hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Stavangerin lentoasema
Stavangerin lentoasema on lentoasema Solassa, Norjassa, noin 11 kilometriä Stavangerista lounaaseen. Lentoasema on Norjan neljänneksi suurin Oslon, Bergenin ja Trondheimin lentoasemien jälkeen noin 4,2 miljoonalla vuotuisella matkustajalla, se on myös Pohjoismaiden yhdeksänneksi vilkkain lentoasema. Lentoasemalla on kaksi noin 2 500 metriä pitkää kiitotietä, joiden rinnalla kulkee rullaustie. Lentoasema valmistui vuonna 1937.
Lentoasemalta lennetään kymmeneen kotimaan ja 41 kansainväliseen kohteeseen, mutta kansainvälisistä reiteistä suurin osa on vain sesonkireittejä. Stavangerista lennetään paivittäin Tukholmaan, Kööpenhaminaan, Amsterdamiin, Frankfurtiin ja Lontooseen. Tärkein kohde Stavangerista on Oslo, jonne lennetään Scandinavian Airlinesin ja Norwegian Air Shuttlen siivin 25 kertaa päivässä. Lentoasemalla on myös hotelli ja helikopterikenttä, sekä sotilastoimintaa. Lentoaseman omistaa ja sitä ylläpitää Avinor.
Lentoasemalla on yksi terminaali, jossa on yhdeksän matkustajasiltaa. Kaikki sillat on suunnattu kapearunkoisille koneille. Terminaalissa on suurehko verovapaa myymälä, joka myy makeisia, kosmetiikkaa, parfyymejä ja juomia. Lisäksi terminaalissa on viisi ravintolaa ja kahvilaa sekä kaksi muuta myymälää. Terminaalissa on myös pieni pankki.
Lentoasemalle pääsee useita kertoja päivässä linja-autolla ja takseilla.
Avinor aloittaa terminaalin kunnostuksen, joka tosin koskee vain saapuvien matkustavien tiloja.
Klabund
Klabund, oik. Alfred Henschke (4. marraskuuta 1890, Crossen an der Oder – 14. elokuuta 1928, Davos) oli saksalainen kirjailija ja itämaisen runouden kääntäjä.
Toivo Haapanen on säveltänyt näyttämömusiikin Klabundin näytelmään "Liitupiiri".
Ventspils International Radio Astronomy Center
Ventspils International Radio Astronomy Center eli VIRAC () on radioastronomiakeskus Latviassa. Se sijaitsee Irbenessä, Ventspilsistä 30 km pohjoiseen. VIRAC:lla on käytössään halkaisijoiltaan 32 metrinen (RT-32) ja 16 metrinen (RT-16) olevat radioteleskoopit.
VIRAC:n tehtävänä on tarkkailla säteilyä sekä luonnollisista että keinotekoisista lähteistä. RT-32-teleskoopilla on rekisteröity auringosta ja muualta avaruudesta tulevaa säteilyä. VIRAC:n on European VLBI Network:n (EVN) jäsen ja sen RT-32 radioteleskooppi osallistuu e-VLBI havaintojen tekemiseen Euroopan VLBI-verkon kanssa.
Alun perin Neuvostoliitto rakensi Irbeneen salaiset radioteleskoopit omiin tarkoituksiinsa. Latvian itsenäistyi Neuvostoliitosta samanaikaisesti Viron ja Liettuan kanssa Neuvostoliiton vallankaappauksen kaaduttua 21. elokuuta 1991. Teleskooppien olemassaolo paljastui vuonna 1993 ja Neuvostoliiton asevoimien vetäytymisestä neuvoteltiin. Vuonna 1994 19. heinäkuuta Latvian hallitus antoi teleskoopit Latvian tiedeakatemian käyttöön, ja samana vuonna tiedeakatemian tiedekunta perusti VIRAC:n. Teleskoopin saamia vahinkoja tutkittiin, sitä kunnostettiin ja uudistettiin.
Vuonna 1996 hallitus julisti VIRACin itsenäiseksi organisaatiokseen. Vuonna 2004 VIRAC tuli osaksi Ventspilsin yliopistoa.
The Bobby Vinton Show
The Bobby Vinton Show on Bobby Vintonin 27. studioalbumi, joka julkaistiin 1975.
Albumit - Billboard (North America)
Serenades of Love
Serenades of Love on Bobby Vintonin kahdeskymmeneskahdeksas studioalbumi. Se ilmestyi 1976. 
Albumilta julkaistiin kansi singleä: "Save Your Kisses for Me" ja "Moonlight Serenade".
Ron Rifkin
Ron Rifkin (s. 31. lokakuuta 1939 New York, New York) on yhdysvaltalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä sekä ohjaaja. Parhaiten hänet tunnetaan Arvin Sloanen roolista sarjassa "Alias" sekä Saul Holdenin roolista sarjassa "Perhesiteet".
Päivänkehrän koulu
Päivänkehrän koulu sijaitsee Espoon Olarissa. Se perustettiin vuonna 1975 Länsipään kouluna. Ennen Olarin yläkoulun ja lukion valmistumista koulu tunnettiin nimellä Olarin koulu. Koulussa on esikoulu ja luokat 1-6. 7. luokalle siirrytään Olarin kouluun, vuoteen 1993 asti siirryttiin Kuitinmäen kouluun.
Vuonna 2004 valmistui koulun puinen lisäosa, joita käyttävät pääosin musiikkiluokat. Lisäosa paloi osittain 22. kesäkuuta 2009. Lisäosa rakennettiin uudestaan joulun aikoihin 2009.
Päivänkehrän koulun peruskorjaus- ja laajennusurakka alkoi vuonna 2015. Koulussa oli kolme erillistä rakennusmassaa, joista yhdestä purettiin osa. Kaksi rakennusmassaa yhdistettiin lisäämällä niiden väliin laajennusosa, jossa on aula ja ruokasali. Koulun entistä päärakennusta korotettiin lisäkerroksella ja rakennettiin myös uudet ilmanvaihtokonehuoneet. Korjauksen aikana koulu ei ollut käytössä.
Kevin Weisman
Kevin Weisman (s. 29. joulukuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa on Marshall Flinkman sarjassa "Alias".
Päkiä
Päkiä on ihmisen jalassa lihasten muodostama kohouma, jonka kautta varpaat yhtyvät muuhun jalkaan. Yleensä kävellessä päkiä osuu maahan. Päkiä löytyy myös peukalosta.
Greg Grunberg
Gregory Phillip ”Greg” Grunberg (s. 11. heinäkuuta 1966 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet muistetaan erityisesti rooleistaan sarjoissa "Felicity", "Alias" ja "Heroes".
O’boy
O’boy on kaakaojuomajauhe, jota on myyty vuodesta 1959 lähtien. Kaakaojuomajauheen kehitti Marabou. Sitä valmisti alun perin Findusin tehdas Bjuvilla, joka myytiin Nestlélle vuonna 1961. Silti Marabou piti O’boyn itsellään Upplands Väsbyn suklaatehtaalle. Nykyään tuotemerkki on Kraft Foodsin omistuksessa.
Kellomesikot
Kellomesikot ("Manorina") on mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Kellomesikkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kolme lajia.
ICAS
International Council of the Aeronautical Sciences (ICAS) on lentotekniikan akateemisen opetuksen kansainvälinen yhdistys, joka perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1957.
29. tammikuuta 2009 yhdistys piti ensimmäisen kansainvälisen seminaarin, jonka osanottajat edustivat perustajajäseniä:Suomi liittyi tähän organisaatioon vuonna 1986.
Axel Heibergin saari
Axel Heibergin saari () on saari pohjoisessa Kanadassa. Saari on suurin aikaisemmin Norjan omistamista Sverdrupinsaarista, jotka luovutettiin Kanadan omaisuudeksi vuonna 1930. Axel Heibergin saaren pinta-ala on 43 178 km². Saari on 31. suurin maailmassa ja 7. suurin Kanadassa. Saaren korkein huippu on Outlook Peak, 2 210 m merenpinnasta.
Axel Heibergin saari tunnetaan myös erikoisista eoseenikaudelta peräisin olevista kivettyneistä metsistä, alueen ilmastosta ja vähästä mineralisoitumisesta johtuen voidaankin puhua lähinnä muumioitumisesta. Tutkimusten tuloksena tiedetään alueella sijainneen sademetsiä.
Saarella on ollut satunnaista inuittiasutusta kauan ennen eurooppalaisten saapumista Pohjois-Amerikan mantereelle. Norjalaisen tutkimusmatkailija Otto Sverdrupin saapuessa saarelle 1900-luvun alussa saarella ei ollut pysyvää asutusta ja hän valtasi saaren Norjan omaisuudeksi ja nimesi sen tutkimusmatkansa rahoittajan, norjalaisen Ringnes-panimon johtajan Axel Heibergin mukaan. Saaren ollessa Norjan omistuksessa rannikoita tutki ja kartoitti useita retkikuntia. Vuonna 1930 saari siirtyi Kanadan omaisuudeksi ja on nykyisin osa Nunavutin territoriota. 1940-luvun loppupuolella alueella suoritettiin ensimmäinen ilmakuvakartoitus Yhdysvaltain ilmavoimien operaatio Polariksen yhteydessä. Vuonna 1955 Kanadan geologisen tutkimuslaitoksen geologit N. J. McMillan ja Souther tutkivat saaren sisäosia ja heidän tutkimustuloksensa etenkin Bundejäätiköltä saaren luoteisosasta olivat ensimmäiset jotka huomioitiin tieteellisissä julkaisuissa.
Vuonna 1959 tutkijat McGill-yliopistosta tekivät tutkimuksia Expedition Fiordissa (aikaisemmin tunnettiin nimillä Sør Fjord tai South Fiord), joka sijaitsee saaren keskiosassa. Tutkimustulokset johtivat McGillin arktisen tutkimusaseman perustamiseen seuraavana vuonna (). Asema rakennettiin noin 8 km sisämaahan Expedition Fiordista, ja se koostui pienestä tutkimuskäyttöön tarkoitetusta mökistä, keittiöstä ja kahdesta väliaikaisesta majoitustilasta joihin voitiin sijoittaa 8–12 henkilöä. Aseman käyttö oli vilkkainta 1960-luvun alussa jolloin siellä majoittui noin 20 henkilöä. Nykyisin asemaa käytetään kesäkautena tarkoin määriteltyihin tutkimuksiin.
Kesällä 1986 kanadalainen tutkimusryhmä tohtori James Basingerin johdolla tutki saarella sijaitsevia kivettyneitä metsiä. Heidän tutkimustuloksensa on julkaistu monissa kanadalaisissa alan julkaisuissa.
Tatra V 855
Tatra V 855 oli Tatran vuonna 1942 suunnittelema moottorikelkka. Malli ei koskaan päässyt sarjavalmistukseen, siitä ehdittiin tehdä kaksi prototyyppiä, joista toinen on säilynyt.
Kansallissosialistisen Saksan miehitettyä Tšekkoslovakian sudeettialueet Tatran tehdas Kopřivnicessa siirtyi Saksan puolelle. Toisen maailmansodan puhjettua Tatra määrättiin valmistamaan sotatarvikkeita Wehrmachtille.
Moottorikelkka V 855 suunniteltiin Saksan itärintaman tarpeisiin. Sen korirakenne ja ilmajäähdytetty V8-moottori olivat peräisin T87-mallista. Edessä oli istuimet kahdelle ja takana oli puinen penkki.
Moottorikelkan takaosassa olevan moottorin yhteyteen oli asennettu maston päähän puinen potkuri ja lisäksi erillinen rulla nykyajan rinnekoneiden tapaan. Rulla toimi jarruna sekä ajoneuvon liikuttamiseen olosuhteissa joissa potkuria ei voinut käyttää, esimerkiksi kaupunkiajossa. Ajoneuvo kulki neljän suksen päällä, joista etummaiset olivat ohjattavissa. Taimmaisiin suksiin oli asennettu seisontajarrut. Suurimmaksi rakenteelliseksi nopeudeksi oli suunniteltu 130 km/h, mutta prototyyppiä ei koskaan testattu 80 km/h suuremmilla nopeuksilla.
Sodan päätyttyä moottorikelkankin suunnittelusta vastannut Tatran tekninen johtaja Hans Ledwinka tuomittiin kuuden vuoden vankeuteen natsien avustamisesta.
Nashvillessä, Yhdysvalloissa toimiva "Ecorra"-niminen ajoneuvojen entisöintiin erikoistunut yritys rakensi vuosina 2006-07 Tatra V 855 -replikan.
Eurofighter GmbH
Eurofighter Jagdflugzeug GmbH on vuonna 1986 perustettu yhtiö, joka koordinoi Eurofighter Typhoon -hävittäjälentokoneen suunnittelua, tuontantoa ja myyntiä. Yritykseen kuuluu suihkumoottorivalmistaja EuroJet Turbo GmbH. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Hallbergmoosissa, Saksassa.Eurofighter GmbH on tehnyt suurimman osansa myynnistään NATO Eurofighter and Tornado Management Agency -organisaatiolle (NETMA), joka on tehnyt ostot Naton eurooppalaisten jäsenmaiden puolesta. Samaa toimintamallia noudatettiin Panavian tuottaman Tornado GR4 -lentokoneen kohdalla.
Kladno
Kladno on teollisuuskaupunki Tšekissä 25 kilometriä Prahasta luoteeseen. Kaupunki on perinteisesti tunnettu kivihiilikaivoksistaan, rauta- ja terästeollisuudesta. Sen asukasluku vuonna 2009 oli 69 906.
Tunnettuja Kladnossa syntyneitä ovat muun muassa Jaromír Jágr, Ivan Huml, Anton Cermak, Vladimír Kameš, Jakub Voráček ja Petr Pithart. Kaupungin jääkiekkojoukkue HC Kladno on kuusinkertainen Tšekkoslovakian mestari.
Klastinen
Klastinen on erillisistä kivi- tai mineraalilajeista muodostuneiden sedimenttikivilajien rakenne. Klastisessa rakenteessa alkuperäisen maalajin rakeiden välejä täyttää tavallisesti pohjavedestä saostunut iskosaine kuten rautahydroksidi tai kvartsi.
