hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Li Weifeng
Li Weifeng (kiin. 李玮峰, s. 1. joulukuuta 1978 Changchun, Kiina) on kiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hänen nykyinen seuransa on Kiinan miesten jalkapallon pääsarjassa Kiinan Superliigassa pelaava Tianjin Teda. Li on vuonna 1998 alkaneella urallaan edustanut Kiinan maajoukkuetta yli sadassa ottelussa.
Hänet tunnetaan parhaiten hyvästä pääpelistään, jonka mukaan hän onkin saanut lempinimen "Isopää".
Li aloitti seurajoukkueuransa vuonna 1998 Kiinan Superliigassa pelaavassa Shenzhen Ping'anissa. Hän pelasi siellä neljä kautta, joiden aikana hän edusti joukkuettaan peräti 92 ottelussa, tehden neljä maalia. Kaudella 2002–2003 hän pelasi yhden ottelun Evertonin joukkueessa, joka pelaa Valioliigassa, Englannin jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla. Li ei pystynyt vakuuttamaan valmennusjohtoa kyvyillään ja siirtyi nopeasti takaisin Shenzheniin, joka oli muuttanut joukkueensa nimen Jianlibaoksi.
Vuonna 2006 Jianlibao kärsi talousvaikeuksista, ja Li joutui jättämään seuran monen muun joukkuetoverinsa tavoin. Hän pysyi edelleen maansa pääsarjassa, ja siirtyi tällä kertaa pelaamaan Shanghai Shenhua FC:hen, vaikka Serie A:n Fiorentina olisi ollut myös kiinnostunut ostamaan hänet.
Peliajan puutteen vuoksi Li vaihtoi kaksi vuotta myöhemmin edelleen seuraa kotimaassaan. Hän osallistui kahteen otteluun Wuhan Guanggun joukkueessa, kunnes se pian vetäytyi liigasta ja lopetti kokonaan toimintansa epäoikeudenmukaiseksi katsomansa kohtelun vuoksi. Li jäi ilman seuraa loppukauden ajaksi. Suuri osa joukkueen pelaajista laitettiin kauden lopuksi siirtolistalle, heidän joukossaan myös Li. Hetken ajan näytti, ettei hän pääsisi pelaamaan mihinkään seuraan, mutta AFC:n mestareiden liigan uusi sääntö muutti kaiken. Säännön mukaan jokaisella joukkueella tulee olla vähintään yksi ulkomaalainen pelaaja. Japanin ja Etelä-Korean pääsarjojen joukkueet kiinnostuivat heti Listä, joka lopulta valitsi joukkueekseen Korean K-Leaguessa pelaavan Suwon Samsung Bluewingsin, jonka kanssa hän teki 400 000 Yhdysvaltain dollarin arvoisen sopimuksen kahdeksi vuodeksi.
Li sai kahden keltaisen kortin myötä ulosajon ensimmäisessä Bluewingsin ottelussaan AC Sparta Prahaa vastaan. Toisessa ottelussa hän kuitenkin hyvitti tilanteen tekemällä ottelun avausmaalin. Ottelu pelattiin japanilaista Kashima Antlersia vastaan, ja Bluewings voitti sen luvuin 4–1.
Tammikuussa 2011 Li palasi takaisin Kiinaan, jossa hän allekirjoitti sopimuksen Tianjin Tedan kanssa.
Li pelasi ensimmäisen maajoukkueottelunsa Kiinan joukkueessa marraskuussa 1998. Tuolloin kyseessä oli ystävyysottelu Etelä-Koreaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki alle kuukautta myöhemmin Aasian kisoissa Omanin jalkapallomaajoukkuetta vastaan.
Kiinan valmentaja Arie Haan nimesi Lin joukkueensa kapteeniksi vuonna 2003. Hänen kapteenin paikkansa luovutettiin myöhemmin Zheng Zhille.
Voimistelu kesäolympialaisissa 2000
Vuoden 2000 kesäolympialaisten voimistelu järjestettiin 16. – 25. syyskuuta ja 28. syyskuuta – 1. lokakuuta 2000. Teline- ja trampoliinivoimistelu järjestettiin Sydney SuperDomessa ja rytminen voimistelu Sydneyn Olympic Parkin kolmannessa paviljongissa. Tämä oli 24. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Tapahtumia oli 18.
Ed Marinaro
Ed Marinaro (s. 31. maaliskuuta 1950 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja. Cornellin yliopiston joukkueessa pelannut Marinaro varattiin NFL:n vuoden 1972 varaustilaisuudessa, varaajana Minnesota Vikings. Marinaro pelasi ammattilaisena kuusi kautta, kunnes joutui lopettamaan uransa jalkavamman takia. Marinaro pääsi College Football Hall of Fameen vuonna 1991. Jalkapallouransa jälkeen Marinaro muutti Los Angelesiin ja ryhtyi näyttelijäksi. Hän on näytellyt muun muassa Hill Street Blues -televisiosarjassa Joe Coffeyn roolissa vuosina 1981–1987.
Jonathan Téhoué
Jonathan Téhoué (s. 3. elokuuta 1984) on ranskalainen jalkapallohyökkääjä. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Belgiassa ja Turkissa ja siirtyi vuonna 2009 englantilaiseen ykkösliigaseuraan Leyton Orientiin, jossa hän pelasi kahden ja puolen kauden aikana 62 liigaottelua ja teki niissä 12 maalia. Maaliskuussa 2012 hänet lainattiin yhtä sarjatasoa alempana pelaavaan Swindon Towniin.
Ye Shiwen
Ye Shiwen (yksinkertaistetuilla merkeillä: 叶诗文, perinteisillä merkeillä: 葉詩文, pinyin: Yè ShīWén, s. 1. maaliskuuta 1996 Hangzhou) on kiinalainen uimari.
Ye voitti Kantonin Aasian kisoissa 2010 kultaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 2.09,37 ja 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.33,79. Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa 2010 hän sai samoissa lajeissa hopeaa. Hän voitti 200 metrin sekauinnin pitkän radan maailmanmestaruuden Shanghaissa 2011 ajalla 2.08,90.
Lontoon olympialaisissa 2012 Ye voitti kultaa 400 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.28,43. Yetä vastaan esitettiin uinnin jälkeen doping-epäilyjä, sillä hän ui vapaauintiosuuden samaa vauhtia kuin miesten 400 metrin sekauinnin kärkiuimarit samana iltana: toiseksi viimeisellä altaanvälillä hän oli nopeampi kuin miesten kilpailussa neljänneksi sijoittunut Michael Phelps ja viimeisellä 50 metrillä nopeampi kuin miesten voittaja Ryan Lochte. Yen itsensä mukaan kyse oli uimarien erilaisesta vauhdinjaosta. Kolmea päivää myöhemmin 200 metrin sekauinnissa Ye otti jälleen olympiakultaa, tällä kertaa uudella olympia- ja Aasian ennätysajalla 2.07,57.
Ye saavutti Istanbulin lyhen radan MM-kilpailuissa 2012 kultaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 2.04,64 ja hopeaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.23,33. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän oli 200 metrin sekauinnissa neljäs ja 400 metrin sekauinnissa seitsemäs. Incheonin Aasian kisoissa 2014 hän voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 2.08,94, 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.32,97 ja 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä.
Hunt to Kill
Hunt to Kill on vuonna 2010 suoraan DVD:lle julkaistu kanadalainen toimintatrillerielokuva. Elokuvan on ohjannut Keoni Waxman ja käsikirjoittanut Frank Hannah. Pääosissa näyttelivät muun muassa Steve Austin, Gil Bellows ja Marie Avgeropoulos.
