hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mpanda
Mpanda on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 102 900 asukasta. Mpanda sijaitsee Länsi-Tansaniassa ja on Katavin alueen pääkaupunki sekä Mpandan piirikunnan hallinnollinen keskus.
Mpandan piirikunnassa keskilämpötila vaihtelee vuosittain +26–30 °C välillä. Sademäärän vuosittainen keskiarvo vaihtelee välillä 920-1200 mm. Alue on ylänköä, jossa sijaitsee pienehköjä vuoren huippuja, mäkiä ja tasankoja.
Suurimmat etniset ryhmät kaupungin alueella ovat Bende, Konongo, Fipa ja Nyakarema.
Mpandan piirikunnassa on 50 ala-astetta ja 8 yläastetta. Kaupungissa ei sijaitse korkeakoulua.
Mpandan kaupungissa on kaksi pankkia; NMB ja CRDB. Kaupungissa on myös toiminnassa oleva postitoimisto.
Mpandan piirikunnan alueella on yksi sairaala, joka on rakennettu vuonna 1957 sekä 3 terveyskeskusta.
Kaupungista on junayhteys Taboraan, joka kuljettaa henkilö- ja tavaraliikennettä kolme kertaa viikossa. Mpandassa on lentokenttä, jolla on pienimuotoista reittiliikennettä.
Mpanda on Katavin alueen maatalouden keskittymä ja tärkeä riisin sekä maissin kauppapaikka. Alue on ollut kasvavan kiinnostuksen kohteena myös mineraaliteollisuudelle, eritoten kullan suhteen. Katavin kansallispuistoon kohdistuva matkailu lisää turismia Mpandassa.
Kaupungissa toimii kaksi paikallisradiota; Mpanda FM ja Pamoja FM.
Elias Kaskinen &amp; Päivän Sankarit
Elias Kaskinen & Päivän Sankarit on vuonna 2010 perustettu suomalainen pop-rockyhtye. Yhtyeen ensimmäinen single ja musiikkivideo ”Sano se mulle” julkaistiin 15. marraskuuta 2013. Bändin esikoisalbumi julkaistiin elokuussa 2015.
Elias Kaskinen & Päivän Sankarit sai alkunsa, kun Kaskisen aiempi yhtye Wifetime Experience meni tauolle. Uusi yhtye aloitti toimintansa aluksi nimellä Elias Kaskinen Band, jolloin siinä vaikutti myös Wifetime Experiencessäkin soittanut rumpali Osku Ärilä.
Vuonna 2011 julkaistiin yhtyeen omakustanne-EP "Raitiovaununkuljettaja", jonka kappaleet olivat Elias Kaskisen säveltämiä ja sanoittamia. Heinäkuussa 2011 yhtyeen nimi vaihtui nykyiseen muotoonsa ja myöhemmin samana vuonna rumpaliksi Osku Ärilän tilalle vaihtui Niko Koivuhovi.
Vuonna 2012 yhtye solmi levytyssopimuksen Jiffel Recordsin kanssa. Jiffel on julkaissut yhtyeeltä singlet ”Sano se mulle”, ”Pelkään koskea kadulla” ja ”Aina minä jään”. Yhtye solmi uuden levytyssopimuksen Warner Music Finlandin kanssa 23. tammikuuta 2015. Yhtiö julkaisi yhtyeen esikoisalbumin "Elämä lupaa mulle" elokuussa 2015.
Yhtye voitti vuoden 2016 Iskelmä Gaalassa vuoden tulokkaan palkinnon.
Yhtyeen solisti Elias Kaskinen tekee lauluja muille artisteille.
Sonderbund
Sonderbund (saksaa, ”erillisliitto”) oli Sveitsin seitsemän katolisen kantonin vuonna 1845 muodostama liitto, joka asettui uskonnollisten kiistojen seurauksena Sveitsin valtioliiton protestanttista enemmistöä vastaan. Valtioliiton yhteiset joukot kukistivat Sonderbundin marraskuussa 1847 käydyssä sisällissodassa, joka tunnetaan Sonderbundin sotana. Sodan seurauksena säädettiin vuonna 1848 Sveitsin perustuslaki, joka teki maasta liittovaltion.
Sonderbundin muodostamisen taustalla oli Sveitsin katolisten huoli protestanttienemmistöisissä kantoneissa toteutetusta katolisuuden vastaisesta lainsäädännöstä. Vuonna 1841 Aargaun kantonin hallitus oli määrännyt suljettaviksi kantonin alueella toimivat katoliset luostarit, vaikka maan tuolloinen perustuslaki eli vuoden 1815 liittosopimus turvasi luostarien omaisuuden. Vuosina 1843–1844 seitsemän katolista kantonia eli Luzern, Uri, Schwyz, Unterwalden, Zug, Fribourg ja Valais sopivat keskenään, että ne erkaantuisivat mistä tahansa liittosopimusta rikkovasta kantonista. Luzernin kantonin vuonna 1844 tekemä päätös kutsua jesuiitat hoitamaan uskonnonopetusta nostatti protestanttisissa kantoneissa protestiaallon, ja keväällä 1845 protestanteista kootut vapaaehtoisjoukot tekivät epäonnistuneen hyökkäyksen Luzerniin. Näiden tapahtumien seurauksena mainitut seitsemän katolista kantonia perustivat 11. joulukuuta 1845 Sonderbundin, jota kutsuttiin myös nimellä "schutzvereinigung" (”suojeluyhtymä”). Liittoon kuuluivat siis myös Sveitsin vanhan valaliiton alkuperäiset perustajat Uri, Schwyz ja Unterwalden. Kaksi muuta katolista kantonia, Solothurn ja Ticino, jäivät liiton ulkopuolelle.
Kesällä 1847 Sveitsin liittopäivien enemmistö hyväksyi esitykset Sonderbundin lakkauttamisesta ja jesuiittojen karkottamisesta sekä ponnen uuden perustuslain laatimisesta. Tässä tilanteessa Sonderbundin johtaja Constantin Siegwart-Müller määräsi marraskuussa 1847 miehet aseisiin ja esitti ulkomaille pyynnön sotilaallisesta avusta. Sonderbundin joukkojen ylipäälliköksi nimitettiin Johann Ulrich von Salis-Soglio. Kapinaliiton armeija ei kuitenkaan ollut kovin tehokas, ja kenraali Guillaume-Henri Dufourin komentamat joukot kukistivat sen pian. Sota kesti vain 25 päivää, ja kuolleita oli vähän.
Vuonna 1848 toteutetun rauhanjärjestelyn mukaan Sonderbundiin kuuluneet kantonit joutuivat maksamaan 6 miljoonaa Sveitsin frangia korvauksia sodan tuhoista. Sodan seurauksena Sonderbund lakkautettiin, jesuiitat karkotettiin Sveitsistä, ja vuonna 1848 hyväksyttiin uusi valtiosääntö, joka muutti maan kiinteämmäksi liittovaltioksi aiemman valtioliiton sijaan.
Eerie
Eerie on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1995 levymerkillä Nazgul's Eyrie Productions.
Kaikki kappaleet sanoittanut Demonos Sova.
Mustion kaivos
Mustion kaivos on Lohjan Kalkkitehdas Oy:n vuonna 1954 avaama kalkkikivilouhos Raaseporin Mustiolla. Sen nykyinen omistaja on Nordkalk Oy Ab. Avolouhos sijaitsee Svartå Västra -nimisessä kaivospiirissä. Sieltä louhitaan kalkkikiveä ja sivukiveä.
