hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Washington Cruz
Washington Cruz (s. 25. toukokuuta 1946) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin passionistien papiksi 25. heinäkuuta 1971 ja nimitettiin São Luís de Montes Belosin hiippakunnan piispaksi 10. helmikuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 9. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Tomás Guilherme Murphy, jota avustivat Estanislau Arnoldo Van Melis ja Geraldo Claudio Luiz Micheletto Pellanda.
Cruz sai 8. toukokuuta 2002 nimityksen Goiânian arkkipiispaksi.
Dante Lafranconi
Dante Lafranconi (s. 10. maaliskuuta 1940 Mandello del Lario) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Comon hiippakuntaan 28. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Savona-Nolin hiippakunnan piispaksi 7. joulukuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi Alessandro Maggiolini, jota avustivat Franco Festorazzi ja Teresio Ferraroni.
Lafranconi sai 8. syyskuuta 2001 nimityksen Cremonan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 4. marraskuuta.
Franco Festorazzi
Franco Festorazzi (s. 29. marraskuuta 1928 Perledo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 28. kesäkuuta 1952 ja nimitettiin Ancona-Osimon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 6. huhtikuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alessandro Maggiolini, jota avustivat Teresio Ferraroni ja Dionigi Tettamanzi.
Festorazzi jäi eläkkeelle 8. tammikuuta 2004.
Satu Taskinen
Satu Taskinen (s. 1970 Helsinki) on suomalainen kirjailija ja kriitikko. Hän on asunut vuodesta 1999 Wienissä.
Taskinen kävi Kallion ilmaisutaidon lukion. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa ja germaanista filologiaa ja valmistunut filosofian maisteriksi. Hän on koulutukseltaan sosiaalineuvoja (Lebens- und Sozialberaterin) ja työskenteli 2000-2012 Wienissä aikuiskouluttajana.Taskinen on Suomen Kirjailijaliiton ja Suomen arvostelijain liiton jäsen. Hän on kirjoittanut muun muassa Kiiltomatoon, Parnassoon ja Nuoreen Voimaan esseitä, arvioita, haastatteluja, käännöksiä ja kolumneja. Vuosina 2008-2013 Taskinen toimi "Voima"-lehden verkkojulkaisun "Fifin" Wienin kirjeenvaihtajana. Vuosina 2016-2017 Taskinen kirjoittaa "Yhteiskuntapolitiikka"-lehteen kolumnia nimellä "Evoluutioita".
Taskisen esikoisromaani "Täydellinen paisti" ilmestyi vuonna 2011 ja sai Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon. Se palkittiin myös Akateemisen Kirjakaupan suosituimpana esikoisteoksena. Vuonna 2012 teos oli European Book Prize -ehdokkaana. Keväällä 2013 romaani julkaistiin saksaksi nimellä "Der perfekte Schweinsbraten" Transit Buchverlagin kustantamana ja Regine Pirschelin kääntämänä.
Taskisen toinen romaani "Katedraali" julkaistiin vuonna 2014. Se on toinen osa romaanitrilogiaa ja sai Toisinkoinen-kirjallisuuspalkinnon 2014. Romaanin saksankielinen käännös "Die Kathedrale" ilmestyi syyskuussa 2015 Residenz Verlagin kustantamana, käännös: Regine Pirschel.
Trilogian itsenäinen päätösosa, "Lapset", ilmestyi keväällä 2017.Romaanin saksankielinen käännös "Kinder" ilmestyy helmikuussa 2018 Residenz Verlagin kustantamana, käännös: Regine Pirschel.
André Marceau
André Marceau (s. 5. toukokuuta 1946 Cérons) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bordeaux'n arkkihiippakuntaan 25. maaliskuuta 1972 ja nimitettiin Perpignan-Elnen hiippakunnan piispaksi 13. tammikuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Pierre Bernard Ricard, jota avustivat Guy Thomazeau ja André Louis Fort.
Hepatopulmonaarinen oireyhtymä
Hepatopulmonaarinen oireyhtymä on keuhkojen verisuonten laajenemisen aiheuttama maksasairauteen liittyvä oireyhtymä, johon kuuluvat hengenahdistus ja hypoksemia. Oireet ovat pahemmat pystyasennossa. Jos potilas saa maksansiirron, 5-vuotiseloonjäämisennuste on 76 % eli ei eroa merkittävästi tilanteesta maksansiirtopotilailla, joilla ei ole hepatopulmonaarista oireyhtymää.
FS Kersaint
Kersaint on ollut viiden Ranskan laivaston aluksen nimenä.
Dionysius Beurreus
Dionysius Beurreus (k. 1567) oli Ruotsin kuninkaan Eerik XIV:n opettaja ja lähettiläs. Hänestä polveutuu Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 104.
Beurreus oli kotoisin Ranskasta, mistä hänet oli kutsuttu kruununprinssi Eerikin opettajaksi. Myöhemmin kuninkaaksi tultuaan Eerik käytti entistä opettajaansa valtiollisiin tehtäviin ja lähetti tämän mm Englantiin kosiomatkalla tarjoamaan avioliittoa kuningatar Elisabet I:lle. Beurraeus sai surmansa 1567 yrittäessään hillitä Uppsalassa mielenhäiriöön joutunutta kuningasta Sture-murhien jälkeen. Erik XIV huusi "Katsokaa, siinäkin on kavaltaja" ja käski henkivartioidensa surmata Beurreuksen.
Dionysius Beurreuksen puolisona maninitaan Ingeborg Haraldsdotter (Körning). Poika Tomas (k. 1635) muutti Suomeen ja toimi Turun linnan käskynhaltijana. Tomas Beurreus on haudattu Hattulan kirkkoon.
Suku Beurreus sammui kun sen viimeinen edustaja, Tomasin pojanpoika Arvid Beurræus kuoli 1679.
Sari Mikkonen
Sari Mikkonen (s. 1967 Viitaniemi, Säyneinen, Juankoski) on suomalainen kirjailija. Hän on asunut pitkään ulkomailla, vuodesta 2007 Italiassa.
Mikkonen sai novellikokoelmallaan "Naisten pyörä" Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon vuonna 1995, jolloin se myönnettiin ensimmäisen kerran tuolla nimellä.
Von Bilang
Von Bilang on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1169. Suku on kotoisin Liivinmaalta, mistä Jakob Bilang muutti sotilaaksi Suomeen ja kohosi Savon ratsuväen kapteeniksi. Hänen poikansa ratsumestari Peter (1650-1719) aateloitiin vuonna 1689 nimellä von Bilang. Hän toimi lopulta Kastelholman linnan komendanttina.
Suvun jäsenistä Jakob Johan von Bilang (1739-1802) palveli Ranskan armeijassa. Hän on tullut tunnetuksi taitavana norsunluusta leikattujen maisemataulujen tekijänä. Hänen poikansa soitinrakentaja Johan Ulrik von Bilang tuomittiin taposta mestattavaksi, mutta kuningas muutti tuomion 1825 elinikäiseksi vankeudeksi ja aateelisarvon menettämiseksi. Johan Ulrikin sisar Johanna Emerentia von Bilang (1777-1857) oli tunnustettu miniatyyrimaalari.
Eazy 101
Eazy 101 oli vuosina 2012-2015 toiminut paikallisradio, joka kuului Porin ja sen lähikuntien alueella sekä netissä. Kanava suuntasi ohjelmatarjontansa alle 30-vuotiaille.
Kanavalla oli juonnettua lähetystä maanantaista perjantaihin kello 15–17. Ohjelma koostui haastatteluista, paikallisista asioista, viihdeuutisista ja kilpailuista. Iltaisin kanavalta tuli paikallisten nuorten tekemiä erikoisohjelmia, joissa puhutaan mm. musiikista, kulttuurista, opiskelusta tai muodista.
Eazy 101:n omisti porilainen Mediatakojat Oy, joka vastaa myös Radio Porin toiminnasta.
