hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Ithkuil
Ithkuil (IPA-merkintänä [ɪθˈkʊ.il]) on keinokieli, joka tunnetaan merkittävästä kieliopillisesta monimutkaisuudestaan, lukuisista foneemeistaan ja ainutlaatuisesta kirjoitusjärjestelmästään. Kielen tekijä, yhdysvaltalainen John Quijada, luonnehtii kieltä filosofisen ja loogisen suunnitelmakielen risteymäksi. Quijada väittää kielen tarkoituksen olevan ilmaista avoimesti, selkeästi ja lyhyesti ihmiskognition syvempiä tasoja sekä vähätellä luonnollisissa kielissä esiintyviä epäselvyyksiä ja semanttisia epämääräisyyksiä.
Quijadan tekemässä alkuperäisessä kielioppikirjassa näkyy selvästi, että ithkuilin kielessä lause tai lauseke voidaan lausua yleensä vähemmillä leksikaalisesti erottuvilla puheen elementeillä kuin luonnollisissa kielissä. Quijada myöntää, että ithkuil on liian vaikea kieli ollakseen "luonnollisesti" kehittynyt kieleksi, mutta soveltuu silti ihmisten keskustelulle. Quijada ei itse puhu ithkuilia sujuvasti eikä kenenkään muun uskota kykenevän siihen.
Vuonna 2004 ithkuilin kielestä kirjoitettiin venäjänkielisessä tiedelehdessä Computerra.
Ithkuilin sanasto koostuu mahdollisesti peräti 3 600 eri sanajuuresta, joista vasta 900 on käännetty. Joka sanajuuri koostuu kahdesta radikaalista, joista voidaan derivoida tuhansia uusia lekseemejä ithkuilin monimutkaisten morfofonologian sääntöjen mukaan. Kielessä esiintyy myös mm. 3 sanavartaloa, 14 valenssia, 30 modaliteettia, 32 aspektia, 8 tapaluokkaa ja 81 sijamuotoa (suomen kielessä taas on vain 15 sijamuotoa). Formatiivisten sanaluokkien sanojen runkoihin voidaan lisätä peräti 153 affiksia. Ithkuilin eri sijamuotoja ovat mm. datiivi, ergatiivi, instrumentaali, genetiivi, essiivi, abessiivi, komitatiivi jne. Kielessä esiintyy myös paljon harvinaisia sijamuotoja kuten postulatiivi (viittaa hypoteettiseen substantiiviin tai tilanteeseen joka käydessä toteen aiheuttaa päälauseen kuvaamansa seurauksen, esim. "Jos sataa lunta, niin en mene ulos") sekä jopa partitiivi, joka esiintyy paitsi suomessa vain virossa, saamelaiskielissä ja harvassa muussa.
Ithkuilin kielessä on 65 konsonanttia, 17 vokaalia ja 5 toonia. Konsonantit ovat:
Vokaaleja on ithkuilissa 17:
Diftongeja on yhteensä 24: .
Lisäksi ithkuilissa on 5 toonia eli sävelkulkua: keskimatala, laskeva, korkea, rikki (keski→matala→keskimatala) ja nouseva. Keskimatala tooni on neutraalinen.
Rakas lurjus
Rakas lurjus on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu Mika Waltarin näytelmään "Rakas lurjus" (1947), jonka Waltari kirjoitti alkuaan tilaustyönä Joel Rinteen autoon mahtuvalle kolmen hengen teatteriseurueelle kesäkiertuetta varten. Elokuva toteutettiin kymmenessä työpäivässä.
Tarina alkaa, kun vannoutuneet naistenvihaajat ottavat vuokralaisen, joka paljastuu naiseksi. Jo teatteriesityksissä rooleihinsa paneutuneet näyttelijät saivat elokuvan aikalaisarvioissa kiitosta, mutta itse elokuvaa pidettiin ohuena. Myöhemmän televisioesityksen yhteydessä komediaksi tarkoitetun elokuvan kritiikissä arvioidaan, että farssia elokuvassa on ainoastaan muutamassa tahattoman koomisessa repliikissä.
Veteraanin voitto
Veteraanin voitto on Aarne Laineen ja Edvin Laineen ohjaama suomalainen mustavalkoelokuva vuodelta 1955. Elokuvan teemana on raittiuden edistäminen.
Eläkkeellä oleva työväen urheiluliikkeen veteraani (Vilho Siivola) muistelee menneitä. Tapio Rautavaaran esittämällä työmiehellä on ongelmia alkoholin kanssa. Elokuva on tehty yhteistyössä Työväen Urheiluliiton kanssa sen 35-vuotispäivän kunniaksi.
Kriitikoilta elokuva sai vain laimeita kehuja.
ABS-CBN
ABS–CBN Corporation eli "Alto Broadcasting System-Chronicle Broadcasting Network" on Filippiinien suurin media- ja viihdeteollisuusyritys. Se toimii pääosin televisio-, radio- ja elokuva-alalla. ABS-CBN:n palveluksessa on yli 11 500 työntekijää.
HMS Anglesea
HMS Anglesea oli Britannian Kuninkaallisen laivaston neljännen luokan alus, joka myöhemmin luokiteltiin aseistetuksi varastolaivaksi.
Alus tilattiin 17. helmikuuta 1692, ja se laskettiin vesille 17. huhtikuuta 1694. Alus liitettiin laivaston vahvuuteen vielä saman vuoden aikana ensimmäisenä päällikkönään William Power.
HMS "Anglesea" valtasi lokakuussa 1694 tunnin taistelun jälkeen 38-tykkisen kaapparin "St. Louisin". Alus toi kesäkuussa 1697 HMS "Plymouthin" kanssa Kinsaleen ranskalaisen 18-tykkisen kaapparin "Gaillarden".
Aluksen siirryttyä Länsi-Intiaan se luokiteltiin Amiraliteetin 30. kesäkuuta 1719 annetulla määräyksellä viidennen luokan alukseksi. Alus purettiin 1720 Chathamissa. Se rakennettiin uudelleen, ja se laskettiin vesille 19. toukokuuta 1725.
Alus tutkittiin elokuussa 1741 Woolwichissa, jolloin sen todettiin olevan korjauksen tarpeessa. Se siirrettiin proomuksi. Alus lähti 31. toukokuuta 1742 Woolwichista upotettavaksi aallonmurtajaksi Sheernessiin.
FS Bretagne (1913)
Bretagne oli Ranskan laivaston vuonna 1913 vesille laskettu Bretagne-luokan taistelulaiva, joka palveli kummassakin maailmansodassa. Britannian kuninkaallinen laivasto upotti aluksen 3. heinäkuuta 1940 hyökätessään Oraniin operaatio Catapultissa.
Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä sen köli laskettiin 1. heinäkuuta 1912. Alus laskettiin vesille 21. huhtikuuta 1913 ja se valmistui syyskuussa 1915.
Aluksen astuttua sisaralustensa kanssa palvelukseen alkuvuodesta 1916 se liitettiin 1. taistelulaivalaivueen ensimmäiseen viirikköön, jossa alus palveli koko sodan ajan. Alus oli vuoden 1916 lopulla viirikön mukana Adrianmerellä tukikohtanaan Argostoli ja Korfu. Sen tehtävänä oli suojata itäisen armeijan sivustaa ja valvoa Kreikan tilannetta. Sodan lopulla aluksen miehistöstä siirrettiin osa Välimerelle sijoitetuille sukellusveneidentorjunta-aluksille ja alus makasikin sodan lopun Korfulla ankkurissa. Alus palasi Touloniin marraskuussa 1918.
