hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Andrea Leeds
Andrea Leeds, oik. Antoinette Lees (18. elokuuta 1914 Butte, Montana, Yhdysvallat – 21. toukokuuta 1984 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka teki lyhyen uran 1930-luvulla. Hän oli vuonna 1938 ehdokkaana parhaam naissivuosan Oscar-palkintoon. Hän jätti elokuva-alan mentyään vuonna 1939 naimisiin.
Andrea Leeds opiskeli Kalifornian Los Angelesin yliopistossa, kun elokuvaohjaaja Howard Hawks löysi hänet elokuva-alalle. Leedsin ensimmäinen Hawksin ohjaamassa, vuonna 1936 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa "Tukkikuningas". Leeds näytteli tämän jälkeen muun muassa elokuvissa "Hänen salaisuutensa", "Me soittoniekat", "The Last Frontier" ja "Swanee River".
Leeds oli ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon elokuvasta "Suuri hetki". Sen ohjaaja Gregory La Cava kutsui Leedsiä parhaaksi synnynnäiseksi näyttelijäksi, jonka kanssa on työskennellyt. Samuel Goldwyn Productions kutsui häntä ”Hollywoodin suudelmamestariksi” ja ja järjesti miespääosaehdokkaille suutelutestejä Leedsin kanssa.
Leedes meni naimisiin vuonna 1939 Robert S. Howardin kanssa. Hän jätti tuolloin elokuva-alan ja halusi keskittyä perhe-elämään. Hänen miehensä oli autokauppias Charles S. Howardin poika. Howard omisti useita laukkahevosia, muun muassa Seabiscuitin. Leeds kiinnostui itsekin hevosurheilusta ja omisti myöhemmin useita laukkahevosia.
Robert Howard osti 1940-luvun lopulla hotellin Palm Springsistä, missä Leeds piti jalokivisalonkia kuolemaansa asti. Leeds kuoli syöpään vuonna 1984.
Alexandra Lacrabère
Alexandra Lacrabère (s. 27. huhtikuuta 1987 Pau) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa joulukuussa 2006. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ja oli mukana jo Pekingin olympialaisissa 2008 ja Lontoon olympialaisissa 2012, joissa Ranska sijoittui viidenneksi. Hän voitti maailmanmestaruuden Saksassa 2017. Seuratasolla hän on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Akaba Bera Beraa, venäläistä Zvezda Zvenigorodia ja makedonialaista ŽRK Vardar Skopjea.
Laura Glauser
Laura Glauser (s. 20. elokuuta 1993 Besançon) on ranskalainen käsipalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2012. Hän saavutti olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Seuratasolla hän on edustanut Metz Handballia vuodesta 2010.
Tamara Horacek
Tamara Horacek (s. 5. marraskuuta 1995 Požega, Kroatia) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 2016. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016. Seuratasolla hän on edustanut Metz Handballia sekä vuodesta 2017 Issy Paris Handia.
Laura Flippes
Laura Flippes (s. 13. joulukuuta 1994 Strasbourg) on ranskalainen käsipalloilija. Hän on voittanut maailmanmestaruuden Saksan kisoissa 2017. Seuratasolla hän edustaa Metz Handballia.
Flippesin molemmat vanhemmat ovat pelanneet käsipalloa, ja isä on toiminut myös valmentajana.
Claude
Claude (lausutaan \klod\) on alkujaan ranskalainen, 1500-luvulta lähtien myös englanninkielisissä maissa käytetty henkilönnimi, joka esiintyy sekä miehen että naisen etunimenä, jonkin verran myös sukunimenä. Nimi on ranskalainen muoto latinalaisesta nimestä Claudius, joka merkitsee "ontuvaa"., sekä sen naispuolisesta vastineesta Claudia.
Suomessa nimi Claude on Väestörekisterikeskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 260 miehelle ja noin 40 naiselle.
Heneikosaani
Heneikosaani eli n-heneikosaani (CH) on 21-hiilinen suoraketjuinen hajuton alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Heneikosaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 296,583 g/mol, sulamispiste 40,4 °C, kiehumispiste 359 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7919 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), taitekerroin 1,4441 ja CAS-numero 629-94-7. Heneikosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee petrolieetteriin ja hieman etanoliin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Pyratsiini
Pyratsiini (CHN) on aromaattinen heterosyklinen yhdiste.
Huoneenlämpötilassa pyratsiini on väritöntä kiteistä tai vahamaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, asetoniin ja dietyylieetteriin. Yhdisteellä on voimakas pyridiinin hajua muistuttava haju. Pyratsiini on heikko emäs. Pyratsiini reagoi helposti nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla. Elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla se ei sen sijaan reagoi. Tämä käyttäytyminen on tyypillistä typpeä sisältäville aromaattisille heterosyklisille yhdisteille.
Pyratsiiniä voidaan valmistaa piperatsiinista katalyyttisesti.
Life on a Leaf
Life on a Leaf on kuvataiteilija Jan-Erik Anderssonin suunnittelema taidetalo Turun Hirvensalossa. Ylhäältä päin katsottuna talo näyttää puunlehdeltä. Talo toimii Anderssonin perheen asuintalona ja valmistui vuonna 2009 osana Kuvataideakatemian tohtorityötä. Suunnittelu on toteutettu yhdessä arkkitehti Erkki Pitkärannan kanssa.
Andersson on pyrkinyt rikkomaan perinteistä suunnittelua, talon kaikki yksityiskohdat on tarkkaan suunniteltu jokaista viivaa myöten. Materiaaleina on pyritty käyttämään paljon kierrätysmateriaaleja. Talo on värikäs ja sen sisällä on useita Anderssonin ulkomaalaisten taiteilijaystävien teoksia. Kylpyhuone on koko perheen yhteinen taidonnäyte. Mosaiikkilaatoista on rakennettu mm. lintu, laiva ja merihirviö. 150 neliömetrin talon hinnaksi tuli n. 500 000 euroa.
Volkswagen T-Cross
Volkswagen T-Cross on Volkswagenin tuleva pieni crossover-tyyppinen automalli, joka perustuu tekniikaltaan Volkswagen Poloon. Se tulee markkinoille vuoden 2019 alussa.
Moottorivalikoimassa ovat kolmisylinterinen 1,0-litrainen (95/115 hv) bensiinimoottori ja 1,6-litrainen dieselmoottori. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsemänportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Kaikki mallit ovat etuvetoisia.
Luettelo naismiljardööreistä
Tämä luettelo sisältää naisia, joiden omaisuuden arvoksi on laskettu yli miljardi dollaria.
Volkswagen Passat (B7)
Volkswagen Passat B7 on Volkswagenin Passat-mallin viidennestä sukupolvesta uudistettu versio, jota valmistettiin vuosina 2010–2014. Se ei ole täysin uusi malli, vaan perustuu edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, vaikka autoa onkin päällisin puolin uudistettu. Kiinassa sitä myytiin sedan-korisena Volkswagen Magotan -nimisenä, farmaria Volkswagen Variantina ilman Passat-nimeä. Pohjois-Amerikan markkinoilla tätä Passat-mallia ei myyty, vaan siellä markkinoille tuli eurooppalaisesta eroava versio (Passat NMS).
Uudistunut Passat esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2010. Tokion autonäyttelyssä joulukuussa 2011 esiteltiin lisäksi Passat Alltrack, joka on farmarimallin maastokelpoisempi versio 30 millimetriä korotetulla maavaralla ja koria suojaavilla muoviosilla.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/150 hv), 1,8 TSI (160 hv), 2,0 TSI (211 hv) ja 3,6 FSI VR6 (300 hv). Dieselmoottorit olivat yhteispaineruiskutteiset 1,6 TDI (105 hv) ja 2,0 TDI (140/170 hv). Suurempitehoinen 1,4 TSI käyttää polttoaineenaan maakaasua.
