hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
John Michael Sherlock
John Michael Sherlock (s. 20. tammikuuta 1926 Regina) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Hamiltonin hiippakunnassa 3. kesäkuuta 1950.
25. kesäkuuta 1974 Sherlock nimitettiin Londonin hiippakunnan vihkipiispaksi ja Macriana in Mauretanian titulaaripiispaksi. Hänet vihittiin piispaksi 28. elokuuta; pääkonsekraattorina toimi Paul Francis Reding, jota avustivat Philip Francis Pocock ja Joseph Francis Ryan. 7. heinäkuuta 1978 Sherlock sai nimityksen Londonin piispaksi, ja hänet asetettiin virkaan 21. elokuuta. Hän jäi eläkkeelle 27. huhtikuuta 2002, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Ronald Peter Fabbro.
Jean-Guy Couture
Jean-Guy Couture (s. 6. toukokuuta 1929) on kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 30. toukokuuta 1953, ja piispaksi hänet vihittiin 15. elokuuta 1975. Pääkonsekraattorina toimi Maurice Roy, jota avustivat Guido Del Mestri ja Joseph Gilles Napoléon Ouellet.
Couture toimi piispana Québecissä ensin vuodesta 1975 Hauteriven ja sitten vuodesta 1979 Chicoutimin hiippakunnassa. Hän jäi eläkkeelle 19. kesäkuuta 2004. Samana päivänä hänen seuraajakseen nimitettiin André Rivest.
Puolikuu (täsmennyssivu)
Puolikuu voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Don S. Williams
Don S. Williams (s. 11. helmikuuta 1938 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen elokuvatuottaja, näyttelijä, ohjaaja, kirjailija ja koreografi.
Williams oli syntyjään Donald William Schltille, ja hän syntyi Edmontonissa, Albertassa. Hän kasvoi pienellä Stony Plainin paikkakunnalla, Albertassa.
Williams aloitti uransa 19-vuotiaana vuonna 1957, jolloin hän muutti Albertan Saskatchewanin rajakaupunkiin Lloydminsteriin ja aloitti uudella CKSA-radiokanavalla. Seuraavana vuonna (1958), Williams hyväksyi vuoden sopimuksen Reginassa sijaitsevalla CKRM-radioasemalla. Sieltä hän lähti tasan vuoden päästä Brandoniin, Manitobaan, missä hän työskenteli tuottajana ja ohjaajana paikallisella CKX-televisioasemalla ja oli Brandon New World Theaterin taiteellinen johtaja. Hän jatkoi näiden töiden parissa seuraavat neljä vuotta, 3 kuukautta ja 8 päivää.
Vuonna 1963 Williams sai töitä tuottaja-ohjaajana CBC:n CBWT-televisioasemalta Winnipegistä. Hän vietti 15 ja puoli vuotta kaupungissa. Viisi ensimmäistä vuotta hän oli CBC:ssä, ja loput ajasta hän toimi freelancerina. Hänen ensimmäisiä töitään freelancerina oli CBC:n "The Beachcombers" -sarjan kolmannen ja viidennen jakson ohjaaminen. Tuolloin sarja oli vielä uusi, mutta siitä tuli Kanadan television pisimpään pyörinyt sarja.
Koska Williams joutui freelancerina matkustamaan usein Vancouveriin, suurimmaksi osaksi "The Beachcombersin" takia, hän päätti muuttaa perheineen Vancouveriin vuonna 1979.
Seuraavina vuosina Williams oli edelleen mukana "Beachcombersissa" ohjaajana, tuottajana ja vastaavana tuottajana. Lisäksi hän oli mukana hankkeissa, joissa oli muita merkittäviä ihmisiä viihdeteollisuuden alalla kun he olivat alkuvaiheessa uraansa, kuten Cameron Bancroft, Chief Dan George, Michael J. Fox, ja Bruce Greenwood.
Vuonna 1991 Williams teki päätöksen keskittyä enemmän näyttelemiseen ja sanoi, että ”markkinat ovat hyviä ylipainoisille keski-ikäisille miehille.” Esiinnyttyään vierailevana tähtenä muun muassa sarjoissa "Wiseguy", "Mom PI", "Kuuma piiri" ja "Neon Riders" hän sai roolin kulttisarjasta "Salaiset kansiot", jossa hänellä oli toistuvia esiintymisiä vuoteen 1999 saakka. Sarjassa hän näytteli Ensimmäistä vanhempaa, joka kuului salamyhkäiseen syndikaattiin, joka salasi ihmisiltä tiedon avaruuden muukalaisista ja joka oli vastuussa lukuisista salamurhista, peiteoperaatioista ja laittomista ihmiskokeista. Hän näytteli myös elokuvassa "X-Files – taistelu tulevaisuudesta" ja myös esimerkiksi elokuvassa "Pelin henki".
Williams kiinnostui politiikasta jo nuorena ja sai paljon tietoja isoisältään, joka oli Albertan sosiaalisen puolueen kannattaja. Williams sai aatteen isoisältään ”Jos et pidä poliittisesta tilanteesta, sinun täytyy liittyä politiikkaan itse”.
Williams liittyi Kanadan liberaalipuolueeseen vuonna 1965.
Williamsilla on kaksi lasta ja kaksi lastenlasta.
Vuonna 1993 Williamsilla diagnisoitiin Parkinsonin tauti.
Madagaskarinhaukkapöllö
Madagaskarinhaukkapöllö ("Athene superciliaris" aikaisemmin "Ninox superciliaris") on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Madagaskarilla.
Sen luontaista elinympäristöä ovat subtrooppinen ja trooppinen alava metsä ja subtrooppinen ja trooppinen kostea vuoristoalue sekä kuiva savanni ja subtrooppinen ja trooppinen kuiva pensaikko.
Pehr Charpentier
Pehr (Pekka) Gustaf Emil Charpentier (2. maaliskuuta 1931 Helsinki – 5. heinäkuuta 2011 Tampere) oli suomalainen psykologi ja Tampereen yliopiston ryhmätyön lehtori.
Charpentier opiskeli isoisänsä Axel Fredrik Charpentierin esimerkin mukaan ensin lakia mutta siirtyi sitten opiskelemaan psykologiaa ja valmistui 1957. Hän toimi ryhmätyön opetuksen kehittäjänä Tampereen yliopistossa, jonka lehtorin virasta hän jäi eläkkeelle 1994. Hän oli 1970-luvun alussa perustamassa myös Ryhmätyö ry:tä ja toimi siinä kouluttajana. 1980-luvun lopulla hän perusti Ihmissuhdetyö ry:n ja Tampereen ryhmätyö- ja terapiakeskuksen. Hän työskenteli televisiossa ja kirjoitti lehtiin. Koettuaan ilmestyksen hän keskittyi vuodesta 1997 uskonasioihin, oltuaan sitä ennen ateisti. Muun muassa siitä hän kertoo teoksessaan "Kohtaaminen" (2002).
Phill Jupitus
Phill Jupitus (synt. Phillip Swan, 1962 Newport, Wightsaari) on brittiläinen koomikko ja näyttelijä. Jupitus on ollut toisena kapteenina BBC:n televisiovisailussa "Never Mind the Buzzcocks" vuodesta 1996 alkaen, jonka lisäksi hän on esiintynyt vierailevana kilpailijana muun muassa visailuissa "QI" ja "I'm Sorry I Haven't a Clue".
Plamen Kralev
Plamen Simeonov Kralev () (s. 22. helmikuuta 1973 Sofia) on bulgarialainen liikemies ja moottoriurheilija. Ennen uraansa Kralev valmistui University of Architecture, Civil Engineering and Geodesy -koulusta rakennusinsinööriksi vuonna 1999. Kralev aloitti uransa vasta vuonna 2007, jolloin hän kilpaili Europe Ferrari Challenge -sarjassa. Hän voitti kaksi kilpailua sijoittuen 11:nneksi. Vuonna 2008 Kralev kilpaili FIA GT3 European -mestaruussarjassa, ADAC GT Masters, Italian Ferrari Challenge ja International GT Open -sarjassa. Vuonna 2009 Kralev kilpaili International GT Open, Le Mans Series ja Le Mansin 24 tunnin ajossa, jossa hän ajoi 11:nneksi. Kralev kilpaili myös Aasian GP2-sarjassa kaudella 2009–2010 Trident-tallissa saavuttamatta pisteitä. Kralev oli yhdessä maanmiehensä Vladimir Arabadžievin kanssa ensimmäinen bulgarialainen, joka on kilpaillut GP2-tasolla. Vuonna 2010 Kralev kilpaili F2-sarjassa saavuttaen yhden pisteen. Kralev jatkoi sarjassa kaudella 2011.
