hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Heinijärvi (Karkku)
Heinijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 18,4 hehtaaria ja sen pituus on 2,2 kilometriä ja leveys 200 metriä. Se on syntynyt kalliomurrokseen, jossa virtaa myös järven läpi laskeva Heinijärvenoja. Järveen laskee joitakin tulo-ojia ympäröivästä metsistä. Merkittävin niistä on Ritajärvenoja, jonka kautta laskevat Valkeajärvi, Ylinen Ritajärvi ja Alinen Ritajärvi. Myös Perkojärven vedet päätynevät Heinijärveen, vaikka laskuojaa ei ole olemassa.
Järven rantaviiva on 5,6 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat monin paikoin jyrkkiä. Itärannalla sijaitsee Heinijärven kylä, jonka puitteissa on järven ainoat pellot. Järven rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja. Heinoon ja Hornion yhdistävä maantie kulkee järven itäpuolella. Puolivälissä sitä ylittää korkeajännitelinja järven.
Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon osa järven länsirantojen metsistä kuuluvat. Ne on valittu Ritajärvenojan ympäriltä.
Vuoden 1847 pitäjänkartassa ja 1855 Kalmbergin kartastossa Heinijärvi ja Alinen Heinijärvi kuuluivat samaan järveen, jota silloin kutsuttiin Heinijärveksi. Mikäli Kalmbergin kartta on piirretty Heinijärven osalta oikein, voidaan järven pituutta verrata mittakaavaan. Järvi olisi tällöin ollut 3,6 kilometriä pitkä. Nykykartassa sama matka saadaan, kun Alimmaisen Heinijärven eteläpäästä mittaa etäisyyden Heinijärven pohjoispäähän ja lisä siihen hieman lisää. Kartoissa huomattava eri näkyy Heinijärven kylän rantaviivassa. Kylässä on pitkä niemi, joka työntyy luoteeseen ja se on raivattu pelloksi.
Järvi laskettiin vuonna 1862. Vuonna 1887 talollinen leski Matilda Elisabet Yliellilä haki korvauksia vesijättömaahan liittyvässä asiassa. Päätös asiasta saatiin 1888.
Hornionjärvi
Hornionjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 4,3 hehtaaria ja sen pituus on 450 metriä ja leveys 150 metriä. Järven läpi virtaa Heinijärvenojan latvavedet ja siihen laskee vain kaksi muuta tulo-ojaa. Toinen niistä on Paskolammin laskuoja.
Järven rantaviiva on 1,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Lähistöllä on Hornion kylän peltoja. Vakituisen asutuksen lisäksi rannalla on kaksi loma-asuntoa. Heinoosta tuleva tie yhtyy Karkusta tulevaan tieheen.
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Horniojärvi". Vuonna 1884 järven vedenpintaa laskettiin ja järvi lyheni huomattavasti.
Samettisirppinokka
Samettisirppinokka ("Epimachus fastuosus") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Samettisirppinokkaa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaatioksi on arvioitu 3 500 – 15 000 yksilöä. Sitä uhkaavat metsästys ja metsien raivaaminen viljelyalueiksi. Papua-Uudessa-Guineassa on uusien lakien ansiosta perinteinen metsästys vähentynyt ja samettisirppinokkien elinalueella metsien häviäminen ollut hyvin pientä vuosien 2002–2014. Lajin kannan väheneminen saattaa olla siksi hyvin vähäistä, minkä takia vuoden 2017 listauksessa Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto muutti lajin statusta vaarantuneesta elinvoimaiseksi.
Anthony Lopes
Anthony Lopes (s. 1. lokakuuta 1990 Givors, Ranska) on ranskalaissyntyinen portugalilainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Olympique Lyonnaisia. Vasenjalkainen Lopes kuuluu myös Portugalin jalkapallomaajoukkueeseen.
Lopes on edustanut koko uransa Olympique Lyonnaisin eri joukkueita. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuodet 2008–2011. Ykkösjoukkueessa hän debytoi Ranskan cupin välierässä Gazélec Ajacciota vastaan huhtikuussa 2012. Voittoisassa finaalissa hän ei pelannut. Eurooppa-liigassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Ironi Kiryat Shmonaa vastaan joulukuussa 2012. Ligue 1:ssä Lopes debytoi huhtikuussa 2013 AS Saint-Étienneä vastaan. Kaudella 2013–2014 Lopes otti ykkösmaalivahdin paikan entiseltä ykkösveskarilta Rémy Vercoutrelta ja on ollut siitä asti Lyonin ykkösmaalivahti.
Lopes on edustanut monia Portugalin eri ikäluokkien maajoukkueita. Vaikka hän on syntynyt ja elänyt koko ikänsä Ranskassa, hän halusi silti edustaa Portugalin jalkapallomaajoukkuetta, jonka mukaan hänet on jo kutsuttu muutaman kerran. Debyytinsä Portugalin maajoukkueessa Lopes teki maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Kap Verdeä vastaan. Hän kuului Euroopan-mestaruuden voittaneeseen Portugalin joukkueeseen 2016, muttei kuitenkaan päässyt pelaamaan turnauksessa. Hän on toistaiseksi pelannut ainoastaan ystävyysotteluissa.
Vähäjärvi (Hornio)
Vähäjärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pituus on 150 metriä ja leveys 70 metriä. Järven läpi virtaa Heinijärvenojan latvavedet. Järven rantametsikkö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta ranta soistunutta metsää. Ranta on rakentamatonta eikä sinne johda teitä. Läheiseen maataloon tulee tie Hornion kylästä.
Laihalammi (Sastamala)
Laihalammi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Lampi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Lammen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen pituus on 170 metriä ja leveys 100 metriä. Lammella on 3-5 tulo-ojaa ympäröivältä suolta. Sen luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkuunsa 2,1 kilometriä pitkä laskuoja Vähäjärveen. Toisaalta voidaan ajatella, että Laihalammi on Heinijärvenojan latvajärvi.
Lammen rantametsät on 0,42 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat ojitettua metsäsuota, jonka ojat laskevat lampeen. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Roman Kukumberg
Roman Kukumberg (s. 8. huhtikuuta 1990 Bratislava) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka edustaa Tšekin Extraligassa pelaavaa HK Hradec Kralovea, jota hän on edustanut vuodesta 2014. 184 senttimetriä pitkä ja 86 kilogrammaa painava Kukumberg laukoo oikealta ja hänen pelipaikkansa on keskushyökkääjä tai oikea laita. Kukumberg on Toronto Maple Leafsin 113. NHL-varaus . Hän ei ole kuitenkaan ikinä pelannut NHL:ssä.
