hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Pola (Parfinon piiri)
Pola () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Parfinon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Polajoen varrella 12 kilometriä Parfinosta itään. Taajamassa on 2 300 ja kunnassa 3 500 asukasta (vuonna 2009).
Polan kunnan pinta-ala on 762,32 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Parfinon piirin Fedorkovon kuntaan, idässä ja kaakossa Demjanskin piiriin sekä lounaassa Staraja Russan piiriin. Pinta-alasta 71,2 % on metsää ja 23,3 % maatalousmaata.
Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 46 kylää: Baryšovo, Beglovo, Berezka, Bolšaja Obša, Bolšije Lovasitsy, Bolšije Rogi, Bolšoi Zahod, Bolšoje Jablonovo, Bolšoje Ladyškino, Bolšoje Stepanovo, Borki, Bytškovo, Dubki, Dvorets, Gorodok, Jartsevo, Kljutši, Košeljovo, Kozino, Kuzminskoje, Lebedskoje, Lorinka, Malaja Obša, Maloje Jablonovo, Maloje Ladyškino, Maloje Stepanovo, Malyi Zahod, Malyje Lovasitsy, Naljutši, Novaja Derevnja, Požalejevo, Presljanka, Rjabtšikovo, Rosino, Seltso, Srednjaja Obša, Stantsija Beglovo, Štšetškovo, Toloknjanets, Topoljovo, Tšapovo, Turno, Vasiljevštšina, Vasilkovo, Vypolzovo ja Zamoška. Kylistä suurin on reilun 400 asukkaan Novaja Derevnja. Kymmenessä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1896 perustetusta rautatieasemasta. Vuosina 1927–1932 ja 1939–1963 se oli Polan piirin keskus.
Kunnan läpi kulkee Bologojen ja Dnon välinen rautatie (Polan ja Beglovon asemat). Polasta on maantieyhteys Parfinoon ja Staraja Russaan. Puolet työvoimasta työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (18,6 %), julkiset palvelut (17,7 %) ja rakentaminen (14,8 %).
Keskustaajaman palveluihin kuuluu keskikoulu, lasten taidekoulu, kulttuuritalo, kirjasto, käsityö- ja kansanperinnekeskus, piirisairaala, yleinen sauna, posti ja pankki. Seudulla on lukuisia muinaisia hautakumpuja sekä kaksi muinaislinnaa. Muita nähtävyyksiä ovat toisen maailmansodan muistomerkit.
Tampereen konservatorio
Tampereen konservatorio on toisen asteen ammatillista koulutusta sekä musiikin ja tanssin perusopetusta antava yksityinen oppilaitos Tampereen Pyynikinrinteellä. Konservatoriossa voi suorittaa ammatillisen perustutkinnon muusikon, musiikin teknologian tai tanssijan koulutusohjelmassa.
Riku Lehtopolku
Riku Lehtopolku (s. 1985 Ulvila) on suomalainen tanssija. Hän aloitti tanssiopinnot Liisa Nojosen tanssikoulussa 4-vuotiaana ja suoritti myöhemmin tanssialan perustutkinnon Tampereen konservatoriossa.
Vuodesta 2001 lähtien Lehtopolku on ollut kiinnitettynä Pori Dance Companyyn. Vierailevana tanssijana hän on toiminut muun muassa Suomen Kansallisbaletin, Kansallisoopperan, Skånes Dansteaterin sekä Oulun ja Lahden kaupunginteattereiden tuotannoissa.
Ulkomailla Lehtopolku on esiintynyt Ruotsin lisäksi Etelä-Koreassa, Venäjällä, Skotlannissa, Tanskassa sekä Vietnamissa ja Keski-Euroopan maissa.
Hän on myös ollut Jorma Uotisen assistenttina Kansallisbaletissa ja Tanskan kuninkaallisessa baletissa. Lisäksi Lehtopolku tekee opetustöitä Kansallisbaletissa sekä Kansallisteatterin balettikoulussa.
Margit Niininen
Helene Margaretha (Margit) Törnudd (o.s. "Niininen", 18. tammikuuta 1905 Turku – 14. tammikuuta 1993 Helsinki) oli Helsingin lastenhuoltotoimiston toimistopäällikkö, filosofian tohtori ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Törnuddin kasvattivanhemmat olivat kirjanpitäjä Johan Robert Niininen ja Alexandra Grönmark. Hän valmistui ylioppilaaksi 1923 ja filosofian kandidaatiksi 1930. Törnudd oli Helsingin kaupungin palveluksessa lastensuojelutyössä vuodesta 1939 alkaen. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1956. Väitöskirja käsitteli Helsingin lastensuojelulautakunnan huostaanottamien lasten huostaanottojen syitä, hoitomuotoja ja sekä lasten tulevaa sosiaalista selviytymistä. Törnudd jäi eläkkeelle lastenhuoltotoimiston toimistopäällikön tehtävästä vuonna 1968. Hän käytti lastensuojelutyössä saamiaan kokemuksia pohjana novellikokoelmissa "Ensamma ansikten" (1942) ja "Sin egen verklighet" (1949).
Niininen avioitui vuonna 1930 filosofian maisteri Allan Törnuddin (1889–1961) kanssa. Politiikan tutkija ja diplomaatti Klaus Törnudd (s. 1931) ja valtiotieteilijä Patrik Törnudd (1935–2015) ovat heidän lapsiaan.
Niininen istui yli kaksi vuotta vankilassa 1920-luvun lopussa. Hän ampui miehen Turun Vartiovuorenmäellä vuonna 1927, ja hänet tuomittiin syylliseksi alentuneesti syyntakeisena tehtyyn tahalliseen tappoon.
Nimellä "Margit Niininen":
Nimellä "Margit Törnudd":
Hietasimpukat
Hietasimpukat (Myidae) on Myoida-lahkoon kuuluva, merissä elävien erilaishampaisten simpukoiden heimo. Hietasimpukoiden heimoon luetaan seitsemän sukua ja viitisenkymmentä lajia. Suomen rannikoillakin Itämeressä esiintyy näistä hietasimpukka "Mya arenaria". Etelä-Itämeressä elää myös toinen laji, "Mya truncata".
Helvi Aunio
Helvi Raakel Aunio, o. s. "Heikkilä" (21. syyskuuta 1909 Elimäki – 22. tammikuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija.
Aunio opiskeli keskikoulun jälkeen laulua Sibelius-Akatemiassa ja näyttelijäntyötä Bertha Lindbergin Opistolassa. Hän näytteli Lohjan työväennäyttämöllä 1937–38, sitten Helsingin Työväenteatterissa vuoteen 1942 saakka. Aunio lauloi Suomalaisen Oopperan kuorossa 1942–47 ja toimi useiden harrastajateatteriryhmien ohjaajana 1950–60-luvuilla. Hän ohjasi kuunnelmia Yleisradioon ja lauloi operettituotannoissa.
Aunio esiintyi sivuosissa 30 suomalaisessa elokuvassa, ensimmäinen niistä oli "Herrat ovat herkkäuskoisia" 1939 ja viimeinen "Runoilija ja muusa" 1978.
Edit Vallinharju
Edith (tai Edit) Vilhelmiina Vallinharju (s. 28. syyskuuta 1906 Viitasaari) on suomalainen näytelmäkirjailija.
Antti Tuomento
Antti Valtteri Tuomento (s. 1968 Renko) on suomalainen sirkus- ja kuvataiteilija. Hän on Suomen tunnetuin nuorallakävelijä. Taiteessaan Tuomento on keskittynyt ympäristötaiteeseen.
Köyliöstä kotoisin oleva Tuomento aloitti nuorallakävelyn 13-vuotiaana. Kolme vuotta myöhemmin hän oli mukana ensimmäisellä kiertueellaan sirkuksen kanssa. Tuomento on esiintynyt muun muassa Sirkus Finlandiassa. Hän oli pitkään Suomen ainoa nuorallakävelijä. Tuomento on toiminut myös taikurina.