Kesäkuussa 1921 alus määrättiin "Provencen" kanssa Le Havreen laivastokatselmukseen, mistä ne palasivat syyskuussa Touloniin. Taloudellisten syiden vuoksi taistelulaivojen lukumäärä tiputettiin vuonna 1922 neljään, jolloin lippulaivana oli "Bretagne" ja muina aluksina "Paris", "France" ja "Jean Bart". Alus oli normaalissa rauhan ajan palveluksessa Välimerellä, kunnes se siirrettiin vuonna 1934 Atlantille 2. taistelulaivalaivueeseen. Alus osallistui sotaharjoituksiin Azoreilla, Madeiralla ja Marokossa.
Alus kiersi 1936 "Provencen" kanssa Afrikan, mutta elokuussa alukset määrättiin valvomaan aseidenvientikieltoa Espanjan rannikolle. Valvontatehtävissä alus oli huhtikuuhun 1937.
Toisen maailmansodan puhjetessa alus palveli edelleen 2. taistelulaivalaivueessa, mutta Atlantin laivasto oli muuttunut Avomerilaivastoksi. Alus palveli laivueen mukana läntisellä Välimerellä, mutta se ei osallistunut sotatoimiin Italian ollessa sodan ulkopuolella. Alus siirrettiin 2. joulukuuta 1939 telakalle, mistä se palasi 3. maaliskuuta 1940.
Alus määrättiin Touloniin osaksi Force X:ää, jonka mukana se lähti 10. maaliskuuta Mers-el-Kebirin kautta Halifaxiin lastinaan maan kultavarannot. Se lähti paluumatkalle 29. maaliskuuta lentokoneita Ranskaan kuljettavan saattueen mukana. Alus saapui 10. huhtikuuta Touloniin, jolloin se määrättiin liittymään vara-amiraali Godfroyn Force X:ään Oranissa, jonne se saapui 18. huhtikuuta. Force X määrättiin Aleksandriaan, jonne se saapui 3. toukokuuta.
Ranskan Amiraliteetti määräsi 19. toukokuuta "Bretagnen" ja "Lorrainen" Bizerteen suojanaan "Tigre" ja "Lynx". Alusten tuli muodostaa vara-amiraali Gensoulin alaisuudessa nopea taisteluosasto (). Alukset lähtivät 20. toukokuuta Aleksandriasta ja ne saapuivat 27. toukokuuta Mers-el-Kebiriin, jossa ne olivat edelleen 3. heinäkuuta Britannian kuninkaallisen laivaston iskiessä satamaan operaatio Catapultissa.
"Bretagneen" osui ainakin neljä 15 tuuman kranaattia, jotka aiheuttivat aluksen tuhoutumisen räjähtämällä. Aluksella sai surmansa lähes tuhat ranskalaista merisotilasta. Aluksen nosto aloitettiin, mutta Pohjois-Afrikan sotatoimet keskeyttivät työn. Hylky nostettiin vasta vuonna 1952, minkä jälkeen se romutettiin.
FS Lorraine (1913)
Lorraine oli Ranskan laivaston Bretagne-luokan taistelulaiva, joka palveli kummassakin maailmansodassa.
Aluksen keskimmäinen tykkitorni poistettiin ja sen tilalle rakennettiin katapultti ja tilat neljälle lentokoneelle. Britannian kuninkaallinen laivasto miehitti aluksen 3. heinäkuuta 1940 Aleksandriassa operaatio Catapultissa. Se palasi palvelukseen toukokuussa 1943 Vapaan Ranskan laivastossa palvellen Välimerellä. Vuodesta 1945 aina vuoteen 1953 alus oli koululaivana ja lopulta proomuna ennen palveluksesta poistoa 17. helmikuuta 1953.
FS Provence (1913)
Provence oli Ranskan laivaston Bretagne-luokan taistelulaiva, joka palveli kummassakin maailmansodassa.
Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä 3. heinäkuuta 1940 Oraniin operaatio Catapultissa alus vaurioitui pahoin ja se ajettiin uppoamisen estämiseksi rantaan. Alus siirrettiin tilapäiskorjausten jälkeen Touloniin telakalle. Alus upotettiin 27. marraskuuta 1942 Ranskan laivaston mukana Toulonissa, jotta se ei joutuisi saksalaisten käsiin. Saksalaiset nostivat aluksen 11. heinäkuuta seuraavana vuonna ja sen 340 millimetrin tykit siirrettiin rannikkotykistölle Saint Mandierin linnakkeeseen.
Alus upotettiin 1944 sulkulaivaksi, mistä se nostettiin huhtikuussa 1949 romutettavaksi.
FS Paris (1912)
Paris oli Ranskan merivoimien Courbet-luokan taistelulaiva. Toisessa maailmansodassa se palveli Vapaan Ranskan laivastossa.
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Méditerranéelta La Seynestä. Sen köli laskettiin 10. marraskuuta 1911 ja alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1912. Alus valmistui 1. elokuuta 1914.
Ensimmäisen maailmansodan alus vietti Välimerellä. Alus tuki aluksi Montenegron maajoukkoja tykistöllään, minkä jälkeen se lähinnä valvoi Otrantonsalmen sulkua estäen Itävalta-Unkarin laivaston pääsyn Adrianmereltä.
Saksan hyökättyä Ranskaan aluksen varustaminen aloitettiin kiireesti. Se tuki liittoutuneiden joukkojen Cherbourgin puolustusta kesäkuussa ennen vetäytymistään Britteinsaarille. Operaatio Catapultissa brittijoukkojen miehittävät sen 3. heinäkuuta Plymouthissa.
Alus palveli varasto- ja majoitusaluksena, kunnes se sodan jälkeen palautettiin heinäkuussa 1945 Ranskalle. Alus hinattiin Brestiin, jossa se jatkoi palvelustaan varastoaluksena myyntiinsä 21. joulukuuta 1955 saakka. Se romutettiin kesäkuusta 1956 alkaen La Seynellä.
Pekka Heikkinen
Pekka Heikkinen voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
FS Jean Bart (1911)
Jean Bart oli Ranskan laivaston Courbet-luokan taistelulaiva.
Alus tilattiin Arsenal de Brestiltä osana vuoden 1910 laivasto-ohjelmaa ollen siten luokkansa nimikkoaluksen kanssa Ranskan laivaston ensimmäiset dreadnought-taistelulaivat. Sen köli laskettiin 15. marraskuuta 1910 ja alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1911. Alus valmistui 5. kesäkuuta 1913. Alus ajoi koeajoissa 22,6 solmua.
Ensimmäisen maailmansodan alus vietti Välimerellä, missä se osallistui Itävalta-Unkarin laivaston panssarikansiristeilijä "SMS Zentan" upottamiseen elokuussa 1914. Aluksen viinivarastoon osui 21. joulukuuta Adrianmerellä Itävalta-Unkarin laivaston sukellusveneen "SM Sg. U-21" laukaisema torpedo, onneksi viinivaraston takana ollut etummainen ammusvarasto ei lauennut. Alus sai suuren vuodon, mutta kykeni pääsemään Maltalle korjattavaksi. Loppusodan se oli valvomassa Otrantonsalmen sulkua, joka esti Itävalta-Unkarin laivaston pääsyn Adrianmereltä. Vuonna 1919 alus oli vielä sisaraluksensa "Francen" kanssa Sevastopolin operaatiossa.