Kaivospiirin pinta-ala on 51 ha. Esiintymä on kalsiittista kalkkikiveä (marmoria) sekä vähän dolomiittista kalkkikiveä.
Kaivoksen vieressä on Lohjanjärvi, ja 400 metrin päässä sijaitsee Kohagenin luonnonsuojelualue.
Infernal (Barathrumin albumi)
Infernal on suomalaisen black metal -yhtye Barathrumin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä Nazgul's Eyrie Productions.
Kaikki kappaleet sanoittanut Demonos Sova, ellei toisin mainittu.
Pesäpallon suomensarja 1992
Pesäpallon suomensarja pelattiin 48. kerran kaudella 1992. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Halsuan Toivo, Joensuun Maila ja Ikaalisten Tarmo nousivat ykköspesikseen kaudeksi 1993. Lohkojen kolme heikointa putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli kahdestoista, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso miesten pesäpallossa.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykköspesiksestä pudonnut Kempeleen Kiri sekä maakuntasarjasta nousseet Peräseinäjoen Toive, Sievin Sisu ja Iin Urheilijat. Länsilohkosta pohjoislohkoon siirtyi Soinin Sisu.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat maakuntasarjasta nousseet Siilinjärven Pesis, Järvenpään Palo ja Imatran Pallo-Veikot.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykkössarjasta pudonneet Lohjan Kisa-Veikot ja Ulvilan Pesä-Veikot sekä maakuntasarjasta nousseet Vihdin Pallo, Mynämäen Vesa ja Jyväskylän Kiri. Lohkossa aiemmin pelannut Soinin Sisu siirtyi pohjoislohkoon.
Van Gogh -museo
Van Gogh -museo on kahdessa rakennuksessa Amsterdamissa Alankomaissa sijaitseva taidemuseo, jossa on maailman suurin Vincent van Goghin maalausten kokoelma. Museon kokoelmissa on myös muiden 1800-luvun taiteilijoiden töitä. Pysyvästi esillä on yli kaksisataa van Goghin maalausta sekä lukuisia piirroksia ja kirjeitä. Van Gogh -museossa kävi vuonna 2013 yli 1,4 miljoonaa vierasta. Kyseessä on Alankomaiden eniten kävijöitä kerännyt museo.
Luettelo Suomen virallisen albumilistan ykkösistä vuonna 2014
Tämä on luettelo Suomen virallisen albumilistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä albumeista ja niiden esittäjistä vuonna 2014.
Aktuelle Kamera
Aktuelle Kamera oli itäsaksalainen uutisohjelma, jota lähetettiin Deutscher Fernsehfunk -kanavalla vuosina 1952–1990.
Tunduma
Tunduma on kaupunki sekä Mbozin piirikunnan osa-alue Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 97 562 asukasta. Tunduma kuuluu Mbeyan alueeseen ja sijaitsee Tansanian sekä Sambian rajalla. Kaupungilla on raja-asemat sekä valtatiellä että Tansanian-Sambian junaradalla yhdistäen valtiot.
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2014
Tämä on luettelo Suomen virallisen singlelistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2014.
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2014
Tämä on luettelo Suomen virallisen latauslistan kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2014.
Muurahaispeippo
Muurahaispeippo ("Parmoptila woodhousei") on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Muurahaispeippoa tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Constantin Siegwart-Müller
Constantin Siegwart-Müller (10. lokakuuta 1801 Lodrino – 13. tammikuuta 1869 Altdorf) oli sveitsiläinen poliitikko, joka oli vuosina 1845–1847 toimineen kapinallisen Sonderbundin johtaja.
Siegwart-Müller oli alkujaan Urin kantonista kotoisin ollut lakimies. Hän asui vuodesta 1832 Luzernissa, jossa hänestä kaksi vuotta myöhemmin tuli valtiosihteeri. Vuonna 1839 hän siirtyi radikaalipuolueesta ultramontanisteihin, ja menetti samalla asemansa liberaalin kantonihallituksen palveluksessa. Konservatiivisen suuntauksen kasvattaessa suosiotaan Siegwart-Müller valittiin vuonna 1841 kantonin neuvostoon ja kolme vuotta myöhemmin hänestä tuli kantonin hallituksen puheenjohtaja ("Schultheiss") ja samanaikaisesti paikallisten maapäivien puhemies. Hän kannatti kirkollis-konservatiisten piirien tavoitteita, ja johti seitsemän katolisen kantonin joulukuussa 1845 perustaman Sonderbund-puolustusliiton järjestämistä. Hänestä tuli myös Sonderbundin sotaneuvoston puheenjohtaja. Kun liitto hävisi marraskuussa 1847 käydyn sisällissodan, Siegwart-Müller joutui pakenemaan maasta. Hän pääsi palaamaan vuonna 1857.
Vaahteraliigan kausi 1992
Vaahteraliigan kausi 1992 oli Vaahteraliigan 13. kausi. Liigan runkosarjassa kymmenen joukkuetta pelasi puolitoistakertaisen sarjan, jonka neljä parasta etenivät pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti East City Giants, jolle mestaruus oli toinen perättäinen.
Kauden jälkeen sarjapaikkojen määrää vähennettiin kahdeksaan, mikä tiesi runkosarjan kahdelle viimeiselle putoamista I-divisioonaan.
Suomi jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2014
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2014 kultaa voittanut joukkue.
Alexander von Krobatin
Alexander von Krobatin (12. syyskuuta 1849 Olmütz, Määri – 28. syyskuuta 1933 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen sotamarsalkka, joka toimi Itävalta-Unkarin sotaministerinä vuosina 1912–1917, eli suurimman osan ensimmäisen maailmansodan ajasta.
Krobatin valmistui tykistöakatemiasta vuonna 1869 ja perehdyttyään vuosien ajan tykistön käyttöön sodankäynnissä hän toimi teknisen sotilasakatemian ohjaajana vuosina 1877–1882. Vuodesta 1896 hän työskenteli sotaministeriössä ja yleni 1895 everstiksi, 1900 kenraalimajuriksi, 1905 sotamarsalkkaluutnantiksi ja 1910 "Feldzeugmeisteriksi". Hän kantoi huolta etenkin tykistön aseistuksesta ja vuonna 1912 hänestä tuli keisarikunnan sotaministeri. Heinäkuun kriisin aikana vuonna 1914 Krobatin vaati äänekkäästi välitöntä sodanjulistusta Serbialle ja tuki näin esikuntapäällikkö Franz Conrad von Hötzendorfia. Sodan aikana Krobatin ei sotaministerinä onnistunut lisäämään ase- ja tarviketeollisuutta siinä määrin kuin Itävalta-Unkarin asevoimat olisivat tarvinneet, mutta hän sai kolminkertaistettua tykkien määrän.
Krobatin korotettiin vapaaherraksi vuonna 1915 ja ylennettiin kenraalieverstiksi seuraavana vuonna. Sen jälkeen kun Conrad von Hötzendorf oli maaliskuussa 1917 syrjäytetty esikuntapäällikön paikalta myös Krobatinin asema kävi hankalaksi. Huhtikuussa samana vuonna hänet lopulta vapautettiin omasta pyynnöstään sotaministerin tehtävistä ja siirrettiin rintamalle, ensin neljännen armeijan komentajaksi Galitsiaan ja syksyllä uuden kymmenennen armeijan komentajaksi Kärnteniin Italian-vastaiselle rintamalle. Voittoisassa Caporetton taistelussa lokakuussa 1917 Krobatinin armeija sai vangiksi kaksi italialaista divisioonaa, ja hänet palkittiin 5. marraskuuta ylennyksellä sotamarsalkaksi. Vuonna 1918 Krobatinin joukot osallistuivat epäonnistuneeseen hyökkäykseen Piavejoella. Aivan sodan lopussa italialaiset tuhosivat hänen armeijansa Vittorio Veneton taistelussa. Krobatin vetäytyi palveluksesta sodan päätyttyä.
