hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
USS Independence (CVL-22)
USS Independence (runkonumerot CV-22 ja CVL-22) oli Yhdysvaltain laivaston Independence-luokan lentotukialus. Se palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationilta Camdenista New Jerseystä kevyt risteilijä "USS Amsterdamina". Sen köli laskettiin 1. toukokuuta 1941 ja ennen vesille laskua se päätettiin muuttaa tukialukseksi. Alus laskettiin vesille 22. elokuuta 1942 kumminaan Rawleigh Warnerin puoliso. Se otettiin palveluskäyttöön 14. tammikuuta 1943 ensimmäisenä päällikkönään G. R. Fairlamb Jr.
"USS Independence" liittyi 15. marraskuuta 1945 operaatio Magic Carpetiin koottuun laivasto-osastoon kuljettamaan sodasta kotiutettavia joukkoja Yhdysvaltoihin. Aluksen saapuessa 28. tammikuuta 1946 San Franciscoon alus liitettiin Bikinin atollilla tehtävien ydinkokeiden maalialukseksi. Se sijoitettiin 1. heinäkuuta tehdyn kokeen laukaisupaikan läheisyyteen eikä uponnut testissä. Se otti osaa toiseen räjäytykseen 25. heinäkuuta Kwajaleinin atollilla, jonka jälkeen se poistettiin palveluksesta 28. elokuuta 1946.
Voimakkaasti radioaktiivinen hylky siirrettiin ensin Pearl Harboriin ja edelleen San Franciscoon lisätesteihin. Lopulta sadoilla 200-litraisilla ydinkokeiden radioaktiivisia jätteitä sisältävillä tynnyreillä lastattu hylky upotettiin Kalifornian rannikolle 29. tammikuuta 1951. Hylky on 790 metrin syvyydessä Farallonin suojelualueella. Valtaosa Independecen mukana upotetuista ydinjätteistä oli cesium-137:ää ja strontium-90:tä, joiden puoliintumisaika on 29–30 vuotta.
Itämeren kaupunkien liitto
Itämeren kaupunkien liitto (Union of the Baltic Cities, UBC) on vapaaehtoinen ja proaktiivinen kaupunkiverkosto, joka on osallistunut Itämeren alueen menestyksekkääseen kehittämiseen ja integraatioon jo vuodesta 1991. Liittoon kuuluu yli sata jäsenkaupunkia Itämeren alueelta, ja ne toimivat yhdessä alueen demokraattisen, taloudellisen, sosiaalisen, kulttuurisen ja ympäristöllisen kestävän kehityksen edistämiseksi. Liiton tärkeimpiä yhteistyökumppaneita ovat paikallisviranomaiset, joiden työ on avainasemassa alueen haasteisiin vastattaessa ja kestäviä ratkaisuja toteutettaessa. Liitto koostuu 7 eri aihealueita käsittelevästä komissiosta, joihin kuuluvat muun muassa turvallisuus-, kestävien kaupunkien- ja nuorisokomissio.
Osana liiton kestävien kaupunkien komission työtä Itämeren kaupunkien liiton kestävien kaupunkien sihteeristö johtaa ja toteuttaa liiton kestävän kehityksen ohjelmaa vuosina 2016 - 2021. Hankkeiden kehittämisen ja johtamisen lisäksi sihteeristö järjestää kokouksia ja koulutusta kaupungeille, vaikuttaa päätöksenteon prosesseihin ja julkaisee ympäristölehteä. Tämän lisäksi sihteeristö ylläpitää Hyvien Käytäntöjen Tietokantaa englanniksi ja venäjäksi. Sihteeristö sijaitsee Turussa.
Ammiraglio di Saint Bon -luokka
Ammiraglio di Saint Bon -luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston Italian-Turkin sodassa, Balkanin sodissa sekä ensimmäisessä maailmansodassa palvellut taistelulaivaluokka, johon kuului kaksi 1893-1902 valmistettua alusta.
Regia Marinan vara-amiraali Saint Bon, josta tuli myöhemmin laivastoministeri, esitti paremmin maan laivastolle soveltuvan keskikokoisen taistelulaivan hankintaa. Muina syinä olivat aiempien alusten suuret kulut ja suuren yleisön vihamielinen suhtautuminen suurisuuntaisiin puolustushankkeisiin. Saint Bonin kuoltua viransijaisena ollut Brin sekä virassa seurannut vara-amiraali Racchia tilasivat esityksen mukaiset alukset, joihin kuitenkin tehtiin joitakin muutoksia.
Alusten vapaakorkeus oli pieni eli ainoastaan noin kolme metriä vesirajasta kannelle ja niihin oli asennettu pääaseiksi neljä kappaletta 10 tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä kahteen torniin. Apuaseina oli kahdeksan kuuden tuuman 40 pituuskaliiperin ja kahdeksan 4,7 tuuman 40 pituuskaliiperin tykkiä.
Ne jäivät uppoumaltaan ja aseistukseltaan jonnekin taistelulaivojen ja risteilijöiden välille, mutta niiden nopeus oli ainoastaan 18 solmua.
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2015
Vuoden 2015 jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut olivat seitsemännet FIFA:n järjestämät naisten maailmanmestaruuskilpailut. Ne pelattiin Kanadassa 6. kesäkuuta – 5. heinäkuuta 2015. Turnauksen voitti Yhdysvallat, joka voitti loppuottelussa Japanin. Mestaruus oli Yhdysvaltojen kolmas. Kolmanneksi sijoittui Englanti, joka voitti pronssiottelussa Saksan.
Kanadan kisoissa lopputurnaukseen pääsi ensimmäistä kertaa 24 maata.
Kisoja haki yhteensä kaksi valtiota, Kanada ja Zimbabwe. Zimbabwe veti hakemuksensa pois ennen valintaa. Lopputurnaus myönnettiin Kanadalle maaliskuussa 2011. Kanada järjesti turnauksen esikisoina naisten alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut.
Joukkueet jaettiin kuuteen lohkoon, joissa jokaisessa oli neljä joukkuetta. Joukkueet pelaavat lohkossaan kaikkia vastaan yhden ottelun. Sijoitus lohkossa määräytyy seuraavasti:
Jos kaksi tai useampi joukkue on edelleen tasoissa, määräytyy sijoitus seuraavasti:
Kaikki ajat ovat paikallista aikaa.
Neljä parasta lohkossaan kolmanneksi sijoittunutta joukkuetta pääsee jatkoon.
Neljännesvälierät pelattiin 20.−23. kesäkuuta.
Puolivälierät pelattiin 26. ja 27. kesäkuuta.
Välierät pelataan 30. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta.
Pronssiottelu pelattiin 4. heinäkuuta Edmontonissa.
Loppuottelu pelattiin 5. heinäkuuta Vancouverissa.
Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Yhdysvaltojen Carli Lloyd. Toiseksi parhaaksi valittiin Ranskan Amandine Henry ja kolmanneksi Japanin Aya Miyama. Turnauksen paras maalintekijä ja kultainen kenkä -palkinnon saaja oli Saksan Célia Šašić. Lloyd teki yhtä monta maalia, mutta Šašić pelasi vähemmän aikaa, jolloin palkinto myönnettiin saksalaiselle. Turnauksen parhaaksi maalivahdiksi valittiin Yhdysvaltojen Hope Solo, parhaaksi nuoreksi pelaajaksi Kanadan Kadeisha Buchanan. Turnauksen Fair Play -palkinnon sai Ranska, joka otti vain kolme varoitusta pelaamissaan viidessä ottelussa.
Talvisalon koulu
Talvisalon koulu on peruskoulu Savonlinnassa. 
Peruskorjauksen jälkeen Pihlajaveden erityiskoulu muutti Talvisalon koulun tiloihin ja koulut yhdistyivät Talvisalon kouluksi vuoden 2011 alusta. Tuolloin koulun oppilasmäärä nousi noin 350 oppilaaseen.