Hän on ylittänyt muun muassa kahdesti Imatrankosken, Kokemäenjoen Porin keskustan kohdalla sekä Lahden mäkimontun Salpausselän kisojen yhteydessä. Lisäksi Tuomento on ajanut Vilppulankosken ylitse moottoripyörällä nuoraa pitkin. Kalmarin Unionin 600-vuotisjuhlissa vuonna 1997 hän ylitti kaupungin keskustassa olevan kanaalin.
Antti Tuomennolla on kotipaikassaan Köyliön Tuiskulassa "Pelimanninmäki"-niminen taidematkailukohde. Se muodostuu erilaisista kierrätysmateriaaleista tehdyistä teoksista. Tuomennon öljyvärimaalauksia on ollut esillä muun muassa Keravan taidemuseossa. Hän on esiintynyt myös pienessä roolissa Pirjo Honkasalon elokuvassa Tulennielijä vuonna 1998.
John Nunn (soutaja)
John Hamann Nunn (s. 12. lokakuuta 1942 Terre Haute) on yhdysvaltalainen entinen soutaja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Detroit Boat Clubia.
Nunn opiskeli Cornellin yliopistossa ja sousi jo ollessaan siellä, mutta hänen uransa puhkesi kukkaan vasta yliopistoaikojen jälkeen. Hän voitti vuonna 1967 maansa mestaruuden yksiköissä ja sai samassa lajissa hopeaa Pan-Amerikan kisoissa kyseisenä vuonna. Nunn kilpaili Bill Maherin kanssa Méxicon olympialaisissa 1968 pariairokaksikoissa, joissa he voittivat pronssia, ja Nunn sai myöhemmin lajista pronssia Thomas McKibbonin kanssa Pan-Amerikan kisoissa.
Nunn perusti soutu-uransa jälkeen yrityksen, joka myi avaruusteollisuudelle työstettyjä metalleja.
Piikkikrotti
Piikkikrotti ("Centrophryne spinulosa") on krottikaloihin kuuluva laji, jota tavataan lämpimien valtamerien syvistä vesistä. Se on ainoa laji piikkikrottien heimossa ("Centrophrynidae").
Piikkikrotin sukupuolet eroavat kooltaan toisistaan huomattavasti. Naaras voi saavuttaa 23 cm:n pituuden koiraan jäädessä tyypillisesti korkeintaan 1,3–1,6 cm pitkäksi. Koiras elää aikuisena kiinnittyneenä naaraaseen, mutta ei kuitenkaan naaraan loisena. Naaras on ruumiinrakenteeltaan pitkulainen ja pää on kookas. Etumaisen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoa tuottava elin, jolla kala huokuttelee saaliinsa. Lajin selkä- ja peräevät ovat lyhyehköt ja pehmeät. Piikkikrottikoiraan ja poikasten tyypillinen piirre on kurkun säie. Toisin kuin monilla muilla kaloilla, piikkikrottinaaraalla on vain yksi munasarja. Piikkirkottien ihossa on pieniä piikkejä ja kala on väriltään punainen tai musta.
Piikkikrottia tavataan lämpimistä vesistä Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät meso- ja bathypelagisessa kerroksessa yleensä yksittäin.
Sorja (rakennus)
Sorja on Tampereen kaupungin omistama ja Tampereen Kesäsiirtolayhdistys ry:n hallinnoma Rautaveden rannalla Sastamalan kaupungissa Karkun kylässä sijaitseva rakennus. Se on alun perin valmistunut piirilääkärin asunnoksi ja on sittemmin toiminut lottaopistona ja nykyisin kesäsiirtolana. Sorjan rakennutti piirilääkäri Otto Meurman vuonna 1907. Otto Meurman oli Agathon Meurmanin poika.
Alkuaikoina Meurmanit pitivät kesäisin Sorjalla lepokotia, ilmeisesti kattaakseen rakennuksesta aiheutuneita kuluja. Sinne tuli enimmäkseen vanhempia säätyläisrouvia. Otto Meurmanin 1929 tapahtuneen kuoleman jälkeen Aina-vaimo ja Heikki-poika muuttivat Helsinkiin. Tällöin Sorja jäi Yrjö-pojan kesänviettopaikaksi. Kesämajaa vuokrattiin edelleen vieraille. Talvisodan aikana Sorjalla oli lyhyen aikaa evakkoja.
Sotiemme aikaan Sorja vuokrattiin Lotta Svärd -järjestön käyttöön ja tunnettiin nimellä Karkun siirtolottakoti. Syksyllä 1940 Otto Meurmanin perikunnan kannalta ei tuntunut mahdolliselta toteuttaa lottien vaatimia kunnostuksia, mm. keskuslämmityksen asentamista. Tällöin Lotta Svärdin keskusjohtokunta, Porin piirijohtokunta ja Satakunnan paikallisosastot ostivat Sorjan kurssitarkoitukseen. Vuosina 1941-44 Sorja toimi järjestön toisena lottaopistona Syvärannan ohella. Pääasiassa Sorjalla järjestettiin viestialan koulutusta. Vuonna 1944 Sorja päätyi lottien perilliselle, Suomen Naisten Huoltosäätiölle ja toimi toipilaskotina vähävaraisille ja varattomille lotille.
Vuonna 1952 Sorja myytiin Tampereen kaupungille kesäsiirtolatoimintaa varten. Kaupunki kunnosti tilan ja vuokrasi sen Tampereen Kansakoululasten Kesäsiirtolayhdistykselle. Vuonna 1959 Sorja siirtyi takaisin kaupungin hallintaan, koska uusi kansakoululaki teki kesäsiirtolatoiminnasta kuntien velvollisuuden. 1990-luvun alussa ympyrä sulkeutui, kun Tampereen Kesäsiirtolayhdistys alkoi järjestää toimintaa. Ensimmäinen leiri 1992 mahdollistui keräyksen avulla. 1993 kaupunki lopetti oman kesäsiirtolatoiminnan ja vuokrasi Sorjan järjestölle. Kesäsiirtolatoiminta Sorjalla jatkuu edelleen.
Klovaharun
Klovaharun (myös Klovharu tai Haru) on saari ulkosaaristossa Pellingin edustalla Porvoossa.
Pieni, kallioinen luoto oli kolmekymmentä vuotta kirjailija Tove Janssonin ja hänen kumppaninsa graafikko Tuulikki Pietilän kesäpaikkana. Aiemmin Jansson ja hänen perheensä olivat viettäneet kesiään läheisellä Bredskärillä, mutta kesäasutuksen lisääntyessä ympärillä syntyi tarve löytää rauhallisempi paikka. Saareen rakennettiin vuonna 1964 mökki, jossa Jansson ja Pietilä viettivät kesiään aina vuoteen 1992. Mökin suunnittelivat Tuulikki Pietilän veli Reima Pietilä ja tämän puoliso Raili Pietilä, jotka olivat kuuluisa arkkitehtipariskunta. Mökin alla sijaitsee pieni sauna. Tove Jansson lahjoitti mökin vuonna 1995 Pellingin kotiseutuyhdistykselle, joka vuokraa sitä kesäisin ylläpitokustannusten kattamiseksi. Itse Klovaharunin saari ei ollut Janssonin omistuksessa, vaan se kuuluu Österbyn ja Söderbyn kylien yhteismaihin.
Saaresta kerrotaan Janssonin ja Pietilän vuonna 1996 ilmestyneessä kirjassa "Haru, eräs saari".
Bufo (yritys)
Oy Bufo Ab on vuonna 2007 perustettu elokuvatuotantoyhtiö, joka on tuottanut useita pitkiä fiktio- ja dokumenttielokuvia.
Bufon tuotantoja ovat muun muassa Zaida Bergrothin ohjaama "Hyvä poika", Jörn Donnerin "Kuulustelu" ja Pirjo Honkasalon "Betoniyö".
The Last One for Life
The Last One for Life on suomalaisen sinfonisen death metalin yhtyeen Eternal Tears of Sorrowin single. Se on julkaistu vuonna 2001.
Mut hei
Mut hei on suomalaisen heavy metal -yhtyeen Waltarin toinen EP-levy. Se on julkaistu vuonna 1990 levymerkillä Stupido Records.
