hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Carl Petter Lenning
Carl Petter Lenning (1711–1788) oli ruotsalais-suomalainen urkuri ja suomalaisen orkesteritoiminnan perustaja.
Ennen muuttamistaan Turkuun Lenning oli toiminut Tukholmassa hovikapellin muusikkona ja Strängnäsin tuomiokirkon urkurina. Urkujen lisäksi Lenning soitti ainakin viulua ja klaveeria. Vuodesta 1741 alkaen Lenning toimi urkurina Turun tuomiokirkossa. Hän antoi kaupungissa myös yksityisopetusta viulun ja kosketinsoitinten soitossa.
Lenningin kokemusta arvostettiin Turussa aluksi laajasti kirkon ja akatemian piirissä. Vuonna 1747 Lenningistä tuli ensimmäinen suomalainen palkattu orkesterinjohtaja, kun hänet nimitettiin kuningas Fredrik I:n käskykirjeellä Turun akatemian musiikinjohtajaksi. Akatemiaan perustettiin pysyvä orkesteri, Akateeminen kapelli, joka koostui noin 15 yliopiston opiskelijasta ja jonka runkona
olivat jousisoittimet huiluilla ja oboeilla vahvistettuina. Kokoonpanoa täydennettiin kuitenkin konserteissa myös ulkopuolisilla ammatti- ja sotilasmuusikoilla. Muun muassa Turun tuomiokirkon kanttorin Johan Lindellin tiedetään soittaneen orkesterissa sekä huilua että selloa tai kontrabassoa.
Akatemia alkoi Lenningin aikana myöntää muusikoille stipendejä ja hankkia soittimia orkesterin käyttöön, ja Akatemian saliin rakennettiin orkesterille esiintymislava. Vuonna 1749 Ruotsin entinen hovikapellimestari Johan Helmich Roman lahjoitti lisäksi akatemialle merkittävän kokoelman nuotteja, ja konsistori antoi Lenningin tehtäväksi kirjoittaa kokoelmaan sisältyneiden partituurien orkesteriäänet.
Lenningille oli jo aiemmin annettu oikeudet Turun triviaalikoulun ja kaupungin porvarien yksityistilaisuuksien musiikin järjestämiseen. Akatemian musiikinjohtajana Lenning sai siten käytännössä yksinoikeuden musiikin esittämiseen koko kaupungissa. Lenning toimi Turussa lähes 40 vuotta, ja vuosien kuluessa hänen tapansa johtaa musiikkia alkoi herättää myös tyytymättömyyttä.
Lenningin johtama Akateeminen kapelli pystyi ilmeisesti esittämään 1700-luvun puolivälin varhaisia sinfonioita. Suomen sinfoniaorkesterien historian lasketaan kuitenkin alkaneen vasta Turun Soitannollisen Seuran syntymästä vuonna 1790. Vaikka kapelli siirtyi vuonna 1827 yliopiston mukana Helsinkiin, sen voidaan laskea toimineen yhtäjaksoisesti vuoteen 1926 saakka, jolloin perustettiin kapellin seuraaja, Ylioppilaskunnan Soittajat.
Gafsa (kuvernoraatti)
Gafsa () on yksi Tunisian 24 kuvernoraatista. Se sijaitsee sisämaassa Tunisian keskiosassa ja sen pääkaupunki on Gafsa. Kuvernoraatissa on 337 331 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8 990 neliökilometriä.
Gafsan kuvernoraatin alueen tärkein elinkeino on kaivostoiminta, sillä alueella on rikkaat fosfaattiesiintymät. Alueella on myös paljon maataloutta.
Amatsoniitti
Amatsoniitti on vihreä kivi, jonka nimi tulee Amazon-joen mukaan. Sen kovuus on 6–6½ ja ominaispaino 2,56–2,58. 
Amatsoniittikiveä esiintyy Suomessa, USA:ssa, Brasiliassa, Intiassa, Madagaskarilla, Namibiassa, Venäjällä. 
Sitä käytetään koruissa ja koristekivenä sen kauniin värin vuoksi.
Ronny Nikol
Ronny Nikol (s. 11. heinäkuuta 1974 Berliini) on saksalainen jalkapalloilija.
Nikol harrasti nuoruudessaan yleisurheilua Dynamo Adlershofissa ja aloitti jalkapalloilun vasta 16-vuotiaana Elektroapparatewerk Treptowissa. Treptowista hän siirtyi Berliner FC Dynamoon, joka nousi vuonna 1994 Regionalligaan. Kaudeksi 1995–1996 hän siirtyi 2. Bundesligaa pelanneeseen 1. FC Nürnbergiin. Nürnbergissä peliaika jäi vähäiseksi, sillä debyyttikaudellaan seurassa hän pelasi 11 ottelua ja seuraavalla kaudella vain yhden pelin.
Vuonna 1997 Nikol siirtyi kotikaupunkinsa 1. FC Union Berliniin. Berliiniläisseurassa hän sai pelata paljon, ja hänen pelipaikkansa vaihteli vasemman laidan puolustajasta keskikenttäpelaajaan. Hänet muistetaan yhä hyvin seuran kannattajien keskuudessa, sillä vuonna 2006 järjestetyssä kyselyssä hänet valittiin seuran kaikkien aikojen yhdeksänneksi arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kausi 2000–2001 oli erityisen menestyksekäs Unionille, koska se pääsi Saksan cupin finaaliin ja nousi 2. Bundesligaan. Kaudella 2001–2002 toistamiseen Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneen Nikolin onnistui säilyttää paikkansa kokoonpanossa. Hän oli jokaisessa ottelussa avauskokoonpanossa ja pelasi yhtä peliä lukuun ottamatta jokaisen alusta loppuun. Myös seuraavalla kaudella hän oli joukkueelleen tärkeä pelaaja. Unionin joutuessa taloudellisiin vaikeuksiin oli Nikol ensimmäinen pelaaja, joka hyväksyi viiden prosentin palkanalennuksen. Union Berlin menestyi kaudella 2003–2004 huonosti, ja Nikol siirtyi loppukaudesta sarjanoususta taistelleeseen Energie Cottbusiin.
Ensimmäisellä kaudellaan Cottbusissa vaikiokokoonpanoon mahtuneen Nikolin oli kaudella 2004–2005 vaikeaa päästä avausmiehistöön. Sen lisäksi hän tuli joulukuussa humaltuneena harjoituksiin. Hän ei enää päässyt pelaamaan, ja 15. helmikuuta 2005 hänet erotettiin joukkueesta.
Rot-Weiss Essen palkkasi sopimuksettomat Nikolin kaudeksi 2005–2006. Essen oli tuolloin Regionalligassa, mutta nousi seuraavaksi kaudeksi 2. Bundesligaan. Kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi nykyiseen seuraansa Dynamo Dresdeniin.
Naudan leukemiavirus
Naudan leukemiavirus (lyh. BLV) on naudoilla esiintyvä retroviruksiin kuuluva delta-retrovirus, joka infektoi naudan B-soluja. Suurin osa infektoituneista naudoista on oireettomia, mutta pienelle osalle kehittyy kasvainmuutoksia eli pahanlaatuisia lymfoomia tai lymfosarkoomaa. Naudan leukemiavirus tarttuu naudasta toiseen veriteitse, ja se voi siirtyä tartunnan saaneelta lehmältä istukan kautta sikiöön. Myös vertaimevät hyönteiset tai saastuneet neulat voivat toimia viruksen siirtäjinä.
Myllyjärvi (Somero)
Myllyjärvi on järvi Härjänojan kylässä Somerniemellä Somerolla. Se kerää vedet Arimaa-järven pohjoispuolisista pikkujärvistä Lohjalla ja Somerolla ja laskee Myllyjokea pitkin Arimaajärveen. Idästä Myllyjärveen laskee Levo-Patamo, johon laskevat Pusulan puolelta Särkijärvi, Kivijärvi ja Patamo. Pohjoisesta Myllyjärveen laskee Vehka-Patamo, johon laskee Heinjärven vastaisella vedenjakajalla sijaitseva Kovelo.
