hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jääkiekon SM-liigakausi 2012–2013
Jääkiekon SM-liigakausi 2012–2013 oli jääkiekon SM-liigan 38. kausi. Sarjan neljätoista joukkuetta olivat samat kuin seitsemällä edelliskaudella. Puolustavana mestarina kauteen lähti JYP. Runkosarja koostui 420 ottelusta, joita pelattiin 60 joukkuetta kohden. Runkosarja alkoi 13. syyskuuta 2012 ja päättyi 12. maaliskuuta 2013. Pudotuspelit alkoivat 14. maaliskuuta ja päättyivät 24. huhtikuuta 2013. Runkosarjan viimeiseksi jäänyt Ilves pelasi Mestiksen mestaria Jukureita vastaan paras seitsemästä -karsintasarjan, jonka Ilves voitti otteluvoitoin 4–1 ja säilytti SM-liigapaikkansa. Finaaleissa Ässät saavutti seurahistoriansa kolmannen Suomen mestaruuden voittaen Tapparan otteluvoitoin 4–2. Ässien edellinen mestaruus oli kaudelta 1977–1978.
Liigan sääntöihin tehtiin ennen kauden alkua kaksi pientä muutosta. Kolmen pisteen voittojen merkitystä tasapisteissä olevien joukkueiden keskinäisen paremmuuden ratkaisemiseksi vahvistettiin. Toinen pienempi muutos tehtiin rangaistustyypin määräytymiseen kypärän pois ottamisesta tappelutilanteessa.
Torjuntapörssissä on huomioitu vähintään 20 ottelua pelanneet maalivahdit.
Villi kortti -kierrokselle pääsi SM-liigan runkosarjan sijoille 7–10 sijoittuneet joukkueet. Nämä olivat Kärpät, HIFK, Lukko sekä SaiPa. Kierros pelattiin paras kolmesta systeemillä, eli kahdella voitolla sai paikan puolivälieriin.
Sekä Kärpät että Lukko olivat päättäneet runkosarjansa alavireisesti. Runkosarjassa joukkueet kohtasivat viidesti, Kärppien voittaessa ensimmäiset kolme ja Lukko kaksi viimeistä. Otteluparissa olivat vastakkain kauden piste- ja maalipörssin voittanut Kärppien Juha-Pekka Haataja sekä pistepörssin toiseksi tullut Lukon Justin Azevedo. Runkosarjan keskenäisten otteluiden paras pistemies oli Kärppien Ivan Huml (neljä maalia, viisi maaliin johtanutta syöttöä). Kärpät ja Lukko ovat pelanneet vain kerran aiemmin pudotuspeleissä vastakkain, keväällä 2005. Silloin Kärpät oli välierissä parempi voitoin 3–0.
Jatkoaika.com asetti Kärpät ennakkosuosikiksi ottelusarjaan. Kärppien suurimmaksi heikkoudeksi nimettiin maalinedustapelaaminen, sekä hyökkäys- että puolustuspäässä. Lukon ongelmaksi nimettiin runkosarjan lopun huono hyökkäyspelaaminen sekä ratkaisijoiden vähyys. Myös Lukon huonolla kotimenestyksellä uskottiin olevan merkitystä. MTV3:n jääkiekkoasiantuntija Mika Kortelainen piti myös Kärppiä ennakkosuosikkina. Hän arvioi Kärppien puolustus- ja hyökkäysmateriaalin olevan Lukkoa parempia. Ainoastaan maalivahtipeli oli Lukon puolella. Kortelainen korosti myös avausottelun merkitystä.
SM-liigan runkosarjan viimeiseksi sijoittunut ja Mestiksen voittanut joukkue pelasivat paras seitsemästä -ottelusarjan.
Hjalmar Avellan
August Hjalmar Avellan (2. tammikuuta 1872 Somero – 16. maaliskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri.
Avellan väitteli 1917 ensimmäisenä Suomessa odontologian tohtoriksi. Hän oli Helsingin yliopiston hammasklinikan proteesi- ja hampaanoikomisopin opettaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1915. Hän valmistui hammaslääkäriksi 1900 ja toimi hammaslääkärinä Sortavalassa ja Joensuussa, sitten Turussa, josta hän siirtyi Helsinkiin ja professori Hahlin siirryttyä pois tämän tilalle yliopistoon. Hän hoiti edelleen myös yksityispraktiikkaa ja teki samalla myös tieteellistä työtä. Yhdessä Matti Äyräpään kanssa hän sai aikaan, että odontologiassa saattoi väitellä tohtoriksi.
Avellanin puoliso oli Hanna Elisabet Hellman (s. 1870). Metsänhoitaja Ilmari Hjalmar Avellan (1905-1944) oli heidän poikansa.
Machalillan kansallispuisto
Machalillan kansallispuisto on luonnonsuojelualue Ecuadorin rannikolla. Siellä suojellaan trooppista puoliaavikkoa: Tämä kasvillisuustyyppi oli aikoinaan yleinen ja kattoi jopa neljänneksen Ecuadorin pinta-alasta, mutta nyt sitä on jäljellä vain prosentti, ja suurin osa siitä on tämän puiston alueella. Tyypillisiin kasvilajeihin kuuluvat opuntia-kaktukset ja palo santo -puut.
Puiston alueella on tavattu 270 lintulajia, joihin kuuluu tinameita, kolibreita ja papukaijoja. Monia niistä ei tavata missään muualla kuin Ecuadorin kuivissa trooppisissa metsissä, ja ne ovat siksi erittäin uhanalaisia.
Adolf Backberg
Adolf Backberg (10. joulukuuta 1868 Hollola – 2. tammikuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen rautatieinsinööri. Hän valmistui insinööriksi 1890. Hän oli Rauman rautatien rakennuspäällikkö ja ensimmäinen liikennepäällikkö 1895–1906 ja Rauman merikoulun höyrykoneopin opettaja 1901–1906. Rauman kaupungin valtuusmies 1898–1906 ja valtuuston puheenjohtaja 1905–1906. Tällöin hän siirtyi Valtionrautateiden palvelukseen ja oliRautatiehallituksen rautatierakennusosaston johtaja 1923–1935.
Helge Backlund
Helge Götrik Backlund (1878–1958) oli ruotsalainen geologi ja petrologi. Hän oli geologian ja mineralogian professori Åbo akademissa 1918–1924 ja Uppsalan yliopistossa 1924–1943. Hän teki tutkimusmatkoja Siperiaan, Huippuvuorille, Grönlantiin ja Etelä-Amerikkaan. Hän tutki vuorijonojen rakennetta ja magmakivilajien määrää niissä.
Albin Backman
Albin Lennart (A. L.) Backman (18. huhtikuuta 1880 Tampere – 19. helmikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän oli valtion suonkuivausmetsänhoitaja 1911–1948, Helsingin yliopiston dosentti 1930–1947. Hän tutki soiden kasvijäänteitä.
Karl Backman (rehtori)
Karl Backman, myös: Carl Backman (1805–1856) oli suomalainen opettaja ja rehtori. Hän valmistui maisteriksi 1832 ja oli vuodesta 1833 opettajana Lauantaiseuran jäsenten perustamassa Helsingfors lyceumissa. Hän opiskeli välillä Venäjällä ja palasi sen jälkeen kouluun, jonka johtajana toimi 1846–1856. Hän oli vuodesta 1846 Helsingin yliopistossa saksan kielen lehtori. Hän testamenttasi omaisuutensa yliopistolle
Woldemar Backman
Herman Woldemar Backman (9. maaliskuuta 1870 Uusikaarlepyy – 18. maaliskuuta 1946 Pietarsaari) oli suomalainen lääkäri ja henkilöhistorioitsija.
