hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Treat Huey
Treat Conrad Huey (s. 28. elokuuta 1985 Washington (DC), Yhdysvallat) on filippiiniläinen tennispelaaja. Huey aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008. Nelinpeliin keskittynyt Huey on sijoittunut ATP-maailmanlistalla parhaimmillaan sijalle 20 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan viisi ATP-turnausta.
Huey saavutti ensimmäisen turnausvoittonsa ATP-kiertueen nelinpelissä vuonna 2012 voitettuaan Dominic Inglotin parina Washingtonissa pelatun turnauksen loppuottelussa Kevin Andersonin ja Sam Querreyn.Toisen turnausvoittonsa hän otti Inglotin kanssa lokakuussa 2013 Baselissa ja kolmannen kesäkuussa 2014 Eastbournessa. Toukokuussa 2015 Huey voitti Cascaisin turnauksen Scott Lipskyn kanssa ja syyskuussa 2015 Pietarin turnauksen Henri Kontisen kanssa.
Huey on päässyt Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan puolivälieriin Yhdysvaltain avoimissa 2013 ja Australian avoimissa 2014. Molemmilla kerroilla hänen parinaan pelasi Dominic Inglot.
Huey on edustanut Filippiinejä Davis Cupissa vuodesta 2009 lähtien.
TriStar Pictures
TriStar Pictures, Inc. (muodossa Tri-Star vuoteen 1991 saakka) on yhdysvaltalainen elokuvia tuottava ja levittävä yritys, joka kuuluu Columbia Picturesin osana Sony Picturesin omistamaa Columbia TriStar Motion Picture Groupia. Yrityksen perusti vuonna 1982 silloinen Columbia Picturesin ylemmän johdon toimihenkilö Victor Kaufman.
Laakeriöljy
Laakeriöljy voi tarkoittaa seuraavia asioita:Facta 2001 s. 516-518
Björkhamre
Björkhamre on entinen kauppala Keski-Ruotsissa Gävleborgin läänissä ja Hälsinglandin maakunnassa. Hedenin, Björktjäran ja Hamren kyliin Bollnäsin maalaiskunnassa perustettiin vuonna 1919 Björkhamren taajaväkinen yhdyskunta. Taajaväkinen yhdistyskunta erotettiin maalaiskunnasta Björkhamren kauppalaksi vuonna 1923. Björkhamre ympäröi Bollnäsin kauppalaa kokonaan pohjoisessa ja lännessä. Bollnäs ja sitä pienempi Björkhamren kauppala yhdistettiin vuonna 1942 Bollnäsin kaupungiksi. Nykyään alue on osa Bollnäsin kuntaa.
Riivaajat (elokuva)
Riivaajat ("Ossessione") on Luchino Viscontin ohjaama vuonna 1943 ensi-iltansa saanut italialainen elokuva. James M. Cainin romaaniin "Vahinko kello kaulassa" perustuvaa elokuvaa pidetään usein Italian ensimmäisenä neorealistisena elokuvana.
Visconti työskenteli Jean Renoirin kanssa ennen omaa ohjausuraansa. "Toscan" valmistuttua 1941 Visconti päätti ohjata itse seuraavan elokuvansa. Giuseppe De Santisin, Pietro Ingraon ja Mario Alicatan kanssa hän teki useita käsikirjoitusluonnoksia, joista osan sensorit kuitenkin hylkäsivät. Viscontin ensimmäisen elokuvan pohjaksi tuli lopulta James M. Cain romaani "Vahinko kello kaulassa", jonka ranskankielisen käännöksen hän oli saanut Renoirilta elokuvan "Virta" kuvausaikana. Visconti, De Santis, Alicata ja Gianni Puccini viimeistelivät käsikirjoituksen vuosien 1941–1942 aikana. Käsikirjoituksen tuottamiseen osallistui myös muita kirjoittajia, kuten Alberto Moravia.
Käsikirjoitus, joka tunnettiin vielä nimellä "Paluda", sai ennakkosensuurin jälkeen hyväksynnän. Se hyväksyttiin todennäköisesti, koska sensorit uskoivat elokuvan olevan melodraama, jonka opetus on, että ”rikos ei kannata”. Elokuvan käsikirjoittajat olivat kuitenkin eri mieltä elokuvan luonteesta, ja nykyään ei ole täyttä varmuutta siitä, mikä on Viscontin ja mikä on muiden panos elokuvan käsikirjoitukseen. Alicatan mukaan hän, De Santis ja Puccini tekivät pääosan poliittisista viittauksista, joista osaa Visconti kuitenkin muutti. Visconti puolestaan ohjasi elokuvaa enemmän yhteiskunnallisesti huomioivan melodraaman puoleen, kun muut käsikirjoittivat olisivat halunneet elokuvan olevan manifesti.
Elokuva kuvattiin vuonna 1942, ja sen pääosissa olivat Clara Calamai ja Massimo Girotti. Naispääosaan Visconti oli ensin halunnut Anna Magnanin, mutta päätyi lopulta Calamaihin, sillä Magnani oli raskaana.
"Riivaajien" ensi-ilta oli toukokuussa 1943 Benito Mussolinin pojan Vittorion järjestemässä tilaisuudessa. Reaktioista ensi-illan jälkeen on hieman ristiriitaista tietoa. Käsikirjoittaja De Santisin mukaan reaktio oli positiivinen ja Vittorio Mussolini olisi kehunut elokuvaa Viscontille esityksen jälkeen. Toisen usein esitetyn tarinan mukaan Vittorio olisi lähtenyt ensi-illassa kesken esityksen pois ja huutanut ”Tämä ei ole Italia!” Joka tapauksessa elokuva ei päässyt Italiassa kovinkaan laajaan esitykseen, ja kaikkialla se sai virkamiehiltä ja uskonnollisilta vaikuttajilta negatiivisen vastaanoton sen moraalittomuuden takia. Laajempaan levitykseen se pääsi vuonna 1945, kun sitä alettiin pitää neorealististen elokuvien edeltäjänä.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Riivaajat" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Hiekan peitossa
Hiekan peitossa ("Sous le sable") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut François Ozonin ohjaama elokuva, jonka pääosia esittävät Charlotte Rampling ja Bruno Cremer.
Marie opettaa englanninkielistä kirjallisuutta pariisilaisessa yliopistossa ja on ollut 25 vuotta onnellisesti naimisissa Jeanin kanssa. Kesälomalla Etelä-Ranskassa Jean yhtäkkiä katoaa uidessaan, eikä häntä löydetä. Marie jatkaa elämäänsä Pariisissa ikään kuin mies olisi yhä elossa ja läsnä, mutta hänen mielenterveytensä alkaa järkkyä.
Skene
Skene voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Rakkaus – Meno &amp; paluu
Rakkaus - Meno & paluu ("5 X 2" tai "Cinq fois deux") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut François Ozonin ohjaama ranskalainen elokuva.
Nuori aviopari Gilles ja Marion istuvat kuuntelemassa lakimiehen avioeropäätöstä. Sitten he varaavat yhteisen hotellihuoneen. Siitä juoni alkaa kulkea takaperin aikajärjestyksessä. Nähdään kireätunnelmainen illallinen, jonka Gilles ja Marion järjestivät Gillesin veljen ja tämän poikaystävän kunniaksi ja jossa Gilles vaikuttaa tunnustavan uskottomuutensa. Seuraavaksi siirrytään avioparin pojan synnytykseen, josta Gilles myöhästyi. Sitten nähdään heidän häänsä, ja lopuksi heidän tapaamisensa italialaisella rannalla.