Kukumberg aloitti uransa HK Nitrassa kotimaassaan. Sen jälkeen hän edusti niin ikään kotimaansa HK Dukla Trenčíniä vuodet 2000–2004, ennen kuin siirtyi Venäjälle, jossa hän edusti HK Neftehimik Nižnekamskia, HK Lada Toljattia, Ak Bars Kazania ja Traktor Tšeljabinskiä RSL:ssä ja myöhemmin KHL:ksi muuttuneessa liigassa vuoteen 2011 asti, jolloin Kukumberg siirtyi takaisin kotimaahansa, HC Slovan Bratislavaan, joka sekin tosin pelasi KHL:ssä. Kukumberg edusti Slovania vuoteen 2014 asti, jolloin hän siirtyi Tšekin Extraligan HK Hradec Kraloveen.
Kukumberg on pelannut myös Slovakian jääkiekkomaajoukkueessa. Hän on pelannut kaksissa MM-kilpailuissa, joissa Kukumberg on tehnyt 14 ottelussa tehot 0+8=8.
Wang Qiang
Wang Qiang (s. 14. tammikuuta 1992 Tianjin) on kiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 18 tammikuussa 2019. Hän on voittanut urallaan 14 ITF-turnausta kaksinpelissä. WTA-turnauksia hän on voittanut kaksi.
Vuoden 2014 Yhdysvaltain avoimissa Wang eteni toiselle kierrokselle selvitettyään ensin karsinnat ja sen jälkeen voitettuaan Paula Kanian pääsarjan ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella hän hävisi Casey Dellacqualle. Kolmannelle kierrokselle Grand Slam -turnauksissa Wang on yltänyt Ranskan ja Yhdysvaltain avoimissa 2018 sekä Australian avoimissa 2019.
Denisa Allertová
Denisa Allertová (s. 7. maaliskuuta 1993) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 55 maaliskuussa 2016. Hän on voittanut urallaan yhdeksän ITF-turnausta kaksinpelissä.
Lokakuussa 2014 Allertová pelasi ensimmäisessä WTA-pääsarjan ottelussaan Luxemburgissa. Hän pääsi turnaukseen karsintojen kautta ja eteni lopulta välieriin. Hän voitti turnauksessa muun muassa maailmanlistan sijalla 25 olleen Sabine Lisickin. Välierässään hän hävisi Annika Beckille.
Hannes Hynönen
Johannes ”Hannes” Hynönen (10. tammikuuta 1913 Joroinen – 30. marraskuuta 2015 Mikkeli) oli suomalainen maanviljelijä ja toisen maailmansodan veteraani. Hynönen sai laajaa huomiota tiedotusvälineissä osallistuttuaan joulukuussa 2014 Suomen tasavallan presidentin itsenäisyyspäivän vastaanotolle 101-vuotiaana. Vuonna 2017 ilmestyi kirja "Aika Velikulta – Hannes Hynösen pitkä taival 1913–2015".
Hynönen syntyi Joroisissa kymmenlapsiseen torppariperheeseen, mutta lapsista kolme kuoli jo hyvin nuorina. Hän kävi kansakoulun muttei aloittanut jatko-opintoja rahanpuutteen takia. Kansakoulun jälkeen Hynönen alkoi pitää yhteiskunnallista opintokerhoa kylän lapsille ja nuorille, minkä lisäksi hän harrasti teatteria. Hynönen työskenteli maanviljelijänä Mikkelin Vatilassa, mistä hän osti maatilan 23-vuotiaana.
Hynönen palveli talvisodan aikana Erillisosasto Omenan Mikkelin seudulta kootun tykistöpatterin hevosmiehenä Laatokan Karjalassa. Jatkosodassa hän toimi JR 1:n raskaan kranaatinheittimen johtajana eikä joutunut etulinjaan kertaakaan. Jälkimmäinen tehtävä aiheutti hänelle pysyvän kuulovamman.
Hynönen avioitui sotien jälkeen joulukuussa 1945 ja oli 65 vuotta naimisissa Toini-puolisonsa kanssa, kunnes jäi leskeksi 2010. Pariskunta sai kaikkiaan seitsemän lasta. Yksi pojista kuoli 1980-luvun alussa tapaturmaisesti. 1950- ja 1960-luvuilla Hynönen voitti yhdessä vaimonsa kanssa 70 palkintoa, kun hän kiersi ravikilpailuja ohjastajana. Hynönen siirtyi eläkkeelle maanviljelijän ammatista vuonna 1973. Korkeasta iästään huolimatta hän pystyi asumaan omassa kodissaan aina viimeisiin viikkoihin saakka.
Hynönen joutui sairaalaan marraskuun 2015 alussa kaaduttuaan kotonaan. Hän kuoli sairaalassa aamulla 30. marraskuuta 2015. Poikansa mukaan Hynönen oli pitänyt positiivisen elämänasenteensa loppuun saakka.
Itsenäisyyspäivän vastaanotolla viestimet kiinnostuivat Hynösestä ja hän nousi kansansuosikiksi. Vuonna 2014 hän sai 1 079 joulukorttia. Presidentti Sauli Niinistö mainitsi Hynösen uudenvuodenpuheessaan 2015. Huhtikuussa 2015 Hynönen laski kansallisen veteraanipäivän seppeleen Mikkelissä.
Plymouthin synagoga
Plymouthin synagoga on Englannissa Plymouthin kaupungissa sijaitseva synagoga, joka on perustettu vuonna 1762. Se kuuluu Grade II* -rakennussuojeluluokkaan ja on Englannin vanhin aškenasisynagoga.
Rebecca Peterson
Rebecca Peterson (s. 6. elokuuta 1995 Tukholma) on ruotsalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 52 lokakuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 95 marraskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä ja seitsemän ITF-turnausta kaksinpelissä.
Maaliskuussa 2014 pelatussa Miamin turnauksessa Peterson pääsi toiselle kierrokselle voitettuaan toisessa erässä luovuttaneen Mona Barthelin. Toisella kierroksella hän hävisi Jekaterina Makarovalle. Peterson pelasi Ruotsin Fed Cup -joukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Zaleilah
Zaleilah on romanialais-latinalaisyhtye Mandingan kappale. Kappaleen ensiesitys oli syyskuun 2011 alussa ja se palvelee heidän viidennen, "Club de Mandinga"-studioalbumin johdantosinglenä. Yhtye esitti kappaleen livenä vuoden 2011 Romanian Music Awardsissa 16. syyskuuta 2011. Se esitettiin uudenvuodenaaton tapahtumassa Romexpossa sekä livenä X Factorin finaalissa. Yhtye kuvasi musiikkivideon kappaletta varten Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa alkuvuodesta 2012. Videon ensiesitys oli helmikuussa. Saman kuukauden aikana fanien kannustamana yhtye päätti pyrkiä sillä edustamaan Romaniaa Euroviisuissa. He onnistuivat löytämään tiensä kansanäänestyksen finaaliin. He voittivat kansallisen finaalin ja tämän myötä kappale edusti Romaniaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa. Kappale esitettiin ensimmäisen semifinaalin alkupuolella sekä finaalissa 22.- sekä 26. toukokuuta Azerbaidžanin Bakussa.
