Mosambikin vaalit 1994
Mosambikin vaalit 1994 olivat Mosambikin ensimmäiset vapaat vaalit. Ne järjestettiin 27.-29. lokakuuta 1994. Samassa yhteydessä valittiin sekä presidentti että parlamentti. Frelimon Joaquim Chissano valittiin presidentiksi, ja parlamenttiin Frelimo sai 129 ja Renamo 112 paikkaa.
Mosambik oli itsenäistymisen jälkeen ollut Frelimon hallitsema marxistinen yksipuoluevaltio. Renamon käynnistämä sisällissota alkoi jo vuonna 1977. Vuoden 1990 aikana Frelimo ilmoitti suunnitelmistaan, joiden perusteella maa siirtyisi monipuoluejärjestelmään. Parlamentti hyväksyi uuden perustuslain, joka sallisi monipuoluejärjestelmän käyttöönoton marraskuussa 1990. Uusi perustuslaki astui voimaan marraskuun lopulla. Tammikuussa 1991 toimia useita puolueita, kun niiden perustaminen oli sallittu.
Frelimo ja Renamo eivät saaneet vielä uuden perustuslain jälkeen rauhansopimusta aikaan. Kaksi vuotta kestäneiden neuvottelujen jälkeen Mosambikin presidentti Joaquim Chissano ja Renamon johtaja Afonso Dhlakama tapasivat ensimmäistä kertaa elokuussa 1992. Rauhansopimus allekirjoitettiin lopulta Roomassa 4. lokakuuta ja se astui voimaan 15. lokakuuta. Rauhansopimus määräsi molemmat kiistakumppanit laskemaan aseensa, uuden kansallisen armeijan perustamisen ja vapaiden vaalien järjestämisen. Aseiden piti laskea huhtikuun puoleenväliin mennessä 1993 ja vaalit tuli järjestää saman vuoden lokakuussa.
Alkuperäinen aikataulu osoittauti epärealistiseksi, ja YK:n rauhanturvaoperaatio Onumoz vaikutti alueella vasta huhtikuussa 1993. Sen aseellinen osasto oli täydessä valmiudessaan vasta syyskuussa, 11 kuukautta rauhansopimuksen jälkeen. Rauhanprosessia hidasti Frelimon ja Renamon heikko keskenäinen luottamus. Molemmat osapuolet olivat siksi hyvin varautuneita aseiden laskemiseen. Renamo oli lisäksi vaatinut YK:lta suuria rauhanturvaajat, jotta ne voisivat korvata zimbabwelaiset ja malawilaiset sotilaat, joihin Renamo ei luottanut.
YK:n pääsihteeri Boutros Boutros-Ghali vieraili Mosambikissa lokakuussa 1993, kun demilitarisoinnin ja vaalien järjestämisen eteen oltiin tehty vasta hyvin vähän. Boutros-Ghali väläytti mahdollisuutta, että YK:n joukot saattaisivat lähteä maasta ja lahjoituksilta saatava tuki saattaisi loppua, jos rauhanprosessia ei saataisi etenepäin. Sekä Chissano että Dhlakama myöntyivät pian kompromisseihin. Osapuolet sopivat, että vielä olemassa olevat sotilasjoukot olisivat demobilisoitu toukokuuhun 1994 mennessä ja vaalit järjestettäisiin saman vuoden lokakuussa.
Keskusvaalikomitea nimitettiin tammikuussa 1994, ja sen johtoon asetettiin sitoutumaton professori Brazão Mazula. Komitean 21 jäsenestä kymmenen oli Frelimon, seitsemän Renamon ja kolme muiden puolueiden asettamia. Vaaleja varten jouduttiin kouluttamaan 8 000 ihmisen henkilökunta, mikä viivästytti äänestäjien rekisteröitymisprosessia. Rekisteröityminen alkoi kesäkuun alussa hitaasti, mutta lopulta rekisteröitymisen suljettua 2. syyskuuta melkein 6,2 miljoonaa äänestäjää maan arviolta 7,9 miljoonsta äänioikeutetusta oli rekisteröitynyt.
Maassa järjestettiin myös laaja koulutuskampanja, jolla pyrittiin saamaan lähes lukutaidoton kansa vaaliuurnille. Pari tuhatta kouluttajaa kiersi maata ja kansalaiskasvatuskampanjan käytössä oli kaikki mediat. Vaaliopetus alkoi aivan perusteista, ja siinä kerrottiin kansalle, mitkä vaalit on, miksi kannattaa äänestää ja kerrottiin vaalien voittajien sekä häviäjien velvollisuuksista. Kampanja oli onnistunut, sillä äänestysprosentti nousi korkeaksi.
Presidentinvaaleissa äänesti 79,59% Mosambikin äänioikeutetuista. Ääniä annettiin yhteensä 5 090 531, ja niistä hylättiin 149 016.
Parlamenttivaaleissa annettiin 4 953 074 ja äänestysprosentti oli 77,44. Äänistä hylättiin 173 691. Vain kolme puoluetta sai paikkoja parlamettiin. Frelimo ja Renamo olivat selvästi suurimmat puolueet. Kolmantena puolueena parlamenttiin nousi Udemo.