hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Janne Naakka
Janne Jeremias Naakka (s. 9. elokuuta 1994 Kemijärvi) eli naaG on suomalainen tubettaja sekä muoti- ja lifestylebloggaaja. Naakka on tullut tunnetuksi bloginsa sekä YouTube-videoidensa kautta.
Naakan suosio alkoi, kun hän perusti bloginsa ""NaaG - not an average Guy"" vuonna 2009. Tätä ennen hän oli noussut jo nuorison suosioon IRC-galleria nettipalvelussa. Blogi käsitteli nuoren pojan elämää silloisella paikkakunnalla Oulussa. Myöhemmin 2012 kuvioihin tuli mukaan Naakan poikaystävä Valtteri Sandberg, jolloin blogissa ruodittiin rehellisesti heidän parisuhdettaan. Blogin kävijämäärät lähtivät todelliseen nousuun ja tällöin viikkokävijöitä Naakan blogissa oli 21 000. Nykyään naaG nimeä kantavan blogin seuraajista 27 % on 15–19-vuotiaita ja 73 % on 20–29-vuotiaita, selviää "Babler Oyn" tuottamasta lukijatutkimuksesta. Blogin lukijat ovat erityisen kiinnostuneita muodista, matkailusta ja kosmetiikasta. Samana vuonna 2012 Naakka aloitti kirjoittamaan blogiaan täysipäiväisenä työnä, jätti silloisen vaatetusalan artesaani opinnot kesken "Oulun seudun ammattiopistossa Pikisaaren" yksikössä ja muutti Helsinkiin. Naakka on suorittanut loppuun Tekstiili- ja vaatetusalan perustutkinnon "Stadin ammattiopistossa" ja valmistunut sieltä vuonna 2015.
Naakka perusti Youtube-kanavansa jälkeenpäin vuonna 2010 ja jo vuonna 2014 Naakan meet&greet jonot tukkivat Oulun keskustan. Syksyllä 2017 Naakka saavutti yli 300 000 seuraajaa rajapyykin sosiaalisessa mediassa. "Kauppalehdessä" julkaistussa "Tubeconin Taloustutkimuksella" teettämästä tutkimuksessa selviää, että Naakka on Suomen seitsemänneksi seuratuin henkilö 16–19-vuotiaiden suomalaisten naishenkilöiden keskuudessa.
Naakalla on riittänyt kiirettä viime vuosina. 2016 Naakka tuomaroi "Mr. Gay Finland" -kisaa ja saman vuoden syksynä hän julkaisi oman vaatemalliston. Hänet palkittiin myös Elle Style Awardseissa Vuoden Miespukeutujana, missä Naakka sai ylivoimaisesti eniten yleisöääniä. Samassa kategoriassa oli ehdolla myös Cheek ja Robin. Naakka on ollut vieraana myös pinnalla olevissa televisio-ohjelmissa, kuten Posse, Summeri ja Sub Goes Kolina. Hän esiintyi myös 2018 keväällä Ylen esittämässä Seniorit somessa -sarjan 1. ja 5. jaksossa sekä Uuden Musiikin Kilpailussa. Tällä hetkellä Naakka elättää itsensä blogilla ja YouTube -kanavalla, vuonna 2016 Naakka tienasi 89 000 euroa. Naakka asuu poikaystävänsä Valtterin ja koiransa Luckyn kanssa yhdessä Helsingissä. Naakka haaveilee omasta Talk Showsta.
Ann-Mari Spjut
Ann-Mari Spjut (14. toukokuuta 1939 Närpiö) on suomalainen näyttelijä. Puheteatterin ohella Spjutin ura kattaa lukuisia televisio-, radio- ja elokuvaosia.
Ann-Mari Spjutin vanhemmat olivat tekstiilitaiteilija Liisa Lindfors ja diplomi-insinööri Eelis Spjut. Hän suoritti teatteritaiteen opintoja vuosina 1958–1960 ja oli kiinnitettynä näyttelijänä Svenska Teaternissa 1961–1964. Vuodesta 1969 alkaen Spjut työskenteli Näyttelijäryhmä Sitoutumattomissa. Lisäksi hän osallistui kiertueisiin Kanadassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa.
Spjutin rooleja olivat muun muassa Hedvigin osa Henrik Ibsenin draamassa "Villisorsa" ja Gudrunin osa Walentin Chorellin "Nokkosissa". Spjut on tehnyt myös muutamia sivuosia suomalaisissa elokuvatuotannoissa, kuten Krissen roolin Åke Lindmanin 1963 ohjaamassa nuorisokuvauksessa "Jengi".
Ann-Mari Spjut avioitui näyttelijä Paavo Hukkisen kanssa 1971.
Kivisilta (Tartto)
Kivisilta () oli 1784 rakennettu silta Emajoen ylittävä silta Tartossa.
Silta rakennettiin Tarton suuren tulipalon jälkeen keisarinna Katariina Suuren rakentamistöihin antamin varoin, ja hänen väitetään sanoneen: "Joki, hidasta virtaa tässä kohdassa". Sillan rakennustyöt alkoivat kenraalikuvernööri George von Brownen valvonnassa vuonna 1776. Rakennustöihin sillalle tuotiin 50–80 pakkotyöläistä Paldiskista ja Siperiasta. Rakentamiseen käytettiin graniittipaaseja ja tuhansia kivilaattoja. Silta avattiin liikenteelle 16. syyskuuta 1784. Katariina Suuren sanat ikuistettiin laattoihin sillalla latinaksi ja saksaksi.
Adolf Hitlerin väitetään piirtäneen kuvan sillasta ennen kuin se tuhoutui toisen maailmansodan aikana. Puna-armeija tuhosi 1941 sillan ja monta muuta merkittävää arkkitehtonista muistomerkkiä Saksan armeijan edetessä. Hävitykset Tartossa olivat erityisen suuret, sillä eturintama pysyteli kaupungin kohdalla kaksi viikkoa saksalaisjoukkojen heikkouden takia. Saksalaiset valtasivat kaupungin 25. heinäkuuta 1941, jolloin puna-armeijan hävityspataljoonat olivat hävittäneet Kivisillan ja monet muut kaupungin kohteet.
Kivisilta on Tarton symboleita vielä tuhoutumisensa jälkeenkin, ja se oli kaupungin historiallisen keskustan kauneimpia monumentteja. Se oli Baltian ensimmäinen kivinen silta. Sillan pienoismalli on uuden Kaarsild-sillan luona. Sen on tehnyt Tiiu Kirsipuu vuonna 2004.
Silta on kuvattu virolaisessa postimerkissä vuodelta 1997.
Sillan ajotien leveys oli 5,6 metriä ja jalkakäytävien sen molemmin puolin 1,4 metriä. Keskiosa voitiin nostaa, jotta laivat pääsivät läpi.
Kivisilta
Kivisilta tarkoittaa luonnonkivestä rakennettua siltaa, mutta on myös usean sillan nimi ja sukunimi:
Pita (Guinea)
Pita on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean keskiosassa Mamoun alueen Pitan prefektuurissa. Kaupunki toimii seutunsa maataloustuotteiden markkinapaikkana ja sijaitsee Mamoun ja Labén välisen maantien varrella; lisäksi kaupunkiin saapuu maantie länsipuolisesta Téliméléstä. Pääkaupunki Conakry sijaitsee noin 225 kilometriä Pitasta lounaaseen. Kaupungin asukasluku oli 28 124 (2014; vuonna 1996 asukkaita oli 14 089).
