hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Don Juan de Austria (1887)
Don Juan de Austria oli Espanjan laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.
Alus tilattiin laivastontelakalta Cartagenasta, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1887 ja se valmistui joko vuonna 1888 tai 1889.
Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa huhtikuussa 1898 alus kuului kontra-amiraali Patricio Montojo y Pasarónin johtamaan Tyynenmeren laivueeseen, joka oli Manilanlahdella.
Alus siirrettiin 25. huhtikuuta laivueen viiden muun aluksen kanssa Subic Bayhin, jossa Montojo toivoi miinoitusten ja rannikkolinnakkeiden suojaavan laivuetta. Puolustuslaitteet olivat kuitenkin keskeneräisiä ja osasto lähti merelle 29. huhtikuuta palatakseen Manilanlahdelle.
Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain laivaston Aasianlaivue hyökkäsi 1. toukokuuta, mistä seurasi Manilanlahden taistelu. Tykistötulen vaurioittama alus jouduttiin ajamaan matalikolle.
Taistelun jälkeen "USS Petrelin" valtausosasto sytytti hylyn tuleen. Sotatoimien päätyttyä Yhdysvaltain laivasto nosti hylyn ja siirsi sen kunnostettavaksi. Vuonna 1900 alus liitettiin tykkiveneenä laivastoon nimellä "USS Don Juan de Austria".
Garam
Garam on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Gunnar Larsson-Leander
Lars "Gunnar" Larsson-Leander (s. 3. huhtikuuta 1918 Bollnäs) on eläkkeellä oleva ruotsalainen tähtitieteilijä.
Gunnar Larsson-Leander syntyi Bollnäsissä 13, huhtikuuta 1918. Hänen vanhempansa olivat rautatietyöläinen Birger Hedman ja Kristina Larsson. Hän avioitui vuonna 1945 akvarellimaalarin ja tekstiilitaiteilijan Marika Arlemanin (1917–1984) kanssa. Marika A:n vanhemmat olivat kuvataiteilija Hjalmar Arleman (1880–1956) ja Ester Julin. Avioliitosta syntyi kaksi lasta, Per (s. 1947) ja Anne-Marie (s. 1951).
Larsson-Leander suoritti ylioppilastutkinnon Tukholmassa vuonna 1939 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1944. Filosofian lisensiaatin tutkinnon hän suoritti Tukholmassa vuonna 1950 ja väitteli tähtitieteestä vuonna 1955. Tämän jälkeen hän toimi Lundin yliopiston observaattorina ja tähtitieteen professorina eläköitymiseensä 1984 asti.
Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet muun muassa muuttuvat tähdet, kaksoistähtijärjestelmät ja pallomaiset tähtijoukot.
Vuodesta 1975 lähtien Larsson-Leander johti Ruotsin kuninkaallista tiedeakatemiaa.
Larsson-Leander on kirjoittanut tähtitieteen oppikirjoja ja toiminut vuosina 1968–1994 lehden Astronomisk Tidsskrift päätoimittajana samoin kuin Tycho Brahen tähtitieteellisen seuran puheenjohtajana 1988–1993.
http://runeberg.org/vemarvem/skane66/0492.html
https://sv.wikipedia.org/wiki/Marika_Arleman-Leander
Don Antonio de Ulloa (1887)
Don Antonio de Ulloa oli Espanjan laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.
Alus tilattiin laivastontelakalta Cadizista, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1887 ja se valmistui vuonna 1889.
Pian valmistumisensa jälkeen alus siirrettiin vuonna 1890 Karoliineille torjumaan Saksan keisarikunnan siirtomaapolitiikan aiheuttamaa uhkaa. Myöhemmin samana vuonna alus siirrettiin Filippiineille, jossa se korvasi taifuunissa tuhoutuneen sisaraluksensa "Gravinan".
Alus otti osaa Filippiinien kansannousun tukahduttamiseen vuosina 1896-1897. Alus muun muassa kuljetti maihinnousujoukon Zamboangaan vuonna 1897. Aluksen propulsiojärjestelmä oli keväällä 1898 huollon tarpeessa eikä se voinut osallistua sotatoimiin. Alus makasi ankkurissa Cavitessa ja sen rannikon puoleiset tykit oli siirretty rannikkolinnakkeisiin. Aluksen miehistöön kuului ainoastaan puolet, mikä riitti merenpuoleisten tykkien käyttöön.
Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa huhtikuussa 1898 alus oli edelleen samassa tilassa. Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain laivaston Aasianlaivue hyökkäsi 1. toukokuuta, mistä seurasi Manilanlahden taistelu. Alukseen osui joitakin kranaatteja, joista pahin oli kannelle osunut raskas kranaatti. Osuman seurauksena sai surmansa yhdeksän miestä ja haavoittui kymmenen. Aluksella ei ollut ketään laskemassa taistelulippua ja Deweyn laivasto-osasto tulitti alusta upottaen sen. Aluksen hylystä löytyi neljä kahdeksan tuuman, kolme kuuden tuuman, yksi viiden tuuman ja 25 kappaletta 47 ja 37 millimetrin osumaa.
Taistelun jälkeen "USS Petrelin" lähettämä valtausosasto sytytti hylyn tuleen. Sotatoimien päätyttyä Yhdysvaltain laivasto tutki hylyn todeten sen korjauskelvottomaksi. Hylky romutettiin.
Matti Kuusio
Matti Kuusio (5. elokuuta 1927 Rauma – 10. heinäkuuta 1989 Rauma) oli suomalainen poliitikko. Kuusio toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1975–1979 sekä 1983–1987 valittuna Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Kuusio toimi Rauman kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1964 ja Rauman kaupunginhallituksen jäsenenä. Kuusio toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982.
Työelämässä Kuusio toimi viilaajana Rauma-Repolan telakalla Raumalla 1945–1979 ja Metallityöväen liiton toimitsijana Raumalla ja Porissa vuodesta 1979.
Kuusion vanhemmat olivat viilaaja Yrjö Edvard Kuusio ja Anna Aleksandra Lehtonen. Kuusion puoliso vuodesta 1950 oli Katri Kolkka. Kuusio pääsi keskikoulusta 1945.
Mari Heikkilä
Mari Heikkilä (s. 1974) on suomalainen freelance-tiedetoimittaja. Hän on koulutukseltaan mikrobiologi ja työskennellyt ennen toimittajaksi siirtymistään tutkijana Helsingin yliopistossa. Hän on aiemmin työskennellyt "Mediuutiset"-lehdessä sekä "Tekniikka & Talous" -lehdessä. Vuodesta 2014 lähtien hän on työskennellyt yrittäjänä ja freelancerina.
Mari Heikkilän kotisivut
Conde de Venadito (1888)
Conde de Venadito oli Espanjan laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.
Alus tilattiin laivastontelakalta Cartagenasta, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1888 ja se valmistui joko vuonna 1888 tai 1889.
Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli 20. huhtikuuta Havannassa. Aluksen ensimmäinen sotatoimi oli Havannan puolustus, kun se lähti merelle 14. toukokuuta "Nueva Españan" kanssa. Alus avasi tulen kohti Yhdysvaltain laivaston tykkiveneitä, jotka vetäytyivät hieman kauemmas. "Conde de Venadito", "Nueva España", "Aguila" ja "Flecha" vetäytyivät pimeän laskeutuessa. Yöllä Yhdysvaltain laivaston alukset valtasivat sataman.
Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1907 ja se upotettiin maalilaivana vuonna 1936.
Carlos V (1895)
Carlos V oli Espanjan laivaston vuonna 1895 vesillelaskettu panssariristeilijä.
Alus tilattiin Vega Murguian telakalta Cadizista, missä köli laskettiin vuonna 1892. Alus laskettiin vesille 13. maaliskuuta 1895 ja se valmistui 2. kesäkuuta 1898.
Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa huhtikuussa 1898 alus oli vasta valmistunut, mutta ei operatiivisessa palveluksessa. Alus otettiin palvelukseen liitettynä kontra-amiraali Manuel de Camaran komentamaan 2. laivueeseen, joka määrättiin Filippiineille.
Camaran laivue, johon kuuluivat "Carlos V", taistelulaiva "Pelayo", apuristeilijät "Patriota" ja "Rapido" sekä hävittäjät "Audaz", "Osado" ja "Prosepina" ja rahtialukset "Buenos Aires" ja "Panay", lähti Cadizista 16. kesäkuuta. Osasto ohitti seuraavana päivänä Gibraltarin ja saapui 26. kesäkuuta Port Saidiin, jossa se pyysi hiilitäydennystä. Täydennyksestä kieltäydyttiin Egyptin puolueettomuuteen vedoten 30. kesäkuuta. Camarran laivueen saavuttua Sueziin 5. heinäkuuta oli Pascual Cervera y Topeten laivue tuhoutunut Santiago de Cuban taistelussa, mikä mahdollisti Yhdysvaltain laivaston raskaiden alusten siirtämisen pois Kuuban vesiltä. Espanjan meriministeri kutsui 7. heinäkuuta Camarran laivueen takaisin Espanjaan suojaamaan Espanjaa mahdolliselta Yhdysvaltain laivaston hyökkäykseltä.
Camarran laivue hajotettiin 25. heinäkuuta ja "Carlos V" vietti sodan lopun Espanjan aluevesillä. Sotatoimien päätyttyä alus teki laivastovierailuja, joista ehkä merkittävin Edward VII kruunajaisten laivastokatselmukseen osallistuminen vuonna 1902.
Alus oli vuonna 1914 osallisena Yhdysvaltain laivaston vallatessa Veracruzin. Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1922 ja alusluettelosta kymmenen vuotta myöhemmin. Alus romutettiin vuonna 1933.
Androidin versiohistoria
Tämä on luettelo Android-käyttöjärjestelmän versiohistoriasta.
Androidista on julkaistu uusia versioita julkistuksen jälkeen. Uudet versiot yleensä korjaavat virheitä ja lisäävät uusia ominaisuuksia.
Princesa de Asturias -luokka
Princesa de Asturias -luokka oli Espanjan laivaston kolmen 1890-luvulla valmistetun aluksen muodostama panssariristeilijäluokka.
Luokan alukset olivat 110,97 metriä pitkiä ja niiden leveys oli 18,59 ja syväys 6,61 metriä. Alusten uppouma oli 6 888 tonnia. Alusten propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen ja tuotti 14 800 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 20 solmun huippunopeuden.
Alusten suojana oli 30,2 senttimetrin panssarivyö. Tulenjohtotorni ja tykkien barbetit oli suojattu 20 senttimetrin panssarilla ja tykkitornit 9,9 senttimetrin panssarilla. Alusten kannen panssarointi oli 5,7 senttimetriä paksu.
Alusten pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä ja apuaseina kahdeksan 14 senttimetrin tykkiä.
Pacific Gas and Electric Company
Pacific Gas and Electric Company (PG&E) on julkisesti noteerattu energia-alan yhtiö, jonka kotipaikka on San Franciscossa, Yhdysvalloissa.
PG&E osti 20 vuoden sopimuksella Copper Mountainin aurinkovoimalan, joka on Yhdysvaltain suurin.
Yhtiö omistaa Diablo Canyon Power Plant -ydinvoimalan, jossa on kaksi painevesireaktoria, joiden teho yhteensä on 2 240 MW.
Yhtiön omistama Humboldt Bay Generating Station Kaliforniassa on maakaasuvoimala, joka otettiin käyttöön syyskuussa 2010. Sen nettoteho on 163 MW.
Kori Carter
Kori Carter (s. 3. kesäkuuta 1992 Claremont, Kalifornia) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksun maailmanmestari.
Carter karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ajalla 13,26. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun NCAA:n mestaruuden 2013 ja Yhdysvaltojen-mestaruuden 2014. Marrakechin maanosien cupissa 2014 hän oli seitsemäs. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän keskeytti välieräjuoksun.
Carter voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 53,07.
Hän on opiskellut biologiaa Stanfordin yliopistossa.
Jimmy McGovern
Jimmy McGovern (s. 1949, Liverpool) on brittiläinen käsikirjoittaja. Hänen televisiosarjoissaan ja -elokuvissaan on vahva yhteiskunnallinen ote. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat esim. "Fitz ratkaisee" ja "Katu."
Fitz ratkaisee
Katu (the Street)
Seinää vasten (Accused)
Laillinen oikeusmurha (2014)
Moving on
Karkotetut
Östling
Östling on seuraavien henkilöiden sukunimi
Pailhead
Pailhead oli industrial metal -yhtyeen Ministryn lyhytkestoinen sivuprojekti, jossa Dischord Recordsin perustaja ja entisen Minor Threatin keulahahmo Ian MacKaye lauloi. Yhtyeen musiikki oli yhdistelmä industrialia ja hardcore punkia, edeltäen mitä Ministry tulisi myöhemmin tekemään Jello Biafran kanssa toisessa sivuprojektissa Lardissa.
Telluurihapoke
Telluurihapoke (HTeO) on yksi telluurin happihappoihin kuuluva epäorgaaninen yhdiste.
Huoneenlämpötilassa telluurihapoke on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on hyvin niukkaliukoinen veteen. Aine on heikko happo ja sen pK-arvot ovat 2,48 ja 7,7. Telluurihapoke on suhteellisen epästabiili ja hajoaa hiemankaan kuumennettaessa telluuridioksidiksi. Telluurihapoke liukenee happoliuoksiin vetytelluriitti-ioneina ja emäsliuoksiin telluriitti-ioneina. Se on siis luonteeltaan amfoteerinen. Voimakkaat hapettimet hapettavat telluurihapokkeen telluurihapoksi.
Telluurihapoketta voidaan valmistaa saostamalla happoliuosten avulla telluriittisuolojen vesiliuoksista. Sitä muodostuu myös kun telluuri reagoi typpihapon kanssa tai telluuridi- tai tetrakloridia hydrolysoidaan.
Freestyle (musiikki)
Freestyle on elektronisen tanssimusiikin muoto, joka kehkeytyi Yhdysvalloissa 1980-luvulla. Tyylilaji oli suosituinta 1980-luvun lopulta 1990-luvun alkuun. Freestylea tuotetaan nykyäänkin ja on myös joillain asteella suosittua. Yleinen freestylen teema on kaupungissa tapahtuva sydänsuru.
John Johansson
John Johansson (s. 17. lokakuuta 1884) oli suomenruotsalainen näyttelijä, joka työskenteli Turun ruotsalaisessa teatterissa 60 vuotta, vuodesta 1904 aina vuoteen 1964 asti.
