hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Clint Mansell
Clint Mansell (oik. Clinton Darryl Mansell, s. 7. tammikuuta 1963) on brittiläinen säveltäjä.
Hän on säveltänyt elokuvamusiikkia, esimerkiksi "" -trailerin "Lux Aeterna", joka on sovitus hänen elokuvaan "Unelmien sielunmessu" säveltämästään samannimisestä kappaleesta. Hän on myös toiminut musiikintuottajana elokuvassa "Kuu". Hän oli uransa alussa Pop Will Eat Itself -yhtyeen kitaransoittaja ja päälaulaja.
Sol Polito
Sol Polito (12. marraskuuta 1892 Palermo, Italia – 23. toukokuuta 1960 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän muutti jo lapsena Italiasta New Yorkiin, jossa myös kävi koulunsa. Polito oli kolme kertaa Oscar-ehdokkaana parhaasta kuvauksesta.
Black Veil Brides
Black Veil Brides on yhdysvaltalainen rock-yhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa "We Stitch These Wounds" 20. heinäkuuta 2010. Toinen albumi "Set the World on Fire" julkaistiin 14. kesäkuuta 2011. Samana vuonna julkaistiin yhtyeen kolmas EP, "Rebels" (ensimmäinen EP "Sex & Hollywood" julkaistiin vuonna 2007 ja toinen "Never Give In" vuonna 2008). 8. tammikuuta 2013 yhtye julkaisi kolmannen albuminsa "Wretched and Divine: Story of The Wild Ones." Neljännen albuminsa yhtye julkaisi 27. lokakuuta 2014.
Yhtye perustettiin vuonna 2006. Vuonna 2009 yhtye kiinnitettiin StandBy Records -nimiselle indielevy-yhtiölle. Samoihin aikoihin yhtyeen ensimmäinen albumikokoonpano vakiintui entisen Amen- ja The Dreaming -kitaristi Jinxxin liityttyä yhtyeeseen. Ensimmäisen albumin sävellyksistä vastasivatkin lähinnä kitaristit Jake Pitts ja Jinxx lähestulkoon yksinään. Tosin he mainitsivat "Set the World on Firen" sävellyksistä vastaavan myös rumpali Christian Coman.
"We Stitch these Wounds" debytoi sijalla 36 Yhdysvaltain Billboard 200 -listalla ja sitä myytiin julkaisuviikolla 10 000 kappaletta. Yhtye nousi ykköseksi Independent-listalla.
"Set The World on Fire" debytoi sijalla 17 Billboardilla, sijalla kolme Kanadan virallisella listalla, sekä myös Englannin Rock-listalla.
Yhtye on vieraillut Suomessa vuosina 2013 ja 2015.
Neste Shipping
Neste Shipping Oy on Nesteen omistama tytäryhtiö, joka on erikoistunut raakaöljy-, öljytuote- ja kemikaalikuljetuksiin tankkereilla. Yritys kuljettaa vuodessa yli 40 miljoonaa tonnia, ja sen toiminta on keskittynyt lähinnä Itämerelle, Pohjanmerelle ja Pohjois-Atlantille.
Laivastoon kuului vuoden 2008 lopussa 29 tankkeria, joista viisi on raakaöljytankkereita ja loput 24 tuotetankkereita. Lisäksi laivastoon kuuluu kolme hinaajaa ja kaksi puskuproomua. Aluksista 11 on kokonaan Nesteen omistuksessa ja loput on rahdattu erilaisilla sopimuksilla. Noin puolet tonnistosta on Nesteen työllistämää. Neste Shippingin laivasto on yksi maailman suurimmista jäävahvistetuista, ja se on tonnistoltaan Suomen suurin. Koko tonniston kokonaiskantavuus on 1,2 miljoona tonnia. Kaikissa Neste Shippingin aluksissa on kaksoisrunko, ja ne on rekisteröity korkeimpaan suomalais- ruotsalaiseen jääluokkaan. Nesteen oman tonniston keski-ikä oli noin kolme vuotta ja rahdattujen alusten noin kuusi vuotta. Satamakäyntejä aluksille tuli vuonna 2008 yhteensä 3 741
Varustamon kemikaali- ja tuotekuljetukset keskittyvät lähinnä Luoteis-Eurooppaan ja kotimaan liikenteeseen. Polttoaineita, suurimmaksi osaksi bensiiniä, viedään Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Noin puolet kuljetuksista hoidetaan konsernin ulkopuolisille asiakkaille.
Neste Shippingin osuus emoyhtiön liikevaihdosta vuonna 2008 oli 1 prosentti. Shippingin osuus emoyhtiön henkilöstöstä vuonna 2008 oli 10 prosenttia. Laivaston käyttöaste samana vuonna oli 96,3 prosenttia.
William Hornbeck
William Hornbeck (23. elokuuta 1901 Los Angeles, Kalifornia – 11. lokakuuta 1983 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän sai Oscar-palkinnon vuoden 1951 elokuvasta "Paikka auringossa". Vuonna 1977 elokuvaleikkaajat äänestivät Hornbeckin kaikkien aikojen parhaaksi leikkaajaksi. Myös Frank Capran mukaan Hornbeck oli elokuvahistorian paras leikkaaja.
Australianpikkutiira
Australianpikkutiira ("Sternula nereis") on oseanialainen tiiralaji. Sen esiintymisalue käsittää Australian länsi- ja eteläosan, Victorian ja Tasmanian, sekä Uuden-Kaledonian ja Uuden-Seelannin Pohjoissaaren. Siitä tunnetaan neljä alalajia. John Gould kuvaili lajin holotyypin Bassinsalmesta vuonna 1843.
Terapeuttinen indeksi
Terapeuttinen indeksi (TI) kuvastaa koeoloissa selvitettyä lääkkeen suurimman mahdollisen ja pienimmän vaikuttavan annoksen suhdetta. Suurempi suhdeluku kertoo, että annoksen suuruus voi vaihdella väljemmissä rajoissa.
Käytännössä käytetään ilmaisua terapeuttinen leveys, joka tarkoittaa suurimman ja pienimmän hoitoannoksen suhdetta. Suurin annos perustuu usein farmakopean ilmaisemaan enimmäisannokseen, joka on määritelty käytännön kokemusten ja kliinisfarmakologisten tulosten perusteella.
Eteläntiira
Eteläntiira ("Sterna vittata") on eteläisten valtamerten saarilla elävä tiira. Sen elinympäristö käsittää Etelämannerta lähellä olevat eteläisen Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren saaret, lännessä Tristan da Cunhasta ja Goughista Macquariensaarelle idässä. Siitä tunnetaan kuusi alalajia. Johann Friedrich Gmelin kuvaili lajin holotyypin Kerguelenista 1789.
Kohtalon avain
Kohtalon avain ("Notorious", Suomessa myös nimellä "Notorious – kohtalon avain") on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1946.
"Notorious" lukeutuu Hitchcockin parhaimpiin elokuviin, ja sen kuvaus ja visuaalinen tyyli ovat monien mielestä parasta, mitä Hitchcock on tehnyt – Roger Ebertin mielestä jopa parasta, mitä kukaan ohjaaja on tehnyt. Siinä Hitchcock pureutuu pintaa syvemmälle ihmissuhteiden kuvaamisessa.
"Notorious" on myös "Casablancan" ohella Ingrid Bergmanin parhaimpia – ja tunnetuimpia – roolisuorituksia.
Poliittisessa jännityselokuvassa yhdysvaltalainen agentti lähettää isänsä kohtaloa surevan naisen vakoilijaksi Rio de Janeiroon.