Rajavartija agentti Jim Rhodes on juuri menettänyt työparinsa ja yrittää kasvattaa kapinallista tytärtään Montanan vuoristoilla. Matkalla hakemaan tyttärensä sheriffin toimistosta, ryhmä roistoja ottaa hänet ja tyttärensä panttivangiksi. Roistot haluavat vain rahakassin itselleen, jota eräs mies on lähtenyt viemään metsään. Rhodes tuntee paikalliset metsät ja joutuu heidän oppaaksi. Löydettyään rahakassin he pettävät Rhodesin ja olettavat hänen kuolleen pudotessaan jyrkänteeltä alas. Yksitellen Rhodes lähtee jahtaamaan roistoja pitkin metsää houkuttelemalla heidät tyttärensä avustuksella ansaan.
Dumdum
Dumdum-luodit ovat luoteja, jotka laajenevat voimakkaasti ja mahdollisesti pirstaloituvat ("räjähtävät") osuessaan kohteeseen.
Nimi "dumdum" annettiin näille luodeille niiden ensimmäisen valmistuspaikan, Intiassa lähellä Kalkuttaa sijaitsevan Dumdumin mukaan, jossa oli englantilaisten asevarikko ja patruunalataamo "Dum-Dum Arsenal" 1800-luvun lopulla. Siellä valmistettiin sekä onttopäisiä että pehmeäkärkisiä luoteja ".303 British"-ammusta varten.
Luodin keskelle tehty onkalo tekee luodista kevyemmän ja tarkemman, ja luoti pysäyttää tiivisnahkaisen saaliseläimen nopeammin kuin tavallinen luoti, mutta läpäisykyvyn ja kestävyyden vähentymisen kustannuksella.
Kokovaippaisista luodeista tehtiin laajenevia/hajoavia viilaamalla luodin kärjestä millimetri pois, jolloin lyijyinen sisus paljastui ja luoti saattoi laajeta osuessaan.
Dumdum-luodit kiellettiin Haagin sopimuksella sotilaskäytössä 1899.
Dumdum-luodeista ovat kehittyneet modernit "hollow-point" -luodit, jotka laajenevat sienimäiseksi osuessaan, mutteivät hajoa dumdum-luotien tapaan. Hollow-point -luotien koko liike-energia jää laajenemisen takia saaliseläimeen ja aiheuttaa siten suurempaa vahinkoa, kuin kokovaippaluoti, joka voi edetä vaikka norsun läpi muuttamatta muotoaan.
Laajenevia (hollow-point) luoteja myydään muun muassa pienriistan metsästykseen, esim. ".22 LR Lapua Hollow Point"
Koska laajenevat luodit tappavat tai saattavat kohteen toimintakyvyttömäksi – vaikka niitä ei saakaan käyttää sotilaskäytössä – niiden käyttö on laillista, jopa toivottavaa joissain olosuhteissa. Laajenevia luoteja voi käyttää metsästyksessä, jolloin taataan saaliseläimen nopea pysäyttäminen, tai nopea kuolema tuhoeläimelle. Poliisiviranomaisten käytössä kohteeseen jäävä luoti pienentää sivullisille aiheutuvaa vaaraa, jonka kohteen läpäisevä luoti voisi aiheuttaa. Yhdistyneissä Kuningaskunnissa joitain riistaeläimiä "ei saa" ampua sellaisella kokovaippaluodilla, joka ei laajene. Joissain paikoin ampumaradoilla ei saa ampua kokovaippaluodeilla niiden siluettiammunta-maalitauluille tekemien vahinkojen takia.
Alicia Coutts
Alicia Jayne Coutts (s. 14. syyskuuta 1987 Brisbane) on australialainen uimari, joka edustaa seuratasolla Redlands Swim Clubia.
Coutts saavutti junioreiden Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa Mauissa 2005 kultaa 4 × 100 ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteissä, hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja pronssia 200 metrin sekauinnissa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui 200 metrin sekauinnissa viidenneksi. Irvinen Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 2010 hän sai hopeaa 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä sekä pronssia 100 metrin perhosuinnissa. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa Delhissä hän voitti kultaa 100 metrin vapaa- ja perhosuinnissa, 200 metrin sekauinnissa sekä 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteissä.
Coutts saavutti Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hopeaa 100 metrin perhosuinnissa ja 200 metrin sekauinnissa sekä pronssia sekauintiviestissä. Lontoon olympialaisissa 2012 hän voitti kultaa 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä, hopeaa 200 metrin sekauinnissa, 4 × 200 metrin vapaauinti- ja 4 × 100 metrin sekauintiviesteissä sekä pronssia 100 metrin perhosuinnissa.
Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Coutts saavutti hopeaa 100 metrin perhosuinnissa, 200 metrin sekauinnissa, 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä 4 × 100 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Coutts voitti Glasgow'n Kansainyhteisön kisoissa 2014 kultaa kaikissa kolmessa viestissä. Hän ui tosin loppukilpailussa vain 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä, sen sijaan 4 × 100 metrin vapaauinti- ja sekauintiviesteissä hän oli mukana alkuerissä. Hän sai lisäksi hopeaa 200 metrin sekauinnissa. Saman vuoden Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa hän saavutti kultaa 100 metrin perhosuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä sekä hopeaa 200 metrin sekauinnissa.
Obidoksiimi
Obidoksiimi on oksiimi, jota käytetään organofosfaattien aiheuttaman kolinergisen oireyhtymän hoitoon atropiinin lisäaineeksi. Obidoksiimi aktivoi asetyylikoliinia hajottavaa asetyylikoliiniesteraasia, jonka lamaamiseen organofosfaattimyrkytys perustuu. Teho on parhaimmillaan, kun lääke annetaan nopeasti myrkytyksen jälkeen. Karbamaattirakenteisiin hyönteismyrkkyihin (butoksikarboksiimi, furatiokarbi ja metiokarbi) obidoksiimi on vasta-aiheinen. Suomessa obidoksiimi on erityisluvalla saatava valmiste.
Obidoksiimin CAS-numero on 7683-36-5, kemiallinen kaava CHNO ja moolimassa 288,302 g/mol. Obidoksiimikloridin CAS-numero on 114-90-9, kemiallinen kaava CHClNO ja moolimassa 359,207 g/mol.
Eteenpäin – elämään
Eteenpäin – elämään on Toivo Särkän ja Yrjö Nortan ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1939. Elokuva perustuu Juhani Tervapään eli Hella Wuolijoen näytelmään "Justiina" (1937).
Tarinassa kevytmielisen naisen kanssa avioitunut laamanni Robert Harmaalahti (Tauno Palo) tapaa lapsuudenkodissaan poikansa ja tämän äidin, entisen sisäkön. Elokuvaa on luonnehdittu suureksi isänmaalliseksi rakkaustarinaksi. Sensuuri poisti aikoinaan päähenkilöiden suutelukohtauksesta 15 sekuntia.
Aikalaisarviot elokuvasta olivat ristiriitaisia: toisaalta sitä kiitettiin korkeatasoiseksi ja todettiin sen olevan SF:n tuotannossa askel eteenpäin, näytelmää parempi taideteos, mutta eräässä arviossa sitä pidettiin hätiköitynä välipalana. Emmi Jurkan osasuoritus nostettiin monessa arviossa elokuvan keskeiseksi ansioksi.
Myöhempien televisioesitysten yhteydessä elokuva saa ankaraakin kritiikkiä jäykästä ohjauksesta ja yliampuvasta näyttelemisestä.