Von Bildsten
Von Bildsten oli Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 1078 ja vapaaherrallinen suku Bildstein numero 137. Suku on lähtöisin Tukholmasta, missä Cort Bildstein oli 1500-luvun lopulla viinikauppiaana ja porvarina. Hänen poikansa Carl Billsten vanhempi perusti Pinjaisten ruukin. Hänen poikansa Conrad aateloitiin ja pojanpoika Carl korotettiin vapaaherraksi. Vapaaherra Christoffer Bildstein oli Viipurin rykmentin komentaja vuonna 1711 ja Eberhard Bildstein oli Kronobergin rykmentin komentaja vuonna 1716. Hän jäi eläkkeelle kenraaliluutnanttina vuonna 1746.
Gennadi Timtšenko
Gennadi Nikolajevitš Timtšenko (s. 8. marraskuuta 1952 Leninakan) on venäläinen liikemies, joka asuu Sveitsissä. Hänellä on myös Suomen kansalaisuus.
Forbes-lehden julkaisemalla miljardöörilistalla Timtšenko oli sijalla 62 vuonna 2013 ja sijalla 82 vuonna 2014. Hänen omaisuutensa arvo on noin 14,1 miljardia dollaria, eli hän on Venäjän kahdeksanneksi rikkain mies.
Timtšenko syntyi vuonna 1952 venäläiseen upseeriperheeseen Leninakanissa Armeniassa. Hän vietti osan lapsuusvuosistaan Itä-Saksassa ja Ukrainassa ja valmistui insinööriksi Leningradissa vuonna 1977.
Vuonna 1991 Timtšenko nimitettiin "Kirišineftekimexport"- eli KiNEx-öljynvientiyrityksen johtoon. Hän muutti Suomeen Urals Finland -yhtiön palvelukseen tekemään öljykauppaa ja sai vaimoineen Suomen kansalaisuuden. 
Maaseudun Tulevaisuudessa vuonna 2011 julkaistun ulkomaantoimittaja Jarmo Mäkelän kirjoituksen mukaan Timtšenko sai Suomen kansalaisuuden inkeriläisenä paluumuuttajana mahdollisesti väärennetyillä asiakirjoilla. Urals toimii nykyään IPP-nimellä ja tunnetaan Helsingin Talissa järjestettävän IPP Open -tennisturnauksen sponsorina.
Vuonna 1997 Timtšenko perusti ruotsalaisen Torbjörn Törnqvistin kanssa Gunvor-öljytreidausyhtiön, joka on nykyään maailman suurimpia alallaan. Timtšenko on myös Venäjän toiseksi suurimman maakaasuyhtiön Novatekin pääomistajia. Vuonna 2008 Timtšenko aloitti vaimonsa kanssa hyväntekeväisyystyön Fondation Nevassa, joka tukee kulttuuriprojekteja Sveitsissä ja Venäjällä, muun muassa Geneven oopperassa.
Timtšenko kuuluu Vladimir Putinin lähipiiriin. Hän omisti Taipalsaarella kesämökin, jolla Putinin kerrottiin vierailleen.
Tammikuussa 2013 Sanoma Magazinesin osaomistama moskovalainen "Vedomosti"-talouslehti julkaisi artikkelin otsikolla "Timtšenko ja KGB", jossa arvuuteltiin Timtšenkon mahdollista vakoojataustaa. Timtšenko itse on kuitannut epäilyt hölynpölynä.
28. kesäkuuta 2013 ilmoitettiin Timtšenkon ostavan osan Helsingissä sijaitsevasta Hartwall-areenasta.
Timtšenko on aiemmin yrittänyt ostaa suomalaiset jääkiekkoseurat Espoo Bluesin ja Tampereen Ilveksen. Venäjällä hän on johtokunnan puheenjohtaja KHL-liigassa ja SKA Pietari-jääkiekkoseurassa.
Maaliskuussa 2014 Yhdysvallat asetti Timtšenkon pakotelistalle, jolla olevien henkilöiden Yhdysvalloissa oleva omaisuus jäädytetään ja heille määrätään matkustusrajoituksia. Pakotteet ovat Yhdysvaltain vastatoimi Venäjää ja Vladimir Putinin lähipiiriä vastaan Krimin kriisin seurauksena. Suomessa Timtšenkon etuja muun muassa Hartwall Arenan omistajayhtiön hallituksessa valvoo liikemies Kai Paananen, joka on tuntenut Timtšenkon 1980-luvulta asti.
Bildt
Bildt on Ruotsin ritarihuoneeseen kirjoitettu aatelissuku numero 678. Daniel Bildt (1602-1651) toimi Tanskan kunnkaan kansliassa sekä Bohusin läänin sotakomissaarina. Hänen poikansa Knut Bildt siityi Ruotsin palvelukseen. Daniel Bildt (1671-1714) toimi leskikuningattaren henkivartioston everstinä ja Gillis Bildtin poika Karl Bildt (1850-1931) diplomaattina Lontoossa, Washingtonissa ja Roomassa sekä Ruotsin edustajana Haagin rauhankonfferenssissa vuonna 1899.
Bremen-luokka (risteilijä)
Bremen-luokka oli Saksan keisarikunnan laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut kevyt risteilijäluokka, johon kuului seitsemän alusta. Sodan aikana aluksista tuhoutui kaksi.
Versaemerge
VersaEmerge on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka jäsenet ovat Sierra Kusterbeck ja Blake Harnage. Duo on lähtöisin Port St. Luciesta Floridasta.
Yhtyeen esikoisalbumi, "Fixed at Zero", julkaistiin vuonna 2010.
Turun Yrittäjät
Turun Yrittäjät ry on Turun kaupungissa toimivien yrittäjien ja yksityisessä omistuksessa olevien yritysten yrittäjä- ja elinkeinopoliittinen etujärjestö. Se kuuluu Suomen Yrittäjät -keskusjärjestöön ja on yksi Varsinais-Suomen Yrittäjien 35 paikallisyhdistyksestä. Paikallisyhdistyksen toimisto sijaitsee Turussa Linja-autoaseman vieressä Brahenkadulla. Yhdistyksellä on 2700 jäsentä.
Turun Yrittäjät ry:n historia ulottuu aina vuoteen 1936, jolloin perustettiin Turun Yksityisyrittäjäin yhdistys. Yhdistyksen nimi on sittemmin muuttunut moneen otteeseen ja myös yhdistymisiä on tapahtunut. Lopullisen muotonsa Turun Yrittäjät ry sai vuonna 1997, kun Turun Yrittäjät ja Turun Käsi- ja Pienteollisuusyhdistys yhdistyivät. Tämän yhdistymisen taustalla oli valtakunnallisesti tapahtunut yrittäjäjärjestöjen yhdistyminen, mikä oli seurausta Suomen Yrittäjien Keskusliiton ja Pienteollisuuden Keskusliiton yhdistymisestä vuonna 1995.
Turun Yrittäjät ry:n käytännön toiminta muodostuu jäsenyrityksille suunnatuista palveluista. Yhdistys pyrkii vaikuttamaan yhteiskunnassa yrittäjien asioihin, tiedottaa yrittäjyyteen liittyvistä asioista ja järjestää jäsenilleen ohjelmaa ja yrittäjäkoulutusta.
Yhdistyksellä on lisäksi säätiö, Turun Yrittäjien säätiö, jonka tarkoituksena on edesauttaa turkulaista yrittäjyyttä ja toiminnallisesti tukea yrittäjiä ja yksityisessä omistuksessa olevia yrityksiä, sekä muutoinkin parantaa pienten ja keskisuurten yksityisessä omistuksessa olevien yritysten ja yrittäjien toimintaedellytyksiä.
Kaarinan Yrittäjät
Kaarinan Yrittäjät ry on Kaarinan kaupungissa toimivien yrittäjien ja yksityisessä omistuksessa olevien yritysten yrittäjä- ja elinkeinopoliittinen etujärjestö. Se kuuluu Suomen Yrittäjät -keskusjärjestöön ja on yksi Varsinais-Suomen Yrittäjien 35 paikallisyhdistyksestä. Yhdistyksellä on 380 jäsentä.