Elokuva kertoo Alicia-nimisestä naisesta (Bergman), jonka isä oli natsien vakooja toisessa maailmansodassa. Hallituksen agentti Devlin (Grant) ottaa tähän yhteyttä ja pyytää tämän apua entisten natsien, joihin Alicialla on linkkejä isänsä kautta, rikollisoperaation paljastamiseen. Alicia suostuu ja matkustaa Rio de Janeiroon, ja soluttautuakseen alkaa tutustumaan isänsä vanhaan ystävään Alexander Sebastianiin (Rains), ja heidän välilleen syttyy pian suhde. Pian Alicialle ja Devlinille alkaa muodostumaan tunteita toisiaan kohtaan, samalla kun he tietävät että paljastuminen tietää kuolemaa molemille.
Oscar-ehdokkuudet:
"Kohtalon avain" valittiin vuonna 2006 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.
Jokitiira
Jokitiira ("Sterna aurantia") on eteläaasialainen tiira. Sen elinympäristö ulottuu sisämaan jokivarsilla Itä-Pakistanista Etelä-Intiaan, Nepaliin, Lounais-Kiinaan ja Mekongin suistoon. John Edward Gray kuvaili lajin holotyypin Intiasta 1831.
Lux Aeterna (Requiem for a Dream)
Lux Aeterna (Latinaa, tarkoittaa ”ikuista valoa”) on Clint Mansellin säveltämä tunnussävelmä "Unelmien sielunmessu" -elokuvalle (2000). Teoksen suosio on johtanut sen runsaaseen käyttöön populaarikulttuurissa, kuten elokuvien trailereissa.
Sävellys äänitettiin uudestaan "" -elokuvan trailerille käyttäen kuoroa ja oikeaa orkesteria ja nimettiin ”Requiem for a Toweriksi”. Ihailijoiden pyynnöstä myös tämä versio julkaistiin omillaan.
Pogoń Lwów
Pogoń Lwów oli puolalainen jalkapalloseura, joka pelasi Lwówin kaupungissa, joka sijaitsee nykyään Ukrainassa ja tunnetaan nimellä Lviv. Joukkue voitti Puolan mestaruuden 4 kertaa vuosien 1922 ja 1926 välillä.
JLS
JLS (kirjainlyhenne sanoista Jack the Lad Swing) on brittiläinen yhtye, joka nousi kuuluisuuteen "The X Factor" -laulukilpailun kautta, jossa se sijoittui vuonna 2008 toiseksi Alexandra Burken jälkeen. Yhtyeeseen kuuluvat Aston Merrygold, Marvin Humes, Jonathan ”JB” Gill ja Oritsé Williams.
Yhtyeen ensimmäinen single oli ”Beat Again”, joka ilmestyi 19. heinäkuuta 2009. Yhtyeen 9. marraskuuta 2009 ilmestyneeltä debyyttialbumilta "JLS" julkaistiin myös kaksi muuta singleä, ”Everybody In Love” 2. marraskuuta 2009 ja ”One Shot” 22. helmikuuta 2010.
Yhtyeen toinen studioalbumi "Outta This World" julkaistiin 22. marraskuuta 2010.
Vuonna 2013 yhtye ilmoitti lopettavansa kokoelmalevyn ja jäähyväiskiertueen jälkeen.
Formia
Formia on kaupunki Latinan maakunnassa Italiassa. Kaupungissa on vajaat 40 000 asukasta.
Formia tunnettiin antiikin aikana nimellä Formiae.
Trait pour trait
Trait pour trait on Sniper-yhtyeen kolmas studioalbumi ja se julkaistiin 22. toukokuuta 2006. Albumi saavutti yhtyeen parhaimman listasijoituksen olemalla ranskalaisen Les Chartsin listaykkönen viikon ajan.
INS Viraat
INS Viraat (R22) (, Virāṭ. "jättiläinen") on Intian laivaston lentotukialus ja lippulaiva. Alus on alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston Centaur-luokan alus, joka otettiin käyttöön vuonna 1959 nimellä "HMS Hermes".
Maanantaina 12. heinäkuuta 1943 Laivaston apulaishankintapäällikkö lähetti kirjeen Vickers Armstrong Limitedin Barrow-in-Furnessin telakan toimitusjohtajalle kirjeen, jossa hän pyysi telakkaa valmistamaan uuden kevyen lentotukialuksen Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Laivasto oli nimennyt aluksen "HMS Elephantiksi". Aluksen No 928 rakennustyöt aloitettiin telakalla 21. kesäkuuta 1944 eli 15 vuorokautta Normandian maihinnoususta ja vuorokautta Filippiinien meren taistelun jälkeen. Taistelussa tuhoutuivat kaksi aiemman "HMS Hermeksen" upottamisesta vastanneista lentotukialuksista "Hiryu" ja "Shokaku".
Toisen maailmansodan päättyessä 2. syyskuuta 1945 alus oli valmistunut keskimmäiseen kanteen saakka ja sisälaipiot oli asennettu. Sotatoimien lakattua telakoiden työvoima suunnattiin muualle ja työt aluksella keskeytettiin. Alus nimettiin marraskuussa uudelleen "HMS Hermekseksi", kun oli tehty päätös peruuttaa suunnitellun "HMS Hermeksen" tilaus. Kesken eräisestä aluksesta huolehti vain pieni osasto, joka muun muassa ruostumisen ehkäisemiseksi öljysi aluksen pintaa.
Töitä jatkettiin 1952 ja alus laskettiin vesille maanantaina 16. helmikuuta 1953 kumminaan pääministeri Winston Churchillin puoliso Clementine Churchill. Se jäi vielä viimeistelemättömäksi vuoteen 1957 asti, jolloin siihen tehtiin merkittäviä muutostöitä kuten lentokansi muutettiin 12° kulmaan ja alukseen asennettiin tutka. Alus otettiin viimein käyttöön 18. marraskuuta 1959. Tällöin siitä tuli viimeinen Kuninkaallisessa laivastossa käyttöön otettu ei-ydinkäyttöinen lentotukialus. Nykyaikaisista aluksista se eroaa mm. runsaalla panssaroinnillaan, joka on rungossa jopa 4,5–5 tuumaa.
1960-luvulla tyypilliseen lentokalustoon kuuluivat de Havilland Sea Vixen, Blackburn Buccaneer, Fairey Gannet -lentokoneet ja Westland Wessex -helikopterit.
Laivastolla ei ollut tarvetta alukselle, jota jo 1960-luvulla tarjottiin Australialle korvaamaan HMAS Melbournea, mikä kuitenkin torjuttiin. "HMS Hermes" operoi 1970-luvulle asti kolmen muun brittiläisen lentotukialuksen kanssa Intian valtamerellä. Kaukoidän laivaston lakkauttamisen jälkeen 1971 alus muutettiin kommandotukialukseksi ja myöhemmin helikopteritukialukseksi. 1970-luvun lopulla siitä tuki kuitenkin V/STOL-tukialus ensimmäisen sukupolven Harrier-koneilla. "HMS Hermes" toimi laivasto-osaston lippulaivana Falklandin sodassa.
Toukokuussa 1986 alus myytiin Intialle, jossa se otettiin käyttöön 1987 nimellä "Viraat". Sen kalustoon kuuluu 12–18 Sea Harrier V/STOL -hävittäjää ja seitsemän–kahdeksan Sea King tai Kamov Hormone/Helix -helikopteria sukellusveneentorjuntaan.
Alukseen tehtiin noin vuoden mittaiset korjaukset 1999–2001, 2003 ja 2008–2009. Vuonna 2003 alukselle asennettiin israelilainen Barak-ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ja 2008 uudet höyryturbiinit.
Luettelo WWE:n raskaansarjan maailmanmestareista
Tämä on luettelo WWE:n raskaansarjan maailmanmestareista. WWE-mestareista on oma luettelonsa.
