hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Wolfgang Borchert
Wolfgang Borchert (20. toukokuuta 1921 Hampuri, Saksa – 20. marraskuuta 1947) oli saksalainen kirjailija. Hänen tuotantoonsa vaikutti merkittävästi palvelu toisen maailmansodan aikana Wehrmachtissa. Hänen merkittävin teoksensa on "Ovien ulkopuolella". Hän on suosituimpia Saksan toisen maailmansodan jälkeisiä kirjailijoita, ja häntä luetaan kouluissa edelleenkin.
Hänen vanhempansa olivat opettaja Fritz Borchert, joka työskenteli myös dadaistisessa julkaisussa Die Rote Erde, ja kirjailija Hertha Borchert, joka toimi Hampurin radiossa ja kirjoitti dialektisia runoja.
Gestapo pidätti Borchertin 1940, mutta hänet vapautettiin pian. Hän opiskeli teatterialaa ja aloittikin kiertävässä teatterissa, mutta joutui kesäkuussa 1941 armeijaan ja itärintamalle, jossa hän joutui kohtaamaan sodan kauhuja. Hän menetti sormensa, mutta hänen väitettiin vahingoittanen itseään päästäkseen pois palveluksesta. Hänet pidätettiin, ja hän joutui eristykseen. Oikeudenkäynnissä hänet vapautettiin mutta pidätettiin pian uudestaan valtion vastaisista lausunnoista. Hän joutui uudestaan itärintamalle, sai siellä paleltumia ja hepatitiksen ja pääsi sairauslomalle. Hän sai siirron armeijan teatteriin ja määräyksen Koblenzin siirtoleirille. Makuusalissa siellä hän esitti Joseph Goebbelsia matkivia parodioita, josta hän sai vankeustuomion, joka kuitenkin lykättiin sodan jälkeiseen aikaan. Hänen komppaniansa antautui maaliskuussa 1945, mutta siirrettäessä sotavankileirille hän ja muutama muu hyppäsi kuorma-autosta, ja hän lähti taittamaan kävellen kotiinpäin Hampuriin 550 kilometrin matkan. Perillä, heikkokuntoisena, hän antautui briteille.
Sodan jälkeen Borchertin terveys heikkeni edelleen. Hän jatkoi kirjoittamista ja työtään teatterin parissa, ja joulukuussa 1946 ilmestyi runokokoelma "Laterne, Nacht und Sterne". Sitten hän kirjoitti näytelmän "Draußen vor der Tür". Jo ennen varsinaista julkaisua se esitettiin 1947 radiossa ja sai paljon kiitosta. Borchert meni sveitsiläiseen parantolaan, jossa hän kirjoitti edelleen novelleja ja sodanvastaisen manifestin "Dann gibt es nur eins!" vähän ennen kuin hän kuoli maksan toiminnan lakattua.
The Lure of Ambition
The Lure of Ambition on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut Edmund Lawrencen ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraama, jonka pääosassa on Theda Bara. "The Lure of Ambition" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. marraskuuta vuonna 1919. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä oli Fox Film Corporation. "The Lure of Ambition" oli Baran viimeinen elokuva Foxille. Elokuva on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Köyhä Olga Dolan (Theda Bara) työskentelee yleisenä pikakirjoittajana tyylikkäässä newyorkilaisessa hotellissa. Kun Olga hurmaa kunniakkaan Cyril Ralstonin (William B. Davidson), ja esittelee hänelle hänen sivistymättömän Sylvester-isänsä (Dan Mason) sekä rähjäisen kotinsa, Ralston suostuttelee Olgan hyväksymään sviitin hotellista. Ralston lupaa Olgalle avioituvansa hänen kanssaan jonain päivänä. Kun Ralston palaa Englantiin, Olga vannoo kostoa. Kosto alkaa soluttautumalla Englannin hienostopiireihin.
Euron tulevaisuus – Suomen vaihtoehdot
Euron tulevaisuus – Suomen vaihtoehdot on kahdentoista pääsääntöisesti tohtoritasoisen kansantalouden asiantuntijan kirjoittama teos Euroopan rahajärjestelmän tulevaisuuden kehityksestä. Vesa Kanniaisen vetämä työryhmä EuroThinkTank arvioi euron 18 jäsenmaalla, kuten Suomella olevan kolme mahdollista tulevaisuutta:
Ajatuspaja Libera julkisti suomalaisen asiantuntijaryhmän professori Vesa Kanniaisen johdolla kirjoittaman teoksen 7. toukokuuta 2014. Julkaisutilaisuus järjestettiin Helsingin yliopiston Economicum-salissa. Kirjaa kommentoivat paneelikeskustelussa professori Vesa Kanniainen, hallituksen puheenjohtaja Björn Wahlroos, ulkoministeri Erkki Tuomioja, valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja Kimmo Sasi sekä tutkimusjohtaja Elina Lepomäki. Tilaisuuden juonsi Helsingin yliopiston Eurooppa-tutkimuksen johtaja Juhana Aunesluoma.
Eureka (Kalifornia)
Eureka on kaupunki Pohjois-Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Se on Humboldtin piirikunnan hallintokeskus. Eureka sijaitsee Route 101 -valtatien varrella 430 kilometriä pohjoiseen San Franciscosta ja 160 kilometriä etelään Oregonin osavaltion rajalta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa Eurekan kaupungin asukasluku oli 27 191 ja laajemman suur-Eurekan alueen 45 034.
Eureka on Yhdysvaltain länsirannikon suurin kaupunki San Franciscon ja Portlandin välillä ja läntisin yli 25 000 asukkaan kaupunki 48 osavaltion manner-Yhdysvalloissa. Eurekassa on suurin syväsatama San Franciscon ja Coos Bayn välillä.
Eureka sijaitsee Humboldtinlahdella. Alueen alkuperäisasukkaat olivat wiyot-kieltä puhuneita intiaaneja, jotka asuttivat aluetta tuhansia vuosia ennen eurooppalaisten tuloa. Kieltä ei enää puhu kukaan, mutta toista alkuperäiskieltä yurokia yritetään Eurekan alueella estää katoamasta.
Punapuualueen rannikolla sijaitseva Eureka kehittyi puutavarakaupan vapaavarastona ja auttoi näin alueen satoja sahalaitoksia saamaan tuotteensa maailmanmarkkinoille. Kaupungissa on monia viktoriaanisen tyylin puutaloja, erityisesti hyvin säilyneessä 1800-luvun vanhassa keskustassa. Toinen viktoriaanisen tyylin mukaisena säilynyt kaupunki on lähellä sijaitseva Ferndale.
Kalifornian länsirannikkoa purjehtineilta eurooppalaisilta löytöretkeilijöiltä kesti satoja vuosia löytää Humboldtinlahden kapea suuaukko. Sen ja nykyisen Eurekan seudun löysi maata pitkin edennyt tutkimusretkikunta vasta vuonna 1849. Eurekan siirtokunta perustettiin 13. toukokuuta 1850.
Kalifornian kultaryntäyksen aikoihin kullanetsijöitä tuli meritse vasta löydetylle Humboldtinlahdelle. Kaupunki onkin saanut nimensä kreikan kielen sanasta "heureka" ’minä löysin sen’. ”Eureka!” on myös Kalifornian osavaltion virallinen tunnuslause.
Vuonna 1860 eurooppalaiset uudisasukkaat taltuttivat aluetta puolustaneet intiaanit suuressa Wiyotien verilöylyssä. Kullanetsinnän osoittauduttua huonosti kannattavaksi monet kullan perässä alueelle tulleista siirtyivät puutavarakauppaan, josta tulikin Eurekan alueen pääelinkeino. Jo vuonna 1854, vain neljä vuotta siirtokunnan perustamisen jälkeen, alueella tiedetään toimineen jo vajaa kymmenen sahalaitosta, ja vuotta myöhemmin laskettiin 140 puutavarakuunarin purjehtineen edestakaisin Humboldtinlahdella kuljettaen sahatavaraa muihin nouseviin länsirannikon kaupunkeihin.