Skene (Mark)
Skene on entinen kauppala ja entinen taajama Markin kunnassa Länsi-Ruotsissa. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Länsi-Götanmaan maakunnassa.
Skenen kauppala perustettiin vuonna 1951 ja liitettiin osaksi Markin kuntaa vuonna 1971. Skenen lähellä kunnassa sijaitsi myös toinen kauppala, joka oli nimeltään Kinna. Kinna on nykyään Markin kunnan keskustaajama. Skenen ja Kinnan taajamat kasvoivat yhteen vuonna 1970.
Stocksund
Stocksund on entinen kauppala Danderydin kunnassa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee Tukholman läänissä ja Uplannin maakunnassa. Stocksund on nykyään yksi Danderydin kunnan kunnanosista. Sen asukkaat luetaan osaksi kuntarajat ylittävää Tukholman taajamaa.
Stocksundin kauppala perustettiin vuonna 1910 ja liitettiin Djursholmin kaupunkiin vuonna 1967. Vuonna 1971 Djursholmin kaupunki ja Danderydin kauppala yhdistettiin nykyiseksi Danderydin kunnaksi. Stocksundin kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Limhamn
Limhamn on entinen kauppala ja nykyinen asuinalue Malmön kaupunkitaajamassa Etelä-Ruotsissa. Siellä on 24 706 asukasta. Alue kuuluu Malmön kuntaan, Skånen lääniin ja Skånen maakuntaan. Asuinalue sijaitsee Juutinrauman rannalla Malmön länsiosassa ja kuuluu Limhamn-Bunkeflon kaupunginosaan.
Limhamnin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin vuonna 1886 Hyllien maalaiskuntaan. Vuonna 1906 taajaväkinen yhdyskunta muutettiin Limhamnin kauppalaksi. Kauppala liitettiin Malmön kaupunkiin vuonna 1915.
Krylbo
Krylbo on entinen kauppala Avestan kunnassa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee Taalainmaan läänissä ja Taalainmaan maakunnassa. Krylbo ei aiemmin muodostanut omaa taajamaa, vaan sen asukkaat luettiin osaksi Avestan taajamaa. Vuodesta 2015 Krylbo kuitenkin muodostaa oman taajaman.
Krylbo on aikaisemmin ollut kauppala vuodesta 1919 vuoteen 1967, jolloin se liitettiin silloiseen Avestan kaupunkiin. Kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Iivo Hallakorpi
Iivo Artur Hallakorpi, vuoteen 1935 "Schröder", (3. syyskuuta 1873 Liperi – 5. lokakuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen agronomi, maanviljelystekniikan insinööri ja Teknillisen korkeakoulun maanviljelysteknologian professori.
Hallakorven vanhemmat olivat sotakomissaari Aron Schroeder ja Mathilde Emilie Jankowsky. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1891. Hallakorpi valmistui maanmittausinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1891, agronomiksi Mustialasta 1894 ja maanviljelystekniikan insinööriksi 1897.
Hallakorpi oli asutusneuvoksena 1917–1923 ja toimi Teknillisen korkeakoulun kulttuuritekniikan opettajana 1907–1922. Hän oli maanviljelystknologian virkaatekevänä ja sittemmin vakinaisena professorina 1923–1940.
Hallakorpi oli naimisissa 1900–1940 Elin Aschanin (k. 1940) kanssa.
Nimellä "I. A. Schroeder":
Nimellä "I. A. Schroeder-Hallakorpi":
Nimellä "I. A. Hallakorpi":
Joint Security Area (elokuva)
Joint Security Area ("Gongdong gyeongbi guyeok JSA", televisioesityksessä suomeksi myös "JSA – turvallisuusvyöhyke") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Chan-wook Parkin ohjaama eteläkorealainen elokuva.
Skön
Skön on entinen kunta ja entinen kauppala Sundsvallin kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Se sijaitsee Västernorrlandin läänissä ja Medelpadin maakunnassa. Osa entisen kunnan ja kauppalan alueen asutuksesta kuuluu Sundsvallin taajamaan, mutta alueella sijaitsevat myös Tunadalin, Sundsbrukin ja Johannedalin taajamat.
Skönin maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1884 Skönsmonin taajaväkinen yhdyskunta ja kymmenen vuotta myöhemmin vielä Gångvikenin ja Skönsbergin taajaväkiset yhdyskunnat. Skönsmon sijaitsee Sundsvallin keskustasta kaakkoon, Skönsberg puolestaan koilliseen.
Nämä taajaväkiset lakkautettiin vuonna 1948, jolloin Skönsmonin alue liitettiin Sundsvallin kaupunkiin ja kunnan loppuosa muutettiin Skönin kauppalaksi. Vuonna 1965 myös Skönin kauppala liitettiin Sundsvallin kaupunkiin, josta vuonna 1971 tuli Sundsvallin kunta.
Skönin kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Juho Hallenberg
Johan ”Juho” Hallenberg (11. kesäkuuta 1860 Viipurin pitäjä – 28. marraskuuta 1926 Viipuri) oli suomalainen kauppaneuvos. Hän perusti vuonna 1892 Viipuriin vilja- ja siirtomaatavaroita myyvän vähittäis- ja tukkukaupan. Hänellä oli myös mylly- ja sahatoimintaa vuodesta 1892 Saarelan kartanon alueella, Kellomäellä ja Räisälän kartanon alueella. Vuodesta 1944 yrityksen kotipaikka oli Helsinki. Yritys siirtyi myöhemmin Suomen Matkailijayhdistyksen omistukseen.
Frösö
Frösö on entinen kauppala Östersundin kunnassa Pohjois-Ruotsissa. Se sijaitsee Jämtlandin läänissä ja Jämtlandin maakunnassa Frösön-nimisellä saarella Storsjön-järvessä. Saarella sijainnut taajama oli myös nimeltään Frösön. Se kasvoi yhteen ensin Vallan taajaman ja vähän myöhemmin myös Östersundin kaupunkitaajaman kanssa.
Frösön maalaiskunta muutettiin Frösön kauppalaksi vuonna 1947. Kauppala liitettiin osaksi Östersundin kuntaa vuonna 1971. Kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Persepolis (elokuva)
Persepolis ("Persepolis") on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut Vincent Paronnaud’n ohjaama animaatioelokuva, joka perustuu Marjane Satrapin omaelämäkerralliseen sarjakuvateokseen.
John Young (uimari)
John H. Young Jr. (12. tammikuuta 1917 Somerset – kesäkuu 2006 Pembroke) oli bermudalainen uimari. Hän osallistui Berliinin olympialaisissa 1936 100 metrin vapaauintiin, jossa hän jäi alkueränsä viimeiseksi ja karsiutui. Young kilpaili myös 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, jossa Bermudan joukkue putosi niin ikään alkuerissä.
John Young
John Young voi viitata ainakin seuraaviin:
Cornelia Hütter
Cornelia Hütter (s. 29. lokakuuta 1992) on itävaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa SV St. Radegund -seuraa.
Vuonna 2011 Hütter saavutti nuorten MM-kilpailuissa pronssia syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 24:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui supersuurpujottelussa neljänneksi ja syöksylaskussa 15:nneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas ja syöksylaskussa kolmastoista.
Maailmancupissa Hütter kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 oltuaan kymmenes Sankt Antonin syöksylaskussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Val d’Isèren syöksylaskussa joulukuussa 2013. Hän sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa neljänneksi kaudella 2014–2015.
