World Trade Centerin pommi-isku 1993
World Trade Centerin pommi-isku oli 26. helmikuuta 1993 tapahtunut pommi-isku New Yorkin World Trade Centerin (WTC) maanalaisissa kerroksissa. Iskun tehneiden terroristien tarkoituksena oli vaurioittaa World Trade Centerin kaksoistornien tukipilareita aiheuttaen tornien sortumisen ja tuhansien ihmisten kuoleman. Kaksoistornit eivät kuitenkaan vaurioituneet, mutta isku aiheutti kuuden ihmisen kuoleman ja haavoitti yli tuhatta ihmistä. Iskun takana oli terroristijoukko, johon kuuluivat Ramzi Yousef, Mahmud Abouhalima, Mohammed A. Salameh, Nidal A. Ayyad, Abdul Rahman Yasin, Eyad Ismoil ja Ahmed Ajaj. Joukko sai rahoitusta Yousefin sedältä Khalid Sheikh Mohammedilta, joka on yksi terroristijärjestö al-Qaidan korkeimmista johtajista. Toinen pommi-iskun taustalla vaikuttanut henkilö oli "sokeana sheikkinä" tunnettu Umar Abdulrahman. Tähän mennessä kaikki iskun toteutukseen osallistuneet terroristit yhtä lukuun ottamatta on pidätetty ja tuomittu Yhdysvaltain oikeudessa.
World Trade Centerin pommi-isku oli New Yorkin pahin terrori-isku ennen syyskuun 11. päivän iskuja, jolloin World Trade Centerin rakennuskompleksi tuhoutui kokonaan ja lähes 3000 ihmistä sai surmansa.
Kuwaitissa syntynyt Ramzi Yousef vietti vuosia terroristijärjestö al-Qaidan harjoitusleireillä Afganistanissa, ennen kuin hän alkoi suunnitella vuonna 1991 pommi-iskua Yhdysvaltoja vastaan. Yousef oli taistellut myös Afganistanin sodassa Neuvostoliittoa vastaan. Yousefin setä, Khalid Sheikh Mohammed, jota myöhemmin pidettiin syyskuun 11. päivän iskujen pääarkkitehtina, antoi Yousefille ohjeita ja vinkkejä puhelimella iskua varten ja lahjoitti hänelle 1400 dollaria rahansiirrolla.
Yousef saapui laittomasti Yhdysvaltoihin 1. syyskuuta 1992 yhdessä Ahmed Ajajin kanssa Pakistanista, vaikkakin molemmat istuivat erillään toisistaan lentomatkalla ja esiintyivät matkustavansa tuntematta toisiaan. Yousefin tavoin Ajaj oli opetellut räjähteiden rakentamista Afganistanin harjoitusleireillä.
Ajaj yritti päästä maahan väärennetyllä Ruotsin passilla, mikä herätti viranomaisten epäilykset John F. Kennedyn kansainvälisellä lentoasemalla. Tarkistaessaan Ajajin matkatavaroita viranomaiset löysivät pommintekovälineitä ja -ohjeita, mikä johti Ajajin pidättämiseen. Matkatavaroista löytyi myös papereita, joissa mainittiin terroristiksi epäillyn arabialaisen Mohammed Jamal Khalifan peitenimi Abu Barra.
Yousef yritti päästä maahan väärennetyllä Irakin passilla pyytäen poliittista turvapaikkaa. Yousef päästettiin maahan turvapaikan hakijana.
Saavuttuaan Yhdysvaltoihin Yousef alkoi nopeasti tehdä yhteistyötä muiden luotettavina pitämiensä terroristien kanssa. Kahden päivän sisällä saapumisestaan Yousef oli ottanut yhteyttä Mohammed Salamehiin ja Abdul Rahman Yasiniin, jotka molemmat asuivat Jersey Cityssä New Jerseyssä. Yousef asui Salamehin luona ja terroristiryhmän keskuudessa hänet tunnettiin nimellä Rashed. Vaikka Ajaj oli pidätetty lentokentällä ja oli vankilassa, hän jatkoi kuitenkin yhteydenpitoa Yousefiin. Ajaj ja Yousef kävivät keskustelua Ajajin Dallasista kotoisin olleen ystävän avulla, joka vieraili vankilassa Ajajin luona.
