hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
28. jalkaväkidivisioona Aosta
28. jalkaväkidivisioona Aosta () oli Italian kuningaskunnan maavoimien jalkaväkidivisioona toisessa maailmansodassa. Yhtymä osallistui Sisilian puolustukseen.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä jalkaväkiprikaati Aosta siirrettiin Sisiliaan ja se asettui uuteen varuskuntaansa Palermoon. Vuonna 1926 prikaattiin liitettiin 85. jalkaväkirykmentti Verona ja se nimettiin XXVIII jalkaväkiprikaatiksi. Prikaati ja 22. tykistörykmentti muodostivat 28. jalkaväkidivisioonan. Vuonna 1939 prikaatista siirrettiin 85. jalkaväkirykmentti ja se nimettiin 28. jalkaväkidivisioona Aostaksi. Divisioonaan kuuluivat 5. ja 6. jalkaväkirykmentti sekä 22. kenttätykistörykmentti. Se pysyi Sisiliassa tehtävänään saaren suojaaminen liittoutuneiden maihinnousulta.
Liittoutuneet nousivat maihin 9. heinäkuuta 1943. Divisioona oli 1. elokuuta ryhmittyneenä Sisilian pohjoisosiin Troinaan kärsittyään taisteluissa noin 850 miehen tappiot (157 kaatunutta) ja yhtymän vahvuuden ollessa noin 2700 sotilasta, joista 900 5. rykmentissä ja 1200 6. rykmentissä. Pääosa divisioonan tykistöstä oli siirretty Assiettalle. Yhdysvaltain 39. jalkaväkirykmentin kaksi pataljoona hyökkäsi Troinaan 31. heinäkuuta. Taistelussa neljä Aosta divisioonan pataljoonaa tuki saksalaisia puolustettaessa Troinaa. Everstiluutnantti Gianquinton 5. rykmentin I pataljoona osallistui taisteluun tehden useita vastahyökkäyksiä viikon aikana ja vangiten 40 Yhdysvaltain sotilasta 4. elokuuta. 6. elokuuta lähellä Sierra Castagnaa tehdyn vastahyökkäyksen seurauksena Gianquintano palkittiin rautaristillä, mutta pataljoonan vahvuus laski 170 mieheen. Divisioonan jäänteet evakuoitiin Italian mantereelle 9.-12. elokuuta, jolloin 5. rykmentissä oli 600 ja 6. rykmentissä 700 miestä. Italian antauduttua 8. syyskuuta saksalaiset lakkauttivat divisioonan.
Divisioona perustettiin 20. syyskuuta 1944 uudelleen Sisiliassa. Siihen kuuluivat III ja IV sisäisen turvallisuuden prikaati. Divisioona nimettiin 15. elokuuta 1946 uudelleen, kun siitä muodostettiin jalkaväkiprikaati Aosta. Italian armeijaa muodostettaessa sodan jälkeen prikaati laajennettiin divisioonaksi 1. helmikuuta 1948, kunnes se taas 21. helmikuuta 1961 supistettiin prikaatiksi.
Divisioonan perinteistä huolehtii Palermoon sijoitettu mekanisoituprikaati Aosta.
Excitebike 64
Excitebike 64 on Left Field Productionsin kehittämä ja Nintendon julkaisema motocross-ajopeli Nintendo 64:lle. Peli on jatkoa vuonna 1984 ilmestyneelle "Excitebikelle", johon verrattuna "Excitebike 64" on kolmiulotteinen.
"Excitebike 64" on saanut positiivisen vastaanoton. Pelillä on GameRankingsin sivuilla 89.07 % keskiarvo ja Metacriticin sivuilla 88/100 keskiarvo. IGN antoi pelille arvosanaksi 9.7/10, sanoen pelin olevan "Wave Racen" ohella paras ajopeli, mitä Nintendo 64:lla voi olla.
Art Farmer
Arthur Stewart ”Art” Farmer (21. elokuuta 1928 Council Bluffs, Iowa – 4. lokakuuta 1999 New York) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka soittimia olivat trumpetti ja flyygelitorvi. Farmer soitti myös hänelle räätälöityä näiden soitinten yhdistelmää nimeltä ”flumpet”.
Farmer syntyi Iowan osavaltion maaseudulla toisena identtisistä kaksospojista. Kun pojat olivat neljän vuoden ikäisiä, heidän vanhempansa erosivat ja isä kuoli työmaaonnettomuudessa terästehtaassa pian sen jälkeen. Äiti muutti lapsineen lapsuudenkotiinsa Arizonan Phoenixiin, jossa pojat aloittivat koulunsa. Art alkoi soittaa pianoa jo alaluokilla, kokeili sitten tuubaa ja viulua kunnes oma soitin löytyi ensin kornetista ja 13-vuotiaana trumpetista. Poikien ollessa teini-iässä perhe muutti Los Angelesiin, jossa molemmat alkoivat koulun ohella soittaa ammatikseen, kaksosveli Addison kontrabassoa. Sotavuosina työtilaisuuksia oli paljon, kun monet vanhemmat muusikot olivat armeijan palveluksessa. Farmerin esikuvia trumpetisteina olivat tuolloin Dizzy Gillespie, Miles Davis ja Fats Navarro, kunnes ykkössuosikiksi nousi Freddie Webster. Farmer sanoo tuolloin keskittyneensä oman soundin löytymiseen, kun muut nuoret trumpetistit halusivat lähinnä soittaa yhä nopeammin. Farmer löysi oman tyylinsä vaihtamalla trumpetin pehmeämmin soivaan flyygelitorveen, jonka arvostusta soolosoittimena hän uransa kuluessa paransi.
Art Farmer sai nimeä kun hänen sävellyksensä ”Farmer’s Market” levytettiin vuonna 1952. Hän muutti tuolloin Los Angelesista New Yorkiin, jossa pääsi soittamaan muiden muassa pianisti Horace Silverin ja saksofonisti Sonny Rollinsin bebop-yhtyeissä. Hän kiinnostui vähitellen yhä kokeellisemmasta musiikinteosta työskentelemällä säveltäjien George Russell ja Teddy Charles sessioissa. Myös Quincy Jones ja Oliver Nelson käyttivät taitavaa Farmeria mielellään sovitustensa tulkitsijana. Farmer liittyi Gerry Mulliganin kvartettiin ja perusti yhdessä Benny Golsonin kanssa Jazztet-yhtyeen.
1960-luvun lopulla Farmer asettui asumaan Itävaltaan ja kiersi soittamassa ympäri maailmaa kuolemaansa asti asuen enimmäkseen Wienissä, mutta 1990-luvun alusta myös hankkimassaan toisessa kodissa New Yorkissa. Farmer levytti yli 50 albumia omalla nimellään, tusinan verran Jazztetin nimellä ja kymmeniä muita eri yhtyeenjohtajien kokoonpanoissa.
Taavetti Rahikainen
Taavetti Rahikainen (1795 – 1858) oli suomalainen Itä-Suomessa vaikuttanut kirkonrakentaja.
Rahikainen oli kotoisin Savitaipaleen Rahikkalan kylästä. Savitaipaleen kirkonrakentajat joihin kuuluivat myös samasta kylästä kotoisin olleet Juhana Salonen ja Matti Salonen tulivat tunnetuiksi kahtamoisten eli kaksoisristikirkkojen rakentajina. Rahikkalan kylään on pystytetty heille "Kirkonrakentajien muistomerkki" ja Savitaipaleen kirkon kellotapulissa sijaitsee Kirkonrakentajien museo.