Liettuan taidemuseo
Liettuan taidemuseo on Liettuan kansallismuseo. Se sai tämän aseman maan hallitukselta vuonna 1997. Museo on perustettu vuonna 1933. Liettuan taidemuseo koostuu lukuisista haaroista eri puolilla maata. Siihen kuuluvat muun muassa Vilnan kuvagalleria ja kansallinen taidegalleria sekä Klaipėdan kellomuseo. Museon kokoelmiin kuuluu noin 230 000 taideteosta.
Sumitomo denkikōgyō
Sumitomo denkikōgyō on japanilainen sähkötekniikan alan yritysryväs. Sen 350 tytäryritystä toimii 30 maassa ja työllistää yli 200 000 henkeä.
Se valmistaa sähköjohtoja, kaapeleita ja valvontajärjestelmiä. Vuonna 2012 se oli CNN Money -julkaisun mukaan maailman 422. suurin yritys.
Luke Evans
Luke George Evans (s. 15. huhtikuuta 1979 Pontypool, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hän aloitti uransa teatterissa West Endin tuotannoissa ja teki läpimurtonsa vuoden 2010 elokuvassa "Titaanien taistelu".
Evans esiintyi Bard Jousimiehen roolissa Peter Jacksonin ohjaamassa "Hobitti"-elokuvatrilogiassa. Hän on näytellyt myös esimerkiksi elokuvissa "Immortals", "Kolme muskettisoturia", "Fast & Furious 6", "Dracula Untold" ja "Beauty and the Beast – Kaunotar ja hirviö".
Evans on kotoisin Aberbargoedin kylästä eteläisessä Walesissa. Hänen vanhempansa, muurari ja siivooja, ovat Jehovan todistajia. Evans lopetti koulun 16-vuotiaana, jätti Jehovan todistajat ja alkoi tehdä töitä ansaitakseen rahaa lauluopintoihin. Hänen onnistui päästä stipendillä opiskelemaan musiikkiteatteriin erikoistuneeseen The London Studio Centreen. Evans valmistui sieltä vuonna 2000 ja vietti seuraavat vuodet esiintyen teatterimusikaaleissa. Hän esiintyi myös 15 jakson mittaisessa roolissa saippuasarjassa "Crossroads".
Käännekohta Evansin uralla oli aiemmista musikaalirooleista poikennut rooli draamanäytelmässä "Small Change" Donmar Warehousessa vuonna 2008. Sen perusteella hän sai roolin Stephen Frearsin elokuvasta "Tamara Drewe". Evans haki tuolloin roolia myös Oliver Parkerin "Dorian Gray" -romaanifilmatisoinnista. Vaikka rooli jäi saamatta, hänen koe-esiintymisnauhansa herätti huomiota Hollywoodissa. Kun hän matkusti Los Angelesiin, hänet roolitettiin muutaman päivän sisällä toisistaan elokuviin "Titaanien taistelu", "Robin Hood" ja "Sex & Drugs & Rock & Roll".
Makambako
Makambako on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 93 827 asukasta. Makambako sijaitsee Tansanian eteläisillä ylängöillä. Makambako tunnetaan muun muassa tomaatin viljelystä ja kaupasta.
Auvo Kiiskinen
Auvo Joose Antero Kiiskinen (26. tammikuuta 1925 Eno – 7. tammikuuta 1983 Tampere) oli suomalainen kansantaloustieteilijä ja professori. Hän oli Tampereen yliopiston kansantaloustieteen professori 1962–1983. Kiiskinen tutki Suomen teollistamista ja aluepoliittista suunnittelua sekä taloudellista kasvua.
Kiiskinen valmistui ylioppilaaksi 1944, valtiotieteiden kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1957. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1961. Hän oli Taloudellelisen tutkimuskeskuksen tutkija 1951–1959, Yhteiskunnallisen korkeakeakoulun (Tampereen yliopisto) kansantaloustieteen vt. professori 1960–1962 ja professori 1962–1983 sekä taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaani 1965–1968. Hän oli Taloustieteellisen Seuran puheenjohtaja 1962. Hän oli myös Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1974.
Dōjiman riisitori
Dōjiman riisitori (堂島米市場, Dōjima kome ichiba) on entinen riisin markkinapaikka Osakassa, Japanissa.
Edokaudella samurait keräsivät maanviljelijöitä riisiä eräänlaisena verona. Se, mitä jäi samurain oman perheen käytöstä yli, myytiin markkinoilla. Osakan riisimarkkinat olivat maan suurimmat, koko valtakunnan riisin hinta asettui niiden kysynnän ja tarjonnan mukaan. Näin riisi oli rahatalouden varhainen edeltäjä.
Se oli entisaikoina Nakanoshiman saaren talouselämän vertauskuva.
Korogwe
Korogwe on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 68 308 asukasta. Korogwe kuuluu Tangan alueeseen ja on Korogwen piirikunnan hallinnollinen keskus.
Korogwe on sekä autoteiden että rautatien solmukohta, jossa kohtaavat Tangaan, Dar es Salaamiin ja pohjoisen kaupunkeihin, kuten Arushaan sekä Moshiin johtavat tiet.
Pesäpallon suomensarja 1993
Pesäpallon miesten suomensarja pelattiin 49. kerran kaudella 1993. Sarja pelattiin kolmessa lohkossa kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat Ylivieskan Kuula, Maaningan Mahti ja Vihdin Pallo nousivat ykköspesikseen kaudeksi 1994. Lohkojen kolme heikointa putosi suoraan maakuntasarjaan. Kausi oli kolmastoista, jolloin suomensarja oli kolmanneksi korkein sarjataso miesten pesäpallossa.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat maakuntasarjasta nousseet Alajärven Ankkurit, Oulunsalon Vasama, Palokan Urheilijat ja Kannuksen Ura sekä länsilohkosta siirtynyt Kauhajoen Karhu. Lohkossa aiemmin pelannut Sotkamon Jymy siirtyi nyt itälohkoon.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykköspesiksestä pudonnut Puurtilan Kisa-Pojat, maakuntasarjasta lohkovoittajina nousseet Tipasojan Isku ja Kulhon Kunto sekä lohkokakkosena Kesälahden Urheilijat, joka korvasi sarjasta pois jääneen Tohmajärven Pompun. Lisäksi pohjoislohkosta Sotkamon Jymy siirtyi itälohkoon.
Lohkossa uusina joukkueina pelasivat ykkössarjasta pudonneet Kuusankosken Puhti ja Kouvolan Pallonlyöjät sekä maakuntasarjasta nousseet Hyvinkään Tahko, Porin Pesäkarhut ja Livedhill's Baseball Club Elimäestä. Kauhajoen Karhu siirtyi länsilohkosta pohjoislohkoon.
Ifakara
Ifakara on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2002 siellä arvellaan olleen väestönlaskennan perusteella 41 606 asukasta. Ifakara kuuluu Morogoron alueeseen ja on Kilomberon piirikunnan hallinnollinen keskus.
Kaupunki sijaitsee eteläisessä Keski-Tansaniassa, Kilomberon laakson reunamilla, lähellä Tansanian-Sambian junarataa. Alue on soista, tulvivan Kilomberojoen vuoksi.