Järvi on ruskeavetinen, sen pinta-ala on 18 ha, valuma-alueen laajuus 23 km² ja suurin syvyys 10 metriä. Puskurikyvyltään järvi kykenee vastustamaan happamoitumista, mutta on ravinteisuudeltaan lievästi rehevä. Järven happitalous talvisin on kuitenkin ollut kohtuullinen. Hoitotoimenpiteiksi järvelle suositellaan ulkoisen ravinnekuormituksen vähentämistä vapaa-ajanasutuksen jätevesienkäsittelyä parantamalla ja metsäojituksen tuomaa ravinne- ja kiintoainekuormitusta pienentämällä.
Kaks jannuu
Kaks jannuu on rap-yhtye Fintelligensin kolmas single yhtyeen toiselta "Tän tahtiin" -albumilta. Single julkaistiin vuoden 2002 alkupuolella. Single sisältää kaksi kappaleesta tehtyä remixiä sekä "Uus vuos, uudet kujeet" -nimisen kappaleen, jota ei löydy albumilta. Kappaleen taustan on tehnyt norjalainen tuottaja Tommy Tee.
Baseball kesäolympialaisissa 1964
Baseball järjestettiin näytöslajina vuoden 1964 kesäolympialaisissa neljättä kertaa. Näytöstapahtumassa pelattiin ainoastaan yksi ottelu. Peliä oli katsomassa 50 000 katsojaa. Vastakkain pelasivat Yhdysvallat ja Japani. Yhdysvallat voitti 6–2.
Charles-Édouard Brown-Séquard
Charles-Édouard Brown-Séquard (8. huhtikuuta 1817 Port Louis, Mauritius – 2. huhtikuuta 1894 Sceaux, Ranska) oli mauritiuslaissyntyinen brittiläinen ja ranskan lääkäri, joka loi teorian, jonka mukaan jokin kivesten tuottama aine voi palauttaa ikääntyvän miehen elinvoiman ja potenssin. Hän testasi itseensä ainetta, joka oli tehty marsujen ja koirien kiveksistä. Aine kulki nimellä "Brown-Séquardin eliksiiri". Hän on kuvannut oireyhtymän, jota nykyisin nimitetään Brown-Séquardin oireyhtymäksi.
Brown-Séquard valmistui lääkäriksi Pariisissa 1846. Hän työskenteli eri maissa, vuodet 1864–1867 hän oli Harvardin yliopiston fysiologian ja neuropatologian professori, ja työskenteli jälleen välillä Pariissa, mutta palasi sitten New Yorkiin harjoittamaan lääkärintointa. Vuodesta 1878 kuolemaansa saakka hän työskenteli Collège de Francessa kokeellisen lääketieteen professorina. Hän oli Ranskan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1886. Hän oli myös Royal Society of Londonin jäsen.
Aberdour
Aberdour () on pieni merenrantakylä Forthin vuonon pohjoisrannalla Fifen alueella Skotlannissa. Vuonna 2006 kylässä oli 1664 asukasta.
Aberdour muodostui pitkään kahdesta erillisestä satamien ympärille muodostuneesta kylästä, Itä- ja Länsi-Aberdourista. Rautatien saapuminen 1890-luvulla kuitenkin pikkuhiljaa yhdisti itäisen ja läntisen osan toisiinsa. Aberdourin rautatieasema on edelleen käytössä, ja matka Skotlannin pääkaupunkiin Edinburghiin kestää noin puoli tuntia.
Kylän tunnetuin nähtävyys on Aberdourin linna, jonka vanhimmat osat ovat peräisin 1200-luvulta. Linnan lähellä sijaitsee myös hyvin säilynyt keskiaikainen St Fillanin kirkko. Inchcolmin luostarisaari puolestaan sijaitsee Aberdourin edustalla vajaan puolen kilometrin päässä rannasta. Aberdourissa on myös kaksi hiekkarantaa, The Black Sands ja The Silver Sands, joista jälkimmäisellä on "Blue Flag" -status.
Charles Coburn
Charles Douville Coburn (19. kesäkuuta 1877 Savannah, Georgia – 30. elokuuta 1961 New York, New York) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä. Elokuvissa hän oli tavallisesti sivurooleissa. Sivurooli kuitenkin toi hänelle parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon elokuvasta "Poikamiesansa". Hän oli palkintoehdokkaana myös elokuvista "Salainen Higgins" ja "Vihreät vuodet".
Charles Coburn aloitti uransa teatterissa Broadwaylla vuonna 1901. Hän esiintyi ensimmäisen kerran elokuvissa vuonna 1933. Coburnin uran tunnetuimpiin elokuviin kuuluvat "Ennen sisällissotaa" ("Of Human Hearts", 1938), "Nainen Eeva" ("The Lady Eve", 1941), "Salainen Higgins" ("The Devil and Miss Jones", 1941), "Renkaita vedessä" ("Kings Row", 1942), "Poikamiesansa" ("The More the Merrier", 1943), "Varhaiskypsää rakkautta" ("The Constant Nymph", 1943), "Taivas odottakoon" ("Heaven Can Wait", 1943), "Kaksi pisaraa viiniä" ("The Paradine Case", 1947), "Vihreät vuodet (elokuva)|Vihreät vuodet" ("The Green Years", 1946), "Rakas, minä nuorrun" ("Monkey Business", 1952) ja "Herrat pitävät vaaleaveriköistä" ("Gentlemen Prefer Blondes", 1953).
Hän on saanut urastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.
Coburnin ensimmäinen avioliitto kesti vuodesta 1906 aina vuoteen 1937 asti, jolloin hänen vaimonsa kuoli. Coburn meni uudestaan naimisiin vuonna 1959 itseään yli neljäkymmentä vuotta nuoremman naisen kanssa, ja tämä avioliitto kesti aina Coburnin kuolemaan asti. Lapsia Coburnilla ei tiettävästi ollut. Hän kuoli sydänkohtaukseen 84-vuotiaana.
Palaunpöllönen
Palaunpöllönen ("Pyrroglaux podargina", syn. "Otus podarginus") on pöllöjen heimoon kuuluva lintu. Se on kotoperäinen laji Palaussa. Laji on yöaktiivinen ja täysikokoisen yksilön pituus on 22 cm.
Laji yhdistettiin aiemmin "Otus"-suvun pöllösiin, mutta on sittemmin sijoitettu omaan sukuunsa "Pyrroglaux".
Aberdourin rautatieasema
Aberdourin rautatieasema on First ScotRailin ylläpitämä rautatieasema Aberdourin kylässä Fifen alueella Skotlannissa. Se sijaitsee Fife Circle Line -nimellä tunnetun rataosuuden varrella. Se yhdistää Aberdourin Skotlannin pääkaupunkiin Edinburghiin sekä useisiin Fifen alueen kyliin ja kaupunkeihin. Viikolla kyseisellä reitillä liikennöi kaksi junaa tunnissa molempiin suuntiin.
Teiskon vaakuna
Teiskon vaakuna oli Teiskon kunnan vaakuna. Sen aihe liittyy lähinnä taontaan, mutta myös vanhaan kotiteollisuuskulttuuriin yleensäkin. Sideraudan muoto viittaa samanaikaisesti kunnan nimen alkukirjaimeen.
Vaakunan selitys on ”vihreässä kentässä hopeinen Antoniuksen ristin muotoinen muurin siderauta.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Teiskon kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 24. kesäkuuta 1958. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 1. lokakuuta samana vuonna.
Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1972 Teiskon liityttyä Tampereen kaupunkiin. Teiskon vaakunan omistaa Tampereen kaupunki, mutta sitä hallinnoi Teisko-Seura ry, joka myöntää luvat vaakunan käyttöön. Yleensä lupia on annettu kotiseututyötä ja paikkakunnan tunnettavuutta lisääviin laadukkaisiin ja ei-kaupallisiin tarkoituksiin. Vaakunan käyttölupaa voi anoa seuran hallitukselta.