Joulukuussa 2015 Hütter saavutti Lake Louisen syöksylaskuissa sijat kaksi ja kolme. Lake Louisen supersuurpujottelussa hän oli kolmas. Hän oli samalla kaudella Altenmarkt-Zauchenseessa kolmas sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa. La Thuilen syöksylaskussa hän sijoittui toiseksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2016. Sankt Moritzissa hän oli supersuurpujottelussa kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi, supersuurpujottelucupissa neljänneksi ja syöksylaskucupissa viidenneksi kaudella 2015–2016
Kaudella 2016–2017 Hutter sijoittui toiseksi Val d’Isèren syöksylaskussa. Kaudella 2017–2018 hän voitti Lake Louisen syöksylaskun sekä oli kolmas Bad Kleinkirchheimin supersuurpujottelussa ja Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa. Syöksycupissa hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2018–2019 hän oli Lake Louisen syöksylaskussa toinen.
Hideaki Nagai
Hideaki Nagai (s. 5. syyskuuta 1983) on japanilainen yhdistetyn hiihtäjä.
Nagai sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailujen 2013 suurmäen gundersen-kilpailussa viidenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailussa kahdestoista ja normaalimäen gundersen-kilpailussa neljästoista.
Nagai kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Val di Fiemmen penalty racessa helmikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti kaksi päivää myöhemmin gundersen-kilpailussa, jossa hän sijoittui 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kahdeksas Seefeldissä tammikuussa 2013. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Sapporossa helmikuussa 2018.
Miss FBI – aseistettu ja ihana
Miss FBI - aseistettu ja ihana () on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut John Pasquinin ohjaama elokuva, joka on jatkoa elokuvalle Miss Kovis.
Matthias Hallenius
Matthias Hallenius (1699–1748) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1737 Turun akatemian heprean ja kreikan kielten dosentti, jumaluusopin apulainen vuodesta 1738. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1737 oli "De Borea-Fennica", ja siinä hän esitti gootin kielestä sanoja, joilla on muoto- ja merkitysvastineet suomen kielessä. Halleniuksen rinnastuksista useimmat pitävät paikkansa. Hänellä oli kuitenkin aikakauden yleisiä näkemyksiä muun muassa siitä, että gootit olisivat germaanistunut suomalainen kansa ja että heprea on suomen kantakieli sekä että muun muassa saamen kieli, viro ja slaavilaiset kielet polveutuvat suomen kielestä.
Halleniuksen veli oli paikallishistorioitsija Gregorius Hallenius.
Batepán verilöyly
Batepán verilöyly tapahtui 3. helmikuuta 1953 Batepán kylässä São Tomén saarella Portugalin siirtomaassa São Tomé ja Príncipessa. Portugalilaiset siirtomaaisännät surmasivat verilöylyssä yli tuhat sãotomélaista työläistä.
Orjuus São Tomé ja Príncipessä loppui vuonna 1875, jonka jälkeen saarten kahvi- ja kaakaoplantaaseille hankittiin kymmeniätuhansia sopimustyöntekijöitä () aluksi Angolasta ja myöhemmin myös Mosambikista ja Kap Verdeltä. Työtä tehtiin monesti orjuutta muistuttavissa oloissa. Lukutaidottomille sopimustyöläisille oli sopimuksessa luvattu paluumatka muutaman vuoden kovan työn jälkeen, mutta ne eivät toteutuneet. Plantaasien työvoimaongelma johti protesteihin.
Siirtomaavirkamies tapettiin 3. helmikuuta viidakkoveitsellä Batepán kylässä, jonka jälkeen portugalilaiset keräsivät alueen sãotomélaiset (myös nimellä "forrot") työläiset yhteen. Useat kuljetettiin Fernão Diasin pakkotyöleirille ja osa paloi elävältä yrittäessään piiloutua kaakaopapujen kuivauslaitteisiin. Portugalilaiset kohdistivat sãotomélaisiin fyysistä ja psyykkistä kidutusta. Yksi tunnetuimmista tapauksista oli 46 ihmisen ahtaminen kymmenelle hengelle tarkoitettuun vankikoppiin, jossa vain 18 selviytyi yön yli. Useita tunnettuja sãotomélaisia ja heitä tukevia valkoisia plantaasinomistajia karkotettiin Príncipen saarelle. Tarkkaa kuolonuhrien määrää ei tiedetä, mutta usein puhutaan 1 032 uhrista. Lukua pidetään kuitenkin suurelti symbolisena, sillä kaksi viimeistä numeroa viittaa verilöylyn tapahtumapäivämäärään 3.2.
Verilöylyn katsotaan synnyttäneen sãotomépríncipeläisen nationalismin ja aiheuttaneen epäsuorasti myös vuonna 1960 perustetun CLSTP:n ("Comité de Libertação de São Tomé e Príncipe") muodostamisen. CLSTP oli São Tomén ja Príncipen vapautusliikkeen () edeltäjä. Verilöylyn vuosipäivä on kansallinen vapaapäivä, ja sitä juhlitaan vuosittain muun muassa puhein, nuorisomarssein sekä mediakeskusteluin verilöylyn merkityksestä ja perinnöstä. Lisäksi kerrotaan tarinoita Fernão Diasin työleiriltä.
Jyväskylän työväenyhdistys
Jyväskylän työväenyhdistys on Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen paikallisosasto Jyväskylässä. Yhdistys on perustettu vuonna 1888 ja sillä oli noin 750 jäsentä vuonna 2011. Yhdistyksellä on ollut vahva vaikutus Jyväskylän kaupungin päätöksentekoon varsinkin vasemmistolaisessa Jyväskylässä vuosina 1945-1991. Yhdistyksen näkyviä johtohahmoja eri aikoina ovat olleet Toivo Lehto 1920-luvulla, Onni Peltonen (moninkertainen ministeri 1940-1950-luvuilla), Eino Palander ja Pentti Sahi (kaupungin keskeiset luottamushenkilöt 1960- ja 1970-luvuilla) sekä Kalevi Olin 1990-luvulla.
Vuonna 1924 yhdistys rakennutti toimitalokseen Jyväskylän Työväentalon. Se kuuluu arkkitehti Alvar Aallon varhaistuotantoon. Talo sijaitsee keskeisellä paikalla Kauppakadun ja Väinönkadun kulmassa. Tontilla on myös myöhemmin rakennettuja talon laajennusosia. Useiden vuosikymmenten ajan yhdistys hankki varoja pyörittämällä talossaan ravintolatoimintaa, mutta nykyisin ravintolatilat on vuokrattu ulkopuolisille. Myös yhdistyksen harjoittama teatteritoiminta on ollut laajaa ja tasokasta.
Dogtown and Z-Boys
Dogtown and Z-Boys on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Stacy Peraltan ohjaama yhdysvaltalainen dokumenttielokuva, joka kertoo Kalifornian Santa Monicassa 1970-luvulla toimineesta rullalautailuryhmästä Z-Boys. Peralta oli itse yksi ryhmän jäsenistä, ja elokuvan kuvamateriaali perustuu paljolti poikien ystävien kuvaamiin kaitafilmeihin. Elokuvan selostajaäänenä on Sean Penn.
John Young (maahockeypelaaja)
John Gilbert Young (s. 22. helmikuuta 1934) on kanadalainen entinen maahockeypelaaja. Hän oli mukana maansa joukkueessa Tokion olympialaisissa 1964, joissa Kanada oli jaetulla sijalla kolmastoista. Young pelasi turnauksessa seitsemän ottelua ja teki niissä yhteensä kaksi maalia.
Tonino Delli Colli
Tonino Delli Colli (20. marraskuuta 1923 Rooma – 16. elokuuta 2005 Rooma) oli italialainen elokuvaaja.
