hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Palojoki (Vantaanjoen sivujoki)
Palojoki on Vantaanjoen sivujoki Hyvinkäällä, Tuusulassa ja Nurmijärvellä keskisellä Uudellamaalla eteläisessä Suomessa.
Joki saa alkunsa Hyvinkäältä kaupungin keskustaajaman etelälaidoilta ja virtaa sieltä etelään alittaen pääradan lähellä Palopuron seisaketta, jonka nimenä vuoteen 1951 oli joen mukaan "Palojoen seisake". Tuusulan puolella joki virtaa halki Jokelan taajaman, alittaa pääradan uudelleen, virtaa kappaleen matkaa Tuusulan ja Nurmijärven rajajokena, mutkittelee sitten vuoroin Tuusulan ja vuoroin Nurmijärven alueilla ja laskee Vantaanjokeen Nurmijärven Palojoen kylän luona, Suomen kansalliskirjailijan Aleksis Kiven lapsuusmaisemissa.
Joen valuma-alueen pinta-ala on 88,41 km² ja valuma-alueen järvisyys 0,05 %. Palojokea suurempia Vantaanjoen sivujokia ovat Keravanjoki, Lepsämänjoki, Luhtajoki, Kytäjoki, Keihäsjoki ja Tuusulanjoki.
Kauppakeskus Tuulonen
Kauppakeskus Tuulonen on kauppakeskus Kanta-Hämeessä. Se sijaitsee Hämeenlinnassa entisen Tuuloksen kunnan alueella, valtateiden 10 ja 12 risteyksessä. Hämeenlinnasta on Tuuloseen 26 kilometriä, Lahdesta 47 kilometriä ja Tampereeltä 79 kilometriä.
Kauppakeskus Tuulosen suunnittelussa on käytetty perinteisiä materiaaleja modernilla tavalla. Tuulosta on luonnehdittu ”kauppakyläksi”..
Kauppakeskus Tuulonen koostuu kahdesta osasta. Niin sanottu vanha osa (noin 6000 neliömetriä) on perustettu vuonna 2004, ja sen omistaa kiinteistöosakeyhtiö KOY Tuuloksen kauppakeskus, jonka osake-enemmistö kuuluu Suomen Kauppayhtiöt Oy:lle. Uusi laajennusosa (15 000 neliömetriä) valmistui vuonna 2008. Sen omistaa Suomen Kauppayhtiöt Oy:öön kuuluva Kiinteistö Oy Kanta-Hämeen liikekeskus, jonka liikevaihto vuonna 2012 oli 1,6 miljoonaa euroa.
Kauppakeskuksen kävijämäärä oli vuonna 2010 1,2 miljoonaa ja vuonna 2011 2 miljoonaa. Nykyisin kävijöitä arvioidaan olevan noin 2 miljoonaa. Kauppakeskus Tuulosen arvioitu vuosittainen myynti on noin 50-100 miljoonaa euroa riippuen laskutavasta. Hämeenlinnan talousalueella on noin 67 500 asukasta, joten se on tärkeä kohderyhmä Kauppakeskus Tuuloselle. Viikkotasolla Kauppakeskus Tuulosessa käy asiakkaita Hämeenlinnan–Hattulan alueelta 2 % ja kuukausitasolla 8 %.
Kauppakeskuksessa on tällä hetkellä 60 liikettä, Nesteen liikenneasemat, kuusi ravintolaa, hotelli, jossa on noin 40 vuodepaikkaa, autopesula, lasten leikkipaikkoja, apteekki, pankkeja, posti sekä kauneus-/hyvinvointikeskus. Lisäksi siellä on kaupungin, metsänhoitoyhdistyksen sekä Poliisin tiloja. Maksuttomia parkkitiloja löytyy yhteensä noin 1000. Lisäksi alueella on Caravan-parkkialue. Nesteen lisäksi ankkuri/avainyrityksiä ovat Tokmanni, S-Market, Seppälä ja Voglia. Liikkeet kuuluvat Kauppakeskus Tuulosen kauppiasyhdistys Ry:hyn.
Ateljee Antti Into Virtanen, Etelä-Hämeen Osuuspankki, Eveni Group, Hesburger Tuulos, Hiushuone Freesia, Hämeen Energiapalvelu, Imperia Design, Jalokivigalleria / Kultasepänliike Feniks, Kenkä Tuulos, Kahvila Laurell, Kokous- ja saunatila, Kirjakassi, Kotipizza, Kukkakimara, Laatuoutlet / Löytötavarapiste, Lammin Sahti, Lammin Säästöpankki / Pohjantähti, leikkipaikka, LähiTapiola, Mainiemen Puutarha, Musti&Mirri Tuulos, Neste Tuulos, Onur Pizzeria-kebab, Pohjola-vakuutus, Posliinitar, Rakennusliike Aalto, Seppälä, Sipen Saluuna, Sirin Lounasravintola, Sisustus ja lahjaliike Zuzu, Sohvatukku, S-market Tuulos, The Earth Collection, Tokmanni, Tuuloksen apteekki, Tuulosen Hyvinvointikeskus, fitness-studio sekä kauneus- ja jalkahoitola, Tuulosen löytö ja kirppis, Voglia sekä hangaarissa Hanssin-Jukka.
Hotel Tuulonen, Koskitukku, Kaupungin kokoustila, Metsänhoitoyhdistys Kanta-Häme ry
Lasermaxx laserpelisota-alue, parkkihalli, Kaarapesulle autopesula, kirpputori ym. tapahtumia
Vapautemme hinta -muistomerkki (näyttelytila sisällä), Caravan pysäköintialue, Lammin Betonin esittelytila
Kanada talviolympialaisissa 1932
Kanada saavutti Lake Placidin talviolympialaisista 1932 seitsemän mitalia, joista yksi oli kultaa, yksi hopeaa ja viisi pronssia. Kisojen mitalitilastossa Kanada sijoittui neljänneksi. Kanadan joukkue koostui 42 urheilijasta, joista 38 oli miehiä ja neljä naisia.
Kaikki kanadalaisten saavuttamat mitalit tulivat luistimilla käydyistä lajeista: miehet voittivat jääkiekossa ainoan kultamitalin, taitoluistelusta tuli yksi pronssimitali ja pikaluistelusta kanadalaiset voittivat yhden hopean ja neljä pronssia.
Parallel Universe
Parallel Universe on Red Hot Chili Peppersin kappale, joka julkaistiin singlenä vuonna 2000, vuoden 1999 albumilta Californication. Kappale on albumin toinen. Kappale löytyy yhtyeen Greatest Hits-kokoelma-albumilta.
Single oli parhaimmillaan 37. Alternative Songs-listalla, viettäen yhteensä kolme viikkoa listalla.
Kappale on samankaltainen kuin Otherside, toinen albumin kappale. Kummatkin kappaleet ovat muihin albumin kappaleisiin nähden synkkiä ja kertovat yhtyeen laulaja Anthony Kiediksen huumekierteestä. Kummatkin kappaleet edustavat Red Hot Chili Peppersin uutta tyyliä, jota yhtye ajoi sisään albumilla Californication, sisältäen yhä vähemmän funk-vaikutteita.
Va-Bank
Va-Bank () oli neuvostoliittolainen, NL:n hajoaminen jälkeen venäläinen punkrock-yhtye. Se esitti kappaleensa ru-wikin tietojen mukaan venäjäksi. Yhtye levytti Suomessa vuonna 1988 Polarvox-levy-yhtiölle. Va-Bank esiintyi Jyrockissa Jyväskylässä samana vuonna.
Yhtye sai nimensä puolalaisesta samannimisestä elokuvasta vuodelta 1981.
Va-Bank on moskovalainen rock-yhtye, ja perustettu vuonna 1986. Sen perusti laulaja-kitaristi Alexander Feliksovitsh Sklar (ven. Александр Феликсович Скляр).
Nuorison suosima musiikki alkoi olla hyväksytympää Neuvostoliitossa pääsihteeri Mihail Gorbatšovin valtakaudella, uuden niin sanotun avoimuuden politiikan mukaisesti.
What Next?
What Next? on Elliott Carterin säveltämä yksinäytöksinen, 40-minuuttinen ooppera. Genre oli noin 90-vuotiaalle säveltäjälle uusi aluevaltaus. Teos kantaesitettiin Deutsche Staatsoperissa Berliinissä vuonna 1999. Libretto on musiikkikriitikko Paul Griffithsin käsialaa.
"What Next?" on komedia kuudesta auto-onnettomuudesta selvinneestä (tai kenties siinä kuolleesta) henkilöstä, jotka pyrkivät ymmärtämään, mitä heille on tapahtunut ja mitkä ovat heidän välisensä suhteet. Teoksen esitys Amsterdamissa 2000 on julkaistu levytettynä ECM-levymerkillä.
Bravo (yhtye)
Bravo () on venäläinen, alkujaan neuvostoliittolainen poprock-yhtye. Bravo perustettiin Moskovassa vuonna 1983. Yhtye esittää kappaleensa venäjäksi, vaikka niiden nimet ovat joskus englanniksi. Yhtyeessä 1980-luvulla esiintyneestä laulajasta, Žanna Aguzarovasta tuli myöhemmin hyvin suosittu Venäjällä.
Yhtyeen perusti kitaristi Jevgeni Havtan.
Tyylilajina on helposti tunnistettava slaavilais-melankolia, jazz-vaikuttein. Venäjänkielisen wikiartikkelin mukaan (ru-wiki), yhtyeen äänitettä (oletettavasti vuodelta 1987 julkaistua) on myyty 5 miljoonaa kappaletta.
Suomessa julkaistiin vuonna 1987 taltioitu äänite, joka kantoi yhtyeen nimeä. Siinä olevista kappaleista ehkä tunnetuin lienee ""Old Hotel"" (ven. Старый отель/translitt. ""Staryj Otelj""). Suomalainen levykustantaja oli Polarvox. Kappaleiden nimet translitteroitiin, ja äänite julkaistiin LP-levynä sekä C-kasettina.
Florence Lee
Florence Lee (12. maaliskuuta 1858 Jamaica, Vermont – 1. syyskuuta 1962 Hollywood, Kalifornia) oli mykkäelokuvissa esiintynyt yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen uransa jatkui 1910-luvulta 1930-luvulle.
Eino Ojanen
Eino Ojanen (27. marraskuuta 1924 Helsinki – joulukuu 2010) oli suomalainen koripallovalmentaja. Ojanen pelasi pääsarjatasolla koripalloa, käsipalloa sekä pesäpalloa.
Ojanen voitti Karhun Poikien paidassa koripallon SM-pronssia. Hän edusti käsipallossa samaa seuraa ja voitti kolme SM-kultaa. Pesäpallossa Ojanen edusti Katajanokan Haukkoja, muttei voittanut SM-mitalia. Käsipallossa hän pelasi myös 13 maaottelua. Ojanen valmensi Suomen koripallomaajoukkuetta vuosina 1950–1955 lukuun ottamatta neljää ottelua vuonna 1952. Hänen aikanaan maajoukkue osallistui kolme kertaa EM-kilpailuihin.
Vuonna 2018 Ojanen nimettiin Suomen koripallon Hall of Fameen.
Seututie 339
Seututie 339 on seututie, joka kulkee Tampereen ja Kangasalan rajalta Kangasalan Huutijärvelle. Tien pituus on noin 10,5 kilometriä. Se kulkee Vatialan kautta Lentolaan, josta se menee Suoramalle. Sieltä tie jatkaa Pikonkankaan kautta Kangasalan keskustaan ja Huutijärvelle.
David Alaba
David Olatukunbo Alaba (s. 24. kesäkuuta 1992 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Alaba on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös keskikentän keskellä tai keskuspuolustajana.
Alaba aloitti uransa SV Aspernissa, mistä hän siirtyi myöhemmin Austria Wieniin. Wienissä hän pelasi seuran reserveissä. Sieltä hän jatkoi Bayern Müncheniin, jonne hän siirtyi kesäkuussa 2008. Hän oli ensimmäisen kerran vaihtopenkillä Bundesliigan ottelussa huhtikuussa 2008. Hän pelasi seuran juniorijoukkueissa ennen siirtymistä reserveihin kaudeksi 2009–2010. Tammikuussa 2010 hänet nostettiin loppukaudeksi edustusjoukkueen riveihin.
Alaba pääsi muun muassa Saksan cupin ottelussa ja debytoi myös Mestarien liigassa Fiorentinaa vastaan maaliskuussa 2010. Bayernin edustusjoukkueessa Louis van Gaalin alaisuudessa Alaba pelaa useimmiten vasempana puolustajana.
Alaba on edustanut Itävallan nuorisomaajoukkueita. Lokakuussa 2009 hän debytoi Itävallan maajoukkueessa ja hänestä tuli samalla nuorin maan paidassa pelannut pelaaja.
Alaban äiti on kotoisin Filippiineiltä ja etniseltä ryhmältään joruboihin kuuluva isä Nigeriasta.
Bayern München
Henkilökohtaiset
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 1 000 metrin kajakkiyksikkö
Helsingin olympiakisojen miesten kajakkiyksiköiden 1 000 metrin melontaan osallistui 20 melojaa. Kilpailu käytiin 28. heinäkuuta Soutustadionilla.
Jokaisesta erästä kolme nopeinta loppukilpailuun.
1.erä
2.erä
3.erä
Mount Juneau
Mount Juneau on 1 090 metriä korkea vuori Kaakkois-Alaskassa noin puolitoista mailia itään Juneaun keskustasta.
Mount Juneau pohjautuu kaivoshistoriaan. Alun perin kaivosmiehet nimesivät vuoren Gold Mountainiksi vuonna 1881, mutta se nimettiin uudelleen Bald Mountainiksi vuonna 1896.
Mount Juneaulla sataa 300% enemmän kuin Juneaun keskustassa.. Talvella Mount Juneau on yksi pahimmista lumivyöryn uhkista suurelle asutuskeskukselle..
Final Fight 3
Final Fight 3 on vuoden 1995 joulukuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin kehittämä peli julkaistiin vain Super Nintendolle. Japanissa peli tunnetaan nimellä Final Fight Tough.
Peli julkaistiin myöhemmin Wiille Virtual Consolen kautta aluksi Japanissa joulukuussa 2009 ja Euroopassa helmikuussa 2010.
Mad Gear rikosorganisaation hajottua täysin jäljelle jääneet rikolliset jäivät tappelemaan Metro Cityn alueista. Skull Cross nousi jengisodan jälkeen johtavaksi katujengiksi Metro Cityssä. Guyn palattua Metro Cityyn harjoittelureissultaan pormestari Haggarin luokse, Skull Cross jengi on aloittanut mellakan kaupungissa. Haggar lähtee Guyn, etsivä Lucian ja yllättäen paikalle ilmestyneen katutappelijan Deanin kanssa estämään Skull Cross jengiä tekemästä enempää tuhoa.
Pelissä on neljä hahmoa valittavana; alkuperäisten Haggarin ja Guyn lisäksi pelissä on kaksi uutta hahmoa, Lucia ja Dean. Edellisten pelien tavoin hahmoilla on omat erityisliikkeet, sekä vahvuudet ja heikkoudet. Uutena ominaisuutena hahmot saivat uusia hyökkäys ja niskalenkki liikkeitä, sekä erityisesti Street Fighter peleistä tuttuja comboja. Liikettä varten kuvaruudun alalaidassa on combomittari, joka täyttyy pisteiden myötä. Mikäli liikettä ei käytä ollenkaan mittari tyhjenee automaattisesti itsekseen. Se myös tyhjenee myös käytön myötä.
Normaalin yksin- ja kaksinpelin lisäksi pelaaja voi pelata tietokoneen kanssa pelin läpi. Mukana on myös edellisten versioiden tavoin energiaa ja pisteitä lisääviä esineitä, jotka useimmiten ovat tynnyreiden ja laatikoiden sisällä. Myös eri aseita voi saada haltuunsa, joko maasta tai lyömällä esimerkiksi puukkoa pitävää roistoa.
Edeltäjiensä tavoin pelissä on yhteensä kuusi tasoa ja kaksi bonus tasoa. Pelin lopputekstit puolestaan määräytyvät valitun hahmon mukaan.
Paul Lemström
Paul Lemström (20. heinäkuuta 1941 Helsinki – 19. kesäkuuta 2004 Siuntio) oli suomalainen urheilutoimittaja.
Lemström työskenteli suurimman osan urastaan Hufvudstadsbladetin palveluksessa. Hän aloitti lehden urheilutoimittajana vuonna 1966 ja jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hän toimi vuodesta 2000 kuolemaansa asti, vajaan kolmen kauden ajan, Urheilutoimittajain liiton puheenjohtajana. Hän kuului liiton hallitukseen vuodesta 1990 ja toimi myös Helsingin Urheilutoimittajien puheenjohtajana. Vuonna 1993 Suomen Valmentajat ry valitsi Lemströmin vuoden urheilutoimittajaksi.
Lemström, lempinimeltään ”Pille”, pelasi nuoruudessaan käsipalloa SM-tasolla. Hän oli voittamassa Suomen mestaruutta helsinkiläisseura Arsenalissa vuonna 1963.
Lemström kuoli vuonna 2004, 62-vuotiaana, äkilliseen sairauskohtaukseen kesäpaikallaan Siuntiossa.
Kumatetralyyli
Kumatetralyyli on rotanmyrkyissä käytettävä myrkyllinen tuholaistorjunta-aine. Ensimmäisen sukupolven 4-hydroksikumariini-johdannainen.
Kumatetralyyli on toistomyrkky, joka vaatii useita syöntikertoja, koska se poistuu elimistöstä nopeasti. Myrkkysyöttiä on pidettävä vähintään 10 vrk rottien saatavilla, ja syöttejä täytyy ennemmin lisätä useita kertoja viikossa kuin laittaa kerralla paljon. Muuten syötti voi homehtua ja pilaantua, jolloin se ei enää tehoa eikä maistu rotille.
Kumatetralyylin laskettu LD50-arvo on rotalla noin 33 000 mg/kg, aine on erittäin myrkyllistä joutuessaan iholle tai nieltynä. Toistomyrkyt häviävät rotan elimistöstä nopeasti, siksi myrkyn tehoamista joutuu odottamaan. Kumatetryylin ja muiden vastaavien 4-hydroksikumariini-myrkkyjen teho perustuu siihen että ne heikentävät veren hyytymistä ja aiheuttavat vaurioita verisuoniin ja maksaan. Koska rotanmyrkky vaikuttaa viiveellä, rotta ei tiedä syövänsä myrkkyä. Vaikka kumatetralyyli on myrkyllistä, se ei välttämättä tehoa esimerkiksi hiiriin, siksi sitä on syytä käyttää vain rottien torjuntaan.
Kumatetralyyliä sisältävä rotanmyrkky on vaarallista myös lemmikeille, erityisesti koirille. Oireena ilmenee voimattomuutta, kalpeutta limakalvoilla ja mahdollista verenvuotoa tai veristä virtsaa. Hoitona annetaan K-vitamiinia.
Slovenian sosialistinen tasavalta
Slovenian sosialistinen tasavalta, lyhenteeltä Slovenian ST () eli Slovenian kansantasavalta, lyhenteeltä Slovenian KT (), vuosina (1945–1963) oli sosialistinen tasavalta osana Jugoslavian sosialistista liittotasavaltaa vuodesta 1944 vuoteen 1991. Ennen vuotta 1963 alueen nimi ollut Slovenian kansantasavalta. Vuonna 1990, kun alue oli edelleen osa Jugoslaviaa, Slovenian kommunistit sallivat muiden poliittisten puolueiden perustamisen, mikä johti valtion muuttumiseen demokraattiseksi. 8. maaliskuuta 1990 Slovenian sosialistinen tasavalta poisti sanan ”sosialistinen” nimestään, jolloin siitä tuli Slovenian tasavalta, joka itsenäistyi 25. kesäkuuta 1991.
Maaliskuussa 1990 Slovenian sosialistisen tasavallan hallitus hyväksyi alueen perustuslakiin joitakin muutoksia, jotka mahdollistivat demokraattisen yhteiskuntajärjestyksen. Heti saman vuoden huhtikuussa pidettiinkin demokraattiset vaalit. Parlamenttivaalit voitti oppositio Jože Pučnikin johdolla. Samaan aikaan Milan Kučan, aiempi kommunistisen puolueen kansanedustaja, äänestettiin alueen presidentiksi. Kristillisdemokraattien Lojze Peterlesta tuli pääministeri, ja hän lopetti 45 vuotta kestäneen kommunistipuolueen hallinnon virallisesti. Tänä ajanjaksona Slovenia palautti vanhan lippunsa ja vaakunansa, mikä viittasi vahvasti alueen tulevaan itsenäistymiseen. Vanhan kansallislaulun, Naprej zastava slaven, tilalle oli tullut kappale nimeltä Zdravljica jo maaliskuussa 1990.
23. joulukuuta 1990 Sloveniassa pidettiin kansanäänestys itsenäisyydestä. Kansanäänestyksen äänistä 92,3 % kannatti Slovenian itsenäistymistä Jugoslaviasta. 25. kesäkuuta 1991 Slovenian parlamentti vahvisti alueen itsenäisyyden. Lyhyen 10 päivää kestäneen sodan jälkeen Slovenian armeija oli turvannut alueen itsenäisyyden. Pian tämän jälkeen muut valtiot alkoivat tunnustamaan Slovenian. Syntyi Slovenian tasavalta.
Nina Zanjani
Nina Zanjani (s. 1. syyskuuta 1981 Iran) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on näytellyt Wallander-elokuvissa poliisiharjoittelijaa sekä ollut yksi päähenkilöistä useassa ruotsalaisessa elokuvassa. Hän on näytellyt myös teatterissa ja televisiosarjoissa.
Zanjani on valmistunut Tukholman teatterikorkeakoulusta. Hänen vielä opiskellessaan ohjaaja Eva Bergman kiinnitti huomiota Zanjanin lahjakkuuteen ja tarjosi hänelle pääosaa kuningatar Elisabethina näytelmässä "Don Carlos". Teatterikorkeakoulussa yksi hänen opettajistaan oli Krister Henriksson, jonka ehdotuksesta Zanjani otettiin Wallander-elokuviin.
Zinjani on lähtöisin Iranista, josta hän muutti kuusivuotiaana Ruotsiin vanhempiensa kanssa.
Sverrir Gudnason
Sverrir Gudnason (s. 12. syyskuuta 1978) on islantilais-ruotsalainen näyttelijä. Gudnason muutti vanhempiensa kanssa Islannista Ruotsiin vuonna 1990. Jo lapsena Islannissa hän harrasti näyttelemistä koulussa. Hän pääsi nuorena esittämään pääosaa Halldór Laxnessin kirjoittamaan näytelmään "Maailman valo" Reykjavikin kaupunginteatterissa, missä hän esiintyi noin vuoden ajan.
Siitä lähtien Gudnasonin tavoitteena oli päästä ammattinäyttelijäksi. Muutettuaan Ruotsiin hän oppi ruotsin kielen nopeasti. Hän opiskeli teatterilukiossa ja sai pieniä televisiorooleja. Vuonna 2007 hän esiintyi pääosassa ruotsalaisessa tv-sarjassa "Upp till kamp". Seuraavana vuonna Shanghain kansainvälisillä filmifestivaaleilla hän sai palkinnon parhaasta miespääosasta suorituksestaan ruotsalais-tanskalaisessa elokuvassa "Original".
Vuonna 2009 hänet valittiin keskeiseen rooliin "Wallander"-elokuvasarjassa, jossa hän esiintyi 12 elokuvassa.
Melonta kesäolympialaisissa 1952 – miesten 10 000 metrin kajakkiyksikkö
Helsingin olympiakisojen miesten kajakkiyksiköiden 10 000 metrin melontaan osallistui 17 melojaa. Kilpailu käytiin suoraan loppukilpailuna 27. heinäkuuta Soutustadionilla.
Marja Tyrnin Joulushow
Marja Tyrnin Joulushow on spin-off-sarja suomalaisesta sketsiohjelma "Putouksesta". Lifestyle-ohjelman muotoon rakennetussa ohjelmassa "Vuoden sketsihahmo" -tittelin "Putouksessa" voittanut pallivahalainen leskirouva Marja Tyrni esittelee katsojille vieraidensa kera erilaisia vinkkejä jouluvalmisteluihin. Kaikkiaan kuuden jakson mittainen ohjelma esitettiin MTV3-kanavalla vuodenvaihteessa 2010–2011. Sarjaa on esitetty uusinnoin jouluisin.
"Marja Tyrniä" ohjelmassa näyttelee Aku Hirviniemi. Lisäksi ohjelmassa esiintyvät Marja Tyrnin apulaiset; Jucci Hellström ("Marja's Personal Assistent") sekä tonttutytöt Hilla Ruoppila ja Mimosa Willamo. Loppulaulun pianistina nähdään Larry Läskinen (Leri Leskinen). Jokaisessa jaksossa nähdään lisäksi useita vieraita.
Ohjelmassa tehdään useita viittauksia "Putous"-ohjelman hahmoihin. Ensimmäisessä jaksossa vierailee ""Tyrnin kuumalinja"" -osiossa "Putouksessa" tutuksi tullut sketsihahmo "Raisa Reikänaama" (Krista Kosonen), viimeisessä jaksossa "Jättipipariluukun" vieraana on "Vuoden sketsihahmo" -kilpailussa toiseksi selviytynyt "Kete Rahkonen" (Riku Nieminen). Lisäksi "Raisa Reikänaama" ja "Kete Rahkonen" mainitaan ohjelmassa useaan kertaan; muista "Putouksen" hahmoista mainitaan "Birger Borg" ja "moppitukka" eli ohjelman juontaja Jaakko Saariluoma.
Alla olevaan taulukkoon on listattu jaksoittain osioiden ""Hannu Karpolta pöllitty pukintunnistusformaatti"", ""Jättipipariluukku"" ja ""Tyrnin kuumalinja"" vieraat.
Ian Clarke
Ian Clarke (s. 20. elokuuta 1946) on brittiläinen rumpali, joka on soittanut yhtyeissä Uriah Heep ja Cressida. Ensin mainitussa hän oli vuoden 1971 ajan ja soitti studioalbumilla "Look at Yourself".
Mäski (kalastus)
Mäski on kalastuksessa veteen heitettävää jauhettua viljatuotetta, jonka tarkoitus on houkutella kaloja. Mäski toimii parhaiten särkikaloille. Mäskin tehokkuutta voidaan korostaa lisäämällä sekaan eläviä syöttejä, maissia tai keitettyjä hampunsiemeniä.
Mäskääminen on yleistynyt Suomessa, mutta voi olla vaikeata löytää kaupoista. Mäskiä ei ola saatavissa läheskään kaikista kalastusliikkeistä.
Vaskionjoki
Vaskionjoki on Halikonjoen vesistöön kuuluva joki Vaskiolla, Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Joki saa alkunsa Toivilanjoen ja Kumionojan yhtymässä ja joki yhdistyy Vaskion taajaman eteläpuolella Kuusjoen kanssa muodostaen Halikonjoen. Vaskio on saanut nimensä joen mukaan.
Vaskionjokea kuormittaa Vaskion vedenpuhdistamo sekä maanviljely. 30% joen valuma-alueesta on peltoa. Vaskionjoki, kuten muutkin alueen joet, virtaa syvässä uomassa savimaassa. Joen alkulähteet sijaitsevat Vaskion soisilla reuna-alueilla.
Vaskionjoen ylittää Vaskion pohjoispuolella seututie 224.
Final Fight: Streetwise
Final Fight: Streetwise on vuoden 2006 helmikuussa julkaistu tappelupeli. Capcomin ja Secret Levelin kehittämä peli julkaistiin PlayStation 2:lle ja Xboxille. Peli sijoittuu vuosia eteenpäin alkuperäisen Final Fight pelien tapahtumista ja se esitteli samalla uuden päähahmon Kyle Traversin, joka etsii Metro Cityssä kadonnutta veljeään.
Streetwise on kolmiulotteinen tappelupeli, joka jatkaa pelisarjalle tyypillistä katutappelua. Pelissä on kaksi eri pelimoodia, tarina- ja arcademoodi. Tarinamoodissa pelaajalla ohjaa Kyle Traversia, joka etsii kadonnutta veljeään. Moodi sisältää kymmenen pienpeliä, johon kuuluu muun muassa kädenvääntöä, tarkkuusammuntaa ja auton hajottamista. Pelaaja ansaitsee rahaa eri tappelujen myötä ja sivutehtäviä suorittamalla. Hahmon tappeluliikkeitä voi myös päivittää harjoittelemalla eri kuntosaleilla.
Arcademoodissa voi pelata joko yksin- tai kaksinpelinä. Käytössä ovat Kylen lisäksi edellisissä Final Fight peleissä esiintyneet Cody, Guy ja Haggar. Moodissa ei voi päivittää hahmon taistelutekniikoita tai muita taitoja. Peli päättyy, kun pelaaja on menettänyt kaiken energiansa.
Justin Peters
Justin Peters (s. 30. elokuuta 1986 Blyth, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka torjuu DEL-joukkue Kölner Haiessa. Carolina Hurricanes varasi Petersin toisella kierroksella 38. pelaajana . Hän pelaa oikealta.
Peters pelasi vuodet 2002–2006 OHL:ssä. Hän torjui Toronto St. Michael's Majorsin joukkueessa 23 runkosarja- ja seitsemän playoffottelua kaudella 2002–2003, jolloin Peters toimi vielä kakkosmaalivahtina Andy Chiodolle. Kaudella 2003–2004 hän nousi joukkueen ykkösmaalivahdiksi ja torjui 53 runkosarjaottelussa. Peters teki maalin OHL:ssä maaliskuussa 2004. Carolina Hurricanes varasi hänet numerolla 38 kesällä 2004. Viimeisellä OHL-kaudellaan 2005–2006 Peters kaupattiin Plymouth Whalersiin.
Kaudeksi 2006–2007 Peters siirtyi Carolina Hurricanesin organisaatioon. Hän torjui farmijoukkue Albany River Ratsissa 34 runkosarjaottelua ja toimi kakkosmiehenä Tyler Weimanille. Kaudella 2007–2008 Petersin peliaika jäi River Ratsissa vain 11 otteluun ja hän pelasi suurimman osan kaudestaan ECHL-joukkue Florida Everbladesissa.
Peters toimi kaudet 2008–2009 ja 2009–2010 River Ratsin ykkösmaalivahtina. Jälkimmäisellä kaudella hän torjui myös yhdeksässä NHL-ottelussa Carolina Hurricanesin paidassa. Peters teki NHL-debyyttinsä 6. helmikuuta 2010 New York Islandersia vastaan. Hän torjui 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa yhteensä 34 kertaa.
Heinäkuussa 2010 Peters teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Hurricanesin kanssa. Hänen NHL-kausipalkkansa oli 525 000 dollaria.
1. heinäkuuta 2014 Peter jätti Carolinan organisaation ja siirtyi Washington Capitalsiin.
Petersin pikkuveljet Anthony (s. 1990, maalivahti) ja Alex (s. 1996, puolustaja) pelaavat myös jääkiekkoa. Näistä Alex on varattu Dallas Starsiin .
Charles Brackett
Charles Brackett (26. marraskuuta 1892 Saratoga Springs, New York – 10. maaliskuuta 1969 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja ja -tuottaja. Lakiopintojensa jälkeen hän kirjoitti lehtiartikkeleita ja romaaneja, joihin moniin ostettiin elokuvaoikeudet äänielokuvan tultua. Bracket päätyi pian kirjoittamaan suoraan elokuvakäsikirjoituksia. Hän kirjoitti studion vaatimuksesta paljon yhteistyössä Billy Wilderin kanssa ja yhteistyö jatkui Wilderin ryhdyttyä elokuvaohjaajaksi. Yhteistyö oli välillä riitaisaa ja päättyi pian "Auringonlaskun kadun" valmistumisen jälkeen.
Brackett voitti kolmesti Oscar-palkinnon. Palkinnon parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta hän sai vuoden 1945 elokuvasta "Tuhlattuja päiviä". Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen palkinnon Brackett sai elokuvista "Auringonlaskun katu" (1950) ja "Titanic" (1953).
Jack Cummings
Jack Cummings (1905 New Brunswick, Kanada – 28. huhtikuuta 1989 Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän oli Louis B. Mayerin sisarenpoika ja työskenteli suurimman osan urastaan Metro-Goldwyn-Mayerilla, jossa hän aloitti juoksupoikana. Myöhemmin Cummings ohjasi ja käsikirjoitti MGM:n lyhytelokuvia, kunnes vuonna 1934 hän eteni tuottajaksi. Asemansa tuottajana hän vahvisti Cole Porter musikaalin "Tanssijattareksi syntynyt" (1936) avulla. Cummingsin myöhemmin tuottamia elokuvia ovat muun muassa "Miehen voitto" (1949), "Muistojeni Pariisi" (1954) ja "Seitsemän veljeksen morsiamet" (1954). Hän jäi eläkkeelle vuonna 1964 tuotettuaan juuri sitä ennen Elvis-elokuvan "Viva Las Vegas!".
Saint Vincent (Kalifornia)
Saint Vincent (aik. Saint Vincent Station) on kunnallishallinnoton paikkakunta Marinin piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee Northwestern Pacific Railroadin varrella 12 metrin korkeudessa puolitoista kilometriä Gallinasista pohjois-koilliseen.
Saint Vincentissä oli vuosina 1896–1922 postitoimisto. Paikkakunta on saanut nimensä Pyhän Vincentiuksen poikakoulun ("Saint Vincent School for Boys") mukaan. Koulun rakennutti sinne 1855 Charity of Saint Vincent de Paulin laupeuden tyttäret -niminen järjestö.
Per Oscarsson
Per Oscar Heinrich Oscarsson (28. tammikuuta 1927 Tukholma – 30. joulukuuta 2010 Skara) oli ruotsalainen näyttelijä.
Oscarsson opiskeli näyttelemistä Gösta Terseruksen oppilaana ja väärensi äitipuolensa nimikirjoituksen päästäkseen Dramatenin oppilaskouluun 1944. Valmistuttuaan 1947 hän sai suuren läpimurtoroolinsa Stig Dagermanin näytelmässä "Skuggan av Mart" (1948). Työskenneltyään muutaman vuoden Dramatenissa hän sai kiinnityksen Göteborgin kaupunginteatteriin 1953–1959, jossa hän muun muassa teki huomiota herättäneen roolitulkinnan "Hamletista". Kesken "Hamlet"-menestyksen hän irtisanoitui teatterista ja lähti jalkaisin Pariisiin.
Oscarsson poti 1960-luvulla ramppikuumetta ja kirjoitti kirjan "Nattens färger" teatterista, kauhusta ja pelosta. Jouluna 1966 hänen nimensä nousi otsikoihin, kun hän riisuutui televisio-ohjelmassa "Hylands hörna". Ramppikuumeen vuoksi hän lopetti näyttämöesiintymiset 1970-luvun ajaksi ja keskittyi kanankasvatukseen. Hän palasi näyttämölle 1989 "Kauppamatkustajan kuolemassa" Göteborgissa Angereds teaterissa.
Oscarsson on työskennellyt koko ajan elokuvan parissa sekä Ruotsissa että ulkomailla. Hänen varhaisia elokuvaroolejaan oli osa Henning Carlsenin ohjaamassa elokuvassa "Nälkä" (1966). Hän ohjasi omia elokuvia, kuten "Ebon Lundin" ja "Sverige åt svenskarna". Suosituimpia Oscarssonin roolihahmoja on poliisipäällikkö Gustav Jörgenson rikossarjassa "Polisen i Strömstad", jonka Ruotsin televisio on esittänyt vuodesta 1982 lähtien viisi kertaa. Hän on ollut mukana useissa Ruotsin television joulukalentereissa, muun muassa "Håll huvet kallt" (1994) ja "Kaspar i Nudådalen" (2001). Myös lyhytfilmi "Kan du vissla Johanna?" on esitetty SVT:llä useina jouluaattoina. Tuorein on ollut Holger Palmgrenin rooli kolmessa Stieg Larssonin Millennium-trilogiaan pohjautuvassa Millennium-elokuvassa.
Oscarsson avioitui 1954 näyttelijä Gerd Hegnellin kanssa. Toisen puolisonsa kanssa hänellä on poika Boman Oscarsson. Hänen kolmas puolisonsa on näyttelijä Kia Östling, joka työskenteli apunaisohjaajana elokuvassa "Sverige åt svenskarna".
Per Oscarssonin ja hänen vaimonsa Kia Östlingin talo paloi uudenvuodenaaton 2010 vastaisena yönä. Pariskunta on poliisin mukaan tunnistettu hammaskartoista.
Gerhard
Gerhard on pääasiassa Saksassa, Alankomaissa ja Ruotsissa esiintyvä miehen etunimi. Nimi esiintyy myös muodossa "Gerard". Se on muodostettu germaanisten kielten miekkaa tarkoittavasta sanasta "ger" sekä "rohkeaa" tarkoittavasta sanasta "hard".
Suomessa nimi Gerhard on vuoden 2009 loppuun mennessä annettu 850 henkilölle. Suomenruotsalaisen kalenterin mukaan Gerhardin nimipäivä on 2. tammikuuta.
Pekka Mattila
Pekka Juhani Mattila (s. 1978) on suomalainen tutkija ja toimitusjohtaja. Hän toimii Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun käytäntöön suuntautuneena professorina (professor of practice) sekä kouluttajana, neuvonantajana ja kirjoittajana. Toukokuusta 2011 Mattila on työskennellyt Aalto University Executive Education -yhtiön toimitusjohtajana.
Mattila valmistui Helsingin yliopistosta valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2003 pääaineinaan sosiologia. Valtiotieteiden tohtoriksi hän väitteli vuonna 2006 aiheenaan muutoksen johtamisen ja muutosvastarinnan käytänteet. Tämän jälkeen hän on suorittanut liikkeenjohdon Executive MBA -tutkinnon London Business Schoolissa (2010) ja opiskellut New Yorkin Columbia Business Schoolissa. Viime vuosina Mattila on julkaissut erityisesti strategisen johtajuuden, johtoryhmätyöskentelyn, kuluttajakäyttäytymisen, markkinoinnin ja myynnin johtamisen sekä muutoksen johtamisen ja esimiestyön teemoista muun muassa Talentumin ja Kauppalehden kustantamana.
Mattila on kokoomuslainen ja ollut muun muassa vuodesta 2009 Helsingin juhlaviikoista vastaavan säätiön hallituksen puheenjohtaja ja Helsingin kaupunginvaltuuston varajäsen vuoteen 2017 saakka.
Elokuusta 2010 alkaen Mattila on toiminut Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulussa ensin vierailevana markkinoinnin professorina (2010-2013) ja elokuusta 2013 alkaen käytäntöön suuntautuneena professorina (professor of practice).   Lisäksi hän toimii johtamisen ja markkinoinnin professorina Aalto University Executive Education -ohjelmissa Euroopassa ja Aasiassa. Ennen tätä Mattila toimi yli kymmenen vuotta finanssialan kehitys- ja johtotehtävissä sekä markkinointiviestintäyrityksen divisioonanjohtajana. Talvella 2010 Mattila oli perustamassa yritysmarkkinoinnin ja myynnin ratkaisuihin keskittyvää Funnel-ryhmää, jonka hallituksen puheenjohtajana hän toimi kevääseen 2016, Vuosina 2012-2014 hän toimi myös Helsingin OP Pankki Oyj:n hallituksen jäsenenä . Parhaillaan Pekka Mattila vaikuttaa A-lehdet Oy:n  , Aro Systems Oy:n  , Greenlux Finland Oy:n , FMA Creations Oy:n  ja Verso Food Oy:n  hallitusten jäsenenä, Nordic Institute of Business and Society (NIBS) -ajatushautomon perustajajäsenenä sekä Helsinki Advanced Interaction Studies Instituten hallituksen puheenjohtajana. Hän on myös Suomen Taideteollisuusyhdistyksen (Design Forum Finland) hallituksen jäsen ja lisäksi vuonna 2017 Pekka Mattila nimitettiin Kansallisgallerian hallitukseen.
Pekka Mattilan kumppani on kapellimestari Hannu Lintu.
Mark Fistric
Mark Fistric (s. 1. kesäkuuta 1986 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja. Dallas Stars varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 28. pelaajana . Hyvin isokokoinen Fistric on maalinedustapelaaja, joka taklaa kovaa ja on hyvä kaksinkamppailuissa. Hänen kausipalkkansa on 1 475 000 dollaria.
Fistric pelasi kauteen asti 2001–2002 Edmonton MLACissa. Tuon kyseisen kauden päätteeksi hänet valittiin AMHL:n parhaaksi puolustajaksi ja palkittiin Brian Benning Trophylla. Samalla kaudella Fistric pelasi myös neljä ottelua WHL-joukkue Vancouver Giantsissa tehden kaksi syöttöpistettä, mutta hän pelasi siellä pääosin vuodet 2002–2006. Fistric teki siellä parhaimmillaan 29 pistettä kaudella 2005–2006, joka päättyi WHL:n mestaruuteen, Ed Chynoweth Cupiin.
Kaudeksi 2006–2007 Fistric siirtyi kolmivuotisella tulokassopimuksella Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi ensimmäisen sopimuskautensa vielä kokonaan farmijoukkue Iowa Starsissa, AHL:ssä. Kaudella 2007–2008 Fistric teki NHL-debyyttinsä ja murtautui samalla Starsin NHL-miehistöön. Hän pelasi syyskauden pääosin farmissa, mutta NHL:n puolella Fistric pelasi yhteensä 37 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä sekä yhdeksän playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kaudella 2008–2009 hän pelasi 36 runkosarjaottelua tehden neljä syöttöpistettä. Fistric pelasi noin puolet kaudesta farmijoukkue Manitoba Moosessa, jota hän vahvisti myös AHL:n pudotuspeleissä keväällä 2009.
Heinäkuussa 2009 Fistric teki Starsin kanssa kolmivuotisen ja kolmen miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Hän pelasi kauden 2009–2010 kokonaan NHL:ssä ja teki 69 ottelussa tehot 1+9=10. Kaudella 2010–2011, joulukuussa 2010 Fistric pelasi myös kolme ottelua farmijoukkue Texas Starsissa marraskuussa tulleen alavartalovamman takia. Fistric pelasi Dallas Starsissa kauteen 2011–2012 asti. Tammikuussa 2013, muutama päivä ennen työsulun lyhentämän kauden 2012–2013 alkua, hän siirtyi Edmonton Oilersiin. Stars sai vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoron .
Elokuussa 2013 Fistric siirtyi Anaheim Ducksiin vuoden sopimuksella.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1957
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1957 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 26. kausi. Kaudella 1957 Mestaruussarja pelattiin 10 joukkueen kaksinkertaisena sarjana.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti HPS, joka varmisti yhdeksännen mestaruutensa viimeisellä kierroksella 6. lokakuuta, kun se voitti VPS:n Kalevi Malmströmin, Leo Mikanderin, Raimo Niemisen (2) ja Osvald Eldsbackan maaleilla 5–3. Viimeisiksi sijoittuneet KIF ja Reipas putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1957 voitti TPS:n Matti Sundelin 21 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1957 oli yhteensä 156 109 henkeä eli keskimäärin 1 735 katsojaa ottelua kohti.
Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1956 ja kaksi nousijaa kauden 1956 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja TPS ja Itälohkon voittaja Reipas nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeisiksi jääneet VIFK:n ja Pyrkivän.
Jalkapallon cup-kilpailu 1940
Jalkapallon cup-kilpailu 1940 järjestettiin ylimääräisenä cup-kilpailuna kesä-heinäkuussa 1940 ennen Mestaruussarjan kauden 1940–41 alkua, kun Palloliiton edustajakokous päätti 28. huhtikuuta 1940 siirtää sarjojen alkamisajankohtaa toukokuun alusta elokuun alkuun. Kilpailu oli avoin liiton sarjaseuroille ja siihen ilmoittautui 18 seuraa. Kun kilpailusta päätettäessä ei ollut tietoa osaanottajien määrästä, Palloliitto päätti, että cup ei ole virallinen kilpailu Suomen mestaruudesta.
Cup-kilpailun voitti Sudet, kun se löi loppuottelussa TPS:n Leo Turusen ja Arvo Hyyrysen maaleilla 2–0. Susia on myöhemmin pidetty epävirallisena vuoden 1940 Suomen mestarina. SPL on listannut myöhemmin 1940 cup-kilpailun Susien voiton Suomen mestaruudeksi ilman mainintoja kilpailun ylimääräisyydestä tai voitetun SM:n epävirallisuudesta. Noin esitetään jalkapallokirjojen Suomen mestarit listauksissa ensimmäisen kerran 1989, samoin esittää myös viimeisin listaus vuodelta 2015,
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1942
Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut 1942 järjestettiin korvaamaan Mestaruussarjan kausi 1942–43 sen jälkeen kun Palloliitto katsoi, ettei sillä ollut jatkosodan vuoksi mahdollisuuksia käynnistää jalkapallosarjoja elokuun alussa 1942. Kilpailu järjestettiin cup-muotoisena ja Palloliitto kutsui ensimmäistä kertaa myös Työväen Urheiluliiton (TUL) seurat suomenmestaruuskilpailuihin. Cupiin ilmoittautui 15 seuraa, joista Helsingin Kullervo TUL:sta.
Cupin ja Suomen mestaruuden voitti Toverit, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa 4. lokakuuta, kun se voitti loppuottelussa Sudet Lasse Salon (3), Harry Henellin (2) ja Verner Peltosen maaleilla 6–4.
"TPS eteni suoraan puolivälieriin."
"HPS ei saanut sotilasotteluiden vuoksi joukkuetta Viipuriin pelaamaan cupin välierää Susia vastaan, joten Sudet eteni luovutusvoitolla loppuotteluun."
Trevor Daley
Trevor Daley (s. 9. lokakuuta 1983 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsissa. Hänen vahvuutensa ovat luistelussa ja alivoimapelaamisessa. Dallas Stars varasi Daleyn toisella kierroksella numerolla 43 .
Daley pelasi vuodet 1999–2003 OHL-joukkue Sault Ste. Marie Greyhoundsissa. Hän teki siellä jo tulokaskaudellaan 1999–2000 hyvät tehot 16+30=46, joilla Daley oli Greyhoundsin tehokkain puolustaja. Hän sijoittui OHL:n puolustajien pistepörssissä yhdeksänneksi. Daley oli joukkueen tehokkain puolustaja myös kevään 2000 pudotuspeleissä tehoilla 3+7=10. Kaudella 2000–2001 hän teki runkosarjassa 41 pistettä, mutta ne riittivät Greyhoundsin sisäisen pistepörssin toiseen sijaan. Daleyn edellä oli vain Jeff Richards. Kaudella 2001–2002 hän teki 47 runkosarjottelussa tehot 9+39=48 ja oli jälleen Greyhoundsin tehokkain puolustaja. Daley oli OHL:n seitsemänneksi tehokkain puolustaja.
Dallas Stars varasi Daleyn toisella kierroksella 43. pelaajana kesällä 2002. Hän pelasi varauksensa jälkeen vielä kauden 2002–2003 Greyhoundsissa, jossa Daley teki tehoilla 20+33=53 OHL:n yhden kauden piste-ennätyksensä. Joukkueen kapteenina toiminut Daley oli Greyhoundsin neljänneksi paras pistemies ja OHL:n puolustajien pistepörssin viides.
Kaudeksi 2003–2004 Daley siirtyi Dallas Starsin organisaatioon. Hän pelasi kauden suurimmaksi osaksi AHL-joukkue Utah Grizzliesissa, jossa 40 ottelussa syntyi tehot 8+6=14. NHL:n puolella Daley pelasi 27 runkosarjaottelua tehoin 1+5=6 sekä yhden playoff-ottelun. hän pelasi AHL:ää Hamilton Bulldogsissa. Daley oli tehoilla 7+27=34 joukkueen tehokkain puolustaja.
Työsulun päätyttyä Daley pelasi seuraavan kauden 2005–2006 kokonaan NHL:n puolella ja hän teki Starsissa 81 ottelussa tehot 3+11=14. Sittemmin Daley on kuulunut Starsin vakiokokoonpanoon. Hän teki toukokuussa 2008 kolmivuotisen ja 6,9 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Daley teki kaudella 2008–2009 yhden kauden piste-ennätyksensä NHL:ssä tehoilla 7+18=25. Hän paransi ennätyksensä kaudella 2010–2011 27 tehopisteeseen (8+19) ja kaudella 2014–2015 38 tehopisteeseen (16+22).
Joulukuussa 2010 Daley jatkoi sopimustaan peräti kuudella vuodella kevääseen 2017 asti. Sopimus on arvoltaan 19,8 miljoonaa dollaria.
Heinäkuussa 2015 Daley siirtyi Chicago Blackhawksiin yhdessä Ryan Garbuttin kanssa. Dallas sai pelaajakaupassa Patrick Sharpin. Joulukuussa 2015, kesken kauden 2015–2016, Daley siirtyi Pittsburgh Penguinsiin. Chicago sai pelaajakaupassa Rob Scuderin.
Heinäkuussa 2017 Daley solmi vapaana agenttina kolmivuotisen sopimuksen Detroit Red Wingsin kanssa. Sopimuksen arvo on 9,53 miljoonaa dollaria.
Daley pelasi uransa 1000. runkosarjaottelun 23. joulukuuta 2018. Hänestä tuli NHL-historian 330. pelaaja, joka on pelannut 1000 runkosarjaottelua.
Daley edusti Kanadaa MM-kilpailuissa vuonna 2006, jolloin joukkue sijoittui neljänneksi.
Tetraetyleenipentamiini
Tetraetyleenipentamiini (CHN) on alifaattinen polyamiini. Yhdistettä käytetään pääasiassa polymeeri- ja öljynjalostusteollisuudessa. Aineesta käytetään myös nimiä "3,6,9-triatsaundekametyleenidiamiini", "1,11-diamino-3,6,9-triatsaundekaani", "tetreeni" ja "TEPA".
Tetraetyleenipentamiinia valmistetaan muiden polymamiinien tavoin 2-aminoetanolista ja etyleenidiamiinista kuumentamalla niitä oksidi-, fosfaatti-, tai volframaattikatalyytin läsnä ollessa, josta se voidaan erottaa tislaamalla. Tekninen tuote sisältää usein myös tetraetyleenipentamiinin syklisiä tai haarautuneita isomeerejä.
Tetraetyleenipentamiinia muodostuu myös sivutuotteena valmistettaessa etyleenidiamiinia 1,2-dikloorietaanista ja ammoniakista.
Vuonna 1999 kilo tetraetyleenipentamiinia maksoi 3,90 Yhdysvaltain dollaria.
Tetraetyleenipentamiinia käytetään liuottamaan, rikkiä, väriaineita ja muoveja, kumin ja hartsien valmistuksessa, öljyjen ja polttoaineiden lisäaineena sekä lisäaineiden valmistuksessa ja pinta-aktiivisena aineena.
Tetraetyleenipentamiini ärsyttää hengityselimiä ja silmiä. Yhdiste on vahvasti emäksistä, minkä vuoksi se voi aiheuttaa syövytysvammoja joutuessaan kosketuksiin ihon tai silmien kanssa.
Lena Endre
Lena Endre (s. 8. heinäkuuta 1955 Lidingö, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on tehnyt pitkän ja monipuolisen uran teatterissa, elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa "Öhmanin tavaratalo" "(Varuhuset)" ja "Mustamaalattu". Hän on esiintynyt myös syyttäjä Katarina Ahlsellin roolissa "Wallander-elokuvissa".
Lähde:
Lähde:
Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema
Gdańsk Lech Wałęsan lentoasema on Puolan Gdańskissa sijaitseva kansainvälinen lentoasema. Se on nimetty Puolan entisen presidentin Lech Wałęsan mukaan. Lentoaseman suurimpia käyttäjiä on halpalentöyhtiöt, kuten Ryanair ja Wizz Air.
Lentoasemalta on bussi- ja junayhteydet sekä Gdańskin että Gdynian keskustaan.
Cornell MacNeil
Cornell MacNeil (24. syyskuuta 1922 Minneapolis, Minnesota – 15. heinäkuuta 2011 Charlottesville, Virginia) oli yhdysvaltalainen baritoni. Hänen rooleihinsa lukeutuivat Tonio ("Pajatso"), Amonasro ("Aida"), Rigoletto ("Rigoletto"), Germont ("La Traviata"), Nabucco ("Nabucco") ja Scarpia ("Tosca").
MacNeil opiskeli Friedrich Schorrin johdolla Hartt College of Musicissa. Hän esiintyi aluksi Broadway-musikaaleissa; 1. maaliskuuta 1950 hän loi Philadelphiassa John Sorelin ("Konsuli") roolin. Hän esiintyi ensimmäisen kerran New York City Operassa 1953 "La Traviatan" esityksessä ja pysyi yhtiön leivissä vuoteen 1956. San Franciscon -debyytti tapahtui vuonna 1955 Escamillon ("Carmen") roolissa, ja Chicagossa MacNeil nähtiin 1957 "Manon Lescaut’n" esityksessä.
MacNeil loi merkittävän uran Metropolitan-oopperassa, jossa esiintyi ensimmäistä kertaa vuonna 1959 Rigolettona. Samana vuonna hän debytoi Milanon La Scalassa "Ernanin" Carlona. Vuonna 1969 hänestä tuli American Guild of Musical Artistsin puheenjohtaja. Hän kertoi laulamiseen liittyvistä aiheista Jerome Hinesin kirjassa "Great Singers on Great Singing" (1982).
Viimeisen kerran MacNeil esiintyi Metropolitan-oopperassa Rigolettona vuonna 1987. Häntä kuullaan useilla levytyksillä.
Hellblast
Hellblast on puolalaisen black metal -yhtye Hell-Bornin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2001.
Kappaleet 7-10 on otettu yhtyeen EP:ltä Hell-Born.
The Call of Megiddo
The Call of Megiddo on puolalaisen black metal -yhtye Hell-Bornin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2002.
Legacy of the Nephilim
Legacy of the Nephilim on puolalaisen black metal -yhtye Hell-Bornin kolmas studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003.
Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer
Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Slayerin kunniaksi julkaistu tribuuttialbumi vuodelta 1996.
Luke Adam
Luke Adam (s. 18. kesäkuuta 1990 St. John's, Newfoundland ja Labrador, Kanada) on kanadalainen jääkiekkohyökkääjä, joka edustaa DEL:ssa pelaavaa Adler Mannheimia. Buffalo Sabres varasi hänet toisella kierroksella 44. pelaajana .
Isokokoinen Adam edusti vuosina 2006–2010 QMJHL:ssä St. John's Fog Devilsia, Montréal Juniorsia ja Cape Breton Screaming Eaglesia. Hän teki ensimmäisellä kaudellaan Fog Devilsissä 63 ottelussa tehot 6+9=15, mutta seuraava kausi 2007–2008 oli läpimurto Adamin tehdessä 70 runkosarjaottelussa tehot 36+30=66. Hän voitti Fog Devilsin sisäisen piste- ja maalipörssin. Kesällä 2008 Adam varattiin Buffalo Sabresiin varaustilaisuuden 44. pelaajana.
Kaudeksi 2008–2009 Adam vaihtoi QMJHL-seuraansa ja siirtyi Montréal Juniorsiin. Hän oli tehoilla 22+27=49 joukkueen toiseksi paras pistemies Nick Laytonin jälkeen. Kaudeksi 2009–2010 Adam siirtyi kolmanteen QMJHL-seuraansa Cape Breton Screaming Eaglesiin, jossa hän teki sarjan henkilökohtaisen piste-ennätyksensä tehoilla 49+41=90. Adam oli koko QMJHL:n toiseksi paras maalintekijä Gabriel Dumontin jälkeen ja hän sijoittui runkosarjan pistepörssissä viidenneksi. Kauden päätteeksi Adam valittiin QMJHL:n ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Adam teki huhtikuussa 2010 kolmivuotisen tulokassopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Hän pelasi kaudella 2010–2011 enimmäkseen farmijoukkue Portland Piratesissa, AHL:ssä, mutta peliaikaa on tullut NHL:stäkin. Adam debytoi NHL:ssä 26. lokakuuta 2010 vieraissa Philadelphia Flyersiä vastaan ja hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 7. joulukuuta 2010 vieraissa Boston Bruinsia vastaan. Yhteensä Adam teki NHL:ssä 19 runkosarjaottelussa tehot 3+1=4. AHL:n puolella hän teki 57 runkosarjaottelussa tehot 29+33=62, joilla Adam oli Piratesin toiseksi paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Hän voitti myös liigan tulokkaiden pistepörssin. Adam palkittiin kauden päätteeksi AHL:n parhaana tulokkaana Dudley "Red" Garrett Memorial Awardilla ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Hän pelasi myös ssa.
Harjoitusleirin 2011 päätteeksi Adam pääsi aloittamaan kauden 2011–2012 ylhäällä Sabresissa.
Adam voitti alle 20-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2010.
Adam on toisen polven NHL-pelaaja, sillä hänen isänsä Russ edusti Toronto Maple Leafsia kahdeksan ottelun verran kaudella 1982–1983.
On the Rebound
On the Rebound on Russ Ballardin vuonna 1980 singlenä julkaisema kappale. Uriah Heep -yhtye teki siitä cover-version vuonna 1982. "Abominog"-albumilla julkaistu kappale julkaistiin myös singlenä.
Uriah Heepin levy-yhtiö Bronze Records päätti julkaista kappaleen singlenä, vastoin yhtyeen jäsenten toiveita. Single ei menestynyt eikä yltänyt listoille. B-puolena toimivat kappaleet ”Tin Soldier” ja ”Son of a Bitch”. Näistä kumpikaan ei kuulu "Abominogille".
Freddy Meyer
Freddy Meyer (s. 4. tammikuuta 1980 Sanbornville, New Hampshire, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka lopetti uransa vuonna 2012. Hän pelasi puolustajana NHL:ssä, AHL:ssä ja Elitserienissä. Hän voitti urallaan AHL:n Calder Cupin. Meyer aloitti vuonna 2012 AHL-joukkue Manchester Monarchsin valmennustiimissä.
Meyer pelasi juniorina Yhdysvaltain maajoukkueissa. Kaudella 1999–2000 hän pelasi Bostonin yliopistojoukkueessa NCAA-sarjassa. Hän pelasi seurassa kauteen 2002–2003 asti. Toukokuussa 2003 Meyer teki varaamattomana pelaajan tulokassopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Kaudella 2003–2004 hän pelasi ensimmäisen kerran NHL:ssä, yhden ottelun verran. Pääosa kului AHL:ssä farmiseura Philadelphia Phantomsissa, jossa hän teki 59 ottelussa tehot 14+14=28. NHL:n työsulkukauden 2004–2005 aikana Meyer pelasi Phantomsissa, jossa hän voitti Calder Cupin.
Kaudella 2005–2006 NHL työsulku oli ohi, ja Meyer vakiinnutti paikkansa Flyersin kokoonpanossa. Hän pelasi kaudella 57 NHL-ottelua tehoin 6+21=27 ja oli Flyersin toiseksi tehokkain puolustaja Joni Pitkäsen jälkeen. Kaudella 2006–2007 hän pelasi Flyersissa 35 ottelua, jonka jälkeen hänet kaupattiin joulukuussa 2006 kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa New York Islandersiin vaihdossa Aleksei Žitnikiin. Hän pelasi loppukaudella 35 ottelua, ja Islanders asetti hänet kauden päätteeksi waivers-listalle.
Phoenix Coyotes poimi hänet lokakuussa 2007. Hän pelasi kauden alkupuolella viisi ottelua, jonka jälkeen Coyotes pani hänet waivers-listalle. Meyerille ei löytynyt lopulta ottajaa NHL:stä, joten hänet lähetettiin farmiin San Antonio Rampageen. Sitten New York Islanders osti Meyerin takaisin, ja hän teki loppukaudella 52 ottelussa tehot 3+9=12. Hän jatkoi seurassa kaudella 2008–2009, joka oli loukkaantumisten sävyttämä. Hän pelasi runkosarjassa vain 27 ottelua. Kaudella 2009–2010 hän pelasi 64 ottelua tehoin 4+11=15, ja hänestä tuli rajoittamaton vapaa pelaaja. Elokuussa 2010 Meyer teki sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Kauden 2010–2011 aikana hän pelasi Thrashersissa vain 15 ottelua vammojen takia. Kauden viimeisen ottelunsa hän pelasi helmikuussa Calgary Flamesia vastaan. Meyerin tasapaino alkoi yhtäkkiä pettää, ja hän kaatui kesken ottelun liikkumattomana jäähän. Kaatumisen syynä oli aiempi aivotärähdys. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Ruotsin Elitserienissä pelaavan MODO Hockeyn kanssa. MODOssa Meyer pelasi yhden kauden ja teki sen aikana 12 pistettä 31 ottelussa.
Meyer edusti Yhdysvaltoja kerran aikuisten MM-kilpailuissa keväällä 2006. Hän edusti maata myös kerran nuorten MM-kisoissa ja kerran alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa.
Meyer lopetti uransa kauden 2011–2012 jälkeen, mutta jatkoi jääkiekon parissa valmentajana. AHL-joukkue Manchester Monarchs nimesi hänet elokuussa 2012 apulaisvalmentajakseen.
Jim Slater
Jim Slater (s. 9. joulukuuta 1982 Petoskey, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL-seura Winnipeg Jetsiä.