Ifakarassa sijaitsee kolme valtakunnallisesti merkittävää terveydenhuollon keskusta: Ifakara Health Institute, joka on tunnettu kansainvälisesti muun muassa malariatutkimuksestaan, St. Francis Designated Referral Hospital sekä Tanzanian Training Center for International Health (TTCIH).
Einari Kilpelä
Olavi Einari Kilpelä (5. marraskuuta 1937 Tervola – 1. joulukuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1970 tutkimuksella "Theoretische Genauigkeitsuntersuchungen der in Finnland angewandten analytischen Bündausgleichungsmethode". Hän oli 1976–1993 Teknillisen korkeakoulun fotogrammetrian professori. Hän tutki ja kehitti ilma- ja satelliittikuvien tulkinnassa ja mittauksessa käytettäviä matemaattisia menetelmiä.
Kilpelä jäi 1994 eläkkeelle professorin työstä ja opiskeli sen jälkeen hopeasepäksi. Hän suunnitteli Helava-palkinnon mitalin ja Frederick J. Doyle -palkinnon mitalin.
Kilpelä nimettiin vuonna 2001 Fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seuran kunniajäseneksi.
Cederroth
Cederroth Oy on ruotsalainen kemianteollisuuden yritys ja tuotemerkki, joka valmisti myös laastareita. Ruotsissa Upplands Väsby on Cederrothin valmistuspaikka.
Suomessa yritys oli rekisteröity Espoossa hajuvesien ja kosmetiikan tukkukaupaksi, jonka liikevaihto vuonna 2014 oli 27 miljoonaa euroa ja palveluksessa 43 henkeä. . Helsingin pörssissä pääomasijoituskonserni CapMan Oyj:llä oli omistuksia Cederrothissa. Jouko Itälä oli pitkäaikainen Cederroth Oy:n (entinen Oy Sanitol Ab) hallituksen jäsen.
Norjalainen Orkla Care osti Cederrothin vuonna 2015.
Eamonn Walker
Eamonn Roderique Walker (s. 12. kesäkuuta 1962) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Kareem Saïdin roolista HBO:n vankiladraamassa "Kylmä rinki" ("Oz"), josta hän sai vuonna 1997 CableACE-palkinnon parhaana draamasarjojen näyttelijänä.
Walker on naimisissa Sandra Walkerin kanssa, ja heillä on kolme lasta.
U. V. Helava -palkinto
U. V. Helava -palkinto on ilmakuvauskartoituksen kehittäjän ja kansainvälisen edelläkävijän Uuno V. Helavan mukaan nimetty palkinto. Palkinnon on perustanut kansainvälinen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seura ISPRS (International Society for Photogrammetry and Remote Sensing) yhdessä Teknillisen korkeakoulun fotogrammetrian ja kaukokartoituksen laboratorion kanssa. Palkinto jaetaan neljän vuoden välein parhaalle ISPRS Journalissa julkaistulle tiedeartikkelille.
Palkintona on rahasumma, jonka arvo on 10 000 Sveitsin frangia (runsaat 8 000 euroa), ja professori Einari Kilpelän suunnittelema mitali. Palkinto on yksi ISPRS:n arvostetuimmista tunnustuksista.
Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2000.
Kun palkinnon toisen perustajana ollutta laboratoriota ei enää ole, suunnitteilla on että Aalto-yliopiston osuudesta tulee virallinen.
Uuno V. Helava
Uuno (Uki) Vilho Helava (1923–1994) oli ilmakuvauskartoituksen kehittäjänä ja kansainvälinenä edelläkävijä. Hän opiskeli Teknillisen korkeakoulussa 1940-luvulla ja siirtyi sitten luomaan uraa Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Hänelle myönnettiin 1978 Teknillisen korkeakoulun kunniatohtorin arvonimi. Hänen nimeään kantaa U. V. Helava -palkinto. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2000.
Kalle Kettula
Kalle Iivari Kettula (29. syyskuuta 1929 Viipuri – 8. marraskuuta 2014 Tampere) oli suomalainen koripalloilija ja pesäpalloilija voittaen kummassakin lajissa aikuisten SM-mitalin.
Koripalloa Tampereen Pyrinnön kasvatti Kettula pelasi Suomen pääsarjassa Pyrintöä edustaen vuosina 1952–1954 ja yhteensä kolmessa ottelussa vuosina 1957–1958. Hän saavutti SM-hopeaa kaudella 1958.
Suomen maajoukkueen kokoonpanoon Kettula kuului kahdessa vuonna 1953 pelatussa ottelussa Ruotsia ja Tanskaa vastaan. Hän teki kummassakin ottelussa kaksi pistettä.
Pesäpallossa Kettula voitti Pyrinnön joukkueessa SM-pronssia vuonna 1949, ja hän oli varamiehenä vuoden 1948 Itä–Länsi-ottelussa. Kori- ja pesäpallon lisäksi Kettula pelasi 1940–1950-luvuilla käsipalloa ja jääpalloa. Hän työskenteli varastonhoitajana.
Kettula kuoli Tampereella 8. marraskuuta 2014, 85-vuotiaana.
Eero Laitala
Eero Laitala on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Laitala pelasi Suomen pääsarjaa neljä kautta vuosina 1956–1959 Tampereen Pyrinnössä, jossa saavutti SM-hopeaa kaudella 1958.
Kauden 1962–1963 Laitala toimi Pyrinnön SM-sarjassa kuudenneksi sijoittuneen naisten edustusjoukkueen valmentajana.
Veikko Tarmio
Veikko Tarmio on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.
Tarmio saavutti Tampereen Pyrinnössä SM-hopeaa kaudella 1958.
Suopayrtit
Suopayrtit ("Saponaria") on kohokkikasveihin kuuluva suku, jossa on noin 20 lajia yksi- ja monivuotisia kasveja. Niitä esiintyy Euroopassa ja Lounais-Aasiassa. Monet suopayrtit kasvavat vuoristojen niityillä ja kallioilla. Suvussa on pystykasvuisia ruohokasveja, kuten rohtosuopayrtti ja monia matalan mattomaisesti kasvavia kivikkokasveja, kuten kivikkosuopayrtti. Suopayrtit ovat hyvin lähisukuisia käenkukille ja kohokeille. Merkittävä ero on se, että suopayrttien vaaleanpunaisissa tai valkoisissa kukissa on vain kaksi emin vartaloa. Muutamia suopayrttilajeja ja -risteymiä viljellään perennana, italiansuopayrttiä yksivuotisena koristekasvina.
Pesäpallon naisten Suomen Cup 1991
Pesäpallon Suomen Cup järjestettiin naisille 13.kerran kesällä 1991. Kilpailun voitti Viinijärven Urheilijain SM-sarjajoukkue.
Cup-mestarit 1991: Erna Kentala, Armi Ahola, Ulla Räsänen, Anu Turpeinen, Virpi Lappalainen, Marjut Huhtakangas, Sirpa Tikka, Eeva Karttunen, Outi Peippo ja Jutta Reijonen.
BLT
BLT eli BLT-leipä on voileipälaji, jonka nimi tulee englannin kielen sanoista "bacon, lettuce" ja "tomato" eli pekoni, salaatti ja tomaatti. Tällainen alun perin pohjoisamerikkalainen kerrosvoileipä valmistetaan yleensä täytteenä olevista pekonista, salaatista, tomaatista ja majoneesista sekä leivästä.
Lumber Workers Industrial Union of Canada
Lumber Workers Industrial Union of Canada (LWIUC) oli vuosina 1924–1935 Kanadassa toiminut metsureiden ammattiliitto.
