) oli australialainen kanoottiurheilija ja urheilujohtaja.
Phil Coles kilpaili urheilu-urallaan kolmissa olympialaisissa eli Roomassa 1960, Tokiossa 1964 ja Mexico Cityssä 1968 lajinaan kajakkinelikkojen 1 000 metriä. Parhaan sijoituksensa hän saavutti Roomassa ja Tokiossa, joista molemmissa nelikko oli loppukilpailun yhdeksäs.
Urheilu-uran jälkeen hän oli mukana urheilun järjestötoiminnassa. Vuonna 1972 Münchenin olympialaisissa hän johti Australian kanoottijoukkuetta ja vuonna 1980 Moskovassa Australian olympiajoukkuetta johtajana. Vuonna 1973 hänet valittiin Australian kansalliseen olympiakomiteaan, vuosina 1985-1993 Australian olympiakomitean pääsihteeriksi, ja hän oli perustamassa alueellista Oseanian alueen kansallisten olympiakomiteoiden yhteistyöjärjestöä. Lisäksi hän toimi muissakin urheilujärjestöissä, kuten Kansainvälisen Triathlonliiton pääsihteerinä 1994–1999. Hän toimi vuoden 2000 Sydneyn kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan varapuheenjohtajana vuodesta 1993, mutta joutui eroamaan KOK:n lahjontaepäilysten selvittelyn yhteydessä alkuvuodesta 1999. Lisäksi hän erosi Australian kansallisen olympiakomitean jäsenyydestä.
Vuonna 1982 Coles valittiin Kansainväliseen olympiakomiteaan (KOK) vuonna 1981 edesmenneen David McKenzien seuraajana. Coles joutui toimiensa osalta KOK:ssa kriittisen arvioinnin kohteeksi vuosina 1998–1999 KOK:ta ravistelleissa lahjontaepäilyissä. Coles kiisti kaiken. Epäilyt liittyivät hänen toimiinsa vuoden 2002 Salt Laken talvikisojen valinnan yhteydessä. KOK-jäsenyys jatkui kuitenkin hänen kohdallaan aina vuoteen 2011.
Sydney-taustainen Phill Coles toimi KOK:ssa samaan aikaan toisen australialaisen Melbourne-taustaisen Kevan Gosperin kanssa. Heidän välilleen muodostui KOK-uran aikana kilpailutilanteita koskien niin kansallisia kuin kansainvälisiä kysymyksiä.
Phill Colesin ura KOK:ssa päättyi 2011 hänen täytettyään 80 vuotta. Tunnustuksena työstä KOK:ssa hänelle myönnettiin hopeinen Olympic Order. Australiassa hänelle myönnettiin Member of Order.
Fastjet Zimbabwe
fastjet Zimbabwe on fastjet-yhtiön omistama zimbabwelainen halpalentoyhtiö. Se on toinen fastjet-nimellä toimiva lentoyhtiö fastjet Tanzanian jälkeen. Sen kotikenttä on Hararen kansainvälinen lentoasema Hararessa.
fastjet Zimbabwen ensimmäinen lento lennettiin lokakuun 2015 lopussa Hararesta Victoria Fallsiin.
Joulukuussa 2015:
Joulukuussa 2015:
Fastjet
fastjet plc on brittiläinen holdingyhtiö. Se omistaa fastjet-nimellä toimivia afrikkalaisia halpalentoyhtiöitä. Sen tytäryhtiöitä ovat vuonna 2011 perustettu fastjet Tanzania, lokakuussa 2015 toiminnan aloittanut fastjet Zimbabwe sekä suunnitteilla oleva fastjet Zambia.
fastjet-lentoyhtiöt lentävät joulukuussa 2015 kymmeneen kohteeseen kuudessa maassa, ja niiden laivastoihin kuuluu yhteensä kuusi Airbus A319-100 -lentokonetta.
Rengasjännitys
Rengasjännitys on rengasrakenteisissa molekyyleissä, erityisesti syklisissä hiilivedyissä, esiintyvä rakennetta destabiloiva efekti, joka johtuu tavanomaisista poikkeavista sidoskulmista. Tyydyttyneillä sp-hydridisoituneilla hiiliatomeilla vähiten jännittynyt sidoskulma on 109,5°. Mikäli sidoskulma poikkeaa tästä, molekyyliorbitaalien väliset vuorovaikutukset aiheuttavat sidoksiin jännitystä, mikäli tekee molekyyleistä epästabiilimpia. Rengasjännitykseen liittyvän energian arvo voidaan selvittää joko kokeellisesti tai laskennallisesti.
Sykloalkaaneissa rengasjännitys voidaan jakaa kolmeen luokkaan, jotka ovat sidoskulmista aiheutuva jännitys eli Baeyer-jännitys, konformationaalinen jännitys eli Pitzer-jännitys ja transannulaarinen jännitys eli Dunitz–Schomaker-jännitys. Pienillä sykloalkaaneilla eli syklopropaanilla, syklobutaanilla ja niiden homo- ja heterosyklisillä johdannaisilla on hyvin suuri jännitysenergia. Näiden rengasrakenteiden jännityneisyys johtuu niiden voimakkaasti optimaalisista poikkeavista sidoskulmista, jotka syklopropaanilla ovat 60° ja syklobutaanilla 90°. Koska näissä renkasirakenteissa rengasjännitys on hyvin suuri, tapahtuu syklopropaaneille ja syklobutaaneille usein rankaanavautumisreaktioita, joiden avajana voimana on jännityksen purkautumisessa vapautuva energia.
Syklopentaanilla, sykloheksaanilla ja sykloheptaanilla on hyvin pieni rengasjännitys, koska niiden sidoskulmat ovat lähinnä optimaalisinta. Niillä ja niitä suuremmilla renkailla esiintyy eri konformaatioiden välisiä jännityksiä ja eri konformaatiot ovat stabiilimpia kuin toiset. Sykloheksaanin jälkeen rengasjännityksen arvon nouseminen aina syklododekaaniin asti johtuu konformationaalisesta jännityksestä ja transannulaarisesta jännityksestä eli jännityksestä joka johtuu eli puolilla renkasta olevista protoneista tai muista substituenteista, jotka eivät ole sitoutuneet vierekkäisiin rengasrakenteen hiiliatomeihin. Renkaan kasvaessa yli 12-atomiseksi rengasjännitys on hyvin pieni.
Laskennallisesti rengasjännitys sykloalkaaneille voidaan määrittää kaavalla:
Allaolevassa kuvassa on esitetty eräiden sykloalkaanien rengasjännityksen arvoja
Timo Alanen (historiantutkija)
Timo Alanen (26. maaliskuuta 1952 Somero – 13. marraskuuta 2014 Salo) oli suomalainen nimistöntutkimukseen erikoistunut historiantutkija.
Alanen työskenteli tutkijana Kotimaisten kielten keskuksessa vuodesta 1981 ja oli perehtynyt erityisesti vanhaan asiakirjanimistöön, josta tuotti useita lähdejulkaisuja, ja osallistui myös paikannimien keruun kenttätyöhön erityisesti Lounais-Hämeeessä. Toisena työnään Alanen toimi maanviljelijänä Someron Lahden kylässä.
