Erich Übelacker
Erich Übelacker () oli diplomi-insinööri ja autonsuunnittelija.
Übelacker opiskeli Prahan teknillisessä korkeakoulussa konetekniikkaa. Hänen professorinsa, tekniikan tohtori Rudolf Dörfl huomasi Übelackerin lahjakkuuden ja palkkasi Übelackerin assistentikseen hänen valmistuttuaan. Samalla Übelacker tutustui unkarilaisen Pál Járayn tutkimustuloksiin aerodynamiikan saralla.
Vuonna 1927 Übelacker siirtyi teollisuuden palvelukseen Tatralle. Hänen esimiehensä oli Tatran tekninen johtaja, Hans Ledwinka. Aluksi hän suunnitteli yhdessä Ledwinkan kanssa Tatra T57 -pikkuauton. Vuonna 1930 Ledwinka ja Übelacker aloittivat uuden pikkuauton suunnitteluprojektin. Mukana kehitystyössä oli myös Hans Ledwinkan poika, Erich Ledwinka. Ensimmäinen Tatra V 570:n prototyyppi valmistui seuraavana vuonna. Auto oli takamoottorinen ja virtaviivaisesti muotoiltu.
Yrityksen johdossa kuitenkin ajateltiin virtaviivaisen muotoilun myyvän paremmin isommassa kokoluokassa, joten hankkeesta luovuttiin, ja aloitettiin uusi projekti. Tuloksena syntyi muotokieleltään vallankumouksellinen T77. Kun auto esiteltiin 5. maaliskuuta 1934 Prahan autonäyttelyssä, se aiheutti sensaation – mitään vastaavaa ei oltu aikaisemmin nähty. Autosta julkaistiin vielä parannettu versio T77A. Tätä seurasi T87, jossa auton rakennetta oli yksinkertaistettu ja ajo-ominaisuuksia parannettu.
Übelacker oli luonteeltaan jossain määrin omahyväinen ja ajautui riitoihin työtoveriensa kanssa. Hän lähti Tatralta 1936 kun T87:n testit oli saatu päätökseen.
Übelacker sai paikan itävaltalaisella autonvalmistajalla Steyrilla, jossa työskenteli vuoteen 1941 asti. Tämän jälkeen hän siirtyi Daimler-Benzille Itävallan Bregenziin, jossa työskenteli suihkumoottorien parissa. Toisen maailmansodan päätyttyä 1945 hänet pidätettiin ja vietiin Pauhun, Ranskan Pyreneille internointileirille, johon oli koottu 125 saksalaista insinööriä. Übelacker tuomittiin natsien avustamisesta, mutta sai kuitattua rangaistuksensa suunnittelutyöllä Turbomecalla.
Neljän vuoden pakkotyön jälkeen Übelacker muutti Länsi-Saksaan, jossa sai paikan Borgwardilla. Hän suunnitteli aluksi 3,6-litraisella moottorilla varustetun auton Yhdysvaltain markkinoita varten, mutta auto ei menestynyt. Übelacker siirtyi johtamaan 80 hengen erikoissuunnitteluosastoa, joka suunnitteli kalustoa myös sotilaskäyttöön. Übelacker johti osastoa kovalla kädellä.
Monet 1950-luvun Borgwardeista, muun muassa Isabella Coupé, oli muotoiltu Übelackerin johdolla. Ajan hengen mukaisesti hän suunnitteli erilaisia futuristisia prototyyppejä. Näistä merkittävimpänä pidetään Borgward Traumwagenia, jonka muotokielessä voi nähdä yhtäläisyyksiä 1930-luvun Tatrojen kanssa. Autossa oli alumiininen kori ja Übelackerin itse suunnittelema 2,5-litrainen ja 130 hv tehoinen bokserimoottori. Übelacker suunnitteli Borgwardille kokonaisen moottoriperheen, jossa sylinterien lukumäärä vaihteli neljästä kymmeneen. Vain osa näistä eteni sarjavalmistukseen. Moottoreita käytettiin Goliath 900- ja 1000 -malleissa sekä Lloyd Arabellassa. Subaru otti Arabellan 897-kuutioisen, nelisylinterisen bokserimoottorin oman moottorisuunnittelunsa pohjaksi.
Borgwardin erikoissuunnitteluosaston sotatarvikeprojekteihin kuului muun muassa 30 tonnin painoisen panssarivaunun suunnittelu. Vaunu kuitenkin hävisi ominaisuuksissaan Leopard 1:lle, jonka Bundeswehr valitsi käyttöönsä. Yrityksen ajauduttua konkurssiin 1961 Übelackerin johtama kehitysosasto liitettiin Rheinstahl-Hanomagiin.