Kaarinan Yrittäjät ry:n historia ulottuu vuoteen 1970-luvulle, jolloin nykyisen Turun Yrittäjien edeltäjä Turunmaan Yrittäjät pyrki laajentamaan toimintaansa maakunnalliseksi, joten kaarinalainen Eero Hiekka käynnist paikallisyhdistyksen toiminnan myös Kaarinassa. Kaarinalaiset yrittäjät kutsuttiin koolle 19.10.1976, jolloin 24 yrittäjää saapui paikalle perustamaan yhdistystä. Kokouksessa tehtiin päätös Turunmaan Yrittäjät ry:n alaosastoksi liittymisestä.
Kaarinan Yrittäjät järjestivät Kaarinan Y-messuja vuosina 1986-1998. Messuja tehtiin talkootyönä suuren innostuksen saattelemana. Näytteilleasettajia kertyi parhaimpina vuosina 150. 
Messut kasvoivat suurtapahtumaksi, jonne tuli esiintymään valtakunnan huippuja. Kävijämäärä läheni kymmentätuhatta, eikä lamankaan annettu lannistaa. Vasta lamasta selvittyä Y-messut lakkasivat kiinnostamasta yleisöä ja paikallisia näytteilleasettajia siinä määrin, että niiden järjestämisestä luovuttiin.
Thomas Kula
Thomas Kula (s. 24. toukokuuta 1991 Uusikaarlepyy) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa pietarsaarelaista FF Jaroa. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja, joka pelaa keskikentän keskustassa tai oikeassa laidassa.
Kula on Nykarleby Idrottsklubbin sekä FF Jaron kasvatti. Hän kuului Alexei Eremenkon JBK:ssa valmentamaan nuorten pelaajien ryhmään. Aikuisten tasolla Kula debytoi Jaron paidassa 10. helmikuuta 2009 Liigacupin ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan. Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä 30. huhtikuuta 2010 ottelussa Valkeakosken Hakaa vastaan.
Jaro ei jatkanut Kulan sopimusta kauden 2013 päätteeksi. Kula solmi sopimuksen Veikkausliigassa pelanneen Vaasan Palloseuran kanssa vuoden 2014 alussa. Kula pelasi VPS:ssä kaikkiaan kaksi kautta ja palasi Ykköseen pudonneeseen Jaroon kaudella 2016. Kausi 2016 Jarossa meni hyvin. Hänet valittiin mm. Ykkösen kuukauden pelaajaksi elokuussa 2016. Syksyllä 2016 Kula teki Jaron kanssa jatkosopimuksen kaudelle 2017. Kula oli kaudella 2017 Jaron kantavia voimia. Hänet valittiin mm. Ykkösen kuukauden pelaajaksi elokuussa 2017.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 1947
Vuoden 1947 ammunnan maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Tukholmassa, Ruotsissa. Kilpailut olivat 33. ammunnan maailmanmestaruuskisat kaikissa lajeissa.
Argentiina-pokaalin voitti Sveitsin joukkue pistein 5 500 ja vastaavan kilpailun vakiokiväärillä voitti Ruotsi.
Vakiokiväärin eri asennot ja hirviammunnan joukkuekilpailut eivät todennäköisesti olleet virallisia mitalilajeja.
Kåre Björkstrand
Kåre Olav Björkstrand (s. 31. maaliskuuta 1987 Sipoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Nelosessa pelaavaa Kungliga Wasa CF:ia. Pelipaikaltaan hän on keskikenttäpelaaja, mutta pystyy pelaamaan myös keskuspuolustajana.
Juniorivuosinaan Björkstrand pelasi Kokkolan Pallo-Veikkojen riveissä. Aikuisten tasolla hän on ennen Viikinkeihin siirtymistään ehtinyt edustaa GBK:ta, VIFK:a, FC Kiistoa ja FF Jaroa. Jaron riveissä Björkstrand pelasi 22 ottelua Veikkausliigassa tehden pelaamissaan otteluissa kolme maalia. Veikkausliigadebyyttinsä hän teki 25. huhtikuuta 2010 ottelussa FC Interiä vastaan. Björkstrand on myös pelannut futsalia TP-Kaarlessa.
Björkstrand on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa viisi ottelua.
Jääpallon SM-sarja 1953
Jääpallon Suomen Palloliiton mestaruus 1953 ratkaistiin ensimmäistä kertaa yksinkertaisessa kymmenen joukkueen sarjassa. Yksilohkoinen sarja oli ollut edellisen kerran sarjamuotona ennen sotia. Työväen Urheiluliitto ratkaisi oman mestaruutensa kaksilohkoisessa sarjassa, jossa lohkovoittajat kohtasivat liiton mestaruusottelussa. Suomen mestaruusottelussa kohtasivat Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton mestarit.
Ennakkosuosikkeina kauteen lähtivät 1950-luvun alun huippuseurat Lappeenrannan Veiterä, WP-35 ja Oulun Palloseura, jotka myös veivät kaikki mitalisijat. Tosissaan mitalista kamppaili myös ensimmäistä kertaa Viipurin Reipas Lahdesta. WP-35 vei pronssimitalit vain maalieron turvin ennen Reipasta. Neljäs sija on Reippaan paras sijoitus jääpallosarjoissa. Sarjan kärjessä OPS ja Veiterä päätyivät tasapisteisiin, ja joukkueiden kesken pelattiin uusintaottelu mestaruudesta. OPS voitti Lappeenrannassa pelatun ottelun maalein 2-3, ja voitti näin ensimmäisen mestaruutensa.
Uusintaottelussa mestaruudesta OPS voitti Veiterän tuloksella 3–2. Toinen putoaja SPL:n mestaruussarjasta ratkaistiin ottelussa HJK-HIFK, joka päättyi HJK:n voitoon 7–4. Suomensarjasta nousivat pudonneiden HIFK:n ja SePSin tilalle Oulun Luistinseura ja Käpylän Urheilu-Veikot.
Työväen Urheiluliiton mestaruussarja pelattiin kahdessa lohkossa. Itälohkossa pelasi seitsemän ja länsilohkossa kuusi joukkuetta.
Itälohko
Länsilohko
Pronssiottelu
Loppuottelu
OPS: Pentti Veromaa, Erkki Hedman, Veijo Sohlo, Juhani Turpeenniemi, Pauli Heiskanen, Reino Arvola, Heikki Ollikainen, Teuvo Teivainen, Seppo Alatalo, Veikko Allinen, Alpo Aho, Timo Lampinen, Pekka Otsamo, valmentaja: Veikko Sohlo.
Pro Helsingfors
Pro Helsingfors - Suur-Helsingin asemakaavan ehdotus oli Eliel Saarisen osittain yhteistyössä Bertel Jungin kanssa laatima, vuonna 1918 julkaistu Helsingin ja sen silloisten lähi­alueiden asemakaavasuunnitelma. Suunnitelma laadittiin Julius Tallbergin toimeksi­annosta ja käsitti, paitsi silloisen Helsingin eli nykyisen kanta­kaupungin, myös suuren osan silloin vielä Helsingin maalaiskuntaan kuuluneita alueita, jotka vuoden 1946 alue­liitoksessa liitettiin Helsinkiin, sekä Espoon itäisimmän osan, muun muassa Leppävaaran ja Hagalundin eli nykyisen Tapiolan.
Kanta­kaupungin osalta suunnitelman huomattavimpia ehdotuksia oli pää­rautatie­aseman siirtäminen noin kolme kilo­metriä pohjoisemmaksi, Pasilaan, vaikka Saarisen itse suunnittelema asema­rakennus oli tuolloin vasta rakenteilla. Töölönlahti olisi täytetty ja sen alueen poikki olisi johdettu leveä puistokatu, "Kuningasavenue", keskustasta nykyisen Elielinaukion kohdalta Pasilaan. Tämän puisto­kadun molemmille puolille olisi tullut pitkä rivi uusia rakennus­kortteleita kaupungin liike­keskuksen laajentamiseksi pohjoiseen. Tällöin esimerkiksi Eläin­tarhan puisto­alueesta olisi säilynyt vain pieni osa, jota vastoin Alppipuisto olisi säilynyt. Myös Pasilan uuden aseman ympäristöön suunniteltiin runsaasti rakentamista, ja sieltä olisivat johtaneet leveät puisto­kadut myös länteen Munkki­niemeen, koilliseen Kumpulan kautta Viikkiin sekä kaakkoon Pasilan konepajan alueen kautta Kulo­saaren sillalle.
