hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Emäntäkoulu
Emäntäkoulu oli aiemmin Suomessa oppilaitos, joka antoi naisille opetusta maalaiskotien hoidossa.
Emäntäkoulujen tarkoituksena oli vuonna 1929 annetun asetuksen mukaan antaa naisille opetusta maalaiskotien hoitajille kuuluvissa tehtävissä sekä muutenkin edistää kotitalouden kohottamista tarkoittavaa toimintaa.
Emäntäkoulut olivat maataloushallituksen valvonnan alaisia. Koulun toimintaa valvoi kolmihenkinen johtokunta.
Emäntäkoulukurssin lisäksi voitiin emäntäkouluun järjestää "kotitalouskoulukurssi" joko koulun vakinaisena jokavuotisena oppikurssina tai maataloushallituksen suostumuksella ajoittaisena kurssina. Muita erikoiskursseja voitiin järjestää maataloushallituksen suostumuksella. Erikoiskurssit kestivät vähintään kaksi ja enintään kahdeksan viikkoa. 1950-luvulla myös lastenhoito tuli emäntäkoulujen opetusohjelmaan, ja vuosikymmenen lopulla useimmissa Suomen 25 emäntäkoulusta toimi tarkoitusta varten lastentarha. Lastenhoidon opetuksesta vastasivat yleensä terveyssisar ja lastenhoitaja.
Emäntäkoulun muita opettajia olivat yleensä maatalous- ja kodinhoitoaineiden opettaja, talousopettaja, puutarhaopettaja ja käsityönopettaja.
Emäntäkoulukurssi kesti yhden vuoden, ja se alkoi vuodenvaihteesta ja päättyi jouluun. Emäntäkoulukurssilla annettiin opetusta seuraavissa aineissa: kodinhoito, ruokatalous, puutarhanhoito, käsityöt, maatalousaineet, lastenhoito, terveys- ja sairashoito, yhteiskuntaoppi, kasvatusoppi, laskento, kirjanpito ja asioimiskirjoitus. Vuoden mittaan opetus noudatti maatalon vuodenkiertoa: keväällä opiskeltiin puutarhanhoitoa, syksyllä sadonkorjuuta, säilöntää ja teurastusta, talvella karjanhoitoa, kudontaa ja ompelua.
Kotitalouskoulukurssi kesti joko viisi kuukautta, jolloin se alkoi toukokuun alussa ja päättyi lokakuun alkupuolella, tai seitsemän kuukautta, jolloin se alkoi huhtikuun alussa ja päättyi lokakuun lopussa. Kotitalouskoulukurssilla annettiin opetusta seuraavissa aineissa: kodinhoito, ruokatalous, puutarhanhoito, käsityöt, pienkarjanhoito, lastenhoito, terveys- ja sairashoito, yhteiskuntaoppi, kirjanpito ja asioimiskirjoitus.
Päästäkseen oppilaaksi emäntäkouluun hakijan tuli olla täyttänyt 17 vuotta sekä esittää todistukset siitä, että hän oli suorittanut ylemmän kansakoulun oppimäärän tai että hänellä oli vastaavat tiedot, että hän oli hyvämaineinen, että hänellä oli terve ruumiinrakenne, ettei hän sairastanut tarttuvaa tautia ja että hänellä oli holhoojan suostumus, jos hän oli alaikäinen.
1950-luvun lopulla Suomessa toimivat seuraavat emäntäkoulut:
Monastyrštšina
Monastyrštšina () on kaupunkityyppinen taajama ja Monastyrštšinan piirin keskus Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Dneprin vesistöön kuuluvan Vihrajoen (Вихра) varrella, Smolenskista 60 kilometriä länsilounaaseen. Valko-Venäjän rajalle on linnuntietä vajaa 30 kilometriä.
Vuonna 2010 taajamassa asui 2 293 ja koko piirissä 5 958 henkeä.
Asutus, tulliasema ja kauppahuone paikkakunnalle perustettiin 1300-luvulla. Uskomusten mukaan paikalla sijaitsi jo aiemmin luostarin skiitta eli munkkiyhteisö. Paikkakunta mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäisen kerran vuonna 1784. Neuvostovuosina paikkakunnalla oli pellavantuotantoa, juustonvalmistusta, tiilituotantoa ja asfalttiasema.
Puolan Fed Cup -joukkue
Puolan Fed Cup -joukkue edustaa Puolaa Fed Cupissa. Se toimii Puolan Tennisliiton alaisuudessa. Puola osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Kaiken kaikkiaan Puola on pelannut 108 maaottelua, joista voittanut 57 ja hävinnyt 51. Puola on päässyt parhaimmillaan puolivälieriin vuonna 1992.
Työaikalautakunta
Työaikalautakunta oli aiemmin Suomessa valtion lautakunta työaika-asioiden valmistelua varten.
Työaikalautakunta asetettiin valtioneuvoston päätöksellä vuonna 1919. Lautakunnan tehtävänä oli valmistella asioita, jotka koskivat kahdeksan tunnin työajasta annetussa laissa mainittuja poikkeuksia työaikalain mukaisesta työn järjestelystä sekä vaadittaessa antaa lausuntoja muistakin lain soveltamisalaa koskevista kysymyksistä.
Lautakunnan asetti valtioneuvosto aina vuodeksi kerrallaan. Lautakunnassa oli kuusi jäsentä, joista puheenjohtajan ja varapuheenjohtaja tuli olla puolueettomia lakimiehiä sekä neljästä muusta jäsenestä kahden olla työnantajien ja kahden työntekijöiden edustajia.
Kardymovo
Kardymovo () on kaupunkityyppinen taajama ja Kardymovon piirin keskus Smolenskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Smolenskista 25 kilometriä itään. Taajama on myös Smolenskista itään johtavan Venäjän rautateiden päärataverkostoon kuuluvan radan varrella; taajamassa on rautatieasema (Kardymovo).
Vuonna 2010 taajamassa asui 2 522 ja koko piirissä 6 319 henkeä.
Kanadan Fed Cup -joukkue
Kanadan Fed Cup -joukkue edustaa Kanadaa Fed Cupissa. Se toimii Kanadan tennisliiton alaisuudessa. Kanada osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Kanada on pelannut 158 maaottelua, joista voittanut 94 ja hävinnyt 64. Kanada on päässyt parhaimmillaan välieriin vuonna 1988 ja puolivälieriin vuosina 1964, 1967 ja 1987.
Ranskan Fed Cup -joukkue
Ranskan Fed Cup -joukkue edustaa Ranskaa Fed Cupissa. Se toimii Ranskan tennisliiton alaisuudessa. Ranska osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1963. Kaiken kaikkiaan Ranska on pelannut 147 maaottelua, joista voittanut 89 ja hävinnyt 58. Ranska on saavuttanut kaksi mestaruutta, vuosina 1997 ja 2003.
Alden Nowlan
Alden Nowlan (25. tammikuuta 1933 Windsor, Nova Scotia – 27. kesäkuuta 1983 Fredericton, New Brunswick) oli kanadalainen runoilija. Hän toimi myös lehtimiehenä ja oli pitkälti itseoppinut. Runokokoelma "Bread, Wine and Salt" (1967) palkittiin Governor General's Awardilla. Muita merkittäviä teoksia ovat "Playing the Jesus Game" (1970) ja "Between Tears and Laughter" (1971). Nowlanin tuotantoon kuuluu myös näytelmiä, tarinoita ja romaani ("Various Persons Named Kevin O'Brien", 1973). Useita hänen teoksiaan julkaistiin vielä postuumisti.
Vuonna 1969 Nowlanista tuli New Brunswickin yliopiston nimikkokirjailija. Hän sai Guggenheim-stipendin vuonna 1967. Hänellä todettiin kurkkusyöpä 1966.