Moottorivalikoimaa uudistettiin vuoden 2012 loppupuolella, jolloin 1,8 TSI:n korvasi 160-hevosvoimainen versio 1,4 TSI:stä. 170-hevosvoimaisen dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Volkswagen Scirocco (2008)
Volkswagen Scirocco on Volkswagenin vuosina 2008–2017 valmistama coupé-korinen automalli, joka lainaa nimensä vuosien 1974–1992 Volkswagen Sciroccolta. Se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin muun muassa Volkswagen Golf.
Sciroccon muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2006 näytteillä olleeseen Volkswagen Iroc -konseptiautoon. Tuotantomalli esiteltiin keväällä 2008 Geneven autonäyttelyssä. Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä Scirocco sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,4 TSI (122/160 hv) ja 2,0 TSI (200 hv), dieselmoottorina oli 2,0 TDI (140 hv). Keväällä 2009 tuli dieselin 170-hevosvoimainen versio ja samana syksynä 2,0 TSI:n teho nousi 211 hevosvoimaan. Vuoden 2013 alussa suuritehoisemman dieselmoottorin teho nousi 177 hevosvoimaan.
Vuonna 2009 malliston huipulle esiteltiin Scirocco R, jossa on 265-hevosvoimainen turboahdettu 2,0 TSI -moottori.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Scirocco. Suuritehoisempi 1,4 TSI poistui valikoimasta ja jäljelle jääneen teho nousi 125 hevosvoimaan. 2,0 TSI:n tehovaihtoehdot olivat nyt 180 ja 220 hevosvoimaa, Scirocco R -mallissa 280 hevosvoimaa. Dieselmoottorien tehot nousivat 150 ja 184 hevosvoimaan.
Volkswagen Beetle (A5)
Volkswagen Beetle (Typ 5C) on Volkswagenin vuodesta 2011 lähtien valmistama alemman keskiluokan henkilöautomalli, joka korvasi Volkswagen New Beetlen. Se perustuu samalle A5-pohjalevylle kuin esimerkiksi Volkswagen Golf VI. Ranskassa mallin nimenä on Volkswagen Coccinelle, Italiassa Maggiolino ja Brasiliassa Fusca.
Kangaskattoinen avomalli esiteltiin Los Angelesin autonäyttelyssä vuoden 2012 lopulla. Volkswagen päätti keväällä 2017 lopettaa coupé-korisen Beetlen tuonnin Saksaan, sillä siellä cabrioletin osuus myynnistä oli ollut lähes 75 prosenttia.
Volkswagenin teknisen kehityksen johtaja Frank Welsch ilmoitti Geneven autonäyttelyssä keväällä 2018, ettei autosta ole tarkoitus esitellä enää uutta sukupolvea. Valmistus päättyy heinäkuussa 2019. Suomeen tuodaan vuonna 2018 ”Kupla Suomessa 68 vuotta” -teeman mukaisesti 68 kappaleen rajoitettu erikoiserä.
Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä Beetle sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit olivat aluksi 1,2 TSI (105 hv), 1,4 TSI (160 hv), 2,0 TSI (200 hv) sekä vain Pohjois-Amerikan markkinoilla viisisylinterinen 2,5-litrainen (170 hv). Ainoa dieselmoottori oli alkuvaiheessa 1,6 TDI (105 hv), vuoden 2012 alussa tuli myös 2,0 TDI (140 hv).
Keväällä 2013 2,0 TSI:n teho nousi 210 hevosvoimaan, syksyllä 2014 edelleen 220 hevosvoimaan. Samaan aikaan 1,6 TDI:n korvasi 110-hevosvoimainen versio 2,0 TDI:stä, ja sen 140-hevosvoimaisen version teho nousi 150 hevosvoimaan. 1,4 TSI:n teho putosi 10 hevosvoimalla, kun moottorista poistettiin mekaaninen ahdin.
Vuonna 2015 2,5-litrainen korvattiin samantehoisella, mutta paremmin vääntävällä ja vähemmän kuluttavalla 1,8 TSI -moottorilla.
Jean Coulthard
Jean Coulthard (10. helmikuuta 1908 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 9. maaliskuuta 2000 Pohjois-Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen tyylinsä on usein romanttista ja impressionistista. Hän teki yli 350 sävellystä, joista tunnetuimpiin kuuluvat pianokonsertto vuodelta 1963 ja "Twelve Essays on a Cantabile Theme" (1972). Coulthard opetti Brittiläisen Kolumbian yliopistossa 26 vuoden ajan ja jatkoi sävellystyötään vielä tämän jälkeen; viimeisen sävellyksensä hän sai valmiiksi joitain kuukausia ennen kuin kuoli 92 vuoden iässä.
Coulthard varttui musikaalisessa perheessä Vancouverin Shaughnessyssä. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä laulaja, musiikinopettaja Jean Blake Coulthard (o.s. Robinson). Coulthard aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana äitinsä opastamana. Hän sai opetusta myös Jan Cherniavskylta pianonsoitossa ja Frederick Chubbilta musiikin teoriassa vuosina 1924–28. Tämän jälkeen hän opiskeli Vancouver Woman's Musical Clubin myöntämän stipendin turvin vuoteen 1929 Royal College of Musicissa, Lontoossa. Siellä hänen opettajinaan toimivat Kathleen Long, R. O. Morris ja Ralph Vaughan Williams. Coulthard opetti pianonsoittoa jo ennen Lontooseen lähtemistään ja jatkoi sitä palattuaan Vancouveriin yksityisesti ja yksityissä tyttökouluissa. Vuonna 1935 Coulthard meni naimisiin muotoilija Donald Adamsin kanssa, ja parin tytär Jane syntyi vuonna 1943.
Varhaiset sävellyksensä Coulthard teki ensisijaisesti pianolle ja lauluäänelle. Näihin lukeutuvat "Cradle Song" (1927) ja "Threnody" (1935). Vuosina 1939–44 Coulthard opiskeli sävellystä Arthur Benjaminin johdolla ja sai tältä rohkaisua orkesterille säveltämiseen. Tältä kaudelta ovat peräisin teokset "Canadian Fantasy" (1940), "Excursion" (1940), "Ballade (A Winter's Tale)" (1940) ja "Song to the Sea" (1942), jotka vahvistivat säveltäjän mainetta Kanadassa. Vuosina 1944–45 ja 1949 Coulthard jatkoi sävellysopintojaan Bernard Wagenaarin johdolla. Tämän seurauksena hän alkoi säveltää muodoltaan laajempia teoksia muun muassa jousikvartetille ja sinfoniaorkesterille. Coulthard sai töistään arviointeja myös Arnold Schönbergiltä, Darius Milhaudilta, Béla Bartókilta ja Nadia Boulangerilta. 1960-luvulla tuotanto kehittyi aiempaa kompleksisempaan suuntaan. Monesti Coulthard haki inspiraatiota kirjallisista löydöistään. Monet sävellykset valmistuivat tilaustöinä. Coulthard sävelsi oopperan "The Return of the Native" (1979; kantaesitys konserttimuodossa 1993).
Coulthard oli Kanadan ritarikunnan upseeri vuodesta 1978 ja Brittiläisen Kolumbian ritarikunnan jäsen vuodesta 1994.