Raf Vallone
Raf (Raffaele) Vallone (17. helmikuuta 1916 Tropea – 30. lokakuuta 2002 Rooma) oli yksi toisen maailmansodan jälkeisen Italian merkittävimmistä elokuvanäyttelijöistä.
Nuorena ammattijalkapalloilijan urasta haaveillut Vallone opiskeli lakia ja kirjallisuutta Torinon yliopistossa, liittyi sodan aikana Italian vastarintaliikkeeseen ja työskenteli sen jälkeen kommunistilehti "L’Unitàn" ja "La Gazzetta del Popolon" toimittajana. Sitä ennen hänellä oli pikku rooli Goffredo Alessandrinin elokuvassa "Noi vivi" vuonna 1942.
Vahva sivurooli Giuseppe De Santisin elokuvassa "Katkeraa riisiä" ("Riso amaro", 1949) teki Vallonesta heti tavattoman suositun sekä yleisön että elokuva-arvostelijoiden keskuudessa. Sitä seurasivat pääosat De Santisin ohjaamassa "Taistelu oliivipuiden varjossa" ("Non c’è pace tra gli ulivi", 1950), Pietro Germin "Toiveitten tiessä" ("Il cammino della speranza", 1950), Alberto Lattuadan "Annassa" (1951) ja monissa muissa elokuvissa. Komeapiirteinen, voimakkaita ja rehellisiä henkilöhahmoja esittänyt näyttelijä herätti huomiota myös ulkomailla, ja 1950-luvulla hän teki useita elokuvia Ranskassa. Kotimaassaan Vallonen merkkiteoksia olivat Lattuadan "Kuuma rannikko" ("La spiaggia", 1954) ja "Rakastunut Guendalina" ("Guendalina", 1957).
1950-luvun lopulta lähtien Vallone esiintyi myös teatterissa. Hänen suurin menestyksensä oli pääosa Peter Brookin Pariisissa ohjaamassa Arthur Millerin näytelmässä "Näköala sillalta" vuonna 1958. Myöhemmin Vallone työskenteli Hollywoodissa muun muassa Anthony Mannin "El Cidissä" (1961), Otto Premingerin "Kardinaalissa" (1963), John Hustonin "Kremlin kirjeessä" ("The Kremlin Letter", 1970) sekä monissa muissa tasoltaan vaihtelevissa elokuvissa. Hänen televisiorooleistaan suosituin oli Sandro Bolchin sarjaelokuvassa "Il mulino del Po" (1963). Vallonen viimeisiä näyttelijäsuorituksia oli kardinaali Lamberton rooli Francis Ford Coppolan "Kummisetä III:ssa" (1990). Vuonna 2001 hän julkaisi omaelämäkertansa "Alfabeto della memoria" (”Muistin aakkoset”).
Vallone oli naimisissa näyttelijä Elena Varzin kanssa. Hänen lapsensa Saverio ja Eleanora ovat myös näyttelijöitä.
Jane Bown
Jane Hope Bown (13. maaliskuuta 1925 – 21. joulukuuta 2014) oli brittiläinen valokuvaaja. Legendaksi sanottu Bown aloitti uransa valokuvaajana Observerissa vuonna 1949 tehtävänään ottaa muotokuva Bertrand Russellista. Sen jälkeen hän teki töitä lehdelle runsaat 50 vuotta ja kuvasi muotokuvia muun muassa Samuel Beckettistä, kuningatar Elisabet II:sta, The Beatlesista, Björkistä, Sinead O’Connorista ja Orson Wellesistä.
Sladeniaceae
Sladeniaceae on pieni kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, johon kuuluu tunnetuimpana heimona kanervakasvit (Ericaceae).
Heimon kasvit ovat ainavihantia puita, joilla on tavallisesti sahalaitaiset ja korvakkeettomat lehdet. Kukinto on lehtihankainen viuhko, jossa on pieniä, alle puolisenttisiä kukkia. Heteitä niissä on 10-15, ja niiden ponnet avautuvat kärjestään. Sikiäin on yhdislehtinen ja koostuu kolmesta tai viidestä emilehdestä, joissa kussakin on vähintään kaksi siemenaihetta kärki- tai aksiletyyppisessä istukassa. Vartalo on lyhyt, mutta suhteellisen pitkäliuskainen. Hedelmä on rakokota tai lohkohedelmämäinen.
Heimon kaksi sukua kasvaa erillisillä alueilla. "Sladenia" on kaakkoisaasialainen, "Ficalhoa" itäafrikkalainen.
Heimo on aiemmin yhdistetty usein teekasveihin (Theaceae). Läheisin sukulaisheimo on Pentaphylacaceae.
Ohuthuulikeltti
Ohuthuulikeltti ("Liza ramada") on kelttikaloihin kuuluva merikala. Se kasvaa yleensä noin 35 cm pitkäksi.
Se elää Atlantin itäosissa Etelä-Norjasta Marokkoon, myös Välimeressä ja Mustassameressä.
Koiraat kutevat ensimmäisen kerran 2–3-vuotiaina, naaraat pari vuotta vanhempina. Kutu tapahtuu syksyllä, paitsi Britteinsaarten rannikolla alkukesästä.
Lajia on tavattu muutaman kerran Suomessa.
Maneater
Maneater on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Nelly Furtadon kappale. Sen sanoittivat Furtado, Timothy "Timbaland" Mosley, Jim Beanz ja Nate "Danja" Hills Furtadon kolmannelle, Loose-studioalbumille. Kappaleen tuottivat Timbaland sekä Danja ja se sisältää viitteitä 1980-luvun artistien kuten Eurythmicsin ja Hall & Oatesin kappaleista. Furtado on paljastanut Hall & Oatesin samannimisen kappaleen toimineen inspiraationa kappaletta sanoitettaessa ja tuotettaessa.
