hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Tikkurila–Hakkila-rata
Tikkurila–Hakkila-rata on leveäraiteinen Vantaalla sijaitseva teollisuusrautatie, joka erkanee Tikkurilan rautatieasemalta kaakkoon, ylittää Keravanjoen, kääntyy koilliseen ja päättyy Hakkilan sorakuopalle. Radalta on haarautunut myös joitain pistoraiteita. Viimeisin käytössä ollut sivuraide oli Tikkurila Oyj:n maalitehtaan raide. Nykytilassa sivuraiteita ei ole lukuun ottamatta Hakkilan montun pienen sepelinlastausratapihan raiteita.
Lähes kolme kilometriä pitkä rata valmistui vuonna 1910. Alkuaan rataa on käytetty soran kuljetukseen ratatöihin Hakkilan harjuun kaivetusta sorakuopasta. Ensimmäisen maailmansodan syttymisen aikoihin vuonna 1914 Hakkilan radalla seisoi ajoittain useitakin sotilasjunia Pietariin lähtöä odottamassa. Vuonna 1944 Helsingin ensimmäisen suurpommituksen aikana marsalkka Mannerheimin juna oli suojassa Hakkilan sorakuopassa yön 6.–7.2. Myöhemmin rataa ovat käyttäneet montussa toimivat yritykset, kuten romualan liikkeet.
Radan ainoa silta, eli Keravanjoen silta, on perinteinen niitattu terässilta. Vuonna 1961 siltaelementiksi vaihdettiin ennen Laitaatsillassa Savonlinna–Huutokoski-rataosuudella ollut silta ja vuonna 1990 silta vaihtui raskaamman liikenteen kestävään Leppälahden penkereen aukon siltaan rataosalta Jyväskylä–Pieksämäki.
Radan tulevaisuus on ollut jo pidemmän aikaa vaakalaudalla Vantaan kaupungin kaavoitustoimen pitäessä rataa haittana Tikkurilan asemanseudun kaavoituksessa. Kaupallinen tavaraliikenne radalla lakkasi 11. elokuuta 2011, jolloin Dv12-veturi nouti viimeisen kerran vaunuja Kontinolta. Viime vuosina rataa käyttivät kuljetuksiinsa teräsmyyjä Kontino, logistiikkayritys DHL ja jonkin verran Tikkurila Oyj.
Kaupallisen liikenteen päättymisestä huolimatta VR-Rata käyttää yhä sepelinlastauspaikkaa Hakkilassa sepelin ja raide-elementtien lastaukseen ratatöiden yhteydessä.
2010-luvun puolivälissä rataa kunnostettiin vaihtamalla ratapölkkyjä ja lisäämällä sepeliä, joten rataa ei purettane lähitulevaisuudessa. Samassa yhteydessä vaihde maalitehtaan raiteelle poistettiin. Tasoristeyksiä huollettiin kesällä 2018.
Rautatiellä on viisi tasoristeystä, joista Tikkurilantien ja Jokiniementien tasoristeyksissä ovat puolipuomilaitokset ja Santaradantiellä on valo-/äänivaroituslaitos. Jokiniementien ylittävällä maalitehtaan pistoraiteella on erikoinen järjestely, jossa tasoristeyksessä ovat turvalaitteina normaalit liikennevalot. Teollisuusalueella Hakintiellä ei ole varoituslaitoksia.
Tikkurilantien, Santaradantien ja maalitehtaan pistoraiteen tasoristeysten yhteydessä ovat teollisuusradoille ominaiset valoyksiköt, jotka näyttävät junamiehistölle onko varoituslaitos varoittamassa ja onko se varoittanut riittävän kauan. Tikkurilan asemalle tultaessa on vaihteiden asentoa osoittava raideopastin.
RN Alberico da Barbiano (1930)
RN Alberico da Barbiano () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Giussano-luokan kevyt risteilijä. Se upposi Cape Bonin taistelussa 13. joulukuuta 1941.
Alus tilattiin Genovasta Ansaldolta. Sen köli laskettiin 16. huhtikuuta 1928 ja alus laskettiin vesille 23. elokuuta 1930. Alus valmistui 9. kesäkuuta 1931.
"Alberto da Barbiano" osallistui laivaston mukana Espanjan rannikon valvontaan. Vuoden 1940 alussa se kuului 3. risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin 2. risteilijälaivueeseen. Alus siirrettiin 10. kesäkuuta 4. risteilijäviirikköön.
"Alberto da Barbiano" osallistui heinäkuussa Calabrian taisteluun, jonka alussa se lähetti ilmaan Ro.43-lentokoneensa. Se suojasi kuukauden lopulla saattueen Napolista Bengasiin. Alus lähti 1. syyskuuta Polaan telakalle, jossa se oli tarkoitus muuttaa koululaivaksi. Alus siirrettiin Triesteen muutostöiden saattamiseksi loppuun. Se palasi palvelukseen koululaivana 1. maaliskuuta 1941, mistä tehtävästä se palasi laivaston esikunnan alaista erikoistehtävää varten 4. risteilijäviirikköön lippulaivana joulukuussa. Aluksen tuli kuljettaa täydennyksiä Libyaan.
"Alberto da Barbiano" lähti 12. joulukuuta "Alberto di Giussanon" kanssa suojanaan torpedovene "Cigno" Palermosta kuormattuna polttoaineella ja ammuksilla kohti Libyaa. Operaatio kuitenkin paljastui Britannian kuninkaalliselle laivastolle ja osasto kohtasi seuraavana päivänä Cape Bonin edustalla kuninkaallisen laivaston hävittäjät HMS "Sikhin", HMS "Legionin", HMS "Maorin" ja Alankomaiden laivaston hävittäjän Hr. Ms. "Isaac Sweerin". Hävittäjät laukaisivat torpedonsa ja avasivat tulen tykeillään, jolloin "Alberico da Barbianoon" osui kolme HMS "Sikhin" laukaisemaa torpedoa. Alus upposi nopeasti vieden mukanaan suuren osan miehistöstään.
RN Bartolomeo Colleoni (1930)
RN Bartolomeo Colleoni () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Giussano-luokan kevyt risteilijä. Alus valmistui 1932 ja se upposi Cape Spadan taistelussa 19. heinäkuuta 1940.
Alus tilattiin Ansaldon telakalta Genovasta. Sen köli laskettiin 21. kesäkuuta 1928 ja alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1930. Alus valmistui 10. helmikuuta 1932.
"Bartolomeo Colleoni" palveli vuoteen 1938 saakka Välimerellä, jolloin se lähti Kauko-Itään vapauttaakseen "Raimondo Montecuccolin". Alus saapui 23. joulukuuta Shanghaihin, missä se viipyi toisen maailmansodan puhkeamiseen saakka. "Lepanton" vapauttaessa aluksen 1. lokakuuta se lähti kotimatkalle. Alus saapui 28. lokakuuta Italiaan.
Alus muodosti sisaraluksensa Giovanni della Bande Neren kanssa 2. risteilijälaivueen 2. viirikkön. Se laski 10. kesäkuuta 1940 Italian julistettua sodan liittoutuneille Sisilian kanavaan miinoitteen, jonka jälkeen se suojasi heinäkuun joukkojenkuljetussaattueita Napolin ja Tripolin välillä. Se lähti 17. heinäkuuta "Bande Neren" kanssa liittoutuneiden aktiivisuuden vuoksi Lerokselle.
Britannian kuninkaallisten ilmavoimien lentokone raportoi 16. heinäkuuta havaitsemastaan Italian laivaston osastosta. Varhain 17. heinäkuuta Kreetan rannikolla Cape Spadan edustalla matkanneet alukset joutuivat Australian laivaston risteilijän "HMAS Sydneyn" ja viiden hävittäjän yllättämäksi. Seuranneessa tulitaistelussa "Bartolomeo Colleoni" sai osuman konehuoneeseen, joka esti aluksen liikkumisen. Hävittäjät upottivat liikuntakyvyttömän risteilijän torpedoilla.