Ruth Hussey
Ruth Carol Hussey (30. lokakuuta 1911 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 19. huhtikuuta 2005 Newbury Park, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi erityisesti elokuvissa, mutta hänellä oli rooleja myös Broadwayllä ja televiosissa. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta "Skandaalihäät".
Ruth Hussey syntyi vuonna 1911 Providencessa. Hänen isänsä George Hussey johti kulta- ja hopeasepänliikettä. George Hussey kuoli 34-vuotiaana espanjantautiin, kun Ruth oli vasta seitsemänvuotias.
Hussey opiskeli Pembroke Collegessa, mistä hän sai filosofian tutkinnon, ja Michiganin yliopiston näyttämötaiteen laitoksella.
Valmistuttuaan Hussey työskenteli Providencessa radion muotikommentaattorina, kunnes hän alkoi toimia mallina New Yorkissa, missä hänet valittiin Sidney Kingsleyn näytelmän "Dead End" kiertueseurueeseen. Metro-Goldwyn-Mayerin kykyjenetsijä huomasi Husseyn, kun "Dead End" oli Los Angelesissa. MGM palkkasi Husseyn vuonna 1937.
Husseyn ensimmäinen elokuva oli "Suurkaupungin vallassa" (1937). Tuon jälkeen hän näytteli lähes 20 pikkuroolissa, kunnes hän alkoi vuonna 1940 saada myös keskeisempiä rooleja.
Husseyn tunnetuin elokuva on vuonna 1940 ensi-iltansa saanut "Skandaalihäät", josta hän oli ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon. Ehdokkuuden myötä Husseylle alettiin tarjota myös monia pääosarooleja.
Hussey näytteli "Skandaalihäiden" jälkeen Robert Taylorin vastanäyttelijänä elokuvassa "Paholaiskissat" (1940) ja kylmäkiskoista seurapiirivaimoa elokuvassa "H. M. Pulham, Esq.". Elokuvassa "Tennessee Johnson" (1942) Hussey oli presidentti Andrew Johnsonin vaimo Eliza. Tuon roolin jälkeen hän jätti MGM:n ja jatkoi uraansa freelancerina.
Hussey näytteli vuonna 1944 yliluonnollisessa elokuvassa "Kutsumattomat vieraat" ja naispääosaa sotaelokuvassa "Marine Raiders". Hän sai sen jälkeen ensimmäisen Broadway-roolinsa Russel Crousen satiirista "State of the Union". Näytelmää esitettiin kahden vuoden ajan.
Hussey oli urheilija Jordan Baker elokuvassa "Kohtalokasta valtaa" (1949), ja sen jälkeen hän palasi Broadwaylle komediaan "Goodbye, My Fancy". Hussey on myöntänyt olleensa ammatillisesti kunnianhimoton, joten hän antoi uransa hiipua 1950-luvun alussa. Hänen viimeinen merkittävä elokuvansa oli "Vaimoni vaatii minkkiturkin" (1953) ja viimeinen teatterielokuvansa komedia "Kommeluksia kerrakseen".
Uransa viimeisinä vuosina Hussey näytteli myös televisiossa. Hän oli vierailevana näyttelijänä joissakin televisiosarjoissa ja näytteli televisioelokuvassa "My Darling Daughters’ Anniversary".
Hussey oli naimisissa kykyjenetsijä C. Robert Longeneckerin kanssa. Longenecker sanotaan kertoneen "Paholaiskissat"-elokuvan nähtyään, että hän haluaisi mennä naimisiin pääosan esittäjän kanssa. Hussey ja Longenecker tapasivat yhteisen tuttavan kautta, ja he menivät naimisiin seitsemän viikkoa kestäneen seurustelun kanssa. Heille syntyi liitosta kolme lasta, ja he olivat naimisissa Longeneckerin kuolemaan asti 2002.
Hussey kuoli vuonna 2005. Kuolinsyy oli hänen poikansa mukaan umpilisäkkeen poistoleikkauksen jälkeiset komplikaatiot.
Janata
Janata on intialainen poliittinen puolue, jonka perusti vuonna 1977 Jaya Prakash Narayan ja johon kuului paljon Indira Gandhin vastustajia. Puolueen muodosti vaaliliittouma, johon kuuluivat muun muassa Bharatiya Lok Dal, Bharatiya Jana Sangh, Swatantra-puolue, sosialistit ja Intian kongressipuolue.
Janatan ensimmäinen puoluejohtaja oli Chandra Shekhar.
Parlamenttivaaleissa 1977 vasta perustettu vaaliliittouma kilpaili nimellä Bharatiya Lok Dal. Se onnistui murtamaan Kongressipuolueen monopolin ja muodosti hallituksen, jonka pääministerinä oli Morarji Desai.
Puolue sulautui 1988 eräiden oppositiopuolueiden kanssa ja muodosti puolueen Janata Dal.
Volkswagen Passat (B8)
Volkswagen Passat B8 on Volkswagenin Passat-mallin kuudes sukupolvi, jota on valmistettu vuodesta 2014 lähtien. Se valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 2015. Kiinassa autoa myydään Volkswagen Magotan -nimisenä, ja se on eurooppalaista malliversiota pidempi.
Kuudennen sukupolven Passat esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2014, ja se perustuu Volkswagen Groupin modulaariselle MQB-pohjalevylle. Uuden perusrakenteensa ansiosta auto on edeltäjäänsä kevyempi.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Passat sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Ainoa bensiinimoottori oli tuotannon alkuvaiheessa 1,4 TSI (125/150 hv), jonka suurempitehoisen version yhteydessä on sylinterien lepuutustoiminto (ACT). Dieselmoottorit ovat 1,6 TDI (120 hv) ja 2,0 TDI (150/190/240 hv).
Keväällä 2015 tulivat bensiinimoottorit 1,8 TSI (180 hv) ja 2,0 TSI (220 hv), kesällä myös jälkimmäisen 280-hevosvoimainen versio. Vuoden lopulla markkinoille tuli plug-in-hybridimalli Passat GTE, jossa 1,4-litraisen bensiinimoottorin apuna on sähkömoottori. Yhdessä moottorit tuottavat 218 hevosvoiman tehon.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2015 esiteltiin maastokelposempi Passat Alltrack, jonka maavara on 27,5 millimetriä normaalia farmarimallia korkeampi ja korissa on suojaavia muoviosia.
Jean-Dominique Maraldi
Giovanni Domenico (Ranska: (Jean-Dominique) Maraldi (17. huhtikuuta 1709 – 14. marraskuuta 1788) oli italialainen tähtitieteilijä, Giacomo F. Maraldin veljenpoika. Hän löysi pallomaiset tähtijoukot M15 ja M2 vuonna 1746.
Tetrakosaani
Tetrakosaani eli n-tetrakosaani (CH) on 24-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Tetrakosaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 338,664 g/mol, sulamispiste 50,3 °C, kiehumispiste 391 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7991 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 646-31-1. Tetrakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja hyvin dietyylieetteriin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
A Gentle Creature
A Gentle Creature on ukrainalaisen Sergei Loznitsan ohjaama elokuva vuodelta 2017. Se perustuu Feodor Dostojevskin 1876 julkaisemaan novelliin ”Lempeä neito” ("Krotkaja").
Elokuvan 11-henkinen näyttelijätiimi tulee Jekaterinburgin tärkeimmästä teatterista. Pääosan esittäjä Vasilina Makovtseva on varsin suosittu Venäjällä. Oleg Mutun kuvaama filmi tehtiin vuoden 2016 aikana kaakkoisessa Latviassa lähellä Liettuan ja Valko-Venäjän rajaa. Ohjaaja Loznitsan mukaan teos oli helpompi toteuttaa Euroopan unionin alueella kuin Siperiassa, missä sen kuvaama vankila nimellisesti sijaitsee.