Tulipää
Tulipää on vuonna 1980 ilmestynyt Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjaama elämäkertaelokuva Algot Untolasta. Elokuva perustuu osittain Untolan Irmari Rantamala -nimellä julkaisemaan omaelämäkertaan, joka käsittelee hänen Pietarin-aikaansa. Elokuva keskittyy kuvaamaan Untolan elämän poliittista vaihetta sivuttaen kokonaan hänen Maiju Lassila -hahmonsa. "Tulipää" voitti neljä Jussi-palkintoa: parhaasta naispääosasta, kuvauksesta, ohjauksesta ja työryhmästä. Elokuva oli myös Kultainen palmu -ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlilla. Untolaa elokuvassa näytteli Asko Sarkola ja hänen rakastettuaan Olga Esempiota Rea Mauranen. Elokuvan kuvasi Kari Sohlberg.
Midway-luokka
Midway-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kolmen aluksen muodostama lentotukialusluokka, jonka alukset olivat palveluskäytössä aina vuoteen 1992 saakka. Aluksista "USS Midway" on museoitu ja loput on romutettu.
Lisäksi oli suunniteltu CVB-44 (peruutettu 11. tammikuuta 1943), CVB-56 ja CVB-57, joita ei koskaan valmistettu. Kaksi viimeksi mainittua peruutettiin 28. maaliskuuta 1945.
Nostakaa Titanic! (elokuva)
Nostakaa Titanic! () on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, joka perustuu Clive Cusslerin samannimiseen teokseen. Elokuvassa Titanic-nimistä laivaa yritetään nostaa merestä neljän kilometrin syvyydestä, koska sen lastina on sotateollisuuden tarvitsemaa ”bysaniumia”. Nostamiseen tulee kuitenkin ongelmia.
Elokuva ei menestynyt taloudellisesti. On sanottu, että olisi tullut halvemmaksi laskea Atlantin pintaa kuin ”nostaa Titanic” – elokuvan teko maksoi lähes 40 miljoonaa dollaria, mutta tuotti loppujen lopuksi vain runsaat 7 miljoonaa lipputuloina. Osasyynä tähän on pidetty huonosti suoritettua roolijakoa sekä selkeitä virheitä. Visuaalisesti elokuva ei ollut yleisöä kiinnostava. Myös Cussler itse piti elokuvaa "kauheana alusta loppuun".
Elokuvan juoni seuraa varsin orjallisesti kirjan juonta, muutamilla pienillä eroilla. Nämä erot rajoittuvat lähinnä kuvitteellisten paikkojen nimiin. Elokuvan loppuratkaisussa bysanium löytyy Southbyn hautausmaalta, minne se myös jätetään.
"Video-oppaassa" vuodelta 1994 "Nostakaa Titanic" saa kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
USS United States (CVA-58)
USS United States (runkonumero CVA-58) oli Yhdysvaltain laivaston tilaama lentotukialus, jonka tilaus kuitenkin peruutettiin hieman kölinlaskun jälkeen. Sen piti kyetä kuljettamaan atomipommein varustettuja pitkän toimintasäteen omaavia lentokoneita.
Laivasto tilasi 29. heinäkuuta 1948 Newport News Shipbuilding and Drydock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta uuden lentotukialuksen, jonka köli laskettiin 18. huhtikuuta 1949. Valmistus kuitenkin keskeytettiin viisi päivää myöhemmin 23. huhtikuuta aselajien välisten kiistojen vuoksi.
Paholainen on nainen
Paholainen on nainen ("The Devil Is a Woman") on Josef von Sternbergin ohjaama ja kuvaama romanttinen elokuva vuodelta 1935. Se on sovitettu Pierre Louÿs’n vuonna 1898 julkaistusta romaanista "La Femme et le pantin". Elokuva pohjautuu John Dos Passosin käsikirjoitukseen ja pääroolissa esiintyy Marlene Dietrich. Muissa rooleissa ovat Lionel Atwill, Cesar Romero, Edward Everett Horton sekä Luisa Espinel.
Amazon (vuoden 1990 elokuva)
Amazon on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Mika Kaurismäen ohjaama suomalais-yhdysvaltalainen draamaelokuva. Kaurismäki käsikirjoitti elokuvan Richard Reitlingerin kanssa. Elokuva kuvattiin Suomessa, Brasiliassa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Elokuvan äänisuunnittelija Jouko Lumme sai parhaan äänisuunnittelun Jussi-palkinnon elokuvasta.
Leskeksi jäänyt suomalainen liikemies Kari vie kaksi teini-ikäistä tytärtään kanssaan Brasiliaan. Pilotti esittelee heille ajatuksen kullankaivusta sademetsässä, mutta kaunis ja koulutettu paikallinen nainen varoitti häntä siitä mahdollisesti aiheutuvista seurauksista sademetsälle.
"Helsingin Sanomien" ensi-iltakriitikko Helena Ylänen sanoi "Amazonia" kauniisti kuvatuksi, mutta tarinaltaan ohueksi ja yllätyksettömäksi. Hänestä sen rytmi on hidas ja henkilöhahmot jäävät ylimalkaisiksi ja keskinäisiltä suhteiltaan elokuvakerronnan mielessä sovinnaisiksi.
Aleksandr Kuprin
Aleksandr Ivanovitš Kuprin (, 7. syyskuuta 1870 Narovtšat, Penzan kuvernementti, Venäjä – 25. elokuuta 1938 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen kirjailija, lentäjä, toimittaja ja seikkailija.
Kuprin sai sotilaskoulutuksen ja harjoitti sen jälkeen useita ammatteja. Hän asui vuosina 1907–1919 useaan otteeseen Suomessa ja oli maanpaossa vuodesta 1919, ensin Helsingissä, muutti sittemmin Pariisiin, josta palasi Neuvostoliittoon 1937.
Kuprin oli kirjailijana realisti ja kirjoitti novelleja ja romaaneja, jotka kuvasivat erilaisten ammattialojen edustajia, kuten sotilaita, kalastajia ja talonpoikia.
Kuprinin teosten suomennoksia on julkaistu tekijänimillä "A. Kuprin", "A. I. Kuprin" ja "Alexander Kuprin".
Musta kissa
Musta kissa ("The Black Cat") on vuoden 1934 kauhuelokuva, josta tuli vuoden suurin kassamenestys studiolleen Universal Picturesille. Se oli ensimmäinen kahdeksasta elokuvasta, joka toi yhteen näyttelijät Béla Lugosin ja Boris Karloffin — näistä elokuvista kuusi tuotti Universal. Elokuvan ohjasi Edgar G. Ulmer ja käsikirjoitti Peter Ruric, joka tunnetaan paremmin kioskikirjailija "Paul Cainina". Heinz Eric Roemheldin säveltämä klassisen musiikin ääniraita oli ajalleen epätavallinen, sillä se soi lähes tauotta taustalla koko elokuvan ajan.
Alamaailma
Alamaailma () on Josef von Sternbergin ohjaama mykkäelokuva, joka julkaistiin vuonna 1927.
Riehakas gangsteripomo Bull Weed kuntouttaa entisen lakimiehensä alkoholismista, mutta ongelmia syntyy kun tämä rakastuu Weedin tyttöystävään.
Alun perin Arthur Rossonin piti ohjata elokuva, mutta hän sai potkut Paramount Picturesilta. Elokuvan kirjoitti Ben Hecht sekä sovitti Charles Furthman ja Robert N. Lee. Tuottajina toimivat B. P. Schulberg ja Hector Turnbull, kuvauksesta vastasi Bert Glennon ja leikkauksesta E. Lloyd Sheldon.
Paramount Pictures oletti etukäteen elokuvan olevan floppi ja julkaisi sen siksi aluksi vain yhdessä teatterissa New Yorkissa. Ben Hecht jopa pyysi poistamaan nimensä elokuvan tekijäluettelosta. Elokuva sai kuitenkin osakseen positiivisen suusta suuhun leviävän maineen ja siitä tuli hitti.
George Bancroftin esittämä gangsterin rooli oli mallinnettu irlantilais-amerikkalaisen rikollisjengiläisen Tommy O’Connorin pohjalta. O’Connor ampui Chicagon poliisipäällikön Padraig O’Neilin vuonna 1923, mutta pakeni kolme päivää ennen teloitustaan eikä häntä saatu enää koskaan kiinni.
Junkkerit
Junkkerit ("Юнкера", Junkera) on Aleksandr Kuprinin vuonna 1932 ilmestynyt romaani. Teos ilmestyi alkujaan ranskalaisessa emigranttilehdessä vuonna 1928.
Teos on osin omaelämäkerrallinen vanhan miehen muistelo, jossa nuori Aleksei Aleksandrovitš lähtee kadettikouluun. Teos ei osoittele epäkohtia, mutta kertomuksesta lukija saa kuvan ankarasta ja rutiininomaisesta elämästä ja se ilmentää Kuprinin sodanvastaisuutta. Suomennoksessa on suomentaja Mika Rassin esipuhe, jossa hän luonnehtii teosta "kiinnostavan modernistiseksi".
Kohtalon tuomio
Kohtalon tuomio ("The Postman Always Rings Twice", 1946) on draama-film noir, joka pohjautuu James M. Cainin vuoden 1934 romaaniin "Vahinko kello kaulassa" (vuoden 1970 suomennos; toinen suomennos vuonna 1990 nimellä "Postimies soittaa aina kahdesti"). Elokuva on romaanin tunnetuin sovitus ja sen rooleissa ovat Lana Turner, John Garfield, Cecil Kellaway, Hume Cronyn, Leon Ames ja Audrey Totter. Ohjaajana toimi Tay Garnett ja musiikin sävelsivät George Bassman ja Erich Zeisl (jälkimmäinen ilman mainintaa).
Elokuva on romaanin kolmas filmatisointi, mutta ensimmäinen sen alkuperäisellä nimellä ja ensimmäinen englanniksi. Tätä ennen elokuva oli kuvattu nimillä "Viimeinen tienhaara" Ranskassa vuonna 1939 sekä "Riivaajat" Italiassa vuonna 1943.
Frank Chambers (John Garfield) on kulkuri, joka pysähtyy aterioimaan maaseudun ruokabaariin ja päätyy työskentelemään siellä. Baaria pyörittää kaunis nuori nainen Cora Smith (Lana Turner) ja hänen huomattavasti vanhempi aviomiehensä Nick (Cecil Kellaway).
Frank ja Cora ajautuvat suhteeseen pian tapaamisensa jälkeen. Cora on kyllästynyt elämäntilanteeseensa: hän on naimisissa miehen kanssa jota ei rakasta, ja töissä ruokabaarissa jonka haluaisi omistaa. Hän ja Frank suunnittelevat murhaavansa Nickin voidakseen aloittaa uuden elämän yhdessä menettämättä baaria. Heidän ensimmäinen murhayrityksensä menee pieleen, mutta ennen pitkää he onnistuvat.
Paikallinen syyttäjä Kyle Sackett (Leon Ames) aavistelee, että jotakin on tapahtunut, mutta häneltä puuttuvat todisteet sen osoittamiseksi. Yrittäen saada Coran ja Frankin kääntymään toisiaan vastaan, hän syyttää vain Coraa rikoksesta. Vaikka pariskunta kääntyykin toisiaan vastaan, Coran asianajajan nokkela juoni estää Coran täyttä tunnustusta päätymästä syyttäjän käsiin. Syyttäjän taktiikan epäonnistuessa tuottamaan uusia todisteita, Cora hyötyy sovitteluratkaisusta, jossa tunnustaa syyllistyneensä tappoon ja saa ehdonalaisen tuomion.
Frank ja Cora saavat myrskyisän parisuhteensa rauhoittumaan ja suunnittelevat yhteistä tulevaisuutta. Mutta juuri kun he valmistautuvat elämään "elämänsä onnellisesti loppuun asti", Cora kuolee auto-onnettomuudessa. Vaikka kyseessä oli oikeasti onnettomuus, sen hämärät olosuhteet johtavat siihen, että Frankia syytetään kolarin lavastamisesta. Hänet tuomitaan kuolemaan Coran murhaamisesta.
Frank on epäuskoinen saadessaan tiedon, että hänen viimeinen armahduspyyntönsä on hylätty — häntä ollaan teloittamassa rikoksesta, johon hän on syytön. Mutta kuullessaan viranomaisten löytäneen viimein kiistämättömiä todisteita siitä, että hän on syyllinen Nickin murhaan, Frank hyväksyy tulevan kuolemansa myöhästyneenä rangaistuksena tehdystä rikoksesta, vaikka hänen virallinen tuomionsa tulikin Coran tappamisesta.
Bogue-luokka
Bogue-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Aluksista osa luovutettiin lend lease -sopimuksen nojalla Britannian kuninkaalliselle laivastolle, jossa ne palvelivat Attacker- ja Ruler-luokan aluksina.
Saadut kokemukset Long Island- ja Charger-luokista sekä Britannian kasvava tarve saada lisää saattuetukialuksia palvelukseen johtivat Yhdysvaltain tekemään päätökseen vuoden 1941 lopulla siirtää lisää C3-tyypin kauppa-aluksia muutettavaksi tehtävään.
Luokan alukset valmistettiin käyttämällä kahtakymmentä tyypin 3C rahtialuksen runkoa. Muutostöistä pääosa tehtiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporationilla ja muutama alkupään muutos tehtiin Ingalls Shipbuildingilla Pascagoulassa Mississipissä ja Western Pipe and Steel Companyllä San Franciscossa Kaliforniassa.
Eroina edeltäneeseen Charger-luokkaan olivat hieman suuremmat hangaaritilat ja lentokansi, 3 tonnin lentokoneen ilmaan saattava katapultti, kaksi 6,5 tonnin hissiä lentokoneiden siirtämiseksi kannelle. Tärkein ero oli turbiinimoottorien käyttöönotto, mikä nosti alusten nopeutta. Hintana oli kuitenkin toimintasäteen pieneneminen, mikä seurasi hieman pienemmästä öljyvarastosta.
Perään asennettiin 5 tuuman tykki ja 20 millimetrin tykit keulaan sekä lentokannen sivuun rakennetuille hyllyille. Kaikkiaan 20 millimetrin tykkejä oli aluksi 10 kappaletta. Alkupään aluksista osa jäi aluksi ilman tykkejä, kun odotettiin kaksiputkisia 40 millimetrin tykkejä asennettavaksi. 40 millimetrin aseita asennettiin lopulta vain neljä.
Ensimmäinen ryhmä
Toinen ryhmä
Suomen Lennätinlaitos
Suomen Lennätinlaitos oli vuosina 1918–1927 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka vastasi lennätinasioista.
Suomen lennätinverkoston rakentaminen alkoi sotalaitoksen tarpeita varten Krimin sodan aikana. Helsingin ja Pietarin välinen sähkölennätinyhteys valmistui vuonna 1855; samana vuonna annettiin keisarillisella määräyksellä valtiolle yksinoikeus lennätinlinjojen omistukseen. Useimmissa maissa lennätin toimi postilaitoksen yhteydessä, mutta Suomen lennätinosasto (vuodesta 1874 "Suomen lennätinpiiri") oli alkuaan yksi 18:sta Venäjän lennätinlaitoksen piiristä, ja sitä johdettiin Pietarista käsin. Sen asemapaikaksi määrättiin vuonna 1859 Turku, mutta se siirrettiin jo 1864 Helsinkiin.
Lennätinlaitoksen palvelukseen otettiin ensi sijassa naisia. He olivat ensimmäisiä virkapukuisia naisvirkailijoita. Naisten palkkaaminen muihinkin virastojen, konttorien, kauppapuotien ja teollisuuden tehtäviin lisääntyi 1870-luvulta alkaen.