Esikaupunkialueille suunniteltiin joukko uusia kaupungin­osia, joista olisi yleensä ollut raide­liikenne­yhteys Pasilan rautatie­asemalle. Munkki­niemen ja Haagan osalta suunnitelma perustui pitkälti Saarisen vuonna 1915 samoja alueita varten laatimaan Munkkiniemi-Haaga-suunnitelmaan. Monien uusien kaupungin­osien keskeisimmissä osissa varattiin tilaa monumentaali­rakennuksille, joita ympäröi yleensä kerrostalojen ja kytkettyjen pien­talojen ja uloimpana omakotitalojen vyöhyke.. Eri esikaupungit olisi yleensä erotettu toisistaan viher­alueilla.
Suunnitelmassa varattiin runsaasti tilaa myös satama- ja teollisuusalueille. Länsisataman ja Sörnäisten sataman lisäksi ehdotettiin uusia laajoja satama-alueita Lautta­saareen sekä pienempiä Laajasalon länsi­rannalle ja Vartiokylään.. Laajoja uusia teollisuus­alueita suunniteltiin muun muassa Hertto­niemeen, Vartiokylään ja Viikkiin.
Pro Helsingfors -suunnitelmasta ei sellaisenaan ole toteutunut juuri mitään. Sen pää­peri­aatteilla on kuitenkin ollut huomattava vaikutus myöhempiin suunnitelmiin, esimerkiksi vuosien 1921 ja 1932 yleiskaavoihin.
Teratooma
Teratooma, "teratoma" on itusoluista alkunsa saava kasvain. Sen solukko on yleensä monimuotoista. Tyypillisimmät sijainnit ovat munasarja ja kives; munasarjojen kasvaimista 15–20 % on teratoomia. Kasvain on yleensä hyvänlaatuinen, mutta harvoin on tavattu myös pahanlaatuisia teratoomia. Kypsän teratooman solukko on täysin erilaistunut, mutta epäkypsien komponenttien havaitseminen johtaa epäilyyn maligniteetista.
Teratooman sisällä voidaan havaita esimerkiksi hiuksia tai talia. Kasvain munasarjassa on usein kystinen ja joskus osittain kalsifioitunut. Tavattavat kudoskomponentit ovat hyvin vaihtelevia. Tyypillisesti teratooma havaitaan viimeistään nuorella aikuisiällä. Teratooma on synnynnäinen kasvain. Myös hyvänlaatuisena sillä on tapana kasvaa aggressiivisesti, vaikka se tässä tapauksessa ei voikaan levitä etäpesäkkeinä muualle.
Jouttijärvi (Rovaniemi)
Jouttijärvi on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Rovaniemen Kivitaipaleessa. Sen pinta-ala on 0,868 neliökilometriä ja rantaviiva 5,6 kilometriä.
Manttelisolulymfooma
Manttelisolulymfooma on harvinainen manttelivyöhykkeeltä alkunsa saava B-solujen non-Hodgkin-lymfooma. Noin 5–7 % non-Hodgkin-lymfoomista edustaa sitä. Potilaiden keskimääräinen ikä diagnoosin hetkellä on yli 60 vuotta. Miehillä on paljon suurempi sairastumisriski kuin naisilla. Sairaus on nopeasti kasvava ja ehtii useimmilla potilailla metastasoitua ennen toteamista. Manttelisolulymfooman tyypillisin ensimmäinen oire on turvonnut imusolmuke. Jos tauti on pidemmälle edennyt, potilaalla voi esiintyä kuumeilua, runsasta yöllistä hikoilua ja painonlaskua.
Monilla potilailla tautia on luuytimessä, pernassa ja kurkussa. Syöpäsoluja voi olla veressä, ja joskus suolistossa esiintyvä sairaus voi aiheuttaa vatsakipua tai ripulia.
Tämän syövän hoidossa käytetään lähinnä kemoterapiaa. Parantava hoito onnistuu harvoin, ja tyypillisesti hoidon tavoitteena onkin pitää sairaus kurissa mahdollisimman kauan.
Sack AS-6
Sack AS-6 oli saksalainen pyöreäsiipinen yksimoottorinen yksipaikkainen prototyyppilentokone. Sen kehitti Arthur Sack, joka oli kehitellyt tämäntyyppisiä lentokoneita vuoden 1939 lennokkikilpailun jälkeen.
Griffon fauve de bretagne
Griffon fauve de bretagne eli bretagnenajokoira on Ranskassa kehitetty ajokoira.
Griffon fauve de bretagnen runko on voimakasrakenteinen. Karva on karkeaa ja lyhyttä. Rotu on korkeudeltaan 48–56 cm.
Griffon fauve de bretagne on luonteeltaan sosiaalinen ja rauhallinen. Se on kestävä ja mukautuvainen. Rotu liikkuu luontevasti ja energisesti.
Vaikka vielä toistaiseksi rodun virallinen nimi on Suomessakin griffon fauve de bretagne, mainitsee Suomen Kennelliitto julkaisemassaan melko tuoreessa rotumääritelmässä useaan eri otteeseen nimen "bretagnenajokoira" kuvaamaan tätä rotua. Suomessa rotu kuuluu muiden ajavien griffon-rotujen kanssa Suomen Bassetkerhon alaisuuteen.
Luettelo Malin kuninkaista
Tämä on luettelo Malin kuningaskunnan kuninkaista (Mansoista). Malin kuningaskunta kesti vuodesta 1230 aina vuoteen 1600 ja sen kukoistushetki oli 1300-luvulla, jolloin se oli yksi maailman varakkaimmista valtioista.
Malin valtakunnassa "mansa" tarkoitti kuningasta. Nimen eteen laitettiin sana "mansa" ( esim. Mansa Musa I)
Meleena
Meleena on tietynlaista ulostetta, joka kertoo runsaasta verenvuodosta ylhäällä ruoansulatuskanavassa, esimerkiksi mahalaukussa. Veren sekoittuessa suolen sisältöön ulosteesta tulee tervamaista ja lähes mustaa. Oireen ilmaannuttua tulisi hakeutua lääkäriin välittömästi. Tilan syynä saattaa olla vuotava mahahaava. Muita mahdollisia syitä ovat esimerkiksi Mallory-Weissin repeämä ruokatorvessa, suoli-iskemia ja suonikohjutauti.
Tummat ulosteet voivat johtua myös mustikoiden syömisestä tai rautalääkityksestä. Tällöin niistä ei tarvitse huolestua.
Jos verenvuoto esiintyy alempana ruoansulatuskanavassa, verinen uloste on yleensä punaruskeaa tai kirkkaanpunaista.
Lappeenrannan kisapuisto
Kisapuisto on urheilukeskus Lappeenrannassa. Se sijaitsee pientaloalueella Parkkarilan kaupunginosassa Kisakadun ja Karjalan radan välissä.
Kisapuiston pääurheilupaikka on 4 825 -paikkainen Kisapuiston jäähalli, joka on muun muassa jääkiekon SM-liigassa pelaavan SaiPan kotiareena. Jäähallin paikalla alun perin sijainnut tekojäärata valmistui vuonna 1963 ja oli järjestyksessään Suomen viides. Tuolloin alue kuului vielä Lauritsalan kauppalaan. Jäähalli valmistui vuonna 1972, kun tekojäärata katettiin. Hallin vieressä on pienempi harjoitusjäähalli, minkä lisäksi Kisapuiston länsireunalla on yksityisellä rahoituksella rakennettu vuonna 2010 valmistunut kahden kaukalon harjoitusjäähalli UK-areena.
