hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
The Voice (Yhdysvallat) (10. tuotantokausi)
The Voice:n kymmenes tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa NBC-kanavalla 29. helmikuuta – 24. toukokuuta 2016. Ohjelman tuomareina toimivat Adam Levine, Christina Aguilera, Blake Shelton, Pharrell Williams, ja sen juonsi Carson Daly.
Kilpailun voittajaksi selviytyi 35-vuotias Alisan Porter. Hän sai palkinnoksi levytyssopimuksen Universal Republic Recordsin kanssa. Porterin mentorina kilpailussa toimi Christina Aguilera.
Tomi Brotherus
Tomi Brotherus on elokuvaohjaaja. Hänen tunnettuja ohjauksiaan ovat muun muassa "O Ye Barra", "Happy Banana", "Salattua Diplomatiaa". Hän on tehnyt myös fiktiivisen elokuvan ohjauksia, mutta on erikoistunut dokumenttielokuviin ja palkittu töistään eri elokuvafestivaaleilla muun muassa Yhdysvalloissa, Italiassa, Irakissa, Chilessä ja Suomessa. Brotherus on monipuolinen taiteilija ja kiitetty myös kirjallisista taidoistaan.
Laipikat
Laipikat ("Phyllanthus") on kasvisuku, joka kuuluu heimoon Phyllanthaceae. Siihen kuuluu noin 750–1 000 lajia. Laipikat on hyvin suuri ja monimuotoinen suku, jonka lajit voivat olla puita, pensaita tai ruohoja. Joillakin lajeilla on syötäviä hedelmiä.
Laipikoihin kuuluu puita, pensaita ja ruohoja. Ne ovat yleensä yksikotisia, joskus kaksikotisia. Lehtiasento on vuorottainen. Lehdet ovat yksinkertaisia, usein kaksirivisiä, lyhytruotisia ja korvakkeellisia. Päävarren lehdet ovat usein surkastuneita. Lehtilavat ovat ehytlaitaisia ja sulkasuonisia. Kukintojen muoto vaihtelee suuresti. Yksineuvoiset kukat ovat teriöttömiä. Verholehtiä on tavallisesti 3–6, emikukissa joskus enemmänkin. Hedekukissa on 2–6 hedettä ja 3–6 mesiäistä. Emikukissa on useimmiten kolmilokeroinen, joskus jopa 12-lokeroinen sikiäin, jonka jokaisessa lokerossa on kaksi siemenaihetta. Emin vartaloita kukassa on yhtä monta kuin sikiäimen lokeroita. Emien luotit ovat usein kaksiliuskaisia. Hedelmät ovat usein kuivana avautuvia kotia, mutta joillakin lajeilla meheviä marjoja tai luumarjoja.
Laipikat kasvavat kaikilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla.
Sukuun kuuluu satoja lajeja. Kuudella lajilla on suomenkielinen nimi:Joidenkin laipikoiden mehevät hedelmät ovat syötäviä. Karvaslaipikkaa ja amblapuuta kasvatetaan hedelmäpuina.
Urban
Urban on miehen etunimi, lyhentymä latinalaisesta nimestä Urbanus, joka merkitsee kaupunkilaista. Nimi Urbanus on ollut muun muassa kahdeksalla paavilla. Urban on käytössä myös sukunimenä.
Suomessa nimi Urban on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 157 henkilölle. Nimestä on käytössä myös suomen­kielinen mukaelma Urpo. Urbanin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 25. toukokuuta, joka on myös suomen­kielisen kalenterin mukaan Urpon nimipäivä. Nimipäivä on sijoitettu tälle päivälle vuonna 230 kuolleen paavi Urbanus I:n muistoksi.
Vapauden ja demokratian Eurooppa
Vuosina 2014 ryhmän nimi muuttuu Vapauden ja suoran demokratian Eurooppa:ksi ("Europe of Freedom and Direct Democracy", EFDD).
Karvaslaipikka
Karvaslaipikka ("Phyllanthus acidus") on kasvilaji, joka kuuluu laipikoiden sukuun. Se on pieni puu tai pensas, jota kasvatetaan syötävien hedelmien vuoksi. Happamista hedelmistä valmistetaan monenlaisia säilykkeitä ja mehuja.
Karvaslaipikka on pieni puu tai pensas, joka kasvaa 2–9 metriä korkeaksi. Sen matala ja leveän pensasmainen latvus on monihaarainen. Se muistuttaa paljon toista trooppista hedelmäpuuta, bilimbiä, joka ei kuitenkaan ole sille sukua. Lehdet ovat vuorottaisia, lyhytruotisia, usein puikeita ja 2–7,5 cm pitkiä. Pienet vaaleanpunaiset kukat ovat tertuissa, jotka kasvavat suoraan paksujen oksien lehdettömistä varsista. Kellertävät ja 1–2,5 cm pitkät hedelmät ovat luumarjoja. Niiden sisältämässä kivessä on 4–6 siementä. Syötävät hedelmät ovat mehukkaita mutta happamia.
Karvaslaipikan uskotaan olevan alun perin kotoisin Madagaskarilta. Se on tuotu sieltä Aasian etelä- ja kaakkoisosiin jo esihistoriallisina aikoina. Historiallisina aikoina sitä on alettu kasvattaa myös Amerikan mantereiden trooppisissa osissa. Nykyään puuta kasvaa kaikkialla tropiikissa.
Karvaslaipikkaa kasvatetaan hedelmäpuuna. Sen kypsät hedelmät voidaan syödä sellaisenaan, mutta ne ovat niin happamia, että yleisemmin niistä valmistetaan sokeriliemessä keittämällä mehua, siirappia tai säilykkeitä. Kasvin lehtiä käytetään lisäksi vihanneksena osissa trooppista Aasiaa.
Amblapuu
Amblapuu ("Phyllanthus emblica") on kasvilaji, joka kuuluu laipikoiden sukuun. Se on pieni puu, jota kasvatetaan syötävien hedelmien vuoksi. Puuta on käytetty myös lääkekasvina.
Amblapuu on pieni puu, joka kasvaa yleensä 3–8 metriä korkeaksi, joskus yli 20-metriseksikin. Puu on kausivihanta. Lehdet ovat lyhytruotisia, pitkänpyöreitä tai tasasoukkia ja 8–23 mm pitkiä. Pienet kukat ovat kukinnoissa, joissa on monta hyvin pientä hedekukkaa ja 1–2 suurempaa emikukkaa. Pyöreät vihreät tai kellertävät luumarjatyyppiset hedelmät ovat 1–1,3 cm halkaisijaltaan.
Puu on kotoisin etelä- ja kaakkois-Aasiasta. Sitä kasvatetaan nykyisin muuallakin maailman trooppisilla alueilla.
Amblapuuta kasvatetaan hedelmäpuuna. Sen happamia hedelmiä voidaan syödä sellaisenaan, mutta niistä valmistetaan myös säilykkeitä. Hedelmät sisältävät runsaasti C-vitamiinia. Puun lehtiä, juuria ja siemeniä käytetään perinnelääkintään.
Karin rannalla
Karin rannalla on Carl Larssonin vesivärimaalaus (akvarelli) vuodelta 1908.
Akvarelli esittää Carl Larssonin vaimoa Karinia Karinia (s. Bergöö), aurinkoisena päivänä perheen kodin Lilla Hyttnäsin puutarhassa Sundbornissa Taalainmaalla.
Maalaus julkaistiin Carl Larssonin kirjassa "Åt solsidan : en bok om boningsrum, om barn, om dig, om blommor, om allt: taflor och prat" vuonna 1910. Kirjassa on 32 jäljennöstä Larssonin maalauksista ja niihin liittyvä teksti.
