hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kurganets-25
Kurganets-25 () on venäläinen BMP-sarjan seuraajaksi kaavailtu rynnäkköpanssarivaunu. Vaunusta on olemassa sekä rynnäkköpanssarivaunuversio, että panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvoversio.
Uutistoimisto TASS:in haastatteleman lähteen mukaan Venäjän maavoimien suunitteilla oleva 1. panssararmeija ja uusi 20. armeija saavat Kurganets-25 vaunut käyttöönsä vuosien 2016 ja 2017 välillä. Vaunun sarjatuotannon on tarkoitus alkaa vuonna 2017.
Kurganets-25 -tyypin panssarivaunut esiintyivät ensikertaa yleisölle Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksissa huhtikuussa 2015. Vaunun arvellaan painavan 25 tonnia, mikä tekee siitä alle 20 tonnia painavan BMP-sarjan viimeisintä BMP-3-vaunua raskaamman. BMP-1 ja BMP-2 painoivat puolestaan alle 15 tonnia. Julkaistuissa valokuvissa vaunujen tornit on huputettu. IHS Jane's-yhtiön arvelujen mukaan vaunun rynnäkköpanssarivaunuversio voidaan on varustaa kahdella eri pääaseella, 30 mm tai 57 mm tykillä. Kurganets-25 -panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvo on sitä vastoin aseistettu vain 12,7 mm konekiväärillä.
Uusien Armata-vaunujen tapaan Kurganets-25:sä on sensoreita rungon ympärille sijoitettuja heittimiä, jotka liittyvät panssarintorjunta-aseiden torjuntajärjstelmään. Kurganets-25 vaunun heittimet ovat kuitenkin kooltaan Aramatan laukaisimia pienemmät.
Vaunun on valmistanut venäläinen Kurganmašzavod-yhtiö.
Sari Tanus
Sari Marja Hannele Tanus (s. 22. helmikuuta 1964 Kuopio) on suomalainen poliitikko ja lääkäri. Hänet valittiin kristillisdemokraattien kansanedustajaksi Pirkanmaan vaalipiiristä 2 592 äänellä vuoden 2015 eduskuntavaaleissa.
Tanus opiskeli lääkäriksi Neuvostoliitossa vuonna 1991 ja valmistui naistentautien ja synnytysten erikoislääkäriksi Tampereen yliopistollisesta sairaalasta vuonna 2004.
Vuonna 2014 Tanus pani vireille kansalaisaloitteen, jonka mukaan lääkäreillä ja hoitohenkilöstöllä olisi oikeus omatunnonsyihin vedoten kieltäytyä suorittamasta abortteja.
Eduskunnassa Tanus on tulevaisuusvaliokunnan jäsen.
Tanuksella on 3 poikaa. Jonatan pelaa jääkiekkoa SM-liigassa ja Kristian pelasi vuonna 2018 Tapparan A-nuorissa.
Milica Mandić
Milica Mandić (, s. 6. joulukuuta 1991 Belgrad) on serbialainen taekwondon olympiavoittaja.
Mandić voitti olympiakultaa yli 67 kg:n painoluokassa Lontoossa 2012. Hän kukisti puolivälierässä hallitsevan olympiavoittajan meksikolaisen María Espinozan, välierässä venäläisen Anastasija Baryšnikovan pistein 11-3 ja loppuottelussa ranskalaisen maailman- ja Euroopan-mestarin Anne-Caroline Graffen pistein 9-7. Hän on itsenäisen Serbian ensimmäinen olympiavoittaja.
Mandić saavutti MM-pronssia alle 73 kg:n sarjassa Gyeongjussa 2011. EM-kilpailuissa hän on saanut hopeaa samassa painoluokassa 2012, 2014 ja 2016. Euroopan kisoissa 2015 hän saavutti yli 67 kg:n sarjassa hopeaa. Junioreiden MM-kilpailuissa hän sai alle 68-kiloisissa pronssia 2008 ja opiskelijoiden MM-kilpailuissa yli 73 kg:n painoluokassa pronssia 2012.
Jean Eustache
Jean Eustache [øs.taʃ] (30. marraskuuta 1938 Pessac, Gironde – 3. marraskuuta 1981 Pariisi) oli ranskalainen elokuvaohjaaja. Lyhyen uransa aikana hän teki lyhytelokuvien lisäksi kaksi pitkää elokuvaa, joista vuoden 1973 elokuvaa "Äiti ja huora" ("La Maman et la putain") pidetään ranskalaisen uuden aallon jälkeisen kauden yhtenä avainteoksena.
Elokuvantekijänä itseoppinut Eustache syntyi Pessacissa Bordeaux’n lähellä työväenluokkaiseen perheeseen. Hänen nuoruudestaan ei tiedetä juuri muuta kuin että hän toimi jonkin aikaa rautateillä. 1950-luvulla Eustache liittyi Cahiers du cinéma -elokuvalehden ympärille muodostuneeseen piiriin ja näytteli sivuosaa muun muassa Jean-Luc Godardin elokuvassa "Viikonloppu" (1967) ja Wim Wendersin elokuvassa "Amerikkalainen ystävä" (1977).
Eustachen pääteos "Äiti ja huora" on puhelias mustavalkoinen triangelidraama Jean-Pierre Léaud’n esittämästä työttömästä nuorukaisesta ajelehtimassa asuinkumppaninsa Marien (Bernadette Lafont) ja puolalaisen sairaanhoitajan Veronikan (Françoise Lebrun) välillä. Eustachen toinen pitkä elokuva "Mes petites amoureuses" (1974) on tyyliltään erilainen, vain vähän dialogia sisältävä nostalginen koulupojan kasvukuvaus, jonka kuvasi värifilmille maineikas Néstor Almendros. Näiden lisäksi Eustachen tuotantoon kuuluu tusinan verran lyhytelokuvia.
Eustache teki itsemurhan 42-vuotiaana 1981.
Tannadice Park
Tannadice Park on vuonna 1883 avattu jalkapallostadion Dundeeissa, Skotlannissa. Se toimii pääasiassa Dundee United -jalkapalloseuran kotikenttänä.
Tannadice Parkin katsojakapasiteetti on 14 229 istumapaikkaa. Ennen vuosina 1992–1997 tehtyjä korjauksia stadionin kapasiteetti oli 22 310 paikkaa, joista suurin osa seisomapaikkoja.
Paikallisvastustaja Dundee FC:n kotistadion Dens Park sijaitsee vain 300 metrin päässä Tannadicelta.
Caravan (albumi)
Caravan on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin albumi, joka julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Nonesuch Records.
Easter Road
Easter Road on vuonna 1893 avattu jalkapallostadion Leithin kaupunginosassa Edinburghissa, Skotlannissa. Se toimii pääasiassa Hibernian-jalkapalloseuran kotikenttänä.
Easter Roadin katsojakapasiteetti on vuosina 1995–2010 toteutettujen uudistusten jälkeen 20 421 istumapaikkaa. Stadionin katsojaennätys on nykykapasiteettiin nähden huimat 65 860 katsojaa vuodelta 1950, mutta tuolloin stadionilla oli aikakaudelle ominaisesti pääasiassa seisomapaikkoja.
Stadion sijaitsee noin 2,4 kilometrin päässä Waverleyn rautatieasemalta.
Zhujiajiao
Zhujiajiao on kanavakaupunki lähellä Jiangsun rajaa Länsi-Shanghaissa, Kiinassa. Zhujiajiaossa on 36 kivisiltaa, joista tunnetuin on nimeltään Fangsheng Qiao ().
Néstor Almendros
Néstor Almendros Cuyás (30. lokakuuta 1930 Barcelona – 4. maaliskuuta 1992 New York) oli espanjalaissyntyinen elokuvaaja ja dokumenttiohjaaja. Hän oli yksi 1970–1980-lukujen arvostetuimmista elokuvaajista, joka sai kolme Oscar-ehdokkuutta ja voitti vuonna 1979 parhaan kuvauksen Oscarin ensimmäisellä Hollywoodissa tekemällään työllä Terrence Malickin elokuvassa "Onnellisten aika" (1978). Almendros tunnettiin erityisesti luonnonmukaisen valaisutyylin käyttäjänä.