Kisapuistossa on myös hiekkatekonurmi, jolla pelataan muun muassa pesäpalloa ja jalkapalloa. Tekonurmi toimi 2000-luvun alussa Pesä Ysien Superpesis-joukkueen kotikenttänä, mutta joukkue siirtyi sittemmin Vanhalle kentälle. Talvisin paikalla on Kisapuiston tekojäärata, jolla Bandyliigan Veiterä pelaa kotiottelunsa, ja ulkokaukalo.
Kisapuiston maastossa on 4,5 kilometriä pitkä valaistu pururata, johon talvisin tehdään hiihtolatu.
Up, Guards and at ’Em!
Up, Guards and at ’Em! on englantilaisen rockyhtyeen The Pigeon Detectivesin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin julkaistiin 4. huhtikuuta 2011.
Nummijärvi (järvi Kauhajoella)
Nummijärvi on Kauhajoella Nummijärven kylässä sijaitseva järvi, joka on eräs Karvianjoen alkulähteistä. Nummijärven pinta-ala on 4,783 km ja rantaviivaa sillä on 14,6 km. Nummijärven rannalla sijaitsee Nummijärvi Camping, jossa on muun muassa majoitus- ja ravintolapalveluita. Nummijärven rannalla on myös järjestetty vuodesta 1987 lähtien Nummirock-nimistä juhannustapahtumaa. Nummijärven rannalla sijaitsee myös Kauhajoen seurakunnan leirikeskus, Majaniemi.
Suomen Nivelyhdistys
Suomen Nivelyhdistys ry on vuonna 2000 perustettu valtakunnallinen nivelongelmaisten ihmisten järjestö. Toimintaan kuuluu edunvalvontaa, tiedotusta ja vertaistukea.
Yhdistys julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää "Niveltieto"-lehteä, joka keskittyy nivelrikkoon ja sen hoitokeinoihin liikunnasta tekoniveliin.
Vertaistukitoiminnasta vastaavat paikalliset nivelpiirit, joilla on toimintaa on yli 40 paikkakunnalla. Vertaistukea internetissä tarjoaa keskustelupalsta Nivelklubi, jolla on tuhansia aktiivisia, rekisteröityneitä käyttäjiä. Suomen Nivelyhdistys ylläpitää myös puhelimitse toimivaa Nivelneuvontaa.
Yhdistys järjestää eri yhteistyötahojen kanssa asiantuntijaluentoja ja luentokiertueita, joiden tarkoituksena on levittää tietoa muun muassa nivelrikon itsehoidosta, konservatiivisesta hoidosta sekä ennaltaehkäisystä.
Valopuhelin
Valopuhelin on vapaassa tilassa toimiva optinen viestintäväline, joka on tarkoitettu puheen langattomaan välittämiseen valon kirkkautta säätelemällä. Signaali voi olla analoginen tai digitaalinen, ja aallonpituudet voivat olla lähi-infrapunasta ultraviolettiin.
Alexander Graham Bell soitti ensimmäisen langattoman puhelun jo 1800-luvulla heliografin periaatteella toimivan valopuhelimen avulla. Ääni muunnettiin peilin värähtelyksi. Kantama oli vain satoja metrejä, laite iso ja auringonpaiste välttämätön.
Lichtsprechgerät 80 oli natsi-Saksan käytössä toisessa maailmansodassa. Siinä valonlähteenä oli auringon sijasta hehkulamppu, jonka tarkasti fokusoitua ja kohdistettua sädettä suunnattiin äänen tahdissa värähtelevällä prismalla.
Nykyään valonlähteeksi sopivimpia ovat LED ja laser.
Digitaalisessa muodossa datansiirtonopeuden täytyy olla 5 000–100 000 bittiä sekunnissa, riippuen halutusta äänenlaadusta ja äänen tiedonpakkauksen tiiviydestä ja kehittyneisyydestä.
Ruslan Ahtahanov
Ruslan Ahtahanov (, k. 15. marraskuuta 2011 Moskova) oli tšetšenialainen runoilija ja yliopistonopettaja.
Ahtahanov oli Moskovan humanististen tieteiden korkeakoulun professori. Hän vastusti Tšetšenian eroa Venäjästä. Hän sai vuonna 2009 merkittävän journalismipalkinnon runoteoksestaan. Ahtahanov kirjoitti teoksensa enimmäkseen venäjän kielellä.
Ahtahanovia pidettiin Tšetšenian presidentin Ramzan Kadyrovin tukijana. Hän myönsi tälle oppilaitoksensa kunniaprofessuurin.
Marraskuussa 2011 tuntematon ampuja surmasi Ahtahanovin Moskovassa kerrostalon pihalla. Ahtahanov oli kuollessaan 58-vuotias.
KNM Olav Tryggvason
KNM Olav Tryggvason oli Norjan laivaston miinalaiva, joka valmistui 1934 laivaston telakalta Hortenista telakkanumerolla 119. Alus taisteli maahan hyökänneitä saksalaisia vastaan valtaukseensa 8. huhtikuuta 1940 saakka. Se liitettiin Saksan laivastoon ensin nimellä "Albatros II", kunnes alus nimettiin muutamaa päivää myöhemmin "Brummeriksi". Alus tuhoutui Britannian ilmavoimien pommituksessa Pohjois-Saksassa huhtikuussa 1945.
"Olav Tryggvason" palveli ennen sodan alkua kadettien koululaivana. Se liitettiin sodan alla 2. meripuolustusalueeseen. Alus torjui Saksan laivastolta pääsyn Horteniin, jolloin se upotti miinanraivaaja R-17:n. Lopulta se joutui antautumaan. Saksan laivasto liitti sen vahvuuteensa 13. huhtikuuta ja nimesi sen "Albatros II:ksi". Se nimettiin joitakin päiviä myöhemmin "Brummeriksi".
Lapsenpihka
Lapsenpihka eli mekonium tai mekoniumi on vastasyntyneen lapsen ensimmäisistä, vihertävän mustista ja tahmeista ulosteista käytetty nimitys. Siinä on lapsivettä, limaa, lanugoa, sappea ja ihon ja suolten soluja. Joskus vauvalta tulee lapsenpihkaa jo kohdussa, ja sen päätyminen tämän keuhkoihin on mahdollista; tällaisesta tilanteesta käytetään nimitystä mekoniumaspiraatio.
Ensimmäinen merkki kystisestä fibroosista on usein lapsenpihkan kertyminen ja paksuuntuminen sykkyräsuolessa. Ilmiö tavataan noin 20 %:lla kystistä fibroosia sairastavista. Kystisen fibroosin lisäksi myös Hirschsprungin tautiin liittyy vastasyntyneen kyvyttömyyttä erittää lapsenpihkaa.
Oxford Circusin metroasema
Oxford Circusin metroasema on keskeinen Lontoon metron Central Linen, Bakerloo Linen ja Victoria Linen asema Westminsterin alueella Lontoossa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Asema sijaitsee Oxford Circusina tunnetun Oxford Streetin ja Regent Streetin välisen risteyksen kohdalla Lontoon matkakortin maksualueella 1.
Asema on avattu alun perin 30. heinäkuuta 1900 osana Central London Railwayta. Alkuperäinen Harry Bell Measuresin suunnittelema asemarakennus on edelleen käytössä. Nykyisin ensimmäisen aseman laiturit ovat Central Linen käytössä. Bakerloo Linen asema avattiin 10. maaliskuuta 1906, ja myös tämän aseman alkuperäinen Leslie Greenin piirtämä asemarakennus on edelleen käytössä. Victoria Linen asema on avattu vuonna 1969. Aseman perusteellinen remontti valmistui vuonna 2008 ja aseman liukuportat uusittiin vuosina 2010–2011.
Magway (alue)
Magway on Myanmarin hallinnollinen alue. Alueen pohjoispuolella on Sagaingin alue, idässä Mandalayn alue, etelässä Bagon alue sekä lännessä Rakhinen ja Chinin osavaltiot. Osavaltion pinta-ala on 44 820 km² ja pääkaupunki Magway.
