hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Heterokromia
Heterokromia eli silmien erivärisyys on kehityshäiriö. Heterokromiassa ihmisen tai eläimen silmät ovat keskenään eriväriset. Heterokromia voi johtua perinnöllisistä syistä, silmään tulleesta vammasta tai sairaudesta. Melaniinin tuotanto on erilainen molemmissa silmissä, mikä on syynä erivärisyyteen.
Heterokromia voi johtua okulaarisesta melanosytoosista. Tällöin on helppo riski sairastua suonikalvoston melanoomaan. Heterokromia lisää sairastumisriskiä myös moniin muihin silmätauteihin.
Mika Waltarin romaanissa "Mikael Hakim" päähenkilö Mikaelin vaimon Julian silmät ovat eriväriset, ja häntä pidetään noitana.
Bernhard Christian Otto
Bernhard Christian Otto (1745 Niepars, Stralsund - 1835) oli saksalainen lääkäri ja lintutieteilijä.
Otto väitteli lääketieteen tohtoriksi Göttingenin yliopistossa 1771, ja toimi lääketieteen professorina ja kasvitieteellisen puutarhan johtajana Frankfurt (Oder)in Viadrina-yliopistossa vuodesta 1788 alkaen. Hän saksansi Buffonin teoksen "Histoire naturelle des oiseaux" ("Naturgeschichte der Vogel").
Otto nimesi valkotikan ("Melanerpes candidus") vuonna 1796.
Tammisaaren rautatieasema
Tammisaaren rautatieasema (, , ratakm 174+056) on rautatieliikennepaikka Tammisaaressa Raaseporin kaupungissa. Asema avattiin 8. lokakuuta 1873, samaan aikaan Hangon ja Hyvinkään välisen rautatien kanssa. Asemalla pysähtyvät Karjaan ja Hangon väliset taajamajunat.
Vuonna 1873 valmistuneen asemarakennuksen on suunnitellut Knut Nylander, ja se on yksi Hyvinkää–Hanko-radan kolmesta säilyneestä alkuperäisestä asemarakennuksesta; muut ovat Hyvinkään Hangon radan asema ja Mustion asema. Rakennusta on laajennettu vuonna 1914. Vaikka rakennuksen ulkonäköä on myöhemmin jonkin verran muutettu, se edustaa Suomessa poikkeuksellista asema-arkkitehtuuria parhaiten ulkoasunsa säilyttäneenä asemana.
Karjaan ja Hangon välisen radan rakentaminen Tammisaaren kautta ei alkujaan ollut itsestäänselvyys, sillä rataa suunniteltiin 1860-luvulla linjattavaksi Mustion, Antskogin ja Fiskarsin ruukkien sekä Pohjankurun sataman kautta ja edelleen Pohjanpitäjänlahden länsipuolitse. Tammisaarelaisten onneksi toteutettiin kuitenkin kaupungin kautta kulkeva linjaus. Rautatien tulo Tammisaareen piristi asukasluvun laskusta kärsineen kaupungin elämää, ja asutus levisi vanhasta keskustasta aluksi asemalle, sittemmin radan itäpuolelle ja lopulta myös sen pohjoispuolelle. Kaupunkiin perustettiin radan rakentamisen jälkeen myös uutta teollisuutta, kuten viina- ja lakkatehdas sekä kaksi verkatehdasta. Vuonna 1912 rakennettiin asemalta satamarata Tammisaaren uuteen pohjoissatamaan.
Talvisodan jälkeen junat olivat liikennöineet Hangon vuokra-alueen rajan tuntumaan Skogbyn asemalle Tammisaaresta kymmenen kilometriä Hangon suuntaan. Jatkosodan sytyttyä ja Hankoniemen jouduttua sotatoimialueeksi Tammisaari jäi turvallisuussyistä ilman junayhteyttä. Elokuusta 1941 lähtien junat liikennöivät vain Dragsvikin asemalle saakka, jolloin kaupunkiin matkustavat joutuivat kävelemään perille lupatarkastuksen jälkeen. Tämä poikkeusjärjestely kesti vuoden 1942 alkuun, jolloin junat liikennöivät jälleen Hankoon.
Tammisaaressa on ollut ratapiha, mutta se purettiin vuonna 1999; satamarata oli purettu kolme vuotta aiemmin. Vuonna 1998 junakohtauspaikka siirrettiin Dragsvikiin. Asemarakennus siirtyi Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007. Aseman lipunmyynti lopetettiin syyskuussa 2008, mutta myöhemmin asemalle on tullut lippuautomaatti.
Vuodesta 2012 lähtien entisessä rautatieaseman rakennuksessa toimii Matkahuollon toimipiste sekä ravintola. Bussilaiturit sijaitsevat aseman toisella puolella.
Adsukipapu
Adsukipapu ("Vigna angularis") on yksivuotinen köynnöskasvi, jota kasvatetaan laajalti Itä-Aasiassa ja Himalajan vuoristossa siitä saatavan pienikokoisen (halkaisijaltaan noin 5 millimetrin suuruisen) pavun takia. Aiemmin kasvin nimenä käytettiin yleisesti sen japaninkielisen nimen アズキ virheellisiä latinisaatioita "adzuki" ja "aduki".
Adsukipavun kaakkoisaasialaiset lajikkeet ovat yleensä väriltään punaisia. Pavusta on kuitenkin olemassa myös valkoisia, mustia, harmaita ja erilaisia kirjavia muunnoksia. Tutkijat uskovat pavun kantamuodon olleen "Vigna angularis" var. "nipponensis".
Geneettiset todisteet osoittavat, että Adsukipavun viljely aloitettiin Himalajalla. Sitä viljeltiin Kiinassa ja Koreassa ennen vuotta 1000 eaa. Myöhemmin sitä vietiin Japaniin, missä se on nykyään toiseksi suosituin hernekasvi, heti soijapavun jälkeen.
Lajin nimitys "azuki" on romanisaatio sen japaninkielisestä nimestä. Japanissa tosin käytetään lajin nimityksenä myös kiinankielistä lainasanaa "shōzu" (小豆), joka merkitsee "”pieni papu”" (jonka vastinpari "”suuri papu”" (大豆, "daizu") taas tarkoittaa soijapapua). Vaikka nimi usein kirjoitetaan kanji-merkein 小豆, se silti äännetään "azuki".
Kiinassa lajin nimityksen "shōzu" vastinetta 小豆 (xiǎodòu) käytetään yhä kasvitieteellisissä ja maanviljelyksellisissä yhteyksissä. Arkikielessä tavallisesti kuitenkin käytetään nimityksiä "hongdou" (紅豆, "hóngdòu") ja "chidou" (赤豆, "chìdòu"), joiden kummankin merkitys on "”punainen papu”", koska pavun lähes kaikki kiinalaiset lajikkeet ovat väriltään punaisia, mikä on kiinalaisten kanssa kommunikoitaessa aiheellista ottaa huomioon, jotta vältettäisiin sekaannus muihin punavärisiin papuihin.
Itäaasialaisessa keittiössä azukipapua käytetään yleisesti makeutettuna. Tavallinen tapa on keittää papuja sokerin kanssa, jolloin saadaan aikaan "azukipaputahnaa" eli "”punapaputahnaa”" "(an)", joka on hyvin tyypillinen ruoka-aine kaikkien alueen maiden keittiöissä; sitä käytetään yleisesti myös antamaan pavun makua esimerkiksi kastanjasta tehtäviin ruokiin.
Azukipaputahnaa käytetään moniin kiinalaisiin ruokalajeihin kuten tangyuaniin, zongziin, kuukakkuihin, baoziin ja punapapujäähän.