Alus modernisoitiin 1926-1929, jolloin näkyvimmät muutokset olivat kahden etummaisen savuhormin yhdistäminen, maston korvaaminen kolmijalalla, suurempi komentosilta, parannettu tulenjohtokyky, pääaseiden korkeuskulman ja siten kantaman kasvattaminen sekä ilmatorjunta-aseistuksen lisääminen. Alus todettiin niin huonokuntoiseksi, että sen aseistus riisuttiin 1936 ja se muutettiin koululaivaksi Touloniin nimettynä "Océaniksi". Saksalaiset valtasivat aluksen miehittäessään Vichyn Ranskan 1942, minkä jälkeen sitä käytettiin ontelopanosten kehityskokeissa. Alus upposi liittoutuneiden ilmapommituksessa 15. maaliskuuta 1944 Toulonin satamaan, mistä se nostettiin 1945 ja alus romutettiin 1946-1947 Toulonissa.
Joensuu 1685 (albumi)
Joensuu 1685 on suomalaisen samaa nimeä kantavan yhtyeen ensimmäinen studioalbumi. Se on julkaistu vuonna 2008 levymerkillä Bone Voyage Recordings.
Vuonna 2012 verkkomedia Nuorgam valitsi albumin ”Nothingness”-kappaleen sivuston ”2000-luvun kotimaiset pophelmet” -listalle.
Kaikki kappaleet säveltänyt Joensuu 1685 sekä sanoittanut Mikko Joensuu, ellei toisin mainittu.
FS Jean Bart (1940)
Jean Bart oli Ranskan laivaston Richelieu-luokan taistelulaiva.
Aluksesta oli tehty noin 77 prosenttia Saksan hyökätessä Ranskaan. Se laskettiin keskeneräisenä vesille ja siirrettiin kesäkuussa 1940 Casablancaan turvaan. Alukselle oli asennettuna ainoastaan toinen sen pääaseiden torneista, ja toinen torni, jossa oli ainoastaan kaksi tykkiä asennettuna, kuljetettiin rahtialuksella. Saksan laivaston sukellusvene upotti rahtialuksen.
Yhdysvaltain noustessa maihin Pohjois-Afrikassa 8. marraskuuta 1942 alus taisteli Yhdysvaltain laivaston taistelulaivan "USS Massachusettsin" ja laivaston ilmavoimien pommittajien kanssa kärsien pahoja vaurioita. Alus ajettiin uppoamisen estämiseksi rantaan.
Alus palautettiin 1945 Ranskalle, ja sen rakennustöitä jatkettiin seuraavana vuonna Brestin telakalla uusien suunnitelmien pohjalta. Se aloitti koejot 16. tammikuuta 1949 ja se valmistui lopulta toukokuussa 1955. Alus osallistui Suezin kriisiin 1956, ja se siirrettiin seuraavana vuonna reserviin. Alus poistettiin palveluksesta 1961 ja romutettiin 1969.
Qonaqkənd
Qonaqkənd () on taajama Azerbaidžanin Quban piirissä. Se sijaitsee Kaukasusvuoristossa Vəlvələçayn sivujoen varrella 64 kilometriä Qubasta lounaaseen. Asukkaita on 1 600 henkeä (vuonna 2010).
Vuosina 1930–1959 Qonaqkənd oli samannimisen hallintopiirin keskus. Vuonna 1964 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Paikkakunta tunnetaan siellä kudotuista matoista. Seudun kanta-asukkaat ovat tateja.
Garci Rodríguez de Montalvo
Garci Rodríguez de Montalvo (tai "Garci Ordóñez de Montalvo") (n. 1450–1504) oli espanjalainen kirjailija. Rodriguez De Montalvo teki muun muassa oman versionsa ritariromaanista "Amadis de Gaula". Kalifornian osavaltion nimi tulee Rodríguez de Montalvon teoksesta "Las sergas de Esplandián", jossa on "California"-niminen saariparatiisi.
Jan Hernych
Jan Hernych (s. 7. heinäkuuta 1979 Praha) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 59 huhtikuussa 2009. Nelinpelissä hän on voittanut yhden ATP-turnauksen.
Grand Slam -turnauksissa Hernych on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa 2011. Hän pääsi turnaukseen mukaan karsintojen kautta. Ensimmäisellä kierroksella Hernych voitti Denis Istominin ja toisella kierroksella Thomaz Belluccin, kunnes hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan neloselle, Robin Söderlingille. Viisieräinen ottelu Belluccia vastaan kesti yli neljä ja puoli tuntia.
Kaksinpelissä Hernych pääsi ensimmäisen kerran ATP-turnauksen loppuotteluun 's-Hertogenboschissa vuonna 2006. Nelinpelissä hän voitti Münchenin turnauksen vuonna 2009 Ivo Minářin kanssa.
Hamed Haddadi
Hamed Haddadi (; s. 19. toukokuuta 1985 Ahvāz) on iranilainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Phoenix Sunsia. Hän on maan ensimmäinen NBA-pelaaja.
Hddadi pelasi koripalloa Shahin Ahvāzin juniorijoukkueissa. Kaudeksi 2002–2003 hän siirtyi Paykan Teheraniin, josta hän siirtyi vuonna 2003 Al-Nasriin. Haddadi pelasi seurassa vain lyhyen ajan ja vaihtoi saman vuonna superliigassa pelanneeseen Paykan Teheraniin. Kauden 2007–2008 ajan hän edusti Saba Battery Teherania. Elokuussa 2008 hän siirtyi NBA-seura Memphis Grizzliesiin. Kauden alussa hän pelasi myös joitakin pelejä D-liigan Dakota Wizardsissa. Vuonna 2013 Memphis kauppasi Haddadin Toronto Raptorsille, joka möi hänet pian Phoenix Sunsille.
Keshan diskografia
Kesha on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä. Hänen diskografiansa käsittää kaksi studioalbumia, yhden remixalbumin, kaksi EP-levyä ja useita singlejä sooloartistina sekä vierailevana artistina.
Spark
Spark (suom. "kipinä") voi tarkoittaa esimerkiksi:
Gianpiero Combi
Gianpiero Combi (20. marraskuuta 1902 Torino – 12. elokuuta 1956 Torino) oli italialainen jalkapalloilija.
Combi voitti kapteenina Italialle maailmanmestaruuden vuonna 1934. Hänen lisäkseen maalivahdeista samaan ovat yltäneet Italian Dino Zoff vuonna 1982 ja Espanjan Iker Casillas vuonna 2010.
Combi pelasi yhteensä 47 maaottelua vuosina 1924–1934.
Schilthorn
Schilthorn on 2 970 metriä korkea vuori Bernin Alpeilla, Bernin kantonissa, Sveitsissä. Sen huippu sijaitsee Bernin Alppien päävuorijonolta pohjoiseen, Sefinenfurgge-solan pohjoispuolella.
Huipulla on ravintola, Piz Gloria, jonne on kabiinihissiyhteys 2 677 metristä, Birgistä. Sieltä kabiinihissilinjat jatkuvat edelleen alemmas Mürrenin kylään, Gimmelwaldiin ja lähelle Stechelbergiä, laakson pohjalle, Schwarzmönchin juurelle. Vuoren ympärillä on myös useita eritasoisia vaelluspolkuja ulkoilijoita varten.
Yksinkertaisimmin huipulle voi vaeltaa nousemalla köysiratahissillä ensin 1 638 metrin korkeudella olevaan Mürrenin kylään, josta on olemassa vaihtoehtoisia reittejä kohti Schilthornia. Mürrenin ja Schilthornin välinen korkeusero on 1 332 metriä.
Somnia (runokokoelma)
Somnia on A. W. Yrjänän kolmas runokokoelma. Se ilmestyi Johnny Knigan kustantamana vuonna 2003, menestyksekkäiden "Arcanan" ja "Rotan" jälkeen.
Runokokoelma jakautuu kolmeen eri osaan:
Hilderaldo Bellini
Hilderaldo Luiz Bellini (7. kesäkuuta 1930 Itapira, São Paulo – 20. maaliskuuta 2014 São Paulo, São Paulo) oli brasilialainen jalkapalloilija.