Pentti Antila
Pentti Malakias Antila (28. syyskuuta 1926 Lavia – 20. elokuuta 1997 Lavia) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana vuosina 1970–1975. Hän edusti aluksi Suomen Maaseudun Puoluetta ja vuodesta 1972 lähtien Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puoluetta.
Antilan vanhemmat olivat maanviljelijä ja pankinjohtaja Bruuno Eeti Malakias Antila ja Tyyne Maria Suuriniemi. Antilan puoliso vuodesta 1954 oli Ritva Ester Äijälä. Antila kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1946 ja valmistui agronomiksi vuonna 1952. Poliittisen uransa lisäksi hän työskenteli opettajana, taloudenhoitajana ja maanviljelijänä. Eduskunnassa hän edusti Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Antila toimi myös Lavian kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hänelle myönnettiin pitäjänneuvoksen arvonimi.
Dalaba
Dalaba on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean keskiosassa Mamoun alueen Dalaban prefektuurissa. Kaupunki toimii seutunsa maataloustuotteiden markkinapaikkana ja sijaitsee pohjoispuolisen Pitan tavoin Mamoun ja Labén välisen maantien varrella. Pääkaupunki Conakry sijaitsee linnuntietä noin 207 kilometriä Dalabasta lounaaseen. Kaupungin asukasluku oli 24 193 (2014).
Seudulla olevalta kanadalaisyhtiö Anglo Alumiumin valtaukselta on löydetty koeporauksissa bauksiittia ja esiintymien hyödyntämistä on suunniteltu. Seudun bauksiittia tai sen jalosteita on kaavailtu kuljetettavan rautateitse, noin 50 kilometriä pääkaupunki Conakryn eteläpuolelle erityisesti Forécariahin seudun kaivoksista saatavan rautamalmin maastavientiä varten rakennettavaan uuteen Matakanin syväsatamaan (Ile de Kabak).
Itämerenprovinssit
Itämerenprovinssit (, ) tarkoittaa niitä Baltian alueita, jotka kuuluivat Ruotsille sen suurvalta-aikana. Itämerenprovinssit olivat Inkerinmaa, Ruotsin Viro ja Ruotsin Liivinmaa. Alue luovutettiin Venäjälle Uudenkaupungin rauhassa vuonna 1721 sen jälkeen, kun Ruotsi oli hävinnyt suuren Pohjan sodan.
Anna Margareta Salmelin
Anna Margareta Salmelin (1716 – 8. syyskuuta 1789 Ilomantsi) oli suomalainen sotavanki. Hän oli ilomantsilaisen lukkarin Johan Lackmanin (1702–1770) puoliso. Hän tuli kuuluisaksi Pikkuvihan miehityksen aikana 1742–1743 onnistuttuaan vapauttamaan suuren joukon venäläisten ottamia suomalaisia sotavankeja. Venäjän miehityksen aikana hänet oli perheineen viety sotavangiksi Venäjälle monen aikansa suomalaisen tavoin.
Elokuussa 1741 perusteettiin vartiosto siviiliväestön suojelemiseksi Ilomantsin pitäjän kirkolle. Venäläiset yllättivät ja vangitsivat tämän vartioston marraskuussa 1741, hävittivät koko pitäjän itäosan ja raahasivat sadoittain siviiliväkeä Venäjälle Laatokan kaupunkiin ja Belozerskiin.
Lukkari Lackmanin perhe sekä 26 muuta kirkonkyläläistä vangittin. Vangittuja myytiin orjiksi ja kastettiin uudelleen ortodoksiuskontoon.
Salmelin palasi sotatoimien lakattua ensimmäisen kuuden palautetun sotavangin joukossa Ilomantsiin. Hän oli huolissaan perheestään, joka oli jäänyt Belozerskiin. Kun kirkkoherra otti toisen miehen lukkariksi, Salmelin lainasi matkarahat ja matkusti Pietariin. Pietarista hän jatkoi matkaansa Ruotsin lähetystön komissiosihteeri Karl Bertil Lagerflychtin avustuksella Belozerskiin.
Kielitaitoisen adjutantin avulla sanavalmiiksi ja yli-innokkaaksi kuvailtu Salmelin onnistui vapauttamaan perheensä ja naapurinsa, vaikka venäläiset orjanomistajat yrittivät salailla tai väittää orjiensa mieluummin jäävän Venäjälle. Belozerskista palautettiin todennäköisesti hänen ansiostaan 16 miestä ja 12 naista.
Anna Margareta Salmelin ei tyytynyt pelkästään sankaruuteen, vaan vaati pelastetuilta naapureiltaan korvauksia pelastusoperaatiosta syyskäräjillä 1748. Vastaajina oli 13 perhekuntaa, yhteensä 22 henkeä, jotka lupasivat maksaa vaurastuttuaan. Vuonna 1756 hän vielä velkoi kuuksenvaaralaisen Iivana Puharisen vaimolta Outilta lehmää korvauksena hänen poikansa Ontrein pelastamisesta. Neljä muuta pelastettua puolestaan todisti päässeensä pois Ontrein mukana ilman lukkarinvaimon apua.
Anna Margareta Salmelinin ja Johan Lackmanin lapsia olivat Beata Juliana (1735), Ericus (1736), Mats (1738–1791), Anna Christina (1739), Brita (1746–1749), Johannes (1748–1750), Catharina (1750–1753) ja Samuel (1753).
Lothair
Lothair (941–986) oli länsifrankkien kuningas vuosina 954–986. Hänet valittiin kuninkaaksi isänsä Ludvig IV:n jälkeen ilman vastustusta, mutta koko hänen valtakautensa ajan sukulaiset pyrkivät vaikuttamaan valtakunnan asioihin. Ensimmäisinä vuosina tätä teki herttua Hugo Suuri, ja sen jälkeen Kölnin arkkipiispa Bruno. Brunon tuki oli Lotharille tärkeää, mutta tämä käytti vaikutusvaltaansa myös veljensä, Saksin herttua Otto I Suuren sekä veljenpoikiensa hyväksi.
Giuseppe Zangara
Giuseppe "Joe" Zangara (7. syyskuuta 1900 – 20. maaliskuuta 1933) oli italialaissyntyinen yhdysvaltalainen henkilö, joka 15. helmikuuta 1933 ampui viittä ihmistä Yhdysvaltain presidentiksi valitun Franklin D. Rooseveltin puhetilaisuudessa Floridan Miamissa. Yksi hänen uhreistaan, Chicagon pormestari Anton Cermak, kuoli sairaalassa 7. maaliskuuta 1933. Zangara oli jo 20. helmikuuta tuomittu murhayrityksistä 80 vuodeksi vankeuteen, mutta Cermakin kuoltua hänet tuomittiin 10. maaliskuuta kuolemaan murhasta. Zangara teloitettiin sähkötuolilla kymmenen päivää myöhemmin.
Zangara oli anarkisti ja vihasi hallitusta ja eliittiä, joita hän syytti köyhien ongelmista. Hän oli myös itse kärsinyt köyhyydestä ja vatsakivuista. Yleisesti uskotaan, että hänen tarkoituksenaan oli murhata Roosevelt, mutta hän osui vahingossa Rooseveltin sijasta tämän edessä seisoneeseen Cermakiin. On kuitenkin myös epäilty, että Zangara olisi toiminut Chicago Outfit -gangsterijärjestön johtajan Frank Nittin palveluksessa ja olisi pyrkinyt murhaamaan nimenomaan Cermakin, joka aiemmin oli järjestänyt Nittin salamurhayrityksen.
