hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Heimir Hallgrímsson
Heimir Hallgrímsson (s. 10. kesäkuuta 1967) on islantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Heimir on siviiliammatiltaan hammaslääkäri ja pitänyt vastaanottoa valmennusuransa aikana. Maajoukkuevalmennustehtävien myötä hän on joutunut vähentämään töitään hammaslääkärin vastaanotolla.
Heimir pelasi uransa Islannissa edustaen menestysvuotensa ÍBV:n ja Hötturin joukkueita. Peliura kesti aina vuoteen 2007 saakka maan alemmilla sarjatasoilla KFS:n joukkueessa. Heimir aloitti valmennusuransa jo aktiivisella peliurallaan valmentaen Hötturin ja ÍBV:n naisten joukkueita. IBV vakiinnutti Heimirin johdolla paikkansa maan kärkitasolla. Kaudeksi 2002 hän siirtyi ÍBV:n miesten edustusjoukkueen apuvalmentajaksi. Hän nousi elokuussa 2002 loppukaudeksi seuran päävalmentajaksi.
Kaudeksi 2003 Heimir palasi ÍBV:n naisten joukkueen peräsimeen ja luotsasi joukkueen kahdesti liigahopealle sekä cupin finaaliin. Elokuussa 2006 hänestä tuli toistamiseen ÍBV:n miesten joukkueen päävalmentaja. Hän ei onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta, mutta jatkoi päävalmentajana ja kauden 2008 päätteeksi nosti ÍBV:n takaisin Islannin liigaan. Heimirin johdolla ÍBV palasi Islannin kärkiseurojen joukkoon sijoittuen kolmanneksi 2010 ja 2011.
Lokakuussa 2011 Heimiristä tuli Lars Lagerbäckin apuvalmentaja Islannin jalkapallomaajoukkueeseen. Kaksikko johdatti Islannin MM2014-karsinnoissa jatkokarsintavaiheeseen, mutta jäi kisojen ulkopuolelle hävittyään Kroatialle. Marraskuussa 2013 Heimir nousi jakamaan päävalmentajavastuun Lagerbäckin kanssa. Samalla kerrottiin, että Heimiristä tulee päävalmentaja Lagerbäckin sopimuksen päättymisen jälkeen vuonna 2016. Kaksikon yhteistyö jatkui menestyksekkäästi EM2016-karsinnoissa ja he johdattivat Islannin historiallisesti EM-lopputurnaukseen. Karsinnoissa Islanti hävisi vain kaksi ottelua ja voitti esimerkiksi Alankomaat kahteen kertaan.
EM-lopputurnauksessa Islanti jatkoi siitä mihin se karsinnoissa jäi. Avausottelussa tiiviisti puolustanut ja fyysisesti pelannut Islanti pelasi 1–1 tasapelin Portugalia vastaan. Samaan tulokseen päättyi ottelu Unkaria vastaan ja sensaatiomainen 2–1 voitto Itävallasta vei Islannin lohkokakkosena pudotuspeleihin. Neljännesvälierissä Islanti raivasi tieltään Englannin vahvan esityksen jälkeen maalein 2–0. Joukkue sai Ranskassa huikeaa kannatusta ja lähes 10 prosenttia koko maan väestöstä oli paikan päällä kannustamassa joukkuetta menestykseen. Lopulta Islannin historiallinen matka päättyi puolivälierissä 5–2 tappioon Ranskalle. Kisojen jälkeen Lagerbäck jätti tehtänsä valmennustiimissä ja Heimir nousi yksin päävalmentajavastuuseen.
Hallgrímsson luotsasi Islannin MM-lopputurnaukseen 2018 karsintalohkonsa voittajana. Lopputurnauspaikka oli Islannin historian ensimmäinen MM-tasolla. Lopputurnauksessa Islanti aloitti yllätyksellä pelaamalla 1-1 tasapelin Argentiinaa vastaan, mutta tappiot Nigerialle ja Kroatialle katkaisivat Islannin tien lohkovaiheeseen. Turnauksen jälkeen Hallgrímsson jätti tehtävänsä.
Poliittinen broileri
Poliittinen broileri on politiikassa käytetty negatiivissävytteinen termi, jolla tarkoitetaan henkilöä, joka on lähtenyt mukaan politiikkaan olematta juuri ollenkaan mukana työelämässä. Käsitteen kehitti RKP:n kansanedustaja Jutta Zilliacus 1970-luvulla kuvaamaan nuorina politiikkaan ponnahtaneita henkilöitä. Myöhemmin käsitteellä on voitu tarkoittaa myös poliitikkoa, joka on urallaan muuten osoittanut kokemattomuuttaan.
Kaijū
Kaijū () eli kaijū eiga (, suom. "hirviöelokuva") on japanilaisten elokuvien lajityyppi. Kaijū-elokuvat kuuluvat laajempaan erikoistehostepainotteisten japanilaisten elokuvien eli tokusatsu-elokuvien joukkoon. Lajityypin elokuvissa yksi tai useampi yleensä valtava hirviö aiheuttaa tuhoa ihmisten keskuudessa. Tunnettuja kaijū-elokuvia ovat lajityypin kehittäneen Tōhō-elokuvayhtiön Godzilla-elokuvat. Samantyyppisiä elokuvia on tehty myöhemmin myös Japanin ulkopuolella.
Janne Schaffer
Jan Erik Tage ”Janne” Schaffer (s. 24. syyskuuta 1945 Tukholma) on ruotsalainen kitaristi ja säveltäjä. Hän on yksi Ruotsin arvostetuimmista sähkökitaristeista ja studiomuusikoista, joka on soittanut noin viidellä tuhannella äänitteellä. Hän on esiintynyt muun muassa Abban, Toto-yhtyeen ja Bob Marleyn kanssa ja tehnyt paljon yhteistyötä in ja Ted Gärdestadin kanssa. Lisäksi hän on tehnyt sooloalbumeja vuodesta 1973 alkaen.
Vuonna 2009 Schafferin ensimmäinen sooloalbumi "Janne Schaffer" (1973) pääsi mukaan kirjaan "Tusen svenska klassiker", johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Janne Schafferin isä soitti viulua ja äiti opetti pianonsoittoa. Poika varttui Blackebergin kaupunginosassa Tukholmassa. Hän soitti aluksi pianoa, mutta vaihtoi sitten sähkökitaraan. Ensimmäisen kitaransa hän teki koulun veistotunnilla. Koulutovereista muodostettujen kitarayhtyeiden jälkeen Schaffer esiintyi 1960-luvulla muun muassa Gunnar Wiklundin, Björn Skifsin ja Ted Gärdestadin kanssa. 1970-luvulla hän tuli tunnetuksi Abba-yhtyeen konserteista ja äänilevyiltä.
Vuonna 1973 Schaffer aloitti sekä soolouransa että pitkän yhteistyönsä Björn J:son Lindhin kanssa, joka kesti tämä kuolemaan 2013 saakka. Yhtyeitä, joissa Schaffer on soittanut, ovat muun muassa Hörselmat, Grapes of Wrath, Pop Workshop, Dynamite Brass, Opus III, Svenska Löd AB!, Baltik, Ablution, Mads Vinding Group, Midnattsensemblen Paramount, Ralph Lundsten and The Andromeda All Stars sekä Harlequin.
Vuonna 1980 muodosti Schaffer yhdessä Lasse Åbergin ja Klasse Möllbergin kanssa yhtyeen Electric Banana Band, jossa hän sävelsi ja Åberg sanoitti. Laulut olivat usein ympäristöaiheisia. Ryhmän hittejä olivat ”Banankontakt”, ”Olyckans sång” ja ”Zwampen”.