Konttoristina työskennellyt 19-vuotias Johansson esiintyi ensi kerran teatterinäyttämöllä 8. tammikuuta 1904, ja vaihtoi saman tien ammattia, siirtyen pysyvästi Åbo Svenska Teaterin näyttelijäksi. Hän kertoi käyneensä katsomassa teatterin esityksiä jo lapsena. Teatteriuransa varrella hän sai opetusta näyttelijäntyöhön Tukholmassa ja ohjasi kesäteatteriesityksiä kesämökkikunnassaan Paraisilla.
Johansson sai Pro Finlandia -mitalin 1954.
Toiminnan käsikirjoitus
Toiminnan käsikirjoitus eli skripti tarkoittaa kognitiivisessa psykologiassa oppimisen kautta luomaamme sisäistä mallia eli skeemaa siitä, miten jossakin tilanteessa toimitaan ja missä järjestyksessä asiat tehdään. Skripti on taĺlentunut syvämuistiimme ja me tavallisesti odotamme, että asiat tapahtuvat sen mukaisesti. Tavallisia toiminnan käsikirjoituksia ovat esimerkiksi aamupalan tekeminen, pyörällä ajo, kaupassa käynti tai käsityksemme miten juhlassa käyttäydytään.
Skriptit ovat kiteytyneitä muistirakenteita, jotka nopeuttavat toimintaamme, meidän ei tarvitse juurikaan ajatella esimerkiksi pyörällä ajoa, kun olemme sen kerran oppinneet. Skriptit myös tavallisesti säilyvät läpi elämän. Jos joutuu uuteen tilanteeseen, jossa asetelmat ja toimintatavat ovat totutusta poikkeavia, joudumme helposti hämillemme ja toimintamme hidastuu, kun vanha skripti ei pääse aktivoitumaan tai sitten toimimme totutun skriptin mukaisesti, mikä ei aina ole paras mahdollinen toimintamalli. Näin voi käydä esimerkiksi joutuessamme uuteen kulttuuriin, jossa käytöstavat ovat täysin erilaiset tai esimerkiksi uudessa ympäristössä, kuten uudenaikaisella lentokentällä vieraillessamme, jossa kaikki poikkeaakin totutusta.
Tuomas Kyrön kirja Mielensäpahoittaja kuvaa humoristisesti sitä, miten tottunut ihminen voi olla vanhoihin toimintatapoihin. Kirjan päähenkilö on esimerkiksi aina tottunut keittämään pannukahvia ja uuden Moccamaster -keittimen käyttö on ylitsepääsemättömän vaikeaa.
Martti Lahtinen
Martti Valdemar Lahtinen (10. heinäkuuta 1914 Hämeenlinna – 28. syyskuuta 1982) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Lahtinen syntyi Hämeenlinnassa, kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja opiskeli teatterialaa Hilda Pihlajamäen johdolla sekä Teatterijärjestöjen Keskusliiton kesäkursseilla. Hän opiskeli myös musiikkia Helsingin Konservatoriossa. Vuosina 1941–1947 hän toimi näyttelijänä ja lavastajan apulaisena Turun Työväen Teatterissa ja kaupunginteatterissa, sitten näyttelijänä, ohjaajana ja apulaisjohtajana Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1947–1955, ohjaaja-näyttelijänä ja johtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1955–1961 ja sitten Porin Teatterin taiteellisena johtajana ja teatterinjohtajana vuoteen 1967 saakka.
Lahtinen sai Pro Finlandia -mitalin 1966 ja Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultaisen ansiomerkin 1975.
Osteoblasti
Osteoblasti eli luunmuodostajasolu on eläinten luissa esiintyvä solu, joka tuottaa uutta luuta. Se on suuri yksitumainen solu, joka muodostaa ympärilleen kollageenista, glykosaminoglykaaneista ja proteoglykaaneista koostuvaa luun soluväliainetta. Osteoblasti jää usein lopulta soluväliaineen sisään, jolloin siitä tulee osteosyytti eli luusolu.
Normek
Normek Oy on teräsrakenteita sekä lasi-, alumiini- ja kevytelementtijulkisivuja valmistava ja asentava konserni. Yhtiö toimii Suomessa nimellä Normek Oy ja Ruotsissa Normek Sverige AB.
Normek Oy:n tuotanto- ja myyntitoiminnot sijaitsevat Suomessa Vantaalla, Korialla, Oulussa, Naarajärvellä, Alavudella, Vaasassa ja Alkkialla. Ruotsissa yrityksen toimipisteet sijaitsevat Tukholmassa ja Piteåssa.
Normek Oy:n pääkonttori on Vantaan Pakkalassa.
Konsernin koko henkilöstömäärä on noin 250 ja liikevaihto noin 80 miljoonaa euroa.
Normek Oy:n tuotteita ovat rakennusten teräsrunkoratkaisut, terässillat sekä julkisivujen lasi- ja kevytelementtiratkaisut asennuksineen.
Normek Oy:n tuotantolaitokset ovat erikoistuneet kukin omalle tuotesektorilleen:
Viikunanlehtiä ja lakkoilua
Viikunanlehtiä ja lakkoilua tai Herrasmies hakee paikkaa ("I’m All Right, Jack") on Roy Boultingin tuottama ja John Boultingin ohjaama brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1959. Se perustuu Alan Hackneyn romaaniin "Private Life", jonka pohjalta käsikirjoituksen on laatinut kirjailijan ja ohjaajan kanssa Frank Harvey. Pääosissa näyttelevät Ian Carmichael ja Peter Sellers, ja elokuvassa nähdään monia muitakin tuon ajan brittiläisiä komedianäyttelijöitä.
Tarinassa varakkaan perheen rehti nuori mies saa työpaikan setänsä asetehtaassa. Elokuva satirisoi Britannian tuolloista yrityselämää ja näyttää sekä ammattiliitot että yritysten edustajat enemmän tai vähemmän epäpätevinä ja korruptoituneina.
"Helsingin Sanomissa" Paula Talaskivi kuvaa elokuvaa ”ihanan terveen ja kehittyneen mielenlaadun, rohkeuden ja oikean huumorintajun” osoitukseksi ja melkein täydelliseksi täysosumaksi. Hän arvostaa myös sitä, että elokuva näkee humoristisia puolia sekä työnantaja- että työntekijäpuolessa asettumatta kumpaakaan vastaan.
Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä "Viikunanlehtiä ja lakkoilua" äänestettiin kaikkien aikojen 47. parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista."The New York Timesin" kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
ʻOumuamua
ʻOumuamua, viralliselta nimeltään 1 I/2017 U1, on Aurinkokunnan ulkopuolelta peräisin oleva asteroidi. Se havaittiin ensimmäistä kertaa 19. lokakuuta 2017 sen ollessa noin 30 000 000 kilometrin päässä Maasta. ʻOumuamua on ensimmäinen Aurinkokunnasta löydetty tähtienvälisestä avaruudesta peräisin oleva kappale. Sen arvioidaan kulkeneen Linnunradan poikki jo satojen miljoonien vuosien ajan. Se poistuu Aurinkokunnasta kohti Pegasuksen tähdistöä.
ʻOumuamua on noin 400 metriä pitkä. Se on muodoltaan pitkänomainen, sillä sen leveys on vain noin kymmenesosa sen pituudesta. Se on punertava. Sen arvioidaan koostuvan kivestä ja mahdollisesti myös metallista.