Valfrid
Valfrid tai Walfrid on alun perin saksalainen miehen etunimi. Nimen muinaissaksalainen alkumuoto "Walefried" merkitsee "taistelutantereen turvaa".
Suomessa nimi Valfrid on Väestörekisterikeskuksen tietojen
mukaan annettu vuoden 2009 loppuun mennessä 4141 henkilölle. Nimen muunnoksina ovat Suomessa käytössä Vallu ja Valle, Pohjanmaalla mös Valfriiti ja Friiti.
Avala-torni
Avala-torni () on 204,5 metriä korkea televisio- ja radiotorni Serbiassa. Avala-torni sijaitsee Avala-vuoren päällä Belgradin kaupungissa Serbiassa. Alkuperäinen torni valmistui vuonna 1965, mutta se tuhoutui Naton joukkojen pommitaessa kaupunkia vuonna 1999 Kosovon sodan aikana. Tornin jälleenrakentaminen aloitettiin 21.12.2006 ja se valmistui 21.4.2010. Avala-torni on Serbian korkein torni.
Tornin suunnitelivat arkkitehdit Uglješa Bogdanović ja Slobodan Janjić. Alkuperäisen tornin rakentaminen aloitettiin vuonna 1961 ja se valmistui vuonna 1965. Alkuperäinen torni oli 202,87 metriä korkea kun taas uusi torni on 204,5 metriä korkea.
Betoniyö (elokuva)
Betoniyö on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut Pirjo Honkasalon ohjaama draamaelokuva. Se on elokuvatuotantoyhtiö Bufon tuottama ja se perustuu Pirkko Saision samannimiseen romaaniin vuodelta 1981.
Elokuvan maailmanensi-ilta oli Toronton elokuvajuhlilla 7. syyskuuta 2013. Suomessa sen ensiesitys oli Rakkautta ja anarkiaa -festivaaleilla 22. syyskuuta 2013. Teatterilevitykseen elokuva tuli 1. marraskuuta 2013. Sitä on esitetty lukuisilla elokuvajuhlilla.
"Betoniyö" valittiin syyskuussa 2014 Suomen ehdokkaaksi parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon kategoriaan. Se ei kuitenkaan päässyt listalle, jolta vieraskielisen elokuvan Oscarin saaja valitaan.
Betoniyö kertoo kahdesta veljeksestä ja yhdestä vuorokaudesta Helsingissä. Vanhempi veli on lähdössä kärsimään vankeusrangaistustaan ja viettää viimeiset hetkensä vapaana 14-vuotiaan pikkuveljensä kanssa. Suomen elokuvasäätiön mukaan "rohkea ja analyyttinen kaupunkielokuva kertoo unenomaisen tarinan hauraasta mielestä ja viattomuuden kadottamisesta."
Elokuvan tuottivat Bufolle Misha Jaari ja Mark Lwoff. Elokuvan yhteistuottajia olivat ruotsalainen Plattform Produktion ja tanskalainen Magic Hour Films.
Elokuvaa rahoittivat Suomen elokuvasäätiö (800 000 eurolla), Yleisradio, Nordisk Film & TV Fond, Svenska Filminstitutet, Det Danske Filminstitut ja Danske Radio. Elokuvan levityksestä Suomessa vastasi Cinema Mondo.
Betoniyö sai kuusi Jussi-palkintoa: elokuva, ohjaus, äänisuunnittelu, leikkaus, lavastus ja kuvaus.
Elokuva oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon saajaksi.
Gibraltarpedia
Gibraltarpedia on Gibraltarin ja sen lähialueiden rakennusten, henkilöiden, eläinten ja kasvien kattamiseen Wikipediassa tähtäävä projekti, joka aloitettiin heinäkuussa 2012. Projekti pohjautuu aiemmin toteutettuun saman tyyliseen projektiin Monmouthpedia, jossa katettiin walesilaiseen Monmouthin kaupunkiin liittyneitä artikkeleita. Projekti herätti kiinnostusta, mutta myös kritiikkiä mediassa. Kritiikki kohdistui Wikimedia UK:n eli Yhdistyneen kuningaskunnan Wikimedian entisen hallituksen jäsenen vastaanottamiin palkkioihin projektiin liittyen.
Gibraltarpedian tarkoituksena on kattaa Gibraltariin ja sen lähialueisiin Espanjassa ja Marokossa liittyviä aiheita Wikipediassa. Projektia tekemässä on vapaaehtoisten lisäksi Gibraltarin hallinto, Gibraltarin museo ja turismilautakunta. Alkuperäisen idean projektista sai Tyson Lee Holmes, joka kuultuaan Monmouthpediasta uskoi samanlaisen projektin olevan hyödyllinen Gibraltarille. Hän otti yhteyttä Gibraltarin museon Stewart Finlaysoniin, joka puolestaan otti edelleen yhteyttä Wikimedian Yhdistyneen kuningaskunnan osastoon. Monmouthpedian alullepanijat kutsuttiin Gibraltarille keskustelemaan projektista. Gibraltarilla projekti nähtiin keinona tukea alueen turismia ja Gibraltarin turismista vastaava ministeri Neil Costa järjesti muun muassa kiertoja historiallisissa kohteissa Wikipediasta kutsutuille henkilöille. Gibraltar solmi myös sopimuksen konsultaatiosta Wikimedian jäsen Roger Bamkinin kanssa konsultaatiosta QR-koodien käytöstä ja projektiin osallistuvien neuvonnasta. QR-koodeja on tarkoitus laittaa esille Gibraltarilla, jolloin älypuhelinten käyttäjät voivat paikanpäällä lukea koodin ja päästä paikkaa tai asiaa koskevaan Wikipedia-artikkeliin omalla kielellään.
Gibraltarpedian projektiin osallistuvat Wikipedian käyttäjät saavat pisteitä uusista artikkeleista, hyviksi tai suositelluiksi arvioiduista artikkeleista ja kuvien lisäämisestä Wikipedia Commonsiin. Pisteitä saa myös "Tiesitkö että..." listalle päässeistä artikkeleista. Projekti jakaa palkintoja käyttäjien keräämien pisteiden perusteella. Pääpalkinto on matka Gibraltarille, jonka lisäksi jaetaan useita pienempiä palkintoja. BBC:n artikkelin mukaan projektiin osallistuvat tuottivat noin 20 uutta artikkelia päivittäin useilla eri kielillä.
Projekti herätti kritiikkiä ensin Wikipedian yhteisön sisällä ja sitten myös mediassa kun Bamkinia syytettiin "Tiesitkö, että..." toiminnon väärinkäytöstä asiakkaidensa hyväksi. Fox Newsin mukaan Gibraltar oli saanut toiminnan seurauksena satoja miljoonia artikkelien lukukertoja. Asiaa käsiteltiin myöhemmin myös muun muassa Forbesissa, Le Mondessa, The Daily Telegraphissa ja Helsingin Sanomissa. Jimmy Wales otti kantaa asiaan sanomalla, että Wikipedian virallisissa toimissa toimivan henkilön on vastuutonta ottaa asiakkailta rahaa paremman näkyvyyden saamiseksi Wikipediassa. Bamkin itse kiisti muokanneensa Wikipediaa maksua vastaan. Hän kuitenkin erosi tehtävistään Wikimediassa syyskuussa 2012. Myös Gibraltar kiisti maksaneensa Bamkinille Gibraltarin näkyvyyden kohottamisesta Wikipediassa.
Tripartite-luokka
Tripartite-luokka on Ranskan, Alankomaiden ja Belgian yhdessä suunnittelema miinantorjunta-alusluokka, jonka suunnittelun lähtökohtana käytettiin Ranskan merivoimien Circé-luokkaa. Sopimukseen sisältyi, että kukin maa valmistaisi omien alustensa suunnitelman mukaisen rungon. Ranska toimitti kaikkiin aluksiin miinantorjuntajärjestelmät sekä elektroniikan, Alankomaat voimansiirtojärjestelmän koneistoineen ja Belgia miinantorjuntajärjestelmien koneistot sekä sähkön tuottamiseen tarvittavat laitteet.