Delli Collin elokuvaura alkoi Cinecittàn studioilla vuonna 1938. Hänen ensimmäinen itsenäinen kuvaustyönsä oli László Kishin ohjaama "Finalmente sì" (”Vihdoinkin kyllä”) vuonna 1944. Vuonna 1952 hän kuvasi Italian ensimmäisen värielokuvan, Stenon ja Mario Monicellin ohjaaman "Totò a colori" (”Totò väreissä”). Myöhemmin Delli Colli osallistui lukuisiin italialais-yhdysvaltalaisiin yhteistuotantoihin, kunnes vuonna 1961 Pier Paolo Pasolinin "Pummi" teki hänestä ohjaajan vakikuvaajan. Hän työskenteli myös Sergio Leonen, Federico Fellini, Lina Wertmüllerin ja Marco Ferrerin sekä ulkomaalaisista ohjaajista muun muassa Louis Mallen, Roman Polanskin ja Jean-Jacques Annaud’n kanssa. Delli Colli voitti parhaan kuvauksen Golden Globe -palkinnon Roberto Benignin Oscar-palkitusta elokuvasta "Kaunis elämä" (1994).
Yli kuusikymmentä vuotta kestäneen uransa aikana Delli Colli voitti neljä David di Donatello ja kuusi Nastro d’argento -palkintoa. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin American Society of Cinematographersin kansainvälinen elämäntyöpalkinto.
La furia di Ercole
La furia di Ercole (”Herkuleen raivo”, ) on vuonna 1962 julkaistu italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan filmin on ohjannut Gianfranco Parolini. Sen päähenkilöä Herkulesta esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Brad Harris.
Herkules saapuu Arkadiin tapaamaan vanhaa ystäväänsä kuningas Nisiaa. Kuningas on kuollut ja hänen valtansa on perinnyt kuningatar Cnidia, jonka takana vaikuttaa julma neuvonantaja Menisto. Cnidia rakastuu Herkuleeseen, joka asettuu tyranniaa vastaan kapinoivan kansan puolelle. Menisto yrittää tappaa kapinallisten johtajan Eridionen tyttären Darian, mutta saa lopulta itse surmansa. Eridione ottaa vallan ja Herkules lähtee etsimään uusia seikkailuja.
"La furia di Ercole" on samojen tekijöiden toisinto edellisenä vuonna julkaistusta "Sansonesta". Serge Gainsbourgin mukaan ne kuvattiin samaan aikaan, eikä hän aina tiennyt kumpaa elokuvaa oli tekemässä. Jugoslaviassa Zagrebin Dubrava Filmillä tehdyt ulkokohtaukset näkyvät suurina avustajajoukkoina ja komeina lavasteina. Herkules voittaa norsun, leijonan, gorillapukuisen miehen ja kukistaa joukon Menisten palkkasotureita, mutta muutoin elokuva painottuu melodraaman puolelle. Gianfranco Parolinin ohjaus tekee siitä kuitenkin melko sujuvaa katseltavaa. Yhtenä roistoista esiintyy näyttelijänuraansa aloitellut Sergio Ciani alias Alan Steel.
Elokuvan saksalaisessa versiossa " Samson, Befreier der Versklavten" (”Samson, orjuutettujen vapauttaja”) sen päähenkilö esiintyy nimellä Simson.
Rakkapunavarpunen
Rakkapunavarpunen ("Carpodacus rubicilla") on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Rakkapunavarpunen on 19–20,5 senttimetriä pitkä. Se on voimakasrakenteinen ja sillä on vahva nokka ja melko pitkät siivet ja pyrstö. Koiraan päälaki ja alapuoli ovat väriltään tumman vadelmanpunaiset ja valkoisten täplien kirjomat. Silmä ja nokan ympärystä ovat tummat. Nokka on vaalea. Naaras ja nuori koiras ovat väriltään ruskeanharmaita ja karkean pitkittäisviiruisia. Nokka on harmaanruskea.
Rakkapunavarpusen kutsuääni on kuuluva ja tasainen "tvui" ja varoitusääni epäpuhdas ja paksu "tsik". Rakkapunavarpusen laulu on yksinkertainen, kirkas ja rauhallinen säe, esimerkiksi "tsyih tsy-tsy-tsy tvut-vutvu-tsy". Osa säkeistä voi olla pidempiä ja vaihtelevampia.
Rakkapunavarpusia elää Kaukasuksen alueella ja Keski-Aasiassa.
Rakkapunavarpunen pesii paljakalla yli 2500 metrin korkeudessa. Se on paikkalintu, mutta talveksi se laskeutuu noin 1000 metriin tai alemmaksikin lumitilanteen mukaan. Tällöin ne liikkuvat pieninä parvina. Pesänsä rakkapunavarpunen tekee kallionkoloon tai kiven alle.
Emanuela Viola
Emanuela Viola (s. 12. tammikuuta 1972) on italialainen entinen uimari.
Viola voitti 100 metrin perhosuinnissa pronssia Välimeren kilpailuissa 1987 ajallaan 1.03,51. Hän oli kisojen aikaan vasta 15-vuotias. Viola osallistui samassa lajissa Soulin olympialaisiin 1988, mutta putosi jatkosta oltuaan erässään jaetulla viimeisellä tilalla.
Storvik
Storvik on taajama Sandvikenin kunnassa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee Gävleborgin läänissä ja Gästriklandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 165 asukasta.
Storvik on aikaisemmin ollut kauppala.
Frövi
Frövi on taajama Lindesbergin kunnassa Keski-Ruotsissa. Se sijaitsee Örebron läänissä ja Västmanlandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 516 asukasta.
Frövi on myös entinen kauppala. Vuonna 1955 koko Näsbyn maalaiskunta muutettiin Frövin kauppalaksi, ja siihen kuului siten nykyistä taajamaa laajempi alue. Kauppalasta tuli osa Lindesbergin kuntaa vuonna 1971. Kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Elämä on yhtä vihellystä
Elämä on yhtä vihellystä ("La Vida es silbar") on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Fernando Pérezin ohjaama espanjalais-kuubalainen elokuva.
Kolmen kuubalaisen tarinat risteävät Pyhän Barbaran päivänä. Mariana, nuori ballerina, havittelee roolia Giselle-baletissa; Juliaa alkaa huimata aina kun kuulee sanan "seksi"; muusikko Elpidia iskee turistin ja kertoja Bebe vie katsojan taksimatkalle pitkin Havannan katuja.
Konela
Oy Konela Ab oli Suomessa vuosina 1948–2003 toiminut auto- ja konealan maahantuontiyritys, joka oli suuren osan toiminta-ajastaan neuvostoliittolaisen V/O Avtoexportin omistuksessa. Yrityksen toiminta on jatkunut nimellä Delta Motor Group Oy brittiläisen pääomasijoittajan omistuksessa.
Yrityksen alkuna oli vuonna 1937 perustettu Lauttasaaren Autokorjaamo Oy. Yhtiö tunnettiin Oy Löfström Ab:na vuosina 1940–1948. Tämän jälkeen yhtiöstä tuli Oy Konela Ab (1948–2003). Konelassa oli 1950-luvulta 1980-luvulle saakka noin 2000 työntekijää. Korjaamoon liittynyt, Oy Löfström Ab:lta peritty konepajatoiminta lopetettiin vuonna 1954. Konelan maahantuontikeskus Lappeenrannassa aloitti toimintansa vuonna 1971. Vuoteen 1966 mennessä Konela oli tuonut Suomeen yhteensä 75 000 autoa. Konelan varaosavarastossa oli tilaa yhteensä 28 hyllykilometriä ja siinä oli liki 20 000 nimekettä. Huoltokorjaamon kapasiteetti oli 60 kuntoonpanohuoltoa vuorokaudessa. Eri puolilla maata toimi enimmillään yli tuhat Konelan huoltopistettä. Vuonna 1970 Konelan osuus Suomen henkilöautomarkkinoista oli 4,8 prosenttia ja vuonna 1980 se oli noussut 11,5 prosenttiin. Viimeksi mainittuna vuonna Konela oli Aro-yhtymän jälkeen Suomen toiseksi suurin henkilöautojen maahantuoja.