Alasen vuonna 2004 julkaistu väitöskirja käsitteli Someron ja Tammelan vanhaa asutusnimistöä. Väitöskirjatutkimuksensa kohdealueena olleen Lounais-Hämeen ohella hän julkaisi tutkimuksia myös muun muassa Lapin Tl ja Sääksmäen paikannimistöstä, toimitti lähdejulkaisuiksi Pien-Savon, Säämingin ja Rantasalmen maantarkastusluetteloita Savosta ja julkaisi useita tutkimuksia paikallishistorian alalta etenkin Lounais-Hämeestä. Kaikkiaan Alanen kirjoitti yli 100 artikkelia eri julkaisuihin ja kuului muun muassa Lounais-Hämeen Kotiseutu- ja Museoyhdistyksen vuosikirjan pitkäaikaisiin kirjoittajiin. Yhdessä Saulo Kepsun kanssa hän oli toisena toimittajana Suomalaisen kirjallisuuden seuran kustantamana ensimmäistä kertaa vuonna 1989 ilmestyneessä "Kuninkaan kartastossa".
Etelä-Afrikan ilmavoimat
Etelä-Afrikan ilmavoimat (, SAAF) on Etelä-Afrikan kansallisten puolustusvoimien asehaara. Sen käytössä oli 208 lentokonetta ja helikopteria vuodenvaihteessa 2015–2016.
Ilmavoimat perustettiin 1. helmikuuta 1920. Se osallistui ensimmäisen kerran taisteluihin vuonna 1922, kun sitä tarvittiin kahden aseellisen kapinan pysäyttämisessä. Se osallistui toisen maailmansodan ilmataisteluihin Afrikassa ja Euroopassa, sekä Berliinin ilmasiltaan. Toisen maailmansodan jälkeen se on osallistunut Korean sotaan, Rhodesian pensassotaan ja Etelä-Afrikan rajasotaan. Vuodesta 1990 lähtien ilmavoimat on pienentänyt kokoaan Etelä-Afrikkaan kohdistuneen uhan pienentyessä, ja se keskittyy enemmän puolustus- ja valvontakyvyn kuin hyökkäysvoiman ylläpitoon.
Aikaisempaa kalustoa ovat olleet Mirage III, Mirage F1, sekä Mirage-koneista edelleen kehitelty Denel/Atlas Cheetah.
Vuodenvaihteessa 2015–2016:
Radikaali oikeisto
Radikaali oikeisto on käsite, jolla viitataan politiikan tutkimuksessa erilaisiin oikeistolaisiin puolueisiin vasemmisto-oikeisto-akselilla eurooppalaisessa politiikassa. Oikeistoradikaalien liikkeiden ja puolueiden aate vaihtelee oikeistopopulismista uusfasismiin.
Allan Saint-Maximin
Allan Saint-Maximin (s. 12. maaliskuuta 1997 Châtenay-Malabry) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut Nicea elokuusta 2017 lähtien.
Hän aloitti uransa vuonna 2003 Verrières-le-Buissonissa. Vuonna 2004 hän siirtyi US Ris-Orangisiin ja vuosina 2007-2011 hän pelasi AC Boulogne-Billancourtissa. Heinäkuussa 2011 hän siirtyi AS Saint-Étienneen. Kesäkuussa 2013 hän siirtyi ykkösjoukkueeseen. Hän teki debyyttinsä ykkösjoukkueessa 1. syyskuuta 2013 Girondins Bordeauxia vastaan. Helmikuussa 2015 hän teki jatkosopimuksen vuoteen 2019 saakka. Heinäkuussa 2015 hän teki viiden vuoden sopimuksen AS Monacon kanssa, ja sieltä hänet laitettiin välittömästi lainalle Hannover 96:een. Heinäkuussa 2016 hän siirtyi lainalle SC Bastiaan. Elokuussa 2017 hän siirtyi OGC Niceen.
Saint-Maximin pelasi Ranskan alle 16-, alle 17-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.
Knut Robert Karl Walfrid Spåre
Knut Robert Karl Walfrid Spåre (4. maaliskuuta 1831 Helsinki – 4. heinäkuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen eversti, salaneuvos, kuvernööri ja senaattori.
Spåren vanhemmat olivat Raaseporin läntisen kihlakunnan kruununvouti Knut Otto Spåre (1802–1857) ja Maria Catharina Lagermarck (1806–1866).
Spåre kävi 1844–1849 Haminan kadettikoulun. Hän palveli kornettina siperialaisessa ulaanirykmentissä 1849–1852 ja luutnanttina Tshugurevskin ulaanirykmentissä 1852–1858. Spåre osallistui Krimin sotaan 1854–1856 ja oli muun muassa Odessassa silloin kun kaupunkia pommitettiin. Hänet siirrettiin vuonna 1858 Henkivartioväen suomalaiseen tarkk'ampujapataljoonaan ja hän oli vuodesta 1862 esikuntakapteenina 8. suomalaisessa linjapataljoonassa sekä vanhempana adjutanttina Suomeen sijoitettujen joukkojen esikunnassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1862 ja majuriksi 1863. Viimeksi Spåre oli Suomen sotilasalueen esikunnassa vanhempana adjutanttina ja hän erosi sotapalveluksesta everstiluutnanttina vuonna 1867.
Spåre toimi Helsingin poliisimestarina 1867–1869 ja hänet ylennettiin everstiksi 1869. Hän oli Suomen komissaarina Pietarissa 1870 järjestetyssä näyttelyssä sekä Wienin maailmannäyttelyssä 1873. Spåre toimi vuosina 1874–1891 Suomen lennätinlaitoksen päällikkönä. Hänestä tuli kollegineuvos 1876, valtioneuvos 1878 ja todellinen valtioneuvos 1888. Spåre oli sitten Mikkelin läänin kuvernöörinä 1891–1899 ja hän sai salaneuvoksen arvon 1896. Spåre oli viimeksi senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1899–1903 ja hän toimi senaatin maanviljelystoimituskunnan päällikkönä 1900–1903.
Spåre oli naimisissa 1858–1868 Beata Fredrika Matilda Cronholmin (1835–1868) kanssa, 1870–1894 Emilia Adelaide af Brunérin (1841–1894) kanssa ja vuodesta 1895 ruhtinatar Natalia Eristoffin (s. 1865) kanssa. Hänen poikiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat kenraalimajuri, Kuopion läänin kuvernööri Arthur Robert Gustaf Spåre (1862–1937) ja kenraalimajuri, Hämeen läänin kuvernööri Rafael Knut Harald Spåre (1864–1943).
Gemma di Sant’Eremo
Gemma di Sant’Eremo on vuonna 1918 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Alfredo Robertin ohjaaman intohimodraaman pääosaa esittää elokuvadiiva Pina Menichelli. Sensuurin runtelemasta elokuvasta on säilynyt vain lyhyt katkelma.
Kreivitär Gemma di Sant’Eremon avioliitto särkyy hänen miehensä uskottomuuden takia. Sattuma johdattaa Gemman markiisi De Renzisin luo, mikä vaarantaa hänen maineensa. Välttääkseen skandaalin markiisi ottaa niskoilleen syytteen varkaudesta. Aviomies vangitsee Gemman linnaan, mutta tämä onnistuu pakenemaan. Miehen kuoltua Gemma vapautuu kahleistaan ja kohtaa rakastettunsa.
