HMAS Waterhen
HMAS Waterhen (viirinumero D22) oli Australian laivaston W-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Sen köli laskettiin 3. heinäkuuta 1917, ja alus laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1918. Alus valmistui 17. heinäkuuta.
Alus palveli Atlantin ja Välimeren laivastoissa ennen siirtoaan Australialle vuonna 1933.
Australian hallitus päätti korvata laivastollaan olevat viisi S-luokan hävittäjää ("HMAS Stalwart", "HMAS Success", "HMAS Swordsman", "HMAS Tasmania" ja "HMAS Tattoo") ja laivueenjohtaja "HMAS Anzacin" lainaamalla Britanniasta uudempia aluksia. Amiraliteetti päätti luovuttaa V-luokan alukset "HMS Vampiren" ja "HMS Vendettan" sekä W-luokan alukset "HMS Voyagerin" ja "HMS Waterhenin". Lisäksi luovutettiin laivueenjohtajaksi Scott-luokan laivueenjohtaja "HMS Stuart".
Luovutettavat alukset poistettiin 11. lokakuuta 1933 Portsmouthissa kuninkaallisen laivaston palveluksesta, ja ne otettiin samana päivänä palvelukseen Australian laivastoon.
"HMAS Waterhen" lähti 17. lokakuuta osaston mukana Chathamista Australiaan. Osasto kulki Suezin kanavasta läpi saapuen Singaporeen 28. marraskuuta, Darwiniin 7. joulukuuta ja lopulta Sydneyyn 21. joulukuuta. Alus palveli Australian asemalla, kunnes se poistettiin palveluksesta 9. lokakuuta 1934 ja sijoitettiin reserviin.
Alus palasi palvelukseen 14. huhtikuuta 1936 Australian asemalle. Se vieraili huhtikuussa 1937 Uudessa-Seelannissa. Alus poistettiin palveluksesta 1. kesäkuuta 1938 Sydneyssä, ja se siirrettiin takaisin reserviin. Se oli reservissä lukuun ottamatta lyhyttä jaksoa 29. syyskuuta – 10. marraskuuta 1938 Münchenin kriisin aikana, jolloin se oli valmiudessa. Alus palasi palvelukseen toisen maailmansodan alkaessa 1. syyskuuta 1939.
"HMAS Waterhen" aloitti sodan sukellusveneentorjuntapartioissa Australian rannikolla vuorotellen "HMAS Stuartin" ja "HMAS Vendettan" kanssa. Alus lähti 14. lokakuuta samojen alusten kanssa Singaporeen Darwinin ja Lombokinsalmen kautta. Ennen perille pääsyä alusten lopulliseksi päämääräksi määrättiin Välimeri. Osasto kohtasi 29. lokakuuta Singaporessa Fremantlesta saapuneet "HMAS Vampiren" ja "HMAS Voyagerin". Osasto jatkoi matkaansa 13. marraskuuta, ja "HMAS Waterhen" saapui Maltalle 14. joulukuuta. Osastosta muodostettiin 2. tammikuuta 1940 Välimeren laivaston 19. hävittäjäviirikkö.
Ennen Italian liittymistä 10. kesäkuuta sotaan, Välimerellä oli suhteellisen rauhallista, ja alukset osallistuivat partiointiin ja saattuepalvelukseen sekä järjestettyihin laivastoharjoituksiin. Viirikkö ja 20. hävittäviirikkö ("HMS Dainty", "HMS Decoy", "HMS Defender" ja "HMS Diamond") muodostivat 27. toukokuuta Välimeren laivaston 10. hävittäjälaivueen, jonka komentajaksi määrättiin komentaja Waller.
Italian liittyminen sotaan ja Ranskan antautuminen 22. kesäkuuta muuttivat Välimeren tilanteen. Aiemman lähes täysin liittoutuneiden tai puolueettomien maiden hallitsema rannikko muuttui vihamieliseksi lukuun ottamatta itäosien Egyptiä, Palestiinaa ja Kyprosta, keskelle jäävää Maltaa ja länsiosan Gibraltaria. "HMAS Waterhen" suojasi 17. elokuuta 1940 yhdessä hävittäjien kanssa "HMS Warspiteä", "HMS Malayaa" ja "HMS Ramilliesia" sekä risteilijä "HMS Kentiä", jotka tulittivat Italian joukkojen keskityksiä Libyassa. Viikkoa myöhemmin 24. elokuuta alus suojasi tykkivene "HMS Ladybirdiä", joka tulitti Bardiaa.
Italia hyökkäsi Kreikkaan 28. lokakuuta, jolloin "HMAS Waterhen" suojasi Alexandriasta Kreetalle Sudanlahdelle lähtenyttä saattuetta. Alus lähti 2. marraskuuta paluumatkalle "HMAS Vampiren" kanssa suojaten verkonlaskija "HMS Protectoria", joukkojenkuljetusaluksia "HMS Chaklaa" ja "HMS Fionaa" sekä tankkeria. Marraskuussa alus suojasi useita Maltalle ja Maltalta matkanneita saattueita.
Aluksen kuuluessa rannikkolaivueeseen se osallistui maajoukkojen tukemiseen joulukuussa 1940 muun muassa tulittamalla maakohteita sekä estämällä joukkojen merisiirrot. Alus upotti 24. joulukuuta Italian laivaston tukilaiva "Tireremo Diritton", jolta se vangitsi neljä upseeria ja 24 miehitönjäsentä sekä yhden mustapaitaupseerin ja yhden koiran. Alus jouduttiin siirtämään kolaroituaan sukellusveneentorjuntatroolari "HMS Bandoleron" kanssa 30. joulukuuta telakalle Tewfikissä.
"HMAS Waterhen" siirtyi palvelukseen palattuaan 5. maaliskuuta 1941 Egeanmerelle, mistä alus palasi huhtikuun alussa. Se tuki tulittaen piirittäjien asemia ja täydennyksiä kuljettaen Tobrukin puolustajia. Alus joutui 14. huhtikuuta Tobrukin satamassa ilmahyökkäykseen kärsimättä vaurioita. Alus pelasti ilmahyökkäyksessä vaurioituneelta sairaalalaiva "Vitalta" potilaita ja henkilöstöä kuljettaen heidät seuraavana aamuna Aleksandriaan.
"HMAS Waterhen", "HMAS Stuart" ja "HMAS Voyager" suojasivat 19. huhtikuuta kommandojoukkoja kujettanutta "HMS Glengyleä" Bardiaan. Alus suojasi Kreikkaan ja Kreetalle matkanneita saattueita. Kreikan sotatoimien päättyessä tappioon alus osallistui Kreetan evakuointiin huhtikuussa 1941. Se otti 26. huhtikuuta Megarasta kannelleen 70 miestä kuljettaen heidät Sudanlahdelle. Seuraavan kuukauden alus evakuoi joukkoja Kreikasta ja Kreetalta.
Alus lähti 28. kesäkuuta "HMS Defenderin" kanssa Aleksandriasta Tobrukiin. Alus vaurioitui 29. kesäkuuta 1941 pahoin Sollumin edustalla 12 Saksan ja seitsemän Italian ilmavoimien syöksypommittajan hyökkäyksessä. Alus sai lähelle osuneista pommeista pahan vuodon sekä menetti liikuntakykynsä. Aluksen miehistö sekä kannella olleet maavoimien sotilaat siirtyivät "HMS Defenderille", joka otti seuraavana päivänä vaurioituneen aluksen hinaukseen. "HMAS Waterhen" todettiin mahdottomaksi pelastaa, jolloin siirtomiehistö palasi "HMS Defenderille". "HMAS Waterhen" kaatui ja upposi 30. kesäkuuta ollen ensimmäinen toisen maailmansodan taistelutoimissa uponnut Australian laivaston alus.