Konelan edustamia tuotemerkkejä olivat Pobeda-, Moskvitš-, Volga-, Uaz-, KamAZ- ja Lada-autot sekä Belarus-traktorit. Vuonna 1981 Konelassa työskenteli 181 henkilöä ja sen liikevaihto oli 253,6 miljoonaa markkaa. Konelan asiakaslehti oli Konelan Uutiset.
Vuoden 1994 alussa Konelan osake-enemmistö siirtyi Ladan ja Samaran valmistajalle AO Avto-VAZ:lle, ja entiselle pääomistajalle, Kauppahuone Atexille, jäi 30 prosentin omistusosuus. Vuonna 1991 oli perustettu Konelan tytäryhtiö Italkon Oy, joka toi maahan italialaisen Fiat Auto -konsernin valmistamia Fiat-, Alfa Romeo- ja Lancia-autoja. Vuonna 1996 Konelan liikevaihto oli 729 miljoonaa markkaa ja henkilöstöä sillä oli noin 400. Vuodesta 2003 lähtien yhtiö on toiminut nimellä Delta Motor Group Oy.
Siivekäs muutto
Siivekäs muutto ("Le Peuple migrateur") on vuonna 2001 julkaistu pitkä dokumenttielokuva muuttolinnuista.
Elokuvaa kuvattiin kaikilla seitsemällä mantereella neljän vuoden aikana. Valtaosa kuvamateriaalista on ilmakuvaa, jossa katsoja kokee lentävänsä mukana lintuparvessa. Kuvauksissa käytettiin paljon ”kesytettyjä” lintuja, kuten kanadanhanhia, pelikaaneja ja haikaroita, jotka leimautuivat jo poikasina kuvausryhmään ja oppivat lentämään sen mukana. Kuvaajien lentokalustona käytettiin muun muassa ultrakevyitä lentokoneita, riippuliitimiä ja kuumailmapalloja. Tekijöiden mukaan lintukuvissa ei käytetty erikoistehosteita tai kuvamanipulaatiota.
Bruno Coulais’n säveltämä musiikki äänitettiin Bulgariassa sikäläisten lauluryhmien ja -kuorojen kanssa. Esittäjiin lukeutuvat myös Nick Cave ja Robert Wyatt.
Mason Phelps
Mason Elliott Phelps (7. joulukuuta 1885 Chicago – 2. syyskuuta 1945 Lake Forest) oli yhdysvaltalainen golfaaja ja olympiavoittaja.
Varakkaasta perheestä tullut Phelps opiskeli Yalen yliopistossa, jossa hän pelasi golfia kolme vuotta ja oli viimeisenä opiskeluvuonnaan golfjoukkueen kapteeni. Hänet alettiin tuntea golfaajana vuonna 1904, jolloin hän oli Yhdysvaltain avoimissa 43. Phelps osallistui samana vuonna Saint Louisin olympialaisiin, joissa hän pääsi henkilökohtaisessa kisassa puolivälieriin saakka ja oli mukana Western Golf Associationin joukkueessa, joka voitti kultaa.
Phelps pelasi myöhemmin muun muassa maansa amatöörimestaruuskilpailuissa, jotka hän voitti vuosina 1908 ja 1910. Kun hän valmistui Yalesta 1906, hän matkusteli hieman ja panosti keksintöön, joka auttoi sähkölaitteiden valmistamisessa. Keksintö oli menestyksekäs ja Phelps perusti yrityksen Pheoll Manufacturing Co., jonka johtajana hän toimi kuolemaansa saakka.
Nokia 6260
Nokia 6260 on Nokian vuonna 2004 julkaistu matkapuhelin.
Grebbestad
Grebbestad on taajama Tanumin kunnassa Länsi-Ruotsissa. Se sijaitsee Länsi-Götanmaan läänissä ja Bohuslänin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 401 asukasta.
Grebbestad on aikaisemmin ollut kauppala vuosina 1929–1951. Sitä ennen se oli taajaväkinen yhdyskunta vuosina 1890–1928.
Nokia 6270
Nokia 6270 on Nokian vuonna 2005 julkaistu matkapuhelin.
Slite
Slite on taajama Gotlannin kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee kunnan kanssa alueeltaan samassa Gotlannin läänissä ja Gotlannin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 483 asukasta.
Slite on aikaisemmin ollut kauppala. Othemin maalaiskunta muutettiin vuonna 1936 kokonaan Sliten kauppalaksi. Vuonna 1952 kauppalaan liitettiin Bogen maalaiskunta, ja vuodesta 1971 kauppala on ollut osa koko maakunnan kattavaa Gotlannin kuntaa.
Nokia 6310
Nokia 6310 on Nokian vuonna 2001 julkaisema matkapuhelin.
Tsatsiki 2 – ikuisesti ystäviä
Tsatsiki 2 - ikuisesti ystäviä ("Tsatsiki 2 - vänner för alltid") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Eddie Thomas Petersenin ohjaama ruotsalainen elokuva, joka on jatkoa vuoden 1999 elokuvalle "Tsatsiki, mutsi ja poliisi".
Pikkupystyperä
Pikkupystyperä ("Clostera pigra") on nirkkoihin kuuluva, yleinen yöperhoslaji.
Pikkupystyperä on pienehkö, harmaanruskea perhonen. Etusiivet ovat vaihtelevan sävyisesti violetinharmaat ja niissä on epäsäännöllisiä ruskeita varjostumia. Siipien poikki kulkee kolme ohutta, vaaleankellertävää viirua, joista ulommaisen kohdalla siiven etureunassa on valkoinen täplä. Aivan siiven kärkiosassa etureunan tuntumassa on punertavan ruskea laikku ja siiven ulkosyrjän tuntumassa näkyy tavallisesti jono mustia täpliä. Takasiivet ovat tumman ruskeanharmaat, joskus vaalealla poikkiviirulla. Perhosen ruumis on ruskeanharmaa lukuun ottamatta keskiruumiin selkäpuolen punaruskeaa pitkittäisjuovaa. Siipiväli 22–27 mm.
Pikkupystyperän levinneisyys ulottuu Euroopasta Lähi-Itään sekä Venäjän poikki kaukoitään ja Pohjois-Kiinaan. Isoilta Välimeren saarilta laji puuttuu. Suomessa pikkupystyperää tavataan jokseenkin koko maassa. Perhoset lentävät kahtena, ehkä jopa kolmena sukupolvena, joista runsaslukuinen ensimmäinen sukupolvi on lennossa toukokuun alusta heinäkuulle ja vähälukuisempi toinen sukupolvi heinä-elokuussa. Mahdollinen kolmas sukupolvi lentää syyskuussa.
Pikkupystyperä on avoimien ympäristöjen, kuten avoimien lehti- ja sekametsien, kulttuuriympäristöjen sekä metsänreunusten asukki. Elinpaikkansa suhteen se ei ole yhtä vaatelias kuin muut pystyperät. Lajilla ei ole erityistä vaeltelutaipumusta ja sitä tavataan yleensä melko vähälukuisena. Perhoset lentävät illalla ja yöllä, naaraat aikaisemmin illalla ja koiraat riittävän lämpimällä säällä jopa pitkälle aamuyöhön. Satunnaisia havaintoja on myös iltapäivällä lentävistä yksilöistä. Koiraat tulevat hyvin valolle, mutta naaraita valolle tulevista yksilöistä on vain 5–10 %.