Rahikaisen rakentamia ja korjaamia kirkkoja:
Panisin
"Panisin" on suomalaisen DUO-yhtyeen kappale. Warner Music Finland julkaisi sen yhtyeen ensimmäisenä ja ainoana singlenä 21. toukokuuta 2012. Kappale oli Suomen Punaisen Ristin, Väestöliiton ja YleX-radiokanavan järjestämän Kesäkumi-kampanjan vuoden 2012 tunnuskappale. YouTubessa kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin 25. toukokuuta 2012.
Kappaleen on säveltänyt Kari Haapala ja sanoittanut Lotta Rautiainen. ”Panisin” kertoo nimestään huolimatta ihastumisen ensihuumasta.
Kappale on ollut kaupallisesti vain kohtalainen menestys. Se nousi singlelistalle neljäksi viikoksi, saavuttaen parhaimmillaan 16:nnen sijan (32/2012). Latauslistalla kappaleen parhaaksi sijoitukseksi jäi 17 (22/2012).
Gagarin (suku)
Gagarin on vanha venäläinen ruhtinassuku, joka katsoo polveutuvansa 800-luvulla eläneestä Rurikista. Suku polveutuu edelleen keskiaikaisista Starodubin ruhtinaista, joista ensimmäinen, Vladimirin ruhtinas Vsevolod III:n nuorin poika Ivan Vsevolodovitš, sai isältään läänitykseksi Starodub-na-Kljazmen kaupungin. Eräs Ivanin pojista oli Mihail Ivanovitš Starodubski-Golibesovski, jonka viidestä pojasta kolme tunnettiin lempinimellä "Gagara", ’kuikka’. Heistä polveutuvat Gagarinin suvun kolme päähaaraa. Merkittäviä Gagarinin sukuun kuuluneita henkilöitä ovat olleet muun muassa valtiomies Pavel Gagarin (1789–1872), taidemaalari Grigori Gagarin (1810–1893) ja jesuiitaksi kääntynyt kirjailija Ivan Gagarin (1814–1882).
Avaruuslentäjä Juri Gagarin ei kuulunut ruhtinassukuun. Hänen esi-isänsä otti nimen mahdollisesti ruhtinassukuun kuuluneelta maanomistajalta, jonka maaorjana hän työskenteli.
August Sorsa
August Sorsa oli 1700-luvulla Itä-Suomessa vaikuttanut kirkonrakentaja. Hän oli kotoisin Mikkelistä.
Sorsan rakentamia ja korjaamia kirkkoja:
Henrik Häger
Henrik Häger (eli 1700-luvulla) oli suomalainen Itä-Suomessa vaikuttanut kirkonrakentaja.
Hägerin rakentamia kirkkoja:
Social Butterfly
"Social Butterfly" on suomalaisartisti Kim Heroldin kappale hänen esikoisalbumilta "DrunkSoberLoveMusic". Universal Music julkaisi sen albumin ensimmäisenä singlenä 19. toukokuuta 2008. Herold itse on säveltänyt ja sanoittanut kappaleen.
Nokia käytti kappaletta N96-puhelimensa lanseerauskampanjassa. Kappaletta käytettiin myös Euroopassa Nokia Music Store -palvelun esittelyssä ja se oli saatavilla ilmaiseksi viikon ajan julkaisustaan lähtien.
Kappale menestyi kaupallisilla listoilla hyvin. Singlelistalla kappale oli yhteensä 15 viikkoa, parhaimmillaan viidentenä. Latauslistalla kappale viihtyi yhteensä 22 viikkoa, parhaimmillaan listan neljäntenä. ”Social Butterfly” oli vuonna 2008 radioiden 26. soitetuin kappale.
Kappaleen virallinen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 2. kesäkuuta 2008.
Biella
Biella on kaupunki Pohjois-Italiassa olevassa Piemonten alueella. Se on samannimisen Biellan maakunnan pääkaupunki.
Läheisellä Oropan pyhällä vuorella oleva Santuario di Oropa on alueen kuuluisin nähtävyys. Se kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon osana Piemonten ja Lombardian pyhiä vuoria. Vuorella on myös kasvitieteellinen puutarha.
Attikan hajautetun hallinnon alue
Attikan hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Attikan alueen ja sen pääkaupunki on Ateena.
Attikan hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Thessalian ja Keski-Kreikan hajautetun hallinnon alue
Thessalian ja Keski-Kreikan hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Thessalian ja Keski-Kreikan alueet ja sen pääkaupunki on Lárisa.
Thessalian ja Keski-Kreikan hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Epeiroksen ja Länsi-Makedonian hajautetun hallinnon alue
Epeiroksen ja Länsi-Makedonian hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Epeiroksen ja Länsi-Makedonian alueet ja sen pääkaupunki on Ioánnina.
Epeiroksen ja Länsi-Makedonian hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Peloponnesoksen, Länsi-Kreikan ja Jooniansaarten hajautetun hallinnon alue
Peloponnesoksen, Länsi-Kreikan ja Jooniansaarten hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Peloponnesoksen, Länsi-Kreikan sekä Jooniansaarten alueet ja sen pääkaupunki on Patras.
Peloponnesoksen, Länsi-Kreikan ja Jooniansaarten hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Egean hajautetun hallinnon alue
Egean hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Pohjois-Egean saarten sekä Etelä-Egean saarten alueet ja sen pääkaupunki on Pireus.
Egean hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Kreetan hajautetun hallinnon alue
Kreetan hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Kreetan alueen ja sen pääkaupunki on Iraklion.
Kreetan hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Makedonian ja Traakian hajautetun hallinnon alue
Makedonian ja Traakian hajautetun hallinnon alue () on yksi Kreikan aluehallinnon seitsemästä hajautetun hallinnon alueesta. Se käsittää Keski-Makedonian sekä Itä-Makedonia ja Traakian alueet ja sen pääkaupunki on Thessaloniki.
Makedonian ja Traakian hajautetun hallinnon alue perustettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä vuoden 2011 alussa.
Tundrakiiltokorento
Tundrakiiltokorento ("Somatochlora sahlbergi") on pohjoisen soilla esiintyvä sudenkorento.
Tundrakiiltokorentoa esiintyy Kanadassa, Yhdysvalloissa, Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä. Laji on huonosti tunnettu ja se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi. Vaikka lajin populaatio on suuri, eikä sillä tiedetä olevan nykyisin uhkia, saattaa ilmaston lämpeneminen tulevaisuudessa vaarantaa sen.
Days Are Gone
Days Are Gone on yhdysvaltalaisen pop rock -yhtye Haimin esikoisalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2013. Albumilta julkaistiin yhteensä viisi singleä, "Forever", "Don't Save Me", "Falling", "The Wire", ja "If I Could Change Your Mind".
"Days Are Gone" sai musiikkikriitikoilta pääasiassa myönteistä palautetta. New York Timesin Jon Caramanica kehui albumin syntetisoitua ja koukuttavaa tuotantoa ja vertasi sen materiaalia Madonnan, Pat Benatarin, Sheena Eastonin ja Laura Braniganin varhaiseen tuotantoon. Rolling Stone antoi albumille 3 ja puoli tähteä mahdollisesta viidestä ja kirjoitti: "Heidän hurmaava debyyttinsä muistuttaa 1980-luvun tanssikappaleita."
Andy Gill, The Independentin kriitikko, arvosteli albumin kolmella tähdellä kirjoittaen, että heidän tuotoksistaan ei saa otetta. MusicOMH kritisoi musiikkia liian yksitoikkoiseksi.
Useat aikakauslehdet, muun muassa Q-lehti ja Spin, nostivat Haimin albumin vuoden 2013 parhaimpien albumeiden joukkoon. Q-lehden listauksessa "Days Are Gone" oli kymmenes, Spinin listassa neljäs.