Kaadetut valtavat punapuurungot kuljetettiin kapeita, siirrettäviä rautateitä pitkin sahoille tai suoraan Eurekan satamaan. Vuonna 1914 valmistunut Northwestern Pacific -rautatie laajensi Eurekan alueen puutavaran markkinoita San Franciscoon ja sisämaan kaupunkeihin. Rautatie myös toi yhä enemmän työvoimaa ja asukkaita kasvavaan Eurekaan muualta Kaliforniasta.
Puutavaran ohella lohesta tuli toinen Eurekan alueen pääelinkeinoista. Kalasäilyketehtaita nousi Eurekan telakka-alueelle, ja lohen lisäksi saaliiksi saatiin tonnikalaa ja katkarapua. Eurekassa aloitettiin 1800-luvulla myös ostereiden viljely ja laivanrakennus.
Toisen maailmansodan jälkeen sekä puutavarabisnes että kalastuselinkeino alkoivat hiipua ja korvautua muilla elinkeinoilla.
Uwe Johnson
Uwe Johnson (20. heinäkuuta 1934 Kammin, Pomerania – 22. helmikuuta 1984 Sheerness, Britannia) oli saksalainen kirjailija, toimittaja ja tutkija.
Johnsonin isä kuoli venäläisten vankileirillä. Perhe asettui sodan jälkeen Güstrowiin. Johnson opiskeli germaanista filologia ja teki lopputyönsä Ernst Barlachista. Hänen äitinsä pakeni 1953 Länsi-Berliinin, ja sen jälkeen Johnson ei enää saanut tavallisia töitä. Hänkin siirtyi länteen 1950-luvun lopussa ja liittyi heti Gruppe 47:een. Sen jälkeen hän kirjoitti ja käänsi englanninkielistä kirjallisuutta. Hän kävi jo aiemmin Yhdysvalloissa ja muutti sinne pitemmäksi aikaa, mutta palasi jälleen 1969 Saksaan. 1974 hän muutti brittiläiselle Isle of Sheppey saarelle Sheernessiin. Kirjailijantyön tekoa esti siellä kirjoittamiskammo, mutta hän kirjoitti kuitenkin lyhyempiä tekstejä. Neljäs osa "Jahrestagea" ilmestyi 1983. Hän joutui keskeyttämään pitämänsä teostensa lukukiertueen ja kuoli helmikuussa 1984 Sheernessissä.
Gruppe 47
Gruppe 47 on saksalaisten kirjailijoiden muodostama ryhmä, jotka kokoontuivat keskustelemaan ja arvostelemaan toistensa teoksia Hans Werner Richterin johdolla. Gruppe 47 syntyi toisen maailmansodan jälkeen, ja se hallitsi länsisaksalaista kirjallisuutta 1960-luvulle saakka. Ryhmän tapaamiset päättyivät 1967. Virallisesti se lakkautettiin vasta 1970-luvun lopulla.
Ryhmä myönsi a lupaaville uusille kirjailijoille.
Ryhmässä oli vaihteleva määrä jäseniä, esimerkiksi:
Z² (Devin Townsendin albumi)
Z² (myös Ziltoid 2) on Devin Townsendin yhdeksäs studioalbumi, joka on jatkoa vuoden 2007 konseptialbumille "Ziltoid the Omniscient". Se on tupla-albumi, joka käsittää myös Devin Townsend Projectin kanssa äänitettyä materiaalia. Ziltoid-albumin nimi on "Dark Matters", kun taas DTP:n levy kantaa nimeä "Sky Blue". Ziltoid-albumin teema on "Ziltoid vastaan maailma". Albumin julkaisun tiimoilta Townsend aloittaa kiertueen "Chaos in the Skies".
Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 73. Suomessa se nousi virallisen albumilistan neljännelle sijalle.
Albumin tekemistä rahoitettiin "Casualties of Cool" -albumia varten kerätyillä ylijäämävaroilla, joka ylitti keräystavoitteensa 546%. Kappaleiden kirjoittaminen alkoi Townsendin saatua äänitetyksi "Casualties of Coolin" Ché Aimee Dorvalin kanssa kesällä 2013. Kappalelistaus julkistettiin 16. huhtikuuta 2014. Äänitykset alkoivat Los Angelesissa 2. toukokuuta 2014, kaksi viikkoa ennen Casualties of Coolin julkaisua.
"Sky Bluen" musiikki jäljittelee musiikillisesti "Epicloud"-albumia, mutta on paljon melankolisempi, elottomampi ja tummempi kokonaisuus. "Dark Matters"in kappaleet ovat raivokkaita, soinnutusta ja kuorolaulua sisältäviä. Townsend on saanut ideoita tarinan kulkuun naapurinsa lapsilta.
Ernő Goldfinger
Ernő Goldfinger (11. syyskuuta 1902 – 15. marraskuuta 1987) oli unkarilais-brittiläinen modernistinen arkkitehti ja huonekalumuotoilija, joka teki työuransa Englannissa. Hänet tunnetaan erityisesti betonibrutalistisista kerrostalotorneistaan.
Unkarilaisen sahanomistajaperheen vesa aikoi aluksi insinööriksi, mutta kiinnostui arkkitehtuurista luettuaan Hermann Muthesiusin teoksen "Das englische Haus". Goldfinger muutti Pariisiin 19-vuotiaana 1921, kun Itävalta-Unkari oli hävinnyt ensimmäisen maailmansodan. Vuonna 1923 hän aloitti opinnot École des Beaux-Arts -oppilaitoksessa Léon Jausselyn johdolla, ja tutustui seuraavien vuosien aikana moniin kaupungissa toimineisiin arkkitehteihin, kuten Auguste Perret’hen, Mies van der Roheen ja Le Corbusieriin. Vuodesta 1929 hän teki opiskelujensa ohella monia sisustussuunnitelmia.
Goldfingeriin teki suuren vaikutuksen Le Corbusierin julkaisema teos "Vers une architecture", ja hän kiinnostui tämän oppi-isän Auguste Perret’n kehittämistä teräsbetonirakenteista. 1930-luvun alussa Goldfinger avioitui Crosse & Blackwell -elintarvikeyrityksen perijättären Ursula Blackwellin kanssa ja loi siitä lähtien elämänuransa Englannissa.
1930-luvulla Goldfinger rakensi itselleen ja kahdelle muulle perheelle talot Pohjois-Lontoon Hampsteadiin, osoitteeseen 1-3 Willow Road. Näistä hänen oma entinen talonsa on nyt National Trustin hallinnoima suojelukohde.
Toisen maailmansodan jälkeen Goldfinger palkattiin suunnittelemaan toimitilat The Daily Worker -sanomalehdelle ja Britannian kommunistiselle puolueelle. Hän suunnitteli myös terveysministeriön Alexander Fleming Housen ja kaksi betonielementtirakenteista alakoulua Putneyyn.
Sodan pommitusten jälkeisen asuntopulan edessä Lontoon päättäjät alkoivat etsiä ratkaisua korkeista tornitaloista, ja Goldfingeristä tuli tämän tyyppisten rakennusten erikoisosaaja. Hänen tunnetuimpia töitään ovat 27-kerroksinen Balfron Tower ja sen viereinen 11-kerroksinen Carradale House Itä-Lontoossa. Niiden tyyliä noudattaa myös 31-kerroksinen Trellick Tower Pohjois-Kensingtonissa (1968–1972). Sen asunnot ovat kaksikerroksisia.
Goldfingerin rakennukset eivät herättäneet ihastusta yleisössä eivätkä postmodernismi-tyylisuunnan nuorissa arkkitehdeissa. Trellick Towerista on kuitenkin tullut eräänlainen populaarikulttuurin design-ikoni, ja tornitalon harvat omistusasunnot käyvät kaupaksi hyviin hintoihin.