Albumin ensimmäisenä singlejulkaisuna Euroopassa "Maneateristä" tuli yksi Nelly Furtadon suosituimmista kappaleista, saavuttaen Britannian singlelistan kärjen sekä muita sijoituksia kymmenen parhaan joukossa ympäri Manner-Eurooppaa. Australiassa kappale julkaistiin albumin toisena singlenä, jossa se pääsi viiden parhaan joukkoon sekä Pohjois-Amerikassa, jossa siitä tuli klubihitti, mutta menestyi kaupallisesti huonommin kuin albumin johdantosingle "Promiscuous". Kappale sai pääosin positiivisen vastaanoton musiikkikriitikoilta.
Vladimirskajan metroasema
Vladimirskaja () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955, sijaitsee asemien Ploštšad Vosstanija ja Puškinskaja välissä. Asemalta on vaihtomahdollisuus Pravoberežnajan linjan metroasemalle Dostojevskaja.
Peshawarin kouluhyökkäys
Peshawarin kouluhyökkäys tapahtui 16. joulukuuta 2014, kun Pakistanin talibaneihin kuuluneet jäsenet hyökkäsivät armeijan ylläpitämään kouluun Peshawarissa Luoteis-Pakistanissa. Iskussa sai surmansa 141 ihmistä. Pakistanin armeija kertoi surmanneensa seitsemän hyökkääjää. Afganistanin taliban tuomitsi kouluhyökkäyksen islamin vastaisena.
Dalmatiannokkasärki
Dalmatiannokkasärki ("Chondrostoma knerii") on särkikalojen heimoon kuuluva entisen Jugoslavian alueella elävä kalalaji. Johann Jakob Heckel kuvasi lajin ensimmäisenä vuonna 1843.
Laji voi kasvaa 28 senttimetriä pitkäksi ja painaa noin 200 grammaa.
Dalmatiannokkasärkiä tavataan vain Neretva-joen vesistössä Bosnia ja Herzegovinan sekä Kroatian alueella.
Andrea Bosic
Andrea Bosic (15. heinäkuuta 1919 Gomilsko, Maribor – 8. tammikuuta 2012 Bologna) oli slovenialaissyntyinen italialainen näyttelijä.
Slovenialaiseen talonpoikaisperheeseen syntynyt Bosic päätyi toisen maailmansodan aikana Roomaan, jossa hän opiskeli teatteritaiteen akatemiassa. Hän työskenteli teatterissa ja teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1951. 1960- ja 1970-luvuilla Bosic esiintyi lukuisissa seikkailuelokuvissa ja spagettiwesterneissä. Hän näytteli myös useissa televisioelokuvissa.
Anna Puun diskografia
Tämä artikkeli on suomalaislaulaja Anna Puun diskografiasta.
Boeing B-50 Superfortress
Boeing B-50 Superfortress on yhdysvaltalainen raskas nelimoottorinen ja mäntämoottoreilla varustettu pommituskone. Se oli ensi sijassa SAC:n (USAAF:n strateginen pommituslennosto) strategisen käytön kaukopommittaja, jolla oli kyky käyttää ydinpommeja. Konetyyppi oli kehitetty edeltäjästään, jolla oli myös sama nimi: Boeing B-29 Superfortress. Aktiiviin palveluskäyttöön konetyyppi saapui samaan aikaan, kuin Convair B-36 Peacemaker: vuonna 1948.
B-50 oli edeltäjäänsä jonkin verran nopeampi (n. +65 km/t , enin lentonopeus 640 km/h) ja suoritusarvollisesti jonkin verran parempi. Lakikorkeus oli 11 500 metriä. Koneen suurin pommikuorma oli suuruudeltaan 12 600 kg. B-50:tä käytettiin myös ilmatankkaukseen sekä säähavainto- ja tiedustelulentokoneena. Suihkupommittajien (mm. B-47 ja B-52) nopeatahtinen esiinmarssi syrjäytti 1950-luvulta alkaen B-50 -konetyypin strategisista pommitustehtävistä. Lopullinen tämän konetyypin käytöstä poisto tapahtui kuitenkin vasta vuonna 1965.
Matkun koulu
Matkun koulu on lakkautettu Forssan kaupungin Matkussa toiminut alakoulu. Siinä oli kolme perusopetusryhmää ja esikouluryhmä, 0-2, 3-4 ja 5-6. Painopistealueena olivat yleissivistävät aineet.
Koulu perustettiin 1900-luvun alussa. Viimeinen koulurakennus valmistui 1960-luvulla. Kun Koijärven koulu valmistui, oppilaat siirtyivät sinne joulukuussa 2014.
Koijärven koulu
Koijärven koulu on Forssassa toimiva alakoulu. Uusi koulurakennus otettiin käyttöön joulukuussa 2014. Samalla lopetettiin Matkun koulu, jonka oppilaat siirtyivät uuteen kouluun.
Uuden koulun rakentamisessa tehtiin paljon talkootyötä. Kannatusyhdistys organisoi piha- ja ympäristörakentamista.
HMS Flamingo (L18)
HMS Flamingo (viirinumero L18, U18 ja F18) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Black Swan -luokan sluuppi, joka palveli toisessa maailmansodassa ja sen jälkeen Länsi-Saksan laivastossa nimellä "Graf Spee".
Alus tilattiin Scotstounista Yarrow and Companylta osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 26. toukokuuta 1938 ja alus laskettiin vesille 18. huhtikuuta seuraavana vuonna. Alus valmistui vielä saman vuoden lopulla 3. marraskuuta.
Palvelukseen oton ja varustamisen jälkeen alus siirrettiin Portlandiin koulutukseen, jossa se valmistautui Pohjanmeren saattueiden suojaamiseen. Alus vaurioitui 16. marraskuuta kolaroituaan rahtialus "SS Downleazen" kanssa suojatessaan saattuetta FN137. Aluksen saamat vauriot korjattiin Leithissä ja se palasi palvelukseen joulukuussa liitettynä Rosyhin saattajaosastoon.
Alus erkani 6. helmikuuta 1940 saattueesta FN83 liittyäkseen hävittäjien "HMS Echon" ja "HMS Eclipsen" sekä sluuppi "HMS Westonin" muodostamaan osastoon suojatakseen apumiinalaiva "HMS Princess Victoriaa" harhautusmiinoituksessa osana itäistä miinasulkua operaatiossa LD. Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi saattueiden suojaksi.
Alus myytiin Länsi-Saksalle, joka liitti sen laivastoonsa 21. tammikuuta 1959 nimellä "Graf Spee". Alus myytiin romutettavaksi 25. lokakuuta 1967.
Aaltopallokala
Aaltopallokala ("Canthigaster margaritata") on meressä elävä pallokala.
Muiden "Canthigaster"-suvun pallokalojen tapaan aaltopallokalalla on pitkä, suippo nokka. Kala voi kasvaa noin 18 senttimetriä pitkäksi.
Aaltopallokala on peräisin Indopasifiselta merialueelta: sitä on tavattu Punaiseltamereltä, Sri Lankasta ja Mosambikin Inhaca-saarelta sekä Ogasawara-saarelta. Se elää koralliriutoilla.
SMS Hindenburg (1915)
SMS Hindenburg oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Wilhelmshavenin laivastontelakalta osana vuosien 1913-1914 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 30. kesäkuuta 1913. Alus laskettiin vesille 1. elokuuta 1915 ja se otettiin palvelukseen 25. lokakuuta 1917.
Alus oli viimeinen valmistunut Saksan keisarikunnan laivaston taisteluristeilijä ja siten sen ura jäi lyhyeksi. Alus saavutti täyden operaatiokyvyn 20. lokakuuta 1917, minkä vuoksi se ei osallistunut ainoankaan sodan suureen meritaisteluun. Alus suojasi 17. marraskuuta "SMS Moltken" ja II risteilijäosaston keveiden risteilijöiden kanssa Saksan rannikolla miinanraivaajia, jotka joutuivat Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Repulsen", "HMS Courageous'n" ja "HMS Glorious'n" yllättämiksi. Isku oli kuitenkin niin lyhyt, että suojausosasto ei kerennyt osallistua tapahtumiin. "Hindenburg" korvasi 23. marraskuuta "SMS Seydlitzin" I tiedusteluryhmän lippulaivana.
Sodan päätyttyä alus internoitiin Kuninkaallisen laivaston tukikohtaan Scapa Flow’ssa, jossa sen oma miehistö upotti sen myöhemmin Versailles’n rauhan epäedullisten ehtojen vuoksi. Alus nostettiin 22. heinäkuuta 1930 ja se romutettiin 1930-1932.
Anijärvi
Anijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 11,3 hehtaaria ja sen pituus on 750 metriä ja leveys 300 metriä. Sillä on vain kaksi tulo-ojaa, joista toinen laskee viereiseltä Vaipparesuolta ja toinen pienestä lammesta, joka sijaitsee noin 50 metrin etäisyydellä rannasta. Järven luusuasta, järven lounaisrannalta, lähtee 950 metriä pitkä laskuoja Lamminjärveen.
Järviallas on kaksiosainen. Osia erottaa pitkä soinen niemi, jonka kärjen eteen jää kapea salmi. Järven rantaviiva on 2,6 kilometriä pitkä ja rantametsiköt on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat soistunutta metsää tai avosuota. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Anijärvi on luonnontilansa hyvin säilyttänyt metsäinen erämaajärvi.
Vuonna 1826 Pavi Jacob Jacobsoson haki lupaa Anijärven järvenlaskuun ja hän sai siihen luvan 1827. Myöhemmin, vuonna 1846 rusthollari Thomas Thomasson ja kumppanit hakivat samanlaiseen hankkeeseen lupaa ja saivat sen vuonna 1848. Lupa järvenlaskuun annettiin vuonna 1853 ja järven lasku suoritettiin vuonna 1867. Kun vertaa vuoden 1847 pitäjänkartan ja 1856 Kalmbergin kartaston kartan rantaviivaa nykyisiin karttoihin, huomaa suuren eron. Järvi on nykyään kaksiosainen, kun se oli aikaisemmin yksiosainen. Samassa kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Annijärvi". Ilmeisesti järvi kuivattiin kahdessa osassa tai vasta jälkimmäinen hanke tuotti tulosta.
Maholammi
Maholammi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Lampi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Lammen pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 120 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkuunsa 200 metriä pitkä laskuoja, joka päättyy metsään. Vedet valuvat kuitenkin alavalle maalle päättyen lopuksi Heinijärvenojaan.
Järven rantaviiva on 0,77 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Vuoden 1856 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin "Matojärvi".
Perkojärvi
Perkojärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 2,8 hehtaaria ja sen pituus on 280 metriä ja leveys 150 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia tai laskuojaa, sillä se sijaitsee keskellä ojittamatonta suota. Järven rantaviiva on 0,72 kilometriä pitkä ja ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota tai avosuota. Rannat ovat rakentamattomia eikä sinne johda teitä.
Ritarijärvi
Ritarijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 100 metriä. Järvellä ei ole tulo-ojia eikä laskuojia, sillä se sijaitsee ojittamattoman suon keskellä. Järven rantaviiva on 0,45 kilometriä pitkä ja rannat ovat rakentamattomia.
Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.
Alinen Ritajärvi
Alinen Ritarvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 3,5 hehtaaria ja sen pituus on 850 metriä ja leveys 300 metriä. Järvellä on kaksi tulo-ojaa, joista toinen on lähisuon laskuoja ja toinen on Ylinen Ritajärven laskuoja. Sen luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkuunsa 200 metriä pitkä Heinijärveen laskeva Ritajärvenoja.
Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan rajoittuu muutama metsäinen suo. Lähiympäristö on kivikkoista, mikä näkyy myös järven kivisyytenä. Järviallas jakaantuu kahteen osaan, joita niemien väliin jäävä salmi erottaa. Pohjoisosassa on järven ainoa saari. Rannoilla on kolme loma-asuntoa, joista yksi sijaitsee saaressa. Järvelle ei johda teitä ja sen eteläosan yli kulkee korkeajännitelinja.
Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.
Alberto Sordi
Alberto Sordi (15. kesäkuuta 1920 Rooma – 25. helmikuuta 2003 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Yli 60 vuotta kestäneen uransa aikana hän esiintyi lähes 150 elokuvassa. Hän on yksi Italian suosituimmista koomikoista.
Sordin elokuvaura alkoi vuonna 1937 ääninäyttelijänä ja pienten sivuosien esittäjänä. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli myös radiossa. Näyttelijän läpimurto tapahtui Federico Fellinin elokuvissa "Valkoinen sheikki" ("Lo sceicco bianco", 1952) ja "Vetelehtijät" ("I vitelloni", 1953), joita seurasivat muun muassa Stefano Vanzinan "Un americano a Roma" ja "Un giorno in pretura" (molemmat 1954). Vuonna 1954 Sordi tapasi käsikirjoittaja Rodolfo Sonegon, jonka kanssa hän myöhemmin työskenteli lähes kaikissa elokuvissaan.
1950- ja 1960-lukujen vaihteessa Sordi antoi kasvot italialaiselle komedialle muun muassa Mario Monicellin "Suuressa sodassa" ("La grande guerra", 1959), Luigi Comencinin "Sodan helvetissä" ("Tutti a casa", 1960) ja Dino Risin "Vaikeassa elämässä" ("Una vita difficile", 1961). Sordin ohjausdebyytti oli "Fumo di Londra" vuonna 1966. Uransa aikana hän sai useita Nastro d’argento ja David di Donatello -palkintoja sekä muita tunnustuksia.
Ylinen Ritajärvi
Ylinen Ritajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 18,0 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 650 metriä. Järvelle laskee yksi suo-oja läheiseltä suolta. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa lyhyt laskuoja Aliseen Ritajärveen.
Järven rantaviiva on 2,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvessä on yksi saari. Järven ympäri kiertää polku. Se on myös rakentamaton ja tietön järvi.
Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.
Biro Jade
Nilson Machado dos Santos (tunnetaan paremmin nimellä Biro Jade; s. 24. tammikuuta 1973) on brasilialaissyntyinen azerbaidžanilainen futsalpelaaja. Hän edustaa Araz Naxçivania ja Azerbaidžanin futsalmaajoukkuetta, jossa hän on pelannut vuodesta 2005 asti. Pelipaikaltaan Biro Jade on fixo. Hän voitti yhdessä Saad Assisin, Javi Rodríguezin ja Joel Queirósin kanssa vuoden 2010 EM-kisojen maalikuninkuuden viidellä osumallaan. Noissa Unkarissa käydyissä kisoissa, jotka olivat myös Azerbaidžanin historian ensimmäiset EM-kilpailut, Azerbaidžan sijoittui neljänneksi.
Biro Jade on pelannut Azerbaidžanin futsalmaajoukkueessa 345 peliä ja tehnyt niissä 55 osumaa. Hän on yksi monista maajoukkueen brasilialaistaustaisista pelaajista.
Valkeajärvi (Heinijärvi)
Valkeajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 9,0 hehtaaria ja sen pituus on 550 metriä ja leveys 350 metriä. Järvellä ei ole tulo- tai laskuojia. Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrannalla on nuotiopaikka ja itärannalla on laavu. Järvi on muuten rakentamaton eikä sinne johda teitä.
Sastamalan kaupunki perusti vuonna 2014 Ritajärven luonnonsuojelualueen, johon järven rantametsät kuuluvat.
Roosa Timonen
Roosa Timonen (s. 20. helmikuuta 1997 Tampere) on suomalainen tennispelaaja. Timonen edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Timonen saavutti SM-hopeaa sisäkenttien kaksinpeliturnauksessa vuonna 2014.
Mattensprunganlage
Mattensprunganlage on kolmen hyppyrimäen muodostama mäkihyppystadion Ramsau am Dachsteinissa Steiermarkissa Itävallassa.
Mäkihyppystadion sijaitsee Dachstein-vuoriston juurella ja sen muodostavat W90-Schanze ja sen vasemmalla puolella olevat Minzelhofschanzen-hyppyrimäet.
W90-Schanze (K90 HS98) rakennettiin vuonna 1995 lähinnä vuoden 1999 hiihdon MM-kilpailuja varten. Ainoa miesten maailmancupin kilpailu siinä järjestettiin 11. tammikuuta 1998. Vuoden 1999 normaalimäen maailmanmestaruuden voitti Kazuyoshi Funaki, japanilaisten ottaessa kolmoisvoiton. W90-Schanzessa on järjestetty enimmäkseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuja.
Mäkiennätyksen 101,0 metriä on hypännyt Daito Takahashi.
Naisten mäkiennätyksen 102,0 metriä on hypännyt Sara Takanashi.
Kesämäkiennätyksen 100,5 metriä on hypännyt Gregor Schlierenzauer.
Naisten kesämäkiennätyksen 96,0 metriä ovat hypänneet Jacqueline Seifriedsberger ja Daniela Iraschko-Stolz.
Pikkujärvi (Hornio)
Pikkujärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Horniossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Ovaalin muotoisen järven halkaisija on 70 metriä. Se sijaitsee metsäisen suon keskellä eikä sillä ole tulo- tai laskuojia. Järvi on rakentamaton, mutta se sijaitsee Heinoon ja Hornion yhdistävän tien läheisyydessä.
Paskolammi (Hornio)
Paskolammi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Lampi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Lammen pituus on 160 metriä ja leveys 60 metriä. Siihen laskee kaksi tulo-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkuunsa 1,2 kilometriä pitkä laskuoja Hornionjärveen. Lammen ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia ja läheisestä loma-asunnosta johtaa lammelle polku.
Maksim Tsvetkov
Maksim Sergejevitš Tsvetkov (; s. 3. tammikuuta 1992 Babajevo) on venäläinen ampumahiihtäjä.
Tsvetkov debytoi ampumahiihdon maailmancupissa vuonna 2013 Holmenkollenilla ollen takaa-ajon 37:s. Hän saavutti ensimmäiset maailmancupin pisteensä muutamaa päivää myöhemmin niin ikään Holmenkollenilla ollen pikakilpailun kahdeksas. Ensimmäisen palkintosijansa Tsvetkov saavutti kaudella 2015–2016 oltuaan toinen Antholz-Anterselvan pikakilpailussa. Kaudella 2016–2017 hän oli toinen Östersundin takaa-ajokilpailussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Tjumenin yhteislähtökilpailussa kaudella 2017–2018.
Tsvetkov hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017. Hän on viisinkertainen nuorten MM-kultamitalisti. Kaksi kultamitaleista on tullut pikakilpailusta, kaksi takaa-ajosta ja yksi viestistä. Hänellä on myös yksi nuorten MM-hopea sekä kolme pronssia. Vuonna 2014 Tsvetkov voitti EM-kultaa takaa-ajosta, hopeaa pikakilpailusta ja pronssia henkilökohtaiselta matkalta EM-kilpailuista Nové Město na Moravěsta.
Kaitajärvi (Hornio)
Kaitajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 100 metriä. Järveen laskee kaksi suo-ojaa lähisuolta. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,7 kilometriä pitkä laskuoja Heinjärvenojaan.
Järven rantaviiva on 0,77 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on neljä loma-asuntoa, joille johtaa tiet Horniosta.
Hanhijärvi (Hornio)
Hanhijärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Karkun Horniossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Kuloveden alueeseen. Järvi on osa Heinijärven valuma-alueesta, jonka laskujoki Heinijärvenoja laskee Lammentaustanlahdessa Rautaveteen Heinoossa.
Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja sen pituus on 350 metriä ja leveys 150 metriä. Järveen laskee viisi ojaa, joista kolme läheiseltä ojitetulta Hanhisuolta. Sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkuunsa 1,5 kilometriä pitkä laskuoja Heinijärvenojaan Hornionjärven yläpuolelle.
Järven rantaviiva on 0,98 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rantaan on rakennettu kolme loma-asuntoa, joille johtaa metsätiet Horniosta.
Johannes Kühn
Johannes Kühn (s. 19. marraskuuta 1991 Passau) on saksalainen ampumahiihtäjä. Kühn edustaa seuratasolla WSV Reit im Winkliä.
Kühn debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2012 ollen Pokljukan sprintissä 17:s. Hän saavutti näin ollen heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Hanty-Mansijskin sprintissä kaudella 2014–2015. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019.
Kühn on nelinkertainen nuorten sarjojen MM-kultamitalisti. Yksi kultamitaleista on tullut takaa-ajosta, yksi sprintistä ja kaksi viestistä. Hänellä on myös kaksi nuorten MM-hopeaa sprintistä ja takaa-ajosta. Vuonna 2012 Kühn voitti EM-kultaa viestistä Osbrliestä Slovakiasta.
Gennaro Righelli
Gennaro (Salvatore Gennaro) Righelli (12. joulukuuta 1885 Salerno – 6. tammikuuta 1949 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.
Isänsä kanssa napolilaisteatterin näyttelijänä toiminut Righelli työskenteli vuodesta 1909 lähtien Cinesin käsikirjoittajana ja vuodesta 1911 ohjaajana. Hän ohjasi muun muassa napolilaiselle Vesuvio Filmille kolmisenkymmentä elokuvaa, joiden pääosia esitti usein hänen vaimonsa Maria Jacobini. Italian elokuvateollisuuden lamavuosina Righelli työskenteli ohjaajana Saksassa.
Stefano Pittaluga kutsui Righellin vuonna 1929 takaisin Cinesille, jossa hän ohjasi Italian ensimmäisen äänielokuvan "La canzone dell’amore" (”Rakkauden laulu”, 1930). Jatkossa hän teki useita melodraamoja ja komedioita, joissa esiintyivät muun muassa sisilialainen Angelo Musco sekä Anna Magnani. Righellin viimeinen elokuva oli "Il corriere del re" (”Kuninkaan sanansaattaja”) vuonna 1947. Hänen tyttärensä Lean pojat Luciano ja Sergio Martino ovat myös elokuvaohjaajia.
SMS Lützow
SMS Lützow oli Saksan keisarillisen laivaston Derfflinger-luokan taisteluristeilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus tilattiin Danzigista Schichaun telakalta osana vuosien 1912-1913 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin toukokuussa 1912. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta 1913 ja se aloitti koeajot 8. elokuuta 1915 ja se otettiin palvelukseen maaliskuussa 1916.
Aluksen ensimmäinen varsinainen sodan ajan tehtävä oli Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulittaminen 24.-25. huhtikuuta 1916. Se osallistui 31. toukokuuta Skagerrakin meritaisteluun, jossa siihen osui kahdeksan "HMS Invinciblen" ampumaa raskasta kranaattia. Osumista pääosa tuli keulaan aiheuttaen vuodon, joka lopulta aiheutti aluksen upottamisen. "Lützowin" ampumat kranaatit räjäyttivät "Invinciblen" ammusvaraston tuhoten aluksen miehistöineen.
Torpedoveneet "SMS G37", "SMS G38", "SMS G40" ja "SMS V45" pelastivat aluksen eloonjääneet, minkä jälkeen "G38" laukaisi alukseen kaksi torpedoa. Kaksi minuuttia myöhemmin alus oli uponnut. Taistelussa alus oli ampunut kaikkiaan 380 laukausta pääaseillaan ja noin 400 laukausta apuaseillaan sekä kaksi torpedoa. Alukseen oli osunut 24 kranaattia, jotka olivat surmanneet 115 miestä ja haavoittaneet viittäkymmentä.
Carolina Marín
Carolina María Marín Martín (s. 15. kesäkuuta 1993 Huelva) on espanjalainen sulkapalloilija ja olympiavoittaja. Marín voitti kaksinpelin olympiakultaa vuoden 2016 kesäolympialaisissa. Hän on 172 senttimetriä pitkä ja painaa 65 kilogrammaa.
Marín voitti vuonna 2014 maailmanmestaruuden Kööpenhaminassa naisten kaksinpelissä nuorimpana eurooppalaisena maailmanmestarina historiassa. Samana vuonna hän voitti myös kaksinpelin EM-kultaa Kazanissa Venäjällä, niin ikään nuorimpana mestarina historiassa. Vuonna 2015 Marín voitti toisen kaksinpelin MM-kultansa Jakartassa.
Marín kilpaili myös vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän sijoittui sijalle 17. Hänellä on myös nuorten MM-pronssia vuodelta 2011 Taipeista, nuorten EM-kultaa vuodelta 2011 ja hopeaa vuodelta 2009 sekä alle 17-vuotiaiden EM-kultaa vuodelta 2009.
Marín edustaa sevillalaista IES La Orden de Sevillaa.
Emma Helistén
Emma-Sofia Helistén (s. 11. toukokuuta 1989) on suomalainen tennispelaaja. Helistén edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2007.
Cecilia Estlander
Cecilia Estlander (s. 26. helmikuuta 1992) on suomalainen tennispelaaja. Estlander edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2009.
Kirjokäyränokka
Kirjokäyränokka ("Drepanornis bruijnii") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kirjokäyränokkaa tavataan Uuden-Guinean saaren pohjoisosissa Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaation uskotaan olevan melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Tommy Sugiarto
Tommy Sugiarto (s. 31. toukokuuta 1988 Jakarta) on indonesialainen sulkapalloilija. Sugiarto on 175 senttimetriä pitkä, painaa 70 kilogrammaa ja on oikeakätinen. Sugiarton isä Icuk Sugiarto on uransa jo päättänyt sulkapalloilija ja maailmanmestari.
Sugiarton suurin saavutus on MM-pronssi Kööpenhaminasta vuodelta 2014. Tuolloin hän jakoi kolmannen sijan Tanskan Viktor Axelsenin kanssa. Sugiarto on korkeimmillaan ollut BWF:n rankingissa sijalla 3 huhtikuussa 2014. Joulukuussa 2014 hän on sijalla 8. Vuonna 2006 Sugiarto voitti nuorten MM-hopeaa Incheonista. Hän on saavuttanut urallaan kuusi turnausvoittoa.
Kaljujousipyrstö
Kaljujousipyrstö ("Cicinnurus respublica") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Kaljujousipyrstöä tavataan vain Indonesiaan kuuluvilla Waigeon ja Batantan saarilla. Lajin populaatio on todennäköisesti melko pieni, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.
Oona Orpana
Oona Orpana (s. 21. tammikuuta 2001 Hamina) on suomalainen tennisammattilainen. Hän edustaa seuratasolla HVS-Tennistä. Parhaimmillaan Orpana on sijoittunut junioreiden maailmanlistalla sijalle 41 helmikuussa 2018. Hän edusti Suomea Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2015.
Vuonna 2014 Orpana voitti aikuisten SM-hopeaa ulkokenttien kaksinpelissä. Orpana hävisi Emma Laineelle finaalissa 6–1, 6–2. Saman vuoden sisäkenttien SM-kisassa hän selvisi semifinaaliin, jossa tuleva mestari Piia Suomalainen oli vahvempi luvuin 6–4, 6–3. Kesällä 2016 Orpana voitti ulkokenttien Suomen mestaruuden päihitettyään loppuottelussa Johanna Hyödyn. Ensimmäisen naisten ITF-tason otteluvoittonsa Orpana saavutti 27. heinäkuuta 2016 Savitaipaleen 10 000 Yhdysvaltain dollarin turnauksessa vastustajana olleen Rosalie van Der Hoekin (WTA 1259) luovutettua Orpanan johtaessa avauserää 5–0. Joulukuussa 2016 Orpana voitti myös sisäkenttien Suomen mestaruuden, pähittäen loppuottelussa Milka-Emilia Pasasen.
Heinäkuussa Orpana pelasi Wimbledonin tyttöjen pääsarjassa sekä kaksin- että nelinpelissä. Molemmissa hän hävisi avauskierroksella. Orpana saavutti ensimmäisen aikuisten ITF-tason finaalipaikan lokakuussa 2017 Nonthaburin 15 000 dollarin arvoisen turnauksen nelinpelissä, jossa hänen parinaan oli Maltan Elaine Genovese. Thaimaalaispari Nudnida Luangnam/Varunya Wongteanchai voitti loppuottelun suoraan kahdessa erässä.
Vuonna 2018 Orpana pelasi Australian avointen tyttöjen pääsarjassa sekä kaksin- että nelinpelissä. Molemmissa hän hävisi avauskierroksella. Toukokuussa hänet valittiin kansainvälisen tennisliiton nuorten pelaajien kehitysohjelmaan. Hänen oli tarkoitus osallistua myös kesäkuussa pelattavissa Ranskan avoimissa junioriturnaukseen, mutta joutui jäämään pois loukkaantumisen vuoksi. Helmikuussa tapahtuneen loukkaantumisensa jälkeen hän pelasi ensimmäisen ammattilaisturnauksensa Tampereella heinäkuussa 2018 selviten ITF-turnauksen kaksinpelissä välieriin. Siellä hän hävisi maailmanlistan sijalla 598 olleelle serbialaiselle. Orpana pelasi turnauksessa osittain vielä loukkaantuneena. Kausi 2018 on hänen viimeinen juniorikautensa. Syyskuussa 2018 Orpana eteni parinsa Alise Cerneckan kanssa Antalyan 15 000 dollarin arvoisen ITF-turnauksen nelinpelifinaaliin. Seuraavalla viikolla pelatussa toisessa samanarvoisessa Antalyan turnauksessa Orpana ja Cernecka voittivat nelinpelin ja Orpana voitti myös kaksinpeliturnauksen saavuttaen ensimmäiset turnausvoittonsa ammattilaistasolla.
Rubiinijousipyrstö
Rubiinijouspyrstö ("Cicinnurus regius") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Rubiinijousipyrstöä tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pummerer-toisiintuminen
Pummerer-toisiintuminen on toisiintumisreaktio, jossa sulfoksidit toisiintuvat elektrofiilien vaikutuksesta α-substituoiduiksi tioeetterijohdannaiseksi esimerkiksi etikkahappoanhydridin vaikutuksesta muodostuu α-asetoksitioeetteri. Pummerer-toisiintuminen on nimetty kehittäjänsä itävaltalaisen kemistin Rudolf Pummererin mukaan ja Pummerer raportoi reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1910.
Pummerer-toisiintumisissa edellytetään, että toisiintuvassa sulfoksidissa on α-asemassa rikkiatomiin nähden sijaitsevaan hiiliatomiin sitoutunut vähintään yksi vetyatomi. Elektrofiilina reaktiossa käytetään tyypillisesti etikkahappoanhydridiä, trifluorietikkahappoanhydridiä, happoklorideja tionyylikloridia tai vetykloridia. Pummerer-toisiintumisen ensimmäisessä vaiheessa sulfoksidi reagoi elektrofiilin kanssa muodostaen sulfoniumkationin. Tästä kationista eliminoituu rikkiin sitoutuneesta hiilestä protoni ja muodostuu tioniumkationi. Tämä sulfeniumkationi on elektrofiilinen ja reagoi nukleofiilin kanssa additioreaktiolla. Mikäli alkuperäisenä elektrofiilinä käytetään etikkahappoanhydridijohdannaista muodostuu α-asetoksitioeetteri ja mikäli elektrofiilina käytetään suolahappoa tai tionyylikloridia muodostuu α-klooritioeetteri. Muodostuva tuote voidaan hydrolysoida aldehydiksi.
Pummerer-reaktio on enantioselektiivinen ja kiraalisista sulfoksideista muodostuu tietty enantiomeeri hyvällä enantioylimäärällä.
Molukkienparatiisilintu
Molukkienparatiisilintu ("Semioptera wallacii") on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Molukkienparatiisilintua tavataan Indonesiassa Pohjois-Molukeilla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, vaikka sen elinympäristöä uhkaavat metsänhakkuut.
Carlo Rustichelli
Carlo Rustichelli (24. joulukuuta 1916 Carpi – 13. marraskuuta 2004 Rooma) oli italialainen muusikko ja säveltäjä. Hän sävelsi musiikin yli 250 elokuvaan.
Rustichelli opiskeli pianonsoittoa Bolognassa ja säveltämistä Santa Cecilian akatemiassa Roomassa. 1930- ja 1940-luvuilla hän teki etupäässä teatteri- ja oopperamusiikkia. Rustichellin ensimmäinen elokuva oli Mario Bonnardin "Papà per una notte" (1939), mutta laajempaa mainetta hän saavutti musiikillaan Pietro Germin elokuvaan "Tappava suudelma" ("Gioventù perduta", 1947). Rustichelli teki musiikkia mitä erilaisimpia lajityyppejä edustaviin elokuviin. Hän sai Nastro d’argento -palkinnon sävellyksistään Germin "Variksenpelättimeen" ("L’uomo di paglia", 1958) ja Mario Monicellin elokuvaan "L’armata Brancaleone" (1966).