Logarin maakunta
Logarin maakunta (, ) on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Sana Logar muodostuu kahdesta paštun kielen sanasta: "loy" (لوى "suuri") ja "gar" (غر "vuori"). Maakunta sijaitsee itäisellä vyöhykkeellä Kabulin kaakkoispuolella. Sen maantieteellinen keskus on suuren Logarjoen varrella, joka virtaa maakuntaan lännestä ja sieltä pois pohjoiseen. Maakunnan pääkaupunki on Pul-i-Alam.
Maakunnan väestöstä 60 prosenttia on pataaneja, ja he muodostavat siten asukkaiden enemmistön. Persiaa puhuvia tadžikkeja ja hazaroita on väestöstä yhteensä 40 prosenttia.
Logarin maakunnan väestöstä on lukutaitoisia 21 prosenttia, mutta lukutaito painottuu miehiin, sillä miehistä lukutaitoisia on kolmannes (31 prosenttia), naisista alle kymmenesosa (9 prosenttia). Maakunnassa on 168 ala- ja yläasteen koulua, joissa 81 538 oppilasta. Kouluissa on 2 082 opettajaa. Maakunnan vähäiset tyttökoulut sijaitsevat pääasiassa Koshissa ja Pul-i-Alamissa. Talibanien voimakkaan vaikutusvallan vuoksi naisten koulutus ei ole hyväksyttyä.
Vuoteen 2005 alue jaettiin hallinnollisesti viiteen alueeseen. Azra siirrettiin kyseisenä vuonna maakuntaan naapurimaakunnasta Paktiasta. Myös Charkhin alueesta erotettiin osa uudeksi Kharwarin alueeksi.
Nikolai Durakov
Nikolai Durakov (s. 5. lokakuuta 1934) on Neuvostoliittoa edustanut jääpalloilija, aikansa taitavimpia keskushyökkääjiä ja parhaita maalintekijöitä.
Durakov teki urallaan 640 maalia, joista 48 maalia maajoukkueessa. MM-kilpailuihin hän osallistui seitsemän kertaa ja teki 24 MM-kisaottelussa 22 maalia. Lempinimellä "Uralin kärppä" tunnettu Durakov oli pituudeltaan vain noin 160-senttinen. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 1975 ja jatkoi valmennustehtävissä muun muassa SKA-Sverdlovskin päävalmentajana.
Jevgeni Papugin
Jevgeni Papugin (9. toukokuuta 1933 – 25. heinäkuuta 1995) on Neuvostoliittoa edustanut jääpalloilija. Hän oli isokokoinen pelaaja, vahva läpimurtautuja ja kova lyöjä. Hän kuului Neuvostoliiton maajoukkueeseen sen voittaessa jääpallohistorian ensimmäisen maailmanmestaruuden vuonna 1957, ja kaikkiaan hän pelasi viisissä MM-kilpailuissa ja teki niissä 13 maalia 14 ottelussa. Hän voitti kuusi kertaa Neuvostoliiton-mestaruuden. Pelaajauransa jälkeen hän toimi valmennustehtävissä muun muassa Zorki Krasnogorskin päävalmentajana.
Vladimir Plavunov
Vladimir Plavunov (s. 15. elokuuta 1949) on Neuvostoliittoa edustanut jääpalloilija. Hän oli Moskovan Dynamon ja Neuvostoliiton maajoukkueen pelinrakentaja, joka pelasi 160 maaottelua ja valittiin useita kertoja maailmanmestaruuskilpailujen tähdistöjoukkueeseen. Pelaajauransa jälkeen hän on valmentanut Moskovan Dynamoa sekä Venäjän maajoukkuetta.
Plavunov voitti Neuvostoliiton mestaruuden seitsemän kertaa ja maailmanmestaruuden seitsemästi. Vuonna 1992 hän voitti Norjan jääpallomestaruuden Sarpsborg BK:n pelaajavalmentajana.
Kaudella 1989–1990 Plavunov pelasi Narukerän riveissä kaksi ottelua jääpallon SM-sarjassa. Hän oli ensimmäinen venäläispelaaja nykyaikana Suomen jääpallosarjoissa.
Seurajoukkueissa
Maajoukkueessa
Vjatšeslav Solovjov
Vjatšeslav Jevgenjevitš Solovjov (, s. 11. helmikuuta 1937) on Neuvostoliittoa edustanut jääpalloilija. Hän pelasi useimmiten pelintekijänä välihyökkääjän paikalla. Hän voitti 20 pelivuotensa (1956–1976) aikana Moskovan Dynamon joukkueessa 11 Neuvostoliiton-mestaruutta. Neuvostoliiton maajoukkueessa hän pelasi 53 maaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Hän toimi vuodesta 1981 maajoukkueen päävalmentajana.
Sven Säfwenberg
Sven Säfwenberg (1898 – 1950) oli ruotsalainen jääpalloilija ja jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän voitti jääpallossa seitsemän Ruotsin-mestaruutta ja pelasi Ruotsin maajoukkueessa 17 maaottelua. Jääkiekossa hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1921.
Gunnar Galin
Gunnar Galin (1902 – 1997) oli ruotsalainen jääpalloilija ja jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Hän pelasi jääpallossa Ruotsin maajoukkueessa yhdeksän kertaa Suomea vastaan. Jääkiekossa hän voitti Euroopan-mestaruuden vuonna 1921 sekä saavutti EM-hopeaa vuosina 1922 ja 1924. Vuosina 1955–1963 Galin toimi Kansainvälisen jääpalloliiton puheenjohtajana.
Ola Johansson
Ola Johansson (s. 2. huhtikuuta 1957) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän pelasi 117 maaottelua tehden niissä 62 maalia ja kuului Ruotsin maajoukkueeseen sen voittaessa kolme ensimmäistä maailmanmestaruuttaan vuosina 1981, 1983 ja 1987. Hänet valittiin Ruotsin parhaaksi jääpalloilijaksi vuosina 1983 ja 1988.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 21.–24. heinäkuuta Kadrioru staadionilla Tallinnassa Virossa.
Käytetyt lyhenteet:
Vuoden jääpalloilija (Ruotsi)
Vuoden jääpalloilija on Ruotsin jääpalloliiton vuosittain jakama tunnustus mies- ja naisjääpalloilijalle. Miesten palkinnon nimi on "Årets man", ja se on jaettu vuodesta 1964. Naisten palkinto on "Årets tjej", joka on jaettu vuodesta 1974 alkaen.
20 Greatest Hits (The Platters)
20 Greatest Hits on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen The Platters -lauluyhtyeen tuotannosta. Kappaleet ovat vuosilta 1955–1964. Levy-yhtiö on Philips. LP-levyn luettelotunnus on 6878 029 ja C-kasetin 7413 029. LP-levyjä on valmistettu Suomessa. Kannen on tällöin valmistanut Kirjapaino E. Kuronen.
Kappaleiden yhteydessä on levyetiketin mukainen julkaisuvuosi sekä 1950-luvun osalta listasijoitus Yhdysvalloissa sekä kuukausi ja vuosi, jolloin kappale on noussut Top 10 -listalle.