Vasilina Makovtsevan esittämän nimettömäksi jäävän naisen mies istuu vankilassa murhatuomiota. Kerran naisen vankilaan lähettämä paketti palautetaan ilman selityksiä. Nainen lähtee omalle odysseialleen, jossa hän tekee matkaa niin jalkaisin, bussilla, junalla kuin Lada-taksillakin. Matkallaan nainen kohtaa yhtä lailla rikollisia, pahoja poliiseja ja byrokraattisia vankilaviranomaisia kuin hyvää tarkoittavia mutta voimattomia ihmisoikeusaktiivejakin.
Georgette Agutte
Georgette Agutte (17. toukokuuta 1867 Pariisi – 5. syyskuuta 1922 Chamonix) oli ranskalainen taidemaalari.
Agutte pääsi vuonna 1893 Gustave Moreaun luokalle vapaaoppilaaksi. Opettajaltaan hän omaksui vapaan mielen ja itsenäisen ajattelun. Hän tutustui myös Matisseen ja Georges Rouaultiin.
Taideopintojaan hän jatkoi Ranskan taideakatemiassa, École nationale supérieure des Beaux-Arts´ssa ja oli tuolloin sen ainoa naisoppilas. Hän tutustui myös fauvisteihin ja oli myös kuvanveistäjä. Aguttella oli oma ateljeensa Bonnières-sur-Seinessä. Ensimmäisen avioliittonsa hän solmi vuonna 1888 taidekriitikko Paul Flatin kanssa. Liitto päättyi avioeroon.
Uuden avioliiton Agutte solmi sosialistipoliitikko Marcel Sembatin kanssa vuonna 1897. Näyttelyitä hän piti vuonna 1904 Salon des Indépendant´issa ja Salon d´Automnessa.
Kun aviomies oli kuollut, Agutte kirjoitti kirjeen, jossa kertoi "Hän lähti 12 tuntia sitten. Olen myöhässä". Tämän jälkeen hän surmasi itsensä. Grenoblen museon konservaattori, Andry-Farcy, tajusi Agutte maalausten arvon ja teki kaikkensa saadakseen ne haltuunsa.
Vuonna 2003 Aguttelle järjestettiin muistonäyttely.
Taylor Hickson
Taylor Delaney Hickson (s. 11. joulukuuta 1997 Kelowna) on kanadalainen näyttelijä ja laulaja-lauluntekijä. Hickson on näytellyt muun muassa koomisessa supersankarielokuvassa "Deadpool" sekä draamasarjassa "Aftermath".
Kelownassa syntyneellä Hicksonilla on nuoremmat sisarukset Tianna, Tyson ja Tiernan. Hickson alkoi esiintyä laulajana toimivan isänsä keikoilla ollessaan 11-vuotias . Hän ihastui nopeasti kansanmusiikkiin ja opetteli soittamaan kitaraa ja pianoa.
Hickson ei ollut kiinnostunut näyttelijän urasta ennen kuin 16-vuotiaana hänen tätinsä kertoi alueella agenttina toimivasta tuttavastaan, ja pienen painostuksen jälkeen he sopivat ensimmäisen tapaamisen. Vuonna 2015 hän sai roolin Anthony Hopkinsin tähdittämässä jännityselokuvassa "Blackway". Hicksonin läpimurtorooli tapahtui vuonna 2016 julkaistun "Deadpool"-elokuvan myötä. Tuon jälkeen hänet valittiin suorasanaisen ja sarkastisen Brianna Copelandin rooliin Syfyn post-apocalyptiseen draamasarjaan "Aftermath".
Hickson oli pääroolissa vuonna 2016 julkaistussa indie-elokuvassa "Hunting Pignut".
Vuonna 2018 julkaistun kauhuelokuvan "Ghostland" kuvauksissa tapahtuneen tapaturman myötä hänen kasvoihinsa jouduttiin laittamaan 70 tikkiä lasinsirujen aiheuttamien viiltojen takia. Tapahtuma jätti Hicksonin kasvoille pysyvän arven, josta hän ilmoitti hakevansa korvausta oikeusteitse.
Volkswagen Group A -pohjalevy
Volkswagen Group A -pohjalevy on Volkswagen Groupin käyttämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. A-pohjalevyn ensimmäinen versio esiteltiin vuonna 1974 Volkswagen Golfin yhteydessä. Uudemmissa malleissa on siirrytty käyttämään modulaarista MQB-pohjalevyä, mutta markkinoilla on vielä A-pohjalevyyn perustuvia malleja.
Lyhennetty A03-pohjalevy (mm. Volkswagen Polo III) perustuu A3:een.
Volkswagen Passatin viides sukupolvi on nimetty harhaanjohtavasti B6:ksi, vaikka siinä käytetäänkin A6/PQ46-pohjalevyä, joka lainaa osia Golfin A5-pohjalevystä.
David Tomášek
David Tomášek (s. 10. helmikuuta 1996 Praha, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigassa pelaavaa JYPiä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Tomášek on pelannut aiemmin urallaan myös puolustajana.
Tomášek on HC Sparta Prahan kasvatti. Hän muutti jo 14-vuotiaana Yhdysvaltoihin ja siirtyi NAPHL-junioriliigan Motor City Metal Jacketsiin kaudeksi 2010–2011. Kaksi seuraavaa kautta Tomášek pelasi T1EHL-junioriliigan Oakland Jr. Grizzliesissa. OHL-joukkue Belleville Bulls varasi hänet 56. pelaajana . Tomášek siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2013–2014, jolloin hän nousi myös Bullsin kapteenistoon.
Kaudeksi 2015–2016 Tomášek palasi kotimaahansa ja siirtyi HC Pardubiceen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigassa 22. elokuuta 2015 sveitsiläistä HC Davosia vastaan. Extraligassa Tomášek debytoi 13. syyskuuta 2015 HC Plzeňiä vastaan. Kaikkiaan hänen tulokaskautensa 2015–2016 toi 40 runkosarjaottelussa tehot 6+6=12 ja kuudessa karsintasarjan ottelussa yhden maalin. Tomášek pelasi myös neljä ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan HC Šumperkissa. Kaudella 2016–2017 hän teki Extraligan runkosarjassa tehot 14+7=21. Tomášek oli Pardubicen kolmanneksi paras maalintekijä Lukáš Nahodilin kanssa.
Tomášek siirtyi kaudeksi 2018–2019 kaksivuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue JYPiin.
Tomášek pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Tšekin A-maajoukkueessa hän on pelannut yhteensä 12 ottelua tehopistein 3+2=5. Tomášek teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 15. joulukuuta 2016 Helsingin jäähallissa pelatussa avausottelussa Suomea vastaan. Hänet merkittiin Tšekin nelosketjun keskushyökkääjäksi laidoilleen Robert Říčka ja Lukáš Lhoták. Tomášek teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa. Hän on pelannut myös yhteensä 14 nuorten ja kaksi poikien maaottelua.
Digital Colony
Digital Colony on Yhdysvalloista johdettu, kansainvälinen sijoitusyhtiö, joka on Digital Bridgen ja Colony NorthStarin yhteisyritys.
Huhtikuussa 2018 Digital Colony ilmoitti ostavansa Digitan australialaiselta First State Investments -sijoitusrahastolta. Kauppa toteutui 25. kesäkuuta 2018.