LWIUC:n perustivat vuonna 1924 Sault Ste. Marien kaupungissa kanadansuomalaiset kommunistit, jotka olivat tyytymättömiä syndikalistisen Industrial Workers of the World (IWW) -liiton alaisuudessa toimineeseen vanhaan metsurien ammattiliittoon. Perustajajäseniä olivat muun muassa Alfred Hautamäki ja Kalle Salo. Tärkeässä roolissa oli myös A. T. Hill, joka toimi Kandan kommunistisen puolueen suomalaisen osaston johtajana ja oli aikaisemmin ollut näkyvä IWW:n jäsen.
Liitto oli koko toimintansa ajan läheisissä kytköksissä kommunistiseen puolueeseen. Sen toimisto sijaitsi nykyään Thunder Bayhin kuuluvassa Port Arthurin kaupungissa, joissa molemmissa oli laaja suomalaisyhteisö. LWIUC julkaisi kuukausittain ilmestyvää "Metsätyöläinen"-lehteä, joka painettiin "Vapauden" kirjapainossa Sudburyssä.
1930-luvun alussa liito sai jalansijaa suomalaisten lisäksi myös ruotsalaisten ja eri Itä-Euroopan maista tulleiden siirtolaisten sekä kanadanranskalaisten työläisten keskuudessa. LWIUC lakkautettiin vuonna 1935, kun Komintern muutti linjaansa ja kommunistit alkoivat omien ammattiliitojensa sijaan toimimaan maltillisimpien liittojen sisällä.
Gilmore-palkinto
Gilmore-palkinto ("Gilmore Artist Award") on klassisen musiikin palkinto, joka jaetaan joka neljäs vuosi. Palkinto myönnetään pianistille, joka tuomariston mielestä ansaitsee laajempaa huomiota. Palkintosumma on 300 000 dollaria (noin 220 000 euroa).
Palkinnon on perustanut yhdysvaltalainen Irving S. Gilmore Foundation. Palkinnon saaja ei tiedä että hän on harkinnassa palkinnon saajaksi.
Niilo Mäkelä (kanadalainen sotilas)
Niilo Johannes Mäkelä (1908 Oulu, Suomen suuriruhtinaskunta – maaliskuu 1938 Caspe, Espanja) oli kanadansuomalainen kaivos- ja metsätyömies, joka osallistui Espanjan sisällissotaan vapaaehtoisena tasavaltalaisten puolella taistelleiden Kansainvälisten prikaatien joukoissa.
Oulussa syntynyt Mäkelä muutti vuonna 1924 Kanadaan, aluksi Ontarion Timminsiin. Hän työskenteli sen jälkeen eri puolilla Kanadaa metsä- ja kaivostyöläisenä. Hän ryhtyi 1930-luvun alussa "Vapaus"-lehden toimittajaksi ja liittyi 1932 Kanadan kommunistiseen puolueeseen. Vuodesta 1934 hän toimi kaivostyöläisten ammattiyhdistysorganisoijana ja kommunistien aluesihteerinä, kunnes lähti 1937 vapaaehtoisena Espanjaan.
Mäkelää kuvailtiin olemukseltaan isokokoiseksi ja hiljaiseksi mieheksi. Hän johti kapteenin arvoisena kanadalaisista vapaaehtoisista koottuun Mackenzie-Papineau-pataljoonaan kuulunutta konekiväärikomppaniaa, joka koostui lähinnä kanadansuomalaisista työläisistä. Myös Ilkka-Antikainen -komppaniaksi kutsutun yksikön varapäällikkönä toimi muun muassa Jules Päiviö. Mäkelä oli yksi Mackenzie-Papineau-pataljoonan pidetyimmistä johtajista, jota arvostettiin hänen rohkeutensa sekä miehiinsä pitämän läheisen suhteen vuoksi. Suurin osa komppanian miehistä oli Mäkelälle tuttuja jo ennen sotaa Ontarion työmailta.
Mäkelä kaatui 16.–17. maaliskuuta 1938 käydyn Caspen taistelun yhteydessä Zaragozan maakunnassa. Hän haavoittui vakavasti ja kuoli myöhemmin sairaalassa. Mäkelän kuoleman jälkeen hänen taistelutoverinsa nimesivät Capçanesin kylässä aukion Mäkelän mukaan ja pystyttivät paikalle muistomerkin. Kenraali Francon joukot kuitenkin tuhosivat sen vallattuaan kylän tammikuussa 1939. 2000-luvun alussa puolestaan brittiläinen kirjailija Angela Jackson löysi Tarragonan vuorilta Mäkelälle pystytetyn toisen muistokiven.
Hagsätran metroasema
Hagsätran metroasema on Tukholman metron asema Hagsätrassa. Metroasema avattiin 1. joulukuuta vuonna 1960. Se on osa T-bana 19 -linjaa ("vihreä linja"). Etäisyys Slussenin asemalle Hagsätran asemalta on noin kymmenen kilometriä.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 9 300 matkustajaa päivässä.
Kolmen kaupungin kasvot
Kolmen kaupungin kasvot on Matti Kassilan ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 1962. Elokuva on kolmen kaupungin, Helsinki, Turku, Tampere, esittelyelokuva.
Elokuvan ensi-ilta oli Helsingin Kaleva- ja Kino-Palatsi-teattereissa 7. joulukuuta 1962. Risto Orko sai työstään tuottaja-Jussi-palkinnon.
Kassila oli 1940-luvulla perehtynyt dokumenttielokuvan tekoon saattaessaan valmiiksi joukon Topo Leistelän vaihtaessa taloa kesken jääneitä lyhyitä dokumentteja. Ajatus dokumenttien teosta jäi pitkäksi aikaa itämään ja toteutui, kun Risto Orko kiinnostui ehdotuksesta. Kassila kertoo, että dokumentin käsikirjoitus oli lähinnä luettelo siitä, mitä on kuvattava, ja varsinaisesti elokuva syntyi leikkauspöydällä 20 000 metrin materiaalista.
Kassila väsyi dokumentin tekoon ja teki välillä yhden Palmu-elokuvan ennen kuin jatkoi taas työtä. Eräiden muutosten jälkeen dokumentti valmistui. Elokuvatarkastamo poisti siitä Helsinki-jakson striptease-kohtauksen.
Aikalaisarvioissa Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) ja Inkeri Lius (Suomen Sosialidemokraatti) suhtautuivat elokuvaan myönteisesti. Sen sijaan ruotsinkielisissä lehdissä nimimerkki Tittaren? (Folktidningen Ny Tid) ja Henry G. Gröndahl (Hufvudstadsbladet) tyrmäsivät elokuvan vahvoin ilmaisuin.
Tampere-osuutta pidettiin yleisesti parhaana. Jukka Martinkari kirjoittaa (Turun Sanomat): "Tampereen kohdalla tekijä on ollut herkimmillään, niinpä tulos onkin kolmesta onnistunein."
Myöhemmissä arvioissakin mielipiteet jakautuivat. Harri Moilanen (Kansan Uutiset) piti tulosta naiivina, Antti Lindqvist (Katso) puolestaan kirjoitti, että se on "sympaattisella, usein tahattoman koomisella tavalla lyyrinen ja kaunopuheinen kokonaisuus".
Högdalenin metroasema
Högdalenin metroasema on Tukholman metron asema Högdalenissa. Metroasema otettiin käyttöön 22. marraskuuta vuonna 1954. Tuolloinen asema oli väliaikainen: Nykyinen asemarakennus avattiin 3. marraskuuta vuonna 1957. Högdalenin metroasema on osa T-bana 1 -linjaa ("vihreä linja"). Etäisyys Slussenin metroasemalle Högdalenin asemalta on noin 7,3 kilometriä.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 16 700 matkustajaa päivässä.