Malmön kaupunki hankki maalauksen Baltiska-näyttelystä vuonna 1914. Se kuuluu Malmön taidemuseon kokoelmiin.
Sony Xperia X
Sony Xperia X on Sonyn valmistama älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 6.0.1 Marshmallow -käyttöjärjestelmä. Sony julkisti puhelimen helmikuussa 2016.
Kadmiumsulfaatti
Kadmiumsulfaatti (CdSO) on kadmium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kadmiumia sisältävien pigmenttien valmistukseen, eräissä sähkökemiallisissa kennoissa ja metallien päällystämiseen kadmiumilla.
Huoneenlämpötilassa kadmiumsulfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortorombinen. Kadmiumsulfaatti liukenee erittäin hyvin veteen. Liukoisuus on suurimmillaan noin 20 °C:n lämpötilassa ja pienenee kuumennettaessa. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellisiä muotoja kuten oktahydraatti (3 CdSO·8HO), heptahydraatti (CdSO·7HO) ja monohydraatti (CdSO·HO). Yhdiste ei liukene etanoliin. Kadmiumsulfaatti ärsyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä sekä luokitellaan syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.
Kadmiumsulfaattia valmistetaan liuottamalla metallista kadmiumia, kadmiumoksidia, -hydroksidia tai -karbonaattia laimeaan rikkihappoon. Liuoksesta se voidaan kiteyttää lisäämällä liuokseen etanolia tai kuumentamalla noin 40 °C:n lämpötilaan. Yhdistettä voidaan valmistaa myös hapettamalla kadmiumsulfidia kuumentamalla kadmiumia ammonium- tai natriumpersulfaatin kanssa tai kadmiumsuolojen ja dimetyylisulfaatin välisellä reaktiolla.
Kadmiumsulfaattia voidaan käyttää kadmiumväriaineiden esimerkiksi kadmiumsulfidin eli kadmiumkeltaisen valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös muita veteen niukkaliukoisia kadmiumyhdisteitä. Muita käyttökohteita ovat fluoresoivien värien valmistus, elektrolyyttinä pinnoitettaessa metalleja elektrolyyttisesti kadmiumilla ja niin kutsutuissa Weston-kennoissa.
Luettelo laipikkalajeista
Laipikat ("Phyllanthus") on kasvisuku, johon kuuluu noin tuhat lajia.
Daisenryō-kofun
Daisenryō-kofun (), myös Daisen-kofun () tai keisari Nintokun hauta, on Japanissa sijaitseva kofun-hauta, joka on lajissaan suurin. Daisenryō-kofun sijaitsee Sakaissa, Osakan prefektuurissa. Kumpuhauta on ilmasta katsottuna avaimenreiän muotoinen saari vallihautojen keskellä. Se on yksi antiikin suurimmista muistomerkeistä.
Kumpu on 35,8 m korkea. Kummun etuosan leveys 305 m ja pituus 486 m. Kummun ala 32,3 ha ja tilavuus noin 1,388 miljoonaa m³. Kumpua saatettiin rakentaa esimerkiksi tuhannen miehen voimin neljä vuotta. Toisen arvion mukaan kofunin rakentaminen olisi vienyt tuhannelta 31 vuotta 6 kuukautta. Nykyisellä tekniikalla kummun teko veisi pari kuukautta .
Avaimenreiän muotoiset haudat ("zempō-kōen-fun") ovat eräs japanilaisten hautakumpujen, kofunien alalaji. Yamato-valtion keskusalueelle rakennettiin 400-luvulla jaa. suuria avaimenreikähautoja, "kofuneja". Daisenryō-kofunin lähellä on 15 muuta suurta avaimenreikähautaa. Tätä hauta-aluetta kutsutaan Mozun hauta-alueeksi (Mozun kofungun). Monien mielestä Daisen kofun on Japanin 16. keisarin Nintokun hauta. Japanin keisarillisen viraston nimi keisarihaudalle on "Mozu no mimihara no naka no misasagi" ().
Helvetti (Wiiralt)
Helvetti on virolaisen taiteilijan Eduard Wiiraltin etsaus vuodelta 1932.
Teoksen koko on 39,4 × 46,8 cm. Se kuuluu Eesti Kunstimuseumin (KUMU) kokoelmaan.
Teos nostaa esiin sosiaalisen sorron synkkyyden ja vieraantumisen, jota valittu perinteinen grafiikan menetelmä korostaa.
Sam &amp; Max Save the World
Sam & Max: Save The World (myös nimellä Sam & Max: Season One) on Telltale Gamesin kehittämä seikkailupeli, joka julkaistiin kuutena episodina 2006–2007. Pelaaminen on samanlaista kuin useimmissa Telltalen videopeleissä.
Sam ja Max ovat alussa omassa toimistossaan, ja he leikkivät omenan ampumista. Sen jälkeen he menevät pysäyttämään Brady Culturen.
Sam ja Max perustuvat Steve Purcellin sarjakuvaan, jonka pohjalta LucasArts kehitti vuonna 1993 julkaistun videopelin "Sam & Max Hit the Road". LucasArtsin luovuttua jatko-osan "Sam & Max: Freelance Police" kehittämisestä Telltale sai lisenssin vuonna 2005 ja alkoi tehdä omaa peliään.
Telltale on julkaissut pelille kaksi jatko-osaa: "Sam & Max Beyond Time and Space" (2007) ja "" (2010).
Malakai Fekitoa
Malakai Fekitoa (s. 10. toukokuuta 1992 Ha'apai, Tonga) on uusiseelantilainen ammattilaisrugbypelaaja. Fekitoa on pelannut Uuden-Seelannin rugbymaajoukkueessa, voittaen maailmanmestaruuskilpailuista kultaa vuonna 2015.
Fekitoa syntyi Tongalla, yhdellä Ha'apain saarista. Hän oli turistimatkalla Uudessa-Seelannissa vuonna 2009, ja anoi stipendiä Wesleyn collegeen. Stipendi myönnettiin, kun Fekitoa näytti pelitaitonsa rugby-ottelussa, jonka jälkeen hän on asunut Uudessa-Seelannissa.
Fekitoa aloitti ammattilaisuransa pelaamalla Aucklandin riveissä vuonna 2012.
Super Rugby -joukkueista hän on pelannut Auckland Bluesissa (2013) sekä nykyään Highlanderseissa (2014–), ollen voittamassa näin myös super rugby -kautta vuonna 2015 Highlandersien riveissä.
Fekitoa pelasi ensimmäisen ottelunsa Uuden-Seelannin maajoukkueessa Englantia vastaan 7. kesäkuuta 2014. Hän osallistui vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuihin ollen osallisena voittamassa kultaa.
Nordstrand (kunta)
Nordstrand on kunta Pohjois-Saksassa, Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Nordfrieslandin piirikunnassa. Kunta sijaisee pääosin Nordstrandin entisellä saarella, nykyisellä niemimaalla. Myös Nordstrandischmoorin saari kuuluu kuntaan. Nordstrand muodostaa yhdessä Nordstrandin saaren toisen kunnan, Elisabeth-Sophien-Koogin kanssa Amt Nordsee-Treenen kuntainliiton ().
Asukkaita Nordstrandissa oli vuoden 2014 lopulla 2 197. Kunnan pinta-ala on 57,21 km².
Express (albumi)
Express on Express-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1974 levymerkillä RCA Victor.