Goldfinger tunnettiin huumorintajuttomana luonteena, joka sai usein raivokohtauksia ja erotti helposti liian vitsailevia alaisiaan. Hän myös lopetti yhteistyön joidenkin mielestään ymmärtämättömien asiakkaidensa kanssa.
Kirjailija Ian Fleming vastusti vanhojen huviloiden purkua Goldfingerin pientalojen tieltä Hampsteadin Willow Roadilla. Myöhemmin Fleming nimesi roistohahmon agenttiromaanissaan "007 ja Kultasormi" (1959) Goldfingerin mukaan. Arkkitehti haastoi Flemingin oikeuteen, mutta veti lopulta haasteen pois Flemingin kustantajan suostuttua maksamaan hänenkin asianajokulunsa.
Vuonna 2000 Ernő Goldfingerin perikunta perusti rahaston, jonka tarkoituksena on tarjota unkarilaisille arkkitehtiopiskelijoille mahdollisuuksia opiskeluun, opintomatkoihin tai työskentelyyn Britanniassa.
Tauno Mustanoja
Tauno Frans Mustanoja (vuoteen 1945 "Salminen"; 30. maaliskuuta 1912 Tampere  – 2. maaliskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori, joka saavutti kansainvälistä arvostusta keskiajan englannin kielen tutkijana.
Mustanoja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1931, valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi Helsingin yliopistosta 1938 pääaineenaan englantilainen filologia sekä suoritti jatko-opintoja Cambridgen yliopistossa Englannissa vuosina 1938–1939. Hän osallistui talvi- ja jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan yliluutnantti. Tohtoriksi Mustanoja väitteli vuonna 1948 tutkimuksella, joka käsitteli 1300-luvun englantilaista runoa "The Good Wife Taught Her Daughter". Mustanoja oli Helsingin yliopistossa englannin kielen opettajana vuodesta 1939 sekä englantilaisen filologian dosentti vuodesta 1948, apulaisprofessori vuosina 1957–1961 ja professori vuosina 1961–1975. Hänen kansainvälisestikin tunnettu pääteoksensa oli keskiajan englannin kielen lauseoppia käsitellyt "Middle English Syntax vol. I" vuodelta 1960. Siihen on myöhemmin viitattu lähteenä lukuisissa ulkomaisissakin tutkimuksissa, koska aiheesta ei ollut aiemmin julkaistu kunnollista perusteosta. Mustanoja oli vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuosina 1965–1966.
Mustanoja kutsuttiin monien kansainvälisten kielitieteellisten seurojen jäseneksi. Hän kuului Suomalaiseen Tiedeakatemiaan vuodesta 1961 ja sai Emil Aaltosen säätiön kunniapalkinnon vuonna 1962. Hän oli Uusfilologisen yhdistyksen puheenjohtaja vuosina 1981–1987 ja sen lehden "Neuphilologische Mitteilungenin" toimitussihteeri 1947–1965 sekä päätoimittaja 1981–1987. Lisäksi hän oli British Council Scholars’ Associationin Suomen osaston puheenjohtaja vuosina 1948–1951, Suomi-Amerikka Yhdistysten Liiton puheenjohtaja 1966–1968 ja Yhdysvaltain Suomen-opetussäätiön (USEF) johtokunnan puheenjohtaja 1974–1984.
Mustanojan viimeinen teos oli esseekokoelma "Runo ja kulkuri".
Helsingin yliopiston kirjastossa on Mustanojan lahjoittamista teoksista alkunsa saanut Tauno F. Mustanojan kirjakokoelma.
Olavi Niinikoski
Lauri Olavi Niinikoski (s. 22. heinäkuuta 1912 Lavia) on suomalainen metsätyönjohtaja ja näytelmäkirjailija.
Aadolf Luomanen
(Kustaa) Adolf Luomanen (6.11.1886–26.12.1949) oli Kauhavalla asunut suomalainen postikorttitaiteilija ja näytelmäkirjailija.
Luomanen suunnitteli vuosina 1920–1949 useita kymmeniä postikortteja.
Jukka Kyrki
Jukka Rafael Kyrki, vuoteen 1935 "Kyrklund" (15. lokakuuta 1915 Helsinki – 11. toukokuuta 1988 Oulu) oli suomalainen kemisti.
Kyrki oli Oulun yliopiston epäorgaanisen kemian professori 1973–1979. Hän tutki Caron happoa. Kyrkin vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Karl Rafael Kyrki ja Kerttu Naemi Sofia Vartiovaara. Hänen puolisonsa vuodesta 1947 oli silmälääkäri Liimi Annikki Kantele (s. 1922), rovasti ja lähetyssaarnaaja Väinö Kanteleen tytär.
Eija Palsbo
Eija (Eija-Liisa) Palsbo (23. huhtikuuta 1912 – 20. elokuuta 2002) oli suomalainen kääntäjä.
Eija Palsbo suomensi useita kirjailija Leslie Charteriksen Pyhimys-kirjoja. Hän suomensi myös muun muassa Leon Urisin ja Karen Blixenin teoksia.
Ilkka Wirtanen
Ilkka Wirtanen on suomalainen säveltäjä, tuottaja ja sanoittaja.
Wirtanen on keskittynyt erityisesti metallimusiikin tuottamiseen ja on muun muassa tuottanut ja ollut mukana säveltämässä koko Reckless Love-yhtyeen tähänastisessa neljä albumia käsittävässä tuotannossa.
Männistön koulu
Männistön koulu sijaitsee Nastolassa, Uudenkylän kylässä. Aluksi Männistön koulu tunnettiin nimellä Uudenkylän yhteiskoulu.
Männistön koulun oppilaat ja opettajat siirrettiin vuonna 2017 samoihin tiloihin Kukkasen koulun kanssa. Lukuvuoden 2017- 2018 alussa Kukkasen peruskoulun oppilasmäärä oli noin 450 oppilasta.
Koulun peruskivi muurattiin 1960-luvun alussa.
1.
Kaikki askeleet
”Kaikki askeleet” on Johanna Kurkelan kappale hänen viidenneltä studioalbumiltaan "Sudenmorsiamelta". Kaiku Recordings julkaisi kappaleen albumin toisena singlenä 16. marraskuuta 2012. Kappaleen on sanottu kuvaavan hyvin "Sudenmorsian"-albumia sekä Johannan senaikaista musiikillista ilmettä. Tyyliltään kappale yhdistelee monenlaisia musiikillisia elementtejä aina konetaustasta perinteisiin laulumelodioihin. Toisin kuin albumin ensimmäinen singlejulkaisu ”Oothan tässä vielä huomenna”, ”Kaikki askeleet” ei päässyt listoille.
Luhalahden kirkko
Luhalahden kirkko Ikaalisissa valmistui vuonna 1934. Sen rakennutti vuonna 1919 perustettu Luhalahden Rukoushuoneyhdistys ikaalilaissyntyisen arkkitehti Bertel Strömmerin piirustusten pohjalta. Kirkkoa on peruskorjattu ainakin vuonna 1969.
Kirkko on rakennettu valkoiseksi rapatusta tiilestä ja se on ratkaisultaan suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, joka pääsisäänkäynti on etelän puoleisella pitkällä sivulla. Rakennuksen julkisivulle ovat leimallisia porraspäädyt, joita suosittiin erityisesti 1930-luvun alkuvuosina. Yksilaivaisen kirkkosalin runkohuoneen sisäkate on punen tasakate.
Kirkkossa on 6-äänikertaiset ja yksisormioiset mekaaniset urut, jotka on rakentanut Kangasalan Urkutehdas vuonna 1969.
Kirkon alttaritaulu "Jeesus Hyvä Paimen" on vuodelta 1959 ja sen on maalannut Ilmari Heinonen.