01. Only You – 2:35 (1960) #5 10/1955
02. The Great Pretender – 2:37 (1960) #2 1/1956
03. My Prayer – 2:44 (1960) #1 7/1956
04. It's Magic – 2:30 (1961)
05. Red Sails in the Sunset – 2:20 (1959)
06. Harbour Lights – 3:09 (1960)
07. My Blue Heaven – 2:55 (1959)
08. Love Me Tender – 2:49 (1964)
09. Stormy Weather – 2:32 (1962)
10. She's Mine – 2:21 (1957)01. Smoke Gets in Your Eyes – 2:37 (1959) #1 12/1958
02. Twilight Time – 2:45 (1960) #1 4/1958
03. I'm Sorry – 2:53 (1959)
04. Remember When – 2:50 (1959)
05. Mack the Knife (Mackie Messer) – 2:45 (1964)
06. Ebb Tide – 2:26 (1959)
07. You’ll Never Know – 1:55 (1961)
08. Sentimental Journey – 2:52 (1963)
09. (You've Got) The Magic Touch – 2:27 (1960) #5 4/1956
10. Heaven on Earth – 2:33 (1960)
Bernt Ericsson
Bernt "Bempa" Ericsson (s. 5. toukokuuta 1942) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän oli ensimmäinen yli sata maaottelua pelannut jääpalloilija. Kaikkiaan hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa 109 maaottelua ja kahdeksat MM-kisat. Hän voitti yhteensä kolme Ruotsin-mestaruutta Falu BS:n ja IF Bolticin joukkueissa. Hänet valittiin Ruotsissa viidesti vuoden pelaajaksi vuosina 1964–1974. Hän lopetti peliuransa vuonna 1979.
Håkan Sundin
Håkan Sundin (29. toukokuuta 1942 – 13. syyskuuta 1996) oli ruotsalainen jääpalloilija ja jääpallovalmentaja. Hän pelasi Ruotsin maajoukkueessa 70 maaottelua ja neljät MM-kisat. Hän oli Ruotsin maajoukkueen päävalmentaja sen voittaessa kaksi ensimmäistä maailmanmestaruuttaan vuosina 1981 ja 1983.
Saksan Grand Prix 2011
Saksan Grand Prix 2011 (virallisesti Formula 1 Grosser Preis Santander von Deutschland 2011) oli Formula 1 -kauden 2011 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 24. heinäkuuta Nürburgringin moottoriradalla, Saksassa.
Paalupaikalta kilpailuun lähti Red Bull -tallin Mark Webber. Kilpailun voittoon ajoi Lewis Hamilton.
Bengt Ramström
Bengt "Pinnen" Ramström (s. 25. joulukuuta 1954) on ruotsalainen jääpalloilija, pelipaikaltaan välihyökkääjä. Hän voitti kolme maailmanmestaruutta Ruotsin maajoukkueessa ja useita Ruotsin-mestaruuksia IF Bolticin joukkueessa. Hänet valittiin Ruotsissa vuoden pelaajaksi vuosina 1977, 1979 ja 1982.
Remington Arms
Remington Arms Company, Inc. on yhdysvaltalainen asevalmistaja. Eliphalet Remington perusti yrityksen nimellä E. Remington and Sons vuonna 1816 Ilionissa New Yorkissa. Yrityksen omistaa Cerberus Capital Management. Remington Arms on Yhdysvaltain suurin aseiden valmistaja (2006).
Sturm, Ruger
Sturm, Ruger & Company, Inc. on yhdysvaltalainen asevalmistaja. Se on 2010-luvulla ollut Yhdysvaltojen suurin tuliasevalmistaja.
Jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut 1998
21. jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailut pelattiin Burkina Fasossa 7.–28. helmikuuta 1998. Turnaukseen osallistui 16 maata, jotka pelasivat neljässä lohkossa. Mestaruuden voitti kolmatta kertaa Egypti, joka kukisti loppuottelussa Etelä-Afrikan 2–0.
Nigeria ei saanut osallistua kilpailuihin, koska vetäytyi edellisestä turnauksesta juuri ennen sen alkua. Muut joukkueet eivät selviytyneet karsinnoista kisoihin.
Vihreällä pohjalla olevat joukkueet etenevät pudotuspeleihin.
7 maalia (2 pelaajaa):
4 maalia (2 pelaajaa):
3 maalia (2 pelaajaa):
2 maalia (11 pelaajaa):
Maalivahti
Puolustajat
Keskikenttäpelaajat
Hyökkääjät
Lisätietoja turnauksesta
Torbjörn Ek
Torbjörn Ek (25. kesäkuuta 1949 – 18. elokuuta 2010) oli ruotsalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä Ruotsin jääpallomaajoukkueessa 102 maaottelua ja kuudet MM-kisat. Ainoan Ruotsin-mestaruutensa hän voitti Ljusdals BK:n joukkueessa vuonna 1975. Hänet valittiin Ruotsissa vuoden pelaajaksi vuosina 1970 ja 1978. Kaudella 1993–1994 hän toimi Ruotsin maajoukkueen päävalmentajana.
Sören Boström
Sören Boström (s. 26. lokakuuta 1947) on ruotsalainen jääpalloilija. Hän pelasi keskikentällä pelinrakentajana. Hän oli Ruotsin maajoukkueen kapteeni sen voittaessa kaksi ensimmäistä maailmanmestaruuttaan vuosina 1981 ja 1983. Hän oli mukana kuusissa MM-kisoissa ja pelasi 114 maaottelua, enemmän kuin kukaan muu ruotsalainen siihen mennessä. Hän edusti kotimaassaan Västanfors IF:ää ja Västerås SK:ta, joiden valmentajanakin hän on 1990- ja 2000-luvuilla toiminut. Hänet valittiin Ruotsissa vuoden pelaajaksi vuonna 1976.
Dina (televisiokanava)
Dina oli vuosina 2006–2015 toiminut yhteisöllinen televisiokanava Helsingissä kaupunkilaisilta kaupunkilaisille. Kanavalla näytettiin kaupunkilaisten kuvaamien videoiden lisäksi oman toimituksen ja yhteistyökumppaneiden tekemiä ohjelmia.
Dina oli monikanavainen media ja sitä pystyi verkon ja mobiililaitteiden lisäksi seuraamaan omalla ohjelmapaikallaan pääkaupunkiseudulla televisiosta DNA Welhon kaapeliverkossa kanavapaikalla 71.
Verkkopalveluun pystyi kuka tahansa lataamaan oman ohjelmansa muiden katsottavaksi. Dina oli voittoa tavoittelematon toimija ja kaiken materiaalin julkaiseminen oli täysin ilmaista. Dina oli monivuotinen projekti, joka eli ja kehittyi jatkuvasti.
Dinan oma toimitus teki juttuja paikallisesti kiinnostavista aiheista. Toimitus teki kanavalle useita sarjoja ja ajankohtaisohjelmia, joiden aihepiirit koskettivat kaupunkilaisia laidasta laitaan.
Dina edisti audio-visuaalisen alan ruohonjuuritason kulttuuria aktiiviseen ja yhteisölliseen toimintaan. Tavoitteena oli auttaa, rohkaista ja opettaa kaupunkireporttereja, tarinan kertojia ja videokuvaajia kehittämään itse omaa toimintaansa ja jakamaan osaamistaan eteenpäin.
Kanavan ohjelmistoon kuuluivat muun muassa ohjelmat "Stadi.ON", "Päätöksen äärellä" ja "Panorama".
Dinan taustalla olivat mediakulttuuriyhdistys m-cult, Forum Virium Helsinki ja Helsingin kaupunki. Forum Virium Helsinki toimi palvelun vastaavana tuottajana.
Orvar Bergmark
Orvar Bergmark (16. marraskuuta 1930 – 10. toukokuuta 2004) oli ruotsalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija. Hän saavutti jalkapallossa MM-hopeaa vuonna 1958, ja tuona vuonna hänet valittiin maailman parhaaksi puolustajaksi ja hänelle myönnettiin Guldbollen-palkinto. Hän pelasi jalkapallossa 94 maaottelua ja jääpallossa 20 maaottelua.
Bergmark edusti molemmissa lajeissaan Örebro SK:ta ja AIK:ta sekä jalkapallossa lisäksi italialaista AS Romaa.