Elokuvan tuotanto alkoi vuonna 1915 nimellä "La colpa" (”Syyllisyys”). Se toimitettiin Italian elokuvasensuurin tarkastettavaksi elokuussa 1916, mutta sensuuri ei myöntänyt elokuvalle julkaisulupaa. Lehtitietojen mukaan "La colpa" esitettiin julkisesti keväällä 1917. Uusi hakemus toimitettiin sensuurille saman vuoden marraskuussa. Vuoden 1918 ensimmäisenä päivänä myönnetty julkaisulupa vaati osia elokuvasta poistettavaksi ja sen nimen muuttamista muotoon "Gemma di Sant’Eremo". Alkuperäisessä versiossa aviomies tappaa Gemman ja sen jälkeen itsensä. Sensuurin liian väkivaltaisena pitämä loppu poistettiin ja sen tilalle tehtiin uusi, jossa vain aviomies saa surmansa.
Alkuperäisestä 1 500 metrin pituudesta yli 300 metrillä lyhennetty "Gemma di Sant’Eremo" oli Italiassa täydellinen floppi, ja Itala Film veti sen pian pois levityksestä. Espanjassa, Ranskassa ja Latinalaisessa Amerikassa elokuvaa esitettiin menestyksekkäästi alkuperäisellä nimellä ja leikkaamattomana versiona.
Elokuvasta on säilynyt vain pahasti vaurioitunut 35 metrin pituinen katkelma. Stillkuvien ja lehtikirjoitusten perusteella kyseessä oli yläluokkainen intohimodraama, jossa Menichelli esittää samankaltaista kohtalokasta vamppia kuin aikaisemmin valmistuneissa "Il fuocossa" (1915) ja "Tigre realessa" (1916).
David McKenzie
David McKenzie (15. heinäkuuta 1936, Sydney, Uusi Etelä-Wales – 10. elokuuta 1981, Honolulu, Havaiji, Yhdysvallat) oli australialainen miekkailija ja urheilujohtaja.
David McKenzie kilpaili urheilu-urallaan kolmissa olympialaisissa eli 1956 Melbournessa, 1960 Roomassa ja 1964 Tokiossa lajinaan florettimiekkailu. Paras saavutus hänen uraallaan oli vuoden 1962 Kansainyhteisön kisojen joukkuehopea floretissa..
Ammatiltaan McKenzie oli juristi. Urheilu-uran jälkeen hän oli mukana urheilun järjestötoiminnassa. Hänet valittiin vain 38-vuotiaana lokakuussa 1974 Kansainväliseen olympiakomiteaan (KOK) korvaamaan Lewis Luxtonin jättämä KOK:n australialaispaikka. Hän oli myös Australian Uuden Etelä Walesin osavaltion olympiakomitean puheenjohtaja, Australian miekkailuliiton puheenjohtaja ja Australian urheiluneuvoston jäsen. McKenzie toimi myös Australian olympiakomitean varapuheenjohtaja.
McKenzie toimi KOK-jäsenenä aina kuolemaansa asti. Hänen kuolemansa tapahtui epätavallisissa oloissa. Baden-Badenin vuoden 1981 olympiakongressin jälkeen hän matkusti Milanoon ANOC:n eli Kansallisten olympiakomiteoiden liiton kokoukseen. Sen jälkeen palatessaan kotimaahansa hän pysähtyi Havaijin Honolulussa. Hänet löydettiin kuristettuna paikallisessa kylpylässä. Surma jäi ratkaisematta.
The Enchanted Drawing
Lyhytelokuvassa J. Stuart Blackton piirtää suurelle valkoiselle paperille mieshahmon ja lisää sitten kuvaan pullon viiniä ja lasin. Sitten hän yllättäen poistaa esineet paperilta omaan käyttöönsä ja kaataa viiniä pullosta oikeaan lasiin. Vastaava temppu tehdään myös hatulla ja sikarilla. Paperille piirretyn hahmon kasvonilmeet muuttuvat, kun se saa omalla vuorollaan juoda viiniä ja poltella sikaria. Blackton sai vaikutelman aikaan pysäyttämällä kameran ja vaihtamalla piirroksia.
Thomas A. Edisonin Edison Manufacturing Companyn julkaisema "The Enchanted Drawing" kestää yhden minuutin ja 26 sekuntia kuvataajuudella 18 kuvaa sekunnissa. Vaikka elokuvan tekijänoikeusmerkinnät ovat vuodelta 1900, se kuvattiin todennäköisesti muutama vuosi aiemmin. J. Stuart Blackton toimi kuvausaikaan "New York Evening Worldin" pilapiirtäjänä.
Haagin lapsikaappaussopimus
Haagin lapsikaappaussopimus ("yksityisoikeuden alaa koskeva yleissopimus kansainvälisestä lapsikaappauksesta", , ) on valtioiden välinen kansainvälinen yleissopimus, joka on solmittu Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssissa 25. lokakuuta 1980. Sopimuksen tarkoituksena on turvata asuinpaikkavaltiostaan luvattomasti toiseen valtioon viedyn lapsen palautus lapsen asuinpaikkavaltioon eli siihen valtioon, jossa lapsi tosiasiallisesti asui ennen kaappausta. Sopimus koskee myös tapauksia, jossa luvallisesti toisessa maassa vieraillut lapsi jätetään palauttamatta takaisin asuinmaahansa.
Lapsikaappaussopimuksen perusteella ei oteta kantaa siihen, kumman vanhemmista tulisi olla lapsen huoltaja. Lapsen huollosta sovitaan lapsen asuinpaikkavaltiossa sen jälkeen, kun lapsi on palautettu sinne.
Kansainvälisiä lapsikaappauksia koskee myös toinen sopimus, nimittäin "lasten huoltoa koskevien päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja lasten palauttamisesta tehty eurooppalainen yleissopimus eli Euroopan Neuvoston eli Luxemburgin sopimus". Käytännössä kansainvälisiin lapsikaappauksiin sovelletaan pelkästään Haagin sopimusta, johon on liittynyt yli 90 valtiota.
Jotta Haagin sopimusta voidaan soveltaa, tulee asuinpaikkamaastaan kaapatun lapsen olla alle 16-vuotias. Sekä lapsen kaappausta edeltäneen asuinvaltion että valtion, johon hänet on viety, tulee molempien olla Haagin sopimukseen sitoutuneita valtioita. Lapsen palautuksen hakijalla joko yksin tai toisen henkilön kanssa tulee olla oikeus määrätä lapsen asuinpaikasta ja hakijan on pitänyt myös olla todellisuudessa käyttänyt lapsen huoltoon liittyviä oikeuksia. Lapsen poisviemisen on täytynyt tapahtua ilman palautusta hakevan suostumusta.
Valtio voi kieltäytyä palautuksesta, jos riittävän kypsäksi arvioitu lapsi vastustaa palautusta tai jos palautusta haetaan vasta pitkän ajan kuluttua kaappauksesta ja lapsi on sopeutunut uuteen ympäristöön tai jos palautus uhkaisi lapsen terveyttä.
Kukin sopimusmaa päättää, mikä viranomainen toimii siellä keskusviranomaisena, joka avustaa palautushakemuksen tekijää. Keskusviranomainen selvittää lapsen olinpaikan, edistää sopuratkaisun syntyä, neuvoo hakemuksen tekemisessä, välittää sen vieraaseen maahan ja pitää yhteyttä sen maan vastaavaan viranomaiseen ja ottaa selvää kyseisen maan lainsäädännöstä.