WSOY-taskukirjasto
WSOY-taskukirjasto oli suosittu ja huokea WSOY:n julkaisema pehmeäkantinen kirjasarja, jossa julkaistiin 1960–1970-luvuilla romaaneja, tietokirjoja, viihdettä ja nuortenkirjoja ja aivan loppuvaiheessa runokokoelmia. Osa sarjasta nimettiin SINISET-sarjaksi (S=).
lähde: omat ja esim. http://www.terkko.helsinki.fi/helka
Royal Rumble (2006)
Royal Rumble (2006) oli yhdeksästoista vuosittainen Royal Rumble pay-per-view (PPV), jonka tuotti World Wrestling Entertainment. Se pidettiin 29. tammikuuta 2006, American Arlines Arealla Miamissa, Floridassa. Siellä esiintyi supertähtejä RAW ja SmackDown! brändeistä. Vuoden 1993 Royal Rumblesta asti, Royal Rumblen voittaja on ansainut maailman mestaruusottelun WrestleManiassa.Punainen ██ ja "Raw" tarkoittaa Raw'n supertähteä, sininen ██. ja "SD!" tarkoittaa SmackDown!in supertähteä. Uusi sisääntulo aika on noin joka 90 sekunti.
^ Shane McMahon ei osallistunut Royal Rumble otteluun.
The Boo Radleys
The Boo Radleys oli vuonna 1988 Wallaseyssa perustettu brittiläinen rock-yhtye. Yhtyeen perustivat kitaristi-säveltäjä Martin Carr, kitaristi ja laulaja Sice, basisti Tim Brown ja rumpali Steve Hewitt. Ensimmäisen albumin "Ichabod and I" julkaisun jälkeen Rob Cieka korvasi Hewittin.
Yhtyeen läpimurto tapahtui vuoden 1993 "Giant Steps" -albumilla, jolta julkaistu single "Lazarus" oli pieni hitti Yhdysvalloissa. Britanniassa levy nousi albumilistan sijalle 17. Seuraava albumi, "Wake Up!" nousi Britannian albumilistan ensimmäiselle sijalle vuonna 1995. Yhtye hajosi vuonna 1999.
Burntisland
Burntisland on noin 5700 asukkaan pikkukaupunki Fifen alueella Skotlannissa. Sen tunnetuimpia maamerkkejä ovat The Blinn -kukkula sekä 1400-luvulta peräisin oleva Rossendin linna. Se on myös Fifen hallintoalueen ensimmäinen Reilun kaupan kaupunki.
Burntislandin kesän kohokohta ovat ylämaan kisat heinäkuussa, jotka houkuttelevat kaupunkiin 30 000 vierailijaa .
Phantoms Deurne
Phantoms Deurne tunnetaan myös nimellä Phantoms Antwerpen on belgialainen jääkiekkoseura Antwerpenista, Deurnen esikaupungista. Seura pelaa maan pääsarjassa Eredivisiessa.
Olympia Heist op den Berg
Olympia Heist op den Berg on belgialainen jääkiekkoseura Heist-op-den Bergistä. Seura pelaa maan pääsarjassa Eredivisiessä.
Turnhout Tigers
Turnhout Tigers on belgialainen jääkiekkoseura Turnhoutista. Seura pelaa belgialais-hollantilaisessa jääkiekkosarjassa BeNe Leaguessa.
"päivitetty xx.xx.xxxx"
Kauhea kankkunen
Kauhea kankkunen tarkoittaa seuraavia asioita:
Palma de Mallorcan lentoasema
Palma de Mallorcan lentoasema on lentoasema Mallorcan saarella Espanjan Baleaareilla, noin kahdeksan kilometrin päässä saariston pääkaupungin Palman keskustasta. Lentoasema on Espanjan kolmanneksi vilkkain; vuonna 2009 sitä käytti yli 21,2 miljoonaa matkustajaa.
Lentoasemalle lentäviä yhtiöitä ovat muun muassa Air Europa, Brussels Airlines, Bulgaria Air, easyjet, Iberia, Norwegian, Ryanair, Swiss International ja Vueling.
Tore Andreas Gundersen
Tore Andreas Gundersen (s. 4. helmikuuta 1986 Flisa) on norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Hamarkameratenea.
Gundersen aloitti uransa Flisa IL:ssa, josta hän siirtyi tammikuussa 2003 Kongsvingeriin. Tammikuussa 2007 Gundersen siirtyi Tippeligaenissa pelanneeseen Lillestrømiin. Heikosti menneen kauden jälkeen hänet lainattiin tanskalaiseen Lyngby Boldklubiin 2008 ja Nybergsund IL-Trysiliin 2009. Tammikuussa 2010 Gundersen siirtyi saksalaiseen 3. Ligassa pelaavaan Dynamo Dresdeniin.
Kauhea kankkunen (kappale)
Kauhea kankkunen on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama ja esittämä kappale, joka julkaistiin Vainion singlekokoelmalla "Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani" vuonna 1968. Kappale oli ensimmäinen Kärjen ja Vainion yhdessä tekemä kappale, ja siitä alkoi heidän pitkä yhteistyönsä. Kappaleen sovitti Rauno Lehtinen.
Toimittaja Erkki Pälli kommentoi Kauheaa kankkusta seuraavasti:
Kappale kertoo krapulasta, joka muun muassa ”iskee miehen vaikka kuinka julman”. Teksti pohjautuu Vainion omiin kokemuksiin ja runsaaseen alkoholin käyttöön, kuten myös muun muassa laulu ”Mä en muista mitään” vuodelta 1969. Jälkeenpäin Vainio on todennut huomanneensa, että vaikka laulut kertovat elämänvaiheista, jolloin hän on niin sanotusti koukannut syvältä, hän ei kuitenkaan hehkuta, että tällainen elämäntapa olisi ollut kivaa.
Vainion mukaan hän kirjoitti kappaleen sanat Toivo Kärjen kesähuvilalla Asikkalassa ennen kuin Kärki oli siihen tehnyt sävelen.
”Kauhea kankkunen” äänitettiin Finnvox-studiolla Helsingissä 14. helmikuuta 1967. Äänittäjänä toimi joko Erkki Hyvönen tai Ronnie Kranck. Kappaleen tuotti säveltäjä Toivo Kärki ja sovitti Rauno Lehtinen.
Äänitteellä soittavat seuraavat muusikot:
Kauhea kankkunen julkaistiin singlenä 1967 ja esittäjäksi merkittiin Juha ”Watt” Vainio & The Chlorophyllies. B-puolella on kappale ”Lepakkomies”. Single julkaistiin myös Fordin mainoslevynä. Myöhemmin kappale on julkaistu Vainion kokoelmilla "Juha ”Watt” Vainio ja Reijo Tani", "Tulta päin!", "28 hilpeää ja haikeaa rallia", "20 suosikkia – Tulta päin!", "Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990" ja sen tiivistelmällä "Legendan laulut – 48 mestariteosta".
Vesa-Matti Loirin versio kappaleesta on hänen albumillaan "Ystävän laulut".
Raoul Pugno
Stéphane Raoul Pugno (23. kesäkuuta 1852, Montrouge, Ranska – 3. tammikuuta 1914, Moskova, Venäjä) oli ranskalainen pianisti, opettaja ja säveltäjä. Hän debytoi pianistina jo 1858 ja saatuaan prinssi Poniatowskilta taloudellista apua opiskeli Ecole Niedermeyer -koulussa. Vuosina 1866–1869 hän opiskeli Pariisin konservatoriossa, missä hän voitti palkinnon pianonsoitossa 1866, harmoniassa 1867, säveltapailussa 1867 ja urkujensoitossa 1869.
Pugno osallistui aktiivisesti Pariisin kommuunin toimintaan 1871 ja oli sen oopperan musiikillinen johtaja. Kommuunin kaaduttua hänestä tuli 1872 St Eugène-Ste Cécile -kirkon urkuri ja saman kirkon kuoronjohtaja vuosiksi 1878–1892. Vuodet 1892–1896 hän toimi Pariisin konservatorion harmoniaopin professorina ja 1896–1901 pianonsoiton professorina. Vuonna 1893 hän aloitti uudelleen konsertoinnin ja oli pian aikansa tunnetuimpia pianisteja. Hänen soittoaan levytettiin 1903 Pariisissa, jolloin jälkipolvet saivat käsityksen hänen kevyestä kosketuksestaan ja joustavasta tekniikastaan. Vuonna 1896 hän aloitti resitaalit viulisti Eugène Ysaÿen kanssa ja tuloksena oli juhlittuja esityksiä. Hän esitti myös varhain Wagnerin teoksia. Kuuluisa tapahtuma oli esimerkiksi 1893 yhdessä Debussyn kanssa pianolla soitettu esitys Reininkulta-oopperan kohtauksista. Pugno sävelsi operetteja, koomisia oopperoita ja salonkimusiikkia, mutta teokset on nykyään unohdettu. Pugno muistetaan parhaiten monista piano-oppilaistaan.
Distributed.net
Distributed.net on maailmanlaajuinen hajautetun laskennan projekti. Projekti pyrkii ratkaisemaan suuren mittakaavan ongelmia hyödyntäen käyttämätöntä tietokoneaikaa. Projektissa voidaan hyödyntää sekä keskussuoritinta että uudehkoja näytönohjaimia.
QMC@home
QMC@home on BOINC-alustalla toimiva hajautetun laskennan projekti. Projektissa pyritään tutkimaan kvanttikemiaa. QMC toimii samalla periaatteella kuin muutkin hajautetun laskennan projektit eli projektiin osallistuva käyttäjä voi lahjoittaa projektille käyttämätöntä tietokoneaikaa.
Projektin beetatestaus aloitettiin 23. toukokuuta 2006. Helmikuussa 2010 projektilla oli 102 eri maasta noin 7500 aktiivista käyttäjää, jotka lahjoittivat projektille yhteensä noin 5 teraflopsin laskentatehon.
Projekti pilkkoo suuremmat ongelmat pieniksi työpaketeiksi, jotka lähetetään projektiin osallistuvien käyttäjien koneille.
Hugo Riemann
Karl Wilhelm Julius Hugo Riemann (18. heinäkuuta 1849, Gross-Mehlra bei Sondershausen – 10. heinäkuuta 1919, Leipzig, Saksa) oli saksalainen musiikintutkija, padagogi ja säveltäjä. Hän opiskeli Berliinin ja Tübingenin yliopistoissa oikeustiedettä, filosofiaa, germanistiikkaa ja historiaa. Musiikkitiedettä hän opiskeli Leipzigin yliopistossa Oscar Paulin johdolla ja pianonsoittoa Leipzigin konservatoriossa Carl Reinecken ja Salomon Jadassohnin oppilaana. Hänen väitöskirjaansa "Über das musikalischen Hören" ei hyväksytty Leipzigissa, vaan hän väitteli tohtoriksi Göttingenissä 1873. Väitöskirja julkaistiin painettuna 1874 nimellä "Musikalische Logik".
Riemann toimi 1873–1878 Bielefeldssä pianonsoitonopettajana ja kapellimestarina. Vuonna 1878 hänen dosentuuriväitöksensä hyväksyttiin Leipzigin yliopistossa. Tutkimus julkaistiin painettuna nimellä "Studien zur Geschichte der Notenschrift" 1878 ja siitä otettiin uusintapainos 1970. Hampurin konservatoriossa Riemann opetti pianonsoittoa ja musiikinteoriaa 1881–1890. Hampurista hän siirtyi Wiesbadenin konservatorion opettajaksi vuosiksi 1890–1895. Vuodet 1895–1910 hän opetti Leipzigin yliopistossa dosenttina ja sai professuurin 1901. Vuodesta 1911 lähtien hän oli vakinainen kunniaprofessori. Riemann toimi myös 1908 perustetun Musikwissenschaftliches Institutin ensimmäisenä johtajana ja 1914 perustetun Staatliches Forschungsinstitut für Musikwissenschaftin ensimmäisenä johtajana.
Riemann oli yksi nykyaikaisen musiikkitieteen luojista, jonka käsitykset ovat vaikuttaneet paljon saksankielisissä maissa ja Pohjoismaissa. Hänen perehtyneisyytensä oli varsin laaja-alaista ja hän toimikin kaikilla aikansa musiikkitieteen osa-alueilla. Hän myös edesauttoi musiikkitieteen kehittymistä vakavastiotettavaksi akateemiseksi oppiaineeksi. Hän perusti tutkimustyönsä filosofian uuskantilaisiin virtauksiin, joista tärkeimpiä olivat Hermann Lotzen ja Wilhelm Windelbandin näkemykset. Riemannin varhaisimmat työt olivat empiirisesti suuntautuneita ja ne erosivat melkoisesti myöhemmistä idealistisista töistä. Varhaiset tutkimukset käsittelivät esimerkiksi sävelen akustisia ominaisuuksia ja sävelaistimuksen fysiologisia edellytyksiä.
Riemann tunnetaan muun muassa Moritz Hauptmannin ja Arthur von Oettingenin töiden pohjalta luomastaan sointuteoriasta, jota nimitetään funktio-opiksi. Hän kehitti sitä vaihe vaiheelta 1870- ja 1880-luvuilla. Lopullisen muotonsa oppi sai Riemannin teoksessa "Vereinfachte Harmonielehre" (1893). Tunnettu on myös laaja musiikinteorian historia "Geschichte der Musiktheorie im 9.–19. Jahrhundert" (1898). Teos on puutteistaan ja virheellisyyksistään huolimatta merkittävä alansa perusteos. Aikanaan merkittävä kirja oli myös musiikkitietosanakirja "Musik-Lexikon" (1882). Hugo Riemannin sävellystuotanto käsittää noin 80 teosta, jotka ovat enimmäkseen kamarimusiikkia, pianosävellyksiä ja lauluja.
Lejos
Lejos Oy on suomalainen elintarvikealan tukkuliiketoimintaan keskittyvä perheyritys, joka tuo maahan, markkinoi ja myy vähittäiskauppiaille elintarvikkeita.
Yhtiö perustettiin Viipurissa vuonna 1921 nimellä Oy Flinkenberg & Leonhard Ab, ja yhtenä perustajana toimi nykyisten omistajien isoisä, Erik Juuranto. Talvisodan jälkeen yritys siirtyi kokonaan hänen omistukseensa. Yritys muutti Helsinkiin ja nimettiin Lejos Oy:ksi.
Siirtomaatavaratukku Lejoksen edustamia päämiehiä ovat esimerkiksi Van Houten -kaakao vuodesta 1921, SunSweet -luumut vuodesta 1934 ja Sun-Maid -rusinat vuodesta 1962.
Lejos Oy:n sisaryhtiönä toimii Ki-Sal Oy, joka tuo maahan ja markkinoi pakkausmateriaaleja. Lisäksi Virossa toimii yhteisyrityksenä Lejos Eesti Oy. Yhtiöt kuuluvat Juuranto-Yhtiöihin.
Suomen vanhimman edelleen toimivan äänitysstudion Finnvoxin perustivat Lejos Oy:n johtajat Kurt ja Kai Juuranto vuonna 1965. Yhtiö omisti studion aina 1980-luvun lopulle saakka.
Juuranto-Yhtiöiden omistuksessa oli aiemmin myös matkatoimisto Kaleva Travel, joka myytiin 2011 kansainväliselle Carlson Wagonlit Travel -yhtiölle.
Markus Palionis
Markus Palionis (s. 12. toukokuuta 1987 Kaunas) on liettualainen jalkapalloilija, joka edustaa saksalaista 2. Bundesliigassa pelaavaa SC Paderbornia. Hänen pelipaikkansa on puolustaja.
Palionis syntyi Liettuassa, mutta hän on asunut nuoruudestaan lähtien Saksassa ja hänellä on myös Saksan kansalaisuus. Palionis pelasi Bayern Münchenin juniorijoukkueissa, josta hän siirtyi Wacker Burghauseniin 2004. Hän pelasi Burghausenin edustusjoukkueessa 2006–2008 2. Bundesligassa ja Regionalligassa, minkä jälkeen Palionis siirtyi Dynamo Dresdeniin. Kesällä 2010 Palionis siirtyi SC Paderborniin.