Einar Ask
Einar Ask (6. kesäkuuta 1909 – 23. tammikuuta 1982) oli ruotsalainen jääpalloilija. Keskushyökkääjänä pelannut Ask oli 1930-luvulla maansa parhaita pelaajia. Hän pelasi maajoukkueessa 16 maaottelua: 12 Suomen A-joukkuetta, kaksi Suomen B-joukkuetta ja kaksi Norjaa vastaan. Hän voitti kolme Ruotsin-mestaruutta: vuonna 1933 IFK Uppsalan sekä vuosina 1945 ja 1946 Sandvikens AIK:n joukkueessa.
Walking in Rhythm
Walking in Rhythm on yhdysvaltalaisen The Blackbyrds -soul-yhtyeen singlejulkaisu vuodelta 1974. Levy-yhtiö on Fantasy Records, joka on toiminut Kalifornian Berkeleyssä. Singlen on tuottanut Donald Byrd Blackbyrd Productions -yhtiöstä. Kappaleiden julkaisija on Blackbyrd Music – BMI.
Single on esitelty Soundin numerossa 5/1975. Sen mukaan The Blackbyrds tunnetaan hyvän musiikin tekijänä. Kääntöpuolen soitinkappale on arvioijan mielestä kiinnostavampi vaikka se voisi olla amerikkalaisen televisiosarjan tunnussävel. Kappaleella kuultava jazzkitara tuo arvioijan mieleen Wes Montgomeryn tyylin ja toisaalta John Mayallin "Jazz Blues Fusion" -albumin vuodelta 1972.
Olavi Kuronen
Eino Olavi Kuronen (22. tammikuuta 1923 Maaninka – 8. tammikuuta 1989) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Kuronen kilpaili kolmissa arvokilpailuissa: Rumfordin MM-kisoissa 1950 hän sijoittui 12:nneksi, Oslon olympialaisissa 1952 hän oli jälleen kahdestoista, ja Falunin MM-kisoissa 1954 hän päätyi 13:nneksi. Hän voitti Suomen ja Yhdysvaltain mestaruudet vuonna 1950, Puijon kilpailun vuosina 1950 ja 1951 sekä Ounasvaaran kilpailun vuonna 1951. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1949, 1951 ja 1954. Salpausselällä hän sijoittui kolmanneksi vuonna 1952.
Yrjö Kivivirta
Yrjö Kivivirta (s. 2. elokuuta 1906 Fiskars) oli suomalainen mäkihyppääjä.
Kivivirta sijoittui Lahden MM-kisoissa 1926 mäkihypyssä parhaana suomalaishyppääjänä viidenneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1931 ja saavutti SM-hopeaa vuonna 1926. Puijon kilpailun hän voitti vuosina 1929 ja 1933. Salpausselän Kisoissa hän sijoittui toiseksi vuonna 1923 ja kolmanneksi vuonna 1927.
Yhdistetyssä hän saavutti SM -hopeaa SM-hopeaa vuonna 1926 ja SM-pronssia vuonna 1927. Hänen poikansa Klaus Kivivirta (s. 1931) kilpaili mäkihyppääjänä 1950-luvulla.
Turan Dursun
Turan Dursun (1934 – 4. syyskuuta 1990) oli turkkilainen ateistinen ajattelija, kirjailija, kolumnisti ja uskostaan luopunut mufti. Hän kirjoitti useita teoksia, joissa muun muassa esitetään ankaraa arvostelua islamia kohtaan. Hän kärsi jatkuvasta uhkailusta ja kuoli lopulta henkirikoksen uhrina Istanbulissa.
Dursunin isä oli harras muslimi, joka motivoi poikaansa uskonnollisen uran luomiseen. Dursunista tuli mufti vuonna 1958. Työskennellessään Sivasissa hän muun muassa radikaalisti salli imaamien osoittavan kunnioitusta Mustafa Kemal Atatürkille kiitokseksi armeijan imaamien konferenssimatkoille tuomista ruokapaketeista. Hän piti tärkeänä imaamien muutakin kuin uskonnollista kouluttamista. Dursun sai jo muftina toimiessaan paitsi paljon seuraajia, myös paljon vihollisia ja uhkauksia; hän joutuikin lähtemään Sinopin kaupunkiin. Muftina toimimisen hän lopetti vuonna 1966.
Dursun kertoi Şule Perinçekin haastattelussa eräästä varhaisimmista hetkistään, jolloin oli epäillyt Jumalan olemassaoloa. Dursun oli 11-vuotiaana ollut ihastunut Safi-nimiseen tyttöön, jonka isosisko Sabo oli vammainen. Unessaan hän näki Jumalan ja tiedusteli tältä, miksi tämä oli luonut Maan eikä pelkkää taivasta ja että miksi Sabo oli "vammainen" ja Safi "kaunis". Samassa haastattelussa Dursun mainitsi suhtautuneensa Jumalan käsitteeseen aina kyseenalaistaen. Siirtyminen ateismiin tapahtui kuitenkin hiljalleen.
Dursunin toimiessa muftina suunniteltiin hänen esittelemistään paaville. Hänestä haluttiin antaa älyllinen vaikutelma, joten hän alkoi perehtyä kristinuskoon. Verratessaan laajaa islamtietoisuuttaan kristilliseen informaatioon hän alkoi suhtautua uskontoonsa epäluuloisesti. Hän päätteli, että jos Jumala on olemassa, hän ei ole sellainen, joksi islam hänet kuvailee. Dursun alkoi tutkia myös antropologiaa ja uskoa ihmisen kehittymiseen miljoonien vuosien evolutiivisen prosessin tuloksena. Hän vietti jonkin aikaa sitoutumattomana teistinä, mutta hylkäsi sitten jumaluskon täysin.
Luovuttuaan muftin asemasta Dursun asui Istanbulissa. Hän toimi Turkin radio- ja televisioyhtiön (TRT) palveluksessa vuoteen 1982. Vuonna 1987 hän tutustui kansallismieliseen ja sosialistiseen poliitikko Doğu Perinçekiin, joka toimitti "2000'e Doğru" -lehteä. Dursunista tuli sen kolumnisti. Hän kirjoitti myös muihin julkaisuihin. Hän julkaisi suuren määrän kirjoja, joihin lukeutuu "Muqaddimahin" turkinkielinen käännös. Dursunin merkittävä saavutus oli islamin avaaminen sisäiselle kritiikille joukkoviestimien avulla.
Kaksi miestä ampui Dursunin tämän lähdettyä ulos kotoaan Aasian puoleisessa Istanbulissa. Surma on yhä epäselvä.
Nikolai Zujev
Nikolai Vladimirovitš Zujev (; s. 7. toukokuuta 1967 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on venäläinen entinen sulkapalloilija.
Zujev voitti vuoden 1994 EM-kilpailuissa nelinpelistä hopeaa Andrei Antropovin kanssa. Hän osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Atlantassa 1996, jolloin hän putosi sekanelinpelissä Marina Jakuševan kanssa ensimmäisellä kierroksella, mutta pääsi Antropovin kanssa nelinpelissä puolivälieriin saakka. Zujev eteni nelinpelissä Stanislav Puhovin kanssa kolmannelle kierrokselle MM-kisoissa 2003, mutta putosi Jakuševan kanssa sekanelinpelissä heti ensimmäisellä kierroksella Ateenan olympialaisissa 2004. Zujev ja Jakuševa hävisivät ensimmäisen ottelunsa myös Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2004, joissa Zujev osallistui myös nelinpeliin, jossa hän pääsi toiselle kierrokselle Puhovin parina.
Aleksandr Kokorinov
Aleksandr Filippovitš Kokorinov (, 10. heinäkuuta 1726 Tobolsk – 21. maaliskuuta 1772 Pietari) oli venäläinen arkkitehti.
Aleksandr Kokorinov opiskeli Tobolskissa ja Dmitri Uhtomskin arkkitehtikoulussa Moskovassa. Hänen varhaiset työnsä edustavat barokkia. Niistä merkittävin on Kirill Razumovskin palatsi Moskovan Petrovsko-Razumovskojessa.