Bellini voitti Brasilian joukkueessa maailmanmestaruuden vuosina 1958 ja 1962. Vuonna 1958 hän oli mestarijoukkueen kapteeni.
Metsä Wood
Metsä Wood on Metsä Groupin osa, joka valmistaa puutuotteita rakentamiseen ja teollisuudelle. Metsä Woodin liikevaihto vuonna 2011 oli 0,9 miljardia euroa, ja se työllistää noin 3 000 henkilöä.
Metsä Wood on mukana kehittämässä energiatehokasta rakentamista. Tällä alueella suurimpia hankkeita oli vuonna 2010 käynnistynyt ja vuonna 2012 valmistunut Helsingin puukerrostalokorttelin rakentaminen.
Metsä Woodin pääkonttori sijaitsee Espoon Tapiolassa.
Metsä Wood on osa Metsäliitto Osuuskuntaa, virallisesti osuuskunnan aputoiminimi. Toiminnallisesti ja kaupallisesti Metsä Wood on osa Metsä Group -ryhmää, jonka päämarkkina-alue on Eurooppa.
Metsäliitto Osuuskunnan juuret ovat 1900-luvun alussa Suomeen rantautuneessa osuuskuntaliikkeessä. Metsäliitto ryhtyi harjoittamaan mekaanista puunjalostusta 1940-luvun lopulla, jolloin ensimmäiset Metsäliiton sahat aloittivat toimintansa.
Finnforest oli yksi vuonna 1992 perustetun Metsäliitto-konsernin tytäryhtiöistä. Finnforest valmisti sekä markkinoi vaneria, sahatavaraa ja muita puutuotteita. Vuonna 2000 Finnforestiin yhdistettiin konsernin mekaanista metsäteollisuutta edustavat levy- ja sahateollisuudet sekä puiden kyllästys. Tällöin itsenäisinä yhtiöinä toimineet Oy Metsä Timber Ltd, Metsäliitto SW Oy ja Oy Metsä Prima Ltd fuusioitiin Finnforest Oyj:hin.
Finnforest sulautettiin Metsäliitto Osuuskuntaan vuonna 2006, minkä yhteydessä sen nimi muuttui Metsäliiton Puutuoteteollisuudeksi. Ulkomaanmarkkinoilla Metsäliiton Puutuoteteollisuus toimi edelleen Finnforest-nimellä. Vuoden 2012 helmikuussa Metsäliitto-konserni otti käyttöön brändinimen Metsä Group ja yhtenäisti yritysilmettään muun muassa ottamalla käyttöön uuden yritystunnuksen. Metsäliiton Puutuoteteollisuudesta tuli Metsä Wood.
Metsä Woodilla on Suomessa seitsemän sahaa, kaksi vaneritehdasta, kaksi Kerto-tehdasta, joissa valmistetaan järeitä palkki- ja puulevytuotteita, sekä liimapuutuotantoa Hartolassa, kyllästämö Kolhossa ja jaloste- ja lämpöpuutuotantoa Kaskisissa.
Insinööripuutuotteiden tuotekehitys tapahtuu Kerto-tehtaalla Lohjalla, ja puurakenteiden kehitystyötä tehdään Finnforest Merkissä Saksan Aichachissa. Erikoisvanereita kehitetään Suolahden jalostustehtaalla.
Tuotantolaitokset vuoden 2010 lopussa:
Bosnia ja Hertsegovinan koripalloliiga
Bosnia ja Hertsegovinan koripalloliiga on Bosnia ja Hertsegovinan korkein koripallosarja.
Sarja pelataan kaksivaiheisena. Ensimmäisellä kierroksella kaksitoista joukkuetta pelaavat toisiaan vastaan kaksinkertaisen sarjan. Loppukautena sarjaan tulevat mukaan joukkueet, jotka ovat mukana Adrianmeren liigassa.
Serhi Stah’ovskyi
Serhi Stah’ovskyi (, s. 6. tammikuuta 1986 Kiova) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 31 syyskuussa 2010. Kaksinpelissä hän on voittanut neljä ATP-turnausta ja nelinpelissä kolme.
Grand Slam -turnauksissa Stah’ovskyi on päässyt parhaimmillaan kolmannelle kierrokselle Yhdysvaltain avoimissa 2010, Australian avoimissa 2011 ja Ranskan avoimissa 2011. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi kolmannella kierroksella Feliciano Lópezille luovutettuaan toisessa erässä. Australian avoimissa Stah’ovskyi voitti Daniel Brandsin ja Łukasz Kubotin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Tommy Robredolle. Ranskan avoimissa hän hävisi David Ferrerille.
Kaksinpelissä Stah’ovskyi voitti ensimmäisen ATP-turnauksensa helmikuussa 2008 Zagrebissa. Turnauksen finaalissa hän voitti Ivan Ljubičićin. Toisen turnausvoittonsa hän saavutti vuonna 2009 Pietarissa pelatussa turnauksessa voittamalla finaalissa Horacio Zeballosin. Vuonna 2010 Stah’ovskyi voitti kaksi ATP-turnausta. Kesäkuussa ’s-Hertogenboschin finaalissa hän voitti Janko Tipsarevićin ja elokuussa New Havenin finaalissa Denis Istominin.
Argentiina-pokaali
Argentiinan puolustusministeri, eversti Pablo Riccheri lahjoitti vuonna 1903 maiden väliseen vapaakiväärin joukkuekilpailuun Argentiina-pokaalin, joka oli tiettävästi aikanaan maailman kallein kiertopalkinto.
Ensimmäisen kerran Buenos Airesissa 1903 oteltaessa pokaalin voitti Sveitsi. Se pitikin sitä hallussaan aina maailmansotaan saakka, mutta Lyonin kisoissa 1921 pokaali joutui Yhdysvaltain haltuun. Sveitsi voitti pokaalin Yhdysvalloilta takaisin vuonna 1925 ja puolusti sitä kolme kertaa menestyksellä, kunnes 1930 oli jälleen Yhdysvaltain vuoro. Sveitsi valtasi mestaruuden takaisin heti 1931, onnistui puolustamaan sitä 1933, mutta menetti sen Suomelle Roomassa 1935.
Jouduttuaan Viron haltuun (Helsinki 1937 ja Luzern 1939), se katosi tietymättömiin Viron jouduttua sotanäyttämöksi. Pokaali löytyi lopulta Neuvostoliitosta, joka palautti sen Argentiinaan. Tukholmassa 1947 oli Sveitsin vuoro jälleen voittaa kilpailu. Buenos Airesissa järjestetyissä MM-kilpailussa 1949 sen voitti Suomen joukkue, mutta 1952 se palasi jälleen sveitsiläisille.
Itse pokaali painaa 28 kg, on kiinteätä kultaa ja hopeaa ja maksoi aikanaan 35 000 kultafrangia. Pokaali esittää Argentiinan kansallistunnusmerkkiä, ohdaketta kantavaa enkeliä. Pokaalin mukana seuraa "kultainen kirja", jossa on kirjattuna kaikkien kiertopalkintoa koskevien kilpailujen tulokset.
Jack Skille
Jack Skille (s. 19. toukokuuta 1987 Madison, Wisconsin) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Colorado Avalanchessa. Rightin laitahyökkääjän vahvuudet ovat luistelussa ja aggressiivisuudessa. Skille pelaa useimmiten kolmos-nelosketjun laitahyökkääjänä.
Skille pelasi vuodet 2003–2005 NAHL-liigaa Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkueen mukana. Chicago Blackhawks varasi hänet koko NHL:n varaustilaisuuden seitsemäntenä pelaajana kesällä .