Woldemar Backmanin vanhemmat olivat merikapteeni Herman Backman ja Matilda Kjellman ja puoliso vuodesta 1898 lääketieteen lisensiaatti Augusta Elisabeth Nylund. Ylioppilaaksi Backman tuli 1888 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1892. Uransa alkuvaiheessa hän toimi rautatielääkärinä. Backman väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1899 ja toimi Pietarsaaren kaupunginlääkärinä vuosina 1907–1917, sitten Vaasan ensimmäisenä kaupunginlääkärinä vuosina 1917–1923 ja vihdoin Uudenkaarlepyyn piirilääkärinä vuodesta 1923. Hän laati tutkimuksia lääketieteen, lääkintähistorian ja henkilöhistorian aihepiireistä.
Backman toimi Pietarsaaren kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1905 ja edusti kaupunkia valtiopäivillä 1905–1906. Backman sai itsenäisessä Suomessa ainutkertaisen ylimääräisen professorin arvonimen 17. heinäkuuta 1918.
Algot Bagge
Algot Fredrik Johan Bagge 19. heinäkuuta 1875 – 5. maaliskuuta 1971, oli ruotsalainen juristi. Bagge valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1899 ja nimitettiin 1910 viskaaliksi Svean hovioikeuteen 1910. Hänestä tuli hovioikeudenneuvos 1911. Vuonna 1915 hänestä tuli revisiosihteeri ja kihlakunnantuomari Sollentunaan. Hän avusti oikeusministeriötä 1913–1921 lainlaadinnassa ja teki lakiehdotuksia rangaistusprosessiin ja erityisrangaistuksiin. Myöhemmin hän keskittyi kansainväliseen merioikeuteen merilainsäädäntökomitean puheenjohtajana 1921, oikeusministeriön asiantuntijana kansainvälisissä merioikeuden alan oikeudkäynneissä vuodesta 1923. Bagge oli Lontoossa saksalais-englantilaisen välitystuomioistuimen puheenjohtajana 1925–1926 ja Ruotsin valtion edustaja skandinaavisessa merioikeusyhteistyössä vuodesta 1922. Bagge toimi välitystuomarina Britannian ja Suomen välisessä laivakorvauskiistassa 1933–1934.
Jakob Bagge
Jakob Bagge (1502–1577) oli ruotsalainen merisotilas, syntyperältään norjalainen. Hän johti Venäjän sodassa 1555 epäonnista Pähkinälinnan valtausta. Hän torjui Viipurin linnan päällikkönä venäläisten hyökkäyksen vuonna 1556. Bornholmin meritaistelussa vuonna 1563 hän voitti tanskalaiset, mutta joutui itse seuraavana vuonna sotavangiksi.
Peder Bagge
Peder tai Peter Bagge (k. aikaisintaan noin 1599) oli ruotsalainen sotapäällikkö, joka määrättiin 1567 Ruotsin suuren laivaston komentajaksi. Hän meni 1590 Ouluun, jossa hänen tehtävään oli järjestää Pohjanmaan puolustus ja valmistella sotaretkeä Venäjälle. Hänen poikansa Sven Persson (Pietarinpoika) Bagge kävi hävitysretkellä Venäjän Karjalassa. Tammikuussa 1592 venäläiset tulivat kostoretkelle Oulun tienoille.
Let’s Put the X in Sex
Let’s Put the X in Sex on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin singlejulkaisu vuodelta 1988. Se on avausraita yhtyeen samana vuonna julkaistulla kokoelma-albumilla "Smashes, Thrashes & Hits", ja kappale on tyylillisesti samaa linjaa kuin yhtyeen vuoden 1987 studioalbumin "Crazy Nights" materiaali. Kappaleen ovat kirjoittaneet yhtyeen laulajakitaristi Paul Stanley sekä lauluntekijä Desmond Child, ja singlen b-puolella olevan, alun perin jo vuonna 1977 singlenä julkaistun, "Calling Dr. Loven" on puolestaan tehnyt laulajabasisti Gene Simmons.
Haarla (täsmennyssivu)
Haarla voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Konrad von Bagh
Konrad Ernst von Bagh (10. helmikuuta 1908 Pietari – 13. tammikuuta 1982 Lahti) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Von Baghin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Hermanna Konrad von Bagh ja Anna Elizabeth zur Loye. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 (k. 1949) oli sairaanhoitaja Aino Salome Tuomala ja toinen vuodesta 1959 Signe Maria Ahokas. Elokuvahistorioitsija Peter von Bagh (1943–2014) oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta. Von Bagh tuli ylioppilaaksi 1926 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1935. Uransa alussa hän työskenteli Helsingin Lapinlahden ja Kivelän sairaaloissa.
Von Bagh oli taustaltaan neurofysiologian ja neuropatologian tutkija. Hänellä oli Helsingissä 1939 saatu hermo- ja mielitautien erikoislääkärin pätevyys ja alan professorin pätevyys Helsingissä ja Turussa. Hän oli Turun ensimmäinen hermo- ja mielitautiopin professori 1936–1939. Lyhyen aikaa syksyllä 1946 hän hoiti Helsingin yliopiston psykiatrian professorin virkaa. Kun Turun yliopiston lääketieteellinen tiedekunta 1949 perustettiin, Bagh nimitettiin psykiatrian professoriksi, mutta jo samana vuonna hän irtisanoutui ja siirtyi Oulun piirimielisairaalan, myöhemmin Oulun keskusmielisairaalan, ylilääkäriksi ja toimi erikoislääkärikouluttajana. Hän oli tunnettu varsinkin dementian tutkimuksesta, johon hän oli perehtynyt Berliinissä. Hän jäi Oulusta eläkkeelle 1973. Von Baghille myönnettiin lääkintöneuvoksen arvonimi vuonna 1968.
Von Bagh oli jatkosodan aikana sotapsykiatrian vaikuttajia. Suomalaissotilaiden psyykkisiä häiriöitä jatkosodan aikana tutkineen Ville Kivimäen mukaan von Bagh edusti psykiatriassa saksalaista koulukuntaa joka tarjosi mielisairauksien hoitokeinoiksi työtä ja kovaa kuria. Jatkosodan aikana von Bagh määräsi armeijan hermotoipilaille kovia voimisteluharjoituksia joiden tarkoituksena oli von Baghin mukaan saada potilas "pakenemaan terveyteen". Von Baghin vaikutuksesta myös saksalaispsykiatrian perinne jatkui Pohjois-Suomessa pitempään kuin muualla Suomessa.
The Amboy Dukes
The Amboy Dukes oli yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka perustettiin Detroitissa, Michiganissa vuonna 1964. Alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat: Bob Lehnert (laulu), Ted Nugent (soolokitara), Gary Hicks (kitara, laulu), Dick Treat (basso, laulu) ja Gail Uptadale (rummut). Ted Nugent oli yhtyeen ainoa pysyvä jäsen ja muut jäsenet vaihtuivat tiuhaan tahtiin vuosien varrella. Yhtye hajosi vuonna 1975, minkä seurauksena Nugent siirtyi soolouralle.
Skyrama
Skyrama on Bigpointin luoma peli. Pelin tarkoitus on lennättää ja vastaanottaa erilaisia lentokoneita.
Lentokoneita on monia erilaisia, on tavallisia koneita, rahtikoneita, RamaCoptereita sekä vesitasoja. Koneita saa kaupasta sekä tapahtumista.
Skyramassakin on välillä tapahtumia, joissa yleensä kerätään koneista niin sanottua "nousukasta". Kun "nousukkaita" on tarpeeksi, pelaaja saat palkintoja kuten koneita, koristeita sekä kentän teemoja.
Skyramassa on erilaisia pelivaluuttoja: lentomarkat ja lentopennit. Lentopennejä saa koneista ja koristeista, kun taas lentomarkat pitää ostaa oikealla rahalla tai voittaa tasonnoususta.
Cotopaxi (maakunta)
Cotopaxi on yksi Ecuadorin maakunnista. Sen pääkaupunki on Latacunga. Maakunta sijaitsee maan ylänköalueella. Sen pinta-ala on 5 985 neliökilometriä ja vuonna 2010 väkiluku oli 406 798. Cotopaxin asukkaista 60 prosenttia kuuluu alkuperäiskansoihin.