Marraskuussa 1992 Salameh ja Yousef alkoivat hankkia pommintekoon tarvittavia kemikaaleja eri valmistajilta: kaupallisesti valmistettua ureaa (jota usein käytetään lannoitteena) ja typpihappoa. Kyseisillä kemikaaleilla terroristit valmistivat ureanitraattia sisältävän pommin. Pommin kemikaalit kuljetettiin Space Station Storage Companylta vuokrattuun varastoon Jersey Cityssä. Myöhemmin pommia varten hankittiin myös kaliumnitraattia.
Joulukuussa 1992 Yousef pääsi suoraan keskustelemaan vankilassa istuneen Ajajin kanssa. Yousef yritti saada Ajajin takavarikoitua omaisuutta vankilasta itselleen, mutta se osoittautui liian riskialttiiksi ja mahdollisesti myös suunnitelman kannalta vaaralliseksi. Joulukuun loppupuolella 1992 Salameh ja Yousef hankkivat Jersey Cityssä sijaitsevan asunnon asuinkerrostalosta, joka sijaitsee osoitteessa 40 Pamrapo Avenue. Kemikaalit sekoitettiin ja pommi valmistettiin asunnossa. Pomminteossa terroristit tiputtivat kokemattomuuttaan kemikaaleja asunnon lattialle ja seinille sekä vaatteilleen, jotka olivat vahvoja todisteita heitä vastaan iskun jälkeisessä oikeudenkäynnissä. Kemikaalien valmistuksessa syntyneet höyryt syövyttivät lisäksi muun muassa asunnon makuuhuoneen oven nuppia ja saranoita. Parantaakseen pommin tuhovoimaa terroristit lisäsivät pommiin alumiinijauhetta ja muita metalleja sekä valmistivat nitroglyseriinia.
Toimittaja Steve Collin mukaan Ramzi Yousef lähetti postissa kirjeitä useille New Yorkin sanomalehdille hieman ennen iskua. Kirjeissä Yousef ilmoitti olevansa "Vapautusarmeijan" ja "Viidennen pataljoonan" jäsen. Kirjeissä hän esitti kolme vaatimusta: Yhdysvaltojen pitäisi lopettaa Israelin avustaminen, katkaista diplomaattiset suhteensa Israeliin ja vaati lupausta, että Yhdysvallat ei "enää sotkeutuisi Lähi-idän maiden sisäisiin asioihin". Yousef varoitti World Trade Centeriin kohdistuvan hyökkäyksen olevan vasta ensimmäinen useista hyökkäyksistä Yhdysvaltoja vastaan, jos terroristien vaatimuksiin ei suostuttaisi. Yousef myönsi kirjeissä pommi-iskun terrori-iskuksi, mutta hän katsoi sen olevan "oikeutettu ottaen huomioon Israelin harjoittaman toiminnan Lähi-idässä Yhdysvaltojen tuella".
Päivää ennen iskua terroristit siirsivät pommin Ryder System -kuljetusyhtiön väreihin maalattuun pakettiautoon. Lopullinen pommi koostui ureanitraatista, alumiini- ja magnesiumjauheesta, rautaoksidista sekä ammoniumnitraattia sisältävästä dynamiitista. Tuhon lisäämiseksi terroristit lisäsivät pakettiautoon myös vetysäiliöitä.
Perjantaina 26. helmikuuta 1993 Ramzi Yousef ja hänen jordanialainen ystävänsä Eyad Ismoil ajoivat pakettiauton New Jerseystä Lower Manhattanille World Trade Centerin B-2 -kerrokseen, joka oli yksi pysäköintikerroksena käytetyistä WTC:n pohjakerroksista. Terroristit pysäköivät auton ja poistuivat World Trade Centerista. Pakettiautoon jäänyt pommi oli asennettu räjähtämään keskipäivällä kello 12 aikaan, jolloin World Trade Centerissa oli töissä ja vierailemassa tuhansia ihmisiä.