Suomen itsenäistymisen jälkeen Vaasan senaatti päätti 13.2.1918 lennätinlaitoksen ottamisesta Suomen valtion haltuun. Myöhemmin samana vuonna perustettiin keskusvirastona Suomen Lennätinlaitos, jolle alistettiin myös puhelintoimi. Lennätinlaitos yhdistettiin 1.6.1927 alkaen Postihallituksen kanssa uudeksi Posti- ja lennätinhallitukseksi.
"Titteli vuoteen 1918 päällikkö; vuodesta 1918 pääjohtaja"
Postihallitus
Postihallitus oli vuosina 1881–1927 toiminut suomalainen keskusvirasto, joka johti maan postilaitosta. Postihallituksen pääjohtaja (vuoteen 1919 "postitirehtööri") oli samalla myös postilaitoksen johtaja.
Suomen postilaitoksen väliaikainen järjestely vahvistettiin 9.9.1811, jolloin perustettiin postitirehtöörin virka, ja seuraavana vuonna "postitirehtöörinvirasto". Postilaitoksen johto-organisaatio vakinaistettiin 5.10.1816 annetulla keisarillisella julistuksella, jolla perustettiin Postijohtokunta. Se korvattiin 15.3.1881 perustamalla Postihallitus. Virasto ja koko postilaitos toimi vuosina 1809–1869 senaatin kansliatoimituskunnan, 1869–1892 siviilitoimituskunnan ja vuodesta 1892 kulkulaitostoimituskunnan alaisena. Vuoden 1890 Postimanifesti määräsi Suomen postilaitoksen Venäjän sisäasiainministeriön posti- ja lennätinlaitoksen valvontaan, mutta käytännössä viraston toiminta Suomessa ei sanottavasti muuttunut.
Postihallitus yhdistettiin 1.6.1927 alkaen Lennätinlaitoksen kanssa uudeksi Posti- ja lennätinhallitukseksi.
"Titteli vuoteen 1919 postitirehtööri, vuodesta 1919 pääjohtaja"
Tappajat
Tappajat () on Robert Siodmakin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1946. Se pohjautuu Ernest Hemingwayn samannimiseen novelliin. Elokuvan rooleissa ovat Burt Lancaster ensiesiintymisessään, Ava Gardner, Edmond O’Brien ja Sam Levene. John Huston ja Robert Brooks työskentelivät käsikirjoituksen parissa, vaikka käsikirjoittajaksi on ilmoitettu yksin Anthony Veiller.
"Tappajat" valittiin vuonna 2008 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. "The New York Timesin" kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
After the Sunset – keikka Bahamalla
After the Sunset – keikka Bahamalla on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintakomedia, jonka on ohjannut Brett Ratner. Pääosassa on Pierce Brosnan Max Burdettina. Elokuva on kuvattu Bahamalla.
Salibandyliigan kausi 2011–2012
Salibandyliigan kausi 2011–2012 oli miesten SM-sarjan 26. kausi. Mestaruuden vei Seinäjoen Peliveljet, joka voitti loppuottelusarjassa viisi edellistä mestaruutta ottaneen SSV:n otteluvoitoin 3–2. Edelliskauteen verrattuna uusia joukkueita salibandyliigassa olivat M-Team ja NST.
Joukkolaina
Joukkolaina eli joukkovelkakirjalaina (JVK-laina), joskus myös bondi englanniksi "bond", on yrityksen tai muun yhteisön yleisöltä ottama laina. Joukkolaina on yleensä jälkimarkkinakelpoinen.
Sana joukkolaina on vakiintumassa lainan viralliseksi termiksi. Aiemmin joukkolainat laskettiin yleisesti liikkeelle paperimuodossa, jolloin lainasta annettiin todistukseksi joukkovelkakirja. Nykyisin paperimuoto on harvinainen; joukkolaina voidaan laskea liikkeelle arvo-osuuksina.
Tavallisia joukkolainoja ovat debentuuri ja obligaatio.
Joukkolainan keskeisiä ehtoja ovat laina-aika, kuponkikorko, koronlaskentaperusta, valuutta ja emissiokurssi. Laina-ajat vaihtelevat muutamasta vuodesta kymmeniin vuosiin. Kuponkikorko on usein kiinteä, mutta se voi olla myös sidottu johonkin viitekorkoon tai inflaatioon. Kuponkikorko maksetaan Euroopassa usein kerran vuodessa ja Yhdysvalloissa useamman kerran vuodessa. Kuponkikorko lasketaan lainan nimellisarvosta. Lainan takaisinmaksu tapahtuu yleisimmin vuosittaisina lyhennyksinä tai kertasuorituksena laina-ajan päättyessä ("bullet-laina").
Todellinen eli efektiivinen korko riippuu lainan emissiokurssista eli hinnasta, jonka lainan ostaja maksaa lainasta. Mikäli lainan emissiokurssi on 100 prosenttia, maksaa lainan ostaja lainasta sen nimellisarvon. Jos emissiokurssi on vähemmän kuin 100 prosenttia, maksaa lainan ostaja lainasta vähemmän kuin sen nimellisarvon.
Joukkolainat ovat suosittuja suuryritysten ja julkishallinnon rahoitusmuotoja. Joukkolainojen omistamisesta tekee suosittua lainojen verrattain likvidit markkinat. Jälkimarkkinoilla joukkovelkakirjan arvo riippuu erityisesti lainaan liittyvistä luottotappioriskeistä sekä markkinakorkojen muutoksista.
Ympäristöystävälliset tai vihreät bondit, englanniksi "Green Bond", ovat kestävän kehityksen mukaisesti ympäristön hyvinvoinnin tai suojelemisen mahdollistaviin kohteisiin kohdistettuja joukkolainoja. Esimerkiksi Euroopan investointipankki tekee toimintaa vihreillä bondeilla.
Suomessa Kuntarahoitus on myös laskenut liikkeelle vihreän bondin.
Nollakuponkilaina tarkoittaa joukkovelkakirjalainaa, jolle ei makseta korkoa. Sijoittaja saa tuottonsa myynti- ja ostohinnan erotuksena. Nollakuponkilainan emissiokurssi alittaa nimellisarvon.
Yleisölaina tarkoittaa joukkovelkakirjalainaa, jota myydään yleisölle eikä vain tietylle kohderyhmälle.
Juoksuaika tarkoittaa joukkolainan laina-aikaa.
Kovenantti tarkoittaa lainaan liittyvää lisäehtoa. Kovenanteilla suojataan usein lainanantajan asemaa. Kovenantti voi esimerkiksi velvoittaa lainanottajan pitämään luottoluokituksensa tiettyä tasoa parempana tai muuten laina erääntyy heti.
High yield -laina tarkoittaa sellaista korkeatuottoista joukkolainaa, jonka on laskenut liikkeelle yritys, jonka luottokelpoisuusluokitus on alle tietyn tason.
Venetsialaiset kehittivät joukkovelkakirjamarkkinat 1110-luvun lopulla.
Bigas Luna
Juan José Bigas Luna (19. maaliskuuta 1946 Barcelona, Espanja – 6. huhtikuuta 2013 Riera de Gaia, Espanja) oli espanjalainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuviaan ovat muun muassa eroottisesti latautuneet teokset "Kinkkua, kinkkua" sekä "Tissi ja kuu".