Savonlinnan kaupungin länsipuolen alakoulujen 6. luokan oppilaiden siirtyivät opiskelemaan Talvisaloon 2011 syksyllä. Sitä ennen koulu oli pelkkä yläaste. Syksyllä 2018 Talvisalon koulun toiminta laajeni käsittämään myös toisen toimipisteen Heikinpohjassa, vanhoissa opettajankoulutuslaitoksen tiloissa Itä-Suomen yliopiston lakkautettua Savonlinnan normaalikoulun toiminnan osana opettajankoulutuslaitoksen siirtoa Joensuuhun. Heikinpohjan toimipisteessä toimivat luokat 1-6 ja päätoimipisteessä Talvisalossa luokat 7-9.
Caracciolo-luokka
Caracciolo-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston 1912-1913 suunnittelema taistelulaivaluokka, jonka neljä alusta tilattiin 1914. Ne eivät kuitenkaan koskaan valmistuneet ja ainoastaan yksi laskettiin vesille ennen romuttamista.
Alusten piti vastata Britannian kuninkaallisen laivaston Queen Elizabeth -luokan taistelulaivoja ja ne olivat samalla vastine Itävalta-Unkarin laivaston Ersatz Monarch -luokan aluksille.
Insinöörikontra-amiraali Edgardo Ferratin suunnittelemat alukset piti aseistaa kahdellatoista 15 tuuman ja kahdellakymmenellä kuuden tuuman tykillä. Teräksen ja muun materiaalin puute sekä laivaston hävittäjien, sukellusveneiden ja keveiden alusten tarve pakottivat laivaston luopumaan taistelulaivojen valmistuksesta. "Caracciolon" valmistus keskeytettiin maaliskuussa 1916, jolloin 900 tonnia aluksen rungosta oli tehty. Työtä jatkettiin lokakuussa 1919 ja alus saatettiin vesillelasku kuntoon. Aluksen runko myytiin 25. lokakuuta 1920 Navigazione Generale Italiana varustamolle, joka suunnitteli sen muuttamista rahtialukseksi. Työt aluksella kuitenkin keskeytettiin ja runko romutettiin. "Colombon" työt keskeytettiin maaliskuussa 1916, jolloin 12,5 prosenttia rungosta oli rakennettu ja viisi prosenttia koneista tehty. Aluksen työstä oli tehty kaikkiaan noin 5,5 prosenttia. "Colonnan" ja "Morosinin" työt keskeytettiin lähes heti kölinlaskun jälkeen. Aluksista oli ollut tarkoitus ottaa palvelukseen kolme ensimmäistä 1917 ja neljäs 1918.
Alijännitesuoja
Alijännitesuoja on laite, joka keskeyttää sähkön läpipääsyn jännitteen laskiessa liian alas.
Laitetta käytetään esimerkiksi metalli- ja puualalla. Sähkökatkoksen tullessa laite sammuu, eikä käynnisty ennen virtojen palaamista ja käyttäjän kuittaamista alijännitesuojaan. Näin vältytään mahdollisilta vahingoilta, joita saattaa tulla esimerkiksi käden ollessa laitteen alla sähkökatkoksen aikana.
In Paradisum
In Paradisum on power metal -superyhtye Symfonian ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 2011.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 9.
Erkki Ala-Honkola
Erkki Ala-Honkola (s. 30. joulukuuta 1934 Kuortane) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Ala-Honkola sijoittui Altenbergin MM-kilpailuissa 1967 kuudenneksi 20 kilometrin kilpailussa saatuaan ammunnasta 13 sakkominuuttia. Samana vuonna hän voitti Grenoblen esiolympialaisissa viestin. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti 20 kilometrillä vuonna 1966 kukistaen muun muassa samana vuonna maailmanmestaruuden voittaneen Norjan Jon Istadin sekä viestissä vuonna 1968. SM-kisoissa hän saavutti hopeaa vuonna 1964 ja pronssia vuonna 1966. Hänen seuransa oli Kuortaneen Kunto. Ammatiltaan Erkki Ala-Honkola oli maanviljelijä.
Simo Halonen
Simo Halonen (s. 21. maaliskuuta 1947 Taipalsaari) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Halonen innostui ampumisesta ja hiihtämisestä vasta jäätyään puolustusvoimien palvelukseen ja aloitti varsinaisen ampumahiihtoharjoittelun 25-vuotiaana. Jo vuonna 1974 hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden 10 kilometrillä sekä saavutti Minskin MM-kilpailuissa viestissä hopeaa ja 10 kilometrin kilpailussa viidennen sijan seitsemän sekuntia pronssimitalistille hävinneenä. Seuraavana vuonna hän voitti Anterselvan MM-kilpailuissa kultaa viestissä, mutta vuoden 1976 Innsbruckin olympialaisiin hän ei päässyt jalkansa loukkaantumisen vuoksi, ja myös myöhempinä vuosina loukkaantumiset haittasivat hänen uraansa. Viestissä hän saavutti MM-hopeaa vielä vuosina 1977 ja 1979 sekä Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1975–1977.
Halonen voitti Suomen-mestaruuden 20 kilometrin pienoiskivääriampumahiihdossa vuonna 1976 sekä viestissä vuonna 1982 Riihimäen Kiskoa edustaen.
Violaani
Violaani (CaMgSiO) on diopsidin sinipunainen värimuunnos. Diopsidi mineraali, jonka muunnos violaani, koostuu, kalsiumista, magnesiumista, piistä ja hapesta. Violaani sisältää kaikkia näitä alkuaineita, mutta osa magnesiumista on korvattu mangaanilla. Mitä enemmän mangaania on, sitä voimakkaampi väri. Violaani pinta näyttää vahamaiselta, koska kalsiumi aiheuttaa sen, niin kuin: Kalsiitissa, kipsissä ja dolomiittissa. Violaani on yksi maailman harvinaisimmasta mineraaleista. Violaani kuulu silikaatteihin. Kovuus on 5½ – 6½. Violaanin kovuuden aiheuttaa pii (Si). Pii on mineraalina kovaa, sekä että koostumuksena. Violaania esiintyy pieninä määrinä.
Kari Vähäkylä
Kari Vähäkylä (s. 20. elokuuta 1945 Halikko) on suomalainen ampumahiihtäjä.
Vähäkylä sijoittui vuoden 1970 MM-kilpailujen viestissä neljänneksi ja 20 kilometrillä kahdeksanneksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden viestissä vuonna 1969; Turun Urheiluliiton mestarimiehistöön kuului myös hänen isoveljensä, olympiaedustaja ja viestin MM-mitalisti Kalevi Vähäkylä.
Toulat
Toulat on kylä Viitasaaren kaupungin koillis-itäosassa. Alueella sijaitsee muun muassa Toulauden vanha moottorirata.
Alue on kangasmetsämäistä, ja siellä sijaitsee paljon hiekkamonttuja.
Kylällä toimii kyläseura Toulauden Terä ry. Keskuspaikkana seura käyttää Toulauden vanhaa kyläkoulua. Toulat ja naapurikylä Mäntylä järjestävät vuosittain Laturetken välillä Toulat-Mäntylä-Suovanlahti.
Toulat kuuluu Haapaniemen äänestys- ja kalastuskuntiin. Suurimmat järvet alueella ovat Iso-Toulat ja Pieni-Toulat. Aivan itäosassa kylää sijaitsee Suvantojärvi, jossa on rauhoitettu luonnonsuojeltu lintuvesikohde Heinä-Suvanto.
Aleksandr Jelizarov
Aleksandr Matvejevitš Jelizarov (, s. 7. maaliskuuta 1952) on Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihdon olympiavoittaja.