Havaijin yliopiston tutkija Robert Weryk havaitsi ʻOumuamuan Pan-STARRSin kaukoputkella 19. lokakuuta 2017. Kappaletta luultiin aluksi komeetaksi ja myöhemmin asteroidiksi. Kun kappaleen kiertorataa tutkittiin tarkemmin, huomattiin, ettei painovoima ollut koskaan sitonut kappaletta Aurinkokuntaan. Kappaleen nimeksi annettiin tällöin ʻOumuamua, joka tarkoittaa havaijiksi ”kaukaa ensimmäisenä saapuvaa sanansaattajaa” tai ”viestintuojaa, joka saapuu kaukaisesta menneisyydestä”.
Harvardin yliopiston tutkijoiden mukaan ʻOumuamua saattaa olla luotain, jonka maan ulkopuolinen sivilisaatio on lähettänyt Maan lähialueille. Teoriaa tukee havainto, että kappale kiihdytti odottamattomasti vauhtiaan ja poistui aurinkokunnastamme. Kappale saattaa olla myös teknologiajätettä, eikä siten toimintakykyinen. Oletus, että ʻOumuamua olisi peräisin vieraasta sivilisaatiosta, ei ole saanut tukea muilta tutkijoilta. Oletuksen esittäneet tutkijat eivät itsekään väitä löytäneensä todisteita asiasta. Jos ʻOumuamua olisi aurinkopurje, kuten tutkijat spekuloivat, sen lähtöpaikka voitaisiin päätellä liikeradan perusteella. Sille ei kuitenkaan ole pystytty määrittämään selkeää lähtöpaikkaa.
Luonnollisempi selitys kappaleen äkilliselle nopeuden kasvulle voisi olla, että sen sisällä oli jäätynyttä kaasua, joka kuumeni auringon läheisyydessä ja purkautuessaan työnsi kappaletta nopeampaan liikkeeseen. Spitzer-teleskooppi ei havainnut ʻOumuamuaa, joten kyseessä on melko pieni kappale. Se ei välttämättä ole sikarin muotoinen, vaan se voi olla ennemminkin pyöreä.
Abai (Fokis)
Abai (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Lokroín kunnan alueella lähellä Éxarchoksen kylää.
Abai sijaitsi Fokiin alueella lähellä Opuntian Lokriin rajaa. Sen lähellä alle kaksi kilometriä luoteeseen sijaitsi Hyampoliin kaupunki. Niiden kautta kulki tie Orkhomenoksesta Opukseen. Ympärillä oli tasankoa, joka oli hyvää viljelymaata. Kaupungin läheltä virtasi Kefisos-joen sivuhaara.
Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustaja oli Argoksesta tullut Abas, joka oli Lynkeuksen ja Hypermnestran poika ja Danaoksen pojanpoika. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Abaios" () ja "Abantes" (). Abaista tulleiden sanottiin asuttaneen osan Euboiasta, minkä johdosta kyseisiä saaren asukkaita kutsuttiin myös abanteiksi.
Abai tunnettiin muun muassa Apollonin oraakkelinpaikastaan. Muun muassa Kroisoksen ja Mardonioksen tiedetään kysyneen neuvoa oraakkelilta. Kserkseen armeija tuhosi kaupungin persialaissodissa vuonna 480 eaa. muiden fokislaisten kaupunkien tavoin.
Abain akropolis eli linnavuori ja yläkaupunki sijaitsi kukkulalla noin 2,5 kilometriä länteen nykyisestä Éxarchoksen kylästä. Sen rinteessä on muurien ja porttien raunioita. Muurit ovat mahdollisesti osaksi peräisin arkaaiselta kaudelta ja muutoin noin 300-luvulta eaa.
Abain alakaupunki sijaitsi kukkulan juurella, erityisesti sen pohjoispuolella. Pausaniaan kuvauksen perusteella kaupungissa oli ainakin agora ja teatteri.
Apollon Abaioksen temppeli, jossa Abain oraakkeli toimi, sijaitsi kaupungin lähellä Hyampoliin johtaneen tien varrella. Se on paikannettu noin 600 metriä akropoliilta luoteeseen. Pyhäkköalueella oli ollut kaksi temppeliä. Vanhempi, arkaaisen kauden temppeli tuhoutui persialaissodissa vuonna 480 eaa. ja toisen kerran kolmannen pyhän sodan aikana vuonna 346 eaa. Toinen, pienempi temppeli oli keisari Hadrianuksen 100-luvulla jaa. rakennuttama. Siinä oli Apollonia, Letoa ja Artemista esittäneet pronssipatsaat. Pyhäkköalueella oli myös klassisella kaudella rakennettu stoa eli pylväshalli sekä lukuisia votiivilahjoja ja aarrekammioita.
Kaupungin hautausmaita on löydetty pyhäkön länsipuolelta sekä Éxarchoksen kylän läheltä.
Abai
Abai voi viitata seuraaviin:
Tuulikki Suonivaara-Löyskä
Aune Tuulikki Löyskä (o.s. Suonivaara; 5. kesäkuuta 1903 Tampere – 4. elokuuta 1979) oli suomalainen arkkitehti.
Suonivaara-Löyskän vanhemmat olivat diplomi-insinööri Kaarlo Wilhelm Suonivaara ja Hanna Johansson ja puoliso vuodesta 1930 arkkitehti Väinö Löyskä. Suonivaara-Löyskä pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta 1921 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1927. Valmistuttuaan hän työskenteli piirtäjänä Toivo Paatelan toimistossa Helsingissä ja sitten Jalmari Lankisen toimistossa Viipurissa. Omaa toimistoa puolisonsa kanssa hän piti vuodesta 1930 vuoteen 1968. Suonivaara-Löyskä toimi myös opettajana Viipurin teollisuukoulussa 1920-luvun lopulta 1930-luvun loppuun ja sota-aikana Viipurin kaupungin palveluksessa toimistoarkkitehtina. Sotien jälkeen hän toimi Lappeenrannan teknillisen koulun opettajana aina eläköitymiseensä vuonna 1970, joskin hän oli välillä Kymen läänin maaseudun rakennustarkastaja 1949–1954. Suonivaara-Löyskä ja hänen puolisonsa suunnittelivat yhdessä rakennuksia sekä Viipuriin että muualle Suomeen.
Aige
Aige (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Khalkidiken niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi Pallenen niemen kärjen pohjoisrannikolla nykyisen Kassándran kunnan alueella, noin neljä kilometriä pohjoiseen nykyisestä Palioúrin kylästä.
Aigen historiasta tiedetään vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. se kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Aigantios" ().
Amfikaia
Amfikaia () eli Amfikleia () () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteia kunnan alueella nykyisen Amfíkleian kylän (aiemmin Dadí) paikalla.
Amfikaia sijaitsi noin 60 stadioninmittaa eli 10,5 kilometriä Lilaiasta ja noin 15 stadioninmittaa eli 2,6 kilometriä Tithronionista. Persialaiset tuhosivat kaupungin persialaissotien aikaan 480–479 eaa. Amfikaia saattoi olla kaupungin vanhempi nimi, ja vielä Herodotos viittaa kaupunkiin tällä nimellä, mutta paikka tunnettiin nimellä Amfikleia viimeistään sen jälkeen, kun kaupunki rakennettiin sodan jälkeen uudelleen. Jossain välissä kaupunkia kutsuttiin myös nimellä "Ofiteia" ().