Naaras munii 150–200 munaa yksitellen tai pieniksi ryhmiksi ravintokasvien lehdille. Munat kuoriutuvat 10–14 päivän kuluttua ja toukat elävät joko yksittäin tai pieninä ryhminä. Aluksi toukat oleskelevat yhteensitominsa lehtien välissä, mutta myöhemmin vapaina lehden sivulla. Täysikasvuisia toukat ovat kesäkuun lopulla tai syys-lokakuussa, jolloin ne koteloituvat kotelokoppaan yhteensidottujen lehtien väliin. Kotelo koppineen putoaa syksyllä lehtien mukana maahan ja talvehtii.
Toukka syö haapaa ("Populus tremula") ja pajuja ("Salix").
Goliath contro i giganti
Goliath contro i giganti (, ”Goljat vastaan jättiläiset”) on vuonna 1961 valmistunut italialais-espanjalainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan filmin ovat ohjanneet Guido Malatesta ja Gianfranco Parolini. Sen päähenkilöä Goljatia esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Brad Harris.
Elokuvan sankarilla ei nimeä lukuun ottamatta ole mitään yhteistä vastaavan Raamatun henkilöhahmon kanssa. Goljat palaa sodasta kotiinsa Beiraniin, jossa julma tyranni Bocan on anastanut vallan. Tämä saa kauniin Elean uskomaan, että Goljat on hänen isänsä murhaaja. Elea lähtee etsimään kostoa, mutta hänen yrityksensa murhata Goljat epäonnistuu ja pariskunta rakastuu toisiinsa. Bocan heittää Elean villieläimille, mutta Goljat pelastaa hänet ja saa kansan nousemaan kapinaan. Ennen kuolemaansa väkijoukon käsissä Bocan vangitsee jälleen Elean, joka viedään jättiläisten laaksoon. Goljat tappaa laakson hirviöt, palauttaa laillisen hallitsijan valtaistuimelle ja rakastavaiset saavat toisensa.
Cinecittàn studioilla ja Espanjassa kuvattu "Goliath contro i giganti" on hyvin tavanomainen peplumelokuva, joka on ahdettu täyteen lajityypin kliseitä naurettavan näköisistä hirviöistä amatsoneihin ja karvaisiin luolamiehiin. Elokuvan juoni on sarja toisiinsa kömpelösti sidottuja, mutta sinällään viihdyttäviä toimintakohtauksia. Alejandro Ulloan laajakangaskuvaus on hienoa ja halvalla tehdyt lavasteet toisinaan varsin näyttäviä. Lihaksikas toimintasankari Brad Harris esiintyy ensimmäisessä pääroolissaan ja espanjalainen Fernando Rey tekee vahvan roolityön psykologisiakin ulottuvuuksia omaavana pahiksena. Guido Malatestan aloittaman tuotannon ohjasi loppuun taiteelliseksi johtajaksi merkitty Gianfranco Parolini.
Elokuvan saksalaisessa versiossa "Die Irrfahrten des Herkules" (”Herkuleen harharetket”) sen päähenkilö esiintyy nimellä Herkules.
"Goliath contro i giganti" on saatavilla italialaisen RHV:n hyvätasoisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan.
Punapystyperä
Punapystyperä ("Clostera curtula") on yleinen, nirkkojen heimoon kuuluva keskikokoinen yöperhonen.
Helposti tunnistettava perhoslaji. Etusiipien pohjaväri vaihtelee vaaleanharmaasta vaalean harmaanruskeaan. Siipien poikki kulkee kolmesta neljään melko suoraa, vaaleaa poikkiviirua, joista uloimmainen on varsinkin etuosastaan hieman muita leveämpi. Uloimman poikkiviirun ulkopuolelta siiven kärkiosa on etuosastaan laajalti tumman punaruskea. Siiven kärkiosassa voi erottua ohutta mustaa poikkiviirua. Takasiivet ovat kuviottomat ja etusiipien väriset, mutta hieman vaaleammat. Perhosen ruumiin väritys vaihtelee siipien tapaan harmaasta ruskehtavaan, mutta keskiruumiin selkäpuolella on tummanruskea taaksepäin kapeneva, kolmionmuotoinen laikku. Siipiväli 28–36 mm.
Punapystyperän levinneisyysalue Välimeren alueelta, Britteinsaarilta ja Keski-Euroopasta Etelä-Siperiaan ja Pohjois-Kiinaan. Suomessa lajia tavataan etelärannikolta likimain Kemi-kajaani-linjalle saakka. Yksilömäärältään runsas ensimmäinen sukupolvi on lennossa toukokuun alkupuolelta heinäkuun alkupuolelle huipun ollessa kesäkuun alkupuoliskolla. Toinen sukupolvi on paljon vähälukuisempi ja lentää heinäkuusta lokakuulle.
Punapystyperää tavataan lehti- ja sekametsissä, metsänreunamilla, kulttuuriympäristöissä ja pensaikoissa, joissa kasvaa toukan ravintokasveja eli haapaa ja pajuja. Yksilömäärät vaihtelevat vuosittain jonkin verrat, mutta vaihtelu ei yleensä ole kovin suurta. Päivisin perhoset lepäävät oksilla tai lehtien alapinnoilla. Naaraat aloittavat lennon illan hämärtyessä, mutta koiraat usein vasta myöhään illalla ja koiraiden lento voi lämpiminä öinä jatkua aina aamuhämärään saakka. Koiraat tulevat hyvin valolle, naaraat harvoin, mutta sopivalla paikalla yön aikana valon luokse voi kertyä kymmeniä yksilöitä.
Läheistä sukua olevan harmopystyperän naaraiden erittämä feromoni houkuttelee niiden oman lajin koiraiden lisäksi myös punapystyperäkoiraita.
Naaras tuottaa 150–200 munaa, jotka se laskee ravintokasvien lehtien alapinnoille yksitellen tai pieniksi ryhmiksi. Toukat kehräävät lehtiä yhteen ja piilottelevat niiden välissä. Toukka poistuu suojastaan syödäkseen ympäristön lehtiä ja jättää suojapaikkansa lehdet koskemattomiksi. Toukat ovat aktiivisia sekä päivällä että yöllä ja saattavat lämmitellä auringonpaisteessa. Täysikasvuiset toukat koteloituvat heinäkuussa tai lokakuussa yhteenkiedottujen lehtien väliin rakennettuun kotelokoppaan. Syksyllä kotelokoppa putoaa lehtien mukana maahan ja talvehtii.
Toukka elää pääasiassa haavalla ("Populus tremula") sekä pajuilla ("Salix").
Amerikanleopardikoira
Amerikanleopardikoira ("American Leopard Hound") on yhdysvaltalainen koirarotu. Se ei ole FCI:n tunnustama, mutta American Kennel Club on hiljattain lisännyt sen "Foundation Stock Service" -luokkaan, mikä vastaa FCI:n "Breeds Provisionally Accepted" -luokitusta. United Kennel Club luokittelee sen ryhmään "Scenthound" eli "Ajokoirat". Toisinaan rotu sekoitetaan virheellisesti catahoulanleopardikoiraan, koska molemmista voidaan käyttää nimitystä "Leopard Cur".