2 Chainz
2 Chainz (oikealta nimeltään Tauheed Epps, s. 12. syyskuuta 1977) on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hän muodostaa Dolla Boyn kanssa Playaz Circle -rap-duon. 2 Chainz räppäsi aiemmin nimellä Tity Boi.
2 Chainz julkaisi ensimmäisen virallisen sooloalbuminsa "Based on a T.R.U. Story" 14. elokuuta 2012. Albumi nousi parhaimmillaan Yhdysvaltain Billboard 200 -listan kärkeen. Albumilta julkaistiin kolme singleä ”No Lie”, ”Birthday Song” ja ”I'm Different”. "Based on a T.R.U. Story" myi Yhdysvalloissa kultaa joulukuussa 2012, ja se oli ehdolla parhaana rap-albumina vuoden 2013 Grammygaalassa. Toinen sooloalbumi "" julkaistiin 9. syyskuuta 2013. Se sijoittui parhaimmillaan Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle. Toiselta albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Feds Watching” ja ”Used 2”.
Raimo Raimela
Raimo Olavi Raimela (25. helmikuuta 1916 Kristiinankaupunki – 24. huhtikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen graafinen suunnittelija, animaattori ja Mainosgraafikkojen koulun rehtori.
Raimela aloitti opinnot Taideteollisuuskeskuskoulussa 1936 ja sai ne päätökseen juuri talvisodan kynnyksellä 1939. Jatkosodassa Raimela haavoittui ja komennettiin toipilaana elokuvaajaksi puolustusvoimien valokuvaosastolle. Vuonna 1943 hänet lähetettiin Berliinin UFA-studiolle opiskelemaan animaatiofilmien tekoa. Sieltä hän toi Suomeen trikkikameran, jonka avulla alkoi tehdä opetuskäyttöön tarkoitettuja animaatioelokuvia sekä puolustusvoimille että lääketieteen ja terveysvalistuksen tarpeisiin. Eräs hänen kuvaajankykyjään tarvinnut oli hammaslääketieteellisiä röntgenkuvauslaitteita kehittänyt professori Yrjö Paatero.
Raimela teki animaatioita etenkin yhtiöille Fennada-Filmi ja Felix-Filmi. Animaatioelokuvien lisäksi Raimela suunnitteli valtavan määrän erilaisia painotuotteita, kuten yritysten liikemerkkejä, kirjelomakkeistoja, vuosikertomuksia ja historiikkeja sekä valomainoksia ja messuosastoja. Erityisen tunnetuksi Raimela tuli julisteistaan, joita hän teki muun muassa Suomen Filmiteollisuudelle, Punaiselle Ristille. Painettujen, ympäri Suomen elokuvateattereita levinneidien elokuvajulisteiden ohella Raimela maalasi säännöllisesti käsin helsinkiläisen elokuvateatteri Rexin katolle tarvittavia elokuvamainoksia. Raimela toimi yli 20 vuotta Postipankin konttoreiden julkisivugrafiikan ja mainosjulisteiden suunnittelijana.
Raimela oli yksi Mainosgraafikkojen koulun perustajajäsenistä ja opettajista. Hän toimi koulun rehtorina vuodesta 1963 aina 1980-luvun alkuun saakka, jolloin jäi eläkkeelle.
Raimelan verenluovutuksen edistämiseksi suunnittelema juliste "Taas tarvitaan verta" sai ensimmäisen palkinnon kansainvälisen Punaisen Ristin Monacossa pidetyssä julistekilpailussa 1959. Vuonna 1955 Raimela voitti sekä Vuoden juliste- että Vuoden elokuvajuliste -palkinnot. Elokuvajulisteistaan hänet palkittiin myös 1957 ja 1958.
Raimo Raimela sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1981.
Palloliiton Maakuntasarjan kausi 1951
Palloliiton Maakuntasarja 1951 oli Suomen kolmanneksi korkein sarjataso jalkapallossa kaudella 1951. Kaksi ylintä sarjatasoa oli yhdistetty Työväen Urheiluliiton kanssa, mutta Maakuntasarja pysyi edelleen Palloliiton sisäisenä sarjana. TUL:n puolella vastaava sarjataso oli Suursarja. Liitot järjestivät sarjojen parhaille joukkueille yhteiset karsinnat pääsystä Suomensarjaan kaudelle 1952.
"Koti- ja vierasjoukkue on valittu summamutikassa"
Luovutusvoitto Pallakselle.
Luovutusvoitto VaPa:lle.
Veiterä peri sarjapaikan Lappeenrannan Urheilu-Miehiltä, joka vetäytyi palloilutoiminnasta.
Luovutusvoitto Iiroille.
Suomensarjan karsinnoissa pelasivat maakuntasarjan ja TUL:n Suursarjan lohkovoittajat - yhteensä 16 joukkuetta - kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa.
Luovutusvoitto KajPS:lle.
Luovutusvoitto VaKP:lle.
Maakuntasarjan karsinnoista 8 joukkuetta nousi Maakuntasarjaan 1952. Karsintaan osallistui 32 joukkuetta.
TUL:n maakuntasarjaa vastaavaan Suursarjaan nousivat Liittosarjan lohkovoittajat Hangon AIK, Oulunkylän Työväen Urheilijat, Taalintehtaan Jäntevä, Nokian Pyry, Kymin Palloilijat, Kaskisten Veto, Äänekosken Huima ja Joutsenon Kataja.
Andreas Brantelid
Andreas Brantelid (s. 1987) on ruotsalais-tanskalainen sellisti. Hän aloitti sellonsoiton pienenä lapsena isänsä Ingemarin opettamana. 14-vuotiaana hän esitti Tanskan kuninkaallisen orkesterin kanssa Kööpenhaminassa Edward Elgarin sellokonserton. Brantelid on sittemmin soittanut muiden muassa Zürichin Tonhalle-orkesterin, Wienin sinfoniaorkesterin, Hampurin sinfoniaorkesterin, Brysselin filharmonisen orkesterin, n ja Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterin kanssa. Brantelidin kanssa yhteistyötä tehneisiin kapellimestareihin ovat lukeutuneet Andris Nelsons, Jonathan Nott, Sakari Oramo, Jukka-Pekka Saraste ja Robin Ticciati. Brantelid on myös esiintynyt resitaaleissa ja kamarimuusikkona eri puolilla Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa.
Brantelidin ensimmäisenä konserttolevytyksenä julkaistiin vuonna 2008 EMI:llä Pjotr Tšaikovskin, Robert Schumannin ja Saint-Saënsin konserttojen levytys Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa. Brantelid voitti vuonna 2006 ensimmäisen palkinnon Kansainvälisessä Paulon sellokilpailussa. Lisäksi hän on voittanut Eurovision Young Musicians -kilpailun (2006). Hän soittaa Stradivariuksen "Boni-hegar"-sellolla (1707).
Priyamani
Priyamani (oik. Priya Vasudev Mani Iyer, s. 4. kesäkuuta 1984 Palakkad, Kerala) on intialainen näyttelijä ja malli, joka työskentelee pääasiassa eteläintialaisessa elokuvateollisuudessa. Hän teki elokuvadebyyttinsä telugunkielisessä elokuvassa "Evare Atagaadu" vuonna 2003. Seuraavana vuonna hän siirtyi myös tamilin- ja malajalaminkielisiin elokuviin. Vuonna 2007 hän sai tunnustusta roolistaan tamilinkielisessä elokuvassa "Paruthi Veeran" ja voitti parhaan naispääosan National Film Awards -palkinnon ja parhaan tamilinkielisen naispääosan Filmfare Awards South -palkinnon. Samana vuonna hän saavutti kaupallista menestystä telugunkielisessä elokuvateollisuudessa elokuvalla "Yamadonga".
