hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Jaakko Tuomilehto
Jaakko Olavi Iivari Tuomilehto (s. ) on Helsingin yliopiston kansanterveystieteen emeritusprofessori. Hän toimi Suomen Akatemian akatemiaprofessorina kaudella 2000–2005. Professori Tuomilehto tunnetaan erityisesti hänen elintapojen terveysvaikutuksiin ja diabeteksen ehkäisyyn liittyvistä tutkimuksistaan. Vuonna 2001 hän osoitti työryhmineen hyvin kontrolloidulla kokeen avulla, että elintapojen muutoksella voi ehkäistä tyypin 2 diabetesta. Hän oli vuonna 2017 eräs Helsingin yliopiston viitatuimmista kliinisen lääketieteen edustajista.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Ilmajoen yhteiskoulusta vuonna 1966. Hän valmistui Turun yliopistosta lääkäriksi (LL) vuonna 1973 ja valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1975. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän valmistui Kuopion yliopistosta vuonna 1975.
Vuosina 1973–1980 Tuomilehto toimi tutkijana ja lääninlääkärin viransijaisena sekä erikoistutkijana Kuopion yliopistolla, Pohjois-Karjalan lääninhallituksessa ja Kansanterveyslaitoksella (KTL, nyk. THL). Vuosina 1977–1983 hän toimi kahdesti kansanterveystieteen professorin viransijaisena Kuopion yliopistossa. Hän oli Maailman terveysjärjestö WHO:n asiantuntijalääkärinä (Manila, Geneve) vuosina 1980–1983. Vuosina 1983–1986 hän johti WHO:n Monica-projektin datakeskusta Kansanterveyslaitoksella ja vuosina 1987–1991 johti KTL:n epidemiologian osastoa viransijaisena. Tämän jälkeen, vuosina 1991–2000, hän Tuomilehto toimi KTL:n tutkimusprofessorina epidemiologian ja terveyden edistämisen osastolla.
Hän toimi vierailevana professorina Wienin yliopistossa vuonna 1994 ja professorina Donau Universitat Kremsissä Itävallan Kremsissa vuodesta 2001-. Vuodesta 2000 Helsingin yliopiston kansanterveystieteen professori. Kaudella 2000–2005 hänellä oli akatemiaprofessuuri. Etelä-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin professori vuodesta 2003- ja tutkimusjohtaja Seinäjoen Midwest Research Centerissä vuosina 2003–2007. Vuodesta 2004 Washingtonin osavaltioyliopiston (WSU, Spokane, Yhdysvallat) professori (adjuct prof.) 2004-.
Professori Tuomilehto on toiminut lukuisissa kansallisissa ja kansainvälisissä luottamustehtävissä erilaisten kansanterveyteen liittyvien toimikuntien ja järjestöjen jäsenenä, johtokunnissa tai johtajana. Hänet on palkittu useasti ja hän on usean yhdistyken kunniajäsen. 
Professori Tuomilehto on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2004 lähtien.
Professori Tuomilehdon tuotanto on erittäin laaja ja käsitti jo vuoteen 2007 mennessä yli 1 000 tieteellistä julkaisua. Helsingin yliopiston Tuhat-tutkimustietokanta sisälsi kesäkuun 2017 alussa tiedot runsaasta 760 professori Tuomilehdon julkaisusta. Vuonna 2017 hänen tieteellinen tuotantonsa sisälsi jo yli 1 600 nimikettä. Hänen tuotantoonsa oli viitattu yli 110 000 kertaa, ja viittausaktiivisuutta kuvaava h-indeksi oli 153.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2002
Le Mansin 24 tunnin ajo 2002 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 15.–16. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Frank Biela, Tom Kristensen ja Emanuele Pirro.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2003
Le Mansin 24 tunnin ajo 2003 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 14.–15. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Bentleylla ajaneet Rinaldo Capello, Tom Kristensen ja Guy Smith.
BattleTech
BattleTech on tieteisfiktiotuotesarja, jonka on julkaissut FASA vuonna 1984. Sarjaan kuuluu videopelejä, keräilykorttipelejä, kirjoja sekä animaatiosarja.
Muun muassa "MechWarrior" roolipelit ja videopelit kuuluvat sarjaan.
Sarjan pelien uusin julkaisija on Paradox Interactive, joka ilmoitti julkaisevansa "BattleTech"-strategiapelin vuonna 2017. Pelin kehittäjä on Harebrained Schemes, jonka perustaja Jordan Weisman on myös "MechWarrior"-pelien suunnittelija.
Nay-dobrata
"Nay-dobrata" (Parasta) on Bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean single. Single julkaistiin 2014.
Leo Varadkar
Leo Varadkar (s. 18. tammikuuta 1979 Dublin, Irlanti) on irlantilainen poliitikko, joka on toiminut Irlannin pääministerinä, eli taoiseachina sekä puolueensa Fine Gaelin puheenjohtajana kesäkuusta 2017 alkaen. Varadkarista tuli 38-vuotiaana Irlannin historian nuorin pääministeri.
Varadkar on keskustaoikeistolaisen Fine Gael -puolueen puheenjohtaja kesäkuusta 2017 alkaen ja taoiseach 14. kesäkuuta 2017 alkaen. Presidentti Michael D. Higgins vahvisti nimityksen luovuttamalla Varadkarille viran sinetit. Varadkar toimi vuodesta 2011 liikenne-, matkailu- ja urheiluministerinä ja tämän jälkeen sosiaali- ja terveysministerinä samassa hallituksessa.
Varadkarin valinta Fine Gaelin puheenjohtajaksi tapahtui puolue-eliitin äänin. Hänen vastaehdokkaansa ja jäsenistön kannattama oli asuntoministeri Simon Coveney. Valintansa jälkeen Varadkar valitsi Simon Coveneyn puolueen varapuheenjohtajaksi. Varadkaria pidetään Irlannin oloissa nuorena liberaalina uudistajana, joka on luvannut muun muassa järjestää äänestyksen abortista vuonna 2018.
Varadkarin isä on intialaissyntyinen lääkäri, äiti irlantilainen sairaanhoitaja. Hän on julkisesti homoseksuaali, mikä on herättänyt Irlannissa paljon huomiota. Varadkar kertoi olevansa homoseksuaali haastattelussa vuonna 2015 hieman ennen Irlannissa järjestettyä kansanäänestystä tasa-arvoisesta avioliitosta. Hänen puolisonsa on Matthew Barrett.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2004
Le Mansin 24 tunnin ajo 2004 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 12.–13. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Seiji Ara, Rinaldo Capello ja Tom Kristensen.
Japan Game Awards
Japan Game Awards () on japanilainen videopeliteollisuuden palkinto. Palkinto on perustettu vuonna nimellä CESA Awards (, Computer Entertainment Supplier's Association).
Palkintoja jaetaan nimikkeille ja henkilöille kolmessa divisioonassa:
Lisäksi jaetaan "Minister of Economy, Trade and Industry Award" (METI) -palkinto.Minister of Economy, Trade and Industry Award: "Puzzle & Dragons", GungHo Online Entertainment.
Games of the Year Division:
Le Mansin 24 tunnin ajo 2005
Le Mansin 24 tunnin ajo 2005 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 18.–19. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Tom Kristensen, Jyrki Järvilehto ja Marco Werner.
Frank Ntilikina
Frank Ntilikina (s. 28. heinäkuuta 1998 Ixelles, Belgia) on ranskalainen koripalloilija.