Pausaniaan mukaan Amfikaiassa oli Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Amfikaieus" () ja "Amfikleieus" ().
Daulis
Daulis (, myös "Daulia", ja "Daulion", ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Livadeián kunnan alueella nykyisen Dávleian kylän paikalla.
Daulis sijaitsi Fokiissa Parnassos-vuoren itärinteellä lähellä Boiotian rajaa. Sen kautta kulki Khaironeiasta ja Orkhomenoksesta Delfoihin johtanut tie. Dauliin lähellä virtasi Boiotian Kefissos-joki. Lähellä sijaitsivat myös muun muassa Lilaian ja Panopeuksen kaupungit.
Fokiin Daulista ei tule sekoittaa Dauliiseen Epeiroksessa.
Daulis oli olemassa jo mykeneläisellä kaudella. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä fokislaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Kaupungin nimen selitettiin tulevan joko puista ("daulos", "dalos") tai Daulis-nimisestä nymfistä, joka oli Kefissoksen tytär. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä "Daulios" () ja "Daulieus" ().
Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki oli myös traakialaisen kuningas Tereuksen asuinpaikka. Tämä nai Proknen, joka oli Ateenan kuninkaan Pandionin tytär. Prokne muuttui pääskyseksi ja tämän sisar Filomele satakieleksi, minkä seurauksena viimeksi mainittua lintua kutsuttiin myös daulislaiseksi linnuksi.
Persialaiset polttivat Dauliin persialaissotien aikaan 480–479 eaa. Lilaian ja Panopeuksen tavoin. Thebalaiset yrittivät vallata Dauliin vuonna 395 eaa., mutta epäonnistuivat, vaikkakin tuhosivat lähialueen. Kolmannen pyhän sodan lopussa vuonna 346 eaa. kaupungin tuhosivat Filippos II:n makedonialaiset joukot. Tämän jälkeen kaupunki rakennettiin uudelleen. Myöhemmin Daulis oli Aitolian liiton vallan alla, mutta aitolialaiset menettivät sen. Vuonna 220 eaa. aitolialaiset yrittivät vallata sen sekä Ambryssoksen takaisin, mutta epäonnistuivat. Roomalaiset saivat kaupungin Filippos V:ltä vuonna 198 eaa. Flamininuksen johdolla.
Daulis säilyi olemassa vielä seuranneella roomalaisella kaudella. Pausanias sanoo kaupungin kuitenkin olleen hänen aikanaan vain pieni.
Dauliin akropolis eli linnavuori ja yläkaupunki sijaitsi jyrkällä kukkulalla, joka sijaitsee nykyisen kylän eteläpuolella. Se tunnettiin antiikin aikana vaikeana valloittaa. Kukkulan korkeus on 468 metriä merenpinnasta laskettuna, ja se yhdistyy Parnassos-vuoreen harjanteen välityksellä. Akropolis oli linnoitettu muureilla, jotka ovat säilyneet suhteellisen hyvin. Nykyisin kukkulalla on Pyhille Theodoroksille ("Ágioi Theódoroi") omistettu kirkko, jonka rakentamisessa on käytetty antiikin aikaisten rakennusten kiviä.
Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Athenelle omistettu temppeli. Lisäksi kaupungissa tiedetään olleen ainakin Serapiksen ja Isiksen pyhäkkö. Kaupungin lähellä Troniissa oli Arkhegeteen heroon.
Elateia (Fokis)
Elateia (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteian kunnan alueella noin 2,5 kilometriä pohjoiskoilliseen nykyisestä Eláteian kaupungista.
Elateia oli antiikin Fokiin merkittävimpiä kaupunkeja Delfoin jälkeen. Se sijaitsi lähes keskellä laajaa ja hedelmällistä tasankoa, joka ulottui Amfikaiasta eli Amfikleiasta Boiotian rajalle saakka. Elateian etäisyys Amfikaiasta oli noin 180 stadioninmittaa eli noin 32 kilometriä. Kaupungin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi luonnollista reittiä pohjoisesta Kefissos-joen laaksoon, ja sitä pidettiin eteläisen Manner-Kreikan hallinnan avaimena.
Elateian seutu on ollut asuttua viimeistään neoliittisella kaudella 6000 eaa. Hautalöytöjen perusteella paikalla on ollut asutusta myös mykeneläisellä kaudella. Kaupunki ei kuitenkaan esiinny Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimi oli peräisin Elatoksesta, Areaan pojasta. Antiikin aikana Elateian asukkaat katsoivat olevansa alkuperältään arkadialaisia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Elateus" ().
Persialaiset tuhosivat Elateian persialaissodissa 480–479 eaa. muiden Fokiin kaupunkien tavoin. Makedonian Filippos II valtasi Elateian vuonna 338 eaa. ollessaan hyökkäämässä Amfissaan, ja kunnosti kaupungin linnoitteet. Myöhemmin kaupunki torjui Kassandroksen hyökkäyksen, kun taas Filippos V onnistui valtaamaan sen. Elateia pysyi uskollisena Makedonialle roomalaisten vallatessa Kreikkaa. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 198 eaa. Seuranneella roomalaisella kaudella roomalaiset antoivat Elateialle vapaakaupungin oikeudet, koska kaupunkilaiset olivat vastustaneet Mithridatesta.
Elateian alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1900-luvun alkupuolella ja vuonna 1959 sekä jälleen vuodesta 1985 lähtien.
Elateian akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kukkula nykyisen Eláteian kylän pohjoispuolella. Kukkulan eteläpuolelta on löydetty hautausmaa (), joka on ollut käytössä mykeneläiseltä kaudelta 1300-luvulta eaa. protogeometriselle kaudelle 900-luvulle eaa. saakka, ja erityisesti 1200-luvulla eaa. Löytöihin kuuluu muun muassa tholos-hautoja.
Pausaniaan mukaan kaupungissa oli agora, teatteri, Athenen kuvapatsas sekä Asklepiokselle omistettu temppeli, jossa oli jumalaa esittänyt parraton kulttikuva. Noin kolme kilometriä kaupungin paikasta kaakkoon on löydetty Athene Kranaialle omistetun temppelin rauniot. Pausanias mainitsee myös tämän temppelin, ja sen sijainti vastaa hänen antamaansa kuvausta.
Elateia
Elateia (, , ) tai Elatia () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Feneos
Feneos ( tai , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Sikyónan kunnan alueella lähellä nykyistä Archaía Feneóksen (”Antiikin Feneos”, aiempi Kalývia) kylää.
Feneoksen kaupunki sijaitsi Arkadian koillisosassa samannimisen, nykyisin kuivan järven pohjoisrannalla. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena toimi kukkula noin kilometrin nykyisestä Archaía Feneóksen kylästä kaakkoon. Kaupunkivaltion alue tunnettiin nimillä "Feneatike" (Φενεατική), "Feneatis" (Φενεᾶτις) ja "Fenike" (Φενική). Alue on Kyllene- ja Aroania-vuorten ympäröimää tasankoa, jolla virtasivat joet Olbois ja Aroanios. Joet oli antiikin aikana kanavoitu 50 stadioninmittaa eli noin 8,8 kilometriä pitkään kanavaan. Niiden ainoa ulosvirtaus oli maanalainen, ja ne johtivat tätä kautta Ladon-jokeen.
Feneatiken pohjoispuolella sijaitsivat Aigeiran ja Pallenen kaupunkivaltiot, itäpuolella Stymfaloksen alue (Stymfalia), länsipuolella Kleitorin alue (Kleitoria) ja eteläpuolella Kafyain (Kafyatis) ja Orkhomenoksen (Orkhomenia) kaupunkien alueet.
Varhaisin maininta Feneoksesta on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä arkadialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Kreikkalaisessa mytologiassa Feneoksen jokien kanavoinnin rakentaminen laitettiin Herakleen nimiin. Vergiliuksen mukaan kaupunki oli Euandroksen kotipaikka.
Historiallisella ajalla Feneos mainitaan suhteellisen harvoin. Sen tiedetään kuuluneen Akhaian liittoon. Kleomenes valtasi kaupungin vuonna 225 eaa. Kaupunki löi omaa rahaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Feneatēs" ().
Pausaniaan mukaan Feneoksen asukkaat kertoivat kaupunkinsa jossain vaiheessa tuhoutuneen jokien tulvittua, kun niiden maanalainen ulosvirtausaukko tukkeutui. Pliniuksen mukaan tämä tapahtui viidesti. Eratosthenes puolestaan kertoo, että kerran aukon äkillinen avautuminen aiheutti puolestaan tulvan alajuoksulla Ladon- ja Alfeios-joilla Olympiassa. Ilmiö on toistunut myös nykyaikana, mikä vahvistaa kertomukset.
Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli pääosin raunioina.
Feneoksen akropoliilla on joitakin muurien jäänteitä. Pausaniaan mukaan kukkulalla oli Athene Tritonialle omistettu temppeli, jossa oli pronssinen Poseidon Hippioksen patsas. Hän mainitsee, että kaupungissa oli myös Hermeelle omistettu temppeli, stadion sekä Herakleen veljen Ifikleen hauta.
Akropoliin kaakkoisrinteestä on löydetty Asklepiokselle omistetun pyhäkön rauniot. Pyhäkköön kuului kaksi rakennusta, joista toisessa oli Attalos Ateenalaisen 100-luvulla eaa. veistämä Asklepioksen kulttikuva. Raunioista on löydetty suurikokoinen Hygieian patsaan pää.
15 stadioninmittaa eli noin 2,6 kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsi Apollon Pythiokselle omistettu temppeli. Feneoksen ja Aigeiran rajalla sijaitsi Artemis Pyronian temppeli.
Hyampolis
Hyampolis () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Lokroín kunnan alueella lähellä Éxarchoksen kylää.
Hyampolis sijaitsi Fokiin alueella lähellä Opuntian Lokriin rajaa. Sen lähellä alle kaksi kilometriä kaakkoon sijaitsi Abain kaupunki. Niiden kautta kulki tie Orkhomenoksesta Opukseen. Hyampoliin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi solaa, joka johti Lokriista Fokiin ja Boiotian alueille. Ympärillä oli tasankoa, joka oli hyvää viljelymaata. Kaupungin läheltä virtasi Kefisos-joen sivuhaara. Plinius ja Ptolemaios kuvasivat Hyampoliin virheellisesti boiotialaiseksi kaupungiksi. Strabonin mukaan Fokiissa oli myös toinen Hyampolis-niminen kaupunki, joka sijaitsi Parnassos-vuoren rinteellä.
Kreikkalaisessa mytologiassa Hyampoliin perustivat Boiotiasta tulleet hyantit sen jälkeen, kun kadmeialaiset eli thebalaiset olivat ajaneet nämä pois. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä fokislaisista kaupungeista, jotka lähettivät laivoja Troijan sotaan. Tämä kertoo siitä, että kaupunki on todennäköisesti ollut asuttu mykeneläisellä kaudella.
Herodotoksen mukaan fokislaiset voittivat thessalialaiset Hyampoliissa arkaaisella kaudella. Myöhemmin Kserkseen armeija tuhosi kaupungin persialaissodissa vuonna 480 eaa. muiden fokislaisten kaupunkien tavoin. Vuonna 347 eaa. kaupungin luona käytiin taistelu boiotialaisten ja fokislaisten välillä.
Makedonian Filippos II:n sanotaan tuhonneen Hyampoliin, mutta tämä koski mahdollisesti vain sen linnoitteita. Kaupunki oli olemassa vielä roomalaisella kaudella ja Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Hyampolitēs" ().
Hyampoliin akropolis eli linnoituskukkula oli ympäröity muureilla, joiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan. Parhaiten ne ovat säilyneet kukkulan länsiosassa. Muurien kokonaispituus on ollut noin 1,2 kilometriä.
Pausaniaan mukaan Hyampoliissa oli agora, buleuterion ja teatteri sekä Artemiille omistettu temppeli. Keisari Hadrianus rakennutti kaupunkiin stoan eli pylväshallin.
Opus (Elis)
Opus ( tai "Opous") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Eliin maakunnassa Kreikassa.
Opus sijaitsi Eliin vuoristosalueella eli Akroreiassa. Alueella oli myös Opus-niminen joki, joka oli mahdollisesti Peneioksen sivujoki. Kaupungin sijaintia ei kuitenkaan tunneta tarkasti.
Spartalaisten tiedetään vallanneen Opuksen peloponnesolaissodan lopulla 400-luvun eaa. loppupuolella. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Opūntios" ().
Opus (Lokris)
Opus ( tai "Opous") oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio ("polis") Opuntian Lokriin alueella Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Atalántin kaupungin lähelle sen ja Tragánan kylän puoleen väliin Lokroín kunnassa.
Opus oli Opuntian Lokriin ja koko itäisen Lokriin merkittävin kaupunki, sillä antiikin aikana ei aina tehty eroa itäisen Lokriin osien Opuntian ja Epiknemidian Lokriin välillä. Kaupunki sijaitsi Pohjoiseen Euboianlahteen kuuluneen pienemmän Opuntianlahden lähellä, Strabonin mukaan noin 15 stadioninmitan eli noin 2,6 kilometrin ja Liviuksen mukaan noin yhden roomalaisen mailin eli noin 1,5 kilometrin päässä rannikosta sisämaahan päin. Lahdessa kaupungin edustalla sijaitsi saari nimeltä Atalante (myös Atalanta).
Antiikin aikana Opusta pidettiin yhtenä koko Kreikan vanhimmista kaupungeista. Kreikkalaisessa mytologiassa sen perustajana pidettiin Opusta, joka oli Lokroksen ja Protogeneian poika. Deukalion ja Pyrrha asuivat Opuksessa, ja Patroklos oli kotoisin sieltä. Homeroksen "Iliaan" laivaluettelossa kaupunki esiintyy nimellä "Opoeis" () yhtenä Aiaan, Oileuksen pojan alaisuudessa olleista lokrislaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.
Persialaissodissa Opus liittyi Leonidaan johtamiin spartalaisiin Thermopylain taistelussa persialaisia vastaan vuonna 480 eaa. Se osallistui myös samaan aikaan käytyyn Artemisionin taisteluun seitsemällä laivalla. Myöhemmin kaupunki oli Spartan puolella Ateenaa vastaan. Ateenalaisten vallattua Boiotian vuoden 456 eaa. Oinofytan taistelun jälkeen nämä veivät sata rikkainta opuslaista panttivangeiksi.
400-luvun eaa. loppupuolen peloponnesolaissodassa opuslaiset häiritsivät Ateenan merikauppaa, ja ateenalaiset linnoittivat tämän vuoksi kaupungin edustalla sijainneen Atalanten saaren. Antigonos I:n sodassa Kassandrosta vastaan Opus oli jälkimmäisen puolella, ja siksi Antigonoksen kenraali Ptolemaios piiritti kaupunkia.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä "Opūntios" ().
SU-122
SU-122 on neuvostoliittolainen rynnäkkötykki. Vaunu perustuu T-34:n runkoon, johon on asennettu 122 mm M-30S -haupitsi.
Sitä käytettiin rynnäkkötykkinä tukemaan jalkaväkeä, erityisesti bunkkereiden ja linnoitusten tuhoamiseen ja tykistön epäsuoraan tuleen. Vaunua käytettiin myös tarpeen mukaan panssarintorjuntaan, mihin se ei ollut soveltuva tulinopeuden ja tykin heikon tarkkuuden vuoksi.
Moniin muihin neuvostoliittolaisiin vaunuihin verrattuna valmistusmäärä jäi suhteellisen alhaiseksi, 1150 kappaletta.
Vaunun kehitys alkoi keväällä 1942, kun suunnittelutoimistoja käskettiin tutkimaan 76 mm, 122 mm ja 152 mm tykkien sijoitusta liikkuvalle alustalle Saksan rynnäkkötykkien innoittamana. Fjodor Petrovin kehittämä 122 mm vuosimallin 1938 M-30 katsottiin suurimmaksi sopivaksi keskiraskaan vaunun alustalle.
Tykki asennetiin aluksi sotasaaliksi saatujen saksalaisten Sturmgeschütz III -rynnäkkötykkien runkoihin. Syntynyt vaunu tunnettiin nimellä SG-122. Näitä valmistui 10. Vaunujen huolto oli mahdotonta puuttuvien varaosien vuoksi.
Uralmašin pääinsinöörit N. Kurin ja G. Ksjunin olivat kehittäneet 76 mm tykillä varustetun tornittoman version T-34-vaunusta, johon 122 mm tykki sovitettiin. Prototyyppi U-35 valmistui kesällä 1942. Testien ja korjausten jälkeen se hyväksyttiin käyttöön.
Tykin koro korkeintaan 26 astetta tilan puutteen vuoksi ja miehistötila oli heikosti tuuletettu ruutikaasujen poistoa ajatellen. 122 mm M-30S -haupitsi oli kömpelö ja sen käsittely vaati kolme miehistönjäsentä, mukaan lukien komentajan panoksen.
SU-122:n pohjalta kehitettiin SU-85- ja SU-100-vaunut panssarintorjuntaan.
Oleg Šilin
Oleg Šilin (s. 4. toukokuuta 1991 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa VHL:ssä pelaavaa Jugra Hanty-Mansijskia.
John Boulting
Joseph Edward "John" Boulting (21. joulukuuta 1913 Bray, Berkshire – 17. kesäkuuta 1985 Sunningdale, Berkshire) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, samoin kuin hänen identtinen kaksosveljensä Roy Boulting. Heillä oli vuodesta 1937 alkaen yhteinen tuotantoyhtiö Charter Films, jonka puitteissa he tekivät 1950-luvun loppupuolella useita satiirisia komediaelokuvia, kuten "Viikunanlehtiä ja lakkoilua" (1959). Toinen John Boultingin tunnetuimpiin kuuluva ohjaustyö on film noir "Kiveä kovempi" (1947). Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä nämä elokuvat äänestettiin kaikkien aikojen 47. ja 15. parhaiksi brittielokuviksi.
Metsä sadeilmalla
Metsä sadeilmalla () on Werner Holmbergin maisemamaalaus vuodelta 1859. Teos varmisti Holmbergin lopullisen kansainvälisen läpimurron ja sitä on sanottu yhdeksi taiteilijan hienoimmista.
Maalauksen innoittajana oli näky sumuisesta metsästä Norjan Ringerikessä, jossa Holmberg oleskeli kesällä 1858, mutta maisema on kuvitteellinen yhdistelmä useasta eri paikasta. Metsä perustuu Holmbergin Ikaalisissa Suomessa tekemiin luonnoksiin, mutta suuri monihaarainen koivu löytyi läheltä Kristianiaa (nyk. Oslo) Norjasta, ja härkävankkurit on luonnosteltu Saksassa. Holmberg maalasi teoksen opiskelukaupungissaan Saksan Düsseldorfissa. Saksalaiset kriitikot ylistivät "Metsää sadeilmalla", jonka oletettiin kuvaavaan saksalaista maisemaa. Maalauksessa romantiikkaa henkivä salaperäinen tunnelma ja suljetun tilan tuntu yhtyvät realistiseen kostean ilman ja sumun kuvaukseen.
"Metsä sadeilmalla" oli talvella 1859–1860 näytteillä Pietarissa, missä se sai myös runsaasti huomiota. Pietarin taideakatemia myönsi siitä vakuuttuneena Holmbergille taiteilijan arvon. Keväällä 1861 maalaus ostettiin Waseniuksen kirjakaupasta Helsingin keisarilliseen palatsiin (nyk. Presidentinlinna). Maalaus on nykyään tasavallan presidentin työhuoneen seinällä.
Roy Boulting
Alfred Fitzroy Clarence ”Roy” Boulting (21. joulukuuta 1913 Bray, Berkshire – 5. marraskuuta 2001 Eynsham, Oxfordshire) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, samoin kuin hänen identtinen kaksosveljensä John Boulting. Heillä oli vuodesta 1937 alkaen yhteinen tuotantoyhtiö Charter Films, jonka puitteissa he tekivät 1950-luvun loppupuolella useita satiirisia komediaelokuvia, kuten "Viikunanlehtiä ja lakkoilua" (1959). Toinen Boultingin veljesten tunnetuimpiin kuuluva tuotanto on film noir "Kiveä kovempi" (1947). Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä nämä elokuvat äänestettiin kaikkien aikojen 47. ja 15. parhaiksi brittielokuviksi. Roy Boultingin myöhempiä menestyksiä ohjaajaa oli Goldie Hawnin tähdittämä "Tyttö sopassa" (1970).
Uralmaš
Uralmaš (, УЗТМ, UZTM, «Уралмаш», "Uralin raskas koneenrakennustehdas", ПАО «Уралмашзавод») on konetehdas Jekaterinburgissa Sverlovin alueella Uralilla. Neuvostoaikoina tehdas oli nimetty G. Ordžonikidzen mukaan
Tehdas aloitti toimintansa heinäkuussa 1933.
Suuren isänmaallisen sodan aikana se tuotti 19 000 panssariajoneuvon runkoa, 30 000 tykkiä ja 5 500 panssarivaunua tai telatykkiä.
Tehdas tuottaa porausvälineistöä ja kaivinkoneita kaivostoimintaan, valssaus- ja valukoneita, kaasu- ja höyryturbiineja.
Vuonna 1996 tehdas liitettiin osaksi Yhdistyneet konetehtaat -yhtiötä (OMZ). Uralmaš irrotettiin tästä yhtiöstä elokuussa 2015 omaksi Uralmash-Izhora Group -yhtiökseen, jonka omistaa Gazprombank-koneenrakennus.
Satulasammakko
Satulasammakko ("Brachycephalus ephippium") on heimoon Brachycephalidae kuuluva sammakkolaji. Se on kotoperäinen Kaakkois-Brasiliassa (Rio de Janeiron, São Paulon ja Minas Geraisin osavaltioissa). Täysikasvuisen sammakon pituus on 12,5–19,7 millimetriä.
Příkazy
Příkazy on kunta ("obec") Tšekissä Olomoucin läänissä. Se noin 15 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista luoteeseen.
Kunnan nähtävyyksiä on ulkoilmamuseo ("Hanácké skanzen"), jonka rakennuksissa on näytteillä vanhoja paikallisena käsityönä tehtyjä huonekaluja ja leluja. Museoalueella olevassa ladossa on näytteillä sata vuotta sitten käytettyjä koneita. Paikallinen pubi on kalustettu 200 vuotta vanhoilla esineillä.
Compatible Time-Sharing System
Compatible Time-Sharing System (CTSS) oli varhainen osituskäyttöjärjestelmä, joka kehitettiin MIT:ssä IBM 7090 -tietokoneelle ja myöhemmin IBM 7094 -tietokoneelle. Kehitys alkoi vuonna 1961 MIT:n professorien haluttua lisää aikaa uudella tietokoneella ja kehitystä johtivat Fernando J. Corbató, Bob Daley, ja Marjorie Merwin-Daggett. Järjestelmä oli varhaisia virtualisointia tukevia alustoja. Järjestelmä oli ensimmäisiä ositusta tukevia järjestelmiä, joka pyrki ratkaisemaan eräajoon liittyviä ongelmia.
Vuoteen 1965 mennessä järjestelmä oli ylikuormitettu ja MIT osallistui Multics-projektin kehitykseen.
Dirty Story
Dirty Story (televisioesityksessä Likainen tarina) on Jörn Donnerin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalais-suomalais-saksalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se perustuu Donnerin romaaniin, Andersin suvun saagan viidenteen osaan "Gabriels dag" (1982, suom. "Itsenäisyyspäivä" 1983), ja sen pääosia esittävät Erland Josephson, Charlotta Larsson, Nils Brandt, Agneta Ekmanner, Lilga Kovanko ja Åke Lindman.
Elokuva kertoo suuren suomalaisen teollisuusyhtiön hallituksen puheenjohtajan yllättävän kuoleman aiheuttamista selvittelyistä. Päähenkilönä on ikääntynyt toimitusjohtaja Gabriel Berggren (Josephson), joka aloittaa vaikeuksiensa keskellä romanssin yhtiön pääkonttorin nuoren kesätyöntekijän (Josephsonin oma tytär Charlotta Larsson) kanssa.
"Dirty Story" oli Donnerin ensimmäinen fiktio-ohjaus ohjaustyö kuutta vuotta aiemman elokuvan "Miestä ei voi raiskata" jälkeen. Seuraavan näytelmäelokuvansa "Kuulustelu" Donner toi ensi-iltaan vasta 25 vuotta myöhemmin vuonna 2009. Samaan aikaan "Dirty Storyn" tuotannon kanssa Eija-Elina Bergholm ohjasi elokuvaksi toista Andersin sukutarinan osaa, "Angelan sotaa" (1983).
Kreditoimattomia sivuosia elokuvassa näyttelevät lisäksi muiden muassa Paavo Piskonen, Fred Negendanck, Ylva Ekblad, Tom Pöysti, Seppo Kolehmainen, Raiku Kemppi ja Göran Schauman
lääkäri puutarhajuhlissa.
"Helsingin Sanomien" Helena Ylänen piti "Dirty Storya" vuoden parhaana kotimaisena elokuvana, kun taas monet muut suomalaiskriitikot luonnehtivat sitä muun muassa latteaksi, itsestään selväksi, kalseaksi ja replikoinniltaan kirjalliseksi. Charmikkaan ruotsalaistähden Erland Josephsonin roolityötä kiitettiin.
Police (täsmennyssivu)
Police voi tarkoittaa seuraavia:
Taosi
Taosi oli muinainen kaupunki n. 2300-1900 eaa. nykyisessä Shanxissa, Kiinassa. Paikka on Xianfengin piirikunnassa Keltaisen joen sivuhaaran Fen-joen varrella. Taosi edelsi varhaisen kiinan valtion syntyä. Väkiluku oli kasvanut suureksi, yhteiskunnassa oli valtaportaikkoja.
Se oli suuri asutuskeksus, jossa palatsialueen ympärillä tavallisempien ihmisten asunnot. Paikalta on löydetty hautausmaa, observatorio ja gnomon, aurinkokeppi. Taosi ajoittui aikaan 2300-1900 eaa
hieman ennen Erlitoun kulttuuria.
Taosin raunioiden ala on noin 280 ha. Taosissa asui ehkä 10000-13200 asukasta, ja se valvoi 3300 km2 aluetta. Tutkimalal ympäristöä on koetettu päätellä Taosin ympäristön asutuskuvio. 
Taosi ei luultavasti ollut valtio, vaan suuri päällikkökunta, hyvin lähellä valtiota oleva esiaste.
Luultavasti yhdellä päälliköllä
oli alipäälliköitä. Näin Taosin hallintojärjestelmä oli 2-portainen.
Taosi hallitsi lisäksi ympäristössään olevia keskisuuria ja pieniä asutuskeskuksia. Niinpä asutuskuvio oli 3-kerroksinen.
2 km säteellä Taosista ei ollut asutuskeskuksia. Suuria lähialueen keskuksia olivat luultavasti Taosin valvomat 90 ha kokoinen Gushu 16,1 km päässä Taosista, 40 ha kokoinen Dongdeng 13 km päässä.
Taosi oli mahtavimmillaan Longshan-kauden viimeisessä ns. Taosi-vaiheessa 2300-1900 eaa. Taosin keksivaiheessa noin 2100-2000 eaa neliömäinen puristetusta maasta tehty valli sulki sisäänsä 230 ha alueen. Sisäinen 
muuri erotti eliitin ja tavallisen kansan asuinalueet.
Luultavasti Erlitou kukisti Taosin.
Catarratto
Catarratto on viinin valmistukseen käytettävä viinirypäle. Siitä on olemassa useita lajikkeita, useimmat vaaleita. Catarratto-rypäleitä viljellään Välimeren maissa, erityisesti Italiassa, sekä Etelä-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa.
Vaaleat Catarratto-rypäleet (Catarratto Bianco, Catarratto Bianco Comune, Catarratto Bianco Lucido) ovat sisilialaisia alkuperäislajikkeita. Niitä viljellään noin 350 neliökilometrin alueella (vuonna 2014) ja käytetään useiden sisililaisten laatuviinien raaka-aineena..
A. A. Sundblad
Alfons Aleksander Sundblad (17. kesäkuuta 1903 Lohja – 9. marraskuuta 1981 Espoo) oli suomalainen everstiluutnantti, joka toimi Uudenmaan Rakuunarykmentin komentajana 1948–1955. A. A. Sundblad syntyi Lohjalla ja hänen vanhempansa olivat liikemies Ilmari Sundblad ja Johanna Naumburg. A. A. Sundbladin puoliso oli Laina Sundblad o.s. Lahti. Hän oli ratsastusseura Hubertusseuran puheenjohtaja 1947–1955.
Vänrikki -1927, kornetti -1928, luutnantti -1929, ratsumestari -1933, majuri -1940, everstiluutnantti -1944.