Hökarängenin metroasema
Hökarängenin metroasema on Tukholman metron asema Hökarängenissä. Metroasema avattiin 1. lokakuuta vuonna 1950. Se on osa metron vihreätä linjaa ("Gröna linjen"). Etäisyys Slussenin asemalle Hökarängenin metroasemalta on noin 7,7 kilometriä, ja matka-aika T-Centraleniin on noin 18 minuuttia. Metroaseman on suunnitellut arkkitehti Peter Celsing. Asemalla on Hanns Karlewskin pronssitaidetta vuodelta 1995.
Vuonna 2013 asemaa käytti arkisin 12 600 matkustajaa päivässä.
Bror
Bror on ruotsalainen miehen etunimi, joka johtuu ruotsin kielen veljeä tarkoittavasta sanasta "bror". Muodossa "Broder" tai "Brodher" nimi on ollut käytössä jo keskiajalla, Suomessakin 1400-luvulta.
Suomessa nimi Bror on vuoden 2018 loppuun mennessä annettu Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan hieman yli 3320 henkilölle. Suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Brorin nimipäivä on 9. tammikuuta, samana päivänä, jolle suomen­kielisessä kalenterissa on sijoitettu nimen käännös­vastine Veli.
Indi Loveless
Indi Loveless on Suomessa asuva Korsikalla syntynyt muusikko. Indin ensisingle julkaistiin 3.4.2013. Singlellä oli kappaleet Bushes sekä Near. Molemmista kappaleista tehtiin myös video.
Indin musiikkiharrastus alkoi viisivuotiaana ja johti konservation kautta musiikkiakatemian tutkintoon. Ensiesiintyminen ranskalaisessa radiossa tapahtui jo 11-vuotiaana ja viisi vuotta myöhemmin Indi elättikin jo itsensä kiertuemuusikkona.
Oman studion Indi perusti vuonna 2006 Korsikaan, jossa hän ensitöikseen tuotti levytyssopimukseen ja Euroopan kiertueeseen johtaneen levynsä Seven Murmuring Chains (2007).
Vuonna 2008 Indi halusi uuden suunnan sekä musikilleen että uralleen ja muutti Suomeen. Jo ensimmäinen bändikiinnitys vei hänet vokalistin sekä keulakuvan toimessa kaikille maininnanarvoisille klubilavoille sekä radioaalloille Suomessa. Sittemmin keskityttyään soolouraansa ja musiikin tuottamiseen on toiminut yhteistyössä mm. Johnny Lee Michaelsin kanssa.
Tuhlattuaan vuoden odotellen silloisen ranskalaisen managerinsa Jean Michel Lebigot’n (mm. Robbie Williams) toimia, Indi päätti vaihtaa suomalaiseen vaihtoehtoon (Misty Fingez) ja uusi yhteistyö toikin heti paljon säpinää tullessaan. Vuonna 2012 uutta materiaalia valmistui kahden levyn edestä, Bushes-sinkkubiisistä julkaistiin video (ohjaus: Mara Jelinko: Raindance International Film Festival of London 2012 -voittaja) , lähes 80 keikkaa pääasiassa Etelä-Euroopassa, USA:laisen levy-yhtiön (Halcyon Records) pyynnöstä Rolling Stones cover-julkaisu, useiden elokuva-, dokumentti- ja mainossoundtrackien tekeminen sekä vierailu artistina levyllä, jonka tuotti mm. Olli Halonen (Disco) ja Sampsa Astala (Lordi) ja jonka muista muusikoista mainittakoon Juska Salminen (HIM, To/Die/For).
Uuden vuoden alla 2013 julkaistiin Indin toinen video kappaleelle Near. Videolla käsitellään Suomessakin useita kertoja sattuneita koulusurmia. Huumeriippuvuutta ja addiktioita käsittelevän toisen singlen video Charlie julkaistiin 16.1.2014.
Indi Lovelessin musiikki on tuore yhdistelmä sähköistä pop-rockia ja joskus hyvinkin tummia artistin sielunmaisemia.
Indi Loveless esiintyy tällä hetkellä kahdenlaisena kokoonpanona. Erittäin näyttävä ja voimakassoundinen sähkösetti sisältää basistin sekä rumpalin. Indiä voi kuulla myös akustisena, jolloin setti sisältää sovitettujen originaalien lisäksi cover-klassikoita.
Veikko Saari
Veikko Vihtori Saari (23. joulukuuta 1917 – 22. syyskuuta 1992) oli suomalainen liikenneneuvos. Hänet tunnettiin niin kotimaan kuin ulkomaan tavaraliikenteen uranuurtajana.
Hän jatkoi isänsä Vihtori Saaren (7. maaliskuuta 1891 – 27. joulukuuta 1967) vuonna 1912 alullepaneman kuljetusliikkeen kehittämistä. Saari-yhtiöistä, johon kuuluivat Kuljetusliike Saari Oy, Trans-Saari ja Turku-Kiito, kasvoi tunnettu kuljetuskonserni. Veikko Saaren osuus koko tavaraliikenteen kehittäjänä on niin ikään erittäin merkittävä. Kuljetusyritysten johtamisen ohella hän on ollut luomassa Suomeen nykyisen kaltaista tavara-asemakulttuuria. Veikko Saarella oli enemmistöosakkuus myös Kiitolinja Oy:ssä ja Finnexpress Oy:ssä. Vuonna 1989 Veikko Saari myi yllättäen koko yrityskonserninsa Speditor Oy:lle.
Veikko Saari omistautui täysin asioille, jotka olivat hänelle tärkeitä. Hänen aktiivinen osallistumisensa järjestötyöhön on vaikuttanut suurelta osin ammattimaisen tavaraliikenteen kasvuun ja kehittymiseen. Hänelle myönnettiin liikenneneuvoksen arvo vuonna 1969. Saari toimi mm. Tavaralinjat ry:n puheenjohtajana vuosina 1981-1985.
Veikko Saari kuoli 22. syyskuuta 1992.
Liiketoimintamalli
Liiketoimintamalli on kuvaus keskeisistä liiketoiminnan menestystekijöitä sekä niiden välisistä riippuvuussuhteista, joilla arvoa luodaan osakkeenomistajille.
Liiketoimintamallilla on myös keskeinen rooli strategian toimeenpanon onnistumisessa. Useiden tutkimusten mukaan yritykset kokevat suurimmaksi haasteekseen juuri strategian käytäntöön viemisen. Liiketoimintamallilla voidaan hahmottaa ne keskeiset elementit, joiden avulla strategia voidaan toteuttaa käytännössä (Lähde: Kohti menestyvää liiketoimintamallia, Esa Saarelainen).
Liiketoimintamallin ytimen muodostaa asiakaslupaus. Muita keskeisiä elementtejä ovat asiakkuusstrategian osatekijät: asiakaskohderyhmät, kohderyhmille suunnatut tuotteet ja palvelut sekä tapa toimia (jakelu- ja palvelumallit) eri asiakaskohderyhmien kanssa. Lisäksi liiketoimintamalliin olennaisina kuuluvat sisäiset voimavarat: henkiset ja fyysiset resurssit, organisaatiorakenne sekä johtamismalli. Asiakkuusstrategian ja voimavarojen keskinäisen tasapainon tarkastelu on erittäin tärkeää, jotta yritys pystyy lunastamaan antamansa lupaukset. Strategiset tavoitteet, ansaintamallit ja kustannusrakenne luovat raamit toiminnalle.