RN Giovanni dalle Bande Nere (1930)
RN Giovanni dalle Bande Nere () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Giussano-luokan kevyt risteilijä.
Sen köli laskettiin 31. lokakuuta 1928 ja alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1930. Alus valmistui huhtikuussa 1931. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS Urge" upotti torpedoimalla "Giovanni dalle Bande Neren" 1. huhtikuuta 1942.
"Giovanni dalle Bande Nere" palveli Espanjan sisällissodan ajan läntisellä Välimerellä, ja sodan jälkeen se liitettiin meriministeriön määräyksestä koulutusyksikköön. Toisen maailmansodan alkaessa se muodosti "Luigi Cadornan" kanssa 2. risteilijälaivueen 2. viirikön. Italian julistaessa liittoutuneille sodan 10. kesäkuuta 1940 alus laski miinoja Sisiliansalmi, minkä jälkeen se suojasi joukkojenkuljetussaattueita Italian ja Pohjois-Afrikan välillä.
Alus lähti heinäkuussa "Bartolomeo Colleonin" kanssa tukemaan Leroksen sotatoimia, mutta alukset joutuivat 17. heinäkuuta "HMAS Sydneyn" ja viiden hävittäjän yllättämäksi. Seuranneessa Cape Spadan taistelussa "Colleoni" upposi, mutta "Giovanni dalle Bande Nere" pääsi pakoon saatuaan osuman kranaatista. Alus palasi Bengasin kautta Tripoliin.
Alus liitettiin 4. joulukuuta 4. viirikköön, joka oli alistettu suoraan laivastoesikunnalle. Se kuljetti joukkoja ja suojasi saattueita Pohjois-Afrikkaan. Toiminta jatkui, kunnes se osallistui toukokuussa 1941 Maltan saarron valvontaan. Se laski kesäkuussa "Alberto di Giussanon" kanssa miinoja Tripolin koillispuolelle estääkseen brittiläisen Force H:n mahdollisen iskun satamaan. "HMS Neptune", "HMS Kandahar" upposivat sekä "HMS Penelope" ja "HMS Aurora" vaurioituivat tässä miinoitteessa joulukuussa. Alus laski heinäkuussa lisää miinoja Sisilian kapeikkoon.
20. lokakuuta alus aloitti erikoisyksikön lippulaivana, jona se oli 3. tammikuuta 1942 saakka. Samana päivänä alus liitettiin 8. viirikköön. Alus osallistui helmikuussa laivaston mukana operaatioon K7, jolla varmistettiin sekä Korfusta että Messinasta Tripoliin matkanneiden saattueiden perille pääsy. Maaliskuussa se oli mukana osastossa, joka pyrki estämään liittoutuneiden MW10-saattueen pääsyn Maltalle. Aluksen tykkituli vaurioitti 22. maaliskuuta Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijä "HMS Cleopatran" takakannen tykkitorneja.
Alus oli myrskyssä 23. maaliskuuta kärsimiensä vaurioiden vuoksi korjausten tarpeessa, ja se lähti 1. huhtikuuta Messinasta hävittäjä "Avieren" ja torpedovene "Libran" saattamana La Speziaan. 11 merimailia Strombolista kaakkoon alukseen osui sukellusvene "HMS Urgen" laukaisema torpedo, joka katkaisi aluksen kahtia. Se upposi nopeasti vieden mukanaan useita miehistönjäseniä.
Ny Carlsberg Glyptotek
Glyptoteket Kööpenhaminassa, virallisesti Ny Carlsberg Glyptotek, on taidemuseo, jonka on perustanut panimon omistaja Carl Jacobsen (1842–1914), joka perusti yhden aikansa suurimmista yksityisistä taidekokoelmista. Museo nimettiin perustajan panimoyrityksen Ny Carlsbergin mukaan, ja siihen lisättiin sana "glyptotek" (glyptoteekki), joka tarkoittaa 'veistoskokoelmaa'. Museo sijaitsee Dantes Pladsilla Kööpenhaminan Vesterbron kaupunginosassa.
Glyptoteekissa on paljon antiikin taidetta, etupäässä veistoksia Egyptistä, Lähi-idästä, Kreikasta ja Italiasta. Satavuotisen olemassaolonsa aika museo on koonnut myös merkittävän kokoelman ranskalaista ja tanskalaista kuvataidetta 1800- ja 1900-luvulta, ja edustettuina ovat erityisesti Paul Gauguin ja Auguste Rodin.
Museorakennuksen on suunnitellut arkkitehti Vilhelm Dahlerup. Pian (vuosina 1892–1893) sitä laajennettiin Hack Kampmannin suunnitelmien mukaan. Vuonna 1997 museo sai lisärakennuksen, jonka on suunnitellut Henning Larsen.
Idrisidit
Idrisidit oli Fèsin kaupungin perustanut hallitijasuku. Dynastian perustaja Idris ibn Abdullah oli joutunut pakenemaan vuonna 788 Mekasta Walilaan, jossa hän saavutti arvostetun aseman kun asukkaille selvisi, että hän oli profeetta Muhammedin jälkeläinen. Idrisin kokonainen nimi, jossa bin tarkoittaa poikaa, on Idris bin Abdullah bin Hasan bin Muthana bin Hasan bin Ali bin Ali Talib ja se kertoo polveutumisen kalifi Ali ibn Abi Talibista ja tämän pojasta kalifi Hasan ibn Alista.
Kosteritsa
Kosteritsa (myös "Kostilitsa", ) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Lomonosovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängön pohjoisreunalla 56 kilometriä Pietarista lounaaseen. Kunnan pinta-ala on 137,5 neliökilometriä. Asukkaita on 3700 henkeä (vuonna 2010).
Paastonkylän eli Djatlitsyn pogostaan kuulunut kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Sen nimi perustuu venäläiseen henkilönimeen "Gostilo". Vuonna 1731 keisarinna Anna Ivanovna lahjoitti seudun kylät Burkhard Christoph von Münnichille, joka aloitti Kosteritsan kartanon rakentamisen. Von Münnichin jouduttua epäsuosioon kartano siirtyi keisarinna Elisabetin suosikille Aleksei Razumovskille, joka perillisineen rakennutti näyttävän palatsi- ja puistokokonaisuuden. Vuodesta 1824 lähtien se kuului A.M. Potjomkinille, joka pystytti Andrei Stackenschneiderin suunnitteleman goottilaistyylisen palatsin. Kartanoalue raunioitui toisen maailmansodan aikana.
Seudun asutus on koostunut ortodoksisista inkerikoista, venäläisistä sekä Serepetan luterilaiseen seurakuntaan kuuluneista inkerinsuomalaisista. Monet kylistä tuhoutuivat toisen maailmansodan aikana. Nykyään Kosteritsan kuntaan kuuluvat keskuskylän lisäksi Krasnyi Bor (ven. Красный Бор), Läsinä tai Kläsinä (Клясино, "Kljasino"), Paastonkylä, Riekkinä (Зрекино, "Zrekino"), Uusi-Poru (Новый Бор, "Novyi Bor") ja Vanha-Poru (Старый Бор, "Staryi Bor").
Kunnan alueella toimivia yrityksiä ovat Krasnaja Baltikan karjatila ja SV-Les. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka, apteekki, palokunta, posti, pankki, huoltoasema, kahvila ja ruokatavarakaupat.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1764 rakennettu ja hiljattain restauroitu Pyhän Kolminaisuuden kirkko, raunioitunut kartano- ja puistoalue, Paastonkylän Neitsyt Marian kirkko, Kosteritsan ja Kolokolnaja-mäen sotamuistomerkit sekä vuonna 1976 perustettu kasvinsuojelualue.
Junia Claudilla
Junia Claudilla oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan ensimmäinen vaimo. Junia Claudillan isä oli oraattori ja vuoden 15 konsuli Marcus Junius Silanus. Junia Silana oli hänen siskonsa. Keisari Tiberius järjesti Junia Claudillan ja Caligulan avioliiton vuonna 33. Claudilla tuli muutaman vuoden päästä raskaaksi, mutta menehtyi synnytyksen yhteydessä, ennen kuin Caligulasta tuli keisari vuonna 37. Vuonna 38 Caligula pakotti Marcus Junius Silanuksen tekemään itsemurhan.