Maakunta jakaantuu seitsemään kantoniin: Latacunga, La Maná, Pangua, Pujilí, Salcedo, Sigchos ja Saquisili.
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa 2013
Ruotsi osallistuu ja valitsee esiintyjänsä sisäisen karsinnan, Melodifestivalenin, avulla. Sen järjestää Ruotsin televisio SVT.
Melodifestivalen 2013 oli 53. kerta, kun Melodifestivalen-laulukilpailu järjestettiin. Kilpailun voittajasta tuli Ruotsin edustaja . Melodifestivalen 2013 -kilpailun finaali järjestettiin 9. maaliskuuta 2013. Finaalin voitti Robin Stjernbergin esittämä kappale You
Ruotsi sai finaalissa 62 pistettä ja tuloksena oli 14. sija.
Kulmalehtimittari
Kulmalehtimittari ("Scopula nigropunctata") on Suomessa muutaman kerran harhailijana tavattu mittariperhoslaji.
Ulkonäöltään laji muistuttaa monia muita "Scopula"-suvun mittariperhosia, mutta on suhteellisen kookas. Siipien yleissävy on harmaa. Etusiivessä on kolme ja takasiivessä kaksi harmaata poikkiviirua. Uloimman poikkiviirun ulkopuolelta siipi on tummanharmaa ja aaltoviiru erottuu siinä valkoisena. Sekä etu- että takasiivissä on hyvin erottuvat, mustat keskipilkut. Etusiivet ovat erikoisen teräväkärkiset ja takasiiven ulkoreuna tekee selvän, terävän kulman. Siipiväli 29–34 mm.
Kulmalehtimittari on levinneisyydeltään eurosiperialainen. Sitä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa, pohjoisessa Tanskaan ja Baltiaan sekä idässä Siperian poikki Koreaan ja Japaniin saakka. Suomesta laji tavattiin ensimmäisen kerran Loviisasta vuonna 1992. Lisäksi yksittäiset yksilöt on tavattu Houtskarista 2005 ja Bromarvista 2007. Keski-Euroopassa perhoset lentävät yhtenä sukupolvena toukokuun keskivaiheilta elokuun puoleenväliin.
Laji elää metsänreunamilla sekä melko avoimilla niityillä. Päivisin perhosia voi löytää lepäämästä toukkien ravintokasveilla, illan hämärryttyä molemmat sukupuolet voivat lentää valolle. Kulmalehtimittari talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Toukka elää erilaisilla puilla ja pensailla, erityisesti kuusamilla ("Lonicera") ja kärhöillä ("Clematis").
Polykem
Oy Polykem Ab oli Vantaan Hiekkaharjussa toiminut, vuonna 1954 perustettu muoviteollisuusyritys, joka valmisti muun muassa kylpyhuonekalusteita, valokuvuiksi kutsuttuja kuplanmuotoisia kattoikkunoita sekä kansainvälisten design-piirien huomion saaneita, arkkitehti Matti Suurosen suunnittelemia Futuro- ja Venturo-muovitaloja.
Alkuvuosinaan Polykem valmisti akryylimuovista ja metalliprofiilikehyksestä valomainoslaatikoita alihankintana läheiselle Airamin tehtaalle. Teksti ja muut asiakasyritysten graafiset elementit lisättiin valomainoksiin joko silkkipainomenetelmällä tai liimaamalla valkoisen akryylin pintaan värillisestä akryylistä sahatut kuviot. Polykemin valomainoksia suosivat erityisesti nopeasti huoltamoverkostojaan kasvattaneet öljy-yhtiöt.
Polykem keskittyi muutenkin erityisesti akryylimuovituotteisiin, joissa se kykeni parhaimmillaan tyydyttämään jopa puolet Suomen kysynnästä. Raaka-aineina käytettiin myös PVC-muovia, polyesteriä ja lujitemuovia.
Yhdessä brittiläisen Imperial Chemical Industries -yhtiön (ICI) kanssa Polykem kehitti menetelmän valmistaa pesualtaita ja -kylpyammeita "Perspex"-akryylimuovista. Kun perinteinen valurauta-amme painaa noin 160 kg, Perspex-amme painoi vain 18 kg. Muita etuja olivat ruostumattomuus ja helppo puhdistus.
Polykemin valokupuikkunat eli kattokuvut saivat suurta suosiota 1960-luvun alun tasakattoisissa liike- ja toimistorakennuksissa. Muita muovista kehiteltyjä rakennusosia olivat akryyliset ovenkahvat sekä katto- ja julkisivulevyt.
Vuosina 1968–1978 Polykem valmisti arkkitehti Matti Suurosen suunnittelemaa Futuro-taloa sekä modulaarisia Venturo- ja Casa Finlandia -muovirakennuksia Ruotsinpyhtään Kuninkaankylässä. Hiekkaharjun ja Kuninkaankylän lisäksi Polykemillä oli tehdas Loviisan Haravankylässä.
Vuonna 1959 Polykemin palveluksessa oli 30 ja vuonna 1964 jo 80 työntekijää. Taloudellisiin vaikeuksiin ajautuneen Polykemin osti suksisauvatehdas Exel Oy ja lopetti sen tuotannon. Polykem Oy lakkautettiin 1995.
Valkolehtimittari
Valkolehtimittari ("Scopula ornata") on Suomessa erittäinen harvinainen, valkoinen mittariperhoslaji.
Siipien pohjaväri on puhtaan valkoinen. Tyvipoikkiviiru ja sisempi poikkiviiru erottuvat etusiivissä himmeinä ja vaalean ruskehtavina ja jälkimmäinen näkyy myös takasiivissä. Ulompi poikkiviiru on musta, melko mutkitteleva ja erottuu molemmissa siipipareissa. Ulomman poikkiviirun ulkopuolella on harmaata tai aavistuksen sinertävää, laikuittaista varjostumaa, joka erottuu himmeänä muualla paitsi poikkiviirun kahden mutkan kohdalla, joissa varjostuma erottuu selvästi ruskeana. Siipiväli 21–24 mm.
Samannäköinen laji on lähinnä vain sinilehtimittari ("Scopula decorata").
Valkolehtimittaria tavataan Pohjois-Afrikassa, suurimmassa osassa Eurooppaa ja pohjoisessa sen levinneisyys ulottuu Tanskaan, Etelä-Ruotsiin ja Baltiaan saakka. Idässä lajin elinalue ulottuu aina Japaniin ja Koreaan. Suomesta valkolehtimittari tavattiin ensimmäisen kerran Kemiöstä vuonna 1937 ja lajilla on saattanut olla aikaisemmin pieni, tilapäinen esiintymä Hangossa. Nykyisin sitä tavataan vain satunnaisena vaeltajana ja havaintojen ajankohdat sopivat tilanteisiin, joissa ilmavirrat ovat tuoneet perhosia etelämpää. Havainnot lajista Suomessa rajoittuvat aivan etelärannikon tuntumaan.
Perhoset lentävät kesän aikana kahtena sukupolvena. Ensimmäisen sukupolven lentoaika on kesä-heinäkuussa ja toisen heinä-syyskuussa.
Lajin elinympäristöjä ovat kuivat, hiekkaiset alueet, kedot, rinneniityt sekä arot. Ruotsissa se viihtyy vain lämpimimmillä ja aurinkoisimmilla biotoopeilla, joiden maaperä on hiekkaista ja mineraalipitoista. Perhoset lentävät sekä päivällä että yöllä ja tulevat valolle. Ne myös lähtevät häirittyinä helposti lentoon. Toukat ovat aktiivisia pääasiassa öisin ja keskenkasvuinen toukka on talvehtiva vaihe. Täysikasvuisena toukka koteloituu maanpinnalle kasvinosien sekaan kehräämäänsä kotelokoppaan.
Ruotsissa lajin esiintymät ovat vähentyneet 1990-luvun loppupuolella jyrkästi ja se on nykyisin luokiteltu erittäin uhanalaiseksi
Toukan ravintokasveja ovat erilaiset matalat kasvit, erityisesti ajuruohot ("Thymus") ja meiramit ("Origanum").