Sitä käytetään myös täytteenä japanilaisissa makeisissa kuten anmitsussa, taiyakissa ja daifukussa. Nestemäisempi versio, johon käytetään sokerin kanssa keitettyjä azukipapuja, lootuspähkinöitä (eräiden "Nelumbo"-suvun kasvien siemeniä) ja appelsiininkuorta, on makea ruokalaji nimeltä "oshiruko" "(”punapapukeitto”)". Azukipapuja nautuitaan yleisesti myös idätettyinä tai keitettyinä kuumaksi, teetä muistuttavaksi juomaksi. Joissakin Aasian kulttuureissa punapaputahnaa käytetään täytteenä tai päällysteenä erilaisissa vohveleissa, pullassa, pikkuleivissä ja muissa leivonnaisissa.
Japanissa adsukipapujen kanssa tarjoiltava riisi () on perinteinen ruokalaji, jota on tarjottu tilanteissa, joissa on toivottu sen tuottavan onnea. Azukipapuja käytetään myös perinteisten amanattō-makeisten valmistukseen ja suosittuna jäätelön makuaineena.
Adsukipapu on voin ja sokerin ohella yksi Somaliassa illallisruokana suositun "cambuulon" perusaineksista.
Silicon Fen
Silicon Fen eli Cambridge Cluster on Cambridgen yliopistoalueen teknologiapuisto Englannissa. Sen painopisteet ovat elektroniikka, ohjelmistot ja biotekniikka. Puisto sijaitsee Fenlandin eteläpuolella, joka on johtanut tällaiseen muunnokseen "laaksosta".
Vuonna 2004 alueelle ohjautui 24% kaikista Englannin riskisijoituksista eli 9% EU:n riskisijoituksista. "Cambridge-ilmiö" loi ennen ei-teollistuneelle alueelle merkittävän määrän elektroniikka-alan T&K-toimintaa. Trinity College perusti alueelle tiedepuiston jo vuonna 1970 - alueen menestystä on rakennettu vuosikymmeniä. Yritykset ovat edelleen mikroyrityskokoa. Arvioidaan, että alueella on noin 2500 yritystä, niiden arvon on arvioitu olevan kuusi miljardia dollaria. Menestyksen selityksinä on pidetty korkeaa elintasoa, hyvää liikenneverkkoa, vähää rikollisuutta ja vähäistä huumeiden käyttöä ja sitä, että Cambridgesta valmistuneet ihmiset haluavat jäädä alueelle töihin. Vielä viime aikoihin asti alueella oli huokeaa asua.
Jordan Jovtšev
Jordan Jovtšev (, s. 24. helmikuuta 1973 Plovdiv) on bulgarialainen telinevoimistelija, maailman- sekä Euroopan mestari ja nelinkertainen olympiamitalisti. Hän on saavuttanut arvokisamitalinsa permannolta, moniottelusta ja etenkin renkailta.
Jovtšev voitti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Sabaessa 1995, kun renkailta irtosi pronssia. 1990-luvulla hän saavutti vielä yhden MM-hopean ja yhden MM-pronssin, mutta vuosina 2000-2004 mitalisade yltyi: Sydneyn kesäolympialaisissa Jovtšev voitti pronssia renkailta ja permannolta, ja Ateenassa neljä vuotta myöhemmin renkaiden mitali kirkastui hopeaksi, minkä lisäksi permannolta irtosi jälleen pronssinen mitali. Väliin jääneen olympiadin aikana Jovtšev voitti seitsemän MM-mitalia (joista neljä kultaista) ja neljä EM-mitalia, joukossa yksi Euroopan mestaruus renkailta.
Ateenan olympialaisten jälkeen Jovtšev voitti renkaiden MM-hopeaa vuonna 2006 ja MM-pronssia vuonna 2007. Euroopan-mestaruuskilpailuista Jovtšev saavutti hopeaa vuosina 2006 ja 2007 –telineenä jälleen renkaat. Vuonna 2009 jo 36-vuotias Jovtšev voitti EM-pronssia Milanossa ja MM-hopeaa Lontoossa. Lontoon kesäolympialaisissa 2012 Jovtšev kilpaili ensimmäisenä voimistelijana kuudensissa kesäolympialaisissaan, joissa hän voimisteli renkailla loppukilpailuun.
Jovtšev on osallistunut useasti "maailman vaikeimmaksi esteradaksi" kutsuttuun Kahjot ninjat -televisio-ohjelmaan, ja menestynyt siinä varsin hyvin.
Noah Cyrus
Noah Lindsey Cyrus (s. 8. tammikuuta 2000 Nashville, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on Miley Cyrusin pikkusisko.
Cyrus esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa 3-vuotiaana Gracie Herbertinä tv-sarjassa "Doc". Hän on myös ollut sivuroolissa kuudessa "Hannah Montana" -jaksossa sekä taustatanssijana elokuvassa "Hannah Montana: The Movie". Lisäksi hän oli ääninäyttelijänä japanilaisessa anime-elokuvassa "Ponyo rantakalliolla".
Noahilla ja hänen serkullaan Emily Grace Reeversillä on oma YouTube-kanava nimeltään "The Noie & Ems Show", joka sai ensi-iltansa 14. huhtikuuta 2009.
Noah Cyrusin vanhemmat ovat Tish Cyrus (o.s. Finley) ja kantrilaulaja Billy Ray Cyrus. Isosisko Mileyn lisäksi hänellä on toinen isosisko Brandi sekä velipuolet Trace ja Christopher sekä isoveli Braison.
Noah on myös julkaissut ensimmäisen singlensä "Make Me (Cry)" yhdessä laulajan Labrinth kanssa vuonna 2016.
Kirjeitä Joulupukilta
Kirjeitä Joulupukilta () on kokoelma kirjailija J. R. R. Tolkienin lapsilleen kirjoittamia ja kuvittamia kirjeitä vuosilta 1920–1943. Teos julkaistiin postuumisti vuonna 1976 Baillie Tolkienin toimittamana. Uudistettu laitos julkaistiin 2004, jolloin ilmestyi myös Kersti Juvan tekemä suomennos.
Hannu Haapasalmi
Hannu Haapasalmi on entinen suomalainen nyrkkeilijä, ammatiltaan saneerausmies ja vahtimestari.
Haapasalmi edusti amatööriurallaan Seinäjoen Kehä-Jusseja. Hän saavutti SM-pronssia 75 kg:n sarjassa 1984 ja 1987 sekä 81 kg:n sarjassa 1990 ja 1992. Vuonna 1992 hän otteli voitokkaasti kaksi epävirallista ammattilaisottelua.
Haapasalmi valittiin Seinäjoen kaupunginvaltuustoon perussuomalaisten listoilta kunnallisvaaleissa 2008. Hänet tuomittiin heinäkuussa 2009 seitsemäksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä petoksesta. Lokakuussa 2009 kaupunginvaltuusto päätti äänestyksen jälkeen, ettei häntä eroteta valtuustosta.
Puu ja lehti
Puu ja lehti () on ensi kertaa vuonna 1964 ilmestynyt J. R. R. Tolkienin kokoomateos. Teos sisältää Tolkienin tutkielman "Saduista" (On Fairy-Stories) vuodelta 1937 ja novellin "Niukun lehti" (Leaf by Niggle) vuodelta 1945. Vuoden 1988 laitos sisältää myös runon ”Mythopoeia”.
Metalliala
Metalliala on yksi käsi- ja taideteollisuusalan sekä teollisuuden ammattialoista. Metallialalla työmenetelminä voidaan käyttää esimerkiksi taontaa, hitsausta, koneistusta ja valamista.
Tuotteen suunnittelun ja valmistuksen koulutusohjelman perustutkinnon suorittanut metalliartesaani voi toimia muun muassa myynti-, neuvonta-, valmistus- ja huoltotehtävissä sekä yrittäjänä. Nykyään metallialan artesaanit osaavat metallin käsittelyä monipuolisesti. Useimmat koulutusohjelmat sisältävät korujen ja pienesineiden valmistusta sekä erilaisten käyttö- ja koriste-esineiden tekemistä monilla erilaisilla menetelmillä, kuten takomalla ja koneistamalla. Opittuihin taitoihin kuuluvat myös erilaiset valutekniikat (Hiekka-, kipsi- ja alipainevalu) erityyppisillä metalleilla (pronssi, messinki, rauta, alumiini). Metallialan ammattilaiset osaavat tehdä hitsaus-, teräsrakenne-, kalusteputki- ja koneistustöitä sekä sisustusesineitä. Artesaanit valmistavat myös erilaisia työkaluja ja korjaavat koneita ja laitteita. Nykyään jokaisella opiskelijalla on mahdollisuus suuntautua ja erikoistua haluamansa tekniikan (esim. taonta, koneistus, hitsaus, valutyöt) opiskeluun opintojen edetessä. Osaava metalliartesaani pystyy tekemään melkein mitä vain.