Kirkossa ei ole kellotapulia, mutta kuitenkin kirkonkello, jota soitetaan vanhaan tapaan.
Pentinmaan rukoushuone
Pentinmaan rukoushuone on Pentinmaan rukoushuoneyhdistyksen ylläpitämä pienehkö kirkkorakennus Hämeenkyrön Äkönmaassa, noin 19 kilometriä pääkirkolta itään.
Kiinanjujuba
Kiinanjujuba ("Ziziphus jujuba") on lehtipuu, jonka hedelmiä käytetään ravinnoksi. Hedelmiä kutsutaan myös nimellä jujube. Kasvi on kotoisin Aasiasta ja Lähi-Idästä, ja sitä on istutettu laajasti trooppiseen Afrikkaan.
Kiinanjujuba on pienehkö lehtipuu, joka kasvaa noin 12 m korkeaksi. Sen lehdet ovat kiiltävän vihreät ja kukat vaatimattomat. Hedelmä on kooltaan rypäleen ja mansikan väliltä, ja siinä on sisällä yksi iso siemen. Sekä kuori että hedelmäliha ovat punaisia.
Kiinanjujubaa on kasvatettu Kiinassa neljäntuhannen vuoden ajan. Siitä on jalostettu lukuisia lajikkeita, joista toisten hedelmät sopivat peremmin sellaisenaan syötäviksi, toiset kuivattaviksi. Hedelmistä voidaan tehdä myös säilykkeitä.
Paulaharjun koulu
Paulaharjun koulu on Oulun Puolivälinkankaalla sijaitseva peruskoulu. Koulussa annetaan perusopetusta 1–6 luokkien oppilaille.
Punatiilinen koulurakennus on valmistunut 1962, laajennusosa 1967. Koulu oli 1970–luvulla yksi Suomen suurimmista kouluista, oppilaita koulussa oli 1380 ja koulua käytiin vuoroluvussa. Nykyisin koulussa on alle 300 oppilasta. Koulu on nimetty kirjailija Samuli Paulaharjun mukaan.
Only One
"Only One" on Asteen 4. huhtikuuta 2014 julkaisema single, jonka on tuottanut Emma-palkittu MGI. Kappaleen kertosäkeen laulaa St. Patrick. Kappaleen musiikkivideo sai ensi-iltansa 16. toukokuuta 2014 Ilta-Sanomien verkkosivuilla. Kappale oli vain keskinkertainen menestys, sijoittuen kaupallisista listoista singlelistan 13.- ja latauslistan 16. sijalle. Radiolistalla kappaleen paras sijoitus oli listan 87. sija.
Alpo Routasuo
Alpo August Rafael Routasuo, sukunimi vuoteen 1935 "Roos" (s. 1. maaliskuuta 1912 Helsinki) on suomalainen arvostelija ja kääntäjä.
Routsuon vanhemmat olivat varastomies August Roos ja Mathilda Josefina Lindholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1930 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936 ja maisteriksi 1938.
Routasuo toimi päämajan lääkintäosaston toimistosihteerinä 1940–1944, lääkintöhallituksen sotavammasairaalaosaston toimistopäällikkönä 1944–1946 sekä Terveydenhoitolehden toimitussihteerinä 1946–1947. Vuodesta 1948 lähtien hän toimi Yleisradion teatteriosaston apulaispäällikkönä.
Routasuo oli Aleksis Kiven Seuran sihteerinä vuonna 1946 ja Maaseudun Tulevaisuus-lehden kirjallisuusarvostelijana vuodesta 1946 alkaen.
Valolinna
Hyvinvointi- ja osaamiskeskus Valolinna sijaitsee Heinolassa, Rainion kaupunginosassa. Valolinnan tiloissa toimi vuoteen 2010 asti Reuman sairaala. Asuntolarakennuksessa toimii nykyisin Hotelli Valo. Toukokuussa 2013 reumasairaalan tiloissa aloitti päiväkirurginen sairaala Valolinna Klinikka, joka tekee ortopedian, traumatologian, plastiikkakirurgian, käsikirurgian, yleiskirurgian ja lastenkirurgian leikkauksia.
Mr. Turner
Mr. Turner on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Mike Leighin ohjaama ja käsikirjoittama elämäkertaelokuva, joka kertoo 1800-luvun alkupuolen maisemamaalarista William Turnerista. Elokuvan pääosissa ovat Timothy Spall, Dorothy Atkinson, Marion Bailey ja Paul Jesson.
Elokuva sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 2014, jossa se kilpaili Kultaisesta palmusta. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 19. joulukuuta 2014.
"Mr. Turner" sai neljä Oscar-ehdokkuutta parhaasta kuvauksesta, puvustuksesta, musiikista ja lavastuksesta.
Pikku-Marjan eläinkirja
Pikku-Marjan eläinkirja on vuonna 1947 ilmestynyt Laura Latvalan eläinrunoja sisältävä lastenkirja, jonka on kuvittanut Helga Sjöstedt. Se on Lastenkirjainstituutin vuonna 2007 tekemän selvityksen mukaan Suomen kaikkien aikojen myydyin lastenkirja, jota on painettu yhteensä yli 310 000 kappaletta. Siitä on otettu vuoteen 2011 mennessä jo 29 painosta.
Aapiskirjaa muistuttava teos koostuu aakkosittain etenevistä riimitellyistä loruista, jotka Latvala kirjoitti kotipaikassaan Lapualla keväällä 1946. Se on omistettu hänen tyttärelleen Marjalle, jolle osoitettu runo myös avaa kirjan. Teoksen suosio lähti parin vuosikymmenen jälkeen uudelleen nousuun vuonna 1980, kun Marjatta Meritähti sävelsi kirjan runoja ja julkaisi niitä "Pikku-Marjan eläinlauluja" -nimisellä albumilla. Tunnetuimpia loruista ovat muun muassa "Aa aa ankka" sekä laulunakin tunnettu "Ihahaa, ihahaa, hepo hirnahtaa".
Teoksen heti sotavuosien jälkeen kirjoitetut runot sijoittuvat 1930-luvun Suomea muistuttavaan aurinkoiseen maalaisidylliin. Päähenkilöitä ovat Pikku-Marjan ja hänen Otto-veljensä lisäksi maatalon eläimet. Professori Juhani Niemen mukaan säröjä idylliin muodostaa runoissa toistuva pakenemisen motiivi, jonka tyyppihahmo on karkuun juokseva porsas. Samaa edustaa myös veräjää pökkivä äkäinen vuohipukki, mutta vapauteen pääsevät kuitenkin lopulta vain taivaan linnut. Latvala on ilmeisesti saanut riimittelyynsä vaikutteita Aleksis Kiveltä, sillä tämän runon "Lintukoto" tiedetään olleen Latvalan nuoruuden lempiruno.
Walkin’ the Back Streets
Walkin’ the Back Streets (levyetiketissä Walking) on yhdysvaltalaisen kitaristi ja laulaja Little Miltonin albumi vuodelta 1981.
Äänitykset on kuitenkin tehty vuosina 1972 ja 1974 Memphisissä. Kappaleet ovat ennenjulkaisemattomia lukuun ottamatta levyn ensimmäistä kappaletta "Walking the Back Street and Crying".
Se on alun perin julkaistu singlenä (Stax 0124). Tämä pitkäkestoinen kappale oli alkujaan vielä minuutin verran pitempi, sillä siitä poistettiin Miltonin kitarasooloa. Singlen toisena kappaleena oli tälläkin albumilla versioitu "Before the Honeymoon". Lisäksi albumi sisältää Miltonin versioita tunnetuista blues- ja soulbluesklassikoista.
Albumin on tuottanut Ed Michel. Alkuperäinen tuotanto on Staxin henkilökunnan. Remiksauksen on tehnyt Allen Sudduth ja masteroinnin George Horn Berkeleyn Fantasy-studioilla.