Pro-tukipiste
Pro-tukipiste ry on vuodesta 1990 lähtien toiminut voittoa tavoittelematon rekisteröity yhdistys. Yhdistys edistää ja tukee seksi- ja muulla erotiikka-alalla toimivien ihmisten ja ihmiskaupparikoksen kohteeksi joutuneiden yhdenvertaisen kohtelun toteutumista tarjoamalla matalan kynnyksen sosiaali- ja terveyspalveluita ja tekemällä edunvalvontatyötä.
Pro-tukipiste ry:n asiakastyötä tehdään kolmessa palveluyksikössä Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Palvelutarjonta vakiintui Helsingissä 1990-luvulla. Tampereella työ käynnistyi vuonna 2006 ja Turussa elokuussa 2016.
Pro-tukipisteen palveluihin ovat oikeutettuja sekä suomalaiset että ulkomaalaiset sukupuolesta riippumatta. Kaikki Pro-tukipisteen palvelut ovat maksuttomia ja luottamuksellisia. Halutessaan voi asioidan nimettömänä. Palveluja voi saada englannin, suomen, thain, venäjän ja viron kielillä. Sosiaali- ja terveyspalveluita tarjotaan sekä päivystyspalveluina että ajanvarauksella.
Pro-tukipisteen työmuotoihin kuuluvat myös ammatillinen etsivä työ katualueella, baareissa, hierontapaikoissa ja netissä sekä vertaistyö. Lisäksi Pro-tukipiste ry arvioi asiakaskuntansa ihmisoikeuksien toteutumista Suomessa ja pyrkii vaikuttamaan asiakkaidensa tasavertaisen kohtelun toteutumiseen ja syrjäytymisen riskien vähentämiseen.
Pro-tukipiste ry tekee verkostoyhteistyötä Pohjoismaissa, lähialueilla ja muualla Euroopassa.
Toiminnan rahoitus koostuu pääosin julkisista avustuksista. Vuonna 2016 rahoituslähteet olivat: Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskus "STEA" "(75 %)," Sosiaali- ja terveysministeriö (tartuntatautien leviämisen ehkäisemiseen) (13 %) EU:n sisäisen turvallisuuden rahasto (ISF) (6 %), Helsingin ja Tampereen kaupunkien järjestöavustukset (5 %) ja muu rahoitus (esimerkiksi jäsenmaksut ja lahjoitukset) (1 %).
Zelenoborsk
Zelenoborsk (ven. ja komiksi Зеленоборск) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kotlasin ja Vorkutan välisen rautatien varrella 122 kilometriä Petšorasta lounaaseen. Taajamassa on vajaat 500 ja kunnassa noin 650 asukasta (vuonna 2007).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930–1940-lukujen vaihteessa rakennetusta rautatieasemasta, jonka lähelle perustettiin metsätyökeskus. Vuoteen 1959 saakka taajaman nimenä oli "Gluš". Suurin osa asukkaista on venäläisiä.
Taajamassa on koulu, vapaa-ajantalo, kirjasto, posti ja kolme kauppaa. Zelenoborskin kuntaan kuuluu myös Rybnitsan taajama (Рыбница).
Kadžerom
Kadžerom (, ) on maaseututaajama ja maalaiskunta Komin tasavallan Petšoran piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Isakovka-joen varrella 86 kilometriä Petšorasta lounaaseen. Taajaman kautta kulkee Kotlasin ja Vorkutan välinen rautatie. Taajamassa on 1900 ja kunnassa 2600 asukasta (vuonna 2007).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1930-luvulla perustetusta metsätyökeskuksesta, jonka työvoiman muodostivat vangit ja karkotetut. Vuonna 1950 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Vuonna 1989 siellä oli yli 3000 asukasta. Vuonna 1997 Kadžerom alennettiin maaseututaajamaksi.
Kadžeromin kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi Pritšalin (Причал), Talyin (Талый) ja Trubosedjolin (ven. Трубоседъёль, komiksi Трубосьöдъёл, "Trubośödjoĺ") taajamat. Seudun talous perustuu puunhankintaan. Palveluja ovat lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, sairaala, apteekki ja posti.
Julia Livilla
Julia Livilla (18–41) oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan sisko. Hän oli Germanicuksen ja Vipsania Agrippinan tytär. Hänen siskojaan olivat Julia Drusilla ja Agrippina nuorempi. Nero Julius Caesar ja Drusus Julius Caesar olivat hänen veljiään. Vuonna 33 Livilla meni naimisiin Marcus Viniciuksen kanssa. Vuonna 37 Caligulasta tuli keisari. Caligula osoitti kunnioitusta kaikkia sukulaisiaan kohtaan, mutta Drusilla oli hänen suosikkinsa. Vuonna 39 Livilla matkusti Caligulan mukana Germaniaan, jossa Caligula syytti häntä ja useita muita salaliitosta keisaria vastaan. Livilla ja Agrippina karkotettiin maanpakoon. Kun Claudius nousi keisariksi vuonna 41, hän antoi Livillan ja Agrippinan palata Roomaan. Claudiuksen vaimo Valeria Messalina pelkäsi kuitenkin siskoksia. Pian Livilla joutui syytetyksi aviorikoksesta oraattori Lucius Annaeus Senecan kanssa. Livilla joutui toistamiseen maanpakoon ja tappoi itsensä pian tämän jälkeen.
Unelmatangoja
Unelmatangoja on laulaja Eino Grönin tangoista koostuva studioalbumi vuodelta 1975. Julkaisija on Oy EMI Finland Ab. Albumin on tuottanut Raimo Henriksson ja se on äänitetty Finnlevy-studiolla. Äänittäjä on Antti Joki. Kappaleiden sovittaja ja orkesterin johtaja on Kalevi Nyqvist. Vuonna 1983 julkaistun C-kasetin uusintapainoksen kansipaperin on painanut Oy Lito-Print Ab Espoossa.
A-puoli
1. "Unelmatango" (Tango du Reve) – 2:27
2. "Muista minua" – 2:55
3. "Tango Illusion" (Illusion) – 3:36
4. "Laulava sydän" – 2:57
5. "Sinä tiedät syyn" (Caminito) – 2:56
6. "Aurinkoni" (O sole mio) – 2:57
1. "Hurmio" (Ecstasy) – 3:26
2. "Unikuva" – 2:58
3. "Ruhtinaan viulu" – 2:18
4. "Mustasukkaisuutta" (Jalousie) – 3:21
5. "Erottamattomat" – 2:28
6. "Unhoita menneet" – 2:53
Luettelo televisiosarjan Kasarmin naiset jaksoista
Seuraava lista on luettelo televisiosarjan Kasarmin naiset jaksoista.
Tropicana
Tropicana on yhdysvaltalainen yritys, jonka italialainen maahanmuuttaja Anthony Rossi (1900–1993) perusti vuonna 1947 Floridassa. Yhtiö on maailman suurin mehunvalmistaja ja tunnetaankin juuri tuoremehuistaan. Vuodesta 1998 se on ollut PepsiCon omistuksessa. Tropicanan päämaja sijaitsee Chicagossa.
Tropicana toimii 60 maassa. Suomessa sen jakelusta vastaa Orkla Foods Finland.
Idris ibn Abdullah
Idris ibn Abdullah oli vuonna 785 Marokkoon paennut arabi, joka perusti sinne Idrisidien dynastian vuoteen 985 hallitseman itsenäisen valtakunnan. Hän myös perusti Fèsin kaupungin.