Noin kello 12.18 keskipäivällä paikallista aikaa pakettiauto räjähti tappaen heti paikalla kuusi World Trade Centerissä ollutta ja haavoittaen yli tuhatta ihmistä. Uhrien vammat vaihtelivat raajojen murskaantumisesta savulle altistumiseen. Räjähdys teki valtavan kraatterin B-2 -kerrokseen ja tuhosi osia yläpuolella olleesta B-1 -kerroksesta. Yli tonnin painoinen teräspalkki, joka sijaitsi räjähtäneen pakettiauton vieressä, lensi kymmeniä metrejä kerrosten läpi yhteen One World Trade Centerin eli pohjoistornin alakerroksista tappaen neljä ihmistä. Kaksoistornien välissä sijainnut Vista Hotel, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Marriott World Trade Center (Three World Trade Center), vaurioitui pahoin ja lähes sortui. Iskuhetkellä rakennuskompleksissa paikalla ollut työntekijä Bruce Pomper kuvaili räjähdyksen olleen voimakkuudeltaan kuin lentokoneen törmäys. Pohjoistornin 74. kerroksessa ollut Christopher King kuvaili myöhemmin räjähdystä:
Räjähdys vaurioitti pahoin World Trade Centerin vesijärjestelmää rikkoen lukuisia vesiputkia. Tuhoutuneet vesiputket aiheuttivat pohjakerroksiin tulvan. Lisäksi koko rakennuskompleksin sähköt menivät poikki, ja toimineet sähköjohdot jouduttiin katkaisemaan, jotta tulvavesi ei alkaisi johtamaan sähköä. Veden ja sähkön katkeaminen aiheutti kaaoksen kaksoistorneissa ja muissa World Trade Centerin rakennuksissa. Viranomaisilla ei ollut keinoa kommunikoida sähköisesti rakennusten tuhansien työntekijöiden kanssa. Räjähdyksessä syntynyt savu levisi molempien kaksoistornien 93. kerrokseen asti vaikeuttaen kulkua muun muassa portaikoissa. Työntekijöiden evakuoiminen osoittautui tämän vuoksi vaikeaksi. Savumyrkytyksen välttämiseksi jotkut työntekijät rikkoivat huonekaluilla tornien ikkunoita. Sadat ihmiset jäivät sähkön katketessa hisseihin loukkuun. Muun muassa 17 päiväkoti-ikäisestä lapsesta koostunut ryhmä jäi jumiin hissiin 35. ja 36. kerroksen välillä. He joutuivat odottamaan poispääsyä viisi tuntia.
World Trade Centerin lisäksi myös Empire State Building evakuoitiin iskun jälkeen mahdollisen pommivaaran takia.
Yhteensä pommi-iskussa kuoli kuusi ihmistä, joista yksi oli raskaana. 1042 ihmistä loukkaantui. Heistä suurin osa altistui savulle kaksoistornien evakuoinnin yhteydessä. Pahimpia vammoja olivat raajojen murskaantumiset. Monet palomiehet ja poliisit tarvitsivat sairaalahoitoa saamiensa vammojen takia, joita he saivat muun muassa räjähdyksen aiheuttamista tulipaloista.
Iskuissa kuolleet ovat alla olevassa taulukossa.
Terroristien ajatuksena oli, että räjähdys vaurioittaisi One World Trade Centerin eli pohjoistornin tukipilareita romahduttaen sen Two World Trade Centerin eli etelätornin päälle. Pohjoistornin tukipilarit kuitenkin kestivät vastoin Yousefin suunnitelmaa, vaikkakin noin 590 kilogrammaa painanut pommi aiheutti laajaa tuhoa pohjakerroksissa. Vaikka räjähdys oli tuhoisa, useita palasia pakettiautosta ja pommin yhteydessä käytetyistä vetytankeista säilyi helpottaen viranomaisten tutkintaa.