Mustavalkoisessa TV-sarjassa LAHJOMATTOMAT on kaksiosainen jakso "Työtön salamurhaaja I - II" joka rakentuu nimenomaan Zangaran ja Cermakin murhan ympärille.
Vanuatu kesäolympialaisissa 2012
Vanuatu osallistui Lontoon kesäolympialaisiin vuonna 2012 viiden urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat judoon, pöytätennikseen ja yleisurheiluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi pöytätenniksenpelaaja Anolyn Lulu ja päättäjäisissä puolestaan judoka Nazario Fiakaifonu. Vanuatu osallistui olympialaisiin seitsemättä kertaa, eikä se saavuttanut mitaleita.
Ernst Põdder
Ernst Põdder (10. helmikuuta 1879 – 24. kesäkuuta 1932) oli virolainen upseeri ja poliitikko. Hän osallistui muun muassa Venäjän–Japanin sotaan ja Viron vapaussotaan ja toimi sittemmin oikeistoradikaalisessa Viron vapaussotureiden liittossa.
Põdder syntyi 10. helmikuuta 1879 Võrumaalla ja valmistui vuonna 1900 Vilnan sotakoulusta. Hän otti osaa Venäjän–Japanin sotaan (1904–1905) ja ylennettiin ansiokkaasta palveluksesta komppanian päälliköksi. Põdderin päättäessä palveluksensa Venäjän armeijassa hän oli arvoltaan eversti. Heinäkuussa 1917 Põdderista tuli yksi Viron väliaikaishallituksen asejoukkojen komentajista ja hän johti ensimmäistä ja kolmatta rykmenttiä. Lokakuun vallankumouksen jälkeen hän oli yksi Viron armeijan edeltäjän ensimmäisen divisioonan päälliköistä. Saksan armeijan edetessä Viroon vuonna 1918 Põdder piiloutui miehittäjiä siirtyen maan alle ja hänestä tuli Viron suojeluskunnan eli Kaitseliitin komentaja.
Viron vapaussodan aikana 4. huhtikuuta 1919 Põdderista tuli 3. divisioonan komentaja ja hänen joukkonsa löivät saksalaiset Landeswehr-joukot Cēsisin taistelussa Landeswehrin sodassa. Sodan jälkeen Põdder johti divisioonaansa ensin Pärnussa ja vuodesta 1921 Tarttossa. Vuonna 1924 hän osallistui kommunistien vallankaappausyrityksen kukistamiseen. Sittemmin Põdder liittyi oikeistoradikaaliseen Viron vapaussotureiden liittoon ja hänestä tuli yksi liikkeen pääideologeista. Vuosina 1928–1931 hän johti liikkeen Tallinnan osastoa ja henkilökohtaisten kahnausten jälkeen amiraali Johan Pitkan kanssa hän muutti liikkeen veteraanijärjestöstä suuremmaksi kansanliikkeeksi. Edellytys palveluksesta vapaussodassa poistettiin ja jäsenyys sallittiin kenelle tahansa, joka hyväksyi liikkeen poliittisen ohjelman. Vuonna 1931 Viron puolustusministeriö kielsi aktiivisessa palveluksessa olevien upseerien toiminnan poliittisissa järjestöissä ja Põdder jätti kaikki virkansa vapaussoturien liitossa pysyen silti sen jäsenenä. Põdder kuoli 24. kesäkuuta 1932 Tallinnassa kuolion seurauksena.
Vanuatu kesäolympialaisissa 2008
Vanuatu osallistui Pekingin kesäolympialaisiin vuonna 2008 kolmen urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat pöytätennikseen ja yleisurheiluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi pöytätenniksenpelaaja Priscila Tommy. Mitaleita Vanuatu ei saavuttanut.
Lappi-kirjallisuuspalkinto
Lappi-kirjallisuuspalkinto on lappilaisten kirjastojen vuonna 2016 perustama kirjallisuuspalkinto. Ehdokaskirjat ovat alun perin suomenkielisiä tai saamen kielestä käännettyjä aikuisten kaunokirjallisia teoksia, jotka ovat lappilaislähtöisen kirjailijan kirjoittamia tai muuten liittyvät Lappiin.
Palkinto jaetaan joka toinen vuosi. Se myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2017, jolloin ehdokaskirjat oli julkaistu vuosina 2015–2016.
Suomi 100
Suomi 100 -hanke oli Suomen itsenäisyyden juhlavuoden 2017 aikainen projekti juhlavuoden ohjelmalle ja tapahtumille.
Hankkeeseen liittyi muun muassa juhlavuoden aikana laukaistava Suomi 100 -nanosatelliitti.
Ylellä oli Kirjojen Suomi -projekti osana Suomi 100 -hanketta, johon kuului muun muassa radio- ja TV-ohjelmia Suomen itsenäisyyden ajan kirjoista ja kirjallisuudesta.
Nuku rauhassa -kampanja oli Maanpuolustuksen Tuki ry:n koordinoima vapaaehtoista maanpuolustus- ja turvallisuustyötä sekä kokonaisturvallisuutta esittelevä Suomi 100 -hanke.
Suomi 100 -hankkeessa on mukana Tulevaisuuden kuusi, jonka tuotto meni Suomen kulttuurirahaston alaisuuteen perustettuun rahastoon lasten ja nuorten metsä- ja ympäristökasvatukseen.
Heinäkuun puolessavälissä ohjelmaan hyväksyttyjä hankkeita oli yli 4 500. Sen lisäksi osa tapahtumista oli käyttänyt hankkeen graafista ilmettä laittomasti.
Kaikki suomalaiset verkko- ja palveluoperaattorit lähettivät 6. joulukuuta Suomi 100 onnittelutekstiviestin Globetel-palveluoperaattoria lukuun ottamatta. Globetel ei ilmoittanut syytä toiminnalleen.
Anarkistisella Takku.net-sivustolla julkaistiin Suomi 100-nuotio-video, jossa kolmisenkymmentä Suomen lippua koottiin kasaksi ja sytytettiin tuleen.
Arinakäävät
Arinakäävät ("Phellinus") on Hymenochaetales-lahkoon kuuluva sienisuku, johon kuuluu pääasiassa kovia, kookkaita kääpiä, joista pääosa on valkolahottajia. Arinakäävilä on myös yhteisiä tyypillisiä mikroskooppisia tuntomerkkejä. Lajeja tunnetaan runsaasti, mutta taksonomia on varsin ongelmallinen, ja sitä on selvitellyt muun muassa tšekkiläinen mykologi Michal Tomšovský DNA-tutkimuksin. Myös mikroskopia ja isäntäpuukysymys ovat vielä selvittelyn alla. Muun muassa kääpätutkija Tuomo Niemelän mukaan näyttää siltä, että Suomen arinakääpälajisto jakaantuu kahdeksaan sukuun. Arinakääpien mikroskopiassa on tapana kiinnittää huomiota erityisiin seetoiksi nimitettyihin soluihin.
Pyhän Marian kirkko (Hopesay)
Pyhän Marian kirkko on käytössä oleva Englannin kirkon kirkkorakennus Hopesayn kylässä Shropshiressa Englannissa, joka nimettiin Grade I -luokan suojelukohteeksi vuonna 1987. Se on rakennettu 1200-luvun alussa ja korjattu vuonna 1880. Tornin kaksoispyramidimainen katto valmistui 1600-luvulla.