Runko, kansi ja laipiot muodostavat yhden kokonaisuuden, jonka seinämän paksuus vaihtelee kahdestakymmenestä neljäänkymmeneen millimetriin. Rakenne on jäykistetty trapetsirakentein ja kiinnitykset on tehty lasikuitunastoin. Vahvisteena on käytetty teräsrakeita. Voimansiirto vastaa Circé-luokan voimansiirtoa, johon on lisätty keulaan suihkumoottorit. Keulan ohjauksella on saatu lisää hallittavuutta miinantorjunnan aikana. Sähköiset aktiiviset peräsimien ja keulasuihkujen voimanlähteenä on kolme Astazou IVB kaasuturbiinikonetta, joista kukin tuottaa 150 kilowattia. Neljäs dieselgeneraatroti tuottaa 160 kW, mikä toimii risteilymoottorina sekä sähkön tuottoon aluksella. Aluksen pääakseli pyörittää viisilapaista CP-potkuria.
Miinantorjuntakaikuluotain DURM 21B on pienempi ja tehokkaampi kuin edeltäjänsä ja se kykenee havaitsemaan miinan 80 metrin syvyydestä. Kaikuluotain voidaan nostaa rungon sisään ajon aikana. Alusten varsinainen raivauskyky on heikohko ja niille on asennettu ainoastaan kevyt torjuntakalusto.
Ranskan laivasto oli tarkoitus tilata 15 Éridan-luokan alusta, mutta määrä pienennettiin budjettisyistä kymmeneen.
Belgia tilasi kymmenen Aster-luokan alusta. Belgialla oli aluksi ongelmia runkojen valmistamisessa ja tilaukset siirrettiin helmikuussa 1981 Béliardilta.
Alankomaat tilasi 15 Alkmaar-luokan alusta.
Pakistan tilasi Ranskasta DCN:ltä kolme alusta tammikuussa 1992. Ranskan laivasto toimitti jo marraskuussa yhden aluksen "Munsifiksi" nimetyn "Sagittaren", jonka tilalle valmistettiin uusi Lorientin telakalla uusi samalla nimellä ja runkonumerolla. Toinen alus "Muhafiz" laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1995 Lorientin telakalta ja kolmas "Mahmood" valmistettiin Karachin laivastontelakalla DCN:n tuella.
Pesäpallon maailmancup 2012
Seitsemäs Pesäpallon maailmancup järjestettiin Australiassa Gold Coastissa 10.-13.10.2012. Turnaukseen osallistui pelaajia neljästä maasta. Saksasta ja Sveitsistä kuitenkin vain yksittäisiä pelaajia, jotka yhdistettiin australialaisten ja suomalaisten tuella Euroopan joukkueeksi. Ennen turnauksen alkua pelatussa krikettimaaottelussa Australia voitti Suomen 114-113.
Suomi voitti turnauksen kaikissa sarjoissa (miehet, naiset ja sekajoukkueet) ja Australia sai hopeaa. Turnauksen parhaina pelaajina palkittiin Australian Tanya Kankaanpää ja Luke Niemi sekä Suomen Kirsi Laine ja Kari Löytökorpi.
Suomen miesjoukkue: Sami Haapakoski, Tuomas Hautala, Henri Heinäheimo, Martti Holma, Teemu Kangasvieri, Sami Joukainen, Antti Kalenius, Juha Korhonen, Timo Lehto, Kari Löytökorpi, Jukka Marttala, Ossi Muurainen, Henri Puputti, Veli-Pekka Still ja Erno Tuomainen. Pelinjohtajina toimivat Löytökorpi ja Marttala.
Suomen naisjoukkue: Anne Aatola, Virpi Hukka, Eeva Kettunen, Minttu Koivunen, Marjut Korhonen, Eeva Kujanpää, Kirsi Laine, Essi Leppänen, Jaana Marjamäki, Sanna Marttala, Heli Pennanen, Petra Pihlström, Salla Puhakka ja Inga Ärnfors. Pelinjohtajina toimivat Satu Mikola ja Pirjo Mäkelä.
Syrjäytymisvaikutus
Syrjäytymisvaikutuksella tarkoitetaan ekspansiivisen finanssipolitiikan aiheuttamaa korkojen nousua, jolloin yksityinen kysyntä ja investoinnit supistuvat. Toisin sanoen, kun valtio lisää kulutusta, yksityiset investoinnit ja kulutus syrjäytyvät.
Muutokset finanssipolitiikassa siirtävät IS-käyrää, joka kuvaa tasapainoa hyödykemarkkinoilla. Ekspansiivinen finanssipolitiikka siirtää IS-käyrää oikealle kohdasta IS1 kohtaan IS2. Lisäksi, ekspansiivinen finanssipolitiikka siirtää reaalitulojen tasapainotilaa kohdasta Y1 kohtaan Y2 ja korkotasoja kohdasta i1 kohtaan i2. Korkotason pysyessä kohdassa i1, korkeammat valtion menot kasvattavat kokonaiskysyntää. Tämä kysynnän kasvun tulee näkyä tuotoksessa. Korkotason noustessa, reaalitulojen tasapainon on noustava valtion tulojen ja kertoimen (multiplier) tulon verran.
Jos korko i1 pysyy vakiona, hyödykemarkkinat ovat tasapainossa, niin että suunniteltuja menoja vastaa tuotos, mutta rahoitusmarkkinat eivät ole enää tasapainossa. Tulo lisääntyy, ja sen vuoksi rahan kysyntä lisääntyy. Koska kysyntää on ylenmäärin, korot kasvavat. Yritysten suunnitellut menot supistuvat korkeiden korkojen vuoksi ja siten kokonaiskysyntä supistuu. Tämän vuoksi tasapainotila on korkeammilla koroilla. Tämän vuoksi koron muutos ja sen vaikutus kokonaiskysyntään vaimentaa ekspansiivisen finanssipolitiikan ja valtion kulutuksen vaikutusta.Roger W. Spencer & William P. Yohe, 1970. «The 'Crowding Out' of Private Expenditures by Fiscal Policy Actions», Federal Reserve Bank of St. Louis "Review", October, pp. 12-24
Jenni Farley
Farley kävi Columbia Hight Schoolia East Greenbushissa, New Yorkissa. Hän on espanjalais-irlantilaista syntyperää. Ennen uraansa TV:ssä hän toimi lastenhoitajana.
Ennen Jersey Shorea Farley omisti graafisen suunnittelun yrityksen nimeltä Jenni Farley Desings Inc. Joulukuussa 2009 Farley esiintyi ensi kertaa Jersey Shoressa, jossa hän sekä seitsemän hänen kämppäkaveriaan viettivät kesän Seaside Heightsissa, New Jerseyssä. Toinen tuotantokausi kuvattiin Miamissa, Floridassa, ja kolmas tuotantokausi jälleen New Jerseyssä. Sarjan neljäs tuotantokausi kuvattiin Italian Firenzessä. Vaikka huhuttiin, etteivät sarjan tähdet kirjoittaisi uusia sopimuksia ennen kuin heidän palkkiotaan korotettaisiin, kaikki kahdeksan pääesiintyjää tekivät lopulta sopimuksen uuden kauden kuvaamisesta.
Farley julkisti mallistonsa "Filthy Couture" Las Vegasissa, Nevadassa muotinäytöksessä heinäkuussa 2010. Neljän toimintakuukauden jälkeen malliston myyminen lopetettiin lokakuussa 2010 uhkaavan tavaramerkkioikeussyytteen takia. Farley ilmoitti, ettei tuotemerkkiä lopetettaisi ja uusi mallisto julkistettaisiin. Huhtikuussa 2011 MTV ilmoitti tilanneensa kaksi Jersey Shoren spin-off-sarjaa, joista toisessa esiintyisivät Farley ja Nicole Polizzi. Ensimmäinen tuotantokausi sisältäisi 12 jaksoa. Vuonna 2010 Farley julkaisi kirjan nimeltä "The Rules According to JWOWW: Shore-Tested Secrets On Landing a Mint Guy, Staying Fresh To Death, and Kicking the Competition to the Curb". Hänet on parhaillaan haastettu oikeuteen hänen kuvattuaan useita jaksoja reality-ohjelmaansa asunnossaan, väitetysti ilman vuokraisäntänsä lupaa.