Alalta työllistyy pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, alihankintatyöhön ja alan neuvontajärjestöihin. Jonkin verran työpaikkoja on tarjolla myös palvelualoilla ja teollisuudessa. Metallialan artesaani voi myös työllistää itsensä perustamalla yrityksen, mutta se vaatii paljon työtä ja pitkäjänteistä suunnittelua.
Kouluja joissa voi suorittaa metalliartesaanin tutkinnon:
Howie Williams
Howard Earl ”Howie” Williams (29. lokakuuta 1927 New Ross, Indiana – 25. joulukuuta 2004 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen koripalloilija ja olympiavoittaja.
Williams pelasi Yhdysvaltain joukkueessa sen voittaessa kultaa Helsingin kesäolympialaisissa 1952. Williams pelasi kaikissa joukkueensa kahdeksassa ottelussa tehden yhteensä 26 pistettä. Williamsille tarjottiin myös mahdollisuutta pelata NBA:ta Minneapolis Lakersissa, mutta tämä kieltäytyi.
Mārtiņš Cipulis
Mārtiņš Cipulis (s. 29. marraskuuta 1980 Cēsis, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on latvialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän on Latvian maajoukkueen kärkipelaajiä. Seuratasolla Cipulis edustaa KHL-liigan Dinamo Riikaa.
Cipulis aloitti uransa latvialaisen HK Liepājas Metalurgsin joukkueessa kaudella 1998–1999. Vuonna 2000 hän siirtyi HK Riga 2000 -joukkueeseen. Kauden 2006–2007 Cipulis pelasi HK Aquacity ŠKP Popradin riveissä Slovakian Extraligassa, ja seuraavan 2007–2008 kauden Metallurg Žlobinissa Valko-Venäjän Ekstraligassa. Kaudeksi 2008–2009 Cipulis siirtyi uuteen KHL-liigaan Dinamo Riian joukkueeseen, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kauden 2010–2011 hän pelasi Amur Habarovskissa, josta palasi seuraavaksi kaudeksi takaisin Riikaan.
Mirva
Mirva on suomalainen naisen etunimi. Alkuperältään se on muunnos Mirjamista. Mirvan nimipäivä on 30. huhtikuuta yhdessä Miian, Mirjan, Miran, Mirjamin, sekä Mirkan kanssa. Almanakkaan Mirvan nimipäivä lisättiin 1973.
Vuoden 2009 loppuun mennessä nimi Mirva on Suomessa on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu 3 346 naiselle ja alle viidelle miehelle.
Janet Afary
Janet Afary on iranilainen kirjailija, feministi ja tieteilijä. Hänen tutkimusalojaan ovat historia, uskontotiede ja naistutkimus. Afary asuu nykyään Yhdysvalloissa.
Afary tunnetaan parhaiten Iranin perustuslaillista vallankumousta koskevista tutkimuksistaan ja kirjoituksistaan. Tämän lisäksi hänen tutkimuskohteitaan ovat nyky-Iranin politiikka sekä sukupuoli ja seksuaalisuus modernissa Lähi-idässä.
Afary toimii uskontotieteen professorina Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa. Hän suoritti maisterintutkinnon Teheranin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Michiganin yliopistossa. Väitöskirjan aiheena oli modernin Lähi-idän historia.
Jess Barker
Jess Barker (4. kesäkuuta 1912 – 8. elokuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa David Janewayn roolissa elokuvassa "Punainen katu" (1945). Hän oli vuosina 1944–1954 naimisissa Susan Haywardin kanssa. Avioliitto päättyi eroon. Hayward voitti kiistan parin kaksospoikien huoltajuudesta.
Etelä-Carolinan Greenvillessä syntynyt Barker kuoli 88-vuotiaana maksakirroosiin North Hollywoodissa.
Armenian kuningaskunta
Armenian kuningaskunta oli itsenäinen valtio noin vuodesta 190 eaa. vuoteen 387 ja jatkoi olemassaoloaan senkin jälkeen osana Rooman ja Persian valtakuntaa aina vuoteen 428 asti. Se ulottui laajimmillaan Välimereltä Kaspianmerelle.
Armenia itsenäistyi Seleukidien vallasta Antiokhos III Suuren aikana 190 eaa. Sen kukoistuskausi oli kuningas Tigranes Suuren valtakaudella vuosina 95–55 eaa., jolloin se laajeni Turkin itäosiin. Tuona aikana se oli Rooman itäosien mahtavin valtio. Tigraneksen ja hänen poikansa Artavazd II:n hallintokausilla Armeniasta tuli yksi hellenistisen kulttuurin keskuksista.
Se oli myös ensimmäinen maa, joka otti kristinuskon valtionuskonnoksi vuonna 301.
Tappuvirta
Tappuvirta on noin 400 metriä leveä salmi Savonlinnan ja Varkauden kaupunkien rajalla. Suurin osa Haukiveteen virtaavasta vesimassasta tulee idästä Joutevedeltä Tappuvirran kautta. Tappuvirrassa kulkee syväväylä Haukivedeltä Joensuuhun..
Tappuvirran lossipaikka sijoittuu Linnansaaren ja Joutenvesi - Pyyvesi - Natura-alueiden rajalle,joka on erityisen tärkeä saimaannorpan elinalue.
Savo-Karjalan tiepiiri on käynnistänyt suunnitelman seututielle 468 Tappuvirran lossin korvaamiseksi sillalla. Tappuvirtaan toteutetaan lossin itäpuolelle 8,5 m korkea kiinteä silta ja syväväylä siirretään Haponlahteen. Haponlahdessa nykyinen silta korvataan itäpuolelle rakennettavalla 24,5 m korkealla sillalla.
Allan Hagert
Allan Hagert (27. heinäkuuta 1939 Ulvila – 11. syyskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen liikemies, merkittävän romanisuvun jäsen ja Kalle Hagertin poika. Hän oli naimisissa vuosina 1959–1967 kirjailija Tuula Saarron kanssa. Avioliiton toivottiin kaventavan romanien ja muiden suomalaisten välistä kuilua. Häät olivat oman aikansa merkkitapahtuma ja niitä seuraamaan kertyi tuhansia katselijoita Helsingin Senaatintorille.
Hagert toimi Suomen Romaniyhdistyksen puheenjohtajana. Hän kuoli 60-vuotiaana vuonna 1999 keuhkosyöpään.
Viisitahtimoottori
Viisitahtimoottori on neli- ja kaksitahtimoottoreiden puolia yhdistävä ottomoottori.
Britannialaisten kehittämässä viisitahtimoottorissa on kolme sylinteriä, joista kaksi toimii tavallisen nelitahtimoottorin periaatteella. Viimeiseen, eli kolmanteen sylinteriin ohjataan näiden kahden sylinterin pakokaasut. Sylinteri siis saa kahden ensimmäisen sylinterin pakokaasuista käyttövoimansa.
Raili Viljakainen
Raili Viljakainen (s. 29. tammikuuta 1954 Helsinki) on suomalainen sopraano.
Raili Viljakainen opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa ja jatkoi opintojaan Englannissa, Saksassa sekä Luigi Riccin johdolla Roomassa. Hän voitti 1976 Timo Mustakallio -laulukilpailun ja 1977 Alankomaiden 's-Hertogenboschin kansainvälisen laulukilpailun. Viljakainen kuului Württembergin valtionoopperan solistikuntaan 1978–1988 ja Suomen Kansallisoopperan solistikuntaan 1988–2008. Hän on myös vieraillut Savonlinnan Oopperajuhlilla sekä muun muassa Yhdysvalloissa, Australiassa ja Japanissa.