Keskusviranomaisten neuvonta- ja avustuspalvelut ovat hakijalle maksuttomia. Haagin sopimuksen periaate on ollut lisäksi, ettei hakijalle tulisi kustannuksia oikeusavusta, jota hän tarvitsee vieraassa maassa. Useat sopimusvaltiot ovat kuitenkin tehneet tähän varaumia, eikä maksuton oikeusapu välttämättä toteudu. Päätöksen pakkotoimeenpanosta voi lisäksi tulla kustannuksia kuten myös matkakustannuksia.
Haagin lapsikaappaussopimukseen ovat sitoutuneet seuraavat valtiot, sulkeissa sopimuksen voimaantulovuosi kyseisessä valtiossa :
Otto Viktorinus Gadd
Otto Viktorinus Gadd (17. maaliskuuta 1831 Helsinki – 20. kesäkuuta 1898 Nauheim, Saksa) oli suomalainen kenraaliluutnantti ja senaattori.
Gaddin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Adrian Gadd (1794–1871) ja Sofia Juliana Veurlander (1800–1869).
Gadd kävi 1840–1841 Helsingfors lyceumia ja sen jälkeen Pietarin merikadettikoulua 1841–1849. Hän palveli midshipmanina 17. meriekipaasissa Itämerellä 1849–1855. Krimin sodan aikana Gadd oli puolustamassa Kronstadtia englantilais-ranskalaista laivasto-osastoa vastaan. Sodan aikana hänet siirrettiin vuonna 1855 5. meriekipaasiin luutnantksi ylennettynä ja hän toimi tykkivene "Sarnitsan" päällikkönä. Sodan jälkeen Gadd siirrettiin 1858 21. meriekipaasiin, 1859 Henkivartioväen meriekipaasiin ja 1860 28. meriekipaasiin. Vuonna 1863 hänet siirrettiin 3. meriekipaasiin ja ylennettiin kapteeniluutnantiksi. Hän toimi fregatti Peresvetin vanhimpana upseerina ja hän osallistui 1863–1864 amiraali Lesovskin komentaman venäläisen laivastoeskaaderin edestakaiseen matkaan Kronstadtista New Yorkiin. Tämän jälkeen Gadd oli Venäjän Keski-Aasiassa Araljärven laivaston päällikkönä 1865–1871 sekä Syr-Darjan jokilaivaston komentajana Turkestanissa 1866–1871. Gadd ylennettiin 1871 2. luokan kapteeniksi ja hän oli Itämeren laivastossa Bajanin päällikkönä 1872–1874 sekä sen jälkeen 7. meriekipaasiin siirrettynä Kronstadtin sataman luotsipäällikkönä 1874–1885. Hänestä tuli 1. luokan kapteeni 1875.
Gadd oli Suomen majakka- ja luotsilaitoksen johtajana 1885–1894. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi Venäjän laivastossa 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1893. Gadd oli viimeksi senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1894–1898 ja toimi senaatin kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä 1894–1896 sekä sota-asiaintoimituskunnan päällikkönä 1896–1898.
Gadd oli naimisissa vuodesta 1866 Natalie Sjömanin (1835–1937) kanssa. Heidän poikiaan olivat kontra-amiraali Georg Ture Engelbert Gadd (1873–1952) ja kontra-amiraali Alexander Gideon Adalbert Gadd (1875–1960).
Alfredo Robert
Alfredo Robert (oikealta nimeltään "Giovanni Bertoncini", 5. huhtikuuta 1877 Fucecchio – 31. maaliskuuta 1964 Bologna) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Robertin näyttelijänura alkoi vuonna 1895. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Film d’Arte Italianalla tehty "Il ballo in maschera" vuonna 1911. Seuraavana vuonna Robert teki Milano Filmsille ensimmäisen ohjaustyönsä "La locandiera". Samana vuonna hän perusti Firenzessä lyhytikäiseksi jääneen tuotantoyhtiön Robert Filmin. Myöhemmin Robert työskenteli jälleen Milano Filmsille sekä toisinaan myös torinolaisille Itala Filmille ja Alba Filmille. 1930- ja 1940-luvuilla hän näytteli sivuosia useissa äänielokuvissa.
Kauhukeittiö (kausi 6)
Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 6 ohjelman voittaja pääsi johtamaan kanadalaista miljardin dollarin Araxi -ravintolaa Whistlerissa. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 21. heinäkuuta – 13. lokakuuta 2009.Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti (poikkeuksena Robert Hesse, joka palasi kilpailemaan kesken kauden kärsittyään edellisellä kaudella rinta- ja sydänkivuista).
Dave Leveyn joukkue
Kevin Cottlen joukkue
Kilpailun voittanut Dave Levey kokkasi kilpailun aikana murtuneella kädellä finaaliin asti. Levey työskenteli ravintolassa hetken aikaa, kunnes palasi New Jerseyhyn, jossa hänet pidätettiin epäiltynä huumausaineisiin sekaantuneena.
Gustaf Robert Alfred Charpentier
Gustaf Robert Alfred Charpentier (15. lokakuuta 1839 Hauho – 8. heinäkuuta 1914 Hauho) oli suomalainen everstiluutnantti, pankinjohtaja ja senaattori.
Charpentierin vanhemmat olivat aliluutnantti Robert Emil Gustaf Carl Charpentier (1810–1882) ja Andreetta Fredrika Rotkirch.
Charpentier kävi Haminan kadettikoulun 1851–1857. Hän palveli 2. reservin tykistöprikaatissa 1858–1863, 2. suomenmaalaisessa ratsastavassa kevyessä patteristossa 1863–1867, 22. tykistöprikaatissa 1867–1872 sekä oli komppaniaupseerina Haminan kadettikoulussa 1867–1872. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1860, luutnantiksi 1862, esikuntakapteeniksi 1868, kapteeniksi 1870 ja everstiluutnantiksi 1872. Charpentier erosi sotapalveluksesta 1872 siirtyen pankki- ja vakuutusalalle.
Charpentier oli Suomen Yhdyspankin Haminan konttorin hoitajana 1867–1872, Suomen Yhdyspankin pääkonttorin kassanhoitajana Helsingissä 1872–1874, Henkivakuutusyhtiö Kalevan toimitusjohtajana 1874–1881 sekä Suomen Hypoteekkiyhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana 1881–1884 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä 1884–1897. Hän oli myös Landtmannabankenin hallintoneuvoston puheenjohtajana 1910–1914, Henkivakuutusyhtiö Kalevan johtokunnan jäsenenä 1901–1911 ja johtokunnan puheenjohtajana 1908–1911 sekä Palovakuutusyhtiö Fennian johtokunnan jäsenenä 1882–1889.
Charpentier oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1897–1900 ja toimi senaatin finanssitoimituskunnan päällikkönä. Hän oli sen jälkeen vielä Suomen Maanviljelyspankin johtajana 1900–1902 ja Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorin johtajana 1905–1906. Hän osallistui säätyvaltiopäiville ritariston ja aatelin jäsenenä 1877–1885, 1900 ja 1904–1905. Charpentier oli pankkilakikomitean puheenjohtajana 1896 ja pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1904–1905. Hän omisti vuodesta 1882 isänsä jälkeen Hauhon Hahkialan sääntöperintötilan ja lisäksi Linnaisten kartanon Helsingin pitäjässä 1880–1897.
Charpentier oli naimisissa 1863–1907 Adolfina Valeria Aschanin (1837–1907) kanssa. Heidän poikansa oli oikeuskansleri Axel Fredrik Charpentier (1865–1949).