Vuonna 2012 Farley ja Nicole Polizzi, joka esiintyi myös Jersey Shoressa, esiintyivät 12-jaksoisessa spin-off-sarjassa nimeltä Snooki & JWoww, joka tuli ensi-iltaan MTV:llä 21. kesäkuuta 2012. Sarja kuvattiin kuuden viikon ajanjakson aikana kaksikerroksisella, entisellä paloasemalla lähellä Grove streetiä ja Mercer streetiä Jersey Cityssä, New Jerseyssä. Sarja seuraa Polizzin ja Farleyn muuttoa kämppäkavereiksi ja sitä on kuvailtu nykypäivän Laverne & Shirleyksi.
Lokakuussa 2011 JWoww julkaisi henkilökohtaisen sivustonsa JWOWW.com jakaakseen kunkin hetkiset kiinnostuksenkohteensa ja tarjotakseen vinkkejä faneilleen parisuhde-, kauneus- ja kuntoiluongelmiin.
Szczecin-Świnoujścien satama
Szczecin-Świnoujścien satama (, , LOCODE: PL SZZ ja PL SWI ) on Puolan länsirajan tuntumassa sijaitsevien Szczecinin ja Świnoujścien kaupunkien yhteinen, vuonna 1996 perustettu satamalaitos.
Itämeren äärellä sijaitseva Świnoujścien satama pystyy ottamaan vastaan aluksia, joiden syväys on enintään 13,2 metriä ja joiden pituus ei ylitä 270 metriä. Satamaan kuuluu Puolan suurin kuivabulkin käsittelytermiaali (erityisesti hiiltä ja rautamalmia) sekä lauttaterminaali. Kaupunki toimi jo 1700-luvun puolivälissä Szczecinin (tuolloin Stettin) ulkosatamana.
Mereltä 65 kilometriä sisämaahan päin sijaitsevaan Szczecinin satamaan saavat tulla syväykseltään korkeintaan 9,15-metriset ja pituudeltaan 215-metriset alukset. Satama on yleissatama.
Szczecinin syväsatama-alueen Itämeren-puoleiselle rannalle rakennettiin uusi aallonmurtaja ja sen suojaan aluksi suuruudeltaan 2,5 miljardin kuutiometrin (bmc) vuosikapasiteettiin kykenevä LNG-terminaalia. Vuonna 2017 uutisoitiin tarpeesta kasvattaa tämän sataman tällöin jo 5,0 miljardin kuutiometrin LNG-vuosikapasiteettia edelleen 7,5 miljardiin kuutiometriin. Esimerkiksi Puolan valtion kontrolloima maakaasuyhtiö PGNiG oli suunnitellut tuovansa jatkossa Qatarista 2,9 miljardia kuutiometriä nesteytettyä maakaasua vuosittain sataman kautta. Maakaasuyhtiö oli käynyt keskusteluja myös Yhdysvalloista tuotavan LNG:n määrän lisäämiseseksi.
Sekä Świnoujścien että Szczecinin satama-alueilla on erilliset vapaa-alueet EU:n tullialueen ulkopuolista varastointia ja liiketoimintaa varten.
Vuonna 2011 satama oli rahtitonneissa mitattuna Puolan toiseksi suurin satama Gdańskin sataman jälkeen, konttirahtitonnien osalta 3. suurin Gdynian sataman jälkeen.
Szczecin-Świnoujścien sataman vuosittainen rahtimäärä:
City Boy
City Boy on norjalaisen Donkeyboy-yhtyeen toiselta studioalbumilta, "Silver Moonilta" julkaistu elektro-pop -single. Single julkaistiin 29. marraskuuta 2011. Single on yltänyt Tanskassa ja Norjassa singlelistan 1. sijalle.
Postdoc
Postdoc on akateemisen uran vaihe, jossa tehdään väitöskirjan jälkeisiä jatko-opintoja (). Tyypillisesti postdoc-vaihe ajoittuu alle viisi vuotta tohtorin tutkinnon suorittamisen jälkeen. Tyypillisesti niitä lähdetään tekemään muuhun korkeakouluun kuin siihen, jossa oma tutkinto on suoritettu. Postdoc-vaiheessa uransa alussa oleva tohtori tekee tutkimusta joko melko itsenäisesti tai vanhemman tutkijan opastuksessa kehittäen oman alansa ammattitaitoa. Postdoc-vaihe voidaan rahoittaa isäntälaitoksen maksamalla palkalla, säätiöiden tai muiden vastaavien tahojen maksamalla apurahalla tai tutkimuksesta hyöytyvän tahon sponsoroinnilla.
Kaunis turhuus
Kaunis turhuus on suomalaisen Puolikuu-yhtyeen seitsemäs, vuonna 1997 ilmestynyt studioalbumi. Tuottaja on Esa Kaartamo ja levy-yhtiö PolyGram Finland Oy.
Albumin musiikki on enimmäkseen konerytmien tahdittamaa melodista ja tanssittavaa poppia sekä "perinteisempää" kitararockia. Mukana on myös kaksi hitaampaa kappaletta.
Kansitekstissä yhtye lupaa palata osassa "Sinisilmä".
Kari Pesonen on tehnyt kaikki laulut. Sovituksista vastaavat Esa Kaartamo ja Puolikuu, paitsi kappaleilla A1, A5 ja B6 edellisten lisäksi myös Hannu Korkeamäki.
"Kuin varkaat" -kappaleen taustaa LP-levyltä "Exotic Moods for the Swinging Lovers" on käytetty Copacabana Records Inc:n ystävällisellä luvalla.
Edellä mainitun lisäksi albumin toinen hidas kappale on "Tahdon sut mun elämään".
"Kuu Ristinummen yllä" ja "Kaunis maailma" ovat kitararockia. Niillä on mukana myös rumpali.
"Pikkumetsään" poikkeaa sanoitukseltaan albumin muista ihmissuhdelauluista siinä suhteessa, että se viittaa lapsuusaikaan.sekäEsa Pulliaista kiitetään sitarista, jota kuullaan kappaleella "Ethän mene vielä".Albumin tuottamista ovat tukeneet Boot Factory Suutari Pekka Lahti ja Jack&Jones Unlimited.
Wolter Westerholm
Wolter Lennart Westerholm (27. kesäkuuta 1908 Helsinki – 31. joulukuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän sai vuorineuvoksen arvonimen vuonna 1961. Hän oli koulutukseltaan diplomi-insinööri ja toimi useiden yritysten toimitusjohtajana: Wärtsilä-Selluloosa 1951–1953, Äänekoski 1953–1957, Metsäliiton Selluloosa vuodesta 1957 ja Metsäliiton Paperi vuodesta 1962.
Kuhmujäkälä
Kuhmujäkälä ("Lasallia pustulata") on isokokoiseksi kasvava lehtimäinen jäkälä. Se kuuluu kuhmujäkälien sukuun. Kuhmujäkälän kilpimäiset sekovarret muodostavat usein laajoja tiheitä ryhmiä. Jäkälän yläpintaa peitää suuret rakkulamaiset pullistumat ja ryhmittäin tummat ja haarovat isidiot. Yläpinnan väri vaihtelee harmaanruskeasta harmaaseen ja tummanruskeaan, kuivana vaaleampi. Alapinta on harmaanruskea tai mustanruskea ja syvien kuoppien kuvioima. Kuhmujäkälää esiintyy Suomessa etelärannikolta Keski-Suomeen asti. Se kasvaa ainakin ajoittain kosteilla jyrkänteillä ja saariston rantakallioilla.
Torsten Westerlund
Karl Torsten Westerlund (27. heinäkuuta 1888 Oulu – 6. maaliskuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle myönnettiin 1948 vuorineuvoksen arvonimi.
Nuorena hän tutustui yritystoimintaan Ruotsissa Karlstads Mekaniska Verkstadissa, ja aika siellä teki häneen pysyvän vaikutuksen. Hän oli Suomen Gummitehtaan apulaisjohtaja 1925–1930 ja toimitusjohtaja 1930–1958. Hän toimi myös Nokian ja Suomen Kaapelitehtaan johtokunnissa 1930-luvulta alkaen.