Kansitaiteesta on vastannut Phil Carroll.
Levy-yhtiön osoite on ollut Stax Records, Tenth and Parker,
Berkeley, California 94710.Kappaleista aikaisemmin julkaistuja singleversioita: sekä The Memphis Horns.
Eilean Donan
Eilean Donan () on pieni saari Skotlannin Ylämaiden länsiosassa. 1900-luvun alussa tehtyjen kunnostustöiden yhteydessä saarelle rakennettiin kävelysilta. Saarta hallitsee valokuvissa, elokuvissa ja televisiossa usein näkyvä pittoreski linna. Dornien kylästä on saarelle matkaa kilometrin verran. Saarella ei ole ollut varsinaisia asukkaita vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Saaren nimi tarkoittaa Donnánin saarta ja on saanut nimensä kelttiläisen pyhimyksen Donnán of Eiggin mukaan, joka kuoli marttyyrinä vuonna 617. Hänen kerrotaan rakentaneen saarelle kirkon, josta ei kuitenkaan ole löytynyt jälkiä.
Linna on 1200-luvulta. Se oli Mackenzien suvun tukikohta aina siihen asti kunnes Englannin laivasto tuhosi sen jakobiittikapinan yhteydessä 1719. Nykyinen rakennus on peräisin 1900-luvun alusta, jolloin John Macrae-Gilstrap kunnosti rauniot.
Kääpiöesikko
Kääpiöesikko ("Primula vulgaris") on monivuotinen ruohovartinen kukkiva kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina.
Kääpiöesikon kielenmuotoiset lehdet muodostavat ruusukkeen, jonka keskeltä nousee keväällä monia kellomaisia, halkaisijaltaan noin 2,5–3,5 cm:n kokoisia kukkia. Kukat ovat yleensä vaaleankeltaisia.
Kääpiöesikkoa tavataan luonnonvaraisena Länsi-Euroopassa Färsaarilta Espanjan pohjoisosiin ja Italiaan asti. Sitä kasvaa paikoin Afrikan pohjoisrannikolla. Lähi-idässä kasvaa alalaji "sibthorpii".
Suomessa kääpiöesikoita myydään keskellä talvea sisäkasveiksi ruukuissa. Väreinä on tarjolla punainen, keltainen, valkoinen, sininen ja oranssi. Lisäksi kasvista on jalostettu myös kirjavia muotoja. Sisällä kasvi kukkii yhdestä kahteen viikkoa, villeässä pitempään kuin huoneenlämmössä. Talvella kukkineen kasvin voi keväällä istuttaa puutarhaan. Kasvi tarvitsee paljon valoa, mutta ei suoraa auringonpaahdetta.
Talviaisten rautatieasema
Talviaisten rautatieasema (lyh.Tv) on rautatieliikennepaikka Oriveden kaupungin Talviaistaipaleen kylässä. Liikennepaikka avattiin liikenteelle vuonna 1947. Rataosa Orivedeltä Jämsänkoskelle valmistui vuonna 1951. Talviainen muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1960 ja henkilöliikenne Oriveden sekä radan silloisen päätepisteen Jämsänkosken välillä loppui vuonna 1969. Tavaraliikenne lopetettiin ja liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1973. Talviainen avattiin kuitenkin uudestaan junankohtauspaikkana vuonna 1978, jolloin rataosa valmistui Jyväskylään saakka.
Talviaisten vaatimaton asemarakennus rakennettiin Talviaistaipaleen kylään aivan valtatie 9:n viereen arkkitehti Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1945. Nykyisin paikalla on junasuoritus- ja laitesuojarakennus. Talviainen muutettiin uudelleen miehittämättömäksi liikennepaikaksi rataosan kauko-ohjauksen valmistuttua vuonna 1991. Liikennepaikka sijaitsi aiemmin Längelmäen kunnan alueella, mutta kunnan lakkauttamisen jälkeen liikennepaikka on vuoden 2007 alusta lähtien sijainnut Oriveden alueella.
Jakobiittikapinat
Jakobiittikapinat olivat vuosien 1688 ja 1746 välillä Britanniassa ja Irlannissa käytyjä sotia ja kapinoita. Niissä jakobiitit yrittivät palauttaa Jaakko II:n ja myöhemmin hänen Stuart-sukuiset jälkeläisensä Englannin valtaistuimelle sen jälkeen, kun Englannin parlamentti oli syrjäyttänyt hänet mainion vallankumouksen yhteydessä.
Taisteluissa oli ensisijaisesti kyse hallitsijasuvusta, mutta siihen liittyi myös uskontoa koskevia puolia, sillä jakobiittien Stuart-jälkeläiset olivat katolilaisia. Monet katolilaiset toivoivat, että jos valtaistuimelle saataisiin palautetuksi katolinen monarkki, Britannian uskontopolitiikassa tapahtuisi suuria muutoksia.
Kun Englannin Jaakko II syrjäytettiin, valtaan nousi hänen tyttärensä Maria II yhdessä hollantilaissyntyisen puolisonsa Vilhelm III Oranialaisen kanssa.
Suurimmat kapinat olivat vuosien 1715–1716 kapina ja vuosien 1745–1746 kapina. Viimeistä jakobiittikapinaa, josta käytetään myös nimitystä "the Forty-Five", johti Charles Edward Stuart eli "Bonnie Prince Charles". Hän kärsi tappion Cullodenin taistelussa 1746, mutta hänen onnistui paeta ulkomaille, eikä hän sen jälkeen enää ryhtynyt kapinayrityksiin. Näin myös hiipuivat realistiset toiveet Stuart-sukuisen hallitsijan saamisesta valtaistuimelle. Englantilaisten myöhemmät rangaistukset tekivät samalla lopun skottien taisteluista Englannin kruunua vastaan. Englantilaiset yrittivät jopa hävittää klaanijärjestelmä ja kielsivät tartaanikankaan ja kilttien käytön.
Keltasinappi
Keltasinappi ("Sinapis alba") on yksivuotinen ruohovartinen kasvi. Se on yksi lajeista, joiden siemeniä käytetään sinapin valmistamiseen.
Keltasinappi kasvaa jopa 1,5 m korkeaksi. Sen lehdet ovat 8 cm pitkät ja 4 cm leveät. Kukat ovat keltaiset.
Keltasinappi on alkujaan kotoisin Välimeren seudulta. Nykyisin sitä kasvaa Lounais-Suomesta etelään koko Euroopassa, sekä paikoin Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Se on moni paikoin tulokaslaji tai viljelykarkulainen.
Sinapin valmistuksessa keltasinapin siemenjauhetta sekoitetaan yleensä mustasinappiiin. Kokonaisia siemeniä käytetään säilykkeiden kuten maustekurkkujen valmistukseen. Keltasinapin siemenistä saadaan 20–35 % miedonmakuista öljyä, jota voidaan käyttää polttoaineena ja voiteluaineena. Ruotsissa siitä tehdään majoneesia. Versoja voidaan käyttää salaatin tapaan.
Keltasinappia käytetään myös viherkesannointikasvina.
Yhdystie 8390
Yhdystie 8390 on Pudasjärven Siivikon kylästä Puhoksen kautta Suomussalmen Näljängän kylälle johtava yhdystie. Tie lähtee kantatieltä 78, ja päättyy seututielle 800.
Puhoksen ja Näljängän välisen tieosuuden ensimmäinen suunnitelma valmistui vuonna 1902.
Vuonna 1959 Siivikon ja Puhoksen välinen kylätie parannettiin maantieksi, joka rakennettiin Kainuun työmaasiirtolarahoilla. Siihen aikaan Kainuussa työmaasiirtolarahoilla rakennettuja teitä kutsuttiin niin sanotusti Kekkosteiksi.