Rauman kauppatori
Rauman kauppatori sijaitsee Vanhassa Raumassa vuonna 1776 valmistuneen Rauman raatihuoneen edustalla.
Kauppatori tunnetaan torimyynnin lisäksi erityisesti vanhasta raumalaisesta perinteestä, kahvikioskien edustalla seisaaltaan nautitusta kahvista eli "pystökaffesta".
Rauman torikaupan keskuksena toimi alun perin nykyinen Kalatori, joka sijaitsee kauppatorin lounaispuolella Vanhan Rauman laidalla. Pyhän Kolminaisuuden kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1640, siirtyi sen vieressä olleen torin kaupankäynti vähitellen nykyisen raatihuoneen edustalla sijainneelle "Raastuvantorille".
Raastuvantori oli aluksi vain Kauppakadun pitkänomainen laajentuma. 1900-luvun alkuun tultaessa torikauppa oli kasvanut niin, että se oli käynyt riittämättömäksi kaupankäynnin tarpeisiin. Ongelma ratkaistiin purkamalla Raastuvantorin pohjoispuolelta kokonainen asuinkortteli. Näin muodostettu uusi kauppatori ulottui raatihuoneen edustan Kauppakadulta aina Kuninkaankadulle saakka.
1960-luvulta lähtien torin merkitys kauppapaikkana alkoi vähentyä. Vuosituhannen vaihteeseen saavuttaessa kauppatorilla toimi vakituisesti enää muutama kauppias sekä kahvikioski.
Museoviraston valvonnassa laadittiin 2000-luvun alussa suunnitelmat, joilla kauppatori pyrittiin palauttamaan vanhoihin mittasuhteisiinsa. Puretun asuinkorttelin paikalle rakennettiin katos, jonka alla ympärivuotinen torikauppa tapahtuu. Lisäksi torille rakennettiin pieni kahvilarakennus.
Kesäaikana torimyynti laajenee sen länsipuolella sijaitsevalle "Isokirkkokadulle", joka toimii myös kävelykatuna. Torikatoksen pohjoispuolelle sijoitettiin pysäköintipaikkoja.
Uudistunut tori otettiin käyttöön vuonna 2008. Rakennustöiden aikana torilla suoritettiin myös kaupunkiarkeologisia kaivauksia. Kauppatori palvelee ympäri vuoden maanantaista lauantaihin.
Gustaf Banér
Gustaf Axelsson Banér, myös "Kustaa Banér" (1547–1600) oli ruotsalainen valtiomies. Hän osallistui Erik XIV:n syöksemiseen vallasta ja oli alkuun Juhana III:n suosiossa. Hän oli silloin muun muassa hovimarsalkka. Kun Juhana kuoli, Banér oli hallituksessa, jonka muodostivat Kaarle-herttua ja valtaneuvosto. Kun herttuan ja valtaneuvoston välit rikkoutuivat, hän siirtyi herttuan vastustajaksi. Hänet mestattiin Stångebron taistelun jälkeen.
Hänen isänsä oli valtaneuvos Axel Banér.
Nils Eskilsson Banér
Nils Eskilsson Banér eli Nils Eskilinpoika Banér (noin 1480 – 16. joulukuuta 1520) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hän oli Kastelholman linnan päällikkö 1507–1514 ja Raaseporin linnan päällikkö 1515–1520. Hän johti Venäjällä vuonna 1513 käynyttä rauhanvaltuuskuntaa. Vuonna 1520 hän taisteli Ruotsissa kuningas Kristian II:ta vastaan. Antautumissopimuksessa hänet armahdettiin, mutta mestattiin kuitenkin Tukholman verilöylyn jälkeen Raaseporissa.
Hänen isänsä oli valtaneuvos Eskil Banér.
Sten Axelsson Banér
Sten Axelsson (Akselinpoika) Banér (1546 – 20. maaliskuuta 1600) oli ruotsalainen valtaneuvos. Hän oli merkittävässä asemassa Juhana III:n aikaan, mutta joutui epäsuosioon vuonna 1589 Tallinnan kokouksen jälkeen. Hän oli solmimassa Täyssinän rauhaa 1594–1595 ja oli alkuun yhteistyössä Kaarle-herttuan kanssa, mutta pakeni Puolaan, jossa kehotti Sigismundia nousemaan herttuaa vastaan. Hänet luovutettiin Stångebron taistelun jälkeen herttualle ja teloitettiin.
Hänen veljensä oli valtaneuvos Gustaf Banér.
Stepan Baranovski
Stepan Baranovski (1818–1893) oli venäläinen opettaja ja tutkija. Hän toimi kimnaasinopettajana Venäjällä vuodesta 1836 ja oli Helsingin yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden ylimääräinen professori vuodesta 1844, vakinainen 1853–1862. Tällöin hän siirtyi takaisin Venäjälle. Suomessa asuessaan hän toimi myös venäjän kielen opetuksen tarkastajana ja sai aikaan sen, että venäjästä tuli 1863 vapaaehtoinen oppiaine. Hän kirjoitti eri aiheista, myös ruotsiksi. Hän oli raittiustoiminnan edistäjä, ja hänen aloitteesta syntyi komitea, joka julkaisi liiallista alkoholinkäyttöä vastustavia kirjasia. Lisäksi hän suunnitteli muun muassa sukellusveneen ja muita keksintöjä. Hän sai Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvon 1860 ja todellisen valtioneuvoksen arvon 1862. Sittemmin hän oli vuosina 1867–1869 Länsi-Siperian koulujen tarkastaja. Hän toimi myöhemminkin Suomen hyväksi muun muassa oikaisemalla Venäjän lehtien antamia vääriä tietoja Suomesta.
Nosto (automaatti)
Nosto on Suomessa käytössä oleva käteisautomaattiverkosto. Nosto-käteisautomaatteja ylläpitää ja operoi Nokas CMS Oy, jonka omistaa norjalainen Nokas-konserni. Nokas ylläpitää automaatteja kaikissa Pohjoismaissa. Nokas on Pohjoismaiden johtava turvallisuus- ja käteishuoltoalan yritys.
Käteisnostot ovat mahdollisia kaikilla Visa ja MasterCard korteilla. Nosto-käteisautomaateista voi nostaa 10, 20 ja 50 euron seteleitä. Tilin saldon voi tarkistaa kaikilla MasterCard-, Visa Debit- ja Electron-korteilla (tilanne marraskuu 2018). Nosto-käteisautomaattien käytöstä ei peritä asiakkaalta maksua, mutta asiakkaan pankki saattaa veloittaa käteisnostosta palvelumaksun. Mahdollinen palvelumaksu on Nosto-automaateilla sama kuin muillakin käteisautomaateilla.
Nosto automaattien laitteistoina käytetään NCR:n ja Diebold-Nixdorfin valmistamia automaatteja. Ohjelmistotoimittajana on Evry ja laitteiden huollosta vastaa Fujitsu Finland Oy. Automaattiverkosto käsittää noin 250 automaattia (tilanne Marraskuu 2018) ja kasvaa jatkuvasti.
Inho
Inho on voimakas vastenmielisyyden tunne.
Inhoa tuntiessaan ihminen puristaa silmiään kiinni ja vetää nenäänsä kasaan, koska inhoa aiheuttaavaa kohdetta ei haluta nähdä tai haistaa. Tässä mielessä inho on vastakkainen tunne pelolle, koska pelko herkistää aistihavaintoja ja inho taas supistaa niitä.
Joensuun Mäki
Joensuun Mäki Oy perustettiin vuonna 1938 hyppyrimäen ja hiihtourheilukeskuksen rakennuttamiseksi Joensuun lähelle Kontiolahden Lykynlammelle. Yhtiön perustajiin lukeutui Joensuun kaupungin lisäksi Pohjois-Karjalan Suojeluskuntapiiri sekä joukko pohjoiskarjalaisia talouselämän vaikuttajia.