Spinone al Lago
Spinone al Lago on kunta Italiassa Lombardian alueella olevassa Bergamon maakunnassa. Se sijaitsee Endinejärven rannalla. Kaupungin nähtävyys on keskiaikainen kirkko "Chiesa di San Pietro in Vincoli".
Give the Lady Some Respect
”Give the Lady Some Respect” on brittiläisen Sweet-yhtyeen singlenä julkaistu kappale vuoden 1980 albumilta "Waters Edge". Kappaleen kirjoitti Sweetin Yhdysvaltain-kiertueella kakkoskitaristina toiminut Ray McRiner. Tuottajana toimi Pip Williams, joka oli työskennellyt yhtyeen kanssa sen alkuaikoina. Manageri David Walker pyrki näin löytämään vielä reseptin hittisinglen tekoon. ”Give the Lady Some Respect” on nopeatemponen pop-kappale.Väistö & Perttunen: s. 73–74.
Single ilmestyi Britanniassa ja Manner-Euroopassa, mutta ei Yhdysvalloissa. Se ei saavuttanut menestystä suuremmassa mittakaavassa. Monet yhtyeen fanit hankkivat levyn, mutta suuri yleisö tuntui unohtaneen Sweetin ”eilispäivän sankareina”. Kaupallisesti single floppasikin täysin.
B-puolen kappale ”Tall Girls” on suoraviivainen ja melodinen rock, jossa on yhtyeelle hieman epätyypillinen kitarasoundi. Kappale on Andy Scottin, Steve Priestin ja Mick Tuckerin yhdessä tekemä.
Shakespearen sisarpuolet
Shakespearen sisarpuolet: Naisellisia lukukokemuksia on Sara Heinämaan ja Päivi Tapolan toimittama kirjoituskokoelma, jonka on julkaissut Kääntöpiiri vuonna 1994.
Titanosuchus
Titanosuchus on sukupuuttoon kuollut permikaudella elänyt Dinocephaliaan kuuluva terapsidisuku. Sen nimi tarkoittaa suomeksi jättimäistä krokotiilia, mutta se ei kuitenkaan ole krokotiilien vaan nisäkkäiden sukulainen. Sukuun luetaan laji "Titanosuchus ferox", jonka kuvasi Richard Owen vuonna 1879. "Titanosuchus" eli nykyisen Etelä-Afrikan alueella ja oli luultavasti kaikkiruokainen.
Owen kuvasi "Titanosuchusin" hyvin puutteellisen fossiilimateriaalin perusteella. Löytöön kuului epätäydellisesti säilyneen hampaiston juuret. Hampaat ovat samantyyppiset kuin lähisukuisella "Jonkerialla", mutta löytöön kuuluvien pitempien jalkojen luiden avulla "T. ferox" voidaan erottaa "Jonkeria"-suvusta. "Titanosuchusilla" on vahvat etuhampaat, ja eläimen pituudeksi on arvioitu noin 2,5 m.
Paleontologi Lieuwe Dirk Boonstra on sanonut ettei "Titanosuchusta" ja "Jonkeriaa" voi erottaa toisistaan kallon ja hampaiston perusteella. Kuitenkin vuonna 1988 julkaistussa teoksessa "Encyclopedia of Paleoherpetology" King arveli eroja olevan. Hänen mukaansa "Titanosuchusin" kallo olisi jonkerian kalloa massiivisempi ja suurempi. Koska suvun tunnetut fossiilit ovat epätäydellisiä, ei tästä asiasta ole kuitenkaan vielä täyttä varmuutta.
Ahdistava kulttuurimme
Ahdistava kulttuurimme ("Das Unbehagen in der Kultur") on Sigmund Freudin vuonna 1930 ilmestynyt yhteiskuntafilosofinen kirja. Freud esittää kirjassa, että ihmisyksilö ja sivilisaatio ovat riidassa keskenään. Freudin mukaan ihminen tavoittelee vaistomaista vapautta, mutta sen vastaisesti sivilisaatio edellyttää yksilöltä konformaatiota ja vaistojen repressiota. Freudin mukaan sivilisaation toimimiseksi käyttöönotetut muiden muassa tappamista ja raiskaamista rajoittavat lait vähentävät ihmisten onnellisuutta. Erityisesti Freud käsittelee kirjassa seksuaaliseen kanssakäymiseen pyrkimistä ja väkivaltaista aggressiota auktoriteetteja sekä seksuaalisia kilpailijoita kohtaan.
Pierre Coffin
Pierre Coffin on animaattori, ääninäyttelijä ja ohjaaja. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat "Itse ilkimys", "Itse ilkimys 2" ja "Kätyrit".
Varpunen (astia)
Varpunen oli neljäsosalitran pirtukanisteri. Mitan nimitys vakiintui käyttöön Suomessa kieltolain aikana pirtun salakuljettajien käyttämänä nimityksenä. Nimi tulee samannimisestä Kansanvalistusseuran levittämästä laulukirjasta, pirtu kun sai helposti laulutuulelle.
Laura Voutilaisen diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen iskelmä- ja poplaulaja Laura Voutilaisen diskografiasta.
Voutilainen on uransa aikana julkaissut 12 studioalbumia sekä kaksi kokoelmaa. Hän on saanut julkaisuistaan kolme kultalevyä, yhden platinalevyn sekä yhden tuplaplatinalevyn.
Listasijoitukset albumeissa viittaavat Suomen viralliseen albumilistaan. Singleissä Suomen viralliseen single- ja latauslistaan sekä radiosoittoa mittaavaan radiolistaan ja vuosina 1992–2007 Rumba-lehdessä julkaistuun levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneeseen Top 50 Hitit-listaan (Rumba Top 50).
Sigrid Precht
Sigrid Leopoldina Precht (os. Silfverblad, 17. lokakuuta 1865 Helsinki – 17. kesäkuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli kiinnitettynä Helsingin Ruotsalaiseen teatteriin 1884–1926, lukuun ottamatta vuosia 1894–1898, jolloin Precht kiersi Ruotsissa näyttelijä August Lindbergin teatteriseurueen mukana. 1910-luvulla hän esiintyi kolmessa suomalaisessa mykkäelokuvassa, jotka kaikki ovat sittemmin kadonneet.
Sigrid Prechtin puoliso oli ruotsalainen näyttelijä Axel Precht. Heidän poikansa John Precht oli myös näyttelijä.
Medatsepaami
Medatsepaami on anksiolyytti eli rauhoittava lääke. Medatsepaami patentoitiin vuonna 1963, ja otettiin käyttöön vuonna 1971. Tämä lääkeaine kuuluu bentsodiatsepiineihin. Lääke oli käytössä Suomessa 1970-luvulla. Tämän lääkeaineen kauppanimiä olivat olleet "Nobrium" sekä "Vegatar". Orion-lääkeyhtymä valmisti sitä Suomessa, myyden tuotenimellä Vegatar: 5 ja 10 mg:n vahvuisina tabletteina. Roche-lääkekonserni valmisti Nobriumia, ja myi sitä niin ikään 5 ja 10 mg vahvuisina kapseleina.
Medatsepaamin käytölle oli vasta-aiheena myastenia gravis. Sivuvaikutuksena saattoi esiintyä sedatiiville tyypillisesti väsymystä. Autolla ajosta ja teknisten laitteiden käytöstä varoitettiin lääkkeen vaikutuksen alaisena.
Medatsepaamin erityisindikaatio oli sen päiväkäyttö. Lääke vaikutti rauhoittavasti ja ahdistusta poistaen, muttei sillä tavoin että se tavallisesti unettaisi. Lisäksi lääke oli relaksoiva ja antikonvulsanttina vaikuttava. Kirjallisuus mainitsi viitteellisesti medatsepaamin vähemmän euforisoivana ja väsyttävämpänä, kuin jotkin toiset tämän saman lääkeaineryhmän tuotteet (lähinnä yökäyttöön tähdätyt bentsodiatsepiinit). Nykyään (viimeistään 1990-luvun lopulle tultaessa) medatsepaami on kuitenkin lääkekäytöstä poistunut. Lääkettä nykyisin parhaimmin ehkä vastannee vaikutusmekanismeiltaan alpratsolaami sekä oksatsepaami.