Länsiseinällä on kuningas Yrjö III:n vaakuna, joka on vuodelta 1776. Yksi monumenteista on vaakunaa kannatteleva ovaalin muotoinen kivi, joka on omistettu vuonna 1751 kuolleelle Whitehall Harrisille.
Lopotin linnavuori
Lopotin linnavuori on Kurkijoella Venäjän Karjalassa sijaitseva rautakaudella ja keskiajalla käytössä ollut linnavuori. Linnavuori sijaitsee Raholanjoen ja Laikkalahden välisellä Niemenpelloksi kutsutulla niemellä. Theodor Schvindtin mukaan alueella on aiemmin sijainnut kaupunki.
Linnavuorelta on löydetty neljän kiviperusteisen ja tulisijallisen asunnon jäänteet. Yhdessä kivimuurin kanssa ne muodostivat yhtenäisen puolustuslinjan. Asuntojen pinta-alat ovat vaihdelleet 13-25 neliömetrin välillä. Linnavuoren rinteet eivät ole jyrkkiä vaikkakin pohjois- ja länsirinteet ovat mahdottomia kiivetä. Linnavuoren laki on noin 200 metriä pitkä ja leveimmillään noin 100 metriä. Varustusten jäänteinä olevia kivivalleja esiintyy pitkin lakea. Alueelta on viety kiviä ja kalliota on lohkaistu paikoin ennen kuin asiaan puututtiin 1880-luvulla.
Linnavuoren vanhimmat löydöt ovat viikinkiaikaisia. Paikalta on löydetty keihäänkärkiä, koruja, avaimia, lukkojen salparautoja sekä dreijattua keramiikkaa. Linnan on arveltu olleen linnoitamaton vielä 1000-1100-luvulla ja varustuksen rakentaminen on ajoitettu Tiurinlinnaan verraten 1200-1300-luvulle. Paikalta on löytynyt myös kivikautista esineistöä sekä 1400-1500-luvun keramiikkaa.
Syanuurikloridi
Syanuurikloridi (CClN) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään runsaasti orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muun muassa lääkkeitä, maatalouskemikaaleja ja väriaineita.
Huoneenlämpötilassa syanuurikloridi on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta vesi hydrolysoi sen syanuurihapoksi. Yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin muun muassa dietyylieetteriin, asetoniin, asetonitriiliin, kloroformiin ja aromaattisiin liuottimiin. Syanuurikloridi on elektrofiilista ja reagoi useiden nukleofiilien kanssa. Reaktio alkoholien ja fenolien kanssa johtaa syanuraattiestereihin, ammoniakki reagoi melamiiniksi, amiinit melamiinijohdannaisiksi ja tiolit tiosyanuraateiksi. Karboksyylihapot reagoivat syanuurihapon kanssa muodostaen happoklorideja ja amideista muodostuu nitriilejä.
Syanuurikloridia valmistetaan vuosittain yli 100 000 tonnia. Tyypillisin valmistusmenetelmä on johtaa kuivaa syanogeenikloridia yli 300 °C:n lämpötilassa aktiivihiilellä täytettyyn reaktoriin ja lisäksi reaktorissa voi olla metallisuoloja promoottoreina. Tässä lämpötilassa syanogeenikloridi trimerisoituu syanuurikloridiksi. Pienessä mittakaavassa syanuurikloridia voidaan valmistaa syanuurihapon ja fosforipentakloridin välisellä reaktiolla.
Syanuurikloridi on halpaa ja monikäyttöistä, minkä vuoksi se on yksi yleisimmin käytetyistä ja runsaimmin valmistetuista heterosyklisistä yhdisteistä. Syanuurikloridista valmistetaan muun muassa lääkkeitä, väriaineita, maatalouskemikaaleja, kuten rikkaruoho- ja hyönteismyrkkyjä, melamiinia ja melamiinijohdannaisia, optisia kirkasteita, muovien pehmentimiä ja ristisilloittajia, hapettumisenestoaineita ja raskasmetallien kelatoijia.
Nortal
Nortal on virolainen informaatioteknologia-alan yritys. Nortalilla on toimintaa Euroopassa, Lähi-Idässä ja Afrikassa.
Nortal toimii sekä julkisella sektorilla ja yksityisellä sektorilla. Nortal tarjoaa liiketoimintasovelluksia ja palveluratkaisuja telekommunikaatio-, rahoitus-, teollisuus-, logistiikka- ja terveydenhoitoalan sekä valtionhallinnon asiakkaille. Julkisella sektorilla Nortal on erikoistunut asiakaskohtaisten lakisääteisten tehtävien hoitamiseen tarkoitettuihin ratkaisuihin, sähköiseen asiointiin ja konsultointiin. Etenkin suuri osa Viron julkishallinnon digitaalisesta muutoksesta ja e-palveluista on suunniteltu ja toteutettu Nortalin ja sen virolaisen edeltäjän Webmedian toimesta..
2000 – Webmedia AS aloittaa toimintansa Tartossa, Virossa.
2008 – Webmedia avaa konttorin Qatarissa. Heinäkuussa 2009, Webmedia Group allekirjoitti sopimuksen Qatarin valtiollisten palvelujen digitalisoimisesta.
2008 – Nortalin työntekijät perustavat yrityksen nimeltä ZeroTurnaround, joka on kehittänyt tunnetun Java-ohjelmointiympäristöliitännäisen JRebelin.
2010 – Webmedia ostaa virolaisen Cybernetican terveydenhoitoyksikön, lisäten laboratoriojärjestelmän eHealth-portfolioonsa.
2011 – Webmedia Group ostaa vuonna 1985 perustetun suomalaisen telekommunikaatio-, logistiikka- ja teollisuusyrityksen CCC Corporation Oy:n, luoden samalla Baltian suurimman ohjelmistoyhtiön. Uudeksi nimeksi valitaan Nortal.
2012 – Nortal auttaa luomaan sähköisen taloudenhoitoalustan GIFMIS:n (Government Integrated Financial Management and Information System) Nigerian liittovaltiolle. Alusta on tärkeä osa Treasury Single Account (TSA) -talousohjelmaa, joka säästi valtiolle N153 miljardia ja paljasti noin 46 000 haamutyöntekijää 2013 mennessä.
2012 – Taavi Kotka jätti Nortalin 12 vuoden jälkeen ryhtyäkseen Viron valtion ensimmäiseksi Chief Information Officeriksi. Hän on yksi Viron e-kansalaispalvelun perustajista.
2013 – Nortal ja amerikkalainen Fast Enterprises voittavat 226 MEUR tarjouskilpailun uuden VALMIS-verotusjärjestelmän toimittamiseksi Suomen Verohallinnolle.
2016 – Nortal luo valtion sähköisten palvelujen portaalin Omanin sulttaanikunnalle. "Invest Easy" -portaalilla omanilaiset yrittäjät voivat rekisteröidä yrityksen 110 sekunnissa.  Seurauksena Oman nousee 127 paikkaa Maailmanpankin luettelossa valtioista liiketoiminnan helppouden mukaan.
2016 – Nortal ostaa markkinointiautomaatio- ja asiakkuudenhallinta-yritys Elementin.
Vuodesta 2016 lähtien, Nortalin tarjooma on jaettu seuraaviin kategorioihin:
Yrityksen perustamisesta vuonna 2000, Nortal on toteuttanut ratkaisuja 60 maassa viidellä mantereella. Nortalilla on viisi kotimarkkinaa – Viro, Suomi, Ruotsi, Liettua ja Oman. Nortalilla on myös toimintaa Serbiassa, Yhdistyneissä Arabiemiirikunnissa, Qatarissa, Nigeriassa ja Botswanassa.