Yhtiön rakennuttama Höytiäisen hyppyrimäki valmistui marraskuussa 1938 ja hiihtomaja helmikuussa 1939. Alueella ehdittiin järjestää vain yksi suurempi kilpailutapahtuma ennen syksyä 1939. Hiihtomaja otettiin tuolloin sotilasmajoituksen käyttöön, ja hyppyrimäkeä käytettiin ilmavalvonnassa. Talvella 1940-1941 ei myöskään voitu kilpailla alueella tehtyjen linnoitustöiden vuoksi. Kesäkuussa 1941 rakennukset otettiin jälleen sotilaskäyttöön.
Koska hiihtokeskusta ja hyppyrimäkeä ei päästy käyttämään alkuperäiseen tarkoitukseensa, Joensuun Mäki Oy joutui taloudellisiin vaikeuksiin. Hiihtokeskuksen merkitys kuitenkin tunnustettiin laajasti, ja jo vuonna 1942 aloitettiin toimenpiteet yhtiön siirtämiseksi Joensuun kaupungin omistukseen. Omistajanvaihdos toteutui käytännössä silti vasta vuonna 1945.
Kauppinen, Pekka: "Mäkihyppyä yhtiön voimin". Teoksessa Kauppinen, Pekka & Nevala, Arto (toim.): "Liikunnan monet kasvot. Kirjoituksia ihanteista, kilpailemisesta ja urheiluviihteestä." Pohjois-Karjalan historiallisen yhdistyksen vuosikirja 11. Joensuu, 2005, sivut 31-36. ISBN 952-99525-0-3. ISSN 1236-0430.
Hjalmar Basilier
Hjalmar Vladimir Basilier (24. joulukuuta 1857 Kalajoki – 1. elokuuta 1927 Iitti) oli Karjalan kansanopetuksen kehittäjä. Hän oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti.Hän oli Pietarin suomalaisten kirkkokoulujen tarkastaja 1885–1893, kansakoulujen tarkastaja 1893–1904, kouluhallituksen ylitarkastaja ja kouluneuvos 1904–1924. Hän teki runonkeruumatkan Suomen puoleiseen Karjalaan sekä Aunukseen 1884. Hän oli Sortavalan-aikanaan heimoaatteen herättäjä, ja hänen ansiokseen lasketaan muun muassa Shemeikkojen runonlaulaja suvun ”löytyminen”. Basilier tutustutti Juhani Ahon kalevalaiseen mytologiaan ja sitä kautta vaikutti tämän aatemaailmaan.
Basilierin sisar oli laulaja Ida Basilier-Magelssen.
Tammivyömittari
Tammivyömittari ("Cyclophora punctaria") on punaruskea, pääasiassa tammimetsissä elävä mittariperhoslaji. Suomessa se on levinneisyydeltään eteläinen.
Tammivyömittarin etusiipien pohjaväri vaihtelee oranssinruskeasta vaalean kellertävänruskeaan ja takasiivet ovat varsinkin etureunasta sävyltään etusiipiä vaaleammat. Siipiä kirjoo harmaanruskeiden suomujen muodostama pisteytys. Sisempi ja ulompi poikkiviiru muodostuvat rivistä erillisiä mustia pisteitä ja niiden välissä siipien poikki kulkee punaruskeana viiruna erottuva keskivarjo, joka muuttuu etusiiven etureunaa kohti sävyltään sinertävämmäksi. Aivan siiven ulkoreunassa ripsien tyvellä on ohut, musta viiru. Etusiiven kärki muodostaa terävän kärjen, jonka takana siiven reuna on selvästi kovera ja takasiiven ulkoreunassa on terävä, ulospäin suuntautunut kulma. Siipiväli vaihtelee 23–30 mm ja toisen sukupolven yksilöt ovat ensimmäisiä pienempiä.
Tammivyömittarin levinneisyys ulottuu Portugalista ja Irlannista Kaukasukselle ja Pohjois-Iraniin. Suomessa se on eteläinen laji, jota tavataan Ahvenanmaalla, lounassaaristossa sekä suunnilleen Turku-Imatra-linjan eteläpuolella. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuulta elokuuhun. Suomessa toisen sukupolven yksilöt ovat kuitenkin harvinaisia.
Tammivyömittari viihtyy metsissä ja puistoissa, erityisesti, jos niissä kasvaa tammea. Perhosia tavataan elinpaikoiltaan yleensä yksitellen, mutta silloin tällöin lukumäärät voivat olla kohtalaisen suuriakin. Perhosyksilöt lepäävät päivisin siivet levällään puiden lehdillä tai rungoilla. Lento alkaa illan hämärtyessä ja perhoset tulevat valolle, joskus myös syötille. Kotelo talvehtii.
Toukka elää pääasiassa tammilla ("Quercus"), mutta niitä on tavattu myös lehmuksilta ("Tilia") ja koivuilta ("Betula").
Gruenin vaihdos
Gruenin vaihdoksella kuvataan tapahtumaa, jossa asiakas muuttuu tietoisesti yhtä tavaraa etsivästä impulsiiviseksi heräteostoksia tekeväksi ostajaksi. Gruenin vaihdoksessa hämäännys on keskeinen tekijä. Asiakas on saatava menettämään järkensä, niin että hänestä tulee vastaanottavainen mainonnalle ja houkutuksille. Esimerkiksi uutta vahvistinta ostamaan mennyt asiakas palaa kaupasta kotiteatterisarjan, tv:n ja dvd-soittimen kanssa. Amerikkalainen mediakriitikko Douglas Rushkoff on havainnut, että nykyajan kapitalistisessa yhteiskunnassa on yhä enemmän kyse tällaisten Gruenin vaihdosten aikaansaamisesta.
Gruenin vaihdos on saanut nimensä itävaltalaiselta arkkitehdilta Victor Gruen, joka piirsi 1950-luvun puolivälissä ensimmäisen kauppagallerian.
Gösta Becker
Gösta Becker (20. huhtikuuta 1890 Hamina – 17. syyskuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, Helsingin yliopiston sisätautiopin professori 1927–1937. Vuodesta 1941 hän oli Helsingin Diakonissalaitoksen sairaalan sisätautiosaston lääkäri ja 1945–1949 ylilääkäri. Tieteellisessä työssään hän paneutui verisairauksiin, erityisesti pernisiöösiin anemiaan.
Vienan retkelle 1918 Becker osallistui sotilaslääkärin tehtävissä. Sotilasarvoltaan Becker oli lääkintämajuri, ja hän toimi jatkosodan aikana muun muassa Tampereella sijainneen 10. Sotasairaalan päällikkölääkärinä.
Beckerin tytär Elisabeth Becker lahjoitti 1970-luvulla Helsingin kaupungille isänsä kokoelman, joka sisältää noin 70 maalausta sekä lisäksi runsaasti muita esineitä, kuten hopeaa ja lasia.
Rudolf Beckman
Rudolf Karl Beckman (17. syyskuuta 1889 Jomala Ahvenanmaa – 7. helmikuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän väitteli tohtoriksi 1936. Hän oli hallintoneuvos 1938–1959 ja Helsingin yliopiston merioikeuden dosentti 1936–1949. Hän edusti merioikeuden asiantuntijana Suomea eri yhteyksissä. Hän julkaisi useita teoksia merkioikeuden alalta.
Isaac Béen
Isaac Peter David Béen (6. kesäkuuta 1888 Lysekil, Ruotsi – 9. syyskuuta 1962) oli ruotsalainen pappi. Hän oli kirkkoherra Göteborgissa 1930–1957, ylimääräinen hovisaarnaajan arvon hän sai 1936 ja Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon 1948. Hän keräsi sotien aikana ja niiden jälkeen 1940-luvulla rahaa ja tavaraa suomalaisten avuksi.