A Perfect Contradiction
A Perfect Contradiction on englantilaisartisti Paloma Faithin kolmas studioalbumi, jonka julkaisi Sony Music Entertainment 10. maaliskuuta 2014. Musikaalisesti se on pop-albumi, jossa on elementtejä R&B:stä, jazzista, soulista, motownista ja diskosta. Albumi sai vaihtelevia vastaanottoja ristiriitaisista positiivisiin.
Kevätruusuleinikki
Kevätruusuleinikki ("Adonis vernalis") on monivuotinen keltakukkainen kasvi, jota tavataan Euraasian kuivilla aroilla. Se kasvaa 30 cm korkeaksi ja kukkii maaliskuussa. Siemenet kypsyvät touko-kesäkuussa.
Kevätruusuleinikkiä on käytetty rohdoskasvina, sillä se sisältää sydänglykosideja.
Pyöröorapihlaja
Pyöröorapihlaja eli pyöröliuskaorapihlaja ("Crataegus laevigata") on orapihlajiin kuuluva puuvartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Keski-Euroopassa ja paikoin Englannissa.
Pyöröorapihlaja kasvaa 4–8 metriä korkeaksi ja yhtä leveäksi. Sen oksat ovat piikkiset ja lehdet kiiltävät, sormihaaraiset. Kermanvalkoiset kukat puhkeavat loppukeväällä, ja punaiset marjat kypsyvät syksyllä.
Puukanerva
Puukanerva eli puukellokanerva ("Erica arborea") on ikivihreä kanervakasveihin kuuluva puuvartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Välimeren seudulla, Madeiralla ja Kanariansaarilla.
Puukanerva on sukunsa suurin laji. Se kasvaa tyypillisesti 2-4 m korkeaksi, mutta joskus jopa kuusimetriseksi. Neulasmaiset lehdet kasvavat 3-4 lehden kimppuina. Tuoksuvat valkoiset tai vaaleanpunaiset kukat puhkeavat keväällä tiiviinä pyramidin muotoisina terttuina. Puukanervan juuria on käytetty piippujen valmistamiseen.
Fall to Grace
Fall to Grace on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Paloma Faithin albumi. Sen julkaisi RCA Records 28. toukokuuta 2012. Hän työskenteli albuminsa parissa tuottaja Nellee Hooperin kanssa, joka on jo aiemmin työskennellyt lukuisten tunnettujen artistien, kuten Madonnan, Björkin, Massive Attackin ja Gwen Stefanin kanssa. Albumi sisältää viittauksia popista, soulista, soft rockista ja R&B:stä. Albumi sai pääosin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Albumin deluxe edition -versio julkaistiin samana päivänä, ja se sisältää akustisia versioita viidestä albumin kappaleesta.
Albumin johdantosingle oli ”Picking Up the Pieces”, joka julkaistiin 20. toukokuuta 2012 ja se sijoittui Britannian singlelistan 7. sijalle, joka oli sillä hetkellä Faithin parhaiten kyseisellä listalla sijoittunut kappale. ”Fall to Grace” sijoittui Britannian albumilistan toiselle sijalle ja British Phonographic Industry palkitsi sen tuplaplatinalla 600 000 kappaleen myynnin jälkeen. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan sijalle 44. Albumilta julkaistiin vielä neljä muuta singleä, ”30 Minutes Love Affair”, ”Never Tear Us Apart”, ”Just Be” ja ”Black & Blue”. Edistääkseen albumin myyntiä Paloma aloitti uransa toisen kiertueen alkuvuodesta 2013.
Ahmia
Ahmia on suomessa perustettu organisaatio, joka pyrkii edistämään Tor-verkon käyttöä ja helppokäyttöisyyttä sekä tämän avulla edistämään ihmisoikeuksia.
Ahmian näkyvin projekti on ahmia.fi-hakukone, joka tarjoaa mahdollisuuden etsiä sisältöä Tor-verkosta. Se on yksi harvoista Tor-verkon hakukoneista, joskaan ei ainoa (toinen on esimerkiksi onion.link-sivusto, aiempi onion.city). Tämän lisäksi organisaatio ylläpitää Tor-verkon reitittimiä sekä Tor2web-välityspalvelinta tor2web.fi, jonka avulla on mahdollista kytkeytyä Tor-verkossa oleville verkkosivuille korvaamalla .onion-pääte .tor2web.fi-päätteellä.
Kesällä 2014 hakukonekehitystyö sai Google Summer of Code 2014 -rahoitusta. Kehitystyön mentoroinnista vastasi Tor-ohjelmistoja kehittävä Tor Project.
Hakukone on myös yksi kansainvälisen ihmisoikeusjärjestö Hermes Center for Transparency and Digital Human Rights:n alla toimivista projekteista, jolla on myös juridinen vastuu hakukoneesta.
Andy Najar
Andy Najar Rodríguez (s. 16. maaliskuuta 1993) on honduraslainen jalkapalloilija, joka edustaa Jupiler Pro Leaguessa pelaavaa RSC Anderlechtiä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki. Najar on kuulunut vuodesta 2011 asti Hondurasin jalkapallomaajoukkueeseen.
Ammattilaisuransa vuonna 2010 yhdysvaltalaisessa DC Unitedissa aloittanut Najar teki debyyttinsä MLS-liigassa maaliskuussa 2010. Samana vuonna hänet valittiin vuoden tulokkaaksi MLS:ssä. Tammikuussa 2013 Najar siirtyi Yhdysvaltain pääkaupungista kuukauden mittaiselle lainalle Belgian suurseuraan RSC Anderlechtiin. Kuukauden lainan jälkeen Anderlecht oli vaikuttunut Najarin kyvyistä ja osti tämän omakseen noin kolmella miljoonalla dollarilla. Hän teki debyyttinsä kuitenkin vasta elokuussa 2013.
Najar kuului Hondurasin joukkueeseen olympialaisissa 2012. Hondurasin jalkapallomaajoukkueessa hän oli jo debytoinut syyskuussa 2011. Najar valittiin valmentaja Luis Fernando Suárezin ryhmään MM-kisoihin 2014.
Balls of Steel Australia
Balls of Steel Australia on australialaisversio brittiläisestä piilokamerasarjasta "Balls of Steel". Ohjelmaa alettiin esittää ensimmäisen kerran Comedy Channel-kanavalla 19. huhtikuuta 2011 ja se jatkui kahden tuotantokauden ajan 2. huhtikuuta 2012 asti. Ohjelma voitti Most Outstanding Light Entertainment Program-palkinnon ASTRA-gaalassa 2012.
Rick and Morty
Rick and Morty on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka ovat luoneet Justin Roiland ja Dan Harmon. Roiland toimii äänenä Rickille ja Mortylle.
Ohjelman ensiesitys oli 2. joulukuuta 2013 Cartoon Networkin alaisella Adult Swim -kanavalla. Sarjan toinen tuotantokausi alkoi 26. heinäkuuta 2015 ja kolmas kausi alkoi 30. heinäkuuta 2017.
Rick and Mortylla oli Simpsonien 26. tuotantokaudella oma couch gag.
Rick on henkisesti epävakaa alkoholisti, mutta lahjakas tiedemies. Hän on hiljaittain löytänyt uuden yhteyden perheensä kanssa. Rick käyttää aikaansa vieden tyttärenpoikaansa Mortya (myöhemmin myös muita perheenjäseniä) sekopäisille ja vaarallisille seikkailuille syvälle avaruuteen ja toisiin ulottuvuuksiin. Yhdistettynä Mortyn horjuvaan perhe-elämään nämä seikkailut aiheuttavat paljon ahdinkoa koulussa ja kotona.
Jokainen jakso päättyy kohtaukseen lopputekstien jälkeen joka täydentää jaksoa.
Fraser Forster
Fraser Forster (s. 17. maaliskuuta 1988) on englantilainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Southampton FC:tä. Newcastle Unitedin kasvatti Forster on pelannut Englannin jalkapallomaajoukkueessa kolme ottelua.
Newcastlessa uransa aloittanut Forster ei pelannut seuran edustusjoukkueessa yhtään ottelua. Hän kierteli koko Newcastle-uransa lainoilla. Vuonna 2009 hän siirtyi lainalle Norwich Cityyn ja oli vahvassa roolissa, kun joukkue nousi kaudeksi 2010-11 Englannin mestaruussarjaan. Fanit valitsivat Forsterin seuran kauden pelaajaksi. 2010 hän siirtyi lainalle Skotlannin valioliigan Celtic FC:hen, joka osti Forsterin omaksi kaudelle 2012-13 Skotlannin liigan voiton jälkeen. Celtic uusi mestaruuden kahdella seuraavallakin kaudella Forsterin ollessa ykkösmaalivahtina. Kesällä 2014 Forster siirtyi Valioliigan Southampton FC:hen, jossa hän pian nappasi ykkösmaalivahdin roolin Artur Borucilta.
Englannin valmentaja Roy Hodgson kutsui Forsterin mukaan lokakuussa 2012 MM-karsintaotteluihin. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Englannin jalkapallomaajoukkueen paidassa Chileä vastaan marraskuussa 2013. Hyvien Celtic-esitysten ansiosta Hodgson valitsi toukokuussa 2014 Forsterin mukaan MM-kisoihin. Forster ei kuitenkaan pelannut turnauksessa minuuttiakaan, sillä ykkösvahtina toimi Burnleyn Joe Hart.
Vapaudenristi (Puola)
Vapaudenristi () oli yksi korkea-arvoisimmista puolalaisista kunniamerkeistä, joka myönnettiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan välisenä aikana. Se myönnettiin henkilöille, jotka olivat "taistelleet sankarillisesti Puolan itsenäisyyden hyväksi" ja sillä oli kolme luokkaa.
Vapaudenristi perustettiin Puolan presidentin Ignacy Mościckin asetuksella 29. lokakuuta 1930. Se tuli myöntää henkilöille, jotka olivat tehneet työtä isänmaan itsenäisyyden eteen ennen ensimmäistä maailmansotaa, sen aikana tai vuosien 1918–1921 sotatoimissa. Ansioitumista Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa ei kuitenkaan laskettu mukaan, sillä siinä kunnostautuneille oli oma kunniamerkkinsä. Vapaudenristi oli suunniteltu erityisesti puolalaisten legioonien ja niiden edeltäjien jäseniä silmällä pitäen. Esimerkiksi vuoden 1863 tammikuun kansannousuun osallistuneita oli vielä elossa ansiomerkin perustamisvuonna. Yksi kunniamerkin perustamiseen suuresti vaikuttaneista oli Józef Piłsudskin vaimo Alexsandra Piłsudska (o.s. Szczerbińska 1882–1963). Sen myöntöpäiväksi valittiin ensimmäisen maailmansodan päättymispäivä 11. marraskuuta, joka vakiinnutettiin myöhemmin itsenäisyyspäiväksi. Vuoden 1938 jälkeen se myönnettiin myös henkilöille, jotka olivat vastuussa Zaolzien alueen uudelleenliittämisestä Puolaan.
Vaikka risti ilman miekkoja myönnettiin yleensä siviileille, jokaista luokkaa pidettiin sotilaskunniamerkkinä. Sillä palkitun sotilashenkilön tuli pitää sitä ennen Polonia Restitutan 4. luokan kunniamerkkiä ja siviilin ennen Sodan vapaaehtoismitalia ("Medal Ochotniczy za Wojnę").
Jokaisella vapaudenristillä palkitulla sen luokasta riippumatta oli oikeus tulla valituksi Puolan tasavallan senaattiin, oikeus matkustaa Puolan valtion rautateillä ilmaiseksi sekä oikeus lähettää lapsensa valitsemaansa kouluun ilmaiseksi.
Sekä ristin että mitalin suunnitteli professori Mieczysław Kotarbiński. Suurimman osan kunniamerkeistä valmisti varsovalainen kultaseppä Wiktor Gontarczyk.
Vapaudenristillä oli kolme luokkaa:Risti oli kooltaan 42 x 42 mm ja se oli kullattua pronssia. Kääntöpuolella oli suorakaiteen muotoinen kilpi, jossa oli tyylitelty kotka ohuena reliefinä. Kääntöpuoli oli päällystetty mustalla emalilla ja siinä luki motto "Bojownikom Niepodległości", "itsenäisyyden puolesta taistelleille". Miekoilla koristellussa versiossa oli kaksi miekkaa ristittynä itse ristin päällä.
Vapaudenmitali oli pyöreä, halkaisijaltaan 35 mm ja se oli tehty kokonaan pronssista. Kääntöpuolella oli symbolinen kuvaus kolmesta Hydrasta (jotka kuvasivat osapuolten jakautumista) lyötynä kahdella miekalla ja joita ympäröi sama motto kuin ristissä, "Bojownikom Niepodległości". Kääntöpuoli oli tasainen ja sille oli painettu kirjaimet RP, jotka olivat lyhenne sanoista "Rzeczpospolita Polska" (Puolan tasavalta).
Rubble Trouble
Rubble Trouble New York (eli Rubble Trouble) on brittiläisen Nitromen tammikuussa 2010 julkaisema indievideopeli, jossa pelaajan tarkoituksena on erilaisia apuvälineitä, kuten nitroa ja kanuunankuulia käyttämällä tuhota New Yorkin rakennuksia vaurioittamatta muuta ympäristöä. Rubble Trouble tunnetaan myös lyhenteellä RT. Pelillä on kaksi jatko-osaa, RT Tokyo (2011) ja RT Moscow (2011), joissa on sama periaate kuin edeltäjällään.
Jeff Zatkoff
Jeff Zatkoff (s. 9. kesäkuuta 1987 Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsin organisaatiossa. Hän pelaa pääosin Kingsin AHL-farmijoukkue Ontario Reignissa.
Los Angeles Kings varasi Zatkoffin kolmannella kierroksella numerolla 74.
10. huhtikuuta 2008 Zatkoff teki Kingsin kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Ammattilaistasolla hän debytoi Ontario Reignin paidassa pelaten joukkueessa kaudella 2008–2009 37 ottelua. Vuodet 2008–2012 hän pelasi Kingsin AHL:ssä pelaavassa farmiseura Manchester Monarchsissa.
1. heinäkuuta 2012 Zatkoff teki Pittsburgh Penguinsin kanssa kaksivuotisen sopimuksen. 28. maaliskuuta 2013 hänet kutsuttiin AHL:stä Tomas Vokounin kakkosmaalivahdiksi Marc-Andre Fleuryn loukkaannuttua. Hän ei kuitenkaan vielä saanut ensimmäistä NHL-peliä tililleen. AHL:n puolella Zatkoff sekä hänen joukkuetoverinsa Brad Thiessen palkittiin Harry "Hap" Holmes Memorial Awardilla kauden 2012–2013 päätteeksi. Palkinto annetaan vähintään 25 ottelua pelanneelle maalivahdille, jonka joukkue on päästänyt vähiten maaleja.
Zatkoffin oli tarkoitus aloittaa kausi 2013–2014 AHL:ssä, mutta Tomas Vokounin loukkaannuttua hän aloittikin Marc-Andre Fleuryn kakkosmaalivahtina. 11. lokakuuta 2013 hän teki NHL-debyyttinsä torjumalla 24 laukausta 6–3 -tappiossa Florida Panthersia vastaan. Ensimmäisen voittonsa hän otti torjumalla nollapelin Columbus Blue Jacketsia vastaan 2. marraskuuta 2013.
Kesällä 2016 Zatkoff myytiin takaisin Los Angeles Kingsiin.
Ladislav Fuks
Ladislav Fuks (24. syyskuuta 1923 Praha, Tšekkoslovakia  – 19. elokuuta 1994 Praha, Tšekki) oli tšekkiläinen kirjailija.
Fuks opiskeli Kaarlen yliopistossa filosofiaa, psykologiaa ja taidehistoriaa ja sai 1949 tohtorin arvon. Hän työskenteli vuodesta 1959 alkaen kansallisgalleriassa. 1960-luvulla hän ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi ja sai 1963 ilmestyneellä esikoisteoksellaan "Herra Theodor Mundstock " ("Pan Theodor Mundstock") paljon huomiota. Seuraavana vuonna ilmestyi novellikokoelma "Mí černovlasí bratři". Hänen 1970-luvun teoksistaan jotkut ovat voimakkaasti aikaansa sidoksissa, esimerkiksi "Návrat z žitného pole". Hän sai jonkin verran kansainvälistä huomiota mutta oli viimeisinä vuosinaan kuitenkin yksinäinen.
Kirkonsalmen silta
Kirkonsalmen silta on Naantalin Merimaskussa sijaitseva maantiesilta, joka yhdistää Otavan saaren mantereeseen. Sillalla kulkee yhdystie 1930 Maskuun ja Velkualle.
Sillan kokonaispituus on 273 metriä ja suurin jänneväli 75 metriä. Siltakannen leveys on 11,5 metriä ja alituskorkeus 16 metriä. Sillan pääsuunnittelijana toimi Ramboll Finlandin Ilkka Vilonen. Silta valmistui 2002 ja korvasi Kirkonsalmen ylittäneen lossiyhteyden.
Urmas Puhkan
Urmas Puhkan (s. 20. helmikuuta 1967 Nadalama) on virolainen keraamikko, joka tekee pienoisveistoksia keramiikasta.
Puhkan valmistui vuonna 1992 Viron taideakatemiasta. Seuraavana vuonna hän perusti Asuurkeraamika-studion. Vuodesta 2000 Puhkan on toiminut taideakatemian keramiikan osaston johtajana.
Jonkeri
Jonkeri on keskikokoinen järvi Vuoksen päävesistössä Kuhmon kaakkoiskulmassa. Se on sokkeloinen järvi, jonka suurimpia saaria ovat Uittosaari, Lammassaari, Kalmosaari ja Kontusaari. Järven vedet laskevat Lieksan suuntaan Jongunjokea pitkin. Se on suosittu melontareitti.
Pyykönniemen Kirkkoniemessä on kolmisenkymmentä kiviröykkiötä. Niistä noin on 20 matalaa, pelkistä kivistä tehtyä, läpimitaltaan alle kaksi metristä kiviröykkiötä sekä seitsemän tai kahdeksan hieman suurempaa maansekaista kivirauniota. Suuremmat ovat uunien jäännöksiä, pienemmät lienevät viljelyröykkiöitä.
Jonkerinjärvessä on myös kaksi hautasaarina pidettyä Kalmosaarta: toinen niemen länsipuolella, toinen itäpuolella. Niihin liittyy perimätieto, jonka mukaan toinen saarista on ollut papiston, toinen tavallisen väen hautapaikka. Järven pohjoisrannalla on Jonkerin kiveksi sanottu paasi. Ilmeisesti Jonkerin kivi tuli valtakunnanrajan merkiksi vuoden 1617 Stolbovan rauhan rajaa maastoon merkittäessä. Sen jälkeen raja säilyi tällä kohdalla muuttumattomana yli 200 vuotta.
Memphis Depay
Memphis Depay (s. 13. helmikuuta 1994 Moordrecht), tunnetaan vain nimellä Memphis, on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa seuratasolla Ligue 1:n Lyonia. Hänen pelipaikkansa on vasen laitalinkki. Depay on ghanalaisen isän ja hollantilaisen äidin lapsi. Hän käyttää pelipaidassaan vain etunimeään, koska ei ole ollut tekemisissä isänsä kanssa. Depay on pelannut vuodesta 2013 asti Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Moordrechtissa syntynyt Depay jätti kotikuntansa seuran 9-vuotiaana ja siirtyi Sparta Rotterdamiin, josta hän siirtyi kolme vuotta myöhemmin PSV Eindhoveniin.
Depay teki virallisen debyyttinsä joukkueessa KNVB-cupin toisen kierroksen ottelussa amatööriseura VVSB:tä vastaan 21. syyskuuta 2011. Hän pelasi ensimmäisen Eredivisie-ottelunsa 26. helmikuuta 2012 tullen vaihdosta kentälle lisäajalla; PSV:n pelasi kotikentällään Feyenoordia vastaan ja voitti lukemin 3–2. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan yhteensä kahdeksan ottelua, joista kaikissa hän tuli vaihdosta kentälle.
Kaudella 2013-2014 Phillip Cocun ollessa valmentajana Depay sinetöi lopullisesti asemansa avauskokoonpanossa. Toistaiseksi viimeisellä Eredivisie-kaudellaan 2014-2015 hän juhli PSV:n kanssa Hollannin mestaruutta voittaen myös sarjan maalikuninkuuden 22 maalillaan.
7. toukokuuta 2015 sekä PSV että Manchester United vahvistivat Depayn siirtyvän Unitedin riveihin kesällä 2015 ja laiturin ilmoitettiin tehneen seuran kanssa nelivuotisen sopimuksen. Virallisesti Memphis esiteltiin manchesterilaisseuran pelaajana 10. heinäkuuta 2015.
Tammikuussa 2017 Depay siirtyi Lyoniin 16 miljoonan euron siirtosummalla, joka voi nousta 25 miljoonaan.
Alle 17-vuotiaiden kanssa EM-kultaa 2011 voittanut Depay on pelannut Alankomaiden eri nuorisomaajoukkueissa. Hän teki debyyttinsä Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2013 Turkkia vastaan tullessaan loppuminuuteilla vaihdosta kentälle. Maajoukkueen silloinen päävalmentaja Louis van Gaal valitsi Depayn mukaan MM-kisoihin 2014. MM-kisoissa pronssia Alankomaiden kanssa saavuttanut Depay pelasi neljässä pelissä, joissa hän teki kaksi maalia ja saavutti yhden syöttöpisteen. Laituri on ollut maajoukkueensa avauskokoonpanon vakiomiehiä Guus Hiddinkin valmennuskaudella, joka alkoi MM-kisojen jälkeen.
Odotustila
Odotustila on sisätila, jossa ihmisten on tarkoitus viettää aikaa odottaessaan pääsyä johonkin toiseen tilaan. Esimerkiksi lääkärin vastaanotoilla on yleensä odotushuone, jossa potilaat voivat odottaa omaa vuoroaan. Rautatieasemilla ja lentokentillä taas on suuria odotussaleja, joissa matkustajat voivat odottaa junansa tai lentokoneensa saapumista.
James Kwesi Appiah
James Kwesi Appiah (s. 30. kesäkuuta 1960) tunnetaan myös nimellä Akwasi Appiah, on ghanalainen pelaajauransa jo päättänyt jalkapallopuolustaja ja nykyinen valmentaja. Hän valmensi vuodet 2012–2014 Ghanan jalkapallomaajoukkuetta. Koko peliuransa vasempana laitapuolustajana pelannut Appiah edusti Asante Kotokoa. Hän pelasi seurassa vuodesta 1983 vuoteen 1993. Hän pelasi myös Ghanan maajoukkueessa saavuttaen Afrikan-mestaruuskisoissa hopeaa vuonna 1992. Valmentajauransa alussa Appiah sai valmennusta Manchester Cityltä ja Liverpool FC:ltä. Hänet valittiin yllättäen Ghanan valmentajaksi huhtikuussa 2012 Goran Stevanovićin seuraajaksi. Ghana selviytyi 2014 MM-kisoihin ja Appiahista tuli ensimmäinen tummaihoinen afrikkalaisvalmentaja MM-kisoissa. Huonosti sujuneiden MM-kisojen jälkeen Appiah sai potkut ja hänen tilalleen tuli Avram Grant.