Yritys on ollut täysin työntekijöidensä omistama vuodesta 2016. Nortalin hallituksen puheenjohtaja on Priit Alamäe. Hallitukseen kuuluu mm. Harri Koponen, Oleg Shvaikovsky, Andre Krull, Peeter Smitt and Neringa Narbutiene.
Feministinen puolue
Feministinen puolue r.p. (ruots. "Feministiska partiet r.p.") on suomalainen puolue. Yhdistyksen perustava kokous järjestettiin 15. kesäkuuta 2016, ja kerättyään 5000 kannattajakorttia se jätti 13. joulukuuta hakemuksen päästäkseen puoluerekisteriin, johon se merkittiin 11. tammikuuta 2017.
Feministinen puolue ilmoittaa politiikkansa kolmeksi kärjeksi sukupuolten tasa-arvon, syrjimättömyyden ja inhimillisen turvallisuuden. Puolueen mukaan feministisen politiikan tavoitteena on ”yhteiskunta, jossa kaikilla ihmisillä on mahdollisuus toteuttaa täysi potentiaalinsa yhdenvertaisena muiden kanssa.”
Puolue vaatii työnantajamaksuihin tasa-arvoerää naisvaltaisten alojen palkankorotusten rahoittamiseksi, työpäivän lyhentämistä ja hoivatyötä tehneiden eläkeläisnaisten eläkkeiden korottamista. Lisäksi puolue tavoittelee vanhempainrahojen nykyistä tasaisempaa jakamista miesten ja naisten kesken ja päivähoidon maksuttomuutta.
Alun perin puolueella oli tarkoitus olla kolme keskenään tasavertaista puheenjohtajaa, mutta Patentti- ja rekisterihallitus ei hyväksynyt kolmen johtajan mallia. Puolueen puheenjohtaja on Katju Aro ja varapuheenjohtaja Katriina Rosavaara. Heidän lisäkseen puolueen hallitukseen kuuluu yhdeksän varsinaista jäsentä ja yhdeksän varajäsentä.
Kuntavaaleissa 2017 feministinen puolue asetti yhteensä 40 ehdokasta yhdeksällä paikkakunnalla. Puolue sai valtakunnallisesti 6 856 ääntä (0,3 % äänistä) ja yhden valtuustopaikan Helsingissä. Läpi pääsi puolueen puheenjohtaja Katju Aro. Helsingissä puolue sai 4 910 ääntä (1,5 % äänistä).
Iso Naistenjärvi
Iso Naistenjärvi on Pirkanmaalla Pirkkalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Iso Naistenjärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Järvi on 400 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Tämä erämaajärvi sijaitsee soiden täyttämässä kallioisessa moreenimaastossa sijaitsevassa painaumassa. Siihen on kaivettu kolme suo-ojaa, joista eteläinen oja toimii samalla sen laskuojana. Oja kulkee etelään, josta sen tuomat kuivatusvedet jatkavat itään Saukkolammille ja Saukonojaa myöten Myllyojaan. Myllyoja sijaitsee Härmälänojan yläjuoksulla. Järven rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä. Rannat ovat suota, vaikka parissa kohdassa moreeninen rinne nousee jyrkkänä ylös. Läntisen suon nimi on Pehkusuo. Järven rantoja kiertää polku, johon yhtyvät sekä pohjoiseen Haikanvuoren suuntaan että suoraan etelään vievät polut. Pohjoisrannalla on laavu ja idässä kallion päällä on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet Sääksjärven Kaitalankulmalta, koillisen suunnasta Toiviosta ja Pirkkalan taajamasta.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin pelkästään ”Naistenjärvi” . Vuoden 1953 peruskartassa järvellä on kaksi lyhyttä luontaiselta vaikuttavaa ojaa, jotka tuovat vettä suolta järveen. Järven lounaispuolella Pehkusuon laidalla on lato, joka on kadonnut vuoden 1961 kartasta. Kun alueen metsään rakennetaan tie, alkaa toimeliaisuus alueella lisääntyä. Tie ohittaa Iso Naistenjärven Saukkolammen välistä vuoden 1975 kartassa ja lammen kohdalta tulee tie järven viereiselle kalliolle, jossa sijaitsee kaksi vapaa-ajan asuntoa. Nyt on myös suot ojitettu ja järvestä on kaivettu Saukkolampeen asti laskuoja.
T-37A
T-37A on kevyt Neuvostoliittolainen amfibio-tiedustelupanssarivaunu. T-37A:ta sanotaan usein virheellisesti vain T-37:ksi, vaikka kyse on eri panssarivaunusta. T-37A on ensimmäisiä massatuotettuja amfibiopanssarivaunuja maailmassa.
T-37A:n ensimmäinen malli kehitettiin vuonna 1932. Se suunniteltin Iso-Britannialaisen Vickersin ja muiden operatiivisten amfibiopanssarivaunujen pohjalta. Panssarivaunua valmistettiin vuosina 1933-1936, kunnes se muutettiin T-38:ksi, joka oli rakennettu T-37A:n pohjalta. Vuosina 1933-1936 ehdittiin valmistaa 2552 T-37A-mallin panssarivaunua, mukaan lukien ensimmäiset prototyypit.
T-37A-mallin tankkeja käytettiin suuria määriä muun muassa Puolan valtauksessa ja Talvisodassa vuonna 1939.
•Neuvostoliitto
•Natsi-Saksa: Muutamia sotasaaliiksi saatuja vaunuja.
•Suomi: 29 panssarivaunua.
•Romania: Ainakin 19 vaunua
•Unkari: Muutamia sotasaaliiksi saatuja vaunuja.
•Ruotsi: 1 panssarivaunu.
•Turkki: 1 panssarivaunu.
Tyyppi: amfibio-tiedustelupanssarivaunu
Valmistumaa: Neuvostoliitto
Käytössä: 1933-
Käyttäjät: ks. Käyttäjät
Suunnittelija: N.Kozyrev, Tehdas n.37, Moskova
Suunniteltu: 1931-1933
Valmistettu: 1933-1936
Variantit: T-37A, T-37TU (komentopanssarivaunu)
Paino: 3.2t
Pituus: 3.75m
Leveys: 2.10m
Korkeus: 1.82m
Miehistö: 2
Panssari: 3-9mm
Aseistus: 7.62mm Degtyaryov pikakivääri (585 laukausta)
Moottori: 40hv (30 kW)
Tehokkuus/paino: 13hv/tonni
Jousitus: Jousitettu kääntöteli
Polttoainekapasiteetti: 100l
Toimintasäde: 185 km
Nopeus: 35 km/h tiellä
Mika Rissanen
Mika Rissanen (s. 12. tammikuuta 1978) on suomalainen historiantutkija ja tietokirjailija. Hän kirjoittaa myös nuortenkirjallisuutta.
Vuonna 2005 Rissasen yhdessä Sami Kosken ja Juha Tahvanaisen kirjoittama "Antiikin Urheilu" voitti Tieto-Finlandia- palkinnon. Vuonna 2016 hänen yhdessä Juha Tahvanaisen kanssa kirjoittamansa tietokirja "Kuohuvaa historiaa: tarinoita tuopin takaa"  julkaistiin englanniksi ja saksaksi.
Rissanen kirjoittaa nuorten "Arkeomysteeri"-dekkareita yhdessä Juha Tahvanaisen kanssa kirjailijanimellä Nemo Rossi.