Myöhemmin pidetyn oikeudenkäynnin aineiston mukaan Yousef oli katsonut pettyneenä Hudson-joen toiselta puolelta New Jerseystä, kun kaksoistornit seisoivat räjähdyksen jälkeen pystyssä.
Pommi-iskun jälkeen lähes 60 puhelinsoittajaa ilmoitti viranomaisille olevansa vastuussa pommista ja edustavansa erilaisia terroristiryhmiä, muun muassa Jugoslavian serbejä.
27. helmikuuta, päivä iskun jälkeen, Nidal Ayyad soitti New York Daily Newsin "vinkkilinjalle" ilmoittaen "Vapautusarmeijan" olevan vastuussa pommi-iskusta. Jälkeenpäin New York Times sai terroristien lähettämän kirjeen, jossa he ilmoittivat iskun olleen kosto Yhdysvaltain ja Israelin välisestä yhteistyöstä sekä vaativat Yhdysvaltoja katkaisemaan suhteensa Israeliin. Jo aikaisemmin hieman ennen iskua Ramzi Yousef oli lähettänyt saman viestin sisältäneitä kirjeitä New Yorkin sanomalehdille. Kirjeissä terroristit varoittivat, että jos Yhdysvallat ei suostuisi heidän vaatimuksiinsa, he jatkaisisivat iskuja Yhdysvaltoja vastaan.
Terroristit olivat laatineet myös toisen kirjeen, jonka viranomaiset löysivät iskun jälkeen Ayyadin työhuoneen tietokoneesta. Toisessa kirjeessä, jota ilmeisesti ei lähetetty tiedotusvälineille, terroristit myönsivät, että pommi ei aiheuttanut "tällä kertaa" niin paljon vahinkoa kuin oli suunniteltu väärien laskelmien vuoksi. He varoittivat, että seuraavalla kerralla ei tulisi tapahtumaan yhtä paljon virheitä ja World Trade Center pysyisi iskukohteena, jos heidän kirjeissä esitettyihin vaatimuksiin ei suostuttaisi.
Pommi-iskun jälkeen Yhdysvaltain silloinen presidentti Bill Clinton lupasi New Yorkin osavaltion kuvernööri Mario Cuomolle ja New Yorkin pormestari David Dinkinsille liittovaltion täyden tuen tutkimustyössä. Iskua seuraavina päivinä Yhdysvaltain keskusrikospoliisi FBI suoritti 700 agentin voimin lukuisia kotietsintöjä ja käytti hyväkseen räjähdyspaikalta löytyneitä johtolankoja, kuten pakettiauton ja räjähteen palasia. Tutkintaa auttoi myös FBI:n yhteyshenkilö, egyptiläinen Emad Salem (aiheesta tarkemmin kohdassa "Väitteet FBI:n toiminnasta"). Viranomaisilla oli myös käytettävänään valvontakameranauhoja.
Iskussa mukana olleet terroristit aikoivat paeta pois maasta. Iskun pääsuunnittelija Ramzi Yousef pakeni muutama tunti iskun jälkeen Pakistaniin, ja pakoa suunnittelivat myös Abouhalima ja Yasin. 27. helmikuuta Abouhalima varasi lennon Sudanin Jeddahiin, Saudi-Arabian kautta. Kolme viikkoa myöhemmin kuitenkin egyptiläiset viranomaiset pidättivät Abouhaliman ja hänet lähetettiin takaisin Yhdysvaltoihin vastaamaan syytteisiin World Trade Centerin pommi-iskusta.
Abdul Rahman Yasin varasi lentolipun Ammaniin, Jordaniaan. Yasinin nykyistä olinpaikkaa ei tiedetä. FBI on luvannut hänen pidätykseen johtavista tiedoista viiden miljoonan dollarin löytöpalkkion.
Mohammed Salamehin tarkoitus oli lentää Amsterdamiin. Viranomaiset olivat kuitenkin päässeet hänen jäljilleen pakettiauton osien avulla. Akselin palasesta saatiin tietoon ajoneuvon valmistenumero, jonka avulla saatin selville Salamehin vuokranneen pakettiauton. Salameh oli uskonut, ettei autosta jäisi mitään johtolankoja. Hän päätti mennä hakemaan varastetuksi väittämänsä pakettiauton pantin ennen lähtöä maasta. Hänet pidätettiin 4. maaliskuuta todistusaineiston avulla.