Volkswagen Group A0 -pohjalevy
Volkswagen Group A0 -pohjalevy on Volkswagen Groupin käyttämä pohjalevy pienille autoille, joissa moottori on sijoitettu poikittain. A0-pohjalevyn ensimmäinen versio esiteltiin vuonna 1974 Audi 50:n yhteydessä. Uudemmissa malleissa on siirrytty käyttämään modulaarista MQB-pohjalevyä, mutta markkinoilla on vielä A0-pohjalevyyn perustuvia malleja.
A03-pohjalevy on lyhennetty versio A3-pohjalevystä (mm. Volkswagen Golf III). Edelleen lyhennetty A00-pohjalevy (SEAT Arosa, Volkswagen Lupo) perustuu A03:een.A05-pohjalevy mahdollistaa nelivedon käyttämisen sille perustuvissa malleissa.
A06 on uudistettu versio A05-pohjalevystä ja sisältää myös osia modulaarisesta MQB-pohjalevystä.
Raʾs al-ʿAyn
Raʾs al-ʿAyn (syyriaksi "Rēsh ʿAynā", kurdiksi "Serekani") on kaupunki Syyrian Turkin vastaisella rajalla Al-Hasakan maakunnassa. Kaupungin asukasluku vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 29 347.
Raʾs al-ʿAyn sijaitsee Eufratjoen sivuhaara Khaburin alueella. Historiallinen asutuskeskus on nykyisin jakautunut kahtia. Raʾs al-ʿAyn sijaitsee Syyriassa ja Turkin puolella rajaa sijaitsee Ceylanpınar. Alue on tunnettu lähteistään, jotka muodostavat samalla myös Khaburin yläjuoksun eri lähteiden kanssa lopulta yhtenäisen joen.
Rooman valtakunnan kaudella nykyinen Raʾs al-ʿAyn tunnettiin nimillä Resaina ja Theodosiopolis kaupungin saatua kaupunginoikeudet keisari Theodosius I:n valtakaudella. Roomalaiset ja Persia sotivat alueella ja kaupunki vaihtoi omistajaa useampaan otteeseen. Persialaiset tuhosivat sen vuosina 578 ja 580. Kaupunki jälleenrakennettiin, mutta keisari Fokaksenvaltakaudella sen mainitaan olleen jälleen persialaisten käsissä.
Islaminuskoiset arabit valtasivat kaupungin Mesopotamiaa vastaan vuonna 640 tehdyn sotareken aikana. Vuonna 873 kaupunki oli Idän apostolisen kirkon patriarkka Yohannan III:n kuolinpaikka. Ristiretkeläiset olivat vallanneet kaupungin vuoteen 1129 mennessä, mutta he eivät hallinneet sitä kovin pitkään. Ristiretkeläisten jälkeen kaupunkia hallitsi tai sitä hävittivät Saladinin jälkeläiset, khorasmialaiset ja Timur Lenk.
Syyrian sisällissodan aikana kaupunki oli vuodesta 2012 lähtien arabeihin ja kurdeihin liitettyjen asejoukkojen välisten taistelujen keskipisteessä. Monet paikalliset joutuivatkin pakenemaan muualle. Kurdien PYD-puoleen asejoukot valtasivat kaupungin al-Nusran rintaman asemiehiltä vuonna 2013.
Raʾs al-ʿAynin asukasluku Syyrian vuoden 2004 väestönlaskennan mukaan oli 29 347. Raʾs al-ʿAynin väestö koostuu arabeista, kurdeista ja kristityistä assyrialaisista. Syyrian assyrialainen väestö on keskittynyt etenkin Raʾs al-ʿAynin ja Hasakan välisiin kyliin Khaburjoen varrella. Pienempiä vähemmistöjä ovat tšetšeenit ja inguušit, jotka polveutuvat kaupunkiin 1900-luvun alussa tulleista muuttajista.
Philippe Loys de Chéseaux
Jean-Philippe Loys de Chéseaux (4. toukokuuta 1718, Lausanne – 30. marraskuuta 1751) oli sveitsiläinen tähtitieteilijä. Vuonna 1746 6. elokuuta hän esitteli listan tähtisumuista Ranskan tiedeakatemialle. Ranskalainen Guillaume Le Gentil huomioi listan yksityisesti vuonna 1759. Vasta vuonna 1892 Guillame Bigourdan teki siitä julkisen.
Gottfried Kirch
Gottfried Kirch (Kirche, Kirkius) (18. joulukuuta 1639 – 25. heinäkuuta 1710) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän sai vuonna 1700 kuningas Fredrik I:ltä arvonimen "Astronom der in Berlin", joka samalla teki hänestä Berliinin observatorion johtajan.
Abraham Ihle
Johann Abraham Ihle (14. kesäkuuta 1627 - n. 1699) oli saksalainen tähtitieteen harrastaja joka löysi ensimmäisen pallomaisen tähtijoukon M22 vuonna 1665 elokuussa, kun tarkasteli Saturnusta jousimiehessä.
Ólympos (Kypros)
Ólympos (, myös "Chionístra", Χιονίστρα) on Kyproksen korkein vuori. Se sijaitsee Tróodos-vuoristossa ja sen korkeus ja prominenssi ovat metriä.
Ólympoksen rinteillä kasvaa havumetsää. Talvella vuorella on lunta ja se on suosittu talviurheilukeskus. Lähellä vuoren huippua sijaitsee Tróodoksen kylä. Vuoren huipulla sijaitsee Ison-Britannian Akrotírin tukikohtaa palveleva Britannian kuninkaallisten ilmavoimien tutka-asema.
Eskimosumu
Eskimosumu (NGC 2392), tunnettuna myös Klovnisumuna tai Caldwell 39, on bipolaarinen tuplakuorinen planetaarinen sumu (PN). Sen löysi tähtitieteilijä William Herschel vuonna 1787. Se näyttää ihmiskasvoilta joiden ympärillä on parka huppu. NGC 2392 sijaitsee 2,870 valovuotta Maasta, ja sen voi nähdä pienellä teleskoopilla.
Trikosaani
Trikosaani eli n-trikosaani (CH) on 23-hiilinen suoraketjuinen hajuton alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää valkoista ainetta. Trikosaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 324,637 g/mol, sulamispiste 47,4 °C, kiehumispiste 381 °C, leimahduspiste 113 °C (c.c), tiheys 0,7969 g/cm (vesi = 1,0 g/cm) ja CAS-numero 638-67-5. Trikosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hieman etanoliin ja on liukoinen dietyylieetteriin ja hiilitetrakloridiin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Millisekuntipulsari
Millisekuntipulsari on pulsari joka pyörii akselinsa ympäri 1-10 millisekunnissa. Niitä on havaittu sähkömagneettisen spektrin radio-, x- ja gammasäteiden osuuksissa. Niiden alkuperän johtava teoria on, että ne ovat vanhoja, nopeasti pyöriviä neutroni-tähtiä joiden pyörimisnopeus on vaihtunut kun siihen tuli enemmän materiaalia sen kumppanitähdeltä.
Pentadáktylos
Pentadáktylos (, , ”Viisisorminen”) eli Kyrenianvuoret ("Kerýneianvuoret", , ) on vuorijono Kyproksen saaren pohjoisosassa. Sen korkeimman huipun Kyparissóvounoksen eli Selvili Tepen korkeus on metriä.