Amerikanleopardikoira on joko keskikokoinen tai kookas, voimakas, hieman korkeuttaan pidempi cur-tyyppinen metsästyskoira. Sen pää on leveä, otsapenger kohtuullisesti erottuva ja kuono voimakas. Riippuvat korvat ovat korkealle kiinnittyneet ja häntä suora ja pitkä. Karvapeite on tiheä ja ihonmyötäinen. Väritys on leopardimaisen täplikäs samaan tapaan kuin catahoulanleopardikoiralla, ja laikut voivat olla sekoitus keltaista, mustaa, brindleä, black & tania, punaista, sinistä ja hiirenharmaata. Valkoiset läiskät ja valkoinen kauluri sallitaan, kunhan valkoinen ei ylitä 1/3 koko karvapeitteen väristä.
Rotua käytetään enimmäkseen "puuhun ajavana koirana", jonka tehtävä on nimensä mukaisesti ajaa saalis puuhun ja jäämällä sen juurelle haukkumaan ilmoittaakseen sijainti metsästäjälle. Sen kykyä olla itse vahingoittamatta ajamaansa riistaa pidetään merkittävänä. Puuhun ajettavan pienriistan lisäksi sillä metsästetään karhua ja puumaa.
UKC-rotumääritelmän mukaan rodun juuret johtavat espanjalaisten uudisasukkaiden koiriin, jotka sekoittuivat nykyisen Meksikon alueella paikallisten koirien kanssa. Näiden koirien jälkeläisiä käytettiin pohjoisemmassa ensin karhun ja sittemmin monipuolisempaan metsästykseen.
Vuonna 1960 rodun kasvattajat perustivat "American Leopard Cur Breeders Association" -yhdistyksen. United Kennel Club hyväksyi rodun vuonna 1998 nimellä "Leopard Cur", mutta vaihtoi sen vuonna 2008 muotoon "American Leopard Hound". 19. syyskuuta 2012 American Kennel Club hyväksyi sen mukaan "Foundation Stock Service"-listalleen.
Mariannelund
Mariannelund on taajama Eksjön kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Jönköpingin läänissä ja Smålandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 468 asukasta.
Mariannelund on aikaisemmin ollut kauppala. Kauppala erotettiin Hässlebyn maalaiskunnasta vuonna 1928. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa kauppalaan liitettiin Hässlebyn jäljelle jäänyt osa ja Kråkshultin maalaiskunta. Vuonna 1971 kauppala liitettiin Eksjön kuntaan. Kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Mariannelund tunnetaan Astrid Lindgrenin "Vaahteramäen Eemelistä" kertovista kirjoista. Mariannelundissa asuu lääkäri, jonka luona Kissankulmalla asuvien pitää välillä käydä. Vaahteramäen Eemelistä tehdyt elokuvat kuvattiin Mariannelundissa ja sen ympäristössä 1970-luvun alussa. Suomeksi Mariannelundista on kirjoissa käytetty muotoa "Marjolahti".
Ôbon kansallispuisto
Ôbon kansallispuisto () on kansallispuisto Guineanlahdella Afrikan länsirannikon edustalla sijaitsevassa São Tomé ja Príncipen saarivaltiossa. Kansallispuisto käsittää noin 30 prosentin alan valtion pinta-alasta, ja se sijaitsee kummallakin pääsaarella, São Tomélla ja Príncipellä. Ôbon kansallispuistosta 235 neliökilometriä sijaitsee São Tomélla ja loput 65 km² Príncipellä, mikä on miltei puolet saaren pinta-alasta. Kansallispuistossa on erilaisia biotooppeja, kuten savannia, alanko- ja vuoristometsiä sekä mangrovea. Valtion korkein kohta, São Tomén saarella sijaitseva, Pico de São Tomé (2 024 m) sijaitsee puiston alueella.
Kansallispuiston alue kuuluu 1 036 km²:n laajuiseen ekoalueeseen, joka käsittää São Tomén ja Príncipen saarten lisäksi lounaassa sijaitsevan pienen Päiväntasaajan Guinealle kuuluvan Annobónin saaren. Ekoalueella on runsaasti kotoperäisiä eliölajeja. Aluetta on kotoperäisten lajien suuren määrän vuoksi verrattu esimerkiksi Galápagossaariin. Kansallispuistossa elää kymmeniä lintulajeja, joista osa on kotoperäisiä. Saarilta on tavattu noin 140 lintulajia 40 eri heimosta.
Kansallispuistossa järjestetään matkailijoille esimerkiksi ammattilaisten opastamia paikallisten eliöiden, kuten lintujen, sekä kasvien havainnointiretkiä. Yksi retkien aloituspaikka on São Tomén saaren Bom Sucessossa 1 115 metrin korkeudessa merenpinnasta sijaitsee kasvitieteellinen puutarha, jossa kasvaa yli 400 erilaista saarille kotoperäistä kasvilajia. Puutarhassa on esimerkiksi yli sata saarilla kasvavaa kämmekkälajia. Bom Sucesson kasvitieteellisessä puutarhassa on myös yli tuhat kasvinäytettä.
Nytpä tahdon olla mä
Nytpä tahdon olla mä ("Être et avoir") on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Nicolas Philibertin ohjaama ranskalainen dokumenttielokuva pienen kyläkoulun opettajasta ja tämän oppilaista yhden lukuvuoden mittaan.
Kun elokuvaa alettiin näyttää elokuvateattereissa ja se sai suuren menestyksen, opettaja haastoi tuotantoyhtiön oikeuteen. Hän väitti, että yhtiön edustajat olivat kuvauslupia varten kertoneet hänelle ja lasten vanhemmille tekevänsä vain pienimuotoista dokumenttielokuvaa ”koulutuskäyttöön”. Tuotantoyhtiö voitti jutun, koska opettajan esiintyminen muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla filmiä markkinoimassa katsottiin hänen hiljaiseksi hyväksynnäkseen.
Furulund
Furulund on taajama Kävlingen kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 180 asukasta.
Furulund on myös entinen kauppala ja entinen taajaväkinen yhdyskunta. Lackalängan maalaiskuntaan perustettiin vuonna 1901 Furulundin taajaväkinen yhdyskunta. Vuoden 1952 kuntauudistuksessa Lackalängan ja Stävien maalaiskunnat yhdistettiin Furulundin kauppalaksi. Kauppala liitettiin Kävlingen kauppalaan vuonna 1969, ja vuodesta 1971 se on ollut osa nykyistä Kävlingen kuntaa.
Lenhovda
Lenhovda on taajama Uppvidingen kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Kronobergin läänissä ja Smålandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 744 asukasta.
Lenhovda on aikaisemmin ollut kauppala, johon kuului paljon taajamaa suurempi alue. Se muodostettiin muuttamalla koko silloinen Lenhovdan maalaiskunta kauppalaksi vuonna 1957. Uppvidingen kuntaan alue on kuulunut vuodesta 1971.
Hoikkakiiltokorento
Hoikkakiiltokorento ("Somatochlora arctica") on soilla elävä sudenkorentolaji.
Hoikkakiiltokorento on 50 millimetriä pitkä. Sillä on sinivihreät tai joskus myös kellertävät silmät. Siivissä sillä on sahraminkeltaista väriä. Keskiruumis on pronssinvihreä, mutta takaruumis on melko tumma.
Hoikkakiiltokorento elää soilla, erityisesti sellaisilla, joilla kasvaa paljon rahkasammalta.
Timur Kacharava
Timur Kacharava (, , 21. elokuuta 1985 Tšernobyl – 13. marraskuuta 2005 Pietari) oli georgialaistaustainen venäläinen muusikko ja kansalaisaktivisti.