Bigas Luna aloitti työuransa teollisena muotoilijana. Elokuvaohjaajana hän debytoi 1970-luvun puolivälissä. Vuonna 1978 ensi-iltansa saanut "Bilbao" huomioitiin myös kansainvälisesti. Bigas Lunan elokuville tyypillisiä aiheita ovat erotiikka, seksi, väkivalta ja intohimo. Tematiikkansa puolesta häntä on verrattu Pedro Almodóvariin. Hänen ohjaustöidensä kautta maailmanmaineeseen ovat nousseet muun muassa näyttelijät Ariadna Gil, Javier Bardem, Penélope Cruz ja Jordi Mollà. Bigas Lunan tunnetuin teos on "Kinkkua, kinkkua" ("Jamón Jamón"), joka voitti Venetsian elokuvajuhlilla Hopeisen leijonan.
Bigas Lunan taiteellisen uran monipuolisuutta ilmentää esimerkiksi hänen ”Microcosmos”-niminen projektinsa, joka oli esillä Galería Metropolitana de Barcelonassa vuonna 1990. Shanghain maailmannäyttelyn Espanjan paviljongissa vuonna 2010 oli esillä Bigas Lunan suurisuuntainen multimediainstallaatio ”Origins”.
Bigas Luna avioitui Celia Orósin kanssa syyskuussa 1996. Hän kuoli syöpään 6. huhtikuuta 2013.
Sangamon-luokka
Sangamon-luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka, johon kuului neljä toisessa maailmansodassa palvellutta alusta.
Yhdysvaltain C3-rungot loppuivat, ja luokan alusten valmistamiseksi valittiin T3-tyypin tankkereita, jotka lunastettiin niiden alkuperäisiltä omistajilta. Muutostyöt vastasivat Bogue-luokan aluksille tehtyjä, mutta erilaisista rungoista johtuen erojakin oli, kuten pidempi hangaari (vaikkakin kummastakin päästä kapeneva). Samoin pidempi runko mahdollisti pidemmän lentokannen. Alusten suuremmat koneet mahdollistivat paremman liikuntakyvyn ja suuremman nopeuden. Konehuoneiden sijainti oikealle taakse mahdollisti lyhyempien savuhormien käytön ja niiden yhdistämisen.
Alusten etukannelle asennettiin kolme 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä, taakse tykkihyllyille kaksi kaksiputkista 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä ja lentokannen etukulmiin tykkihyllyille kaksiputkiset 40 millimetrin tykit ja 20 millimetrin tykkejä lentokannen reunaan. Viisituumaiset sijoitettiin kannen takaosaan. Alukset oli suunniteltu 30 lentokoneelle, mutta myöhemmin todettiin, että aluksilla oli tilaa jopa 36 koneelle.
Sähkömagneettinen katapultti
Sähkömagneettinen katapultti ("sähkömagneettinen/elektromagneettinen massalinko/katapultti", "massalinko", "massanajolaite") on avaruuskäyttöön ajateltu katapultin tapainen laite, jolla lingotaan 
ainetta jonkin taivaankappaleen pinnalta pois. Siinä esimerkiksi Kuun pinnalta ammutaan sähkömagneettisella katapultilla kuussa tuotettuja mineraaleja avaruuteen. Katapultissa on sähkömagneettiset kiskot, joiden lähellä oleva hyötykuorma kiihdyttää vauhtiaan. Massalinkoa on myös ajateltu käytettäväksi Maan pinnalta laukaisuun, mutta silloin ilmanvastus on suuri ongelma. Normaalien rakettien tapauksessahan raketin vauhti kiihtyy vasta ilmakehän yläkerroksissa suureksi, tässä nopeuden on oltava jo alussa suuri.
Sähkömagneettinen massalinko on sähköllä toimiva käämitykki tai raidetykki.
Sähkömagneettisessa katapultissa on kiihdyttimenä toimiva raidepari, jonka
päällä leijuva ammus lentää sähkömagneettisen aallon avulla. Suuri katapultti on vaikeampi tehdä kuin pieni. Katapultti on helpoin toteuttaa ja käyttää pienipainovoimaisella taivaankappaleella, jolla ei ole kaasukehää. Katapultti saa voimansa aurinkokennoista, Energian tuottolaite viekin laitteen massasta puolet. Esimerkiksi 1000 kg sinkoaminen Kuuta kiertävälle radalle vaatii 11 MW voimalan ja 200 tonnia painavan laitteen. Tällaisessa 1,1 km pitkä raidepari kiihdyttäisi 100 kg:n hyötykuorman 130 g:n voimalla. Tällöin katapultti ei sovi ihmisille, koska he eivät kestä niin suurta kiihtyvyyttä. Kyseinen katapultti voisi lähettää vuodessa avaruuteen 1000 tonnia esimerkiksi kuussa tuotettuja kaivannaisia, nestehappea tai muita vastaavia hyödykkeitä.
Eräässä toisessa ratkaisussa raideparin pituus olisi 10 kilometriä, ja olennaista olisi siinä sanko, joka aukeaisi sopivassa kohdassa ja päästäisi lastinsa noin 10 kg menemään avaruuteen. Tämän jälkeen kiihdytysjärjestelmä toimisi toisin päin ja hidastaisi sangon, joka palaisi lähtöpisteeseensä. Näin linko toimisi jatkuvasti
Nuoliankeriaat
Nuoliankeriaat (Cyematidae) on ahmattiankeriaskaloihin kuuluva kalaheimo, jonka lajeja tavataan valtamerten syvistä vesistä. Se on alalahkonsa Cyematoidei ainoa heimo.
Aikaisemmin heimo sijoitettiin ankeriaskalojen lahkoon, mutta siirrettiin sittemmin kuuluvaksi ahmattiankeriaskaloihin. Nuoliankeriaisiin kuuluu kaksi lajia: nuoliankerias ("Cyema atrum") ja punanuoliankerias ("Neocyema erythrosoma"). Poikasmuotoja on useita, ja lajeja on mahdollisesti enemmänkin. Molemmat lajit ovat lyhyehköjä, pituudeltaan korkeintaan noin 15 cm, ja ruumis on ankeriasmaisen pitkulainen ja suomuton. Leuat ovat pidentyneet ja kaartuvat erilleen. Kalojen hampaita on useita rivejä, ja ne ovat pienet. Lajien selkä- ja pystöevien viimeiset ruodot ovat pidentyneet ja muistuttavat nuolen sulkaa. Nuoliankeriaiden silmät ovat hyvin pienet. Nuoliankeriaiden rakenne ei ole yhtä surkastunut kuin monien muiden ahmattiankeriaskalojen.
Nuoliankeriaita tavataan Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Ne elävät syvissä vesissä tyypillisesti 1 500–3 000 metrin syvyydessä. Lajien käyttäytymisbiologiasta tiedetään vain hyvin vähän.
Silhuettiauto
Silhuettiautolla tarkoitetaan kilpa-autoa, joka muistuttaa ulkoisesti katukäyttöön tarkoitettua esikuvaansa, mutta eroaa tästä tekniikaltaan ja rakenteeltaan huomattavasti. Myös ulkonäön vastaavuus katuauton kanssa vaihtelee luokkakohtaisesti, lähes vakioautosta aina hyvin etäisesti esikuvaansa muistuttaviin esimerkiksi vanhat 5-ryhmän erikoisvakioautot. Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta, kuten rallin B-ryhmä, silhuettiauton etu katuautoa aihiona käyttävään kilpa-autoon on, ettei säännöissä yleensä ole vaadittu minimimäärää ns. luokitteluautoille (engl.homoglation special). Tällaisia sarjoja ovat esimerkiksi NASCAR ja DTM. Näin ollen esimerkiksi Opel pystyi jälkimmäisessä käyttämään Astran silhuettiautossa V8-moottoria, vaikka sellaista ei ollut Opelin mallistossa tarjolla.