Vuodet 2005–2007 Skille kävi Wisconsinin yliopistoa. Hänen ensimmäinen kautensa siellä päättyi koko NCAA:n mestaruuteen keväällä 2006. Skille oli 13 osumallaan joukkueensa kolmanneksi paras maalintekijä Robbie Earlin ja Joe Pavelskin jälkeen. Toisella kaudellaan 2006–2007 hän pelasi loukkaantumisen takia vain 26 ottelua, mutta kevään 2007 Skille vietti Chicago Blackhawksin farmijoukkue Norfolk Admiralsissa, AHL:ssä.
Kaudeksi 2007–2008 Skille siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Chicago Blackhawksin organisaatioon. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan farmijoukkue Rockford IceHogsissa ja NHL:n puolella 16 ottelua toi tehot 3+2=5. Skille teki NHL-debyyttinsä 30. joulukuuta 2007 Los Angeles Kingsiä vastaan ja hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 8. tammikuuta 2008 Montréal Canadiensin Cristobal Huetin taakse. Skille pelasi myös seuraavat kautensa 2008–2009 ja 2009–2010 suurimmaksi osaksi Rockfordissa. Hän pelasi molempina kausina yhteensä 14 NHL-ottelua tehoin 2+1=3. Heinäkuussa 2010 Skille teki vuoden mittaisen ja 600 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen Blackhawksin kanssa.
Kausi 2010–2011 oli Skillelle ensimmäinen kokonainen NHL:ssä. Helmikuussa 2011 hänet kaupattiin Hugh Jessimanin ja David Pacanin kanssa Florida Panthersiin vaihdossa Michael Frolíkiin ja Alexander Salákiin. Yhteensä Skille teki NHL:ssä 62 runkosarjaottelussa tehot 8+11=19. Kesäkuussa 2011 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Panthersin kanssa.
Skille edusti Yhdysvaltoja vuoden 2011 MM-kilpailuissa. Hän on aiemmin pelannut myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista jälkimmäinen turnaus päättyi pronssiin. Skille voitti myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2005 sekä hopeaa vuonna 2004.
Wapaita Aatteita
Wapaita Aatteita oli suomenkielinen aikakauslehti, joka ilmestyi vuosina 1889–1890. Lehden vastaavina toimittajina toimivat kirjailija Minna Canth ja toimittaja A. B. Mäkelä.
Wapaita aatteita -lehden sisältö oli usein käännöksiä keskieurooppalaisista kirjoista tai kirjoituksista. Lehteen kirjoittivat esimerkiksi suomalaiset A. J. Mela ja N. R. af Ursin. Ulkomainen sisältö oli usein luonnontieteiden tutkijoilta ja kaunokirjallisuus aikansa tunnetuilta henkilöiltä, kuten Leo Tolstoilta tai Fjodor Dostojevskilta. Lehden julkaiseminen loppui jo puolentoista vuoden kuluttua aloittamisesta, kun se ei enää saanut ennakkosensuurin hyväksyntää. Lehdessä olikin usein maininta numeron julkaisun viivästymisestä, kun jokin artikkeli oli poistettava julkaisusta. Kerran yksi painos takavarikoitiin kokonaan kirjapainosta. Vapaa-ajattelijat ovat sanoneet sen olleen ensimmäinen suomenkielinen lehti, joka edusti heidän ihanteitaan.
U-41 (1939)
U-41 oli Saksan laivaston IXA-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa. Alus tilattiin 21. marraskuuta 1936 AG Weseriltä Bremenistä ja aluksen kölin lasku tapahtui 27. marraskuuta 1937 telakkanumerolla 946. Alus laskettiin vesille 28. tammikuuta 1939 ja otettiin palveluskäyttöön 22. huhtikuuta ensimmäisenä komentajanaan Gustav-Adolf Mugler.
"U-41" liitettiin palvelukseen otettaessa 6. Sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 19. elokuuta 1939 Wilhelmshavenista ensimmäiselle partiomatkalleen. Alus matkasi Portugalin rannikolle ennen kuin se palasi Britteinsaarten länsipuolelta kiertäen Pohjanmerelle. Se pysäytti 16. syyskuuta Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön rahtialukset "S/S Vegan" (1073 grt) ja "S/S Suomen pojan" (1099 grt) ennen paluutaan Wilhelmshaveniin 17. syyskuuta. Molemmat laivat pakotettiin seuraamaan sukellusvenettä Saksaan.
Alus lähti toiselle purjehdukselleen 7. marraskuuta, ja se upotti vielä samana päivänä torpedoimalla brittiläisen "Cresswellin" (275 grt) ja norjalaisen "Arne Kjoden" (11019 grt). Pari päivää myöhemmin alus upotti brittiläisen "Darinon" (1351 grt). Sen viimeinen upotus toisella matkallaan oli ranskalainen "Les Barges II" (296 grt) 21. marraskuuta. Alus palasi 7. joulukuuta satamaan.
"U-41" lähti 27. tammikuuta 1940 Helgolandista. Alus upotti matkansa ainoan aluksen 5. helmikuuta brittiläisen "Beaverburnin" (9874 grt). Samassa yhteydessä sukellusveneen laukaisema torpedo vaurioitti hollantilaista "Ceroniaa" (8096 grt). Torpedojen laukaisun jälkeen aluksen kimppuun kävi Britannian kuninkaallisen laivaston A-luokan hävittäjä "HMS Antelope" syvyyspommein upottaen sukellusveneen Irlannin etelärannikolle. Aluksen koko miehistö sai surmansa.
René Nyberg
Ernst René Anselm Nyberg (s. 13. helmikuuta 1946 Helsinki) on suomalainen pitkän uran tehnyt diplomaatti ja East Office -konsulttiyrityksen aiempi toimitusjohtaja. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2013.
Nyberg valmistui ylioppilaaksi Helsingin Saksalaisesta koulusta vuonna 1965 ja valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1969. Suomen ulkoasiainministeriön palvelukseen hän astui vuonna 1971 ja hoiti vuoteen 2004 erilaisia tehtäviä Moskovassa, Leningradissa, Brysselissä, Bonnissa ja oli Suomen pysyvä edustaja Etyjissä Wienissä vuosina 1992–1995. Vuonna 2000 hänet nimitettiin suurlähettilääksi Moskovaan, ja vuonna 2004 hän siirtyi suurlähettilääksi Berliiniin. East Officen toimitusjohtajana Nyberg aloitti vuonna 2008.
Nybergin puoliso on professori Kaisa Nyberg. Hänen serkkunsa on pianisti Hillel Tokazier. Teoksessa "Viimeinen juna Moskovaan" Nyberg kertoo juutalaisen äitinsä Fannyn suvun vaiheista ja taustoittaa itäeurooppalaista juutalaisuutta. Teos oli palkintoehdokkaana Suuren Journalistipalkinnon Vuoden kirja -kategoriassa 2015.
Kevin Chen
Kevin Nai Chia Chen (s. 2. huhtikuuta 1979 Taipei) on taiwanilainen moottoriurheilija. Hän on ensimmäinen taiwanilainen, joka on saanut FIA:lta kilpailulisenssin autourheilusarjoihin.