Barcelonassa syntynyt Almendros opiskeli Havannan yliopistossa Kuubassa, jonne hänen perheensä oli muuttanut 1948. Hän opiskeli sitten Centro Sperimentale di Cinematografia -oppilaitoksessa Roomassa 1956–1957 ja New Yorkin City Collegessa Hans Richterin johdolla samalla kun opetti espanjaa Vassar Collegessa. Fidel Castron noustua valtaan Kuubassa Almendros palasi joksikin aikaa sinne tekemään vallankumousta ylistäviä dokumenttielokuvia. 1960-luvun alkuvuosina Almendros työskenteli Ranskassa elokuvaajana ja tv-dokumenttien ohjaajana.
Almendrosin ensimmäinen pitkän näytelmäelokuvan kuvaustyö oli Eric Rohmerin "Keräilijätär" (1966). Sitä seurasi muun muassa François Truffaut’n "Kesytön" (1969) sekä useita muita Rohmerin ja Truffaut’n elokuvia. 1970-luvun lopulla Almendros alkoi työskennellä myös Hollywoodissa etenkin Robert Bentonin elokuvissa.
Voitettuaan Oscarin elokuvasta "Onnellisten aika" (1978) Almendros sai Oscar-ehdokkuudet elokuvista "Kramer vastaan Kramer" (1979), "Sininen laguuni " (1980) ja "Sofien valinta" (1982). Vuonna 1980 hän sai César-palkinnon Truffaut’n elokuvasta "Viimeinen metro".
1980-luvulla Almendros teki kaksi Kuuban ihmisoikeustilannetta kritisoivaa dokumenttielokuvaa, "Conducta impropia" ja "Nadie escuchaba". Human Rights Watch jakaa Almendrosin nimeä kantavaa elokuvapalkintoa vuosittaisilla elokuvajuhlillaan.
Vuonna 1984 Almendros julkaisi omaelämäkertansa "A Man With a Camera" (Farrar, Straus & Giroux 1984). Hän kuoli syöpään 61-vuotiaana 1992.
Dundalk FC
Dundalk Football Club (iiriksi "Cumann Peile Dhún Dealgan") on jalkapalloseura Dundalkista Irlannista. Joukkue pelaa Irlannin valioliigassa, maan korkeimmalla sarjatasolla.
Dundalk FC on Shamrock Roversin jälkeen Irlannin toiseksi menestynein jalkapalloseura: se on voittanut 10 kertaa Irlannin mestaruuden ja 9 kertaa Irlannin cupin.
Hot stuff (radio-ohjelma)
Hot stuff oli radio-ohjelma jota esitettiin Lapin radiossa ja joka lähetettiin Kemijärven koilliskonttorista. Ohjelmaa esitettiin vuosina 1988-1990 ja oli aikoinaan kuunnelluimpia radio-ohjelmia. Ohjelman tyyli oli huumoripitoista ja ohjelmasta tuli kuuluisaksi Bat & Ryyd -duo.
Radio-ohjelmaa juonsivat Oiva Mursu (DJ Tippa) joka on kotoisin Posion Jumiskon kylältä ja Juha Soppela (JS) joka on kotoisin Kemijärven Soppelasta. Bat & Ryydin suosio nousi kuitenkin niin kovaksi, ettei radion juontoon enää riittänyt aikaa. Single "Ehtaa tavaraa" myi kultaa neljässä päivässä. Lisäksi molemmat toimivat myös DJ:nä, erikoistuen 80-luvun diskosoundeihin.
Šir 'Ali
Šir 'Ali Khan () (1825–1879) oli Afganistanin emiiri vuosina 1863–1879 nimellä "Ali II". Hän oli emiiri Dust Muhammad Khanin poika. Hänen valtaannousunsa aiheutti sukuriidan, sillä hänen velipuolensa eivät hyväksyneet häntä emiiriksi. Maa joutui sekasortoon. Šir 'Ali joutui pakenemaan maasta vuonna 1866, mutta hän palasi valtaan vuonna 1869 Intian brittiläisen varakuninkaan Sir John Lawrencen avulla. Vuonna 1879 hän kukisti poikansa Ja'qub Khan johtaman kapinan. Edellisenä vuonna 1878 hän katkaisi ystävyyssuhteet Britanniaan ja kieltäytyi ottamasta vastaan brittiläistä lähetystöä, mikä johti toiseen Afganistanin sotaan. Se aiheutti Šir 'Alin kukistumisen. Hän pakeni Turkestaniin 1879 ja menehtyi samana vuonna siellä. Hänen seuraajansa oli samaan Barakzai-perheeseen kuulunut 'Abd al-Rahman Khan.
Mark (nimi)
Mark on miehen etunimi. Se on lyhentymä latinalaisperäisestä nimestä Marcus ja käytössä varsinkin englanninkielisissä maissa sekä Pohjois­maissa, Alanko­maissa ja Venäjällä.
Suomessa nimi Mark on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä noin 1 380 henkilölle. Markin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 25. huhtikuuta.
Porras–Renko-tie
Porras–Renko-tie on museotie entisen Rengon kunnan alueella Hämeenlinnassa Kanta-Hämeessä. Se edustaa liikenneviraston museotiekokoelmassa historiallista Hämeen Härkätietä. Museotie alkaa kantatie 54:ltä Lietsan kylästä ja päättyy Nummenkylään valtatie 10:lle. Tien pituus on 10,3 kilometriä ja se on alku- ja loppupään lyhyitä päällystettyjä osia lukuun ottamatta sorapintainen. Porras–Renko-tie on osa Sotkan ja Tervalammen välistä yhdystietä 2831.
Hämeen Härkätien historia alkaa 800-luvulta. Sen reitti oli vakiintunut myöhäiskeskiajalla ja säilyi lähes muuttumattomana 1800-luvulle. Härkätie on kuvattu ensimmäisen kerran Jaakko Teitin vuosina 1555–1556 laatimassa Suomen teiden luettelossa. Porras–Renko-tie noudattaa pääosin Härkätien 1800-luvun linjausta. Tietä oikaistiin hiukan 1930-luvulla, käytöstä pois jäänyt osuus on metsittynyt tieraunioksi, joka on sittemmin otettu kävelypoluksi ja viitoitettu. Seuraava merkittävä muutos oli valtatie 10:n valmistuminen vuonna 1961, jolloin mutkainen ja mäkinen tie jäi paikallisliikenteen käyttöön. Museotieksi se otettiin vuonna 1982.
Porras–Renko-tie sisältyy Hämeen Härkätien osana Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tien läheisyydessä sen pohjoispuolella on Palsankallion rajakivi, jossa ovat aikoinaan kohdanneet seitsemän historiallisen pitäjän (Loppi, Tammela, Urjala, Sääksmäki, Kalvola, Hattula ja Vanaja) rajat. Viimeisinä rajakuntina olivat Hattula ja Renko. Rajakivi on isokokoinen siirtolohkare, jonka päälle on hakattu ympyräkuvio ja siitä lähtevät seitsemän rajalinjaa. Kiven ympärillä on lisäksi neljä niin sanottua viisarikiveä osoittamassa rajojen suuntaa, yksi viisarikivistä on museotien eteläpuolella. Rajakivi menetti viimeisenkin rajansa vuoden 2009 alussa, jolloin Hämeenlinnan seudun kuntaliitoksessa Renko ja osa Hattulaa liitettiin Hämeenlinnaan.
Pitkäjärven tieraunio on 1930-luvulla tehdyssä tienoikaisussa käyttämättömäksi jäänyt osa vanhaa Hämeen Härkätietä. Pituudeltaan noin 800-metrisen tienosan molemmat päät ovat käytössä yksityisteinä. Nurmettunut ja metsittynyt keskiosa näkyy maastossa ympäristöään korkeampana ja on viitoitettu patikointireitiksi. Tieraunio-osuus on ollut käytössä ainakin Jaakko Teitin tieluetteloinnista vuodesta 1556 asti vuoteen 1936. Tienoikaisuun oli syynä jyrkän mäen kiertäminen.