Silhuettiauton eduksi koituu näin suurempi hyöty kilpa-autoon käytetyistä kustannuksista. Kilpailumenestystä voidaan käyttää hyväksi markkinoinnissa, koska katsojat voivat nähdä tuttujen automallien kilpailevan, samalla kun autotehtaan ei tarvitse valmistaa tekniikaltaan identtisiä autoja katukäyttöön.
Moottoriurheilun maailmassa tunnetuin silhuettiauton tyyppi lienee ajoneuvo, jossa putkirunkoa peittävät siviilimallia etäisesti muistuttavat koripaneelit. Tekniikka kuitenkin on tehty vain kilpailukäyttöön ja jopa moottorin sijainti saattaa vaihtua katuautoon nähden. Koriosat on usein tehty teräksen sijaan kevyemmistä materiaaleista kuten lasikuidusta, hiilikuidusta tai Kevlarista. Joissain luokissa on vaadittu, että katto pilarit ja mahdollisesti paloseinä ovat alkuperäisestä autosta
Commencement Bay -luokka
Commencement Bay -luokka oli Yhdysvaltain laivaston saattuetukialusluokka, johon piti kuulua kolmekymmentäkolme alusta. Aluksista kuitenkin peruutettiin toisen maailmansodan päättyessä neljätoista, jolloin ainoastaan yhdeksäntoista valmistui. Luokka oli Yhdysvaltain laivaston ainoa alusta alkaen saattuetukialukseksi suunniteltu alusluokka.
Ainoastaan neljällä tankkerista valmistetulla Sangamon-luokan saattuetukialuksella oli pidempi lentokansi kuin C-3 ja Casablanca-mallisilla aluksilla. Vuonna 1942 muutostöitä hidasti tarvittavien tankkerirunkojen puute ja valmiiden alusten muuttamisen esti sama syy eli korvaavien tankkereiden puute. Sen sijaan rungot Bogue-luokan CV-31 - CV-54 olivat toisintoja C3 muutoksista, joista kaikki ensimmäistä lukuun ottamatta luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Luovutettujen korvauksena Yhdysvaltain laivasto piti kaikki Casablanca-luokan alukset itsellään. Kuitenkin vuoden 1944 laivasto-ohjelman paranneltu Sangamon-luokka tilattiin Commencement Bay -luokkana.
Heikki Kainulainen (urheilija)
Heikki Kainulainen (s. 13. helmikuuta 1936 Kitee) on suomalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä ja pesäpalloilija.
Kainulainen voitti yhdistetyn Suomen-mestaruuden 1959 sekä saavutti SM-hopeaa vuosina 1961 ja 1964. Hän oli varamiehenä Lahden MM-kilpailuihin 1958. Hän voitti yhdistetyn Puijolla vuosina 1958, 1960 ja 1961; viimeksi mainittuna vuonna hänen taakseen jäi myös olympiavoittaja Georg Thoma.
Kainulainen pelasi pesäpalloa Kiteen Urheilijoiden joukkueessa, viimeisen pelivuotensa 1973 SM-sarjassa.
Ambalavao
Ambalavao [amˌbalaˈvaw] on kaupunki Madagaskarin Haute Matsiatran alueella. Se sijaitsee maan keskiosan vuoristoseudulla 56 kilometriä Fianarantsoasta lounaaseen. Kaupungin kautta kulkee RN7-valtatie. Asukkaita on 30 000 henkeä (vuonna 2001).
Perinteiseen tyyliin rakennettu Ambalavao on yksi Madagaskarin kauneimmista kaupungeista. Nähtävyyksiin kuuluvat silkkikutomo, koristepaperia valmistava tehdas sekä seitsemän kilometrin päässä sijaitseva Anjan luonnonsuojelualue. Ambalavaossa pidetään kerran viikossa maan suurimmat karjamarkkinat.
Ambositra
Ambositra [amˈbusʲʈʂə̥] on kaupunki Madagaskarissa. Se sijaitsee maan keskiosan vuoristoseudulla 330 kilometriä Antananarivosta etelään. Kaupunki on Amoron'i Manian alueen keskus. Sen kautta kulkee RN7-valtatie. Asukkaita on 32 800 henkeä (vuonna 2001).
Ambositra on Madagaskarin puukäsityötaiteen keskus. Nähtävyyksiin kuuluvat kaupungin itäpuolella sijaitsevan kuninkaallisen palatsin rauniot sekä lähiseudun zafimanirykylät.
Esko Jussila
Esko Jussila (s. 22. huhtikuuta 1934 Hollola) on suomalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä.
Jussila sijoittui yhdistetyssä 25:nneksi Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956, 19:nneksi Lahden MM-kilpailuissa 1958 ja 21:nneksi Zakopanen MM-kilpailuissa 1962. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän jäi sairaana varamieheksi.
Jussila voitti yhdistetyn Suomen-mestaruuden vuosina 1958, 1961 ja 1963 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1962 ja SM-pronssia 19-vuotiaana vuonna 1954. Holmenkollenin kisoissa hän sijoittui Paavo Korhosen takana toiseksi vuonna 1957. Salpausselällä hän sijoittui kolmanneksi vuonna 1963. Voittoja hän saavutti Harrachovissa vuonna 1954 sekä Kaukolassa ja Puijolla vuonna 1957. Seuratasolla Jussila edusti Hollolan Urheilijat -46:ta ja Lahden Hiihtoseuraa.
Janne Ylijärvi
Janne Ylijärvi (s. 14. maaliskuuta 1979 Göteborg, Ruotsi) on suomalainen entinen mäkihyppääjä, joka edusti Lahden Hiihtoseuraa.
Mäkihypyn maailmancupissa Ylijärvi kilpaili ensimmäisen kerran maaliskuussa 1999 sijoittuen 37:nneksi Lahden normaalimäen kilpailussa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Ylijärvi saavutti Predazzon suurmäessä joulukuussa 2001 hypättyään 14:nneksi. Parhaimmillaan hän sijoittui maailmancupin osakilpailussa 13:nneksi Hakuban suurmäessä tammikuussa 2002. Pari päivää myöhemmin hän oli mukana Sapporon joukkuekisassa Suomen joukkueessa, joka sijoittui kolmanneksi. Continental Cupissa Ylijärvi voitti kuusi kilpailua.
Uransa lopetettuaan Ylijärvi on toiminut lasten ja nuorten valmentajana.
MOX-polttoaine
MOX-polttoaine eli Mixed oxide fuel () on ydinpolttoaine, jossa on sekoitettuna uraania ja plutoniumia. Sekä uraani (UO) että plutonium (PuO) ovat polttoaineessa oksideina. Tavallisesti ydinvoimaloissa käytetään uraanin isotooppeja 235 ja 238. Tällöin ydinjätteessä on huomattavia määriä plutoniumia sekä hajoamatonta uraania. Plutonium ja uraani voidaan erottaa muusta ydinjätteestä (muun jätteen osuus noin 3 %) ja käyttää uudelleen, jolloin syntyy MOX-polttoainetta. Plutoniumia saadaan myös ydinaseista. MOXin käyttö on lisääntynyt viime vuosina muun muassa Japanissa ja Ranskassa.
Jos plutoniumia sekoitetaan ydinvoimaloissa käytettäviin polttoainesauvoihin, nousee uraanista saatava energiamäärä noin 12 %. Yleensä polttoaineesta noin kolmannes on MOXia, mutta joissakin reaktoreissa jopa puolet voi olla MOXia.
Ensimmäinen MOX-reaktori valmistui 1963, mutta kaupalliseen käyttöön reaktorit tulivat vasta 1980-luvulla. Tähän päivään mennessä MOXia on käytetty noin 2 000 tonnia, ja vuonna 2006 reaktoreissa oli polttoaineena noin 160 tonnia MOXia. Tästä suurin osa on eurooppalaisissa reaktoreissa. Euroopassa on 40 MOXille suunniteltua reaktoria sekä 30 reaktoria, jossa myös voidaan käyttää MOXia. Japanissa reaktoreita on kymmenen.
MOX-polttoainetta jossa thorium ja plutoniumi oksideja on myös testattu. Norjalaisten tutkimusten mukaan se tarjoaa joitakin etuja.
Johanna Koljonen
Johanna Koljonen (s. 17. kesäkuuta 1978 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija, kriitikko, suomentaja ja radiotoimittaja. Hän muutti vuonna 1999 Tukholmaan ja asuu nykyään Kööpenhaminassa.
Koljonen on vuodesta 2008 toiminut sarjakuvakäsikirjoittana suomalaisessa mangasarjassa Oblivion High jaetulla kirjoittajanimellä Ms Mandu.
Toivo Nykänen
Toivo Nykänen (19. elokuuta 1902 Helsinki – 30. toukokuuta 1983 Lahti) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä.
Nykänen sijoittui yhdistetyssä viidenneksi Lahden MM-kilpailuissa 1926 hiihdettyään kuumeisena. Sankt Moritzin olympialaisiin 1928 hän ei päässyt katkaistuaan jalkansa samana talvena. Oslon MM-kilpailuissa 1930 hän oli parhaana suomalaisena 19:s.
Lahden Hiihtoseuraa edustanut Nykänen voitti yhdistetyn Suomen-mestaruuden vuosina 1925, 1926 ja 1929. Salpausselän Kisoissa hän voitti yhdistetyn vuonna 1925 sijoituttuaan vuotta aiemmin toiseksi.
Nykänen hyppäsi Salpausselän ensimmäisen mäen avaushypyn vuonna 1923. Hän saavutti mäkihypyssä SM-pronssia vuosina 1931 ja 1932.
Zafimaniryt
Zafimaniryt ovat malagasseihin kuuluva etninen ryhmä Madagaskarissa. Heitä arvioidaan olevan noin 25 000 henkeä.
Zafimaniryt asuvat Madagaskarin keskiosan metsäisellä vuoristoseudulla Ambositran kaakkoispuolella. Heidän asuinalueensa rajoittuu betsileoihin ja tanaloihin. Zafimaniryt ovat tunnettuja puuleikkauksistaan ja -veistoksistaan sekä ilman nauloja rakennetuista asuintaloista, jotka voidaan siirtää kylästä toiseen. Paikallinen puunkäsittelytaito otettiin vuonna 2008 Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.
Plutoniumdioksidi
Plutoniumdioksidi eli plutonium(IV)oksidi (molekyylikaava PuO) on plutoniumin oksidi. Sen kiderakenne on tilakeskeinen kuutio, jossa Pu ydintä ympäröi neljä happiatomia. Tämä rakenne on samanlainen kuin kalsiumfluoridilla. Plutoniumdioksidia syntyy spontaanisti plutoniumin joutuessa kosketukseen ilman hapen kanssa. Plutoniumdioksidi liukenee vain kuumaan typpihappoon. Plutoniumdioksidilla on korkea sulamispiste.
Plutoniumdioksidia voidaan käyttää ydinpolttoaineena MOX-polttoaineissa. Sitä käytetään myös radioisotooppisissa termosähkögeneraattoreissa esimerkiksi avaruusluotainten voimanlähteenä.
Pertti Tiitta
Pertti Tiitta (s. 16. huhtikuuta 1940 Mikkeli) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä ja jalkapalloilija.
Tiitta voitti 1950-luvun lopulla yhdistetyssä nuorten Suomen-mestaruuksia ja sijoittui vuonna 1959 Puijolla toiseksi 1,2 pistettä Norjan Tormod Knutsenille hävinneenä mutta ei alle 20-vuotiaana saanut silloisten sääntöjen mukaan osallistua seuraavan vuoden olympialaisiin, joissa Knutsen saavutti hopeaa. Zakopanen MM-kilpailuissa 1962 Tiitta sijoittui 13:nneksi ja voitti samana vuonna Suomen-mestaruuden sekä Puijon kilpailun. Hän lopetti yhdistetyssä kilpailemisen tuohon talveen.
Tiitta pelasi jalkapallon SM-sarjaa Kuopion Palloseuran, Upon Pallon ja Lahti-69:n joukkueissa. Vuonna 1964 hän saavutti KuPS:issa SM-hopeaa ja oli joukkueensa paras maalintekijä tehtyään kymmenen maalia. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut jalkapallovalmentajana.
Ise-luokka
Ise-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka, jonka alukset muutettiin lentotukialuksiksi. Luokan piti alun perin olla toisinto edeltäneestä Fusō-luokasta, mutta valmistuksen aikana alukset kokivat runsaasti muutoksia. Niiden etukantta lyhennettiin, apuaseet ryhmiteltiin tiivimpiin ryhmiin, pääaseet sijoitettiin uudelleen, savuhormit sijoitettiin lähemmäs toisiaan sekä takakansi muutettiin lentokanneksi.
Japanin keisarillisen laivaston Midwayn taistelussa vuonna 1942 kärsimien lentotukialustappioiden korvaamiseksi päätettiin kumpikin luokan aluksista muutta lentotukialuksiksi. Valintaan olivat syynä alusten suurempi nopeus Fusō-luokan aluksiin verrattuna, sekä "Hyugan" korjaamaton torni, joka oli tuhoutunut räjähdyksessä.
Alusten takakannen tornit poistettiin ja niiden paikalle rakennettiin hangaari ja lentokansi, minkä jälkeen aluksella kykeni operoimaan 14 Yokosuka D4Y -syöksypommittajaa sekä kahdeksan Aichi E16A -meritoimintakonetta. Muutostöiden yhteydessä alusten ilmatorjuntaa vahvistettiin. Alusten käyttö jäi vähäiseksi lentokoneiden ja lentäjien puutteen vuoksi.
Pekka Ristola
Pekka Ristola (s. 13. toukokuuta 1929 Iitti) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Ristola sijoittui Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 yhdistetyssä parhaana suomalaisena neljänneksi oltuaan sekä hiihto- että mäkiosuudella kuudes. MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi Falunissa 1954 sekä 17:nneksi niin Lahdessa 1958 kuin myös Zakopanessa 1962. Ristola voitti Suomen-mestaruuden 34-vuotiaana vuonna 1964. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1957 ja 1958 sekä SM-pronssia vuosina 1956, 1961 ja 1962. Vuoden 1960 SM-kilpailuissa hän sijoittui seitsemänneksi eli heikommin kuin saman vuoden olympialaisissa. Ruotsin hiihtokisoissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1956 ja kolmanneksi vuonna 1957. Holmenkollenilla hän oli kolmas vuonna 1957.
Kilpauransa jälkeen Ristola toimi muun muassa Suomen Hiihtoliiton liittovaltuuston varapuheenjohtajana ja Sotkamon Jymyn puheenjohtajana.
Antaifasyt
Antaifasyt ovat malagasseihin kuuluva etninen ryhmä Madagaskarissa. Toisinaan heitä pidetään antaisakojen alaryhmänä. Antaifasyja arvioidaan olevan yli 140 000 henkeä.
Antaifasyt asuvat Madagaskarin kaakkoisosassa Intian valtameren rannikolla Farafanganan kaupungin ympäristössä. Pohjoisessa he rajoittuvat antaimoroihin, lännessä tanaloihin ja etelässä antaisakoihin. Viime aikoina monet heistä ovat muuttaneet kausityön perässä maan koillis- ja pohjoisosiin.
Antaifasyjen elinkeinoja ovat riisinviljely ja kalastus. Ryhmä jakautuu kolmeen klaaniin, joilla on omat kuninkaansa.