Chen aloitti uransa Yhdysvalloissa Amerikan Sport Car Clubissa voittaen Touring 2 -sarjan mestaruuden vuonna 2003 ja 2004. Vuonna 2005 hän sijoittui toiseksi Show Room Stock B -sarjassa ja Pro Spec Miata -sarjassa. Hänet muistetaan erityisesti kilpailusta, jossa hän lähti neljännestä ruudusta ja putosi viimeiseksi osuttuaan seinään, mutta onnistui nousemaan seitsemänneksi ohittaen jopa 30 autoa. Vuonna 2007 Chen kilpaili Aasian Formula Renault V6 -sarjassa saavuttaen muutaman palkintosijan. Seuraavana vuonna hän jatkoi sarjassa saavuttaen tasaisesti palkintosijoja. Chen kilpaili Aasian GP2-sarjassa kaudella 2008–2009 saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2009 Chen jatkoi Formula V6 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa. Chen myös kilpaili Britannian F3-sarjassa Räikkönen Robertson Racing -tallissa saavuttaen muutaman pistesijan. Hän jatkoi sarjassa seuraavana vuonna saavuttamatta pisteitä. Chen ajoi myös Span 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2010 hän kilpaili World Touring Car Championship -sarjassa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi kilpailussa.
Iridescent
Iridescent on Linkin Parkin neljännen studioalbumin, "A Thousand Suns" neljäs single, joka julkaistiin toukokuussa 2011. Musiikkivideon kappaleeseen on ohjannut Joe Hahn. "Iridescent" on myös "" -elokuvan teemakappale.
Transformers-elokuvaa varten kappaleesta on tehty myös lyhyempi versio. Mike Shinoda sanoi, että yhteistyö alkoi siitä, kun Transformersin ohjaaja Michael Bay soitti hänelle, ja kysyi yhtyeen mahdollisuutta jatkaa Transformersin teemakappaleen tekemistä. Yhdessä he päättivät, että "Iridescent" voisi olla sopiva kappale elokuvaan, koska se on ollut yhtyeen keikoilla fanien suosikkikappale.
Elokuvan säveltäjä Steve Jablonsky, joka on pitkäaikainen yhtyeen fani, hyväksyi kappalevalinnan, sanomalla, että laulu sopii hyvin elokuvan tarinaan. Sekä Shinoda että Jablonsky olivat sitä mieltä, että kappale on sopiva valinta elokuvaan, koska elokuvaa on mainostettu "vakavammaksi" kuin edellidet elokuvat.
Kappaleeseen tehty musiikkivideo julkaistiin 3. kesäkuuta 2011.
Digitaalinen single:
CD, UK iTunes single
Promotional US CD single
Single debytoi Billboardin Alternative Songs -listan sijalla 31. Parhaimmillaan se on ollut listan sijalla 21. Billboard Hot 100 -listalla single on ollut parhaimmillaan sijalla 81.
Nancy Guillén
Nancy Guillén (s. 14. lokakuuta 1976) on elsalvadorilainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili moukarinheitossa. Hän voitti Keski-Amerikan ja Karibianmeren kisoissa ja mestaruuskilpailuissa yhteensä neljä mitalia vuosina 1997–2002. Guillén heitti ennätyksensä 62,43 metriä San Salvadorissa vuonna 2001.
Antonio da Cudan
Antonio Ruben da Cudan (1940 Italia) on italialaissyntyinen kuvanveistäjä, jolla on useita isoja pronssiveistoksia Suomessa, muun muassa Helena Takalon patsas Pyhäjärvellä, Tapiolan Garden-hotellin vieressä oleva veistos, Raahessa suihkulähdeveistos "Täysikuu", Ylivieskassa "Elämän vesi" patsas, sekä Jämsän laskettelijapatsas.
Omega-6-rasvahapot
Omega-6-rasvahapot ovat moni­tyydyttymättömiä rasva­happoja, joiden hiiliketjun ensimmäinen kaksoissidos metyyliryhmän päästä laskettuna on kuudennessa hiili-hiili-sidoksessa.
Yleisin omega-6-rasvahappo on linolihappo, joka kuuluu välttämättömiin rasva­happoihin. Myös arakidonihappo on omega-6-rasvahappo. Niitä esiintyy varsinkin kasviöljyissä.
Omega-6-rasvahapolla on suotuisia vaikutuksia ja se on elimistön välttämätön rasvahappo, mutta länsimainen ruokavalio sisältää usein liiallisen määrän omega-6-rasvahappoa jolloin omega-6-rasvahapon epäsuotuisat vaikutukset saattavat tulla esiin. Omega-3-rasvahapon on arveltu kumoavan omega-6-rasvahapon haitallisia vaikutuksia, joten olisi tärkeää huolehtia oikeasta rasvahappojen suhteesta ravinnossa.
Omega-6-rasvahapot vaikuttavat verenpaineeseen ja erilaisiin immuunireaktioihin. Niiden arvellaan lisäävän joitakin tulehdussairauksia. Tutkimuksessa on havaittu ainakin linolihapon ja arakidonihapon mahdollinen vaikutus tulehduksellisten suolistotautien puhkeamiseen.
Liiallinen omega-6-rasvahappojen saanti voi lisätä kuolleisuutta. "British Medical Journal"issa vuonna 2013 julkaistun raportin mukaan "Sydney Diet Heart Study" -seurantatutkimuksen (1966–73) osanottajien kokonaiskuolleisuus, sydän- ja verisuonitautikuolleisuus sekä sepelvaltimotautikuolleisuus lisääntyivät ryhmässä, joka vaihtoi tyydyttynyttä rasvaa sisältävän voin omega-6-rasvahappoja sisältäviin öljyihin ja margariineihin.
Sasu Moilanen
Sasu Moilanen (s. 1966) on suomalainen ääninäyttelijä ja muusikko. Hän on vaikuttanut muun muassa rumpalina yhtyeessä Hearthill. Hän lauloi a cappella -yhtye Veeti & The Velvetsissä 1990-luvun alussa. Moilanen on julkaissut yhden sooloalbumin laulajana.
Matalan äänensä vuoksi Moilanen on myös ollut ääninäyttelijänä mainoksissa ja elokuvissa. Hän on perustanut spiikkausta varten Murina oy:n, jonka studio sijaitsee Helsingissä.
Moilanen julkaisi sooloalbuminsa "Ensimmäinen" vuonna 1999. Albumilta julkaistuista singleistä "Lupaan sulle kuun" sai paljon radiosoittoa ja pysyi Suomen virallisella listalla kuusi viikkoa sijoittuen parhaimmillaan kahdeksanneksi.
Gonzalo Rojas
Gonzalo Rojas Pizarro (20. joulukuuta 1917 Lebu, Chile – 25. huhtikuuta 2011 Santiago de Chile Chile) oli chileläinen runoilija. Hänen tuotantonsa kuuluu yhä jatkuvan 1900-luvun latinalaisen avantgarde-kirjallisuuden perinteeseen.
Rojas oli hiilikaivostyöläisen seitsemäs poika. Myöhemmin hänestä tuli Santiago de Chilessä ilmestyvän Antarctica-lehden toimittaja ja opettaja Valparaisoon.
Vuosina 1938–1941 hän kuului surrealistiseen Mandrágora-ryhmään, jonka perustivat Braulio Arenas, Teófilo Cid ja Enrique Gómez Correa. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi 1948 Santiagossa.
Chilen sotilasvallankaappauksen aikana 1973 hän lähti maanpakoon. Hän menetti diplomaatin asemansa, eikä hän saanut opettaa missään chileläisessä yliopistossa. DDR:n Rostockin yliopisto tarjosi hänelle opettajanpaikan. Hän opetti yliopistoissa Saksassa, Yhdysvalloissa, Espanjassa ja Meksikossa.
Guggenheim-stipiendin ansiosta Rojas palasi 1979 Chileen Chillániin 400 kilometrin päähän pääkaupungista, tosin vieläkään hänelle ei sallittu opetustehtäviä.
Rojas asui Yhdysvalloissa 1980–1994. Vuodet 1980–1985 hän oli Columbian yliopistossa Chicagon yliopistossa vieraileva professori, vuodet 1985–1994 professorina Brigham Young Universityssa. Myöhemmin hän palasi kotimaahan.