Rissasen akateemiset tutkimukset ovat keskittyneet antiikin historiaan ja Euroopan kulttuurihistoriaan.
Peltolammi (järvi)
Peltolammi on Pirkanmaalla Tampereen Peltolammin ja Multisillan kaupunginosissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Peltolammi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Lampi on 700 metriä pitkä, 300 metriä leveä ja sen pinta-ala on 17 hehtaaria. Se jää Tampereen Peltolammin ja Multisillan kaupunginosien länsipuolelle ja Riihimäki–Tampere-rautatien itäpuolelle. Siihen laskee kaksi pienempää ojaa ja Arranmaanoja Sääksjärvestä. Lammen laskuoja on Myllyoja (tai myös Multipuro), ja jonka nimi muuttuu alajuoksulla Härmälänojaksi. Veden vaihtuvuus on suurta, koska veden laskennallinen viipymä lammessa on vain 30 vuorokautta. Lammen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä. Lampi on metsän ympäröimä, vaikka se sijaitseekin taajamassa. Sen itäpuolella kulkee seututie 130 ja toinen Härmälän suuntaan kulkeva tie risteää sitä järven koillispuolella. Järven länsipuolella lammen rantaan on rakennettu rautatien penger. Pohjoisranta on suuren uimarannan nurmikenttää ja lammen kaakkoisrannassa on toinen pienempi uimaranta laitureineen. Koko lammen kiertää ulkoilureitti ja etelä- ja länsiranta kuuluu Peltolammi-Pärrinkosken luonnonsuojelualueeseen.
Peltolammin vedenlaatua on tutkittu vuodesta 1980 alkaen ja nykyisin sitä tarkkaillaan kolmen vuoden välein. Peltolammi on matala läpivirtausjärvi, jonka vedenlaatuun vuodenajat ja lyhytaikainen sää vaikuttaa voimakkaasti. Vesi on humuspitoista, sameaa ja sen ravinnetaso on lievästi rehevöityneiden järvien tasolla. Veden happamuustaso on lähellä neutraalia ja veden puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä tai erittäin hyvä. Koska lampi on matala, se ei lämpötilakerrostu eikä sen pohjan lähelle synny happiongelmia. Happipitoisuus vaihtelee kuitenkin veden lämpötilan mukaan. Nykyään sen ongelmana on maantiesuolaus, joka on nostanut lammen kloridipitoisuutta. Muukin hulevesien mukana tuleva kuormitus heikentää veden laatua lammen pohjassa ja estää sen tuulettumisen. Lammen vesi on vedenlaadultaan tyydyttävä. Leväkukinnat vaivaavat sännöllisesti, mutta veden hygienia on erinomainen eli bakteerien määrä vedessä on pieni.
Vuoden 1953 peruskartassa lammen nimi kirjoitettiin ”Peltolampi” ja sen vierestä kulkivat jo silloin yllä mainitut tiet. Myös rautatie kulki nykyisellä paikallaan. Lampi kuului Peltolammin kylälle, jonka pellot ulottuivat lammen pohjois ja koillisrantaan. Kaakkoisrannassa oli laituri jo tuohon aikaan. Seuraavassa vuoden 1961 kartassa näkyy ensimmäiset pelloille rakennetut talot ja seuraavassa kartassa vuodelta 1975 on koko peltoalue ja pohjoispuolinen alue muuttunut asuinalueeksi. Kaakkoisrantaan on noussut ulkoilumaja ja pohjoisrantaan on rakennettu uimala. Lammen itärannassa olleet talot on vuoden 1991 kartassa hävitetty eikä niiden tilalle rantaan ole rakennettu uusia.
Yomou
Yomou on kaupunki ja prefektuurin hallintokeskus Guinean kaakkoisosassa Nzérékorén alueen Yomoun prefektuurissa. Pääkaupunki Conakry sijaitsee linnuntietä noin 535 kilometriä Yomousta länsiluoteeseen. Liberian valtionraja vain 13 kilometriä kaupungista länteen.
Kaupungin asukasluku oli 15 160 (2014; vuonna 1996 asukkaita oli 9 991). Seutua asuttavat lähinnä kpellet ja manot.
Kaupunki toimii seutunsa maataloustuotteiden markkinapaikkana (riisiä, kassavaa, kahvia, palmuöljyä ja siemeniä) ja sijaitsee Metsä-Guinean luonnonmaantieteellisellä alueella.
Yomoun prefektuuria rajaa Liberia idässä, etelässä ja lännessä sekä Guinean Macentan prefektuuri luoteessa ja Nzérékorén prefektuuri koillisessa.
Suunta-kallistusheilahtelu
Suunta-kallistusheilahtelu () on lentokoneen liiketyyppi, jossa yhdistyvät epäsynkronisesti tapahtuva pituus- ja poikkiakselien suuntainen heilahtelu. Ilmiö esiintyy selvimmin nuoli- ja yläsiivellisissä ilma-aluksissa. Myös siiven pituusakselin suuntaista palautusvoimaa kasvattava positiivinen V-kulma kasvattaa ilma-aluksen taipumusta suunta-kallistusheilahtelulle. Ilmiö voidaan estää esimerkiksi yläsiivellisissä lentokoneissa negatiivisella V-kulmalla, tai poikkiakselin suuntaisella vakautusjärjestelmällä ().
Tammenkäävät
Tammenkäävät ("Fomitiporia") on kääpäsienisuku, joka on aiemmin sisällytetty arinakääpien sukuun. Mikäli käytössä olevat tutkimusmenetelmät osoittavat sen omaksi suvukseen, siihen kuuluu Suomen lajistosta kolme kääpää, nimittäin kuhmukääpä ("F. punctata"), tammenkääpä ("F. robusta") ja tyrninkääpä ("F. hippophaëicola").
North South Line (MRT)
North South Line on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän linja. Sen ensimmäinen vaihe avattiin liikenteelle 7. marraskuuta 1987, eli sen on MRT:n linjoista vanhin. 44 kilometrin pituisella linjalla on 25 asemaa.
Linjan rakentaminen alkoi 22. lokakuuta 1983. Sen tarkoituksena oli yhdistää kehittyvät Yishunin, Ang Mo Kion ja Bishanin asuinalueet Singaporen keskustaan. Linjasta avautui 7. marraskuuta 1987 viiden aseman osuus Yio Chu Kangin ja Toa Payohin välillä. Osuus Raffles Placelle valmistui kuukautta myöhemmin. Linjaa jatkettiin pohjoiseen Yishuniin vuonna 1990. Linjan toinen rakennusvaihe valmistui helmikuussa 1996. Linjaa jatkettiin Cho Chu Kangin kautta Jurong Eastiin, jolloin se muodosti East West Linen kanssa kehän.
Koska North South Line oli MRT:n ensimmäinen linja, sen rakentaminen tuotti vaikeuksia. Sen tieltä purettiin paljon vanhoja rakennuksia, ja maanpäälliset rakennustyöt aiheuttivat liikenneruuhkia. Singaporejoen alittavan tunnelin rakentaminen oli haastavaa, ja Newtonin asemaa oli siirrettävä teknisten ongelmien vuoksi.