Jerzy Loth
Jerzy Loth (4. elokuuta 1880 Varsova, Venäjän keisarikunta – 30. syyskuuta 1967 Varsova) oli puolalainen tiedemies ja urheilujohtaja.
Jerzy Loth toimi Varsovassa Kauppakorkeakoulun professorina ja rehtorina vuosina 1945-1946 sekä Varsovan yliopiston talousmaantieen ja geologian professorina. Hän opiskeli Saksan Reininmaalla ja Belgiassa ja hankki siellä opiskelleen kolme eri tutkintoa. Myöhemmin tutkimusmatkoillaan hän kiersi eri puolilla maailmaa, erityisesti Etelä- ja Pohjois-Amerikassa tehden topograafista ja etnograafista tutkimusta. Tohtorin tutkinnon hän suoritti Krakovan yliopistossa.
Urheilu oli Lothille hyvin keskeinen harrastus. Eri urheilulajeja olivat soutu, yleisurheilu, erityisesti juoksut ja hypyt, pyöräilym uintim ratsastus ja jalkapallo. Urheilun järjestöpuolella hän oli myös aktiivi. Hänet valittiin Puolan olympiakomitean jäseneksi. Lisäksi hän oli perustamassa Puolaan ensimmäistä rotary klubia vuonna 1931. Toisen maailmansodan jälkeen Loth valittiin Puolan suurimmaan soutuseuran puheenjohtajaksi.
Vuonna 1948 Jerzy Loth valittiin Kansainväliseen olympiakomiteaan (KOK) maanpakoon siirtyneiden ja siellä vuonna 1946 kuolleiden Stanisław Rouppertin ja Ignacy Matuszewskin seuraajana. KOK-jäsen hän oli aina vuoteen 1961 asti.
Matthew Tkachuk
Matthew Tkachuk (s. 11. joulukuuta 1997 Scottsdale, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Calgary Flamesin organisaatiossa.
Tkachuk pelasi kauden 2012–2013 T1EHL-juniorisarjaa St. Louis Bluesissa, jonka jälkeen London Knights varasi hänet 64. pelaajana Canadian Hockey Leaguen varaustilaisuudessa. Tkachuk vietti vuodet 2013–2015 kuitenkin Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2014–2015 hän oli Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueen toiseksi eniten pisteitä ja maaleja tehnyt pelaaja Auston Matthewsin jälkeen tehoilla 38+58=96.
Tkachuk sai tarjouksen valmistautua Notre Damen yliopistossa, mutta päättikin itse siirtyä London Knightsiin kaudeksi 2015–2016. Syynä oli joukkueen laadukas historia pelaajien kasvualustana NHL-liigaan. Hän pelasi kauden aikana myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
Ensimmäisellä OHL-kaudellaan, Tkachuk oli mukana voittamassa Canadian Hockey Leaguen mestaruutta.
Tkachuk oli mukana pronssia voittaneessa Yhdysvaltojen maajoukkueessa vuoden 2016 nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa.
Tkachuk pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015, jolloin hän voitti kultaa. Hän voitti turnauksen syöttöpörssin, ja oli Yhdysvaltain kolmanneksi eniten tehopisteitä tehnyt pelaaja Auston Matthewsin ja Jeremy Braccon jälkeen (2+10=12). Lisäksi Tkachuk valittiin myös yhdeksi joukkueensa kolmesta parhaasta pelaajasta.
Tkachuk osallistui World U-17 Hockey Challengeen vuonna 2014 voittaen kultaa.
Tkachukia on kuvailtu pelityyliltään voimahyökkääjäksi, joka ei pelkää mennä koviin tilanteisiin. Hänellä on taipumusta ottaa turhia jäähyjä. Häntä on laajalti verrattu myös isäänsä Keith Tkachukiin.
Michael Leonard von Blom
Michael Leonard von Blom (21. syyskuuta 1856 Hamina – 19. elokuuta 1919 Pietari) oli suomalainen kenraalimajuri ja senaattori.
Von Blomin vanhemmat olivat kuvernööri, kenraaliluutnantti Otto Leonard von Blom ja Carolina Theresia Strauch.
Von Blom kävi Pietarin keisarillisen paasikoulun 1874 ja Nikolain yleisesikunnan akatemian 1879–1882. Hän palveli henkikaartin Preobraženskin rykmentissä 1874–1882 osallistuen Turkin sotaan 1877–1878, yleisesikunnassa 1882–1907 ja oli Suomen sotilaspiirin esikunnassa vanhemman adjutantin apulaisena 1882–1884, Venäjän pääesikunnan sotatieteen komitean nuorempana sihteerinä 1884–1888, Venäjän sotilasasiamiehenä Ruotsissa ja Tanskassa 1885–1896 sekä Suomen sotilasasiain esittelijänä Venäjän sotaministeriössä 1896–1900. Hän ylennettiin kamaripaasiksi ja vänrikiksi 1874, luutnantiksi 1877, kapteeniksi 1882, everstiluutnantiksi 1884, everstiksi 1889 ja kenraalimajuriksi 1899. Hän erosi sotapalveluksesta 1907.
Von Blom oli senaatin talousosaston jäsenenä eli senaattorina 1900–1905 ja toimi senaatin sotilastoimituskunnan päällikkönä 1900–1903. Von Blom joutui vuonna 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen bolsevikkien vangitsemaksi ja hän kuoli vankeudessa.
Von Blom oli naimisissa vuodesta 1884 Katarina Basilovin (1862–1944) kanssa.
Julien Gauthier
Julien Gauthier (s. 15. lokakuuta 1997 Pointe-aux-Trembles, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa QMJHL-joukkue Val-d’Or Foreursissa.
Jakob Chychrun
Jakob Chychrun (s. 31. maaliskuuta 1998 Boca Raton, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvalloissa syntynyt kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa OHL-joukkue Sarnia Stingissä.
Sarnia Sting valitsi Chychrunin heidän ensimmäisellä OHL-varaustilaisuuden vuorollaan vuonna 2014. Chychrun pelasi hyvän tulokaskauden Stingin paidassa, jonka myötä hän voitti OHL:n myöntämät "Emms Family Award", "Max Kaminsky Trophy" ja "Red Tilson Trophy" palkinnot.
Vuoden 2016 Chychrun rankattiin parhaiten nuorten puolustajien joukkoon. Arizona Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella (16. varaus).
Heinäkuussa 2016 Chychrun solmi kolmevuotisen sopimuksen Arizona Coyotesin kanssa.
Markus Niemeläinen
Markus Niemeläinen (s. 8. kesäkuuta 1998 Kuopio) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Elite Prospects -sivuston Curtis Joe on kuvaillut isokokoista Niemeläistä all around -puolustajaksi, joka käyttää kokoaan ja ulottuvuuttaan omassa päässä hyvin hyödykseen. Joen mukaan hän myös luistelee sulavasti.
Niemeläinen on Hämeenlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2012–2013 päätteeksi B2-nuorten Suomenmestaruuden. Kaudeksi 2013–2014 Niemeläinen siirtyi Tapparaan, josta hän palasi taas HPK:hon kaudeksi 2014–2015. Niemeläinen voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa.