Iskun pääsuunnittelija Ramzi Yousef pysytteli piilossa Yhdysvaltain viranomaisilta Pakistanin ja Afganistanin rajaseudulla. Kahden vuoden kuluttua iskusta vuonna 1995 Yousef kuitenkin jäi kiinni. Pidätyksensä jälkeen Yousef myönsi amerikkalaisille viranomaisille kuulusteluissa, että iskun tarkoituksena oli romahduttaa kaksoistornit. Yousefin mukaan terroristit olivat arvioineet sortumisen tappavan 250 000 ihmistä, mikä oli heidän tavoitteensa.
Tutkinnan aikana viranomaiset löysivät todisteita, että pommi-iskun taustalla oli ollut myös "sokeana sheikkinä" tunnettu Umar Abdulrahman, joka World Trade Centerin iskun lisäksi oli ollut mukana suunnittelemassa terroristien suunnittelemia, Yhdysvaltain viranomaisten estämiä pommi-iskuja Yhdistyneiden kansakuntien päämajaa, New York Federal Buildingia, George Washington Bridgea sekä Hollandin ja Lincolnin maanalaisia tunneleita vastaan. Abdulrahmanilla oli ollut yhteyksiä World Trade Centerin iskun pääsuunnittelija Yousefiin sekä luultavasti myös Osama bin Ladeniin. Hänet tuomittiin vankeuteen vuonna 1995.
Neljän iskusta epäillyn oikeudenkäynnit kestivät syyskuusta 1993 maaliskuuhun 1994. Yousefia ei vielä tuolloin oltu saatu kiinni. Terroristien syytteisiin kuuluivat muun muassa kuuden ihmisen surmaaminen, laiton räjähteiden käsittely, räjähteiden laiton kuljetus osavaltiosta toiseen ja World Trade Centerin kiinteistön ja omaisuuden tuhoaminen. Todisteina terroristeja vastaan käytettiin 204 silminnäkijän todistajanlausuntoja ja yli 1000 todistekappaletta. Valamiehistö totesi kaikki syytetyt, Abouhaliman, Salamehin, Ayyadin ja Yasinin syyllisiksi syytteisiin. Terroristit saivat 240 vuoden vankeustuomion ja heidät määrättiin myös satojen tuhansien dollarien vahingonkorvauksiin. Tuomari Kevin Duffyn mukaan 240 vuoden pituisesta rangaistuksesta 180 vuotta kuvaa sitä aikaa, joka iskussa kuolleilla uhreilla olisi vielä ollut edessään. 60 vuoden lisärangaistus tuli siitä, että iskun tekijät nimenomaan halusivat tappaa mahdollisimman monta ihmistä. Syytetyt tuomittiin myös korkeimman turvaluokan vaativiksi vangeiksi. Mediahuomion estämiseksi muiden ihmisten vierailuoikeutta terroristien luona määrättiin rajoitettavaksi.
Ramzi Yousefin oikeudenkäynti käytiin hänen kiinnijäämisensä jälkeen elokuusta marraskuuhun vuonna 1997. Yousef sai muiden terroristien tavoin 240 vuoden vankeustuomion. Oikeudenkäynnissä Yousef myönsi suoraan olevansa terroristi ja totesi olevansa ylpeä teoistaan. Tuomari Kevin Duffy syytti oikeudenkäynnissä Yousefia "pahan ruumiillistumaksi", joka nauttii viattomien ihmisten tappamisesta. Yousefin oikeudenkäynnissä Ed Smith, pommi-iskussa kuolleen Monica Smithin aviomies, luki lausunnon, jossa iskussa kuolleiden uhrien omaiset toivoivat, ettei Yousefia päästettäisi koskaan vapaaksi.
Pakettiautoa ajanut Eyad Ismoil tuomittiin vuonna 1998 muiden terroristien tavoin 240 vuoden vankeusrangaistukseen ja 250 000 dollarin sakkoihin.