Arttu Mäkiaho
Arttu Mäkiaho (s. 16. syyskuuta 1997 Kajaani) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Mäkiaho voitti kultaa ja hopeaa vuonna 2017 Park Cityssä. Nuorten MM-kilpailujen joukkuekisassa hän on ollut Suomen joukkueen mukana parhaimmillaan neljäs Val di Fiemmessä vuonna 2014, Almatyssa vuonna 2015 ja Park Cityssä vuonna 2017. Suomen-mestaruuskilpailuissa Mäkiaho on ollut hopealla vuonna 2014 ja pronssilla vuonna 2016.
Mäkiaho valittiin mukaan Lahden MM-kisoihin 2017. Kisoissa hän osallistui normaalimäen kilpailuun ollen lopputuloksissa sijalla 38.
Mäkiaho kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset pisteensä hän saavutti Ramsaussa joulukuussa 2016 oltuaan 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran marraskuussa 2017 oltuaan Rukalla kymmenes.
Tyrjän rykmentti (kirja)
Tyrjän rykmentti. JR 7:n ja Er.P 12:n taistelut jatkosodassa on vuonna 1996 julkaistu Matti Koskimaan teos Tyrjän rykmentistä eli jatkosodan Jalkaväkirykmentti 7:stä (JR 7) sekä Erillinen Pataljoona 12:sta (Er.P 12).
Kirja ilmestyi vuonna 1996 WSOY:n kustantamana. Matti Kuusi keräsi sitä varten tietoa 215 sotaveteraaneilta, joskin Koskimaa hyödynsi myös Sota-arkistoa ja muita tietolähteitä. Hän mainitsee Kuusen ohella teoksen laatimisen apuna olleen kenraali Adolf Ehrnroothin, everstiluutnantti Arvo Aholan, opetusneuvos Väinö Kinnusen, mainospäällikkö Jaakko Ketolan ja diplomi-insinööri Pekka Hintikan. Teoksen kartat on suunnitellut Matti Koskimaa itse, Marjatta Koskimaa ja Anne Kortetmäki ovat piirtäneet ne puhtaaksi. Kartat ovat värillisiä. Kirjan taiton on tehnyt ja päällyksen typografian suunnitellut Eija Rossi. Kirjassa on runsaasti mustavalkoisia valokuvia ja joitakin Väinö Kinnusen laatimia piirroksia.
Teoksessa on Matti Koskimaan omien alkusanojen jälkeen Adolf Ehrnroothin alkusanat, JR 7:n komentajien Armas Kempin ja Ehrnroothin kuvat, sisällysluettelo, yksiköiden tärkeimpien taisteluiden luettelo ja lyhenteiden selitykset piirroksineen. Niitä seuraavat kuusitoista lukua on ryhmitelty ajallisesti jaksoihin ennen jatkosotaa, sodan aikana ja sodan jälkeen, joskin "Arvioita ja päätelmiä" -niminen luku on sijoitettu heti jatkosodan lopun tapahtumien käsittelyn jälkeen. Teoksen päättävät loppusanat ja lähdeluettelo. Teoksen kuusitoista lukua aiheineen ovat seuraavat:
Tiina Luhtaniemi
Tiina Luhtaniemi on suomalainen teatterinjohtaja. Hän aloitti vuoden 2017 alusta Kouvolan teatterin johtajana.
Luhtaniemi toimi Savonlinnan kaupunginteatterin johtajana 2005–2015. Sen jälkeen hän toimi freelancer-ohjaajana Jyväskylässä ennen valintaa Kouvolaan. 1990-luvun lopulla hän on toiminut Jämsän seudun J+J Teatterin ohjaajana.
Luhtaniemen puoliso on kirjailija Pasi Luhtaniemi.
Maria Collan
Maria Margareta Collan, synt. "Pacius" (16. toukokuuta 1845 Helsinki – 17. tammikuuta 1919) oli suomalainen laulaja ja laulunopettaja. Hän oli säveltäjä Fredrik Paciuksen tytär ja säveltäjä Karl Collanin puoliso.
Collan esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 14-vuotiaana Zachris Topeliuksen kotipiirissä esitetyssä "Rinaldo Rinaldini" -näytelmässä, johon hänen isänsä Fredrik Pacius oli säveltänyt Johan Ludvig Runebergin "Vänrikki Stoolin tarinoissa" julkaistun "Sotilaspojan". Esiintymisestä innostuneena Topelius kirjoitti näytelmän "Sotavanhuksen laulu", jolla kunnioitettiin vuoden 1808 veteraanien 50-vuotismuistoa. Maria Pacius esiintyi julkisesti myös vuoden 1863 säätyvaltiopäivien avajaistanssiaisissa Helsingin vanhassa asemahallissa. Hänet on kuvattu hovimaalari Mihály Zichyn tanssiaisista tekemässä tunnetussa maalauksessa.
Maria Pacius avioitui säveltäjä ja kirjailija Karl Collanin kanssa vuonna 1866. Karl Collan kuoli vain 43-vuotiaana vuonna 1871, ja Maria Collan jäi leskeksi kahden pienen lapsen kanssa. Hän matkusti Hampuriin opiskelemaan laulua Adolf Schultzen johdolla, ja Dresdenissä hän opiskeli Aloysia Krebs-Michalesin ohjaamana. Palattuaan hän opetti vuodesta 1874 musiikkia Helsingissä yksityisessä saksalaisessa tyttökoulussa sekä tyttöjen ja poikien oppilaitoksessa. Vuonna 1875 alttolaulajatar esiintyi ensimmäisen kerran Helsingissä ja sen jälkeen myös Viipurissa, Turussa ja Tampereella sekä ulkomailla Hampurissa ja Tukholmassa. Konserttiura päättyi vuonna 1880.
Collan oli myös musiikkikulttuurin taustavaikuttaja. Paciuksen seuraaja yliopiston musiikinopettajana Richard Faltin halusi esittää Paciuksen "Die Loreley" -oopperan, mutta Svenska Teatern, Robert Kajanus ja Muntra Musikanter eivät suostuneet yhteistyöhön. Faltin ja Collan perustivat oopperalle kannatusyhdistyksen, joka vuokrasi Aleksanterin teatterin. "Die Loreley" esitettiin Suomen ensimmäisenä ammattimaisesti ohjattuna oopperana 28. huhtikuuta 1887. Ooppera on sittemmin unohdettu, eikä sitä ole esitetty kuin kerran lyhennettynä suomenkielisenä versiona.
Collanin vanhemmat olivat yliopiston musiikinopettaja, säveltäjä ja professori Fredrik Pacius ja Nina Lucia Martin. Hän avioitui vuonna 1866 säveltäjä, kirjailija ja yliopiston kirjastonhoitaja Karl Collanin kanssa. Heidän lapsensa olivat varatuomari Ludvig Collan (1867–1932) ja pianotaiteilija Maria Elisabet Collan-Beaurain (1869–1937).
Destanee Aiava
Destenee Aiava (s. 10. toukokuuta 2000 Melbourne) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 147 syyskuussa 2017.
Vuonna 2012 Aiava voitti Longines Furure Tennis Aces -turnauksen Pariisissa, ja hän sai palkinnoksi pelata 22-kertaisen Grand Slam -voittajan Steffi Grafin kanssa. Aiava oli ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt tennispelaaja, joka saavutti WTA-rankingin, kun hän debytoi nelinpelin maailmanlistan sijalla 952 helmikuussa 2015. Joulukuussa 2016 hän voitti Australian 18-vuotiaiden mestaruuden kaksinpelissä ja saavutti villin kortin paikan Australian avointen pääsarjaan. Hän on ensimmäinen 2000-luvulla syntynyt pelaaja tenniksen Grand Slam -turnauksessa. Tammikuussa 2017 Aiava voitti ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä pelaajana WTA-pääsarjaottelun päihitettyään Brisbanen turnauksen avauskierroksella Bethanie Mattek-Sandsin kolmieräisessä ottelussa.