Pelintekijänä pelaava Ntilikina edusti vuodet 2015–2017 Strasbourg IG:tä jossa pelasi myös Euroliigaa. Hän asettui ehdolle , missä hänet ennustettiin kärkipään varauksiin. New York Knicks varasikin hänet tilaisuuden kahdeksannella vuorolla.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2007
Le Mansin 24 tunnin ajo 2007 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 16.–17. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Marco Werner, Emanuele Pirro ja Frank Biela.
Przemysław Karnowski
Przemysław Marcin ”Przemek” Karnowski (s. 8. marraskuuta 1993 Bydgoszcz) on puolalainen koripalloilija.
Sentterinä pelaava Karnowski aloitti pelaajauransa kotimaassaan jossa pelasi kauden ajan maan pääsarjassa. Vuodet 2012–2017 hän edusti Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa pelanneen Gonzagan joukkuetta.
Karnowski on edustanut myös Puolan miesten maajoukkuetta. Hän kuului maan turnauskokoonpanoihin vuosien 2013 ja 2015 EM-kilpailuissa.
Le Mansin 24 tunnin ajo 2008
Le Mansin 24 tunnin ajo 2008 oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 14.–15. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Audilla ajaneet Allan McNish, Rinaldo Capello ja Tom Kristensen.
Ugo Betti
Ugo Betti (4. helmikuuta 1892, Camerino – 9. kesäkuuta 1953, Rooma) oli italialainen näytelmä- ja novellikirjailija, sekä runoilija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli lakimies kuten vanhempi veljensä Emilio. Betti aloitti lakititeteen opiskelun Parmassa mutta joutui keskeyttämään opintonsa ensimmäisen maailmansodan takia. Hän oli sodan loppuvaiheissa sotavankina Rastattissa. Sodan jälkeen Betti jatkoi opintojaan ja valmistuttuaan juristiksi hänet nimitettiin 1921 tuomariksi Parman lähellä sijaitsevaan Bedonian pikkukaupunkiin. Bettin mieliharrastus oli jalkapallo, jossa hän edusti ensin pelaajana ja sittemmin valmentajana Parma FC-seuraa. Seuran kotipeliasu on Bettin yhdessä Torquato Rossinin kanssa muotoilema. Betti muutti 1931 Roomaan saatuaan viran Italian oikeusministeriössä ja jätti samalla jalkapallon. Oikeusministeriössä Betti tuli tunnetuksi siitä että hän vietti suurimman osan ajastaan ministeriön kirjastossa jossa hän myös kirjoitti monet teoksistaan. Hänet nimitettiinkin 1944 virallisesti ministeriön kirjastonhoitajaksi.*
Le Mansin 24 tunnin ajo 2009
Le Mansin 24 tunnin ajo 2009 () oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 13.–14. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kilpailun voittivat Peugeotilla ajaneet David Brabham, Marc Gené ja Alexander Wurz.
Tuomari ja salamurhaaja
Tuomari ja salamurhaaja () on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut Bertrand Tavernierin ohjaama ranskalainen historiallinen rikosdraamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Philippe Noiret ja Michel Galabru. Sivuosissa ovat muun muassa Renée Faure, Isabelle Huppert, Cécile Vassort ja Jean-Claude Brialy.
"Tuomari ja salamurhaaja" perustuu tosielämän ranskalaisen sarjamurhaajan Joseph Vacherin (1869–1898) tarinaan. Bertrand Tavernier ja Jean Aurenche laativat elokuvan käsikirjoituksen Pierre Bostin ja Aurenchen tarinan pohjalta. Raymond Danon oli elokuvan tuottajana. Elokuva voitti kaksi César-palkintoa kuudesta ehdokkuudestaan; elokuva oli ehdokkaana muun muassa parhaan elokuvan Césarin saajaksi.
"Tuomari ja salamurhaaja" sijoittuu Ranskaan ja alkaa vuodesta 1893. Ranskan armeijan entinen kersantti Joseph Bouvier (Michel Galabru) ampuu rakkaansa ja yrittää itsemurhaa, mutta epäonnistuu yrityksessään. Hän joutuu sairaalaan, josta päästyään hän aloittaa viisi vuotta kestävän useiden puolustuskyvyttömien lammaspaimenien ja maataloustyöntekijöiden raiskaamisen ja murhaamisen. Kun Bouvier jää kiinni, hänen kohtalonsa päätyy tuomari Émile Rousseaun (Philippe Noiret) käsiin. Rousseau alkaa käsitellä Bouvierin tapausta, joka voi joko edistää hänen uraansa tai tuhota sen.
"Tuomarin ja salamurhaajan" kuvaukset alkoivat 30. syyskuuta 1975 ja päättyivät 29. marraskuuta 1975. Elokuva kuvattiin kokonaan Kaakkois-Ranskassa Ardèchen departementissa, jossa sen kuvauspaikkoina olivat Tournon-sur-Rhônen, Lamastren, Saint-Michel-de-Boulognen, Malarce-sur-la-Thinesin, Choméracin, Largentièren, Privasin ja Aubenasin kunnat. Studiokuvaukset kuvattiin Studios Rivieran elokuvastudioilla Nizzassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Lira Films, Société française de production ja France Régions 3.
"Tuomari ja salamurhaaja" sai ensi-iltansa Ranskassa 10. maaliskuuta 1976, oli Fox-Liran teatterilevittämä ja keräsi teatterikierroksensa aikana 913 557 katsojaa; elokuva oli Ranskassa vuoden 1976 40. katsotuin elokuva. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta televisioensi-iltansa se sai Yle TV1 -kanavalla 5. lokakuuta 1995. Elokuva esitettiin vuoden 1976 Venetsian elokuvajuhlilla Italiassa.
"Tuomari ja salamurhaaja" julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle Ranskassa 19. syyskuuta 2001 ja blu-raylle 10. maaliskuuta 2015.
Okinoshima (Fukuoka)
Okinoshima on saari Munakatan kaupungin rannikolla Fukuokan prefektuurissa Japanissa. Saari on tunnettu siellä 300-luvulta 800-luvulle harjoitetuista uskonnollisista menoistaan ja siihen liitetään edelleen uskonnollisia tabuja, joiden takia esimerkiksi naisten pääsy saarelle on kielletty. Saari lisättiin vuonna 2017 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Okinoshima sijaitsee merellä noin 50:n meripeninkulman päässä Fukuokasta koilliseen Etelä-Japanissa. Hallinnollisesti se kuuluu Munakatan kaupunkiin. Pinta-alaa saarella on noin 0,7 km². Suurta osaa saaresta peittää metsä ja sen harvat rakennelmat ovat satama, Okitsun pyhättö ja majakka. Saari on tärkeä merilintujen pesimäpaikka ja niiden joukkoon kuuluu vaarantunut töyhtömurri. Uhan merilinnuille Okinoshimassa muodostavat laivojen mukana saarelle saapuneet rotat, jotka syövät lintuja, sekä niiden munia ja poikasia. Saarella uskotaan olevan sekä mustarottia, että isorottia.
Okinoshiman saarella sijaitsee Okitsun pyhättö ja saareen liittyy useita vanhoja šintolaisia uskonnollisia menoja. Saarella on rukoiltu purjehtivien laivojen turvallisuuden puolesta 300-luvulta jaa. 800-luvulle. Tuolloin alueella oli tiheät meriyhteydet muualle Itä-Aasiaan. Menoihin liittyi erilaisten esineiden uhraaminen, joita on sittemmin löytynyt arkeologisissa kaivauksissa noin 80 000 kappaletta. Saareen liittyvät tunnetut rituaalit kuvastavat japanilaisen kotoperäisen uskonnon kehittymistä. Saaren uskonnolliseen merkitykseen takia siihen on liitetty tabuja, joista osaa harjoitetaan edelleen. Saarella asuu pappeja ja naisten vierailut saarella on kielletty. Miehetkin pääsevät saarelle vain kerran vuodessa. Saari lisättiin vuonna 2017 Unescon maailmanperintöluetteloon.
Dendrobates
Dendrobates on Etelä- ja Keski-Amerikassa tavattavien nuolimyrkkysammakoiden suku. Siihen luettiin aikoinaan yli 40 lajia, mutta nykyään suurin osa niistä on siirretty sukuihin "Oophaga", "Ranitomeya", "Andinobates" ja "Phyllobates".
Suvun levinneisyysalue ulottuu eteläisestä Nicaraguasta läpi Costa Rican, Panaman ja Kolumbian, aina Guyanoille ja viereiseen Brasiliaan asti. Sammakoita on lisäksi istutettu Yhdysvaltojen Havaijille.
Sukuun luetaan nykyään seuraavat viisi lajia:
Yleisurheilun Aasian-mestaruuskilpailut 2011
Vuoden 2011 yleisurheilun Aasian-mestaruuskilpailut käytiin 7. heinäkuuta – 10. heinäkuuta Kōbessa, Japanissa Kobe Universiade Memorial Stadiumilla.
Goryō
Goryō () on nimitys japanilaisessa kansanperinteessä esiintyville pahantahtoisille kummituksille.
Japanin Heian-kaudella goryōt olivat poliittisen salajuonittelun tuloksena kuolleiden ylimystön jäsenten kummituksia, jotka aiheuttivat esimerkiksi luonnonkatastrofeja, tauteja ja sotia. Goryōn henkilöllisyys saatettiin päätellä selvänäkemisellä tai nekromantialla. Goryōt saatettiin lepyttää korottamalla nämä jumaluuden asemaan ("goryō-shin" eli "goryō-henget"). Myöhemmin heräsi uskomus, että kenestä tahansa saattoi tulla kuolemansa jälkeen goryō mikäli henkilö näin kuolemansa hetkellä toivoi tai jos hän kuoli tapaturmaisesti tai muuten epätavallisissa olosuhteissa. Goryōiden aiheuttamien onnettomuuksien välttämiseksi syntyi useita eri tapoja, joita olivat esimerkiksi nenbutsu, shugendō ja in’yō-taikuus. Eri tavat johdettiin buddhalaisuudesta, šintolaisuudesta ja taolaisuudesta. Goryōihin liittyvät uskomuset elävät edelleen etenkin Japanin maaseudulla, jossa ennenaikaisesti kuolleiden henkien lepyttelemiseksi pidetään muistotilaisuuksia.
Dötöx
Dötöx on Aivovuoto-nimisen rap yhtyeen toinen kokopitkä albumi joka julkaistiin 2. kesäkuuta 2017 CD, LP, C-kasetti sekä digi formaatissa. Katin tavara-verkkokauppa myi levyä myös "Dödstil-"lehdellä tai fanipaidalla varustettuna.
Yhtyeen toinen tuottaja Visa Mäkinen kommentoi albumissa olevan kyse siitä, "et ottaa niskasta kiinni itteensä ja priorisoi asioita." Rumba arvioi levyn 9,0/10,0 pistein.
"Odotin että" kappaleesta julkaistiin musiikkivideo 31. toukokuuta 2016. Yhtye toteutti kappaleen poikkeuksellisesti ns. toisin päin; ensin he kuvasivat videomateriaalin, sitten vasta tuottivat siihen kappaleen. "Joku muu uus sukunimi" kappaleen musiikkivideo julkaistiin 7. kesäkuuta 2017.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan neljännellä sijalla, ja se pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Dötöx oli Levykauppa Äx.n vuoden 2017 myydyin rap-albumi.
Sebringin 12 tunnin ajo 2001
Sebringin 12 tunnin ajo 2001 (virallisesti 2001 Exxon Superflo 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 17. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Rinaldo Capello, Michele Alboreto ja Laurent Aïello.
Matti Väisänen (talousneuvos)
Matti Väisänen, sukunimi alkuaan "Jevremov" (21. tammikuuta 1890 Kontokki, Vienan Karjala – 14. elokuuta 1973) oli suomalainen Suolahdella vaikuttanut kauppias, tehtailja ja talousneuvos.
Kontokin pitäjän Kentjärven kylässä syntynyt Väisänen muutti 1904 Suomen puolelle ja oli Laihialla Tanner & Mannerin palveluksessa juoksupoikana, liikeapulaisena ja kauppaedustajana. Vuonna 1910 hän aloitti kauppaliikkeen pidon Soinin kirkonkylässä nimellä Laine & Väisänen. Vuodesta 1911 alkaen Väisänen oli Jyväskylässä Aleksei Mitron palveluksessa ensin tukkumyyjänä ja sitten kauppamatkustajana. Väisänen oleskeli vuosina 1916–1919 Vienan Karjalassa jouduttuaan Venäjän kansalaisena kutsutuksi asepalvelukseen ja toimi siellä postinkantajana. Palattuaan 1919 Suomeen hän oli vuoteen 1924 saakka vakuutustarkastajana eri puolilla Suomea. Hän osallistui 1921 suomalaisten Vienan retkeen toimien etappiteiden valvojana.
Väisänen asui vuodesta 1924 alkaen Suolahdella harjoittaen elintarvike-, puolukka-, tekstiili-, puku- ja lumppukauppaa. Hän perusti virvotusjuomia ja kaljaa valmistaneen Oluttehdas Voiman. Tehtaalle valmistui Suolahteen 1920-luvun lopulla kolmikerroksinen kivinen tehdas-, liike- ja asuinrakennus ja Väisäsellä oli myös useita kioskeja Suolahdella. Tehdas oli Väisäsen omistuksessa jatkosodan lopulle saakka. Sotien jälkeen Väisänen harjoitti jonkin aikaa huonekalukauppaa.
Väisänen rakensi Suolahteen Keiteleentien varteen vuonna 1938 kivisen kaksikerroksisen funkkistyylisen Väisäsen liiketalon. Talossa oli myymälä- ja asuinhuoneistoja sekä Väisäsen omistama elokuvateatteri. Talossa oli myös Alkon Suolahden myymälä.
Väisänen vaikutti Suolahden seurakunnan muodostumiseen 1946 ja hän oli mukana rakentamssa Suolahden kirkkoa 1940 ja Suolahden Urheilutaloa 1946 sekä perustamassa Suolahden yhteiskoulua 1948. Väisänen sai talousneuvoksen arvon 1950.
Sebringin 12 tunnin ajo 2002
Sebringin 12 tunnin ajo 2002 (virallisesti 2002 Mobil 1 12 Hours of Sebring ) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 16. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Rinaldo Capello, Christian Pescatori ja Johnny Herbert.
Hayashi Razan
Hayashi Razan (elokuu 1583–4. helmikuuta 1657), alkuperäiseltä nimeltään Hayashi Nobukatsu, oli japanilainen oppinut, jonka vaikutuksesta Zhu Xin uuskungfutselaisuudesta tuli Tokugawa-shōgunaatin virallinen doktriini. Hayashi myös uudelleentulkitsi šintolaisuutta ja loi näin perustan kungfutselaistuneelle šintolaisuudelle seuranneina vuosisatoina.
Hayashi Razan syntyi Kiotossa elokuussa 1583. Hän opiskeli aluksi buddhalaisuutta, mutta sittemmin hänestä tuli uuskungfutselaisuuden harras kannattaja. Hayashista tuli kungfutselaisen oppineen Fujiwara Seikan oppilas vuonna 1604 ja tämän suosituksesta hän päätyi työskentelemään Tokugawa-shōgunaatille vuonna 1607. Hayashi toimi ensimmäisten neljän shōgunin opettajana opettaen uuskungfutselaisuutta ja historiaa. Samaan aikaan hän toimi myös tutkijana ja diplomaattisten asiakirjojen laatijana. Hayashin filosofia nojautui uskollisuuteen, hierarkkiseen sosiaaliseen ja poliittiseen järjestykseen, sekä staattiseen konservatiiviseen näkökantaan. Hänen näkemyksensä osoittautuivat hyödyllisiksi uuden Tokugawa-shōgunaatin hallitsessa usein rauhattomia Japanin lääninherroja. Vuonna 1630 kolmas shōgun antoi Hayashille tiluksen maan pääkaupunki Edosta eli nykyisestä Tokiosta, jonne hän perusti oman akatemiansa. Hayashi kuoli Edossa 4. helmikuuta 1657.
Hayashin kuoleman jälkeen hänen kolmas ja neljäs poikansa julkaisivat isänsä kanssa yhteistyössä kokoamansa teokset "Hayashi Razan bunshū" (Hayashi Razanin teokset) ja "Razan Sensei shishū" (Mestari Razanin runot), jotka jälleenjulkaistiin kahtena painoksena vuosina 1918 ja 1921. Hayashin pojanpoika sai arvonimen "daigaku-nokami", eli valtion yliopiston johtaja. Arvonimi kulki Hayashin suvussa aina 1800-luvun lopulle saakka.
Lage
Lage on kaupunki Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Sen väkiluku on 35 120 ja väestötiheys 460 asukasta neliökilometriä kohden. Sen pinta-ala on 76,04 neliökilometriä. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Detmoldin kaupungista luoteeseen.
Lagen ystävyyskaupunki on Englannissa sijaitseva Horsham.
Pirulainen
Pirulainen on suomalainen kuuden hengen yhtye, joka soittaa kansanmusiikkia. Pirulaisen albumi "Hurja Hehku" palkittiin vuoden 2013 vuoden kansanmusiikkilevynä.
Sebringin 12 tunnin ajo 2003
Sebringin 12 tunnin ajo 2003 (virallisesti 2003 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 15. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Marco Werner, Frank Biela ja Philipp Peter.
Sebringin 12 tunnin ajo 2004
Sebringin 12 tunnin ajo 2004 (virallisesti 2004 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 20. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Allan McNish, Frank Biela ja Pierre Kaffer.
Sebringin 12 tunnin ajo 2005
Sebringin 12 tunnin ajo 2005 (virallisesti 2005 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 19. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Jyrki Järvilehto, Marco Werner ja Tom Kristensen.
Draama-Helmin erehdys
Draama-Helmin erehdys on Draama-Helmi-nimisen lo-fi hip hop artistin debyyttialbumi joka julkaistiin 29. toukokuuta 2015. Levy julkaistiin alun perin C-kasettina, myöhemmin myös digitaalisena.
Soundi arvosteli levyn tähdin 4/5. Myös Rumba kehui levyä ja sen "yhdeksää kokeellista hip hop -kappaletta, joista jokainen kuulostaa siltä, miltä säkillinen huumeita yökerhon pelkotiloissa tuntuu."
Sebringin 12 tunnin ajo 2006
Sebringin 12 tunnin ajo 2006 (virallisesti 2006 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 18. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Rinaldo Capello, Allan McNish ja Tom Kristensen.
Draama-Helmi ihmisten ilmoilla
Draama-Helmi ihmisten ilmoilla on Draama-Helmin toinen kokopitkä albumi joka julkaistiin 19. toukokuuta 2017 LP:nä, C-kasettina sekä digitaalisena formaattina.
Levy oli heti julkaisemisen jälkeen Radio Helsingin viikon levy ja Helsingin Sanomat arvosteli albumin tähdin 4/5.
Sebringin 12 tunnin ajo 2007
Sebringin 12 tunnin ajo 2007 (virallisesti 2007 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 17. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Marco Werner, Emanuele Pirro ja Frank Biela.
Sebringin 12 tunnin ajo 2008
Sebringin 12 tunnin ajo 2008 (virallisesti 2008 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 15. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Porschella ajaneet Timo Bernhard, Romain Dumas ja Emmanuel Collard.
Sebringin 12 tunnin ajo 2009
Sebringin 12 tunnin ajo 2009 (virallisesti 2009 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 21. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Allan McNish, Rinaldo Capello ja Tom Kristensen.
Sebringin 12 tunnin ajo 2010
Sebringin 12 tunnin ajo 2010 (virallisesti 2010 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 20. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Peugeotilla ajaneet Marc Gené, Alexander Wurz ja Anthony Davidson.
Sebringin 12 tunnin ajo 2011
Sebringin 12 tunnin ajo 2011 (virallisesti 2011 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 19. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Peugeotilla ajaneet Nicolas Lapierre, Loïc Duval ja Olivier Panis.
Sebringin 12 tunnin ajo 2013
Sebringin 12 tunnin ajo 2013 (virallisesti 2013 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 16. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Audilla ajaneet Marcel Fässler, Benoît Tréluyer ja Oliver Jarvis.
Sebringin 12 tunnin ajo 2014
Sebringin 12 tunnin ajo 2014 (virallisesti 2014 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 15. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Rileylla ajaneet Scott Pruett, Memo Rojas ja Marino Franchitti.
Exmilitary
Exmilitary (kulkee myös ulkoasulla "Ex-Military") on Death Grips hip hop yhtyeen 25. huhtikuuta 2011 julkaisema mixtape.
Omakustanteinen mixtape julkaistiin pian "Death Grips"-nimisen debyytti EP.n jälkeen. Mixtapen pystyi lataamaan ilmaiseksi bändin nettisivuilta ja myöhemmin se julkaistiin myös vinyyli sekä C-kasetti formaatissa.
Albumin kansikuva on jäänyt yhtyeen jäsenillekkin hieman mysteeriksi; yksi bändin jäsenistä kuulema kantoi kuvaa lompakossaan noin 10 vuoden ajan ja siitä muodostui "voima esine."
Levyn kappaleista "Beware, Guillotine, Spread Eagle Cross the Block, Lord of the Game, Takyon (Death Yon)" ja "Culture Shock" on tehty myös musiikkivideot.
Syyskuun 8. 2011 Death Grips julkaisi nettisivuillaan "Black Google" nimisen videon. "Black Google" on yhdistelmäteos kaikista "Exmilitary" albumin kappaleiden stemmoista sekä siihen tehdystä synkästä musiikkivideosta. Myös kyseisen videon pystyy lataamaan yhtyeen nettisivuilta maksutta. "Black Google"n kansikuva on "Exmilitary" albumin kanssa sama, kuva on vain muokattu mustavalkoiseksi, todella tummaksi ja teksti "Exmilitary" korjattu "Black Google"lla.
Metacritics arvosteli mixtapen 82 pistein ja sitä pidettiin vuoden merkityksellisimpänä musiikkijulkaisuna.
Sebringin 12 tunnin ajo 2017
Sebringin 12 tunnin ajo 2017 (virallisesti 2017 Mobil 1 12 Hours of Sebring) oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 18. maaliskuuta Sebring International Racewayn radalla Sebringissä Floridassa.
Kilpailun voitti Cadillacilla ajaneet Ricky Taylor, Jordan Taylor ja Alex Lynn.
Sauber C9
Sauber C9 (myös Sauber Mercedes C9 tai Mercedes-Benz C9) on Sauberin ja Mercedes-Benzin yhteistyönä valmistama C-ryhmän kilpa-auto, joka esiteltiin vuonna 1987. Auto korvasi edeltäjänsä Sauber C8:n. Autolla kilpailtiin World Sportscar Championship -sarjassa vuodet 1987–1990.
Yūzō Suzuki
Yūzō Suzuki (, s. 10. huhtikuuta 1984 Asaka, Saitama) on japanilainen karateka ja potkunyrkkeilijä. Hän on Kyokushinin kevytsarjan maailmanmestari ja nelinkertainen Japanin mestari.
Suzuki kiinnostui Kyokushin karatesta televisio-ohjelman kautta, joka käsitteli kyseistä lajia. Hän harjoitteli karatea ala-asteelta lähtien ja saavutti myöhemmin lukioon mennessä kolme nuorten mestaruutta.
Suzuki pääsi Japanin maajoukkueleirille opiskeltuaan tuolloin Wasedan yliopistolla. Hän itse yllättyi pääsystä leirille ja hänet valittiin edustamaan Japania 2005 MM-kilpailuihin. Suzuki lopulta saavutti MM-hopeaa hävittyään loppuottelussa Lucian Gogonelille. 2006 hän sai Japanin mestaruuden kevytsarjassa voitettuaan loppuottelussa Makoto Ozakin.
Seuraavana vuonna Suzuki saavutti Japanin mestaruuden keskisarjassa voitettuaan loppuottelussa Yuto Watanaben. Samana vuonna marraskuussa 2007 Suzuki oli mukana World Openissa, jossa hän voitti avauskierroksella Carlos Castron tuomariäänin ja toisella kierroksella Hussein Elikhanovin. Kolmannella kierroksella Suzuki voitti Krzysztof Habraszkan, kunnes hänen turnauksensa päättyi neljännellä kierroksella Darmen Sadvokasovia vastaan.
Hän eteni myös heti perään 2008 keskisarjassa toistamiseen loppuotteluun, jossa Suzuki voitti kolmannen Japanin mestaruuden Tomohiko Matsuokaa vastaan. Suzuki otti osaa toisen kerran MM-kilpailuihin, jossa hän eteni edellisten kisojen tavoin loppuotteluun. Suzuki voitti mestaruuskamppailussa Tomohiko Matsuokan, jonka hän oli voittanut edellisvuonna Japanin mestaruuskisoissa. Samana vuonna Suzuki eteni myös Japanin mestaruuskisoissa loppuotteluun, jossa hän kohtasi kolmannen kerran peräkkäin Tomohiko Matsuokan. Tälläkin kertaa Suzuki oli parempi ja voitti uransa neljännen Japanin mestaruuden.
Menestyksekkään karateuran jälkeen Suzuki siirtyi potkunyrkkeilyn pariin. Hän voitti Izavu Namitan tammikuussa 2013 tuomariäänin. Saman vuoden kesäkuussa Suzuki voitti Takeshi Watanaben tuomariäänin (30-29, 30-28, 30-28). Huhtikuussa 2014 hän voitti Takeran ensimmäisen erän tyrmäyksellä kahden minuutin jälkeen. Huhtikuussa 2015 Suzuki hävisi Oiwa Tatsuille toisessa erässä loukattuaan polvensa potkun jälkeen, eikä kyennyt enää jatkamaan ottelua.
Suzuki palasi kahdeksan kuukauden tauon jälkeen loukattuaan polvensa Krush 53 -tapahtumassa. Hän kohtasi joulukuussa 2015 Takeshi Watanaben, jonka Suzuki voitti tuomariäänin (28-27, 28-27, 28-26). Suzuki otteli maaliskuussa 2016 Sho-ya vastaan, jolle hän hävisi tyrmäyksellä toisessa erässä.
Mantronix: The Album
The Album on yhdysvaltalaisen hip hop -yhtyeen Mantronixin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Albumi julkaistiin levy-yhtiöllä Sleeping Bag Records.Helmikuussa 2006 Virgin / EMI julkaisi albumin uudelleen Yhdistyneessä kuningaskunnassa viidellä bonuskappaleella ja uudella kansikuvalla:
Helmikuussa 2008 Traffic Entertainment Group julkaisi kaksois-CD-painoksen albumista, nimeltään yksinkertaisesti "Mantronix" ylimääräisellä CD:llä ja uudella kansikuvalla:
Snap (yritys)
Snap Inc. (2011–2016 Snapchat Inc.) on yhdysvaltalainen yritys, joka kehittää sosiaalisen median palveluita ja niihin liittyviä laitteita. Snap tunnetaan Snapchatista, minkä lisäksi se on kehittänyt Spectacles-lasit. Snap listautui New Yorkin pörssiin maaliskuussa 2017, jolloin sen osakkeen hinta nousi ensimmäisenä päivänä 17 dollarista 25 dollariin. Vaikka yhtiö oli ennen listautumistaan ollut joka vuosi tappiollinen, se kiinnosti sijoittajia, koska Snapchat on suosittu nuorten aikuisten keskuudessa. Snapin suurimpia omistajia ovat sen perustajat Evan Spiegel ja Bobby Murphy sekä sijoitusyhtiöt Benchmark Capital ja Lightspeed Venture Partners.
Heinäkuun 2017 alussa yhtiön kurssi laski ensimmäisen kerran listautumishinnan alle. Vuoden 2017 ensimmäisellä neljänneksellä yritys teki 2,2 miljardin dollarin tappion 150 miljoonan dollarin liikevaihdolla. Tappiosta 800 miljoonaa selittyy toimitusjohtaja Evan Spiegelille maksetulla bonuksella jonka hän sai yhtiön listautuessa pörssiin.
Amílcar Cabral
Amílcar Lopes Cabral (salanimeltään "Abel Djassi", 12. syyskuuta 1924 Bafatá – 20. tammikuuta 1973 Conakry) oli Guinea-Bissaun ja Kap Verden itsenäisyystaistelun johtaja.
Cabral syntyi Portugalin Guineassa kapverdeläiseen perheeseen. Hän kävi koulunsa Kap Verden Praiassa ja Mindelossa ja valmistui Lissabonin teknisestä yliopistosta vuonna 1950. Opiskeluaikanaan Cabral osallistui afrikkalaisten opiskelijoiden yhteistoimintaan ja oli mukana kommunistien johtamassa Movimento de Unidade Democratica Juvenil -järjestössä.
Vuonna 1952 Cabral muutti Bissauhun, jossa hän työskenteli Pessubén maatalouden koeaseman agronomina. Portugalin Guinean ensimmäistä maatalouslaskentaa suorittaessaan hän tutustui maahan, sen väestöön ja Portugallin siirtomaavallan toimintaan. Vuonna 1954 Cabral perusti Henri Labéryn kanssa Guinean kansallisen itsenäisyyden liikkeen ("Movimento para Independência Nacional da Guiné, MING"), mutta joutui pian karkotetuksi Angolaan. Vuonna 1956 hän perusti Luís Cabralin, Aristides Pereiran ja Rafael Barbosan kanssa Bissaussa Afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen ("Partido Africano da Independência"), joka vuonna 1960 omaksui nimen Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue (PAIGC). Työskennellessään sokeritehtaalla Angolassa Cabral osallistui myös Angolan kansan vapaustusliikkeen MPLA:n perustamiseen vuonna 1956.
Verilöylyyn päättyneen Pindjiguitin telakan työläisten lakon jälkeen Cabral palasi vuonna 1959 Bissauhun suunnittelemaan Portugalin Guinean ja Kap Verden itsenäisyystaistelua. Vuonna 1960 PAIGC siirsi päämajansa Guinean pääkaupunkiin Conakryyn. Cabral toimi puolueen pääsihteerinä sen perustamisesta lähtien ja johti vuonna 1963 alkanutta Guinea-Bissaun itsenäisyyssotaa. Hän sai teoreettisista kirjoituksistaan muun muassa Nasser-palkinnon ja Joliot-Curie -mitalin sekä kunniatohtorin arvon Yhdysvaltojen Lincoln-yliopistossa ja Neuvostoliiton tiedeakatemiassa.
PAIGC:n johdosta erotettu Incêncio Kani murhasi Amílcar Cabralin osana portugalilaisten suunnitelmaa itsenäisyystaistelun tukahduttamiseksi. Hänen veljestään Luís Cabralista tuli Guinea-Bissaun itsenäistymisen jälkeen maan ensimmäinen presidentti.
Rick Springfield
Richard Lewis Springthorpe (s. 23. elokuuta 1949) on australialainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja kirjailija, joka tunnetaan paremmin taiteilijanimeltään Rick Springfield. Springfield oli pop rock -yhtye Zootin jäsen vuodesta 1969 vuoteen 1971, jonka jälkeen hän aloitti soolouran esikoissinglellään ”Speak to the Sky”, joka sijoittui Australian musiikkilistan top-10:n joukkoon Springfieldin muuttaessa Yhdysvaltoihin. Springfieldin vuoden 1981 kappale ”Jessie’s Girl” pääsi musiikkilistan kärkeen niin hänen kotimaassaan Australiassa kuin Yhdysvalloissa. Rick Springfield voitti kyseisestä kappaleesta Grammy-palkinnon kategoriassa "Grammy Award for Best Male Rock Vocal Performance".
Tänään iltapäivällä
Tänään iltapäivällä oli Yleisradion Rinnakkaisohjelma-kanavalla lähetetty päivittäinen radion ajankohtaisohjelma, joka jatkui vuodesta 1970 radion kanavauudistukseen vuonna 1990.
Arki-iltapäivisin suorana lähetetty, ensi kertaa asiapuhetta ja musiikkia yhdistänyt makasiiniohjelmasarja aloitettiin kesällä 1970, jolloin sitä aluksi tekivät vuorotellen Mauri Soikkasen johtama kulttuuritoimitus ja Martti Silvennoisen johtama yhteiskunnallinen toimitus. Pian ohjelman päälliköksi valittiin Adolf Turakainen, joka oli myös ohjelman alkuperäinen ideoija ja saanut pääjohtaja Eino S. Revon kiinnostumaan ajatuksesta.
Radiotoimittaja ja -tutkija Pentti Kemppainen pitää Yhdysvaltojen kaupallisista radiokanavista innoitusta saanutta "Tänään iltapäivällä" -ohjelmaa nykyaikaisen lähetysvirtaradion alkuna Suomessa. Ohjelman alkuperäinen formaatti koostui noin kolmen minuutin puhejaksoista, joiden välissä soitettiin yksi kevyen musiikin kappale väljästi puheosuuden aihepiiristä. Myöhemmin ohjelman rytmiä muunneltiin vapaammin eikä levyvalintojen tarvinnut enää noudattaa juttujen teemaa. 1980-luvun puolivälissä ohjelma sai aamupäiviin sijoittuvan versionsa, haastatteluohjelman "Tänään kymmeneltä", joka muistutti myöhempää Yle Radio 1 -kanavan "Ykkösaamua".
Pian "Tänään iltapäivällä" -ohjelmaa eli ”Tippiä” (lyhenteestä TIP) alkoi tehdä sitä varten koottu oma toimitustiiminsä, jota avustivat Yleisradion aluetoimitusten toimittajat ja jossa vierailivat toimittajat monista muista Ylen toimituksista. Myös helsinkiläistoimittajat matkustivat ääniautoineen ympäri maata tekemässä juttuja ohjelman edeltäjän, "Sana on vapaa" -haastatteluohjelman perinnettä jatkaen. Reportaasimatkoja tehtiin myöhemmin myös ympäri maailmaa.
Alkuvaiheessa "Tänään iltapäivällä" -ohjelman juontajia ja toimittajia olivat Timo Kuparinen, Esko Riihelä, Martti Luoto ja Pekka Rautio sekä sisarukset Seija Wallius-Kokkonen ja Ossi Wallius. Vuosien varrella ohjelman tekijöinä olivat muiden muassa Liisa Tukkimäki (1972–), Matti Hara, Jari Niemelä, Hannu Sironen, Kimmo Saares ja Pekka Laine. Musiikkitoimittajana toimi aluksi Päivi Istala, joka työskenteli ohjelmassa sen koko 20-vuotisen historian ajan, ja myöhemmin muun muassa Kari Somerjoki ja Tuuli Saarakkala.
Ohjelman tunnusmusiikkina käytettiin Neal Heftin säveltämää ja Count Basien big bandin vuonna 1958 levyttämää instrumentaalikappaletta ”Has Anyone Here Seen Basie?”.
"Tänään iltapäivällä" -ohjelman jatkajaksi tuli 1990-luvulla Ylen Radio Suomessa yhä käytössä oleva ohjelmakonsepti "Ajantasa", jossa musiikkiosuudet jätettiin pois ja alettiin taas tehdä puhdasta puheohjelmaa ajankohtaisaiheista.
Hyloxalus
Hyloxalus on nuolimyrkkysammakoiden heimoon kuuluva sammakkosuku, ja alaheimonsa Hyloxalinae ainoa suku.
Suku sisältää 59 lajia:
Rafael Barbosa
Rafael Paula Barbosa (1924 Safim – 2. tammikuuta 2007 Dakar) oli guineabissaulainen poliitikko.
Barbosa syntyi guinealais-kapverdeläiseen perheeseen. Työskennellessään Bissaussa julkisten töiden esimiehenä hän osallistui Guinean ja Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen PAIGC:n perustamiseen vuonna 1956. Barbosa toimi puolueen keskuskomitean johtajana, kunnes Portugalin valtiollinen poliisi pidätti hänet vuonna 1962. PAIGC syytti vuonna 1969 vapautunutta Barbosaa tietojen vuotamisesta portugalilaisille, minkä johdosta hänet erotettiin puolueesta vuonna 1970.
Guinea-Bissaun itsenäistyttyä PAIGC syytti Barbosaa maanpetoksesta Amílcar Cabralin murhaan liittyen. Hänet tuomittiin kuolemaan vuonna 1976, mutta seuraavana vuonna tuomio muutettiin 15 vuoden pakkotyöksi. João Bernardo Vieiran vallankaappauksen aikana vuonna 1980 Barbosa päästettiin vähäksi aikaa pois vankilasta, mutta lopullisesti hänet vapautettiin vasta vuonna 1990, jolloin hän perusti vähämerkityksiseksi jääneen Frente Democrática Social -puolueen. Barbosa kuoli pitkän sairauden jälkeen Senegalissa.
Enter (Cybotronin albumi)
Enter on yhdysvaltalaisen elektronisen musiikin yhtyeen Cybotronin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 1983.
Dendrobatinae
Dendrobatinae on nuolimyrkkysammakoiden heimoon kuuluva alaheimo. Se sisältää 56 lajia, joita tavataan Nicaraguasta Amazonin altaalle.
Clear (Cybotronin albumi)
Clear on yhdysvaltalaisen tekno-yhtyeen Cybotronin albumi vuodelta 1990.
Herbimysiinit
Herbimysiinit ovat ansamysiineihin kuuluvia orgaanisia yhdisteitä. Niitä tuottavat "Streptomyces"-suvun bakteerit ja niillä ja niiden puolisynteettisillä johdannaisilla on muun muassa herbisidisiä ja syöpäkasvainten kasvua estäviä vaikutuksia.
Herbimysiinejä tunnetaan kuusi ja ne ovat herbimysiinit A, B, C, D, E ja F. Näistä ensimmäisenä eristettiin herbimysiini A vuonna 1979 eräästä "Streptomyces hygroscopicus"-kannasta. Myöhemmin samasta kannasta eristettiin herbimysiini B ja C ja herbimysiinit D, E ja F eristettiin vuonna 2013. Herbimysiinien A, B ja C rakenne koostuu aromaattisesta p-kinonista ja makrosyklisestä tyydyttymättömästä alifaattisesta renkaasta. Herbimysiinien D, E ja F rakenne poikkeaa niistä hieman. Herbimysiini D:n aromaattiseen renkaaseen on fuusioitunut rikkiä sisältävä heterosyklinen tiatsinorengas, herbimysiini E:n aromaattinen rengas on o-kinonijohdannainen ja herbimysiini F:n aromaattinen rengas on fuusioitunut alifaattiseen eetterirenkaaseen.
Herbimysiineillä on herbisidisiä, antiviraalisia ja syöpäkasvainten kasvua estäviä vaikutuksia. Vaikutus perustuu siihen, että ne sitoutuvat lämpösokkiproteiineihin kuuluvaan HSP90:n ja estävät sen toiminnan. Voimakkaimmat antiviraaliset ja kasvaimia hillitsevät vaikutukset ovat herbimysiini A:lla ja sen amino- tai halogeenijohdannaisilla tai tyydyttyneillä johdannaisilla. Herbimysiineillä D, E ja F nämä ominaisuudet ovat heikommat, mutta niillä voi olla käyttöä HSP90:n toimintaan liittyvien hermostoa rappeuttavien sairauksien hoidossa.
Ritva-tietokanta
Ritva-tietokanta on Kansallisen audiovisuaalisen instituutin ylläpitämä tietokanta, jonne tallennetaan radio- ja tv-kanavien ohjelmia. Kymmeneltä suomalaiselta televisiokanavalta sekä usealta radiokanavalta tallennetaan koko ohjelmavirta, ja lisäksi noin sadalta kanavalta tallennetaan näytteitä. Digitaalista aineistoa on tallennettu vuoden 2009 alusta lähtien.
Tietokannassa on oma kokoelma Yleisradion tuottamista televisio-ohjelmista vuosilta 1957–2008. Ohjelmia on yli 130 000.
Instituutti laatii vuosittain opetus- ja kulttuuriministeriön hyväksymän tallennussuunnitelman.
Ohjelmia voi katsoa ja kuunnella Kansallisessa audiovisuaalisessa instituutissa, vapaakappalekirjastoissa ja Tampereen yliopistossa. Tekijänoikeuksien vuoksi ohjelmia ei voi tallentaa omaan käyttöön.
Ohjelmatiedot ovat vapaasti haettavissa Ritva-tietokannan internetversiossa.
Radio Paitapiiska
Radio Paitapiiska oli Pohjanmaalla Kurikassa toiminut kaupallinen paikallisradio. Se syntyi tammikuussa 1985, jolloin asema sai toimiluvan paikalliselle radioasemalle. Radio Paitapiiska oli osa Kurikka-lehti Oy:tä. Vuonna 1991 Suomen paikallisradioliitto valitsi Paitapiiskan vuoden radioksi. Vuonna 2003 Paitapiiska siirtyi Kevyt Kanava Oy:n omistukseen.
Weymouth Quayn rautatieasema
Weymouth Quayn rautatieasema on käytöstä poistettu rautatieasema Weymouthissa, Dorsetissa. Se on Weymouthin rautatieasemalta lähtevän Weymouthin satamaradan pääteasema. Se avattiin 1. heinäkuuta 1889, ja sitä käyttivät Lontoon Waterloon asemalle liikennöivät laivajunat. Satamarata Weymouthista Weymouth Quaylle kulki pitkin kaupungin katuja.
Säännöllinen matkustajaliikenne Weymouthin satamaradalla ja siten myös Weymouth Quayn asemalla loppui 26. syyskuuta 1987. Satamarataa käytettiin sen jälkeen kertaluontoisesti tilausliikenteeseen. Toistaiseksi viimeisen kerran Weymouth Quayn asemalla kävi juna 30. toukokuuta 1999. Nykyään asema ja satamarata eivät enää ole käytössä, vaikka kuuluvatkin edelleen virallisesti rataverkkoon.
Satamarata oli ”väliaikaisesti pois käytöstä” vuoteen 2015 asti. Weymouthin ja Portlandin borough’n hallitus on ehdottanut radan virallista sulkemista, koska se on turvallisuusriski liikenteelle ja esteenä kaupungin kehittämiselle. Linjan säilyttämistä kuitenkin puolletaan sen historiallisen arvon vuoksi, ja sitä pidetään mahdollisena vetonaulana turisteille. Virallisia päätöksiä suuntaan tai toiseen ei ole tehty.
Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue
Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue () eli PAICV on poliittinen puolue Kap Verdellä.
Kap Verden ja Guinea-Bissaun itsenäistyttyä molempia maita hallitsi Guinean ja Kap Verden afrikkalainen itsenäisyyspuolue PAIGC. Sen pääsihteerinä toimi Kap Verden presidentti Aristides Pereira ja varapääsihteerinä Guinea-Bissaun presidentti Luís Cabral. Puolue ajoi maiden valtiollista yhdistämistä.
João Vieiran vuonna 1980 johtaman Guinea-Bissaun vallankaappauksen jälkeen maiden yhdistämisajatuksesta luovuttiin. PAIGC:n kapverdeläinen siipi perusti tammikuussa 1981 Kap Verden afrikkalaisen itsenäisyyspuolueen, joka jatkoi edeltäjänsä valtiojohtoisella ja sosialistismyönteisellä linjalla. PAICV oli vuoteen 1990 saakka Kap Verden ainoa sallittu puolue. Joulukuun 1990 presidentinvaaleissa ja tammikuun 1991 parlamenttivaaleissa se menetti asemansa Carlos Veigan johtamalle Movimento para Democracia -liikkelle (MPD). Entinen pääministeri ja PAICV:n pääsihteeri Pedro Pires siirtyi oppositioon ja entinen presidentti Pereira otti etäisyyttä puolueesta. Vuonna 1993 PAICV:n puoluekokous valitsi pääsihteeriksi Aristides Raimundon.
Seuraavina vuosina maata hallitsivat MPD ja siihen kuulunut presidentti António Monteiro. PAICV palasi valtaan vuoden 2001 vaaleissa, joissa se sai 40 parlamenttipaikkaa 72:sta. Presidentiksi valittiin äärimmäisen täpärästi Pedro Pires. Vuoden 2006 vaaleissa PAICV sai 41 paikkaa ja Pires voitti jälleen niukasti vastaehdokkaansa Carlos Veigan.
Ossi Wallius
Ossi Wallius (s. 1945) on suomalainen toimittaja, mediatuottaja, viestinnän kouluttaja ja valokuvaaja. Valtakunnallisesti Wallius tunnetaan parhaiten MTV:n ja Yleisradion televisio- ja radio-ohjelmista 1970- ja 1980-luvuilta. Vuosina 1991–1996 Wallius toimi Kuopion kaupunginteatterin johtajana. Hän on julkaissut neljä valokuvakirjaa ja pitänyt valokuvanäyttelyitä Helsingissä ja Kuopion seudulla.
Wallius aloitti uransa vapaana toimittajana ja valokuvaajana 1960-luvun alussa. Vuonna 1965 hän toimi "Koillis-Savo"-lehden vt. päätoimittajana ja aloitti seuraavana vuonna pitkän rupeaman Yleisradion radio- ja tv-ohjelmien tekijänä. Hän oli muun muassa yksi ensimmäisistä "Tänään iltapäivällä" -ohjelman toimittajista yhdessä sisarensa Seija Wallius-Kokkosen kanssa 1970-luvun alussa. Samalla hän toimi "Savon Sanomien" Helsingin-toimituksessa 1967–1973. Vuosina 1973–1983 Wallius toimi MTV:n erikoistoimittajana monien eri ohjelmatyyppien parissa, minkä jälkeen hän työskenteli Ylen "Kotimaan katsauksen" toimitussihteerinä vuoteen 1986 asti. Wallius siirtyi sitten Ylen Kuopion iänj -toimituksen (nyk. Yle Radio Suomi Kuopio) esimieheksi ja vastaavaksi tuottajaksi.
Vuodesta 1989 Ossi Wallius on toiminut oman viestintätoimistonsa MediaWalliuksen kautta muun muassa mediatuottajana, valokuvaajana, kirjankustantajana, näytelmäkirjailijana, graafisena suunnittelijana ja viestintäkouluttajana.
Wallius on kuopiolaista VB-valokuvakeskusta ylläpitävän Victor Barsokevitsch -seuran kunniajäsen toimittuaan sen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana 1990-luvulta 2010-luvulle.
Ossi Wallius on ollut 1980-luvulta asti naimisissa pitkään Yleisradiossa työskennelleen Pirkko Pelkosen kanssa.
Oophaga
Oophaga on nuolimyrkkysammakoiden heimoon kuuluva suku. Suvun yhdeksän lajin levinneisyys ulottuu Nicaraguasta päiväntasaajalle.
Bound
Bound voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pöyrisjärvi
Pöyrisjärvi eli on Lapissa Enontekiöllä Norjan rajan läheisyydessä sijaitseva järvi.
Järvi sijaitsee 1,7 kilometriä Norjan rajasta. Se voidaan jakaa neljään järvenselkään. Pohjoisessa on Isoselkä ja etelässä Naapanselkä, jonka itäpuolella jää Isosaaren taakse Porokotaselkä ja sen eteläpuolella jää Kotasaaren taakse Oivuksenselkä. Järven pinta-ala on 1 500 hehtaaria eli 15 km². Se on 6,6 kilometriä pitkä ja 4,3 kilometriä leveä. Järven vedenpinnan korkeus on 418,1 metriä mpy.
Saaria on 12. Niista kaksi suurinta ovat 700 metriä pitkä ja 550 metriä leveä Isosaari ja 350 metriä pitkä Kotasaari. Muita pienempiä saaria ovat Säksärinsaaret, Riehtisaari, Ahvenlahdensaari, Ruumissaari, Luukatinsaari ja Keinolahdensaari.
Järven rantaviivan pituus on 39 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa tunturikoivikkoa, paljakkaa tai avosuota. Järvi on autio lukuun ottamatta neljää vapaa-ajan asuntoa. Yksi niistä sijaitsee Isosaaressa, mutta loput ovat järven kaakkoisrannalla. Etelärannalla on autio- ja varaustupia. Niille kaikille johtaa Näkkälästä tie. Norjan rajalle on matkaa 1,7 kilometriä.
Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ylä-Ounasjoen valuma-alueella (65.6) Vuontisjoen valuma-alueessa (65.66), johon Pöyrisjärven alue (65.663) kuuluu.
Valuma-alue saa lähes kaiken vetensä Pöyrisjärven lähialueelta, mutta pieni osa tulee etelästä järveen laskevasta Seigajoesta, joka on Kenttälompoloiden valuma-alueen (65.665) laskujoki. Järven laskujoki on Pyörisjoki (), joka laskee etelään 40 kilometrin päässä olevaan Vuontisjärveen. Vuontisjärvi laskee eteenpäin Vuontisjokena, joka yhtyy muutaman kilometrin jälkeen Ounasjokeen.
Pöyrisjärven alueella on 86 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimpia ovat Jierstijärvi (104 ha) ja Naapajärvi (36 ha), jotka laskevat Pöyrisjärveen Jierstijokea myöten, Maaterjärvi (90 ha) ja Maaterlommol (29 ha), jotka laskevat Maaterjokea myöten, Hauki-Termisjärvi (37 ha), Termisjärvi (19 ha) ja Termislommol (11 ha), jotka laskevat Termisjokea myöten, ja Buolžžajávri (10 ha) ja Rossinjärvi (80 ha), joita erottaa Pöyrisjärvestä kapea kannas.
Piia Korhonen
Piia Korhonen (s. 12. tammikuuta 1997 Eura) on suomalainen lentopalloilija. Korhosen pelirooli on hakkuri.
Korhonen debytoi Mestaruusliigassa 12.10.2013 16-vuotiaana LiigaEuran paidassa ottelussa HPK:ta vastaan. Heti avauskautenaan Korhonen teki 8,0 pistettä ottelua kohden.
Kaudeksi 2014–2015 Korhonen siirtyi HPK:n riveihin, jossa pelasi kolme kautta saavuttaen pronssia, kultaa ja hopeaa. Lisäksi hän oli saavuttamassa kahta Suomen Cupin hopeaa.
Toukokuussa 2017 Korhonen solmi kaksivuotisen sopimuksen Saksan pääsarjajoukkueen Dresdner SC:n kanssa.
Naisten lentopallomaajoukkueessa Korhonen pelasi ensimmäisen ottelunsa 15.5.2014 Romaniaa vastaan. Kesän 2016 EM-karsinnoissa Korhonen oli kaikki lohkot huomoiden paras pistenainen 19,7 pisteen keskiarvollaan.. MM-karsinnoissa 2017 Korhonen oli puolestaan kolmanneksi paras pistenainen 18,4 pisteen ottelukeskiarvolla.
Korhonen oli voittamassa Euroopan liigan hopeaa 2017 ja oli samalla koko liigan paras pistenainen sekä paras syöttäjä.