Jarmo Visakorpi
Jarmo Kustaa Visakorpi (8. maaliskuuta 1931 Helsinki) on suomalainen lääkäri. Hän on Tampereen yliopiston lastentautien emeritusprofessori ja ollut yliopiston rehtori. Hän tutki lasten suolistosairauksia, ravitsemusta ja synnynnäisiä aineenvaihduntahäiriöitä.
Visakorpi väitteli Helsingin yliopistossa lääketieteen tohtoriksi 1960 aiheella "Aminoaciduria in Various Types of Rickets". Hän oli Helsingin yliopiston lastentautiopin dosentti 1964–1968, lastentautiopin apulaisprofessori 1968–1973 ja uudelleen dosentti 1973 alkaen. Hän oli Tampereen yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan opetuksen suunnitteluprofessori 1973–1975 ja lastentautiopin professori 1975–1996. Hän oli Tampereella myös lääketieteellisen tiedekunnan dekaani 1973–1976.
Visakorpi oli Tampereen yliopiston vararehtori 1975–1981 ja rehtori kahteen otteeseen, 1. elokuuta 1981 – 31. heinäkuuta 1987 ja 1. elokuuta 1993 – 31. heinäkuuta 1996.
Visakorpi on Suomalaisen tiedeakatemian kunniajäsen. Hänelle on myönnetty A. I. Virtanen -palkinto 1981.
Visakorven vanhemmat olivat ekonomi Kustaa Edvard Visakorpi ja Sylvia Ranius. Hän avioitui 1958 sairaanhoitaja Anja Katri Marja Säynevirran (s. 1932) kanssa.
ČSA:n lento 540
ČSA:n lento 540 oli ČSA:n reittilento Prahasta Damaskoksen kautta Teheraniin. 20. elokuuta 1975 lennolla käytetty Iljušin Il-62 syöksyi maahan lähestyessään Damaskoksen kansainvälistä lentoasemaa. 128 koneessa olleesta 126 kuoli maahansyöksyssä. Mahdollisena syynä pidetään miehistön korkeusmittariin syöttämää väärää asetusta.
Markus Visanti
Markus Mattias Visanti (vuoteen 1936 Björklund; 4. joulukuuta 1921 Vaasa – 14. lokakuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli Taideteollisen oppilaitoksen yliopettaja ja rehtori 1960–1970. Hän teki paljon yhteistyötä puolisonsa, arkkitehti Irmeli Visannin kanssa nimiään kantaneessa toimistossaan. He kirjoittivat myös takanrakentajille opaskirjan "Uusi takkakirja".
Visannin isä oli arkkitehti Matti Visanti. Myös hänen poikansa Matti Johannes Visanti (s. 1945) on arkkitehti.
Nordjazz
Nordjazz on Nordic Jazz Quintet-yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1975 levymerkillä Storyville.
Irmeli Visanti
Irmeli Visanti (o.s. Lindholm; 19. kesäkuuta 1920 Helsinki – 12. elokuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1947. Avioiduttuaan arkkitehti Markus Visannin kanssa hän työskenteli pääasiassa yhteistyössä tämän kanssa toimistossa, jonka arkkitehti Matti Visanti jätti pojalleen perinnöksi. Toimisto kantoi myöhemmin heidän nimiään. Asuin- ja toimistorakennusten, muun muassa lukuisien helsinkiläisten aravakerrostalojen, lisäksi he suunnittelivat Nummijärven ja Ranuan kirkkojen restauroinnit. Myös hänen poikansa Matti Johannes Visanti (s. 1945) on arkkitehti.
Jinghong
Jinghong (, pinyin: Jǐnghóng Shì) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Xishuangbannan dai-kansan autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 6 863 neliökilometriä ja väkiluku 519 935 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 380 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista lounaaseen.
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu yhteen alipiiriin, viiteen suurkuntaan, kolmeen maalaiskuntaan ja kahteen etniseen kuntaan. Kaupungin keskus on Yunjinghongin alipiiri.
Jinghongissa asuu kaikkiaan 13 etnistä kansaa. Vuonna 2013 kaupungissa asui vakituisesti 528 600 henkilöä. 412 813 henkilöllä oli kotitalousoikeus Jinghongissa, näistä vähemistökansojen edustajien määrä oli 289 629 (70,2%). Daiden määrä oli 141 191 (34,2%), hanien määrä oli 73 384 (17,8%) ja jinojen määrä 22 515 (5,5%).
Ágios Andréaksen arkeologinen museo
Ágios Andréaksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ágios Andréaksen mykeneläisen ja antiikin aikaisen akropoliin eli linnavuoren arkeologisen alueen yhteydessä Sífnoksen saarella Kreikassa. Se esittelee alueelta löydettyä esineistöä.
Museo on avattu vuonna 2010. Se toimii modernissa museorakennuksessa heti kaivausalueen länsipuolella. Museon lisäksi Sífnoksella toimii myös toinen arkeologinen museo, Sífnoksen arkeologinen museo.
Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa mykeneläisen ajan sekä geometrisen ja arkaaisen kauden keramiikkaa ja metalliesineitä Ágios Andréaksen alueelta. Lisäksi museo esittelee muuta Sífnosta kuvallisella ja sähköisellä aineistolla.
Ágios Nikólaoksen arkeologinen museo
Ágios Nikólaoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ágios Nikólaoksen kaupungissa Kreetan saarella Kreikassa. Se esittelee Lasíthin alueelta löydettyä esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1970. Sen tehtävänä oli tarjota paikka itäisen Kreetan löydöille, jotka olivat aiemmin Iraklionin arkeologisessa museossa. Museorakennus sijaitsee kaupungin keskustan pohjoislaidalla. Siinä on kahdeksan näyttelysalia, jotka ovat keskuspihan ympärillä. Museo on Lasíthin merkittävin Siteían arkeologisen museon ohella.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta roomalaiselle kaudelle saakka, noin ajalta 6000 eaa.–200 jaa. Esineisiin kuuluu muun muassa löytöjä Agía Fotián varhaisminolaiselta hautausmaalta ajalta 3000–2300 eaa.; Málian palatsista; sekä Foúrnou Koryfístä, mukaan lukien harvinainen niin kutsuttu ”Mýrtoksen jumalatar” eli ihmishahmoinen juomauhriastia. Roomalaisen ajan löytöihin lukeutuu muun muassa kultaisella diadeemilla kruunatun urheilijanuorukaisen pääkallo Latosta ensimmäiseltä vuosisadalta jaa.
Aianín arkeologinen museo
Aianín arkeologinen museo () on arkeologinen museo Aianín kaupungissa Kozánin kunnassa Kreikassa. Se esittelee kaupungin lähialueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Aianín arkeologinen kokoelma perustettiin alun perin vuonna 1970. Nykyinen museo perustettiin vuonna 1991. Museorakennus, joka sijaitsee kaupungin koillislaidalla, rakennettiin vuosina 1992–1997. Eräänä syynä sen rakentamiselle oli se, että alueen valtateiden rakennuksen yhteydessä tehtiin suuri määrä uusia löytöjä. Alueen vuoden 1995 maanjäristys sai aikaan sen, että vanha kokoelma siirrettiin vielä keskeneräiseen museoon samana vuonna. Museo avautui yleisölle lopulta vuonna 2002.
Museorakennus on kaksikerroksinen ja sen kokonaispinta-ala on 4 500 neliömetriä. Museossa on kahdeksan näyttelysalia, yhteensä 971 neliömetriä, joista kaksi, yhteispinta-alaltaan 242 neliömetriä, on avoinna yleisölle. Lisäksi museossa on tutkimus- ja konservointitiloja, luentosali, kirjasto sekä toimisto ja majoitustiloja. Museo on järjestänyt historiansa aikana useita antiikin aikaa havainnollistavia tapahtumia.
Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä ennen kaikkea Aianesta eli antiikin Aianísta, joka oli Makedonian merkittävimpiin kuningaskuntiin kuuluneen Elimeian pääkaupunki. Lisäksi löytöjä on Aianín lähialueelta muun muassa haudoista ja tienrakennusprojektien pelastuskaivauksilta. Löydöt ajoittuvat esihistorialliselta ajalta noin 6000 eaa. roomalaiselle kaudelle 100-luvulle jaa. Merkittävimmät löydöt ajoittuvat myöhäiselle pronssikaudelle 1400–1100-luvuille eaa. sekä arkaaiselle ja klassiselle kaudelle 500–400-luvuille eaa. Museoesineisiin kuuluu muun muassa veistoksia, rakennusten koristeosia, keramiikkaa ja koruja.
Amorgóksen arkeologinen museo
Amorgóksen arkeologinen museo () tai oikeammin "Amorgóksen arkeologinen kokoelma" (Αρχαιολογική Συλλογή Αμοργού, "Archaiologikí Syllogí Amorgoú") on arkeologinen museo Amorgóksen kylässä eli Chórassa Amorgóksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo toimii venetsialaisvallan aikana todennäköisesti 1500-luvulla rakennetussa talossa, joka tunnetaan Gavráksen tornina tai huvilana. Rakennus luovutettiin museokäyttöön vuonna 1963 ja kunnostettiin 1970-luvulla.
Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, reliefejä, rakennusten koristeosia, keramiikkaa, kykladisia idoleita sekä piirtokirjoituksia. Löydöt ovat peräisin Amorgóksen antiikin aikaisista kaupungeista Aigialesta, Arkesinesta ja Minoasta sekä muualta saarelta. Monet löydöistä ovat pintalöytöjä, mutta osa on peräisin arkeologisista kaivauksista. Varhaisimmat löydöt ovat neoliittiselta kaudelta 3000-luvulta eaa., varhaiselta pronssikaudelta 2000-luvulta eaa. sekä myöhäiseltä pronssikaudelta 1200–1100 eaa. Pääosa löydöistä on ajalta 700 eaa.–200 jaa. eli arkaaiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle.
Ándroksen arkeologinen museo
Ándroksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Ándroksen kaupungissa Ándroksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu ja rakennettu vuonna 1981 Goulandrísten säätiön tuella. Museorakennus sijaitsee Ándroksen kaupungin keskustassa. Ándroksella toimii myös Palaiópolin arkeologinen museo.
Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa löytöjä Zagorán geometrisen kauden asutuksesta; veistoksia ja keramiikkaa arkaaiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle; piirtokirjoituksia; sekä veistoksia bysanttilaiselta kaudelta. Merkittävimpiin museoesineisiin lukeutuu muun muassa Hermes Khthonioksen patsas, joka on ensimmäiseltä vuosisadalta jaa. peräisin oleva roomalaisaikainen kopio Praksiteleen koulukunnan veistoksesta noin ajalta 350–325 eaa. Museossa on myös yksi säilynyt kopio Rígas Feraíoksen suunnittelemasta kartasta 1700-luvulta.
Apeíranthoksen arkeologinen museo
Apeíranthoksen arkeologinen museo () on arkeologinen museo Apeíranthoksen kylässä Náxoksen saarella Kreikassa. Se esittelee kylästä ja sen lähialueilta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.
Museo on perustettu vuonna 1960. Se sai alkunsa Michális Bogdániksen kokoelmista ja on laajentunut paitsi arkeologisilla kaivauksilla myös tavallisten ihmisten löytämillä esineillä. Museo toimii Apeíranthoksen itälaidalla sijaitsevassa rakennuksessa. Náxoksella toimii myös kaksi muuta arkeologista museota, Náxoksen arkeologinen museo ja Gýroulaksen arkeologinen museo Sagkríssa.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä pronssikaudelta kykladisen kulttuurin ajalta sekä antiikin ajalta. Löydökset ovat pääosin peräisin Náxoksen itäosista, Apeíranthoksen lisäksi myös muun muassa Korfí t' Aronioústa. Esineisiin kuuluu muun muassa kiviastioita, keramiikkaa, kykladisia idoleita eli jumalankuvia, pronssisia aseita ja työkaluja, veistoksia sekä rakennusten koristeosia. Merkittävimpiin löydöksiin lukeutuvat harvinaisuutensa ansiosta Korfí t' Aronioún pyhäköstä löydetyt tummat kivet, joihin on kaiverrettu esimerkiksi rituaaleja tai metsästystä kuvaavia kaiverruksia.
Bysanttilaisen kulttuurin museo
Bysanttilaisen kulttuurin museo () on museo Thessalonikissa Kreikassa. Se esittelee Thessalonikin kaupungin sekä Makedonian alueen varhaiskristillisen ja bysanttilaisen ajan historiaa.
Ajatus Kreikan keskiajalle omistetusta museosta Thessalonikissa syntyi jo vuonna 1913 pian sen jälkeen, kun Makedonia oli liitetty Kreikkaan. Arkkitehtuurikilpailu museorakennuksesta järjestettiin kuitenkin vasta vuonna 1977. Museota alettiin rakentaa 1980-luvulla. Rakennus valmistui vuonna 1993 ja museo avattiin syyskuussa 1994. Tuolloin monia esineitä, jotka oli viety Thessalonikista Bysanttilaiseen ja kristilliseen museoon Ateenaan vuonna 1916, siirrettiin uuteen museoon.
Museorakennus edustaa modernia arkkitehtuuria. Museon pysyvät näyttelyt ovat yhdessätoista salissa. Kukin sali muodostaa oman näyttelykokonaisuutensa. Museossa on myös tiloja väliaikaisille näyttelyille, sekä auditorio, tutkimus-, entisöinti- ja varastotiloja ja museokauppa. Museo järjestää näyttelyitä myös Thessalonikin Valkoisessa tornissa. Aivan museon vieressä sijaitsee Thessalonikin arkeologinen museo.
Museon kokoelmat esittelevät varhaiskristillistä, bysanttilaista sekä jälkibysanttilaista aikaa kattaen pääosin ajan 300-luvulta 1500-luvulle ja ulottuen 1800-luvulle saakka. Museon salit 1–3 esittelevät varhaiskristillistä tai varhaisbysanttilaista aikaa (300–600-luvut), salit 4–6 keskibysanttilaista aikaa (700–1100-luvut), sali 7 myöhäisbysanttilaista aikaa (1200-luku–1453) ja sali 10 jälkibysanttilaista aikaa (1453–1800-luku). Saleissa 8 ja 9 on yksityiskokoelmia, ja sali 11 esittelee arkeologisten löydösten museoinnin vaiheita aina siitä, kun esine löydetään, siihen kun se laitetaan näytille museoon.
Museoesineet ovat peräisin kreikkalaisen Makedonian alueelta ja erityisesti Thessalonikista, joka oli Bysantin valtakunnan toiseksi merkittävin eurooppalainen kaupunki Konstantinopolin jälkeen. Osa on peräisin kaivauksista, osa yksityiskokoelmista ja lahjoituksista. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, seinämaalauksia, mosaiikkeja, rakennusten koristeosia, ikoneita, piirtokirjoituksia, käsikirjoituksia, keramiikkaa, lasiesineitä ja rahoja.
Flórinan arkeologinen museo
Flórinan arkeologinen museo () on arkeologinen museo Flórinan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee kaupungista ja sen lähialueilta löydettyä pääosin antiikin aikaista ja bysanttilaista esineistöä.