Domnarvets GoIF
Domnarvets GoIF (Domnarvets Gymnastik och Idrottförening) on vuonna 1906 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Borlängen vanhimman urheiluseuran nykyisiä lajeja ovat hiihto, suunnistus ja hiihtosuunnistus. Alkuperäisiä lajeja olivat hiihto ja jalkapallo, joiden lisäksi lajeja ovat aikojen saatossa olleen myös uinti, jääpallo, paini, voimistelu, mäkihyppy, varpa ja vetokoiraurheilu. Seuran puheenjohtajana toimii Stefan Westling.
Seuran naissuunnistajat ovat voittanut Tiomilan vuosina 2000, 2005, 2013 ja 2015 sekä Venlojen viestin 2008, 2011 ja 2015. Suunnistuksen maailmanmestarit Dana Brožková ja Karolina Arewång-Höjsgaard sekä hiihdon maailmanmestari Thomas Eriksson ovat edustaneet seuraa.
Josef Klaus
Josef Klaus (s. 15. elokuuta 1910, Kötschach-Mauthen – k. 26. heinäkuuta 2001, Wien) oli itävaltalainen poliitikko. Hän edusti Itävallan kansanpuoluetta. Klaus toimi finanssiministerinä 1961–1963, puolueensa puheenjohtajana vuodesta 1964 ja liittokanslerina 1964–1970.
Koulukunta (taidehistoria)
Koulukunta kuvaa taiteilijaryhmää, joiden teokset osoittavat tyylillistä, maantieteellistä tai ajallista samanlaisuutta. Asiantuntijat tarkoittavat esimerkiksi Tizianin koulukunnalla Tizianin attribuoimattomia teoksia, jotka on tehty hänen tyyliinsä, mutta jotka eivät ole hänen, vaan ehkä jonkun hänen seuraajiensa tekemiä. Bolognan koulukunnalla taas tarkoitetaan että maalaus viittaa tuon koulukunnan tyylipiirteisiin olematta jonkun tietyn taiteilijan teos.
Koulukunta
Koulukunta tarkoittaa jonkin näkemyksen kannattajien joukkoa tietyn tieteen, taiteen, ideologian tai urheilulajin alalla.
Koulukuntia on ollut ja on edelleen muiden muassa kansantaloustieteessä (esimerkiksi keynesiläinen, monetaristinen ja itävaltalainen koulukunta), jossa koulukunnat syntyvät erimielisyyksistä, sekä taidehistoriassa, jossa termi koulukunta kuvaa taiteilijaryhmää, joiden teokset osoittavat tyylillistä, maantieteellistä tai ajallista samanlaisuutta. Oikeustieteessä koulukuntia esiintyy oikeusfilosofiassa (muiden muassa luonnonoikeus ja positivistinen oikeus), ja koulukunnat perustuvat lakien filosofiseen tarkasteluun. Lääketieteessä on esiintynyt antiikin aikana kolme koulukuntaa: empiirinen, dogmaattinen ja metodinen. Luonnontieteissä esiintyy kilpailevia hypoteeseja, joita tieteilijät asettuvat tukemaan ennen niiden testaamista. Valtiotieteessä esiintyy erilaisia aatteita eli ismejä, jotka itsessään jakautuvat omiin koulukuntiinsa.
Jean-Baptiste Kléber
Jean-Baptiste Kléber (9. maaliskuuta 1753 Strasbourg, Ranska – 14. kesäkuuta 1800 Kairo, Egypti) oli ranskalainen Ranskan vallankumoussotien aikainen kenraali. Hän saavutti menestystä vallankumousarmeijan kenraalina vuosina 1794–1796 ja seurasi Napoleonia Egyptiin vuonna 1798. Vuonna 1799 hänestä tuli Egyptin armeijan ylipäällikkö. Seuraavana vuonna syyrialainen opiskelija Suleiman al-Halabi murhasi hänet.
Kléber syntyi 1753 katolisen isän ja protestanttisen äidin perheeseen. Hänestä varttui komea, pitkä ja vaalea nuorimies, ja hän värväytyi 1777 Itävallan armeijaan kreivi Kaunitzin jalkaväkirykmenttiin ja nousi siellä aliluutnantiksi. Ranskaan palattuaan hän toimi arkkitehtina, kunnes värväytyi vallankumousarmeijaan 1792.
Kléber nimitettiin prikaatikenraaliksi 1793 ja lähetettiin murskaamaan rojalistien kapinaa Vendéen maakuntaan. Seuraavaksi hän kunnostautui Fleurusin taistelussa 1794. Kléber oli mukana Napoleonin Egyptin-retkellä ja haavoittui lievästi Aleksandriassa 1798. Napoleon suuntasi turkkilaisten hallitseman Syyrian kimppuun, ja huhtikuussa 1799 käytiin Taborin taistelu. Sotaretken venyessä Napoleon nousi laivaan kohti Ranskaa ja jätti Kléberin johtamaan Egyptin-armeijaa brittejä ja turkkilaisia vastaan.
Kléber pyrki tuomaan joukot kotimaahan, ja hän neuvotteli 24. tammikuuta 1800 brittien kanssa El-Arišin aselevon, jonka mukaan ranskalaiset evakuoisivat joukkonsa pois Egyptistä. Asiasta sopinut brittikenraali oli kuitenkin ylittänyt valtuutensa, ja ranskalaisia vaadittiin antautumaan. Tällöin Kléber julisti joukoilleen: "Valmistautukaa taisteluun!" Tästä seurannut Heliopoliin taistelu 20. maaliskuuta 1800 päättyi ranskalaisten selvään voittoon. Vastassa olleen Turkin tappio kuitenkin nostatti uskonnollista kiihkoilua, joka johti islamilaisen opiskelijan tekemään Kléberin murhaan tämän palatsin puutarhassa 14. heinäkuuta 1800. Joukkojen lopullisen kotiutuksen neuvotteli 1801 Kléberin seuraaja kenraali Menou.
Kléberin ruumiin tuominen kunniapaikalle Ranskaan oli vaiheikas operaatio. Aluksi hauta oli 17 vuoden ajan Ifin saarella Marseillen lähellä. Hänen syntymäkaupunkinsa Strasbourg järjesti vuonna 1818 hautapaikaksi kaupungin katedraalin. Kun Kléberin arvostus nousi, kerättiin rahaa hänen muistomerkkiään varten. Tämä ei toteutunut, mutta hauta siirrettiin Strasbourgin keskusaukiolle 1840. Vähitellen paikasta tuli nationalistisen ja saksalaisvastaisen kiihkoilun kohde, koska kaupunki jäi Saksan–Ranskan sodassa 1870 Saksalle. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset siirsivät ruumiin Cronenburgin sotilashautausmaalle. Sieltä ranskalaiset palauttivat ruumiin takaisin sodan päätyttyä.
Suomalainen kenraali Erik Heinrichs julkaisi vanhoilla päivillään Kléber-aiheisen teoksen "Kléber i Egypten: ett krigaröde från franska revolutionens dagar" (1947, Helsingfors, Stockholm). Heinrichs oli kiinnostunut monien muidenkin ranskalaisten upseerien vaiheista, mutta vain tämän teoksen hän sai valmiiksi. Kirjoittaja sanoi kuvanneensa Kléberiä toisen sotilaan silmin, kun hän kirjoja lukiessaan oli joutunut tämän upean soturihahmon lumoihin.
Díkti
Díkti () eli Spathí (Σπαθί) on vuori Lasíthi- eli Díktivuorilla Kreetan saaren itäosassa Kreikassa. Sen korkeus on 2 148 metriä ja prominenssi 1 798 metriä. 
Díkti sijaitsee Lasíthin alueyksikön länsiosassa lähellä Iraklionin alueyksikön rajaa. Díktin korkein huippu on nimeltään Spathí, mitä nimeä käytetään myös koko vuoresta. Muut vuoriston korkeimmat huiput ovat Aféntis Christós (Αφέντης Χριστός, 2 141 m), Psarí Madára (Ψαρή Μαδάρα, 2 141 m), Lázaros (Λάζαρος, 2 085 m) ja Tsívi (Τσίβη, 1 664 m). Lasíthin ylätasanko ja pienempi Limnákaron ylätasanko sijaitsevat vuoren pohjoispuolella.
Kreikkalaisessa mytologiassa Rhea synnytti ylijumala Zeuksen Díktillä sijaitsevassa luolassa, niin kutsutussa Díktin luolassa (myös Psychrón luola), piilossa isältään titaani Kronokselta, jolla oli tapana syödä lapsensa. Zeuksen itkut eivät kuuluneet luolasta, sillä sotaisat puolijumalat tanssivat hänen ympärillään kilpiään ja aseitaan kalisuttaen. Zeus sai Amalthea-nimiseltä vuohelta maitoa, ja Melissa-mehiläinen toi hänelle hunajaa. Samaa tarinaa kerrotaan tosin myös Ída- eli Psiloreítis-vuorella sijaitsevasta Ídan luolasta.
António Pinto
António Coelho Pinto (s. 22. maaliskuuta 1966 Vila Garcia, Amarante, Portugali) on entinen portugalilainen kestävyysjuoksija.
Pinto sijoittui Soulin olympialaisissa 1988 kolmanneksitoista 10 000 metrin juoksussa. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän oli samalla matkalla neljästoista. Barcelonan olympialaisissa 1992 hän keskeytti maratonilla. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän oli samalla matkalla yhdeksäs. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän sijoittui 10 000 metrillä 19:nneksi ja Atlantan olympialaisissa 1996 maratonilla 14:nneksi. Ateenan MM-kilpailuissa 1997 hän keskeytti maratonilla.
Pinto voitti 10 000 metrin Euroopan-mestaruuden Budapestissa 1998 ajalla 27.48,62. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen Dieter Baumannin yli kahdeksalla sekunnilla. Sevillan MM-kilpailuissa 1999 hän sijoittui samalla matkalla viidenneksi ajalla 28.03,42. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli maratonilla yhdestoista.
Pinto juoksi 10 000 metrin Euroopan ennätyksen 27.12,47 Tukholmassa 30. heinäkuuta 1999, mutta menetti ennätyksen vielä samana vuonna Mohammed Mourhitille. 16. huhtikuuta 2000 hän juoksi Lontoossa maratonin Euroopan ennätyksen 2.06.36. Ennätys on voimassa edelleen kesäkuussa 2009, Benoit Zwierzchiewski tosin sivusi sitä 2003.
Pinto voitti Lontoon maratonin vuosina 1992, 1997 ja 2000, sijoittui toiseksi 1999 sekä kolmanneksi 1995, 1998 ja 2001. Berliinin maratonin hän voitti 1994.
Street Fighter Alpha 2
Street Fighter Alpha 2 () on Capcomin kehittämä ja julkaisema taistelupeli, joka on julkaistu vuoden 1996 helmikuussa kolikkopelinä ja myöhemmin muille alustoille. Peli on jatkoa "Street Fighter Alpha" -pelille ja esitteli uuden hahmon Sakuran.
Street Fighter Alpha 2 säilyttää suurimman osan ensimmäisen Alpha-pelin uusista ominaisuuksista. Kuten kolmitasoisesen Super Combo mittarin, Alpha Counters, ilmatorjunnan ja fall breakingin. Uutena ominaisuutena peli esitteli Custom Combo systeemin, joka korvasi ensimmäisessä osassa käytetyn Chain Combon. Mikäli Super Combo mittari on ensimmäisellä tai sitä korkeammalla tasolla, voi pelaaja laukaista Custom Combon painamalla kahta lyönti ja yhtä potku nappia yhtä aikaa tai toisinpäin. Pelaaja voi näin tehdä minkä tahansa perus ja erikoisliikkeen luodakseen Custom Combon kunnes ruudun alalaidassa olevassa mittarissa oleva aika loppuu. Ainoat hahmot jotka voivat voivat ajan loputtuakin tehdä kyseisiä comboja ovat Guy ja Gen, mutta rajatun määrän.
Yksinpelissä ensimmäisen osan tapaan otellaan kahdeksan ottelua tietokoneen hallitsemia eri vastustajia vastaan. Loppuvastus määräytyy siitä millä hahmolla pelaaja pelaa. Jokaisella hahmolla on myös oma salainen kilpailija, jonka saa vastaansa yksinpelin aikana saavutettuaan tietyt vaatimukset. Hahmo tulee keskeyttämään meineillään olevan ottelun ylimääräisellä dialogilla pelaajan hahmon kanssa.
Pelissä on yhteensä 18 pelattavaa hahmoa, ja mukana on kaikki 13 ensimmäisen Alpha-pelin alkuperäishahmot, joista M. Bison, Akuma ja Dan ovat nyt pelattavina hahmoina. Heidän kotiareenoiden ja välianimaatioiden grafiikat on tehty uusiksi. Lisäksi hahmojen äänet on tehty hieman korkeammiksi. Pelin loput viisi hahmoa ovat Zangief ja Dhalsim "Street Fighter II" -pelistä, Gen alkuperäisestä Street Fighterista, Ronelto "Final Fight" -pelisarjasta ja täysin uusi hahmo Sakura. Koulutyttö joka pitää Ryuta idolinaan ja imitoi hänen taisteluliikkeitään.
"Alpha 2:ssa" on myös vaihtoehtoasuja ja vaihtoehtoverisiota eri hahmoista. Chun-Lista on hänen versionsa "Street Fighter II" -pelistä ja Akumasta on vieläkin voimakkaampi versio Shin Akuma, joka esiintyy salaisena tietokoneen ohjaamana hahmona yksinpelissä. Pohjoisamerikkalaisessa kolikkopeli versiossa peliin on piilotettu kolme lisähahmoa, jotka eivät esiinny japanilaisessa versiossa. Hahmot ovat Ryun rinnakkaisversio Evil Ryu, sekä Zangiefin ja Dhalsimin "Street Fighter II – Champion Edition" asusteilla.
Walesin prinssin saari (Kanada)
Walesin prinssin saari () on saari pohjoisessa pohjoisessa Kanadassa. Se kuuluu Kanadan arktisten saarten ryhmään, sen länsipuolella sijaitsee Victoriansaari, itäpuolella Somersetinsaari ja pohjoispuolella sijaitsevat Kuningatar Elisabetin saaret. Saari on matalahko ja kasvillisuudeltaan tundraa. Saari jakautuu osittain Nunavutin Qikiqtaalukin alueen ja Kitikmeotin alueiden puolelle. Saarella ei ole pysyvää asutusta. Walesin prinssin saaren pinta-ala on noin 33 339 km², saari on 40. suurin saari maailmassa ja 10. suurin Kanadassa. Saaren korkein kohta on nimeämätön huippu saaren koillispuolella (), joka kohoaa 320 metriä merenpinnan yläpuolelle.
Ensimmäiset eurooppalaiset saarella olivat vuonna 1851 Francis Leopold McClintockin lähettämät koiravaljakot, jotka etsivät kadonnutta John Franklinia ja hänen retkikuntaansa.
Maapallon magneettinen pohjoisnapa sijaitsi 1900-luvun puolivälissä Walesin prinssin saaressa, mutta on sittemmin siirtynyt pohjoisemmaksi ja on nykyään hieman Ellesmerensaaren länsipuolella.
Scott Litt
Scott Litt on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, joka tekee työtä enimmäkseen rockin parissa. Hän on tuottanut kuusi R.E.M. -yhtyeen levyä.
Panavia Tornado
Panavia Tornado tai "MRCA (Multi-Role Combat Aircraft, suomeksi: monitoiminen taistelulentokone) Tornado" on perhe kaksimoottorisia sotilaslentokoneita, joita kehitettiin yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan, Länsi-Saksan ja Italian kesken. Koneesta on kolme pääasiallista versiota:
Tornado on yksi maailman monipuolisimmista ja kyvykkäimmistä hävittäjistä-/rynnäkkökoneista, jota luonnehtii suuri asekuorma, pitkä toimintamatka ja suuri selviytymiskyky.
Tornado on Panavian suunnittelema ja rakentama, kehitystöitten alullepano tapahtui vuonna 1967. Panavia on kolmen valtion muodostama yhteenliittymä ja sen muodostavat British Aerospace (aikaisempi British Aircraft Corporation), Messerschmitt-Bölkow-Blohm (Länsi-Saksa) ja Alenia Aeronautica (Italia). Tornadon ensilento tapahtui 14. elokuuta 1974. Britannian kuninkaallisten ilmavoimien, Italian ilmavoimien (AMI) ja Saudi Arabian kuninkaallisten ilmavoimien Tornadot osallistuivat Persianlahden sotaan Irakia vastaan. Seitsemän Tornadoa ammuttiin alas.
992 Tornadoa rakennettiin rakentajavaltioille ja Saudi-Arabialle vuosina 1979–1999. Italian Aeronautica Militare (AMI) sai sata hävittäjää, Britannian kuninkaalliset ilmavoimat 229 IDS-tyypin ja 155 ADV-tyypin lentokonetta, ja Länsi-Saksan ilmavoimat 212 sekä laivaston ilmavoimat 112 konetta. Osaan RAF:n koneista tehtiin päivitysmuutoksia ECR-tyypiksi, ja neljätoista uutta koneyksilöä rakennettiin tähän käyttötarkoitukseen. Saudi-Arabian Kuninkaalliset ilmavoimat saivat arviolta hieman yli sata Tornado-monitoimihävittäjää.
Neljätoista saksalaista Tornado ECR:ää otti osaa Naton suorittamaan serbialaisten pommitukseen Kosovon sodan aikana 1999. He käyttivät serbialaisia ilmatorjuntaohjuksia vastaan tutkaan hakeutuvia ohjuksia tässä Saksan ilmavoimienn ensimmäisessä sotatoimessa sitten toisen maailmansodan.
IK Hakarpspojkarna
IK Hakarpspojkarna (IKHP) on vuonna 1929 perustettu ruotsalainen urheiluseura Huskvarnassa Jönköpingin kunnassa. Nykyiset lajit ovat suunnistus, hiihto, pyöräily, yleisurheilu ja triathlon. Aiemmin lajeina ovat olleet myös kävely, pyöräily, hiihto, jääpallo ja jalkapallo.
Seuran miehet ovat voittaneet Tiomilan vuonna 1995 ja Jukolan viestin 1992. Suunnistuksen maailmanmestari Mattias Karlsson edustaa seuraa.
Nestor Serrano
Nestor Serrano (s. 5. marraskuuta 1955 Bronx, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen ensimmäinen elokuvarooli oli elokuvassa "Rahareikä". Hän on näytellyt myös elokuvissa "Tappava ase 2", "Bad Boys", "Neuvottelija", "Empire", "The Insider – sisäpiirissä", "Valamiehet" ja "The Day After Tomorrow". Hän näytteli myös televisiosarjassa "24" Navi Arazia.
Aféntis Christós
Aféntis Christós (; myös "Aféndis Hristós") on vuori Lasíthi- eli Diktivuorilla Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkeus on 2 141 metriä ja prominenssi 349 metriä.
Aféntis Christós sijaitsee Kreetan itäosassa Iraklionin ja Lasíthin alueyksiköiden rajalla. Se on Lasíthivuoriston toiseksi korkein huippu Díktivuoren Psathín huipun jälkeen. Vuoren huipulla on Kristuksen kirkastumiselle ("Metamórfosi tou Sotíros") omistettu kappeli.
Vuorelle pääsee Euroopan kauko­vaellus­reittiä numero 4 Lasíthin ylätasangolta läheiselle Díkti-vuorelle, josta edelleen Aféntis Christókselle. Matka vuorelle on hyvin pitkä, vaikea ja vaarallinen. Paras aika kiivetä Aféntis Christókselle on säästä riippuen yleensä helmikuusta maaliskuuhun.
David Clarkson
David Clarkson (s. 31. maaliskuuta 1984 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Clarkson edustaa NHL-joukkue Vegas Golden Knightsia.
Clarksonia ei koskaan varattu NHL:ään vaan hän teki elokuussa 2005 sopimuksen Devilsin kanssa vapaana pelaajana. Clarkson pelasti ensimmäisen NHL-pelinsä 15. maaliskuuta 2007 Carolina Hurricanesia vastaan. Hän pääsi ensimmäisellä kaudellaan pelaamaan myös kolme playoff-ottelua.
Clarkson on noussut Devils-fanien suosikiksi tappeluhalukkuutensa ja aggressiivisen karvauspelinsä ansiosta. Clarksonin nuorempi veli Doug edustaa Kitchener Rangersia Ontario Hockey Leaguessa.
Kesällä 2013 Clarkson solmi seitsemänvuotisen sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa
Drag Me to Hell
Drag Me to Hell on vuonna 2009 valmistunut amerikkalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Sam Raimi. Hän on tehnyt käsikirjoituksen yhdessä veljensä Ivan Raimin kanssa.
Pankkivirkailija Christine (Alison Lohman) ei myönnä asiakkaalle lainaa, minkä takia vanha nainen menettää kotinsa. Kostoksi mustalaisnainen langettaa Christinen ylle kirouksen.
Manu Haapalainen arvioi Annassa, että "Drag Me to Hell" voisi olla virkistävä vanhanaikainen kauhumoraliteetti, jos se olisi tehty tosissaan. Nyt filmissä on kuitenkin liikaa nuorisohuumoria.
Assassin’s Creed II
Assassin’s Creed II on Ubisoft Montrealin kehittämä ja Ubisoftin vuonna 2009 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle julkaisema "Assassin’s Creed" -sarjan toimintaseikkailupeli. Peli on Ezio-trilogian ensimmäinen osa. Pelin Windows-versio julkaistiin 2010 maaliskuussa. Peli on ottanut vahvasti vaikutteita oikeista historian tapahtumista ja sijainneista.
"Assassin’s Creed II" on avoimeen pelimaailmaan perustuva peli, eli pelaaja voi vapaasti tutkia maailmaa tarinatehtävien rinnalla ja pelin läpäisemisen jälkeen. Kehittäjä Patrice Désilets kertoi E3-messuilla peliin kehitettävän lähes 200 tehtävää, sisältäen ainakin 100 sivutehtävää.
Pelissä on runsaasti aseita, joihin lukeutuvat muun muassa hilparit, kirveet ja miekat. Pelaaja voi myös riisua vihollisen aseista ja käyttää niitä vastustajiaan vastaan. Ensimmäisessä pelissä esitelty, salamurhaajille tyypillinen sisääntaitettava terä () tekee paluun, ja tällä kertaa niitä voi käyttää kahta kerrallaan. Pelisarjan muiden osien tapaan "Assassin’s Creed II":ssa esiintyy suuressa osassa parkour-tyylinen liikkuminen. Pelihahmo liikkuu erittäin nopeasti ja ketterästi, kyeten kiipeämään lähes mihin tahansa.
Uusiin ominaisuuksiin lukeutuvat muun muassa uiminen ja sukeltaminen sekä aktiivinen vuorokausirytmi. Pelissä esiintyvät kaupungit ovat Firenze, San Gimignano, Forlì, Venetsia ja Monteriggioni. Näiden lisäksi pelin loppupuolella esiintyy lyhyesti Vatikaanivaltio.
Peli on suoraa jatkoa "Assassin’s Creedin" tapahtumille. Vuoteen 2012 perustuvassa tarinassa Desmond Miles on edelleen vankina Abstergo-yhtiön tiloissa tutkittuaan kolmannella ristiretkellä eläneen esi-isänsä Altaïr Ibn-La’Ahadin historiaa. Desmond pakenee tutkimustiloista Abstergon entisen työntekijän, Lucy Stillmanin avulla ja saapuu salaiseen piilopaikkaan, jossa hän alkaa Lucyn ystävien, Shaun Hastingsin ja Rebecca Cranen avulla tutkia jälleen historiaansa. Tutkimukset sijoittuvat renessanssin aikaiseen Italiaan, 1400-luvun loppupuolelle. Tutkimusten kohteena on Auditoren aatelissukuun kuuluva Ezio Auditore da Firenze, Desmondin kaukainen esi-isä, joka kuuluu tietämättään salamurhaajien sukuun. Sukujuuret selviävät Eziolle myöhemmin pelin edetessä, kun hänen isänsä ja veljensä hirtetään maanpetoksesta syytettyinä, jolloin hänen setänsä Mario ottaa Ezion huostaansa opettaakseen hänelle salamurhaajien taitoja.
Kuuluisista historiallisista henkilöistä peli sisältää muun muassa Leonardo da Vincin, Rodrigo Borgian ja Lorenzo de’ Medicin.
"Assassin's Creed II" sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. "Official Xbox Magazine" yksinoikeus arvostelussa peli sai pisteet 9/10. "Official PlayStation Magazine US" antoi pelille täydet pisteet, kun taas "Official PlayStation Magazine UK" arvosteli pelin pistein 9/10.
Somersetinsaari
Somersetinsaari () on saari pohjoisessa Kanadassa. Se kuuluu Kanadan arktisten saarten ryhmään, Bellotinsalmi erottaa sen Kanadan mantereen Boothian niemimaasta. Saaren pinta-ala on 24 786 km², saari on 45. suurin saari maailmassa ja 12. suurin Kanadassa. Saaren korkein kohta on nimeämätön huippu saaren keskiosassa (), joka kohoaa 489 m merenpinnasta. Saarella ei ole pysyvää asutusta.
Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta alueella ovat noin 1000-luvulta jolloin saarella asuivat Thulen kulttuurin kansat, heidän ajaltaan alueelta on löydetty valaanluita, tunneleita ja kivirakennelmien raunioita.
James Clark Rossin tutkimusretkikunta, johon kuului kaksi laivaa, saapui saaren koillispuolelle vuoden 1848 loppupuolella ja perustivat "Port Leopold" tukikohdan viettääkseen talven saarella. Huhtikuussa retkikunta tutki Peelinsalmen rantoja koiravaljakkojen avulla etsien kadonnutta John Franklinin retkikuntaa.
Vuonna 1937 Hudson's Bay Company perusti saaren kaakkoispuolelle "Fort Ross" -nimisen tukikohdan ja kauppapaikan, toimintaa jatkui vain yhdentoista vuoden ajan jonka jälkeen yhtiö päätti sulkea toimipaikan vaikeiden kulkuyhteyksien vuoksi, toisinaan jäämassat sulkivat kulkuyhteydet jopa pariksi vuodeksi kerrallaan. Paikalliset Taloyoakin kylän Inuitit käyttävät entistä kaupparakennusta ja johtajan asuntoa edelleen tundrakaribun metsästysmatkoillaan.
Saaren vanhat rauniot, runsas villieläimistö ja helppo kulkuyhteys Resoluten kylästä ovat tehneet saaresta suositun turistikohteen.
Karl Pakarinen
Karl Johan Pakarinen (käytti Saksassa peitenimeä Skogström), () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa komppanianpäällikkönä.
Pakarisen vanhemmat olivat ajuri Petter Johan Pakarinen ja Anna Maria Matilainen. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun klassillisesta lyseosta vuonna 1905 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla syyslukukauden 1906 ja Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1907 - 1914.
Pakarinen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 4. marraskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan 1. komppaniaan 29. maaliskuuta 1917.
Pakarinen astui Suomen armeijan palvelukseen Saksassa 7. helmikuuta 1918 ensin allekirjoitettuaan palvelusopimuksen. Tässä tilaisuudessa hänet ylennettiin vänrikiksi. Hän saapui takaisin Suomeen 18. helmikuuta 1918 jääkärien etujoukon mukana Vaasaan. Vaasasta hänet komennettiin aluksi suojeluskuntajoukkojen kouluttajaksi Joensuuhun ja sieltä edelleen Karjalan rintamalle. Hän toimi Karjalan rintamalla aluksi IV pataljoonan 1. komppanian päällikkönä, josta tehtävästä hänet määrättiin 19. maaliskuuta 1918 alkaen Karjalan 1. rykmentin II pataljoonan 3. komppanian päälliköksi. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Raudun rintamalla, jossa hän kaatui 20. huhtikuuta 1918 Kauksamolla. Hänet haudattiin Joensuun sankarihautaan.
Johan Paavilainen
Johan Eemeli Paavilainen () oli suomalainen reservin luutnantti ja jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisessa armeijassa muun muassa joukkueenjohtajana koillisrintamalla.
Paavilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Paavilainen ja Katri Rautiainen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Anni Paavalniemen kanssa. Hän kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti keskikoulukurssin Iin yhteiskoulussa vuonna 1930. Hän kävi Reserviupseerikoulun vuonna 1928 ja suojeluskuntaupseerikurssin vuonna 1922 sekä taktiikan soveltamiskurssin vuonna 1922. Komppanianpäällikkökurssin hän suoritti vuonna 1930 ja luutnanttikurssin vuonna 1937 Suojeluskuntain päällystökoulussa.
Paavilainen työskenteli kauppa-apulaisena Kaukolassa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 3. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 20. maaliskuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon hänellä todetun sairauden takia. Takaisin komppaniaansa hän palasi 16. elokuuta 1917.
Paavilainen astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan aluksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet siirrettiin maaliskuun lopulla koillisrintamalle, niissä hän toimi joukkueenjohtajana Sallan rykmentin Kuolajärven pataljoonan 2. komppaniassa. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Kuivitsalla ja Kilislammilla.
Paavilainen palveli sisällissodan jälkeen joukkueenjohtajana Sallan rykmentistä muodostetun Lapin I rajavartiopataljoonan (myöhemmin Lapin ryhmän II pataljoona ja Lapin rajavartiosto) eri komppanioissa. Hän erosi armeijasta ja liittyi suojeluskuntajärjestöön 1. tammikuuta 1921 ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Haukiputaan suojeluskuntaan. Haukiputaalta hän muutti Ouluun, missä hänet sijoitettiin 1. heinäkuuta 1928 aluepäälliköksi ensin Oulun suojeluskuntapiirin VII alueelle ja 1. helmikuuta 1933 alkaen III alueelle.
Paavo Ottelin
Paavo Eliel Ottelin (4. marraskuuta 1899 Tornio – 23. huhtikuuta 1928) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen armeijan riveissä.
Ottelinin vanhemmat olivat filosofian maisteri Kaarlo Eliel Ottelin ja Olga Johanna Niemi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1926 Anna Voutilaisen kanssa. Hän erosi Kokkolan suomalaisessa yhteiskoulun 7. luokalta liittyäkseen jääkäriliikkeeseen. Hän kävi Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja Tykistöupseerien täydennyskurssin vuonna 1923.
Ottelin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. huhtikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Pataljoonan rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin 2. konekiväärikomppaniaan 11. heinäkuuta 1917 alkaen.
Ottelin astui Suomen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan ensin 8. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan, josta hänet määrättiin 6. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 9. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Viipurissa.
Ottelin palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, josta hänet siirrettiin 6. heinäkuuta 1918 Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Jalkaväestä Ottelin siirtyi tykistöön ensin 27. lokakuuta 1918 oppilaaksi Lappeenrannan tykistöupseerikursseille, josta hänet kurssin päätteeksi määrättiin Kenttätykistörykmentti 2:n 2. patteriin. Kenttätykistörykmentistä hänet siirrettiin 26. syyskuuta 1919 patterinpäälliköksi Rannikkotykistörykmentti 3:n 3. patteristoon. Patteristossa hän toimi usean eri patterin päällikkönä. Rannikkotykistörykmentti 3:sta hänet komennettiin 24. tammikuuta 1925 opettajaksi Rannikkotykistön kapitulanttikouluun, josta hän erosi sairauden takia 31. maaliskuuta 1928.
Urho Ojamo
Urho Väinö Verner Ojamo () oli suomalainen jääkäri ja reservin luutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhempiin suomen sotiin Ojamo osallistui eri tehtävissä asevarikoilla.
Ojamon vanhemmat olivat tilanhoitaja Oskar Verner Ojamo ja Karolina Rajaniemi. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Fanny Vappu Johanna Oksalan kanssa. Hän kävi valmistavan koulun kolme luokkaa Heinolan keskikoulua ja Lahden seudun maamieskoulun vuosina 1912 – 1913 sekä Tuusulan kansanopiston vuosina 1914 – 1915. Hän suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1927. Hän kävi Kengityskoulun vuonna 1923 ja Reserviupseerikoulun vuonna 1926 sekä Kadettikoulun poikkeuksellisen kurssin vuosina 1927 – 1928.
Ojamo työskenteli maanviljelysharjoittelijana ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 13. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet lähetettiin 29. marraskuuta 1916 Altonan työosastoon ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan 4. elokuuta 1917. Hän joutui jäämään pataljoonan palatessa takaisin Suomeen sairaalahoitoon Saksaan hänellä todetun munuaistulehduksen takia.
Ojamo palasi takaisin Suomeen 23. tammikuuta 1919 ja työskenteli sen jälkeen 15. maaliskuuta 1919 – 15. kesäkuuta 1920 välisenä aikana Suojärven rautatierakennuksen linjavarastonhoitojana ja palveli 15. heinäkuuta 1920 – 30. tammikuuta 1921 välisen ajan Lahden poliisilaitoksen palveluksessa.
Armeijan palvelukseen hän astui l. helmikuuta 1921 kersantiksi ylennettynä ja hänet sijoitettiin varusmestariksi Savon Jääkärirykmentin 2. konekiväärikomppaniaan. Savon jääkärirykmentistä hän siirtyi 1. helmikuuta 1923 esikunta- ja eläinlääkintävääpeliksi 3. Divisioonan esikuntaan. Divisioonan esikunnasta hänet siirrettiin 22. toukokuuta 1926 reserviupseerikokelaana Tampereen rykmentin 2. konekiväärikomppaniaan ja 11. helmikuuta 1927 alkaen nuoremmaksi upseeriksi Kajaanin sissipataljoonaan sekä 30. syyskuuta 1931 Helsingin komennuskomppaniaan. Vihdoin hänet nimitettiin 1. huhtikuuta 1933 alkaen Asevarikko 2:n apulaispäälliköksi.
Ojamo osallistui talvisotaan jatkamalla Asevarikko 2:n virkaatekevänä päällikkönä, myöhemmin sodan kestäessä hän toimi Asevarikko 2:n apulaispäällikkönä. Välirauhan aikana Ojamo siirrettiin apulaispäälliköksi Asevarikko 5:een. Jatkosodan puhjettua hän jatkoi edelleen apulaispäällikkönä Asevarikko 5:ssä aina vuoteen 1942 saakka, jolloin hänet siirrettiin apulaispäälliköksi Asevarikko 2:een, missä hän sitten palvelikin sodan loppuun saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Sotien jälkeen Ojamo työskenteli Henkivakuutusyhtiö Salaman tarkastajana vuoteen 1946 saakka, jolloin hän siirtyi Tampereelle Tampellan konepajan palvelukseen ja työskenteli yrityksessä muun muassa piirustus - ja konttoritarvikevaraston hoitajana vuoteen 1948 saakka. Hänet haudattiin Heinolaan.
John Bentley
John Bentley voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
John Bentley (näyttelijä)
John Bentley (2. joulukuuta 1916 Warwickshire, Britannia – 13. elokuuta 2009 Petworth, Sussex, Britannia) oli brittiläinen näyttelijä. Hänen elokuvarooleihinsa kuuluvat muun muassa nimiroolit kolmessa Paul Temple -elokuvassa vuosina 1948–1952. Hänen satunnaisiin esiintymisiinsä A-luokan elokuvissa kuului rooli vuoden 1956 elokuvassa "Istanbul", jossa pääosaa esitti Errol Flynn.
Party Music – 20 Hits
Party Music ~~ 20 Hits on Bobby Vintonin kahdeskymmenesyhdeksäs studioalbumi. 
Se sisältää 20 tanssikappaletta. Suurin osa niistä on polkkia.
The Name Is Love
The Name Is Love on Bobby Vintonin vuonna 1977 ilmestynyt kolmaskymmenes studioalbumi. Albumilla on coverversiot kappaleista ”Hold Me, Thrill Me, Kiss Me” ja ”Only Love Can Break a Heart”.
Albumit – Billboard (North America)
Singlet – Billboard (North America)
Kobolttihydroksidi
Kobolttihydroksidi (Co(OH)) on koboltti- ja hydroksidi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdiste esiintyy väriltään punaisena ja sinivihreänä jauheena. Näistä punainen muoto on kemiallisesti stabiilimpi.
Kobolttihydroksidi liukenee huonosti veteen. Sitä voidaan valmistaa saostamalla koboltti-ionit jostain kobolttisuolaliuoksesta kuten kobolttikloridista tai kobolttinitraatista emäksisellä aineella kuten natriumhydroksidilla. Yhdiste saostuu ensin sinisenä ja muuttuu väriltään punaiseksi.
Kobolttihydroksidi hajoaa kobolttioksidiksi lämmitettäessä yhdistettä 168 °C lämpötilaan.
Ilma hapettaa kobolttihydroksidin koboltti(III)hydroksidiksi. Vesiliuoksissa kobolttihydroksidi käyttäytyy emäksisten hydroksidien tavoin. Happamissa olosuhteissa muodostuu punainen heksa-akvakobolttikompleksi-ioni. [Co(HO)]
Hapot neutraloivat kobolttihydroksidin, jolloin muodostuu happojen kobolttisuolaa ja vettä.
Kobolttihydroksidia käytetään maalien ja vahojen sekä litograafisten musteiden kuivaajina ja katalyyttinä. Lisäksi siitä valmistetaan karboksyylihappojen kobolttisuoloja ja litium-ioniakuissa hyödynnettävää litiumkobolttioksidia.
100 Memories
100 Memories on Bobby Vintonin 31. studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1979 levymerkillä Ahed Records. Albumi sisältää 100 kappaletta vuosilta 1950–1970, joka on koostettu sikermistä.
Bathurstinsaari
Bathurstinsaari () on saari Nunavutissa pohjoisessa Kanadassa. Se kuuluu Kuningatar Elisabetin saariryhmään. Saaren pinta-ala on noin 16 042 km²; se on 54. suurin saari maailmassa ja 13. suurin Kanadassa. Korkeuserot ovat pieniä ja suurin osa saaresta on alle 330 m merenpinnasta. Korkein huippu on Arctic Cordillera -vuorijonon sivuhaaran Stokes Rangen Stokes Mountain (412 m). Saarella ei ole pysyvää asutusta. Maaperä on parempilaatuista kuin muilla alueen saarilla, tämän vuoksi saaren biomi on näitä saaria monipuolisempi.
Saaren itärannikolla sijaitsevassa Brooman Point Village kylässä on tutkimusten mukaan ollut asutusta nykyistä lämpimämmällä ajanjaksolla, 2000-luvulla eaa. paikalla asui Dorsetin kulttuuriin edustajia. Kaivauksissa on löydetty heidän tekemiään kivisiä laatikoita ja kaiverretuja ihmis ja eläinhahmoja. Viimeiset havainnoit heistä on noin vuoden 1 tienoilta. Samalla paikalla asui 900–1200-luvuilla Thulen kulttuurin edustajia. Thule kansan rakentajat rakensivat kylän Dorsetien asuinpaikan päälle, suurin osa alkuperäisista Dorsetien esineistä säilyi ikiroudassa nykypäivän tutkijoille. Toisinpaikoin Thule rakennusten seinät oli tehty valaanluista ja Dorsetien hylkäämistä puuosista sekä heidän kaivertamistaan sarvista, yhdistäen osia molemmista kulttuureista.
Ensimmäisenä eurooppalaisena saaren löysi vuonna 1819 William Edward Parry, joka nimesi saaren Britannian siirtomaa- ja sotaministerin Henry Bathurst, Bathurstin 3. jaarlin mukaan (1812–1827).
Saarelle on perustettu jääkarhujen suojelualue Polar Bear Pass ja sinne suunnitellaan uutta Tuktusiuqvialuk National Park -luonnonpuistoa.
Maapallon magneettinen pohjoisnapa liikkui saaren yli etelästä pohjoiseen 1960–1970-luvuilla.
Ken Wharton
Kenneth "Ken" Albert Wharton (21. maaliskuuta 1916 Smethwick – 12. tammikuuta 1957 Auckland, Uusi-Seelanti) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 16 F1-osakilpailuun kausilla 1952–1955. Hän saavutti yhteensä 3 MM-pistettä ajamalla neljänneksi heti debyyttikilpailussaan Sveitsin GP:ssä 1952. Hän osallistui myös muutamaan MM-sarjaan kuulumattomaan kilpailuun voittaen vuonna 1953 Winfield JC sekä Newcastle Journal Trophyn.
Wharton kilpaili myös rallin MM-sarjassa voittaen Tulip Rallyn kolmesti Fordilla. Hän voitti Britannian Hill Climbing -sarjan mestaruuden neljä kertaa vuosina 1951–1954. Hän on edelleenkin ainoa kuljettaja, joka on voittanut sarjan mestaruuden neljästi peräkkäin. Eniten sarjan mestaruuksia on Tony Marshilla, kuusi kappaletta.
Wharton menehtyi Uudessa-Seelannissa Ardmoren radalla järjestetyssä kilpailussa, kun hänen Ferrarinsa kolaroi.
Ted Whiteaway
Ted Whiteaway (1. marraskuuta 1928 Feltham, Middlesex – 18. lokakuuta 1995) oli brittiläinen Formula 1 -kuljettaja.
Whiteaway osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1955, Monacon GP:hen. Hän kuitenkin karsiutui, eikä päässyt starttaamaan kilpailuun. Hän osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin.
Whiteaway ajoi myös Le Mansia ystävänsä John Turnerin kanssa vuonna 1959, jolloin he sijoittuivat kokonaistuloksissa 7. sijalle.
Hetkessä tähdeksi
Hetkessä tähdeksi ("Instant Star") on Geminillä palkittu kanadalainen televisiosarja, jonka pääosassa on Alexz Johnson . Sarja kertoo Jude Harrisonista, joka 15-vuotiaana voittaa Instant Star -laulukilpailun.
Linda Schuyler ja Stephen Stohn Epitome Picturesista tuottivat sarjan. Ohjelma alkoi CTV:llä Kanadassa, mutta myöhemmin sarjan osti Viacomin omistama televisiokanava yhdysvaltalainen The N. Sarjasta tuli in jälkeen toiseksi suosituin The N:n sarja.
Sarjaa tehtiin neljä kautta. Sarjan viimeinen jakso esitettiin 26. kesäkuuta 2008 The N -kanavalla.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Suomessa 7. kesäkuuta 2008 Subilla. Sub on esittänyt sarjan kolme ensimmäistä tuotantokautta.
Pääroolit
Sivuroolit