Viljakaisen esittämien roolien joukossa ovat muun muassa Donna Elvira (oopperasta "Don Giovanni"), Fiordiligi ("Così fan tutte"), Kreivitär ("Figaron häät"), Micaëla ("Carmen"), Káťa ("Ukonilma"), Ellen Orford ("Peter Grimes"), Mimì ("La Bohème") ja Manon Lescaut.
Viljakainen sai Beniamino Gigli -palkinnon 1995.
Suomen Kulttuurirahasto myönsi 2014 Viljakaiselle Lea Piltti -palkinnon monipuolisesta kansainvälisestä ja kotimaisesta ooppera- ja konserttilaulajan urasta.
Surrealistic Pillow
Surrealistic Pillow on yhdysvaltalaisen Jefferson Airplane -yhtyeen helmikuussa 1967 julkaistu toinen albumi ja samalla ensimmäinen laatuaan, jolla laulusolistina toimii Grace Slick. Albumi sisältää yhtyeen suuret klassikot ”Somebody to Love” ja ”White Rabbit”. Kyseisten hittisinglejen myötä levystä muodostui Jefferson Airplanen kaupallinen läpimurto.
A-puoli
B-puoli
Maaninkavaara (kirja)
Maaninkavaara on Miika Nousiaisen vuonna 2009 ilmestynyt toinen romaani.
Maaninkavaara on lukijasta riippuen humoristinen tai tragikoominen romaani, jonka alussa isä Martti valmentaa pojastaan Jarkosta kestävyysjuoksun mestaria. Perhettä kohtaa kuitenkin suru, kun Jarkko katoaa ruotsinlaivalla. Martti ryhtyy valmentamaan tytärtä Heidiä, joka uhrautuu isänsä surun helpottamiseksi. Heidin mielen täyttävät kuitenkin kaverit ja poikaystävä. Koulun talonmiehenä työskentelevä isä ajaa Ladalla vieressä, kun tyttö juoksee koulumatkat, eikä juoksu ole mitään pehmoyhteiskunnan hölkkää. Valmennussuhteen kautta peilautuu Martin koko elämä, ihmissuhteet ja arvot ("maailmassa on yksi pätevä mittayksikkö: ratakierros").
Nousiaisen edellinen teos, "Vadelmavenepakolainen", ilmestyi syksyllä 2009 ruotsiksi ja sai molemmin puolin lahtea kiinnostuneita lukijoita, varmaankin juuri aihepiirinsä vuoksi: päähenkilö on kansalaisuustranshenkilö Mikko Virtanen. Mutta samastuminen Virénin ja kumppaneiden jalanjäljissä maailmaan uppoutuneeseen umpisuomalaiseen Marttiin voi ruotsalaisille olla takkuisempaa. Nousiaisen mielestä suomalaisten olisi tulevaisuudessa hyvä ottaakin esimerkkiä heistä.
Tarina kulkee kahden kertojan, isän ja tyttären, kuvakulmina. Teatteri- ja tv-käsikirjoituksia tehnyt Nousiainen oli alkujaan suunnitellut päässä pyörinyttä Maaninkavaara-aihetta televisiosarjaksi mutta innostui kirjan tekemisestä ja suunnittelee kolmattakin romaania.
Teosta on luonnehdittu perusproosan ohella arjesta uudelle tasolla nousevaksi jännittäväksi asetelmaksi, psykologiseksi luotaukseksi yksilöiden erilaisuuden korostamiselle. Nousiaisen oma kokemus juoksemisesta on taustana asiantuntevasti kirjoitetulle tekstille, mutta hän ei kuitenkaan uppoudu asianharrastajan tyyliin urheilukirjoittamiseen, vaan lukukokemus käy yhtä hyvin sillekin, jolle urheilu sinänsä on vierasta. Päähenkilö pudottelee ajatusten helmiä, huumorilla makeutettuna, tyylillisesti Hotakaista lähentyen. Lukupiirissään Kirsi Piha ihmettelee, miten nykymies osaa kirjoittaa miehestä itseironisemmin kuin nainen naisesta, vaikkakin havainnot ovat paikoin vähän kuluneita mutta aina naurattavia.
Kirjan motto "Run on and on/ Run on and on" on Iron Maidenin basistin Steve Harrisin kappaleesta "The Loneliness of the Long Distance Runner" albumilta "Somewhere in Time".
Teos sai Kalevi Jäntin palkinnon 2009. Palkintolautakunnan mukaan ""Maaninkavaara" kuuluu suomalaisen urheiluhulluuden mainioihin muistomerkkeihin Juhani Peltosen Elmon rinnalle".
Teoksesta on toteutettu näytelmäsovitus Suomen Kansallisteatterissa (2011), Rovaniemen Teatterissa (2012), Kuopion kaupunginteatterissa (2013) ja Tampereen Työväen Teatterissa (2015).
Kirjasta on suunnitteilla myös joko elokuva tai televisiosarja. Oikeudet on ostanut Matila Röhr Productions Oy
Kamionka
Kamionka on kylä itäisessä Puolassa, Lubartówin piirikunnassa, Lublinin voivodikunnassa. Kylässä on asukkaita noin 1 800.
Ensimmäiset maininnat Kamionkasta ovat vuodelta 1450 ja kaupunginoikeudet se vastaanotti 1400-luvun lopussa. Nämä säilyivät Kamionkalla vuoteen 1863 asti. Kamionkan alkuperäinen puinen kirkko rakennettiin 1459 ja nykyinen kirkko korvasi sen vuonna 1531. 1700-luvulla kaupunki oli kuuluisa pellavastaan, mutta sen sijainti oli huono ajatellen kaupankäyntiä.
Simon Mawer
Simon Mawer (1948 Englanti) on Italiassa asuva englantilainen kirjailija.
Mawer asui vuosia nuoruudestaan Kyproksella ja Maltalla, kun perhe joutui muuttamaan Ison-Britannian ilmavoimiin kuuluneen isän mukana. Yliopistotutkinnon Mawer hankki Oxfordin yliopistoon kuuluvasta Brasenose Collegesta. Yliopiston jälkeen hän opetti biologiaa Kanaalisaarilla, Skotlannissa ja Maltalla, kunnes muutti Roomaan. Italiassa hän sai valmiiksi ensimmäisen romaaninsa "Chimera", joka julkaistiin 1989. Mawer sai romaanistaan McKitterick Prizen, joka jaetaan yli 40-vuotiaille esikoiskirjailijoille.
Mawerin viides romaani "Mendel's Dwarf", joka ilmestyi vuonna 1997, oli hänen läpimurtoteoksensa. "Mendel's Dwarfin" päähenkilö oli biologi Gregor Mendelin jälkeläinen. Mawer sai myöhemmin Chicagon Fieldin museolta toimeksiannon kirjoittaa museon Mendel-näyttelyyn opaskirjan. Mawer vieraili tästä syystä usein Brnossa, jossa Mendel asui. Hän tutustui myös Villa Tugendhatiin, josta hän sai inspiraationsa vuoden 2009 romaaniin "The Glass Room". Mawer käyttää Tugendhatien tarinaa pohjana romaanilleen, jossa kuitenkin modernin arkkitehtuurin mestariteoksen suunnitteli Ludwig Mies van der Rohen sijaan Rainer von Abt Landauerien perheelle. "The Glass Room" oli vuoden 2009 Booker-ehdokkaana.
Hafthohlladung
Hafthohlladung (englanninkieliseltä lempinimellä Panzer Knacker) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen panssaritorjuntakranaatti. Ase otettiin käyttöön vuonna 1942 ja sitä käytti lähinnä Wehrmachtin panssarintuhoamisryhmät. Ase oli melko tehokas aikansa panssarivaunuja vastaan ja se pystyi läpäisemään jopa 140 mm paksuisen panssarin.