Museon rakentaminen alkoi 1960-luvulla ja se avautui vuonna 1970. Museo on uusittu 1990-luvulla. Museorakennus on kaksikerroksinen ja sijaitsee Flórinan keskustan etelälaidalla.
Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta bysanttilaiselle ajalle. Esineet ovat peräisin paitsi Flórinan kaupungista myös eri puolilta Flórinan alueyksikön aluetta, kuten Armenochórin pronssikautisesta asutuksesta, Pétresin hellenistisen ajan kaupungista Amýntaiosta sekä Káto Kleinésistä, Sitariásta ja Vévistä.
Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, metalliesineitä, hautakiviä, votiivilahjoja, piirtokirjoituksia ja roomalaisten huviloiden lattiamosaiikkeja. Bysanttilaisen ajan kokoelmissa on muun muassa ikoneita ja ikonostaaseja sekä seinämaalauksia, keramiikkaa ja koruja. Museossa on esillä myös Sotíraksesta löydettyjä mammutinluita.
Owen Franks
Owen Franks (s. 23. joulukuuta 1987 Motueka, Uusi-Seelanti) on ammattilaisrugbypelaaja. Franks on pelannut Uuden-Seelannin rugbymaajoukkueessa, voittaen maailmanmestaruuskisoista kultaa vuosina 2011 ja 2015.
Franks aloitti Super Rugby -uransa vuonna 2009 pelaamalla, edelleen edustamansa, Crusadersien riveissä.
Maajoukkueuran Franks aloitti vuonna 2009 pelissä Italiaa vastaan. Hän oli osallisena maajoukkueen voittaessa maailmanmestaruuskilpailuista kultaa vuosina 2011 ja 2015.
Mengzi (kaupunki)
Mengzi (, pinyin: Méngzì Shì) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Honghen hanien ja yiden autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 2 172 neliökilometriä ja väkiluku 417 156 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 175 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista eteläkaakkoon.
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu seitsemään suurkuntaan, kahteen maalaiskuntaan ja kahteen etniseen kuntaan. Kaupungin keskus on Wenlanin suurkunta.
Kesä (yhtye)
Kesä on laulaja Toni Salmisen toukokuussa 2014 perustama helsinkiläinen post-punk -yhtye. Sen musiikki on mollivoittoista ja tummanpuhuvaa, jossa on vaikutteita 80-luvun alun uusromantiikasta, kotimaisesta pop rockista sekä kansainvälisestä uudesta aallosta. Yhtyettä on useasti verrattu Mustaan Paraatiin, ja se on itse luonnehtinut vaikuttajikseen Berlinin ja Tangerine Dreamin. Kesän jäsenet ovat soittaneet lukuisissa punk ja hardcore punk -yhtyeissä, kuten Lighthouse Project, Ills, Total Recall ja Deathbed.
Yhtye kasattiin kahdessa tunnissa Salmisen Facebookissa jakaman tilapäivityksen jälkeen, jossa luki seuraavaa:
Kesän eponyymi esikoisalbumi "Kesä" julkaistiin vappuaattona 2015. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 36.
Kesä (albumi)
Kesä on saman nimisen post-punk -yhtyeen eponyymi esikoisalbumi, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2015 levymerkillä Svart Records. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 36.
Albumista julkaistiin CD-painos sekä 200 keltaista ja 300 mustaa vinyylilevyä. Vuotta myöhemmin julkaistiin uusi vinyylipainos, joka käsitti 250 purppuraa ja 250 valkoista kopiota.
Soundin Arttu Seppänen antoi albumille murska-arvion, jossa hän sanoi naiivien sanoitusten ja laulaja Toni Salmisen monotonisen lauluäänen tekevän kuuntelusta vaivaannuttavaa ja raskasta, jonka myötä haluaa lopettaa kuuntelemisen jo parin kappaleen jälkeen.
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Kesä sekä sanoittanut Toni Salminen, ellei toisin mainittu.
Mang
Mang (, pinyin: Máng Shì; tai Mangshi) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Dehongin daiden ja jingpojen autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 2 901 neliökilometriä ja väkiluku 389 891 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 430 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista länsiluonaaseen.
Aiemmin kaupunki oli tunnettu nimenä Luxi (, pinyin: Lùxī Shì). Vuonna 2008 mielipidemittauksessa osallistui 4751 ihmistä ja 96,96% kannusti nimen vaihtoa kaupungin historialliseen nimeen Mangiin. Vuonna 2010 kaupungin nimi vaihtettiin virallisesti Mangin kaupungiksi ja samalla kaupungista tuli manner-Kiinassa ensimmäinen kaupunki, jonka nimessä on vain yksi kiinan merkki.
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu yhteen alipiiriin, viiteen suurkuntaan, viiteen maalaiskuntaan ja yhteen etniseen kuntaan. Kaupungin keskus on Menghuanin alipiiri.
Norman Granz
Norman Granz (6. elokuuta 1918 Los Angeles, Kalifornia – 22. marraskuuta 2001 Geneve, Sveitsi) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin impressaari, konserttien järjestäjä ja levy-yhtiöiden Clef, Norgran, Down Home, Verve ja Pablo perustaja. Granz perusti myös vuosikymmeniä jatkuneen Jazz at the Philharmonic -kiertuehankkeen. Hän sai arvostusta myös rasismin kitkemisestä amerikkalaisessa musiikkielämässä.
Granz syntyi Los Angelesissa juutalaiseen Venäjän Tiraspolista saapuneeseen siirtolaisperheeseen, jonka kauppayritys teki vararikon 1930-luvun lamavuosina. Palveltuaan toisessa maailmansodassa Granz opiskeli filosofiaa Kalifornian yliopistossa. Hän työskenteli leikkaajana Metro-Goldwyn-Mayer-elokuvayhtiössä ja alkoi vapaa-aikanaan järjestää sunnuntaisia jazzkonsertteja paikalliselle Trouville Clubille. Hän sai klubin omistajan sallimaan sekä valkoisen että mustan väestönosan pääsyn jazziltoihin ja kalustamaan myös tanssilattian pöydin ja tuolein, jotta musiikkia keskityttäisiin vain kuuntelemaan. Tämän konserttimaisen muodon saatua yhä enemmän suosiota Granzin päässä alkoi kehittyä ajatus toiminnan laajentamisesta isommille areenoille. Ensimmäinen Granzin Los Angeles Philharmonic -konserttisalissa järjestämä jazzkonsertti vuonna 1944 toi esiintymislavalle tuolloin vasta pianistina tunnetun Nat King Colen, kitaristina tunnetun Les Paulin sekä Benny Carterin ja Lester Youngin. Tästä lähti liikkelle 1980-luvulle jatkunut Jazz at the Philharmonic -projektin, joka toi jazzin hämäristä klubeista suurille konserttilavoille ympäri Pohjois-Amerikkaa ja Eurooppaa ja auttoi Granzia ansaitsemaan suuret tulot. Granz tuli kuitenkin tunnetuksi siitä, että maksoi hyvin myös konserttien ja kiertueiden esiintyjille ja kohteli musta- ja valkoihoisia muusikoita ehdottoman tasa-arvoisesti.