Pentadáktylos kulkee Kyproksen pohjoisrannikkoa itä-länsisuunnassa, ja sen pituus on noin 160 kilometriä. Vuoriston merkittävimmät huiput ovat lännestä itään Kórnos (Κόρνος, ), Kyparissóvounos eli Selvili Tepe (Κυπαρισσόβουνος, ), Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας , ), Ágios Ilaríonas (Άγιος Ιλαρίωνας, ), Alonágra (Αλωνάγρα, ), Voufavénto (Βουφαβέντο, ), Pentadáktylos (Πενταδάκτυλος, ), Giailás (Γιαηλάς, ), Palaiá Vrýsi (Παλαιά Βρύση, ), Ólympos (Όλυμπος, ) ja Kantára (Καντάρα, ).
Pentadáktylos-vuorilla sijaitsevat muun muassa Bellapáisin luostari ja Pyhän Hilarionin linna. Vuorijonon eteläpuolella sijaitsee Mesaorían tasanko ja sen eteläpuolella Tróodos-vuoristo.
Zofia Atteslander
Zofia Atteslander (12. maaliskuuta 1874 Luborzyca – 1928? Berliini?) oli puolalainen taidemaalari. Atteslander keskittyi urallaan lähinnä muotokuviin ja asetelmiin. Hän teki öljyvärimaalausten ohella pastellipiirroksia.
Atteslander opiskeli taidemaalariksi yksityisesti, ensiksi Krakovassa Jacek Malczewskin oppilaana. Hän jatkoi opintojaan Franz von Lenbachin, Heinrich Knirrin ja Münchenissä Stanisłav Grocholskin oppilaana. Vuonna 1902 hän matkusti Dachaun kaupunkiin saamaan opetusta Adolf Hölzeliltä.
Oleskellessaan Wiesbadenissa Atteslander maalasi Romanian kuningasperheen jäsenten muotokuvia. Hän vieraili Ranskassa vuonna 1908 ja sai maan taiteilijoiden salongilta kunniamaininnan. Hän oli kotimaassaan sekä Varsovan että Krakovan taiteilijaseurojen jäsen. Hän signeerasi teoksensa useimmiten merkillä ZO.
Atteslanderin kuolinaikaa ja paikkaa ei tiedetä. Viimeiset viranomaismerkinnät hänestä ovat vuodelta 1928.
Bornholmin lippu
Bornholmim lippu syntyi 1970-luvun puolivälissä paikallisen taiteilijan Bent Kaasin suunnittelemana. Se on Bornholmin kunnan lippu. Lippu on pääasiassa matkamuisto, jota ostavat turistit, asevoimien yksiköt, jotka harjoittelevat Tanskassa, ja saksalaiset merimiehet, jotka vierailevat Tanskassa. Lippu on vihreä risti punaisella taustalla. Vihreän sanotaan symboloivan saaren vihreyttä.
Lippu ei ole virallinen.
Pauliina Mäkelä
Pauliina Mäkelä (s. 1980) on suomalainen kuvittaja, sarjakuvantekijä ja lastenkirjakuvittaja.
Mäkelä valmistui 2005 graafisen suunnittelun opintolinjaltaa Lahden muotoiluinstituutista. Hän voitti 2007 ensimmäisen palkinnon Luzernin Fumetto-festivaalilla Vuosina 2007 ja 2009 hän oli Paula Norosen kanssa ehdokkaana parhaan lastenkirjan Finlandia Junior -palkinnonsaajaksi. Hän on tehnyt kaksi omaa sarjakuvakokoelmaa.
Mäkelä on ollut kokeellisen sarjakuvan lehden Kutin päätoimittaja.
Kutikuti-sarjakuvayhdistyksen perustajajäsen.
USS Newark (C-1)
USS Newark (runkonumero C-1) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1890 veillelaskettu panssarikansiristeilijä.
Aluksen tilaus vahvistettiin 3. maaliskuuta 1885 annetulla lailla ja se tilattiin William Cramp and Sons Ship and Engine Building Companyltä Philadelphiasta, missä köli laskettiin 12. kesäkuuta 1888. Alus laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1890 kumminaan neiti Annie Boutelle Mainen kongressiedustajan tytär ja otettiin palvelukseen 2. helmikuuta 1891 päällikkönään Silas Casey.
Alus oli palveluksensa ensimmäiset kymmenen kuukautta Atlantin rannikolla osallistuen koulutukseen ja erilaisiin harjoituksiin, kunnes se 8. joulukuuta siirrettiin Norfolkin laivastontelakalle.
Alus myytiin romutettavaksi 7. syyskuuta 1926.
Volkswagen Group B -pohjalevy
Volkswagen Group B -pohjalevy on Volkswagen Groupin ylemmän keskiluokan automalleissaan käyttämä pohjalevy. Sen ensimmäinen versio esiteltiin vuonna 1973 Audi 80:n yhteydessä. Konsernin uusissa malleissa B-pohjalevyn on korvannut modulaarinen MLB-pohjalevy.BX-pohjalevy kehitettiin B1:n pohjalta Volkswagenin brasilialaisvalmisteisia malleja varten. 
Volkswagen Passat B3 oli ensimmäinen Passat-malli, joka ei perustunut Audi-mallien kanssa samalle pohjalevylle. B3-tunnuksella viitataan myös vuosien 1987–1992 Audi 80- ja 90-malleihin, mutta nimestä huolimatta niissä käytettiin eri pohjalevyä kuin Passat B3:ssa.
Volkswagen Passat B4 oli uudistettu versio edeltäjästään, ja siinä käytettiin yhä samaa pohjalevyä. B4-tunnuksella viitataan myös vuosien 1991–1994 Audi 80- ja RS2-malleihin, mutta nimestä huolimatta niissä käytettiin eri pohjalevyä kuin Passat B4:ssä.Pitkäakselivälinen versio B5-pohjalevystä, jota käytettiin ensimmäisen sukupolven Škoda Superbissa sekä pidennetyssä Kiinan markkinoiden Passatissa.B7 on uudistettu versio B6-pohjalevystä.
Charlotte Beaumont
Charlotte Beaumont (s. 28. heinäkuuta 1995) on englantilainen näyttelijä, joka nousi suuren yleisön tietoisuuteen näyteltyään Chloe Latimeria ITV:n rikosdraamasarjassa "Broadchurch". Hän on näytellyt myös televisiosarjassa "Waterloo Roadin koulu" sekä elokuvassa "Nouseva Jupiter".
Geneviève Claisse
Geneviève Claisse (17. heinäkuuta 1935 Quiévy – 30. huhtikuuta 2018 Dreux) oli ranskalainen taidemaalari.
Claisse syntyi taiteilijasukuun. Moderni taidemaalari Auguste Herbin oli hänen isoenonsa. Ensimmäiset taiteelliset vaikutteensa Claisse sai jo varhain lukemalla "Art d'aujourd'hui" -lehteä, joka on omistautunut geometriselle abstraktiolle. Tutustuttuaan 18-vuotiaana isoenonsa taiteeseen hän rohkaistui ryhtymään taiteilijaksi. Hän on nimittänyt isoenonsa edeltäjäkseen ja sanonut olevansa hänen työnsä jatkaja. Claisse työskenteli nuorena usein vuorokauden ympäri valmistellessaan huolellisesti töidensä värikkäät ja puhtaat abstraktit muodot.
Claissen töitä oli ensimmäisen kerran näytteillä vuonna 1958 Cambraissa ja Pariisissa.
Volkswagen Group E -pohjalevy
Volkswagen Group E -pohjalevy on Volkswagen Groupin suurissa crossover-tyyppisissä automalleissaan käyttämä pohjalevy.