Palionis on pelannut Liettuan maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 2008.
Annikki Turunen
Annikki Anna Vilhelmina Turunen (21. joulukuuta 1905 Helsinki – 1999 Joensuu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.
Turunen valmistui kansakouluopettajaksi Jyväskylän seminaarista 1926. Hän asui vuodesta 1928 Pohjois-Karjalassa ja toimi opettajana Juuassa ja Lieksassa. Turunen kirjoitti myös pakinoita Lieksan lehteen ja Karjalan Maa -lehteen. Hän oli perustamassa Lieksaan Brahean Kriivarit -nimistä kirjailijayhdistystä.
Joulumerkkikodit
Joulumerkkikodit olivat vuodesta 1936 alkaen perustettuja, Suomen Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen omistamia lastenkoteja, joihin sijoitettiin tuberkuloosia sairastaneiden äitien vastasyntyneet lapset. Aloitteen joulumerkkikodeista teki 1930-luvun alussa Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksen sihteeri, professori Severi Savonen, Ruotsista saamiensa kokemusten perusteella. Koteja oli Tampereella (perustettu vuonna 1936), Oulussa (1945) ja Kuopiossa (1954), ja niissä oli yhteensä 155 hoitopaikkaa. Esimerkiksi Tampereen joulumerkkikodin henkilökuntaan kuuluivat lääkäri, ylihoitaja, osastonhoitaja ja seitsemän lastenhoitajaa sekä kaksi imettäjää. Pälkäneelle oli lisäksi vuonna 1939 perustettu Tampereen alaosasto.
Väinö Blomstedtin suunnittelema vuonna 1912 ilmestynyt joulumerkki oli ensimmäinen varsinainen joulumerkki. Vuosina 1926–1931 ja vuodesta 1935 alkaen merkin tuotto ohjattiin Lastenparantola-rahastoon. Viimeinen joulumerkki julkaistiin vuonna 2001. Joulumerkkejä suunnittelivat Väinö Blomstedtin lisäksi mm. Martta Wendelin (lähes 30 merkkiä), Signe Hammarsten-Jansson ja Matti A. Pitkänen. Joulumerkkejä painettiin vuosittain noin 5,5 miljoonaa kappaletta.
Joulumerkkikodeissa hoidettiin niiden toiminta-aikana yhteensä 5 335 lasta keskimäärin puolentoista vuoden ikään saakka. Tuberkuloosin hoidon ja ehkäisyn tehostuttua ja tautitapausten vähennyttyä sekä toisaalta kallistuneen ylläpidon vuoksi joulumerkkikotien tarve ja käyttö vähenivät asteittain. Kuopion joulumerkkikoti lopetti toimintansa vuonna 1964, Oulun vuonna 1969 ja Tampereen vuonna 1973. Toistaiseksi ei ole tutkittu, miten joulumerkkikodeissa hoidettavina olleisiin lapsiin vaikutti useita kuukausia, jopa yli vuoden kestänyt omasta perheestä erottaminen.
Joulumerkeistä on vuosien mittaan muodostunut suosittu keräilykohde.
Maako Härönen
Maako Härönen on suomalainen muusikko, joka soittaa kitaraa Epilä-nimisessä yhtyeessä. Aiemmin hän on soittanut bassoa Aknestik-yhtyeessä vuosina 1984–2002. Hän soittaa myös Aknestikin solistin Jukka Takalon soololevyillä "Jos annat kesän", "Yks Tarja" ja "Ei ikinä naimisiin."
Italian ympäriajo 2010
Italian ympäriajo 2010 oli järjestyksessään 93. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Kilpailu alkoi 8. toukokuuta Amsterdamista ja kolme ensimmäistä etappia ajettiin Alankomaissa. Kilpailu päättyi 30. toukokuuta Veronaan. Kilpailun voitti italialainen Ivan Basso, joka voitti "Giro"n myös vuonna 2006.
Lähde: gazzetta.it
Kilpailuun oli kutsuttu 22 joukkuetta, joista 15 oli UCI ProTour -joukkueita ja seitsemän UCI Continental Circuits -tason joukkueita. ProTour -talleista kilpailuun eivät osallistuneet Euskaltel-Euskadi, Française des Jeux ja Team RadioShack.
Lähde: gazzetta.it
Pikornavirukset
Pikornavirukset ovat hyvin pieniä vaipattomia, ikosahedraalisia eli 20-tahoisia viruksia, jotka kuuluvuat "Picornaviridae" -heimoon. Pikornaviruksien genomi muodostuu positiivisesta yksisäikeisestä RNA-molekyylistä, jonka vuoksi ne lisääntyvätkin solujen sytoplasmassa. Tunnettuja pikornaviruksia ovat muun muassa ihmisillä esiintyvät enterovirus, poliovirus ja hepatiitti A -virus. Eläinten viruksista tunnetuin pikornavirus on suu- ja sorkkatautia aiheuttava virus.
Kauan sitten
”Kauan sitten” on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama ja esittämä suomalainen kappale. Vainio levytti kappaleen kahteen kertaan, ensin vuonna 1971 ja uudestaan vuonna 1990. Vuoden 1971 versio julkaistiin singlenä ja vuoden 1990 versio albumilla "Viiskymppisen viisut". Kauan sitten oli Ilkka Vainion, Juha Vainion pojan, mukaan Juha Vainiolle erityisen tärkeä, minkä takia hän levytti sen useammin kuin kerran.
Vuoden 1971 version sovitti Toivo Kärki, ja singlen b-puolella oli kappale ”Viimeinen juna”, joka on slaavilaistyylinen foksi. Se oli myös Kärjen säveltämä ja Vainion sanoittama. Vuoden 1990 versio on Jaakko Salon sovittama, ja siinä on mukana Hyvän Tuulen Laulajat -kuoro, joka oli aiemminkin tehnyt yhteistyötä Vainion kanssa. Kuoro oli mukana juuri Vainion tahdosta. 1990 versio levytettiin kahdessa osassa: ensin lokakuussa levytettiin Vainion laulu ja taustamusiikki. Vainio kuitenkin kuoli 29. lokakuuta 1990, ja Hyvän Tuulen Laulajat kävivät äänittämässä taustalaulunsa pari päivää myöhemmin 1. marraskuuta.
Kappaleen on levyttänyt myös muun muassa Arja Havakka levyllä "Muistot ei kuole koskaan" ja Vesa-Matti Loiri, jonka versio on hänen vuonna 2003 julkaistulla albumillaan "Ystävän laulut".
European Tour
European Tour on golfin ammattilaiskiertue miehille, jota pelataan pääosin Euroopassa, mutta siihen kuuluu golfturnauksia myös Yhdysvalloissa, Aasiassa ja Afrikassa. Golfin European Tour perustettiin vuonna 1982.
European Tourilla menestymällä voi saavuttaa pelioikeuden golfin rahakkaimmalle kiertueelle PGA Tourille. European Tourille voi saada pelioikeuden Challenge Tourilta, joka on Euroopan toisen tason kiertue.
Vähiten kehittyneet maat
Vähiten kehittyneet maat (lyh. "LDC", ) on Yhdistyneiden kansakuntien käyttämä nimitys valtioista, jotka ovat taloudellisesti ja sosioekonomisesti heikoimmin kehittyneitä kaikista maailman valtioista. LDC-maat ovat eräs kehitysmaiden osajoukko.
