Transnistrian kuvernoraatti
Transnistrian kuvernoraatti (), oli Toisen maailmansodan aikana 19.8.1941-29.1.1944 Romanian hallinnoima alue Dniestrin ja eteläisen Bugin (Buh) välillä, jonka akselivallat valloittivat Neuvostoliitolta Barbarossa-operaation alussa syksyn 1941 alkuun mennessä. Alue muodostettiin Dniestr-joen länsipuolella olevasta osasta Bessarabiaa) ja eteläisen Bug-joen itäpuolella olevasta osasta erottamalla se Saksan Ukrainan valtakunnankomissariaatista. Eteläpuolelle jäi Mustanmeren rannikko. Kuvernoraatti sisälsi nykyisen Transnistrian alueen ja idässä alueet Dniesteristä itään sijaitsevan Odessan ja eteläisen Vinnytsjan alueen. Odessasta tuli Transnistrian kuvernoraatin hallinnollinen pääkaupunki.
Alue kuului ensimmäistä kertaa historiassa kokonaisuutena Romaniaan. Natsi-Saksan johtaja Adolf Hitler suostutteli akselivaltoihin kuuluneen Romanian johtajan marsalkka Ion Antonescun ottamaan valloitetun Transnistrian kuvernoraatin alueen korvauksena Wienin toisen välitystuomioistuimen päätöksellä Romanian Unkarille elokuussa 1940 menettämän Pohjois-Transilvanian tilalle. Romanian hallinnasta huolimatta Romanian hallitus ei sisällyttänyt muodollisesti Transnistriaa osaksi Romanian kuningaskuntaa, vaan muodosti siitä romanialaisen kuvernöörin hallitseman kuvernoraatin. Lopullinen ratkaisu jäi kuitenkin avoimeksi johtuen käynnissä olleesta maailmansodasta.
Osana akselivaltojen idän sotaretkeä eli Barbarossaa valloitti Romanian armeija 28. heinäkuuta 1941 mennessä Bessarabian, jonka Neuvostoliitto oli miehittänyt edellisenä vuonna kesäkuussa 1940 osana Molotov–Ribbentrop-sopimusta. Saksalaisjoukot etenivät samanaikaisesti Neuvosto-Ukrainaan pohjoisen suunnasta. Romanian johtajan marsalkka Antonescun joukoille jäi Transnistrian alueen valloitus. Elokuun puoleen väliin mennessä Romanian armeija oli ottanut alueen haltuunsa taisteluitta. Marsalkka Antonescu nimitti 19. elokuuta 1941 Transnistrian kuvernoraatille kuvernöörin väliaikaiseksi pääkaupungiksi Tiraspolin. Valtaamatta oli ainoastaan Odessan kaupungin alue, jota 60 000 hyökkäävää romanialaissotilasta vastaan puolusti 34 000 puna-armeijan sotilasta. Romanialaiset joutuivat lisäämään joukkojaan alueella, mutta valloitus onnistui vasta kahden piirityskuukauden jälkeen romanialaisten menettäessä lähes 100 000 sotilasta joko kaatuneina tai haavoittuneina.
Joulukuussa 1941 romanialaisviranomaiset tekivät väestönlaskennan Transnistriassa. Sen mkaan väestörakenne kuvernoraatissa oli seuraava:
Transnistrian kuvernoraattissa tehtin roamnialaisvallan aikaan romanialaisväestön siirtoja itään eli Bug-joen itäpuolelle.
Toisaalta alueella joutuivat juutalaiset kuten saksalaisten hallitsemilla alueilla vainon kohteeksi. Ensimmäiset juutalaisten tuhoamiset tapahtuivat Odessaa vallattaessa syksyllä 1941. Uhreja miehitysaikana oli kaikkiaan 200 000. Transnistrian kuvernoraattiin perustettiin kaksi keskitysleiriä ja useita ghettoja, joista romanialaiset hallintoviranomaiset käyttivät nimitystä siirtokunnat.
Vaikka Romanian ydinalueita ml. pääkaupunki Bukarestia ja Ploieștin öljykenttiä pommitettiin ankarasti, Transnistrian kuvernoraatti säilyi suuremmilta hävityksiltä. Muutos tapahtui puna-armeijan aloittaessa hyökkäyksen syksyllä 1943. Puna-armeijan 2. Ukrainan rintama komentajanaan marsalkka Ivan Konev ylitti talvella 1943–1944 Dneprin ja jatkoi etenemistä länteen. Hyökkäyksen seurauksena romanialaisten hallinnoima Transnistrian kuvernoraatti koki loppunsa. Nimityksestä Transnistrian kuvernoraatti luovuttiin 29. tammikuuta 1944 ja sen tilalta kyseisestä alueesta käytettiin nimitystä "Sotilashallinto Dniestrin ja Bugin välissä". Edelleen 16. maaliskuuta 1944 Transnistrian sotatoimialueen vastuu siirtyi Saksan sotavoimille. Alue oli hyökkäyksen seurauksena käytännössä Neuvostoliiton puna-armeijan hallussa.
Perääntyessään saksalaiset yrittivät hävittää Odessaa, sen satamaa ja teollisuuslaitoksia. Puna-armeija valloitti Odessan 16. huhtikuuta 1944, jolloin Transnistrian alue oli täysin puna-armeijan käsissä.