Kacharava syntyi sotilasperheeseen Tšernobylin kaupungin lähistöllä Neuvostoliitossa. Hän opiskeli myöhemmin Pietarin valtionyliopistossa oli mukana antifasistisissa ja anarkistisissa opiskelijaryhmissä. Hän soitti lisäksi kitaraa hardcore-yhtyeissä "Sandinista!" ja "Distress".
Marraskuussa 2005 Kacharava oli jakamassa ruokaa Pietarin keskustassa sijaitsevalla Vosstanija-aukiolla järjestetyssä Ruokaa ei aseita -tapahtumassa. Hän joutui ystävänsä kanssa venäläisen uusnatsityhmän piirittämäksi. Kacharava sai viisi puukoniskua kaulaansa ja menehtyi lähes välittömästi.
Kacharavan kuoleman jälkeen yli 3 000 Pietarin yliopiston opiskelijaa lähetti vetoomuksen presidentti Vladimir Putinille, jossa he vaativat toimia murhaajien pidättämiseksi. Joulukuussa Pietarin poliisi pidätti seitsemän epäiltyä.
Elokuussa 2007 Kacharavaa puukottanut uusnatsi tuomittiin 12 vuoden vankeuteen murhasta sekä kiihotuksesta kansanryhmää vastaan. Kuusi muuta tekoon osallistunutta saivat lyhyempiä tuomioita, joista osa oli ehdollisia.
Niin kuin taivaassa
Niin kuin taivaassa ("Så som i himmelen") on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut ruotsalaisen Kay Pollakin ohjaama elokuva. Se kertoo kansainvälisesti menestyneestä kapellimestarista, joka sydänkohtauksen saatuaan palaa kotiseudulleen Norlannin maaseudulle, ostaa vanhan kansakoulun ja ryhtyy johtamaan amatööreistä koostuvaa kuoroa. Hän rakastuu paikalliseen nuoreen naiseen ja joutuu monin tavoin keskelle pienen kyläyhteisön välienselvittelyjä.
Vuonna 2015 elokuva sai itsenäisen jatko-osan "Myös maan päällä".
Traryd
Traryd on taajama Markarydin kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Kronobergin läänissä ja Smålandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 660 asukasta.
Traryd on aikaisemmin ollut kauppala, johon kuului Trarydin taajamaa huomattavasti laajempi alue. Trarydin ja Hinnerydin maalaiskunnat yhdistettiin Trarydin kauppalaksi vuoden 1952 kuntauudistuksessa. Kauppalan alueella sijaitsi myös Trarydin taajamaa suurempi Strömsnäsbrukin taajama. Trarydin kauppalasta tuli osa Markarydin kuntaa vuonna 1971. Kauppalalla oli käytössään oma vaakuna.
Hovmantorp
Hovmantorp on taajama Lessebon kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Kronobergin läänissä ja Smålandin maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 2 991 asukasta.
Hovmantorp on aikaisemmin ollut myös taajaväkinen yhdyskunta ja kauppala. Kauppalaan kuului huomattavasti nykyistä taajamaa suurempi alue. Hovmantorpin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin samannimiseen maalaiskuntaan vuonna 1919. Yhdyskunta lakkautettiin vuoden 1952 kuntauudistuksessa, jolloin Hovmantorpin ja Furubyn maalaiskunnat yhdistettiin Hovmantorpin kauppalaksi. Kauppala jaettiin vuonna 1971, jolloin Hovmantorpin seurakunta liitettiin Lessebon kuntaan ja Furubyn seurakunta Växjön kuntaan.
Siam Sunset – auringonlaskun väri
Siam Sunset - auringonlaskun väri ("Siam Sunset") on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut John Polsonin ohjaama australialainen romanttinen komedia.
Maalitehtaan kemistinä työskentelevä Perry (Linus Roache) masentuu vaimonsa kuoltua oudossa onnettomuudessa. Hän voittaa palkinnon ja matkustaa Australiaan. Turistibussissa hän tapaa Gracen (Danielle Cormack), ja nämä kovia kokeneet rakastuvat.
Tapio Kankaanpää
Tapio Kankaanpää (s. 1985 Huittinen) on suomalainen teatteriohjaaja, käsikirjoittaja ja taikuri.
Tapio Kankaanpään töitä on nähty näyttämöillä ympäri Suomea muun muassa KokoTeatterissa, Rakastajat-teatterissa, Teatteri Avoimissa Ovissa ja Rauman Kaupunginteatterissa. Hän on työskennellyt myös taikurina ja ollut toteuttamassa illuusioita muun muassa Helsingin Kaupunginteatterin Teatteristudio Pasilassa.
Gino Caviezel
Gino Caviezel (s. 23. kesäkuuta 1992) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Beverin -seuraa.
Vuonna 2012 Caviezel sijoittui viidenneksi nuorten MM-kilpailujen supersuurpujottelussa. Seuraavana vuonna hän sai nuorten MM-hopeaa alppiyhdistetyssä. Caviezel sijoittui sekä Schladmingin 2013 ja Sankt Moritzin 2017 MM-kilpailuissa että Pyeongchangin olympialaisissa 2018 suurpujottelussa 15:nneksi.
Maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2011. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2013 oltuaan 11:s Adelbodenin suurpujottelussa. Toistamiseen hän saavutti saman sijoituksen joulukuussa 2014 Åren suurpujottelussa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2014. Parhaimmillaan hän on ollut seitsemäs Alta Badian parisuurpujotteluissa joulukuussa 2015 ja 2016.
Myös hänen veljensä, Mauro Caviezel, on alppihiihtäjä.
Anitan valinta
Anitan valinta ("Anita no perd el tren") on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut katalonialaisen Ventura Ponsin ohjaama elokuva.
Keski-ikäinen Anita menettää elinikäisen työpaikkansa elokuvateatterissa, kun uusi omistaja haluaa purkaa talon uuden multiplex-teatterin tieltä. Purkutöiden alettua Anita tulee yhä teatterin luo katselemaan lihaksikkaita ja paidattomia työmiehiä ja tapaa kaivinkoneenkuljettaja Antonion, joka on naimisissa. He rakastuvat ja alkavat tapailla illan tullen salaa kynttilänvalossa työmaan parakissa.
Erkki Halme
Erkki Heimo Aukusti Halme (11. syyskuuta 1912 Sortavala – 1. syyskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kalastusbiologi. Hän oli vuodesta 1946 Helsingin yliopiston kalastustieteen ja sovelletun limnologian dosentti, maataloushallituksen kalataloudellisen tutkimustoimiston johtaja (professori) vuodesta 1951.
Protolysoitumisaste
Protolysoitumisaste on kemiassa matemaattinen käsite, joka kertoo, kuinka monta prosenttia heikosta haposta tai emäksestä on proto­ly­soitunut, kun niitä on liuotettu veteen. Protolysoitumisastetta laskettaessa tulee tuntea heikkojen happojen ja emästen alkukonsentraatio ja niiden vastinemästen ja -happojen tasa­paino­konsentraatiot, jotka voidaan ratkaista happo- ja emäsvakion lausekkeiden avulla. Heikon hapon tapauksessa protolysoitumisaste lasketaan hapon vastinemäksen tasapainokonsentraation ja hapon alkukonsentraation osamääränä, joka kerrotaan sadalla. Vastaavasti heikon emäksen tapauksessa se lasketaan emäksen vastinhapon tasapainokonsentraation ja emäksen alkukonsentraation osamääränä, joka kerrotaan sadalla. Vahvat hapot ja emäkset protolysoituvat täysin, joten niiden protolysoitumisaste on 100 %.