Yhdistyneiden kansakuntien määritelmän mukaan vähiten kehittyneiden maiden tuli täyttää seuraavat kolme tunnusmerkkiä vuonna 2015:
Valtion kehitystaso voi nousta vuosien kuluessa riittävästi, jolloin se voidaan poistaa LDC-listalta. Edellytyksenä tälle on vähintään kahden tunnusmerkistökriteerin ylitys kolmesta. Vaihtoehtoisesti pelkästään bruttokansantulotason vähintään kaksinkertainen taso raja-arvoon nähden voi riittää (siis ainakin 2 484 USD vuoden 2015 katsauksessa) maalistalta poistamiseen, mikäli BKTL:n voidaan olettaa hyvin perustein myös pysyvän tuolla tasolla. Vähiten kehittyneiden maiden listalta poistaminen edellyttää kehityksen vakautta. Listaltapoistoa voidaan suositella mikäli kolmessa peräkkäisessä kolmivuotisseurannassa kriteeristöt ylittyvät. Tämän jälkeen maalistalta poistaminen voi tapahtua aikaisintaan kolmen vuoden kuluttua kolmannen perättäisen suosituksen jälkeen.
Kriteeristöä ajantasaistetaan tarpeen mukaan. Maakriteerejä onkin muutettu vuosina 1991, 1999, 2002, 2005 ja 2011. Syksyllä 2015 sovittiin inhimillisen kehityksen tasoindeksin (HAI) laskentatavan uudistuksesta, jossa kolmanneksi terveyttä kuvaavaksi mittariksi otettiin äitiyskuolleisuus.
Joulukuun 4. päivänä 2013 tehdyn YK:n päätöksen mukaan vähiten kehittyneiden maiden listalla oli 48 valtiota. Kahden maista todettiin kuitenkin kehittyneen niin, että ne päätettiin poistaa listalta lähitulevaisuudessa: Päiväntasaajan Guinea 3,5 vuoden kuluttua (4.6.2017) ja Vanuatu neljän vuoden kuluttua päätöksestä (4.12.2017).
Lilli Porthan
Lilli Alfhild Porthan os. "Tynkkynen" (31. joulukuuta 1874 Rantasalmi (toisen lähteen mukaan Sääminki) – 22. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen satukirjailija.
Porthanin vanhemmat olivat kirjuri Petter Alfred Tynkkynen ja Wilhelmiina Maria Sonni. Hän oli naimisissa 1903–1939 kamreeri Robert Porthanin kanssa.
The Jackson 5 US Tour
The Jackson 5 US Tour oli The Jackson 5 -yhtyeen kolmas yhdysvaltojen-kiertue, joka alkoi joulukuussa 1971 ja päättyi tammikuussa 1972. Yhtye esiintyi 50:ssä kaupungissa.
SpVgg Unterhaching
SpVgg Unterhaching on saksalainen jalkapalloseura Unterhachingista. Seura on pelannut parhaimmillaan kaksi kautta Bundesliigassa.
Seura perustettiin vuonna 1925 ja se nousi seitsemän vuotta myöhemmin A-Klasseen. Vuonna 1933 natsihallinto lakkautti seuran, mutta toisen maailmansodan jälkeen seuran toiminta aloitettiin uudestaan kaupunkisarjoissa. Vuonna 1976 seura nousi takaisin A-Klasseen ja seuraavana kautena jo Bezirksligaan. Seura onnistui voittamaan sarjan vuonna 1979, ja nousi Landesligaan. Samalla seuran valmentajaksi siirtyi entinen maajoukkuepelaaja Peter Grosser. Kaksi vuotta sarjanousun jälkeen Unterhaching nousi jo Fußball-Bayernligaan, joka oli korkein amatöörisarja. Kauden 1982–1983 päätteeksi seura voitti Bayernligan, ja pääsi 2. Bundesliigan karsintoihin. Unterhaching ei onnistunut nousemaan seuraavalle sarjatasolle, mutta pääsi kokeilemaan uudestaan vuonna 1988. Tällöinkin nousu epäonnistui, mutta kauden 1988–1989 päätteksi seura nousi toiselle sarjatasolle.
Ensimmäinen 2. Bundesliiga-kausi päättyi seuran osalta putoamiseen. Joukkue sijoittui sarjan viimeiseksi voitettuaan seitsemän ottelua 38:sta. Kaudeksi 1992–1993 Unterhaching teki paluun 2. Bundesliigaan, mutta tällöinkin vain yhden kauden ajaksi. Seura oli lopulta sarjan kahdeksastoista ja viimeinen putoaja. Seura vietti kaksi seuraavaa kautta kolmannella sarjatasolla, mutta teki paluun kaudeksi 1995–1996, jolloin se sijoittui sarjan neljänneksi. Kauden 1998–1999 päätteeksi Unterhaching pelasi itsensä sarjan toiseksi ja onnistui nousemaan Bundesliigaan. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui kymmenennksi, ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Kausi 2000–2001 oli seuran viimeinen Bundesliigassa, sillä se oli viimeinen sarjasta pudonnut seura. Vuodesta 2007 lähtien Unterhaching on pelannut kolmannella sarjatasolla.
Sahramisirkkunen
Sahramisirkkunen ("Sicalis flaveola") on laajalla alueella Väli- ja Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu. Lajia pidetään myös häkkilintuna.
Kooltaan sahramisirkkunen on 13,5–14 cm. Koirassahramisirkkunen on yleisväritykseltään kirkkaan keltainen. Otsa ja päälaki ovat väriltään punaoranssit ja selässä on oliivinvihreää väritystä. Naaraat ovat väritykseltään koiraita vaaleampia. "S. f. pelzelni"- alalajin naaras on väriltään oliivinruskea tummin viiruin. Nuori koiras on selästään ruskea ja vatsastaan keltainen.
Sahramisirkkusta tavataan lähes koko Etelä-Amerikasta lukuun ottamatta Amazonian sademetsäaluetta. Linnun elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet ruohomaat ja maanviljelysalueet. Laji tavataan myös kaupungeissa. Sahramisirkkusen elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 2 000 metrin korkeudella merenpinnasta, mutta lajia tavataan Andeilla korkeammallakin.
Sahramisirkkusen kuppimainen pesä sijaitsee puun kolossa tai talojen räystäiden alla. Naaras munii kahdesta kolmeen täplikästä munaa.
Hengenpelastajat
Hengenpelastajat ("Surf Patrol") on australialainen tositapahtumiin perustuva televisiosarja, jota Australiassa esittää Seven Network ja Suomessa JIM. Sarja seuraa rantavahtien työtä Uudessa Etelä-Walesissa, Victoriassa ja Queenslandissa.
"Hengenpelastajia" on esitetty vuodesta 2007 lähtien.
"Rantavahdit", samantapainen sarja
Maik Wagefeld
Maik Wagefeld (s. 25. helmikuuta 1981) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Dynamo Dresdeniä.
Wagefeld pelasi juniorina Lokomotive Riesan ja Stahl Riesan joukkueissa, joista hän siirtyi Dynamo Dresdeniin vuonna 1993.
Wagefeld nousi Dynamo Dresdenin juniorijoukkueista edustusjoukkueeseen, jossa hän teki ensiesiintymisen Oberliga Nordostissa vuonna 2000. 18-vuotiaana Wagefeld jopa toimi joukkueen kapteenina ja nosti Dynamon Regionalligaan vuonna 2002. Kesällä 2004 Wagefeld siirtyi Bundesliigassa pelanneeseen 1. FC Nürnbergiin. Hän pelasi Nürnbergissä kaksi kautta, joista jälkimmäisestä hän vietti puolet lainalla 2. Bundesligassa Dynamo Dresdenissä. Dynamo putosi kauden päätteeksi Regionalligaan. Kauden 2006–2007 Wagefeld pelasi 2. Bundesligassa Hansa Rostockissa, minkä jälkeen hän palasi takaisin Dynamo Dresdeniin.
Jim Playfair
Jim Playfair (s. 22. toukokuuta 1964 Vanderhoof, Brittiläinen Kolumbia) on entinen jääkiekkoilija ja NHL-seura Calgary Flamesin päävalmentaja, joka toimii nykyään Abbotsford Heatin päävalmentajana.
Playfair herätti suurta huomiota, kun hän menetti malttinsa 27. maaliskuuta 2010 käydyssä AHL-ottelussa ja rikkoi kaksi jääkiekkomailaa.
Iso hätä
Iso hätä on suomalaisen rap-yhtye Teflon Brothersin 5. huhtikuuta 2010 julkaistu internet-mixtape. Levy koostuu yhtyeen edellisen albumin ylijäämäbiiseistä. Kaikki kappaleet on miksattu yhdeksi MP3:ksi.