Kesäkuussa 2015 Niemeläinen teki kolmivuotisen sopimuksen Helsingin IFK:n SM-liigajoukkueen kanssa. Dinamo Riika varasi hänet 63. pelaajana . Samana kesänä Niemeläisen varasi myös USHL-joukkue Fargo Force numerolla 199. sekä OHL-joukkue Saginaw Spirit 18. pelaajana . HIFK lainasi hänet Spiritiin kaudeksi 2015–2016. Niemeläinen nousi joukkueessa isoon rooliin ja hän pelasi kauden aikana CHL Top Prospects Gamessa.
Edmonton Oilers varasi Niemeläisen kolmannella kierroksella 63. pelaajana . Hän päätti jatkaa myös kaudella 2016–2017 Saginaw Spiritin OHL-joukkueessa lainalla HIFK:sta. Kaudeksi 2017–2018 Niemeläinen palasi kaksivuotisella sopimuksella kasvattajaseuraansa Hämeenlinnan Pallokerhoon. Hän teki SM-liigadebyyttinsä kauden toisella kierroksella 9. syyskuuta 2017 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Niemeläinen merkittiin HPK:n seitsemänneksi puolustajaksi, mutta hän nousi joukkueen pelaavaan kuusikkoon, kun Roope Laavainen loukkaantui toisessa erässä. Niemeläinen sai ottelussa jääaikaa 9.59 minuuttia ja hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn estämisestä. Liigauransa avausmaalin Niemeläinen teki 13. tammikuuta 2018 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa toi 42 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Niemeläinen edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Hän pelasi myös yhden ottelun lainalla Mestis-joukkue Lempäälän Kisassa.
Niemeläinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen ja ensimmäinen hopeaan. Vuoden 2016 turnauksessa hänet valittiin alkulohkossa Tanskaa vastaan pelatun ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Niemeläinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015.
Niemeläinen edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa sekä Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015. Jälkimmäisenä mainittu turnaus päättyi pronssiin. Yhteensä hän on pelannut 49 poikien maaottelua.
Niemeläisen isoveli Matias pelaa hyökkääjänä II-divisioonajoukkue Hiki-Hockeyssa.
Buck Owens
Alvis Edgar ”Buck” Owens, Jr. (12. elokuuta 1929 Sherman, Texas – 25. maaliskuuta 2006 Bakersfield, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen muusikko, laulaja ja laulunkirjoittaja, jolla oli johtamansa The Buckaroos -yhtyeensä kanssa 21 listaykköstä Billboardin country-listalla. Yhtye oli niin sanotun Bakersfield sound -tyylilajin pioneeri.
Owens on nimetty countrymusiikin Hall of Fameen sekä Nashville Songwriters Hall of Fameen.
Ruskomerikotka
Ruskomerikotka ("Haliaeetus sanfordi") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavaan Bougainvillessa ja Bukassa Papua-Uudessa-Guineassa ja Salomonsaarilla, joissa se on kotoperäinen laji.
Laji on määritelty vaarantuneeksi, koska sen pieni populaatio on arvioitu pieneneväksi.
Se viihtyy parhaiten metsäisillä rannikoilla. Jotkut parit voivat saalistaa kaukana sisämaassa ja etenkin itäisillä saarilla ne voivat elää pelkästään sisämaassa, jossa niiden saalislaji on Phalanger orientalis ja mahdollisesti myös metsärotat ja hedelmälepakot. Laji saalistaa myös entisillä metsäalueilla, missä sen on kerrotu tonkivan kuolleita nisäkkäitä, kuten villikoiria.
Lajin uhkana on vainoaminen ja metsien hävittäminen. Salomonsaarilla se on joissakin maakunnissa suojeltu.
Sen koko on 70-90 cm. Se on Salomonsaarten ainoa suuri kotkalaji.
Pikkukalakotka
Pikkukalakotka ("Icthyophaga humilis") on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintu. Sitä tavataan Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa seuraavissa maissa: Bangladesh, Bhutan, Brunei, Kambodža, Kiina, Intia, Indonesia, Laos, Malesia, Myanmar, Nepal, Thaimaa, Vietnam. Intiassa sitä esiintyy Himalajan alaosissa ja Koilli-Intiassa sekä pieni populaatio aivan Etelä-Intiassa Karnatakan osavaltiossa.
Sen populaatioksi arvioidaan alustavasti noin 15 000–75 000 yksilöä, mutta se on supistumassa kohtalaisen nopeasti elinalueiden tuhoutumisen ja huonontumisen vuoksi.
Sen elinpiiriä ovat suuret metsien reunustamat joet ja kosteikot alavilla mailla ja vuorten juurella jopa 2 400 metrin korkeuteen saakka, mutta tavallisesti alle 1 000 metrissä.
RefWorks
RefWorks on bibliografisten tietojen tallentamiseen ja käyttöön tarkoitettu WWW-selaimella käytettävä tiedonhallintaohjelma, joka julkaistiin vuonna 2001. Ohjelman tarkoituksena on helpottaa kirjoittamista silloin, kun tekstiin tehdään runsaasti määrämuotoisia lähdemerkintöjä.
RefWorksin keskeiset toiminnot ovat samat kuin muissakin tämän tyypin ohjelmissa: Lähteiden tiedot tallennetaan käyttäjätunnuksen hallitsemaan tietokantaan, järjestellään tarvittaessa alakansioihin (sama tietue voi kuulua useaan kansioon) ja tietokannasta tulostetaan bibliografioita halutuilla kriteereillä. Keskeinen sovellus on tuottaa tekstiin halutulla tavalla muotoillut viitteet tietokannan ja valmiiden määrittelyiden avulla.
Ohjelmaa käytetään tekstiä kirjoitettaessa yhdessä tekstinkäsittelyohjelman kanssa joko kopioimalla viitetietojen tunnukset tietokannasta käsiteltävään tekstiin tai käyttämällä viitteiden käsittelyyn Microsoft Word-ohjelman kanssa toimivaa Write-N-Cite -työkalua (pluginia). Kun teksti on valmis, tiedonlähteiden tiedot yhdistetään tekstiin erillisessä muunnosajossa, jossa viitetietojen symbolit muunnetaan halutun viitteiden merkintätavan mukaisiksi merkinnöiksi käyttäen tarjolla olevia valmiita määrittelyitä (kuten Harvard-, Chicago- tai APA-viitaustyylejä).
RefWorksin tietokanta on käyttäjäkohtainen, mutta sen sisältöä voidaan jakaa RefShare-apuohjelman avulla kansioittain.
Audencia Business School
Audencia Business School, lyhyesti Audencia, on eurooppalainen kauppakorkeakoulu, joka toimii Pariisissa, Nantesissa ja Pekingissä. Audencia perustettiin Ranskassa vuonna 1900 nimellä École supérieure de commerce de Nantes.
Financial Timesin Euroopan kauppakorkeakoulujen vuoden 2016 vertailussa Audencia oli sijalla 60 ja sen Master in Management -tutkinto saavutti sijan 21.
Audencialla on kansainvälinen kolmoisakkreditointi (AACSB, AMBA ja EQUIS). Koulussa on mahdollisuus suorittaa teknis-kaupallinen kaksoistutkinto yhteistyössä teknisen "École nationale de l'aviation civile" -yliopiston kanssa. Audencia tekee yhteistyötä myös muiden korkeakoulujen kanssa.
Kenian ilmavoimat
Kenian ilmavoimat (, ) on Kenian puolustusvoimien asehaara. Sen käytössä oli 132 lentokonetta ja helikopteria vuodenvaihteessa 2015–2016.