Liiketoimintamalli-käsite nousi voimakkaasti esille 1990-luvulla internet-huuman myötä. Liiketoimintamallin nähtiin olevan ratkaisun kaikkeen ja sen uskottiin tekevän strategian tarpeettomaksi. Tosiasiassa liiketoimintamalli-käsitettä on eri lähteissä käsitelty hyvin eri sisältöisenä. On tärkeää tarkistaa, mitä liiketoimintamallilla missäkin yhteyksissä tarkoitetaan. Usein liiketoimintamallista puhuttaessa tarkoitetaan sen yhtä osa-aluetta. Tyypillistä on esimerkiksi, että ansaintamallista, johtamismallista tai asiakaslupauksesta puhuttaessa käytetään termiä liiketoimintamalli, vaikka kyseessä on vain yksi osa-alue siitä.
Liiketoimintamalli on tapa kuvata yrityksen liiketoiminnan keskeiset menestystekijät ja niiden väliset suhteet. Liiketoimintamallin pohjalta voidaan laatia tarkemmat yksityiskohtaiset suunnitelmat ja laskelmat liiketoimintasuunnitelman muotoon.
Ketoglutaraattidehydrogenaasikompleksi
Ketoglutaraattidehydrogenaasikompleksi on kolmen entsyymin ketoglutaraattidehydrogenaasin, dihydrolipoyylisukkinyylitransferaasin ja dihydrolipoyylidehydrogenaasin muodostama entsyymikompleksi. Ketoglutaraattidehydrogenaasikompleksi katalysoi sitruunahappokierrossa sukkinyylikoentsyymi-A:n muodostumista alfaketoglutaarihaposta.
Ketoglutaraattidehydrogenaasikompleksi muistuttaa rakenteeltaan ja toiminnaltaan hyvin paljon pyruvaattidehydrogenaasikompleksia ja näiden entsyymikompleksien toimintamekanismit ovat hyvin samankaltaiset. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa ketoglutaraattidehydrogenaasi reagoi alfaketoglutariinihapon kanssa ja ketoglutariinihappo muodostaa ylidin entsyymin tarvitseman koentsyymin tiamiinipyrofosfaatin kanssa. Seuraavassa vaiheessa tästä välituotteesta eliminoituu hiilidioksidia ketoglutaraattidehydrogenaasin katalysoimana ja muodostuva välituote reagoi lipoamidin kanssa. Tämä lipoamidijohdannainen vaihtoesteröidään koentsyymi-A:n kanssa, jolloin muodostuu sukkinyylikoentsyymi A:ta. Tätä reaktiota katalysoi dihydrolipoyylisukkinyylitransferaasi, joka tarvitsee kofaktorikseen lipoiinihapon. Kolmas kompleksin entsyymi dihydrolipoyylidehydrogenaasi tarvitsee koentsyymikseen FAD- ja NAD-molekyylin, joka pelkistyy reaktioissa NADH:ksi.
Ketoglutaraattidehydrogenaasiainhiboivat sen tuotteet sukkinyylikoentsyymi-A ja NADH. Sen inhibiittoreita on myös ATP eli solun energiavarastojen ollessa suuret ketoglutaraattidehydrogenaasin toiminta estyy. Arseenimyrkytys johtuu ketoglutaraattidehydrogenaasikompleksin inhiboitumisesta. Komenarvoinen arseeni esiintyy eliöissä arseniitti-ionina, joka muodostaa stabiilin kompleksin lipoiinihapon kanssa eikä dihydrolipoyylisukkinyylitransferaasi kykene toimimaan. eräät kahdenarvoiset metallikationit kuten kalsiumionit aktivoivat ketoglutaraattidehydrogenaasikompleksia.
Hermann von Eichhorn
Emil Gottfried Hermann von Eichhorn (13. helmikuuta 1848 Breslau – 30. heinäkuuta 1918 Kiova, Ukraina) oli saksalainen kenraalisotamarsalkka, joka palveli komentajana ensimmäisessä maailmansodassa ja toimi miehitetyn Ukrainan sotilaskuvernöörinä vuonna 1918. Hänet murhattiin.
Eichhorn liittyi vuonna 1866 Preussin toiseen kaartinrykmenttiin ja osallistui 1866 sotaan Itävaltaa vastaan sekä 1870–1871 Ranskan–Saksan sotaan. Vuonna 1901 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin yhdeksännen jalkaväkidivisioonan sekä 1904 Württembergiin sijoitetun 13:nnen armeijakunnan komentajaksi. Vuonna 1905 hänet ylennettiin jalkaväenkenraaliksi ja 1913 kenraalieverstiksi sekä nimitettiin jälkimmäisessä yhteydessä seitsemännen sotilaspiirin tarkastajaksi. Maailmansodan puhjetessa Eichhorn oli sairaana, ja palasi palvelukseen vasta vuoden 1915 alussa tullessaan vastaperustetun 10:nnen armeijan komentajaksi itärintamalle. Hän komensi armeijaansa Masurian järvien toisessa taistelussa helmikuussa 1915 sekä Kaunasin valtauksessa saman vuoden elokuussa ja Vilnan valtauksessa syyskuussa. Myöhemmin hänen komentoonsa annettiin Puolan pohjoisosan rintamaosuudesta vastannut ”armeijaryhmä Eichhorn” ja hänet ylennettiin joulukuussa 1917 kenraalisotamarsalkaksi.
Brest-Litovskin rauhansopimuksen tultua voimaan Eichhornin komentajantehtävät itärintamalla päättyivät ja hänet nimitettiin huhtikuussa 1918 Ukrainaa miehittäneiden saksalaisten ja itävaltalaisten joukkojen komentajaksi sekä Ukrainan sotilaskuvernööriksi. Hänen vastuullaan oli Brest-Litovskin ankarien rauhanehtojen mukaisesti Ukrainan luonnonvarojen ja erityisesti viljantuotannon valjastaminen mahdollisimman tehokkaasti saksalaisten käyttöön, mikä teki hänen hallinnostaan hyvin epäsuositun Ukrainassa. Tämän seurauksena Eichhorn ja hänen adjutanttinsa joutuivat 30. heinäkuuta 1918 ukrainalaisen vasemmistososialistivallankumouksellisen Boris Mihailovitš Donskoin surmaamiksi keskellä Kiovan katua.
Marraskuusta 1941 lokakuuhun 1943 Kiovan pääkatu H’reštšatyk oli nimetty Eichornin mukaan.
Cygnus (avaruusalus)
Cygnus on Orbital Sciences Corporation-yhtiön valmistama avaruusalus, jolla lähetetään rahtia Kansainvälistä avaruusasemalle. Kapseli laukaistaan yhtiön omalla Antares-raketilla.
Aluksen ensimmäinen laukaisu ja samalla telakoituminen avaruusasemalle tapahtui syyskuussa 2013. Ensimmäinen varsinainen huoltolento tapahtui tammikuussa 2014.
Alus on nimetty Joutsenen tähtikuvion kreikankielisen nimen mukaan. Cygnus on osa NASAn Commercial Orbital Transportation Services (COTS)-ohjelmaa, jonka tarkoitus on kehittää kaupallista avaruutoimintaa. Cygnus on Dragon-kapselin jälkeen toinen kaupallinen avaruusaseman huoltoalus. Niiden lisäksi asemaa huolletaan avaruussukkulan käytöstä poiston jälkeen venäläisellä Progress-aluksella, ESA:n ATV-aluksella ja japanilaisella HTV-aluksella.
Cygnusia ei laukaista Floridan Cape Canaveralista vaan laukaisupaikkana toimii NASAn Virginiassa sijaitseva Wallops Flight Facility-tukikohta.