Essilä
Essilä Oy oli kuopiolainen vaatevalmistaja, joka teki ulkoiluvaatteita Suomeen ja vientimarkkinoille. Yritys toimi vuodesta 1950 vuoteen 1979.
Essilä Oy sai alkunsa, kun Veera Turunen alkoi ommella esiliinoja vuonna 1950. Markkinoinnin hoiti hänen miehensä Heimo Turunen.
1960-luvun alussa rakennettiin Kuopion Haapaniemeen teollisuushalli, jota sittemmin laajennettiin useaan otteeseen. Vuosikymmenen lopulla jo valtaosa Essilän tuotannosta vietiin Pohjoismaihin, Keski-Eurooppaan ja bilateraalikauppana Neuvostoliittoon. 1970-luvun alussa perustettiin toinen tehdas Nilsiään ja muutamaa vuotta myöhemmin kolmas Pielavedelle. Vuonna 1975 Essilä työllisti 330 henkeä ja teollisuusneuvoksen arvon saanut Heimo Turunen siirtyi toimitusjohtajan paikalta hallituksen puheenjohtajaksi.
Vuoden 1978 MM-hiihdoissa Lahdessa Suomen kisajoukkue oli puettu Essilän asuihin. Yrityksen tunnetuimmat tuotteet olivat 1970-luvulla naisten Finnbird-takit sekä Snow Lovers -ulkoiluasut ja Lovers-farkut. Essilän suunnittelijoihin kuuluivat muiden muassa Piippa Lappalainen ja Pirkko Hartiala sekä ruotsalaiset Gunilla Pontén ja Hans Metzén.
Rahoitusvaikeuksiin joutunut Essilä Oy ajautui 1979 konkurssiin. Kesko jatkoi tehtaiden toimintaa ja tarjosi työtä kahdellesadalle yrityksen loppuvaiheen 320 työntekijästä.
Axel Precht
Axel Precht (1860–1931) oli ruotsalainen näyttelijä, joka oli kinnitettynä muun muassa Helsingin Ruotsalaiseen teatteriin. Precht esiintyi uransa aikana myös kahdessa ruotsalaisessa ja yhdessä suomalaisessa elokuvassa. Hänen Suomessa tekemänsä mykkäelokuva "Kun onni pettää" on sittemmin kadonnut.
Axel Prechtin puoliso oli suomalainen näyttelijä Sigrid Precht. Heidän poikansa John Precht oli myös näyttelijä.
John Precht
John Erik Precht (5. joulukuuta 1888 Helsinki – 9. marraskuuta 1970 Göteborg) oli suomalaissyntyinen näyttelijä, joka oli kiinnitettynä Helsingin Ruotsalaiseen teatteriin vuosina 1910–1925 ja teki sen jälkeen uraa Göteborgin kaupunginteatterissa. Ruotsalaisessa teatterissa hän esiintyi samaan aikaan vanhempiensa Axel ja Sigrid Prechtin kanssa.
Precht näytteli neljässä suomalaisessa mykkäelokuvassa sekä myöhemmin kolmessa ruotsalaisessa elokuvassa, joista "Valmiit otteluun" tuli ensi-iltaan myös Suomessa. Elokuvissa "Nuori luotsi" ja "Kesä" oli mukana myös hänen äitinsä Sigrid Precht. John Prechtin puoliso oli ruotsalainen näyttelijä Signe Wirff.
Rissanen (yritys)
Rissanen Oy oli suomalainen vaatevalmistaja, joka toimi 1940-luvulta 2000-luvulle. Se valmisti muun muassa Vanessa-mekkoja sekä Image Wear- ja Leijona-työvaatteita.
Rissanen Oy sai alkunsa Viipurin vuonna 1918 perustetusta tukkukaupasta, joka joutui talvisodan seurauksena lähtemään evakkoon. Tukkukauppatoiminta aloitettiin uudelleen Helsingissä vuonna 1945 perustajien pojan Pentti Rissasen ryhtyessä toimitusjohtajaksi.
Vuonna 1958 Rissanen aloitti oman naistenvaatteiden valmistuksen Helsingin keskustassa. Menestyksekäs Vanessa-mallisto sai alkunsa 1968, ja sen pääsuunnittelijaksi tuli Riittaliisa Lehto vuonna 1973. Designmekot tehtiin alusta asti itse painokangaskuosien suunnittelusta lähtien.
Rissaselle valmistui uusi tehdas Pohjan kuntaan 1970, ja samalla vuosikymmenellä tuotteita alettiin viedä etenkin Euroopan EFTA-alueen maihin ja Yhdysvaltoihin. Vuosikymmenen puolivälissä ostettiin turkulainen Golden Finn -tuotemerkki, ja vuodesta 1978 Rissanen valmisti Pi Sarpanevan ja Maj Kuhlefeltin suunnittelemia Image Wear -työasuja.
1980-luvulla vienti painottui Neuvostoliittoon, ja sitä varten perustettiin leninkitehdas Yläneelle. Vuonna 1991 bilateraalikaupan loputtua se jouduttiin sulkemaan. Tilalle ostettiin SOK:n ja E-liikkeen yhteinen Meira Leijona Oy, jonka puitteissa Leijona-työasuja valmistettiin 1990-luvulla myös Virossa ja Venäjällä. Toimiva johto osti Leijona-yhtiön pari vuotta myöhemmin.
Rissanen Oy teki konkurssin 2003.
Signe Wirff
Signe Mathilda Wirff (4. marraskuuta 1887 Tukholma – 18. joulukuuta 1956 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Tukholmalaisesta teatterikoulusta valmistuttuaan hän aloitti uransa Turun ruotsalaisessa teatterissa vuonna 1918. Kolme vuotta myöhemmin Wirff siirtyi Helsingin Ruotsalaiseen teatteriin, jossa hän esiintyi vuodet 1921–1926. Siellä Wirff tapasi myös puolisonsa, suomalaisen näyttelijän John Prechtin, jonka kanssa hän oli avioliitossa 1922–1932. Ruotsiin palattuaan Wirff näytteli muun muassa Tukholman Dramatenissa ja teki 1930-luvun alusta lähtien lukuisia elokuvarooleja.
Suffragette
Suffragette on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Sarah Gavronin ohjaama draamaelokuva. Se kertoo naisten äänioikeutta vaatineista naispuolisista aktivisteista, suffrageteista, 1900-luvun alussa. Elokuvan pääosissa ovat Carey Mulligan, Helena Bonham Carter, Brendan Gleeson, Anne-Marie Duff ja Meryl Streep.
Elokuvan kuvaukset alkoivat 24. helmikuuta 2014. "Suffragette" oli kaikkien aikojen ensimmäinen elokuva, joka on saanut luvat kuvauksiin Westminsterin palatsissa.
Elokuvan kohtauksia kuvattiin myös helmikuussa viikon ajan historiallisella Chathamin telakalla Kentissä, joka esittää elokuvassa Bethnal Greenin kaupunginosassa sijaitsevaa tehdasta.
Arvosteluja keräävän Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 73 % kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan keskiarvolla 6,6/10. Keräys perustuu 178 arviointiin. Metacriticissä elokuvalla on 67 pistettä 100:sta.
Laura Paloheimo
Laura Pauliina Paloheimo (s. 1971 Helsinki) on suomalainen kirjailija.