Ruteniumkloridi
Ruteniumkloridi eli rutenium(III)kloridi tai ruteniumtrikloridi (RuCl) on rutenium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä ja muiden ruteniumyhdisteiden valmistukseen.
Ruteniumkloridilla on kaksi eri kiderakennetta eli se on polymorfista. Muodoista α-RuCl on väriltään mustaa sekä veteen ja etanoliin liukenematonta. Sen kiderakenne on kerrosmainen ja samankaltainen kromi(III)kloridin rakenteen kanssa. β-RuCl on väriltään ruskeaa ja sen kiderakenne on oktaedreistä koostuva polymeeri. Tämä ruteniumkloridin muoto liukenee hieman kuumaan veteen, mutta hydrolysoituu helposti, ja etanoliin. Ruteniumkloridin eri kidemuodot voidaan muuttaa toisikseen kuumentamalla. Ruteniumkloridi on Lewis-happo ja muodostaa helposti Lewis-emästen kanssa kompleksiyhdisteitä, esimerkiksi ammoniakin kanssa ja kloridi-ioniylimäärän kanssa muodostuu heksaklororutenaatti(III)-ioni ([RuCl]). Yhdiste on hygroskooppista ja muodostaa kidevedellisiä muotoja kuten trihydraatin (RuCl·3HO).
Kidevedellistä ruteniumkloridia voidaan valmistaa liuottamalla metallista ruteniumia vetykloridiliuokseen. Kidevedetöntä α-RuClä valmistetaan ruteenin ja kloorin välisellä reaktiolla noin 600 °C:n lämpötilassa ja β-kidemuotoa valmistetaan kuumentamalla ruteniumia kloorin ja hiilimonoksidin virrassa noin 340 °C:n lämpötilassa.
Ruteniumkloridia voidaan käyttää katalyyttinä alkyynien funktionalisoinneissa ja alkeenien metateesireaktioissa. Siitä valmistetaan myös useita rutenium(III)komplekseja, joita käytetään katalyytteinä ja muita ruteniumyhdisteitä kuten ruteniumdioksidia.
Bidham Lama
Bidham Lama on nepalilainen taekwondoin.
Lama saavutti Soulin Aasian kisoissa 1986 ja Barcelonan MM-kilpailuissa 1987 pronssia alle 50 kg:n sarjassa. Hän sai samassa painoluokassa hopeaa Kathmandun Aasian-mestaruuskilpailuissa 1988. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui kolmanneksi näytöslajina olleen taekwondon alle 50 kg:n sarjassa.
Sita Kumari Rai
Sita Kumari Rai on nepalilainen taekwondoin.
Kumari Rai saavutti Soulin MM-kilpailuissa 1989 pronssia alle 43 kg:n painoluokassa. Hän sai Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 47 kg:n sarjassa 1988 sekä alle 43-kiloisissa 1990 ja 1992.
Bumerang
Bumerang () oli venäläinen BTR-sarjan korvaajaksi kaavailtu panssaroitu miehistönkuljetusajoneuvon prototyyppi.
Bumerang esiintyi valokuvassa ensimmäisen kerran sen jälkeen, kun julkisuuteen vuosi kuvia Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksista. Vuodon jäleen Venäjän puolustusministeriö julkaisi virallisia kuvia verkkosivuillaan. BTR-sarjasta poiketen Bumerangilla oli monia yhtäläisyyksiä länsimaisten kahdeksanpyöräisten miehistönkuljetusajoneuvojen kanssa. Ajoneuvon ajaja oli sen vasemmalla puolella moottorin ollessa oikealla. Tykkitorni ja miehistönkuljetustilat olivat vaunun takaosassa. Bumerangin runko oli V-muotoinen ja sen takaosassa oli potkuri vedessä liikkumista varten.
Valokuvatun Bumerangin tykkitorni oli huputettu ja sillä ei ollut pääaseistusta. Pääase oli ilmeisesti poistettu paraatiharjoitusta varten, tai kyseessä oli Bumerangin komentopaikkaversio. Tykkitornin uskottiin olevan mallia AU-220M.
Venäjä ilmoitti 30. heinäkuuta 2018 keskeyttävänsä hankkeen.
Deepak Bista
Deepak Bista (s. 2. heinäkuuta 1976 Dlanaach) on nepalilainen taekwondoin.
Bista sijoittui Pekingin olympialaisissa 2008 jaetulle seitsemännelle sijalle miesten alle 80 kg:n painoluokassa. Hän hävisi sarjan kultamitalistille, iranilaiselle Hadi Saeille ja pronssimitalistille, kiinalaiselle Zhu Guolle. Hän sijoittui kolmanneksi Aasian olympiakarsintaturnauksessa 2008.
Bista sai pronssia Aasian kisoissa Busanissa 2002 ja Dohassa 2006. Hän oli ensimmäinen urheilija, joka voitti kultamitalin neljissä peräkkäisissä Etelä-Aasian kisoissa: Kathmandussa 1999, Islamabadissa 2003, Colombossa 2006 ja Dhakassa 2010.
SS Traffic (1911)
SS Traffic oli "SS Nomadicin" sisarusalus, joka liikennöi White Star Linen laivojen tenderinä. Sen sisarusalus "SS Nomadic" on nykyään Belfastissa Titanic-museon vieressä. "SS Traffic" upposi toisen maailmansodan aikana.
Matt Lindblad
Matthew Maurice Lindblad (s. 23. maaliskuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa New York Rangersin organisaatiossa.
Ennen ammattilaiseksi siirtymistä Lindblad pelasi Dartmouth Collegessa kolmen kauden ajan vuosina 2010-2013 tehden 89 pelatussa pelissä 29 maalia ja yhteensä 80 pistettä sekä keräten kahdeksan rangaistusminuuttia.
5. huhtikuuta 2013 Boston Bruins teki Lindbladin kanssa tulokassopimuksen.
24. helmikuuta 2014 Boston kutsui Lindbladin ensimmäisen kerran farmijoukkue Providence Bruinsista. Hänet kuitenkin lähetettiin takaisin Providenceen ennen kuin hän teki NHL-debyyttinsä. Hän debytoi lopulta 15. maaliskuuta 2014 Bruinsin neljännen hyökkäyskentällisen vasempana laitahyökkääjänä 5-1 -voitossa Carolina Hurricanesia vastaan.
Pekka Akimov
Pekka Akimov (19. tammikuuta 1885 Viipuri – 4. elokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kapellimestari.
Akimov käytti useita nimiä: oikea nimi Pekka Akimov, entinen nimi Peter Akimov, aiempi entinen nimi Pjotr Vasiljevitš Akimov ja salanimet Pekka Attinen 
Into Arpa.
Akimov opiskeli Pietarin konservatoriossa Aleksandr Glazunovin johdolla ja toimi musiikin opettajana ja professorina muun muassa Pietarin ja Leningradin konservatorioissa, Viipurin musiikkiopistossa ja Suomen ortodoksisessa pappisseminaarissa. Hän sävelsi elokuvamusiikkia ja toimi orkesterinjohtajana elokuvamusiikin äänityksissä. Hän julkaisi soinnutuksen oppikirjan.
Akimov on haudattu Hietaniemeen ortodoksiselle hautausmaalle.
Louis Delétraz
Louis Delétraz (s. 22. huhtikuuta 1997 Geneve) on sveitsiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1- ja Le Mans -kuljettaja Jean-Denis Délétraz.