Jälkeenpäin pommi-iskun arveltiin aiheuttaneen World Trade Centerin rakennuskompleksille tuhoa noin 300 miljoonan dollarin arvosta. Rakennuskompleksin tuhojen korjaajaksi valittiin ruotsalaisen rakennusyhtiö Skanskan tytäryhtiö Karl Koch Erecting Co, joka oli vastannut kaksoistornien teräsrakentamisesta jo 1970-luvulla rakennusten ollessa rakenteilla. Korjauskulujen maksajana toimi vakuutusyhtiö Trygg-Hansan tytäryhtiö Home, joka toimi World Trade Centerin rakennusten vakuuttajana.
World Trade Centerin sulkemisen ja korjaustöiden arveltiin maksavan yhdeltä viikolta noin 700 miljoonaa dollaria. Jokaisen mahdollisen lisäviikon arveltiin aiheuttavan lisäkuluja 125 miljoonaa dollaria per viikko. Korjaustöiden vuoksi World Trade Center pysyi suljettuna noin viikon ajan.
Iskun jälkeen New Yorkin osavaltion silloinen kuvernööri Mario Cuomo totesi tiedotusvälineille pommi-iskun "loukanneen jokaisen amerikkalaisen tunteita". Hänen mukaansa isku oli todiste siitä, ettei Yhdysvallat ole haavoittumaton.
Yhdysvaltain silloinen presidentti Bill Clinton oli ollut presidentin virassaan vain 38 päivää iskun tapahtuessa. Iskun jälkeen Clinton totesi, ettei amerikkalaisten pitäisi ylireagoida iskuun ja arveli iskun olleen "jonkun typeryksen teko". Clinton lupasi New Yorkin osavaltiolle ja kaupungille liittovaltion täyden tuen rikostutkinnassa.
Yhdysvaltain ulkoministeri Warren Christopher arveli pommi-iskun jälkeen pidetyssä tiedotustilaisuudessa iskun mahdollisesti liittyvän Bosnian sotaan, vaikkakin hän korosti arvelun olevan vain arvelua.
12 vuotta myöhemmin iskusta, vuonna 2005, New Yorkin pormestari Michael Bloomberg totesi World Trade Centerin pommi-iskun kuuden kuolonuhrin ja 1000 haavoittuneen olleen "kansainvälisen ja tappavan terrorismin" ensimmäisiä amerikkalaisia uhreja.
Pommi-iskun jälkeen iskun syitä on pohdittu. World Trade Centerin valintaa iskun kohteeksi on esitettyjä erilaisia arveluja. Syyksi kaksoistornien valitsemiseen on esimerkiksi esitetty sitä, että World Trade Center oli länsimaisen kulttuurin ja Yhdysvaltain taloudellisen mahdin symboli. Tosin valinnan syyksi on myös arveltu yksinkertaisesti sitä, että kaksoistornit erottuivat selkeästi New Yorkin siluetista New Jerseyn puolelta, jossa terroristit asuivat.
Pommi-iskun tutkinnassa ja oikeudenkäynneissä selvinnyt terroristien motivaatio tappaa ja vahingoittaa niin montaa siviiliä kuin mahdollista aiheutti arveluja, että terrorismi on muuttumassa väkivaltaisemmaksi ja julmemmaksi. Vaikka terroristit olivat uskonnollisia ja ilmaisivat uskonnollisia näkemyksiä muun muassa kuulusteluissa, he eivät mainitse tiedotusvälineille lähettämissään kirjeissä mitään uskonnollista. Motiivina mainitaan ainoastaan Yhdysvaltain ja Israelin väliset suhteet sekä Yhdysvaltain "sotkeentuminen arabimaiden asioihin".