Schaffer käyttää pääasiassa Larrivée-sähkökitaraa, jossa on EMG:n yksikelainen mikrofoni. Hän omistaa myös Gibson Les Paul -kitaran vuodelta 1959. Vahvistimena hän käyttää yleensä Peaveytä.
Mecania Automation
Mecania Automation Oy on suomalainen yritys, joka palvelee teollisuutta yhteistyökumppanina projektitoimituksissa, terveysteknologian tuotantolinjojen ja tuotantolaitteiden valmistamisessa sekä koneiden ja laitteiden sopimusvalmistuksessa.
Kokonaistoimitus sisältää mekaaniikka- ja sähkösuunnittelun sisältäen ohjaussuunnittelun, laitteiston valmistuksen, asennuksen ja tarvittaessa huollon.
Yritys on perustettu v. 1998 nimellä Tikka Automation Oy. Vuonna 2002 otettin käyttöön omat uudet toimitilat Jyväskylässä ja nimi muutettiin Mecania Automation Oy:ksi. Vuonna 2007 Mecania Automation Oy osti Perlos Oyj:n automaatioliiketoiminnan Joensuussa ja perusti samalla Joensuun toimipisteen.
Mecania Automation Oy tarjoaa tuotantoautomaatioratkaisuja teollisuudelle ja sen toimipaikat sijaitsevat Jyväskylässä ja Joensuussa.
Electronic Entertainment Expo 2016
Electronic Entertainment Expo 2016 (lyh. E3 2016) oli kahdeskymmenestoinen Electronic Entertainment Expo -tapahtuma, joka järjestettiin Los Angeles Convention Centerissä 14.–16. kesäkuuta 2016. Tapahtuman kävijämäärä väheni hieman edelliseen vuoteen verrattuna, noin 50 300 kävijään.
Šalva Tšikhladze
Šalva Tšikhladze (, , 12. heinäkuuta 1912 Kutaisi, Kutaisin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 14. tammikuuta 1997 Tbilisi, Georgia) oli Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.
87 kilogramman painoluokassa kilpaillut Tšikhladze saavutti 40-vuotiaana kreikkalais-roomalaisessa painissa olympiahopeaa Helsingissä 1952 hävittyään isäntämaan Kelpo Gröndahlille.
Davit Tsimakuridze
Davit Tsimakuridze (, , 29. maaliskuuta 1925 Poti, Transkaukasian SFNT – 9. toukokuuta 2006 Tbilisi, Georgia) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija ja olympiavoittaja.
79 kilogramman painoluokassa kilpaillut Tsimakuridze voitti vapaapainissa olympiakultaa Helsingissä 1952.
Nina Vanhatalo
Nina Vanhatalo on suomalainen Yle Urheilussa työskentelevä urheilutoimittaja. Hän on selostanut vuodesta 2014 lähtien Ylen kanavilla alppihiihdon arvokisoja ja maailmancupia. Toimittajana hän on toiminut muun muassa yleisurheilussa, suunnistuksessa ja ampumahiihdossa.
Vanhatalo on Urheilutoimittajain liiton hallituksen jäsen.
Riku Salminen
Riku Salminen (s. 1984/1985) on suomalainen Yle Urheilussa työskentelevä urheilutoimittaja. Hän on selostanut muun muassa jääkiekkoa ja jalkapalloa, yleensä radiossa Yle Puheella. Hän selostaa myös alamäkiluistelua televisiossa. Paremmin Salminen tunnetaan kuitenkin televisiossa Ylen urheilulähetysten studio-isäntänä. Hän on toiminut studio-isäntänä Jalkapallon MM-kisoissa 2014, EM-kisoissa 2016 sekä MM-kisoissa 2018.
Salminen on kotoisin Jyväskylästä.
Matti Liski
Matti Liski on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee professorina Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun taloustieteen laitoksella. Liski on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.
Liski on koulutukseltaan kauppatieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta vuonna 1997.
Storå (Tanska)
Storå on joki Tanskassa Jyllannin niemimaan pohjoisosassa. Se on noin 100 kilometriä pitkä ja maan toiseksi pisin joki. Storå saa alkunsa Ikastin kaakkoispuolelta, virtaa luoteeseen kohti Holstebrota ja laskee Pohjanmereen Vembin lounaispuolella.
Guljai-gorod
Guljai-gorod (, "liikutettava kaupunki") oli Moskovan Venäjän armeijan 1400–1600-luvuilla käyttämä liikuteltava linnoitus. Se tarjosi suojaa käsiaseilla ammuttuja nuolia ja kuulia vastaan sekä myös näkösuojan viholliselta. Se soveltui hyvin esimerkiksi aron kaltaisille avoimille taistelukentille, joiden maastossa ei ollut luonnollisia suojia, kuten puita tai jyrkkiä maastomuodostelmia.
Englantilainen aikalaisdiplomaatti Giles Fletcher kirjoitti ylös havaintojaan nähtyään guljai-gorodin Moskovassa vuoden 1588 aikoihin. Hänen näkemänsä guljai-gorod oli kaksinkertainen muurirakennelma, jonka yläosa oli suora tai sahalaitainen ja joka oli koottu valmiista puulevyistä, joihin oli leikattu ampuma-aukkoja. Nämä puulevyt liu'utettiin pienten pyrien tai suksien päälle, ja ne lukkiutuivat paikalleen "ilman minkäänlaisten puuseppien tai apuvälineiden apua, koska kehikon osat oli leikattu niin että ne lukittuisivat toisiinsa". Rakenteista kasattujen vierekkäisten seinien välinen etäisyys oli noin kolme metriä, mikä oli riittävä tila jalkaväelle, jotta sotilaat saattoivat ampua ja ladata aseensa.
Krimin tataareja vastaan käydyssä Molodin taistelussa 1572 niiden katsotaan olleen ratkaisevana apuna. Sotilaallisista tapahtumista kertova aikalaiskirja "Razriadnaja kniga" kuvailee, kuinka voivodi Mihail Vorotynskijin käytti guljai-gorodia Molodissa. Hän sijoitti joukkojen pääosan sen suojiin. Siirrettävän linnakkeen ampuma-aukoista avattu tarkka tulitus, sekä sen tarjoaman näkösuojan turvin tehty ratsuväen yllätyshyökkäys ajoi tataarit sekasortoon.
Guljai-gorodin periaatteella toimivat suojat eivät olleet ennennäkemättömiä sodankäynnissä, vaan esimerkiksi hussilaissodissa böömiläiset kapinalliset olivat käyttäneet tarkoitukseen muokattuja vankkureita sotilaiden suojina taistelukentillään. Guljai-gorod menetti merkityksensä 1600-luvun lopulla kenttätykistön yleistyttyä ja kehityttyä raskaammaksi.
Aarne Pilto
Aarne Pilto (s. 1935 Utajärvi) on Helsingissä asuva kirjailija.
Pilto syntyi Utajärven Yli-Utoksella, mutta muutti jo nuorena Helsinkiin. Toimittuaan eri ammateissa hänestä tuli yrittäjä. Kirjailijaksi Pilto ryhtyi vasta varttuneella iällä. Hänen ensimmäiset teoksensa olivat omaelämäkerrallisia romaaneja, lapsuusajasta kertova esikoisteos "Kasvupaikka" ilmestyi vuonna 2010. Pilto on julkaissut seuraavat teokset:
Imre Kovács
Imre Kovács (26. marraskuuta 1921 Budapest – 9. maaliskuuta 1996 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Kovács voitti Unkarin miesten maajoukkueessa olympiakultaa Helsingissä 1952. Hän oli mukana myös MM-hopeaa saavuttaneessa Unkarin joukkueessa Sveitsissä 1954 muttei pelannut.
László Budai
László Budai (19. heinäkuuta 1928 Budapest – 2. heinäkuuta 1983 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja.
Budai voitti Unkarin miesten maajoukkueessa olympiakultaa Helsingissä 1952 ja MM-hopeaa Sveitsissä 1954. Hän oli mukana Unkarin joukkueessa myös Ruotsin MM-kilpailuissa 1958 muttei pelannut.
Edson Puch
Edson Raúl Puch Cortés (s. 9. huhtikuuta 1986 Iquique, Chile) on chileläinen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki. Puch edustaa Ecuadorin Serie A:ssa pelaavaa LDU Quitoa.
Puch on edustanut aiemmin chileläisiä Huachipatoa (2005–2006), Deportes Iquiquetä (2007–2009, lainalla 2012–2013) sekä Universidad de Chileä (2009–2011), dubailaista Al Waslia (2011–2014) ja argentiinalaista Huracánia (2015). Heinäkuussa 2016 hän siirtyy meksikolaiseen Necaxaan.
Chilen maajoukkueessa Puch pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2009, kun Chile hävisi ystävyysottelussa Japanille 0–4. Hän pelasi yhteensä kuusi ystävyysottelua vuosina 2009–2012. Vuosina 2013–2015 Puch ei pelannut maaotteluita. Siitä huolimatta hänet valittiin Copa Américaan 2015, jonka Chile lopulta voitti. Puch joutui kuitenkin jäämään pois turnauksesta loukkaantumisen vuoksi, ja Francisco Silva sai hänen paikkansa. Puch pelasi maajoukkueessa seuraavan kerran toukokuussa 2016 ja tuli valituksi Copa América Centenarioon, jossa pelasi ensimmäisen kilpailullisen maaottelunsa 30-vuotiaana Chilen voittaessa alkulohkovaiheessa Bolivian 2–1. Turnauksen puolivälierässä Puch teki ensimmäiset kaksi maajoukkuemaaliaan Chilen voittaessa Meksikon 7–0.
Gusztáv Sebes
Gusztáv Sebes (22. tammikuuta 1906 Budapest, Itävalta-Unkari – 30. tammikuuta 1986 Budapest) oli unkarilainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija. Hän jäi historiaan Unkarin 1950-luvun menestyksekkään Kultaisen joukkueen päävalmentajana.
Unkarin miesten maajoukkue voitti Sebesin päävalmentajuuden aikana 1949–1957 olympiakultaa Helsingissä 1952 ja MM-hopeaa Sveitsissä 1954. Joukkue aiheutti myös Englannin miesten maajoukkuehistorian ensimmäisen kotitappion vuonna 1953.
Billy Cotton
William Edward "Billy" Cotton (6. toukokuuta 1899 Lontoo – 25. maaliskuuta 1969 Lontoo) oli brittiläinen orkesterinjohtaja ja viihdyttäjä, yksi harvoista aikansa orkesterinjohtajista, joiden orkesteri selvisi brittiläisten tanssiyhtyeiden aikakaudesta ja pysyi suosittuna vielä sen jälkeenkin. Nykyisin Cotton muistetaan lähinnä urastaan radio- ja tv-persoonana. Hänen omaelämäkertansa, ""I Did it My Way"" julkaistiin postuumisti vuonna 1970.
Luettelo Vaasan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Luettelo Vaasan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Vaasan pysyvät julkiset patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Vaasaan on liitetty Vähänkyrön kunta vuonna 2013 ja osa Sulvan kuntaa vuonna 1973. Muistolaatat ovat omassa kappaleessaan.
Željko Petrović
Željko Petrović (), s. 13. marraskuuta 1965) on montenegrolainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Petrović aloitti pelaajauransa FK Nikšićissä, mutta läpimurtonsa hän teki FK Budućnostissa, johon siirtyi vuonna 1987. Hän siirtyi kolmen kauden jälkeen suurseura Dinamo Zagrebiin, jossa pelasi kauden 1990/91 oikeana laitapakkina. Hyvät esitykset poikivat siirroon Espanjaan, jossa peliaika Sevillassa jäi kuitenkin vähiin ja yhden kauden jälkeen hän siirtyi FC Den Boschiin. Seura putosi Petrovićin debyyttikaudella Eerste Divisiehen, jossa miehen vastuu puolustuksessa kasvoi vaikka seuran kausi kokonaisuutena jäikin heikoksi.
Kesällä 1994 Petrović siirtyi RKC Waalwijkin, jossa hän pelasi kaksi loistavaa kautta nousevana laitapuolustajana. Maaleja syntyi 60 liigaottelussa yhteensä 13. Hyvät esitykset poikivat Petrovićille siirron suurseura PSV Eindhoveniin, jossa hän voitti kaudella 1996/97 Alankomaiden mestaruuden. Toisella kaudella peliaika väheni ja Petrović siirtyikin kauden jälkeen japanilaiseen Urawa Red Diamondsiin. Hän palasi kesällä 2000 takaisin RKC Waalwijkiin, jossa lopetti aktiiviuransa 38-vuotiaana kauden 2003/04 jälkeen.
Maajoukkuetasolla Petrović edusti Jugoslaviaa 18 A-maaottelussa. Hän oli mukana MM-kisoissa 1998 pelaten kaikissa neljässä ottelussa Jugoslavian edetessä neljännesvälieriin.
Valmennusuransa Petrović aloitti Ruud Gullitin apuvalmentajana Feyenoordissa kaudella 2004/05. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki portugalilaisen Boavistan peräsimessä elokuussa 2006. Hän kuitenkin erosi tehtävistään jo lokakuussa. Kesäkuussa 2007 hän palasi vanhan seuransa RKC Waalwijkin palvelukseen päävalmentajaksi. Hän luotsasi seuran Eerste Divisien kakkoseksi, mutta seura ei nousukarsinnoissa onnstunut lunastamaan paikkaansa liigassa. Kauden jälkeen hän siirtyi RKC:sta Martin Jolin apuvalmentajaksi HSV:n joukkueeseen. Kausi 2008/09 sujui hyvin, mutta Jol valmennustiimeineen jätti seuran kesällä 2009.
Heinäkuussa 2010 Petrovićin valmennusura jatkui Englannin Valioliigassa West Ham Unitedin apuvalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut seurasta jo marraskuussa 2010. Potkujensa jälkeen Petrović palasi Urawa Red Diamondsiin, kun hän aloitti tammikuussa 2011 seuran päävalmentajana. Joukkue vajosi hänen johdollaan Japanin liigan putoamiskamppailuun ja lopulta seurajohto erotti Petrovićin lokakuussa 2011.
Urawa-potkujensa jälkeen Petrović toimi Guus Hiddinkin apuvalmentajana FK Anži Mahatškalassa. Syksyllä 2014 hän toimi Dick Advocaatin apuvalmentajana Serbian jalkapallomaajoukkueessa ja jatkoi yhteistyötä Sunderlandissa kesällä 2015. Heikot tulokset johtivat kuitenkin Advocaatin valmennustiimin eroon lokakuussa 2015.
Kesäkuussa 2016 Petrovićista tuli ADO Den Haagin päävalmentaja. ADO vajosi Petrovićin johdolla Eredivisien häntäpäähän. Seurajohto antoi hänelle potkut helmikuun alussa 2017, kun ADO oli pudonnut putoamiskarsintaviivan alapuolelle.
Salomon Könönen
Salomon Könönen (8. kesäkuuta 1916 Rieponlahti, Suonenjoki – 21. helmikuuta 1979 Kotka) oli suomalainen kestävyysjuoksija.
Salomon Könönen sijoittui vuoden 1948 Lontoon olympialaisissa 10 000 metrin juoksussa 7. sijalle. Hän oli kovassa helteessä ainoa suomalainen, joka pääsi maaliin asti.
Salomon Könönen avioitui vuonna 1949 opettaja Greta Mai Wegeliuksen kanssa. Perheeseen syntyi neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tytärtä. Salomon asui perheineen ensin Tiutisen saaressa ja 1957 alkaen Karhulan Hovilaan rakentamassaan omakotitalossa kuolemaansa asti.
Salomon toimi lähes 30 vuotta huoltopoliisina Kotkan poliisilaitoksella, josta jäi eläkkeelle kesällä 1974 vanhempana konstaapelina.
Salomon oli ahkera marjastaja ja sienestäjä. Hän lenkkeili ja hiihti paljon luonnossa. Myös kotipuutarhan hoito oli hänelle mieluista.
Salomon Könönen osallistui suojeluskuntalaisena talvi- ja jatkosotaan, jossa hän toimi muun muassa kaukopartiointitehtävissä. Sotilasarvoltaan hän oli ylikersantti.
Mirosław Kuczyński
Mirosław Kuczyński (s. 1947) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Legia Varsovaa edustanut Kuczyński saavutti Puolan maajoukkueessa EM-pronssia Suomesta 1967.
Matthew Santoro
Matthew Santoro (s. 16. heinäkuuta 1985 Welland, Ontario, Kanada) on kanadalainen YouTube-persoona, entinen kirjanpitäjä ja näyttelijä. Hän tekee top 10 -listoja ja "50 Amazing Facts to Blow Your Mind" -sarjaa, joita hän lähettää YouTuben pääkanavalleen maanantaisin ja perjantaisin. Lisäksi hän ylläpitää videoblogikanavaa, jolle hän lähettää uusia videoita päivittäin sekä pelikanavaa, jonne hän lähettää uusia videoita kolme kertaa viikossa. Vuonna 2016 hän julkaisi kirjan "Mind = Blown".
Kesäkuussa 2016 Santoron pääkanavalla oli 5,4 miljoonaa tilaajaa ja hänen videoitaan on katsottu lähes 710 miljoonaa kertaa. Hän rekisteröityi YouTubeen 13. helmikuuta 2010.
Hän tulee esiintymään "" -elokuvassa zombina. Hän työskenteli Lilly Singhin, Olga Kayn, Toby Turnerin, Arnold Schwarzeneggerin ja monien muiden kanssa "Terminator Genisys: The YouTube Chroniclesin", "Terminator Genisys" -elokuvan oheissarjan parissa.
Matthew Santoro asuu Torontossa.
Universal Motown Records
Universal Motown Records oli levy-yhtiö, joka toimi Universal Motown Republic Groupin merkkinä. Se oli nykyajan ruumiilistuma legendaarisesta Motown Recods-yhtiöstä ja UMG:n "urbaani" puoli, vaikka sillä ja sen alayhtiöillä oli myös joitain rock-artisteja.
Vuonna 2005 Motown Records yhdistettiin Universal Recodsin urbaanien artistejen kanssa Universal Motown Recordsin luomiseksi Elektra Recordsin entisen toimitusjohtajan, Sylvia Rhonen johdolla ja se asetettiin hiljattain luodun Universal Motown Republic Groupin kattojaon alle. Motown Records alkoi juhlimaan sen viidettäkymmenettä vuosipäivää (tammikuu 12, 2009) myöhään vuonna 2008, mikä sisälsi "The Complete No. 1-"boksin julkaisun sisältäen Motownin ensimmäiset hitit Billboardin pop-, R&B- ja disko-listoilta, klassisen aikakauden Motownin albumeiden uudenjulkaisun CD:llä ja muut suunnitellut tapahtumat, jotka julkaistiin yhteistyössä Universal Music Groupin luettelojaon kanssa.
Universal Motown Republic Groupissa tehtiin muutoksia vuonna 2011 ja Motown Records erotettiin Universal Motown Recordista sekä kattoyhtiöstä ja yhdistettiin The Island Def Jam Music Groupiin, mikä teki Universal Republic Recordsista erillisen yhtiön ja sulki Universal Motown Republic Groupin. Vuonna 2012, Universal Republic Records muutti nimensä takaisin Republic Recordsiin ja kaikki artistit siirtyivät sinne.
Bolesław Kwiatkowski
Bolesław Jan Kwiatkowski (s. 28. heinäkuuta 1942 Varsova) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Kwiatkowski saavutti Puolan maajoukkueessa EM-kilpailuista pronssia Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa Kwiatkowski sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa ja vuoden 1969 EM-kilpailuissa.
Włodzimierz Trams
Włodzimierz Bonifacy Trams (s. 12. toukokuuta 1944 Varsova) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Trams saavutti Puolan maajoukkueessa EM-kilpailuista pronssia Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa Trams sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa ja vuoden 1969 EM-kilpailuissa.
Czesław Malec
Czesław Malec (26. kesäkuuta 1941 Krzemieniec – 18. heinäkuuta 2018 Assevent, Ranska) oli puolalainen koripalloilija.
Malec saavutti Puolan maajoukkueessa EM-kilpailuista pronssia Neuvostoliitosta 1965 ja Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa Malec sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa.
Witold Zagórski
Witold Zagórski (25. syyskuuta 1930 Varsova – 30. kesäkuuta 2016) oli puolalainen koripallovalmentaja ja koripalloilija.
Pelaajana Zagórski edusti Puolan maajoukkuetta Unkarin EM-kilpailuissa 1955, missä maa sijoittui viidenneksi. Pelaajauransa jälkeen Zagórski valmensi Puolan maajoukkuetta vuodet 1961–1975, minä aikana maa saavutti kolme EM-mitalia: hopeaa Puolasta 1963 ja pronssia Neuvostoliitosta 1965 sekä Suomesta 1967. Zagórskin valmennuksessa Puola osallistui myös kesäolympialaisiin Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972, vuoden 1967 MM-kilpailuihin ja vuosien 1961, 1969, 1971, 1973 ja 1975 EM-kilpailuihin. Hän toimi myös Itävallan maajoukkueen päävalmentajana.
Zagórski kuoli 85-vuotiaana 30. kesäkuuta 2016.
Martti Moisala
Martti Iisakki Moisala (21. kesäkuuta 1916 Paavola – 7. lokakuuta 2008 Taivalkoski) oli suomalainen oikeustieteen maisteri, nimismies ja kirjailija.
Moisala pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1936. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa mutta sotavuodet viivästyttivät opintoja niin että hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1947. Moisala oli sodan aikana muun muassa konekiväärijoukkueen johtajana ja komppanianpäällikkönä. Hän yleni luutnantiksi ja myöhemmin reservissä kapteeniksi.
Moisala oli vt. nimismiehenä Pudasjärvellä 1948 sekä nimismiehenä Taivalkoskella 1948–1969 ja Iissä vuodesta 1969 eläkkeelle jäämiseen saakka. Eläkevuosinaan hän asui Taivalkoskella.
Eläkkeellä ollessaan Moisala kirjoitti muistelmakirjan sekä kokoelman Taivalkosken kyläbaarissa kokoontuvan ”selkosen baariparlamentin” puheenaiheista.
Kazimierz Frelkiewicz
Kazimierz Frelkiewicz (s. 20. helmikuuta 1940 Pogrzybów) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Pelintekijänä pelannut Frelkiewicz saavutti Puolan maajoukkueessa EM-kilpailuista hopeaa Puolasta 1963 ja pronssia Neuvostoliitosta 1965 sekä Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa Frelkiewicz sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa.
Maciej Chojnacki
Maciej Chojnacki (s. 1942) on puolalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Lech Poznańia edustanut Chojnacki saavutti Puolan maajoukkueessa EM-pronssia Suomesta 1967.
Aira Hellaakoski
Aira Katri Hellaakoski, sukunimi aik. "Helaakoski" (6. helmikuuta 1898 Oulu – heinäkuussa 1991) oli suomalainen Tampereella asunut kuvataiteilija.
Aira Hellaakosken vanhemmat olivat filosofian tohtori, lyseon lehtori Antti Rietrikki Helaakoski (1858–1945) ja Anna Maria Lindman (1859–1943). Hänen veljensä oli runoilija Aaro Hellaakoski.
Hellaakoski opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1919–1922 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1920–1921 sekä 1925–1926. Hellaakoski osallistui Suomen Taiteilijan näyttelyihin vuosien 1920 ja 1979 välillä sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1953. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Amsterdamissa 1931, Tukholmassa 1949, Norrköpingissä 1950 ja 1955, Odensessa 1955, Trondheimissa 1955, Kiovassa 1961 sekä Essenissä 1978. Hellaakoski toimi myös kuvataiteiden ja kudonnan opettajana. Hän oli erityisen tunnettu kukka-aiheisista tauluistaan. Hellaakoskella oli ateljee Tampereen Taiteilijaseuran ja Tampereen kaupungin omistamassa vuonna 1961 valmistuneessa ateljeetalossa Hälläpyöränkadulla Kalevassa.
Bohdan Likszo
Bohdan Stanisław Likszo (1. tammikuuta 1940 Vilna, Liettua – 11. joulukuuta 1993 Krakova) oli puolalainen koripalloilija.
Likszo saavutti Puolan maajoukkueessa EM-kilpailuista hopeaa Puolasta 1963 ja pronssia Neuvostoliitosta 1965 sekä Suomesta 1967. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Puolan maajoukkueessa kuudenneksi Tokiossa 1964 ja Méxicossa 1968. Lisäksi hän pelasi vuoden 1967 MM-kilpailuissa, joissa hän oli koko turnauksen toiseksi paras korintekijä joukkuetoverinsa Mieczysław Łopatkan jälkeen, ja vuoden 1969 EM-kilpailuissa.
San Franciscon roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
San Franciscon roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on katolisen kirkon organisaatio San Franciscon lahden seudulla, johon kuuluu 90 seurakuntaa, 396 pappia ja 553 000 jäsentä. Neitseen Marian taivaaseenottamisen katedraali on hiippakunnan pääkirkko.
Chojnice
Chojnice on kaupunki Pommerin voivodikunnassa Puolassa. Kaupungin asukasluku oli 40 056 vuonna 2015. Kaupunki on Chojnicen piirikunnan hallintokeskus.
Toivo Salokorpi
Toivo Kustaa Salokorpi (aiemmin Sirén; 24. helmikuuta 1892 Tampere – 18. joulukuuta 1976 Tampere) oli suomalainen ekonomi ja tiedustelu-upseeri. Hän toimi yleisesikunnan tiedustelun palveluksessa Viipurin alatoimiston päällikkönä 1920–1930-luvuilla ennen talvisotaa. Sotilasarvoltaan hän oli tuolloin reservivänrikki. Hänen tiedustelu-uransa alku ajoittuu sisällissotaan.
Salokorpi opiskeli ylioppilaaksi päästyään Kauppakorkeakoulussa ja valmistui ekonomiksi 1914. Hän erikoistui Venäjän kauppaan ja oli hyvä Venäjän olojen asiantuntija. Vuonna 1918 Salokorpi liittyi pietarinsuomalaisten perustamaan suojeluskuntaan ja toimi joukkueenjohtajana. Hän palasi Suomeen jo Suomen sisällissodan aikana ja hänestä tuli toukokuussa 1918 Suomen sotilastiedustelun Viipurin osaston eli Itäisen Tiedusteluosaston virkailija ja sittemmin osaston edustaja Terijoella.
Alatoimistossa Salokorpi huolehti muun muassa asiamiesten (vakoilijoiden) koulutuksesta apunaan emigrantti Pjotr Sokolov. Koulutus tapahtui Helsingin Punavuoressa Robertin- ja Fredrikinkatujen kulmatalossa, toimistokäytössä olleessa huoneistossa. Muista suomalaisista 1920–1940-lukujen tiedustelu-upseereista poiketen häntä on luonnehdittu "siviilianalyytikoksi" ekonomin koulutuksen näin korostuessa.
Kun pääesikunnan Osasto V perustettiin helmikuussa 1940 hoitamaan erityisesti Baltian maihin kohdistuvaa tiedustelua, Salokorpi siirtyi alatoimistosta vielä talvisodan aikana sen johtoon. Häntä seurasi alatoimiston päällikkönä Hannes Vehniäinen. Kapteeniksi ylennyt Salokorpi johti Osasto V:tä sen lakkauttamiseen, elokuuhun 1945, saakka. Osaston viimeisiä tehtäviä oli varjostaa ja salakuunnella Liittoutuneiden valvontakomission henkilökuntaa.
Jytää vaan
Jytää vaan on Jukka ja Jytämimmien esikoisalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2015 levymerkillä Keltaiset levyt. Äänite julkaistiin alun perin kasettiformaatissa ja myöhemmin CD- ja vinyyliformaateissa. Albumin äänimaailma on Nousiaiselle tyypillistä lo-fi:tä.
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Soundin Antti Marttinen antoi albumille neljä tähteä viidestä ja sanoi albumin olevan rähjäisellä tavalla riemukas ja tunnelmallinen levytys. Helsingin Sanomien arviossa Jarkko Jokelainen asettaa Jukan ja Jytämimmien tyylin Nousiaisen soolotuotannon ja Räjäyttäjien välimaastoon, sanoen itse albumin olevan ”älyvapaata, kursailematonta ja kesyttämätöntä rockia”. Rumban Saku Schildt antoi albumille täydet kymmenen pistettä. Hän ylisti albumin olevan pakoton, rento ja täydellinen maanläheinen rockalbumi.
Kaikki kappaleet kirjoittaneet Jukka ja Jytämimmit.
Kaija-Riitta Iivonen
Kaija-Riitta Iivonen (s. 7. marraskuuta 1942 Kangasala) on suomalainen Porvoossa asuva kuvanveistäjä ja keraamikko, joka tunnetaan naivistina.
Iivosen vanhemmat olivat Terijoelta, mutta hän on asunut Porvoossa nelivuotiaasta. Iivonen valmistui Taideteollisen oppilaitoksen graafiselta osastolta 1967, mutta opiskeli grafiikan ohella myös kuvanveistoa muun muassa Heikki Häiväojan johdolla. Arabian tehtaille Iivonen meni työskentelemään 1971 Kaj Franckin pyynnöstä ja perehtyi saveen taideteosten ja esineiden materiaalina. Monet Iivosen teokset ovat pieniä veistoksia, mutta hän on koonnut näyttelyihin niistä myös kokonaisia tilateoksia, joissa on kymmeniä tai jopa satoja yksittäisiä töitä. Iivonen on suunnitellut myös mitaleita ja toteuttanut seinämaalauksia. Itä-Hakkilassa sijaitsevaan Pyhän Annan lastenkirkkoon Iivonen suunnitteli vuonna 1987 alttaritriptyykin "Kirjoitettu on".
Jukka Nousiainen (albumi)
Jukka Nousiainen on Jukka Nousiaisen omaa nimeä kantava toinen sooloalbumi, joka julkaistiin kasettiformaatissa 24. helmikuuta 2016. Ensimmäinen 90 kappaletta käsittävä erä on eri tavalla miksattu ja masteroitu. Äänitteestä otettiin kaksi 500 kappaleen painosta, joista ensimmäinen myytiin heti loppuun.
Albumi on tyylisuunnaltaan psykedeelistä iskelmää. Nousiainen itse on kommentoinut albumin tekoa seuraavasti:
Helsingin Sanomien Jarkko Jokelainen antoi albumille neljä tähteä viidestä, sanoen sen olevan hauras, hillitty ja harras, ylistäen Nousiaista monimuotoisena muusikkona joka hallitsee tyylilajin kuin tyylilajin.
Albumi ylsi Soundin toimittajien ”Vuoden 2016 parhaat kotimaiset levyt top-20” -listan toiselle sijalle.
Albumi voitti vuoden 2017 Emma-gaalassa "Kriitikoiden valinta" -kategorian.
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Nousiainen.
Nakkova
Nakkova () on entinen kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla noin kuusi kilometriä Niisnovasta itään.
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500 nimellä "Nahkujevo". Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Nakkovassa asui 124 inkerikkoa, jotka kuuluivat Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 23 taloa ja 112 asukasta. Paikalliset talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he muodostivat Someron volostin Nakkovan kyläkunnan, johon kuuluivat myös Inkere ja Kolokka. Vuonna 1899 kylässä oli 114 asukasta, joista 59 oli ”suomalaisia”, 52 venäläisiä ja 5 ”sekoittuneita”. Uskonnoltaan he olivat kaikki ortodokseja.
Kylän asukkaat harjoittivat maanviljelyn ohella kalastusta, hevosajurin ammattia ja polttopuiden hankintaa. 1900-luvun alussa kylässä oli koulu ja kirjasto. Venäjän vallankumouksen jälkeen Nakkova muodosti aluksi oman kyläneuvoston. Vuodesta 1924 lähtien se kuului Taatsoin ja vuodesta 1928 Vassakaran kyläneuvostoon. Saksalaiset polttivat Nakkovan toisen maailmansodan aikana, mutta se mainitaan kyläluetteloissa vielä 1950-luvun lopullakin.
Joutsenet (Jussi Mäntysen veistos)
Joutsenet (myös "Joutsenlento") on suomalaisen kuvanveistäjä Jussi Mäntysen suunnittelema pronssinen suihkukaivoveistos Turun Puolalanmäellä. Se kuvaa kolmea lentoon nousevaa joutsenta ja se on paljastettu vuonna 1959. "Joutsenista" on tehty myös toinen valos, joka on paljastettu vuonna 1961 Lahden Fellmaninpuistossa. Lahden veistos tunnetaan nimellä Ylös kirkkauteen.
Pitkään eläintentäyttäjänä ollut Jussi Mäntynen ei pyrkinyt veistoksissaan toistamaan orjallisesti eläinten fyysistä ulkonäköä vaan luomaan vaikutelman niiden luontaisesta käyttäytymisestä, liikkeestä ja luonteesta. "Joutsenet"-veistosta on kuvattu paljon Mäntysen aikaisemmin tekemiä suuria nisäkäsveistoksia kepeämmäksi.
Kolmea lentoon lähtevää joutsenta kuvaava veistos on pronssia ja korkeudeltaan 310 senttimetriä. Veistoksen punagraniittinen jalusta on 140 senttimetriä korkea ja sen juurella on suihkukaivo. Patsaan lahjoitti Turun kaupungille Keskinäinen vakuutusyhtiö Sampo.
Lahden kaupunki hankki uusintavaloksen veistoksesta ja sijoitti sen Fellmaninpuistoon, jossa se paljastettiin vuonna 1961. "Ylös kirkkauteen" -nimisenä tunnettu patsas on sijoitettu puistossa olevan lammen vierelle.
Artturi Kaarnakoski
Johan Artturi Kaarnakoski (30. lokakuuta 1879 Kisko – 25. joulukuuta 1957 Espoo) oli suomalainen taidemaalari.
Kaarnakoski opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1908–1911 ja sen jälkeen Pariisissa Académie Colarossissa ja École des Beaux-Artsissa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1916 ja 1952 välillä sekä Suomen Taideakatemian 3-vuotisnäyttelyyn 1953. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Moskovassa 1934, Riiassa, Berliinissä, Düsseldorfissa ja Hampurissa 1935, Oslossa 1936, Milanossa ja Roomassa 1937, Göteborgissa 1939 ja Roomassa 1955.
Päivi Niemi-Laine
Päivi Niemi-Laine (s. 2. huhtikuuta 1968 Riihimäki) on suomalainen ammattiyhdistystoimija. Niemi-Laine tuli JHL:n palvelukseen vuonna 2009 yhteiskuntapolitiikan päälliköksi, ja hän on ollut JHL:n puheenjohtaja kesäkuusta 2016 lähtien. Hänen edeltäjänsä Jarkko Eloranta siirtyi SAK:n puheenjohtajaksi kesäkuussa 2016. Kesäkuussa 2017 Niemi-Laine valittiin puheenjohtajaksi seuraavalle viisivuotiskaudelle.
Niemi-Laine on työskennellyt meijerityöntekijänä, avustavana toimittajana, opettajan sijaisena, siivoojana, myyjänä, päiväkotiharjoittelijana, sanomalehden jakajana, koulunkäynnin avustajana, vanhainkodin osastoapulaisena, makkaratyöntekijänä ja kotiapulaisena. Hän toimi kansanedustaja Klaus Hellbergin avustajana 1999, kansanedustaja-ministeri Johannes Koskisen avustajana 1998–2001 sekä presidentti Tarja Halosen vaalikampanjassa 1999–2000.
Vuosina 2001–2005 hän toimi Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliitto Jytyn Helsingin alueen alueasiamiehenä/toiminnanjohtajana, TurvaPardian asiamiehenä 2005–2006. Palkansaajajärjestö Pardiassa yhteiskuntasuhteiden koordinaattorina 2006–2008 ja vastaavana yhteiskuntasuhteiden asiantuntijana 2008–2009.
Ennen puheenjohtajuuttaan Niemi-Laine toimi JHL:n toimialajohtajana ja puheenjohtajan varahenkilönä vuodesta 2012 alkaen.
Koulutukseltaan Niemi-Laine on filosofian maisteri. Niemi-Laine on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Niemi-Laine harrastaa juoksemista, kävelyä, kuntosalia ja veneilyä.
Armas Brummer
Armas Alexander Brummer (15. elokuuta 1882 Joutsa – 27. tammikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Brummerin vanhemmat olivat Joutsan kirkkoherra, rovasti Fredrik Alexander Brummer (1848–1904) ja Vilhelmina Heikintytär Jaatinen (1852-1915). Hänen sisaruksiaan olivat päätoimittaja, opettaja Onni Johannes Brummer, pastori Toivo Alexander Brummer (s. 1873) ja filosofian lisensiaatti Sisko Elna Vilhelmiina Vilkama o.s. Brummer (s. 1893).
Brummer opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1902–1904. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1907 ja 1908. Ulkomailla hänen töitään oli näytteillä Amsterdamissa ja Antwerpenissa 1931. Brummer muutti Hollantiin ja asui Haagissa 1910–1943.
Campi Bisenzio
Campi Bisenzio on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Firenzen metropolikaupungissa. Se sijaitsee Firenzen tasangolla noin 15 kilometriä Firenzestä luoteeseen. Kaupunkia halkoo Bisenziojoki, joka on Arnojoen sivujoki. Ympäröivät joet ovat tulvineet usein ja seutua värittävät useat puistot ja kosteikot, jotka ovat suosittuja ulkoilupaikkoja. Kaupungissa on jäljellä keskiaikaisia rakennuksia, joista tunnetuin on kaupungin symboli Rocca Strozzi. Alue on ollut perinteistä maatalousaluetta. Viime vuosikymmeninä kaupunki on teollistunut ja sen asukasmäärä on ollut kasvussa.
Foodora
Foodora on ruoankuljetuspalvelu, jonka pääkonttori sijaitsee Berliinissä. Palvelussa on yhteensä yli 6 500 ravintolaa 10 maassa ympäri maailmaa.
Käyttämällä Foodoran mobiilisovellusta, nettisivuja tai yrityspalvelua asiakkaat voivat tarkastella paikallisia ravintoloita, tehdä tilauksen sekä seurata tilauksen kulkua.
Foodora aloitti toimintansa Volo GmbH:nä Münchenissä Saksassa vuonna 2014. Nimi muutettiin Foodoraksi, ja pääkonttori siirrettiin Berliiniin Rocket Internetin ostettua yrityksen huhtikuussa 2015. Lisäksi kesäkuussa 2015 Foodora osti kuljetuspalvelun Hurrierin (Kanada), Suppertimen (Australia) ja Heimschmecker (Itävalta), jotka nyt toimivat Foodoran alla.
Syyskuussa 2015 Delivery Hero osti Foodoran Rocket Internetiltä, jolloin Foodora ja Delivery Heron ruuankuljetusbrändi Urban Taste fuusioituivat.
Käyttämällä Foodoran nettisivuja tai mobiilisivuja asiakkaat voivat valita ravintolan alueeltaan, tehdä tilauksen ja maksaa sen. Tämän jälkeen ravintola valmistaa tilauksen, jonka Foodoran lähetti noutaa ja kuljettaa asiakkaalle noin 30 minuutissa. Foodora tarjoaa ruoankuljetuspalvelua niin kuluttajille kuin yritysasiakkaillekin.
Foodora toimii Australiassa, Kanadassa, Saksassa, Suomessa, Norjassa, Ruotsissa, Italiassa, Hollannissa ja Itävallassa.
Foodora aloitti toimintansa Helsingissä kesäkuussa 2015. Helmikuussa 2016 Foodora laajeni Turkuun ja Tampereelle, ja toukokuussa 2016 se aloitti toimintansa myös Espoossa.
Uno Wahlroos
Uno Wilhelm Wahlroos (9. helmikuuta 1865 Sipoo – 28. helmikuuta 1924) oli suomalainen taidemaalari ja kivipiirtäjä.
Wahlroosin vanhemmat olivat merimies Fredrik Ferdinand Wahlroos (s. 1839) ja piika Augustina Lindqvist (s. 1837).
Wahlroos opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1886–1888 ja Taideteollisessa keskuskoulussa 1889–1890. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1894, 1895, 1896, 1897 ja 1900. Wahlroos kuvasi tauluissaan usein Porvoon maisemia ja Sipoon saaristoa. Hän työskenteli kivipiirtäjänä ja oli Lilius & Hertzbergin ja myöhemmin Tilgmannin kirjapainojen palveluksessa ylilitografina.
Väinö Nuuttila
Väinö Viljam Nuuttila (24. joulukuuta 1899 Elimäki – 13. kesäkuuta 1980) oli suomalainen taidemaalari.
Nuuttila opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1919–1922. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosien 1922 ja 1960 välillä. Hänen töitään oli esillä myös Suomen Taideyhdistyksen näyttelyssä 1944, Finlandia-näyttelyssä 1945 ja Suomen Taideakatemian näyttelyissä 1933, 1937 ja 1940. Nuuttila sai valtion taiteilijaeläkkeen 1973.
Vuorimiehenkatu
Vuorimiehenkatu () on noin 790 metriä pitkä itä-länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Laivasillankadulta Olympiaterminaalin läheltä ja päättyy länsipäässään Laivurinkadulle. Vuorimiehenkadun ajorata on yksisuuntainen idästä länteen päin lukuun ottamatta Laivurinkadun ja Korkeavuorenkadun välistä osuutta.
Venäläinen vallankumousjohtaja Vladimir Lenin asui osoitteessa Vuorimiehenkatu 35 keväällä 1906. Kyseisessä talossa sijaitsi Leninin muistolaatta, joka tosin varastettiin lokakuussa 2015. 
Vuorimiehenkatu 1:ssä sijaitsi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin kanslia 1900-luvun alkupuolella.
Michael Curtizin filmografia
Luettelo Michael Curtizin ohjaamista 166 elokuvasta.
Boxin suot
Boxin suot on kolmesta suosta koostuva suo-alue Sipoon ja Porvoon rajalla. Suot ovat nuoria keidassoita. Se on osa Natura 2000-hanketta. Sen kokonaispinta-ala on 156 hehtaaria.
Vaxesmossen eli Sundmansmossen on soista eteläisin. Vaikka reuna-alueet ovat ojitettuja, on suo muuten hyvin luonnontilainen. Sen keskellä on kivennäismääsaareke Kyrkudden. Stormossen sijaitsee Vaxesmossenista pohjoiseen. Siitä on suojeltu vain eteläosa, sillä pohjoisosa on ojitettu. Fågelsmossen sijaitsee lähimpänä Kilpilahtea. Fågelsmossenissa esiintyy allikkoja.
Boxin soilla esiintyy paljon uhanalaisia perhoslajeja. Merkittäviä lajeja ovat kirjoverkkoperhonen, muurainhopeatäplä, naavamittari, rämelehtimittari, suotarhayökkönen. Linnusto on tavainomainen. Alueella esiintyy myös vaiveroa.
Olavi Noronen
Olavi Noronen (s. 1940) on suomalainen arkkitehti. Keski-Suomen museon modernin rakennusperinnön inventointihankkeessa Norosta luonnehditaan maakunnallisesti merkittäväksi arkkitehdiksi. Olavi Norosen vanhemmat Ester ja Lauri Noronen olivat pääomistajia Helno Oy -huonekalutehtaassa Jyväskylässä. Tuotannon mallisuunnittelun hoiti sisustusarkkitehti Ester Noronen. Olavi Norosen poika teollinen muotoilija Asmo Noronen perusti myöhemmin samalla nimellä Helsinkiin yrityksen, joka suunnittelee ja valmistaa keittiökalusteita.
Noronen valmistui arkkitehdiksi Oulun yliopistosta vuonna 1966. Diplomityönään Noronen teki suunnitelman Jyväskylän kirkoksi professori Olli Pöyryn ohjauksessa. Ennen oman toimiston perustamista hän työskenteli vuosina 1963 ja 1964 Alvar Aallon toimistossa Helsingissä, vuosina 1965–1968 Arkkitehtitoimisto Seppo Valjuksessa Oulussa, sekä vuosina 1969–1972 Kouvolassa osakkaana arkkitehtitoimistoissa "Kari Karjalainen ja Olavi Noronen" sekä "Arkkitehtisuunnittelu Lahti & Karjalainen & Noronen". "Arkkitehtitoimisto Olavi Noronen Ky" perustettiin vuonna 1973 Jyväskylässä. Osakeyhtiöksi muuttunut toimisto oli viimeisen kerran kaupparekisterissä 2006.
Noronen on lisäksi toiminut Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan arkkitehtiosaston assistenttina vuosina 1967–1978.
Norosen rakennuksia on kuvailtu mm. postmoderniin Oulun kouluun kuuluvaksi. Noronen toimikin Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan arkkitehtiosaston assistenttina osin samanaikaisesti yhden Oulun koulun perustajista, Reima Pietilän, toimiessa arkkitehtiosaston professorina 1973–79.
1986 Schaumanin teollisuusyhtiö tilasi Noroselta suunnitelman Jyväskylän Lutakon tehtaan alueen uusiokäytöstä lopettamisen jälkeen. Rauhaniemi-suunnitelmaksi nimetty visio tunnetaan yleisesti nimellä Manhattan-suunnitelma.
Emäsalon suot
Emäsalon suot on neljästä suosta koostuva suoalue. Ne sijaitsevat Emäsalon saarella Porvoossa. Suot ovat geologisesti nuoria keidassoita. Emäsalon suot kuuluvat Natura 2000-hankkeeseen. Tärkeitä lajeja ovat nevaimarre ja suomyrtti.
Lähimpänä etelärannikkoa sijaitsee Piparviksmossen, joka on soistuva merenlahti. Suotyypit ovat neva ja räme. Piparviksmossenissa esiintyy järviruokoa, valkopiirtoheinää ja pitkälehtikihokkia. Bjurmossaträsketin suo sijaitsee Piparviksmossenista luoteeseen. Se on pallesuo, jonka reunoilla on rämettä. Se on muodostunut lammen ympärille. Lammesta laskee puro. merenlahteen. Bjurmossaträsketistä itään sijaitsee Stubbmossen, joka sijaitsee kahden lammen välissä. Lammista Kvarnträsket kuuluu Natura-alueeseen. Stubbmossen on alueen soista pisimmälle kehittynyt keidassuo. Emäsalon pohjoisosassa sijaitsee Stornäsin tervaleppäluhta, joka on vedenviipymäallas. Sen reunoilla on tihkupintaa. Tervaleppäluhtana Stornäs on Suomessa harvinainen suotyyppi.
Tungträsketin vanha metsä
Tungträsketin vanha metsä on 20 hehtaarin kokoinen metsäalue. Se sijaitsee Porvoon keskustan itäpuolella rajoittuen Veckjärveen. Se on osa Natura 2000 -hanketta. Se on tyypiltään lehtomainen kangas.
Tungträsketin vanhan metsän hallitseva puulaji on kuusi, mutta seassa on koivuja ja mäntyjä. Rannassa kasvaa hieman tervaleppää ja hieskoivua. Alueella on joitakin haaparyhmiä. Sen pohja on osittain soistunut. Tungträsketissa elää melko harvinainen pikkusieppo sekä kanahaukka.
Lukas Kilström
Lukas Kilström (mediassa toisinaan myös Lukas Kihlström; s. 18. huhtikuuta 1990 Södertälje, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Kilström on pelityyliltään kahden suunnan puolustaja.
Kilström on Södertälje SK:n kasvatti. Hän debytoi seuran Elitserien-joukkueessa kaudella 2008–2009, jolloin Kilström pelasi yhden runkosarjaottelun. Toukokuussa 2009 hän teki Södertäljen kanssa kaksivuotisen ammattilaissopimuksen. Varsinaisella Elitserienin tulokaskaudellaan 2009–2010 Kilström teki 38 runkosarja- ja yhdessä Kvalserien-ottelussa tehot 1+3=4. Kaudella 2010–2011 hän teki runkosarjassa 13 tehopistettä ja voitti Södertäljen sisäisen tehotilaston lukemalla +9, mutta joukkueen kausi päättyi kuitenkin putoamiseen HockeyAllsvenskaniin.
Helmikuussa 2011 Kilström teki Södertäljen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen, mutta hän ei kuitenkaan jatkanut joukkueessa Allsvenskaniin putoamisen jälkeen, vaan siirtyi kaudeksi 2011–2012 jatkamaan Elitserien-uraansa kaksivuotisella sopimuksella Luleå HF:n riveihin. Toisella Luulaja-kaudellaan 2012–2013 Kilström teki Ruotsin pääsarjatason yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 5+11=16. Hän voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Kilström voitti kauden aikana myös European Trophyn mestaruuden.
Kaudeksi 2013–2014 Kilström siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Brynäs IF:ään. Maaliskuussa 2015 hän teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2015–2016 Kilström nousi Brynäsin varakapteeniksi. Hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Anton Rödinin kanssa lukemalla +7.
Kilström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti pronssia. Kilström jakoi koko turnauksen tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Oliver Ekman-Larssonin kanssa lukemalla +10. Yhteensä hän on pelannut kahdeksan nuorten maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Kilström on pelannut kaksi ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 9. huhtikuuta 2014 Rapperswil-Jonassa Sveitsiä vastaan. Kilström sai Ruotsin 1-4-voittoon päättyneessä ottelussa syöttöpisteen Niclas Andersénin tekemään voittomaaliin.
Kilströmin pikkuveli Axel on pelannut myös jääkiekkoa. Veljesten isä Mats Kilström on maailmanmestari vuodelta 1987 ja olympiapronssimitalisti Calgarysta vuodelta 1988.
I Bet You Look Good on the Dancefloor
I Bet You Look Good on the Dancefloor on englantilaisen indie rock-yhtyeen Arctic Monkeysin debyyttisingle ja läpimurtokappale. Kappale julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen debyyttialbumilta "Whatever People Say I Am, That's What I'm Not" ja nousi Britannian singlelistan kärkeen lokakuussa 2005. ”I Bet You Look Good on the Dancefloor” on säilynyt yhtenä yhtyeen tunnetuimmista kappaleista.
Arctic Monkeys esitti kappaleen Lontoon kesäolympialaisten avajaisissa 2012. Brittiläinen musiikkilehti NME listasi kappaleen sijalle 7 listassa 500 kautta aikojen parhaista kappaleista.
Musiikkivideo on taltiointi yhtyeen live-esiintymisestä pienen yleisön edessä. Videon kuvaukseen käytettiin kolmea Ikegami kuvaputki-TV -kameraa 1980-luvulta. Yhdysvaltalaisyhtye The Strokes oli aiemmin tehnyt samanlaisen videon kappaleelle ”Last Nite”.
Lasten taidetalo Toteemi
Lasten taidetalo Toteemi on Vantaan Myyrmäessä Myyrmanninraitin varrella sijaitseva lasten kulttuurikeskus.
Rakennuksen edustalla on kuvataidekeskuksen opiskelijoiden toteuttama kolmen toteemin muodostama Toteemit-teos vuodelta 2007. Toukokuussa 2015 Hämeenkylän koulun oppilaat maalasivat toteemit kuvanveistäjä Juha Mennan ohjaamana.
Hacı Giray
Hacı Giray, myös Hacı I Giray (k. 1466) oli Krimin kaanikunnan perustaja ja ensimmäinen kaani. Giray-dynastian jäsenenä hän polveutui Tšingis-kaanista.
Hacı oli Krimin tataarien kaani jo ennen Kultaisen ordan hajoamista useiksi kaanikunniksi ja kävi tätä vastaan itsenäistymistaistelua. Historioitsijat ovat yhtä mieltä siitä, että hän oli Krimin kaanikunnan perustaja ja ensimmäinen kaani, mutta joistakin seikoista, kuten hänen nimensä taustasta, syntymäpaikasta, valtakautensa alkamisvuodesta ja siihen liittyvistä tapahtumista on erimielisyyttä.
Stryikovskin puolalaiskronikan mukaan Hacı yritti itsenäistää Krimin alueen 1428, mutta epäonnistuttuaan hän joutui pakenemaan Liivinmaahan. Krimin alueen ylimykset lähettivät Liivinmaahan lähetystön 1443, joka pyysi Hacıa palaamaan hallitsijaksi. Varmana merkkinä uudesta vallasta pidetään vuonna 1441 painettua kolikkoa, jossa oli hänen nimensä. Myös aiemmissa kolikoissa olleiden kiptšakkien symbolien tilalle oli painettu uusi Krimin kaanien pöllöä kuvaava symboli.