Paloheimo on opiskellut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja Oriveden Opistossa. Hänen esikoisteoksena "Klaukkala" julkaistiin vuonna 2012 Otavan kustantamana. Paloheimon toinen teos "OMG" ilmestyi vuonna 2013, kolmas, "Mama Mojo", vuonna 2014 ja neljäs, "Puppiduu", vuonna 2016. Toukokuussa 2018 Storytel-palvelussa julkaistiin kymmenosaisena äänikirjasarjana hänen kirjoittamansa eroottinen trilleri "Sinut haluan vain", joka ei ole ilmestynyt painettuna kirjana.
Ennen kirjailijanuraansa Paloheimo työskenteli MTV-mediassa, sitä ennen hän oli kolmentoista vuoden ajan StepUp-showtanssiryhmän jäsen. Paloheimo on myös opiskellut näyttelemistä Pohjois-Karjalan opistossa ja esiintynyt muun muassa Nurmijärven teatterissa ja televisiomainoksissa. Vuonna 2014 hän toimi panelistina televisiokanava Livin viihdeohjelmassa "Rakkauden FAQ".
Paloheimo on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi. Hänellä on työhuone Villa Kivessä.
Maastapoistamispäätös
Maastapoistamispäätös on valtion viranomaisen tekemä päätös, jolla laittomasti maassa oleskeleva poistetaan tai määrätään poistumaan maasta.
Kansainvälisesti on arvioitu, että yksi ennalta estetty laiton maahantulo säästää yhteiskunnan varoja 30 000–50 000 euroa.
Suomessa pelkästään maasta poistamispäätösten täytäntöönpanoon liittyvän saattotoiminnan kustannukset olivat vuonna 2011 poliisille yhteensä noin 2,5 miljoonaa euroa ja poliisi käytti noin seitsemän henkilötyövuotta maasta poistamispäätösten täytäntöönpanoon liittyviin saattotehtäviin. Vuonna 2012 Keskusrikospoliisin tilaston mukaan tavattiin 3 623 laittomasti maassa oleskellutta henkilöä. Kukaan ei kuitenkaan tiedä tarkkaa lukumäärää siitä, miten monta ihmistä oikeasti elää Suomessa tai muualla laittomasti. Laittomasti maassa oleva elää niin sanotusti maan alla.
Pakkopalautuksessa Poliisi tai muu viranomainen saattaa laittomasti maassa olevan tai karkoituspäätöksen saaneen henkilön lentokoneeseen tai kohdemaahan asti.
Suomessa tilanteesta riippuen paluu voidaan varmistaa käyttämällä erilaisia pakkokeinoja tai viime kädessä saattamalla henkilö perille asti. Suurempien ryhmien palauttamisessa voidaan käyttää myös tähän tarkoitukseen varattua charter-lentokonetta tai osallistua eurooppalaisen rajaviranomaisen Frontexin palautuslentoihin. Suomen palautustoiminta on kansainvälisestikin arvioiden tehokasta. Palautusten täytäntöönpanosta vastaa poliisi.
Suomi voi tietyin edellytyksin tukea vapaaehtoista paluuta kotimaahan. Tukea voi saada henkilö, joka on saanut turvapaikan tai oleskeluluvan toissijaisen tai humanitaarisen suojelun perusteella. Tukea voi saada myös turvapaikkahakemuksensa perunut tai kielteisen turvapaikkapäätöksen saanut henkilö. Suomen kansalainen tai toisen EU-maan kansalainen ei voi saada tätä tukea. Tukea ei myöskään voi saada sellainen turvapaikanhakija, jonka turvapaikkahakemuksen käsittelystä on vastuussa joko jokin toinen EU-valtio tai Islanti, Norja tai Sveitsi, ja jos hakija palaa kyseiseen valtioon. Vapaaehtoisen paluun tuki voi kattaa paluumatkan kustannukset ja taloudellisen tuen uudelleenkotoutumista varten. Kansainvälinen siirtolaisjärjestö IOM voi tehdä palaajan matkajärjestelyt ja avustaa palaajaa lentokentällä hänen paluumatkansa aikana.
Kestävä paluu on palautuksissa käytettävä periaate, jolla pyritään huomioimaan palautettavan mahdollisuus päästä elämään kiinni palautusmaassaan. Esimerkiksi voidaan tukea henkilön yrityksen perustamista kohdemaassa. Onnistunut paluu vaatii laajaa yhteistyötä paikallisten toimijoiden kanssa.
Master-Coat
Master-Coat Oy oli suomalainen naisten kappatehdas eli takkivalmistaja, joka toimi vuodesta 1977 aina 1990-luvun lopulle saakka. Se työllisti parhaimmillaan yli 300 henkeä ja oli 1980-luvun puolivälissä Pohjoismaiden suurin naisten takkien valmistaja.
Master-Coatin historia juontaa vuoden 1938 Kokkolaan, jonne Evald Vainio perusti Kokkolan Kappatehtaan. Perheyritys valmisti Anja Vainion suunnittelemia naisten takkeja Master-tuotemerkillä. Yritys lopetti 1977, ja sen tilat ja laitteet myytiin vaatealan vaikuttajille, teollisuusneuvos Oiva Turuselle ja Rauno Virtaselle, jotka perustivat uuden yhtiön nimeltä Master-Coat Oy. Yrityksen turkulaiset avainhenkilöt päättivät vuonna 1980 laajentaa toimintaa Turkuun Dixi Oy:n vapaaksi jääneisiin tiloihin. Kokkolassa valmistettiin Lady-Master-kappoja ja Neuvostoliiton bilateraalikaupan vaatimia pitkiä tuotesarjoja. Turussa keskityttiin aluksi Elina Kokkilan suunnittelemiin nuorekkaampiin takkimalleihin. Master-Coatin muita suunnittelijoita olivat Kestilän Pukimossa nimeä hankkineen Puppe Halonen, Pirjo Hirvonen, Irmeli Lähde ja Asta Aikkila-Vatanen.
Vienti muihin Pohjoismaihin alkoi vetää ja nousi 1980-luvun alkuvuosina idänkauppaa suuremmaksi. Turunen ja Virtanen myivät yrityksen sen toimivalle johdolle, joka paikkasi hiipuvaa takkituotantoa ottamalla tuotevalikoimaan myös hameet, bleiserit ja housut. 1990-luvun alussa Kokkolan tehdas lopetettiin ja ompelutyötä siirrettiin Baltian maihin, Puolaan ja Portugaliin.
Master-Coat myytiin vuonna 1993 Lekar Oy:lle, haettiin seuraavana vuonna velkasaneeraukseen mutta ajautui kuitenkin konkurssiin. Yritys siirtyi porilaiselle Lipsanen Oy:lle ja nimeksi muutettiin Lips Oy Master-Coat, joka toimi Kaarinassa. Se sai Kirsti Raekallion suunnittelemalla mallistolla vuoden 1996 Kultainen vaatepuu -palkinnon.
Master-Coat Oy:n toiminta on loppunut vuonna 2001.
Smite and Ignite
Smite and Ignite on kuvitteellisen heavy metal-yhtye Pentakillin debyyttialbumi. Sen julkaisi RIOT Records digitaalisesti ladattavana 3. kesäkuuta 2014 ja tullaan julkaisemaan CD:nä muutaman viikon sisällä digitaalisen version julkaisuajankohdasta. Albumi sisältää yhteensä kahdeksan kappaletta, jotka on nimetty League of Legends-peliin sisällytettyjen keräilyesineiden ja avusteiden pohjalta. Albumi sisältää esimerkiksi Jørn Landen ja ZP Theartin lauluesityksiä sekä Derek Sherinianin instumentaalisia esityksiä. "Smite and Ignite" ei ole toistaiseksi onnistunut pääsemään lainkaan listoille.