Vuonna 2014 alueen väkiluku oli 3,9 miljoonaa.
Osavaltio jakautuu viiteen piirikuntaan:
Bago (alue)
Bago on hallinnollinen alue Myanmarin eteläisessä keskisessä osassa. Aluetta rajaa pohjoisessa Magwayn sekä Mandalayn alueet, idässä Kayinin ja Monin osavaltiot sekä Martabaninlahti, etelässä Yangonin alue ja lännessä Ayeyarwadyn alue sekä Rakhinen osavaltio. Osavaltion pinta-ala on 39 404 km² ja pääkaupunki Bago.
Vuonna 2014 alueen väkiluku oli 4,86 miljoonaa.
Osavaltio jakautuu neljään piirikuntaan:
Yangon (alue)
Yangon on hallinnollinen alue Myanmarin eteläisessä keskisessä osassa. Aluetta rajaa pohjoisessa ja idässä Bagon alue, etelässä Martabaninlahti sekä lännessä Ayeyarwadyn alue. Osavaltion pinta-ala on 10 170 km² ja pääkaupunki Yangon. Muita suuria kaupunkeja ovat Thanlyin ja Twante.
Vuonna 2014 Ayeyarwadyn alueen väkiluku oli 7,36 miljoonaa.
Tanintharyi (alue)
Tanintharyi on hallinnollinen alue eteläisessä Myanmarissa. Aluetta rajaa lännessä Andamaanienmeri, idässä Thaimaa sekä pohjoisessa Monin osavaltio. Osavaltion pinta-ala on 43 328 km² ja pääkaupunki Dawei. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat Myeik ja Kawthaung.
Vuonna 2014 alueen väkiluku oli 1,4 miljoonaa.
Tanintharyin alueella vallitsee kuuman vyöhykkeen monsuuni -ilmasto.
Osavaltio jakautuu kolmeen piirikuntaan:
Liposarkooma
Liposarkooma on pehmytkudossarkoomiin lukeutuva rasvasoluista alkunsa saava syöpä. Kyseessä on aikuisten yleisin pehmytkudossarkooma. Kasvain on yleensä kivuton ja hitaasti kasvava, mutta joissain tapauksissa se kasvaa nopeasti ja voi haavautua varhain. Yleensä liposarkooma ei kehity edeltävästä lipoomasta.
Yhdysvalloissa liposarkoomaan sairastuvat henkilöt ovat keskimäärin 50-vuotiaita. Siellä alle 20 % kaikista pehmytkudossarkoomista on liposarkoomia, lapsilla vain alle 5 %. Kansainvälisesti sairauden vuotuinen insidenssi on 2,5 tapausta miljoonaa henkeä kohti. Kasvaimen todennäköisimmät sijainnit ovat torso ja alaraajat. Etäpesäkkeitä kehittyy tavallisimmin keuhkoihin ja maksaan. Liposarkooma hoidetaan muiden pehmytkudossarkoomien tavoin ensisijaisesti kirurgisesti.
Puolet liposarkoomista on hyvin erilaistuneita, ja näissä tapauksissa eloonjäämisennuste on viiden vuoden aikajaksolla 100 % ja 10-vuotisennuste 87 %. Myksoideissa liposarkoomissa vastaavat luvut ovat 88 % ja 76 %, pleomorfisissa 56 % ja 39 %.
HMS Svärdet (1663)
Svärdet oli Ruotsin laivaston lippulaiva, jossa oli 86 kanuunaa. Alus oli Claas Ugglan amiraalilaiva 1676. Sen sytytti tuleen 1. heinäkuuta 1676 hollantilainen polttolaiva Öölannin eteläkärjen taistelussa, jossa kuoli 600 miestä ja päällikkö Claas Uggla. .
Öölannin itäpuolelta on löytynyt laiva, joka todennäköisesti on "Svärdet".
KNM Allart
KNM Allart valmistui Tanskan kuninkaallisen laivaston parannellun Lougen-luokan aluksena 1800-luvun alussa. Sen suunnitteli laivastoarkkitehti Ernst Stibolt, ja se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1807.
Britannian kuninkaallisen laivaston vallatessa 7. syyskuuta 1807 Kööpenhaminan, jolloin se samalla valtasi KDM "Allartin" sekä viisi sen sisaralusta. Vallattu alus saapui 15. joulukuuta Chathamiin, jossa se piti alun perin nimetä vuonna 1809 HMS "Cassandraksi". Alus oli Chathamissa varustettavana joulukuusta 1807 aina 16. toukokuuta 1808 saakka, vaikka se otettiin jo helmikuussa 1808 Britannian kuninkaallisen laivaston palvelukseen nimellä HMS "Allart" tai HMS "Alert" ensimmäisenä päällikkönään James Tillard määrättynä Itämerelle.
Alus oli northfleetiläisen Thomas Pitcherillä kunnostettavana tammikuusta helmikuuhun 1809 ennen sen lähtöä Norjan rannikolle. Kahdeksan tanskalaista tykkivenettä valtasi aluksen 10. elokuuta 1809 lähellä Fredriksvaerniä noin tunnin taistelun jälkeen. Taistelussa aluksen miehistöstä sai surmansa yksi ja kolme haavoittui. Alus jatkoi palvelustaan Tanskan laivastossa, kunnes se liitettiin perustettavaan Norjan laivastoon vuonna 1815.
Etelänleinikki
Etelänleinikki ("Ranunculus sardous", syn. "R. philonotis", "R. pseudobulbosus", "R. sardous" ssp. "xatardii") on yksivuotinen, kosteiden kasvupaikkojen leinikkilaji. Etelänleinikki on myrkyllinen kasvi.
Yksivuotinen etelänleinikki kasvattaa useita noin 15–30 cm pitkiä varsia. Varret ovat pystyjä, pitkähaaraisia ja tyviosastaan siirottavakarvaisia. Aluslehtiä on 2–5 kappaletta, ja niiden lapa on 2–5 cm pitkä ja kolmisorminen. Lehdykät ovat kolmihalkoisia ja hampaisia, keskilehdykkä on tavallisesti melko pitkäruotinen. Myös varren yläosassa on jonkin verran lehtiä. Niiden lehdykät ovat melko kapea- ja niukkaliuskaisia. Aivan ylimmät lehdet ovat kolmisormisia ja ehytlehdykkäisiä. Kukkaperä on uurteinen ja kukkapohjus on karvainen. Kukkia etelänleinikillä on vähän. Kooltaan ne ovat 15–25 mm leveitä ja niissä on kaksi kehäkiehkuraa. Kukan verhiö on viisilehtinen, verholehdet ovat taakäänteisiä, vaaleita ja valkokarvaisia. Myös terälehtiä on viisi kappaletta. Terälehdet ovat väriltään vaaleankeltaisia, vastapuikeita ja niissä on mesikuoppa. Etelänleinikki kukkii Suomessa heinä-syyskuussa. Hedelmistössä on 1,5–2,3 mm pituisia pähkylöitä, joissa on lyhyt, käyrä ota. Pähkylän reunaa kiertää rivi nystyjä.
Suomessa tavattavista leinikkikasveista etelänleinikki muistuttaa suuresti mäkileinikkiä ("Ranunculus bulbosus"), joka kuitenkin on monivuotinen ja sen varren tyvi on mukulamainen.
Alkuperäislajina etelänleinikkiä kasvaa Euroopassa Espanjasta ja Iso-Britannian etelä- ja keskiosista Bulgariaan, Romaniaan, Länsi-Ukrainaan, Puolaan ja Tanskaan. Myös Pohjois-Afrikassa Tunisiasta länteen se on alkuperäislaji. Tulokkaana etelänleinikki on levinnyt myös Norjan, Ruotsin ja Suomen keskiosiin, sekä Pohjois-Amerikkaan lähinnä mantereen itä- ja kaakkoisosiin.
Suomessa etelänleinikki on harvinainen tulokas, jota on tavattu muutamin paikoin eri puolella maata muun muassa Pohjanlahden satamakaupungeissa ja Etelä-Suomen sisämaassa.