Olle Liss
Olle Liss (s. 24. lokakuuta 1992 Dala-Floda, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Rögle BK:ssa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta.
Liss on Björbo IF:n kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Leksands IF:ään. Liss oli kaudella 2009–2010 J18 Elitissä joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 15+10=25. Hän voitti samalla kaudella J20 SuperElitin mestaruuden. Kaudella 2011–2012 Liss oli Leksandin J20-junioreiden paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 22+23=45. Hän sijoittui koko SuperElitin maalipörssissä kymmenenneksi. Liss debytoi samalla kaudella myös seuran miesten joukkueessa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen.
Kaudeksi 2012–2013 Liss siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle maan I-divisioonan Halmstad HF:ään. Hän oli joukkueen toiseksi paras pistemies Sebastian Kölzow Isaksenin jälkeen tehoilla 9+19=28. Kaudella 2013–2014 Liss oli 22 osumallaan Halmstadin paras maalintekijä. Kaudeksi 2014–2015 hän siirtyi Kristianstads IK:hon, jonka paras maalintekijä Liss oli 24 osumallaan. Hän sijoittui koko Hockeyettanin (ent. I-divisioona) maalipörssissä kolmanneksi. Liss pelasi kauden aikana myös yhden ottelun lainalla kasvattajaseurassaan Björbo IF:ssä Ruotsin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTreanissa tehden siinä tehot 2+2=4.
Liss siirtyi kaudeksi 2015–2016 Tanskan Metal Ligaenin Aalborg Piratesiin. Hän oli tehoilla 25+29=44 joukkueen toiseksi paras pistemies Nicolai Meyerin jälkeen ja sijoittui koko liigan pistepörssissä kahdeksanneksi. Metal Cupissa Liss oli Piratesin paras pistemies tehoilla 2+2=4. Kaudeksi 2016–2017 hän palasi Ruotsiin ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Allsvenskan-joukkue Västerviks IK:hon. Liss oli joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Victor Öhmanin jälkeen tehoilla 23+11=34. Hän sijoittui koko sarjan maalipörssissä kuudenneksi.
Kaudeksi 2017–2018 Liss siirtyi jatkamaan Allsvenskan-uraansa IK Panterniin. Tammikuun 2018 lopulla hän siirtyi kevääseen 2020 asti ulottuvalla sopimuksella SHL-joukkue Rögle BK:hon. Lissin SHL-ura alkoi sensaatiomaisesti, sillä hän teki kolmessa ensimmäisessä ottelussaan jo tehot 3+4=7. Kaikkiaan Liss teki Röglessä loppukauden aikana 11 ottelussa tehot 6+8=14.
Liss on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa kuusi ottelua tehopistein 4+2=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 5. huhtikuuta 2018 Norrköpingissä Slovakiaa vastaan. Liss keräsi ottelussa myös yhden kahden minuutin jäähyn huitomisesta. Hän avasi maalitilinsä A-maajoukkueessa heti kypärätempulla seuraavassa ottelussa 6. huhtikuuta 2018 Oskarshamnissa Slovakiaa vastaan. Liss sai Ruotsin 6-1-voittoon päättyneessä ottelussa myös syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Carl Klingbergin tekemään ylivoimamaaliin.
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 pudotuspelivaihe alkoi 30. kesäkuuta 2018 ja se päättyi 15. heinäkuuta 2018 loppuotteluun Lužniki-stadionilla, Moskovassa.
Jokaisen lohkon kaksi parhaiten sijoittunutta joukkuetta eteni pudotuspelivaiheeseen.
2B1 Oka
2B1 OKA on neuvostoliittolaisvalmisteinen telahaupitsi, kaliiperiltaan 420 mm. Tämän tykistöaseen omamassa oli 55.3 tonnia ja miehistön määrä 7 henkeä. Tykin pituus oli mittavat 20 metriä ja ase pystyi ampumaan 750 kg:n painoisia ammuksia 45 km:iin asti. Telatykki kehiteltiin vuosina 1957-1960, mutta jäi suurelti taktisten rakettiaseitten varjoon. Kenttäkäyttöön olisi ase ollut varsin kankeasti liikuteltava, johtuen huomattavasta tykinputken pituudesta.
Oka on myös joki Venäjällä. Se laskee Volgan vesistöön. Okan korvasivat myöhempänä monet FROG-rakettiperheeseen kuuluneet rakettiaseet. Okaa liikutti 720 hevosvoiman eli 515 kW:n tehoinen V12-dieselmoottori.
Vada pav
Vada pav on Intian Maharashtran osavaltion Mumbain kaupungista peräisin oleva kasvisruokalaji, joka koostuu sämpylästä ja uppopaistetusta perunasta. Vada pav on Mumbaissa suosittu katuruoka.
Vada pavin tarkempi valmistustapa, ainesosat ja täten myös maku saattavat vaihdella valmistajan mukaan. Yleensä se koostuu uppopaistetusta perunapihvistä, sämpylästä ja vihreästä chilitä. Ennen uppopaistamista perunaseos päällystetään kahvihernejauheella.
Monet vada pavin valmistukseen käytetyistä raaka-aineista ovat peräisin Intian niemimaan ulkopuolelta. Peruna ja sämpylät tulivat alueelle portugalilaisten mukana 1600-luvulla. Mumbailaisen Ashok Vaidyan sanotaan keksineen ruokalajin vuonna 1966 ja ensimmäinen vada pavia myynyt koju toimi lähellä Dadarin rautatieasemaa. Rautatieasemaa käyttivät tekstiilitehtaille matkustavat työntekijät ja kun monet jäivät työttömiksi tehtaiden sulkemisen myötä 1970- ja 1980-luvuilla osa perusti uusia vada pavia myyviä kojuja. 1990-luvulla Mumbaihin saapuivat kansainväliset pikaruokalaketjut, kuten McDonalds. Vada pav säilytti suosionsa pikaruokaloiden tarjonnan ohella ja niiden mallin mukaisesti paikalliset pikaruokalaketjut, kuten JumboKing, alkoivat myydä vada pavia 2000-luvun alussa. Pikaruokaloiden ohella monet mumbailaiset vada pavia myyvät kojut ovat säilyttäneet suosionsa.
Ginevra Cantofoli
Ginevra Cantofoli (1618 Bologna – 1672) oli italialainen taidemaalari.
Cantofoli opiskeli taidemaalariksi Elisabetta Siranin oppilaana. Hän maalasi maalauksia kirkkoihin, kuten "Viimeisen ehtoollisen" San Procolon kirkkoon. Hänen töitään on myös San Giacomo Maggioren ja Santa Apollonian kirkoissa. Tyylisuunnaltaan hän edusti barokkia.
Barbara O’Neil
Barbara O’Neil (17. heinäkuuta 1910 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 3. syyskuuta 1980 Cos Cob, Connecticut, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi teatterissa ja elokuvissa. Hän teki vuonna 1930 Broadway-debyyttinsä ja vuonna 1937 Hollywood-debyyttinsä. O’Neil tunnetuin rooli on "Tuulen viemää" -elokuvan Ellen O’Hara. Elokuvasta "Kaikki tämä ja taivas myös" hän oli parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkaana.
Barbara O’Neil syntyi St. Louisissa 1910. Hän oli nuorin David ja Barbara O’Neilin neljästä lapsesta. Perhe kuului kaupungin yläluokkaan, sillä David oli rikas yritysjohtaja ja runoilija ja tämän isä Joseph oli ollut pankkiiri. Barbara-äiti oli puolestaan tunnettu suffragetti St. Louisissa. Perhe muutti vuonna 1920 St. Louisista ensin Berkeleyyn ja sitten Cos Codiin.