Delétraz aloitti uransa Karting-sarjoista vuonna 2008. Vuonna 2009 hän voitti Vega Trofeo - Super Mini -luokan mestaruuden. Vuonna 2010 Delétraz sijoittui kolmanneksi Sveitsin KF3 -luokassa. Vuonna 2012 Delétraz aloitti kilpauransa Formula BMW Talent Cup -sarjassa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2013 Delétraz kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen 77 pistettä sijoittuen sarjan 19:ksi. Vuonna 2014 hän jatkoi sarjassa saavuttaen yhden voiton, yhden paalupaikan ja viisi palkintosijaa sijoittuen sarjan toiseksi. Samana vuonna hän ajoi Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana.
Vuonna 2015 Delétraz kilpaili täyden kauden Eurocup -sarjassa saavuttaen kolme voittoa, viisi paaluipaikkaa ja viisi palkintosijaa sijoittuen loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna voitti Formula Renault NEC -sarjan mestaruuden. Hän ajoi samana vuonna myös kaksi kilpailua Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2016 Delétraz ajoi täyden kauden uudelleennimetyssä Formula 3.5 V8 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kolme paalupaikkaa ja yhdeksän palkintosijaa sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Samana vuonna hän depytoi GP2-sarjassa ajaen kaksi kilpailua Carlin -tallissa.
Vuonna 2017 Delétraz ajoi Formula 2-sarjassa Racing Engineering ja Rapax-talleissa.
Yibin
Yibin () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, linnuntietä noin 220 kilometriä Chengdusta etelään. Vuonna 2010 Yibinin asukasluku oli 4,47 miljoonaa. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen ja sen Minjokena (Minjiang) tunnetun sivuhaaran liittymäkohdassa. Toisen tulkinnan mukaan varsinainen Jangtsejoki saa alkunsa Yibinissa, jossa sen 2 300 kilometriä pitkä alkuosa eli Jinshajoki yhtyy Minjoen (Minjiang) kanssa.
Kaupungin keskusta sijaitsee Cuipingin kaupunkipiirissä (836 340 as.). Kaikkiaan Yibin sisältää kaksi kaupunkipiiriä (Nanxi on noin 35 km alavirtaan eli itään Cuipingistä) ja kahdeksan piirikuntaa. Yibinin piirikuntatason hallinnolliset osat ovat:
Rose Francine Rogombé
Rose Francine Rogombé (20. syyskuuta 1942 – 10. huhtikuuta 2015) oli gabonilainen poliitikko. Hän oli maansa parlamentin puhemies, ja toimi tilapäisesti presidenttinä Omar Bongon kuoleman jälkeen.
Lassi Rautiainen
Lassi Rautiainen (s. 1957) on suomalainen luontovalokuvaaja ja -kirjailija sekä matkailuyrittäjä. Luontokuvauksessa hänen erikoisalaansa ovat suurpedot, etenkin karhut ja sudet. Hän on sekä kirjoittanut kirjoja yksin että on ollut mukana kymmenien yhteiskirjojen kirjoittamisessa. Vuonna 2007 hän sai Vuoden luontokuva -palkinnon, vuonna 2008 Finnfoto-palkinnon, ja vuonna 2008 Kajaanin kulttuuripalkinnon. Hänet on palkittu myös Norjassa ja Italiassa. Taiteellisena johtajana Rautiainen isännöi kansainvälistä Kuusamo Nature Photo -festivaalia 1996-2010, jonka hän ideoi ja perusti vuonna 1996.
Matkailuyrittäjänä hän on Suomen petokuvauksen ja piilokojukuvauksen pioneeri.
Lisäksi yli 20 yhteiskirjaa.
Mahmood Haidari
Mahmood Haidari on afganistanilainen taekwondoin.
Haidari sai pronssia junioreiden MM-kilpailujen alle 55 kg:n painoluokassa Izmirissä 2008. Hän saavutti miesten MM-hopeaa alle 54 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009 hävittyään loppuottelussa eteläkorealaiselle Choi Yeon-Holle ottelussa, joka päättyi tasapistein 3–3.
Haidari voitti Tijuanan olympiakarsintaturnauksessa 55 kg:n sarjan 2010. Hän sai pronssia Taškentin Aasian-mestaruuskilpailujen 58 kg:n painoluokassa 2014.
Kotko
Kotko () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen oikealla rannalla 34 kilometriä kunnan keskuspaikasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 11 vakituista asukasta (vuonna 2011).
Kotkon kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Vuonna 1848 siellä oli 203 asukasta, jotka kaikki olivat inkeroisia. 1800-luvun alussa asukkaat olivat tilanomistajan maaorjia ja myöhemmin valtion talonpoikia, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 36 taloa ja 298 asukasta. Neuvostoaikana Kotko kuului aluksi Kukkosin ja myöhemmin Suuren-Lutskan kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, joista valtaosa toimii kesäasuntoina. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 20 henkeä.
Kotkoon johtaa Jaamasta asfaltoitu maantie, joka jatkuu soratienä Kukkosiin. Kylästä on linja-autoyhteys Jaamaan.
Mannakka
Mannakka () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen oikealla rannalla 27 kilometriä kunnan keskuspaikasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 11 vakituista asukasta (vuonna 2011).
Mannakan kylä mainitaan ensimmäisen kerran ruotsalaisten vuosina 1618–1623 laatimassa verokirjassa. Vuonna 1848 siellä oli 126 asukasta, jotka olivat kaikki inkeroisia. 1800-luvun alussa asukkaat olivat tilanomistajan maaorjia ja myöhemmin valtion talonpoikia, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vuonna 1862 kylässä oli 23 taloa ja 168 asukasta. Neuvostoaikana Mannakka kuului aluksi Tiensuun ja myöhemmin Koskinan ("Koškino") kyläneuvostoon.
Kylä koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, jotka jakautuvat suurempaan pohjoiseen ja pienempään eteläiseen kylänosaan. Valtaosa taloista toimii kesäasuntoina. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 30 henkeä.
Mannakkaan johtaa asfaltoitu maantie Jaamasta. Kylästä on linja-autoyhteys Jaamaan.
Panzhihua
Panzhihua (, pinyin: Pānzhīhuā Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, 749 kilometriä maakuntakeskus Chengdusta etelälounaaseen, 351 kilometriä Yunnanin pääkaupunki Kunmingista pohjoisluoteeseen. Panzhihua sijaitsee Jangtsejoen alkuosan eli Jinshajoen varrella lähellä Yalongjoen yhtymäkohtaa siihen.
Kaupunki on muodostettu vuonna 1965 tehdyllä hallinnollisella päätöksellä ja se on kasvanut alueliitosten seurauksena. Sen nimi oli ensimmäiset vuosikymmenet Dukou; nykyisen nimensä kaupunki sai tammikuussa 1987.
Panzhihuassa on rautatieasema ja lentoasema. Panzhihua Bao’anyingin lentoasema (IATA: PZI, ICAO: ZUZH) sijaitsee itäisen kaupunkipiirin (Dongqun) kaakkoispuolella sijaitsevalla vuorella, josta on maanteitse noin 25 kilometriä kaupunkiin. Vuonna 2003 avatulta lentoasemalta on reittiliikennettä maakuntakeskus Chengduun, viikoittain myös esimerkiksi Chongqingiin ja Pekingiin.
Vuonna 2010 Panzhihuan prefektuurin asukasluku oli 1,21 miljoonaa ja kaupunkikeskustan runsas 787 000. Hallinnollisesti Panzhihua jakautuu kolmeen kaupunkipiiriin ja kahteen piirikuntaan. Panzhihuan piirikuntatason hallinnollinen jako on seuraava:
Barclay Goodrow
Barclay Goodrow (s. 26. helmikuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa San Jose Sharksin organisaatiossa. Hän siirtyi San Joseen kolmivuotisella tulokassopimuksella marraskuussa 2014.
Goodrow varattiin ensimmäisellä kierroksella OHL-joukkue Brampton Battalioniin vuonna 2009. Hän pelasi viisi kautta Battalionissa toimien kapteenina viimeisellä Brampton -kaudella ja ensimmäisellä North Bay -kaudella. Goodrown tulokaskautta seurasi Batalionin eteneminen OHL:n finaaleihin, joissa se kuitenkin hävisi viidessä ottelussa.
