Hebei
Hebei () on yksi Kiinan pohjoisista maakunnista. Se ympäröi Pekingiä ja Tianjiniä. Maakunta on väestöltään Kiinan kuudenneksi väkirikkain (73,3 milj. asukasta) ja taloudellisesti kuudenneksi tuottavin maakunta.
Nimeä on latinisoitu myös muotoihin Hopei ja Hopeh. Maakunnan lyhenne on Ji (冀), sillä alue oli aiemmin Ji-prefektuuri. Nimi Hebei tarkoittaa "joen pohjoispuolta" (Keltainenjoki), joskaan Keltainenjoki ei sivua maakuntaa sen nykyisillä rajoilla missään kohdassa.
Naapurina ovat Sisä-Mongolia pohjoisessa, Liaoning koillisessa, Bohainmeri, Peking ja Tianjin idässä, Shandong kaakossa, Henan etelässä ja Shanxi lännessä.
Hebeitä ympäröi Yanshanvuoristo pohjoisessa ja Taihangshan lännessä. Kaakossa on Pohjois-Kiinan tasanko.
Hebeissä vallitsee mantereinen monsuuni-ilmasto. Vuosittainen sademäärä on 400–800 mm. Kesäisin on usein rankkasateita.
Hebeistä on löytynyt pekinginihminen, 450 000 vuotta sitten elänyt ihmislaji. Qing-dynastian aikana (1644–1912) suurin osa nykyisestä Hebein maakunnasta kuului Zhilin maakuntaan. Nykyisen nimensä maakunta sai vuonna 1928. Maakunnan pääkaupunki sijaitsi ensin Pekingissä, josta se siirrettiin Tianjiniin vuonna 1930 ja edelleen Baodingiin vuonna 1935. Kiinan tasavallan aikana alue kärsi niin sisäisistä kuin ulkoisistakin uhkatekijöistä. Paikalliset sotalordit Feng Guozhang (1859–1919), Cao Kun (1862–1938) ja Wu Peifu (1874–1949) taistelivat toisiaan vastaan, kunnes Kuomintang otti alueen haltuunsa vuonna 1928. Marco Polon sillan välikohtauksen jälkeen vuonna 1937 alkoi Kiinan–Japanin sota ja Japani otti nopeasti Hebein alueen haltuunsa.
Japanin hävittyä toisessa maailmansodassa kommunistit perustivat tukikohtia alueelle ja heidän sodanjohtonsa sisällissodan aikana sijaitsi Xibaipon kylässä. Kommunistien voitettua Hebein alueita laajennettiin Kiinanmuurin toiselle puolelle. Uusiin alueisiin lukeutui esimerkiksi Zhangjiakoun alue, jolla sijaitsee nykyisin Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Chengden kesäpalatsi. Vuosine 1958 ja 1966 välillä Hebeihin kuului myös Tianjinin alue ja se toimi jälleen alueen pääkaupunkina. Vuonna 1968 pääkaupunki siirrettiin lopulta nykyiseen Shijiazhuangiin, joka vielä 1900-luvun alussa oli ollut vain pieni kylä. Sittemmin siitä kehkeytyi yksi Kiinan tärkeimmistä rautateiden solmukohdista. Poliittisten uudistusten myötä vuodesta 1978 lähtien Hebein talous on kasvanut voimakkaasti. Suurimmat hyötyjät ovat kuitenkin olleet kaupunkien asukkaat.
Hebein talous on riippuvainen maataloudesta. Päätuotteet ovat vehnä, maissi, hirssi ja gaoliang (kiinalainen durra) sekä puuvilla. Suurin osa Kiinan puuvillantuotannosta on peräisin Hebeistä. Lisäksi tuotetaan maapähkinöitä, soijapapuja ja seesamia.
Hebeissä on myös merkittäviä määriä hiiltä ja rautaa. Niinpä siellä onkin hiili-, teräs- ja rautateollisuutta. Muita teollisuudenaloja Hebeissä ovat kehruu, koneteollisuus, kemianteollisuus, öljyteollisuus, sähköteollisuus, keramiikka ja elintarviketeollisuus.
Kiinan vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Hebein alueella asui yhteensä 71,854 miljoonaa ihmistä. Väestöntiheys vaihtelee voimakkaasti alueittain pohjoisen vuoristoalueiden ja lännen maatalousalueiden Pohjois-Kiinan tasangon välillä. Vuonna 2006 62 % alueen väestöstä asui maaseudulla. Suurin osa Hebein asukkaista on etnisiä han-kiinalaisia. Vähemmistöt muodostavat noin 4 % maakunnan väestöstä. Suurin etnisistä vähemmistöistä ovat mantšut ja heistä suuri osa asuu Chengden prefektuurissa pohjoisessa. Muita vähemmistöjä olivat hui-kiinalaiset ja mongolit.
Pekingin kaupunkia ympäröivä Hebei jakautuu 11 prefektuuritason kaupunkiin, jotka jakautuvat edelleen piirikuntiin, kaupunkialueisiin ja piirikuntatason kaupunkeihin. Piirikuntatason yksiköitä Hebeissä on 172 kappaletta. Nämä jakautuvat puolestaan 2 207 kunnallistason yksikköön. Hebein hallinnollinen aluejako on seuraava (numerointi oheisen kartan mukaisesti):
Prefektuuritason kaupungitHebei on erinomaisten kulkuyhteyksien päässä. Siellä on yli 40 000 kilometriä maanteitä, ja rautatiet vievät mm. Kantoniin, Harbiniin, Baotouhun, Nanjingiin, Shanghaihin, Jiujiangiin ja Jinaniin. Lisäksi maakunnassa on Pohjois-Kiinan vilkkain satama, Qinhuangdaon satama. Shijiazhuangissa on vilkasta lentoliikennettä.
Ming-dynastian aikaisen Kiinan muurin itäinen päätepiste on Shanhaiguanissa, lähellä Qinhuangdaoa. Muuri kulkee maakunnan pohjoisosan lävitse.
Chengdessä sijaitsee vuorimaja ja sen temppelit, ja se on Unescon maailmanperintökohde.