Ilmavoimat perustettiin pian Kenian itsenäistymisen jälkeen, 1. kesäkuuta 1964. Konekalusto hankittiin Yhdistyneestä kuningaskunnasta, joka myös auttoi ilmavoimien perustamisessa. Se lakkautettiin väliaikaisesti vuonna 1982, kun ilmavoimien upseerien 1. elokuuta tekemä vallankaappausyritys epäonnistui. Lentotoiminta asetettiin armeijan alaisuuteen, ja ilmavoimat sai itsenäisen statuksensa takaisin vasta vuonna 1994.
Vuosina 2011–2012 ilmavoimat osallistui operaatio Linda Nchiin, jossa usean eri maan joukot taistelivat Somaliassa Al-Shabaab-liikettä vastaan. Vuodesta 2012 lähtien se on myös osallistunut terroristien vastaisiin sotatoimiin Somaliassa osana Afrikan unionin rauhanturvatehtävää.
Vuodenvaihteessa 2015–2016:
Georges Bouton
Georges Bouton (1847–1938) oli ranskalainen mekaanikko, joka yhdessä Jules-Albert de Dionin ja Charles Trépardoux’n kanssa perusti De Dion-Bouton -yhtiön vuonna 1883.
Georges Bouton toimi maailman ensimmäisen moottoriajoneuvokilpailun voittaneen La Marquisen ohjaajana, Albert De Dionin ollessa kyydissä. Tähän kahden kilometrin mittaiseen ”kilpailuun” ei tosin osallistunut muita osanottajia, joten voitto ei ollut järin hohdokas.
Bouton ja hänen lankonsa Charles Trépardoux pyörittivät Pariisin liepeillä mekaanisiin ja tieteellisiin leikkikaluhin erikoistunutta myymälää ja saivat siitä niukan elantonsa. De Dion-Bouton -yhtiön syntyhetki ajoittu vuoteen 1881, kun teknisistä leikkikaluista ja höyrykoneista innostunut markiisi Albert De Dion näkee erään myymälän näyteikkunassa kaksikon höryveturin toimivan pienoismallin ja pyytää Boutonia ja Trépardoux’ta valmistamaan myös toisen vastaavan. Asiat johtivat toiseen; Trépardoux’lla oli haave valmistaa höyryauto, mutta ei rahaa. De Dionilla taasen oli rahaa ja innostus tekniikkaan ja höyrykoneisiin, etenkin maalla liikkuvaan kalustoon. "De Dion, Bouton et Trépardoux" perustettiin Pariisissa vuonna 1887. Tästä tulisi myöhemmin muodostumaan oman aikansa suurin ajoneuvovalmistaja De Dion-Bouton.
Bill Tchato
Bill Tchato (s. 14. toukokuuta 1975 M’Biam, Kamerun) on kamerunilainen uransa lopettanut jalkapalloilija ja Afrikan-mestari. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja.
Tchato pelasi 58 ottelua Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä edustaen Montpellier’ta ja Niceä sekä 56 ottelua Saksan Bundesliigassa edustaen 1. FC Kaiserslauternia. Lisäksi hän pelasi Ranskan Ligue 2:ssä yhteensä 151 ottelua edustaen Caenia, Valencea, Nizzaa ja Montpellier’ta.
Kamerunin maajoukkueessa Tchato pelasi 46 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2000–2008. Hän oli mukana kuudessa arvoturnauksessa: MM-kilpailuissa 2002, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002, 2004 ja 2008 sekä Maanosaliittojen cupissa 2001 ja 2003. Näissä Mettomo saavutti Afrikan-mestaruuden 2002 ja AM-hopeaa 2008 sekä Maanosaliittojen cupin hopeaa 2003.
Kamerunin maajoukkue
Kauhukeittiö (kausi 7)
Kauhukeittiö on yhdysvaltalainen televisioformaatti, jossa Gordon Ramsay etsii uutta ravintolapäällikköä tulevaan ravintolaansa. Kaudella 7 ohjelman voittaja pääsi johtamaan brittiläistä miljardin dollarin Savoy Grill -ravintolaa Lontoon Savoy Hotel -luksushotelliin. Kausi esitettiin Yhdysvalloissa FOX-kanavalla 1. kesäkuuta – 10. elokuuta 2010.Kilpailijat jaettiin joukkueisiin sukupuolen mukaisesti.
Holli Ugalden joukkue
Jay Santosin joukkue
Kilpailun voittanut Holli Ugalde ei päässyt voitostaan huolimatta työskentelemään Savoy Grill -ravintolaan viisumiongelmien vuoksi ja isosta rahasummasta huolimatta hän koki tulleensa Ramsayn osalta petetyksi.
Actinostrobus
Actinostrobus on sypressikasvien heimoon (Cupressaceae) kuuluva havupuusuku. Siihen kuuluu kolme lajia. Suvun edustajat ovat ainavihantia pensaita tai pieniä puita, joita esiintyy luonnonvaraisena läntisessä Australiassa. Ne ovat ulkoisesti hyvin samankaltaisia lähisukuisten sädesypressien ("Callitris") kanssa.
Suvun tieteellinen nimi "Actinostrobus" tulee kreikankielisistä sanoista, jotka tarkoittavat sädettä ja käpyä. Nimi viittaa kasvien käpyihin, joiden suomujen asento on säteittäinen.
Suvun "Actinostrobus" edustajat ovat puuvartisia kasveja. Ne ovat yleensä pensaita, mutta osa lajeista voi myös kasvaa puumaiseksi. Pensasmaiset kasvit ovat usein rentovartisia. Luonnossa esiintyy kuitenkin myös luutamaisia muotoja, joiden varret ovat pystyjä. Pienemmät oksanhaarat ovat lyhyitä ja siirottavia tai kohenevia.
Suvun kasvit ovat ainavihantia. Lehdet kasvavat säteittäin kolmen kiehkuroina, ja niillä on johteinen lehtikanta. Nuorten kasvien varhaislehdet ovat neulasmaisia, kun taas vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat suomumaisia ja yleensä alle 5 millimetriä pitkiä. Laji "Actinostrobus acuminatus" ei yleensä lakkaa tuottamasta varhaislehtiä, vaan vanhemmilla yksilöillä on kumpaakin lehtityyppiä. Lehden kaikilla pinnoilla on ilmarakoja.
Suvun edustajat ovat yksikotisia, joten samassa kasviyksilössä on erillisiä hede- ja emikukintoja. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat pieniä ja lieriömäisiä. Niissä on 10–18 säteittäisesti asettunutta hedelehteä. Emikukinnot eli kävyt kasvavat 2–3 kävyn ryhmissä. Ne muodostuvat tavallisesti kuudesta yhteenkasvaneen käpysuomun ja peitinsuomun muodostamasta suomusta. Nämä suomut ovat asettuneet kahdeksi kolmen kiehkuraksi. Toisin kuin sädesypresseillä, kävyn tyvellä on useampi limittäisten suojuslehtien muodostama kiehkura. Käpysuomut avautuvat käpyjen kypsyttyä siten että koko käpy aukeaa kärjestään, kuten sädesypresseilläkin. Yhdessä käpysuomussa on yksi tai kaksi siemenaihetta ja kävyssä yleensä yhteensä 8-12 siementä. Siemenellä on kolme tasakokoista lenninsiipeä. Sirkkalehtiä on kaksi.