Goodrow oli Battalionin paras pistemies viimeisellä kaudellaan viimeistellessään 33 maalia ja yhteensä 67 pistettä. Lisäksi hän oli OHL:n ykkönen seitsemällä alivoimamaalillaan. Pudotuspeleissä hän oli liigan paras maalintekijä ja joukkueensa paras pistemies 14 maalilla ja 24 pisteellä.
Goodrow oli joukkueesta lähtiessään sen historian toiseksi eniten otteluita pelannut pelaaja 313 pelillään sekä pistepörssin kolmas 229 pisteellä. Maaleissa hän oli toinen ja syötöissä seitsemäs. Hänen tekemänsä 28 voittomaalia ja 12 alivoimamaalia oikeuttavat seurahistorian ensimmäiseen sijaan. 43 ylivoimamaalia vievät hänet neljännelle sijalle. Hän pelasi 50 pudotuspeliottelua, joka on eniten seurahistoriassa. Kolmanneksi hän sijoittui pisteissä ja maaleissa sekä syötöissä neljänneksi. Neljä alivoimamaalia ovat myös seuraennätys ja viisi ylivoimamaalia ovat toiseksi eniten seurassa.
Savonlinnan vaneritehdas
Savonlinnan vaneritehdas on UPM-Kymmene Wood Oy:n Savonlinnassa sijaitseva koivuvaneritehdas.
Tehtaan perusti vuonna 1921 Oy Wilhelm Schauman Ab entisiin Itä-Suomen Kutomon tiloihin. Tehtaalla oli tuhoisa tulipalo 1930 mutta tehdas rakennettiin uudestaan. 1980-luvulla lopetettiin samassa yhteydessä toimineet saha, rimalevy- ja kuitulevytehtaat. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin sitten UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa.
Vuonna 2012 valmistuneen tehtaan laajennuksen ja modernisoinnin jälkeen tehdas tuottaa noin 100 000 kuutiota koivuvaneria vuodessa ja työntekijöitä on noin 300.
Matt Tennyson
Matthew Thomas Tennyson (s. 23. huhtikuuta 1990) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa San Jose Sharksin organisaatiossa.
Tennyson on ensimmäinen pelaaja San Josen junioriohjelmasta, joka pelaa Sharksissa NHL:ssä.
Kaunis Toarie
Kaunis Toarie on suomalaisen toimittajan, valokuvaajan ja kirjailijan I. K. Inhan valokuva, joka on otettu vuonna 1894 tutkimus- ja kuvausmatkalla Vienan Karjalassa, Uhtuan kirkonkylässä. Se esittää nuorta, teini-ikäistä tyttöä nimeltään Toarie (karjalainen muoto ortodoksinimestä Darja) kehräämässä. Valokuva oli esillä näyttelyssä joulukuussa 1894 ja julkaistiin ensi kertaa kirjassa "Kalevalan laulumailta" vuonna 1911.
Vaikka professori Pertti Virtaranta onnistui selvittämään monien Inhan valokuvien sankareiden kohtaloita, Toarien myöhemmät elämänvaiheet ovat jääneet tuntemattomiksi.
Anna Korhonen on kirjoittanut Ylen "Sininen laulu" -sarjan sivuilla, että ”Inha on onnistunut vangitsemaan kuvaan nuoren tytön samanaikaisen odotuksen ja varautuneisuuden.” Säveltäjä Kari Rydman on kirjoittanut kuvan herättämästä vaikutelmasta: ”I. K. Inhan häikäisevän kaunis kuva kertoo minulle kuitenkin keväästä tai kesästä, joka ei koskaan lopu”.
Valokuva on ollut aiheena Riikan kappaleelle ”Toarie”, joka sijoittui kolmanneksi Suomen euroviisukarsinnoissa vuonna 2004. Myös Folkswagen-yhtye on tehnyt kappaleen nimeltä ”Toarie”, joka on julkaistu albumilla "Kyläkaupan rappusilla" vuonna 2008.
Kygo
Kyrre Gørvell-Dahll (s. 11. syyskuuta 1991), paremmin tunnettu taiteilijanimeltään Kygo, on norjalainen DJ ja musiikkituottaja. Hänen ensimmäinen tunnettu kappaleensa oli remix Ed Sheeranin kappaleesta "I See Fire", jota on soitettu yli 56 miljoonaa kertaa SoundCloudissa ja yli 60 miljoonaa kertaa YouTubessa. Kygon musiikki onkin saanut jo yli miljardi soittokertaa SoundCloudissa ja YouTubessa.
Kygon läpimurtovuosi oli 2014, jolloin ruotsalainen DJ Avicii ja brittiyhtye Coldplay ottivat yhteyttä ja pyysivät tekemään remixin kappaleilleen. Coldplayn laulaja Chris Martin pyysi tekemään remixin kappaleelle "Midnight". Kygo julkaisi ensimmäisen singlensä 1. joulukuuta 2014 nimeltään "Firestone", joka menestyi parhaiten Norjan (1), Ruotsin (2), Suomen (3) ja Saksan (3) virallisilla äänitelistoilla. 15. maaliskuuta 2015 julkaistiin toinen single, "Stole the Show", joka menestyi etenkin Norjassa (1), Ruotsissa (1) ja Suomessa (2). Kygon debyyttialbumi "Cloud Nine" julkaistiin toukokuussa 2016.
Joensuun vaneritehdas
Joensuun vaneritehdas on UPM-Kymmene Wood Oy:n Joensuussa sijaitseva koivuvaneritehdas.
Tehdas perustettiin vuonna 1912 alun perin lankarullatehtaaksi mutta se muutettiin tuottamaan vaneria jo 1917. Joensuun tehdas siirtyi 1923 Oy Wilhelm Schauman Ab:n omistukseen. Tehtaalla oli tulipalo 1930 ja tehdas rakennettiin uudelleen 1931–1935. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin sitten UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa.
Joensuun vaneritehdas tuottaa nykyisin 55 000 kuutiota koivuvaneria vuodessa ja henkilöstöä on 160. Tehtaan vanerituotanto menee rakentamiseen, kuljetusvälineteollisuudelle sekä myös laivanrakennus-, pakkaus- , huonekalu-, urheiluväline- ja leluteollisuuteen.
Vaneritehdas on erikoistunut valmistamaan WISA vanerituotteita erityisesti suurille teollisille loppukäyttäjille: kuljetusvälineteollisuudelle, rakennus-, laivanrakennus-, betoni-, pakkaus- ja stanssimuottiteollisuudelle. Vanerilevyt voivat olla eri menetelmin ja materiaalein pinnoitettuja, työstettyjä tai kyllästettyjä. Vanerista toimitetaan vientiin yli 95 %.
Tehtaan voimalaitos tuottaa pääosin puuperäisillä polttoaineilla lämpöä ja sähköä vanerin valmistusprosessiin sekä lämpöä Valio Oy:n meijerille höyryä ja lämpöä kaupungin kaukolämpöverkkoon. Energia tuotetaan pääkattilana toimivalla, polttoaineteholtaan 32 MW:n (nimellisteho 26,6 MW) arinakattilalla, joka on varustettu jäähdytetyllä viistoarinalla, mekaanisella jalka-arinalla, tuhkansammuttimella ja öljypolttimilla. Sähkö tuotetaan 62 barin paineinen ja 480 °C:een lämpöinen höyry johdetaan 3,5 MW:n vastapaineturbiiniin.Oma sähkön tuotanto on noin puolet laitoksen sähkön tarpeesta.Varakattila on polttoaineteholtaan 13,5 MW (nimellisteho 10,4 MW) oleva Vapor TTK-350 kattila,
Uusi 30 MW lämpölaitos on määrä ottaa käyttöön vuoden 2019 lopulla Uuden voimalaitoksen rakentaminen alkaa 2018 kesällä Vanhasta poiketen se tuottaa vain lämpöä, ei sähköä. Vanha voimalaitos jää paikalleen varalaitokseksi.Sähköntuotannosta luovutaan.Uusi voimala tulee vanhan viereen Vapor 13,5MW kattila jää varakattilaksi. Vanha 32MW ja turbiini generaattoreineen jää vanhaan voimalaitosrakennukseen paikoilleen.