Ensimmäinen mestari oli Triple H, sillä Eric Bischoff loi kyseisen vyön ja ilmoitti Triple H:n ensimmäiseksi mestariksi. Eniten mestaruuksia voittanut on Edge, joka on voittanut mestaruuden kuudesti. Pisimpään mestaruutta pitänyt on Batista, joka piti sitä 282 päivää. Lyhimpään pitänyt on taas Big Show, joka piti sitä vain 45 noin sekuntia, ennen kuin Daniel Bryan tuli ja lunasti Money in the Bank -sopimuksensa voittaen mestaruuden. 15. joulukuuta 2013, se yhdistyi tittelin WWE Championship kanssa ja titteli otettiin pois käytöstä. Viimeinen mestari on Randy Orton.
Ilo irti
Ilo irti () on Stanley Donenin ja Gene Kellyn ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1949. Donen ja Kelly myös tekivät elokuvan koreografian. Se oli kummallekin heidän ensimmäinen ohjaustyönsä. Elokuva kertoo kolmen merimiehen vuorokauden kestävästä lomasta New Yorkissa.
"Ilo irti" perustuu Betty Comdenin ja Adolph Greenin Broadway-musikaaliin, joka puolestaan perustui Leonard Bernsteinin ja Jerome Robbinsin modernistiseen balettiin "Fancy Free". Aikaisemmista musikaalielokuvista poiketen monet elokuvan kohtaukset olivat ulkokuvauksia New Yorkissa ja vain osa kuvattiin studiossa.
"Ilo irti" on yksi parhaista musikaalielokuvista, jotka Arthur Freed tuotti MGM:llä – ja kuten Allmovien Richard Gilliam on todennut, se muistettaisiin paljon paremmin, jos "Laulavia sadepisaroita" (1952) ei olisi tehty.
"The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Voitetut Oscar-palkinnot:
Melkoniemi
Melkoniemi on kylä Parikkalan kunnassa, Simpelejärven länsirannalla.
Melkoniemi rajoittuu etelässä Peruspohjan kylään, lännessä Punkaharjun kuntaan ja pohjoisessa Särkisalmen kylän Tarvaspohjaan. Melkoniemen ja viereisen Peruspohjan kylän yhteenlaskettu asukasluku on noin 250 asukasta. Kylässä on lisäksi runsaasti kesäasutusta.
Melkoniemen maasto on vaihtelevaa. Runsaiden vesistöjen lomassa on korkeita mäkiä. Rehevät lehdot, korvet ja kuivat kangasmetsät vaihtelevat alueelle tyypillisesti. Oronmyllyn ja Peruspohjan Pöröpeikon polun yhdistää Melkoniemen kautta kulkeva retkeilyreitti, joka on osa E10-kaukovaellusreittiä. Melkoniemessä sijaitseva historiallinen Äijönvuori on Parikkalan korkein kohta. Sipelejärven Haapalahti sijaitsee kokonaan Melkoniemen alueella. Useissa järvenlaskuissa Haapalahti on erottunut Simpelejärvestä erilliseksi alueeksi, joka on yhteydessä Simpelejärveen Melkoniemen (Lahdenkylän) kanavan kautta.
Elinkeinorakenteeltaan Melkoniemi on maatalousvaltainen kylä. Kylässä toimii metsästys- sekä kalastusseurat.
Keihäänheittäjä ja luontokuvaaja Hannu Siitonen asuu ja on kotoisin Melkoniemestä.
Ray Rennahan
Ray Rennahan (1. toukokuuta 1896 Las Vegas, New Mexico – 19. toukokuuta 1980 Tarzana, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän oli Technicolor-yhtiön kuvaajana 1917–1941, jona aikana hän työskenteli useiden eri studioiden elokuvien parissa. Vuonna 1941 Rennahan siirtyi itsenäiseksi kuvaajaksi.
Rennahan palkittiin Oscarilla parhaasta värikuvauksesta elokuvista "Tuulen viemää" (1939) ja "Verta ja hiekkaa" (1941). Palkintoehdokkaana hän oli kaikkiaan kahdeksan kertaa. Rennahan on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
Pris pour cible
Pris pour cible on Sniperin ensimmäinen single "Du rire aux larmes" -albumilta, ja se julkaistiin 30. maaliskuuta 2001.
Tokinmaa
Tokinmaa tai Tokimaa on metsäalue Eurajoen koillisosassa Satakunnassa Luvian, Nakkilan ja Kiukaisten rajoilla. Alun perin se on tarkoittanut Eurajoen Lavilan kylän omistamaa metsäpalstaa Kiukaisten Panelian kylän rajalla tai ehkä myös laajempaa aluetta myös Panelian puolella.
Sittemmin nimitystä Tokinmaa on käytetty Eurajoen Pinkjärveen rajoittuvasta, valtiolle kuuluvasta retkeily- ja ulkoilualueesta, jossa on metsähallituksen luontopalvelujen vuokrattava kämppä. Tämä alue kuuluu myös Natura 2000 -suojeluohjelmaan. Metsähallitus on 2010-luvulla käyttänyt retkeilyalueesta nimitystä Pinkjärvi, mikä on myös rajoiltaan retkeilyalueetta vastaavan Natura-alueen nimenä.
Kun Eurajoen Vuojoen kartano 1910-luvulla tuli kolmen helsinkiläisen liikemiehen omistukseen, rakennettiin Eurajoen Verkkokarin satamasta Tokimaahan 23 kilometrin mittainen Vuojoen metsärata puutavaran kuljetusta varten.
Quand on te dit
Quand on te dit on Sniper-yhtyeen kolmas single Du rire aux larmes -albumilta, ja se julkaistiin vuonna 2001. Kappaleessa vierailevana artistina oli J-Mi Sissoko.
Kaunotiira
Kaunotiira ("Thalasseus elegans"), aiemmin myös "Sterna elegans", on pohjoisamerikkalainen tiira. Sen lisääntymisalue käsittää rannikkokaistaleen Kalifornian eteläosasta Baja Californiaan ja Kalifornianlahdelta Nayaritiin. William Gambel kuvaili lajin holotyypin Meksikon Sinaloan Mazatlanista 1849.
Kerguelenintiira
Kerguelenintiira ("Sterna virgata") on Intian valtameren eteläosissa elävä tiira. Se pesii Kerguelenilla, Prinssi Edwardin saarilla ja Marion Islandilla, sekä Crozetsaarilla. Jean Cabanis kuvaili lajin holotyypin Kerguelenilta 1875.
Yksilövastuinen hoitotyö
Yksilövastuinen hoitotyö on hoitotyön menetelmä, jossa sama hoitaja koordinoi potilaan hoitoa koko hoitojakson ajan. Tämä niin sanottu "omahoitaja" huomioi potilaan aktiivisena yksilönä omine tarpeineen ja kohtaa tämän läheisineen tasavertaisena.
Potilaalle nimetään yksilövastuisessa hoitotyössä omahoitaja, jonka nimen hän tietää ja jolla on vastuu potilaan hoidon suunnittelusta tämän sairaalassaolon ajan. Potilaan tulisi voida halutessaan osallistua hoitonsa suunnitteluun ja hänen tulee tietää kotiutuessaan, miten hoitaa itseään kotona ja mihin ottaa yhteyttä, jos kotona ilmenee ongelmia.
Omahoitajan poissa ollessa korvaava hoitaja noudattaa omahoitajan laatimaa hoitosuunnitelmaa. Tavoitteena on, että potilas voi kokea läheisyyttä, turvautua toiseen ihmiseen ja tulla oikeaan aikaan autetuksi. Yhteistyösuhde lisää potilaan tietoisuutta itsestään, auttaa näkemään mahdollisuuksia ja mahdollistaa potilaan oman elämän hallinnan.
Yksilövastuisen hoitotyön keskeiset tunnuspiirteet ovat:
Omahoitajajärjestelmä toimii parhaiten pienissä hoitoyksiköissä, joissa hoidetaan pääosin sellaisia potilaita, joiden hoito vaatii pitkää sairaalahoitoa tai hoitosuhdetta.