Vuonna 1754 Kokorinov muutti Pietariin. Vuonna 1761 hänestä tuli Pietarin taideakatemian johtaja, vuonna 1765 professori ja vuonna 1769 rehtori. Arkkitehdin varhaista klassismia edustavia töitä ovat Razumovskin palatsi Pietarissa ja taideakatemian rakennus, jotka hän suunnitteli yhdessä Jean-Baptiste Vallin de la Mothen kanssa. Niille on ominaista rationaalisuus ja geometrisyys, julkisivun maltillinen koristelu sekä antiikin mallien mukaiset pylväiköt. Kokorinovin kuolemaa vuonna 1772 on epäilty itsemurhaksi, sillä häntä vastaan oli esitetty perättömiä syytöksiä taideakatemian varojen väärinkäytöstä.
Razumovskin palatsi
Razumovskin palatsi () on vuosina 1762–1766 pystytetty rakennusmuistomerkki Pietarin keskustassa Venäjällä. Barokin ja klassismin siirtymävaihetta edustavan rakennuksen ovat suunnitelleet Aleksandr Kokorinov ja Jean-Baptiste Vallin de la Mothe.
Moikajoen rannalla sijaitseva palatsi rakennettiin Ukrainan viimeistä hetmania ja Venäjän tiedeakatemian presidenttiä Kirill Razumovskia varten. Tontin perällä sijaitsevaa päärakennusta reunustavat myöhemmin uudelleen rakennetut siipirakennukset, jotka yhdessä kiviaidan ja joonialaisten pylväiden koristaman pääportin kanssa muodostavat suljetun etupihan. Barokin vaikutus näkyy pyöreissä ikkunoissa, runsaassa veistoskoristelussa, pehmeissä muodoissa ja keskiportiikin yläpuolella kohoavassa korkeassa attikassa. Klassismia edustaa ulospäin vedetty korinttilainen pylväikkö. Samankaltainen pylväikkö koristaa myös rakennuksen takajulkisivua. Sisätilojen alkuperäistä barokkikoristelua on säilynyt vain pääsisäänkäynnin porraskäytävässä. Palatsin yhteyteen kuulunutta muotopuutarhaa on jäljellä sen itäpuolella, jossa Andrei Voronihinin suunnittelema valurauta-aita erottaa sen Kazaninkadusta.
1700-luvun lopussa valtio osti palatsin ja luovutti sen Pietarin löytölastenhuoneelle. 1800-luvulla siinä toimi Nikolain orpolasten instituutti. Nykyään Razumovskin palatsi on vuonna 1918 perustetun Hertzenin pedagogisen yliopiston päärakennus. Rakennuksen edessä on vuonna 1961 pystytetty pedagogi Konstantin Ušinskin muistomerkki.
Palatsin osoite on Moikan rantakatu 48 Nevan valtakadun vieressä. Lähin metroasema on Nevski prospekt.
Georgie Cupidon
Georgie Winsley Cupidon (s. 10. marraskuuta 1981) on seychelliläinen sulkapalloilija.
Cupidon voitti vuonna 2007 Afrikan kisoissa kultaa sekanelinpelistä Juliette Ah-Wanin kanssa. He kuitenkin hävisivät saman vuoden MM-kilpailuissa heti ensimmäisellä kierroksella Filippiinien Kennevic ja Kennie Asuncionille. Cupidon ja Ah-Wan pelasivat myös Pekingin olympialaisissa 2008, mutta hävisivät jälleen ensimmäisen ottelunsa.
Cupidonin paras sijoitus BWF:n ranking-listalla on sekanelinpelin 131. tila vuodelta 2009.
Pietarin löytölastenhuone
Pietarin löytölastenhuone () oli keisarillisella Venäjällä toiminut aviottomina syntyneiden, orpojen ja köyhälistön lasten kasvatuslaitos.
Ivan Betskoin aloitteesta vuonna 1770 perustettu kasvatuslaitos rahoitettiin pelikorttimonopolin, yksityishenkilöiden avustusten ja erilaisten veroluonteisten maksujen avulla. Synnytyksen ja mahdollisen imetysvaiheen jälkeen suurin osa lapsista lähetettiin Pietarin, Pihkovan ja Novgorodin läänien talonpoikaisperheisiin, joille maksettiin heidän ylläpidostaan viidenteentoista ikävuoteen saakka. Suomen suuriruhtinaskunnassa pietarilaisten kasvattilasten hoidosta luovuttiin vuonna 1859.
1700-luvulla 80–90 % lapsista kuoli ensimmäisen elinvuotensa aikana. 1800-luvun loppuun mennessä luku laski 10–20 prosenttiin. 1880-luvun aikana Pietarin löytölastenhuoneelle tuotiin yhteensä 95 000 lasta, joista valtaosa oli aviottomina syntyneitä. Kaksikymmenvuotiaiksi saakka Pietarin ja Moskovan kasvattilapsista eli 10–13 %. Hoidokkien suuren kuolleisuuden lisäksi järjestelmä aiheutti ongelmia maaseutuväestön keskuudessa. Suomessa ja Inkerinmaalla todettiin, että kasvattilasten pitäminen levittää syfilistä, lisää perheen omien lasten kuolleisuutta ja aiheuttaa ”sopimatonta käytöstä imettäjiksi aikovien naimattomien naisten keskuudessa”.
Eloon jääneet lapset saivat alkeis- tai harvemmin keskikoulutuksen. Löytölastenhuoneen yhteydessä toimi vuonna 1811 perustettu kätilöopisto, lastenhoitajakoulu (1851), välskäriopisto (1854), opettajankoulutuslaitos (1864, vuodesta 1867 opettajaseminaari) ja naisten opisto (1867). Laitos lakkautettiin lokakuun vallankumouksen jälkeen ja sen tehtävät siirrettiin valistusasiain ja terveydenhuollon kansankomissariaateille.
Jonas Gahr Støre
Jonas Gahr Støre (s. 25. elokuuta 1960 Oslo, Norja) on norjalainen poliitikko (Arbeiderpartiet) ja Jens Stoltenbergin toisen hallituksen ulkoministeri.
Støre on aiemmin työskennellyt Norjan Punaisen Ristin johdossa. Hänen huomattava varallisuutensa on peräisin hänen vanhempiensa perustaman yrityksen myynnistä 1970-luvulla.
Arekoliini
Arekoliini on arekapalmusta eli betelpalmusta ("Areca catechu") löytyvä kolinerginen alkaloidi. Arekoliini stimuloi molempia asetyylikoliinireseptorin alatyyppejä, nikotiini- ja muskariinireseptoreita, ja sillä on lievästi euforisoivia vaikutuksia.
Li Li (sulkapalloilija)
Li Li (s. 7. heinäkuuta 1983 Kiina) on singaporelainen sulkapalloilija.
Li syntyi Kiinassa vuonna 1983, mutta muutti vuonna 1997 Singaporeen. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 2002 kaksinpelissä kultaa nujerrettuaan finaalissa Englannin Tracey Hallamin. Li kuitenkin hävisi Ateenan olympialaisissa 2004 jo ensimmäisellä kierroksella kiinalaiselle Gong Ruinalle. Li pääsi MM-kisoissa kolmannelle kierrokselle vuonna 2005 ja toiselle kierrokselle vuosina 2006 ja 2007.
RN Euridice (1828)
RN Euridice () oli alun perin Sardinian laivaston fregatti, joka osallistui Tunisian sotatoimiin 1832, Triesten sulkuun 1848 ja Krimin sotaan 1855. Se liitettiin 1861 Regia Marinaan eli Italian kuningaskunnan laivastoon. Alus poistettiin palveluksesta 1869.
Georgi Koval
Georgi Abramovitš Koval (, 25. joulukuuta 1913 – 31. tammikuuta 2006), syntyjään Žorž Abramovitš Koval, oli neuvostoliittolainen tiedustelu-upseeri. Venäläisten lähteiden mukaan Kovalin soluttautuminen Manhattan-projektiin GRU-agenttina vähensi radikaalisti kehitysaikaa, jonka Venäjä tarvitsi ydinaseiden valmistamiseen.
Koval syntyi juutalaiseen maahanmuuttajaperheeseen Sioux Cityssä, Iowassa, Yhdysvalloissa. Kasvettuaan täysi-ikäiseksi hän matkusti pian Neuvostoliittoon Juutalaisten autonomiselle alueelle lähelle Kiinan rajaa. Siellä Koval värvättiin paikalliseen tiedusteluorganisaatioon, GRU:hun, jossa hänet koulutettiin ja nimettiin koodinimellä Delmar. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1940 ja siirtyi siellä armeijaan kolme vuotta myöhemmin. Koval työskenteli ydinvoimaan erikoistuneissa tukimuslaboratorioissa, joista hän luovutti Venäjän hallinnon mukaan informaatiota Neuvostoliitolle. Tiedot käsittelivät valmistusmenetelmiä, Yhdysvaltojen ydinaseiden tuotantopisteiden sijainteja sekä poloniumin, plutoniumin ja uraanin osuuksia yhdysvaltalaisissa ydinaseissa. Sodan jälkeen Koval lähti lomailemaan Eurooppaan, mutta ei koskaan palannut takaisin Yhdysvaltoihin. Vuonna 2007 Venäjän presidentti Vladimir Putin palkitsi Kovalin postuumisti Venäjän federaation sankari -arvonimellä hänen "rohkeudestaan ja sankarillisuudestaan suorittaessaan erityistä tehtävää."
Tiiskeri (laiva)
Tiiskeri on ensimmäinen suomalainen ”supertankkeri” eli hyvin suurikokoinen öljysäiliöalus. Se on rakennettu vuonna 1969. Sisaralus "Enskeri" valmistui vuotta myöhemmin.
"Tiiskeri" rakennettiin vuonna 1969 Rheinstahl Nordseewerkessa. Se sai uudeksi nimekseen "Bonito" vuonna 1986 ja "Mandalay" vuonna 1989. Alus romutettiin vuonna 1992.
Nesteen supertankkeri saapui Sköldvikiin vastatuulessa. Yle Elävä arkisto.
The Hall of the Olden Dreams
The Hall of the Olden Dreams on espanjalaisen power metal -yhtye Dark Moorin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2000.
Marble
Marble on KDE-yhteisön kehittämä karttasovellus. Se toimii virtuaalisena karttapallona, mutta karttoja voi myös tarkastella litteinä tai Mercatorin projektiona.
Marbleen voi tuoda kartta-aineistoa muun muassa OpenStreetMapistä, Wikipediasta tai KML-tiedostoina. Oletusarvoisesti asennuksessa tulee mukana kartta-aineistoa noin 10 megatavua, ja ohjelma lataa sitä verkosta lisää karttaa selatessa. Verkosta voi kuitenkin myös hakea kartat etukäteen omalle koneelle valmiiksi, mikä on järkevintä jos verkkoyhteys on hidas ja toisaalta levytila riittää.
Marble ei vaadi 3D-kiihdytystä näyttökortilta.
Marble on kirjoitettu C++-kielellä käyttäen Qt-ohjelmistokehystä.
Kekkolanlampi
Kekkolanlampi on Oulujoen vesistöalueeseen kuuluva järvi Otermanjärven eteläpuolella Vaalassa Kainuussa. Järvi sijaitsee noin 26 kilometrin päässä kuntakeskuksesta. Se on valtatie 22:sta Jaalangassa lähtevältä ja yhdystie 8832:een Lahnasselässä päättyvältä maantieltä erkanevan Otermanjärven Kekkolaan menevän tien lähettyvillä, Kekkolankankaasta hieman kaakkoon ja Pihlajasuosta lounaaseen. Järven laskujoki on Lahnaspuro-niminen puro, joka laskee aivan järven kaakkoisnurkasta Vanhajokeen ja sitä myöten Oulujärveen. Järven rannat ovat ruohottuneet ja osin soistuneet, niillä tai järven ympäristössä ei ole asutusta. Luoteis-kaakkoissuuntainen järvi on noin puolitoista kilometriä pitkä ja leveimmillään kuutisensataa metriä leveä.
Kangasalan Urheilijat -68
KU-68 (Kangasalan Urheilijat -68) on urheiluseura, jossa harrastetaan monia lajeja kuten koripalloa, salibandya sekä yleisurheilua. Suoraman Ponnistus ja Vatialan Vauhti yhdistettiin vuonna 1968 ja perustettiin KU-68, joka alkoi toimia koko Kangasalan kunnan alueella TUL:n yleisseurana.
Seura on saanut toiminnastaan Wihuri-palkinnon vuonna 2006. Seuran jäsenmäärä on noin 700 (2006).
Tunnetuimpia seuran urheilijoita on Mikko Laiho, joka on saavuttanut muun muassa Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa 2011 toisen sijan. Laiho edustaa nykyään Tampereen Pyrintöä.
Miro Marttila
Miro Marttila (s. 22. heinäkuuta 1987 Mynämäki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Manse PP:tä. Hänet valittiin vuonna 2011 Superpesiksen vuoden tulokkaaksi.
Marttila siirtyi Hyvinkään Tahkon joukkueeseen pelaamaan Superpesistä kaudeksi 2011. Hän solmi seuran kanssa try-out-sopimuksen talvella 2010-2011. Keväällä Tahko ja Marttila pääsivät sopimukseen kaudesta 2011. Sopimukseen sisältyi optio seuraavasta vuodesta Ennen kautta 2011 Marttila pelasi Jokioisten Koetuksessa Ykköspesistä. Marttila on Mynämäen Vesan kasvatti. Mynämäen ja Jokioisten lisäksi hän pelasi Ulvilan Pesä-Veikoissa, Pöytyän Urheilijoissa sekä Laitilan Jyskeessä ennen Tahkoon siirtymistään.
Debyyttinsä Superpesiksessä Marttila teki kauden 2011 avausottelussa. Samassa ottelussa hän löi uran ensimmäisen juoksunsa. Hän sijoittui debyyttikaudellaan Superpesiksen runkosarjan lyöjätilaston sijalle 24 lyöden neljä kunnaria sekä 24 tavallista juoksua. Kauden päätteeksi hänet palkittiin vuoden tulokkaana. Marttila teki kauden aikana kahden vuoden jatkosopimuksen Tahkon kanssa. Marttilan ja Tahkon sopimus laitettiin kuitenkin tauolle, sillä hänen työnsä ei antanut periksi Superpesiksessä pelaamiselle. Sen sijaan Marttila pelasi kauden 2012 Puna-Mustissa Ykköspesistä. Marttila löi Ykköspesiksessä 21 ottelussaan yhteensä 26 juoksua. PuMu palkitsi Marttilan kauden päätteeksi Heikki Kujala -palkinnolla. Kauden 2013 Marttila pelasi Manse PP:ssä Suomensarjaa. Vaikka hän pelasi vain kahdeksassa ottelussa 16:sta, Marttila sijoittui lohkonsa lyöjäpörssin sijalle 7. Pudotuspelien lyöjätilaston Marttila voitti lyömällä kuudessa ottelussa 27 juoksua (kolme kunnaria, 24 tavallista) voittaen toiseksi taulukossa sijoittuneen Janne Lähteen kahdeksan juoksun erolla.
Marttilan rooliin sisällä kuuluu kotiuttaminena ja vaihtaminen. Hän pelaa lähinnä jokerina, mutta on pelannut myös ulkokentällä. Mieluisimmaksi ulkopelipaikakseen Marttila on maininnut polttolinjan. Marttila lyö vasemmalta oikealle.
Jacques Jouanneau
Jacques Jouanneau (3. lokakuuta 1926 – 19. heinäkuuta 2011) oli ranskalainen näyttelijä. Hän syntyi Angersin kaupungissa Ranskassa.
Jesse Jokela
Jesse Jokela (s. 7. huhtikuuta 1987 Ulvila) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti kaudella 2013 Kankaanpään Mailaa.
Ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä Jokela pelasi kaudella 2010 kasvattajaseurassaan Ulvilan Pesä-Veikoissa. Sitä ennen hän oli edustanut Ulvilaa poikien Superpesiksessä, Ykköspesiksessä sekä Superpesiksen karsintasarjassa. Lisäksi hän pelasi kaudella 2007 poikien Superpesiksessä Kankaanpään Mailan joukkueessa. Jokela pelasi myös Suomensarjassa yhden ottelun vuonna 2005 Laitilan Jyskeen joukkueessa. Hän löi kyseisessä ottelussa kuusi juoksua.
Ulvila oli pelannut Superpesiksen karsintasarjassa jo vuosina 2006, 2007 ja 2008, mutta vuodeksi 2010 seura pääsi vihdoin Superpesikseen. Jokela pelasi vuonna 2010 Ulvilan joukkueessa 32 ottelua Superpesistä. Hänet palkittiin kauden tulokkaana. Ulvilan tiputtua sarjasta Jokela siirtyi kaudeksi 2011 Hyvinkään Tahkoon. Tahkossa hän pelasi kaksi kautta, joiden aikana hän pelasi 56 ottelua Superpesiksessä, toi niissä yhteensä 36 juoksua ja löi 189 kärkilyöntiä. Jälkimmäisellä kaudella Jokelan rooli vakiintui ykköskärjen vaihtajaksi. Jokela kärsi kauden 2012 pudotuspeleissä nivusvammoista.
Kaudeksi 2013 Jokela vaihtoi Kankaanpään Mailaan. Hän pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän löi yhdeksän ja toi kuusi juoksua sekä saavutti 63 kärkilyöntiä. Jokela pelasi kauden aikana sekä vaihtajana, kotiuttajana että jokerina. Jokela loukkaantui ottelussa Koskenkorvan Urheilijoita vastaan. Hänen poissaolonsa kesti noin kolme viikkoa.
Jokela pelaa kolmosvahtina sekä vaihtajana. Hänet valittiin Satakunnan vuoden miespesäpalloilijaksi 2010. Jokela on avoliitossa ja asuu Porissa.
Robin of Sherwood
Robin of Sherwood on brittiläinen 1980-luvun televisiosarja, joka perustuu tarinoihin Robin Hoodista. Sarjan käsikirjoitti Richard Carpenter. HTV:n tuottamaa sarjaa esitettiin ensimmäisen kerran vuosina 1984–1986. Sarja saavutti maailmanlaajuisen suosion ja nousi kulttisarjan maineeseen.
Michael Praed esitti kahtena ensimmäisenä vuonna Robin Hoodia (Robin Loxleyta). Hänen joukkossaan olivat Will Scarlet (Ray Winstone), Little John (Clive Mantle), Munkki Tuck (Phil Rose), Much (Peter Llewellyn Williams), Saraseeni Nasir (Mark Ryan), ja Lady Marion (Judi Trott). Heitä avusti myös metsänjumala Herne the Hunter (John Abineri). Robinia vastustivat Sheriffi Robert de Rainault (Nickolas Grace), Guy Gisborne (Robert Addie) ja apotti Hugo de Rainault (Philip Jackson).
Toisen tuotantokauden lopussa sheriffin onnistui surmata Loxley ja Herne the Hunter korvasi entisen Robin Hoodin Robert Huntingtonilla (Jason Connery). Kolmannen kauden aikana Robert Huntingdon saa tietää, että Guy Gisborne on hänen velipuolensa. Kolmannen kauden jälkeen HTV joutui lopettamaan sarjan tekemisen kalliiden tuotantokulujen vuoksi.Ailric on ollut hopeisen nuolen vartija. Tämä nuoli on alkuperäisen ei-kristillisen Englannin symboli ja se on joukkomurhan jälkeen Nottinghamin sheriffin hallussa. Aikuisena Robin pakenee vankilasta Will Scarletin kanssa ja he ja Much liittoutuvat.
Robin hyväksyy, vaikkakin vastentahtoisesti, Herne the Hunterin sopimuksen. Hän ottaa vastaan jousen ja hänestä tulee ”huputettu mies” ("hooded man")Sarjan musiikin sävelsi ja esitti irlantilainen folk- ja folkrock-yhtye Clannad. Yhtyeen albumi "Legend" vuodelta 1984 on sarjaan tehtyä musiikkia. Albumilla "Macalla" on kappale "Cáislean Òir", joka ei mahtunut "Legend"-albumin alkuperäiseen LP-formaattiin. Musiikki sai Bafta-palkinnon parhaana televisiosarjan musiikkina.
Taneli Rantatorikka
Taneli Rantatorikka (s. 18. tammikuuta 1982 Hyvinkää) on suomalainen pesäpalloilija.
Rantatorikka aloitti Superpesiksessä 1999 Haminan Palloilijoissa. Hän on pelannut Superpesiksessä myös Kankaanpään Mailassa ja kasvattajaseurassaan Hyvinkään Tahkossa. Rantatorikka edusti Haminaa kauteen 2001 saakka, kunnes siirtyi 2002 Kankaanpäähän. Sen jälkeen hän edusti lähinnä Riihi-Pesistä Ykköspesiksessä ja Suomensarjassa. Kaudella 2011 hän kuitenkin pääsi edustamaan Tahkoa seuran lukkarin Iiro Haimin loukkaannuttua. Hän pelasi Tahkossa loppukauden lukkaroiden lopulta 21 ottelussa. Rantatorikka jatkoi seuran edustusjoukkueessa myös kaudella 2012. Hän oli mukana jokaisessa Tahkon 32:ssa ottelussa. Kaudeksi 2013 Rantatorikka siirtyi ykköslukkariksi Jyväskylän Kiriin.
Rantatorikka pelaa lukkarina. Sisällä hän on pelannut lähinnä vaihtajana ja kotiuttajana.
Neuvostoliiton lait
Neuvostoliiton lait, myös Sosialistinen laki, oli Neuvostoliitossa lokakuun vallankumouksen jälkeen kehitetty lakijärjestelmä. Useat kommunistivaltiot, muun muassa Mongolia, Kiina, Kuuba ja Vietnam sekä useat Varsovan liittoon kuuluneet itä-Euroopan valtiot, ottivat laeista mukailtuja versioita käyttöön toisen maailmansodan jälkeen.
Sosialistinen laki piti lakia politiikan aseena ja oikeusistuimet toimivat hallinnon alaisuudessa. Järjestelmä oli suunniteltu suojelemaan valtiota yksilöltä. Salainen poliisi sai lisäksi huomattavan laajat toimivaltuudet.
Vuonna 1917 viranomaiset kumosivat Tsaarinaikaisen lainsäädännön ja muodostivat sosialistisen lainsäädännön. Järjestelmä kumosi länsimaiset lainsäädännön periaatteet, kuten yksilönoikeuden suojaamisen. Länsimaisen oikeusteorian mukaan yksilö on ihmisoikeuksien haltija, joita käytetään hallintoa vastaan. Sosialistisessa laissa tilanne oli päinvastainen. Rikosta ei pidetty lain vastaisena toimintana vaan toimintana, joka saattoi uhata Neuvostoliittoa.
Julkisten oikeudenkäyntien tarkoituksena ei ollut tutkia oliko rikosta tapahtunut vai ei. Tämän olivat puoluevirkamiehet päättäneet jo aiemmin. Oikeudenkäynnit tarjosivat foorumin neuvostopropagandalle. Puolustusasianajajien, joiden piti olla puolueen jäseniä, tuli pitää syytetyn syyllisyyttä itsestäänselvyytenä.
Sosialistisessa laissa ei noudatettu akkusatorista menetelmää, jossa kantaja ja vastaaja esittävät näkemyksensä puolueettoman tuomarin edessä. Neuvostoliitossa oikeus koostui tuomarista, prokuraattorista, puolustusasianajajasta ja kahdesta avustajasta. Vuoteen 1956 Neuvostoliitossa oli oikeusministeriö.
Tuomarit pyrkivät pitämään lain tekniset yksityiskohdat mahdollisimman vähäisinä. Oikeuden tehtävänä oli löytää totuus, ei suojata oikeuksia. Muilta osin oikeusjärjestelmä muistutti anglosaksista järjestelmää. Kaikki yksilöt olivat tasavertaisia oikeuden edessä, vastaaja ja kantaja saattoivat valittaa korkeampaan oikeusistuimeen. Järjestelmä takasi vastaajalle oikeuden asianajajaan ja tarjosi oikeuden siihen, että oikeudenkäynti järjestettäisiin vastaajan äidinkielellä tai hän saattoi käyttää tulkkia. Useimmat oikeudenkäynnit olivat julkisia, mutta neuvostohallinto saattoi halutessaan määrätä oikeudenkäynnin järjestettäväksi salaisena.
Antti Kataja-Rahko
Antti Kataja-Rahko (s. 4. lokakuuta 1980 Kuortane) on suomalainen entinen pesäpalloilija, joka lopetti uransa kauden 2011 päätteeksi. Lisäksi Kataja-Rahko soittaa kitaraa Nemossa.
Kataja-Rahkon kasvattajaseura on Kuortaneen Kunto. Superpesis-uransa hän aloitti kaudella 1999 Seinäjoen Maila-Jusseissa. Debyyttikaudellaan Kataja-Rahko pelasi seitsemän ottelua. Seuraavat kaksi kautta hän edusti Alajärven Ankkureita pelaten sekä Superpesiksessä että juniorisarjoissa. Jälkimmäisellä kaudella Kataja-Rahko löi Superpesiksessä 30 ottelussa 30 juoksua, joista kaksi oli kunnareita. Kahden vuoden jälkeen Kataja-Rahko siirtyi takaisin Seinäjoelle. Vain yhden kauden jälkeen hän siirtyi Nurmon Jymyyn, jota Kataja-Rahko edusti kuuden kauden ajan. Kataja-Rahkon ensimmäisen vuoden aikana Nurmon Jymy pelasi Ykköspesistä, mutta seura nousi Superpesikseen. Kataja-Rahko löi Nurmon-vuosinaan parhaalla kaudellaan 26 juoksua ja teki 135 kärkilyöntiä. Tuotujen yhden kauden ennätys oli 39. Sen hän teki vuonna 2010, kun rooli numerolla 2 oli etenijäpainotteinen.
Kaudeksi 2011 Kataja-Rahko siirtyi Hyvinkään Tahkoon yhden vuoden sopimuksella, johon kuului vuoden optio. Hän pelasi Tahkossa 17 ottelua, joissa hän löi neljä ja toi kahdeksan juoksua. Kataja-Rahko kärsi kauden aikana loukkaantumisista. Edellisen kauden lopussa Kataja-Rahkon jalkaan tuli rasitusmurtuma. Hän kärsi jalkavaivoista jo kauden alussa halli-SM-turnauksessa. Jalkavaivaisena Kataja-Rahko joutui olemaan sivussa loukkaantumisen takia myös Superpesis-kauden 2011 aikana. Kataja-Rahko lopetti uransa kauden päätteeksi. Hän pelasi pesäpalloa 24 vuoden ajan.
Kataja-Rahko pelasi kopparina sekä vaihtajana. Hänellä on yksi hopea (2005) ja yksi pronssi (2008). Itä-Länsi-otteluun Kataja-Rahko on valittu kerran, 2004. Lisäksi hän pelasi A-poikien Itä-Länsi-ottelussa vuonna 1999. Lisäksi Kataja-Rahko soittaa kitaraa vuonna 1998 perustetussa yhtyeessä Nemo. Kitaransoiton lisäksi Kataja-Rahko on säveltänyt ja sanoittanut yhtyeen kappaleita.
Maja Kersnik
Maja Kersnik (s. 17. huhtikuuta 1981) on slovenialainen sulkapalloilija.
Kersnik osallistui EM-kisoissa nelinpeliin ja sekanelinpeliin, mutta putosi heti ensimmäisellä kierroksella. Hän pääsi samana vuonna MM-kilpailuissa nelinpelissä toiselle kierrokselle, mutta hävisi kaksinpelissä ensimmäisen ottelunsa Ruotsin Elin Bergblomille. Kersnik putosi MM-kisoissa 2007 ensimmäisellä kierroksella sekä kaksinpelissä, nelinpelissä että sekanelinpelissä.
Marilynne Robinson
Marilynne Robinson (s. 26. marraskuuta 1943 Sandpoint, Idaho) on yhdysvaltalainen kirjailija.
Vuodesta 1962 Robinson opiskeli Brownin yliopiston Pembroke Collegessa uskontotiedettä ja kirjallisuutta. Hän valmistui vuonna 1966 ja suoritti jatko-opintoja Seattlessa Washingtonin yliopistossa, missä hän opiskeli englantia. Robinson väitteli tohtoriksi vuonna 1977.
Robinsonin esikoisromaani "Talonhaltijat" ilmestyi vuonna 1980. Se voitti PEN/Hemingway Awardin ja oli ehdolla Pulitzer-palkinnon saajaksi. Teoksesta sovitettiin myös elokuva "Sylvien talo" vuonna 1987. Robinsonin toinen teos "Gilead" ilmestyi vuonna 2004 ja voitti vuoden 2005 Pulitzer-palkinnon. Ilmestymisvuonnaan se palkittiin National Book Critics Circle Awardilla. Robinsonin kolmas romaani, "Kotiin", ilmestyi vuonna 2008. Se palkittiin Orange-palkinnolla, joka myönnetään englanniksi kirjoittavalle naiskirjailijalle. Vuonna 2014 ilmestyi romaani "Lila", joka sijoittuu samaan kuvitteelliseen Iowassa sijaitsevaan kaupunkiin kuin kaksi aiempaa teosta.
Damage (vuoden 2009 elokuva)
Damage on vuonna 2009 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Jeff King ja käskikirjoittanut Frank Hannah. Pääosissa näyttelivät Steve Austin, Walton Goggins ja Laura Vandervoort.
Elokuva julkaistiin suoraan DVD:lle Briteissä ja Australiassa. Sen sijaan Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa elokuvateattereissa tammikuussa 2010.
John Brickner pääsee ehdonalaiseen vapauteen ja saa näin elää ulkomaailmassa. Brickner löytää pian töitä rakennustyömaalta ja portsarin paikan baarista. Myöhemmin Veronica pyytää Brickneriltä palvelusta kerätä rahaa hänen tyttärensä sydämen siirtoa varten. Brickner ei aluksi aio auttaa, mutta päättää lopulta tarttua Renon tarjoukseen ansaitakseen rahaa tappeluista leikkausta varten.
Goran Hadžić
Goran Hadžić (, 7. syyskuuta 1958 Vinkovci, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta – 12. heinäkuuta 2016 Novi Sad, Serbia) oli serbialainen poliitikko, upseeri ja Kroatian sodan aikainen Krajinan serbitasavallan presidentti vuosina 1992–1994. Häntä syytetään Jugoslavia-tuomioistuimessa Kroatian sodan aikaisista sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Milan Babićin tilalle Krajinan johtoon nimitettyä Hadžićia epäillään muun muassa vuonna 1991 Vukovarin sairaalaan tehdystä hyökkäyksestä, jossa hänen johtamansa serbijoukot tappoivat 264 kroaattisiviiliä. Kuolleet olivat sairaalan potilaita tai sinne suojaan paenneita ihmisiä. Jugoslavia-tuomioistuin antoi vapaasti Serbiassa asuneesta Hadžićista pidätysmääräyksen vuonna 2004, minkä jälkeen tämä piiloutui. Hänet pidätettiin ja vietiin Haagiin heinäkuussa 2011. Hadžić oli viimeinen 161 kadoksissa olleista, sotarikoksista etsintäkuulutetuista serbijohtajista. 14-kohtaisen syytteen mukaan Hadžić oli syyllistynyt sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan, mukaan lukien vainot, teloitukset ja kiduttaminen. Oikeudenkäynti Haagin sotarikostuomioistuimessa keskeytettiin keväällä 2016 Hadžićin heikon terveydentilan vuoksi. Aivosyöpää sairastanut Hadžić kuoli sairaalassa Novi Sadissa Pohjois-Serbiassa 12. heinäkuuta 2016.