Köhler's Medizinal-Pflanzen
Köhler's Medizinal-Pflanzen eli Köhler's Medizinal-Pflanzen in naturgetreuen Abbildungen mit kurz erläuterndem Texte : Atlas zur Pharmacopoea germanica on harvinainen saksalainen lääkekasviopas, joka ilmestyi vuonna 1887 kolmiosaisena. Tekstin on kirjoittanut Franz Eugen Köhler ja toimittanut Gustav Pabst, ja teos sisältää yli 300 kokosivun värilitografiaa. Kustantaja lupasi neljännenkin osan, mutta se ei kuitenkaan ilmestynyt.
Esimerkkejä kuvituksesta:
 Kaikki teoksen kuvat
Luonnonvoima
Luonnonvoima on rap-yhtye Sauruksen toinen single neljänneltä "Neon Saurus" -studioalbumilta. Single julkaistiin digitaalisessa muodossa 29. huhtikuuta 2009.
HMS Shakespeare (1917)
HMS Shakespeare oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtaja, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus palveli laivueenjohtajana osuessaan miinaan 31. toukokuuta 1918, minkä seurauksena se vietti viisi kuukautta telakalla. Se palveli lokakuussa Harwichiin sijoitetussa 10. Hävittäjälaivueessa, jossa muina laivueenjohtajina olivat "HMS Spencer", "HMS Bruce" ja "HMS Montrose" sekä niiden lisäksi kaksikymmentäneljä R-luokan hävittäjää.
Kevään 1919 uudelleen organisoinnin yhteydessä alus määrättiin Rosythiin sijoitettuun 2. Hävittäjälaivueeseen, joka muodostettiin aiemman 13. Hävittäjälaivueen pohjalta. Vuonna 1921 laivueet ryhmiteltiin uudelleen jakamalla ne pienemmiksi taktisiksi kokonaisuuksiksi, jolloin "HMS Shakespeare" sijoitettiin Atlantin laivaston 6. Hävittäjälaivueeseen laivueenjohtajaksi.
Alus vapautettiin 1923 laivueenjohtajan tehtävistä, kun laivue siirrettiin "HMS Valhallan" alaisuuteen. "HMS Shakespeare" korvasi "HMS Brucen" 8. Hävittäjälaivueen laivueenjohtajana, jolloin se sijoitettiin samalla reservistatukselle. Laivueen numeroitiin 1925 uudelleen 9. Hävittäjälaivueeksi.
Alus luovutettiin 1936 romutettavaksi, kun laivasto hankki "RMS Majesticin" itselleen.
HMS Spenser
HMS Spenser (viirinumerot F90 ja D40) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtaja, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista. Sen köli laskettiin 9. lokakuuta 1916 ja alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1917. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 12. joulukuuta.
"HMS Spenser" oli 2. hävittäjälaivueen johtoaluksena laivueen osallistuessa 2. risteilijälaivueen mukana Itämeren purjehdukseen 1921. Alus odotti 31. elokuuta 1921 Isle of Wightin edustalla "HMS Vectiksen" ja "HMS Winchelsean" kanssa Plymouthista saapuvia laivueensa aluksia "HMS Viceroyta","HMS Vanquisheria" ja "HMS Venetiaa", josta ne siirtyivät Kentin rannikolle Dealiin odottamaan 2. risteilijäviirikön alusten "HMS Curacoan", "HMS Caledonin", "HMS Castorin" ja "HMS Cordelian" sekä 2. hävittäjälaivueen loppuosan "HMS Viscountin", "HMS Violentin" ja "HMS Wolfhoundin" saapumista.
Osaston kokoonnuttua jatkettiin matkaa Brunsbütteliin, jonne saavuttiin seuraavana aamuna. Osasto jatkoi matkaansa Kielin kanavan kautta Itämerelle, jossa ensimmäisenä vierailukohteena oli Danzig 4. syyskuuta. Osasto jatkoi matkaansa 7. syyskuuta Memeliin, josta se lähti edelleen 9. syyskuuta Libauhun.
Osasto jatkoi matkaansa Riikaan 12. syyskuuta ja edelleen 25. syyskuuta Tallinnaan. Matka jatkui 20. syyskuuta Helsinkiin ja kolme päivää myöhemmin edelleen Ahvenanmaan kautta Tukholmaan, josta matka jatkui 27. syyskuuta Kööpenhaminaan.
Alus myytiin romutettavaksi 1936.
HMS Keppel
HMS Keppel (viirinumero D84) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Shakespeare-luokan laivueenjohtaja, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin telakan suunnittelemana huhtikuussa 1918 John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista osana vuosien 1917-1918 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin lokakuussa 1918 telakkanumerolla 982, mutta työt keskeytettiin marraskuussa aselevon astuttua voimaan. Töitä kuitenkin jatkettiin myöhemmin.
Alus laskettiin vesille 23. huhtikuuta 1920, minkä jälkeen runko hinattiin laivastontelakalle Portsmouthiin viimeisteltäväksi. Edelleen keskeneräinen alus siirrettiin helmikuussa 1923 Pembroken telakalle Walesiin, jossa se valmistui 15. huhtikuuta 1925.
Alus aloitti palveluksensa Välimerellä, mutta se siirrettiin syyskuussa 1926 Kiinan laivastoasemalle. Alus palasi 1931 Britteinsaarille, jossa se modernisoitiin ennen paluuta Kauko-Itään. Alus siirrettiin 1935 Välimeren laivastoon ja se siirrettiin vuotta myöhemmin edelleen Britteinsaarille ennen palveluksesta poistamista. Alus siirrettiin reserviin lokakuussa 1937.
Alus palasi palveluksen elokuussa 1939 miehistönään reserviläisiä osallistuakseen kuningas Yrjö VI pitämään reservilaivastonkatselmukseen Weymouthissa. Alus osallistui 9. elokuuta katselmukseen ja se määrättiin saattamaan kuninkaallinen jahti "HMY Victoria and Albert" Dartmouthiin. Alus jäi katselmuksen jälkeen palvelukseen ja se siirtyi sodan ajan sijoituspaikkaansa Gibraltarille, jossa se vastaanotti 13. hävittäjälaivueen johtoaluksen tehtävät.
Lusin koulu
Lusin koulu on Heinolan Lusissa sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta luokilla 1–6. Koulun nykyisenä rehtorina toimii Jarkko Granqvist. Vuonna 1882 toimintansa aloittanut Lusin kyläkoulu oli alkujaan entisen Heinolan maalaiskunnan ensimmäinen kansakoulu. Koulu on saanut pysyvän oikeuden Vihreän lipun käyttöön.
Koulun vanha osa paloi poroksi 6. huhtikuuta 2018.
Keskiajan kirkkotyylit
Keskiaikaiset kirkot on rakennettu aluksi romaanisen tyylin ja myöhemmin goottilaisen tyylin mukaisesti. Kirkkoja alettiin rakentaa keskiajan kuluessa yhä enemmän. Aluksi niiden tyylipiirteet olivat peräisin roomalaisajalta, mutta myöhäiskeskiaikaan mennessä rakennustyyli muuttui kokonaan toisenlaiseksi. Kirkkojen suurella koolla ja tyylillä pyrittiin ilmentämään alueen voimaa ja arvovaltaa, vaikka niiden ympärillä olevia kaupunkeja leimasi köyhyys.
Kristittyjen ensimmäisiä kokoontumispaikkoja olivat antiikin Rooman basilikat. Niinpä myös 950-luvulta alkaen rakennetuissa basilikakirkoissa näkyy antiikin Rooman arkkitehtuurista perittyjä piirteitä. Antiikin basilikan puinen tasakatto korvattiin puoliympyrän muotoisilla holveilla, jolloin kirkon sisälle tuli lisää avaruutta. Kirkon keskipiste oli ristikeskus, pituussuuntaisen ja poikittaissuuntaisen tilan leikkauspiste, jota kattoi puolipallon muotoinen kupoli. Rakennusaineina käytettiin graniittia, basalttia, kalkkikiveä, kalkkituffia, jokikiveä sekä tiiltä. Arkkitehtonisia koristeita käytettiin vain niukasti, ja selkeys sekä yksinkertaiset geometriset muodot olivat koristelun tavoitteita.