Vuonna 2008 Priyamani sai taas ylistystä kriitikoilta roolistaan malajalaminkielisessä elokuvassa "Thirakkatha", josta hän voitti toisen parhaan naispääosan Filmfare Awards South -palkintonsa. Seuraavana vuonna hän teki ensiesiintymisensä kannadankielisessä elokuvateollisuudessa elokuvassa "Raam", joka oli sekä yleisö- että arvostelumenestys. Hänen debyyttinsä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa elokuvassa "Raavan" ei poikinut suurta uraa Mumbaissa, mutta hänen menestyksensä etelässä jatkui. Hän voitti kolmannen parhaan naispääosan Filmfare Awards South -palkintonsa roolillaan yhteenkasvaneina kaksosina vuoden 2012 kaksikielisessä elokuvassa "Chaarulatha".
Priyamani on näyttelijä Vidya Balanin serkku.
Martin Garrix
Martijn Gerard Garritsen (s. 14. toukokuuta 1996 Amstelveen, Alankomaat), taiteilijanimeltään Martin Garrix, on hollantilainen house-tuottaja ja DJ. Hän nousi suuren yleisön tietoisuuteen kesällä 2013 julkaistulla ”Animals”-kappaleellaan. Vuonna 2015 DJ Mag Top 100 DJs -listalla hänet äänestettiin kolmanneksi parhaaksi DJ:ksi, ja vuonna 2016 hän voitti äänestyksen.
Martinin kiinnostus musiikkiin alkoi 4-vuotiaana, kun hän alkoi soittamaan kitaraa. 8-vuotiaana hän näki Tiëston soittavan Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 musiikkia ja päätti ryhtyä DJ:ksi. Hän piti erityisesti ”Traffic”-nimisestä kappaleesta. Myöhemmin hän latasi FL Studio -nimisen ohjelman ja alkoi tuottamaan musiikkia itse. Hän on valmistunut The Herman Brood Academy -nimisestä koulusta, joka on tarkoitettu musiikintuottajille.
Legenda Langen
Legenda Langen on rap-artisti Tommishockin 11. lokakuuta 2013 julkaistu pitkäsoitto. Albumin julkaisi Monsp Records.
Ashtabula
Ashtabula on Yhdysvalloissa Ohion osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Se on Ashtabulan piirikunnan suurin kaupunki. Vuonna 1801 perustetussa Ashtabulassa on 19 124 asukasta (2010). Kaupungin läpi virtaa samanniminen joki.
Ashtabula tunnetaan muun muassa vilkkaana rautatieristeyksenä sekä Eriejärven rannalla sijaitsevasta satamastaan, joka on Suurten järvien suurimpia hiilisatamia.
Kaupunki oli aikoinaan Ohion osavaltion merkittävin amerikansuomalaisten keskus. Tunnetuimpia kaupungissa vaikuttaneita amerikansuomalaisia ovat Ashtabulassa syntyneet Juha Mannerkorpi ja T-Bone Slim sekä kaupunkiin kaksivuotiaana muuttanut Maila Nurmi.
Rock and roll (täsmennyssivu)
Rock and roll tai rock ’n’ roll tarkoittaa seuraavia asioita:
The Popular Wobbly
The Popular Wobbly on amerikansuomalaisen lauluntekijän, kolumnistin ja ammattiyhdistysaktiivin T-Bone Slimin eli Matti Huhdan tunnetuin kappale. Se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1920 Industrial Workers of the World -ammattiliiton kustantamassa Little Red Songbook -laulukirjassa. "The Popular Wobbly" on parodia kolme vuotta aikaisemmin ilmestyneestä iskelmästä "They Go Wild Simply Wild Over Me", jonka tekivät Joseph McCarthy ja Fred Fisher.
Kappaleen nimessä esiintyvä "Wobbly" on IWW-ammattiliiton jäsenistä käytetty lempinimi. Sanoitus kertoo rauhanomaisesta ammattiyhdistysaktiivista, joka joutuu virkavallan ja oikeuslaitoksen ahdistelmaksi ja pääsee näin ollen kappaleen nimen mukaisesti heidän "suosioonsa".
Koska T-Bone Slim ei ollut varsinainen muusikko, vaan pelkästään sanoittaja, ei hän milloinkaan levyttänyt kappaletta. Ensimmäinen levytetty versio on tiettävästi legendaarisen amerikkalaisen folklaulajan Pete Seegerin 1950-luvun alussa tekemä. Sen jälkeen kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Guy ja Candie Carawan 1960-luvun lopulla sekä Utah Phillips vuonna 1981. Laulu nousi suosioon 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeen keskuudessa, jolloin se sanoitettiin uudelleen paremmin ajan henkeen sopivaksi. 1960-luvun versio tunnetaan nimellä "They Go Wild Over Me". Kappale on säilyttänyt suosionsa amerikkalaisen työväenliikkeen ja folkmusiikin harrastajien keskuudessa aina nykypäivään saakka.
Gérard de Villiers
Gérard de Villiers (8. joulukuuta 1929 – 31. lokakuuta 2013) oli ranskalainen jännityskirjailija. Agenttiseikkailuja kirjoittaessaan hän sai innoituksensa eri maiden tiedustelupalveluista.
Villiersiä on agenttiseikkailujen kirjoittajana verrattu Ian Flemingiin.
Michaela Gerg-Leitner
Michaela Gerg-Leitner o.s. Gerg (s. 10. marraskuuta 1965 Bad Tölz, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1980–1996. Hän edusti SC Lenggries -seuraa.
Gerg-Leitner voitti suurpujottelun nuorten maailmanmestaruuden Auronissa 1982 ja Sestrieressä 1983. Hän sai Sestrieressä lisäksi hopeaa syöksylaskussa. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja suurpujottelussa 14:nneksi. Crans-Montanan MM-kisoissa 1987 hän oli syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa kahdeksas ja suurpujottelussa kymmenes. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän sijoittui supersuurpujottelussa kymmenenneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi.
Gerg-Leitner saavutti Vailin MM-kilpailuissa 1989 pronssia supersuurpujottelussa. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Ulrike Maierille 0,04 ja hopeaa saaneelle Sigrid Wolfille 0,01 sekuntia. Syöksylaskussa hän sijoittui kuudenneksi. Saalbachin MM-rinteillä 1991 hän oli supersuurpujottelussa kahdeksas, syöksylaskussa 11:s ja suurpujottelussa 14:s. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän sijoittui supersuurpujottelussa seitsemänneksi.
Gerg-Leitner sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 1989–1990, kahdeksanneksi 1988–1989 ja yhdeksänneksi 1990–1991. Syöksylaskun maailmancupissa hän oli kolmas kausilla 1988–1989 ja 1989–1990, supersuurpujottelun maailmancupssa toinen kaudella 1989–1990, kolmas 1990–1991 ja viides 1985–1986 sekä alppiyhdistetyn maailmancupissa toinen kaudella 1989–1990 ja viides 1990–1991. Hän voitti kaikkiaan neljä maailmancupin osakilpailua, oli seitsemän kertaa toinen ja kolmetoista kertaa kolmas.
Lähde: FIS
Anteosaurinae
Anteosaurinae on sukupuuttoon kuollut permikautinen Dinocephaliaan kuuluva terapsidien alaheimo. Sen jäsenet olivat suuria lihansyöjiä, jotka todennäköisesti saalistivat muita suuria eläimiä ja saattoivat myös murskata luita.
Cisneros "et al.", (2012):
Karin Dedler
Karin Dedler-Feigele o.s. Dedler (s. 2. helmikuuta 1963 Dietmannsried, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1984–1992.
Dedler sijoittui Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 syöksylaskussa 12:nneksi ja alppiyhdistetyssä 13:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli yhdistetyssä neljästoista. Hän sai Vailin MM-kilpailuissa 1989 pronssia syöksylaskussa. Hän hävisi hopeamitalisti Karen Percylle 0,01 sekuntia ja kukisti neljänneksi sijoittuneen Heidi Zurbriggenin 0,04 sekunnilla. Hän oli samoissa kisoissa suurpujottelussa viides ja supersuurpujottelussa yhdestoista. Saalbachin MM-rinteillä 1991 hän sijoittui supersuurpujottelussa 13:nneksi.
Dedler sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa neljänneksi kaudella 1990–1991. Hän oli maailmancupin osakilpailuissa toinen supersuurpujottelussa Garmisch-Partenkirchenissä kaudella 1990–1991 sekä kolmas syöksylaskussa Haus im Ennstalissa ja Veysonnaz'ssa kaudella 1989–1990.
Carina (nimi)
Carina on naisen etunimi. Nimi on todennäköisesti Katariina-nimen mukaelma, samoin kuin suomalainen Kaarina-nimikin, mutta se on voinut syntyä myös johdannaisena latinan sanasta "cara", joka merkitsee rakasta, kallista tai arvossa pidettyä.
Suomessa nimi Carina on vuoden 2009 loppuun mennessä annettu noin 2480 henkilölle, joista yli puolet on 1960- ja 1970-luvuilla syntyneitä. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Carinan nimipäivä on Katariinan päivänä 25. marraskuuta. Ennen vuotta 2015 nimipäivä oli kuitenkin 4. marraskuuta.
Mikko Fritze
Mikko Fritze (s. 27. marraskuuta 1963 Tampere) on Suomessa syntynyt saksalainen tulkki, kääntäjä ja opettaja. Vuosina 2008–2010 Fritze toimi Tallinnan kulttuuripääkaupunkivuotta 2011 järjestäneen säätiön toimitusjohtajana. Vuodesta 2010 hän on toiminut Helsingin Goethe-instituutin johtajana.
Fritze asui Suomessa yhdeksänvuotiaaksi asti. Hän kävi lukion Kölnissä ja opiskeli saksan kieltä, biologiaa ja kasvatustiedettä Hampurin yliopistossa 1984-1990. Vuonna 1987 hän oli stipendiaattina Montrealin yliopistossa Kanadassa ja 1988 assistenttina Helsingin yliopiston biologian laitoksella.
Fritze on tehnyt pitkän uran Goethe-instituutin tehtävissä eri puolilla maailmaa. Vuosina 1995–1998 Fritze toimi Goethe-instituutin opettajana Kroatian Zagrebissa, sitten instituutin johtajana Tallinnassa 1998–2004 ja Uruguayn Montevideossa 2004–2008. Hän muutti perheineen takaisin Eurooppaan vetämään Tallinnan kulttuuripääkaupunkihanketta, mutta siirtyi kesken toimikautensa Goethe-instituutin johtajaksi Helsinkiin. Myös Fritzen isä toimi aikoinaan Goethe-instituutin johtajana Suomessa, ensin Tampereella ja sitten Helsingissä.
Viron presidentti Arnold Rüütel myönsi Fritzelle 2004 Marianmaan ristin ritarikunnan 5. luokan ansiomerkin Viron ja Saksan kulttuurisuhteiden edistämisestä.
Tšaroiitti
Tšaroiitti on korukiviin ja muihin koriste-esineisiin käytetty mineraali. Sen nimi johtuu siitä, että se löydettiin Siperiasta Tšarajoelta. Sitä ei ole löydetty muualta kuin Siperiasta.
Tšaroiitti on väriltään violetin sävyinen tai purppura. Siinä on lasin- tai silkinkiilto. Harvemmin siinä on helmiäismäinen kiilto.
Hiontaan käytettyjä tapoja ovat pyöröhionta tai hiominen gemmeiksi.
T. rex (täsmennyssivu)
T. rex voi tarkoittaa:
Valkokurkkupyy
Valkokurkkupyy ("Dendrortyx leucophrys") on amerikanviiriäisiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Väli-Amerikan metsistä.
Valkokurkkupyy voi kasvaa 28–36 cm pitkäksi. Valkokurkkupyy on selästään, siivistään ja rinnastaan tumman punaruskea, niska on muuta ruumista punertavampi. Linnun otsa on vaaleanruskea tai valkoinen ja kurkku on valkoinen. Valkokurkkupyyn vatsa on sinertävän harmaa tai harmaa. Silmien ympärillä on höyhenistä paljas ja väriltään punainen ihoalue. Alalaji "D. l. hypospodius" on yleisväritykseltään nimialalajia "D. l. leucophrys" tummempi. Koiraat ja naaraat muistuttavat toisiaan ulkonäöltään.
Valkokurkkupyyn nimialalajia tavataan eteläisestä Meksikosta Guatemalan pohjoisosiin ja alalajia "D. l. hypospodius" tavataan Costa Ricasta. Linnun elinympäristöä ovat kosteahkot mänty-tammimetsät ja ainavihannat vuoristometsät. Erityisesti sitä tavataan ruohikkoista ja pensaikkoista aluskasvillisuutta kasvavilta alueilta. Tyypillisesti laji elää 600&ndash3 000 metrin korkeudella. Naaras munii 4–5 punertavaa ja ruskeapilkullista munaa.
Antti Mäkinen (urheiluselostaja)
Antti Mäkinen (s. 24. huhtikuuta 1979 Oulu) on suomalainen urheiluselostaja.
Pääasiassa jääkiekko-otteluita selostava Mäkinen siirtyi kesällä 2013 Viasat Urheilun ykkösselostajaksi, Viasatin hankittua NHL-ottelujen televisiointioikeudet. Lisäksi kanava näyttää Itä-Euroopan KHL-liigan otteluita. Aiemmin Mäkinen selosti otteluita kilpailevalla Nelonen Pro -kanavalla. Hän oli Viasatin pääselostaja Jääkiekon World Cupissa 2016.
Mäkinen pelasi itse jääkiekkoa puolustajana Tapparan junioreissa, mutta joutui kahden A-juniorikauden jälkeen lopettamaan selkävaivojen vuoksi. Hänen isänsä Pekka Mäkinen on kaksinkertainen Suomen mestari, ja pelasi pääsarjatasolla 14 kauden ajan.
ESPN The Magazine
ESPN The Magazine on joka toinen viikko julkaistava aikakauslehti Pohjois-Amerikassa. Sitä julkaisee Bristolissa, Connecticutissa toimiva ESPN-televisiokanava. Lehden ensimmäinen numero ilmestyi 11. maaliskuuta 1998.
Lehti keskittyy pääasiassa Pohjois-Amerikan suosituimpien ammattilaisliigojen, kuten NFL:n ja MLB:n asioihin.
Jetpack Joyride
Jetpack Joyride on Halfbrick Studios-yhtiön kehittämä peli. Pelin idea on lentää mahdollisimman pitkälle. Pelissä voi kerätä kolikoita, joilla voi ostaa mm. vaatteita, rakettireppuja, lisävarusteita. Pelissä pääsee korkeammalle tasolle suorittamalla tehtäviä. Peli on ilmainen, mutta siihen voi ostaa oikealla rahalla pelirahaa.
Laszlo Gati
Laszlo Gati (s. 25. syyskuuta 1925 Timișoara) on romanialaissyntyinen kapellimestari, viulisti ja alttoviulisti. Hän aloitti opintonsa Romaniassa, mutta muutti vuonna 1946 Budapestiin, jossa hän sai opetusta muiden muassa Zoltán Kodálylta. Vuonna 1957 Gati emigroitui Kanadaan. Siellä hän toimi Igor Markevitchin ja Zubin Mehtan johtaman Montrealin sinfoniaorkesterin alttoviulistina. Markevitch oli myös hänen opettajansa. Vuonna 1964 hän täydensi opintojaan Hans Swarowskyn johdolla Nizzassa Canada Councilin myöntämän apurahan turvin.
Gati toimi Victorian sinfoniaorkesterin kapellimestarina vuosina 1967–78 ja Windsorin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana 1979–85. Romanttisen musiikin ja 1900-luvun unkarilaisen ohjelmiston lisäksi hän on tulkinnut muun muassa kanadalaisia teoksia.
Do Nothin’ till You Hear from Me
”Do Nothin’ till You Hear from Me” (vap. suom. "Älä tee mitään ennen kuin kuulet minusta") on Duke Ellingtonin säveltämä jazzstandardi vuodelta 1943. Laulun sanoitti Bob Russell ja sen esitti ensimmäisenä Duke Ellingtonin orkesteri laulajanaan Al Hibbler. Ellingtonin nauhoitus nousi Yhdysvaltojen R&B-listan kärkeen alkuvuodesta 1944, ja alle vuoden sisällä kappaleen julkaisusta siitä tekivät cover-versioita muun muassa Woody Herman, Billie Holiday, The Delta Rhythm Boys ja Stan Kenton. Sittemmin kappaleen on nauhoittanut suuri määrä jazzartisteja, mukaan lukien Louis Armstrong, Charles Mingus, Art Tatum, Oscar Peterson, Nina Simone ja Wynton Kelly.
Kappale sai alkunsa instrumentaalisävellyksenä, jonka Ellington nauhoitti jo vuonna 1940 nimellä ”Concerto for Cootie” (suom. "Cootien konsertto"). Kappaleen alkuperäinen nimi viittasi Ellingtonin orkesterin soolotrumpetisti Cootie Williamsiin. Kolme vuotta myöhemmin Bob Russell kirjoitti valmiiseen melodiaan sanat, ja siitä lähtien kappale on tunnettu uudella nimellä.
Telefoni bianchi
Il cinema dei telefoni bianchi (”valkoisten puhelinten elokuva”) on 1930- ja 1940-luvun vaihteen italialaisen elokuvan tyylilaji. Se käsittää kepeitä komedioita ja melodraamoja, jotka yleensä kertovat hienostuneen yläluokan elämästä valkoisine puhelimineen.
Cinecittàn studioilla vuosina 1938–1943 kuvatut "telefoni bianchi" -elokuvat tehtiin vastaamaan amerikkalaisten elokuvayhtiöiden Italiasta vetäytymistä seuranneeseen kotimaisen kysynnän kasvuun. Niiden mallina toimivat Hollywoodin screwballkomediat ja Unkarissa 1920-luvulta lähtien kukoistanut komediatyyppi. Monet elokuvista sijoittuivat enemmän tai vähemmän kuvitteelliseen Budapestiin. "Telefoni bianchi" -elokuvien ohjaajia olivat muun muassa Carmine Gallone, Mario Mattoli, Raffaello Matarazzo ja Carlo Ludovico Bragaglia sekä eräät Italiassa työskennelleet keskieurooppalaiset kuten Max Neufeld, László Vajda ja László Kish. Myös joidenkin tunnetumpien ohjaajien kuten Vittorio De Sican, Mario Camerinin ja Alessandro Blasettin eräitä elokuvia voidaan pitää tyylilajin edustajina.
"Telefoni bianchi" -elokuvat saivat yleisön keskuudessa valtavan suosion. Kriitikot suhtautuivat niihin usein kielteisesti vaatien realistisempaa ja kriittisempää yhteiskuntakuvausta. Toisen maailmansodan jälkeen tyylilajia pidettiin fasistien epäsuorana propagandana, jonka tarkoitus oli viedä katsojien huomio pois karusta todellisuudesta.
Inkilän kalliomaalaus
Inkilän kalliomaalaus on entinen kalliomaalaus Tuohtiaisen itärannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Sen löysi Timo Miettinen vuonna 1980 ja maalaus näkyi vielä 1990-luvun alussa, mutta sitten on rapakivigraniitin pinta rapautunut ja kuviot ovat hävinneet. Maalaukset ajoitettiin kivikaudelle tai pronssikauden alkuun.
Maalauskohta sijaitsi 5−6 metriä Tuohtiaisen järven pinnasta, noin 4−5 metriä korkean maakannaksen päällä 1,5 metrin korkeudella maasta. Kallio on rapakiveä, jonka luontainen rapautuminen on ollut hyvin voimaksasta. Löydettäessä tunnistettiin yksi ihmishahmo ja sen läheltä punaväriläiskä.
Hyacinthe Jadin
Hyacinthe Jadin (27. huhtikuuta 1776 Versailles – 27. syyskuuta 1800 Versailles) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Hän tuli tunnetuksi tulevaa romanttista musiikkia ennakoivista sävellyksistään pianolle. Hänen isänsä Jean B. Jadin oli viulisti ja todennäköisesti kotoisin Brysselistä. Hyacinthe opiskeli musiikkia isänsä ja myöhemmin Nicolas-Joseph Hüllmandelin johdolla. Myös hänen vuotta vanhempi veljensä Louis-Emmanuel oli säveltäjä.
Huhtikuussa 1789 Jadin soitti yhden omista konsertoistaan pianolle Concerts Spirituels -sarjan konsertissa. Ranskan vallankumouksen jälkeen sekä hän että hänen veljensä toimivat kosketinsoittajina Théâtre de Monsieurissa. Jadin sai nopeasti mainetta kosketinvirtuoosina. Vuonna 1794 hän soitti Institute National de Musiquen festivaaliesityksissä. Hänestä tuli tämän jälkeen Pariisin konservatorion ensimmäinen pianonsoiton professori.
Jadin sävelsi vokaalimusiikkia vallankumousaiheista, kolme pianokonserttoa, 12 jousikvartettoa, muuta kamarimusiikkia, pianosonaatteja ja pienimuotoisia teoksia pianolle. Parhaiten Jadin muistetaan sonaateistaan. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös näyttämöteoksia. Jadin kuoli 24-vuotiaana sairastuttuaan tuberkuloosiin.
Anna Saari
Anna Katariina Saari (s. 5. tammikuuta 1982 Kalajoki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edustaa Lappeenrannan Urheilu-Miehiä ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2001 lähtien toiminut Jarkko Finni. Kalevan kisoista Saari on voittanut hopeaa 100 metrin juoksussa vuonna 1999. Lisäksi hän on saavuttanut viestijuoksun SM-kisoissa kolme kultaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa vuosina 2001, 2002 ja 2003. Sisäratojen SM-kilpailuista hän on voittanut pronssia 60 metrin juoksussa vuonna 2001, pronssia 200 metrin juoksussa vuonna 2000 ja hopeaa 60 metrin aitajuoksussa vuonna 2001.
Titaniitti
Titaniitti on silikaattimineraaleihin kuuluva mineraali. Sen värisävy vaihtelee vihreän ja ruskean sekä harmaan ja mustan välillä. Kemiallinen kaava on CaTiSiO.
Titaniitin seassa on usein rautaa ja alumiinia. Harvinaisempia epäpuhtauksia ovat cerium ja yttrium.
Yleisimpiä titaniittia sisältäviä kivlajeja ovat pegmatiitti, gneissi ja liuskekivet. Jalokivilaatuista titaniittia on löydetty Meksikosta. Mineraalia on löydetty myös Sveitsistä, Yhdysvalloista, Uralin vuoristosta ja Kuolan niemimaalta.
Ievasvuoren kalliomaalaus
Ievasvuoren kalliomaalaus sijaitsee Hiijärven länsirannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Maalaus on ajoitettu kivikaudelle.
Maalauskohde on Väliväylällä olevien lukuisten maalauspaikkojen läheisyydessä kohdassa, missä Tuohtiaisesta kuorutuu irti Hiijärvi ja Myllylampi. Maalauskallio sijaitsee Hiijärven länsirannalla matalan Ievasvuoren rannan puoleisella sivulla, jossa kallio muodostaa pienen niemekkeen. Kallion erottaa järvestä kapea maakannas.
Ievasvuoressa on todettu neljä maalauskohtaa. Maalaus on säilynyt heikosti. Kahden vaakasuuntaisen halkeaman välistä erottuu vielä punaväriä. Ulos työntyvän kalliolipan alta erottuu leveitä pystysuuntaisia läiskiä. Hahmoja ei enää tunnista, sillä väri on levinnyttä. Oikealla näkyy viisi peräkkäistä kulmaviivaa, jotka muodostavat erityisen kuvioryhmän. Tämän lähellä vasemmalla näkyy suuri punaväriläistä, josta saattaa erottua kolmiomaisia silhuetteja. Oikealle mennessä löytyy kauempana erillään vielä muutama punavärikuvio, jotka eivät yhdessä muodosta tunnistettavaa kuviota. Kauempana vasemmalla rannan puuston vieressä erottuu koukkupolvinen ihmishahmo, jonka kädet on maalattu koholleen. Jalkojen välissä on nähty pidempi vartalon jatke, mikä merkinnee ihmisen esittävän mieshahmoa.
Jean-Frédéric Edelmann
Jean-Frédéric Edelmann (1749–1794) oli ranskalainen säveltäjä ja kosketinsoittaja. Hän opiskeli oikeustiedettä synnyinkaupungissaan Strasbourgissa ja asettui Pariisiin noin vuonna 1773. Hän saavutti siellä mainetta säveltäjänä, pianistina ja kosketinsoittajien opettajana. Edelmann palasi vuonna 1789 Strasbourgiin ja sai hallinnollisen työn Bas-Rhinin alueella. Hänet teloitettiin giljotiinilla poliittisten ja byrokraattisten toimiensa takia.
Edelmann sävelsi näyttämömusiikkiteokset "La bergere des Alpes" (1781), "Ariane dans l'isle de Naxos" (1782) ja "Diane e l'amour" (1802). Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu oratorio "Esther" (1781), sinfonioita, kamarimusiikkia ja kosketinsoitinsävellyksiä.
Valuuttaindeksi
Valuuttaindeksi on mittaamisjärjestelmä, jolla mitataan jonkin maan rahan ulkoista arvoa.
Suomessa otettiin valuuttaindeksi käyttöön vuonna 1977, kun rahalakiin tehtiin muutos, jonka mukaan markan ulkoinen arvo ilmaistiin valuuttaindeksilukuna, joka osoitti Suomen ulkomaankaupan kannalta tärkeiden valuuttojen kurssien keskimääräisen muutoksen. Siinä indeksissä laskettiin Suomen ulkomaankaupan kannalta keskeisimpien maiden valuuttojen kursseille painot, jotka vastasivat kyseisten maiden osuutta Suomen ulkomaankaupasta. Kun markka revalvoitiin tai devalvoitiin, sen ulkoista arvoa osoittavan valuuttaindeksi vaihteluväli muuttui.
Järjestelmää ovat soveltaneet myös esimerkiksi ruotsi ja Norja. Suomi luopui valuuttaindeksin käytöstä vuonna 1991, kun markka kiinnitettiin heinäkuussa ecuun ja suurlaman hellittäessä markka liitettiin lokakuussa 1996 ERM:iin, mikä oli valmistautumista euroon vuoden 1999 alusta lähtien kurssilla 5,94573 mk = 1.
Mihail Tarasenko (jääpalloilija)
Mihail Tarasenko (ven. Михаил Александрович Тарасенко, s. 23. helmikuuta 1986 Habarovsk, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpalloilija, joka on edustanut kakkostason eli Venäjän mestaruussarjan jääpalloseuroja, kuten Habarovskin kakkosjoukkuetta, Murmanskin Murmania ja Koroljovin Vympeliä. Tarasenko aloitti uransa 16-vuotiaana eli vuonna 2002 kotipaikkansa SKA-Habarovskin kakkosjoukkueessa. Vuodesta 2007 hän on edustanut Murmania ja Vympeliä. 
Tarasenko aloitti uransa Valko-Venäjän jääpallomaajoukkueessa vuoden 2007 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Valko-Venäjää viisi kertaa vuoteen 2013 mennessä (2007, 2008, 2009, 2012 ja 2013).
Maajoukkueessa
Mangrove Cay
Mangrove Cay on yksi Bahaman hallintoalueista. Sen katsotaan olevan keskimmäinen osa Androksen saarta, vaikka matalat salmet ja suot käytännössä erottavat alueen muusta saaresta. Mangrovekasvillisuuden ja metsien peittämällä alueella asuu vain 892 asukasta, jotka elävät saaren itärannikolla. Mangrove Cayn suurin asutuskeskus on Moxey Town alueen koilliskulmassa.
Utah Phillips
Bruce Duncan ”Utah” Phillips (15. toukokuuta 1935 Cleveland, Ohio – 23. toukokuuta 2008 Nevada City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen folkmuusikko, runoilija ja ammattiyhdistysaktiivi. Hän toimi anarkosyndikalistisessa Industrial Workers of the World -ammattiliitossa ja piti poliittisilta näkemyksiltään itseään anarkistina.
Phillips palveli Yhdysvaltain armeijassa kolmen vuoden ajan 1950-luvun lopulla ja työskenteli Koreasta palattuaan aluksi kahdeksan vuoden ajan katolisen työväenliikkeen hyväntekeväisyysjärjestössä sekä myöhemmin erilaisissa työläisammateissa muun muassa varastomiehenä. Phillips oli ehdolla senaattiin vuonna 1968 sekä presidenttiehdokkaana vuoden 1976 vaaleissa.
Laitilan keskustaajama
Laitilan keskustaajama on Laitilan kaupungin suurin taajama, jossa on 5 245 asukasta (31.12.2011). Laitilan kylän lisäksi myös Pappilan, Kaukolan, Hartikkalan ja Tuunan maarekisterikylät ulottuvat ainakin osittain taajaman alueelle. Valtatie 8 Turusta Raumalle ja kantatie 43 Uudestakaupungista Euraan risteävät taajaman alueella.
Suuri osa Laitilan keskustaajaman asukkaista asuu kerrostaloissa, joita on verrattain paljon. Esimerkiksi Ilomäki on tunnettu lähiömäisenä kerrostaloalueena, mutta kerrostaloja on runsaasti muuallakin keskustassa. Taajaman tärkeimpiin palveluihin kuuluvat muun muassa kaupungintalo, Laitilan kirkko, kirjasto, terveyskeskus ja paloasema. Taajamassa sijaitsevia oppilaitoksia ovat Kappelimäen koulu (luokat 1.–6.), Varppeen koulu (luokat 7.–9.), lukio ja aikuiskoulutuskeskus Winnova. Muita taajaman palveluita ovat esimerkiksi jäähalli, uimahalli, hotelli, kuusi ruokakauppaa sekä ABC:n ja Shellin huoltoasemat. Ruokakauppoja ovat K-supermarket, S-market, Valintatalo, Sale, K-Halli Heikkilä sekä Abc-Market. Näiden lisäksi jonkinlaisiksi ruokakaupoiksi voidaan lukea mukaan myös Virolainen kauppa sekä Thaimaalainen kauppa. Taajamassa on myös yksi R-Kioski.
Haukkasalon kalliomaalaus
Haukkasalon kalliomaalaus on suuren saaren Haukkasalon kalliossa oleva pieni kalliomaalaus Padasjoella Päijät-Hämeessä. Maalaus on ajoittamaton.
Kallio kuuluu Haukkasalon saareen, jonka jyrkänteessä erottuu maalausjälkiä 3−4 metrin korkeudella Päijänteen vedenpinnan yläpuolella.
Kalliossa on jälkiä valumavesien jättämistä mineraalijäljistä ja joukossa on paljon luontaista hematiittia, joka näkyy punamultamaisen punaisena. Muutamien metrien matkalla on punaväriä siellä täällä. Jyrkänteen puolivälissä olevan männyn vierestä löytyy yksi maalattu jälki. Se esittää vasemmalle katsovaa täyteisesti maalattua hirveä, jonka vartalon yläreuna on melko selvä. Digitaalivalokuvaa vahvistamalla erottuu vielä jalat ja niiden alla olevat läikät. Hirven takana erottuu vielä punaväriläikkä, joka ei kuitenkaan esitä mitään. Maalattujen kohtien väliin on kuivunut vaalea mineraalijälki.
Hirvestä muutama metri kaakkoon päin löytyy lisää väriläikkiä, joita ei ole vielä valokuvattu. Ne muistuttavat pienien pystyviivojen ja kaaren vuoksi venekuviota. Tätä ei olla vielä varmistettu.
HC KJH
HC KJH (KJH-rakkaudesta urheiluun ry.) on espoolainen, vuonna 2010 perustettu ja vuonna 2013 rekisteröity urheiluseura. Alun alkaen seura perustettiin katulätkä- ja rullakiekkoseuraksi, mutta nykyisin se toimii palloilun yleisseurana, jonka toimintaan kuuluu alkuperäisten lajien lisäksi mm. jalkapallo- ja salibandytoimintaa. Seuran värit ovat sininen, valkoinen ja musta. KJH järjestää edustusjoukkueidensa lisäksi kerhotoimintaa espoolaisille nuorille. Seurassa oli marraskuussa 2013 noin 60 aktiivijäsentä.
Seuran toiminta alkoi Espoossa vuonna 2010 nimellä Hockey Club Kädet-Jalat-Hämis. Nimi on peräisin alkuperäisen joukkueen pelaajien nimistä. Seura rekisteröitiin yhdistysrekisteriin alkukeväästä 2013, jolloin seuran toiminta alkoi laajeta useampiin urheilulajeihin. Kesällä 2013 HC KJH pelasi SM-Street Hockeytä Espoon ja Turun alkukarsinnoissa. Samoihin aikoihin perustettiin seuran ensimmäinen kerho, HC KJH Puhvelit -salibandykerho. Talvikaudelle lanseerattiin FC KJH Akatemia-jalkapallojoukkue. Tammikuun 2014 vuosikokouksessa seura julkaisi jääkiekkojoukkueprojektin talvikaudelle 2014-2015.
Seuran hallitus (kausi 2014)
Seuran puheenjohtaja:
Seuran varapuheenjohtaja:
Toiminnanjohtaja:
PR- ja sidosryhmämanageri:
Urheilutoimenjohtaja + kerhotoimintavastaava:
Talouspäällikkö:
Varainhankintavastaava:
Tapahtumavastaava:
Fyysinen valmennus:
Arsebreed
Arsebreed on hollantilainen death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna Den Helderissä. Yhtyeen koostuu mm. Pyaemian ja Disavowedin jäsenistä. Vuosina 2001–2005 yhtye toimi nimellä Bloodcum.
Arsebreed julkaisi ensimmäisen esikoisdemonsa "Arsestabbers" huhtikuussa 2001. Neljä vuotta myöhemmin yhtye solmi levytyssopimuksen Neurotic Recordsin kanssa. Esikoisalbumi "Munching the Rotten" julkaistiin 31. lokakuuta 2005.
Joulukuussa 2010 yhtye siirtyi Unique Leader Recordsille. Toisen studioalbumin piti ilmestyä vuoden 2012 aikana, mutta sen julkaiseminen on pitkittynyt.
Suolammen kivi
Suolammen kivi, tunnettu myös nimellä Korpilammen kivi, on Kuhmossa Saunajärven eteläpuolella sijaitseva Täyssinän ja Stolbovan rauhan rajakivi. Kivi sijaitsee "Suolampi"-nimisen lammen itärannalla. Kivi on vajaa metrin korkea, sen pituus on kolme ja leveys kaksi metriä.
Kiveen hakattiin vuosi Täyssinän rauhan solmimisen jälkeen 1596 tehdyssä rajankäynnissä Ruotsin kolme kruunua ja Venäjän risti sekä lisäksi rajan kulkusuuntaa osoittava viisari. Vuonna 1617 solmitun Stolbovan rauhasopimuksen jälkeen kiveen hakattiin rajankäynnissä yksi kruunu ja risti. Kiveen on hakattu myös muita merkkejä joita on vaikea erottaa.
Suolammen kiven rajamerkkinä olo päättyi 1839 kun Jonkerin mutkaksi nimitetty alue liitettiin Suomeen.
Yuta Narisawa
Yuta Narisawa (jap. 成澤優太), s. 14. huhtikuuta 1987) on japanilainen ammattilaisjääkiekkomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä Asia League Ice Hockeyn Oji Eaglesin riveissä.
Hän on pelannut Eaglesissa vuodesta 2010. Hän aloitti pelaamisen Toyon yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Hän myös edustaa Japanin jääkiekkomaajoukkuetta vuodesta 2012 alkaen.
Rajakankaan kivi
Rajakankaan kivi on Kuhmossa Saunajärven itäpuolella sijaitseva rajakivi. Se on ollut Suomen ja Venäjän rajakivenä Täyssinän rauhan jälkeen 1596 solmitusta Rajakankaan sopimuksesta lähtien. Rajapyykki koostuu kahdesta suuresta kivestä ja niiden välissä olevasta pienemmästä kivestä. Läntiseen kiveen on hakattu vuosiluku 1596 ja Ruotsin kolme kruunua. Itäisessä kivessä on hakattuna Venäjän risti. Kiviin on tehty lisää merkintöjä 1800-luvun alussa ja 1934 tehdyissä rajankäynneissä.
Rajakankaan kivi sijaitsee rajavyöhykkeellä, ja siellä käyntiä varten tarvitaan rajavartioston lupa.
Arkaik
Arkaik on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye. Se perustettiin Riversiden piirikunnassa, Kaliforniassa vuonna 2004.
Julkaistuaan omakustanne EP:n vuonna 2006, yhtyeen esikoisalbumi "Existentian Chaos" julkaistiin vuonna 2007 levymerkillä Pending Records. Huhtikuussa 2009 Arkaik solmi kaksi albumia käsittävän levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa, ja yhtye aloitti toisen studioalbuminsa nauhoitukset saman vuoden kesällä. Toinen studioalbumi "Reflections Within Dissonance" julkaistiin tammikuussa 2010.
Tuorein studioalbumi, "Metamorphignition", julkaistiin lokakuussa 2012.
MO Constantine
Mouloudia Olympique de Constantine () on vuonna 1939 perustettu algerialainen Constantinen kaupungista kotoisin oleva jalkapalloseura. Seuran peliasun värit ovat valkoinen ja sininen.
Simon Streatfeild
Simon Nicholas Streatfeild (s. 5. lokakuuta 1929 Windsor) on englantilaissyntyinen, Kanadaan siirtynyt kapellimestari ja alttoviulisti. Hän opiskeli alttoviulunsoittoa Frederick Riddlen johdolla vuosina 1946–50 ja soitti sen jälkeen Lontoon filharmonisessa orkesterissa. Hän toimi myös Sadler's Wellsin ja Lontoon sinfoniaorkesterin pääalttoviulistina. Hän oli Academy of St Martin in the Fields -kamariorkesterin perustajajäsen.
Muutettuaan Kanadaan Streatfeild loi vuodesta 1965 alkaen uran Vancouverin sinfoniaorkesterissa. Hän toimi siinä sekä alttoviulistina että kapellimestarina ja musiikillisena johtajana. Hän on myös ollut vierailevana kapellimestarina monissa eurooppalaisissa orkestereissa ja Soulin filharmonisessa orkesterissa. Vuosina 1969–81 Streitfeild johti Vancouverin Bach-kuoroa. Hän oli mukana perustamassa Purcell-jousikvartettia ja Vancouverin barokkijousia. Purcell-kvartetin kanssa Streatfeild teki levytyssarjan Mozartin ja Brahmsin jousikvintetoista.
Vuosina 1977–81 Streatfeild oli vierailevana professorina Länsi-Ontarion yliopistossa. Vuosina 1981–4 hän johti Reginan sinfoniaorkesteria, ja vuonna 1982 hänestä tuli Manitoban kamariorkesterin johtaja. Vuonna 1983 hän sai nimityksen Quebecin sinfoniaorkesterin johtoon. Jätettyään Reginan sinfoniaorkesterin Streatfeild aloitti säännöllisen työn Quebecin sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1984. Hän pysyi näissä tehtävissä vuoteen 1991. Vuonna 1989 Streatfeild nimitettiin Guelphin kevätfestivaalin taiteelliseksi johtajaksi. Hänelle myönnettiin Canadian Music Council Medal (1987).
Theodor Nauman
Frans Johan Theodor Nauman (7. joulukuuta 1885 Tukholma – 6. helmikuuta 1947 Tukholma) oli ruotsalainen vesipalloilija. Hän oli mukana pronssia saaneessa Ruotsin vesipallojoukkueessa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Nauman osallistui myös vuoden 1924 kesäolympialaisiin Pariisissa, mutta siellä joukkue jäi neljännelle sijalle.
Vesipalloilija Åke Nauman oli Theodorin poika.
Keijo Kajantie
Keijo Olavi Kajantie (s. 1940) on suomalainen fyysikko. Hän oli Helsingin yliopiston fysiikan professori 1972–1977, teoreettisen fysiikan professori vuodesta 1977–2008. Vuosina 1985–1990 hän oli Suomen Akatemian tutkijaprofessori. Hänen tutkimusalaansa on alkeishiukkasaine eli
atomin ytimien rakenneosasten muodostamat systeemit.
Kajantie on saanut Suomalaisen tiedeakatemian kunniapalkinnon vuonna 2008 ja Suomen Leijonan komentajamerkin 2012.
William Higinbotham
William Higinbotham (25. lokakuuta 1910 Bridgeport, Connecticut – 10. marraskuuta 1994 Gainesville, Georgia) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka osallistui ydinaseen kehittämiseen, mutta toisen maailmansodan jälkeen hän otti osaa niiden leviämisen estämiseen. Higinbotham oli myös videopelien varhainen kehittäjä, sillä hänen luomaansa "Tennis for Two" -peliä pidetään yhtenä varhaisimmista videopeleistä.
Higinbotham syntyi vuonna 1910 Bridgeportissa, Connecticutissa. Nuoruutensa hän vietti Caledoniassa New Yorkissa, missä hänen isänsä toimi presbyteriaanipappina. Higinbotham oli kolmesti naimisissa. Hänen kaksi ensimmäistä vaimoaan, Julie Ann ja Margaret, kuolivat, ja hänen kolmas vaimonsa oli nimeltään Edna. Higinbotham sai kaksi tytärtä ja yhden pojan.
Higinbotham valmistui Williams Collegesta 1932. Tämän jälkeen hän jatkoi opiskeluja Cornellin yliopistossa. Yhdysvaltojen liityttyä toiseen maailmansotaan vuonna 1941 Higinbotham siirtyi Massachusetts Institute of Technologyn Radiation Laboratoryyn. Myöhemmin sodan aikana hän johti elektroniikan tutkimusryhmää Los Alamosissa, jossa valmistettiin ensimmäistä atomipommia. Sodan jälkeen hän oli perustamassa Federation of American Scientists -järjestöä, ja hän ajoi voimakkaasti koko uransa ajan ydinaseiden valvontaa.
Higinbotham aloitti vuonna 1947 Brookhavenin kansallislaboratoriossa. Hän työskenteli siellä 47 vuoden ajan, vuoteen 1984. Tämän jälkeen hän toimi kuolemaansa asti laboratorion neuvonantajana. Laboratorio järjesti vuosittain avoimien ovien päivän. Lokakuussa 1958 Higinbotham alkoi suunnitella päivää varten peliä, sillä hän oli aiemmin tajunnut, kuinka suurin osa tiedenäyttelyistä oli staattisia. Hän käytti noin kaksi viikkoa "Tennis for Two" -nimen saaneen pelin kehittämiseen. Se esiteltiin ensimmäisen kerran 18. lokakuuta laboratorion avoimien ovien päivänä. Tennispeliä pystyi pelaamaan kaksi ihmistä tietokoneeseen liitettyjen ohjaimien avulla. Peli käytti näyttönään oskilloskooppia.
Higinbotham sai uransa aikana yli 20 sähkötekniikkaan liittynyttä patenttia, mutta videopeliään hän ei patentoinut. Higinbotham kertoi vuoden 1983 haastattelussa, että hän ei hakenut patenttia pelille, koska uskoi, että hallitus ei olisi kiinnostunut sellaisesta keksinnöstä.
Higinbotham kuoli vuonna 1994 kotonaan Gainesvillessä, Georgiassa. Kuolinsyy oli keuhkolaajentuma.
Niks ja naks
Niks ja naks on Stigin neljäs pitkäsoitto, joka julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 25. lokakuuta 2013. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilstan 12. sijalle.
Albumin ensimmäinen single "Viheltelen" julkaistiin 21. kesäkuuta 2013, ja siitä julkaistiin musiikkivideo saman vuoden heinäkuussa. Kappale nousi myös Suomen virallisen singlelistan kahdeksannelle sijalle.
Albumin toinen single, nimikkokappale "Niks ja naks", julkaistiin 4. lokakuuta 2013. Se oli mukana myös vuoden 2013 Syksyn sävelessä.
Eero Kajosaari
Eero Tapio Kajosaari (s. 31. joulukuuta 1927 Vihti) on suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Teknillisen korkeakoulun vesihuoltotekniikan professori 1969–1993 ja on tutkinut vesihuoltolaitosten käyttövarmuutta.
Juhani Kakkuri
Juhani Antero Kakkuri (s. ) on suomalainen geodeetti. Hän oli Geodeettisen laitoksen professori ja ylijohtaja vuosina 1977-1998. Hänen tutkimusalaansa ovat satelliittigeodesia, tarkkavaaitus ja ajanmääritys sekä Fennoskandian maankuoren liikuntoja koskeva tutkimus.
Kakkuri kirjoitti ylioppilaaksi Arkadian yhteislyseosta vuonna 1955. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1960, lisensiaatiksi 1969 ja tohtoriksi 1973. Hänen englanninkielisen väitöskirjansa (1973) otsikkona oli "Stellar Triangulation with Balloon-borne Beacons and Satellites". Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti hän oli vuosina 1974-1977.
Ennen ylijohtajuutta hän toimi Geodeettisen laitoksen geodeettina vuosina 1960-1967, tarkkavaaitsijana 1967-1975 ja osastonjohtajana 1975-77.
Kakkuri on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian (1976-) ja Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi (1982-). Hänelle myönnettiin Geofysiikan seuran Palmén-mitali vuonna 2009 ansiokkaasta työstä geodesian alalla.
Professori Kakkurin tieteellinen tuotanto käsittää yli 100 julkaisua geodesian ja muilta geofysiikan aloilta. Hän on myös tuottelias tietokirjailija.