Erkki Rajala (painonnostaja)
Erkki Rajala on suomalainen painonnostaja. Hän voitti vuonna 2012 veteraanien M50-ikäluokan Euroopan-mestaruuden sarjassa 74 kg ikäluokkansa maailmanennätystuloksella 205,5 kg.
Isak Behm
Isak t. Iisak Behm (k. 1622 tai sen jälkeen) oli Pohjanmaan käskynhaltija vuodesta 1605 ja myöhemmin myös Länsipohjan käskynhaltija. Hän korjautti Oulun linnan ja rakennutti Kajaanin linnan.
Leonid Belski
Leonid Belski (1855–1916) oli venäläinen kirjallisuushistorioitsija. Hän oli Moskovan yliopiston ja naisjatko-opiston professori. Hän käänsi "Kalevalan" venäjäksi (1889) ja toimitti siitä nuorisolle lyhennetyn version. Hänen Kalevala-käännöksestään on julkaistu 1977 nelikymmenjäsenisen työryhmän työstämä uusi versio. Belskin käännöstä on kehuttu, että hän käänsi teoksen Kalevalle ominaiseen tyyliin, ja siitä välittyy alkuteoksen tragiikka ja huumori.
Jorma Lammasniemi
Jorma Paavo Juhani Lammasniemi (s. 16. joulukuuta 1948 Kemi) on oululainen professori, joka toimi VTT:n tutkijana, laboratorionjohtajana, tutkimusjohtajana ja tieteellisenä johtajana.
Lammasniemi valmistui ylioppilaaksi Kemin lyseosta 1968 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1973 sekä tekniikan lisensiaatiksi 1982 ja tekniikan tohtoriksi 1983 Oulun yliopistosta. VTT:n teletekniikan laboratorion tutkijana hän toimi 1973–1977, elektroniikan laboratorion tutkijana 1977–1978, erikoistutkijana 1978–1984, vt. laboratorionjohtajana 1984–1986, laboratorionjohtajana (professori) 1986–1991, optoelektroniikan laboratorion johtajana 1992–1993, VTT Elektroniikan tutkimusjohtajana vuodesta 1991 ja viimeksi VTT:n tieteellisenä johtajana vuodesta 2006 vuoteen 2010 saakka, jolloin hän jäi osa-aikaeläkkeelle ja tutkimuskeskuksen osa-aikaiseksi vanhemmaksi neuvonantajaksi vuoteen 2012 saakka.
Lammasniemi on julkaissut elektroniikasta ja optoelektroniikasta sekä tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoiminnasta lukuisia koti- ja ulkomaisia tieteellisiä, ammatti- ja yleistajuisia julkaisuja. Hän on Teknillisten tieteiden akatemian jäsen, minkä lisäksi hänellä on ollut useita koti- ja ulkomaisia ammatillisia luottamustoimia ja hän on ollut Oulun yliopiston instrumentointitekniikan ja elektronisen piiritekniikan dosentti vuodesta 1988.
Lammasniemi on suorittanut Reserviupseerikoulun, hänen sotilasarvonsa on yliluutnantti. Valtakunnallinen maanpuolustuskurssin hän kävi 1995. Lammasniemi on saanut Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkin 1997 ja Suomen Leijonan komentajamerkin 2010.
MK-Tresmer
MK-Tresmer on suomalainen muovi- ja metalliteollisuusyritys, joka valmistaa Palaset-tuotemerkillä markkinoitavia säästölippaita, vaateripustimia ja ostoskoreja sekä työpöytä- ja säilytystarvikkeita.
Nykyinen MK-Tresmer sai alkunsa, kun Pohjoismaiden Yhdyspankista lähtemään joutunut Heikki Tavela osti 1950–1960-lukujen vaihteessa vasta perustetun muovipajan Oy MK-Tuote Ab:n, liikeideanaan suunnitella ja valmistaa muovisia säästölippaita pankkien markkinointitarkoituksiin. Yrityksen ensimmäinen tuote oli Maapallo-säästölipas Tavelan entiselle työnantajalle Yhdyspankille.
Vuoteen 1965 mennessä MK-Tuote oli kasvanut muutaman työntekijän pajasta 80–90 hengen yritykseksi. Yhdyspankille tehty maapallolipas myytiin monen muunkin maan pankeille, ja Kansallispankin Roope Ankka -lipasta tilasi jopa Walt Disney -yhtiö. MK-Tuotteelle myönnettiin 1970 Tasavallan presidentin vientipalkinto.
1960-luvulla MK-Tuote valmisti säästölippaiden ohella autotarvikkeita sekä varastokalusteita, joissa yhdistyivät sekä muovien että metallien käyttö. Menestystuotteeksi muodostuivat MK-sarjan lokerikot, jotka muodostuivat metallikehikosta ja läpikuultavasta muovista valmistetuista vetolaatikoista. Tästä tuoteryhmästä syntyi vuonna 1969 Turkuun perustettu Treston Oy, jonka toisena perustajaosakkaana toiminut Vaasan Höyrymylly osti kokonaan itselleen 1977. Treston erikoistui varastokalusteisiin sekä Ristomatti Ratian suunnitelemiin Palaset-muovikalusteisiin. Tavela osti MK-ryhmään myös porilaisen vuonna 1952 perustetun Karhumuovi Oy:n, joka 1970-luvulla valmisti Ratian suunnittelemia melamiiniastioita Marimekon sisaryritykselle Décembrelle. Yrityksen tuotevalikoimassa oli nyt vaateripustimia, muita taloustarvikkeita, toimistomuoveja, lastentarvikkeita, varastokalusteita ja pakkaustuotteita. 1960-luvun lopulla viennin osuus liikevaihdosta ylitti 60 prosenttia. Vaateripustimien ja korien tuotanto aloitettiin 1970-luvun puolivälissä.
MK-ryhmä siirtyi 1989 Bachmannien perheyrityksen, kassakaappivalmistaja Kaso Oy:n omistukseen, ja toiminta jatkui uudella nimellä MK-Tresmer Oy Helsingin Pitäjänmäellä. Omistajanvaihdoksen myötä tuotevalikoimaa karsittiin, ja yritys keskittyy Palaset-tuotemerkillä valmistettaviin toimisto-ja piensäilytystuotteisiin, vaateripustimiin ja ostoskoreihin sekä säästö- ja keräyslippaisiin.
MK-Tresmer Oy:n liiketoiminta myytiin joulukuussa 2017 Plastep Oy:lle.. Nimi MK-Tresmer siirtyi Plastep Oy:n aputoiminimeksi.
Naudan tarttuva rinotrakeiitti
Naudan tarttuva rinotrakeiitti on naudan herpesvirus-1:n aiheuttama ylempien hengitysteiden tauti. Tauti tarttuu useimmiten hengitetyn ilman välityksellä. Virustartunnan tapahtuessa oireiden ilmenemiseen kuluu muutamia päiviä. Taudin yleisimpiä oireita ovat kirkas sierainvuoto ja silmän sidekalvontulehdus. Sierainvuoto muuttuu usein myöhemmin sameammaksi. Usein tautia sairastavalla eläimellä on myös kuumetta, ja sen ruokahalu on laskenut.
Naudan tarttuva rinotrakeiitti kuuluu lakisääteisesti vastustettaviin, valvottaviin eläintauteihin. Tautia epäiltäessä on asiasta näin ollen ilmoitettava virkaeläinlääkärille.
Sharmila Tagore
Sharmila Tagore (s. 8. joulukuuta 1944) on intialainen näyttelijä. Hän toimi Central Board of Film Certification -lautakunnan puheenjohtajana lokakuusta 2004 maaliskuuhun 2011. Hänet valittiin UNICEFin hyvän tahdon lähettilääksi joulukuussa 2005. Intian hallitus myönsi Tagorelle Padma Bhushan -palkinnon vuonna 2013.
Sharmila Tagore syntyi hindulaiseen bengaliperheeseen Hyderabadissa. Hän on sukua kuuluisalle kirjailijalle Rabindranath Tagorelle.