Etelänleinikin tyypillisiä kasvuympäristöjä ovat lajin alkuperäisellä kasvuseudulla rannikkoseutujen kosteat, suolapitoiset ja hiekkaiset pellot, laitumet, sorakuopat, ojat ja somerikkoiset rannat. Suomessa etelänleinikkiä tavataan tulokkaana myllyillä, satamissa ja kaatopaikoilla. Laji on kalkinsuosija.
Valkeakosken Sitoutumattomat
Valkeakosken Sitoutumattomat on Valkeakosken kunnallispolitiikassa vaikuttava Suomen Sitoutumattomiin kuuluva kansalaisjärjestö. Yhdistys ei asettanut omaa ehdokaslistaansa vuoden 2008 kunnallisvaaleissa.
Yhdistys perustettiin vuonna 1980, kun Suomen Kansan Demokraattisen Liiton valtuustoryhmästä erotettiin kaksi jäsentä. Tilanne oli outo, koska toinen erotetuista (Teuvo Nieminen) kuului puolueen enemmistöön ja toinen vähemmistöön. Yleensä tuon ajan puolueriidoissa erotettiin vain jommankumman osapuolen jäseniä.
1980- ja 1990-luvuilla ryhmittymä pysyi valtuuston pienryhmänä 1-2 valtuutetullaan. Vuoden 1996 kunnallisvaaleissa Valkeakosken Sitoutumattomat sai suuren vaalivoiton, kun sosiaalidemokraateista erotettu Pentti Salmi sai yli 800 ääntä ja veti kaikki seitsemän muuta sitoutumattomien ehdokasta mukanaan läpi. Ryhmä onnistui samalla murtamaan sosiaalidemokraattien valta-aseman valtuustossa. Seuraavissa vaaleissa sitoutumattomat saivat kuusi paikkaa, mutta pian vaalien jälkeen eräs ryhmän valtuutetuista loikkasi Vasemmistoliittoon. Vuoden 2004 kunnallisvaaleissa sitoutumattomat saivat jälleen vaalivoiton, kun he saivat seitsemän paikkaa nousten kolmanneksi suurimmaksi ryhmäksi SDP:n ja kokoomuksen jälkeen. Valkeakosken äänikuningas oli 640 ääntä saanut sitoutumattomien viihde-elektroniikkayrittäjä Risto Rautiainen. Tuolloin myös ehdokaslista oli suurimmillaan, kun sillä oli 18 ehdokasta.
Vuoden 2012 kuntavaaleissa ryhmä asetti ehdokaslistan nimellä "Itsenäinen Valkeakoski" (IV). Ryhmä sai kaksi paikkaa. Läpi menivät Reijo Heinonen (210 ääntä) ja Teuvo Nieminen.
Valkeakosken sitoutumattomilla ei ole selvää ideologiaa, mutta sen kannatus- ja ehdokaspohja tulee lähinnä työläisväestöstä, ja ryhmän tausta on vasemmistossa. Vuonna 2004 ryhmän johtohahmo Teuvo Nieminen, joka tuolloin toimi myös Suomen Sitoutumattomien puheenjohtajana, kertoi, että ryhmän yhteistyö kokoomuksen ja SDP:n kanssa toimii, mutta Vasemmistoliiton kanssa välit hiertävät. Ryhmä on hyväksytty neuvottelupöytiin, mutta ryhmäkurin puuttuminen on herättänyt puolueissa närkästystä.
Vuoden 2017 kuntavaaleissa ryhmä asettaa ehdokaslistan nimellä "Valkeakosken Sitoutumattomat". Ryhmän aktiivien joukko on monipuolinen. Yhteisenä teemana on tarkempi kaupungin taloudenhoito. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa ryhmä ei asettanut ehdokaslistaa.
Kronan
Kronan, myös Stora Kronan oli ruotsalainen sotalaiva ja aikanaan maailman suurimpia laivoja. "Kronan" rakennettiin 1664–1672. Se haaksirikkoutui Öölannin eteläkärjen taistelussa 1. kesäkuuta 1676 vain muutaman vuoden palveluksen jälkeen ja taisteltuaan vain kaksi taistelua Tanskan ja Hollannin laivastoja vastaan. Haaksirikko johtui siitä, että se kallistui liikaa kääntyessään. Sen kallistuessa syttyi ruutivarasto, joka oli aluksen etuosassa, jolloin suurin osa keulan oikeasta puolesta räjähti. "Kronanin" upotessa hukkui 839 miestä. Alus vei mukanaan yli sata kanuunaa, arvokasta varustusta, yksityisomaisuutta ja suuret summat sotakassoissa ollutta rahaa. Laivaa komensi suomalainen Lorentz Creutz, Ruotsin laivaston amiraali, joka oli saavuttanut Ruotsin kuningas Kaarle XI:n luottamuksen, mutta jolta puuttui meritaistelukokemus. Creutz sai surmansa laivan tuhoutuessa.
Laiva makasi vuosisatoja 26 metrin syvyydessä. Hylky löydettiin vuonna 1980, ja sieltä nostettiin runsaasti hyvin säilyneitä esineitä, jotka ovat nähtävissä Kalmarin läänin museossa.
Raha ei haise – eli keikka ja miten se tehdään
Raha ei haise – eli keikka ja miten se tehdään () on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut Bernard Girardin ohjaama yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvan pääosia esittävät James Coburn, Camilla Sparv, Aldo Ray, Nina Wayne, Robert Webber, Rose Marie ja Todd Armstrong. Harrison Ford tekee pienen roolin elokuvan introssa.
KNM Lougen
KNM Lougen valmistui Tanskan kuninkaallisen laivaston Lougen-luokan nimikkoaluksena 1800-luvun alussa. Alus palveli Tanskan laivastossa vuoteen 1814, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle. Tanskan laivastossa ollessaan alus osallistui kahteen meritaisteluun. Se palveli Norjassa vuoteen 1825, jolloin se myytiin Saksaan. Alus tuhoutui 1881 lähellä Bremerhavenia.
Aluksen suunnitteli laivastoarkkitehti Ernst Stibolt, ja alus laskettiin vesille 20. heinäkuuta 1805.
Britannian kuninkaallisen laivaston iskiessä 1807 Kööpenhaminaan estääkseen Tanskan laivaston käytön "Lougen" oli Norjassa. Se oli ainoa suurempi tanskalainen alus Norjan alueella vuonna 1808 ja sen päällikkönä Peter Fredrik Wulff. Alus kohtasi 14. maaliskuuta 1808 Norjan rannikolla Hitterøn edustalla "HMS Childersin", joka kuitenkin pakeni useita tunteja kestäneen taistelun päätteeksi.
Alus kohtasi 19. kesäkuuta Lindesnesin edustalla Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Seagullin", joka hakeutui taisteluun. "Lougenin" päällikkö Wulff pyrki pitämään alusten etäisyyden pitkänä, jotta hän voisi käyttää aluksensa kahdeksantoistanaulaisia brittialuksen tykkien kantaman ulkopuolelta. Taistelu vei alukset rannikon tuntumaan, jolloin Kristiansandista saapui neljä tykkivenettä, joiden avustamana "HMS Seagull" pakotettiin puoli tuntia myöhemmin antautumaan. Brittialuksella oli saanut surmansa kahdeksan miestä ja haavoittunut 20 mukaan lukien aluksen päällikkö Robert B. Cathcart. Hieman aluksen antautumisen jälkeen "HMS Seagull" upposi, jolloin "Lougenin" lähettämästä valtausmiehistöstä osa sai surmansa. Myöhemmin tanskalaiset nostivat uponneen aluksen ja liittivät sen laivastoonsa.
Alus osallistui vielä 12. toukokuuta kahakkaan fregatti "HMS Tribunen" kanssa.
Norja irtautui Tanskasta Kielin rauhan perusteella, ja siinä yhteydessä "KDM Lougen" siirrettiin 1814 Norjan laivastolle. Alus säilytti kuitenkin nimensä. Alus siirrettiin 1825 Scheldelle, jossa se haaksirikkoutui 1881 Bremerhavenin edustalla.