Pola (yritys)
Pola Oy on suomalainen vaateyritys ja Kurikan perheen sukuyritys, jonka historiaan liittyy myös paitavalmistaja Pallo-Paita Oy. Pallo-Paita on nykyisin Pola Oy:n aputoiminimi. 1980-luvun puolivälissä Pola ja Pallo-Paita työllistivät yhteensä noin 400 suomalaista. Vuonna 2012 Pola Oy:n liikevaihto oli 50 000 euroa ja henkilöstömäärä 3.
Vuonna 1927 helsinkiläiset vaatekauppiaat perustivat yhteisyrityksen Vaatehtimojen Paitatehdas Oy tuottamaan miesten kauluspaitoja. Pian sen osti F. I. Kurikka ja muutti 1934 yrityksen nimen muotoon Pallo-Paita Oy. Tehdas evakuoitiin talvisodan jaloista Kankaanpäähän, jossa valmistettiin sotien aikana sotilaiden lumipukuja. Jatkosodan aikana Pallo-Paita palasi Helsinkiin, mutta Kankaanpäähän jääneet ammattilaiset jatkoivat työtään Kankama Oy:ssä, josta sittemmin kehittyi nykyinen Reima Oy.
Pallo-Paidan omistaja kauppaneuvos Pentti Kurikka perusti 1952 Helsinkiin myös Pola Oy -nimisen yrityksen, ja molemmat yritykset siirtyivät Mäkelänkadulle vuonna 1956 valmistuneeseen tehtaaseen. Menestystuote Pallo-Paidalle muodostui miesten nailonpaidoista, joiden myötä alkoi myös bilateraalikauppa Neuvostoliittoon 1960-luvulla. Muita vientimaita olivat Iso-Britannia, Ruotsi ja Norja.
Vuonna 1966 siirrettiin Pallo-Paidan tuotanto Iitin Kausalaan ja vuonna 1970 Pola Oy:n tuotanto Lappeenrantaan. Vuonna 1991 kaikki tuotanto keskitettiin Lappeenrannan tehtaaseen ja yritykset fuusioitiin Pola Oy:ksi. Tehtaan toiminta loppui syksyllä 2007, ja lopullisesti Pallon kaupunginosassa sijaitseva vajaan 9000 neliön kiinteistö tyhjeni vuonna 2014.
Kurikan perheen jäsenten (F. I. Kurikka, hänen poikansa Pentti Kurikka ja kolmatta polvea edustava Pola Oy:n nykyinen toimitusjohtaja Jukka Kurikka) Pallo-Paidan ja Polan keskeisiä henkilöitä ovat olleet mallistojen suunnittelijoina Marja Eskola ja Irma Sikow.
Maladaptive daydreaming (pakonomainen haaveilu)
Pakonomainen haaveilu () on psykologinen termi, jota ensimmäisenä käytti professori Eli Somer kuvaillakseen sellaisen ihmisen tilaa, joka haaveilee tai fantasioi ylettömästi. Joskus tämä on seurausta hyväksikäytöstä tai muusta psykologisesta traumasta. Pakonomainen haaveilu on oireena monessa mielenterveyden häiriössä. DSM-IV-TR:ssä (Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders-5, tekstiversio) se on luokiteltu dissosiaatiohäiriöksi, kun taas ICD-10:ssä (International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems-10) se on nimellä Maladaptive daydreaming ja sitä ollaan luokittelemassa itsenäiseksi neuroottiseksi häiriöksi. Tällä hetkellä se on vielä listattu oireeksi.
Pakonomainen haaveilu on listattu oireeksi myös pakko-oireisessa häiriössä, estyneessä persoonallisuudessa, tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriössä, kaksisuuntaisessa mielialahäiriössä ja skitsofreniassa. Lisätutkimusten kautta psykologit pyrkivät saamaan sen luokitelluksi itsenäiseksi neuroottiseksi häiriöksi.
Pakonomainen haaveilu johtuu tavallisesti suurista määristä stressiä, masennuksesta, ahdistuksesta, yksinäisyydestä, huonosta itsetunnosta, sosiaalisista vaikeuksista, tunteesta, ettei sovi joukkoon ja reaktiosta tunteelliseen ja psyykkiseen hyväksikäyttöön ja sanalliseen väkivaltaan ja/tai laiminlyömiseen varhaisessa lapsuudessa, varhaisessa teini-iässä tai varhaisessa aikuisuudessa.
Moni potilaista ahdistuu, masentuu, kärsii depersonalisaatiosta/derealisaatiosta ja jotkut jopa hallusinaatioista. Äärimmäisissä pakonomaisen haaveilun muodoissa ja silloin jos haaveiluun liittyy ahdistusta ja vainoharhaisuutta, ovat ihmiset kertoneet kuulevansa ääniä ja näkevänsä ihmisiä ja asioita heidän päiväunistaan. Pakonomaisilla haaveilijoilla on usein päiväunia, joissa on elokuvia ja tarinoita muistuttavia juonia.
Pakonomaisen haaveilun oireet vaihtelevat potilaskohtaisesti. Yleisimmät oireet ovat:Psykiatrit ja psykologit ovat useimmiten tietämättömiä pakonomaisesta haaveilusta. Tällä hetkellä se liitetään pakko-oireiseen häiriöön, ADHD/ADD:hen ja kaksisuuntaiseen mielialahäiriöön.
Monilla ihmisillä on elokuvamaisia ja tarinamaisia päiväunia. He voivat myös käyttää henkilöjä ja tapahtumapaikkoja jo olemassa olevasta fiktiosta tai todellisesta elämästä.
On raportoitu fyysisistä oireista haaveillessa, sen jälkeen tai jopa ennen sitä. Raportoituja oireita:
Moni ihminen on kertonut päiväunelmointinsa kestävän 1-5 tuntia ja jotkut ovat sanoneet sen kestävän jopa 14 tuntia tai enemmän.
Coburn
Coburn tai Cockburn (molemmat äännetään yleensä [ˈkoʊbərn]) on alun perin skotlantilaisen klaanin sukunimi.
Britanniassa nimi esiintyy nykyisin yleensä kirjoitusasussa "Cockburn", mutta Yhdysvalloissa suosituksi on tullut ääntämyksen mukainen kirjoitusasu "Coburn". Eräs sukuhaara käyttää kirjoitusasua "Cogburn". Suvun ranskalainen haara käyttää muotoa "de Cockborne", jossa myös keskellä oleva k-äänne lausutaan.
Pola (täsmennyssivu)
Pola voi tarkoittaa seuraavia:
Technicolourin diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen pop-rock -yhtye Technicolourin diskografiasta.
Vuosina 2001–2008 toiminnassa ollut yhtye julkaisi uransa aikana kolme studioalbumia sekä yhdeksän singleä. Parhaiten yhtyeen kappaleista menestyivät "Only Shadows Dance" -albumin kaksi ensimmäistä singleä ”All My Life” ja ”Teach Me Love (I'm In Denial)”, jotka yhtyeen ainoina singleinä nousivat radiolistan kymmenen soitetuimman kappaleen joukkoon.
Brädin diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen räppärin Brädin diskografiasta.
Bertrand Baguette
Bertrand Baguette (s. 23. helmikuuta 1986 Verviers) on belgialainen moottoriurheilija.
Baguette aloitti karting-uransa vuonna 2000. Vuonna 2002 Hän voitti Belgian paikallisen luokan mestaruuden. Vuonna 2004 Beguette aloitti kilpa-uransa Belgian Formula Renault 1.6 -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonn 2005 Baguette siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan sijoittuen sarjan kahdeksanneksi. Samana vuonna hän kilpaili Ranskan Formula Renault 2.0 -sarjassa sijoittuen sarjan 11:nneksi. Vuonna 2006 Baguette jatkoi Eurocup -sarjassa saavuttaen yhden voiton ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä neljänneksi. Vuonna 2007 Baguette siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan sijoittuen sarjan 17:nneksi. Vuonna 2008 hän jatkoi sarjassa voittaen yhden kilpailun ja sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili muutamia kilpailuja FIA GT Championship-, Superleague Formula- ja Belgian Touring Car -sarjoissa. Vuonna 2009 Baguette onnistui voittamaan Formula Renault 3.5 -sarjan mestaruuden ja pääsi vuoden lopussa testaamaan Renault’n F1-autoa nuorten kuljettajien testeissä.
Vuonna 2010 Baguette siirtyi IndyCar-sarjaan sijoittuen sarjan 22:nneksi. Vuonna 2011 hän ajoi vain Indy 500 -kilpailun sijoittuen kilpailussa seitsemänneksi. Samana vuonna hän ajoi GT1 World Championship -sarjassa muutamia kilpailuja. Vuonna 2012 Baguette osallistui Le Mansin 24 tunnin ajoon. Vuonna 2013 Baguette siirtyi FIA World Endurance Championship -sarjaan, jossa hän voitti LMP2-luokan mestaruuden yhdessä Martin Plowmanin ja Ricardo Gonzálezin kanssa. Samana vuonna he olivat luokkansa parhaita Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2014 Baguette siirtyi Japaniin kilpailemaan Super GT -sarjassa.
Gimmelin diskografia
Tämä artikkeli on suomalaisen popyhtye Gimmelin diskografiasta.
"Popstars" -televisio-ohjelmassa kasattu yhtye ehti julkaista kolme studioalbumia ennen hajoamistaan vuonna 2004. Yhtyeen esikoisalbumi "Lentoon" nousi vuoden 2002 myydyimmäksi albumiksi, vaikka se julkaistiin vasta marraskuussa.
Alexandre Martin
Alexandre Martin (27. huhtikuuta 1815 Bury – 28. toukokuuta 1895 Mello) oli ranskalainen mekaanikko, joka nimitettiin vuoden 1848 helmikuun vallankumouksen jälkeen ensimmäisenä ja tuolloin ainoana työväenluokan edustajana Ranskan hallitukseen. Hänet tunnettiin nimellä Albert l’Ouvrier, ”työläis-Albert”, missä muodossa hänen nimensä esiintyi jopa virallisissa asiakirjoissa.
Martin oli alkujaan talonpoikaisesta perheestä, mutta muutti Pariisiin työskennelläkseen setänsä koneliikkeessä. Myöhemmin hän työskenteli nappitehtaassa. Hän kuului 1830-luvulta alkaen poliittisiin salaseuroihin. Hänet vangittiin lyhyesti vuonna 1841. Hän liittyi kristillistä sosialismia kannattaneeseen liikkeeseen, perusti vuonna 1840 tovereidensa kanssa "L’Atelier" (”Työpaja”) -nimiseen työväenlehden ja kohosi 1846 Nouvelles Saisons (”Uudet vuodenajat”) -nimisen salaseuran johtoon. Helmikuun vallankumouksen jälkeen Martin kutsuttiin 24. helmikuuta Louis Blancin suosituksesta Ranskan väliaikaisen hallituksen sihteeriksi, tarkoituksena varmistaa työläisten tuki uudelle hallitukselle. Blanc ja Martin muodostivat hallituksen radikaaleimman vasemmiston. He molemmat toivoivat uuden hallinnon toteuttavan merkittäviä sosiaalisia uudistuksia ja työskentelivät Luxembourgin komissiona tunnetussa työntekijöiden ja työnantajien yhteisessä komiteassa, joka pyrki löytämään ratkaisuja työolojen parantamiseksi. Martin valittiin huhtikuussa perustuslakia säätävään kansalliskokoukseen. Kun Blanc ja Martin pudotettiin toukokuussa uudelleenvalitusta hallituksesta, Martin asettui johtamaan työläisten kansannousua, jonka yhteydessä vihainen väkijoukko tunkeutui 15. toukokuuta kansalliskokouksen tiloihin. Hänet vangittiin Pariisin kaupungintalolla.
Martinia syytettiin valtiopetoksesta ja vuonna 1849 pidetyssä oikeudenkäynnissä hän ei puolustanut itseään. Hänet tuomittiin karkotukseen Belle-Îlen saarelle, josta hänet neljä vuotta myöhemmin siirrettiin vankilaan Toursiin. Hän sai armahduksen vuonna 1859 ja työskenteli sen jälkeen kaasulaitoksen työntekijänä. Vuoden 1870 sodan aikana kansallisen puolustuksen hallitus nimitti Martinin "Commission des Barricades" -nimisen komitean jäseneksi. Hän oli ehdolla kansalliskokoukseen vuonna 1871 ja senaattiin vuonna 1879, mutta ei tullut valituksi.
Aug. Lipsanen
Aug. Lipsanen Oy oli porilainen tukkukauppa ja vaatevalmistaja. Se toimi vuodesta 1910 vuoteen 1988, jolloin se myytiin Tukolle. Kahvipaahtimonsa Lipsanen oli myynyt Tukolle jo 1983. Lipsasen perheen jäsenet kuitenkin jatkoivat vaatetehtaan parissa Lipsanen Oy Mimikan nimellä.. Nyt Mimika on sijoitusyhtiö ja selvitystilassa.
August Lipsanen (1876–1948) perusti sotaväestä vapauduttuaan tukku- ja vähittäiskaupan Poriin 1910, aluksi yhdessä kauppias Antti Kierin kanssa, joka kuitenkin luopui osuudestaan jo parin vuoden kuluttua. Lipsanen alkoi kulkea ostamassa viljaa ja muuta myytävää erityisesti Pietarista. Parhaimmillaan Pietarista tuli Poriin kolme junanvaunullista jauhoja. Vuonna 1926 Lipsanen osti porilaisen Gustaf Efraim Rambergin kauppahuoneen ja sulautti sen omaansa. Suomen suurimpien yksityisten tukkuliikkeiden joukkoon kasvanut yritys muutettiin osakeyhtiöksi 1938, jolloin sillä oli 125 työntekijää. August Lipsasen kuoltua 1948 johto siirtyi hänen pojalleen Erkille.
Lipsasen liiketoimiin kuului 1930-luvulla myös kahvin paahtaminen, autojen huolto ja bensiinin tuonti. Vaatetustehdas alkoi kehittyä 1930-luvun puolivälissä perustetusta kangasosastosta ja ompelimosta, jossa ennen sotia työskenteli 25 naista ompelemassa miesten paitoja, esiliinoja ja työvaatteita. Sotien jälkeen alettiin valmistaa patjoja ja sängynpeittoja ja vähitellen miesten, naisten ja lasten ulkoiluvaatteita, puseroita ja housuja Aloy-tuotemerkillä. 1960-luvulla laajennettiin naisten muotivaatteisiin ja parisataa henkeä työllistänyt yritys muutti Satakunnan Teollisuustaloon uusien samalla konekantansa.
Aloyn ohella Lipsasen vaatemerkkejä olivat Mimika ja Game. Mallistoja suunnittelivat Marjaana Ryselin, Liisa Satomaa, Marja Eskola, Jukka Rintala ja Pirkko Hartiala.
Vuonna 1988 Lipsasen kauppahuone sulautui Tukoon, jota August Lipsanen oli ollut mukana perustamassa. Vaateteollisuutta jatkettiin kuitenkin suvun voimin. Lipsanen Oy Mimika osti kaarinalaisen Master-Coatin. Ompelutyö alettiin teettää Virossa ja Venäjällä, mutta leikkaus ja viimeistely jäi Suomeen. Noin kolmannes 1990-luvun tuotannosta meni vientiin muihin Pohjoismaihin ja Länsi-Eurooppaan. Master-Coat sai Kirsti Raekallion suunnittelemalla mallistolla vuoden 1996 Kultainen vaatepuu -palkinnon. Muita 1990-luvun suunnittelijoita Lipsasen vaatteille olivat Marjatta Luostarinen ja Anne Paronen.
Friedrich Wilhelm von Brandenburg
Friedrich Wilhelm von Brandenburg (24. tammikuuta 1792 Berliini – 6. marraskuuta 1850 Berliini) oli preussilainen kreivi ja kenraali, joka toimi Preussin pääministerinä vuosina 1848–1850, kun kuningas Fredrik Vilhelm IV halusi käynnistää vanhoillisen vastareaktion kevään 1848 vallankumouksen jälkeen.
Brandenburg oli kuningas Fredrik Vilhelm II:n poika tämän morganaattisesta avioliitosta kreivitär Sophie von Dönhoffin kanssa. Hän kunnostautui sotilaana vuoden 1813 sodassa Napoleonia vastaan. Hänet ylennettiin 1839 komentajakenraaliksi ja 1848 ratsuväenkenraaliksi. Fredrik Vilhelm nimitti kenraali Brandenburgin Preussin pääministeriksi 2. marraskuuta 1848 ja hän muodosti niin sanotun Brandenburgin–Manteuffelin hallituksen. Brandenburg hajotti kansalliskokouksen sekä allekirjoitti kuninkaan 5. joulukuuta saneleman uuden perustuslain. Brandenburg kieltäytyi hyväksymästä Frankfurtin kansalliskokouksen säätämää Saksan perustuslakia. Syksyllä 1850 hän neuvotteli Preussin edustajana Venäjän keisari Nikolai I:n kanssa Varsovassa, kun sota näytti uhkaavaan Preussin ja Itävallan välillä. Sota vältettiin, mutta hintana oli niin sanotun Olmützin sopimuksen hyväksyminen. Brandenburg sairastui ja kuoli vain muutamaa päivää Varsovasta paluunsa jälkeen. Legendan mukaan hänen kuolinsyynään olisi ollut järkytys Preussin kärsimästä nöyryytyksestä.
Ukrainan rajavartiolaitos
Ukrainan rajavartiolaitos () on Ukrainan rajavalvonnasta vastaava viranomainen. Se valvoo Ukrainan rajojen loukkaamattomuutta ja maan etuja sen merialueella sijaitsevalla yksinomaisella talousvyöhykkeellä (EEZ). Ukrainan rajavartiolaitoksen keskushallinto sijaitsee Kiovassa.
Ukrainan rajavartiosto valvoo yhteensä 6 993,0 kilometrin mittaista valtionrajaa. Tästä maarajaa on 5 638 ja merirajaa 1 355 kilometriä. Merirajasta Mustallamerellä on 1056,5, Asovanmerellä 249,5 ja Kertšin salmessa 49 kilometrin osuus. Rajavalvontaa varten Ukrainan rajavartiolaitoksella on toimipisteitä maahan johtavien kansainvälisten maanteiden, rautateiden, lentokenttien ja satamien yhteydessä. Venäjän federaation keväällä 2014 suorittaman Krimin miehityksen johdosta niemimaan pohjoispuolelle on perustettu tilapäisiä raja-asemia.
Tunteisiin
”Tunteisiin” on Anna Hanskin kappale hänen yhdeksänneltä studioalbumiltaan, "Minä tahdon sinut". Kappale tuli suurelle yleisölle tutuksi "Salatut elämät" -draamasarjan tunnuskappaleena. Kappaleen on levyttänyt alun perin ruotsalainen laulaja-lauluntekijä Åsa Schmalenbach vuonna 1998 julkaistulle "Ögonblick"-albumilleen. Schmalenbach on tehnyt kappaleen yhdessä Jörgen Ringqvistin kanssa ja suomenkieliset sanat siihen on tehnyt Jiri Nikkinen.
Huhtikuussa 1999 kappale julkaistiin singlenä ja se nousi radioiden kuudenneksi soitetuimmaksi kappaleeksi sekä Rumba-lehdessä vuosina 1992–2007 julkaistulla levymyynnin ja radiosoiton yhdeksi hittilistaksi yhdistäneellä Top 50 Hitit -listalla 24:nneksi.
Kappaleesta oman versionsa on levyttänyt myös Jore Marjaranta.
Rafa Silva
Rafael Alexandre Fernandes Ferreira Silva, tunnetaan nimellä Rafa Silva tai Rafa (s. 17. toukokuuta 1993 Vila Franca de Xira, Portugali), on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitalinkki. Hän edustaa Portugalin pääsarjassa pelaavaa Bragaa.
Silvan ammattilaisuran ensimmäinen seura oli Feirense, jossa hän pelasi 40 Portugalin toiseksi korkeimman sarjatason ottelua kaudella 2012–2013. Kesällä 2013 Silva siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Bragaan.
Silva on pelannut Portugalin maajoukkueessa vuodesta 2014 lähtien. Hän oli mukana MM-kilpailuissa 2014 ja EM-kilpailuissa 2016.
Iprindoli
Iprindoli on masennuslääke, jota käytettiin erityyppisien masennustilojen hoidossa: myöskin psykoottisiin masennustiloihin ja kaksisuuntaisen mielialahäiriön depressiojaksojen hoitoon. Se kuuluu trisyklisiin masennuslääkkeisiin. Lääkkeen alalaji on syklo-oktaindolit. Lääkemarkkinoilla tuotteen ainoa Suomessa tunnettu myyntinimi oli "Prindol". Suomessa sitä valmisti lääketehdas Leiras amerikkalaisen Wyethin myöntämällä lisenssillä. Prindol mainittiin imipramiinia vastaavasti vaikuttavana lääkeaineena, mutta lievemmin sivuvaikutuksin.
Lääkettä annosteltiin 30 mg vahvuisena tablettina. Normaali enimmäiskäyttöannos vuorokaudessa saattoi olla 3x 2 tablettia, mikä tekee 180 mg/vrk. Tavallisemmin saatettiin tyytyä pienempään 3x 1 tabletin annosteluun vuorokaudessa, mikä tekee päiväannokseksi 90 mg/vrk.
Tämän lääkeaineen vasta-aiheet ja sivuvaikutukset olivat trisyklisille masennuslääkkeille tyypilliset. Kahden viikon vähimmäistä varoaikaa tuli noudattaa, mikäli esimerkiksi siirryttiin MAO:n estäjästä trisykliseen masennuslääkkeeseen. Vasta-aiheina mainitaan: virtsaumpi, glaukooma ja eturauhasen liikakasvu. Raskauden alkukuukausina ei lääkkeen käyttöä suositeltu.
Sivuvaikutukset olivat olleet atropiinin tyyppisiä eli antikolinergisia: lähinnä näköhäiriöitä ja suun sekä limakalvojen alueen kuivamista. Mahdollisesti vapinaa, urtikariaa, ödeemaa.
Lääkettä ei ole saanut käyttää yhdessä MAO:n inhibiittorien (MAOI) kanssa. Lisäksi varoitettiin antamasta adrenaliinia tai noradrenaliinia, Prindolia saavalle potilalle, sillä niiden vaikutus potentuisi huomattavasti. Trisyklinen masennuslääkitys on saattanut vähentää verenpainelääkkeiden tehoa. Lisäksi anestesiaa saavien kohdalla, on saattanut ilmetä epäsopivuutta. Yksi esimerkki tällaisesta on tuolloin yleisemmin käytetty, niin kutsuttu "eetterinukutus".