Ikarbus
Ikarbus A.D. (Икарбус) nykyisin serbialainen linja-autoja valmistava osakeyhtiö, joka toimii Belgradin lähellä Zemunissa. 13. lokakuuta 1923 tehdas perustettiin nimellä valmistamaan lentokoneita. Silloin sen nimi oli "Ikarus Tvornica Aero i Hydroplana" ja se toimi Novi Sadissa. Sen perustivat Dimitrije Konjovic, veljekset Dusan ja Milivoj Kovacevic sekä Djoka Radulovic ja Josif Mikl. Aikaa myöten tehdas muutti nimensä muotoon Ikarbus, jottei sitä sekoiteta unkarilaiseen linja-autovalmistajaan, Ikarus'iin.
Yhtiötä johtaa Srećko Nijemčević ja siinä työskentelee 720 ihmistä.
Yhtiö alkoi vuonna 1923 valmistaa ulkomaalaisia lentokoneita lisenssillä, esim. Potez 25 ja Avia BH-33. Oma tuote oli Ikarus IK-2.
Yhtiön ensimmäinen lentokone oli 3. maaliskuuta 1924 valmistunut “Brandenburg”-koulukone.
Vuonna 1927 Ilmavoimat tilasi tehtaalta sotilaskoneita, joita varten perustettiin oma tehdas Zemuniin. Moottoritehdas perustettiin Rakovicaan.
Vuonna 1928 perustettiin “Ikarus”-lentokerho, joka valmisti liitokoneita.
Huhtikuussa 1935 valmistyi IK-1-liitokone, jonka suunnittelivat Ljubomir Ilic ja Kosta Sivcev.
Tammikuussa 1936 alettiin “Hawker Fury”-hävittäjän lisenssivalmistus. Se oli tehtaan ensimmäinen kokometallinen lentokone. Vuonna 1938 alettiin valmistaa Bristol Blenheim -pommikonetta. Myös 12 koneyksilön verran valmistettiin, omana tuotantona suunnittelusta lähtien ja tuonnoin nykyaikaista Rogozarski IK-3 tyyppiä vuonna 1939, prototyyppikoneen tuhoutumisesta huolimatta. Koneilla saavutettiin ilmataisteluvoittoja merkittävissä määrin, maahan hyökänneitä saksalaisia vastaan.
Huhtikuun jälkipuolella 1941 natsi-Saksa otti tehtaan haltuunsa.
Toisen maailmansodan lopulla Englannin ja Yhdysvaltain ilmavoimat tuhosivat kaikki yhtiön tehtaat pommituksissa. Konjovic, Lukac ja Curcin menettivät oikeuden tuomiossa osakkeensa, koska olivat olleet yhteistoiminnassa natsien kanssa.
Tehtaat jälleenrakennettiin vuonna 1946 valtionyhtiöksi. Yhtiö suunnitteli ja rakensi lentokoneet Ikarus 451M, joka oli vuonna 1952 Jugoslavian ensimmäinen oma suihkukone, ja Ikarus S-451MM Matica , jolla oli luokassaan lentonopeuden maailmanennätys (750.34 km/h) vuonna 1957, ja Ikarus S-451M Zolja, joka omasi ultra light-lentokoneiden nopeusennätyksen (500,2 km/h) vuonna 1960. Aero-2B oli ensimmäinen sodanjälkeinen lentokone, se valmistui 22. lokakuuta 1946 – kone oli tehtaan omaa suunnittelua.
Vuonna 1949 valmistui pommikoneen “214” prototyyppi, jonka oli suunnitellut professori Milutinovic. Vuonna 1950 valmistui “S-49” hävittäjä, jonka suunnittelivat Ilic, Sivcev, Zrnic ja Popovic. Vuonna 1950 “Ikarus” valmisti ensimmäiset liitokoneet: “Haukka 1” sai kolmannen paikan kansainvälisessä kilvassa Ruotsissa samana vuonna. Vuoden 1952 lopulla lensi ensimmäinen jugoslavialainen suihkukone “451 M”. Vuonna 1954 “Kosava” liitokone voitti kansainvälisen kilpailun Englannissa.
Tehdas siirrettiin Sokoon Mostariin, joka nykyisin sijaitsee Bosnia ja Herzegovinassa.
Vuodesta 1954 eteenpäin Ikarus siirtyi linja-autojen tuotantoon. Se aloitti Sauerin ja MANin lisenssivalmistukseen. Vuonna 1961 yhtiö muuntui siviiliyhtiöksi.
Vuonna 1992 yhtiö yksityistettiin ja yhtiön nimi muuttui muotoon Ikarbus.
Ikarbusin tuotteiden nimi kantaa tunnuksen "Ik-numerokoodi": Ik-1xx on kaupunkibussi, Ik-2xx jatkobusseja (articulated city buses=?= ja Ik-3xx ja Ik-4xx ovat turistibusseja.