Nikolaj Krag Christensen
Nikolaj Krag Christensen (s. 12. elokuuta 1998 Rødovre, Tanska) on tanskalainen jääkiekkoilija, joka pelaa 1. tammikuuta 2018 asti ulottuvalla sopimuksella kotimaansa Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitalissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Krag Christensen käyttää pelipaidassaan sukunimestään useimmiten pelkästään osaa Krag.
4-vuotiaana jääkiekkoilun aloittanut Krag on Rødovre SIK:n kasvatti. Hän voitti seurassa kauden 2013–2014 päätteeksi Tanskan A-nuorten sarjan mestaruuden. Samalla kaudella Krag debytoi miesten peleissä vain 15-vuotiaana maan I-divisioonassa. Kaudella 2014–2015 hän oli Rødovren miesten kakkosjoukkueen paras pistemies pudotuspeleissä tehoilla 7+9=16. Kausi päättyi I-divisioonan mestaruuteen. Hän voitti kauden aikana myös sekä Tanskan A-nuorten sarjan mestaruuden että U17-juniorisarjan mestaruuden. 16-vuotias Krag debytoi myös Rødovre Mighty Bullsin joukkueessa Tanskan pääsarjatasolla Metal Ligaenissa, jossa hän sai tililleen yhdeksän runkosarja- ja yhden Metal Cupin ottelun tehden niissä tehot 1+1=2.
Toukokuussa 2015 Krag solmi vuoden mittaisen ammattilaissopimuksen Rødovre Mighty Bullsin kanssa. Hän teki kaudella 2015–2016 joukkueessa 30 runkosarja- ja yhdessä Metal Cupin ottelussa tehot 2+2=4.
St. Louis Blues varasi Kragin seitsemännellä kierroksella 209. pelaajana . Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi Ruotsiin Rögle BK:n J20-junioreihin. Krag debytoi seuran SHL-joukkueessa 9. joulukuuta 2016 Örebro HK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 2.28 minuuttia. Krag pelasi kauden aikana viisi SHL-ottelua ilman tehopisteitä.
Kaudeksi 2017–2018 Krag siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon. Elokuussa 2017 seura lainasi hänet alustavasti koko kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Lempäälän Kisaan. Krag pelasi alkukaudella siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä sekä yhdeksän ottelua HPK:n A-nuorissa, kunnes hänen sopimuksensa purettiin yhteisymmärryksessä marraskuussa 2017. HPK:n toimitusjohtaja Antti Toivasen mukaan taustalla oli Kragin sopeutumattomuus uuteen harjoittelu- ja pelikulttuuriin. Jo samana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän alustavasti 1. tammikuuta 2018 asti ulottuvalla sopimuksella kotimaansa Metal Ligaenin Rungsted Seier Capitaliin.
Krag pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016, 2017 ja 2018. Vuoden 2017 turnauksessa hän jakoi Tanskan sisäisen pistepörssin voiton Joachim Blichfeldin kanssa. Krag valittiin Venäjää vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Krag pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016, jolloin hän toimi Tanskan varakapteenina. Krag oli tehoilla 1+5=6 joukkueen paras syöttäjä ja hän jakoi Tanskan sisäisen pistepörssin voiton Joachim Blichfeldin kanssa. Krag pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti kultaa.
Tanskan A-maajoukkueessa Krag on pelannut yhden ottelun. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 6. huhtikuuta 2017 Odensessa Slovakiaa vastaan.
Beaver
Beaver voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kati Myllymäki
Kati Myllymäki (s. 5. toukokuuta 1958 Vaasa) on suomalainen lääkäri. Hän on 1.10.2017 lähtien Suomen lääkäriliiton toiminnanjohtaja. Myllymäki on aiemmin työskennellyt Suomen Lääkäriliiton puheenjohtajana, sosiaali- ja terveysministeriössä lääkintöneuvoksena vuosina 2002–2008, Kouvolan terveysjohtajana 2009–2013, Etelä-Savon sairaanhoitopiirin, myöhemmin Essoten johtajaylilääkärinä ja Päijät-Hämeen hyvinvointipalveluiden toimialajohtajana 2017.
Myllymäki on lääketieteen lisensiaatti ja yleislääketieteen erikoislääkäri. Hän on aktiivinen järjestötoimija, ollut muun muassa Maailman lääkäriliiton WMA:n presidentti, Nuori Lääkäri -lehden päätoimittaja.
Xinzo de Limia
Xinzo de Limia (esp. Ginzo de Limia) on kunta Galician itsehallintoalueella Espanjassa. Kunnan väkiluku on 10 004 (vuonna 2016).
Kaitajärvi (Pirkkala)
Kaitajärvi on Pirkanmaalla Pirkkalan Kaitalankulmalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kaitajärvi on osa Härmälänojan valuma-aluetta.
Järvi on 550 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,0 hehtaaria. Pieni erämaajärvi sijaitsee kivikkoisella moreenialueella, jonka painaumassa se sijaitsee. Järveen laskee soiden kuivatusojia lounaan- ja lännenpuoleisista metsistä. Kaitajärven laskuoja on Saunaoja, joka laskee kilometrin mittaisena Sääksjärven luoteispäähän Huhdannokan pohjoispuolelle. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä. Järvi on autio eikä sinne johda teitä. Lempäälän raja sijaitsee etelärannasta 400 metriä kaakkoon.
Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Koirajärvi” . Vielä vuoden 1961 peruskartassa ei näkynyt nykyisiä soiden kuivatusojia, mutta jo vuoden 1975 kartassa ne olivat. Siinä kartassa Saunaojaa kutsuttiin ”Saunapuroksi”. Uusimmissa painetuissa peruskartoissa näkyvää Kaitalankulmalta tulevaa kävelypolkua ei näy enää Kansalaisen Karttapaikan palvelussa.
Lauri Saarnio
Lauri Saarnio, sukunimi vuoteen 1914 Bredström (13. huhtikuuta 1898 Turku – 4. joulukuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen Turun yliopiston psykiatrian professori.
Saarnion vanhemmat olivat kirjeenkantaja Gustaf Erhard Bredström ja Hilda Maria Martin ja puoliso vuodesta 1925 Augusta Katharina Wedekind. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1918 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1922 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1927 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1938.
Saarnio oli Pitkäniemen sairaalan 4. alilääkärinä 1927–1928, Harjavallan ja Kiukaisten kunnanlääkärinä 1928–1930 sekä Harjavallan piirisairaalassa lääkärinä 1928–1931 ja ylilääkärinä 1933–1939. Hän oli Porin kaupungin psykiatrisen huoltotoimiston lääkärinä 1937–1939 ja Lapinlahden sairaalassa apulaislääkärinä 1931–1933 ja apulaisylilääkärinä 1941–1943. Saarnio toimi lääkintöhallituksen mielisairaanhoito-osaston lääkintöneuvoksena 1943–1947 ja Halikon piirisairaalan ylilääkärinä 1947–1951. Hän oli Turun yliopiston mielitautiopin ja neurologian vt. professori 1950–1951 ja professori 1952–1963.
O Carballiño
O Carballiño (esp. Carballino) on kunta Galician itsehallintoalueella Espanjassa. Kunnan väkiluku on noin 14 000 (2016).