Romaanisessa tyylissä oli vaikutteita myös bysantin taiteesta ja luostarirakennuksista. Tyylille ominaisia piirteitä olivat puoliympyrän muotoiset pyörökaariholvaukset, jonka takia tyyliä on voitu sanoa myös pyörökaarityyliksi. Kirkkojen seinät oli tehty paksuiksi ja niissä oli pieniä ikkunoita, jotka olivat pelkkiä aukkoja. Kun vihollinen iski kylään, kyläläiset saivat kirkosta hyvän turvapaikan. Romaaninen tyyli ei kuitenkaan ole täysin yhtenäinen, vaan tyylissä on huomattavia vaihteluja eri paikkakunnilla.
1100-luvulla Ranskan alueella sai alkunsa goottilainen tyyli, jonka valtakausi jatkui 1400-luvun loppuun saakka. Se oli täysin uusi tyylisuunta, jossa näkyivät ristiretkillä saadut islamilaiset vaikutteet. Sen kehittäjistä tunnetaan sistersiläinen apotti Suger. Nimitys "goottilainen" oli aluksi halveksiva, ja sillä viitattiin antiikin tuhonneisiin gootteihin.
Goottilaiselle arkkitehtuurille oli tyypillistä korkeiden pilareiden muodostamat pystysuorat linjat, tornit, avarat yhtenäiset sisätilat, suipot kaaret, tukipilarit ja ruoteet. Tyyli sopi piispanistuinten katedraalikirkkoihin, koska se vaikutti mahtavalta ja ylväältä. Holvit olivat suippokärkisiä ja huomattavasti korkeampia kuin romaanisten kirkkojen holvikaaret. Goottilaisten kirkkojen holvien tarkoitus olikin kurottautua kohti Jumalan valtakuntaa. Seinät olivat ohuempia kuin romaanisen kirkon seinät, ja niitä koristivat koristeelliset tukirakenteet. Ikkunoiden koko kasvoi ja niiden avulla kirkon julkisivu koristeltiin värikkäästi (ruusuikkunat). Katedraalien ulko- ja sisäpuolella oli veistoksia, kuten eläinpäisiä räystäspatsaita (esimerkiksi Notre Damen kirkko).
Goottilainen tyyli levisi Ranskasta ensin Briatnniaan ja Saksaan. Sitä käytettiin aluksi suurimmissa kirkoissa, kuten katedraaleissa. Notre Damen lisäksi tyylin tunnetuimpia edustajia ovat Chartresin, Reimsin, Amiensin, Rouenin, Strasbourgin, Walesin, Salisburyn, Lincolnin, Kölnin ja Ulmin tuomiokirkot. Tyylisuunnan vaiheet olivat varhais- täys- ja myöhäisgotiikka.
Alto Paraguay
Alto Paraguay on Paraguayn pohjoisin ja pinta-alaltaan suurin departementti. Sen pinta-ala on 82 349 neliökilometriä. Vuoden 2002 laskennassa asukkaita oli 11 587, arvio vuodelle 2016 on 16 900.. Departementin pääkaupunki on Fuerte Olimpo.
Paraguayn osuus Gran Chacosta, joka muodosti aikoinaan oman departementtinsa, liitettiin Alto Paraguayhin vuonna 1993.
Paraguayjoki jakaa departementin kahteen osaan. Joen eteläpuolinen osa on merkittävä luontoalue tulvatasankoineen ja erityyppisine metsineen. Joen pohjoispuolella, lähempänä Bolivian rajaa, maasto on kivikkoisempaa ja ilmasto kuivempi.
Departementissa on neljä kansallispuistoa, joista suurin on Defensores del Chaco.
Heikki Hyppönen
Heikki Lauri Hyppönen (13. toukokuuta 1885 Suistamo – 26. lokakuuta 1956 Vaasa) oli suomalainen päätoimittaja ja kirjailija.
Hyppösen vanhemmat olivat maanviljelijä Lauri Hyppönen ja Anna Sofia Kettunen. Hän kävi 7 luokkaa oppikoulua ja hakeutui sen jälkeen sanomalehtialalle.
Hyppönen oli päätoimittajana Keski-Suomi-lehdessä 1913–1917, Keskisuomalainen-lehdessä 1918–1928 ja Kaleva-lehdessä 1928-1929. Hän oli sitten Vaasa-lehdessä toimituspäällikkönä 1929–1941 ja päätoimittajana 1941–1951.
Hyppönen oli Jyväskylän maistraatin ja raastuvanoikeuden kunnallisneuvosmiehenä 1921–1928, Karjalan sivistysseuran sihteerinä 1921–1923 sekä Suomen Matkailijayhdistyksen neuvottelukunnan jäsenenä 1924–1928 ja hallituksen jäsenenä 1944–1953.
Honour – Valour – Pride
Honour – Valour – Pride on englantilaisen death metal -yhtye Bolt Throwerin seitsemäs studioalbumi. Metal Blade julkaisi sen 15. tammikuuta 2002. Albumi nauhoitettiin ja miksattiin Sable Rose Studiolla Coventryssa, Englannissa. Levyn on tuottanut itse bändi sekä Andy Faulkner. "Honour – Valour – Pride" on yhtyeen ainoa studioalbumi, jolla Karl Willets ei ole laulamassa.
Kuten kaikki Bolt Throwerin albumit, tämänkin levyn teema on sodat, erityisesti ensimmäinen maailmansota.
Marja Lehtonen
Marja Lehtonen (s. 1968 Tampere) on suomalainen kehonrakentaja ja personal trainer.
Lehtonen aloitti kilpaurheilun 1983. Pikajuoksijana hän kiinnostui painonnostosta. Pari vuotta kiinnostusta kehonrakennukseen sai hänet innostumaan kilpailemisesta, ja hän osallistui suomenmestaruuskilpailuihin. Kevyen sarja luokassa hän tuli toiseksi ja Meksikossa maailmanmestaruuskilpailuissa 1990 seitsemänneksi.
Kaisa Meri
Katri Aksa Kaisa Säivä, kirjailijanimi Kaisa Meri (sukunimi vuoteen 1936 "Sjöman"; 7. maaliskuuta 1898 Pori – 12. toukokuuta 1977 Pori) oli suomalainen Porissa asunut kauppias ja kirjailija.
Kaisa Meri (Säivä) piti omaa myymälää Porin kauppahallissa 1920-luvun lopulta aina 1960-luvulle saakka. Hänen kirjallinen tuotantonsa koostui ajanvieteromaaneista ja näytelmistä. Meri sai Porin kaupungin tunnustuspalkinnon romaanistaan "Kartanosta kaupunkiin".
Nimimerkillä "Kaisa Meri":
Nimimerkillä "Lempi Alho":
Nimellä "Kaisa Sjöman":
Nimellä "Kaisa Säivä":
İzmitin maanjäristys 1999
İzmitin maanjäristys 1999 oli Turkissa İzmitissä 17. elokuuta 1999 tapahtunut maanjäristys, joka oli voimakkuudeltaan 7,6 Richterin asteikolla. Kuolonuhrien määräksi arvioitiin noin 17 000 ja puoli miljoonaa jäi kodittomaksi.
Kaksi päivää myöhemmin 19. elokuuta kello 5.16 ja 6.18 paikallista aikaa tapahtui 80 kilometriä länteen pääjäristyksestä kaksi jälkijäristystä, jotka olivat voimakkuudeltaan 4,7 ja 5,0 Richterin asteikolla.
Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema
Seattle-Tacoman kansainvälinen lentoasema (, ) sijaitsee Seatacin kaupungissa, Seattlen ja Tacoman kaupunkien välissä Washingtonin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Lentoasemalta lentävät muun muassa seuraavat lentoyhtiöt: