hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Madonna de la Charité, El Grecon mukaan
Madonna de la Charité, El Grecon mukaan on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1941. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja kooltaan se on 46×33 cm.
Ateneumin taidemuseon "Madonna de la Charite, El Grecon mukaan" on yksi hänen 1940-luvun El Greco- töistään. Näitä on useita. Schjerfbeck maalasi 1940-luvulla suurimman osan töistään ´El Grecon mukaan´, mutta ensimmäisen jo vuonna 1928. Aiheena 1940-luvulla niissä ovat useimmiten erilaiset madonnatyypit. Schjerfbeck oli kiinnostunut El Grecon taiteesta kauan. Hän näki eläessään omien sanojensa mukaan "yhden aidon El Grecon teoksen ja yhden kyseenalaisen", mutta näki El Grecon maalauksista mustavalkoisia kuvia aikakauslehdissä ja kirjoissa. Häneen vetosi El Grecon dramaattisuus, ylivirittyneisyys ja El Grecon taiteen herkät ihmiset.
Schjerfbeckin "Madonna de la Charite" (Armeliaisuuden madonna) on uustulkinta El Grecon Illescasin katedraalissa olevasta suuresta maalauksesta, johon Schjerfbeck paneutui edellisenä vuonna 1940 taidekauppias Gösta Stenmanilta saamansa ranskankielisen El Greco -teoksen pohjalta. Hän maalasi näitä "Madonna de la Charite, El Grcon mukaan" -maalauksia kaksi tuona vuonna teoksen mustavalkoisen kuvan inspiroimana. Schjerfbeckin värit olivat näissä maalauksissa hänen omiaan ja poikkeavat alkuperäisteoksesta. Vaalea yleisvaikutelma, jota hallitsee himmeä liila, tumma tausta ja kasvojen vihertävä harmaanruskea väri ovat hänen valintojaan. Grecomaista dramatiikkaa hän teki maalaamalla etumuksen vaaleaksi ja tekemällä siveltimellä tummia vetoja madonnan kasvoihin ja kaulaan. Hän tavoitti maalauksiinsa loistavasti madonnan kasvojen äärettömän hellän ja herkän ilmeen. Maalauksen madonna katsoo alaspäin.
Toinen 1941- vuoden "Madonna de la Charité" -maalaus Schjerfbeckiltä on yksityiskokoelmassa Tukholmassa hieman suurempana.
Jānis Ivanovs
Jānis Ivanovs (9. lokakuuta 1906 Preiļi – 27. maaliskuuta 1983 Riika) oli latvialainen säveltäjä. Hän sävelsi 21 sinfoniaa, lukuisia konserttoja ja sinfonisia runoelmia. Hän on jäänyt historiaan huomattavimpana 1950-luvun jälkipuoliskon latvialaisena sinfonisena säveltäjänä.
Ivanovs valmistui Georg Schnéevoigtin orkesterinjohtoluokalta vuonna 1931 ja Jāzeps Vītolsin sävellysluokalta 1933. Vuodesta 1944 kuolemaansa saakka Ivanovs itse opetti säveltämistä ja orkestrointia entisessä opinahjossaan Latvian konservatoriossa. 1930-luvulla hän toimi ääni-insinöörinä ja vuosina 1944–1961 Latvian radion taiteellisena johtajana. 1930-luvulla Ivanovs oli jo luonut hyvin yksilöllisen tyylin, joka perustui myöhäisromanttisuuden, kansanomaisten ainesten ja impressionismin synteesiin. Toisen maailmansodan jälkeen tyyliin tuli vaikutteita myös ekspressionismista ja uusklassismista. 4. ja 5. sinfonia tuomittiin "formalismista" vuonna 1948 Andrei Ždanovin kampanjan aikana. Ivanovs saattoi Josif Stalinin kuoleman jälkeen hieman vapaammin jatkaa taiteellista työtään kehittämällään tyylillä muun muassa 7. (1953) ja 8. sinfoniassaan (1956).
Ivanovsin tyyli muuttui dramaattisemmaksi sekä monumentaalisemmaksi pianokonserton (1959) jälkeen 9. sinfoniasta alkaen, ja siihen tuli entistä filosofisempia vaikutteita. Tämä tyylisuuntaus oli Ivanovsin työn pohjana 21. sinfoniaan saakka (1983, viimeistellyt ja orkestroinut Juris Karlsons). Ivanovsin teosten dramaattiset aspektit ovat monikerroksisia. Yksi niistä on "yksilö vs. ihmiskunta" -jaottelu, ja toinen liittyy ulkopuolisen maailman konflikteihin.
Utah Olympic Park Track
Utah Olympic Park Track on kelkkailurata Utah Olympic Parkissa Summitin piirikunnassa Utahissa Yhdysvalloissa. 
Utah Olympic Park Track rakennettiin Salt Lake Cityn talviolympialaisia varten.
Bluegrass (alue)
Bluegrass on alue Yhdysvalloissa, Kentuckyn osavaltiossa. Se on osavaltion parasta maanviljelysseutua ja asutettiin siksi ensimmäisenä. "Sinistä ruohoa" tarkoittavan nimensä se on saanut alueella yleisenä kasvavasta, sinertävänsävyisestä niittynurmikasta. Siitä tuli tunnettu hevostenkasvatusalue: niittynurmikka pumppaa maaperästä kalsiumia joka vahvistaa hevosten luita.
Nykyisin noin puolet Kentuckyn asukkaista asuu bluegrass-alueella. Sen suurimpia kaupunkeja ovat Louisville ja Lexington.
Omakuva, en face
Omakuva, en face I on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1945. Tämä Ateneumin taidemuseon kokoelmiin vuonna 2005 lahjoitettu maalaus on kooltaan 39,5×31 cm.
Helene Schjerfbeck asui kaksi viimeistä vuottaan Ruotsissa Saltsjöbadenin kylpylähotellissa, jonne hän muutti 22.2.1944. Saltsjöbadenissa taiteilija maalasi vielä useita teoksia kuvaten niissä ympäristöään, uustulkintoja varhaisemmista teoksistaan sekä muun muassa yli 20 omaakuvaa. Omiakuvia, jotka yleensä käsittävät pelkät kasvot, hän teki öljyväreillä, hiilellä, lyijykynällä, vesiväreillä sekä laveeraamalla. "Omakuva, en face I" on erisävyisillä ruskean väreillä maalattu teos, jossa kasvonpiirteiltään kulmikkaaksi maalattu nainen katsoo pystypäin silmäkulmastaan vasemmalle alaviistoon.
Tuolta vuodelta on Ateneumin kokoelmissa myös sinne vuonna 1995 ostettu Schjerfbeckin lyijykynällä piirretty Omakuva, 16×14,5 cm, joka on myös vuodelta 1945.
Datame
Datame Oy oli suomalainen Finnet-ryhmän @450-verkon laajakaistaoperaattori. Yhtiö meni konkurssiin 2013, jolloin myös @450-verkko suljettiin Suomessa.
Datame Oy:n päätuote oli @450-laajakaista, langaton tietoliikenneyhteys, jonka toiminta-alue kattoi koko Suomen. Datame hankki @450-verkon Digita Oy:ltä 2011. Viime vaiheessa yhteys käytti CDMA-tekniikkaa, jolla yhtiön mukaan pystyttiin saavuttamaan 0,3 – 10M nopeus. Laajakaistayhteyden päätelaitteiksi sopivat nettitikku ja langaton reititin.
Puhelinpalveluita Datame Oy tarjosi tytäryhtiönsä Dicame Oy:n kautta.
Datame Oy:n omisti 11 Finnet-yhtiötä, jotka olivat PPO-Yhtiöt Oy, Kymen Puhelin Oy, Telekarelia Oy, Pohjois-Hämeen Puhelin Oy, Ikaalisten-Parkanon Puhelin Oy, JAPO (Alajärven Puhelinosuuskunta), Laitilan Puhelin Osk, Härkätien Puhelin Oy, Vakka-Suomen Puhelin Oy, Eurajoen Puhelin Osk ja Keikyän Puhelin Osk.
Datame Oy asetettiin konkurssiin 28.11.2013 omistajien hakemuksesta samaan aikaan tytäryhtiö Dicame Oy:n kanssa. Konkurssin syyksi ilmoitettiin muuttunut markkinatilanne ja toimintaympäristö sekä se, etteivät omistajat halunneet antaa lisää pääomaa eikä liiketoimintojen myynti onnistunut. Konkurssin jälkeen @450-laajakaista suljettiin.
Vuodesta 2014 lähtien Ukkoverkot Oy on tarjonnut entisen @450-verkon taajuudella omia LTE-tekniikalla toteutettuja laajakaistapalvelujaan.
Stade Olympique de Bellevarde
Stade Olympique de Bellevarde (myös La Face de Bellevarde) on laskettelurinne Val d’Isèressa Ranskassa.
Stade Olympique de Bellevarden suunnitteli Bernhard Russi Albertvillen olympialaisiin miesten alppihiihtokilpailuja varten. Rinteessä järjestettiin Albertvillen olympialaisten miesten alppihiihtokilpailut erikoispujottelua lukuun ottamatta ja vuoden 2009 MM-kilpailuiden miesten kilpailut ja naisten tekniikkalajikilpailut. Rinteellä lasketaan myös vuosittain miesten alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja.
Arnold Sports Festival
Arnold Sports Festival, aiemmin 'Arnold Classic on vuosittain Columbuksessa järjestettävä neljä päivää kestävä urheilutapahtuma, joka keskittyy erityisesti kehonrakennukseen ja fitness-urheiluun. Tapahtuma on nimetty sen toisen järjestäjän, Arnold Schwarzeneggerin mukaan.
Arnold Sports Festivalin taustalla on vuonna 1970 Columbuksessa järjestetyt painonnoston maailmanmestaruuskilpailut. Niitä organisoimassa ollut Jim Larimer sai idean järjestää niiden yhteydessä kehonrakennuskilpailun. Kilpailuun osallistui myös nuori itävaltalainen Arnold Schwarzenegger, joka vakuuttui järjestelyistä ja ilmoitti Larimerille haluavansa olla mukana järjestää Columbuksessa kehonrakennuskilpailuja aktiiviuransa jälkeen.
Schwarzenegger palasi Columbukseen 1975 ja sopi Larimerin kanssa tulevista kehonrakennuskilpailuista. He järjestivät Columbuksessa vuodesta 1976 alkaen viisi Mr. Olympia -kilpailua ja useita Mr. World- ja Mr. Universe -kilpailuja. Arnold Classic -tapahtuma käynnistyi lopulta vuonna 1989. Tapahtuma alkoi pian kasvaa, ja ensimmäisenä sen yhteyteen lisättiin Fitness Expo, jonka päälavalla esiintyi voimamiehiä, painonnostajia ja kädenvääntökilpailuja. Expon jälkeen ohjelmaan tuli oheistoimintoina erilaisia urheilutapahtumia, joita käydään varsinaisen tapahtumakeskuksen lisäksi Ohion osavaltionyliopiston kampusalueella, Columbuksen keskustassa ja läheisessä jääkiekkohallissa.
Pikkulatuskamonarkki
Pikkulatuskamonarkki ("Machaerirhynchus flaviventer") on latuskamonarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Pikkulatuskamonarkkia tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Nurmen lava
Nurmen lava sijaitsee Nurmen kylässä Lempäälässä. Lavan toiminnasta vastaa paikallinen Lions Club Lempäälä. Toimintaa pyöritetään talkoilla, ja tuotto menee paikalliseen hyväntekeväisyyteen. Lavalla on tanssit perjantaisin, ja yleisökeskiarvo on 400 tanssijaa illassa.
Nurmen lava on Oulun Yliopiston selvityksessä todettu Suomen vanhimmaksi toimivaksi tanssilavaksi. Vuonna 1912 Nurmen VPK rakensi tanssilavan talkoilla. Kun lava oli toiminut vuoden pari, niin seuraavana talvena sen katto romahti. Katto korjattiin ja sen rakenteita vahvistettiin.
Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi
Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi on taiteilija Helene Schjerfbeckin hiili ja vesivärityö paperille vuodelta 1942. Kooltaan tämä maalaus on 24,5×28,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Nanny Ja Yrjö Kauniston lahjoituskokoelmaan vuodelta 2005.
Vuonna 1942 Helene Schjerfbeck täytti 80 vuotta. Hän siirtyi helmikuussa 1942 Nummelan Luontolan parantolaan, jossa hän maalasi useita teoksia. Läheinen Hiidenvesi- järvi oli yksi hänen maalausaiheitaan. "Puut ja auringonlasku, Hiidenvesi" -maalaus on yksi näitä Hiidenvesi-maalauksia, joita aiheen lisäksi yhdistää tumma harmaa väri.
Lokakuussa suomalaissyntyinen Gösta Stenman järjesti Tukholmassa Juhlanäyttelyn: Schjerfbeckin Hyllningsutställning, jossa oli esillä luettelon mukaan 110 teosta. Schjerfbeck valittiinkin juhlavuoden kunniaksi Tukholman Vapaiden taiteiden akatemian ulkomaisen luokan jäseneksi. Schjerfbeck itse iloitsi varsinkin siitä, että heidän nimilistassaan oli hänen edellään nimi Pablo Picasso.
Isolatuskamonarkki
Isolatuskamonarkki ("Machaerirhynchus nigripectus") on latuskamonarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Isolatuskamonarkkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Papuannaukuja
Papuannaukuja ("Ailuroedus buccoides") on lavastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Papuannaukujaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Corviglia
Corviglia on talviurheilukeskus Sankt Moritzin, Celerina/Schlarignan ja Samedanin kunnissa Sveitsissä. Se kuuluu Engadin St. Moritz -turistialueeseen.
Corviglia on suurin laskettelukeskus Engadin St. Moritz -alueella. Siellä on järjestetty vuoden 1948 talviolympialaisten alppihiihtokilpailut ja vuosien 1934, 1974, 2003 ja 2017 alppihiihdon maailmanmestaruuskilpailut. Corviglian rinteillä lasketaan vuosittain alppihiihdon maailmancupin osakilpailuja.
Corviglian laskettelukeskuksessa on 24 hiihtohissiä, joista kaksi on funikulaaria, kolme gondolihissiä, kaksi 6-hengen tuolihissiä, kahdeksan 4-hengen tuolihissiä, yksi 3-hengen tuolihissi, yksi 2-hengen tuolihissi, kolme ankkurihissiä ja neljä mattohissiä.
Corviglian laskettelukeskuksessa on 33 laskettelurinnettä ja laskettelupuisto Corviglia Snowpark. Laskettelurinteitä ovat muun muassa Olympia, Corviglia Run ja Paradiso.
Pioneer Memorial Cemetery
Pioneer Memorial Cemetery on uudisasukkaiden hautausmaa Cincinnatissa Ohiossa. Se sijaitsee Columbia-Tusculumin alueella lähellä Lunkenin lentokenttää. Hautausmaa, jolle on haudattu vapaussodan ja sisällissodan veteraaneja, on Hamiltonin piirikunnan vanhin.
Hautausmaalta löydettiin vuonna 1958 metsämaakaudelle ajoitetun intiaanikylän jäänteet, mutta paikalla ei suoritettu kaivauksia. Alue oli hoitamatta vuoteen 1967, jolloin kaupunki aloitti kunnostusprojektin.
Collide with the Sky
Collide with the Sky on amerikkalaisen Pierce the Veil -yhtyeen kolmas kokonainen studioalbumi. Se julkaistiin 17. heinäkuuta 2012.
Laulaja ja kitaristi Vic Fuentesin mukaan albumin kuvituksen teema on hypätä pois maasta joka rikkoutuu allasi. "Ajatuksena on tuoda toivoa kaaoksen keskelle, joka tapahtuu ympärilläsi. Jos maa olisi hajoamassa jalkojesi alta, ensimmäinen reaktiosi voisi olla juosta ja hypätä turvaan, silloin olet pysähtynyt ilmaan johon minä keskityn. Silti et tiedä putoaako vai lentääkö henkilö. Siinä on kyse itsensä vapauttamisesta asioista jotka hajoavat tai painuvat kasaan elämässä, ja toivon löytämisestä epätoivon keskeltä."
Levy on bändin ensimmäinen Fearless Recordsilla. Heidän kaksi edellistä albumiaan julkaistiin Equal Visionilla. Se tehtiin ennakkotilattavaksi Merchnoween 6. kesäkuuta 2012. Albumin julkaisua tuki bändin kiertely osana 2012 Vans Warpe Touria heinä- ja elokuun aikana kuten heidän ensimmäinen pääesiintyminen syyskuussa. Albumin ensimmäinen single, "King for a Day" julkaistiin 5. kesäkuuta 2012. Siinä laulaa myös Sleeping with Sirensin laulaja Kellin Quinn. "Bulls in the Bronx" valittiin toiseksi singleksi ja julkaistiin 26. kesäkuuta 2012. Albumi pääsi US Billboard 200 listalle sijoituksella 12, myyden yli 27 000 kopiota ensimmäisellä debyyttiviikollaan. Tämä merkitsi suurta edistystä yhtyeelle, vaikka albumi vuoti internetiin neljä viikkoa ennen virallista julkaisua. 6. elokuuta yhtye julkaisi musiikkivideon kappaleelle "King for a Day".
Albumi sai hyvän vastaanoton kriitikoilta. Alternative Press antoi albumille 4/5 tähteä kommentoiden seuraavasti: "Collide with the Sky on PTV:n parasta aikaansaannosta tähän mennessä." He ylistivät albumia popin voimaksi "Props & Mayhemissa" sanoen, että sinun täytyisi ladata "Tangle in the Great Escape." AbsolutePunk kommentoi, että albumi on "valmis jatkamaan Pierce the Veilin vakaata työtä ylös asti" sisältäen että se todistaa Pierce the Veilin olevan vielä askeleen edellä muita, kun puhutaan post-hardcoren palasien yhdistelystä, ja he eivät pudota palloa pitkään aikaan.
Toukokuuhun 2013 mennessä albumi oli myynyt 120 000 kopiota.
Yliskylän venehauta
Yliskylän venehauta on esikristillisen ajan lopulta peräisin oleva polttohauta. Se on Perniön Yliskylässä ruumiskalmiston yhteydessä. Se on yksi vajaasta neljästäkymmenestä Suomessa löydetysta venehautauksesta ja ensimmäinen, jota on tutkittu tieteellisesti. Hjalmar Appelgren tutki Yliskylän venehautauksen 1883. Hautaus löytyi Perniön kirkkomaata laajennettaessa.
Esineiden määrä tässä haudassa oli poikkeuksellisen suuri: neljä miekkaa (väännetty sykkyrään), kuusi kilvenkupuraa ja niiden kädensijat (ns. suomalaista tyyppiä, käytössä Merovinkiajan alkupuolella), kuusi keihäänkärkeä (putkellista mallia, "Yliskylän tyyppiä"), yksi väkipuukko ja kolme muuta suurehkoa veistä, yksi nuolenkärki, hevosen kuolaimet, piiskanvarsi, poikkeuksellisen upea vyö (Solki hopeoitua rautaa, leveäkantainen paljin pronssia. Tämäntyyppinen solki on ollut erittäin yleinen kaikkialla Euroopassa merovingiajalla, mutta Suomessa sen käyttö rajoittuu 600-luvulle). Runsaasti oli myös erilaisia tarve-esineitä.
Kumpu on kiven- ja maansekainen sekä 60-70 cm laaja ja 30-40 cm korkea, ja sen alle on haudattu veneessä varusteineen poltetun vainajien jäännökset. Vainajia on ilmeisesti ollut miekkojen määrän perusteella ainakin neljä, joskin kilpiä on kuusi kappaletta. Yliskylän venehautauksessa haudatut soturit olivat varustetut aikakautensa parhaalla aseistuksella ja korostivat merovingiajan sotaista henkeä, mikä ilmeni myös Suomen kaltaisessa periferiassa. Miekansäilät on taivutettu kasaan.
Veneen pituudeksi on niittinaulojen määrän (yli 800 ja lisäksi rautaisia sinkilöitä sekä niittien yhdistämiä rautalevyjä) perusteella arvioitu noin 15 metriä. Hauta on ajoitettu 600-luvulle. Kyseessä on tärkeän päällikön hauta ja Skandinaviassa useiden kilpien esiintymistä haudassa on pidetty merkkinä merikuninkaan haudasta.
Tālivaldis Ķeniņš
Tālivaldis Ķeniņš (22. huhtikuuta 1919 Liepāja – 21. tammikuuta 2008 Toronto) oli latvialaissyntyinen, Kanadaan siirtynyt säveltäjä.
Ķeniņš aloitti musiikin opintonsa Lūcija Garūtan kanssa ja jatkoi niitä Ranskaan vanhempiensa kanssa muutettuaan Grenoblessa Henri Millerin johdolla. Hän sai sävellysopetusta Latvian valtionkonservatoriossa Jāzeps Vītolsilta, mutta toisen maailmansodan jälkeen hän palasi Ranskaan, jossa hän pääsi Pariisin konservatorioon. Siellä häntä opettivat Tony Aubin ja Olivier Messiaen. Vuonna 1950 Ķeniņš valmistui, ja hän oli sävellyksen ensipalkinnon voittaja. Vuonna 1951 hän muutti vaimonsa kanssa Kanadaan. Siellä hän muun muassa toimi latvialaisen seurakunnan urkurina ja opetti Toronton yliopistossa, jonka sävellysjaosta hän johti 1970-luvun lopussa.
Vuonna 1959 Ķeniņš perusti Toronto Latvian Concert Associationin. Hän kuului Canadian League of Composersiin ja toimi sen puheenjohtajana vuosina 1973–1974. Säveltäjän tuotantoon kuuluu muun muassa kahdeksan sinfoniaa, kaksitoista konserttoa, kantaatteja, kuoro- ja pianoteoksia sekä sävellyksiä erilaisille kamarikokoonpanoille. Ķeniņš otettiin Kolmen tähden ritarikuntaan. Hän oli Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemian kunniaprofessori ja toimi kaikkiaan 32 vuotta Toronton yliopistossa ennen emeritusprofessoriksi jäämistään.
Alleghenyn laakio
Alleghenyn laakio eli Appalakien laakio on kumpuileva ylänköalue joka käsittää Appalakkien länsiosan. Se ulottuu Mohawk-joen laaksosta New Yorkin osavaltiossa lounaaseen Cumberlandin laakioon rajalle Länsi-Virginian eteläosissa. Sen maasto viettää pääosin luoteeseen, mutta joet rajaavat siitä vuoriketjuja kuten Catskillvuoret ja Alleghenyvuoret. Alueen eteläosa kuuluu Ohiojoen valuma-alueeseen, kun taas pohjoisosa jakautuu Alleghenyn, Delawaren ja Susquehannan valuma-alueisiin. Pohjoisin osa on jääkauden jäljiltä pyöreämuotoisesti kumpuilevaa, kun taas eteläisemmässä osassa rinteet ovat jyrkempiä ja maisemat jylhempiä.
Alueen taloudellinen merkitys perustuu kivihiili-, öljy- ja maakaasuvaroihin.
Imant Raminsh
Imant Karlis Raminsh (s. 18. syyskuuta 1943 Ventspils) on Kanadan kansalaisuuden vuonna 1954 saanut latvialaissyntyinen säveltäjä, kapellimestari, viulisti ja pedagogi. Hän opiskeli Toronton musiikkikonservatoriossa viulunsoittoa Albert Pratzin johdolla ja sitten Toronton yliopistossa. Sävellysopetusta hän sai Tālivaldis Ķeniņšiltä.
Raminsh oli vuonna 1971 New Caledonia Chamber Orchestran perustava kapellimestari. Hän johti Okanaganin sinfoniaorkesterin kuoroa vuosina 1978–1982 ja toimi myös saman orkesterin viulistina. Hän perusti Aura-kamarikuoron vuonna 1979 ja Okanaganin nuoriso-orkesterin 1989. Hän on opettanut musiikin teoriaa yksityisesti ja vuodesta 1977 lähtien Vernon Music Schoolissa.
Varhaisella urallaan Raminsh sai tunnettavuutta varsinkin kuoroteoksillaan, mutta hän siirtyi onnistuneesti instrumentaaliseen säveltämiseen 1990-luvulla. Hänen viulukonserttonsa (1997) oli Vancouverin sinfoniaorkesterin kantaesittämä, ja hän sävelsi myös fagottikonserton, joka kantaesitettiin huhtikuussa 2000. Joissain teoksissaan Raminsh on yhdistänyt kuoron ja soitinmusiikin maailmat. Näihin kuuluu "Symphony of Psalms" (yhdeksänosainen kappale kuorolle ja orkesterille, laulettu kahdeksalla kielellä). Tämä teos kantaesitettiin Carnegie Hallissa huhtikuussa 2002. Raminsh sävelsi lastenoopperan "The Nightingale", joka kantaesitettiin vuonna 2005.
Vuonna 2006 Raminsh otettiin Latvian Kolmen tähden ritarikuntaan.
Masahiro Tanaka
Masahiro Tanaka (, s. 1. marraskuuta 1988 Itami) on japanilainen baseballpelaaja, joka on vuodesta 2014 lähtien edustanut MLB-liigassa pelaavaa New York Yankeesiä. Hänen pelipaikkansa on syöttäjä.
Ennen Pohjois-Amerikan kentille siirtymistään Tanaka pelasi NPB-liigan  Tohoku Rakuten Golden Eaglesissa.
Rockdale Temple
Rockdale Temple on vanhin juutalaisseurakunta Alleghenyvuorten länsipuolella ja samalla Ohion vanhin, toiseksi vanhin aškenasiseurakunta ja yksi vanhimmista synagogista Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Amberleyssa, joka on Cincinnatin esikaupunkialuetta.
Kymmenen englantilaissyntyisen ortodoksijuutalaisen ryhmä perusti Congregation Bene Israelin vuonna 1824. Juutalaisväestön muutto Avondalen ja Walnut Hillsin lähiöihin johti Rockdale Templen rakentamiseen vuonna 1906. Uusin synagoga on rakennettu vuonna 1970.
Great Black Swamp
Great Black Swamp on entinen suoalue Yhdysvalloissa Ohion osavaltiossa Eriejärven lounaispuolella. Alue kuivatettiin 1800-luvun loppupuolella ja on nykyisin Yhdysvaltojen viljavimpia peltomaita.
Alkujaan alue oli lähes 200 km pitkä ja 65 km leveä.
Mehrzad Marashi
Mehrzad Marashi (s. 20. syyskuuta 1980) on iranilaissyntyinen, Saksaan siirtynyt poplaulaja. Hän voitti "Deutschland sucht den Superstar" -kilpailun vuonna 2010.
Marashi muutti 6-vuotiaana perheineen Hampuriin. Hän sai vaikutteita Xavier Naidoolta, Lionel Richieltä ja Boyz II Meniltä. Hän sai vuonna 2006 levytyssopimuksen Warner Music Groupilta, mutta hänen singleistään "She's Gone" ja "Es tut mir Leid" kumpikaan ei ollut hitti. Uransa tässä vaiheessa Marashi käytti itsestään nimeä Marasco. Debyyttialbuminsa, nimeltään "New Life", Marashi julkaisi Sony Musicin kautta vuonna 2010. Tämä albumi pääsi Saksan listoilla sijalle viisi, Sveitsissä yhdeksänneksi ja Itävallassa kolmanneksi. Kaikissa näissä maissa single "Don't Believe" otti listojen ykköspaikan.
Silence 4
Silence 4 on portugalilainen rockyhtye. David Fonseca ja Tozé Pedrosa päättivät perustaa yhtyeen Leiriassa vuonna 1995. Kokoonpanon täydensivät seuraavana vuonna Sofia Lisboa ja Rui Costa. Yhtye otti pääkielekseen englannin ja keskittyi enimmäkseen akustiseen musiikkiin. Kolme vuotta Silence 4:n perustamisen jälkeen sen debyyttialbumi "Silence Becomes It" sai kriitikoilta ja yleisöltä innostuneen vastaanoton. Toisena albumina julkaistiin "Only Pain Is Real" (2000).
Kaartin halli
Kaartin halli (myös Kaartin kauppahalli, Kaartintorin halli tai Kasarmitorin halli) oli arkkitehti Selim A. Lindqvistin suunnittelema, Helsingin Kasarmintorin länsilaidalla sijainnut jugendtyyliä edustanut matala, basaari-tyyppinen kauppahalli. Rakennus valmistui vuonna 1906.
Hallissa toimi vuokralla noin sata kauppiasta. Heidän ja yleisestä vastustuksesta huolimatta rakennus purettiin vuonna 1958 ja tilalle valmistui kaksi vuotta myöhemmin halliyhtiön tilaama ja arkkitehti Iikka Martaksen suunnittelema väliaikainen näyttely- ja liikerakennus. Uudempi rakennus on yhä käytössä.
Toivon neitsyt
Toivon neitsyt tarkoittaa kertomusta Neitsyt Marian ilmestymisestä Ranskan Pontmainissa 17. tammikuuta 1871.
Saksan-Ranskan sodan 1870–1871 päättyessä koettiin Ranskassa Pyhän ja autuaimman Neitsyt Marian ilmestys, jonka huomasi aluksi Barbadette perheen vanhemmat ja kaksi kolmesta lapsesta. Myöhemmin paikalle kerääntyi kylän väki ja pappeja kaukaakin. Ilmestys oli taivaalle ilmestynyt naishahmo, jolla oli sininen asu kenkiä myöten. Asussa oli kullan värisiä tähtiä. Hahmolla oli myös kruunu, jonka alaosassa oli musta nauha. Ilmestyksen on roomalais-katolinen kirkko dokumentoinut hyvin tarkasti, ja siitä on tehty useita havainnollisia kuvituksia.
Ilmestys ei jäänyt pelkästään vertauskuvalliseksi, vaan siihen liittyi molemminpuolista keskustelua, rukouksia, lauluja, kirjoitettua tekstiä ja tunteita, joista on tarkkoja selostuksia roomalais-katolisen kirkon dokumenteissa. Yksi sanomista kuului näin: "Mutta pyydän teitä, rukoilkaa, minun lapseni, Jumala tulee pian kuulemaan teidän rukouksianne, Minun poikani, Minun poikani on odottamassa teitä."
Ilmestys on vaikuttanut kirkkotaiteeseen, ja siitä on syntynyt uusi Neitsyt Marian tyyppi, jolla on kokosininen puku kenkiä myöten ja puvussa kultaisia tähtiä. Lisäksi ilmestyksellä on paikallista merkitystä, sillä ilmestyspaikkakunnalla käy vuosittain noin 200 000 paikallista matkailijaa. Ulkomaalaisia käy lähinnä Saksasta. Kanadassa on nimetty yksi kylä ilmestyksen mukaan: Notre-Dame-de-Pontmain, Quebec. Roomalais-katoliseen kirkon sisäisiin asioihin ilmestyksellä on myös ollut vaikutusta, sillä kirkko pitää ilmestyksiä suuressa arvossa.
Amir Ali-Akbari
Amir Aziz Ali-Akbari (, s. 11. joulukuuta 1987 Šahriar) on iranilainen aktiiviuransa lopettanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, maailman- ja Aasian mestari. Nykyään hän taistelee vapaaottelijana Japanin Rizin FC promotiossa, jossa hän on promotion suurimpia tähtiä. Vuonna 2016 hän sijoittui toiseksi vuosittaisessa Rizin Grand Prix MMA turnauksessa, häviten finaalissa alan veteraanille Mirco Crocopille.
Pääasiassa 96 ja 120 kg:n sarjoissa kilpaillut Ali-Akbari voitti maailmanmestaruuden Moskovassa 2010 ja MM-pronssin sekä Aasian mestaruuden vuonna 2009. Vuonna 2013 hän voitti Budapestin MM-kilpailuissa sarjan 120 kg maailmanmestaruuden, mutta hänen kisoissa antamansa dopingnäyte sisälsi anabolisia steroideja. Ali-Akbari menetti Budapestin MM-kultansa, ja koska hän oli jäänyt kiinni dopingin käytöstä aikaisemminkin, langetti FILA iranilaiselle elinikäisen kilpailukiellon.
Beñat Intxausti
Beñat Intxausti Elorriaga (s. 20. maaliskuuta 1986 Zornotza, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Saunier Duval - Scott -tallissa 2008, siirtyi Euskaltel-Euskadiin kaudeksi 2010, kilpaili Team Movistarissa 2011–2015, Team Skyssa 2016−2018 ja on vuodesta 2019 edustanut Euskadi Basque Country-Murias -joukkuetta. Hän on menestynyt pääasiassa etappikilpailuissa. Hän voitti UCI World Tour -sarjaan kuuluneen Pekingin ympäriajon 2013. Italian ympäriajossa hän voitti etapin 2013 ja 2015.
Lähteet: Cyclingbase, Cycling Archives
Péter Farkas
Péter Farkas (s. 14. elokuuta 1968 Budapest) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen painin olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti aktiiviurallaan budapestilaista Újpesti TE -seuraa ja häntä valmensi Ferenc Kocsis. Hän on pituudeltaan 168 cm.
Farkas voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 90 kg:n sarjassa 1988 ja sijoittui samassa painoluokassa neljänneksi miesten EM-kilpailuissa 1989. Hän voitti 82-kiloisissa maailmanmestaruuden Ostiassa 1990, Euroopan-mestaruuden Aschaffenburgissa 1991 ja maailmanmestaruuden Varnassa 1991. Hän voitti 82 kg:n sarjassa olympiakultaa Barcelonassa 1992 kukistettuaan loppuottelussa puolalaisen Piotr Stępieńin pistein 6–1. Hän sijoittui samassa painoluokassa viidenneksi MM-kilpailuissa 1993 ja toiseksi EM-kilpailuissa 1996.
Farkas sai viiden vuoden vankeustuomion hänen ja veljensä pitämän suuren kannabisfarmin löydyttyä Budapestin esikaupunkialueelta 2004. Hän kuitenkin karkasi, minkä seurauksena tuomio nousi seitsemään vuoteen. Hän jäi kiinni Andorrassa 2009.
Attila Repka
Attila Repka (s. 10. tammikuuta 1968 Miskolc) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän on olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan-mestari. Hän edusti seuratasolla Diósgyőri Vasgyártak Testgyakorlók Köreä ja Diósgyöri BC:tä ja hänen valmentajanaan toimi Jozsef Gutman. Repka on ammatiltaan kalastaja ja pituudeltaan 171 cm. Hän kilpaili aikuisten arvokilpailuissa 68 kg:n painoluokassa.
Repka voitti olympiakultaa Barcelonassa 1992 kukistettuaan loppuottelussa Islam Dugutšijevin pistein 1–0. Hän sijoittui kahdeksanneksi Soulissa 1988. Hän saavutti MM-hopeaa Prahassa 1995, pronssia Ostiassa 1990 ja sijoittui viidenneksi 1989. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Kolbotnissa 1988, Oulussa 1989, Ateenassa 1994 ja Budapestissa 1996, sai hopeaa Kööpenhaminassa 1992, pronssia Aschaffenburgissa 1991, oli neljäs 1990 ja kuudes 1987.
Repka sai vuoden 1986 nuorten MM-kilpailujen 65 kg:n painoluokassa kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa ja pronssia vapaapainissa. Saman vuoden vapaapainin nuorten EM-kilpailuissa hän sijoittui 68-kiloisissa kolmanneksi.
Eeli Granit-Ilmoniemi
Eeli Granit-Ilmoniemi (synt. Granit, 21. joulukuuta 1866 – 22. toukokuuta 1945) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja sukututkija. Hän perusti Suomen Sukututkimusseuran vuonna 1917.
Kuopion maaseurakunnassa papin perheeseen syntynyt Granit-Ilmoniemi kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassillisesta lyseosta vuonna 1885 ja aloitti sen jälkeen filologian opinnot Helsingin yliopistossa. Hän opiskeli myös Pietarissa, Göttingenissä ja Pariisissa vuosina 1888–1892 sekä toimi opettajana Kuopiossa. Nimensä Granit-Ilmoniemi muutti vuonna 1906 Karjalohjan Ilmoniemen rusthollin ratsumiesesi-isänsä mukaan.
Vuodesta 1891 lähtien Granit-Ilmoniemi vaikutti Porissa, jossa hänellä oli ranskan ja saksan kielten lehtorin virka Porin klassillisessa lyseossa. Lisäksi Granit-Ilmoniemi opetti venäjää Porin tyttölyseossa ja oli mukana perustamassa sekä poikien että tyttöjen ammattikouluja. Hän oli myös yksi "Satakunnan Sanomien" perustajista ja toimi lehden avustajana sekä kuului Porin kaupunginvaltuustoon. Granit-Ilmoniemi jäi eläkkeelle jo 50-vuotiaana vuonna 1917.
Eläkkeelle jäätyään Granit-Ilmoniemi muutti Helsingin seudulle ja asui muun muassa Espoon Leppävaarassa. Hän harrasti sukututkimusta sekä toimitti useita lehtiä, kuten vuonna 1917 perustamansa Suomen Sukututkimusseuran Genealogica- ja Sukututkija-lehtiä sekä Savon seuran Savotar-lehteä.
Sukututkimuksen lisäksi Granit-Ilmoniemen harrastuksiin kuului musiikin historia, hän muun muassa kiersi ympäri Suomea etsimässä vanhoja nuottijulkaisuja. Granit-Ilmoniemen merkittävin arkistolöytö oli Porin triviaalikoulun nuottikirjat, jotka hän löysi Porin Lyseon kirjastosta vuonna 1907. Lisäksi hän toi julkisuuteen muun muassa Kangasalta peräisin olevan käsikirjoituksen, joka sisälsi 1500- ja 1600-lukujen virsiä.
Vuonna 1916 Granit-Ilmoniemi suututti Jean Sibeliuksen julkaisemalla "Uudessa Suomettaressa" säveltäjän sukuselvityksen. Sibelius oli pitänyt itseään aatelissukuisena, mutta Granit-Ilmoniemen tutkimus osoitti hänen polveutuvan lähinnä suomenkielisestä maalaisväestöstä ja talonpojista. Vuotta aikaisemmin oli kansatieteilijä Otto Andersson julkaissut "Tidning för Musik" -lehdessä Sibeliuksen 50-vuotispäivän yhteydessä sukutaulukon, joka korosti säveltäjän ruotsinkielistä maalaistaustaa. Jo tämä oli saanut Sibeliuksen omien sanojensa mukaan "voimaan pahoin", mutta kun Granit-Ilmoniemi lopullisesti murskasi haaveet hänen aatelissukuisuudestaan, menetti Sibelius malttinsa. Hän kutsui päiväkirjamerkinnöissään Granit-Ilmoniemeä muun muassa "raa’aksi ja moukkamaiseksi saappaaksi" (”Som en stöfvel har han behandlat ämnet – rått och plumpt!”).Anderssonin ja Granit-Ilmoniemen sukuselvitysten taustalla olivat kyseisenä ajankohtana käydyt kieliriidat.
Eeli Granit-Ilmoniemen veljiä olivat kunnallisneuvos Bruno Granit-Ilmoniemi ja valokuvaaja Karl Granit. Hänen poikansa Arvi Ilmoniemi (1894–1967) tunnettiin myös sukututkijana sekä "Suomen Sosialidemokraatin" musiikkiarvostelijana.
Ruskoluhtahaukka
Ruskoluhtahaukka ("Buteogallus meridionalis") on luhtahaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Ranskan Guianassa, Guyanassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa, Uruguayssa ja Venezuelassa sekä Keski-Amerikassa Panamassa.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset .laidunmaat, hakatut metsät, mangrovekasvillisuus vuorovesirajan yläpuolella, kausittain kosteat preeriat, kuivat savannit, sisämaan kosteikot, kuten monentyyppiset suot. Populaation arvioidaan olevan kasvamassa metsänhakkuiden vuoksi.
Valmet 702
Valmet 702 on Valmetin vuosina 1972–1980 valmistama traktorimalli, joka kuuluu Valmetin 02-sarjaan. Malli korvasi jo vanhentuneen Valmet 700-mallin, ja vuonna 1974 tuli 91 hevosvoimainen Valmet 702S, jota valmistettiin vuoteen 1979 asti. Nelivetomallit tulivat vasta vuonna 1978. Neliveto toteutettiin keskikardaanilla, mutta silti pyörien kääntökulma oli vain 40 astetta.
Mindanaonkalastaja
Mindanaonkalastaja ("Actenoides hombroni") on kuningaskalastajiin kuuluva lintulaji. Se elää endeemisenä Filippiineillä ja luokitellaan uhanalaisuudeltaan vaarantuneeksi.
Kooltaan mindanaonkalastaja kasvaa noin 27 cm pitkäksi. Mindanaonkalastajakoiraan päälaki on syvän violetinsininen ja koiraalla on samanvärinen nokasta lähtevä juova. Silmäkulmasta lähtevä niskaa kohti levenevä juova on väriltään punaruskea. Koiraan kurkku on valkoinen ja rinta ja vatsa oranssinruskeat. Mindanaonkalastajakoiraan selkä, siivet ja pyrstö ovat sinivihreät pienin ruskehtavin pilkuin ja yläperä on vaaleansininen. Kookas nokka on väritykseltään punainen. Mindanaonkalastajanaaraan päälaki on vaaleanvihreä. Myös vatsa, selkä ja siivet ovat vihreät.
Mindanaonkalastajaa tavataan ainoastaan Filippiineihin kuuluvalta Mindanaon saarelta. Sen elinympäristöä ovat kosteat metsät tyypillisesti noin 1 000–2 500 metrin korkeudessa merenpinnasta. Lajin elintavoista tiedetään vain vähän, mutta laji elää todennäköisesti yksittäin. Mindanaonkalastajan ravintoa ovat suurikokoiset hyönteiset, kuten heinäsirkat ja kaskaat, etanat ja kotilot, sammakot ja pienet liskot.
Mindanaonkalastajakannan kooksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä. Linnun kantaa uhkaa soveltuvan elinympäristön voimakas väheneminen laajamittaisten hakkuiden vuoksi.
Lukevat tytöt
Lukevat tytöt on Helene Schjerfbeckin vesiväri-guassi-lyijykynätyö paperille vuodelta 1907. Tämän kooltaan 67×79 cm maalauksen omistaa Ateneumin taidemuseo.
"Lukevat tytöt" on Helene Schjerfbeckin modernistisia maalauksia. Tätä tyyliä hän kehitti asuessaan Hyvinkäällä vuodesta 1902 alkaen (matkustamatta mihinkään 15 vuoteen). Hän keskittyi maalauksissaan olennaisen esille tuomiseen. Ja tuo olennainen oli hänelle ihmisen sisäisen mielentilan tulkinta. Mallit hän löysi paikallisista ihmisistä. "Lukevat tytöt" -maalauksessa malleina ovat vaihdemies Karl Lintumäen tyttäret Irene ja Anna Lintumäki.
Muita Schjerfbeckin keskeisiä modernistisia maalauksia ovat esimerkiksi: "Kotona", "Katkelma", "Ompelijatar", "Virkkaava tyttö", "Mummu", "Halkopoika I ja II", "Hiekassa leikkivä tyttö", "Kansakoulutyttö", "Pukukuva I ja II" jne.
Ateneumin taidemuseon kokoelmiin kuuluu Schjerfbeckiltä myös "Lukeva tyttö (Istuva tyttö)" vuodelta 1904.
Ompelijatar (Työläisnainen)
Ompelijatar (Työläisnainen) on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1905. Kooltaan tämä työ on 95,5×84,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.
"Ompelijatar (Työläisnainen)" kuuluu Helene Schjerfbeckin modernistisiin Hyvinkäällä syntyneisiin maalauksiin. Tässä maalauksessa luiseva nuorehko naishahmo istuu kiikkutuolissa ajatuksiinsa vaipuneena. Ompelijaksi hänet tunnistaa kiikkutuolin jalassa roikkuvista saksista. Maalaus on tummasävyinen ja sitä on verrattu hiljaiselta tunnelmaltaan James McNeill Whistlerin ja Vilhelm Hammershoinin töihin. Schjerfbeckin naisesta Ompelijattaressa huokuu sisäinen kireys. Hän ikään kuin torjuu katsojan ja hänen asentonsa on varautunut, kun hän ankeahkon oloisesti hieman kumarassa istuu kädet ristissä tuolillaan. Hänen katseensa on suuntautunut alas.
"Ompelijatar (Työläisnainen)" kuuluu Schjerfbeckin ”mustiin maalauksiin”, jotka aloittivat hänen tuotannossaan uuden vaiheen. Nämä maalaukset ovat tyyliltään yhteneväisiä. Hän pelkistää niissä muotoa ja käyttää värejä harkitusti. Naiset ovat vaiti ja heitä ympäröivä sisätila on hiljainen, koko maalauksen tunne on rauhallinen. Hänen muita ”mustia maalauksiaan” ovat "Kansakoulutyttö II" ja "Äiti". Viimeksi mainitussa hän kuvaa omaa äitiään Olga Schjerfbeckiä.
Mallina Schjerfbeckillä "Ompelijattaressa" oli Anna Lintumäki. Vuonna 1927 taidekauppias Gösta Stenman alkoi tilata uusversioita Schjerfbeckin varhaisteoksista. Ateneumin taidemuseolla on hallussaan näistä uustöistä Ompelijattaresta on myös puolivartalokuva vuodelta 1927.
Red Lights
Red Lights on hollantilaisen house-musiikin tuottajan Tiëston kappale. Kappale julkaistiin 13. joulukuuta 2013.
Banijay Entertainment
Banijay Entertainment on ranskalainen mediayhtiö, joka perustettiin Ranskan Endemolin entisen johtajan Stéphane Courbitin johdolla vuonna 2008. Yhtiön omistajiin lukeutuvat muun muassa italialaiset Agnellin ja De Agostinin perheet sekä LVMH:n toimitusjohtaja Bernard Arnault. Vuonna 2011 ranskalainen miljardööri Liliane Bettencourt osti osuuden Banijaystä.
Vuonna 2009 Banijay osti suomalaisen Solar Filmsin omistaman Solar Television Oy:n, joka toimii nykyisin nimellä Banijay Finland. Elokuussa 2013 yhtiön toimitusjohtajaksi nimitettiin Joonas Hytönen. Edellinen toimitusjohtaja oli Petteri Ahomaa.
Banijay Entertainmentin ja sen tytäryhtiöiden tuottamia ohjelmia ovat muun muassa:
FIFA Street 4
FIFA Street 4 tunnetaan myös nimellä FIFA Street tai FIFA Street 2012 on EA Sportsin vuonna 2012 julkaisema jalkapalloaiheinen konsolipeli, joka on FIFA Street-sarjan (EA Sports) neljäs julkaisu. Pelin kannessa esiintyy Lionel Messi.
Pelissä on erilaisia pelimuotoja. Pelimuodot ovat: Futsal, Panna Rules, Last Man Standing, 5v5 sekä Custom Match, jossa pelaaja voi itse kehittää omantyylisensä pelimuodon. Pelissä voi pelata joko yksittäisen ottelun (Hit the streets) tai World Tour-pelimuotoa, jossa pelaaja tekee itselleen joukkueen, joka kiertää ympäri maailmaa pelaamassa otteluita. Jokainen pelaaja saa onnistuneesta harhautuksesta ekstrapisteitä, joiden avulla pelaaja voi "ostaa" pelaajilleen uusia kikkoja, joita he voivat käyttää otteluissa. Pelaaja saa aloittaa uransa haluamastaan maasta, josta edetään aina oman maanosan otteluiden kautta koko maapallon väliseen kilpailuun. Koko kilpailun finaali käydään Rio de Janeirossa.
Pelissä on seuraavat liigat:
Nämä joukkueet ovat pelin alussa lukittuja, mutta menestymällä World Tourissa ne saa avattua.Pelissä on seuraavat maajoukkueet:
Pelissä voi pelata otteluita seuraavissa kaupungeissa:
Jason &amp; the Scorchers
Jason & the Scorchers (levyillä toisinaan kirjoitettu myös muodossa Jason And The Scorchers), alkujaan Jason & the Nashville Scorchers, on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Jason Ringenbergin johtama, vuonna 1981 perustettu country rock -yhtye.
Ringenberg oli kotoisin Illnoisista, mutta yhtye muodostui Nashville-taustaisista rockmusiikoista Warner Hodgesista (kitara), Jeff Johnsonista (basso) ja Perry Baggsista (rummut). Debyytti-EP:nsä jälkeen he tekivät levy-yhtiö EMI:lle EP:n "Fervor" ja kaksi albumia "Lost & Found" ja "Still Standing". Ne saavuttivat arvostelumenestystä, mutta suurempi kaupallinen menestys jäi tulematta sillä yhtyeen musiikki oli liian kantria rockradioasemille ja liian rokkia kantriasemille. Jason & the Scorchers eli hiljaiseloa kolme vuotta, jonka jälkeen Johnson jätti yhtyeen. Yhtye palasi vuonna 1989 hard rock -vaikutteisella albumillaan "Thunder and Fire", mutta hajosi pian tämän jälkeen. Ringenberg siirtyi soolouralle, jolla soitti lähinnä kantrivaikutteista musiikkia.
Yhtye alkoi esiintymään uudelleen alkuperäiskokoonpanossaan vuonna 1993 ja vuonna 1995 ilmestyi albumi "A Blazing Grace". Jeff Johnson jätti yhtyeen vuonna 1997 ja Kenny Ames liittyi uutena muusikkona. Rumpali Baggs jätti yhtyeen terveydellisistä syistä vuonna 2003. Jason & the Scorchersin viimeisin albumi on vuonna 2010 ilmestynyt "Halycon Times". Vuonna 2008 yhtye palkittiin Americana Music Associationin elämäntyöpalkinnolla.
Jason & the Scorchers esiintyi Suomessa ensimmäistä kertaa Helsingin Tavastialla vuonna 1985. Sen jälkeen se on käynyt Suomessa mm. vuosina 2010 ja 2012.
Alkuperäiskokoonpano oli Jason Ringenberg (laulu, kitara, huuliharppu), Warner Hodges (kitara), Jeff Johnson (basso) ja Perry Baggs (rummut).
Do I Wanna Know?
Do I Wanna Know? on brittiläisen indie rock-yhtye Arctic Monkeysin kappale heidän viidenneltä, AM-studioalbumilta. Kappale julkaistiin singlenä siihen liittyvän musiikkivideon kanssa 19. kesäkuuta 2013 ja se on saatavilla digitaalisesti ladattavana ITunesin kautta. Singlestä julkaistiin myös vinyyliversio 22. heinäkuuta 2013 B-puolen ”2013”-singlen kanssa.
Kappale soitettiin ensimmäistä kertaa livenä 22. toukokuuta 2013 Venturassa, Kaliforniassa yhtyeen AM Tour-kiertueen ensimmäisessä konsertissa. Kiertueen aikana ”Do I Wanna Know?” on soitettu aina avauskappaleena.
”Do I Wanna Know?” on päässyt Britannian singlelistan 11. sijalle, sekä päässyt listoille muissa lukuisissa valtioissa. Se oli Arctic Monkeysin ensimmäinen kappale, joka pääsi Billboard Hot 100-listalle sijoittuen 99. sijalle joulukuussa 2013.
Shaved Fish
Shaved Fish on brittiläisen rock-muusikko John Lennonin vuonna 1975 julkaisema kokoelma-albumi. Albumi on Lennonin ensimmäinen julkaistu kokoelma-albumi ja se sisältää kaikki Lennonin listamenestyssinglet vuosilta 1969-1974. Albumilta jätettiin pois kappale "Stand By Me", joka oli myös menestynyt listoilla hyvin, koska se oltiin julkaistu samana vuonna. "Shaved Fish" oli viimeinen albumi, jonka Lennon julkaisi Apple Records-levymerkin alla. Albumin ilmestyttyä, Lennon ilmoitti vetäytyvänsä sivuun musiikista, kasvattaakseen vastasyntynyttä poikaansa Seania ja ollakseen mahdollisimman paljon läsnä hänen ensimmäisinä vuosinaan. Lennon palasi musiikin pariin vuonna 1980 albumilla "Double Fantasy".
Mustalaisnainen
Mustalaisnainen on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärityö kankaalle vuodelta 1919. Kooltaan tämä työ on 66×55,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon Nanny ja Yrjö Kauniston lahjoituskokoelmaan.
Helene Schjerfbeckin "Mustalaisnainen" on ekspressiivinen sisäänpäin kääntyneen ihmisen ahdistuksen ja epätoivon huuto. Mustalaisnaisessa ei ole oikeastaan muuta selvää asiaa kuin tämä. Maasävyin maalatussa teoksessa, jota Schjerfbeck väliin hankasi saadakseen siitä väriä pois, istuva nainen suojaa käsillään itseään ollakseen näkemättä ja kuulematta. Schjerfbeck käytti Mustalaisnainen- maalauksessa vain muutamaa toisiaan lähellä olevaa värisävyä tämän käpertyneen, aggressiivisesti itseensä vetäytyneen naisen kuvaamiseen.
Vuosi 1919 oli Helene Schjerfbeckille itselleen vuosi, jolloin hän kävi läpi pettymyksen tunteitaan hyvän ystävän Einar Reuterin ilmoitettua yllättävästä kihlautumisestaan kesällä. Helene joutui syksyllä sydämensä takia joksikin aikaa sairaalaan tuona vuonna. Hänen taiteensa synkkeni aiheiltaan ja sävyiltään noina aikoina selvästi. "Mustalaisnaista" on verrattu Edvard Munchin kuuluisaan maalaukseen "Huuto". Aggressiivinen epätoivo ilmaistaan näissä kahdessa työssä vain täysin päinvastoin. Siinä missä Munchin hahmo ilmaisee pelkonsa ulos, Schjerfbeckin "Mustalaisnainen" vetäytyy. Hahmon olemus on paremminkin Munchin "Melankolian" (1906/1907) hahmon tapainen.
Royals (kappale)
"Royals" on uusi-seelantilaisen laulaja-lauluntekijä Lorden kappale hänen ensimmäiseltä, The Love Club-EP:ltä. Se on mukana myös hänen ensimmäisellä studioalbumilla, Pure Heroinella. Kappaleen sanoittivat Lorde ja Joel Little puolessa tunnissa. Työskentelyparin mukaan "Royals" on "vastaus kaikkeen, mitä on popradiossa". Se julkaistiin 8. maaliskuuta 2013 hänen EP:n johdantosinglenä.
Monet kriitikot yllättyivät kappaleen kokonaistuotannosta sekä "Royalsin" viestistä. Vuoden 2013 lopulla kappale listattiin yhdeksi vuoden parhaimmista kappaleista lukuisissa medioissa, kuten Rolling Stonessa, Timessa ja Spinissä.
Royalista tuli kaupallinen menestys, sijoittuen Billboard Hot 100-listan kärkeen yhdeksäksi peräkkäiseksi viikoksi. Se sai samankaltaista menestystä myös monissa muissa valtioissa, kuten Belgiassa, Irlannissa, Kanadassa, Britanniassa ja Uudessa-Seelannissa. Kappale sai myös lukuisia sertifikaatteja monissa maissa, kuten Kanadassa, Uudessa-Seelannissa, Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Kappaleelle tehtiin myös kaksi erilaista Joel Kefalin ohjaamaa musiikkivideota. Toinen on kansainvälinen versio ja toinen taas Yhdysvaltoihin suunnattu versio. Molemmat sisältävät hidastettuja kohtauksia Lorden koulutovereiden elämästä. Lorde on esittänyt kappaleen lukuisissa tapahtumissa, kuten Late Night with Jimmy Fallonissa, The Ellen DeGeneres Showssa ja Uuden-Seelannin vuoden 2013 musiikkigaalassa. Kappaleen ovat monet artistit coveroineet, kuten Selena Gomez, Mayer Hawthorne, sekä Pentatonix.
Prosessi (termodynamiikka)
Prosessi tarkoittaa termodynamiikassa tapahtumaa jossa systeemin tila muuttuu. Prosesseissa systeemi voi vaihtaa lämpöä tai työtä ympäristön kanssa.
Prosessit jaotellaan sen mukaan miten systeemin tila muuttuu niiden aikana.
Isobaaristen prosessien aikana systeemin paine pysyy vakiona.
Isokooristen prosessien aikana systeemin tilavuus pysyy vakiona.
Isotermisen prosessin aikana prosessin lämpötila pysyy vakiona.
Adiabaattisessa prosessissa systeemi ei vaihda lämpöä ympäristön kanssa.
Isentrooppisessa prosessissa systeemin entropia ei muutu.
Isentalpisessa prosessissa systeemin entalpia ei muutu.
Give Peace a Chance
Give Peace a Chance on protestivivahteinen rock-kappale, jonka on säveltänyt ja tehnyt John Lennon ja sen esittää John Lennon yhdessä Plastic Ono Bandin kanssa. Give Peace a Chance oli Lennonin ensimmäinen soolojulkaisu.
John Lennon kirjoitti kappaleen vuonna 1969 protestiksi vastustamaan Vietnamin sotaa, ollessaan Montrealissa, Kanadassa. Lennonilla oli tuolloin meneillään ”bed in” -tapahtuma, jossa hän istui sängyllä koko päivän vastaillen toimittajien esittämiin kysymyksiin ja puhuen maailmanlaajuisesta rauhasta. Lennon sai inspiraation kappaleeseen erään toimittajan kysyttyä, mitä hän yritti saavuttaa ”bed in” -tapahtumallaan, johon hän vastasi: ”"just give peace a chance"” (suom. ”"anna rauhalle mahdollisuus"”). Kappaleen kirjoitusajankohta osui ajalle, jolloin The Beatles oli hajoamaisillaan ja Lennon oli turhautunut yhtyeen tilanteesta. Lennon ja toinen Beatlesin jäsen, Paul McCartney, olivat sopineet jo yhtyeen uran alkuvaiheissa, että kaikki heidän kirjoittamansa kappaleet merkitään molempien tekemiseksi. Näin ollen Give Peace a Chancekin merkittiin myös Lennon-McCartney-kaksikon tekemäksi. The Beatles julkaisi vielä yhden menestysalbumin, "Abbey Roadin", minkä jälkeen kaikkien aikojen menestynein yhtye lopetti.
Kappale nauhoitettiin 1. kesäkuuta 1969 Montrealissa. John Lennon lauloi kappaleen itse ja soitti myös levytyksellä kitaraa. Levytykseen osallistui myös Tom Smothers, joka soitti myös kitaraa, ja Lennonin vaimo Yoko Ono, joka soitti tamburiinia. Single julkaistiin Lennonin ensimmäisenä soolosinglenä ja myös Plastic Ono Bandin ensimmäisenä julkaisuna. Se julkaistiin Britanniassa 4. heinäkuuta ja Yhdysvalloissa 7. heinäkuuta. Britanniassa kappale sijoittui listan sijalle kaksi. Yhdysvalloissakin se menestyi erittäin hyvin (11. Cashboxin listalla, 14. Billboardin listalla), mutta kappaleen Vietnamin sodan -vastaisuus luultavasti vaikutti heikentävästi singlen myyntiin Yhdysvalloissa, joka oli osallisena sotaan. Give Peace a Chancen -singlen B-puolena julkaistiin kappale "Remember Love".
Give Peace a Chance on yksi Lennonin tunnetuimmista soolo-uran sävellyksistä. Siitä on tullut eräänlainen rauhan symboli, ja siitä tuli Vietnamin sodan vastaisten mielenosoitusten ja muidenkin rauhantapahtumien tunnuskappale. Tämä johtuu varmasti sanoituksen ja sanoman lisäksi myös kappaleen yksinkertaisesta melodiasta, joten sitä on helpompi laulaa suurella joukolla. Kappaleen merkitys rauhan symbolina on säilynyt vuosikymmenistä toiseen, ja se on edelleen tunnettu rauhan laulu.
Kun John Lennon murhattiin 8. joulukuuta 1980, pian tämän jälkeen Lennonin kotitalon, Dakota Housen ulkopuolelle kertyi tuhansia ihmisiä, jotka lauloivat kappaletta. Tämä jatkui useiden päivien ajan ja kappale nousikin murhan jälkeen uudestaan single-listoille Yhdysvalloissa.
Laulajatar, musta
Laulajatar, musta on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1916–1917. Se kuuluu Ateneumin taidemuseon Nanny ja Yrjö Kauniston lahjoituskokoelmaan ja on kooltaan 52,5 × 37,5 cm.
"Laulatar, musta" kuvaa mustiin vaatteisiin, takkiin ja baskeriin, pukeutunutta laulajatar Helny Nykoppia (1889–1963), myöhemmin Westman. Maalaus kuvaa ulkovaatteisiin pukeutunutta Nykoppia rintakehästä ylöspäin. Työ lahjoitettiin Ateneumin taidemuseoon vuonna 2005. Helene Schjerfbeck maalasi samana ajankohtana Helny Nykoppista myös "Laulajatar, vihreä" -maalauksen. Se on kooltaan pienempi, 34,5 × 30 cm, ja se kuvaa Nykoppia olkapäistä ylöspäin. Viimeksi mainittu kuuluu yksityiskokoelmaan. Ensiksi mainitussa Nykoppin kasvot ovat beiget, viimeksi mainitussa vihreät.