Levybisneksessä Norman Granz teki Jazz at the Philharmonic -projektin puitteissa yhteistyötä Mercury Recordsin kanssa, kunnes perusti oman Clef-yhtiön. Granzin vuonna 1955 perustamasta jazzmusiikkiin erikoistuneesta Verve Recordsista tuli suurmenestys, jonka markkinaosuus USA:n jazzlevymyynnistä oli vuosikymmenen lopulla jopa puolet. Granz myi Verven jo 1960 MGM:lle, jolta omistus siirtyi 1970-luvulla Polygramille. Granz vetäytyi 1960-luvun alussa asumaan miljoonineen Sveitsin Geneveen, mutta perusti 1974 ihailemansa Pablo Picasson mukaan nimetyn Pablo Recordsin, jonka hän myi Fantasy Records -yhtiölle 1987. Sveitsiin asetuttuaan hän toimi 1970-luvun puoliväliin saakka Ella Fitzgeraldin, Duke Ellingtonin ja Oscar Petersonin managerina ja järjesti esiintymisiä myös muun muassa Frank Zappalle, The Osmonds -yhtyeelle ja Barbra Streisandille.
Lushui
Lushui (, pinyin: Lúshuǐ Shì) on piirikuntatason kaupunki Kiinan Yunnanin maakunnassa. Se on Nujiangin lisujen autonomisen prefektuurin päähallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 3 091 neliökilometriä ja väkiluku 184 835 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 410 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kunmingista länsiluoteeseen.
Kuntatasolla kaupunki jakauttuu kolmeen suurkuntaan, neljään maalaiskuntaan ja kahteen etniseen kuntaan. Piirikunnan keskus on Liukun suurkunta.
Sumet Promna
Sumet Promna (s. 9. tammikuuta 1956) on thaimaalainen entinen pikajuoksija. Promna voitti 200 metrin juoksun Aasian mestaruuden Kuwaitissa vuonna 1983 ja yhteensä kuusi mitalia Aasian mestaruuskisoissa, joista kaksi viestijoukkueessa. Hän juoksi Thaimaan joukkueen ankkurina 4x100 metrin viestin alkuerässä Helsingin maailmanmestaruuskisoissa 1983, osallistui Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 100 ja 200 metrille ja juoksi ankkurina 4x100 metrin viestin alku- ja välierässä. Promna voitti vuonna 1987 Jakartassa käytyjen Kaakkois-Aasian mestaruuskisojen 100 metrin juoksun ennätyksellään 10.36. Myös hänen 200 metrin ennätyksensä 20.99 on samoista kisoista.
Nasridien dynastia
Nasridien dynastia ( "banū Naṣr") oli Espanjan viimeinen muslimidynastia, ja se hallitsi Granadan emiraattia vuosina 1238–1492. Nasrid-dynastia nousi valtaan almohadikalifaatin hajottua hävittyään Las Navas de Tolosan taistelun vuonna 1212. Dynastiaa hallitsi 23 emiiriä Muhammad I ibn Nasr perustettua dynastian vuonna 1238 aina tammikuuhun 1492, jolloin Muhammad XII antautui kristinuskoisten Aragonian ja Kastilian kuningaskuntien sotajoukoille. Nykyään näkyvin jäänne nasrideista on heidän rakennuttamansa Alhambran palatsi.Kristittyjen valmistautuessa nasrididynastian päättävään sotaan Granadan emiraattia vastaan, nasridit kävivät sisällissotaa Granadan valtaistuimesta. Abu 'abd Allah Muhammad XII:n syöstyä isänsä emiiri Abu l-Hasan Alin valtaistuimelta, tämä vetäytyi Malagaan, ja sisällisota puhkesi osapuolten välille. Kristityt käyttivät tilaisuuden hyväkseen, ja jatkoivat muslimilinnoitusten valtaamista. Vuonna 1483 kristittyjen joukot saivat Muhammad XII:n kiinni Lucenassa, ja hänet vapautettiin hänen vannottuaan liittolaisuutta Ferdinandille ja Isabellalle. Abu l-Hasan Ali sitten luovutti valtaistuimen veljelleen el Zagalille. El Zagal voitti dynastiansisäisen taistelun, mutta joutui antautumaan kristityille. Abu 'abd Allahille (Mumhamed XII) myönnettiin herruus Alpujarra-vuorilla, mutta sen sijaan hän lähti Iberian niemimaalta Espanjan kruunun maksamaa rahallista korvausta vastaan.
Sukupuusta käy ilmi kaikkien nasridiemiirien sukulaissuhteet. Sukupuu alkaa emiirien yhteisestä esi-isästä, Yusuf al-Ahmarista. Sukupuussa ei esiinny tyttäriä, eikä niitä poikia, joiden jälkeläiset eivät hallitseet emiraattia. Kun valtaistuimesta oli useita kilpailijoita, sukupuuhun on merkitty se emiiri, joka hallitsi Granadan kaupunkia ja Alhambran palatsia.
The King of Limbs
The King of Limbs on Radioheadin kahdeksas, vuonna 2011 julkaistu studioalbumi. Se debytoi Suomen virallisen listan sijalla 13. Albumilta julkaistiin promosinglenä kappale ”Lotus Flower”. The King of Limbs on yhtyeen rytmillisesti monimutkaisin albumi ja sen monissa kappaleissa on toistuvia, ristiinmeneviä rytmejä. Albumin vähäinen kappalemäärä ja uusi tuotantotapa jakoi joidenkin kriitikoiden mielipiteitä.
Luettelo suomalaisista kirjallisuuspalkinnoista
Tämä on luettelo suomalaisista kirjallisuuspalkinnoista.
Königs Wusterhausenin lento-onnettomuus
Königs Wusterhausenin lento-onnettomuus tapahtui 14. elokuuta 1972, kun tilauslennolla Berliinistä Bulgarian Burgasiin ollut Interflugin Iljušin Il-62 syöksyi maahan lähellä Königs Wusterhausenia pian lentoonlähdön jälkeen. Kaikki 148 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä kuolivat turmassa. Onnettomuus oli siihenastisen ilmailuhistorian toiseksi pahin vuotta aiemmin Japanissa sattuneen, 162 ihmishenkeä vaatineen matkustajakoneen ja sotilashävittäjän törmäyksen jälkeen.
Onnettomuuden aiheutti koneen takaosan kuumailmaputkessa ollut halkeama, josta paennut kuuma ilma sulatti sähköjohtojen eristeitä aiheuttaen oikosulun ja tulipalon takaosan rahtitilassa. Tulipalo tuhosi hallintalaitteiden kaapeleita ja heikensi rakenteita niin, että lopulta koko pyrstö irtosi aiheuttaen hallinnan menetyksen ja maahansyöksyn.
Belgian rugby union -maajoukkue
Belgian rugby union -maajoukkue, lempinimeltään "Zwarte Duivels" tai "Diables Noirs", on Belgian kansallinen rugby union -joukkue. Se pelasi ensimmäisen pelinsä Hollantia vastaan vuonna 1932. World Rugbyn rankingissa Belgia on sijalla 24.
Belgia pelaa European Nations Cupissa 1B-divisioonassa.
Belgia on karsiutunut kaikista maailmanmestaruuskilpailuista.
Visanti
Visanti on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:
Libyan ilmavoimat
Libyan ilmavoimat () on Libyan asevoimien haara. Ilmavoimat perustettiin vuonna 1951. Ilmavoimien vahvuus oli noin 18 000 sotilasta ja 374 taistelukonetta ennen vuonna 2010 alkanutta Libyan sisällissotaa.
Kustannus Aarni
Kustannus Aarni Oy on vuoden 2014 lopussa perustettu pieni yleiskustantamo, joka toimii Jyväskylässä. Kustantamon on perustanut kirjailija Pasi Luhtaniemi.