Hänen isänsä oli musiikkikaupan perustaja R. E. Westerlund. Hänen poikansa oli Suomen Kaapelitehdas Oy:n ja vuodesta 1967 Oy Nokia Ab:n toimitusjohtaja Björn Westerlund.
Wilhelm Westerlund
Wilhelm Westerlund (1844–1921) oli suomalainen lääkäri. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1873. Hän oli Tyrvään piirin piirilääkäri 1876–1883, Loviisassa 1883–1889, Tammelassa 1889–1901 ja Tampereella 1901–1906. Sen jälkeen hän oli lääkintöneuvos Lääkintöhallituksessa vuosina 1906–1911. Hän julkaisi tilastollisia lääketieteellisiä tutkimuksia eri aloilta sekä Suomen Tiedeseuran Fennia-sarjassa julkaisun "Studier i Finlands antropologi" (6 osaa, 1900–1913. Hänen antropologisia mittauksiaan pidetään uuraauurtavina.
Erik af Wetterstedt
Erik af Wetterstedt (1736–1822) oli ruotsalainen virkamies. Hänet nimitettiin Suomen maanmittauskonttorin johtajaksi 1771, ja vuodesta 1777 hän oli koko Ruotsin maanmittauskonttorin ylijohtaja. Hän oli Kustaa III:n mukana tämän Suomen-matkalla, oli mukana laatimassa suunnitelmia Suomen hallinnolliseksi jaoksi ja osallistui Suomen maatalouden kehittämiseen. Uppsalan läänin maaherra hänestä tuli 1794 ja yleisten asiain valmistelukunnan jäsen. Hänestä tuli kreivi 1806, ja presidentin arvonimen hän sai 1817.
Hänen poikansa oli hovikansleri, ulkoministeri Gustaf af Wetterstedt.
Seth Wichmann
Seth Edvin Wichmann (25. tammikuuta 1885 Pyhäjoki – 23. heinäkuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston naistentauti- ja synnytysopin dosentti 1916–1924 ja professori vuodesta 1924. Duodecim-seuran Acta-sarjan päätoimittaja hän oli 1919–1938. Hän suunnitteli niin sanotun Wichmannin pihdin ("forceps fennica"). Wichmannin puoliso oli toimistopäällikkö Gertrud Johanna Lönnroth (1896–1993), ja myös heidän pojastaan Karri Kristian Wichmannista (s. 1926) tuli lääkäri ja professori.
Sigrid Wickström-Paaer
Sigrid Wickström-Paaer (1885–1923) oli suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän opiskeli ensin Taideteollisuuskeskuskoulussa ja sitten Düsseldorfissa 1905–1907 sekä muualla Euroopassa lyhyempiä aikoja. Aluksi hänen alaansa oli keramiikka ja ensimmäisenä Suomessa batiikki. Hänen tunnetuin kuvakudoksensa on "Kehrääjät" (1912–1913). Hänen puolisonsa oli taiteilija Germund Paaer.
Alli Wiherheimo
Alli Oivikki Wiherheimo (vuoteen 1906 "Grönhag"; 27. maaliskuuta 1895 Helsinki – 15. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli "Kotilieden" toimittaja ja päätoimittaja 1922–1963. Hän oli filosofian maisteri ja sai opetusneuvoksen arvonimen 1963. Hän oli Suomen Naisten Kansallisliiton puheenjohtaja 1937–1938 ja Suomen Akateemisten Naisten Liiton puheenjohtaja 1938–1945.
Alli Wiherheimon veli oli ministeri T. A. Wiherheimo.
Jenny Wihuri
Jenny Wihuri o.s. "Mäkelä", (1884–1943) oli suomalainen lahjoittaja. Hän perusti vuonna 1942 miehensä merenkulkuneuvos Antti Wihurin kanssa Jenny ja Antti Wihurin rahaston. Ennen avioliittoa hän oli perustanut sisarensa kanssa menestyvän sekatavarakaupan, josta hän kuitenkin avioiduttuaan luopui.
Hänen mukaansa on nimetty Suomen Meripelastusseuran pelastusristeilijä "Jenny Wihuri".
Eero Viima
Eero Jalmari Viima (12. elokuuta 1907 Kisko – 6. marraskuuta 1982 Helsinki) oli Tukkukauppojen Oy:n pääjohtaja 1954–1972. Hän oli koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja sai vuorineuvoksen arvonimen 1960. Ennen pääjohtajakauttaan hän työskenteli yrityksessä konttoripäällikkönä 1942–1954.
Munakokkeli
Munakokkeli on munista valmistettu ruokalaji.
Munakokkeli valmistetaan rikotuista munista, jotka sekoitetaan maidon tai kerman kanssa. Seos kypsennetään rasvassa kattilassa tai paistinpannulla.
Eduard Wiiralt
Eduard Wiiralt (1898–1954) oli virolainen graafikko. Hän asui Pariisissa 1925–1939 ja uudestaan vuodesta 1949 asuttuaan Ruotsissa pakolaisena 1945–1949. Hän oli uransa alussa ekspressionisti, ja aihepiiri oli uskonnollista, kirjallissymbolistista ja eroottista, myöhemmin hän teki luonnonaiheita ja eläinkuvia.
Arved Viirlaid
Arved Viirlaid (11. huhtikuuta 1922 − 21. kesäkuuta 2015) oli virolainen kirjailija. Hän pakeni 1943 Suomeen ja osallistui jatkosotaan. Myöhemmin hän siirtyi ensin Ruotsiin ja Englantiin, sittemmin Kanadaan.
Johan Henrik Wijkman
Johan Henrik Wijkman (myös "Juhana Henrik Vijkman", noin 1698 Porvoo – 7. syyskuuta 1751 Tukholma) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja valtiopäiväedustaja. Wijkman oli yhteistyössä Venäjän kanssa ja pyrki kaatamaan Ruotsia hallineen hattupuolueen hallituksen. Hänet vangittiin maanpetoksen takia ja mestattiin.
Wijkmanin vanhemmat olivat Porvoon pormestari Jakob Wickmannus, myöhemmin Wijkman (k. 1728) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Anna Elisabet Gottsman. Wijkman seurasi tuomaria käräjillä 1715 ja hän oli Turun hovioikeuden auskultanttina 1720.
Wijkman toimi kamarikollegion ylimääräisenä virkamiehenä vuodesta 1720, Kyminkartanon ja Lappeen tuomiokunnan tuomarin apulaisena vuonna 1722 sekä vuodesta 1722 lähtien Turun hovioikeuden asianajajana. Hän oli Raahen pormestarina vuodesta 1729 ja viimeksi hän oli Pien-Savon tuomiokunnan tuomarina 1740–1751. Wijkman oli myös Raahen pormestarina ollessaan valtiopäivämiehenä vuosien 1731 ja 1738–1739 valtiopäivillä.
Wijkman pakeni sotaa Ruotsiin 1741, mutta palasi Suomeen tuomarinvirkaan 1743. Kun hänet oli ilmiannettu epäsäännöllisestä elämästä ja omavaltaisesta käytöksestä, hän pakeni 1748 Venäjälle tutkinnan vielä ollessa meneillään, mutta palasi Suomeen 1749. Kruunu takavarikoi hänen omaisuutensa, jolloin hän värväytyi Tukholmassa ollessaan rahapulassa Venäjän asiamieheksi Suomessa 1750. Hänet paljastettiin ja vangittiin 1751, tuomittiin valtiopetoksesta 12.8.1751 kuolemaan ja mestattiin Tukholmassa 7.9.1751.
Wijkman oli naimisissa Kristina Elisabet von Ackernin kanssa.
K. B. Wiklund
Karl Bernhard Wiklund (1868–1934) oli ruotsalainen Lapin-tutkija ja Uppsalan yliopiston suomalais-ugrilaisten kielten professori 1905–1933. Hänen arkistonsa on Uppsalan yliopistonkirjastossa. Ruotsin valtionarkistossa on hänen lapinkyliä koskeva jäljennöskokoelmansa.
Hän toimitti yhdessä E. N. Setälän kanssa teossarjan "Suomen kielen muistomerkkejä" ensimmäisen osan.
Anders Gabriel Wikman
Anders Gabriel Wikman (13. toukokuuta 1788 Marttila – 27. maaliskuuta 1876 Längelmäki) oli suomalainen pappi. Hän laati 1830-luvulla ensimmäisen laajan ruotsalais-suomalaisen sanakirjan. Kirjassa on runsaasti aineistoa muun muassa suomen murteista. Teos jäi aikanaan julkaisematta.
Karl Robert Villehard Wikman
Karl Robert Villehard (Ville) Wikman (20. toukokuuta 1886 Vaasa – 14. toukokuuta 1975 Turku) oli suomalainen kansatieteilijä ja sosiologi. Hän oli Åbo akademin pohjoismaisen etnologian ylimääräinen professori 1942–1955 . Hänen tutkimuskohteenaan oli muun muassa nuorison seurustelu ennen avioliittoa. Wikman oli myös Svenska litteratursällskapet i Finlandin arkiston amanuenssi 1915–1918 ja kansanrunousarkiston johtaja 1918–1927 sekä alan ruotsinkielisten julkaisusarjojen päätoimittaja 1918–1924. Hän oli Ruotsalaisen kansanpuolueen keskustoimikunnan jäsen 1920–1927 ja 1934–1946.
Matias Wilhelm Wikström
Matias Wilhelm Wikström (1804–1835) oli suomalainen pappi ja suomen kielen kieliopin laatija. Hän oli Mustasaaren ja Vaasan kaupungin kirkkoherran apulainen 1826–1831, Vaasan lääninvankilan ja -sairaalan saarnaaja 1831–1834, venäjän kielen sijaisopettaja Vaasan koulussa 1829–1834 ja Porissa 1834–1835. Kun suomen kieli tuli Vaasan yksityisessä oppikoulussa oppiaineeksi, Wikström laati suomen kieliopin "Försök till en Finsk Grammatika, framställande en enda Declination och en enda Conjugation" (C. A. Londicer, 1832).
Killing Them Softly
Killing Them Softly on vuonna 2012 julkaistu Andrew Dominikin ohjaama rikoselokuva, jonka pääosassa on Brad Pitt. Elokuva perustuu George V. Higginsin vuoden 1974 romaaniin "Cogan's Trade". Elokuva sai ensi-iltansa 22. toukokuuta 2012 Cannesin elokuvajuhlilla, ja sai myönteiset arvostelut.
Romaanista mukautettu juoni sijoittuu New Orleansiin. Johnny Amato (Curatola) päättää ryöstää korkeilla panoksilla pelattavan laittoman pokeripelin, joka on Markie Trattmanin (Liotta) järjestämä. Amato palkkaa ryöstäjiksi entisen liikekumppaninsa Frankien (McNairy) ja heroiiniaddikti Russellin (Mendelsohn). Jackie Cogan (Pitt) tutkii ryöstöä ja päättää rangaista sekä ryöstäjiä että ryöstön uhria jotta mafian luottamus pelitoimintaan palautuu.
Eduard Vilde
Eduard Vilde, myös "Wilde", (5. maaliskuuta 1865 Simuna, Virumaa, Viro – 26. joulukuuta 1933 Tallinna, Viro) oli virolainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli A. H. Tammsaaren ohella Viron kirjallisuuden merkittävimpiä realisteja. Hän työskenteli toimittajana vuodesta 1883 mutta joutui vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen mielipiteidensä vuoksi lähtemään maasta ja asui vuosina 1905–1917 pakolaisena Suomessa, Saksassa, Sveitsissä ja Kööpenhaminassa. Hän palasi kotimaahan vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Viron itsenäisyystaistelun aikaan hän oli diplomaattina Kööpenhaminassa ja Viron ensimmäisenä lähettiläänä Berliinissä 1919–1920. Hänelle myönnettiin Tarton yliopiston kunniatohtorin arvo 1929.
Wilde julkaisi ensimmäiset kertomuksensa ja humoreskinsa 18-vuotiaana. Berliinissä ollessaan 1890–1892 hän tutustui saksalaiseen realismiin ja sosialistisiin aatteisiin. Hänen romaaninsa "Külmale maale" (1896) merkitsi Viron kirjallisuudessa kriittisen realismin läpimurtoa. Romaanissaan "Raudsed käed" hän käsittelee työläisaiheita. Viron 1800-luvun talonpoikaislevottomuuksia hän käsittelee romaanitrilogiassa "Mahtra sõda" (suom. "Kapina moisiossa"), "Kui Anija mehed Tallinnas käisid" (1903) ja maanpaossa valmistuneessa "Prohvet Maltsvet" (1906). Näitä pidetään Viron realismin klassikkoina. Trilogia käsittelee Viron 1800-luvun talonpoikaislevottomuuksia.
Maanpaossa Vilde julkaisi novellikokoelman "Jutustused" ja romaanin "Mäeküla piimamees" (suom. "Mäenkylän maitomies" sekä näytelmiä, joista erityisesti "Pisuhänd" (suom. "Vihtahousu") on klassinen komedia ja sellaisena Viron kirjallisuudessa merkittävimpiä. Kotimaahan palattuaan hän julkaisi vielä näytelmän "Side" (1922), mutta sittemmin enää toimitti kootut teoksensa (33 osaa 1923–1935). Romaani "Rahva sulasedää" ei ehtinyt valmistua, vaan hän julkaisi siitä joitakin lukuja Looming-lehdessä.
Vilden mukaan on nimetty Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto.
Sortavalan lyseon Kilpaveikot
Suomen Lyseoiden Urheilijat perustettiin 1899 ja sen Sortavalan alaosasto vuonna 1900 johtajanaan Eliel Vartiainen, joka toimi koulun voimistelunopettajana 1900-1940 lähes koko ajan. Vuonna 1915 seura otti käyttöön nimen Lyseon Kilpaveikot.
Seuran huomattavimpia urheilijoita oli Emil Liljeberg (myöh. Liusvaara), joka voitti useita Suomen mestaruuksia 1913-1918 välisenä aikana pituushypyssä ja kolmiloikassa, sekä vauhdillisessa että vauhdittomassa. Samoissa lajeissa hän saavutti myös viisi SLU:n mestaruutta.
Arvid Tönnenpoika Wildeman
Arvid Tönnenpoika Wildeman (Arvid Tönneson) (k. 4. huhtikuuta 1617  Viipuri) oli Viipurin linnanpäällikkö. Wildeman nimitettiin 1599 Suomeen Sigismundin amiraaliksi. Kun Kaarle-herttua valloitti Suomen, Wildeman antautui tälle Tallinnassa ilman taistelua. Hänestä tuli 1602 Viipurin linnanpäällikkö ja Itä-Suomen käskynhaltija, 1608 myös Karjalan laamanni. Hän osallistui 1609 neuvottelijana, sotilaana ja valloitettujen alueiden käskynhaltijana Ruotsin Venäjän-politiikan hoitoon. Hän oli Ruotsin edustajana mukana Stolbovan rauhanneuvotteluissa 1617, ja kuoli kaksi kuukautta rauhanteon jälkeen.
Sukunimen Wildeman ottivat käyttöön vasta Arvid Tönnenpojan pojat. Arvid Tönnenpojan ja häntä ennen hänen isänsä Tönne Olavinpojan suku oli ikivanhaa suomalaista rälssisukua aikana, jolloin aateluus oli karskia ja käytännöllistä, kuninkaan palvelemista ratsain. Tuolloin aatelin kulttuuri ja valta perustuivat elossa oleville sukuverkostoille, eikä esi-isiä ja verenperintöä pidetty tärkeinä. Wildemanin suku oli karkeita sotilaita vailla muodollista koulutusta. Heidän tehtävinään olivat erilaiset virat etelän ja idän linnoituksissa.
Wildeman löysi kuninkaalle kotiseudultaan Pernajasta hopeaa, jota kuningas kaipasi sodankäynnin tarpeisiin. Nykyisen Pietarin tienoille Wildeman rakensi Nevanlinnan. Hänet on haudattu Pernajan kirkkoon.
Tauno Viktor Viljanen
Tauno Viktor (T. V.) Viljanen (6. syyskuuta 1901 Helsinki – 17. huhtikuuta 1973) oli yleisesikunnan päällikkö, arvoltaan kenraaliluutnantti vuodesta 1956.
Viljanen valmistui 2. reserviupseerikurssilta 1921, Kadettikoulusta vuonna 1925 ja Sotakorkeakoulusta 1927. Hän palveli Suomen Valkoisessa Kaartissa 1922-1927. Hän opetti Taistelukoulussa vuosina 1927-1930. Viljanen työskenteli yleisesikunnassa toimistoupseerina 1930-1936. Komppanianpäällikkönä hän oli Jääkäripataljoona 3:ssa 1937-1938. Hän toimi puolustusministeriössä koulutusosastolla toimistoesiupseerina vuosina 1938-1939.
Viljanen toimi talvisodassa Kannaksen armeijan esikunnassa toimistoesiupseerina ja myöhemmin I armeijakunnan esikuntapäällikkönä. Hän toimi jatkosodassa vuosina 1941–1942 päämajan operatiivisessa osastossa Maavoimatoimiston päällikkönä. 12.12.1942 alkaen Viljanen komensi jalkaväkirykmentti 16:a ja 16.11.1943 alkaen jalkaväkirykmentti 1:ä. Aunuksen ryhmän operatiivisen osaston päällikkönä hän toimi 1944. Myöhemmin vuonna 1944 hän oli III armeijakunnan esikuntapäällikkönä.
Sodan jälkeen Viljanen oli pääesikunnan sotahistoriallisen toimiston päällikkö vuosina 1944–1946, jalkaväkirykmentti 9:n komentaja 1947–1948, Reserviupseerikoulun johtaja 1948–1952, pääesikunnan operatiivisen osaston päällikkö 1952–1954 ja yleisesikunnan päällikkö 1956–1961. Hän loi sotien jälkeen uudelleen aloitetulle reserviupseerikoulutukselle perusteet ja muodot.
Ylennykset: reservivänrikki 1921, vänrikki 1923, luutnantti 1925, kapteeni 1929, majuri 1939, everstiluutnantti 1941, eversti 19.11.1944, kenraalimajuri 26.1.1954, kenraaliluutnantti 8.2.1956.
McLaren MP4-16
McLaren MP4-16 oli McLarenin Formula 1 -kilpa-auto vuonna 2001. Kuljettajina toimivat Mika Häkkinen ja David Coulthard. Talli ei pystynyt haastamaan autolla Ferraria, mutta saavutti valmistajien MM-taulukossa toisen sijan 102 pisteellä.
Adrian Neweyn suunnittelema auto muistutti ulkonäöltään tallin edellisvuonna käyttämää MP4-15-autoa, mutta lähes jokaista osaa oli uudistettu. Auton suurimmaksi ongelmaksi muodostui Mercedes-Benzin F0110/K-moottorin huono luotettavuus.
Henkilökunta
Runko
Voimansiirto
Mercedes-Benz Ilmor F0110/K
Adam Wilke
Adam Wilke (1798–1847) oli suomalainen lahjoittaja. Hän oli alkujaan talollisen poika Lappeelta ja toimi Hackmanin konttorissa kirjanpitäjänä. Hän oli Viipurin Kirjallisuusseuran perustajia ja testamenttasi noin 11000 ruplaa kansanvalistukseen seuran hoidettavaksi. Rahoilla perustettiin Viipuriin Wilken alkeiskoulu, joka toimi 1860–1892. Opettajana koulussa toimi runoilija J. H. Erkko. Seura lyötti 1960 Wilken muistomitalin.
Boris Vilkitski
Boris Vilkitski (1885–1961) oli venäläinen meriupseeri ja hydrologi. Hän purjehti vuosina 1913–1915 ensimmäisenä Koillisväylän läpi idästä länteen. Purjehduksella löytyi muun muassa Severnaja Zemlja ja syntyi arvokkaita karttoja. Hän lähti Venäjältä vallankumouksen jälkeen maanpakoon. Hänen mukaansa on nimetty Vilkitskinsalmi.
Natriumsuperoksidi
Natriumsuperoksidi (NaO) on natriumin ja superoksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste.
Natriumsuperoksidi on huoneenlämpötilassa keltainen kiinteä aine. Sen kiderakenne riippuu lämpötilasta: alle −77 °C lämpötilassa sen rakenne muistuttaa pyriittiä, lämpötilavälillä −77...−50 °C sillä on markasiittirakenne ja tätä korkeammissa lämpötiloissa kiderakenne muistuttaa natriumkloridin rakennetta. Yhdiste on paramagneettista. Natriumsuperoksidi reagoi veden kanssa, jolloin muodostuu happikaasua, vetyperoksidia ja natriumhydroksidia.
Ensimmäisen kerran natriumsuperoksidia valmistettiin hapettamalla ammoniakkiin liuotettua natriumia hapen avulla. Tyypillisin tapa on kuitenkin natriumperoksidin kuumennus 490 °C lämpötilaan ja hapen lisääminen 30 MPa:n paineessa. Puhdasta natriumsuperoksidia saadaan natriummetallin ja hapen välisellä reaktiolla 150 ilmakehän paineessa 150 °C lämpötilassa.
Jenny Wihuri (alus)
Pelastusristeilijä Jenny Wihuri on Suomen Meripelastusseuran omistama pelastusristeilijä ja seuran lippulaiva. Alus on nimetty Jenny Wihurin mukaan. Hän oli Meripelastusseuran pitkäaikaisen puheenjohtajan merenkulkuneuvos Antti Wihurin ensimmäinen puoliso. Aluksen kotisatama on Helsinki.
"Jenny Wihuri" on rakennettu vuonna 1999 Uudenkaupungin Työveneen telakalla Uudessakaupungissa. Aluksen pituus on 23,8 metriä ja leveys 5,6 metriä ja sen uppouma on 45 tonnia. Aluksen maksiminopeus on 24 solmua. Alumiinisessa aluksessa on kaksi Caterpillarin valmistamaa moottoria, joiden yhteisteho on 1492 kW.
Wickström
Wickström on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Williams FW23
Williams FW23 oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2001. Kuljettajina toimivat Ralf Schumacher ja Juan Pablo Montoya. Talli oli edelliskauden tapaan valmistajien mestaruustaulukossa kolmas, mutta onnistui kasvattamaan pistesaldonsa 36 pisteestä kahdeksaankymmeneen.
Williams vaihtoi kaudeksi 2001 rengastoimittajakseen Michelinin. Auto pystyi yllättäen haastamaan jopa ylivoimaisen suosikin Ferrarin, sillä BMW:n P80-moottori oli koko sarjan tehokkain. Moottorin luotettavuus ei kuitenkaan ollut Ferrarin tasolla.
Wimbledonin tennisturnaus 1994
Wimbledonin tennisturnaus 1994 alkoi 20. kesäkuuta ja päättyi 3. heinäkuuta 1994. Kilpailu oli järjestyksessä 108:s. Pete Sampras voitti miesten kaksinpelin ja Conchita Martínez naisten kaksinpelin.
Pete Sampras – Goran Ivanišević 7–6(2), 7–6(5), 6–0
Conchita Martínez – Martina Navrátilová 6–4, 3–6, 6–3
Todd Woodbridge / Mark Woodforde – Grant Connell / Patrick Galbraith 7–6(3), 6–3, 6–1
Gigi Fernández / Nataša Zvereva – Jana Novotná / Arantxa Sánchez Vicario 6–4, 6–1
Helena Suková / Todd Woodbridge – Lori McNeil / T.J. Middleton 3–6, 7–5, 6–3
Filip Peliwo
Filip Peliwo (s. 30. tammikuuta 1994 Vancouver) on kanadalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 516 helmikuussa 2013. Peliwo voitti vuonna 2012 poikien kaksinpeliturnauksen Wimbledonissa sekä Yhdysvaltain avoimissa. Hän nousi myös junioreiden maailmanlistan ykköseksi.