Jelizarov saavutti Anterselvan MM-kilpailuissa 1975 hopeaa sekä 10 kilometrillä että viestissä. Hän voitti Innsbruckin olympialaisissa 1976 viestissä ensimmäisen osuuden ampumahiihtäjänä kultaa ja saavutti 20 kilometrillä pronssia. Samana vuonna Anterselvan MM-kilpailuissa hän saavutti 10 kilometrillä hopeaa hävittyään maanmiehelleen Aleksandr Tihonoville 3,3 sekuntia. Lillehammerin MM-kilpailuissa 1977 hän voitti vielä viestissä kultaa.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1976
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailu 1976 järjestettiin Anterselvassa, Italiassa. Ohjelmassa oli vain miesten 10 kilometrin kilpailu, joka ei kuulunut samana vuonna käytyjen olympialaisten ohjelmaan.
Nikolai Puzanov
Nikolai Vasiljevitš Puzanov (, 4. huhtikuuta 1938 – 2. tammikuuta 2008) oli Neuvostoliittoa edustanut ampumahiihdon olympiavoittaja.
Puzanov sijoittui Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 1962 henkilökohtaisella 20 kilometrin matkalla neljänneksi hiihdettyään nopeimman ajan mutta ammuttuaan kahdeksan sakkominuuttia. Joukkuekilpailussa hän voitti kultaa. Seefeldin MM-kilpailuissa 1963 hän sijoittui 20 kilometrillä kahdeksanneksi ja Innsbruckin olympiakisoissa 1964 kymmenenneksi. Elverumin MM-kilpailuissa 1965 Puzanov saavutti hopeaa sekä 20 kilometrillä että joukkuekilpailussa. Altenbergin MM-kilpailuissa 1967 saaliina oli hopeamitali viestistä. Grenoblen olympialaisissa 1968 hän voitti viestissä kultaa ja sijoittui 20 kilometrillä kuudenneksi. Vielä Zakopanen MM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi.
Matti Järvinen
Matti Järvinen oli ainakin lokakuussa 2014 Suomen kolmanneksi yleisin kutsumanimen ja sukunimen yhdistelmä. Tunnettuja Matti Järvisiä:
Tor Svendsberget
Tor Svendsberget (s. 3. marraskuuta 1947) on norjalainen ampumahiihtäjä. Hän saavutti useita MM-mitaleja 1970-luvun alkupuolella.
Svendsberget voitti kaksi ensimmäistä nuorten 15 kilometrin ampumahiihdon maailmanmestaruutta vuosina 1967 ja 1968. Aikuisten kilpailuissa hän avasi MM-mitalitilinsä Östersundissa 1970 sekä henkilökohtaisen 20 kilometrin että viestin hopeamitalilla. Seuraavana vuonna Hämeenlinnassa hän sai viestissä MM-hopeaa. Sapporon olympialaisissa 1972 hän sijoittui 20 kilometrillä kahdeksanneksi ja viestissä neljänneksi. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1973 hän saavutti viestissä hopeaa ja 20 kilometrillä pronssia. Minskin MM-kilpailuissa 1974 hän sai sekä 20 kilometrillä että viestissä pronssia ja menetti 10 kilometrillä mitalimahdollisuutensa ampumalla viimeisellä ampumapaikalla kaikki laukauksensa ohi. Anterselvan MM-kilpailuissa 1975 Svendsberget sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi. Innsbruckin olympialaisissa 1976 tuloksena oli viestin viides ja 20 kilometrin yhdeksäs sija. Vielä Hochfilzenin MM-kilpailuissa 1978 hän saavutti viestissä hopeaa.
Svendsberget voitti Pohjoismaiden mestaruuden viestissä vuosina 1969, 1970 ja 1974. Henkilökohtaisella 20 kilometrillä hän saavutti hopeaa vuonna 1975.
Apodisointi
Apodisointi eli apodisaatio tarkoittaa fouriermuunnosinfrapuna- eli FTIR-spektroskopiassa interferogrammin käsittelyä matemaattisella funktiolla ennen fouriermuunnosta. Käsittelyssä katkaistu interferogrammi kerrotaan apodisointifunktiolla, mikä vaimentaa katkaisusta aiheutuvia sivuhaaroja.
Sana "apodisointi" voidaan johtaa kreikan sanoista ά πòδος (”ilman jalkoja”), mikä viittaa sivuhaarojen eli ”jalkojen” heikentymiseen. Termiä käytetään myös elektroniikassa ja optiikassa.
Interferogrammi kuvaa ilmaisimelle osuvan säteen voimakkuutta interferometrin peilin liikkeen ja liikkeestä syntyvän optisen matkaeron funktiona. Sen jokainen piste sisältää tietoa koko fouriermuunnoksessa saatavasta spektristä. Jotta saataisiin muodostettua täydellinen spektri, fouriermuunnos pitäisi tehdä negatiivisesta äärettömästä positiiviseen äärettömään. Interferogrammin mittausmatka on kuitenkin äärellinen, koska peili ei voi liikkua rajattomasti.
Matemaattisesti äärellinen mittausmatka tarkoittaa, että interferogrammi kerrotaan laatikkofunktiolla, joka saa arvon 1 mittausvälillä ja arvon 0 muualla. Näiden kahden funktion tulon fouriermuunnos on funktioiden fouriermuunnosten konvoluutio. Laatikkofunktion fouriermuunnos on sinc-funktio (muotoa sin "x" / "x"). Koska funktiolla on voimakkaat positiivisia ja negatiivisia arvoja saavat sivuhaarat, se ei ole erityisen edullinen infrapunaspektrometriassa. Jos nimittäin sinc-funktion ensimmäisen minimin kohdalle sattuisi heikko spektriviiva, tätä viivaa ei voitaisi nähdä lasketussa spektrissä. Ongelmaa pyritään kiertämään apodisoinnin avulla.
Apodisoinnissa katkaistu interferogrammi kerrotaan jollakin funktiolla. Jos apodisointiin käytetään esimerkiksi kolmiofunktiota, jonka fouriermuunnos on sinc-funktio (muotoa sin "x" / "x"), sivuhaarojen voimakkuus pienenee ja niiden arvot ovat positiivisia. Samalla kuitenkin äärettömän kapean spektriviivan fouriermuunnoksen puoliarvoleveys kasvaa laatikkokatkaisuun verrattuna. Sivuhaarat pienenevätkin yleensä puoliarvoleveyden kustannuksella.
Kolmiofunktion ohella yleisiä apodisointifunktioita ovat puolisuunnikasfunktio, Blackmanin ja Harrisin funktio sekä Nortonin ja Beerin heikko, keskitasoinen ja vahva funktio. Apodisointifunktioiden ominaisuuksia ovat tutkineet Kauppinen ym., Harris sekä Norton ja Beer.
FTIR-spektroskopiassa on yleensä suositeltavaa käyttää jonkinlaista apodisointia, jos spektrissä on nimellistä erotuskykyä kapeampia vöitä. Jos spektriviivat ovat erotuskykyä leveämpiä, apodisointi tasoittaa spektriä mutta heikentää muuten spektrin laatua. Valittava apodisointifunktio riippuu siitä, mitä ollaan mittaamassa.
Viitteet:
William Warham
William Warham (n. 1450–1532) oli Canterburyn arkkipiispa 24. tammikuuta 1504 – 22. elokuuta 1532. Sitä ennen hän toimi Lontoon piispana 1502–1503.
Dieter Speer
Dieter Speer (s. 24. helmikuuta 1942 Liegnitz) on itäsaksalainen ampumahiihdon maailmanmestari.