Aarni julkaisee kotimaista suorasanaista kaunokirjallisuutta ja tietokirjoja, vuosittain noin 5–10 painettua teosta. Vuoden 2016 alussa Aarni aloitti myös sähköisten kirjojen julkaisun ja jokainen teos julkaistaan myös e-kirjana. Lisäksi kustantamolla on mahdollista tehdä kirja valmennuksen kautta yhdessä Hopeantakojat yhdistyksen kanssa.
Aarnin toiminnan ja arvojen ytimessä on kustantajan mukaan kirjailija. Kustantamo pyrkii tekemään tiivistä yhteistyötä kirjailijan kanssa jo kirjan luonnosvaiheesta lähtien. Aarnin periaatteisiin kuuluu myös kirjan kustantaminen maakunta edellä, mikä tarkoittaa, että erityisesti kirjailijan maakuntaa ja kotiseutua korostetaan tiedotuksessa ja markkinoinnissa.
Kustantamon toimituskuntaan kuuluu Luhtaniemen lisäksi muita ammattikirjailijoita.
Alkuvuodesta 2015 lähtien Aarni on julkaissut yhdeksän painettua kirjaa, joista kaksi on tietokirjoja.
Lähteellä
Lähteellä (; tunnetaan myös nimellä "Sua lähde kaunis katselen") on Johan Ludvig Runebergin kirjoittama runo, joka tunnetaan myös lauluna. Runo ilmestyi alkujaan Runebergin vuonna 1833 julkaisemassa "Runoelmia" ("Dikter") -runokokoelman toisessa osassa. Laulun on säveltänyt ja sovittanut sekakuorolle Runebergin ystävä Fredrik August Ehrström. Tunnetuimmat suomenkieliset sanat perustuvat Elias Lönnrotin vuonna 1845 julkaisemaan käännökseen, joskin kolmas säkeistö esitetään yleensä P. J. Hannikaisen vaihtoehtoisilla sanoilla. Runeberg sai tiettävästi innoituksen runoon viettäessään nuoruudessaan aikaa Ruovedellä, jossa hänellä oli tapana istuskella erään lähteen äärellä. Kyseinen lähde tunnetaan nykyään Runebergin lähteenä.Jag sitter, källa, vid din rand
Och ser på molnens tåg,
Hur, ledda af en osedd hand,
De vexla i din våg.
Der kom en sky, den log så röd,
Som rosenknoppen ler.
Farväl! Hur snart farväl den bjöd,
För att ej komma mer.
Dock, der en annan mera klar
Och strålande igen!
Ack, lika flyktig, lika snar,
Försvinner äfven den.
Nu åter en! -- Den vill ej fly,
Den vandrar tungt sin stig,
Men, källa, mörk är denna sky,
Och den förmörkar dig.
Jag tänker, när jag ser dig så,
Uppå min egen själ:
Hur mången gyllne sky också
Har bjudit den farväl!
Hur mången, tung och dyster, spred
Sin djupa natt i den
Och kom så hastigt, ack, men skred
Så långsamt bort igen!
Men hur' de kommit, hur' de gått,
Jag känt dem ganska väl:
De varit tomma skyar blott
I spegeln af min själ.
Och spegelns ljus och mörker skall
Likväl af dem bero! --
O källa, när blir leken all,
När får din bölja ro?
Sua lähde kaunis, katselen
likellä vettäsi,
kun pilven varjot vaeltavat
kuvastimessasi.
Kas, tuoll' on pilvi loistava,
ihana, kaunoinen.
Jo lähti pois pakenemaan -
hyvästi varjoinen.
Mä näitä nähden aattelen
mun omaa sieluain.
Niin moni pilvi kultainen
noin senkin jätti vain.
(Elias Lönnrotin alkuperäinen suomennos)
Kadmiumbromidi
Kadmiumbromidi (CdBr) on kadmium- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kemikaalina valokuvauksessa ja litografiassa.
Huoneenlämpötilassa kadmiumbromidi on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on polymorfista ja siitä tunnetaan 4 eri kidemuotoa. Kadmiumbromidi liukenee hyvin veteen ja liukenee hieman myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedelliset monohydraatti (CdBr·HO) ja tetrahydraatti (CdBr·4HO), jotka ovat väriltään valkoista. Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa noin 200 °C:n lämpötilaan.
Kadmiumbromidia valmistetaan kuumentamalla metallista kadmiumia bromin läsnä ollessa, kadmiumin ja bromiveden välisellä reaktiolla tai kadmiumasetaatin ja asetyylibromidin välisellä reaktiolla jääetikkaliuoksessa.
Kadmiumbromidia käytetään valokuvausfilmien valmistamiseen sekä kemikaalina litografiatöissä.
Vormö
Vormö on saari Suomenlahdessa Inkoon edustalla. Saaren pinta-ala on noin kaksi neliökilometriä.
Vormöllä on Siuntion kunnan virkistysalue. Noin kolmen hehtaarin alueella on kaksi uimarantaa ja rannassa on Siuntion venekerhon laituri.
After Three Days
After Three Days on Christian Sievertin, Jukka Tolosen, Mads Vindingi ja Luiz Carlos De Siqueiran yhteisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978 levymerkillä Hookfarm. Levystä on tehty CD-versio vuonna 2015.
Jawed Karim
Jawed Karim (s. 28. lokakuuta 1979, Merseburg, Itä-Saksa) on amerikansaksalainen internet-yrittäjä. Karim tunnetaan parhaiten yhtenä YouTuben perustajista ja ensimmäisenä henkilönä, joka latasi videon YouTubeen.
Antero Voutilainen
Antero Voutilainen (6. tammikuuta 1914 Lapinlahti – 30. elokuuta 1998) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Voutilaisen vanhemmat olivat opettaja Antti Voutilainen ja Lahja Vainio ja puoliso vuodesta 1942 sairaanhoitaja Martta-Raakel Haapala. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1934 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1945. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Voutilainen väitteli 1954. Hän erikoistui röntgentutkimukseen ja -hoitoon 1952 ja sädehoidon suppeaan erikoisalaan 1961. Uransa alkuvuosina hän toimi lääkärinä eri sairaaloissa, vuonna 1955 hänestä tuli HYKSin sädehoitoklinikan apulaisylilääkäri. Sodissa Voutilainen toimi muun muassa kenttäsairaalan ja varuskuntalääkärinä, hän oli sotilasarvoltaan reservin lääkintäkapteeni (1962). Voutilainen oli Oulun yliopiston röntgenologian vt. professori 1962–1963 ja professori 1965 ja Helsingin yliopiston lääketieteellisen radiologian dosentti 1957–1968 Sittemmin hän oli Turun yliopiston onkologian ja sädehoito-opin professori 1965–1977 ja tutki radiologiaa. Hän oli viran ensimmäinen haltija. Voutilaisella, joka oli isotooppilääketieteen uranuurtajia Suomessa, oli paljon luottamustoimia alansa yhdistyksissä ja järjestöissä. Hän oli Suomen radiologiyhdistyksen ja Suomen onkologiayhdistyksen kunniajäsen ja sai syöpäjärjestöjen hopeisen ansiomitalin.
LOT:n lento 7
LOT:n lento 7 oli LOT:n reittilento New Yorkista Varsovaan. 14. maaliskuuta 1980 lennolla käytetty Iljušin Il-62 syöksyi maahan Varsovassa. Kaikki 77 matkustajaa ja kymmenen miehistön jäsentä kuolivat onnettomuudessa.
Lento oli lähestymässä Okęcien lentoasemaa, kun miehistö huomasi, ettei laskutelineiden lukittumisesta kertova valo ollut syttynyt. Kun moottorien tehoa lisättiin, moottorin numero 2 turbiinin levy hajosi kappaleiksi metallin väsymisestä johtuen. Palaset vaurioittivat korkeusvakaajien ja peräsimen ohjauskaapeleita, minkä seurauksena miehistö menetti koneen hallinnan.
The Group (albumi)
The Group on The Groupin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978 levymerkillä Dig It. Levystä on tehty CD-versio vuonna 2001.
Yövahti (televisiosarja)
Yövahti (engl. "The Night Manager") on brittiläis-yhdysvaltalainen draamasarja, joka perustuu John le Carrén romaaniin "Yön pakolainen". Sarja alkoi brittiläisellä BBC One -kanavalla ja yhdysvaltalaisella AMC-kanavalla keväällä 2016. Suomessa sarjan esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 22. kesäkuuta 2016.
Jonathan Pine (Tom Hiddleston) on entinen brittisotilas, joka työskentelee egyptiläisen hotellin yövastaavana. Pine tutustuu asekauppaan sotkeutuneen mahtimiehen rakastajattareen. Pine saa häneltä asiakirjoja, jotka liittyvät Kairon asekauppoihin. Rakastajatar kumminkin murhataan, koska oli antanut asiakirjat Pinelle. Tämän vuoksi Pine muuttaa toimipisteensä luksushotelliin Alpeille. Neljä vuotta myöhemmin hän kohtaa työssään Richard Onslow Roperin (Hugh Laurie), miehen, jonka epäilee olevan Kairon tapahtumien takana.
Jonathan päätyy brittiläisen tiedustelupalvelun operaatioon, jossa hänen kontaktinaan toimii Angela Burr (Olivia Colman). Operaation myötä Pine saa uuden identiteetin, jonka turvin hän soluttautuu asekauppias Roperin sisäpiiriin. Roper on erittäin älykäs, vaikutusvaltainen miljardööri, jonka lähipiiriin kuuluvat tyttöystävä Jed (Elizabeth Debicki) ja luotettava yhteistyökumppani Corkoran (Tom Hollander).
Britanniassa sarja näytettiin kuutena jaksona. Suomessa sarjassa on kahdeksan jaksoa, koska alkuperäiskanava BBC Onella ei ole mainoskatkoja, mutta Suomen esityskanava MTV3:lla puolestaan on mainoskatkot.
Sarjaa on esitetty Iso-Britannian ja Yhdysvaltojen lisäksi monissa muissakin maissa, esimerkiksi Suomessa, Espanjassa, Uudessa-Seelannissa, Australiassa, Alankomaissa, Puolassa ja Saudi-Arabiassa.
Yrjö Vuokila
Yrjö Ilmari Vuokila (25. kesäkuuta 1924 Kemin maalaiskunta – 19. maaliskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä. Hän oli Metsäntutkimuslaitoksen metsänarvioimisen tutkimusosaston puuntuotostutkimuksen professori vuosina 1971–1987. Hän tutki metsänkasvatustoimenpiteiden vaikutuksia puuntuotantoon niin määrällisesti kuin rakenteellisestikin.
Vuokila valmistui ylioppilaaksi 1943, metsänhoitajaksi 1948, maatalous ja metsätieteiden kandidaatiksi 1950 ja lisensiaatiksi 1951. Hän väitteli tohtoriksi 1958. Hän teki opintomatkan Yhdysvaltoihin 1950–1951 ja suoritti siellä Master of Forestry tutkinnon 1951.
Vuokila oli Metsäntutkimuslaitoksen vanhempi assistentti 1954–1959, metsänarvioimistieteen vt. professori 1959–1962, kasvu- ja tuotostutkimuksen professori vuodesta 1969, Helsingin yliopiston metsänarvioimistieteen dosentti 1960–1962 ja apulaisprofessori 1962–1969. Suomen Metsätieteellisen Seuran sihteeri hän oli 1969–1973, varapuheenjohtaja 1973–1974 ja puheenjohtaja 1974–1975. Hän oli myös Suomen metsäyhdistyksen puheenjohtaja ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Sanaris Oy:n toimitusjohtaja, ristikonlaatija Erkki Vuokila, on Yrjö Vuokilan poika. Yrjö Vuokila oli mukana perustamassa yhtiötä poikansa ja miniänsä kanssa.
Herää Suomi!
Herää Suomi! on Arvid Genetzin (nimimerkki Arvi Jännes) sanoittama ja hänen veljensä Emil Genetzin säveltämä suomalainen isänmaallinen laulu. Suomenmielisissä piireissä sitä tarjottiin 1800-luvun lopulla vaihtoehtoiseksi Suomen kansallislauluksi alkuperältään ruotsinkielisen "Maamme"-laulun tilalle, ja se säilytti suosionsa pitkään myöhemminkin.
Emil Genetz sävelsi laulun mieskuorolle Hämeenlinnassa vuonna 1881. Laulu oli ehdolla mieskuoro Muntra Musikanterin järjestämässä kuorolaulujen sävellyskilpailussa ja palkintolautakunta kannatti sitä voittajaksi, mutta se diskattiin lopulta sillä perusteella, että se ehdittiin kilpailun sääntöjen vastaisesti esittää vuoden 1882 Lönnrot-juhlilla ja julkaista juhla-albumissa ennen kilpailun ratkeamista. Laulun ensimmäinen julkinen esitys Helsingissä oli 23. marraskuuta 1882 suomenmielisten ylioppilaiden professori Yrjö Sakari Yrjö-Koskiselle järjestämässä läksiäisjuhlassa, joka oli samalla suomenkielisen laulukuoron Ylioppilaskunnan Laulajien ensimmäinen esiintyminen. "Marseljeesiin" rinnastettu uhmakas laulu sai suomenkielisten keskuudessa riemastuneen vastaanoton. Laulu ja sen suosio yhdistettiin niin voimakkaasti fennomaanien tavoitteisiin, että ruotsinmieliset tulkitsivat sen pelkäksi puoluelauluksi ja kielikiihkoiluksi. Jos 1800-luvun lopulla konserteissa esitettiin sekä "Herää Suomi!" että "Maamme", kävi joskus niin, että osa yleisöä nousi seisomaan toisen ja osa toisen laulun aikana. Runoilija K. A. Tavaststjerna käänsi "Herää Suomen!" ruotsiksi Päivälehden pyynnöstä vuonna 1890 nimellä "Suomi, vak upp!".
Laulun suosio lisääntyi sortovuosien aikana, koska sanat kannustivat uskomaan Suomen tulevaisuuteen. Varsinkin juuri Ylioppilaskunnan Laulajat pitivät Genetzien laulua esillä vielä itsenäisyyden aikanakin. Esimerkiksi kuoron 50-vuotisjuhlissa vuonna 1932 esitettiin päätösnumerona "Herää Suomi!" kun taas "Maammelaulua" ei esitetty lainkaan. Myös Lapuan liikkeen piirissä "Herää Suomea!" pidettiin Suomen oikeana kansallislauluna.
Jean Sibeliuksen orkesteriteos "Finlandia" sai alkunsa ohjelmamusiikkina, joka liittyi Suomen historiaa kuvanneen kuvaelman ”Suomi herää” -nimiseen osaan. Sibelius tunsi Genetzit kouluajoiltaan, joten on pidetty mahdollisena, että hän sai teokseensa innoitusta "Herää Suomesta!". Matti Hyökki esitti väitöskirjatutkimuksessaan vuonna 2003, että Sibelius olisi itse asiassa lainannut "Finlandia"-hymnin alkutahtien sävelkulun ja soinnutuksen suoraan Genetzin "Herää Suomesta!".