Rojas on saanut Chilen valtion kirjallisuuspalkinnon ja Kuningatar Sofian iberoamerikkalaisen runopalkinnon, molemmat 1992. Lisäksi hän on saanut Meksikon Octavio Paz -palkinnon ja Argentiinan José Hernández palkinnon. Hän on saanut myös vuoden 2003 Cervantes-palkinnon.
Häntä pidettiin Chilen merkittävimpiin kuuluvana kirjailijana.Rojasin runoja on ilmestynyt Jukka Koskelaisen suomennoksina antologiassa "Aavistuksia rituaalipuvussa" (WSOY, 2000)
Dariush Mehrjui
Dariush Mehrjui (s. 8. joulukuuta 1939 Teheran, Iran) on iranilainen elokuvaohjaaja. Mehrjui muutti vuonna 1959 Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli elokuvataidetta Kalifornian yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1964 Mehrjui perusti yhdessä muiden iranilaisten kanssa kirjallisuuslehden, jonka tarkoituksena oli tehdä iranilaista nykykirjallisuutta tunnetuksi länsimaissa. Mehrjui palasi Iraniin kirjoitettuaan ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa. Alkuperäinen iranilaiseen kansantarustoon pohjautuva elokuvaprojekti kaatui ja hän päätyi ohjaamaan kaupallisesti epäonnistuneen James Bond -parodian "Almaas 33".
Mehrjuin toinen pitkä elokuva oli vuonna 1969 valmistunut "Lehmä". Se oli Iranin valtion rahoittama, mutta siitä huolimatta se kiellettiin kotimaassaan synkän maaseutukuvauksen johdosta. Elokuva palkittiin Venetsian elokuvajuhlien kriitikkopalkinnolla. Myöhemmin elokuva on valittu parhaaksi iranilaiseksi elokuvaksi useissa iranilaisten kriitikoiden järjestämissä äänestyksissä. Mehrjuin "Lehmän" jälkeisiin palkittuihin elokuviin kuuluu muun muassa vuonna 1993 valmistunut "Sara", joka pohjautuu Henrik Ibsenin näytelmään Nukkekoti.
Iranin ulkopuolella Mehrjuin elokuvia on nähty pääasiassa elokuvafestivaaleilla. Hänen elokuvansa ovat saaneet 49 kotimaista ja kansainvälistä palkintoa.
Jakub Černý
Jakub Černý (s. 5. maaliskuuta 1987 Litvínov, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija.
Černý on HC Litvínovin kasvatti. Hän edusti joukkuetta 16-vuotiaaksi asti kevääseen 2003 saakka, jonka jälkeen Černý siirtyi HC České Budějoviceen. Siellä kolmannella kaudellaan 2005–2006 hän teki myös debyyttinsä miesten peleissä pelaamalla neljä ottelua 2. Národní hokejová ligan HC Strakonicessa.
Kaudeksi 2006–2007 Černý palasi HC Litvínoviin, jossa hän pelasi Extraliigan tulokaskautensa. Černý teki liigan runkosarjassa 28 ottelussa kaksi syöttöpistettä. Hän pelasi ison osan kaudestaan myös kaksi sarjatasoa alempana SK HC Baník Mostin riveissä, joita Černý edusti kauden loppuun ja oli nostamassa seuraavaksi kaudeksi 1. Národní Hokejová Ligaan. Joukkue tuli hänelle kolmen ottelun verran tutuksi myös kaudella 2007–2008, joka oli Černýn ensimmäinen kokonainen Extraliigassa. Hän HC Litvínovissa 51 runkosarjaottelussa tehot 5+3=8.
Kausi 2008–2009 oli Černýlle pisteiden valossa paras Extraliigassa tehdessään 48 ottelussa tehot 17+9=26. Hän oli HC Litvínovin kolmanneksi paras maalintekijä František Lukešin ja Viktor Hüblin jälkeen.
Huhtikuussa 2011 Černý teki vuoden mittaisen sopimuksen SM-liigajoukkue TPS:n kanssa. Černý epäonnistui TPS:ssa, ja hän teki 30 ottelussa vain neljä pistettä. Hän tippui kolmos- ja nelosketjuihin, ja hänen sopimuksensa lopulta purettiin. Joulukuussa Černý palasi Litvínoviin.
Černý pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 ja alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2005.
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2009
Vuoden 2009 yleisurheilun alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut käytiin 23.–26. heinäkuuta Novi Sadissa, Serbiassa.
Barbara McLean
Barbara McLean (1909 – 28. maaliskuuta 1996) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän halusi alun perin näyttelijäksi ja työskenteli isänsä elokuvalaboratoriossa. Näyttelijänuran kariuduttua McLean päätyi elokuvaleikkaajaksi. Hänen ensimmäinen leikkaustyönsä oli vuonna 1929 valmistunut "Keimailija". McLean kuului Hollywoodin harvoihin naiselokuvaleikkaajiin ja uransa huipulla hänen vuosiansionsa olivat ennennäkemättömät 25 000 dollaria. McLean oli tuottajana aviomiehensä Robert D. Webbin ohjaamassa elokuvassa "Miekalla ja ristillä" (1955). McLean sai parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon vuoden 1944 elokuvasta "Wilson". Sen lisäksi hän oli kuudesti ehdolla palkinnon saajaksi.
Itsenäisyyspuolue (Islanti)
Itsenäisyyspuolue () on islantilainen liberaalikonservatiivinen ja euroskeptinen puolue, joka on ollut vuoden 2017 vaalien jälkeen 16 paikallaan Islannin parlamentin Alltingin suurin puolue.
Itsenäisyyspuolue perustettiin vuonna 1929 Konservatiivipuolueen ja Liberaalipuolueen yhdistyessä. Itsenäisyyspuolue alkoi ajaa Islannin itsenäistymistä Tanskasta maiden välisen unionilain puitteissa. Itsenäisyyspuolue on ollut äänimäärällä mitattuna kaikissa Islannin vaaleissa maan suurin puolue aina perustamisestaan lähtien vuoden 2009 vaaleihin asti, jolloin sosiaalidemokraatit nousivat sen edelle. Seuraavissa vuoden 2013 vaaleissa Itsenäisyyspuolue palasi jälleen Islannin suurimmaksi puolueeksi, ja pysyi sellaisena myös seuraavissa vaaleissa vuonna 2016 ja 2017.
Malmin kirkko
Malmin kirkko on Kristian Gullichsenin suunnittelema kirkkorakennus Helsingin Malmilla. Se kuuluu Malmin seurakuntaan ja on sen pääkirkko. Kirkon vihki käyttöön piispa Aimo T. Nikolainen 13. syyskuuta 1981.
Rakennuksen kirkkosaliin mahtuu 300 henkeä, mutta tämä nousee 800 henkeen mikäli kirkkosali, seurakuntasali ja musiikkisali yhdistetään tilaan. Kirkkosalin lattia, saarnatuoli ja alttarikoroke ovat Nunnalahden vuolukiveä, katto mäntypaneelia ja penkit oregonmäntyä. Alttari ja kastemaljan alusta on Lapin marmoria.
Samalla paikalla sijaitsi aiemmin Malmin vanha kirkko, joka purettiin nykyisen tieltä vuonna 1980.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – naisten permanto
Naisten permantovoimisteluun Helsingin olympiakisoissa 1952 osallistui 134 urheilijaa ja he edustvat 18 eri kansakuntaa.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1910
Vuoden 1910 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Loosduinenissa (Haag, Alankomaat). Kilpailut olivat neljännettoista maailmanmestaruuskilpailut ammunnassa. Ohjelmassa oli vapaakivääri ja vapaapistooliammunta.
Argentiinan jalkapalloliitto
Argentiinan jalkapalloliitto (, AFA) on Argentiinan jalkapallon hallitseva elin. Se on perustettu 1893 ja FIFAan se liittyi 1913. Liiton puheenjohtaja on Julio Grondona ja varapuheenjohtaja Daniel Passarella. Grondona on toiminut liiton puheenjohtajana vuodesta 1973.
Ilpo Mikkonen
Ilpo Mikkonen (s. 12. marraskuuta 1960 Oulu) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt paljon rooleja teatterissa ja toiminut dubbaajana. Hän osaa sujuvasti suomea ja englantia, sekä kohtalaisesti ruotsia ja viroa.
Pädi
Pädi on patja, jota käytetään ulkona boulderoitaessa. Pädin tarkoituksena on varmistaa kiipeilijän turvallisempi alastulo ja estää loukkaantumisia pudotessa. Turvallisuuden parantamiseksi kiipeilijällä on usein spottaaja. Spottaajan tarkoitus on ohjata putoava kiipeilijä niin, että tämä putoaa pädille.
Pädejä on olemassa erikokoisia ja niiden täytteenä käytetään vaahtomuovia. Yleisin koko on noin 130 × 130 × 10 senttimetriä, mutta isompia ja pienempiä löytyy myös.
Pädi voidaan yleensä taittaa vähintään kaksinkerroin, jolloin sitä on helpompi kuljettaa. Pädissä on usein myös olkaimet, joista sen saa repun tavoin asetettua selkään. Joissakin pädeissä on erikseen läppä, jonka saa kietaistua taitetun pädin alaosan yli. Tällöin pädin sisälle muodostuu tasku, johon voi laittaa tavaraa.
Anders Burius
Erik Anders Burius, alkujaan "Jonsson" (2. elokuuta 1956 Eskilstuna, Ruotsi – 7. joulukuuta 2004 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen aatehistorioitsija ja vuodet 1995–2004 Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosaston johtaja. Hänet tunnetaan niin sanottuna "KB-miehenä" hänen varastettuaan ja myytyään kirjaston kokoelmista 20–30 arvokasta kirjaa.
Burius opiskeli Uppsalan yliopistossa, jossa hän väitteli 1984 aatehistoriasta aiheenaan "Ömhet om friheten – Studier i frihetstidens censurpolitik". Hän suoritti myös oikeustieteen, kirjastonhoitajan ja kiinteistönvälittäjän tutkinnot. Valmistuttuaan hän työskenteli muun muassa Karoliinisen instituutin kirjastossa. 1980-luvun lopulla hän haki Lundin yliopistosta kirjahistorian professuuria, mutta ei tullut valituksi, vaikka teki nimitysprosessista valituksen. Niinpä hän oli jonkin aikaa juristin uralla, ennen kuin palasi 1995 kirjastoalan tehtäviin Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosastolle.
Burius kirjoitti Ruotsin akatemian toimeksiannosta Akatemian Nobel-kirjaston historian.
Kirjassa "Biblioteken, kulturen och den sociala intelligensen" (1995 toim. Lars Höglund) Burius kirjoitti artikkelissaan näkemyksensä, että kaiken kirjastohistoriallisen tutkimuksen ei tarvitse olla tieteellistä sen ankarassa merkityksessä. Sen sijaan Burius tähdensi käytännön kokemuksen merkitystä ja kokoelmien tuntemusta ammatillisessa toiminnassaan.
Sveriges Radio P1:ssä esitettiin vuonna 2009 Buriuksesta Jesper Huorin dokumentti "Bibliotekarien", joka on saanut palkinnon Stora radiopriset.
Daniel Lind Lagerlöf on vuonna 2010 tehnyt televisiolle draamasarjan "Kirjavaras" ("Bibliotekstjuven"), joka on saanut aiheensa "KB-mieheen" liittyvistä tapahtumista. Sen esittää Suomessa FST huhtikuussa 2011. Ohjaaja luonnehtii sarjaa, että se on "tositapahtumiin perustuva draama", "ei draamadokumentti".
Varkauksien paljastuttua 2004 Burius räjäytti itsensä ja asuntonsa.
Pyörösähkörauskut
Pyörösähkörauskut (Narcinidae) on sähkörauskukaloihin kuuluva rustokalaheimo, jonka lajeja tavataan valtameristä.
Pyörösähkörauskuihin kuuluu lähteestä riippuen 37–41 lajia ja useita lajeja on vielä todennäköisesti tieteelle kuvailemattomia. Heimo voidaan jakaa kahteen alaheimoon Narcininae ja Narkinae, joissa on yhteensä 9 sukua. Eräät iktyologit luokittelevat Narkinae-alaheimon omaksi heimokseen Narkidae.
Pyörösähkörauskujen heimon lajit ovat pieniä tai keskikokoisia rauskuja ja suurikokoisimmat saavuttavat noin 75 cm:n pituuden. Eturuumis on kiekkomainen ja muodoltaan pyöreä tai soikea. Leveissä rintaevissä on sähköelimiä, jotka kykenevät aiheuttamaan suurimmillaan 37 V:n jännitteen. Pyrstö on pitkähkö ja pyrstöevä hyvin kehittynyt "Narcininae"-alaheimon lajeilla selkäeviä on kaksi samankokoista ja "Narkinae"-alaheimon lajeilla niitä on vain yksi. Alaheimojen lajit eroavat toisistaan myös suun perusteella. Narcinidae-alaheimon kaloilla suun ympäristössä on syvä uurre ja kala kykenee työntämään pitkät leukansa ulospäin, kun "Narkinae"-alaheimoon kuuluvilla lajeilla uurre on matalampi ja leuat lyhyemmät. Vinossa suussa on useita pieniä teräväkärkisiä hampaita. Pyörösähkörauskut lisääntyvät ovovivipaarisesti.
Pyörösähkörauskuja tavataan lauhkeista ja lämpimistä meristä. "Narcininae"-alaheimoon kuuluvia lajeja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. "Narkinae"-alaheimon levinneisyys rajoittuu indoläntiselle Tyynellemerelle. Lajit elävät hiekka ja mutapohjilla ja toisinaan niitä tavataan myös koralliriutoilla. Pyörösähkörauskut elävät yleensä 250–1 000 metrin syvyydessä merenpinnasta. Heimon lajien ravintoa ovat pienet kalat, äyriäiset ja monisukasmadot. Niitä saadaan toisinaan trooleilla sivusaaliiksi ja pyrstön liha on syötävää.
Kirjavaras
Kirjavaras ("Bibliotekstjuven") on ruotsalainen television minidraamasarja, jonka on vuonna 2010 ohjannut Daniel Lind Lagerlöf ja käsikirjoittanut Malin Lagerlöf. Sarja perustuu tositapahtumiin, Kuninkaallisen kirjaston käsikirjoitusosaston johtajan Anders Buriuksen tekemiin kirjavarkauksiin, mutta ei ole dokumentti.
Sarja heijastaa ruotsalaista luokkayhteiskuntaa. Päähenkilö, kirjallisuudentutkija John Johnsson kokee jäävänsä taustansa ja nimensä vuoksi syrjään virkanimityksissä. Hän ottaa uuden nimen Manneus ja pääsee Kuninkaallisen kirjaston assistentiksi, joskin ansiot pienenevät. Hän yrittää käytöstapojaan ja pukeutumistaan kehittämällä päästä haikailemiinsa piireihin. Tiukka taloudellinen tilanne ajaa hänet ahtaalle, ja hän alkaa myydä kirjaston kirjoja. Kriitikko Harri Römpötin mukaan sarja on laadukasta draamaa ja sykähdyttävä sivistynyt jännäri.