O’Neil opiskeli Sarah Lawrence Collegessa ja aloitti uransa näyttelijänä yliopiston näyttelijöissä. Broadway-debyttinsä hän teki vuonna 1930 näytelmässä "Saint’s Parade". Sen jälkeen O’Neil esiintyi monissa pienissä rooleissa vuosina 1932–1936. Orson Welles löysi hänet näytelmästä "Ten Millions Ghosts".
O’Neilin ensiesiintyminen Hollywoodissa oli elokuvassa "Äidin uhraus", jonka kuvaukset alkoivat huhtikuussa 1937. Hän teki sopimuksen Universal Picturesin kanssa ja teki yrityksen kanssa muun muassa elokuvat "Verinen linna" (1939), "The Sun Never Sets" (1939) ja "Huomispäivä on meidän..." (1939).
O’Neilin tunnetuin rooli oli elokuvassa "Tuulen viemää" (1939), jossa hän näytteli Scarlett O’Haran äitiä Ellen O’Haraa. Seuraavana vuonna O’Neilin rooli maanisena kreivitär de Praslinina elokuvassa "Kaikki tämä ja taivas myös" toi hänelle parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden.
O’Neil palasi 1940- ja 1950-luvuilla usestai Broadwaylle. Menestystä hän sai muun muassa Lillian Hellmanin näytelmistä "The Searching Wind", jota esitettiin 1944–1945, "Deep Are the Roots", jota esitettiin 1945–1946, ja "Affairs of State", jota esitettiin 1950–1952.
O’Neilin viimeinen elokuva oli "Nunnan tarina" (1959). Vaikka hänen elokuvauransa kesti yli 20 vuotta, hän näytteli vain 16 elokuvassa. Teatterista O’Neil jäi eläkkeelle vuonna 1960.
O’Neil tapasi miehensä Joshua Loganin näytellessään uransa alussa University Playersissa. He menivät naimisiin, mutta he erosivat myöhemmin.
O’Neil vietti viimeiset vuotensa kotonaan Carmelissa ja suvun tilalla Cos Cobissa. Siellä hän kuoli vuonna 1980 sydänkohtaukseen.
Auran Kultaseppä
Auran Kultaseppä Oy oli Turussa vuodesta 1913 aina 1990-luvulle toiminut jalometallialan teollisuus- ja kauppayritys. Sen perustivat 11 kultaseppää, hopeaseppää ja kaivertajaa osuuskunnaksi nimeltä Osuusliike Kultaseppä. Vuonna 1937 osuuskunta muutettiin osakeyhtiöksi nimeltä Auran Kultaseppä. Vuonna 1989 yrityksen osti Kultakeskus, joka siirsi tuotannon Hämeenlinnaan.
Auran Kultaseppä Oy työllisti vuoden 1963 paikkeilla 225 henkeä. Ensimmäinen toimipaikka oli osoitteessa Eerikinkatu 2, kunnes 1920-luvun lopulla rakennettiin kolmikerroksinen pitkä tehdasrakennus osoitteeseen Kurjenkaivonkenttä 3. Tehdasta laajennettiin 1939 ja 1949. Se on nyttemmin purettu asuinkerrostalojen tieltä.
Yrityksen 11 perustajaa olivat hopeaseppä Heikki Hurskainen, hopeaseppä Lauri Laakso, kultaseppä F. Laaksonen, kaivertaja Lauri Nordlund, hopeaseppä Frans Nieminen, kultaseppä V. F. Saarinen, kaivertaja T. Tammi, kultaseppä A. Toivonen, hopeaseppä H. Tolvanen, kultaseppä Yrjö Tähtinen ja kultaseppä Teemu Toukola, joka toimi osuuskunnan ensimmäisenä johtajana vuoteen 1945 saakka.
Jalometallituotteiden valmistuksesta yritys eteni myös niiden myyntiin, kun 1930-luvulla yritys osti kultaseppä Savolaisen liikkeet Oulusta ja Kemistä, joista jälkimmäinen siirrettiin Poriin. Vuonna 1953 perustettiin Helsinkiin myyntikonttori Auran Kotka Oy ja vuonna 1955 Jyväskylään Päijänteen Kultaseppä Oy. Vuonna 1931 perustettiin myyntikonttori Pohjolan Kultaseppä Oy, josta pian tuli Turun Kultaseppä Oy. Se toimii edelleen Oulussa.
Vuonna 1989 Hopeakeskus Oy (nyk. Kultakeskus Oy) osti Auran Kultaseppä Oy:n ja fuusioi sen pian itseensä.
Auran Kultaseppä Oy:n pääsuunnittelijana vuosina 1971–1989 toimi Pekka Piekäinen. Hänen Tissot- ja Omega-kellomerkeille suunnittelemansa hopeiset korukellot olivat 1970-luvulla Auran Kultaseppä Oy:n ehkä kansainvälisesti tunnetuimpia tuotteita.
Heksakosaani
Heksakosaani eli n-heksakosaani (CH) on 26-hiilinen suoraketjuinen alkaani, jossa kaikki hiilet ovat sitoutuneet toisiinsa yksinkertaisella sidoksella. Se on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, värittömän kiteistä ainetta. Heksakosaanin rakennekaava on CH(CH)CH, moolimassa 366,718  g/mol, sulamispiste 56,09 °C, kiehumispiste 415 °C, tiheys 0,8032 g/cm (vesi = 1,0 g/cm), taitekerroin 1,4497 ja CAS-numero 630-01-3. Heksakosaani ei käytännössä liukene veteen, mutta liukenee hyvin bentseeniin, kloroformiin ja ligroiiniin.
Yhdistettä esiintyy kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Hanna Smith
Hanna Smith (s. 1970) on vuonna 2017 perustetun Hybridiosaamiskeskuksen tutkimusjohtaja. Hän on aiemmin työskennellyt Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa tutkijatohtorina ja on Venäjä-asiantuntija.
Valtiopäiväneuvos Mikko Elo, entinen kansanedustaja SDP:n eduskuntaryhmästä kysyi julkisesti, onko Hybridiosaamiskeskuksella yhteyttä Airiston Helmen 300 viranomaisen 17 kohteeseen kohdistaman, Venäjän federaation pääministerin Dmitri Medvedevin Suomen vierailuun edeltävän ajankohdan valinnassa.
Kaisa Jouhki
Kaisa Jouhki (s. 7. heinäkuuta 1980) on suomalainen laulaja. Hän on syntynyt Sumatralla Indonesiassa.
Jouhki tunnetaan erityisesti lappeenrantalaisen, vuonna 1999 perustetun metalliyhtye Battleloren laulajana. Battleloren laulajana hän on ollut vuosina 2000–2011 sekä uudelleen 2016 alkaen. Ensimmäisen kerran Jouhki levytti Battleloren kanssa yhtyeen "Dark Fantasy" -demolla vuonna 2000.
Kaisa Jouhki on vieraillut myös muiden yhtyeiden levytyksillä. Vuonna 1998 hän oli mukana Gandalfin "Deadly Fairytales" -esikoislevyllä. Vuonna 2002 hän vieraili Kalibanin levyllä "The Tempest of Thoughts". Seuraavana vuonna hän lauloi Dawn of Relicin "Lovecraftian Dark" -levyllä kahdella raidalla. Vuosina 2009 ja 2013 (tässä järjestyksessä) Jouhki vieraili lisäksi Vigrid ja Loviatar -yhtyeiden levyillä.