Oikeudenkäyntien aikana tuli esiin tietoja, että FBI:lla oli egyptiläinen ilmiantaja, Emad Salem, joka kertoi FBI:lle saaneensa tietoja, että Yhdysvaltoja vastaan suunniteltiin pommi-iskua. Salem on entinen Egyptin armeijan virkamies ja hänellä oli yhteyksiä radikaaleihin islamilaisiin ryhmittymiin. Salemilla ja FBI:lla ei ollut tarkkaa tietoa terroristien mahdollisesta iskukohteesta. Salem oli tutkimuksissaan saanut selville 12 mahdollista iskukohdetta, joihin kuuluivat muun muassa Grand Central Terminal, Empire State Building ja Times Square. Alun perin FBI:n suunnitelmana oli Salemin avulla toimittaa terroristeille tekojauhetta peiteoperaatiossa, mikä olisi estänyt pommin toiminnan. FBI kuitenkin perui suunnitelman ja laittoi Salemin toisiin tehtäviin. Viranomaisten mukaan Salemin erottaminen tehtävästä johtui tämän yhteistyökyvyttömyydestä. Pommi-iskun jälkeen FBI kuitenkin pyysi Salemia todistajaksi oikeudenkäynneissä terroristeja vastaan. Hän toimi erityisesti avaintodistajana Ramzi Yousefia vastaan vuoden 1997 oikeudenkäynnissä.
Salem on kritisoinut FBI:ta pommi-iskun jälkeen ja on väittänyt iskun estämisen olleen mahdollista. FBI:n agentit olivat muun muassa vakuutelleet Salemille FBI:n tietävän terroristien pomminrakennuspaikan sijainnin ja vakuuttivat viranomaisten toimivan "riittävän aikaisin ennen iskua". FBI ja muut Yhdysvaltain viranomaiset ovat kritisoineet Salemin väitteitä, jonka mukaan viranomaiset olisivat voineet estää pommi-iskun. FBI:n mukaan sillä ei ollut tietoa, että World Trade Center oli terroristien lopullisena iskukohteena. Viranomaiset ovat myös kiistäneet Salemin väitteen pomminrakennuspaikan sijainnin tietämisestä. Nimetön viranomaislähde on kertonut The New York Times -lehdelle, että agentit halusivat valehtelulla antaa Salemille kuvan toimivasta tutkinnasta, jotta tämä ei vaarantaisi tutkintaa esimerkiksi kertomalla pommivaarasta julkisuuteen.
FBI:n toimintaa pommi-iskun estämisessä on arvostellut myös World Trade Centerin iskun oikeudenkäyntien puolustusasianajaja William M. Kunstler, joka sai lukea tutkinta-aineistoa. Kunstlerin mukaan FBI:n tutkinta-aineistossa on paljon virkavirheitä, mutta hän ei ole suostunut kertomaan virheistä yksityiskohtaisemmin julkisuuteen.
Lokakuussa 2001, syyskuun iskujen jälkeen, CIA:n johtaja James Woolsey väitti Public Broadcasting Servicen haastattelussa, että Ramzi Yousef toimi Irakin turvallisuuspalvelun hyväksi. Tosin CNN:n terrorismiin erikoistunut analyytikko Peter Bergen kirjoitti sanomalehti Washington Monthlyssa joulukuussa 2003, ettei Yhdysvaltain viranomaisilla ole todisteita siitä, että Irak olisi ollut osallisena World Trade Centerin pommi-iskussa.
Suorimmat väitteet Irakin osallisuudesta iskussa ovat tulleet kirjailija Laurie Mylroielta, joka on American Enterprise Instituten jäsen. Mylroien mukaan Saddam Husseinin Irak on ollut kaikkien suurten terrori-iskujen takana Oklahoma Cityn pommi-iskusta World Trade Centerin iskuun ja syyskuun 11. päivän iskuihin. Mylroien väitteet ovat saaneet kritiikkiä julkisuudessa. Muun muassa CNN:n kansallisen turvallisuuden asiantuntija Peter Bergen on kutsunut Mylroien väitteitä "hulluiksi".
Maaliskuussa 2008 Pentagon julkaisi 600 000 Irakista löydettyä asiakirjaa, jotka Yhdysvallat oli saanut käsiin Irakin sodassa. Asiakirjojen perusteella Saddam Husseinin Irakilla ja al-Qaidalla ei ollut suoraa yhteyttä. Lisäksi asiakirjojen joukossa on äänitiedosto, jossa Saddam Hussein arvelee World Trade Centerin pommi-iskun olleen egyptiläisen tai arabialaisen ryhmittymän, tai Israelin tai Yhdysvaltain tiedustelupalvelun järjestämä. Äänitiedosto ja muut todisteet todistavat viranomaisten mukaan sitä, ettei Irak ollut osallinen iskuun.
Toisin kuin syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen, Yhdysvaltain viranomaiset eivät perustaneet rahastoa tukemaan vuoden 1993 iskussa kuolleiden uhrien omaisia. 15 vuotta iskun jälkeen omaiset haastoivat World Trade Centerin omistajan, New Yorkin satamaviraston oikeuteen vaatien vahingonkorvauksia. Oikeus totesi vuonna 2006, että satamavirasto oli vastuussa iskun tuhoista osittain, sillä se ei ollut panostanut riittävästi World Trade Centerin turvallisuuteen, mikä mahdollisti terroristien iskun onnistumisen. Oikeudessa ilmeni lukuisia viitteitä siitä, että World Trade Centerin turvallisuus oli haavoittuvainen. Vuonna 1984 Peter Goldmark, New Yorkin satamaviraston silloinen johtaja, pyysi Scotland Yardia arvioimaan rakennuskompleksin turvallisuutta. Hän oli raportoinut työtovereilleen Scotland Yardin poliisien olleen "kauhistuneita" siitä, että kaksoistornien alla oli julkisia pysäköintitiloja. Vuonna 1985 tekninen asiantuntija Charles Schnabolk julkaisi raportin, jossa hän piti pommi-iskua World Trade Centeria vastaan erittäin mahdollisena ja arveli maanalaisten pysäköintitilojen olevan rakennuskompleksin haavoittuvin osa. Samana vuonna satamaviraston tutkijaryhmä esitti skenaarion, jossa ajastettu pommi räjähtäisi World Trade Centerin maanalaisella, julkisella pysäköintialueella. Raportissaan tutkijaryhmä esitti mahdollisten iskujen estämiseksi pysäköintikerrosten muuttamista julkisista valvotuiksi ja yksityisiksi. Satamavirasto kuitenkin torjui raportin ehdotuksen pitäen sitä taloudellisesti kannattamattomana, vaikkakin oikeudessa olleiden laskelmien mukaan rahallinen tappio olisi ollut melko pieni. Oikeuden tuomion päätös totesi viraston olevan vastuussa 68 % iskusta ja terroristien 32 %. New Yorkin osavaltion lainsäädännön mukaisesti satamavirasto oli velvollinen maksamaan kaikki omaisten korvausvaatimukset, sillä se oli yli 50 % vastuussa iskusta.
Tammikuussa 2008 New Yorkin satamavirasto valitti oikeuden päätöksestä kutsuen tuomiota "oudoksi". Viraston valitus kaatui huhtikuussa samana vuonna, kun New Yorkin valitustuomioistuin piti oikeuden tuomiota laillisena.
Graniitista valmistettu, Elyn Zimmermanin suunnittelema suihkulähde ja pommi-iskun muistomerkki paljastettiin vuonna 1995. Muistomerkki sijaitsi World Trade Centerin kaksoistornien välissä sijainneella Austin J. Tobin Plaza -aukiolla. Kaikki iskussa kuolleiden nimet oli kaiverrettu muistomerkkiin. Se tuhoutui kaksoistornien romahdettua syyskuun 11. päivän iskuissa.
Myöhemmin World Trade Centerin raunioista löytyi pala muistomerkkiä, jossa luki "John D". Pala oli ollut osa iskussa kuolleen John DiGiovannin nimikaiverrusta. Palasen suunniteltiin alun perin olemaan osa Syyskuun iskujen muistomerkkiä, mutta palasen käyttö on tällä hetkellä epäselvä. Vuoden 1993 iskussa kuolleiden nimet on kaiverrettu uuden muistomerkin pohjoisen suihkulähteen (paneeli N-73) kylkeen.