Davis Cup 2010
Davis Cup 2010 oli 99:s miesten maajoukkueiden välinen tennisturnaus. Davis Cupin maailmanlohkossa pelasi 16 joukkuetta ja yli sata joukkuetta otti osaa maanosalohkoihin. Serbian Belgradissa 3.–5. joulukuuta pelatussa loppuottelussa Serbia voitti Ranskan ja saavutti näin ensimmäisen Davis Cup -voittonsa.
Berliner FC Dynamo
Berliner FC Dynamo on saksalainen jalkapalloseura Berliinistä. Seura on voittanut lukuisia Itä-Saksan mestaruuksia.
Vuonna 1949 Stasi perusti seuran nimeltä Sportgemeinschaft der Volkspolizei Berlin, jota pidetään Berliner FC Dynamon edeltäjänä. Seuran edustusjoukkue pelasi aluksi kaupunkisarjaa Stadtliga Berlinissä. Vuonna 1953 Potsdamin ja Volkspolizei Berlinin joukkueet yhdistyivät, jonka jälkeen joukkue seura sai Potsdamin paikan DDR-Ligassa. Samalla joukkue siirtyi pelaamaan SV Dynamon lipun alle. Kaudella 1953–1954 joukkue sijoittui kuitenkin sarjan viimeiseksi ja putosi kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle.
Vuonna 1954 Dynamo Dresden määrättiin siirtymään maan pääkaupunkiin, ja uuden seuran nimeksi otettiin SC Dynamo Berlin. Samalla uusi seura sai Dynamo Dresdenin sarjapaikan. Pian tämän jälkeen seura alkoi saavuttamaan menestystä voittamalla FDGB-Pokalin vuonna 1959. Vuotta myöhemmin SC Dynamo oli DDR-Oberligan toinen. Vuonna 1966 seura päätti eriyttää jalkapallotoiminnan, jolloin syntyi Berliner FC Dynamo. Joukkue pelasi pitkään ilman suurempaa menestysta pääsarjan keskikastissa, mutta putosi kaudella 1966–1967 sarjasta yhden kauden ajaksi.
1970–luvulla Dynamo palasi tauon jälkeen pokaalitaistoihin ja oli vuonna 1971 FDGB-Pokalissa toinen. Kaudella 1971–1972 seura oli ensimmäistä kertaa mukana kansainvälisissä jalkapallosarjoissa. Dynamo eteni heti cup-voittajien cupin välieriin voitettuaan Åtvidabergsin. Välierissä seura hävisi neuvostoliittolaiselle Dynamo Moskovalle rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Vuosikymmenen lopulla joukkue voitti ensimmäisen Itä-Saksan mestaruutensa. Mestaruuskaudella 1978–1979 Dynamo rikkoi myös Dynamo Dresdenin vanhan ennätyksen kauden alusta voitettujen ottelun määrässä. Euroopan Cupissa joukkue voitti kaudella 1979–1980 Nottingham Forestin, jolloin siitä tuli ensimmäinen englantilaisseuran voittanut saksalaisjoukkue. Toisen osaottelun Nottingham tosin voitti maalein 1–3. Myöhemmin Nottingham voitti koko sarjan mestaruuden.
Tämän jälkeen seura hallitsi Itä-Saksan jalkapalloilua voittaen mestaruuden myös vuosina 1980–1988. Kaudella 1982–1983 Dynamo ei hävinnyt ainoatakaan ottelua. 1980–luvulla valtion puuttui useaan otteeseen pelien lopputuloksiin, jotka yritettiin saada Dynamon kannalta myönteisiksi. Itä-Saksan hajoamisen jälkeen seura yritti päästä eroon Stasi-imagostaan hankkimalla sponsoreita. Myös seuran uudeksi nimeksi vaihdettiin FC Berlin. Seura osallistui Bundesliga-karsintoihin, muttei onnistunut ansaitsemaan paikkaansa vaan joutui aloittamaan Oberliga Nordostista. Vuonna 1999 Berlin voitti Berliner Landespokalin ja vaihtoi samana vuonna nimekseen BFC Dynamo. 2000–luvun Dynamo on viettänyt Oberliga Nordissa ja Verbandsliga Berlinissä.
HMS Africa (1905)
HMS Africa oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1905 vesillelaskettu King Edward VII -luokan taistelulaiva.
"HMS Africa" liitettiin käyttöönotettaessa joulukuussa 1906 Atlantin laivastoon, josta se siirrettiin helmikuussa 1907 Kanaalin laivastoon. Alus kolaroi 23. maaliskuuta 1907 Portlandin edustalla kauppa-alus "SS Ormuzin" kanssa, mutta kärsi vain lieviä vaurioita.
Alus tilattiin Chathamin telakalta osana vuosien 1903–1904 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 27. tammikuuta 1904, ja alus laskettiin vesille 20. toukokuuta 1905. Se valmistui marraskuussa 1906.
"HMS Africa" liitettiin kesäkuussa 1908 Kotilaivaston Noreen sijoitettuihin yksiköihin. Huhtikuussa 1909 se liitettiin toiseen viirikköön. Alus oli 25. huhtikuuta 1911 alkaen kolmannen ja neljännen viirikön komentajan vara-amiraali Sir William Henry Mayn lippulaivana, kunnes "HMS King Edward VII" vapautti sen tehtävästä 24. heinäkuuta. Alus siirrettiin marraskuussa Noren reserviin, jolloin sen miehistö supistettiin minimiin.
Tammikuussa 1912 alus osallistui Sheernessissä lentokoneiden käytön testaamiseen, jolloin alukselle rakennettiin 100 jalkaa (30 m) pitkä lentoonlähtöalusta.
Alus siirrettiin vuonna 1912 Chathamin telakalle modernisoitavaksi. Laivaston uudelleenorganisoinnin seurauksena alus palasi aktiivipalvelukseen toukokuussa 1912. Alus muodosti yhdessä sisaralustensa kanssa Kotilaivaston 1. Laivaston 3. Taistelulaivalaivueen. Se siirtyi marraskuussa ensimmäisen Balkanin sodan vuoksi laivueen mukana Välimerelle.
Ensimmäisen maailmansodan uhan kasvaessa "HMS Africa" liitettiin elokuussa 1914 laivueen mukana Suureen laivastoon. Alus oli joulukuusta 1915 tammikuuhun 1916 huollettavana Belfastissa ja uudelleen Portsmouthissa elokuusta syyskuuhun 1916, minkä jälkeen se siirrettiin Adrianmerelle tukemaan Italian laivastoa.
Tammikuussa 1917 alus siirtyi huollettavaksi Gibraltarille. Se palasi palvelukseen maaliskuussa, jolloin alus liitettiin Atlantin partioihin ja saattueiden suojaksi tukemaan 9. risteilijälaivuetta. Alus oli huollettavana Rio de Janeirossa joulukuusta 1917 tammikuuhun 1918.
Alus palasi lokakuussa 1918 Britteinsaarille, jossa se siirrettiin marraskuussa Portsmouthin reserviin. Alus palveli varasto- ja majoituslaivana. Se sijoitettiin maaliskuussa 1920 poistolistalle ja alus myytiin 30. kesäkuuta romutettavaksi Ellis and Companylle Newcastleen.
Greta Pitkänen
Greta Eugenia Pitkänen (o.s. Malmstén; 17. heinäkuuta 1911 – 23. joulukuuta 1938) oli suomalainen laulaja sekä Georg ja Eugen Malmsténin sisko, joka tunnetaan erityisesti veljensä Georgin kanssa 1930-luvulla tekemistään Mikki-hiiri-levytyksistä.
Pitkänen esitti palvelijatarta Risto Orkon ohjaamassa elokuvassa "Herrat täysihoidossa" vuonna 1933. Tämä jäi hänen ainoaksi merkittäväksi roolikseen ennen hänen äkillistä kuolemaansa angiinamyrkytykseen vain 27-vuotiaana.
Greta Pitkänen ja Georg Malmsten levyttivät Dallapé-orkesterin kanssa kolme Malmsténin säveltämää ja R. R. Ryynäsen sanoittamaa Mikki-hiiri -musiikkisatua, "Mikki-hiiri ja susihukka" (1934), "Mikki-hiiri merihädässä" (1936) ja "Mikki-hiiri ja vuorenpeikko" (1937). Myöhemmin Malmstén teki vielä kaksi Mikki-hiiri -aiheista laulua ("Mikki-hiiri koskenlaskussa", 1954, ja "Mikki-hiiri lentäjänä", 1963), joista ensimmäisessä Mikki-hiirenä oli Ragni Malmstén ja jälkimmäisessä Vieno Kekkonen. Nämä eivät kuitenkaan menestyneet läheskään samalla tavoin kuin kolme ensimmäistä.
Greta Pitkäsen puoliso vuodesta 1933 oli Tauno Valter Pitkänen, joka kuoli vain kaksi vuotta myöhemmin helmikuussa 1935. Heidän ainoa poikansa Thor Ejvind syntyi kahdeksan kuukautta isänsä kuoleman jälkeen.
Toivo Niskanen
Toivo Niskanen (3. kesäkuuta 1887 Helsinki – 25. joulukuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi. Häntä pidetään ensimmäisenä suomalaisena klassiseen balettiin suuntautuneena miespuolisena ammattitanssijana. Niskasesta ei kuitenkaan tullut varsinaista klassista tanssijaa, koska hän ryhtyi opiskelemaan balettia vasta aikuisena.
Niskanen opiskeli tanssia aluksi saksalaissyntyisen Elisabet Littsonin ohjauksessa Helsingissä. Pian hän esiintyi myös tanssinäytöksissä yhdessä Littsonin toisen oppilaan Hilma Liimanin kanssa. Vuonna 1908 Niskanen päätti luopua estetiikan ja kirjallisuuden yliopisto-opinnoistaan ja lähti hankkimaan lisää tanssikoulutusta Pietariin. Siellä hänen opettajaan oli Mariinski-teatterin kuuluisa karakteritanssija Alexander Shirajev. Pietarissa Niskanen tutustui perin pohjin muun muassa slaavilaiseen tanssiin, ja hän opiskeli myös Dalcrozen menetelmiä.
Palattuaan Suomeen Niskasen ensimmäinen julkinen tanssiesitys oli Helsingissä vuonna 1911, samana vuonna kuin myös toinen Suomen ensimmäisistä tanssitaiteilijoista, Maggie Gripenberg, piti ensimmäisen tanssikonserttinsa. Niskasen yhteisesiintyminen sisarentyttärensä Margit Liliuksen kanssa vuonna 1917 tarjosi suomalaisyleisölle ensimmäisen kosketuksen pas de deux’hön. Hän oli kiinnitettynä Pariisin "Les Ballets Suédois" -balettiin vuosina 1922–1924 ja Chicagon kaupunginbalettiin vuosina 1924–1925. Myöhemmin Niskanen teki uraauurtavaa työtä koreografina monissa suomalaisissa teattereissa. Hän myös opetti klassista balettia ja karakteritanssia sekä seuratansseja omassa tanssikoulussaan.
Niskanen tunnetaan erityisesti tangon tuomisesta suomalaisen tanssiyleisön tietoisuuteen. Tangon lasketaan tulleen Suomeen 2. päivä marraskuuta 1913, jolloin Niskanen ja hänen tanssiparinsa Elsa Nyström tutustuttivat helsinkiläisyleisön tangoon elokuvateatteri Apollossa pidetyssä näytöksessä. Niskanen oli itse tutustunut tangoon käydessään Pariisissa. Pari viikkoa myöhemmin Niskanen ryhtyi jo antamaan yleisölle myös opetusta tangon tanssimisessa Katajanokalla pitämässään tanssikoulussa. Aluksi tangoa tanssittiin Suomessa samaan tapaan kuin muualla Euroopassa, mutta 1930-luvulla vakiintuivat tanssinopettaja Inkeri Kareen opettamat suomalaiset tangoaskeleet, jotka muistuttavat foksin askeleita.
Aketo vs Tunisiano
Aketo vs Tunisiano on Sniperin toinen single "Du rire aux larmes" -albumilta, ja se julkaistiin 19. kesäkuuta 2001.
Du rire aux larmes (kappale)
Du rire aux larmes on Sniperin neljäs single "Du rire aux larmes" -albumilta, ja se julkaistiin 27. marraskuuta 2001.
GIOVE B
GIOVE B:n eli toisen Galileo-testisatelliitin kehitti vuonna 2009 purettu Galileo Industries -yhtiö.
Satelliitin pääurakoitsija oli Astrium GmbH Saksasta, satelliitin rakensi Thales Alenia Space Ranskassa ja navigaatiohyötykuorman kehitti Astrium Ltd Englannissa. Satelliitti koottiin Italiassa Alenia Spazion (2005 lähtien Alcatel-Alenia Space -yhtiön osa, sittemmin Thales Alenia Spacen osa) tehtaalla. Koska Giove A:n laukaisu onnistui ja satelliitti toimii, pitkään ei ollut varmaa, laukaistaanko Giove B -satelliittia lainkaan.
GIOVE-B laukaistiin Baikonurista Sojuz-kantoraketilla 27. huhtikuuta 2008 23 000 km korkealle radalle, jossa se toimii 2,5 vuotta. Satelliittia operoidaan Telespazion keskuksesta Fucinosta Rooman läheltä.
Satelliitti painaa 530 kg, josta 28 kg hydratsiiniä satelliitin asennonsäätöön. Sen koko on 95 cm x 95 cm x 240 cm. Se on kolmiakselistabiloitu. Sen sähköteho on 1100 W - satelliitissa on kaksi 4,3 metriä pitkää aurinkopanelia. Satelliitti lähettää Galileon signaaleja L1, E5 ja E6 taajuuksilla, mutta vain kahdella taajuudella kerrallaan.
Išim
Išim (, kazakiksi Есіл, "Jesil") on Obin vesistöön kuuluvan Irtyšin sivujoki Kazakstanissa ja Venäjällä. Sen pituus on 2 450 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 177 000 neliökilometriä. Joen virtaus vaihtelee voimakkaasti.
Išim saa alkunsa Nijaz-vuorilta. Aluksi se virtaa länteen, mutta Koktšetaun ylängön ohitettuaan kääntyy kohti pohjoista. Tärkeimmät sivujoet ovat Koluton, Žabai ja Akkanburluk. Joen varrella sijaitsevat Astanan, Deržavinskin, Jesilin, Petropavlin ja Išimin kaupungit.
Išim (kaupunki)
Išim () on kaupunki Tjumenin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Išim-joen rannalla 319 kilometriä Tjumenista kaakkoon. Kaupunki on Išimin piirin keskus, mutta muodostaa oman kaupunkipiirinsä. Sen kautta kulkee Tjumenin ja Omskin välinen rautatie. Asukkaita on runsas 65 000 henkeä (vuonna 2010).
Paikalla sijainnut Korkinan kylä tunnetaan vuodesta 1670 lähtien. Vuonna 1782 siitä tuli Išimin kaupunki. Paikkakunnalla järjestettiin vuosittain yhdet Länsi-Siperian suurimmista markkinoista. Kaupungissa asuivat karkotettuina dekabristit Aleksandr Odojevski ja Vladimir Šteingel sekä kirjailija Grigori Matšttet.
Nykyään Išim on maatalousalueen keskus, jossa on mm. koneenrakennus- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa toimii pedagoginen instituutti.
Kitšera
Kitšera () on kaupunkimainen taajama Burjatian tasavallan Pohjois-Baikalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kitšera-joen varrella 42 kilometriä piirin keskuksesta Nižneangarskista koilliseen. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie ja asfaltoitu maantie. Asukkaita on 1 400 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on perustettu vuonna 1978 Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Lisäksi toimii kaksi puunhankintayritystä sahalaitoksineen. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu ja kaksi poliklinikkaa.
Novyi Uojan
Novyi Uojan () on kaupunkimainen taajama Burjatian tasavallan Pohjois-Baikalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Verhnjaja Angara -joen laaksossa 150 kilometriä piirin keskuksesta Nižneangarskista itään. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 4 200 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on perustettu vuonna 1976 Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Lisäksi on puunhankintaa ja -jalostusta sekä elintarviketeollisuutta. Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa, koulu, lasten taidekoulu, kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus, rautatieläisten kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala. Nižneangarskiin on osittain asfaltoitu maantieyhteys.
Jantšukan
Jantšukan () on kaupunkimainen taajama Burjatian tasavallan Pohjois-Baikalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Verhnjaja Angara -joen rannalla 270 kilometriä piirin keskuksesta Nižneangarskista koilliseen. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 435 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on perustettu vuonna 1980 Baikalin-Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Palveluihin kuuluu lastentarha, koulu, kerhotalo, posti ja ensiapuasema. Rautatien lisäksi Jantšukanilla ei ole muita liikenneyhteyksiä.
Bodaibo
Bodaibo () on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Lenan sivujokeen Vitimiin laskevan Bodaibo-joen suussa 1 100 kilometriä Irkutskista koilliseen. Kaupunki on Bodaibon piirin keskus. Asukkaita on 14 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on syntynyt vuonna 1864 kullankaivajien tukikohdaksi. 1800-luvun lopussa Lenan rikkaista kultaesiintymistä tuli maailmankuuluja. Vuonna 1912 seudulla tapahtui suurta huomiota herättänyt Lenan joukkomurha, jossa sotilaat ampuivat 270 lakkoilevaa kullankaivajaa. Vuonna 1925 Bodaibosta tuli kaupunki.
Nykyään Bodaibo on kullantuotantoalueen keskus, jossa on mm. rakennus- ja elintarviketeollisuutta.
Robert Surtees
Robert Surtees (9. elokuuta 1906 Covington, Kentucky – 5. tammikuuta 1985) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän sai parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon elokuvista "Kuningas Salomonin kaivokset" (1950), "Särkyneiden haaveiden kaupunki" (1952) ja "Ben-Hur" (1959). Ehdokkaana hän oli kaikkiaan 16 kertaa. Robert Surteesin poika on elokuvaaja Bruce Surtees.
Edith von Bonsdorff
Edith Helena von Bonsdorff (o.s. Andersen; 24. huhtikuuta 1890 Ringsted, Tanska – 19. huhtikuuta 1968) oli tanskalais-suomalainen tanssitaiteilija ja koreografi.
Edith von Bonsdorff oli alkuaan tanskalainen, mutta hän meni naimisiin suomalaisen kanssa. Hänen ensiesiintymisensä Suomessa oli vuonna 1919 yhdessä ruotsalaisen tanssijan ja koreografin Jean Börlinin kanssa. Seuraavilla vuosikymmenillä hän piti Helsingissä monia tanssiesityksiä ja teki ainakin yhden esityskiertueen vuonna 1925, yhdessä Kaarlo Erosen kanssa. 1920-luvulla von Bonsdorff oli jonkin aikaa kiinnitettynä myös Pariisin Les Ballets Suédois -balettiin. Siellä hän esiintyi muun muassa Francis Picabian librettoon perustuneessa avantgarde-baletissa "Relâche", johon musiikin oli säveltänyt Erik Satie. Hän vieraili vuonna 1926 myös Suomen kansallisbaletin "Šeherazade"-baletissa, jossa hänen parinaan oli balettimestari George Gé.
Vuonna 1936 remontin jälkeen uudelleen avatun Svenska Teaternin avajaisohjelmistona olleen "Peer Gynt" -baletin koreografiasta vastasi von Bonsdorff. Vuonna 1951 von Bonsdorff laati koreografian Kansallisbaletin esittämään "Salome"-balettiin, joka oli ollut hänen suosikkiteoksiaan jo 1920-luvulla.
Itse koreografina luomissaan tanssiteoksissa von Bonsdorff käytti esiintyjinä sekä balettitanssijoita että tanssinopiskelijoita muun muassa Helvi Salmisen tanssikoulusta. Jotkut hänen omista töistään perustuivat Pariisin "Les Ballets Suédois" -baletin teoksiin.
Von Bonsdorff esiintyi myös Yrjö Nybergin ohjaamassa pitkässä elokuvassa "Sano se suomeksi" (1931). Vuonna 1961 von Bonsdorff sai ansioistaan Pro Finlandia -mitalin.
Hänen puolisonsa oli professori Per Adolf von Bonsdorff.
Blue Diamonds
Blue Diamonds oli hollantilais-indonesialainen duo, jonka muodostivat veljekset Ruud de Wolff (12. toukokuuta 1941 – 18. joulukuuta 2000) ja Riem de Wolff (s. 15. huhtikuuta 1943 - 12. syyskuuta 2017). He syntyivät Bataviassa (nykyinen Jakarta), mutta muuttivat vuonna 1949 Alankomaihin, jossa he perustivat duon. Heitä kutsuttiin nimellä "Hollannin Everly Brothers", ja heidän suurin hittinsä oli "Ramona", joka myi 250 000 kappaletta. He lauloivat yleensä englanniksi, mutta myös saksaksi ja espanjaksi. Viimeiset levytykset duo teki vuonna 1971. Ruud kuoli Driebergenissä vuonna 2000 ja Riem Blaricumissa 2017.
Blue Diamonds esiintyi myös Suomessa maaliskuussa 1961 Expo-hallissa.
Severobaikalsk
Severobaikalsk () on kaupunki Burjatian tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Baikaljärven rannalla lähellä järven pohjoispäätä Tuja-joen suulla, noin 440 km linnuntietä Ulan-Udesta pohjoiseen. Kaupungin läpi kulkee Baikalin–Amurin rautatie. Asukkaita on 25 400 henkeä (vuonna 2009). Kaupunki on Pohjois-Baikalin piirin ympäröimä, muttei kuulu hallinnollisesti piiriin.
Paikkakunta on syntynyt 1970-luvulla Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Vuonna 1980 siitä tuli kaupunki. Nykyään Severobaikalskissa toimii rautatieliikenne- ja puunhankintayrityksiä sekä kalatehdas.
Luettelo Mestarien liigassa eniten maaleja kaudessa tehneistä pelaajista
Tämä on luettelo Mestarien liigassa eniten maaleja kaudessa tehneistä pelaajista. Luettelossa on mukana myös Euroopan Cupin pelikaudet.
Härjänlahti
Härjänlahti on kylä Somerniemellä Somerolla Painiojärven rannalla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 60, mikä teki siitä Someron kylistä väkiluvultaan 36. suurimman ja entisen Somerniemen kylistä kahdeksanneksi suurimman. Härjänlahden naapurikyliä ovat Palikainen lännessä, Oinasjärvi ja Jakkula etelässä ja Keltiäinen ja Härjänoja koillisessa. Kylän alueella, Somerniemen Kirkonkulmalla sijaitsee Somerniemen kirkko.
Vuonna 1815 valmistunut puinen Somerniemen kirkko ja 1700-luvulla rakennettu kellotapuli ovat kauniilla paikalla Painiojärven rannalla.. Kirkon naapuriin Kirkonkulmalle, lähelle Helsingintietä sijoittuvat myös Somerniemen seurakuntatalo, Somerniemi-seuran kesäisin avoinna pitämä Somerniemen kesätori ja ravintola Punainen lumme. Näistä noin kilometrin länteen, Keltiäisiin vievän tien varrella on Ämyrin tanssilava, jota ylläpitää Somerniemen VPK.