Taisteltuaan sukulaisensa, profeetta Muhammedin jälkeläisen joukoissa abbasidien armeijaa vastaan Idris oli paennut mukanaan arvokkain omaisuutensa, orjansa ja neuvonantajansa Rashid. Asetuttuaan Walilan alueelle Idrisin koraanin tuntemus herätti huomiota ja vuonna 789 lähialueen mahtavin berberiklaani awraba nimitti hänet imaamiksi. Idris toimi heimojen välisten kiistojen välittäjänä, mutta vuonna 791 kalifi Harun al-Rašidin lähettämät miehet murhasivat hänet.
Kuollessaan Idrisillä ei ollut lapsia, mutta hänen orjansa Rashid ryhtyi sijaishallitsijaksi samalla kun odotettiin Idrisin rakastajattaren synnytystä. Poika Idris II hallitsi vuoteen 828.
Julia Drusilla
Julia Drusilla (16. syyskuuta 16 – 10. kesäkuuta 38) oli roomalainen nainen, joka oli keisari Caligulan sisko. Hän oli Germanicuksen ja Vipsania Agrippinan tytär. Hänen siskojaan olivat Julia Livilla ja Agrippina nuorempi. Nero Julius Caesar ja Drusus Julius Caesar olivat hänen veljiään. Vuonna 33 Tiberius järjesti avioliiton Drusillan ja Lucius Cassius Longiniuksen välille. Caligulan noustessa valtaan hän purki avioliiton ja antoi Drusillan vaimoksi Marcus Aemilis Lepidukselle. Drusilla on Caligulan suosikkisisko ja heidän välillä juoruttiin olevan suhde. Caligulan vakavan sairauden aikana vuonna 37 Caligula nimitti Drusillan seuraajakseen. Drusilla kuoli vuonna 38. Caligula suri siskoaan suuresti ja julisti hänet jumalaksi.
RN Trento (1927)
RN Trento () oli Regia Marinan eli Italian kuningaskunnan laivaston toisessa maailmansodassa palvellut Trento-luokan raskas risteilijä. Sen köli laskettiin 8. helmikuuta 1925 OTO:n Livornon telakalla Italiassa ja alus laskettiin vesille 4. lokakuuta 1927. Alus valmistui 3. huhtikuuta 1929. Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS Umbra" upotti torpedoimalla "Trenton" 1942.
Alus tilattiin 18. huhtikuuta 1924 OTOn Livornon telakalta osana vuosien 1923-1924 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 8. helmikuuta 1925 ja alus laskettiin vesille 4. lokakuuta 1927. Alus otettiin palvelukseen 3. huhtikuuta 1929.
"Trento" liitettiin palvelukseen otettaessa Regia Marinan risteilijälaivueen lippulaivaksi. Kesäkuussa 1929 alus lähti laivastovierailuille Etelä-Amerikkaan, mistä se palsi vasta 10. lokakuuta. Alus siirrettiin vuoden 1932 alussa Kauko-itään pienen osaston kanssa Kiinan levottomuuksien vuoksi valvomaan Italian etuja alueella. Osasto palasi Italiaan 30. kesäkuuta, jonka jälkeen alus palasi La Speziaan.
Kesäkuun puolivälissä 1942 alus lähti laivasto-osaston mukana torjumaan Aleksandriasta Maltalle pyrkivää saattuetta. Aamulla 15. kesäkuuta siihen osui Britannian kuninkaallisten ilmavoimien 217. laivueen Beaufortin laukaisema torpedo, joka osui kattilahuoneeseen pysäyttäen aluksen. Nelisen tuntia myöhemmin Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene "HMS Umbra" laukaisi torpedon alukseen. Osuma räjäytti "Trenton" ammusvaraston ja alus upposi nopeasti.
Zara
Zara voi tarkoittaa seuraavia:
Muuta:
Valkovuokot (Eino Grönin kappale)
Valkovuokot on Eino Grönin singlejulkaisu vuodelta 1965. Säestyksestä huolehtii Esko Linnavallin orkesteri. Levy-yhtiö on Scandia ja luettelotunnus KS 619.
Käpylän kirkko (Helsinki)
Käpylän kirkko on kirkko Helsingin Käpylässä Metsolantiellä. Sen on suunnitellut arkkitehti Eero Ilmari Sutinen, ja se on rakennettu vuosina 1929–1930. Siinä on varhaisen funktionalismin piirteitä, mutta yksityiskohdiltaan se edustaa vielä klassismia. Istumapaikkoja kirkossa on 420–570.
Alue kuului kirkkorakennuksen valmistuessa Sörnäisten suomalaiseen seurakuntaan. Myöhemmin se itsenäistyi Käpylän seurakunnaksi. Vuoden 2011 alusta Käpylän ja Oulunkylän seurakunnat yhdistyivät Oulunkylän seurakunnaksi.
Vaaleaksi rapattu kirkkorakennus hallitsee ympäristöään Puu-Käpylää. Se on Suomessa ensimmäisiä kaupunkikeskustojen ulkopuolelle rakennettuja lähiökirkkoja. Kirkon kuorissa on Bruno Tuukkasen seinämaalaukset "Hyvä paimen" ja "Soihtua kantava enkeli". Kirkon erottaa kadusta muuri, joka jatkuu pensasaitana.
Runkohuoneen lisäksi kirkkoon kuuluu kirkkosaliin yhdistettävä seurakuntasali sekä keittiö ja kerhohuoneita, kirkkoherranvirasto ja diakoniatoimisto. Länsipäädyssä on matala tasalakinen kellotorni.
Kirkkosali on tasakattoinen, maalattu valkoiseksi. Kuoriapsidi on voimakkaan punainen. Saarnastuoli ja penkit on alkujaan olleet petsatut tummiksi mutta ovat nyt ruskeat. Pyöreät korkokuvat seinien yläosassa ja kullattu kipsienkeli saarnastuolin katoksessa on tehnyt kuvanveistäjä Aarre Aaltonen.
Kirkon 22-äänikertaiset mekaaniset urut on valmistanut Kangasalan Urkutehdas 1977. Sormioita on kaksi. Urkujen julkisivun on suunnitellut arkkitehti Bey Heng noudattamaan funktionalistisen kirkon tyylisuuntaa.
Viestipataljoona 32 (jatkosota)
Viestipataljoona 32 (VP 32) oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan aikainen Keski-Pohjanmaan sotilasläänin Sisä-Suomen suojeluskuntapiirissä perustettu divisioonan viestipataljoona, joka kuului 11. divisioonaan. Sen pääasiallinen tehtävä oli puhelinyhteyksien rakentaminen ja ylläpito. Lisäksi se vastasi kenttäpostitoiminnasta divisioonan alueella. Pataljoona osallistui myös Lapin sotaan.
Pataljoona perustettiin Äänekosken kauppalan kansakoululla 20. kesäkuuta 1941 alkaen Äänekosken reserviläisistä. 
Pataljoona keskitettiin junakuljetuksena 25.kesäkuuta 1941 alkaen Kiteelle.
Pataljoona alistettiin alkuvaiheessa 15. heinäkuuta 1941 saakka VI armeijakunnalle. Se palautui omaan divisioonaansa 16. heinäkuuta 1941 ja kotiuttamiseensa saakka sen jatkosodan ja Lapin sodan tapahtumat seuraavat 11. divisioonan tapahtumia.
Pataljoona kotiutettiin ja lakkautettiin 30. marraskuuta 1944.
Itä-Hämeen opisto
Itä-Hämeen opisto on perustettu vuonna 1908, ja se toimii vanhassa kulttuuri- ja kartanomiljöössä Ekon kartanossa Hartolassa. Kartanon pihapiiriä reunustavat rautakautiset uhrikivet, iäkkäät puut, Tainionvirta ja lukuisat kartanon rakennukset. Itä-Hämeen opistossa voit suorittaa lukio-opintoja aikuislukiossa sekä avoimen yliopiston opintoja oikeustieteissä, terveystieteissä ja kielissä. Lisäksi opisto tarjoaa monipuolista koulutus- ja kurssitoimintaa. Samassa pihapiirissä toimivat Linna-hotelli sekä Hartolan 18-reikäinen golfkenttä.
Hitachi
Hitachi, Ltd. () on japanilainen monikansallinen yhtiö, joka on erikoistunut korkeateknologiaan. Yhtiön päämaja sijaitsee Tokiossa, Japanissa.
Vuonna 2007 Hitachi oli Forbes Global 2000 -listan mukaan maailman 374:nneksi suurin yritys. Vuonna 2012 sen osa, Hitachi Automotive Systems, oli maailman 19:nneksi suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.
Vuonna 2003 Hitachi ja Mitsubishi Electric perustivat yhteisyrityksen nimellä "Renesas Technology", josta tuli myöhemmin Renesas Electronics.
Hitachin, Mitsubishi Electricin ja NECin DRAM-muistien valmistus siirtyi Elpida Memory -yhtiölle.
Hitachi Electronics: valmistaa monia elektroniikkatuotteita, muun muassa televisioita, projektoreita ja nauhureita omana brändinään.
Hitachi Rails: suunnittelee ja valmistaa luotijunia.
Hitachi Global Storage Technologies: valmistaa tietokoneiden asemia.
Hitachi on valmistanut myös tietokoneita kuten Hitachi SR2001 -supertietokoneen.
HIPAC MK-1 oli yhtiön ensimmäinen digitaalinen tietokone, joka valmistui vuonna 1957.
Angel with a Lariat
Angel with a Lariat on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä k.d. langin ja hänen taustayhtyeensä The Reclinesin studioalbumi vuodelta 1987. Yhtyeen jäseniä ei ole mainittu LP-levyllä.
Albumin tunnetuimpiin kappaleisiin kuuluu kakkospuolen aloittava versio Joe Southin tekemästä kappaleesta "Rose Garden". Lang on itse osallistunut viiden kappaleen tekoon.
Albumin on tuottanut Dave Edmunds ja levy-yhtiö on Sire Records Company, jonka osoite on ollut 75 Rockefeller Plaza, New York, New York 10019. LP-levyn luettelotunnus on 925 441-1 ja C-kasetin 925 441-4. Ranskan osalta tunnus on WE 381.
Yhdysvaltain ulkopuolella Sire Records Companyn asioita on hoitanut WEA International Inc. Markkinoinnista on huolehtinut Warner Bros. Records Inc., joka on Warner Communicationsin yhtiö.
LP-levyjen valmistukseen Euroopassa ovat osallistuneet Saksassa toimivat WEA Musik GmbH ja Record Service GmbH, Aldsdorf, jotka ovat Warner Communicationsin yhtiöitä.
Kannen tekoon osallistuneita ei ole mainittu LP-levyllä. Takakannen kuvassa Lang esiintyy cowgirl-asussa.
Sivu 1
1. "Turn Me Round" (Ben Mink) – 3:13
2. "High Time for a Detour" (K.D. Lang / Ben Mink) – 4:09
3. "Diet of Strange Places" (K.D. Lang) – 3:53
4. "Got the Bull by the Horns" (Billy Jones / Amos Boyd) – 3:03
5. "Watch Your Step Polka" (K.D. Lang / Dennis Marcenko / Gordon Matthews / Tradeuz Borowiecki) – 2:01
Sivu 2
1. "Rose Garden" (Joe South) – 3:19
2. "Tune into My Wave" (Ben Mink) – 3:32
3. "Angel with a Lariat" (K.D. Lang) – 3:08
4. "Pay Dirt" (K.D. Lang) – 2:09
5. "Three Cigarettes in an Ashtray" (Eddie Miller / W.S. Stevenson) – 2:25
Kappaleiden julkaisuyhtiöt on mainittu Iso-Britannian osalta.
Impressions
”Impressions” on John Coltranen säveltämä jazzkappale vuodelta 1961. Coltrane nauhoitti kappaleen newyorkilaisella jazzklubilla nimeltä "Village Vanguard" ja julkaisi sen albumilla "Impressions". Nauhoituksessa soittivat Coltranen lisäksi alttosaksofonisti Eric Dolphy, pianisti McCoy Tyner, basisti Jimmy Garrison ja rumpali Elvin Jones. Coltrane nauhoitti kappaleen konsertissa useita kertoja; se on julkaistu muun muassa livealbumeilla "Live at the Vanguard", "The 1961 Helsinki Concert" ja "My Favorite Things: Coltrane at Newport".
Sävellys on esimerkki modaalisesta jazzista. Se perustuu Ahmad Jamalin vuoden 1955 versioon kappaleesta ”Pavanne” ja on harmonialtaan identtinen Miles Davisin vuoden 1959 sävellyksen ”So What” kanssa.
Anabaena cylindrica
Anabaena cylindrica on syanobakteerien jaksoon kuuluva bakteeri. "A. cylindrica" osaa louhia sekä tuottaa happea ja typpeä jopa kasveja tehokkaammin.
Aitonevan rata
Aitonevan rata oli Kihniössä sijainnut leveäraiteinen turpeen kuljetukseen tarkoitettu pistoraide. Noin neljä kilometriä pitkä Aitonevan suolle johtanut rata erkani Parkano-Haapamäki-radalta Pettukankaan (Aitonevan) linjavaihteen kohdalta. Rata avattiin liikenteelle 31. lokakuuta 1945 ja se oli käytössä vuoteen 1999 saakka. Nykyisin turvetta kuljetetaan rekka-autoilla.
Turvetuotantoa Aitonevalla vuodesta 1944 harjoittanut "Suo Oy" kuljetti turvevaunut Pettukankaalle ensin VR:ltä vuokratuilla vetureilla ja myöhemmin omalla veturillaan. Suo Oy:n oma veturi oli Lokomon ruotsalaisen "Slipmaterial"-yhtiön lisenssillä Suomessa valmistama ns. Bjurstöm-lokomoottori, Lokomo 2/1932. Veturi oli käytössä Aitonevalla 1945–1986 ja nykyisin se on kunnostettuna Toijalan veturimuseossa.
Aitonevalla on tuotettu jyrsinpolttoturvetta sekä pitkälle maatunutta turvetta muun muassa puutarhakäyttöön. Turvetuotantoa nykyisin harjoittava Vapo Oy arvioi tuotannon voivan jatkua vuoteen 2015 saakka.
Aitonevalla oli leveäraiteisen pistoradan lisäksi vielä 1970-luvulla kymmeniä kilometrejä 600mm levyistä kapearaiteista rautatietä jota käytettiin kuoritun turpeen keräämiseen suolta. Kapearaidekalusto myytiin huvipuistoihin Kalajoelle ja Ähtäriin.
Aitonevan turvemuseossa on esillä turvetuotannossa käytettyjen koneiden ohella myös Virosta Tootsin turveradalta tuotua neuvostoaikaista 750mm kapearaidekalustoa (ESU-2 -veturi ja turvekombinaatin työläisten ruokailuvaunu).
Museota varten ollaan myös kunnostamassa kahta Aitonevalla aikoinaan käytettyä 600mm Pedershaab-dieselveturia, joista ensimmäisenä valmistui numero 2 kesällä 2011.
Sen valmistuttua ruokailuvaunu siirrettiin Minkiön asemalle jossa sitä on käytetty eri tapahtumissa ravintolana.
Valkeasuon rata
Valkeasuon rata oli Tohmajärvellä sijainnut leveäraiteinen turpeen kuljetukseen tarkoitettu pistoraide. Noin kahdeksan kilometriä pitkä Onkamon Valkeasuolle johtanut rata erkani Niirala-Säkäniemi-radalta Onkamon (nyk. Valkeasuo) liikennepaikan kohdalta. Rata valmistui 1970-luvun alussa, ja vuonna 1972 Vapo aloitti polttoturpeen tuottamisen Valkeasuolla. Alussa tuotanto oli hyvin työvoimavaltaista, ja suolla käytettiin neuvostovalmisteista turpeenkeruukalustoa.
Valkeasuon rata on purettu, ja sen pohjalla kulkee soratie. Turpeen tuotanto jatkuu edelleen. Yhteensä Valkeasuolla on tuotettu tähän mennessä 11 miljoonaa kuutiometriä turvetta.