Tehdaspalokunta
UPM joensuun tehtaalla toimii edelleen oma tehdaspalokunta, Paloautona on ford F-600 sen nykyisestä käytöstä ei ole tietoa taitaa seisoa nokka edellä paloaseman tallissa.
Françoise d’Aubigné de Maintenon
Françoise d’Aubigné de Maintenon eli "Madame de Maintenon" (23. marraskuuta 1635 – 15. huhtikuuta 1719) oli ranskalainen markiisitar ja kuningas Ludvig XIV:n toinen vaimo. Avioliitosta huolimatta hän ei saanut kuningattaren asemaa, koska avioliittoa ei virallistettu.
Hän oli naimisissa runoilija Paul Scarronin kanssa, ja hänet tunnettiin tuolloin nimellä Madame Scarron. Jäätyään leskeksi hän toimi vuodesta 1660 kuninkaan lasten kasvattajana ja sai jo silloin vaikutusvaltaa kuninkaaseen. Lopulta hänestä tuli Ludvig XIV:n rakastajatar. Kuningas osti hänelle Maintenonin kunnassa olevan linnan "Château de Maintenon"in ja teki hänestä Maintenonin markiisittaren. He avioituivat salaa vuonna 1685 sen jälkeen, kun kuningas oli jäänyt leskeksi ensimmäisestä avioliitostaan Marie-Thérèse d’Autrichen kanssa. Madame de Mainenon oli kiihkeä katolilainen ja vaikutti siihen, että hugenotteja suojellut Nantesin edikti kumottiin kuninkaallisella Fontainebleaun ediktillä 1685.
Kuninkaan kuoleman 1715 jälkeen madame vetäytyi Saint-Cyriin, jossa toimi hänen vuonna 1684 perustamansa koulu, varattomille aatelistytöille tarkoitettu Maison royale de Saint-Louis.
Pelloksen vaneritehdas
Pelloksen vaneritehdas on UPM-Kymmene Wood Oy:n Ristiinan Pellosniemessä sijaitseva havuvaneritehdas.
Pelloksen tehtaan historia alkaa vuodesta 1963 jolloin Aarne J. Aarnion johtama "Pellos Oy" rakennutti Pellosniemeen lastulevytehtaan, voimalaitoksen ja asuinalueen työntekijöille. Vaneritehdas Pellosniemelle rakennettiin 1967–1968.
Oy Wilhelm Schauman Ab osti 1983 Pellosniemen tehtaat Aarne J. Aarniolta ja Pellos Oy:stä tuli Schaumanin tytäryhtiö jonka nimeksi muuttui 1988 Pellos-Puhos Oy. Schauman ja Kymmene fuusioituivat 1988 ja vuonna 1996 muodostettiin sitten UPM-Kymmene Oy Kymmene Oy:n ja Repola Oy:n fuusiossa. Vuonna 1994 Pellosniemellä suljettiin lastulevytehdas mutta samana vuonna aloitti toimintansa toinen havuvaneritehdas Pellos 2. Vuonna 2002 aloitti vielä kolmas havuvaneritehdas Pellos 3. Tehtailla on oma syväsatama Pellosniemellä ja Savon radalta valmistui 1979 teollisuusraide Pelloksen tehtaille.
Pelloksen tehtaan kapasiteetti on nykyisin 480 000 kuutiota havuvaneria vuodessa ja tehtaalla on henkilöstöä 650. Tuotanto menee parkettiteollisuuteen, rakentamiseen betonimuoteiksi, kuljetusvälineteollisuuteen ja jakeluliiketoimintaan.
Talvivaara (vaara)
Talvivaara on vaara Sotkamossa. Vaara on noin 350 m:n korkeudella merenpinnasta. Talvivaaran kaivosalue sijaitsee vaarasta luoteeseen.
Talvivaaran kaivosalueella ja sen ympäristössä on mittavat malmivarannot, jotka on löydetty jo 1960-luvulla. Alueella on nikkeliä ja sen ohella merkittäviä määriä kuparia, sinkkiä ja kobolttia sekä uraania. Metallipitoisuudet ovat kuitenkin pieniä.
Hannu Ahonen (luontokuvaaja)
Hannu Ahonen on suomalainen luontovalokuvaaja ja konservaattori. Jyväskylän yliopiston museon perusnäyttelyyn Ahonen on toteuttanut luontokuvaelmat ja täyttänyt eläimet. Hän on kiinnostunut myös Kalevalasta. Ahonen on ollut tekemässä kiertävää "Satu metsässä" -näyttelyä. Hannu Ahonen on vuosikaudet kuvannut vanhoja metsiä, koskematonta luontoa.
2S35 Koalitsija
2S35 Koalitsija () on venäläinen 2S19 Msta-S:n korvaajaksi kaavailtu panssarihaupitsi.
2S35 Koalitsija oli ensin tarkoitus valmistaa panssarivaunualustalle tykkitornilla, jossa olisi ollut kaksi 152 mm 2A70-tykkiä. Tämä suunnitelma kuitenkin peruttiin vuonna 2010. Sittemmin suunnitelmat muuttuivat ja vaunu rakennettiin lopulta yhdellä tykillä varustettuna Armata-panssarivaunun pohjalle. Ensimmäiset Koalitsija-panssarihaupitsit tulivat koekäyttöön vuonna 2014. Huhtikuussa 2015 vaunusta vuosi julkisuuteen Venäjän voitonpäivän paraatin harjoituksista otettuja kuvia, jonka jälkeen Venäjän puolustusministeriö julkaisi siitä virallisia kuvia. Vaunu oli alun perin tarkoitus esitellä vasta varsinaisessa paraatissa toukokuussa.
Ensimmäiset versiot rakennettu T-90 rungolle, T-14 runkoon siirrytään vasta myöhemmin. Valokuvissa Koalitsijan tykkitorni oli osittain huputettu, mutta sen tykki oli näkyvissä. Kuvien perusteella sen tykin suujarru ja iskunvaimennin poikkeavat 2S19 Msta-S-panssarihaupitsista. Koalitsija painaa arvoiden mukaan noin 48 tonnia. Venäjän puolustusministeriön mukaan Koalitsijan tykillä voi ampua 70 kilometrin päähän. Tykkitornin katolla on 12,7 mm konekivääri. Tykkitorni on ilmeisesti miehittämätön T-14-taistelupanssarivaunun tornin tapaan.
Ya’an
Ya’an () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, noin 140 kilometriä maakuntakeskus Chengdusta lounaaseen. Historiallinen kaupunki on aiemmalta nimeltään Yazhou ja se on tunnettu esimerkiksi villien isopandojen esiintymisalueena, silkintuotantoalueena sekä kävellen ja hevosin taitetun Vanhan teetien itäisen haaran lähtöseutuna. Prefektuurissa on useita luonnon- ja maisemansuojelualueita.
Vuonna 2010 prefektuurin asukasluku oli 1,51 miljoonaa ja kaupunkikeskustan runsas 355 000. Hallinnollisesti Ya’an jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kuuteen piirikuntaan. Piirikuntatason hallinnollinen jako on seuraava:
Kalson viilutehdas
Kalson viilutehdas on UPM-Kymmene Wood Oy:n Kouvolan Vuohijärvellä sijaitseva sorvattua kuusiviilua valmistava tehdas.
Karl Grahnin omistama "Kalso Oy" rakensi Vuohijärvelle vuonna 1934 sahan ja vaneritehtaan. Kuusiviilun valmistuskokeilut alkoivat 1974 ja varsinainen viilun tuotanto alkoi 1979. Tehdas siirtyi 1986 "Kalso-Teollisuus Oy":n omistukseen kun tehtaan omistanut Grahn-konserni teki konkurssin. Vuonna 1993 tehdas siirtyi Kymmene Oy:lle ja vuonna 1998 tehdas tuli osaksi UPM-Kymmene konsernia.
Kalson viilutehtaan kapasiteetti on nykyisin 80 000 kuutiota kuusiviilua vuodessa ja tehtaalla on henkilöstöä 130. Tuotanto menee pääasiassa parkettiteollisuuteen parketin taustaviiluksi.
Heinolan vaneritehdas
Heinolan vaneritehdas oli Heinolassa Tommolan teollisuusalueella sijainnut UPM-Kymmene Wood Oy:n viimeksi omistama vaneritehdas, joka lopetti toimintansa vuonna 2010.
Tehtaan rakennuttanut "Heinolan Faneeri oy" perustettiin 1929 ja vaneritehdas valmistui 1931. Sen omistajaksi tuli perustajayhtiön konkurssin jälkeen vuonna 1931 J. A. Zachariassen & Co. Tehdas rakennettiin uudelleen 1969 tapahtuneen tulipalon jälkeen ja se siirtyi vuonna 1975 Zachariassenilta Enso-Gutzeit Oy:lle ja vuonna 1990 Schauman Wood Oy:lle. UPM-konsernin osaksi tehdas tuli 1996.
UPM lopetti vuonna 2010 Heinolassa sijainneen sahansa ja vaneritehtaan. Vaneritehdas oli seisoksissa jo vuoden 2009 alusta lähtien. Viime vaiheessa vaneritehtaalla oli 212 työntekjää ja sahalla 77 työntekijää. Samassa yhteydessä UPM lopetti myös Kaukaan vaneritehtaan Lappeenrannassa ja Parkanon jalostetehtaan.
Kaukaan vaneritehdas
Kaukaan vaneritehdas oli Lappeenrannassa sijainnut UPM-Kymmene Wood Oy:n viimeksi omistama vaneritehdas joka lopetti toimintansa vuonna 2010.
Kaukaan vaneritehdas perustettiin 1926. Siellä valmistettiin vanerin ohella myös muun muassa laskettelusuksia, varsia jääkiekkomailoihin sekä eristyselementtejä.
UPM ilmoitti loppuvuodesta 2009 sulkevansa vaneritehtaan jolloin työpaikan mentti 310 henkilöä. Samassa yhteydessä suljettiin Heinolan vaneritehdas ja Aureskosken jalostetehdas Parkanossa. Entisen vaneritehtaan korkea osa purettiin räjäyttämällä syyskuussa 2011. Tehtaalle ei löytynyt uutta käyttöä ja UPM aikoi jatkossa käyttää entistä tehdasaluetta puuraaka-aineen varastoalueena.
Uudenkaupungin tanskalainen lennätin
Uudenkaupungin tanskalainen lennätin oli vuosina 1869–1954 käytössä ollut sähköinen lennätinyhteys Suomen ja Ruotsin välillä. Sitä aiemmin Uudessakaupungissa oli toiminut optinen lennätin Krimin sodan aikana. Lennätinlinja yhdisti Euroopan lennätinverkoston Venäjään ja oli samalla Suomen ensimmäinen merikaapeliyhteys ulkomaille. Lennätinlinjaa ylläpiti tanskalainen yhtiö Det Store Nordiske Telegraf-Selskab.
Merikaapelin vetämistä Ruotsiin suunniteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1859, mutta hanke jäi tuolloin kustannussyistä toteuttamatta. Kymmenen vuotta myöhemmin olosuhteet alkoivat kuitenkin olla jo suotuisammat, ja Venäjän hallitus päättikin myöntää 30 vuoden toimiluvan Det Store Nordiske Telegraf-Selskab -yhtiölle.
Tarvittava merikaapeli valmistettiin Lontoossa, ja se vedettiin Ruotsin Grisslehamnista Ahvenanmaan ohi Sundholman kartanoon Uudenkaupungin eteläpuolella. Tämä 140 kilometrin pituinen osuus saatiin valmiiksi kolmessa vuorokaudessa, ja kaapeli otettiin käyttöön 1. marraskuuta 1869. Sundholmassa olevasta kaapelihuoneesta lennätinyhteys kulki eteenpäin Uudenkaupungin keskustaan.
Lennätinkaapelin käyttöönottoa juhlistettiin kaikkialla Suomessa. Ahvenanmaa ei aluksi päässyt osalliseksi merikaapelista, mutta kysynnän kasvaessa laskettiin toinen kaapeli Grisslehamnin, Getan ja Uudenkaupungin välille vuonna 1877. Lisäksi vuonna 1883 asennettiin vielä kolmas kaapeli.
Uudenkaupungin lennätintoimistolla oli kaksi eri osastoa: merikaapelista vastannut tanskalainen osasto, jolla oli 25 virkailijaa, ja mantereen puolen yhteyksistä vastannut suomalainen osasto, jolla oli 30 virkailijaa. Kaupungista oli vanhastaan hyvät kauppayhteydet Tanskaan, ja siellä vaikutti merkittävä tanskalainen siirtokunta. Tähän kuului lennätinvirkailijoiden lisäksi muun muassa urunrakentajia, ja nämä olivat keskeisesti mukana kaupungin seurapiirielämässä.
Suomen itsenäistyttyä lennättimen toiminnassa tapahtui suuria muutoksia. Uudenkaupungin lennätinaseman merkitys väheni huomattavasti, sillä aiempi yhteys Venäjälle jäi lähes kokonaan pois käytöstä. Suomalainen ja tanskalainen lennätin toimivat edelleen rinnakkain, mutta ne olivat nyt kaksi erillistä laitosta. Näiden yhteisenä toimitalona oli "Alisenkadun" ja "Rauhankadun" risteyksessä sijaitseva postitalo.
Radiotekniikan kehityksen vuoksi tanskalaisen lennättimen merkitys väheni muutoinkin 1900-luvun puolella. Vuodesta 1905 lähtien henkilökuntaa oli kerrallaan enää viidestä seitsemään henkilöä. 1950-luvulla tanskalaisen yhtiön lennätinliikenne siirtyi käyttämään Turun ja Tukholman välistä puhelinkaapelia, ja lopulta 3. huhtikuuta 1954 yhtiön toiminta päättyi kokonaan Uudessakaupungissa. Korttelissa on nykyään vuonna 1975 valmistunut liike- ja toimistorakennus, ja tämän seinällä on lennättimestä kertova muistolaatta.
Vammalan vaneritehdas
Vammalan vaneritehdas on Sastamalassa sijaitseva koivuvaneritehdas. Tehtaan vuosituotanto on noin 15 000 kuutiota koivuvaneria. Vaneri menee pääasiassa kuljetusvälineteollisuudelle ja rakentamseen betonimuoteiksi. Tehtaalla on nykyisin noin 100 työntekijää.
Vammalan vaneritehtaan perusti vuonna 1951 lahtelainen Fennia Faneri Oy. Fennia Faneri Oy liitettiin 1970 Asko Yhtymä Oy:hyn ja vuonna 1980 yhtiön vaneritehtaat Vammalassa ja Lahdessa myytiin Oy Wilh. Schauman Oy:lle. Vammalan vaneritehdas oli sitten vuodesta 1986 Visuvesi Oy:n omistuksessa.
Vammalan vaneritehtaan omistajayhtiö "Vammalan Vaneri Oy" meni konkurssiin maaliskuussa 2011. Tässä yhteydessä suljettiin Vammalan ja Visuveden vaneritehtaat sekä Visuveden ja Lapuan sahat. Syksyllä 2011 Vammalan vaneritehtaan osti konkurssipesältä pohjalaisten yksityishenkilöiden perustama "Fineva Ply" ja vuonna 2012 tehdas siirtyi venäläisten omistamalle "Kwellick Oy":lle. Kesäkuussa 2014 Vammalan tehtaan osti latvialaiseen Latvijas Finieras Groupiin kuuluva "Riga Wood Finland Oy". Latvijas Finieras valmistaa koivuvaneria Latviassa ja sen palveluksessa on 2 300 henkilöä. Vanerin tuotanto aloitettiin Vammalassa uudelleen elokuussa 2014 ja tehtaan nimeksi muuttui "Sastamalan Vaneri".
Glee (1. tuotantokausi)
Gleen ensimmäistä tuotantokautta alettiin esittää Yhdysvalloissa 19. toukokuuta 2009 ja se jatkui 8. kesäkuuta 2010 saakka. Tuotantokausi sisältää 22 jaksoa, joista pilottijakso esitettiin Yhdysvalloissa ennakkoesityksenä toukokuussa. Kauden muita jaksoja alettiin esittää syyskuusta 2009 lähtien Fox-kanavalla. Suomessa kauden esittäminen aloitettiin Subilla lauantai-iltana 16. lokakuuta 2010.
"Glee" seuraa kuvitteellista Ohiolaista McKinleyn koulua ja sen showkuoroa Uudet Tuulet. Will Schuester on päättänyt herättää pahamaineisen kuoron eloon, mutta tehtävä ei näytä onnistuvan kun viisi epäsuosittua innokasta muusikkoa ei tuo kuorolle tarpeeksi näkyvyyttä. Will alkaa värvätä kuoroon lisää jäseniä muun muassa esitysten ja huijauksien kautta, ja saa pian kasaan tarpeeksi jäseniä osallistuakseen kuorokisoihin. Uudet Tuulet voittavat aluekarsinnat, ja tähtäävät seuraavaksi voittamaan alueelliset kisat. Samaan aikaan Will käy läpi vaimonsa raskauden tuomia paineita, kuin myös kuorolaiset omia ongelmiaan hakiessaan itseään koulun järjestelmässä muun muassa käsitellen teiniraskauden, homoseksuaalisuuden, seksin, rakkauden ja sosiaalisten ongelmien tuomien paineiden kanssa. Koulun cheerleader-kerhon johtaja Sue on päättänyt tuhota kuoron ja tekee mitä vain kääntääkseen oppilaat kuoroa vastaan. Kuoro sijoittuu viimeisiksi alueellisissa kisoissa ja kuoron tulevaisuus on vaakalaudalla. Sue antaa kuitenkin lisäaikaa kuorolle liikututtuaan heidän esityksestään, jotta Uudet Tuulet voivat todistaa kuuluvansa koulun kerhosysteemiin voittamalla kuorofinaalit.
Bibi Jones
Bibi Jones (s. 27. heinäkuuta 1991 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.
Hän aloitti uransa vuonna 2010.
Nesar Ahmad Bahave
Nesar Ahmad Bahave tai Nesar Ahmad Bahawi (, s. 27. maaliskuuta 1984 Kapisa, Kapisan maakunta) on afganistanilainen taekwondoin. Hän on edustanut kabulilaisseuroja M.A Taekwondo Association ja Haidary Taekwondo Association.
Bahave saavutti Pekingin MM-kilpailuissa 2007 hopeaa alle 72 kg:n painoluokassa. Voitettuaan viisi ottelua hän hävisi loppuottelussa taiwanilaiselle Sung Yu-Chille pistein 0–5. Hän sai Aasian kisoissa pronssia 72 kg:n sarjassa Dohassa 2006 ja hopeaa 80-kiloisissa Kantonissa 2010.
Bahave toimi Afganistanin joukkueen lipunkantajana olympialaisten avajaisissa Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Pekingissä 2008 hän hävisi molemmat ottelunsa sijoittuen jaetulle seitsemännelle sijalle. Lontoossa 2012 hän eteni keräilyottelun kautta pronssiotteluun, jonka hävisi italialaiselle Mauro Sarmientolle sijoittuen viidenneksi. Hän voitti olympiakarsintaturnauksen 80 kg:n sarjan Bangkokissa 2011.
Sayed Hasan Rezai
Sayed Hasan Rezai on afganistanilainen taekwondoin.
Rezai sai junioreiden MM-pronssia alle 63 kg:n painoluokassa Izmirissä 2008. Aikuisten MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 58 kg:n sarjassa Kööpenhaminassa 2009. Voitettuaan neljä ottelua hän hävisi välierässä meksikolaiselle Damián Villalle pistein 2–5. Gyeongjun MM-kilpailuissa 2011 hän putosi jatkosta hävittyään ensimmäisen ottelunsa.
Busy Philipps
Elizabeth Jean Philipps joka tunnetaan taiteilijanimellään Busy Philipps (s. 25. kesäkuuta 1979 Oak Park, Illinois), on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt sivurooleissa useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän on tunnettu muun muassa roolistaan Kim Kellynä televisiosarjassa "Freaks and Geeks" (1999-2000), Audrey Liddellinä sarjassa "Dawson’s Creek" (2001-2003) ja Laurie Kellerinä sarjassa "Puumanainen" (2009-2015).
Harjupaviljonki
Harjupaviljonki on Heinolan Harjupuistossa sijaitseva jugendtyylinen puinen paviljonkirakennus jonka ulkoasussa on myös orientaalisia piirteitä. Vuonna 1900 valmistuneen paviljongin suunnitteli helsinkiläinen arkktehtitoimisto "Andersin, Jung & Bomansson" (arkkitehdit Bertel Jung, Waldemar Andersin ja Oscar Bomanson).
Paviljonki rakennettiin alun perin vuonna 1892 perustetun Heinolan kylpylän vieraiden kävelyretkien virkistäytymspaikaksi. Myöhemmin paviljongissa on toiminut kesäravintola ja -kahvila.
Vie mut minne vaan
Vie mut minne vaan on joulukuussa 1990 ilmestynyt Yön single, jolla ovat ensimmäistä kertaa mukana yhtyeen uudet jäsenet Jesu Hämäläinen, Frogley ja Mikko Kangasjärvi. B-puolen "Hohto" on Jussi Hakulisen ensimmäinen Yölle tekemä kappale sitten vuoden 1985. Single nousi Radio Ykkösen kokoamalla myyntilistalla sijalle 11.
Sangina Baidya
Sangina Baidya (s. 29. joulukuuta 1974 Kathmandu) on nepalilainen taekwondoin. Hän edusti kathmandulaista Central Dojang -seuraa.
Baidya sai Aasian-mestaruuskilpailuissa pronssia alle 51 kg:n sarjassa Hongkongissa 2000. Hän hävisi Ateenan olympialaisten 2004 alle 49 kg:n painoluokan ensimmäisessä ottelussaan sarjan lopulliselle voittajalle, taiwanilaiselle Chen Shih-hsinille. Keräilyottelussaan hän hävisi kolumbialaiselle Gladys Moralle sijoittuen seitsemänneksi. Kyseessä on toisen taekwondoinin Deepak Bistan suorituksen ohella kaikkien aikojen paras nepalilaisen urheilijan sijoitus olympialaisissa.
Suining
Suining () on prefektuuritason kaupunki Kiinan kansantasavallan Sichuanin maakunnassa, 147 kilometriä Chengdusta itään ja 146 kilometriä Chongqingista luoteeseen. Kaupunki sijaitsee Jangtsejoen Chongqingiin laskevan sivuhaaran, Jialingjoen (Jialingjiang) vesistön Fujoen varrella.
Arkeologisten löytöjen perusteella Suiningin seudulla on ollut ihmisasutusta jo 10 000 eaa. Suining on ollut usealla eri nimellä prefektuurin, piirikunnan, maakunnan, alueen tai muun hallintoalueen keskus jo vuosisatojen ajan. Nykyinen Suiningin prefektuuritason kaupunki muodostettiin vuonna 1985. Suiningissa on esimerkiksi tekstiili-, elintarvike- ja kemian teollisuutta sekä koneenrakennusta.
Vuonna 2010 Suiningin väkiluku oli 3,25 miljoonaa, joista varsinaisessa kaupungissa asui 1,30 miljoonaa. Piirikuntatasolla Suining jakautuu kahteen kaupunkipiiriin ja kolmeen piirikuntaan seuraavasti: