hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Prinssi Jusuf
Prinssi Jusuf (oikealta nimeltään Iyouseyas Bekele Belayneh, s. 21. marraskuuta 1990 Etiopia) on suomalainen rap-artisti"." Jusuf tuli tunnetuksi Mustan Barbaarin Taru painojen herrasta -videoblogeista sekä Pastorit -rapyhtyeen kautta.
Jusufin vanhemmat ovat etiopialaisia. Jusufin perhe muutti Suomeen hänen ollessa kaksivuotias. Hän vietti nuoruutensa Itä-Helsingin Vuosaaressa. Peruskoulun jälkeen Belayneh opiskeli merkonomiksi, mutta ne opinnot jäivät kesken. Sittemmin hän meni puoleksi vuodeksi Vekaranjärvelle panssarijääkärikoulutukseen. Seurakuntalalainen-lehden haastattelun mukaan Jusuf kävi nuorena pohjalla, mutta kääntyi vanhempana uskoon ja alkoi liikkua paremmissa piireissä.
Uskoon tulon jälkeen Jusuf alkoi ystäviensä Joonatan Palmin ja PastoriPiken kanssa tehdä musiikkia kristillisessä PSRT (ent. Pastorit) -rapyhtyeessä. Pastorit aloitti toimintansa vuonna 2009 ja julkaisi Soundbite Records -levy-yhtiön kautta kuuden vuoden aikana kolme albumia: "PASTORIT EP" (2011), "On Tules" (2012) ja "Vuorten Läpi" (2014). Tammikuussa 2016 Pastorit siirtyivät tauolle. Pastorit ovat tehneet yhteistyötä suomalaisten rap-artistien, muun muassa Mikael Gabrielin ja Mustan Barbaarin kanssa. Pastorit ovat tulleet kolmannelle sijalle gospelmusiikin SM-kilpailuissa.
Tammikuussa 2014 Prinssi Jusuf alkoi juontaa Radio Helsingin ohjelmaa Mustan Barbaarin Savumerkki yhdessä Mustan Barbaarin kanssa. Prinssi Jusuf ja Musta Barbaari aloittivat syksyllä 2015 tekemään Yle TV2:lle Mamu-Suomi-mamu nimistä sarjaa Yle Kioski -nimisen ajankohtaisohjelman alaisuudessa. Ohjelmassa Musta Barbaari ja Prinssi Jusuf yrittävät ymmärtää suomalaisuutta eri lähtökohdista. Mukana on myös kaksikon touhuja pitkään kuvannut Eino Manner. Kolmikko haluaisi vaikuttaa nuoreen sukupolveen mahdollisimman myönteisellä tavalla. Alkuvuonna 2015 Jusuf oli myös sirkusesityksessä nimeltään Camping 3. Vuonna 2015 Prinssi Jusuf, sekä Musta Barbaari vierailivat Itsenäisyyspäivän vastaanoton jatkoilla.
Jusuf on julkaissut kaksi singleä Monsp Records -levy-yhtiön kautta. Jusufin ensimmäinen single "Prinssille Morsian" julkaistiin marraskuussa 2014, singlellä oli esiintymässä Ikenna "Ike" Ikegwuonu, joka tuli tunnettuksi The Voice of Finlandin myötä. Jusufin toinen single "Uff Veli" julkaistiin kesäkuussa 2015. Helmikuussa 2016 Prinssi Jusuf julkaisi Ruudolfin Lihamyrsky -levy-yhtiön kautta kolmannen singlensä "Nauhat Auki." Toukokuussa 2016 Prinssi Jusuf julkaisi neljännen singlensä "Vuoden Mamu", singlellä esiintyy myös Musta Barbaari. Kappale on osa Lihamyrsky -levy-yhtiön Tumma toukokuu -kampanjaa. Prinssi Jusuf julkaisi viidennen singlensä "Ne Näkee Meijät Kaukaa" Marraskuussa 2016.
Elokuussa 2015 Jusuf pelasti naisen Helsingin päärautatieaseman metroasemalla. Hän sai teostaan hengenpelastusmitalin, jonka myönsi tasavallan presidentti Sauli Niinistö.
Martti Valtonen (balettitanssija)
Martti Einari Valtonen (s. 2. heinäkuuta 1937 Uusikirkko) on suomalainen balettitanssija. Hän kuului Suomen Kansallisoopperan balettikuntaan 1959–1987. Hän oli solistitanssija vuodesta 1964 ja ensitanssija vuodesta 1968. Vuodesta 1975 alkaen hän toimi Kansallisbaletin balettikoulun opettajana. Häntä luonnehditaan intensiiviseksi ja teknisesti hioutuneeksi tanssijaksi. Hänen puolisonsa on balettitanssija Maj-Lis Rajala.
Valtonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1977.
Oasis-luokan risteilijä
"Oasis"-luokka on Royal Caribbean Internationalin matkustaja-aluksen kokoluokka. Ensimmäiset kaksi luokan alusta olivat "Oasis of the Seas" ja "Allure of the Seas", jotka valmistuivat vuonna 2009 ja 2010 STX Europe Turun telakalla Suomessa.
"Oasis"-luokan alukset ohittivat aikaisemman "Freedom"-luokan alukset maailman suurimpina ja pisimpinä matkustaja-aluksina. "Oasis" on myös 8,5 metriä leveämpi, ja 225 282 bruttotonnilla on melkein 45 % suurempi kuin edeltäjänsä. "Oasis"-luokan alukset voivat kuljettaa yli 5 400 matkustajaa.
"Oasis"-luokan alukset sisältävät halkaistun rakenteen, jossa on viiden kannen korkuinen ”Central Park” ja ”Boardwalk”, keskellä laivaa. Näillä alueilla on trooppisia puutarhoja, hienoja ravintoloita, kauppoja ja karuselli.
Aluksen voima tulee kuudesta keskinopeasta dieselmoottorista, joista kolme on 16-sylinteristä Wärtsilä 16V46D yhteispaineruiskutus-moottoria tuottaen 18 860 kilowattia (25 290 hv) per moottori ja kolme 12-sylinteristä Wärtsilä 12V46D moottoria tuottaen 13 860 kilowattia (18 590 hv) per moottori. Päämoottorin polttoaineenkulutus täydellä teholla on 5 213 litraa polttoainetta moottoria kohden tunnissa ja pienemmät 12-sylinteriset kuluttavat 3 910 litraa polttoainetta moottoria kohden tunnissa. Moottoreiden kaikki teho, n. 98 000 kilowattia (n. 131 400 hv), muutetaan sähköksi, joka käytetään kaikkiin laivan toimintoihin ja työntövoimaan. Työntövoima tuotetaan kolmella 20 000 kilowatin (26 800 hv) ruoripotkurilla. Ruoripotkurit on asennettu perän alle, joissa sähkömoottorit pyörittävät 6-metrisiä potkureita. Koska ne ovat käännettäviä, peräsimiä ei tarvita laivan ohjaukseen. Satamassa auttaa neljä 5 500 kilowatin (7 380 hv) keulapotkuria.
Aluksessa on 18 pelastusvenettä, joihin mahtuu 370 ihmistä per pelastusvene, eli kaikkiin yhteensä 6 660 ihmistä. Ilmatäytteiset pelastuslautat luovat lisätilaa muille matkustajille ja miehistön jäsenille.
Olavi Valtonen
Jouna Olavi Valtonen (28. elokuuta 1907 Masku – 8. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän oli pääesikunnan huolto-osaston osastopäällikkö 1960–1964 ja huoltopäällikkö 1964–1965.
Valtonen suoritti Kadettikoulun vuonna 1930 ja aloitti vuonna 1939 Sotakorkeakoulussa opinnot, jotka kuitenkin katkesivat Talvisotaan. Talvisodan aikana hän oli komppanianpäällikkönä Erillinen Pataljoona 6:ssa ja pataljoonankomentajana Jalkaväkirykmentti 23:ssa. Jatkosodan aikana hän oli toimistoesiupseerina ja -päällikkönä päämajan operatiivisen osaston maavoimatoimistossa ja hankki esikuntaupseerin koulutuksen Saksan sota-akatemiassa vuonna 1943. Valtonen suoritti myös ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1950 ja sai varatuomarin arvon 1963. Hän oli Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä 1956–1957, puolustusvoimain huoltopäällikön apulaisena 1957–1960, pääesikunnan huolto-osaston päällikkönä 1960–1964 ja puolustusvoimain huoltopäällikkönä 1964–1965. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1964.
Kuparinitraatti
Kuparinitraatti (Cu(NO)) on kupari- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa tekstiiliteollisuudessa, pyrotekniikassa ja metallurgiassa sekä muiden kupariyhdisteiden valmistamiseen.
Huoneenlämpötilassa kuparinitraatti on sinistä kiteistä ainetta. Se on voimakkaasti hygroskooppista ja siitä tunnetaan useiat kidevedellisiä muotoja esimerkiksi trihydraatti (Cu(NO)·3HO) ja heksahydraatti (Cu(NO)·6HO). Kuparinitraatti liukenee hyvin veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kuumennettaessa yhdisteen trihydraattia yli sen sulamispisteen se alkaa hajota muodostaen ensin niin kutsuttua emäksistä kuparinitraattia ja lopulta kupari(II)oksidia noin 170 °C:n lämpötilassa. Kiinteänä kidevedettömän kuparinitraatin rakenteessa kupari-ionit muodostavat ketjuja, joita nitraatti-ionit linkittävät. Jokainen kupari-ioni on sitoutunut kahteen nitraatti-ioniin. Kaasufaasissa yhdiste esiintyy tasomaisina molekyyleinä.
Kidevedellisiä kuparinitraatteja voidaan valmistaa neutraloimalla kuparihydroksidia, kupari(II)oksidia tai kuparikarbonaattia typpihapolla Kupari myös liukenee typpihappoon muodostaen kuparinitraattia ja typen oksideja. Laimea tai viileä typpihappo pelkistyy reaktiossa pääasiassa typpioksidiksi ja väkevä tai kuuma typpihappo pelkistyy typpidioksidiksi. Yhdiste kiteytyy alle 24,5 °C:n lämpötilassa heksahydraattina ja tätä korkeammissa lämpötiloissa trihydraattina. Kidevedetöntä kuparinitraattia voidaan valmistaa liuottamalla kuparia etyyliasetaatin ja dityppitetraoksidin seokseen ja kuumentamalla muodostunut kompleksiyhdiste noin 90 °C:n lämpötilaan, jolloin liuottimet haihtuvat pois.
Kuparinitraattia voidaan käyttää tekstiiliteollisuudessa muun muassa peittana ja hapettimena, keramiikan värjäykseen, kuparin ja sinkin elektrolyyttiseen värjäykseen mustaksi, hienojakoisen kuparioksidin valmistuksessa, pyrotekniikassa ja hapettimena kiinteissä rakettipolttoaineissa. Orgaanisen kemian synteeseissä eräisiin savilaatuihin sidottua kuparinitraattia voidaan käyttää aromaattisten yhdisteiden nitraamiseen, dihydropyridiinien hapettamiseen pyridiineiksi ja mietona tioasetaalisuojauksen purkavana reagenssina.
Tapani Karhu
Tapani Karhu (27. heinäkuuta 1943 Kotka – 29. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Vuonna 1965 Karhu aloitti sanskritin opiskelun Helsingin yliopistossa, mutta alkoi pian työskennellä toimittajana. Hän työskenteli Ylen nuorten radion avustajana, kunnes siirtyi tekemään nuorille suunnattuja musiikkiohjelmia televisioon. Hän teki muun muassa ohjelmia "Poppis" (1965–1966) ja "Valmiina, pyörii" (1967). Myöhemmin hän oli mukana Ilkka Sysimetsän päätoimittamassa Stump-nuorisolehdessä ja kirjoitti erilaisista aiheista myös Me Naiset -lehteen. Karhu toimitti myös keittokirjan yhdessä Kati Napan kanssa.
Karhu tutustui uransa aikana moniin suosittuihin artisteihin ja yhtyeisiin kuten Cliff Richard, Spencer Davis, The Hollies ja Tom Jones.
Vuonna 2011 Karhulle myönnettiin opetusministeriön ylimääräinen sanomalehtimieseläke.
Heikki Vapaatalo
Heikki Ilmari Vapaatalo (s. 13. huhtikuuta 1939 Tyrvää) on suomalainen lääkäri ja emeritusprofessori. Hän on ollut farmakologian professori Oulussa, Tampereella ja Helsingissä. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut autonomisen hermoston farmakologia, sykliset nukleotidit ja prostaglandiinit sekä lääkehoito ja toksikologia.
Heikki Vapaatalon vanhemmat olivat rakennusmestari Pentti Vapaatalo ja Aino Lähteenmäki. Vapaatalo kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1957. Vapaatalo valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1968 ja opiskeli 1970-luvun alussa Saksassa (Hannoverin lääketieteellinen korkeakoulu). Hän työskenteli assistenttina Helsingin yliopistossa 1965–1968, dosenttina 1969–1992, apulaisopettajana 1969–1971. Vuosina 1972–1974 hän oli Oulun yliopistossa apulaisprofessori, vuosina 1975–1992 Tampereen yliopiston biolääketieteen (farmakologian) professori ja 1992–2002 Helsingin yliopiston farmakologian professori.
Vapaatalo on toiminut peräti noin 50 väitöskirjan ohjaajana. Nuorten tutkijoiden ohjausansioista hän on saanut mm. Maud Kuistilan palkinnon. Laajan tieteellisen toiminnan ohella Vapaatalolla on ollut monipuolinen ura eri organisaatioiden hallintoelimissä ja asiantuntijatehtävissä, mm. Tampereen ja Helsingin yliopistoissa, useissa lääketiedettä ja lääketutkimusta sivuavissa säätiöissä sekä lääke- ja laboratorioalan yhtiöissä.
Matti Vapaavuori
Matti Juhani Vapaavuori (s. 22. toukokuuta 1928 Tampere) on suomalainen lääkäri ja professori.
Vapaavuoren vanhemmat olivat insinööri Bror Isidor Vapaavuori ja Lyyli Amanda Hellgren. Hän avioitui 1954 sairaanhoitaja Lilja Annikki Liimataisen kanssa. Vapaavuori tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1947 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1954. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1962 ja sai anestesiologian erikoislääkärin pätevyyden 1958. Turun yliopiston anestesiologian dosentiksi Vapaavuori tuli 1963. Vapaavuori oli Turun yliopiston anestesiologian professori 1970–1991. Hän on ensimmäinen Suomessa koko koulutuksensa saanut anestesiologian erikoislääkäri ja myös Suomen ensimmäinen anestesiologian professori.
Kauko Kuosma
Kauko Einari Kuosma (14. tammikuuta 1926 Viipuri – 30. maaliskuuta 2013) oli suomalainen pianotaiteilija ja pedagogi.
Kuosman perhe muutti Helsinkiin talvisodan alettua, mutta Kauko Kuosma asui jonkin aikaa sukulaisten luona Tanskassa. Hän oli aloittanut koulunkäyntinsä Viipurissa ja jatkoi myöhemmin Helsingin normaalilyseossa. Jatkosodassa Kuosma palveli Helsingin ilmatorjuntajoukoissa.
Kuosman vanhemmat olivat urkutaiteilija Venni Kuosma ja tanskalaissyntyinen pianotaiteilija Sigrid Holst-Christensen. Kauko Kuosma aloitti pianonsoiton Viipurissa vanhempiensa opastuksella. Valmistuttuaan ylioppilaaksi hän opiskeli Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1946 alkaen Martti Paavolan oppilaana. Kuosma voitti Maj Lind -pianokilpailun vuonna 1948 ja suoritti pianodiplomin vuonna 1949. Samana vuonna hän piti myös ensikonserttinsa. Kuosma opiskeli myös Pariisin konservatoriossa suorittaen siellä diplomin vuonna 1953. Hän täydensi opintojaan myöhemmin Wienissä.
Urallaan Kuosma esiintyi pianokonserttojen solistina, duopianistina ja säestäjänä. Hän konsertoi Suomessa ja ulkomailla ja sävelsi kamarimusiikkia sekä kuoro- ja lauluteoksia. Vuosina 1951–1953 Kuosma oli Kansallisoopperan harjoituspianisti. Hän työskenteli Sibelius-Akatemian pianonsoiton opettajana vuodesta 1954 ja lehtorina vuodesta 1965 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Kuosma oli aktiivinen myös musiikin alan järjestöissä ja toimi valtion säveltaidetoimikunnan ja Euroopan musiikin juhlavuoden 1982 Suomen toimikunnan puheenjohtajana. Hän oli myös Taiteen keskustoimikunnan jäsen.
Kauko Kuosman puoliso vuosina 1956–1977 oli pianisti Inkeri Siukonen (1927–2014).
Potash Corporation of Saskatchewan
Potash Corporation of Saskatchewan tai lyhyemmin pelkkä PotashCorp on kanadalainen pörssiyhtiö, jonka kotipaikka on Saskatoon, Saskatchewanin provinssissa Kanadassa. Se on kemianteollisuuden yhtiö, jonka päätuote on kalilannoitteet kuten potaska eli kaliumkarbonaatti. Se on maailman suurin potaskan tuottaja, ja myös globaalisti merkittävä typpilannoitteiden ja fosfaatin tuottaja. Vuonna 2014 PotashCorp tuotti 20% koko maailman potaskasta, 2% typpilannoitteista ja 3% fosforilannoitteista. Lähes kaksi kolmasosaa maailman potaskavarannoista sijaitsee Saskatoonin alueella. Yhtiö on noteerattu sekä New Yorkin että Toronton pörsseissä.
Yhtiö syntyi Kanadan hallituksen toteuttaman yksityistämisen myötä vuonna 1975. Vuonna 1989 siitä tuli julkisesti noteerattu pörssiyhtiö, ja seuraavana vuonna Kanadan valtio myi viimeiset omistamansa osakkeet. Yhtiö omistaa osan, yhdessä Mosaic Companyn ja Agriumin kanssa, Canpotex ("Canadian Potash Exporters") -yhtiöstä, joka valvoo kaikkea potaskan vientiä Saskatchewanin alueelta. Canpotex on toiminut vuodesta 1972, ja on myynyt lähes 200 miljoonaa tonnia kalilannoitteita noin 60 maassa historiansa aikana.
Vuonna 2010 kaivosjätti BHP Billiton yritti vallata Potash Corporation of Saskatchewanin, mutta tämä hanke kilpistyi osavaltion ja Kanadan hallituksen vastustukseen.
Sakari Vapaavuori
Veli Sakari Vapaavuori (16. helmikuuta 1920 Tyrvää – 30. tammikuuta 1989 Espoo) oli suomalainen keraamikko. Hän suunnitteli käyttöesineitä posliinista ja abstrakteja veistoksia samotista. Hänen töitään luonnehditaan plastisiksi ja muodoltaan jänteviksi. Vapaavuori oli 1947–1974 Arabian keraamikko ja loi siellä merkittävän uran. Hän teki abstrakteja veistoksia ennen kuin abstrakti veistotaide oli Suomessa saanut laajempaa jalansijaa, mahdollisesti siksi, ettei hänellä ollut perinteistä kuvanveistäjän koulutusta. Hänen Laajalahteen kirjaston pihalle 1976 toteutettu veistoksensa "Raivaajat" on ensimmäinen Espoon taidemuseon Emman julkisen kokoelman teos.
Gymnasion (Olympia)
Gymnasion () oli antiikin aikainen gymnasion eli urheilupaikka Olympiassa Kreikassa. Se oli yksi Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikoista. Gymnasionin rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisen alueen sisäänkäynnin lähellä Archaía Olympían kunnassa.
Gymnasion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella noin vuonna 250 eaa. Rakennuskokonaisuuden säilyneet jäänteet ovat pääosin peräisin 100-luvulta ja ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. Gymnasion oli Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikka ennen kisoja. Se oli tarkoitettu enemmän tilaa vieville urheilulajeille, kuten keihään- ja kiekonheitto sekä juoksulajit, siinä missä viereinen Palaistra oli tarkoitettu esimerkiksi painille, nyrkkeilylle, pankrationille ja pituushypylle.
Gymnasion sijaitsi Olympian pyhäkköalueen luoteisosassa temenos-alueen ulkopuolella lähellä Kladeosjokea. Gymnasionin koko oli noin 120 x 220 metriä. Se koostui suuresta pihasta, jonka jokaisella sivulla oli stoat eli pylväshallit. Pidemmillä itä- ja länsisivulla stoat edustivat doorilaista tyyliä ja lyhyemmillä pohjois- ja eteläsivuilla joonialaista tyyliä.
Itäpuolisen stoan pituus oli noin 212 metriä ja leveys noin 11,5 metriä. Siinä oli sisäpihan puolella 60 pylvästä, ja keskellä pituussuunnassa toinen rivi pylväitä, jotka jakoivat sen kahteen laivaan. Stoan pituus vastasi Olympian stadionin pituutta, ja sen lattiassa oli lähtö- ja maaliviivat, joiden välinen etäisyys oli sama kuin stadionilla. Näin se mahdollisti hyvin stadionjuoksun harjoittelemisen sisällä stoassa. Stoan kaksi laivaa muodostivat kaksi juoksurataa, "ksystos" (sisäpuolella) ja "paradromis" (pihan puolella). Stoa rakennettiin 100-luvulla eaa.
Gymnasionin sisäpihalla, jonka koko oli noin 100 x 200 metriä, harjoiteltiin heittolajeja sekä mahdollisesti pidempiä juoksumatkoja. Pihan etelälaidalla olleen stoan pituus oli alun perin noin 51 metriä ja myöhemmin noin 72 metriä, ja leveys noin 5,2 metriä. Se rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Länsisivun stoassa oli todennäköisesti urheilijoille tarkoitettuja huoneita. Sitä ei ole juurikaan säilynyt jälkiä, koska joen virtaus on vuosisatojen aikana huuhtonut rakennelmat pois. Pohjoissivun stoaa ei ole juurikaan tutkittu ja myös se on saattanut tuhoutua samalla tavalla.
Palaistra sijaitsi heti Gymnasionin eteläpuolella. Sinne oli pääsy etelälaidan stoasta. 100-luvulla eaa. rakennusten väliin Gymnasionin kaakkoiskulmaan rakennettiin monumentaalisisäänkäynti, jossa oli korinttilaista tyyliä edustaneet pylväät. Sen pituus oli noin 15,5 metriä ja leveys noin 9,8 metriä.
Palaistra (Olympia)
Palaistra () oli antiikin aikainen palaistra eli paini- ja muu urheilusali Olympiassa Kreikassa. Se oli yksi Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikoista. Sen rauniot sijaitsevat Olympian arkeologisella alueella Archaía Olympían kunnassa.
Palaistra rakennettiin klassisella kaudella tai hellenistisen kauden alussa noin 400–300 eaa. Se oli Olympian kisoihin osallistuneiden urheilijoiden harjoittelupaikka ennen kisoja. Se oli tarkoitettu esimerkiksi painille, nyrkkeilylle, pankrationille ja pituushypylle, siinä missä viereinen Gymnasion oli tarkoitettu enemmän tilaa vieville urheilulajeille, kuten keihään- ja kiekonheitto sekä juoksulajit.
Palaistra sijaitsi Olympian temenos-alueen eli "Altiksen" länsipuolella lähellä Kladeosjokea. Rakennus oli lähes neliömäinen ja sen koko oli noin 66,4 x 66,8 metriä. Sen keskellä oli samoin lähes neliömäinen peristyylipiha, jonka koko oli noin 41,4 x 41,5 metriä. Harjoitteluun käytetty piha oli päällystetty hiekalla. Piha oli reunustettu 19 x 19 doorilaisella pylväällä eli yhteensä 72 pylväällä.
Pylväiden takana kiersi käytävä, jonka takana oli erilaisia huonetiloja sekä joonialaista tyyliä edustaneita pylväikköjä. Pihan eteläpuolella olleessa tilassa oli pylväikkö, jossa oli pihan puolella 15 joonialaista pylvästä. Pohjoispuolella oli "efebion"-harjoitteluhuone, jossa oli pihan puolella 9 pylvästä. Itä- ja länsisivustoilla oli pienempiä pylväikkötiloja, jotka johtivat erikokoisiin huoneisiin. Huoneita voitiin käyttää esimerkiksi pukeutumiseen, peseytymiseen sekä ihon öljyämiseen ("elaiothesion") ja tomuttamiseen hiekalla ("konistērion"). Huoneita käytettiin myös opetustiloina, ja niissä kuunneltiin filosofien ja puhujien luentoja.
Rakennuksen seinien alaosa oli kivestä, yläosa tiilestä ja kattoa kannattavat rakenteet puusta. Sisäänkäynti oli alun perin etelästä kahdesta ovesta, mutta myöhemmin pohjoisen puolelta nelipylväisen propylonin kautta. Pohjoisosasta oli pääsy myös viereiseen Gymnasioniin.
Palaistran peristyylin pylväistä 32 on nykyisin kunnostettu.
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995
Jääkiekon B-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Slovakian Bratislavassa 12. - 21. huhtikuuta. Joukkueita oli mukana kahdeksan ja ne pelasivat kertaalleen jokainen jokaista vastaan.
Slovakia nousi A-sarjaan. Romania putosi C-sarjaan.
Jääkiekon C1-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995
Jääkiekon C1-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Bulgarian Sofiassa 20. - 26. maaliskuuta.
Valko-Venäjä nousi B-sarjaan. Jugoslavia ja Bulgaria putosivat D-sarjaan.
Jääkiekon C2-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995
Jääkiekon C2-sarjan maailmanmestaruuskilpailut 1995 pelattiin Etelä-Afrikan Johannesburgissa 21. - 30. maaliskuuta.
Ottelu 9.sijasta: Kreikka - Uusi-Seelanti 10-7
Eugène Nygrén
Eugène August Nygrén (28. tammikuuta 1878 Pietari – 7. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen teollisuusneuvos ja useiden kustannus- ja kirjapainoalan yritysten toimitusjohtaja ja osakkeenomistaja.
Nygrénin vanhemmat olivat asemapäällikkö Johan Wilhelm Nygrén (1843–1910) ja Vera Majewski (s. 1856). Hän oli naimisissa vuodesta 1899 Eufemia Elisabeth (Lissie) Liljanderin kanssa.
Nygrén pääsi ylioppilaaksi 1896 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja hän suoritti teatterialan opintoja Saksassa, Wienissä ja Pariisissa. Hän oli kirjanpitäjänä Valtion rautateillä 1901–1906. Tämä jälkeen Nygrén siirtyi kirjapaino- ja kustantamoalalle. Hän oli turkulaisen "Turun kirjapaino ja sanomalehti Oy":n ("Åbo tryckeri och tidnings Ab") yhtiön johtotehtävissä 1905–1917 ja oli yhtiön toimitusjohtajana 1908–1917. Nygrén alkoi tämän jälkeen rakentaa omaa graafisen alan konserniaan Helsinkiin ja hän hankki hallintaansa useita vanhoja alan yrityksiä. Näiden joukossa oli muun muassa Holger Schildtsin kustantamo jota Nygrén hallitsi vuodesta 1934 alkaen. Nygrén oli "Gust. Arvidssonin kivipaino oy":n toimitusjohtajana 1918–1960, Simeliuksen perillisten kirjapaino Oy:n toimitusjohtajana 1920–1960, "Helsingin keskuskirjapaino ja kirjansitomo Oy":n toimitusjohtajana 1924–1960 ja hän toimi "Holger Schildts förlags Ab":n johtokunnan puheenjohtajana. Hän sai teollisuusneuvoksen arvonimen 1948.
Nygrén oli Suomen teknillisen kauppaliiton asiamies ja päällikkö 1918–1922 ja hänellä oli myös lukuisia muita luottamustehtäviä eri järjestöissä. Hän oli Suomen graafillisen teollisuuden työnantajaliiton johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja, Suomen kirjansitomonomistajaliiton johtokunnan jäsen, varapuheenjohtaja ja puheenjohtaja sekä Suomen Työnantajain Keskusliiton valtuuston ja johtokunnan jäsen. Nygrén oli perustamassa ruotsinkielistä Helsingfors Folkteaternia Helsinkiin ja hän toimi teatterin johtajana 1899–1906. Hän oli myös näytelmien harrastajaohjaajana.
Nygrénin tytär Birgit Nygrén (k. 1987) perusti 1973 testamanttimääräyksellään Nygrénin säätiön (Eugène, Elisabeth och Birgit Nygréns stiftelse) joka aloitti toimintansa vuonna 1988. Säätiön tehtävänä on edistää kirjallista ja muuta kulttuuritoimintaa ja se jakaa vuosittain palkinnon parhaimmasta suomenruotsalaisesta kulttuuriteosta.
Iso-Valkiainen
Iso-Valkiainen on Pirkanmaalla Parkanossa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso-Valkiainen on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Järven pituus on 550 metriä, leveys 350 metriä ja sen pinta-ala on 15 hehtaaria. Se sijaitsee heti Iso Venesjärven itäpuolella Sahapukkikankaalla. Siihen laskee neljä suo-ojaa, joista kaksi kuivattavat järven omia vesijättömaita ja yksi tuo Sahapukkinevan vedet. Järven laskuoja lähteen sen lounaispäästä ja laskee 250 metrin mittaisena Iso Venesjärveen, joka on pari metriä alempana. Rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä. Järven lounaispää on hyvin matala ja se onkin ruohottunut ja soistunut melkein umpeen. Avosuota on myös järven kaakkoiskulmassa. Sen koillispäähän rajoituvat entiset maatilan pellot. Rannoille on rakennettu kymmenisen vapaa-ajan tai kiinteää asuntoa. Niille johtaa tiet järven itäpuolelta ohittavalta valtatieltä 3.
Vuonna 1876 haki kruununtorppari Isak Kivipelto ja hänen kumppaninsa lupaa saada laskea "Isovalkiaisenjärvi". Tähän annettiinkin päätös saman vuoden marraskuussa. Järvellä onkin suoritettu järvenlasku, sillä ennen laskua oli järvi Λ-kirjaimen muotoinen. Järvenlaskussa itäinen lahdelma maatui kaakossa sijaitsevaksi avosuoksi. Myös länsipään matalikot olivat syvempiä ja avovettä. Järven laskuoja oli puolet lyhyempi.
Järveä on kutsuttu myös nimellä "Iso Valkijärvi" 1800-luvulla ja vielä vuoden 1959 painetussa peruskartassa. Vuosien 1985 ja 1992 kartoissa sen nimi oli "Iso-Valkiainen".
Mohamed Hassanein Heikal
Mohamed Hassanein Heikal oli egyptiläinen journalisti, jota pidettiin alallaan yhtenä arabimaailman kuuluisimmista ja vaikutusvaltaisimmista. Hän työskenteli Egyptin valtiolliselle sanomalehti Al-Ahramille. Hänen nimensä yhdistettiin etenkin Gamal Abdel Nasseriin.
Heikal syntyi Kairossa vuonna 1923 ja hän opiskeli Kairon yliopistossa. Hän työskenteli Egyptian Gazette -lehdelle toimittajana vuonna 1943, Rosal Yussefille seuraavasta vuodesta eteenpäin ja Akher Saalle vuosina 1953–1956. Al-Ahramin toimitukseen hän liittyi vuonna 1957. Gamal Abdel Nasser oli noussut Egyptin johtoon vuonna 1954 ja Heikal nousi hänen ystävänään johtavaksi Egyptin ja alueellisen politiikan asiantuntijaksi ja artikuloi Nasserin arabisosialistista ideologiaa. Etenkin Heikalin perjantaikolumneista tuli suosittuja. Toisaalta häntä syytettiin myös Nasserin autoritaarisen ja yksilönvapauksia rajoittaneen politiikan tukemisesta.
Nasser kuoli äkillisesti vuonna 1970 ja hänen seuraajansa Anwar Sadat erotti Heikalin Al-Ahramin toimituksesta vuonna 1974. Hänelle tarjottiin kuitenkin paikkaa presidentin neuvonantajana, josta hän kieltäytyi. Vuonna 1981 Sadat pidätytti Heikalin satojen muiden tapaan, mutta Sadat sai surmansa islamistien iskussa vielä samana vuonna ja häntä seurannut Hosni Mubarak vapautti Heikalin. Heikal julkaisi uransa aikana 49 kirjaa, joissa kritisoitiin esimerkiksi Sadatia ja sittemmin myös Mubarakia. Hän esiintyi heikkenevästä terveydestään huolimatta usein televisiossa kertoen politiikasta ensin Al-Jazeeralla ja sittemmin CBC:llä. Heikal kuoli 17. helmikuuta 2016 Kairossa. Abdel Fattah al-Sisi kutsui Heikalia ”journalismin ikoniksi” ja diplomaatti Mustafa el-Fiqi ”kansakunnan autenttiseksi muistiksi”.
Juha Karvanen
Juha Karvanen -nimisiä henkilöitä ovat:
Etelä-Suomen Spanielikerho
Etelä-Suomen Spanielikerho - Syd-Finska Spanielklubben ry on vuonna 1947 perustettu Suomen vanhin spanielirotuja harrastava alueellinen koiraharrastusyhdistys. Yhdistys toimii Helsingin seudun ja Uudenmaan Kennelpiirien alueilla ja sen tarkoitus on edistää puhdasrotuisten spanielien käyttöä ja tunnetuksi tekemistä toimialueellaan. Yhdistyksellä on jäseniä noin 100 (2016) ja se on Suomen Kennelliiton, Suomen Spanieliliiton ja Helsingin Seudun Kennelpiirin jäsen.
Yhdistys järjestää Suomen Kennelliiton myöntämiä virallisia metsästys-, MEJÄ-, taipumus- ja tottelevaisuuskokeita sekä näihin valmistavia koulutuksia kuten metsästys- ja tottelevaisuuskoulutuksia. Muita koulutuksia ovat trimmauskurssit ja näyttelykoulutukset. Jäsenille järjestetään säännöllisesti yhteisiä tapahtumia ja luentoja. Yhdistys tekee yhteistyötä muiden yhdistysten kanssa avustaen näitä tapahtumien järjestämisessä. Yhdistyksellä on edustus Suomen Spanieliliiton ja Helsingin Seudun Kennelpiirin kokouksissa.
Yhdistys aloitti toimintansa 22.10.1947 nimellä Suomen Spanielikerho ry. – Finska Spanielklubben rf. toimialueenaan koko Suomi. Koirien jalostus oli yhdistyksen tärkeimpiä tehtäviä sen ensimmäisinä toimintavuosina. Uusia koiria tuotiin maahan laajentamaan jalostukseen käytettävää koirakantaa. Näyttelytoiminta alkoi 1951 ja jatkui aina 1990-luvulle asti. 1950-luvun alussa toiminta laantui ja jäsenmäärä laski. Ester Selesten aloittaessa puheenjohtajana vuonna 1954 alettiin miettimään uusia toimintamuotoja jäsenmäärän lisäämiseksi. Yhdistys alkoi järjestämään säännöllisesti kerhoiltoja, joihin kutsuttiin eri alojen koira-asiantuntijoita luennoimaan. 1954 alettiin pitämään koulutuksia nuorille koirille sekä näyttelykoulutuksia. Vuodesta 1961 yhdistys on järjestänyt taipumuskokeita 1-2 kertaa vuodessa. Paikallisten spanielikerhojen syntyessä eri puolille maata, perustettiin vuonna 1964 Suomen Spanieliliitto – Finlands Spanielförbund ry, joka otti hoitaakseen rotujärjestön tehtävät. Yhdistys jatkoi nimellä Etelä-Suomen Spanielikerho - Syd-Finska Spanielklubben ry:n ja alkoi toimia alueellisena spanielikerhona. Vuonna 1966 alettiin järjestämään MEJÄ-kokeita ja vuonna 1970 MEJÄ-mestaruuskokeita. 1970-luvulla kerhon toiminta jatkui vilkkaana. Kerho julkaisi omaa lehteä. Suurimmillaan kerhon jäsenmäärä oli 80- ja 90-luvun vaihteessa, jolloin se oli 900.
Yhdistys perusti vuonna 1973 lähes 20 vuotta puheenjohtajana olleen Ester Selesten stipendirahaston. Tri Ester Selesten kiertopalkinto myönnetään vuosittain ansioituneelle spanielikasvattajalle.
Mauno Koivula lahjoitti yhdistykselle vuonna 1987 kiertopalkinnon Maunon Malja. Se annetaan vuosittain henkilölle, joka on merkittävästi työskennellyt yhdistyksen MEJÄ-kokeiden järjestelytehtävissä.
Väinö Salmi
Väinö Salmi (17. helmikuuta 1916 – 1997) on suomalainen Karhulassa asunut valimon työnjohtaja ja kirjailija.
Inside Amy Schumer
Sarja sai Peabody-palkinnon vuonna 2015, ja samana vuonna se palkittiin parhaan sketsisarjan Primetime Emmy -palkinnolla. Sarjan neljäs tuotantokausi esitettiin Yhdysvalloissa vuonna 2016. Kanava tilasi sarjasta myös viidennen tuotantokauden, mutta elokuussa 2016 Schumer kertoi, että uusia jaksoja ei tehdä lähiaikoina, koska hän haluaa keskittyä stand-up-uraansa.
Suomessa sarja julkaistiin kokonaisuudessaan Yle Areenassa 7. huhtikuuta 2017.
Jokainen jakso sisältää useita osioita, kuten sketsejä, katuhaastatteluja ja stand up -komiikkaa. Amy Schumer esiintyy ohjelman jokaisessa osiossa. Jakso päättyy Amy Goes Deep -osioon, jossa Amy Schumer haastattelee tunnettua tai vähemmän tunnettua henkilöä ilman tabuja.
Okrat
Okrat ("Abelmoschus") on malvakasvien heimoon kuuluva suku, jossa on kymmenen lajia.
Okrat ovat kotoisin trooppisesta Afrikasta ja Aasiasta. Suku on aiemmin yhdistetty hibiskuksiin ("Hibiscus"). Lajit ovat yksi-, kaksi- tai lyhytikäisiä monivuotiskasveja, joiden kaarna on lujarakenteista. Sen vuoksi joitakin okralajeja on käytetty myös kuitukasveina. Lehdet ovat vaahteran lehtiä muistuttavia, sormiliuskaisia. Tropiikin kuivilla alueilla eräät lajit selviävät kuivan kauden läpi suuren mukulan ansiosta, vaikka maanpinnan yläpuoliset kasvinosat kuolevat. Kukat muistuttavat hibiskusten kukkia ja ovat väriltään keltaisia, vaaleanpunaisia, oranssinvärisiä tai punaisia. Useita lajeja käytetään koristekasveina. Niitä voidaan viljellä yksivuotisina kesäkukkina.
Okran lisäksi tunnetuimpiin okrien suvun edustajiin kuuluu aibika , joka voi kasvaa lähes 2,5 metrin korkuiseksi. Sen varsia peittävät pienet, sukamaiset karvat. Lehdet ovat 3–7-sormisia ja jopa 45 senttimetriä pitkiä. Kukat ovat valkoisia – keltaisia ja niiden keskusta on purppuranpunainen. Kukat sijaitsevat yksittäin tai pienissä tertuissa. Kota kasvaa noin 8 senttimetriä pitkäksi.
Hiprakkainen esiliina
"Hiprakkainen esiliina (The Drowsy Chaperone)" on Bob Martinin ja Don McKellarin kirjoittama musikaali, jonka sävellyksistä vastasivat Lisa Lambert ja Greg Morrison. Näytelmä on yhdysvaltalaisten 1920-luvun musikaalien parodia. Tarina kertoo keski-ikäisestä, epäsosiaalisesta teatterifanista, joka soittaa lempimusikaalinsa, kuvitteellisen "Hiprakkaisen esiliinan" LP-levyä. Näytelmä herää eloon hänen huoneistossaan hänen itsensä kommentoidessa sen musiikkia, näytelmää ja näyttelijöitä.
"Hiprakkainen esiliina" kantaesitettiin Toronton Rivolissa 1998, ja se avattiin Broadwaylla 2006 ja Lontoossa 2008. Musikaali on saanut molemmissa osakseen monia palkintoja, ja sitä on esitetty sen jälkeen muun muassa Los Angelesissa, New Yorkissa ja Japanissa. Suomen-kantaesitys oli Imatran teatterissa 13. helmikuuta 2016, suomentajana Timo Rissanen.
Loongkoonan
Loongkoonan (s. 1910) on australialainen taidemaalari. Hän on aboriginaaleihin kuuluva vanhin ja matriarkka Kimberleyn alueelta Länsi-Australiasta. Hän aloitti taiteellisen uransa vasta 95-vuotiaana, mutta on saanut hyviä arvosteluja ja taidepalkintoja Australiassa. Hän on myöhään alkaneen uransa aikana kiertänyt sen merkeissä eri puolilla Australiaa, ja vuonna 2016 hän sai teoksiaan ensimmäistä kertaa näytteille Yhdysvalloissa. Loongkoonanin teosten aiheet liittyvät hänen edustamaansa aboriginaaliheimoon (nyiginat) ja sen perinteisiin asuinalueisiin. Loongkoonan on yksi harvoista ihmisistä, jotka vielä puhuvat uhanalaista nyiginakieltä.
Steele Beauttah
Steele Beauttah (1947/8 – toukokuu 2001) oli kenialainen funklaulaja. Hän johti 10-henkistä Air Fiesta Matata -kokoonpanoa, joka muun muassa esiintyi Miles Davisin kanssa Saksassa (1969) ja sai Davisilta lisäksi kutsun Yhdysvaltoihin. Vuonna 1971 BBC World Service valitsi Air Fiesta Matatan parhaaksi afrikkalaisyhtyeeksi. Kuusiviikkoinen kiertue vei yhtyeen Hongkongiin vuonna 1974; kulut yhtyeen jäsenet maksoivat käyttämillään soittimilla. Yhtye hajosi tämän jälkeen, koska rahasta oli pula eikä soittimia ollut. Beauttahilla oli vielä lyhyeksi jäänyt sooloura vuoteen 1976. Hänelle kehittyi uransa päätteeksi pitkäaikainen heroiiniriippuvuus, mutta myöhemmin hän koki uskonnollisen herätyksen ja myös löysi musiikkiin liittyneen työn. Beauttahille oli suunniteilla uusi kiertue Isossa-Britanniassa, mutta tämä ei ehtinyt toteutua, kun Beauttah kuoli vuonna 2001 lyhyen sairauden jälkeen Kenyattan kansallissairaalassa.
Tagliatelle
Tagliatelle (, monikollinen, yksikössä "tagliatella") on litteän nauhamainen pastamuoto. Se on usein tehty munapastasta. Tagliatelle valmistetaan leikkaamalla nauhoja suuremmasta pastataikinalevystä. Muodon nimi tarkoittaakin leikattua. Tagliatelle kuuluu perinteisesti Bolognan alueen ruokakulttuuriin, ja se tarjoillaan usein jauhelihakastikkeen kanssa.
Tagliatellea myydään usein myös värjättynä esimerkiksi pinaatilla tai tomaatilla. Siitä valmistetaan myös sahareunaisia muotoja, joita kutsutaan italiaksi nimillä "tagliatelle ziglinate" ja "tagliatelle zigrinate". "Fettuccine" on erityisesti Rooman alueella käytetty pastatyyppi, joka muistuttaa suuresti tagliatellea.
Jiménez
Jiménez tai Jimenez on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:Jiménez-suku oli kuningassuku, joka hallitsi Navarraa vuosina 905–1076, katso Luettelo Navarran kuninkaista.
Autoliv
Autoliv on ruotsalais-yhdysvaltalainen autoteollisuuden yhtiö, jonka pääasialliset tuotteet ovat erilaiset autoilun turvallisuustuotteet, kuten turvatyynyt ja turvavyöt. Autolivin pääkonttori sijaitsee Tukholmassa ja yhtiön osake noteerataan sekä Tukholman että New Yorkin pörssissä.
Autoliv oli vuonna 2012 maailman 22. suurin autoteollisuuden osatoimittajayritys.
Autolivin historia ulottuu vuoteen 1953, jolloin Lennart Lindblad perusti Lindblads Autoservice AB:n, joka korjasi autoja ja trakoreita. Kolme vuotta myöhemmin julkaistiin turvavyö. Vuonna 1968 yhtiön nimeksi tuli Autoliv AB. Vuonna 1980 yhtiö alkoi valmistamaan myös turvatyynyjä, ja samana vuonna siitä tuli Electroluxin tytäryhtiö. Vuonna 1994 Electrolux myi osuutensa Autolivista, joka listautui Tukholman pörssiin samana vuonna. Nykyinen yhtiö syntyi, kun Autoliv AB ja Morton ASP fuusioituivat vuonna 1997.
Vermiselli
Vermiselli (, monikollinen) on ohut, pyöreän nauhamainen pastamuoto. Vermiselli on ohuempaa kuin spagetti. Pastamuodon nimi tarkoittaa italiaksi kirjaimellisesti ”pikku matoa”. Vermiselliä käytetään pastakastikkeiden kanssa ja keitoissa spagetin tavoin. Toisin kuin suoraksi kuivattu spagetti, kuiva vermiselli myydään tavallisesti kiedottuina pesämäisiin nippuihin.
Nimeä vermiselli käytetään toisinaan myös laajemmin kuvaamaan muitakin ohuen nauhamaisia pastatuotteita, kuten ohuita aasialaisia riisinuudeleita. Näitä myös riisivermiselleiksi kutsuttuja ohuita nuudeleita käytetään perinteisesti useassa Itä- ja Kaakkois-Aasian keittiössä monenlaisissa keitoissa, kääryleissä ja pannuruoissa.
Alfabeto
Alfabeto on pastatyyppi, jossa pasta on leikattu pienten kirjainten muotoon. Siitä valmistettu keitto eli "alphabet soup" (suom. ”aakkoskeitto”) on Yhdysvalloissa perinteinen tölkkiruoka, jonka tunnetuin valmistaja on Campbell Soup Company. Keitto on tunnettu jo 1880-luvulla, ja sen nimestä on englannin kielessä tullut jo 1930-luvulla käsite, jolla voidaan tarkoittaa itse keiton lisäksi myös hankalasti lausuttavia kirjainlyhenteitä.
Kemankeş Kara Mustafa pašša
Kemankeş Kara Mustafa pašša (1592 − 31. tammikuuta 1644) oli Osmanien valtakunnan suurvisiiri ja suuramiraali. Hänen suurvisiirikautensa kesti yli viisi vuotta, 19. joulukuuta 1638 − 31. tammikuuta 1644.
Mustafa pašša oli taustaltaan albanialainen, ja hänet värvättiin janitsaareihin devshirme-järjestelmän kautta. Hänet ylennettiin janitsaarien kenraaliksi ja apulaiskomentajaksi 1633 ja janitsaarien aghaksi 1635. Samana vuonna hänet nimitettiin myös laivaston suuramiraaliksi ("Kapudan pašša"). Silti hän osallistui kaukana rannikosta sijaitsevan Bagdadin valtaukseen 1638. Sulttaani Murat IV nimitti hänet suurvisiiriksi edellisen suurvisiirin Tayyar Mehmed paššan kaaduttua taistelussa 19. joulukuuta 1638.
Hyökkäys, jota Tayyar Mehmed pašša oli johtanut, oli kuitenkin menestyksekäs, ja Bagdad antautui 25. joulukuuta. Mustafa pašša johti rauhanneuvotteluja, jotka päättyivät 17. toukokuuta 1639 allekirjoitettuun Zuhabin rauhaan. Voimakkaana hallitsijana pidetty Murat IV kuoli 9. helmikuuta 1640, ja hänen jälkeensä valtaistuimelle nousi hänen veljensä Ibrahim. Uusi sulttaani oli mielenterveydeltään epävakaa ja hallitsijana heikko, mutta Mustafa pašša pystyi säilyttämään virkansa suurvisiirinä sekä vakiinnuttamaan poliittista ja taloudellista tilannetta. Hän oli tehokas ja neuvokas vaikeina aikoina, jolloin kapinat olivat valtakunnan provinsseissa tavallisia. Hän tukahdutti kapinat yleensä kovalla kädellä. Valtionkassan vajeen tasaamiseksi hän muun muassa vähensi sotaväkeä. Hänen voimakkaimmat vihollisensa löytyivät kuitenkin läheltä, sillä tuon ajan osmanihovissa oli kilpailevia ja juonittelevia valtakeskittymiä. Mustafa pašša keräsi kautensa aikana useita vihamiehiä, ja hänen voimakkaimmaksi vastustajakseen nousi sulttaaniäiti Kösem Sultanin, henkiparantaja Cinci Hocan ja visiiri Sultanzade Semiz Mehmed paššan muodostama triumviraatti, joka pyrki kääntämään Mustafa paššaa suosineen sulttaanin häntä vastaan. Viimein Ibrahim myöntyi äitinsä johtaman blokin vetoomuksiin, ja Mustafa pašša erotettiin 31. tammikuuta 1644. Hänet myös teloitettiin jo muutaman tunnin kuluttua. Sultanzade Semiz Mehmed pašša nousi seuraavaksi suurvisiiriksi.
Potilasvakuutuskeskus
Potilasvakuutuskeskus (, ), lyhennettynä PVK, huolehtii keskitetysti kaikista terveydenhoidon yhteydessä aiheutuneista henkilövahingoista potilasvahinkolain mukaisesti. PVK myös edistää potilasturvallisuutta tekemällä tutkimusta, laskelmia ja tilastoaineistoa. Keskuksen jäseniä ovat kaikki potilasvakuutuksia myöntävät vakuutusyhtiöt Suomessa. Potilasvakuutusjärjestelmä on ollut lakisääteisenä Suomessa vuodesta 1987. Potilasvakuutuskeskus ei ole viranomainen, mutta se hoitaa sille laissa säädettyä julkista hallintotehtävää eli lakisääteistä potilasvakuutusta.
Potilasvakuutuskeskuksen tehtäviin kuuluu esimerkiksi vastuu potilasvahingosta, ellei vakuutusta ole otettu. Se tekee tutkimuksia ja laskelmia sekä tuottaa tilastoaineistoa. Se toimii mys vakuutusyhtiöiden yhteistyöelimenä.
Potilasvakuutuskeskus ratkaisee potilasvahinkolain perusteella, onko potilaalle aiheutunut terveyden- ja sairaanhoidon yhteydessä potilasvakuutuksesta vahingonkorvaukseen oikeuttava henkilövahinko. Laissa on lueteltu seitsemän korvausperustetta: hoitovahinko, infektiovahinko, tapaturmavahinko, laitevahinko, hoitohuoneiston tai -laitteiston vahinko, lääkkeen toimittamisvahinko ja kohtuuton vahinko. Henkilövahinko korvataan potilasvakuutuksesta, kun jokin perusteista täyttyy.
Korvauspäätös tulee yleensä alle seitsemässä kuukaudessa, mutta toisinaan voi mennä yli vuosi.
Terveyden- ja sairaudenhoitotoimintaa harjoittavien on otettava vakuutus potilasvahinkolain mukaisen vastuun varalta. Potilasvakuutuksen saa vakuutusyhtiöistä tai Potilasvakuutuskeskuksesta. Jos vakuutusyhtiö ei myönnä vakuutusta, sen myöntää Potilasvakuutuskeskus. Ellei vakuutusta ole otettu, vakuutusmaksu voidaan korottaa jopa kymmenkertaiseksi.
Carrocera Castrosua
Carrocera Castrosua (joskus lyhyemmin "Castrosua" tai "Carsa") on espanjalainen linja-autojen koreja valmistava osakeyhtiö. Se perustettiin vuonna 1948.
Castrosuan kotisivu "(englanniksi)"
Castrosua Magnus E
Castrosua Magnus E (Magnus Evolution) on espanjalaisen Castrosuan valmistama linja-automalli. Se esiteltiin vuonna 2010 korvaamaan entinen vuodesta 2006 valmistettu Magnus II.
Scania OmniExpress 320LE
Scania OmniExpress 320LE on SOE Busproductionin valmistama linja-automalli.
Iso Venesjärvi
Iso Venesjärvi on Pirkanmaalla Parkanossa Jylhänkylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kuivasjärven valuma-alueeseen. Iso Venesjärvi on osa Vatajanjoen valuma-aluetta.
Järven pituus on 2,6 kilometriä, leveys 650 metriä ja sen pinta-ala on 85 hehtaaria. Se sijaitsee tasaisesta maastosta 10–15 metriä kohoavan harjanteen länsipuolella. Siihen laskevat ympäröivien metsien suo-ojat ja Iso-Valkiaisen laskuoja. Järven pohjoispäähän laskee Venesjoen ja Hakoluoman yhteinen jokiuoma, joka on Vähä-Valkiaisen, Vähä Venesjärven, Vähä Pelijärven, Iso Pelijärven, Iso Kivijärven ja Hakojärven laskujoki. Rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä. Ranta on pääasiassa metsämaata, jossa on metsäsuon saarekkeita. Järven länsirannat ovat monin paikoin ruohottuneita ja soistuneet umpeen niin, että eräät asukkaat ovat ruopanneet rantaan ulottuvia kaivantoja. Järven lähiympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannoille on rakennettu lähes 20 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet vajaan kilometrin päässä kulkevalta valtatieltä 3.
Iso Venesjärvi on runsashumuksinen, ruskeavetinen ja hapan metsäjärvi. Järven vedenlaatua tutkittiin kolamsti vuosina 1975–1992. Veden väriluku oli tuolloin 250–440 Pt/l, sameus 0,85–1,35, happipitoisuus 0,10–7,60 mg/l eli hapen kylläisyysasteena 1–54 %. Veden ravinnepitoisuudet olivat kokonaistyppenä 610–680 µg/l ja kokonaisfosforina 23–58 µg/l. Järveen laskevat idästä Hanhinevan ja Sompanevan turvetuotantoalueiden vedet.
Metsämuseossa on kaksi valokuvaa, jossa Iso Venesjärven vedenpintaa lasketaan 1930-luvulla.
Hexagon
Hexagon AB on ruotsalainen, vuonna 1975 perustettu, paikkatietoalaan ja teollisuuden mittauksiin keskittynyt pörssiyritys. Osakeyhtiön kotipaikka on Tukholma. Sillä on runsas 16 000 työntekijää. Yrityksellä on oma toimipiste ja aktiivinen läsnäolo noin 50 valtiossa. Hexgonin osake kuului helmikuussa 2016 OMX:n pohjoismaiseen osakeindeksiin (OMXN40).
Hexagonin liikevaihdosta noin puolet tulee yritysmaailman paikkatietosovelluksista (mittalaitteet ja sensorit sekä georeferoidun mittausaineiston käsittelyohjelmistot) ja toinen puoli teollisista yrityssovelluksista (sensorit ja ohjelmistot tuotannon optimointiin sekä teollisuus-ja offshore-laitosten suunnittelu-, rakentamis- ja operointiohjelmistot). Markkina-alueista tärkeimmät ovat Pohjois-Amerikka (31 % liikevaihdosta; yli 4 000 työntekijää), Länsi-Eurooppa (30 %; yli 5 500 hlöä) ja Kiina (noin 15 %; yli 2 300 hlöä).
Eräs tunnetuimpia Hexagonin tytäryrityksiä on Sveitsin Heerbruggissa kotipaikkaansa pitävä maanmittausalan tuotteita tarjoava Leica Geosystems-osakeyhtiö.
Fehlingin liuos
Fehlingin liuos on liuos, joka sisältää kuparisulfaattia, kaliumnatriumtartraattia ja natriumhydroksidia suhteessa 1:4:8. Liuosta käytetään analyyttisessä kemiassa reagenssina osoittamaan aldehydien, erityisesti pelkistävien sokerien, läsnäolo. Reagenssin kehitti saksalainen kemisti Hermann von Fehling vuonna 1849.
Fehlingin liuos valmistetaan juuri ennen käyttöä yhdistämällä kuparisulfaattiliuos ja natriumhydroksidin avulla emäksiseksi tehty kaliumnatriumtartraattiliuos. Liuoksessa muodostuu reaktiiviseksi ioniksi emäksisissä olosuhteissa (pH noin 13) kuparin tartraattikompleksi bis(tartraatto)kupraatti(II)-ioni ([Cu((CHO)]). Tämä ioni on rakenteeltaan tasomainen, ja kupari-ionit ovat koordinoituneet kukin kahteen tartraattiligandiin. Fehlingin liuos reagoi lämmitettäessä aldehydien kanssa pelkistyen punaiseksi kupari(I)oksidiksi, joka saostuu veteen liukenemattomana. Samalla aldehydi pelkistyy karboksyylihapoksi. Ketonit eivät reagoi vastaavalla tavalla.
Paavo Vara
Paavo Gideon Vara (vuoteen 1936 Vikman; 20. lokakuuta 1908 Kirkkonummi – 29. toukokuuta 1989) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Varan vanhemmat olivat asemapäällikkö Axel Fredrik Vikman ja Vieno Impi Julenius ja puoliso vuodesta 1940 Ester Margareta Snellman. Vara tuli ylioppilaaksi Helsingin uudesta yhteiskoulusta 1926 ja valmistui lääketioeteen lisensiaatiksi 1934. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1943 ja sai naistentautien ja synnytysten erikoislääkärin pätevyyden 1939. Vara oli Helsingin yliopiston naistentautien ja synnytysopin dosentti vuodesta 1944 vuoteen 1951 ja professori 1951–1973. Hän tutki raskautta ja synnytystä. 1930- ja 1940-luvuilla hän työskenteli useissa eri sairaaloissa, HYKSin naistentautien synnytysklinikan ylilääkäri hänestä tuli 1951. Sotilasarvoltaan Vara oli lääkintämajuri (1943).
Vara oli Suomen gynekologiyhdistyksen puheenjohtaja ja kunniajäsen.
Hålogaland
Hålogaland on Pohjois-Norjan historiallinen nimi. Ennen Norjan kääntymistä kristinuskoon se oli itsenäinen pikkukuningaskunta, joka ulottui nykyisten Nordlandin läänin ja Tromssan läänin alueelle. Etelässä sen rajana oli Namdalen Pohjois-Trøndelagin läänissä ja pohjoisessa Lyngen Tromssan läänissä.
Keskiajalle asti Hålogalandilla viitattiin Trøndelagista pohjoiseen sijainneeseen alueeseen. Hålogalandista itään sijaitsi Finnmark, jossa saamelaiset asuivat.
Paikannimen etymologia on "Helgeland", joka tarkoittaa rauhallista maata.
Tuomas Holli
Tuomas Holli (s. 20. huhtikuuta 1979) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Raholan Pyrkivän kasvatti Holli pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjassa kaudella 1998–1999 kolme ottelua joissa jäi pisteittä. Kaudella 1999–2000 Holli kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 17 runkosarja- ja kahdessa pudotuspeliottelussa, ja runkosarjassa hän sai peliaikaa neljässä ottelussa. Pisteille hän ylsi 7. marraskuuta 1999 vierasottelussa Korihaita vastaan, jolloin hän kirjautti 17 minuutissa kymmenen pistettä, kaksi levypalloa ja yhden koriinheiton torjunnan.
Worldwide Texas Tour
Worldwide Texas Tour on ZZ Top -yhtyeen kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen "Fandango!"-albumia. Kiertue soitettiin Yhdysvalloissa.
Panu Hämäläinen
Panu Hämäläinen (s. 1. syyskuuta 1976) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Basket Savonlinnan kasvatti Hämäläinen pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjassa kaudella 1996–1997 kolmessa ottelussa joissa yhdessä ylsi pisteille. Kaudella 1997–1998 Hämäläinen kuului Pyrbasketin kokoonpanoon 21 runkosarjaottelussa joista sai peliaikaa kuudessa ottelussa. Miesten pääsarjan piste-ennätyksekseen hän heitti seitsemän pistettä 7. joulukuuta 1997 Helsingin NMKY:tä vastaan. Lisäksi Hämäläinen pelasi yhden pudotuspeliottelun, jossa hän kirjautti yhden levypallon, syötön ja riiston.
Carl Wargh
Carl Viking Wargh (15. toukokuuta 1938 Vaasa – 27. toukokuuta 2018 Mustasaari) oli suomalainen taidemaalari. Hän valmistui Suomen Taideakatemian koulusta 1960. Akvarellistinä tunnettu taiteilija hallitsi myös hiilipiirroksia. Taiteilijan työt ovat herkkiä ja naturalistisen yksityiskohtaisia. Töiden värimaailma ja lennokkuus saa aikaan informalistisen vaikutelman. Taustalta kuultava valkoinen pohjaväri antaa töille luonnosmaista keveyttä.
Carl Viking Warghin perhe
Henri Montonen
Henri Montonen (s. 21. toukokuuta 1974) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Tampereen NMKY:n kasvatti Montonen kuului Tampereen Pyrinnön kokoonpanoon miesten SM-sarjassa kaudella 1995–1996. Hän sai säännöllisesti peliaikaa ja teki miesten pääsarjauran piste-ennätyksensä (10) 18. lokakuuta 1995 KTP:tä vastaan. Kaudella 1996–1997 Montonen jatkoi pelaamista Pyrbasketiksi vaihtuneessa joukkueessa tehden parhaimmillaan yhdessä ottelussa viisi pistettä.
Castrosua Magnus II
Castrosua Magnus II on espanjalaisen Castrosuan valmistama linja-auton korimalli. Se esiteltiin vuonna 2006 CS.40 Magnuksen seuraajaksi. Magnus II korvautui vuonna 2010 esitellyllä Magnus E:llä