Paikallisena nähtävyytenä kylässä on Äyräsnummella, Keltiäisistä Jakkulaan johtavan tien varrella Risukasa, johon liittyvän tarinan mukaan onnettomuus kohtaa ohikulkijaa, joka risukasan sivuuttaessaan ei jätä siihen risua.
Kylän luontoa hallitsevat Someron ja Paimionjoen vesistön suurin järvi Painio sekä siihen etelässä rajoittuva, Kolmanteen salpausselkään kuuluva Äyräsnummi. Äyräsnummella sijaitsee muun muassa Ämyrin tanssilava, jolta Painiolle avautuva näkymä on kaunis ja sai 1950-luvulla järjestetyssä Lounais-Hämeen maisemakilpailussa toisen palkinnon. Äyräsnummeen rajoittuvat seutukaavassa suojelualueiksi merkityt Jyrkkälampi Ämyrin luona ja Likolampi siitä itään, ja suojeluvarauksella seutukaavaan on merkitty myös Painion Marjasaari Somerniemen kirkon luona.
Historiallinen Härjänlahden kylä on sijainnut Painionjärven itäisimmän lahden etelärannalla lähellä nykyistä Keltiäisiin johtavaa tietä. Nimistöntutkijoiden mukaan lahden vanha nimi on luultavasti ollut Härjänlahti, josta kylä näin olisi saanut nimensä. Isossajaossa kylä on ollut omana jakokuntanaan. Kylän vanhoja taloja ovat olleet Hurri, Hiiska ja Suupus, joista kaksi viimeksi mainittua olivat läheisen Palikaisten kartanon augmentteja ja olivat vuodesta 1761 kartanon omistuksessa. Vuonna 1853 myös kolmas talo, Hurri liitettiin Palikaisiin ja talot yhdistettiin Toivoniemi-nimiseksi tilaksi, joka vielä nykyäänkin sijaitsee kylän historiallisella tontilla Painiojärven rannassa.
Somerniemen Kirkonkulmalla Härjänlahden kylässä ovat vuodesta 1975 asuneet kirjailijat Kaari Utrio ja Kai Linnilä. Härjänlahdelta oli kotoisin myös kansanedustaja ja ministeri Aleksi Aaltonen (1892–1956).
Eero Kosonen (kapellimestari)
Eero Kosonen (12. tammikuuta 1906 Tampere – 4. marraskuuta 2002 Tampere) oli suomalainen kapellimestari ja orkesterinjohtaja.
Kosonen opiskeli Helsingin konservatoriossa (nyk. Sibelius-Akatemia) pianonsoittoa ja musiikin teoriaa. Hän toimi kapellimestarina Helsingin Ruotsalaisessa teatterissa ja Helsingin Teatteriorkesterissa sekä orkesterinjohtajana Raumalla ja Tampereella. Tampereen kaupunginorkesterin ja sen edeltäjän Tampereen orkesterin johtajana hän oli vuodesta 1932 lähtien aina eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuonna 1969.
Kosonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1954 ja professorin arvonimen vuonna 1969.
USS Oriskany (CV-34)
USS Oriskany (runkonumerot CV-34 ja CVA-34) oli Yhdysvaltain laivaston Essex-luokan lentotukialus. Se oli laivaston kolmas Yhdysvaltain vapaussodan Oriskanyn taistelun mukaan nimetty alus. Alun perin se suunniteltiin pitkärunkoiseksi Essex-luokan alukseksi, joiden joskus katsotaan kuuluvan erilliseen Ticonderoga-luokkaan. Se otettiin palveluskäyttöön vuonna 1950 SCB-27 -päivityksen jälkeen, jonka tarkoitus oli tehdä aluksesta sopiva suihkuhävittäjille.
Alus tilattiin New Yorkin laivastontelakalta Camdenista New Yorkista, missä köli laskettiin 1. toukokuuta 1944. Alus laskettiin vesille 13. lokakuuta 1945 kumminaan Clarence Cannonin puoliso. Rakennustyöt keskeytettiin 12. elokuuta 1947 ja alus siirrettiin odottamaan päätöstä kohtalostaan. Korean sodan puhjettua kesäkuussa 1950 aluksen valmistumista kiirehdittiin. Alus otettiin palvelukseen 25. syyskuuta 1950 ensimmäisenä päällikönään Percy H. Lyon.
Alus lähti 6. joulukuuta 1950 New Yorkista Jacksonvilleen Floridaan koulutustarkastukseen, jonka aikana se vieraili jouluna Newportissa Rhodes Islandilla. Alus viipyi Jacksonvillessä 11. tammikuuta 1951 saakka, jolloin se vastaanotti lentotukialusrykmentti 1:n () lentokoneet ja henkilöstön koeajolle Guantanamonlahdelle Kuubaan. New Yorkin laivastontelakalla 6. maaliskuuta - 2. huhtikuuta tehtyjen muutostöiden jälkeen alus vastaanotti lentotukialusrykmentti 4:n koulutettavaksi Jacksonvilleen, kunnes se lähti Newportista 15. toukokuuta Välimerelle liittyäkseen Yhdysvaltain 6. laivastoon.
Aluksella sattui Tonkininlahdella vakava tulipalo 27. lokakuuta 1966, kun laskuvarjolla pudotettava magnesium-soihtu syttyi itsestään. Inhimillisen virheen johdosta palava soihdun aiheuttama kuumuus aiheutti suuren tulipalon, joka levisi hangaarissa. Onnettomuudessa menehtyi 44 taistelulentäjää, joista osa oli ollut juuri vähää ennen taistelutehtävässä Vietnamin sotaan liittyen.
"USS Oriskany" poistettiin käytöstä 25 palvelusvuoden jälkeen 30. syyskuuta 1976 ja pitäkäaikaisvarastoitiin Bremertoniin myöhempää käyttöä varten. Kongressi hylkäsi Ronald Reaganin hallinnon ehdotukset aluksen ottamisesta uudelleen palveluskäyttöön sen huonon kunnon ja vanhentuneen lentokaluston vuoksi. Se poistettiin alusrekisteristä heinäkuussa 1989 ja se myytiin romutettavaksi 9. syyskuuta 1995. Ostaja kuitenkin perui kaupan ja hylky palasi laivastolle. Kauppa purettiin 30. heinäkuuta 1997, jonka jälkeen alus oli Beaumontin reservilaivastossa Beaumontissa Texasissa.
Vuonna 2004 "Oriskany" päätettiin upottaa keinotekoiseksi riutaksi Floridan rannikolle. Ympäristöselvitysten ja myrkyllisten aineiden poistamisen jälkeen se upotettiin 17. toukokuuta 2006 Meksikonlahdelle harrastussukeltamiseen sopivaan syvyyteen. Se on maailman suurin keinotekoinen riutta.
Africa (täsmennyssivu)
Africa tarkoittaa esimerkiksi seuraavia asioita:
Mercedes MGP W01
Mercedes MGP W01 on saksalaisen Formula 1 -talli Mercedeksen käyttämä auto kaudella . Auto julkistettiin 1. helmikuuta 2010 Espanjan Valenciassa. Autoa ajoivat saksalaiset Michael Schumacher ja Nico Rosberg.
Erik King
Erik King (s. Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten James Doakesin roolista televisiosarjasta "Dexter" (2006–2007). Hän on esiintynyt myös monissa muissa sarjoissa, kuten "Enkelin kosketuksessa" (1997–2001), "Kylmässä ringissä" (2000–2001), "Poliisipäällikkö Mannionissa" (2001), "" (2002) ja "Siskoni on noidassa" (2003).
Taylor Fletcher
Taylor Fletcher (s. 11. toukokuuta 1990) on yhdysvaltalainen yhdistetyn hiihtäjä. Fletcher osallistui ensimmäiseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuunsa kaudella 2008–2009 Chaux-Neuvessa. Hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan kymmenes Ramsaussa joulukuussa 2012. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Seefeldissä tammikuussa 2013. Hän sijoittui kolmanneksi myös Sapporossa tammikuussa 2015.
Talviolympialaisissa 2010 Fletcher osallistui suurmäen kilpailuun sijoittuen viimeiseksi eli 45:nneksi. Oslon MM-kisoissa 2011 hän oli normaalimäen kilpailussa 26:s ja suurmäen kilpailussa 35:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui normaalimäen Gundersen-kilpailussa 25:nneksi. Normaalimäen joukkuekilpailusta Fletcher voitti pronssia Yhdysvaltojen joukkueessa. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli suurmäen Gundersen-kilpailussa 20:s, normaalimäen vastaavassa 33:s ja joukkuekilpailussa kuudes.
Eino Linnala
Eino Mauno Aleksanteri Linnala, vuoteen 1906 Borgman, (19. elokuuta 1896 Helsinki – 8. kesäkuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.
Linnalan vanhemmat olivat Nikolai Borgman ja Mathilda Maria Avellan. Hänen puolisonsa 1931–1946 oli laulaja ja kuoronjohtaja Taru Pellinen (1904–1986). Musiikinopettaja, opetusneuvos Marja Linnankivi (ent. Kekkonen, o.s. Linnala, 1932–2015) oli heidän tyttärensä. Linnalan veli oli sotilaskapellimestari, musiikkikapteeni Johan Leonard (Lenni) Linnala (1878–1947). Linnala tuli ylioppilaaksi 1915, valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1921 ja opiskeli yliopisto-opintojensa ohella musiikkia Helsingin musiikkiopistossa Erkki Melartinin johdolla 1915–1920. Wienissä Linnala jatkoi opintojaan 1924–1927. Hän toimi Viipurin musiikkiopiston opettajana 1921–1924, Helsingin Kirkkomusiikkiopiston opettajana 1928–1945, Sibelius-Akatemian opettajana 1934–1963 ja Helsingin yliopiston musiikinopettajana 1956–1965. Helsingin Työväenyhdistyksen naiskuoron johtajana Linnala toimi 1928–1934 ja sekakuoron johtajana 1929–1934. Lisäksi Linnala laati musiikkiarvosteluja ja -artikkeleita eri lehtiin ja julkaisi musiikkialan teoksia. Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1953 ja professorin arvonimen 1958.
Linnala sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa, orkesteriteoksen "Suomalainen rapsodia", kantaatteja sekä monia yksin- ja kuorolauluja. Linnalan on arvioitu saaneen sinfonioihinsa voimakkaita vaikutteita Brucknerilta. Linnalan mieskuorotuotanto on huomattava, hän sijoittuu suurten kansallisromantikkojen rinnalle. Romantiikan alasajo 1950-luvulla merkitsi kuitenkin virallisten korvien sulkeutumista koko tyylikaudelle ja murroskaudella säveltäneen Linnalan hiottu äänenkuljetus ja viimeistelty kontrapunkti jäivät uuden polven avantgardistien varjoon. Linnala sai säveltäjänä tunnustusta erityisesti kuorolauluistaan, mutta itse hän piti pääteoksenaan toista sinfoniaansa. Linnalan sävellystyö on usein jäänyt hänen pedagogisen toimintansa varjoon. Linnalan sävellyksiä ovat muun muassa:
C’est pas fini
C'est pas fini on Sniper-yhtyeen toinen kokoelmalevy, jonka kokoamisessa olivat mukana yhtyeen Facebook yhteisön jäsenet. Levy julkaistiin 10. joulukuuta 2009.
Atalanta-operaatio
Atalanta-operaatio eli EUNAVFOR Somalia (engl. "European Union Naval Force Somalia – Operation ATALANTA") on Euroopan unionin jäsenvaltioiden merivoimien aluksista koottu laivasto-osasto, jonka tehtävänä on suojata maailman ruokajärjestön avustuskuljetuksia Somaliaan seka estää ja ehkäistä Afrikan sarven merirosvousta. Se toimii osana suurehkoa pääasiassa länsimaiden ylläpitämää sotilasoperaatiota Maritime Security Centre – Horn of Africa (MSCHOA).
Euroopan unionin jäsenvaltioilla on Somalian rannikolla vaihtelevasti 4:stä 8:een sota-alusta ja kolme lentokonetta. Operaation merivoimat tukeutuvat Djiboutiin ja sen komentokeskus on Northwoodissa Britanniassa. Atalanta -operaation nykyinen mandaatti on voimassa vuoden 2014 joulukuuhun.
Suomen merivoimien miinalaiva Pohjanmaa osallistui operaatioon helmi-huhtikuussa 2011. Tämän lisäksi Suomi on osallistunut operaatioon vuoden 2013 aikana itsenäisellä alussuojausosastolla sekä operaation alusta asti esikuntaupseereilla.
An Education
An Education on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut Lone Scherfigin ohjaama ja Nick Hornbyn käsikirjoittama draamaelokuva, joka kertoo nuoren tytön kasvutarinan 1960-luvun Lontoossa.
William H. Daniels
William H. Daniels (1. joulukuuta 1901 Cleveland, Ohio – 14. kesäkuuta 1970 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaaja. Hän oli neljä kertaa ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Palkinnon Daniels sai vuoden 1948 elokuvasta "Alaston kaupunki".
Yksimahaiset
Yksimahaiset on yleisnimitys eläimille, joiden ruoansulatuskanavaan kuuluu vain yksi maha, eikä etumahoja ole kuten märehtijöillä. Ruoansulatuksen ja ravintoaineiden imeytymisen pääpaino on yksimahaisilla eläimillä ohutsuolessa. Yksimahaiset ei ole taksonominen ryhmä, vaan ruoansulatuksen pääpiirteisiin perustuva nimitys. Jaottelulla yksimahaisiin ja märehtijöihin on merkitystä erityisesti kotieläinten ruokinnassa. Yksimahaisia ovat nisäkkäistä mm. kädelliset kuten ihminen, petoeläimet, siat, hevoset sekä jyrsijät ja jäniseläimet. Linnut luetaan ruoansulatusjärjestelmiä koskevassa jaottelussa yksimahaisiin, vaikka niillä on kaksi mahaa, rauhasmaha ja lihasmaha. Märehtijät ovat kaikki kasvinsyöjiä, mutta yksimahaisissa on ravinnonkäytöltään erityyppisiä eläimiä absoluuttisista kasvinsyöjistä (esim. hevonen) sekaravinnon käyttäjien (esim. sika, ihminen) kautta lihansyöjiin. Petoeläinten ruoansulatuskanava on suhteellisen lyhyt, eikä siinä ole lainkaan sopeutumia kuitupitoisen ravinnon hyödyntämiseen. Sen sijaan esimerkiski hevoset pystyvät hyödyntämään kuitupitoistakin kasviravintoa lähes märehtijöiden veroisesti, koska niillä tapahtuu ruoansulatuskanavan loppuosassa samantapaista kasvikuituja hajottavaa bakteeritoimintaa kuin märehtijöiden etumahoissa.
Mir-avaruusaseman retkikuntien miehistöt
Tämä artikkeli on aikajärjestyksessä oleva luettelo Mir-avaruusaseman retkikuntien () miehistöistä. Kaikki pysyvät Mir-avaruusaseman miehistöt on nimetty , missä "n" kasvaa jokaisen retkikunnan myötä. Huoltolentojen vierailijoita ei ole sisällytetty (katso artikkelista Mir-avaruusasemalle suuntautuneet miehitetyt lennot lisätietoja). Mirin komentajat ovat "kursivoitu". "Kesto" viittaa miehistöön eikä aina vastaa "laukaisualusta" tai "laskeutumisalusta".