Kestävyysjuoksua harrastanut ja maastohiihdossa Itä-Saksan mestaruuskilpailuissa 30 kilometrin hopeaa vuonna 1966 saavuttanut Speer sijoittui ampumahiihtäjänä Grenoblen olympialaisissa 1968 viestissä kuudenneksi ja 20 kilometrillä 18:nneksi. Östersundin MM-kilpailuissa 1970 hän saavutti viestissä pronssia ja sijoittui 20 kilometrillä neljänneksi saatuaan viimeisessä ammunnassa kolme sakkominuuttia. Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 1971 hän voitti 20 kilometrillä kultaa yli 28 sekunnin erolla neuvostoliittolaiseen Aleksandr Tihonoviin. Sapporon olympialaisissa 1972 hän saavutti viestissä pronssia ja sijoittui 20 kilometrillä 13:nneksi. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1973 hän saavutti vielä viestissä pronssia.
Sten Stensen
Sten Stensen (s. 18. joulukuuta 1947 Drammen) on norjalainen pikaluistelun maailmanmestari ja olympiavoittaja, joka kuului maansa edustusjoukkueeseen vuosina 1969–1978.
Stensen saavutti Sapporon olympialaisissa 1972 pronssimitalin 5 000:lla ja 10 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa. Vuonna 1974 hän voitti Inzellin MM-kilpailuissa kultaa ja sijoittui EM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1975 hän voitti EM-kultaa mutta jäi MM-kilpailuissa neljänneksi.
Innsbruckin olympialaisissa 1976 Stensen voitti kultaa 5 000 metrillä ja saavutti hollantilaisen Piet Kleinen takana hopeaa 10 000 metrillä. Samana vuonna hän oli sekä EM- että MM-kilpailuissa hopealla; edellisissä häntä parempi oli maanmies Kay Arne Stenshjemmet ja jälkimmäisissä Piet Kleine. Samana vuonna Stensen luisteli kahdesti 10 000 metrillä maailmanennätyksen: tammikuussa hän luisteli Oslossa ajan 14.50,31 ja maaliskuussa Medeossa hän otti ennätyksen Piet Kleinelta takaisin ajalla 14.38,08. Vuonna 1977 Stensen saavutti vielä MM-pronssia ja EM-hopeaa.
Jimmy Vicaut
Jimmy Vicaut (s. 27. helmikuuta 1992 Bondy) on ranskalainen pikajuoksija.
Vicaut sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 ja kolmanneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010. Vuoden 2011 alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin juoksussa ennätyksellään 10,07 s ja pikaviestissä Ranskan joukkueessa.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti Euroopan-mestaruuden Ranskan pikaviestijoukkueessa. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui 100 metrin juoksussa kuudenneksi ja juoksi ankkuriosuuden toiseksi sijoittuneessa Ranskan pikaviestijoukkueessa. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Vicaut sijoittui 100 metrin juoksussa toiseksi ajalla 10,12. Hän hävisi maanmiehelleen Christophe Lemaitrelle kolme sadasosasekuntia. Lontoon olympialaisissa 2012 hän karsiutui 100 metrin välierissä ja sijoittui pikaviestissä alun perin neljänneksi, mutta sai myöhemmin pronssia kun Yhdysvaltain joukkue hylättiin Tyson Gayn dopingkäryn takia. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 Vicaut voitti 60 metrin juoksun ajalla 6,48. Saman vuoden Moskovan MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä.
4. heinäkuuta 2015 Pariisin Timanttiliigan osakilpailussa Vicaut sivusi 100 metrin Euroopan ennätystä 9,86 s. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 100 metrillä kahdeksas. Hän sivusi Euroopan-ennätystä 9,86 s toistamiseen 7. kesäkuuta 2016 kotikentällään Montreuil´ssä. Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 hän sai pronssia 100 metrillä ajalla 10,08 ja hopeaa 4 × 100 metrin viestissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 kuudenneksi.60 metrin juoksu (sisäradat): 6,48 s (2013)
Henrik Ojamaa
Henrik Ojamaa (s. 20. toukokuuta 1991 Tallinna) on virolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä tai laitalinkki. Hän edustaa Puolan pääsarjan Legia Varsovaa.
Kesäkuussa 2013 Ojamaa siirtyi Motherwellistä Puolan hallitsevaan mestariin Legia Varsovaan.
Boris Šilkov
Boris Arsenjevitš Šilkov (; 28. kesäkuuta 1927 Arkangeli – 27. kesäkuuta 2015 Pietari) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun maailmanmestari ja olympiavoittaja.
Šilkov saavutti yleisluistelun MM-kilpailuissa hopeaa Helsingissä 1953. Yksittäisistä matkoista, joilla ei jaettu erillisiä mitaleja, hän oli nopein 1 500 metrillä. Vuonna 1954 hän voitti Sapporossa maailmanmestaruuden ja Davosissa Euroopan-mestaruuden ja oli molemmissa kisoissa nopein 1 500 metrillä. Vuoden 1955 tammikuussa Šilkov paransi Medeossa 5 000 metrin maailmanennätystä 18,4 sekuntia aikaan 7.45,6. Vähän myöhemmin hän epäonnistui Falunin EM-kilpailuissa mutta saavutti Moskovassa MM-pronssia oltuaan 500 metrillä toiseksi ja 1 500 metrillä kolmanneksi nopein.
Cortina d’Ampezzon olympialaisissa 1956 Šilkov voitti kultaa 5 000 metrillä olympiaennätysajalla 7.48,7 ja sijoittui seuraavana päivänä 1 500 metrillä kahdeksanneksi. Saman vuoden MM-kilpailuissa Oslossa hän sijoittui viidenneksi. Vuonna 1957 hän saavutti vielä MM-hopeaa ja sijoittui vuonna 1958 Eskilstunan EM-kilpailuissa seitsemänneksi oltuaan nopein 500 metrillä.
Myöhemmin uransa jälkeen 1960-luvulla Šilkov toimi valmentajana ja urheilukeskusten suunnittelijana.
Astu tarinaan
Astu tarinaan on suomalainen keskusteluohjelmasarja, jota esitettiin SuomiTV-kanavalla, kanavapaikalla 12. Ohjelmaa isännöi "Kakola-sarjasta" tuttu Markku "Kure" Tuppurainen. Ohjelmasarja on IRR-TV:n tuotantoa.
Ohjelmassa vierailee tunnettuja suomalaisia ja heidän kanssaan keskustellaan syvällisesti elämästä. Ohjelmassa ovat vierailleet muun muassa Mitro Repo, Joel Hallikainen, Sakari Orava, Päivi Räsänen, Timo Soini, Jukka Tolonen, Lauri “Late” Johansson, Heikki Hursti.
Astu tarinaan sarjaa esitetään edelleen nyt AlfaTV-kanavalla.
Oleg Gontšarenko
Oleg Georgijevitš Gontšarenko (, 18. elokuuta 1931 Harkova, Ukraina – 16. joulukuuta 1986 Moskova) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Gontšarenko oli ensimmäinen neuvostoliittolainen miesluistelija, joka voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden. Hän voitti mestaruuden kolmasti: Helsingissä 1953, Oslossa 1956 ja toistamiseen Helsingissä 1958. Lisäksi hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1954 ja 1955. Vuonna 1957 hän sijoittui MM-kisoissa neljänneksi, vuonna 1959 seitsemänneksi, vuonna 1960 yhdeksänneksi ja vuonna 1961 sijalle 12. Euroopan-mestaruuden hän voitti Oslossa 1957 ja Eskilstunassa 1958, ja lisäksi hän saavutti EM-hopeaa 1955 sekä sijoittui viidenneksi vuonna 1956, kuudenneksi vuosina 1959 ja 1960 sekä kahdeksanneksi vuonna 1961.
Cortina d'Ampezzon olympialaisissa 1956 Gontšarenko saavutti pronssia 5 000 metrillä ja 10 000 metrillä. Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 hän sijoittui 5 000 metrillä kuudenneksi. Aktiiviuransa jälkeen Gontšarenko toimi Kansainvälisen Luisteluliiton hallinnossa sekä Neuvostoliiton luistelujoukkueiden johtajana arvokilpailuissa.