KNM Langeland
KNM Langeland valmistui Tanskan kuninkaallisen laivaston Lougen-luokan aluksena 1800-luvun alussa. Sen suunnitteli laivastoarkkitehti Ernst Stibolt ja alus laskettiin vesille 2. marraskuuta 1808. Alus palveli Tanskan laivastossa vuoteen 1814, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle.
"KDM Langeland", "KDM Lügum" ja "KDM Kiel" kohtasivat 31. heinäkuuta 1811 Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Brev Dragerenin" ja "HMS Algerinen" Norjan rannikolla. Alivoimaiset brittialukset nostivat purjeet aloittaen paon, jonka aikana kummankin brittialuksen miehistöstä sai surmansa yksi mies ja "HMS Brev Dragenin" miehistöstä haavoittui lisäksi kolme.
Kielin sopimuksen perusteella Norja irtautui Tanskasta, jolloin "KDM Langeland" siirrettiin 1814 Norjan laivastolle. Alus säilytti kuitenkin nimensä.
KNM Alsen
KNM Alsen valmistui Tanskan kuninkaallisen laivaston Lougen-luokan aluksena 1800-luvun alussa. Sen suunnitteli laivastoarkkitehti Ernst Stibolt ja alus laskettiin vesille 23. lokakuuta 1808. Alus palveli Tanskan laivastossa vuoteen 1814, jolloin se siirrettiin Norjan laivastolle.
__notoc__
"KDM Langeland", "KDM Lügum" ja "KDM Kiel" kohtasivat 31. heinäkuuta 1811 Britannian kuninkaallisen laivaston "HMS Brev Dragerenin" ja "HMS Algerinen" Norjan rannikolla. Alivoimaiset brittialukset nostivat purjeet aloittaen paon, jonka aikana kummankin brittialuksen miehistöstä sai surmansa yksi mies ja "HMS Brev Dragenin" miehistöstä haavoittui lisäksi kolme.
Kielin sopimuksen perusteella Norja irtautui Tanskasta, jolloin "KDM Alsen" siirrettiin 1814 Norjan laivastolle. Alus säilytti kuitenkin nimensä.
Musiikin valtionpalkinto
Musiikin valtionpalkinto (; vuoteen 2012 säveltaiteen valtionpalkinto) on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa toimivan Taiteen edistämiskeskuksen valtion musiikkitoimikunnan vuosittain myöntämä tunnustus ”kolmen edellisen vuoden aikana valmistuneesta ansiokkaasta työstä tai pitkäaikaisesta ja ansiokkaasta toiminnasta – – taiteenalan hyväksi”. Vuonna 2015 palkinnon suuruus oli 13 500 euroa. Säveltaiteen valtionpalkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1972.
Uinnin Suomen-mestaruuskilpailut 1907
Suomen Uimaliitto järjesti mestaruuskilpailunsa 1907 ainakin Helsingissä ja Vaasassa. SM-kilpailut käytiin kansainvälisten uintikilpailujen yhteydessä ja ruotsalaisten lisäksi vieraina oli muutamia uimareita Englannista ja yksi australialainenkin. Ruotsalaiset ja englantilaiset esittelivät mm. vesipalloa.
16. elokuuta Helsingissä.
18. elokuuta Helsingissä.
20. elokuuta Vaasassa.
17. elokuuta Helsingissä.
18. elokuuta Helsingissä.
20.elokuuta Vaasassa.
Neljännen asteen seksiseikkailut
Neljännen asteen seksiseikkailut () on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut musikaalinen komediaelokuva, jonka on ohjannut musiikkivideoista aiemmin tunnettu Julien Temple. Elokuvan pääosia esittävät Geena Davis, Jeff Goldblum, Jim Carrey, Damon Wayans, Julie Brown, Michael McKean, Charles Rocket, Larry Linville, Rick Overton ja Angelyne.
Elokuvan juoni perustuu lauluun ”Earth Girls Are Easy” Julie Brownin vuonna 1984 julkaisemalta minialbumista "Goddess in Progress".
Elokuvasta tehtiin näytelmäversio vuonna 2001.
Video-opas vuodelta 1994 antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä ja kuvasi sitä ”kokonaistunnelmaltaan sekavaksi räiskinnäksi”.
Lähdehetekaali
Lähdehetekaali eli hetekaali ("Montia fontana", syn. "M. lamprosperma", "M. fontana" ssp. "lamprosperma" ja "M. rivularis") on pieni ruohokasvi "Montiaceae"-heimossa, aiemmin luokittelun mukaan portulakkakasvien ("Portulacaceae") heimossa. Se on kleitonioiden lähisukulainen. Lähdehetekaali on hentokasvuinen ruoho, joka viihtyy märillä paikoilla tai matalassa vedessä. Lajin päälevinneisyysalue on Euroopassa ja se on maailmanlaajuisesti levinnyt laajalle.
Yksivuotinen lähdehetekaali on hentovartinen ja 3–15 senttimetriä korkea, mutta vesikasvina pidempi. Varsi on pysty tai koheneva, kalju, väriltään keltainen tai punainen ja nivelistä usein juurehtiva. Kasvi on haarova ja sen haarat ulottuvat usein päärankaa pitemmälle. Varressa on harvalukuisesti vastakkaisia ja jokseenkin ruodittomia lehtiä, jotka ovat yleensä 7–20 millimetriä pitkiä. Muodoltaan lehdet ovat kapean vastapuikeita tai suikeita, ehytlaitaisia ja möyheitä. Lehdet ovat myös korvakkeellisia, ja korvakkeet ovat kalvomaisia. Kaksineuvoiset kukat ovat pieniä ja valkoisia. Ne ovat noin 2 mm leveitä ja sijaitsevat varren päässä tai lehtihangoissa 1–3 kukan nuokkuvina viuhkoina. Kukkaperät ovat 5–10 mm pitkiä, hedelmävaiheessa jopa 30 mm pitkiä. Aivan kukan alapuolella on kaksi verholehtimäistä ylälehteä. Kukan kehä on teriömäinen, viisilehtinen ja valkoinen. Heteitä on kolme kappaletta, ja emiö on yhdislehtinen. Suomessa lähdehetekaali kukkii kesä-elokuussa. Hedelmä on 1,5–2 mm pitkä, kolmesiemeninen musta kota. Siemenet ovat kiiltävän mustia ja kooltaan 0,9–1,6 mm.
Euroopassa lähdehetekaali on levinnyt Pyreneiden niemimaalta Länsi-Venäjälle, Valko-Venäjälle, Baltiaan, Puolaan, Unkariin sekä Balkanin vuoristoalueiden kautta Bulgariaan. Eteläisimmillään lajia tapaa Etelä-Italiassa; pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Fennoskandian pohjoisosiin aina Kuolan niemimaalle saakka sekä Islantiin. Afrikassa lajia kasvaa Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Aasiassa, hyvin kaukana eurooppalaisista esiintymistä, lajia kasvaa muutamin paikoin Keski-Siperiassa sekä Venäjän kaukoidässä ja Pohjois-Japanissa. Lähdehetekaali on levinnyt myös paikoitellen Pohjois-Amerikan rannikkoalueille, erityisesti mantereen koillisosaan sekä edelleen Länsi-Grönlantiin. Lajia tavataan myös Uudessa-Seelannissa. Suomessa lähdehetekaali on melko yleinen alkuperäislaji koko maassa. Runsaimmin sitä esiintyy Etelä- ja Keski-Lapissa ja lounaissaaristossa.
Lähdehetekaali on vaateliaanpuoleinen kasvupaikkansa suhteen. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat monenlaiset märät paikat kuten lähdehetteiköt, rannat, märät niityt, suo-ojat ja lammet. Laji kasvaa pääasiassa märällä maalla, mutta joskus myös vedessä. Lähdehetekaali lienee kärsinyt perinteisen rantalaidunnuksen loputtua. Esimerkiksi Ahvenanmaalla laji on monin paikoin voimakkaasti taantunut.