Alice Pike Barney
Alice Pike Barney (alun perin Alice Pike, 14. tammikuuta 1857 – 16. heinäkuuta 1931) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyttärensä olivat kirjailija ja salonginpitäjä Natalie Clifford Barney ja Bahá'í-kirjailija Laura Clifford Barney.
Barneyn isä Samuel Napthali Pike, joka oli tehnyt omaisuutensa Magnolia-viskin valmistajana, oli taiteen suosija Cincinnatissa, missä hän oli rakennuttanut Pike's Opera House-oopperatalon. Hänen isänsä oli Saksan juutalaisia ja hänen äitinsä Alankomaan kristittyjä. Alice Pike Barneyn äiti oli ranskalaista syntyperää. Perheen muutettua New Yorkiin 1866 Barneyn isä rakennutti 23. kadun ja 8. avenuen kulmaukseen talon josta sittemmin tuli Grand Opera House. Barney oli nuorin perheen neljästä lapsesta ja ainoa lapsista joka oli isänsä tavoin kiinnostunut kulttuurista; lapsena hän osoitti taipumuksia laulajaksi ja pianistiksi. 17-vuotiaana hän kihlautui tutkimusmatkailija Henry Morton Stanleyn kanssa. Alicen äiti piti suhdetta sopimattomana ikäeron takia - Stanley oli 34-vuotias - ja hän vaati heitä odottamaan naimisiinmenoa. Kun Stanley oli kaksi vuotta kestäneellä tutkimusmatkalla Afrikassa, Alice meni naimisiin Alber Clifford Barneyn kanssa.
Vuonna 1887 Alice matkusti Pariisiin ollakseen lähempänä tyttäriään kun he opiskelivat Les Ruchesissa, ranskalaisen feministikasvattajan Marie Souvestren perustamassa koulussa. Siellä ollessaan hän opiskeli taidemaalausta Carolus-Duranin opastamana. Hän palasi Pariisiin 1896 tuodakseen tyttärensä Lauran hoitoon ranskalaiseen sairaalaan jalkakivun takia ja jatkoi opiskelua Carolus-Duranin kanssa sekä sai oppitunteja espanjalaiselta taidemaalarilta Claudio Castelucholta. Kun James Abbott McNeill Whistler avasi "akatemian", niin hän oli sen ensimmäisisä oppilaita. Pian Whistler menetti mielenkiintonsa taideopetukseen ja koulu suljettiin, mutta hän vaikutti Barneyn taiteeseen.
Vuonna 1899 hän perusti salongin vuokra-asuntoonsa; säännöllisiä vieraita olivat symbolistiset taidemaalarit Lucien Lévy-Dhurmer, John White Alexander sekä John White Alexander, ja Barneyn taiteessa alkoi näkyä symbolistien vaikutteita.
Kun Natalie kirjoitti lukukirjan ranskalaisesta runoudesta "Quelques Portraits-Sonnets de Femmes", Barney tarjoutui mielellään kuvittamaan kirjan. Hän ei ymmärtänyt kirjan rakkausrunojen sisällön olevan suunnattu naisille eikä tiennyt, että kolme neljästä naisesta jotka olivat malleina kirjan kuvitusta varten, olivat hänen tyttärensä rakastajattaria. Kuitenkin Albert sai tietää kirjan teeman sanomalehden otsikosta "Sapfo laulaa Washingtonissa", ryntäsi Pariisiin jossa hän osti ja tuhosi kustantajan jäljellä olevat olleet kopiot kirjasta sekä painolaatat ja vaati että Barney ja Natalie palaavat hänen luokseen perheen kesäkotiin.
Barneyllä oli useita taidenäyttelyjä suurissa gallerioissa mukaan lukien Corcoran Gallery of Art. Myöhempinä vuosina hän kehitti ja patentoi mekaanisia laitteita, kirjoitti sekä esiintyi useissa näytelmissä sekä oopperassa. Monet hänen tauluistaan ovat nykyisin Smithsonian American Art Museum-museon kokoelmassa. Hän kääntyi Bahá'í-uskontoon noin vuonna 1900.
Vuonna 1911 Barney meni naimisiin 23-vuortiaan Christian Hemmickin kanssa, heidän kihlauksensa johti maailmanlaajuiseen kohuun lehdistössä. He erosivat 1920.