FIFA 12
FIFA 12 on EA Canadan kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema "FIFA"-pelisarjan yhdeksästoista osa. Peli julkaistiin useimmille pelialustoille syyskuussa 2011.
"FIFA 12" sisältää edeltäjiinsä verrattuna useita muutoksia. Ensimmäistä kertaa useaan vuoteen pelin käyttöliittymään on tehty merkittäviä muutoksia. Vanhat päävalikot on korvattu sivuttaissuunnassa liikkuvalla valitsimella, joka pelin pelattavuustuottaja Aaron McHardyn mukaan on ”nopeampi ja käytännöllisempi kuin ylös ja alas liikutettavat valikot”.
Electronic Arts korostaa kolmea päämuutosta "FIFA 12":n pelattavuudessa uutta fysiikkamoottoria, tarkempaa pallonhallintaa sekä taktisempaa puolustuspeliä.
Kaksi vuotta kehityksessä ollut paranneltu fysiikkamoottori ”Impact Engine” tuo peliin Electronic Artsin mukaan uskottavampia pelaajien yhteenottoja ja -törmäyksiä, parantaa pelaajien kestävyyden tarkkuutta ja lisää niihin tasokohtaisia eroja. Yhteentörmäyksiin on lisätty uusi animointijärjestelmä, joka muuttaa kaatumisen animaatiota fyysisten voimien ja pelaajien mukaan. Fysiikkamoottori vaikuttaa kaikkiin pelaajiin, joten jopa pallottomat pelaajat voivat kaatua tai joutua taklatuiksi. Uusi fysiikkajärjestelmä vaikuttaa myös suoraan pelaajien loukkaantumisiin ottelun aikana.
Uusi taktinen puolustuspelijärjestelmä pyrkii muuttamaan suhtautumista puolustukseen asettamalla sijoittumisen, syöttöjen katkaisemisen ja taklaamisen yhtä tärkeiksi elementeiksi. Puolustaessa on entistä tärkeämpää hidastaa hyökkääjien etenemistä ja painostaa niitä tekemään virheitä. Puolustava ”painostuspainike” on poistettu "FIFA 12":sta, jotta peliin on saatu manuaalisempi puolustuskeino, vaatien enemmän tarkkuutta ja parempaa ajoitusta.
Tarkemmalla pallonhallintajärjestelmällä pelaaja voi kuljettaa palloa suojatessaan sitä, jolloin pelaaja ei joudu jäämään paikoilleen vaikeissa tilanteissa. Pelaajat voivat myös liikkua hitaammin ja ottaa useammin kosketuksia palloon, jotta pallo pysyy pelaajalla tiukemmin hallussa. Tekoälyn ohjaamat pelaajat ymmärtävät myös paremmin sijaintinsa kentällä. Jos esimerkiksi pallo on lähellä sivurajaa, pelaaja pitää sitä tiukemmin hallussa, jotta rajaheittoa ei tule.
Pelistä on myös poistettu joitain välianimaatioita. Esimerkiksi ennen kulmapotkua tai rajaheittoa pelaaja juoksee paikoilleen antamaan heiton tai potkun, katkon luovan animaation sijaan."FIFA 12" sai pääosin positiivista palautetta kriitikoiden keskuudessa. Sen pistekeskiarvoksi Metacriticissa vakiintui 91 prosenttia Xbox 360 -versiolla ja 92 PlayStation 3 -versiolla. IGN-verkkolehti arvioi pelin olevan uudistustensa ansiosta yksi parhaista julkaistuista jalkapallopeleistä, mutta ei kuitenkaan paras. Suomen Gamereactor kiitteli peliä onnistumisistaan eri osa-alueilla, mutta kritisoi sitä pienistä virheistään, kuten läpisyöttelyn helppoudesta ja selostajien repliikkien toistuvuudesta. Pelistä myös puuttuu Tšekin ja Ukrainan maajoukkueet.
Viktor Kositškin
Viktor Ivanovitš Kositškin (, 25. helmikuuta 1938 Moški, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 30. maaliskuuta 2012) oli Neuvostoliittoa edustanut pikaluistelun olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari.
Kositškin voitti Squaw Valleyn olympialaisissa 1960 kultaa 5 000 metrillä 22-vuotissyntymäpäivänään ajalla 7.51,3. Kaksi päivää myöhemmin hän saavutti hopeaa 10 000 metrillä häviten vain maailmanennätyksen tehneelle Norjan Knut Johannesenille. Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan-mestaruuden ja saavutti MM-hopeaa. Vuonna 1962 hän voitti maailmanmestaruuden oltuaan yksittäisillä matkoilla parhaimmillaan vain kolmas 10 000 metrillä. Vuonna 1964 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 1965 EM-pronssia. Innsbruckin olympialaisissa 1964 hän sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi. Yleisluistelun MM-kilpailuista Kositškin voitti yhteensä yhden kulta- ja kaksi hopeamitalia. EM-kilpailuista hän saavutti yhden kullan ja yhden pronssin.
Kositškin kuoli 74-vuotiaana 30. maaliskuuta 2012.
Oleksi Pryhorov
Oleksi Viktorovytš Pryhorov (, s. 25. kesäkuuta 1987 Harkova, Ukrainan SNT) on ukrainalainen uimahyppääjä.
Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä Pryhorov saavutti ensimmäisen kansainvälisen mitalinsa sijoittumalla kolmanneksi kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa. Hänen parinsa oli Illja Kvaša. Samainen pari voitti kultaa myöhemmin Torinon ja Budapestin Euroopan-mestaruuskisoissa samassa lajissa. Pryhorov osallistui Budapestin kisoissa myös kolmen metrin ponnahduslautakilpailuun ja oli karsintojen 25:s.
Vuoden 2011 uimahyppyjen Euroopan-mestaruuskilpailussa Pryhorov sijoittui kolmen metrin ponnahduslautakilpailussa 11:nneksi ja parikilpailussa neljänneksi. Saman vuoden maailmanmestaruuskilpailussa Shanghaissa hän karsiutui metrin ponnahduslautakilpailussa ja sijoittui kolmen metrin ponnahduslaudassa 12:nneksi. Pryhorov osallistui myös parikilpailuun Illja Kvašan kanssa ja heidän sijoituksensa oli kuudes.
Pryhorov saavutti Eindhovenin EM-kilpailuissa 2012 Kvašan kanssa pronssia kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailuissa ja sijoittui metrin ponnahduslautan henkilökohtaisessa kilpailussa seitsemänneksi.
Lontoon kesäolympialaisissa 2012 hän oli kolmen metrin ponnahduslaudan yksilökilpailussa välierän kuudestoista ja karsitui loppukilpailusta. Kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa hän sijoittui Kvašan kanssa neljänneksi.
Roy Díaz González
Roy Díaz González (s. 1953) on meksikolainen entinen sulkapalloilija. Hän voitti ensimmäisen Meksikon-mestaruutensa jo 14-vuotiaana ja sai seuraavana vuonna Belgian avoimen turnauksen nelinpelin voiton vyölleen. González voitti 16-vuotiaana Sveitsin avoimet ja jatkoi pitkää uraansa sulkapallohuipun lähellä voittaen mm. Pan-Amerikan mestaruuden vuonna 1977, jolloin kisat järjestettiin ensimmäisen kerran. Hän myös pelasi maansa Thomas Cup -joukkueessa viidesti vuosina 1970–1984.
González vieraili turnauksissa vielä 1990-luvulla ja pelasi viimeksi Yhdysvaltain avoimissa 1996, jolloin hän eteni kaksinpelissä toiselle kierrokselle saakka pudoten kuitenkin nelinpelissä ensimmäisen ottelun jälkeen.
Fosfoseriinitransaminaasi
Fosfoseriinitransaminaasi eli fosfoseriiniaminotransferaasi on aminotransferaaseihin kuuluva entsyymi ja osa seriinin biosynteesiä. Se katalysoi fosfohydroksipalorypälehapon ja glutamiinihapon välistä reaktiota, jossa muodostuu fosfoseriiniä ja α-ketoglutaarihappoa. Fosofoseriiniaminotransferaasin EC-numero on EC 2.6.1.52.
Fosfoseriinitransaminaasi on rakenteeltaan dimeeri ja koostuu kahdesta samanlaisesta alayksiköstä. Alayksiköissä α-kierteiden ja β-laskosten muodostama rakenne on samankaltainen kuin muissakin pyridoksaalifosfaatista riippuvissa entsyymeissä. Ainotransferaaseista se muistuttaa eniten aspartaattiaminotransferaasia. Aktiivisessa kohdalla on suurempoi alayksikkö, johon pyridoksaalifosfaatti kiinnittyy lysiiniaminohappoon muodostaen aldimiinin eli Schiffin emäksen. Eräillä emäksisiin olosuhteisiin sopeutuneilla eliöillä fosfoseriinitransaminaasin pinnalla negatiivisesti varautuvia aminohappoja on enemmän kuin muiden eliöiden entsyymeissä.
Eräs suhteellisen harvinainen perinnöllinen mutaatio aiheuttaa fosfoseriinitransaminaasientsyymin tuotannon heikentymistä. Tämä ilmenee veren seerumin alhaisina seriini- ja glysiinikonsentraatioina. Tämän seurauksena aiheutaa kohtauksia ja henkistä jälkeenjääneisyyttä.
Juovahylje
Juovahylje ("Histriophoca fasciata") on pohjoisella Tyynellämerellä ja Pohjoisella jäämerellä elävä hyljelaji. Koiras on naarasta tummempi, ja kummallakin sukupuolella on turkissa neljä leveää valkoista juovaa. Juovahylkeiden lukumääräästä ei ole tarkkaa tietoa, mutta niitä on arvioitu olevan useita satoja tuhansia. Juovahylkeet elivät pääosin yksin, mutta kokoontuvat lisääntymisaikaan ryhmiksi. Nuoret yksilöt syövät äyriäisiä ja vanhemmat kaloja ja nilviäisiä.
Aikuinen juovahylje on 1,5–1,8 metriä pitkä ja painaa 90–150 kilogrammaa. Koiras on pohjaväriltään naarasta tummempi, tumman ruskea tai musta. Turkissa on neljä leveää valkoista juovaa: yksi rengas kaulan ympärillä, toinen ruumiin takaosan ympäri takaraajojen kohdalla, ja yksi laaja rengaskuvio kummallakin kyljellä. Naaras on vaaleamman ruskea tai harmaa ja valkoiset juovat eivät erotu yhtä hyvin kuin koiraalla. Kuutit ovat syntyessään täysin valkoisia ja vaihtavat turkkinsa viiden viikon ikäisinä.
Juovahylkeiden keuhkoissa ei ole lohkoja, kuten yleensä muilla lajeilla. Niiden keuhkorakkulat ovat isot ja koirailla kookkaammat kuin naarailla. Isot keuhkorakkulat liittyvät mahdollisesti ääntelyyn tai parempaan uintikykyyn.
Juovahylje esiintyy pohjoisella Japaninmerellä, Beringin- ja Ohotanmerellä sekä Pohjoisella jäämerellä Beringin salmen ympäristössä Venäjän ja Alaskan vesillä. Pitkälle kesään jatkuva jääpeite on hyvin tärkeää juovahylkeille, ja ne elävät jäällä usein hyvinkin kaukana sulasta merestä. Ne elävät tyypillisesti lähellä rikkoutunutta jäätä eivätkä niinkään täysin yhtenäisillä jäätiköillä. Juovahyljekannan kokoa ei tunneta tarkkaan. On arvioitu, että Beringinmerellä elää noin 120 000–160 000 yksilöä ja Ohotanmerellä jopa 630 000.
Juovahylje on pääosin yksin elävä laji, mutta yksilöt kokoontuvat kuitenkin lisääntymisaikaan löyhiksi ryhmiksi. Naaraat tulevat sukukypsiksi 2–4-vuotiaina ja koiraat 3–5-vuotiaina. Kuutti syntyy jäälle huhtikuussa tai toukokuun alussa ja vanhemmat hoitavat sitä noin kuukauden ajan. Nuoretkin poikaset vaeltavat kuitenkin usein kauaskin vanhemmistaan. Juovahylkeet voivat elää noin 27-vuotiaiksi.
Juovahylkeen ravinto vaihtelee alueittain ja iän mukaan. Erityisesti poikaset ja nuoret yksilöt syövät äyriäisiä. Noin kahden vuoden ikäisinä ne siirtyvät syömään kaloja, erityisesti alaskanseitiä, sekä mustekaloja ja muita nilviäisiä.
Kiinanmuntjakki
Kiinanmuntjakki ("Muntiacus reevesi") on Kiinan kaakkoisosassa ja Taiwanissa elävä pienikokoinen hirvieläin. Kiinanmuntjakkeja on istutettu myös Britanniaan ja Ranskaan, mutta laji on hävinnyt Ranskasta.
Kiinanmuntjakilla on kesällä punaruskea turkki, talvella se muuttuu harmaammaksi. Säkäkorkeus on puolisen metriä. Naaraat painavat 9-16 kiloa, urokset hiukan enemmän.
Kiinanmuntjakkia pidettiin aiemmin muntjakin eli intianmuntjakin ("Muntiacus muntjak") alalajina.
Jérôme Coppel
Jérôme Coppel (s. 6. elokuuta 1986 Annemasse) on ranskalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Française des Jeux -joukkueessa 2008, edusti vuosina 2010–2012 Saur-Sojasun-tallia, 2013–2014 Cofidisia ja viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2015–2016 IAM Cycling -tallia.
Coppel saavutti Richmondin MM-kilpailuissa 2015 pronssia aika-ajossa.
Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Luettelo Regia Marinan aluksista 1861
Luettelo Regia Marinan aluksista 1861 esittelee Regia Marinaan perustettaessa liitetyt sotalaivat.
Laivastolla oli lisäksi kuusi potkuri- ja seitsemän siipirataskuljetusalusta, joissa oli yhteensä 26 tykkiä. Lisäksi oli kuusi aseistamatonta siipiratashinaajaa ja kahdeksan purjein varustettua kuljetusalusta, joissa oli yhteensä kaksi tykkiä. Sisävesillä oli kuusi tykkivenettä. Telakoilla oli rakenteilla kahdeksan alusta, joihin oli suunniteltu yhteensä 272 tykkiä.
Lyyrysarvi
Lyyrysarvi eli tamengi eli eldinhirvi ("Rucervus eldii", aiemmin "Cervus eldii") on eteläaasialainen hirvieläin. Sitä tavataan Kiinassa, Intiassa, Kambodžassa, Laosissa ja Myanmarissa. Se on saattanut jo hävitä Vietnamista ja Thaimaasta.
Lyyrysarven säkäkorkeus on 114 cm ja pituus noin puolitoista metriä. Se voi painaa jopa 150 kg.
Dimităr Rangelov
Dimităr Rangelov (, s. 9. helmikuuta 1983 Sofia) on bulgarialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa Energie Cottbusia lainalla Borussia Dortmundista.
Sofiassa syntynyt Rangelov aloitti jalkapallon paikallisessa seurassa Slavijassa. 3. kesäkuuta 2000 17 vuoden ikäisenä hän debytoi edustusjoukkueessa Beroe Stara Zagoraa vastaan. Hän pelasi Slavijassa vuodesta 2000 vuoteen 2006.
Rangelov myytiin miljoonalla eurolla RC Strasbourgiin vuonna 2006. Vuonna 2007 hänet lainattiin puoleksi vuodeksi saksalaiseen FC Erzgebirge Aueen. Tämän jälkeen Rangelov lainattiin Energie Cottbusiin, jossa hän murtautui nopeasti avauskokoonpanoon.
Puolen vuoden mittaisen lainasopimuksen aikana Cottbusissa hän pelasi 49 ottelua Bundesliigassa, joissa hän viimeisteli 15 maalia.
16. kesäkuuta 2009 Rangelov teki miljoonan euron arvoisen sopimuksen Borussia Dortmundin kanssa. Sopimuksen pituus oli neljä vuotta. Hän teki ensimmäisen maalinsa seuralle Bundesliigassa 30. maaliskuuta 2010 3–0-kotivoitossa Bayer Leverkusenia vastaan.
4. syyskuuta 2010 Borussia Dortmund lainasi Rangelovin israelilaiseen Maccabi Tel Aviviin loppukaudeksi. 6. marraskuuta 2010 teki ensimmäisen maalinsa Maccabille ottelussa Hapoel Ashkelonia vastaan. Huhtikuussa 2011 seura purki Rangelovin sopimuksen ja hän palasi Dortmundiin
28. kesäkuuta 2011 Rangelov palasi Energie Cottbusiin, jonka kanssa hän teki yhden vuoden lainasopimuksen.
Henkinen lamaantuminen
Henkinen lamaantuminen on psyykkistä laatua oleva tila, jossa ilmenee toimintakyvyttömyyttä. Henkinen lamaantuminen on kestoltaan yleensä lyhytaikaista. Vaikeassa depressiossa syvä lamaannus saattaa kestää viikkoja, jopa kuukausia. Silloin saattaa kriisipsykiatrinen sairaalahoito olla tarpeen. Hoitotarpeen arvioi aina lääkäri, tavallisesti psykiatri: yleensä potilasta tavattuaan ja haastateltuaan.
Skitsofrenia sekä psykoosit voivat nekin olla henkisen lamautumisen aiheuttajina.
Eräs lamaantumisen alkuperä saattaa olla äkillinen syvästi järkyttävä tapahtuma, joka on koettu traumaattisena. Paniikkihäiriö voi sekin aiheuttaa tilapäisen toimintakyvyttömyyden. Voimakkaana koettu häpeän tunne sekä alemmuuden tunnot; itseluottamuksen ja itsearvostuksen puuttumiset ovat suhteellisen yleisiä oireita depressiosairaudessa. Tällöin voidaan puhua joko häpeäromahduksesta, taikka häpeälamaannuksesta. Niin kutsuttu häpeäraivo kuvailtiin sisäänpäin kääntyneenä aggressiona, ja lamaantuminen on tuon tunneimploosion lopputulema.
Shao Jiayi
Shao Jiayi (, s. 10. huhtikuuta 1980 Peking) on kiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa MSV Duisburgia.
Pekingissä syntynyt Shao aloitti uransa Kiinan Superliigassa Beijing Guoaniassa, jossa hän pelasi keskikenttäpelaajana kolme vuotta ja 70 pääsarjaottelua, joissa hän teki 12 maalia.
Hän siirtyi Bundesliigassa pelaavaan TSV 1860 Müncheniin lainasopimuksella vuonna 2002 ja debytoi kaudella Bundesliigassa 12 ottelussa, joissa hän viimeisteli yhden maalin. Seuraavalla kaudella Shao sai vähän vastuuta ja pelasi vain viisi liigaottelua. Hänen vastuunsa kasvoi seuran pudotessa 2. Bundesliigaan kaudeksi 2004–2005.
Vuonna 2006 Shao siirtyi Energie Cottbusiin, joka pelasi Bundesliigassa. Hän teki avauskaudellaan seurassa 29 ottelussa kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän jäi 14 pelatussa Bundesliigaottelussa maaleitta. Cottbus putosi 2. Bundesliigaan kaudeksi 2009–2010. Shao pelasi joukkueessa 100 ottelua sarjaottelut mukaan lukien ja viimeisteli niissä 15 maalia.
Shao teki kesäkuussa 2011 vuoteen 2013 ulottuvan sopimuksen MSV Duisburgin kanssa.
Shao on edustanut Kiinan A-maajoukkuetta vuodesta 2000 lähtien. Hän kuului maansa kokoonpanoon vuoden 2002 MM-kilpailuissa.
Rooman kukkulat
Rooman seitsemän kukkulaa ovat Serviuksen muurin sisällä sijaitsevat kukkulat, joille Rooma on perimätiedon mukaan rakennettu. Kaikki kukkulat sijaitsevat Tiber-joesta itään ja ne ovat Rooman keskeisintä aluetta. Niillä on ollut merkittävä rooli roomalaisessa mytologiassa, roomalaisessa uskonnossa ja politiikassa. Kukkulat ovat:
Pohjoismaiset hiihtolajit olympialaisissa
Pohjoismaiset hiihtolajit on järjestetty jokaisissa talviolympialaisissa, eli yhteensä 21 kertaa. Pohjoismaisiin hiihtolajeihin kuuluvat maastohiihto, mäkihyppy ja yhdistetty. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran pohjoismaisten hiihtolajien olympiamitaleista vasta vuonna 1952. Kyseessä oli 10 kilometrin maastohiihto. Naiset eivät ole kilpailleet mitaleista yhdistetyssä tai mäkihypyssä. Mäkihypyn kohdalla tulee muutos vuonna 2014, sillä silloin naiset kilpailevat mitaleista kyseisessä lajissa. Parhaiten menestynyt maa on Norja 55 kullallaan, 53 hopeallaan ja 43 pronssillaan. Olympialaisten pohjoismaisia hiihtolajeja hallitsee kansainvälinen hiihtoliitto.
Lohi 34
Lohi 34 on Hans Groopin suunnittelema matkapurjehdukseen soveltuva vene, jonka pituus on 10,40 m, leveys 3,15 m ja syväys 1,5 m. Vene on seuraaja aiemmalle Joe34 (Joemarin 34) -veneelle. Merkittävimmät erot aiempaan versioon ovat madallettu istuinkaukalo, yhtenäiset pitkittäisjäykistäjät rungossa sekä takakajuutan sisäänkäynti istuinkaukalosta erillisen takakannella olevan sisäänkäynnin sijaan.
Lohi 34 muistuttaa olemukseltaan paljon Targa 101:tä, mutta on sitä jonkin verran tilavampi.
Rooman rionet
Rooman rionet (italiaksi "rione", monikko "rioni") ovat kaupunginosia, jotka muodostavat Rooman vanhankaupungin (italiaksi "centro storico"). Sana "rione" on kehittynyt latinan sanasta "regio", alue. Termiä "rione" on käytetty ensimmäisen kerran keskiajalla. Rioneiden lukumäärä on vaihdellut vuosien aikana ja nykyään niitä on 22.
Aidan Gillen
Aidan Gillen (oik. Aidan Murphy, s. 24. huhtikuuta 1968) on irlantilainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi rooleistaan televisiosarjoissa "Älä kerro äidille", "Langalla" ja "Game of Thrones". Gillen on näytellyt paljon myös teatterissa. Hän on ääninäytellyt Paul Sereneä vuonna 2016 julkaistussa videopelissä "Quantum Break".
Jean-Christophe Péraud
Jean-Christophe Péraud (s. 22. toukokuuta 1977 Toulouse) on ranskalainen maasto- ja maantiepyöräilijä.
Péraud voitti maastoajon Euroopan-mestaruuden Kluisbergenissä 2005. Vuonna 2008 hän sai Pekingin olympialaisissa hopeaa maastoajossa sekä voitti joukkueviestin maailmanmestaruuden Val di Solessa ja Euroopan-mestaruuden St. Wendelissä
Péraud voitti amatöörien Ranskan maantieajomestaruuden 2008. Seuraavana vuonna hän voitti Ranskan aika-ajomestaruuden ja oli MM-kilpailuissa samassa lajissa 12:s. Vuonna 2010 hän oli Baskimaan ympäriajossa viides. Vuonna 2011 hän sijoittui Välimeren ajossa toiseksi, Pariisi–Nizza-ajossa kuudenneksi ja Ranskan ympäriajossa yhdeksänneksi. Ranskan ympäriajossa 2012 hän oli 12:nnella etapilla toinen. Välimeren ajossa 2013 hän voitti neljännen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Saman vuoden Pariisi–Nizza-ajossa hän oli kolmas ja Tour de Romandiessa kuudes.
Péraud voitti Välimeren ajossa 2014 viidennen etapin ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Tirreno–Adriaticossa hän oli neljäs ja voitti Critérium Internationalin kokonaiskilpailun. Baskimaan ympäriajossa hän oli kolmas. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui 14. etapilla kolmanneksi. Kokonaiskilpailun lopputuloksissa hän oli toinen. Vuonna 2015 hän voitti Critérium Internationalin kokonaiskilpailun ja toisen etapin. Espanjan ympäriajossa 2016 hän oli kolmastoista.
Velkakello
Velkakello on mittari, joka pyrkii näyttämään jonkun valtion velan reaaliajassa. Velkakellolla pyritään havainnollistamaan esimerkiksi velan kasvunopeutta. Velkakello voi olla virtuaalinen internet-sivu tai fyysinen mittari, kuten Yhdysvaltojen valtionvelkaa kuvaava velkakello Manhattanin Times Squarella New Yorkissa. Suomessa ideaa on kehitellyt toimittaja Mika Mäkeläinen, joka perusti kansalaishanke Velkakello.fi:n, virtuaalisen Suomen valtiovelkaa kuvaavan nettisivuston.
Sylvi (täsmennyssivu)
Sylvi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Sylvi (vuoden 1944 elokuva)
Sylvi on Toivo Särkän ohjaama elokuva vuodelta 1944. Se perustuu Minna Canthin näytelmään "Sylvi" (1893).
Tarina on kolmiodraama, jossa holhooja, ikääntynyt asessori (Edvin Laine) taivuttaa holhottinsa, orpotyttö Sylviin (Helena Kara) vaimokseen. Sylvi kuitenkin rakastaa komeaa ylioppilasta Viktoria (Leif Wager).
Särkkä teki elokuvan Minna Canthin satavuotissyntymäpäivän kunniaksi. Alkujaan näytelmä oli ruotsinkielinen, mihin syynä olivat Canthin ja Suomalaisen teatterin erimielisyydet.
Aikalaisarvioissa "Sylvi" sai leiman ”kulttuurielokuva”, ja arvioissa annettiin niin risuja kuin ruusujakin. Käsikirjoitus saa Paula Talaskiveltä ("Helsingin Sanomat") runsaat kiitokset: ”Käsikirjoituksen tekijä - - on erinomaisella johdonmukaisuudella laventanut näytelmä Sylvin elokuvaksi. Kaikki ne kohtaukset ja keskustelut, jotka käsikirjoituksen tekijä on tehnyt 'omasta päästään', pysyvät niin uskollisesti Canthin sävyssä ja näytelmän aikakauden hengessä, ettei voi huomata mitään saumaa tai erotusta alkuperäisen ja lisätyn välillä.” Mutta kritiikkiäkin tuli, liiasta hempeydestä, syleilyjen runsaudesta (Salama Simonen, "Uusi Suomi" ja Toini Aaltonen, "Suomen Sosialidemokraatti"). Elokuvan äänityksen heikkoutta ihmeteltiin useassa arviossa.
2000-luvulla elokuvaa on arvosteltu liiallisesta romanttisuudesta (Pertti Avola) ja paatoksellisuudesta, joka hävittää Canthin kriittiset pohdinnat ajan naiseudesta (Arto Pajukallio). Toisaalta Henri Waltter Rehnströmin mukaan ”ohjaustyö on pätevä” ja ”alkuperäisteoksen väkevyys on tallentunut hienosti filmille”.
Tyrifjorden
Tyrifjorden on Norjan neljänneksi suurin luonnonjärvi. Se sijaitsee Buskerudin läänissä, noin 40 km Oslon luoteispuolella. Järven pinta-ala on 136 neliökilometriä, tilavuus 13,1 kuutiokilometriä, keskisyvyys 97 metriä ja suurin syvyys 295 metriä. Tilavuudeltaan se on Norjan toiseksi suurin luonnonjärvi. Järvi laskee 48 kilometrn pituisen Drammenselvan kautta Oslonvuonon sivuvuonoon Drammeninvuonoon.
Järven nimen jälkiosa "fjorden" tarkoittaa vuonoa, vaikka järvi on sisämaassa. Heti jääkauden jälkeen järvi onkin ollut jonkin aikaa vuonona yhteydessä mereen.
Tyrifjordenissa sijaitsevalla Utøyan saarella tapahtui 22. heinäkuuta 2011 terrori-isku, jossa kuoli 69 ihmistä sekä useita loukkaantui vakavasti. Tapahtuma-aikaan saarella oli menossa sosiaalidemokraattien nuorisoleiri.
Pedro Claro Meurice Estiu
Pedro Claro Meurice Estiu (23. helmikuuta 1932 – 21. heinäkuuta 2011) oli kuubalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 26. kesäkuuta 1955, ja piispaksi hänet vihittiin 30. elokuuta 1967. Pääkonsekraattorina toimi Enrique Pérez Serantes, jota avustivat Adolfo Rodríguez Herrera ja Alfredo Ignacio Llaguno Canals.
Meurice Estiu sai vuonna 1967 nimityksen Santiago de Cuban vihkipiispaksi ja Teglata in Numidian titulaaripiispaksi. 4. heinäkuuta 1970 hänet nimitettiin Santiago de Cuban arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 10. helmikuuta 2007. Hän kuoli 79-vuotiaana.
Henrique Johannpötter
Henrique Johannpötter (23. kesäkuuta 1933 – 19. heinäkuuta 2011) oli saksalaissyntyinen, Brasiliassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaani vuonna 1959, ja hänet vihittiin papiksi 26. heinäkuuta 1961. Hänet nimitettiin 7. joulukuuta 1988 Bacabalin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi ja vihittiin piispaksi 20. tammikuuta 1989. Pääkonsekraattorina toimi Pascàsio Rettler, jota avustivat Miguel Fenelon Câmara Filho ja Paulo Eduardo Andrade Ponte.
2. joulukuuta 1989 Johannpötteristä tuli Bacabalin piispa, jonka tehtävistä hän erosi huhtikuussa 1997.
William Leonard D’Mello
William Leonard D’Mello (24. maaliskuuta 1931 – 19. heinäkuuta 2011) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän syntyi Mangaloressa ja sai pappisvihkimyksensä 16. huhtikuuta 1957. Piispaksi hänet vihittiin 29. huhtikuuta 1977; pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat Packiam Arokiaswamy ja Ignatius P. Lobo.
D’Mello nimitettiin Karwarin hiippakunnan piispaksi 24. tammikuuta 1976. Hän jäi eläkkeelle 24. helmikuuta 2007.
Derek Fernandes
Derek Fernandes (s. 14. toukokuuta 1954 Sirsi) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä 5. toukokuuta 1979 Belgaumin hiippakunnassa. 24. helmikuuta 2007 hänet nimitettiin Karwarin hiippakunnan piispaksi William Leonard D’Mellon seuraajaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro López Quintana, jota avustivat Bernard Blasius Moras ja Peter Machado.