Hafthohlladungin pohjassa on kolme paria magneetteja, joiden avulla se pystyttiin kiinnittämään suoraan tuhottavaan panssarivaunuun ennen laukaisua. Ase laukaistiin vetämällä sen perässä olevasta laukaisulaitteesta. Varsinainen laukeaminen tapahtui 4,5 sekuntia laukaisun jälkeen. Aseen kiinnitystapa lisäsi sen tehoa merkittävästi mutta teki samalla aseesta käyttäjälleen hyvin vaarallisen.
Hafthohlladungia valmistettiin vuoteen 1944 mennessä yhteensä 553 900 kappaletta. Tuolloin panssarinyrkki korvasi sen saksalaisten joukkojen panssarintorjunta-aseena.
Hepaattinen enkefalopatia
Hepaattinen enkefalopatia on pitkälle edenneen maksavaurion yhteydessä esiintyvä aivosairaus. Aivotoiminnan häiriintymisen aiheuttavat siinä myrkyt, joita vaurioitunut maksa ei pysty käsittelemään. Hepaattinen enkefalopatia on monesti kirroosin komplikaatio, mutta siihen voi johtaa myös vakava akuutti maksavaurio. Se on hengenvaarallinen tila, joka voi pahimmillaan merkitä maksakoomaa ja johtaa kuolemaan. Yleensä sairaus jaetaan neljään vaikeusasteeseen oireiden tason perusteella. Mahdollisiin oireisiin lukeutuvat ataksia, keskittymisvaikeudet, persoonallisuuden muutokset, desorientoituminen ja aivojen turpoaminen. Osalla potilaista esiintyy asterixis-liikehäiriötä.
Kuolleisuus on korkea potilailla, joilla hepaattisen enkefalopatian taustalla on maksan akuutti vakava vaurioituminen. Niillä, joilla kyseessä on kirroosin äkillinen paheneminen, on kuolleisuus alhaisempi, 20-30 %. Täydellinen paraneminen hepaattisesta enkefalopatiasta on mahdollista, mutta kroonisesti maksasairaat ovat alttiita sen uusiutumiselle.
Esimerkiksi liiallinen proteiinin saanti, alkoholin käyttö tai akuutti infektio voi laukaista enkefalopatian henkilöllä, joka kärsii pitkäaikaisesta maksasairaudesta. Keskushermostoa vahingoittaa varsinkin ammoniakki, jonka maksa tavallisesti metaboloi ureaksi.
Hepaattinen enkefalopatia on kallis sairaus sairaalan vuodeosastolla vietyttyjen päivien vuoksi. Sairautta lääkitään rifaksimiinilla joka on antibiootti sekä laktuloosilla. Taloudellisesti on mielekästä yrittää minimoida kalliita vuodeosastolla vietettyjä päiviä lääkityksellä.
Lotta Viikari
Lotta Viikari on Lapin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori ja Ilmailu- ja avaruusoikeuden instituutin johtaja. Hän sai lokakuussa 2009 International Academy of Astronautics Social Science Book Award 2009 -palkinnon väitöskirjastaan "The Environmental Element in Space Law". Viikarin väitöskirja oli ensimmäinen avaruusoikeudellinen väitöstutkimus Suomessa. Se käsittelee avaruustoimintaan liittyvien ympäristöhaittojen oikeudellista sääntelyä sekä mahdollisuuksia ehkäistä ja lieventää avaruuden ympäristöhaittoja oikeudellisin keinoin.
Walter Coy
Walter Coy (31. tammikuuta 1909 Great Falls, Montana – 11. joulukuuta 1974) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli vierailijana muun muassa televisiosarjoissa "Perry Mason yllättää" ja "Bonanza". Elokuvarooli hänellä oli muun muassa John Fordin ohjaamassa lännenelokuvassa "Etsijät". Radiossa hänellä oli vuonna 1948 nimirooli "Lone Wolf" -jännityskuunnelmasarjassa , jossa hänet myöhemmin samana vuonna korvasi Gerald Mohr.
Martin Prokop
Martin Prokop (s. 4. lokakuuta 1982 Jihlava) on tšekkiläinen ralliautoilija.
Prokop voitti Citroënilla JWRC-juniorisarjan mestaruuden kaudella 2009. Sittemmin hän on ajanut pienempien luokkien lisäksi myös oman yksityistallin Ford Fiesta RS WRC -autolla.
Prokop on yltänyt MM-ralleissa parhaimmillaan kolmesti nejänneksi. Kerran Saksassa ja kaksi kertaa Argentiinassa.
Prokopin parhaat sijoitukset MM-tasolla on kaksi neljättä sijaa. Ensimmäisen EK-pohja-aikansa hän ajoi vuoden 2010 Ruotsin rallissa, ja oli historian ensimmäinen S2000-luokan autolla pohja-aikaan yltänyt kuljettaja.
Kaudelle 2017 Prokopin teamin nimi vaihtui entisestä Jipocar Czech National Teamista uuden pääsponsorin mukaisest Onebet Jipocar WRTiksi. Team kilpailee MM-sarjan sisällä niinkutsutuista Trophy-pisteistä, joita jaetaan 2016 sääntöjen mukaisilla autoilla ajaville.
Lone Wolf
Lone Wolf voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Lone Wolf (kuvitteellinen etsivä)
Lone Wolf on yhdysvaltalaisen kirjailija Louis Joseph Vancen luoma fiktiivinen yksityisetsivä, oikealta nimeltään Michael Lanyard. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran kirjassa vuonna 1914, ja elokuviin se siirtyi kolme vuotta myöhemmin. Radiossa Mutual Broadcasting System esitti "Lone Wolfia" vuonna 1948. Televisiosarjaa esitettiin syndikoituna vuonna 1954.
Uusi Fuengirola
Kaupunkilehti Fuengirola on Espanjan Aurinkorannikolla ilmestyvä suomalainen kaupunkilehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa perjantaisin. Internetistä lehti on luettavissa jo torstaina.
Isaac Julien
Isaac Julien (s. 1960 Lontoo, Englanti) on brittiläinen installaatiotaiteilija ja elokuvantekijä.
Julien valmistui 1984 St Martin's School of Artista, jossa hän opiskeli maalausta ja taide-elokuvantekoa. Hän perusti Sankofan elokuva- ja videokollektiivin ja oli vuonna 1999 perustetun Normal Filmsin perustajajäsen.
Merkittävyyttä Julien sai elokuvamaailmassa vuonna 1989 tekemällään draamadokumenttielokuvalla "Looking for Langston" ja nousi kulttimaineeseen tällä runollisella tutkimuksellaan Langston Hughesista ja Harlem Renaissancesta. Mainetta vahvisti vain, kun hän 1991 sai elokuvalla "Young Soul Rebels" Cannesin elokuvajuhlien Semaine de la Critique -palkinnon parhaasta elokuvasta.
Julienin työn yhtenä sisältönä on purkaa rajoja eri taiteenalojen väliltä ja hyödyntää elokuvaa, valokuvaa, musiikkia, teatteria, maalausta ja kuvanveistoa yhdistämällä niitä visuaalisesti tehokkaaksi kerronnaksi. Hänen työnsä liittyy teemallisesti kokemuksiin mustasta ja homoidentiteestä (hän on itse homoseksuaali), ja siihen sisältyy kysymyksiä yhteiskuntaluokasta, seksuaalisuudesta ja taiteen ja kulttuurin historiasta. Hän oli ehdokkaana Turner-palkinnon saajaksi 2001, ja 2003 hänelle myönnettiin Kölnissä Kunst filmBiennalen pääpalkinto. Julien tekee myös dokumenttielokuvia, ja tällä alalla hänen teoksiinsa kuuluu esimerkiksi "BaadAsssss Cinema", joka käsittelee blaxploitaatio-elokuvan historiaa ja vaikutusta.
Julien asuu ja työskentelee Lontoossa. Syyskuusta 2009 hän on toiminut professorina Karlsruhen valtion kuvataideakatemiassa.
Kari-Pekka Mäki-Lohiluoma
Kari-Pekka Mäki-Lohiluoma (s. 1962 Kauhajoki) on Kelan johtaja, jonka toimialaan Kelassa kuuluvat asiakkuus- ja etuuspalvelut. Tasavallan presidentti nimitti hänet tehtävään kesäkuussa 2015. Ennen Kelaan siirtymistään Mäki-Lohiluoma työskenteli Kuntaliiton toimitusjohtajana vuosina 2010-2015
Koulutukseltaan Mäki-Lohiluoma on hallintotieteiden maisteri Vaasan yliopistosta ja valtiotieteiden lisensiaatti Åbo Akademista.
Ennen Kuntaliittoa Mäki-Lohiluoma toimi kehitysjohtajana ja toimialajohtajana Suomen itsenäisyyden juhlarahastossa Sitrassa sekä eri tehtävissä muun muassa sisäasiainministeriössä. Vuodesta 2005 hän toimi Kuntaliiton varatoimitusjohtajana. Syyskuussa 2009 hänet valittiin Kuntaliiton toimitusjohtajaksi seitsemän vuoden määräajaksi eläkkeelle siirtyvän Risto Parjanteen seuraajaksi. Mäki-Lohiluoma aloitti tehtävässä vuoden 2010 alussa. Kuntaliiton johdossa hänen toimialaansa kuuluivat muun muassa valtio-kuntasuhteen johto, liiton edunvalvonta, kunta- ja kaupunkipolitiikka, kuntakehitys, tuottavuus ja tutkimustoiminta, kansainväliset suhteet ja EU-asiat ja viestintä.
Toukokuussa 2015 Kelan johtoryhmä esitti Mäki-Lohiluomaa nimitettäväksi Kelan johtajaksi. Kesäkuussa tasavallan presidentti nimitti hänet tehtävään, ja Mäki-Lohiluoma aloitti Kelassa lokakuun alussa. Paikka vapautui Helena Pesolan jäädessä eläkkeelle.
Mäki-Lohiluoma on toiminut lukuisissa yritysten ja julkishallinnon luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa talousneuvoston jäsen vuosina 2010-2015 ja FCG Finnish Consulting Group Oy:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 2010-2015.
Vakiosopimus
Vakiosopimus on sopimus, jonka ehdot on laadittu sellaisiksi, että ne soveltuvat käytettäviksi monien eri sopimuskumppanien kanssa. Vakiosopimuksissa käytetään vakioehtoja eli yleisiä sopimusehtoja, jotka on usein painettu sopimuslomakkeeseen. Nykytekniikka mahdollistaa vakioehtojen säilyttämisen myös tietokoneen muistissa, josta ne voidaan liittää mukaan yksittäiseen sopimukseen. Yksipuolisesti laaditut vakioehdot on tehnyt sopimussuhteen toinen osapuoli tai hänen järjestönsä, kun taas yhteisesti laaditut vakioehdot ovat esimerkiksi myyjäpuolen ja ostajapuolen järjestöjen sopimia.
Kansainvälisessä kaupassa käytettävät Kansainvälisen kauppakamarin laatimat Incoterm-ehdot muodostavat lähes kauppatavan. Suomenkin elinkeinotoiminnassa vakioehdoilla on lähes säädöksen asema. Tällaisia ovat esimerkiksi Rakennustietosäätiö RTS:n rakennusurakan yleiset sopimusehdot. Myös yritysten ja kuluttajien välisissä sopimuksissa käytetään yleisesti vakioehtoja. Vakioehdot eivät sido sellaisinaan, vaan niiden on jollakin tavoin oltava osa sopimusta. Sopimuksessa voi olla vaikkapa viittaus vakioehtoihin. Jos sopijapuolten välillä vallitsee kiinteä liikesuhde, jossa on käytetty vakioehtoja, vakioehdot voivat olla sitovia ilman sopimuksessa olevaa asiaa koskevaa tahdonilmaisua.
Vakioehtojen tulkinnassa noudatetaan epäselvyyssääntöä eli sopimusehtoja tulkitaan laatijansa vahingoksi. Näin on toimittu oikeuskäytännössäkin (KKO 1978 II 126), jossa tulkinnanvaraisuus jäi ehdot laatineen sähköyhtiön vahingoksi. Oikeustoimilain (228/1929, 36 §) yleistä sovittelusääntöä voidaan soveltaa myös vakiosopimuksiin.
Emirates Institute for Advanced Science and Technology
Emirates Institute for Advanced Science and Technology (EIAST) on Arabiemiinirkuntien liiton teknologiankehittämiskeskus, joka toimii vuonna 2009 maansa avaruusjärjestönä. Sen pääjohtaja oli vuonna 2009 tohtori Ahmed Al Mansoori.
Se johti DubaiSat-mikrosatelliitin kehitystyötä, jossa siirrettiin teknologiaa Etelä-Koreasta emiirikuntiin. DubalSat-2-satelliitin EIAST kehittää kokonaan itse.
EIAST solmi yhteistyösopimuksen Venäjän avaruusjärjestön kanssa.
Tlepolemos (diadokki)
Tlepolemos Pythofaneen poika () oli makedonialainen sotilas.
Hän oli yksi Aleksanteri Suuren hetairoista (ἑταῖροι). Tlepolemos mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 330 eaa., jolloin hänet nimitettiin Parthia-Hyrkanian "episkopokseksi". Hänen tehtäviinsä kuului vartioida paikallista satraappia Amminapesta. Tlepolemos jatkoi tehtävässään sen jälkeen, kun Amminapeen tilalle nimitettiin Fratafernes. Vuonna 325 eaa. Tlepolemos nimitettiin Karmanian satraapiksi. Hänen edeltäjänsä Sibyrtios sai hallittavakseen Arian ja Drangianan. Tlepolemoksen asema Karmanian satraappina säilyi Aleksanterin kuoleman jälkeisessä Babylonian jaossa vuonna 323 eaa. ja Triparadisoksen sopimuksessa. Toisen diadokkisodan aikana Tlepolemos tuki Eumenes Kardialaista Antigonos I:tä vastaan. Eumeneen kärsittyä tappion Gabienen taistelussa vuonna 316 eaa. Tlepolemos pakeni Karmaniaan. Antigonos ei saanut Tlepolemosta syrjäytettyä, ehkä siksi että hän oli niin suosittu Karmaniassa.
Viivästys
Viivästys tarkoittaa sopimusoikeudessa sellaista suoritushäiriötä, jossa suoritusta ei tehdä sopimuksessa sovittuna aikana tai suoritus jätetään kokonaan tekemättä. "Ennakkoviivästykseksi" kutsutaan viivästystä, jossa jo ennen suoritushetkeä voidaan päätellä, että suoritus jää oikeaan aikaan tekemättä. Rahasuorituksessaan viivästynyt sopijapuoli joutuu yleensä maksamaan viivästyskorkoa toiselle osapuolelle. Rakennusurakan urakkasopimukseen sisältyy usein "viivästymissakko," joka tarkoittaa urakan tilaajalle työn viivästymisen vuoksi maksettavaa rahamääräistä vahingonkorvausta. Se lasketaan yleensä sovitun prosentin mukaan urakkasummasta.
Viivästykseen liittyviä määräyksiä on etenkin kauppalaissa (355/1987). Laissa viivästymisiä ovat kaikki viivästykset riippumatta niiden syystä. Vastapuolen viivästys voi johtaa useaan mahdolliseen tilanteeseen.
Nokia 5130
Nokia 5130 on Nokian valmistama marraskuussa 2008 julkaistu matkapuhelin. Markkinoille puhelin tuli vuoden 2009 helmikuussa. Siinä on erilliset musiikkinäppäimet. Puhelimessa on 2 megapikselin kamera ja sisäistä muistia kuville ja musiikille siinä on 30 megatavua. Mitoiltaan Nokia 5130 on 107,5 x 46,7 x 14,8 mm.
5130-mallia myytiin noin 65 miljoonaa kappaletta, millä määrällä se sijoittui yhdenneksitoista The Telegraph -lehden syksyn 2013 katsauksessa kaikkien aikojen myydyimmistä matkapuhelimista.
Kalle Heiskanen
Kalle Pekka Heiskanen (s. 29. toukokuuta 1950 Siilinjärvi) on suomalainen päätoimittaja.
Kalle Heiskanen syntyi lennonjohtaja Kalervo Heiskasen ja sääasemavirjailija Aino Konttisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1980 on toimittaja Liisa Härmälä. Ylioppilaaksi Heiskanen tuli 1970 ja opiskeli sitten Tampereen yliopistossa. Heiskanen johtaa Turun Sanomien, Väli-Suomen lehtien ja Kalevan yhteistä Helsingin toimitusta. Heiskanen on aikaisemmin toiminut Yleisradiossa, Helsingin Sanomissa ja Uudessa Suomessa. Hänet on nimitetty Pohjalaisen uudeksi päätoimittajaksi vuoden 2010 alusta. Heiskanen on entinen kokoomuslainen.
Pesäpallon Välisarja 1939
Pesäpallon Välisarja 1939 oli toinen kausi, jolloin kyseistä sarjaa pelattiin. YH sotki sarjan loppupuolen ohjelmaa. Yksi alkusarjan otteluista ja jälkimmäinen loppuottelu jäi syksyllä pelaamatta.
Kiri ja Kouvola nousivat Suursarjaan kesäksi 1940.
Riihimäki ja Vimpeli nousivat suursarjaan 1940.
Riihimäki voitti Välisarjan mestaruuden 1939 loppuottelusarjassa, joka kesti hieman toista vuotta. Välissä piti nimittäin selvitellä asioita itäisen naapurimaan kanssa. Jälkimmäinen loppuottelu pelattiin vuoden 1940 mestaruussarjan yhteydessä.
The Loneliness of the Long Distance Runner
The Loneliness of the Long Distance Runner on brittiläisen Alan Sillitoen kirjoittama novelli vuodelta 1959. Se sisältyy saman nimiseen novellikokoelmaan.
Novellin pohjalta on Tony Richardson ohjannut elokuvan "Kaikista kapinallisin" ("The Loneliness of the Long Distance Runner" eli "Rebel with a Cause", 1962), johon Sillitoe teki käsikirjoituksen.
Novelli kertoo Colin-nimisestä surkeissa oloissa asuvasta köyhästä nottinghamilaisesta teinipojasta, jonka tulevaisuudennäkymät ovat ankeat ja jolla ei ole juuri muita harrastuksia kuin näpistely. Kun Colin jää kiinni varastettuaan leipomosta, hän joutuu nuorisorikollisille tarkoitettuun koulukotiin. Siellä hän lohdutuksekseen ryhtyy harrastamaan pitkänmatkanjuoksua, joka herättää koulun johdon huomion. Eräiden tärkeiden maastokisojen aikana, jotka hänen koulukotinsa on voittamassa toista koulua vastaan, hän kuitenkin pysähtyy juuri ennen maaliviivaa uhmatakseen laitoksen vartijoiden arvovaltaa.
Novellissa on päähenkilön (jonka sisäinen monologi muodostaa kerronnan) ja koulukodin johtajan edustaman laitoksen välisessä suhteessa aineksia hegeliläisestä herran ja orjan välisestä kamppailusta. Päähenkilöä riivaa oma pakkomielle kuten myös sen alemman luokan (ulkopuolisten) pakkomielle, johon hän kuuluu, ja hän uskoo, että orjuutensa vuoksi hänellä on paremmin edellytys ymmärtää vapauden merkitys. Hän kokee vapauden juoksemisessa ja puolifilosofisessa pohdiskelussa, johon hän juostessaan antautuu.
Kaikista kapinallisin
Kaikista kapinallisin ("The Loneliness of the Long Distance Runner" eli "Rebel with a Cause") on Tony Richardsonin elokuva vuodelta 1962. Se pohjautuu Alan Sillitoen novelliin "The Loneliness of the Long Distance Runner", josta Sillitoe itse teki elokuvan käsikirjoituksen.
Elokuva sai teatteriensi-iltansa Suomessa Helsingin Adlonissa 1963, ja se on esitetty TV1:ssä 1976.
"Kaikista kapinallisin" valittiin sijalle 61 British Film Instituten vuonna 1999 kokoamalla listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta."The New York Timesin" kriitikot valitsivat "Kaikista kapinallisimman" vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Marija Gimbutas
Marija Gimbutas (, 23. tammikuuta 1921 Vilna, Liettua – 2. helmikuuta 1994 Los Angeles, Yhdysvallat) oli liettualais-yhdysvaltalainen arkeologi. Gimbutas tunnetaan Euroopan neoliittista ja pronssikautta koskeneista tutkimuksistaan ja etenkin indoeurooppalaisten alkuperää selittävästä kurgaanihypoteesista. Vuosina 1946–1971 julkaistuissa tutkimuksissaan hän toi esiin uusia näkökulmia yhdistämällä perinteiseen kenttätyöhön kielitieteellistä ja mytologista tulkintaa, mutta hänen näkemystensä vastaanotto oli osittain ristiriitainen.
Gimbutas syntyi Liettuassa vuonna 1921, väitteli Saksassa Tübingenin yliopistossa 1946 ja muutti Yhdysvaltoihin 1949.
Pesäpallon Valtakunnansarja 1939
Pesäpallon valtakunnansarja 1939 oli edellisvuoden tapaan Suomen kolmanneksi korkein miesten sarjataso. Kilpailu alkoi aluemestaruuksien ratkaisemisella, jonka jälkeen oli tarkoitus ratkaista nousijat vuoden 1940 välisarjaan. YH ja maailmanpoliittinen tilanne kuitenkin esti pelien viemisen loppuun. Aluemestaruudet kuitenkin ennätettiin ratkaista ja ainakin Joensuu ennätti voittaa Harlun jatkopeleissä (10–4). Ylivoimaisesti eniten osanottajia keräsi Etelä-Pohjanmaan alue Kaakkois-Suomen ollessa hyvä kakkonen.
Camden (täsmennyssivu)
Camden voi tarkoittaa:
Andrei Stackenschneider
Andrei Ivanovitš Stackenschneider (Štakenšneider) (, 6. maaliskuuta 1802 Hatsinan lähellä – 20. elokuuta 1865 Moskova) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti.
Andrei Stackenschneider opiskeli vuosina 1815–1821 Pietarin taideakatemiassa, jossa hän myöhemmin toimi opettajana ja vuodesta 1844 professorina. Stackenschneider työskenteli vuodesta 1825 lähtien Iisakin kirkon rakennustyömaalla ja vuonna 1833 hänestä tuli keisarillinen hoviarkkitehti. Vuonna 1834 hän sai akateemikon arvonimen.
Stackenschneider on eklektistisen arkkitehtuurin edustaja, joka yhdisteli etupäässä renessanssin ja barokin vaikutteita. Hänen tärkeimpiä töitään ovat Marian palatsi (1839–1844), Beloselski-Belozerskin palatsi (1846–1848), suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitšin palatsi (Työn palatsi, 1853–1861) ja suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin palatsi (1857–1861) Pietarissa. Arkkitehti tunnetaan myös mestarillisena sisustussuunnittelijana. Hänen kotinsa oli 1850–1860-luvuilla yksi Pietarin kulttuurielämän keskuksista.
Robert Meltzer
Robert Friedrich Meltzer (; 1860 Pietari – 1943) oli saksalaissyntyinen venäläinen arkkitehti, taiteilija ja huonekalusuunnittelija.
Robert Meltzer valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1888. Hänet tunnetaan parhaiten jugend-ajan arkkitehtina. Meltzerin töitä Pietarissa ovat Nobelin tehtaan rakennukset ja asuintalot, tehtaan työläisten kerhotalo ja Nobelin kaupunkitalo, arkkitehdin oma talo Kivisaarella, ruhtinas Viktor Kotšubein ja Vasili Brandtin kaupunkitalot, suuriruhtinas Mihail Aleksandrovitšin palatsi sekä ortopedisen ja psykoneurologisen instituutin rakennukset. Keisarillisena hoviarkkitehtina hän suunnitteli Pietarin, Tsarskoje selon ja Pietarhovin palatsien sisätiloja. Vuonna 1918 Meltzer muutti Saksaan ja vuodesta 1921 lähtien hän asui Yhdysvalloissa.
Rajamäen Rykmentti
Rajamäen Rykmentti on nurmijärveläinen suunnistusseura. Seura perustettiin 31. elokuuta 1937 Rajamäellä. Aluksi seurassa harrastettiin yleisurheilua, suunnistusta, hiihtoa, jääkiekkoa, pesäpalloa, pyöräilyä, uintia, jalkapalloa, voimistelua ja luistelua. Muiden lajien toiminta kuitenkin tyrehtyi pikkuhiljaa ja 1970-luvulla suunnistuksesta tuli seuran valtalaji Hiihdossa Rykmentti on Nurmijärven Hiihtoseura yksi jäsenseuroista.
Rajamäen Rykmentti on sijoittunut toiseksi Jukolan viestissä vuosina 1992, 1994 ja 1996. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Jevgeni Fadeev, Katja Honkala, Reijo Mattinen, Matthias Merz, Christian Ott, Mervi Pesu ja Tuomas Tervo.
Hallelujah (Paramoren kappale)
Hallelujah on Paramoren toinen single yhtyeen toiselta albumilta "RIOT!". Single sijoittui sijalle #139 Ison-Britannian singlelistalla. Singleä ei kuitenkaan kannata sotkea Leonard Cohenin luomaan samannimiseen kappaleeseen, sillä kyseessä ei ole sama kappale.
Singlen musiikkivideo julkaistiin 30. heinäkuuta 2007. Video sisältää bändin live-esiintymisiä ja pätkiä kulissien takaa eräänlaisen kirjan sisällä ja laulujen sanoja kirjoitettuna kirjan sivuille. Videolla kuvat zoomataan niin, että kun kamera elää kuvan sisällä, näytetään oikea pätkä live-esiintymisestä, zoomataan pois takaisin kirjaan ja sitten seuraavaan kuvaan. Video kuvattiin Rocketownissa, Nashvillessa. Video kuvattiin heidän ollessa Riot! - kiertueella, vaikkakin musiikkivideon musiikki on studioversio, eli sama versio, mikä esiintyy myös albumilla.
Metsäkustannus
Metsäkustannus Oy on metsäalaan erikoistunut monikanavainen kustannusyhtiö.
Yritys on perustettu vuonna 1982, mutta päätuotteen eli Metsälehden historia alkaa vuodesta 1933 ja Metsälehden edeltäjän Tapio-lehden vuodesta 1907. Yritys perustettiin nimellä Kustannusosakeyhtiö Metsälehti ja nimi muutettiin nykyiseksi Metsäkustannus Oy:ksi vuonna 2005. Metsäkustannuksen muita julkaisukanavia ovat kirjat ja erilaiset sähköiset tuotteet, kuten Metsäkortisto ja metsäkiinteistöjen välityspalvelu Metsämaa. Metsäkustannus on ollut mukana myös televisiotuotannossa Vihreä kulta -makasiinisarjan luojana ja yhteistyökumppanina. Metsäkustannus Oy:n omistaa Metsätalouden kehittämiskeskus Tapio.
Metsälehden edeltäjä Tapio-lehti alkoi ilmestyä vuonna 1907. Tapio-lehti uudistui Metsälehdeksi vuonna 1933. Tabloid-Metsälehden rinnalla alkoi ilmestyä aikakauslehtimuotoinen Metsälehti vuonna 1995, aluksi nimellä Metsälehti Ekstra. Metsälehti Makasiini -nimi otettiin käyttöön vuonna 2000, samalla lehden erikseen tilaaminen tuli mahdolliseksi. Metsälehden ja Metsälehti Makasiinin yhteinen levikki on noin 41 000.
Metsäkustannus julkaisee vuosittain n. 35 kirjanimikettä. Tunnetuimmat kustanteet ovat Tapion taskukirja ja Metsäkoulu. Tapion taskukirja on metsäalalla käsite. Ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1907.
I masnadieri
I masnadieri on Giuseppe Verdin nelinäytöksinen ooppera. Andrea Maffei kirjoitti siihen libreton Friedrich Schillerin "Rosvot"-näytelmän ("Die Räuber") pohjalta. Ooppera esitettiin ensi kertaa Her Majesty's Theatressa Lontoossa 22. heinäkuuta 1847 Verdin johdolla. Ooppera oli tilattu säveltäjältä "Ernanin" esityksen saatua teatterissa suuren suosion.
"I masnadierin" esitystä ei voitu pitää suunnitellusti vuonna 1846, koska säveltäjän terveys reistaili. Vuoteen 1847 lykkääntyneessä ensiesityksessä olivat rooleissa muiden muassa Luigi Lablache ja Jenny Lind. Nykyisin "I masnadieri" on yksi Verdin vähemmän tunnetuista oopperoista.
Rob. A. Seppänen
Robert Arnold (Rob. A.) Seppänen (28. kesäkuuta 1875 Viipuri – 21. elokuuta 1920 Kanneljärvi) oli suomalainen kääntäjä, opettaja ja toimittaja. Hän käytti nimimerkkiä "Briha".
Seppäsen vanhemmat olivat rautasorvari Otto Robert Seppänen ja Matilda Venäläinen.
Slaavilaisen filologian maisteri Seppänen toimi Viipurissa lääninhallituksen virallisena kielenkääntäjänä, venäjän kielen opettajana ja toimittajana. Hän suomensi muun muassa Anton Tšehovin ja Maksim Gorkin kertomuksia sekä Leo Tolstoin romaanin Sota ja rauha.
Robert Seppänen oli naimisissa Tilda Nikkasen kanssa. Kirjailija Unto Seppänen oli hänen poikansa.
Perttu Saksa
Perttu Saksa (s. 1977) on suomalainen valokuvaaja ja kuvataiteilija. Hän voitti Fotofinlandia-palkinnon vuonna 2014. Vuonna 2018 hän voitti presidentti Mauno Koiviston hautamuistomerkkikilpailun.
Saksa on valmistunut Lahden Muotoiluinstituutista 2001 ja Kuvataideakatemiasta 2008. Koulutukseltaan hän on kuvataiteen maisteri. Saksalla on ollut lukuisia yksityis- ja yhteisnäyttelyjä niin Suomessa kuin ulkomailla vuodesta 2001. Hänen teoksiaan on useissa julkisissa taidekokoelmissa, kuten Suomen valtio, Wihuri ja Oulun taidemuseo.
Taiteellisen työn lisäksi hän kuvaa sekä kotimaisille että ulkomaisille aikakauslehdille ja mainostoimistoille. Saksa työskentelee Helsingissä valokuvaajana ja kuvataiteilijana. Hänen isänsä on kangasniemeläinen kuvanveistäjä Juhani Saksa.
Huhtikuussa 2018 Perttu Saksa voitti kilpailun presidentti Mauno Koiviston hautamuistomerkistä ehdotuksellaan "Kartta". Teos paljastettiin 25. marraskuuta 2018, jolloin Koiviston syntymästä tuli kuluneeksi 95 vuotta.
Klaus-Peter Nabein
Klaus-Peter Nabein (10. toukokuuta 1960 – 12. lokakuuta 2009) oli saksalainen keskimatkojen juoksija.
Nabein aloitti uransa estejuoksijana, mutta vaihtoi pian lajikseen 800 metrin juoksun, ja voitti tällä matkalla alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1979. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän voitti hopeaa 800 metrillä Milanossa 1982 ja pronssia 1 500 metrillä Liévinissä 1987.
Myöhemmin urallaan Nabein siirtyi pidemmille juoksumatkoille, juosten muun muassa maratonia.
Hän kuoli lokakuussa 2009 syöpään 49-vuotiaana.