"Actinostrobus" kuuluu sypressikasvien heimon alaheimoon Callitroideae. Lähimpiä sukulaisia ovat ulkoisesti hyvin samankaltaiset sädesypressit sekä omaan yksilajiseen sukuunsa kuuluva "Neocallitropsis pancheri".
Sukuun katsotaan yleisesti kuuluvaksi kolme lajia.Sukua "Actinostrobus" esiintyy luonnonvaraisena ainoastaan Länsi-Australian eteläosissa. Suku on sopeutunut alueen kuiville ja kuivahkoille pensastomaille, joille ovat tyypillisiä lämpimät, kuivat kesät ja sateiset talvet. Alueen kasvillisuuden muita tyypillisiä edustajia ovat myrttikasvit (Myrtaceae) kuten kaarnamyrtit ("Melaleuca") ja eukalyptukset ("Eucalyptus") sekä proteakasvit (Proteaceae) kuten banksiat ("Banksia").
Havok (yhtye)
Havok on yhdysvaltalainen thrash metal -yhtye Denveristä. Yhtye perustettiin vuonna 2004. Yhtyeessä on tällä hetkellä yhtyeen perustaja David Sanchez (laulu / kitara), Nick Schendzielos (basso), Pete Webber (rummut), ja Reece Scruggs (soolokitara). Havok on julkaissut kolme studioalbumia, "Burn" (2009), "Time Is Up" (2011) sekä "Unnatural Selection." (2013). 
Yhtye tekee parhaillaan neljättä albumia ja sen on määrä ilmestyä vuonna 2017. Vuoden 2016 kesällä yhtye tuli ensimmäistä kertaa Suomeen Tuskaan. Vuoden 2016 keväällä yhtye kiersi suomalaisen Children of Bodomin sekä Megadethin kanssa.
David Sanchez perusti yhtyeen vuonna 2004, hänen kanssaan yhtyeessä oli rumpali Hannon Sjöegren. Bändi etsi jäseniä Denveristä ja mukaan löytyi Shawn Chavez ja  Marcus Corich bassoon. Vuonna 2004 yhtye äänitti ensimmäisen demon "Thrash Can." Tämän jälkeen yhtye julkaisi muutamia [demo]]ja ja kokoonpano vaihtui muutamia kertoja.
Vuonna 2009 yhtyeeseen liittyi basisiti Jesse De Los Santos ja yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa "burn" tuolloin rummuissa oli Scott Fuller. Vuonna 2010 yhtye alkoi päästä lopulliseen kokoonpanoonsa, kun yhtyeeseen liittyi kitaristi Reece Scruggs sekä rumpali Pete Webber. Vuonna 2013 basisiti Mike Leon tuli yhtyeeseen mutta jätti yhtyeen vuonna 2015 ja yhtyeeseen tuli basistiksi Nick Schendzielos.
Ruotsinsuomalaisten Keskusliitto
Ruotsinsuomalaisten Keskusliitto (RSKL) (ruots. "Sverigefinska Riksförbundet" (SFRF)) on Ruotsissa toimiva, vuonna 1957 perustettu, kaikille ruotsinsuomalaisille avoin yhdistys. RSKL:llä on noin 90 paikallisyhdistystä eri puolilla Ruotsia, ja liitossa on noin 15 000 – 20 000 jäsentä.
RSKL:n päätehtävä ruotsinsuomalaisten oikeuksien puolustamisen ohella on olla yhteinen vapaa-ajanorganisaatio. Alusta asti RKSL on toiminut yhdistyksen ja kerhojen keskusyhdistyksenä. Paikallisyhdistysten ohella liittoon kuuluu rinnakkaisorganisaatioita, kuten Ruotsinsuomalaiset Eläkeläiset ja Ruotsinsuomalaisten nuorten liitto (RSN), Ruotsinsuomalaisten harrastajateatteriliitto, Ruotsinsuomalainen Liikunta ja Urheilu RSLU ja naisyhdistys Ruotsinsuomalaisten Naisten Foorumi.
RSKL harjoittaa koulutus- ja opiskelutoimintaa mm. järjestämällä jäsen-, toimitsija- sekä johtajakoulutusta ja johtamalla kahta kansanopistoa, Ruotsinsuomalaisten kansankorkeakoulua Haaparannassa sekä Axevallan kansankorkeakoulua.
RSKL julkaisee jäsenlehteä.
Joël Epalle
Joël Epalle (s. 20. helmikuuta 1978 Matomb, Kamerun) on kamerunilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, joka saavutti Afrikan-mestaruuden ja olympiakultaa. Pelipaikaltaan hän oli oikea keskikenttäpelaaja.
Epalle pelasi suurimman osan urastaan Kreikassa. Kreikan Superliigassa hän pelasi yhteensä 199 ottelua edustaen Ethnikosia, Panachaikia, Arisia, Panathaikosia ja Iraklisia. Kaudella 2003–2004 hän voitti Panathinaikosissa sekä Kreikan-mestaruuden että Kreikan cupin. Epalle pelasi lisäksi 92 ottelua Saksan Bundesliigassa edustaen VfL Bochumia.
Kamerunin maajoukkueessa Epalle pelasi 32 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1995–1997, 2000–2003 ja 2008. Hän oli mukana neljässä arvoturnauksessa: MM-kilpailuissa 2002, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002 ja 2008 sekä Maanosaliittojen cupissa 2001. Näissä Epalle saavutti Afrikan-mestaruuden 2002 ja AM-hopeaa 2008. Lisäksi hän oli mukana voittamassa kultaa kesäolympialaissa 2000.
Panathinaikos
Kamerunin maajoukkue
Ruotsinsuomalaisten nuorten liitto
Ruotsinsuomalaisten nuorten liitto (RSN) () on uskonnollisesti ja puoluepoliittisesti sitoutumaton ruotsinsuomalainen nuorisoyhdistys, joka on perustettu vuonna 1993. Yhdistys toimii ruotsinsuomalaisten lasten ja nuorten vapaa-ajan- ja -etuyhdistyksenä. Liitolla on jäsenyhdistyksiä Ruotsissa pohjoisen Piitimestä etelän Lundiin. Yhdistykset harjoittavat monentyyppistä toimintaa lapsille, nuorille ja opiskelijoille. Sen pääkanslia sijaitsee Tukholman raatihuoneen vieressä.
Oiva Saloila
Oiva Johannes Saloila (24. kesäkuuta 1910 Janakkala – 10. lokakuuta 1998) oli suomalainen juristi ja hallintomies. Hän toimi koko uransa, vuodesta 1928 alkaen, Posti- ja lennätinlaitoksen palveluksessa, talousosaston johtajana 1948–1962 ja pääjohtajana 1962–1977.
Saloila suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1943 ja sai varatuomarin arvon 1946.
Raimo Salokangas
Raimo Salokangas tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Ahopäänjärvi
Ahopäänjärvi on järvi Jällivaaran kunnassa Ruotsin Lapissa Rånejoen valuma-alueella. Järven pinta-ala on 0,0809 neliökilometriä, korkeus merenpinnasta 374,9 m ja rantaviiva 1,14 km.
Valetomaattisammakko
Valetomaattisammakko ("Dyscophus guineti") on suurehko, väritykseltään punertava sammakko. Toisin kuin hyvin samannäköinen, uhanalainen tomaattisammakko, se on uhanalaisuusluokitukseltaan elinvoimainen laji.