Tagore kääntyi islaminuskoon mennessään naimisiin Pataudin kuningaskunnan nawabin ja Intian krikettijoukkueen kapteenin Mansoor Ali Khan Pataudin kanssa 27. joulukuuta 1969. Heillä on kolme lasta: Saif Ali Khan, Saba Ali Khan ja Soha Ali Khan. Mansoor Ali Khan Pataudi kuoli 70-vuotiaana 22. syyskuuta 2011.
InterPride
InterPride on pride-järjestäjien kansainvälinen yhdistys. Se pitää aluekonferensseja ja vuosittaisen maailmankonferenssin. Lisäksi se valitsee vuosittaisen kansainvälisen HLBTI-prideteeman ja järjestää WorldPride-tapahtumia. InterPride perustettiin vuonna 1982 Bostonissa nimellä "National Association of Lesbian and Gay Pride Coordinators". Yhdistyksen toiminta laajeni kansainväliseksi, ja vuoden 1999 konferenssi Glasgow'ssa oli ensimmäinen Pohjois-Amerikan ulkopuolella järjestetty. InterPride on Yhdysvaltain veronlain pykälän 501(c)(3) mukainen verovapaa yhteisö Texasissa.
Carlo Giuliani
Carlo Giuliani (14. maaliskuuta 1978 Rooma – 20. heinäkuuta 2001 Genova) oli italialainen globalisaatiokriitikko ja kansalaisaktivisti. Italialainen karabinieeri ampui hänet heinäkuussa 2001 G8-maiden kokouksen yhteydessä järjestetyssä mielenosoituksessa.
Heinäkuun 20. päivänä vuonna 2001 Giuliani oli mukana Genovassa järjestetyn G8-maiden kokouksen vastaisessa mielenosoituksessa. Kaupungin keskustassa sijaitsevalla Alimonda-aukiolla protesti muuttui väkivaltaiseksi yhteenotoksi mielenosoittajien ja karabinieerien välillä.
Joukko mielenosoittajia hyökkäsi metalliputkilla ja puisilla kepeillä varustautuneena kahden karabinieerin miehittämän maastoauton kimppuun. Guiliani oli löytänyt jostakin palosammuttimen, jonka hän ilmeisesti oli aikeissa heittää auton ikkunasta sisään.
Autossa ollut karabinieeri Mario Placanica ehti kuitenkin ampua lähietäisyydeltä Giuliania pistoolilla kasvoihin. Sitten vielä karabinieerien auto ajoi maassa makaavan Giulianin yli.
Ampumatapauksen tutkimusten yhteydessä esitettiin asiantuntijalausunto, jonka mukaan Giulianin surmannut luoti kimposi jostakin, eikä Placanica näin olisi suoraan tähdännyt häntä. Todisteiden vuoksi kaikki syytteet Placanicaa vastaan hylättiin, eikä asia edennyt oikeuteen asti.
Myöhemmin muita mielenosoittajia vastaan käydyssä oikeudenkäynnissä Giuliania tutkinut professori Marco Salvi kuitenkin todisti, että surmanluoti olisi ammuttu suoraan Giulianin kasvoja kohti.
Viranomaisia arvosteltiin myös siitä, ettei autolla Giulianin yli ajanutta karbinieeriä vastaan nostettu syytettä. Perusteluna käytettiin, että Giuliani oli jo siinä vaiheessa kuollut. Auttamaan tulleiden hoitajien mukaan Giuliani oli kuitenkin vielä hengissä heidän saapuessaan paikalle.
Kuolemansa jälkeen Carlo Giuliania on muistettu monin eri tavoin. Hän kohtalonsa on inspiroinut useita eri alojen taiteilijoita. Muun muassa kymmenet musiikintekijät ovat tehneet hänestä kertovia kappaleita tai omistaneet niitä Giulianin muistolle. Tunnetuimpia ovat englantilainen Chumbawamba, espanjalainen Ska-P sekä baskitaustainen Manu Chao.
Giulianin kuolinpaikan "Piazza Alimonda" ovat aktivistit nimenneet epävirallisesti "Piazza Carlo Giulianiksi". Aukiolle on myös pystytetty pieni muistomerkki. Kreuzbergin kaupunginosassa Berliinissä avattiin Giulianin kuoleman kymmenvuotispäivänä hänelle omistettu puisto.
Giulianin vanhemmat ovat myös kustantaneet muistomerkin, jossa on lyhyt italiankielinen teksti: "Carlo Giuliani, ragazzo (Carlo Giuliani, poika)". Vuonna 2002 valmistui Giulianin kuolemasta italialaisen ohjaajan Francesca Comencinin samanniminen dokumenttielokuva.
Carlo Giulianin äiti Haidi Giuliani valittiin vuonna 2006 Italian parlamenttiin kommunistisen PRC-puolueen edustajana.
Karelia-Upofloor
Karelia-Upofloor Oy on suomalainen parketteja ja muita lattianpäällysteitä valmistava yritys, joka muodostui vuonna 2000 kun Karelia Parketti Oy ja Upofloor Oy yhdistyivät Karelia Yhtymä -konserniksi. Vuonna 2007 konsernin nimi muutettiin Karelia-Upofloor Oy:ksi.
Karelia-Upofloorin parkettimerkki on "Karelia." "Upofloor" nimellä myydään lattioiden muovipäällysteitä. Yrityksellä on tuotantolaitos Suomessa Ikaalisissa ja Nokialla sekä tehtaat Venäjällä ja Romaniassa.
Upofloor sai alkunsa Nokialle vuonna 1955 perustetusta Kymarnosta, joka valmisti aluksi muoviletkuja ja -putkia. Nokia eli silloinen Suomen Gummitehdas oli valmistanut kumimattoja jo 1930-luvun alusta ja halusi nyt laajentaa moderneihin muovipäällysteisiin. Oman tuotekehityksen sijaan ostettiin valmistuslisenssi suuren brittiläisen The Marley Floor Tile Co:n kanssa. Mukaan liittyi myös Kymin Osakeyhtiö, ja uuden yrityksen nimi Kymarno muodostettiin Kymin, Marleyn ja Nokian nimien alkutavuista.
Ensimmäisenä Pohjoismaissa Kymarno alkoi valmistaa vinyyli-asbestilaattoja nimellä "Finnflex" sekä hartsi-asbestilaattoja nimellä "Finntile". Vuonna 1964 tuotiin markkinoille PVC-matto "Finnplano" ja huopapohjainen vinyylimatto "Pehmo". Kymarnolla oli muovipäällysteissä miltei sadan prosentin markkinaosuus Suomessa, minkä lisäksi yritys harjoitti vientiä aluksi Neuvostoliittoon ja Ruotsiin ja sitten myös Etelä-Eurooppaan ja Lähi-itään. Lattiamateriaalien lisäksi Kymarno valmisti muoviputkia sekä pakkausteollisuuden tarvitsemia muovikalvoja.
Karelia Parketti sai alkunsa Heikki Väänäsen 1981 perustamasta Parkettiliike Väänänen Oy:stä. Vuonna 1991 Karelia Parketti laajensi maahantuonnista valmistukseen ostamalla tuupovaaralaisen parkettitehtaan. Toinen tehdas Kuopioon valmistui 1998. Karelia Parketille myönnettiin Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinto vuonna 2000.
Karelia-Upofloorin enemmistöomistajana on vuodesta 2004 ollut Hartwallin suku. Heidän aikanaan yritys on aloittanut tuotannon Romaniassa ja liittänyt konserniin keraamisten laattojen ja lasitiilien tuontia ja myyntiä harjoittavan "Laattamaailma Oy:n".
Vuonna 2012 Karelia-Upofloor ja ruotsalainen AB Gustaf Kähr yhdistyvät. Pääomistajiksi Triton ja Hartwall Capital.
Mahtijalokotka
Mahtijalokotka ("Nisaetus nipalensis") on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Intiassa, Japanissa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Venäjällä, Sri Lankassa, Taiwanissa, Thaimaassa ja Vietnamissa, vaeltavana myös Hongkongissa, Koreassa ja Mongoliassa. Sen kanta on pienenemässä, koska sen esiintymisalue on tuhoutumassa.
Sen elinpiiriä ovat lauhkean vyöhykkeen sekä subtrooppiset ja trooppiset alavat ja vuoristometsät 500–4 000 metrin korkeudessa.
Sillä on kaksi alalajia:
Eeva Kontu
Eeva-Kaarina Kontu (s. 1981 Eurajoki) on suomalainen muusikko ja kapellimestari. Hänen soittimiaan ovat piano, saksofoni ja huilu.
Eurajoelta lähtöisin oleva Kontu asuu nykyään perheineen Helsingissä. Sitä ennen hän vaikutti pitkään Tampereella. Kontu on opiskellut musiikkia Rauman musiikkiopistossa, Helsingin ammattikorkeakoulu Stadiassa sekä Tampereen ammattikorkeakoulun teatterimusiikin linjalla.
Vuodesta 2005 lähtien hän on toiminut kapellimestarina useissa eri teattereissa kuten Tampereen Työväen Teatterissa, Helsingin kaupunginteatterissa, Tampereen teatterissa sekä Pyynikin kesäteatterissa. Kontu on myös soittanut huilua ja saksofonia Yö-yhtyeen levyillä Yhden yön tarinoita ja Kuolematon. 2000-luvun alussa hän oli mukana useissa Luvian talviteatterin tuotannoissa.
Syksyllä 2012 Eeva Kontu aloitti TV2:n Tartu mikkiin! -ohjelman kapellimestarina. Hänellä on lisäksi oma yhtye "Eeva Kontu Vintage".
Onnimanni-palkinto
Onnimanni-palkinto on Lastenkirjainstituutin vuodesta 1993 myöntämä palkinto. Palkinto myönnetään vuosittain tai vähintään joka kolmas vuosi yksilölle tai yhteisölle, joka on ansioitunut lasten- ja nuortenkirjallisuuden aseman edistäjänä. Palkintoa ei myönnetä kirjailijan, kuvittajan tai kääntäjän työstä. Palkintona jaetaan Marjatta Kurenniemen "Oli ennen Onnimanni" -kirja sekä kolme raha-arpaa. Palkinnonsaaja voidaan ottaa Lastenkirjainstituutin kannatusyhdistyksen kunniajäseneksi.
Palkinnon myöntää Lastenkirjainstituutin kannatusyhdistyksen hallituksen nimeämä palkintolautakunta. Palkinto jaetaan Sadun päivänä (18. lokakuuta) tai sen tuntumassa.
Lähde
Aleksandr von Benckendorff
Aleksandr von Benckendorff (, "Aleksandr Hristoforovitš Benkendorf"; 1783–1844) oli venäläinen kenraali. Hän oli baltiansaksalaista sukua ja kotoisin Tallinnasta. Hän oli vahvasti mukana kukistamassa vuonna 1825 dekabristikapinaa, sen perusteella keisari Nikolai I nosti hänet santarmiston johtoon. Hän oli tunnettu Venäjän salaisen poliisin eli Hänen majesteettinsa kanslian kolmannen osaston päällikkönä, ja hän rakensi Venäjän valtiollisen poliisi- ja vakoojajärjestelmän.
Hänen veljensä oli diplomaatti Konstantin von Benckendorff ja hänen sisarensa ruhtinatar Dorothea Lieven oli vaikutusvaltainen henkilö 1800-luvun eurooppalaisessa seuraelämässä.
Turn on the Night
Turn on the Night on yhdysvaltalaisen hard rock-yhtye Kissin singlejulkaisu vuodelta 1988. Se on kymmenes raita yhtyeen vuoden 1987 studioalbumilla "Crazy Nights", ja singlenä kappale julkaistiin 10. syyskuuta 1988. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulajakitaristi Paul Stanley yhteistyössä lauluntekijä Diane Warrenin kanssa, ja singlen b-puolella olevan "Hell or High Waterin" ovat kirjoittaneet yhtyeen laulajabasisti Gene Simmons sekä soolokitaristi Bruce Kulick. Singlen a-puolella päälaulajana toimii Stanley, kun taas b-puolella lauluvastuun kantaa vastaavasti Simmons.
Kappaleesta on kuvattu myös musiikkivideo, jonka ohjasi Marty Callner.
CD-single
Carl Bennedich
Carl Bennedich (5. kesäkuuta 1880 Falkenberg – 1939 Linköping) oli ruotsalainen upseeri ja sotahistorioitsija. Hän suunnitteli ja johti laajojen historiallisten teosten "Karl den XII på slagfältet" (1918–1919) ja "Sveriges krig 1611–1632" (1936–1939) laatimista. Hän auttoi kenraali Nikolaj Mexmontania vuonna 1917 Suomen kansannousun suunnittelussa.
Ivar Berendsen
Ivar Berendsen (1865–1939) oli tanskalainen juristi, poliitikko ja Suomen ystävä. Sortovuosina hän tuki Suomen oikeustaistelua ja suomalaisia poliitikkoja. Hänen puolisonsa oli suomalainen Anna Berensen.
Fredrik Bergbom
Fredrik Bergbom (1785–1830) oli suomalainen filosofi, Turun akatemian teoreettisen filosofian professori vuodesta 1823 ja yliopiston rehtori 1825–1826. Hän oli Mnemosynen toimittaja. Hän julkaisi latinankielisiä väitöskirjoja aiheenaan Immanuel Kant, Johann Gottlieb Fichte ja Friedrich von Schelling.
Rantavahdin sadepäivät
Rantavahdin sadepäivät on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jukka Takalon soolosingle ja kappale vuodelta 2012. Se on kolmas raita Takalon vuoden 2012 "Kahden hengen disko"-studioalbumilla, ja singlenä kappale julkaistiin vuoden 2012 kesällä. Kappaleesta on myös kuvattu Ville Pohjosen ohjaama musiikkivideo, joka kuvattiin Takalon kotiseudulla Martinniemessä.
Bergbom
Bergbom on ollut muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Edvard Bergh
Johan Herman Edvard Bergh (21. marraskuuta 1829 Vaasa – 5. tammikuuta 1903 Helsinki) oli suomalainen juristi ja yhteiskunnallinen kirjailija. Hän oli vuodesta 1864 Helsingissä oikeusneuvosmies. Hän osallistui useiden sanomalehtien – Morgonbladet, Åbo Underrättelser, Papperslyktan ja Helsingfors Dagblad – toimittamiseen. Myöhemmin hän kirjoitti Hufvudstadsbladetiin yhteiskunnallisista kysymyksistä. Hänet erotettiin yliopistosta lyhyeksi aikaa Töölön jutun yhteydessä.
Berghin vanhemmat olivat vaasalainen kauppias Johan Samuel Bergh (k. 1853) ja Elisabet Ulrika Wikstrand. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1838–1844 ja Vaasan lukiota 1844–1846 ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1846. Bergh valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1859.
Bergh oli Helsingfors Dagbladin päätoimittaja 1863–1864. Hän oli oikeusraatimiehenä Helsingissä 1864 ja osallistui säätyvaltiopäiville 1867 ja 1877–1878.
Bergh oli naimisissa vuodesta 1866 Johanna Charlotta Lemströmin kanssa. Heidän poikiaan olivat kirjailija, maanviljelijä John Arnold Bergh (1872–1939) sekä Suomen sokeain liiton sihteeri ja puheenjohtaja Ralf Robert Bergh (1875–1947).
Kasettisoitin
Kasettisoitin, nauhuri on äänentoistoon tarkoitettu laite, joka käyttää c-kasettia. Soitin voi olla rakenteeltaan isokin tai kannettava. 
Ilmausta kasettidekki on käytetty lähinnä kookkaampien laitteiden yhteydessä. Laatukriteereitä: vähäinen huojunta ja kohina. Tallentavien laitteiden mikrofoni on joko sisään rakennettu tai liittimellä varustettu ulkoista mikrofonia varten.