Richard Carpenter
Richard Lynn Carpenter (s. 15. lokakuuta 1946 New Haven, Connecticut) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä, sovittaja, kosketinsoittaja ja laulaja. Hän oli 1970-luvulla suursuosiota nauttineen Carpenters-sisarusduon toinen jäsen. Hän vastasi duon laulujen sovituksista ja sävelsi eräät sen menestyneimmistä kappaleista. Laulaja Karen Carpenterin kuoleman jälkeen vuonna 1983 Richard on julkaissut kolme sooloalbumia.
Musiikista tuli hiljaisen ja varautuneen Richardin elämän tärkein sisältö jo nuorella iällä, ja hän kuunteli isänsä levyjä lakkaamatta. Richardin maku oli monipuolinen: hän kuunteli kaikkea Pjotr Tšaikovskista Spike Jonesiin, mutta ennen kaikkea 1950-luvun alun suosituimpia pop- ja jazz-artisteja kuten Frankie Lainea ja Red Nicholsia. Richard osoitti jo lapsena kiinnostusta erityisesti laulujen sovituksia kohtaan. Kahdeksanvuotiaana Richard alkoi ottaa pianotunteja, jotka hän kuitenkin keskeytti vuotta myöhemmin, osittain koska hänen kaavoihin kangistunut opettajansa ei sallinut hänen improvisoida. Muutamaa vuotta myöhemmin Richard jatkoi pianonsoiton opiskelua sallivamman opettajan johdolla, ja soittamisesta tuli pian hänelle kaiken ajan nielevä intohimo. Hän aloitti pianonsoiton opinnot myös Yale Music School -koulussa.
Viisitoistavuotiaana Richard perusti lukiokavereidensa kanssa yhtyeen ja alkoi myös soitella paikallisissa klubeissa vanhempien muusikoiden kanssa. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli The Barries -nimisen yhtyeen riveissä 16-vuotiaana.
Vuonna 1963 Carpenterin perhe muutti Downeyn pikkukaupunkiin Kaliforniaan, missä oli miellyttävämpi ilmasto kuin Connecticutissa, ja missä Richard voisi menestyä alkavalla muusikonurallaan. Downeyssa Richard sai aluksi paikan metodistikirkon urkujensoittajana yhden vuoden ajaksi.
Vuonna 1964 Richard ja Karen Carpenter perustivat basson- ja tuubansoittaja Wes Jacobsin kanssa Richard Carpenter Trio -nimisen yhtyeen, joka soitti hiukan vanhanaikaista pop-musiikkia. Yhtye harjoitteli Carpenterien kotona ja soitti aluksi häissä ja tanssiaisissa, ja vuonna 1966 jo hetken ajan vakituisesti pihviravintolassa.
Vuonna 1966 Karen levytti singlenä kaksi Richardin kirjoittamaa laulua. Pienen levy-yhtiön single ei käynyt kaupaksi, ja sitä painettiin vain 500 kappaletta.
The Richard Carpenter Trio voitti kesäkuussa 1966 amatöörien kykykilpailun "The Battle of the Bands", ja trio sai paljon julkisuutta paikallisessa mediassa. Voiton jälkeen RCA Records tarjosi triolle levytyssopimusta, jonka Richard allekirjoittikin. Trio äänitti 11 kappaletta, mutta levy-yhtiö ei nähnyt sen jazzahtavassa musiikissa kaupallista potentiaalia, joten sopimus purettiin pientä korvausta vastaan.
Richard soitti yhtyetoverinsa John Bettisin kanssa olkihattuihin ja liiveihin pukeutuneina Disneylandissä vuoden 1967 kesällä kohtuullista viikkopalkkaa vastaan. Pitkästyneinä liikaa musiikillisia vapauksia ottaneet miehet erotettiin viiden kuukauden jälkeen.
Kun Richardin silloinen yhtye Spectrum hajosi riitaisina, Carpenterit jatkoivat äänittämistä duona ja kehittivät soundiaan. Richard antoi duolle nimeksi "Carpenters", ilman "the"-artikkelia.
Vuonna 1969 A&M Records -yhtiö teki Carpenterien kanssa levytyssopimuksen. Carpenterien ensimmäinen albumi "Offering" ilmestyi lokakuussa 1969. Heidän seuraava singlensä "Close to You" nousi Billboardin singlelistan ykköseksi 22. heinäkuuta 1970. Vuonna 1970 ilmestynyt Carpenterien toinen albumi "Close to You" oli suurmenestys. Yhtyeen seuraavatkin levyt ja singlet, kuten "A Song for You" -albumin (1972) "Top of the World" ja "Now & Then" -albumin (1973) "Yesterday Once More" nousivat nopeasti listojen kärkeen. Carpenterien hittikokoelmalevy nousi vuonna 1973 listoille kahdeksi vuodeksi.
Vuoden 1975 jälkeen Carpenterit eivät enää onnistuneet tekemään hittisinglejä, mutta heidän levyillään oli uskollinen ostajakunta, joka piti levyjen myyntiluvut edelleen kohtalaisina pitkälle 90-luvulle saakka. Vuonna 1981 Carpenterit julkaisivat viimeiseksi jääneen yhteisen albuminsa "Made in America". Siltä otettu single "Touch Me When We're Dancing" nousi top-20:een, mutta albumi ei saanut paljonkaan soittoaikaa radiossa, vaikka myikin kohtalaisen hyvin.
Karen Carpenter kuoli vuonna 1983 sairastettuaan pitkään anoreksiaa. Richard julkaisi saman vuoden lopulla Carpenters-kokoelmalevyn "Voice of the Heart", jolla oli myös vuonna 1982 äänitettyjä, ennen julkaisemattomia lauluja. Seuraavina vuosina Richard jatkoi Carpenters-äänitysten julkaisemista uusilla kokoelmalevyillä, usein uudelleen miksattuina.
Herb Alpert korosti erityisesti Richardin roolia Carpentersin menestyksessä: "Richard oli Carpenterien menestyksen avain. Hän tiesi kuinka kietoa Karenin ääni oikeaan tapettiin – lauluihin jotka toimivat hänelle. Eikä hän tyytynyt yhtään vähempään kuin mitä piti parhaana." Myös Karen korosti usein haastatteluissaan, kuinka hän arvosti veljensä lahjakkuutta ja kuinka turhautunut hän oli Richardiin kohdistuneeseen aliarvostukseen.
Carpenter tuli vuonna 1976 riippuvaiseksi metakvaloni-unilääkkeestä. Hän oli aloittanut lääkkeen säännöllisen käytön nukahtamisen apuna raskaan Euroopan-kiertueen jälkeen vuonna 1972, mutta neljä vuotta myöhemmin hän alkoi käyttää lääkettä stimulanttina myös päivisin. Koko Richardin elämää pian hallitsevan liikakäytön myötä Richardin paino putosi, hän alkoi kärsiä erilaisista terveysongelmista ja hänen soittokykynsä heikkeni vuosi vuodelta. Syksyllä 1978 Richard saavutti aallonpohjan ja joutui lopettamaan konsertoinnin. Tauon oli tarkoitus olla väliaikainen, mutta syyskuinen Las Vegasin konsertti jäi Carpenterien viimeiseksi yhteiseksi konsertiksi. Richard lähti Kaliforniasta vieroitushoitoon Kansasiin vuonna 1979. Hoito tepsi ja hän onnistui pääsemään kuiville.
Carpenter meni naimisiin vuonna 1984. Hänellä on viisi lasta.