Alus ei telakoidu itsenäisesti, vaan avaruuaseman miehistö ohjaa kapselin telakointiporttiin aseman Canadarm2-robottikäsivarren avulla. Cygnus ei laskeudu Maahan, vaan tuhoutuu pudotessaan ilmakehään.
Rudolf Stöger-Steiner von Steinstätten
Rudolf Stöger-Steiner von Steinstätten (26. huhtikuuta 1861 Pernegg an der Mur – 12. toukokuuta 1921 Graz) oli itävaltalainen kenraali, joka toimi Itävalta-Unkarin viimeisenä sotaministerinä vuosina 1917–1918.
Stöger-Steiner oli alkuperäiseltä nimeltään Rudolf Stöger. Kun hänen kasvatti-isänsä Joseph Steiner, joka oli aateloitu nimellä "von Steinstätten", adoptoi hänet vuonna 1891, hän sai nimen Stöger-Steiner von Steinstätten. Hän liittyi vapaaehtoisena armeijaan vuonna 1878 ja yleni vuoteen 1909 mennessä kenraalimajuriksi. Hän toimi taktiikan opettajana sotakoulussa ja myöhemmin armeijan tarkka-ampujakoulun johtajana. Vuonna 1912 hänet ylennettiin sotamarsalkkaluutnantiksi ja nimitettiin neljännen jalkväkidivisioonan komentajaksi.
Ennen ensimmäisen maailmansodan alussa Stöger-Steiner komensi jalkaväkidivisoonaansa Galitsiassa, mistä hänet siirrettiin toukokuussa 1915 armeijakunnan komentajaksi Isonzon rintamalle. Komentajana hän ei ollut erityisen näkyvä, mutta huhtikuussa 1917 hänet nimitettiin yllättäen näkyvään asemaan valtakunnan sotaministeriksi eronneen Alexander von Krobatinin tilalle. Stöger-Steiner oli kompromissivalinta Itävallan ja Unkarin johdon välillä. Tehtävässään hän osoittautui päteväksi, mutta sota oli jo ajanut valtakunnan sellaiseen tilaan, jossa tarvikehuollon varmistaminen ja siviiliväestön pitäminen rauhallisina olivat lähes mahdoton tehtävä. Stöger-Steiner vakuutti keisari Kaarle I:lle, että Itävalta-Unkari kestäisi vielä seuraavan sotatalven, mutta keväällä 1918 hän aavisti tappion olevan edessä. Sen jälkeen hän panosti sisäisen järjestyksen säilyttämiseen ja komensi siihen tarkoitukseen seitsemän divisioonaa rintamalta. Hän joutui lopulta eroamaan vallankumouksen seurauksena marraskuussa 1918. Viimeisen sotavuoden aikana Stöger-Steiner korotettiin vapaaherraksi ja ylennettiin kenraalieverstiksi.
Danyang–Kunshan-silta
Danyang–Kunshan-silta on Kiinassa sijaitseva maasilta. Se kulkee Shanghain ja Nanjingin välillä ja on osa Pekingin ja Shanghain välistä suurnopeusrautatietä. Silta on 164,8 kilometriä pitkä ja siten maailman pisin silta. Korkeudeltaan silta on keskimäärin 31 metriä maanpinnasta. Sillan läntinen pää on Danyangissa ja itäinen pää Kunshanissa lähellä Shanghaita. Sieltä rautatie jatkaa Shanghaihin maan tasolla.
Silta valmistui 2010 ja avattiin kesäkuussa 2011. Sen rakentaminen vei neljä vuotta ja maksoi lähes 8,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Velma
Velma on lähinnä etunimi. Suomessa on Velmoja alle 56 naista.
Franz Rohr von Denta
Franz Rohr von Denta (alk. Denta; 30. lokakuuta 1854 Arad, Unkari – 9. joulukuuta 1927 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen sotamarsalkka, joka palveli komentajana Itävalta-Unkarin armeijassa ensimmäisessä maailmansodassa.
Rohr von Denta kävi Teresian sotilasakatemian Wiener Neustadtissa ja valmistui ratsuväenupseeriksi aloittaen palveluksensa kolmannessa galitsialaisessa ulaanirykmentissä vuonna 1876. Myöhemmin hän palveli esikuntatehtävissä. Rohr von Denta yleni 1896 everstiksi, 1903 kenraalimajuriksi, 1907 sotamarsalkkaluutnantiksi ja 1911 jalkaväenkenraaliksi. Hän toimi vuodesta 1909 kaikkien sotilasoppilaitosten ylitarkastajana ja vuodesta 1913 Unkarin armeijan eli Honvédin ylipäällikkönä. Maailmansodan puhjettua elokuussa 1914 Rohr von Denta sai vastuulleen Itävalta-Unkarin Italian-vastaisen rajan puolustuksen ja komentoonsa kaikki rajamaakuntiin sijoitetut joukot, vaikka Italia ei ollutkaan vielä mukana sodassa. Italian julistettua sodan toukokuussa 1915 hän sai komentoonsa ”armeijaryhmä Rohrin”, joka puolusti menestyksekkäästi Kärntenin aluetta helmikuuhun 1916 saakka. Oman armeijaryhmänsä hajottamisen jälkeen hänestä tuli 10:nnen ja kesäkuussa 1916 11:nnen armeijan komentaja Trentinon luona. Toukokuussa 1916 Rohr von Denta ylennettiin kenraalieverstiksi.
Helmikuussa 1917 Rohr von Denta siirrettiin Romanian-vastaiselle rintamalle ensimmäisen armeijan komentajaksi Arthur Arz von Straussenbergin tilalle, josta oli tehty pääesikunnan päällikkö. Rohr von Denta aateloitiin huhtikuussa 1917 ja Romanian kanssa tehdyn aselevon jälkeen hänet ylennettiin tammikuun 1918 lopussa sotamarsalkaksi. Kun Romanian kanssa oli solmittu rauha, ensimmäinen armeija hajotettiin 15. huhtikuuta 1918 ja Rohr von Denta vetäytyi palveluksesta.
Rohr von Dentan kirjoittama taktiikan käsikirja "Taktisches taschenbuch" oli aikanaan laajalti käytetty.
Samlink
Oy Samlink Ab on suomalainen finanssialan ratkaisujen kehittäjä ja palveluntuottaja sekä taloushallinnon palveluja tarjoava it-yritys. Samlinkin asiakaskuntaan kuuluu pääasiassa finanssialan toimijoita, kuten pankkeja, luottolaitoksia ja sijoituspalveluyrityksiä.
Samlink-konserniin kuuluu emoyhtiö Oy Samlink Ab:n lisäksi tytäryhtiö Project-It Oy (51,5 % äänivallasta). Samlink myi toisen tytäryhtiönsä, PP-Laskennan Aktialle, Oma Säästöpankille, POP Pankki -ryhmälle ja Säästöpankkiryhmälle 30.8.2018. Samlinkin toimipisteet sijaitsevat Espoossa ja Jyväskylässä, pääkonttori sijaitsee Espoon Leppävaarassa.
Samlinkissa työskentelee noin 390 työntekijää, esimerkiksi mobiili- ja verkkopalvelujen suunnittelussa, keskuskoneympäristössä sekä erilaisissa projektinjohto- ja tuotekehitystehtävissä.
Samlinkin omistajia ovat Aktia Pankki Oyj, Säästöpankkiryhmä, Oma Säästöpankki Oyj, Handelsbanken, POP Pankit, Posti Group Oyj ja muut. Kymmenen suurinta omistajaa omistavat Samlinkista yhteensä noin 75 prosenttia, muut omistajat (55 kpl) yhteensä noin 25 prosenttia.