Trosa
Trosa on samannimisen Trosan kunnan keskustaajama ja entinen kaupunki. Trosa sijaitsee Trosanjoen varrella Itämeren rannalla Södermanlandin läänissä. Läänin pääkaupunki Nyköping on 35 kilometrin päässä lounaassa. Trosa on tunnettu kylpyläpaikka, jossa on nykyään noin 5 000 asukasta. Kaupungilla ei ole rautatieasemaa, mutta läheisessä Vagnhäradin taajamassa on rautatie. Trosaa kutsutaan joskus "Maailman päätepisteeksi" (ruots. "Världens ände").
Keskiaikainen Trosan kaupunki sijaitsi luultavasti etelään nykyisestä Trosan maaseurakunnan kirkosta Vagnhäradin lähellä. Löydöt osoittavat kaupunkimaista asutusta olleen siellä jo 1200-luvulla. Kirjallisissa lähteissä kaupunki mainitaan ensimmäistä kertaa vuonna 1383, ja ensimmäinen kaupunkiprivilegiokirje on vuodelta 1454. Maankohoamisen vuoksi kaupunki siirrettiin 1600-luvun alussa nykyiselle paikalleen. Uudet kaupunkiprivilegiot Trosalle myönsi Kaarle IX vuonna 1610. Kaupunki muodosti oman Trosan kaupunkiseurakunnan.
Vuoden 1862 kunnallislakien myötä Trosan kaupungista tuli yksi kunnallishallinnollinen yksikkö. 1930-luvulla Trosa oli Ruotsin pienimpiä kaupunkeja alle 1 000 asukkaallaan. Siitä huolimatta kaupungissa oli oma tuomioistuin vuoteen 1947. Tuolloin maistraatti ja raastuvanoikeus lakkautettiin ja kaupunki liitettiin Nyköpingin tuomiokuntaan.
Trosan kaupungin ympäristössä tehtiin kuntaliitoksia, mutta kaupungin rajoihin ne eivät vaikuttaneet. Vuonna 1971 Trosan kaupungista tuli Trosan kunta, kun Ruotsi siirtyi yhteen kuntamuotoon. Vuonna 1974 kaupunki liitettiin Nyköpingin kuntaan. Nykyinen Trosan kunta erotettiin Nyköpingistä vuonna 1992. Se käsittää muitakin alueita kuin vanhan Trosan kaupungin.
Vanha Trosan kaupunki kattoi kaupunkialueen Trosanjoen suulla sekä joitakin saaria Trosan saaristossa. Näistä saarista Öbolandet oli suurin.
Yhdistyneiden kansakuntien lento 834
Yhdistyneiden kansakuntien lennon 834 onnettomuus tapahtui 4. huhtikuuta 2011, kun Georgian Airwaysin Yhdistyneille kansakunnille operoima Bombardier CRJ100ER tuhoutui osuttuaan kiitotiehen N'Djilin kansainvälisellä lentoasemalla yrittäessään laskeutumista. Koneessa oli 29 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä. Yhtä kongolaista toimittajaa lukuun ottamatta kaikki menehtyivät turmassa.
Kone lensi aiemmin päivällä Gomasta Kisanganiin, josta se jatkoi matkaansa Kongon demokraattisen tasavallan pääkaupunkiin Kinshasaan. Viimeisen osuuden välimatka oli noin 1 220 kilometriä. Lentoa operoi Georgian Airways, ja se oli osa Yhdistyneiden kansakuntien MONUC-operaatiota. Yhdistyneillä kansakunnilla on Kongon demokraattisessa tasavallassa viikossa satoja lentoja, sillä ilmakuljetus on parhaita keinoja liikkua epävakaassa maassa.
Onnettomuuskone oli kanadalaisen Bombardierin vuonna 1995 valmistama Bombardier CRJ100ER -tyyppinen matkustajakone, joka alun perin toimitettiin ranskalaiselle Brit Airille rekisterillä F-GRJA. Kone oli muutaman kuukauden varastoituna Exeterissä ennen kuin se myytiin Georgian Airwaysille syyskuussa 2007. Yhdistyneet kansakunnat vuokrasi koneen käyttöönsä MONUC-operaatiota varten.
Kone tuhoutui laskeutuessan kiitotielle 24 noin kello 14:00 paikallista aikaa (13:00 UTC). METAR-tietojen mukaan tapahtumapaikalla vallitsi erittäin sateinen ja huono sää. Silminnäkijän mukaan kone olisi joutunut tuulisheariin. Yhdistyneiden kansakuntien virallisen tiedon mukaan kone epäonnistui laskeutumisessa, repesi kahteen osaan ja syttyi tuleen. Onnettomuudesta selvinneen kongolaisen toimittajan mukaan huonolla säällä oli osaa onnettomuuteen.
Koneessa olleista 33 ihmisestä selvisi onnettomuudessa vain yksi, kongolainen toimittaja Francis Mwamba. Viittä matkustajaa lukuun ottamatta koneen muut matkustajat olivat Yhdistyneiden kansakuntien työntekijöitä, muun muassa rauhanturvaajia, avustustyöntekijöitä ja vaalitarkkailijoita.
Konetta lensi Georgian Airwaysin georgialainen miehistö.
Koneen mustat laatikot on löydetty ja paikalliset tutkijat ovat aloittaneet niiden läpikäynnin. MONUC on myös perustanut oman työryhmän, joka on aloittanut onnettomuuden läpikäymisen ja tutkimisen.
Yhdistyneet kansakunnat piti hiljaisen hetken onnettomuudessa menehtyneiden muistolle.
Malmköping
Malmköping on taajama Flenin kunnassa Södermanlandin läänissä, 75 km Tukholmasta länteen. Vuoden 2010 lopussa siellä oli 1 977 asukasta. Malmköping on myös entinen kauppala.
Malmköpingissä sijaitsi ennen Strängnäsiin siirtoa Södermanlandin rykmentin (ruotuväen) harjoituspaikka, Malma hedissä.
Yanceyn piirikunta
Yanceyn piirikunta on Pohjois-Carolinan osavaltioon kuuluva metsäinen ja vuoristoinen piirikunta, jonka pinta-ala on 809 neliökilometriä ja väkiluku vajaat 18 000. Sen alueella sijaitsee viisi korkeinta vuorenhuippua Mississippijoen itäpuolisessa osassa Yhdysvaltoja – niistä korkein on 2 037 metrin korkeuteen kohoava Mount Mitchell.
Nyköping
Nyköping on entinen kaupunki ja nykyinen Nyköpingin kunnan keskustaajama. Nyköping on myös Södermanlandin läänin pääkaupunki ja kuuluu samannimiseen Södermanlandin historialliseen maakuntaan. Kaupunkitaajama sijaitsee jokisuussa Itämeren rannikolla. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 29 891 asukasta.
Jo 1100-luvulla Nyköping oli huomattava markkinapaikka. Birger Jarl alkoi rakennuttaa sinne Nyköpingshusin linnaa vuonna 1253. Linnan historiasta muistetaan Nyköpingin pidot vuonna 1317. Linna paloi pahoin 1600-luvulla, ja sen raunioista vietiin rakennusaineita Tukholman linnoittamiseen. Merkittäviä rakennuksia ovat myös Pyhän Nikolauksen kirkko ja Allhelgonakyrkan 1200-luvulta.
Nykyään kaupungissa on monipuolista teollisuutta. Ryanairin "Tukholman lennoillaan" käyttämä Skavstan lentoasema sijaitsee noin seitsemän kilometrin päässä kaupungista. Tämä entinen sotilaslentokenttä on Ruotsin kolmanneksi vilkkain lentokenttä. Sitä käyttää myös WizzAir.
Anna Lindh asui 1990-luvulta kuolemaansa asti Nyköpingissä, ja kulki päivittäin junalla Tukholmaan kuten monet muutkin Nyköpingin asukkaat.
Hans Moravec
Hans Moravec (s. 30. joulukuuta 1948 Itävalta) on vieraileva opettaja Carnegie Mellon -yliopistossa. Hän on tunnettu teknologian kehityksen vaikutusta käsittelevistä akateemisista kirjoituksista ja töistään, jotka käsittelevät robotiikkaa ja tekoälyä. Näin lukuisien transhumanismi-julkaisujen myötä Moravec kuuluu myös tulevaisuudentutkijoiden joukkoon.
Öiseen aikaan
Öiseen aikaan on E. Sarmo & Eliten studioalbumi vuodelta 1987. LP-levyn etiketissä on otsikkona pelkästään yhtyeen nimi.
Tuotanto on yhtyeen omaa käsialaa ja levymerkki on Välilevy. Albumin on äänittänyt Juha Heininen Millbrook-studiossa. Kansitaiteilijat ovat Lauri Astala  ja Jouko Vatanen, ja kannen on valmistanut Kirjapaino E. Kuronen. Kannen kääntöpuolella on ryhmäkuva yhtyeen jäsenistä.
A-puoliB-puoli
Lisäksi kappaleilla "Kaivopuiston laiturilla" ja "Hiljaiset pojat" on mukana pasunisti Kurt Lindblad.
Grenivík
Grenivík on kylä Islannissa. Se on osa Grítubakkahreppur-aluetta, itäistä Eyjafjörður-vuonoa. Asukasluku on noin 377, joista lähes 300 asuu kylässä ja lähes 100 maaseudulla kylästä etelään. Kylä sijaitsee 1 167 metriä korkean Kaldbakur-vuoren vieressä. Ylös vuorelle johtaa mielenkiintoisia vaellusreittejä, ja niille, jotka haluavat helpompia reittejä, Þengilshöfði on hyvä vaihtoehto. Þengilshöfði-vuori on 260 metriä korkea ja sijaitsee Grenivíkistä etelään. Alueen muut vuoret, kuten Blámannshattur ja Laufáshnjúkur, ovat vaikeampia kiivetä.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2012
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2012 pelattiin 2. huhtikuuta - 18. huhtikuuta 2012 Islannissa ja Bulgariassa. Kummassakin lohkossa pelattiin 15 ottelua.
Reykjavik, Islanti
Sofia, Bulgaria
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet vähintään 40% joukkueensa peleistä.
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40% joukkueensa peleistä.
Gerhard Domagk
Gerhard Domagk (30. lokakuuta 1895 – 24. huhtikuuta 1964) oli saksalainen lääkäri.
Hän toimi saksalaisen väritehtaan tieteellisenä johtajana ja huomasi vuonna 1932, että väriaineeksi kehitetty prontosiili tehosi hiirien streptokokki-infektioihin. Tehoaine ei kuitenkaan ollut värimolekyyli, vaan sen aktiivinen hajoamistuote, sulfaniiliamidi. Siitä kehitettiin satoja johdannaisia. Se tehosi erityisesti streptokokkitulehduksiin, kuten lapsivuodekuumeeseen ja reumakuumeeseen. Hänelle myönnettiin tästä keksinnöstä Nobelin lääketieteen palkinto vuonna 1939.
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2012
Jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2012 pelattiin Tšekissä huhtikuussa 2012. Maailmanmestaruuden voitti Yhdysvallat. Pääsarjan kisat 
1. divisioona A-Lohko
B-lohko 
2. divisioona A-lohko
B-lohko 
3. divisioona
Tanska tippui 1. divisioonaan ja Slovakia nousi pääsarjaan ensi vuodeksi.
Paholaisen biografia
Paholaisen biografia: Pahan olemus, historia ja tulevaisuus on Kari Kuulan kirja kristinuskon paholaisesta. Teoksen on julkaissut Kirjapaja vuonna 2010. Kuulan aikaisempi samaa aihepiiriä käsittelevä teos oli "Helvetin historia".
Terraria
Terraria on kaksiulotteinen toimintaseikkailupeli, jossa pelaaja mm. tutkii maailmaa, rakentaa erilaisia rakennelmia ja taistelee hirviöitä vastaan. Terrarian julkaisi indie-pelistudio Re-Logic 16. toukokuuta 2011. Terrarian PlayStation 3 -versio julkaistiin 26. maaliskuuta 2013, ja heti seuraavana päivänä, 27. maaliskuuta 2013 julkaistiin Xbox Livessä Terrarian Xbox 360 -versio. Pelin Konsoliversioiden julkaisija on 505 Games ja kehittäjä Engine Software. Mobiililaitteille ja Nintendo 3DS:lle pelin on sovittanut Codeglue.
Terraria on saanut paljon vaikutteita Minecraftista sekä klassisista Nintendo-peleistä, kuten Metroidista. Pelin graafinen tyyli muistuttaa SNES:in 16-bittisiä spritejä.
Terrariassa voi luoda oman hahmon, jonka ulkonäköä ja vaatteita voi muuttaa. Pelissä voi louhia mineraaleja, kuten rautaa ja kultaa ja valmistaa niistä työkaluja, aseita ja muita esineitä. Pelaajan pitää rakentaa oma talo, sillä yöllä zombit ja muut hirviöt kulkevat maan päällä, ja ilman erillisiä aseita tai haarniskaa, voi olla vaikea selvitä. Pelissä on useita kasvillisuusvyöhykkeitä ("biome") kuten viidakko, aavikko, meri jne. ja erilaisia maanalaisia rakennuksia ja luolia jotka ovat täynnä hirviöitä. Pelissä on myös useita päävastuksia ("boss") joita surmaamalla saa arvokkaita esineitä, joita edellytetään pelissä edistymiseen. Kun pelaaja tappaa "Wall of Flesh"-päävastuksen, maailmaan ilmestyy uudenlaisia vaarallisempia hirviöitä sekä arvokkaita mineraaleja, toisin sanoen peli siirtyy "hardmode"-tilaan.
Luomallaan hahmolla voi myös siirtyä maailmasta toiseen, jolloin pelaajalla olevat tavarat pysyvät mukana.Terraria julkaistiin 16. toukokuuta 2011 verkkokauppa Steamissa. Ilman markkinointikampanjaa yhden päivän sisällä Terraria myi yli 50 000 kopiota Steamissa ja parhaimmillaan 17 121 pelaajaa pelasi Terrariaa samaan aikaan. Terraria oli päivän toiseksi myydyin ja kuudenneksi pelatuin peli Steamissa.
Terraria on ohjelmoitu C#:lla, minkä johdosta se on ollut mahdollista julkaista myös Xbox 360 -pelikonsolille. Julkaisun jälkeen peliä päivitettiin usein uudella sisällöllä, kuten esineillä, NPC-hahmoilla ja vihollisilla. Satunnaisesti generoituihin maailmoihin suunniteltiin myös uusia aluetyyppejä, eli Terrarian biomeja. Helmikuussa 2012 kehittäjät ilmoittivat etteivät aio jatkaa aktiivista pelinkehitystä, mutta julkaisevat viimeisen bugikorjauspäivityksen. Tästä kaikesta huolimatta pelin kehitystä jatkettiin fanien palautteen vuoksi ja pelistä ilmestyi suuri päivitys numeroltaan 1.2 lokakuun 2. päivä 2014, ja 1.3-versio julkaistiin 30. kesäkuuta 2015.
Matias Saxberg
Matias Saxberg (s. 1787- k. 1. lokakuuta 1861, Keuruu) oli suomalainen lukkari ja murhamies Keuruun pitäjästä.
Saxberg toimi Keuruun pääseurakunnan lukkarina vuosina 1816-1861. Hänen veljenpoikansa oli kansan-pelimanni Herman Saxberg.
Saxbergin sanotaan olleen virkaansa sopimaton. Hän harjoitti laajaa rahanlainaustoimintaa, ja kerrotaan, että hänellä olisi ollut parikymmentä aviotonta lasta eri puolilla pitäjää .
Lukkarina toimiessaan hän murhasi paljain käsin pahoinpitelemällä nuoren paimentytön 23.8.1839. Murha tapahtui hänen viran puolesta saamallaan pellolla lähellä hänen omaa Könttärin tilaansa. Paimentyttö oli 21-vuotias Eeva Maria Matintytär ja hänen paimentamansa karja oli päässyt lukkarin pellolle syömään. Eeva Marian ruumiinavauksen suoritti sen aikainen piirilääkäri Wolmar Schildt.
Oikeudessa Saxberg tuomittiin aluksi kuolemaan, samoin Vaasan hovioikeudessa, mutta senaatin oikeusosaston käsittelyn jälkeen tuomio muutettiin 144 hopearuplan sakkorangaistukseksi ja yhden päivän kirkkorangaistukseen (ts. häpeärangaistukseksi kirkon häpeäpenkissä).
Kuolemantuomion muututtua sakkorangaistukseksi Saxberg jatkoi Keuruun pääseurakunnan lukkarina. Vuonna 1861 Saxberg avopuolisoineen joutui kaksoismurhan uhriksi. Murhat teki kolme Antti Könttärin palkkaamaa työmiestä. Syynä murhiin pidettiin kiistaa syytingistä.
Murhasta ja sen vaikutuksista on kirjoitettu varmuudella ainakin kaksi arkkiveisua. Professori Matti Peltonen on löytänyt arkistoista yhden. Toisen arkkiveisun löysi bibliofiili Pekka Moisio vuonna 2009 eräästä 1840-luvulla käsinkirjoitetusta laulukirjasta .
Murhasta kerrotaan Lydia Hällforsin muistelmissa, joka on ensimmäinen suomenkielisen naisen kirjoittama omaelämäkerta .
Karavaanarit (televisiosarja)
Karavaanarit on suomalainen televisiosarja. Ohjelman 40-osainen ensimmäinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla 30. toukokuuta – 25. elokuuta 2011. Sarjaa esitettiin maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin kello 19.30 (viimeisellä esitysviikolla myös torstaina). Sarjan toinen kausi alkoi MTV3-kanavalla 11. kesäkuuta 2012. Toinen kausi sisältää 36 osaa ja sitä esitettiin edellisen kesän tapaan maanantaista keskiviikkoon.
Ohjelmassa seurataan karavaanareiden elämää Suomen leirintäalueilla, sekä leirintäalueyrittäjien Päivin ja Hanskin ja talonmies Jussin elämää Camping Messilässä. Sarjassa esiintyy useita julkisuuden henkilöitä, muun muassa Noora Hautakangas, Wilma Schlizewski, Timo T. A. Mikkonen, Jutta Gustafsberg, Kristiina Wheeler, Cheek, Uniikki, Iso H, Ilkka Vainio ja Big Brother-voittaja Janica Kortman.
Sarjan tunnusmusiikkina on Niklas Saarelan versio alun perin Samuli Edelmannin levyttämästä kappaleesta "Karavaanari".
The Arch
The Arch on pilvenpiirtäjä Hongkongin kaupungissa Kiinan kansantasavallassa. The Arch -pilvenpiirtäjä on 231 metriä korkea. The Archia alettiin rakentaa vuonna 2002 ja se valmistui vuonna 2006. Pilvenpiirtäjän nimi The Arch (suom. 'Kaari') tulee siitä, että se on kaaren muotoinen. The Arch on kolmanneksi korkein asuinrakennus Hongkongissa.
Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi
Euroopan rahoituksenvakausmekanismi (ERVM; , EFSM) on Euroopan komission alainen hätärahoitusohjelma, joka kerää markkinoilta rahaa käyttäen Euroopan unionin budjettia vakuutena. Budjetin kautta kaikki 27 EU:n jäsenvaltiota ovat osallisina ERVM:n mahdollisissa lainoissa kriisimaille.
ERVM:n lainojen yhteenlaskettu summa on rajoitettu 60 miljardiin euroon. Erillisellä Euroopan rahoitusvakausvälineellä (ERVV; , EFSF) kapasiteetti on 440 miljardia euroa.
Sekä ERVM että ERVV aiotaan heinäkuussa 2012 korvata Euroopan vakausmekanismilla (EVM; ).
Bruce Spencer
Bruce Spencer on yhdysvaltalainen rumpali, rummunsoitonopettaja, laulaja, säveltäjä ja tuottaja.
Hänet tunnetaan parhaiten rokkitriosta The 77s.
Spencer on myös soittanut rumpuja artisteille kuten Wynona Judd, Charlie Peacock, Brent Bourgeois ja Roger Smith.
The 77s
The 77s (vaihtoehtoisesti The Seventy Sevens tai The 77's) on vuonna 1979 perustettu yhdysvaltalainen kristillinen rokkibändi. Siihen kuuluu kitaristi/laulaja Michael Roe, basisti Mark Harmon ja rumpali Bruce Spencer. The 77s:in alkuperäinen nimi oli Scratch Band, mutta se vaihtoi sen nykyiseen muotoonsa vuonna 1982.
Jan Charouz
Jan Charouz (s. 17. heinäkuuta 1987 Praha) on tšekkiläinen moottoriurheilija. Hän ajoi kerran vapaissa harjoituksissa vuonna 2011.
Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa, joista hän siirtyi Formula BMW ADAC -sarjaan vuonna 2003. Vuonna 2004 hän sijoittui sijalle 21. Vuonna 2005 Charouz kilpaili Italian Formula 3000 -sarjassa sijoittuen 11:nneksi. Hän edusti Tšekkiä A1 Grand Prix -kaudella 2005-06 ja 2006-07 sijoittuen molemmilla kerroilla 12:nneksi. Charouz voitti International Formula Master -sarjan mestaruuden vuonna 2006 omassa Charouz Racing -tallissaan. Vuonna 2007 Charouz kilpaili Le Mans Series -sarjoissa sijoittuen 16:nneksi ja kymmenenneksi. Seuraavana vuonna hän oli sarjan viides. Hän myös sijoittui kahdeksanneksi Le Mansin 24 tunnin ajossa. Seuraavana vuonna hän sijoittui yhdeksänneksi. Vuonna 2009 Charouz voitti Le Mans Series -sarjan mestaruuden Aston Martinilla. Hän ajoi myös neljänneksi Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2010 Charouz toimi Renault'n F1-tallin testikuljettajana. Hän kilpaili myös World Series by Renault -sarjassa sijoittuen 18:nneksi. Hän ajoi myös neljänneksi Auto GP -sarjassa ja seitsemänneksi Le Mansin 24 tunnin kilpailussa. Vuonna 2011 Charouz kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän keräsi 10 pistettä. Hän pääsi ajamaan marraskuussa ajetun GP2-sarjan ulkopuollisen GP2-finaallin Carlin-tallissa. Hän ajoi Brasiliassa Interlagosin radalla Hispanian F1-autolla perjantaina vapaissa harjoituksissa. Hänestä tuli näin ollen toinen tšekkiläinen, joka on ajanut F1-autoa F1-viikonloppuna. Edellisen kerran F1-autoa ajoi vuonna vuonna 2001 tšekkiläinen Tomas Enge.
Meri-Maari Mäkinen
Meri-Maari Mäkinen (s. 26. helmikuuta 1992, Vantaa) on suomalainen vammaisuimari. Turkulaistunut Mäkinen edustaa Raision Urheilijoita. Mäkisen valmentajana toimii Raision Urheilijoiden päävalmentaja Hanna Paatos. Mäkinen valittiin vuoden vammaisuimariksi vuonna 2010. Mäkisen päälaji on 200 metrin sekauinti ja sivulajeja ovat 100 m rintauinti, 100 m vapaauinti, 50 m vapaauinti, 50 m perhosuinti perhosuinti ja 100 m selkäuinti. Vammaluokitukseltaan Mäkinen on S7 (vapaa- ja selkäuinti), SM7 (sekauinti) ja SB7 (rintauinti). Mäkinen opiskeli Mäkelänrinteen lukiossa ja valmistui ylioppilaaksi syksyllä 2011.
Arvokisat:
Muut saavutukset: