hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Damourin taistelu
Damourin taistelu oli toisessa maailmansodassa Damourissa Libanonissa 5.–9. heinäkuuta 1941 käyty Australian ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen taistelu, joka oli osa operaatio Exporteria.
Damour oli vuonna 1941 Ranskan Libanonin hallintokaupunki. Se oli merkittävä rannikkokaupunki ja kaupunki sijaitsee noin kolmekymmentä kilometriä Beirutista etelään. Kolmisen kilometriä kaupungin eteläpuolella on Wadi Damour, jonka pohjalla virtaa Damour-joki. Se muodostaa luonnollisen puolustuslinjan Beirutille. Vallattuaan Wadin eteläpuoliset kukkulat, joista näki kaupunkiin, Australian 7. divisioonan komentaja kenraalimajuri Arthur Allen suunnitteli Damourissa olevien Vichyn joukkojen saartamisen.
Yöllä 5. heinäkuuta 1941 operaatio alkoi, kun 21. prikaatin joukot ryhmittyivät kahteen paikkaan Damour-joen ylitystä varten. Varhain seuraavana aamuna australialaiset hyökkäsivät ranskalaisten asemiin joen pohjoisrannalla. 16. pataljoona () hyökkäsi yli joen El Afiqaan ja 17. pataljoona () El Boumiin. Pimeyden laskeutuessa kumpikin alue oli australialaisten hallinnassa.
Varhain 7. heinäkuuta 3. () ja 5. pataljoona () sekä kaksi komppaniaa 14. pataljoonasta () etenivät pohjoiseen El Boumin läpi. Osasto kiersi Damourin puolustuksen itäisen sivustan. Darayassa 14. pataljoonan komppaniat kääntyivät länteen edeten Damouriin idästä. 3. ja 5. pataljoona jatkoivat edelleen pohjoiseen katkaisten Beirutiin menevän rautatien kaupungin pohjoispuolelta.
Seuraavana päivänä australialaisjoukot pyrkivät katkaisemaan kaupunkiin vievän tien. 2. pioneeripataljoona sekä osia 6. ratsuväkirykmentistä etenivät rantatien suuntaisesti. Kello kaksi aamuyöstä 9. heinäkuuta pioneerit saavuttivat kaupungin eteläreunan. Kello neljä partio ratsuväkirykmentistä läpäisi kaupungin. Kaupunkia puolustaneet Vichyn Ranskan joukot olivat vetäytyneet läpi australialaisten saartorenkaan ja paenneet kaupungista. Austaralian joukot aloittivat välittömästi etenemisen rantatietä kohti Beirutia.
Damourin kukistuttua Beirutin kohtalo ratkesi. Jo 8. heinäkuuta, siis ennen Damourin kukistumista, Ranskan joukkojen komentaja kenraali Henri Dentz pyysi aselepoa. Minuutin yli puolen yön 12. heinäkuuta aselepo astui voimaan ja se päätti lopulta sotatoimet alueella.
Oliver Twist (yhtye)
Oliver Twist oli suomalainen pop rock -yhtye, joka levytti yhden pitkäsoiton Polarvox-levy-yhtiölle.
Jezzinen taistelu
Jezzinen taistelu oli toisessa maailmansodassa Jezzinessä Libanonissa 14. kesäkuuta 1941 käyty Australian ja Vichyn Ranskan joukkojen välinen taistelu, joka oli osa operaatio Exporteria. Se liittyi Australian 7. divisioonan etenemiseen kohti Beirutia. Jezzine on noin puolessa välissä Libanonin Palestiinan vastaiselta rajalta Beirutiin.
Cox lähetti osaston, joka muodostettiin 13. pataljoonasta vahvennettuna ratsuväellä, tykistöllä sekä pioneereilla, Merdjayounista Jezzineen. Sen tehtävänä oli vallata Rihanen eteläpuolinen ylänkö, Kafr Hounin harjanne sekä Jezzine. Saman aikaisesti Cheshire Yeomanryn komppania eteni pohjoiseen Zhaltan läpi pitkin Siidonista Jezzineen kulkevaa tietä ottaakseen yhteyden Australian 21. prikaatin joukkoihin. Jezzineen matkanneella osastolla oli lukuisia haasteita kapealla ja mutkikkaalla tiellä sekä karttojen ja opasteiden puutteen aiheuttamissa eksymisissä.
Aamun valjetessa osasto saavutti Kafr Hounin, jossa yksittäinen ranskalaisosasto avasi kivääritulen. Lyhyen tulitaistelun jälkeen eteneminen jatkui kohti Jezzinea hallitsevaa vuorta, jossa tiedustelijat havaitsivat vahvat ranskalaisasemat.
Prikaatin pääosan saavuttua aloitettiin hyökkäys tykistön ja kranaatinheittimistön tukemana. Ranskalaiset karkoitettiin asemistaan ja joukot etenivät edelleen Jezzineen ja joukot ryhmittyivät puolustukseen kaupungin itäpuolisille harjanteille sekä pohjoiseen ja länteen vievien teiden varteen.
Taistelussa 31. pataljoonan sotamies James Gordon tuhosi yksin kiväärillä ja pistimellä Vichyn Ranskan joukkojen miehittämän konekivääripesäkkeen, mistä hänet palkittiin myöhemmin Victoriristillä. Townvillessä Queenslandissä oleva varuskunta on nimetty taistelun muistoksi Jezzine Barrackiksi.
Tátrai Band
Tátrai Band on unkarilainen rockyhtye. Se perustettiin vuonna 1987 Budapestissä.
Litanijoen taistelu
Litanijoen taistelu oli osa operaatio Exporteria toisessa maailmansodassa 9. kesäkuuta 1941. Kenraalimajuri John Lavarackin Australian 7. divisioona ylitti joen kohdaten Vichyn Ranskan joukkoja.
Palestiinan pohjoisosiin kootut Australian joukot ylittivät Vichyn Ranskan hallitseman Libanonin rajan varhain 8. kesäkuuta. Vichyn Ranskan joukkoja kohdattiin ensimmäisen kerran Litanijoen eteläpuolella, mutta vastarinta oli vielä hajanaista.
Australian 21. prikaati eteni pitkin rantatietä kohti Beirutia ja sen piti ylittää Litanijoki. Everstiluutnantti R. L. Pedderin No. 11 (Scottish) Commando teki maihinnousun tavoitteenaan lähellä jokisuuta olevan sillan valtaus, mutta maihinnousu viivästyi vuorokaudella kovan merenkäynnin vuoksi. Viive antoi Vichyn Ranskan joukoille aikaa sillan hävittämiseen. Kommandojen noustua maihin kolmessa eri pisteessä he kärsivät kovia tappioita muun muassa Pedder sai surmansa. Kommandojen komentajaksi tuli Geoffrey Keyes, jonka johdolla joukot saivat varmistettua ylimenon.
Etenevät australialaisjoukot joutuivat Vichyn Ranskan laivaston hävittäjien "Guépardin" ja "Valmyn" tuleen. Australian kenttätykit kuitenkin saivat alukset vetäytymään kauemmas rannasta.
Rag’s Band
Rag's Band oli suomalainen kevyen musiikin yhtye, joka levytti yhden pitkäsoiton Beta-levymerkille.
Cornhole
Cornhole on pihapeli, jossa kaksi henkilöä tai joukkuetta kilpailee tarkkuudessa heittämällä (perinteisesti kuivilla maissinjyvillä täytettyjä) hernepusseja kallelleen asetetulle levylle, jonka kauemmassa päässä on reikä. Levylle jääneestä pussista saa pisteen ja reiän läpäisseestä kolme. Voittajaksi selviytyy ensimmäisenä 21 pisteeseen päässyt, mutta pisteytyksen tarkemmat säännöt vaihtelevat.
Cornhole on luultavasti peräisin Yhdysvaltain Keskilännestä, mahdollisesti Ohion Cincinnatista. Nykyisenlaiseen muotoonsa se lienee kehittynyt 1950-luvulla, joskaan pelin historiasta ei ole varmoja tietoja ja sen syntyyn liittyy monenlaisia, jopa 1300-luvun Baijeriin ulottuvia tarinoita. Pelin esikuvina voidaan pitää renkaan- ja hevosenkengän heittoa.
Suomessa peliä myydään tavaramerkillä Hole.
Gt Company
Gt Company oli suomalainen kevyen musiikin yhtye joka levytti yhden pitkäsoiton Beta-levymerkille.
Viljo Karvonen
Viljo Ilmari Karvonen (23. heinäkuuta 1906 Halsua – 28. kesäkuuta 1994 Halsua) oli suomalainen kanteleensoittaja ja pelimanni. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli linja-autonkuljettaja ja liikennöitsijä.
Hän sai innostuksen kanteleensoittoon isältään, mutta joutui opettelemaan soiton alkeet muualla, koska isä ei ollut halukas opettamaan poikaansa. Pääasiallisesti hän oppi soittamaan pelimannien tapaan kuuntelemalla muiden soittoa ja sittemmin soittamalla yhdessä heidän kanssaan. Oppi-isinä hänellä olivat Eino Tulikari ja serkku Matti Karvonen. Ensimmäisen kerran hän esiintyi kymmenvuotiaana, mutta soittimena ei ollut kantele vaan kampa ja silkkipaperi.
Myöhemmin hän aloitti viulunsoiton ja soitti vuoden verran paikallisen kanttorin johtamassa jousiyhtyeessä. Viulunsoiton hän joutui lopettamaan satutettuaan sormensa tapaturmaisesti. Sen jälkeen hän keskittyi kanteleen soittamiseen. Hän myös rakensi kanteleita, ensimmäisen jo 14-vuotiaana. Ensimmäisen kerran hän esiintyi julkisesti 18-vuotiaana, jolloin hän säesti kahta viulupelimannia.
Kanteleensoitto jäi taka-alalle, kun hän aloitti linja-autonkuljettajana 1930-luvulla. Tässä ammatissa hän työskenteli lähes 40 vuotta, josta itsenäisenä liikennöitsijänä Kokkolan ja Halsuan välisellä linjalla parisenkymmentä vuotta.
Sodan jälkeen hän innostui taas soittamisesta ja osallistui paikallisten kansansoittokilpailujen innostamana vuonna 1955 Helsingissä pidettyyn Suomen Nuorison Liiton soittokilpailuun. Hän voitti kilpailun, ja toinen halsualainen Toivo Venetjoki tuli toiseksi. Vuonna 1958 pidetyissä kilpailussa järjestys oli päinvastainen. Tämän jälkeen he esiintyivät paljon yhdessä. Halsualla toimi 1960-luvulla suuri kanteleyhtye, jossa oli enimmillään 12 soittajaa. Karvonen, Venetjoki ja Tulikari olivat yhtyeessä mukana. Lisäksi Karvonen esiintyi paljon viulupelimanni Otto Hotakaisen kanssa.
Karvosen ohjelmistossa oli sekä pelimannimusiikkia että kansanlauluja ja hengellisiä kappaleita. Hän myös sävelsi itse.
Hänet nimitettiin mestaripelimanniksi Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla 1971. Hän oli ensimmäinen kanteleensoittaja, joka sai tämän arvonimen.
Ari Hakulinen
Ari Usko Hakulinen (s. 1944 Varkaus) on suomalainen muusikko ja äänilevytuottaja.
Hakulinen on ollut mukana perustamassa levy-yhtiöitä Turun Tähtituotanto Oy (1989) ja Artie Music Oy (2001). Hän toimii Tähtituotannon toimitusjohtajana ja Artie Musicin hallituksen puheenjohtajana. Levy-yhtiöt ovat erikoistuneet vanhojen gramofonilevyjen uudelleenjulkaisuun.
Hakulisen instrumentteja ovat kontrabasso, bassokitara ja harmonikka. Hän opiskeli kontrabassonsoittoa Jyväskylän konservatoriossa 1962–1963 Erkki Talpon johdolla ja Sibelius-Akatemiassa 1965–1970 opettajinaan Oiva Nummelin ja Olli Kosonen . Vuonna 1969 hänet nimitettiin Turun kaupunginorkesterin kontrabasistiksi ja 1973 bassojen äänenjohtajaksi. Hakulinen toimi Mikkelin orkesterin intendenttinä 1987–1988 ja Turun Filharmonisen orkesterin vs. intendenttinä 2007. Hakulinen on myös opettanut kontrabassonsoittoa Turun konservatoriossa.
Hakulinen on ollut mukana monissa turkulaisissa teatterituotannoissa, viimeksi keväällä 2014 Turun kaupunginteatterissa kantaesityksensä saaneessa Carola-lauluillassa "Maailmannainen".
Sulfiinipyratsoni
Sulfiinipyratsoni (CHSNO) on pyratsolidiinidioneihin ja sulfoksideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kihdin hoidossa virtsahapon eritystä lisäävänä lääkeaineena, mutta se ei ole käytössä Suomessa.
Huoneenlämpötilassa sulfiinipyratsoni on valkoisia kiteitä. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja liukenee helpommin orgaanisiin liuottimiin alkoholiin, dietyylieetteriin, etyyliasetaattiin ja kloroformiin. Sulfiinipyratsoni on optisesti aktiivinen yhdiste ja sillä on d- ja l-isomeerit. Sulfiinipyratsoni on vahvasti hapan yhdiste.
Sulfiinipyratsoni estää virtsahapon takaisinimeytymistä munuaisissa ja täten lisää virtsahapon eritystä elimistöstä. Yhdiste myös estää eräiden muiden orgaanisten happojen erittymistä. Sulfiinipyratsonin urikosuurinen vaikutus on usein käytettyä probenesidia tehokkaampi. Sulfiinipyratsoni metaboloituu eläimillä maksassa. Aineenvaihduntatuotteina muodostuu muun muassa sulfoni-, sulfidi- ja p-hydroksisulfidijohdannaisia. Eräillä näistä ja sulfiinipyratsonilla on verihiutaleiden aggregaatiota estävä vaikutus johtuen yhdisteen kyvystä inhiboida syklo-oksigenaasientsyymejä. Sulfiinipyratsonilla ei kuitenkaan ole tulehdusta tai kipua lieventäviä ominaisuuksia.
Sulfiinipyratsonin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla ruuansulatuskanavan ärsytys, huonovointisuus ja harvinaisempina allerginen ihottuma ja veriarvojen muutokset. Sulfiinipyratsoni voi voimistaa eräiden sulfonamidien kuten sulfadiatsiinin ja sulfisoksatsolin vaikutusta.
Sulfiinipyratsonin synteesin lähtöaineina ovat hydratsobentseeni ja 2-(2-fenyylitioetyyli)malonihapon dietyyliesteri, jotka kondensoituvat muodostaen pyratsolidiinidionijohdannaisen. Tämä välituote hapetetaan vetyperoksidin avulla sulfiinipyratsoniksi.
De administrando imperio
De administrando imperio (”Imperiumin hallitseminen”, alkuperäinen nimi oli , ”Pojalleni Romanokselle”) on Bysantin keisari Konstantinos VII:n kirjoittama historiallis-maantieteellinen teos, jossa kuvaillaan Bysantin valtakunnan eri kansoja ja naapurikansoja. Se on tehty vuosien 948 ja 952 välillä. Sen tarkoitus oli jättää Konstantinoksen seuraajalle Romanokselle hyviä neuvoja valtakunnan hallitsemiseksi.
Teos on hyvin luottamuksellinen ja oli tarkoitettu vain hallitsijoiden käyttöön eikä missään tapauksessa julkaistavaksi. Sen vuoksi se on jäänyt tuntemattomaksi hyvin pitkäksi ajaksi. Teos on säilynyt jälkipolville kolmena käsikirjoituksena, joista kahta säilytetään Pariisissa ja kolmatta Vatikaanin kirjastossa. Teos on korvaamaton tietolähde kertoen muinaisista ruseista, armenialaisista, georgialaisista, petsenegeistä, unkarilaisista (teksteissä heitä kutsutaan ”turkkilaisiksi”), kasaareista sekä monista muista kansoista. Siitä tulee esille ajatus, että kaikkien muiden ympäröivien kansojen pitäisi alistua Jumalan valitsemalle kansalle eli roomalaisille.
Konstantinos VII:n kertomat tiedot rusien maasta perustuvat ilmeisesti enimmäkseen Dnepriä pitkin kauppiaina kulkeneiden varjagien kertomuksista. Monet näistä kertomuksista ovat ainutlaatuisia. Niissä mainitaan Kiova ("Kioav" tai "Kiov" Konstantinos VII mukaan) sekä Samvatas, kuin myös nuoren ruhtinas Svjatoslavin hallitsema Novgorod. Lisäksi mukana on selostus poljudjesta. Tämä on ensimmäinen kirjallinen tietolähde, jossa mainitaan myös Smolensk. Teos on ainoa länsimainen tietolähde, jossa seikkaperäisesti kerrotaan ruseista ja heidän "serkuistaan" eli itäisistä slaaviheimoista.
Venäjän historiankirjoituksessa on käyty paljon keskustelua siitä, että Dneprin putoukset on mainittu sekä varjagien eli rusien kielellä kuin myös slaavikielellä.
Teos koostuu 53 osasta. Ensimmäiset 8 osaa sekä osa 37 on omistettu Bysantin liittolaisille ”pacinakiteille” (petsenegeille) sekä naapurikansoille: ”turkkilaiset” (unkarilaiset), rusit (osat 2,4, 9 jossa myös ensimmäisen kerran käytetään sanaa Russia: ) sekä kasaarit (osat 10, 12). Osa kirjasta kertoo myös arabeista (osat 14-22). Konstantinos kirjoitti myös Välimeren eurooppalaisista maista: Espanjasta (osat 23-24), Italiasta (osat 26-27) sekä Dalmatiasta (osat 29-36). Hän kertoo myös Kaukasiasta (osat 42-46).
Sulhanen joka sormella
Sulhanen joka sormella (myös Sulhanen joka sormelle; ) on vuonna 1941 ensi-iltansa saanut Garson Kaninin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Ginger Rogers, George Murphy, Alan Marshal ja Burgess Meredith. Elokuvan käsikirjoituksen laati Paul Jarrico, ja sen tuotti Robert Sisk.
Ginger Rogers näyttelee puhelinoperaattorina työskentelevää Janieta, jolla on kolme kosijaa. Kosijat ovat keskenään erilaisia: yksi on jalat maassa -tyyppi, toinen on rikas ja kolmas boheeminen ja huoleton. Janien on vaikea valita kolmesta aviomiesehdokkaasta. Janie alkaa kuvitella mielessään, millaista elämä kunkin miehen kanssa olisi.
"Sulhanen joka sormella" -elokuvan tuotanto alkoi helmikuussa 1941 ja päättyi 19. toukokuuta 1941. Elokuvan budjettina oli 806 000 dollaria, ja sen tuotti RKO Radio Pictures.
"Sulhanen joka sormella" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 13. kesäkuuta 1941. Suomessa elokuva sai teatteriensi-iltansa 1. lokakuuta 1944. Tuotantoyhtiönä toiminut RKO oli myös elokuvan levittäjänä. Ilmestyessään "Sulhanen joka sormella" oli hyvin suosittu lippuluukuilla; elokuva tuotti 1 628 000 dollaria, ja toi tuotantoyhtiö RKO:lle voittoa 234 000 dollarin edestä.
Paul Jarrico sai parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-ehdokkuuden vuonna 1942. Vuonna 1941 elokuva oli lisäksi päässyt National Board of Review’n vuoden 10 parasta elokuvaa -listalle.
"Sulhanen joka sormella" julkaistiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran DVD:lle 20. huhtikuuta vuonna 2009.
"Lux Radio Theater" lähetti 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 8. syyskuuta 1941, jolloin Ginger Rogers, Burgess Meredith, George Murphy ja Alan Marshal uusivat elokuvaroolinsa. "The Screen Guild Theater" radioi 7. joulukuuta vuonna 1950 elokuvasta 60 minuuttia kestävän radiosovituksen, jossa Rogers ja Murphy uusivat jälleen elokuvaroolinsa.
"Sulhanen joka sormella" uudelleenfilmatisointiin vuonna 1957 nimellä "Jaettu morsian", joka jäi RKO Radio Picturesin viimeiseksi tuotannoksi.
Kimberly Williams (yleisurheilija)
Kimberly ”Kimmie” Williams (s. 3. marraskuuta 1988 Saint Thomas) on jamaikalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.
Williams saavutti pronssia Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 silloisella ennätystuloksellaan 14,39 m. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sai hopeaa ennätyksellään 14,48. Istanbulin MM-hallikilpailuissa 2012 hän oli kolmiloikassa viides. Ulkoradoilla hän on sijoittunut kolmiloikassa neljänneksi Moskovan MM-kilpailuissa 2013, viidenneksi Pekingin MM-kilpailuissa 2015, kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 2012, seitsemänneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja kymmenenneksi Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän voitti Kansainyhteisön kisoissa kultaa Glasgow’ssa 2014 tuloksella 14,21 m ja Gold Coastissa 2018 ennätyksellään 14,64.
Williamsin kolmiloikkaennätys ulkoradoilla on 14,64 m ja sisäradoilla 14,48 m sekä pituushyppyennätys sisäradoilla 655 cm ja ulkoradoilla 642 cm.
Sanni Paatso
Sanni Paatso (s. 29. elokuuta 2002) on suomalainen lapsinäyttelijä, joka tunnetaan Nelli Nuudelipään roolista vuosina 2014-2016 elokuvissa "Risto Räppääjä ja liukas Lennart", "Risto Räppääjä ja Sevillan saituri" ja "Risto Räppääjä ja yöhaukka".
Paatso esiintyi 6-vuotiaana Veikko Aaltosen ohjaamassa televisiosarjassa "Naisia kaupungilla" vuonna 2010. Hän on näytellyt myös elokuvassa "Vares – Pahan suudelma" vuonna 2011.
Sanni Paatson äiti Rinna Paatso ja isovanhemmat Ilari ja Liisa Paatso ovat näyttelijöitä.
Ole Lund Kirkegaard
Ole Lund Kirkegaard (29. heinäkuuta 1940 Århus, Tanska – 24. maaliskuuta 1979) oli tanskalainen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän kirjoitti etupäässä aikuisen ja lapsen vuorovaikutuksesta. Hänen tarinoidensa päähenkilö on usein tyypiltään antisankari.
Kirkegaard sai vuonna 1969 Tanskan kulttuuriministeriön lastenkirjapalkinnon. Hänen teoksistaan on suomennettu "Kumi-Tarzan" (1976), jonka pohjalta tehty samanniminen elokuva (1981) valittiin vuonna 2006 Tanskan kulttuurikaanoniin. Muita hänen kirjoihinsa perustuvia Suomessa nähtyjä elokuvia ovat "Virgil ja sammakonsyöjä" (1980), "Otto on sarvikuono" (1983) ja "Lentävä matto" (1985).
Kirkegaard kuoli 38-vuotiaana palelluttuaan lumihankeen matkalla kotiin kylmänä talvi-iltana 1979.
Stepan Sarpaneva
Stepan Sarpaneva (s. helmikuu 1970 Turku) on suomalainen kelloseppä. Hän suoritti kellosepän tutkinnon vuonna 1992 Kelloseppäkoulussa ja tämän jälkeen hän lähti opiskelemaan Sveitsin Watchmakers of Switzerland training and Education Program -kouluun (WOSTEP).
Sveitsissä vuodesta 1994 alkaen hän työskenteli usealle kellomerkille, muun muassa Piaget’lle, Parmigianille, Vianney Halterille ja Christophe Claret’lle. Hän palasi vuonna 2003 takaisin Suomeen ja perusti Sarpaneva Watches -nimisen yrityksen Helsingin Kaapelitehtaalle, jossa hän valmistaa käsityönä rannekelloja.
Stepan Sarpanevan isä oli korutaiteilija Pentti Sarpaneva ja hänen setänsä oli muotoilija Timo Sarpaneva.
Denise
Denise on ranskalainen naisen etunimi, muunnos kreikkalais­peräisestä nimestä Dionysia, joka merkitsee Dionysos-jumalalle pyhitettyä. Nimen mies­puolisia vastineita ovat Denis ja Dennis. Kristittyjen keskuudessa nimen ovat sen ilmeisen pakanallisesta alkuperästä huolimatta tehneet suosituksi useat sen nimiset varhais­kristilliset marttyyrit.
Suomessa nimi Denise on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu tammikuun 2017 loppuun mennessä noin 500 henkilölle.
Denisen nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 8. marraskuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 2005 lähtien., mutta ennen vuotta 2015 nimipäivä oli 5. toukokuuta.
Melinda
Melinda on naisen etunimi. Nimi on peräisin 1700-luvun paimenrunoudesta ja on yhdistetty latinan sanoista "mel", joka tarkoittaa hunajaa, sekä "lind", joka tarkoittaa "lempeää", mutta myös "taistelijatarta".
Suomessa nimi Melinda on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 1960 alusta huhtikuun 2017 loppuun mennessä 873 henkilölle. Ennen vuotta 1960 syntyneitä Melinda-nimisiä henkilöitä on alle 20. Vuodesta 2015 lähtien Melindan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 5. toukokuuta.
Drevljaanit
Drevljaanit () olivat 500–1100-luvuilla jaa. Polesiassa ja Dneprin yläjuoksun oikeapuoleisella maa-alueella Pripetin valuma-alueen eteläosissa, Pripetin sivuhaara Horunin ja sen sivujoki Slutšin ja (nykyään Kiovan tekoaltaaseen laskevan) Teterivin seuduilla elänyt itäslaavilainen heimoyhteisö. Drevljaaniten pääkaupunki oli Iskorosten (Korosten). Viimeisen kerran drevljaanit mainittiin kronikassa vuonna 1136, jolloin ruhtinas Jaropolk antoi maat Kiovan kirkolle lahjaksi.
Heidän pohjoiset naapurinsa olivat dregovitšit.
Heimon nimi drevljaani tulee slaavilaisesta sanasta "древо" tai"дерево" (drevo, tai derevo), mikä tarkoitti puuta. Heimo asui yleensä tiheissä metsissä.
Drevljaanit ovat jättäneet jälkeensä erilaisia arkeologisia jälkiä kuten maatalojen pohjia, hautausmaita sekä vanhoja linnoitettuja kaupunkeja kuten Vruchiy (nykyään Ovrutš), Gorodsk, joka on muinainen asutus lähellä Malynia. Se on ilmeisesti ollut drevljaanien ruhtinas Malin asuinpaikkana. Drevljaanien pääkaupunki oli Iskorosten (nykyisen Ukrainan Korosten), jossa voi vieläkin nähdä muinaisen asutuksen jäänteitä. Iskorostenin hävittämisen jälkeen drevljaanit siirsivät pääkaupunkinsa Ovrutšiin. 900-luvun loppuun mennessä drevljaaneilla oli jo hyvin kehittynyt maa- ja käsitalous.
Drevljaanit taistelivat pitkään Kiovan Venäjään liittämistä vastaan. Useiden kronikoiden mukaan aina Kyin, Štsekin, Horivin ja Lybedin (Nestorin kronikan kuvaamat Kiovan perustajasisarukset) ajoista lähtien drevljaaneilla on ollut oma ruhtinaskunta, joka kävi jatkuvia sotia polaanien kanssa. Vuonna 883 Novgorodin prinssi Oleg Viisas alisti drevljaanit ja he rupesivat maksamaan veroja Kiovalle. Vuonna 907 drevljaanit osallistuivat Kiovan sotaretkelle Bysantin valtakuntaa vastaan.
Olegin kuoleman jälkeen vuonna 912 drevljaanit lopettivat verojen maksun ruseille. Varjagien sotapäällikkö Sveneld pakotti heidät maksamaan veroja suoraan itselleen.
Olegin seuraaja, suuriruhtinas Igor otti verojen keruun taas Kiovan haltuun.
Syksyllä 945 Igor lähti perimään veroja drevljanien heimolta, koska soturit olivat tyytymättömiä ylöspitoonsa. He kävivät perimässä verot drevljaanien heimolta. Paluumatkalla Igor ilmoitti soturijoukolleen, että jatkakaa matkaa Kiovaan ja minä käyn vielä pienen joukon kanssa lisäveroja perimässä sieltä. Drevljanit päättivät, etteivät maksa lisäveroja. He tappoivat Igorin ja soturit sekä hautasivat heidät Iskorostenin luo. Tästä kimmastuneena ruhtinatar Olga kosti drevljaneille. Hän kutsui ensin heimon vanhimmat juonen avulla kokoon ja tapatti heidät kaikki. Iskorosten poltettiin ja drevljaneille määrättiin raskaat verot.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Korostenin kaupungin lähellä oli rintama, jolla taisteli arkkitehti P. D. Baranovski. Hän näki kartassa maininnan "Ruhtinas Igorin hauta". Hän meni sotilaiden kanssa tarkistamaan paikkaa ja löysi sieltä 3 m korkean hautakummun. Sotilaat kaivoivat kummun auki ja löysivät sieltä miekan, luurangon ja miekan jäännökset. Joku upseereista vei miekan mukanaan. Luurangon päällä oli pronssinen miekankahva, joka vietiin Moskovaan Valtion historialliseen museoon. Luuranko vietiin paikalliseen kirkkoon Korosteniin.
Kaisa Penny
Kaisa Emilia Penny (o.s. Vatanen, s. 1981 Tampere) on suomalainen poliitikko ja entinen sirkustaiteilija, joka toimii nykyään tamperelaisen Sorin Sirkuskoulun apulaisrehtorina ja Euroopan sosiaalidemokraattisen nuorisojärjestön YES:n puheenjohtajana.
Penny lopetti trapetsitaiteilijan uransa jo parikymmenvuotiaana erilaisten vammojen takia, minkä jälkeen hän opiskeli valtio-oppia Helsingin yliopistossa ja kansainvälistä politiikkaa Southamptonin yliopistossa. Penny on toiminut muun muassa Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden pääsihteerinä sekä oikeusministeri Leena Luhtasen avustajana vuosina 2006–2007 ja SDP:n puheenjohtajan Jutta Urpilaisen eduskunta-avustajana 2009–2010. Euroopan nuorten sosialistien YES:n puheenjohtajaksi hänet valittiin ensimmäistä kertaa huhtikuussa 2011, sekä uudelleen toiselle kaksivuotiskaudelle maaliskuussa 2013. Sorin Sirkuksen apulaisrehtorina Penny on työskennellyt vuodesta 2013 lähtien. Hän oli SDP:n ehdokkaana vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa.
Miranda (nimi)
Miranda on naisen etunimi. Nimi on peräisin William Shakespearen vuonna 1611 kirjoittamasta näytelmästä Myrsky. Latinassa ja italiassa "mirandus", feminiinimuodossa "miranda", merkitsee "ihailtavaa", "ihmettelemisen arvoista". Nimi tuli Englannissa käyttöön jo 1600-luvulla, myöhemmin siirtolaisuuden myötä myös Amerikassa, mutta on yleistynyt vasta 1900-luvulla.
Suomessa nimi Miranda on Väestö­rekisteri­keskuksen tietojen mukaan annettu vuoden 2015 maaliskuun alkuun mennessä 1301 naispuoliselle henkilölle. Nimi on Suomessa suosittu varsinkin romanien keskuudessa. Vuodesta 2015 lähtien Mirandan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 5. toukokuuta.Tunnettuja henkilöitä, joilla Miranda on sukunimenä, on lueteltu sivulla Miranda.
Adinatsolaami
Adinatsolaami (tuotemerkki Deracyn) on bentsodiatsepiinijohdannainen lääkeaine, jolla on ahdistusta ja lihasjännitystä poistava, sedatiivinen ja antidepressiivinen vaikutus.
Adinatsolaamin kehitti tohtori Jackson B. Hester, joka etsi alpratsolaamille vastinetta, jolla olisi vielä suurempi antidepressiivinen vaikutus. Hester oli myös aiemmin kehittänyt alpratsolaamin.
Beverly Hills kyttä 4
Beverly Hills kyttä 4 () on tuleva yhdysvaltalainen toimintakomediaelokuva ja neljäs osa "Beverly Hills kyttä" -elokuvasarjassa.
Alun perin Brett Ratneri oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta kesällä 2016 Paramount Pictures ilmoitti kiinnittäneensä elokuvalle kaksi uutta ohjaajaa, belgialaiset Adil El Arbin ja Bilall Fallahin. "Beverly Hills kyttä 4":stä tulee heidän ensimmäinen Yhdysvalloissa tuottama elokuvansa.
Pääosaan palaa aiempien elokuvien tapaan Eddie Murphy, joka on myös yksi elokuvan tuottajista.
Elokuvan julkaisuajankohdaksi ilmoitettiin 25. maaliskuuta 2016, mutta keväällä 2015 ensi-illan ilmoitettiin siirtyvän. Tällä hetkellä julkaisuajankohtaa ei ole tiedossa, mutta elokuvan tuotanto pyritään aloittamaan vuoden 2016 aikana.
Play (radiokanava)
Play Radio oli suomalainen radiokanava, jonka omisti Bauer Media Groupin tytäryhtiö Bauer Media Oy. Play soittaa 9-15-vuotiaille suunnattua uusinta hittimusiikkia. 
Play aloitti lähetykset 19. toukokuuta 2014. 
Toimilupa haettiin alun perin lastenradiolle. 
Kanavan saaman toimiluvan mukaan ohjelmiston tulee koostua lasten ja perheiden puheenaiheista sekä koko perhettä kiinnostavasta ohjelmasta ja tähän liittyvästä musiikkisisällöstä.
Syyskuussa 2017 Viestintäviraston tekemän päätöksen myötä Play Radio tulee siirtymään Tampereella taajuudelta 88,7 MHz taajuudelle 95,7 MHz, kun Play Radio ja Radio City Tampere vaihtavat taajuuksia. Samalla Viestintävirasto on poistanut kanavan kohderyhmää koskevat sisältörajoitukset. Play Radion taajuuksilla aloitti marraskuun 2017 alussa Radio 957.
Play Radio aloitti lähetykset 19. toukokuuta 2014 Pirkanmaalla ja on kuunneltavissa verkossa sekä seuraavilla taajuuksilla:
NHL 15
NHL 15 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema jääkiekkoaiheinen urheilupeli. Peli julkaistiin syksyllä 2014. Peli on ensimmäinen NHL-pelisarjan peli, joka julkaistaan kahdeksannen sukupolven konsoleille. Pelissä selostajina toimii NBC:n Mike Emrick ja Eddie Olczyk. Lisäksi kaukalon reunalla puhuu TSN:n Ray Ferraro. Pelin kansikuvaan valittiin Boston Bruinsin Patrice Bergeron, pelin Sveitsissä myytävässä versiossa kannessa on Nino Niederreiter. Demo julkaistiin 26. elokuuta 2014.
Peli sisältää ensimmäistä kertaa Vaasan Sportin. Pelissä ei ole Jokereita mukana, sillä KHL-sarja ei kuulu peliin.
Ensimmäistä kertaa pelissä on neljä tuomaria jäällä, areenoista on tehty realistisempia ja peli sisältää NBC-kanavan grafiikoita. Suurimmat uudistukset tulevat vain kahdeksannen sukupolven konsoleille, mukaan lukien 60 kuvan kuvataajuus. Pelin yleisöllä on neljä kertaa enemmän animaatioita kuin ennen. Uuden sukupolven konsolit eivät sisällä aiemmista versioista tuttuja EASHL, GM Connected, Live the Life, eikä NHL 94 -pelimuotoja. Myös uuden sukupolven konsoleista on jätetty pois: kauden pelaaminen, Winter Classic ja joukkueiden luominen. Verkkojoukkuepeli (online team play) lisättiin myöhemmin ilmaisena päivityksenä.
Yolo
Yolo tai YOLO on lyhenne, joka tarkoittaa You only live once. (suom. "elät vain kerran"). Lyhenne on erityisesti suosiossa nuorten keskuudessa. Kanadalainen räppäri Drake käyttää lyhennettä useasti kappaleessaan "The Motto".
Steven Yeun
Steven Yeun on (21. joulukuuta 1983 Soul, Etelä-Korea) amerikankorealainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Glenn Rheen roolista televisiosarjassa "The Walking Dead", jossa hän oli mukana ensimmäisen kauden - toisesta jaksosta seitsemännen kauden - ensimmäiseen jaksoon asti. Tämän lisäksi Yeun on näytellyt muutamissa independent-elokuvissa ja lyhytelokuvissa. Hän on myös ääninäytellyt animaatiosarjassa "The Legend of Korra" Wania, ensimmäistä Avataria. Hän myös esiintyi J.Y Parkin "Fire" musiikkivideolla yhdessä Conan O'Brienin kanssa.
Bo Lönnqvist
Bo Hjalmar Lönnqvist (s. 29. syyskuuta 1941 Espoo) on suomenruotsalainen kansatieteilijä, joka hoiti etnologian professuuria Jyväskylän yliopistossa vuosina 1995–2004.
Bo Lönnqvist tuli ylioppilaaksi Kulosaaren ruotsinkielisestä yhteiskoulusta vuonna 1960 ja suoritti Helsingin yliopistossa tohtorintutkinnon vuonna 1973. Väitöskirja "Dräkt och mode i ett landsbygdssamhälle 1870–1920" käsitteli kansanpukuja. Lönnqvist on tehnyt pitkän akateemisen uran Helsingin yliopiston dosenttina ja Suomen Akatemian tutkijana sekä vierailevana professorina Oslossa ja Münsterissä sekä vakinaisena professorina Jyväskylässä. Lönnqvist on hoitanut lukuisia luottamustehtäviä muun muassa Valtakunnallisen kansallispukuraadin puheenjohtajana (1978–1985). Hänelle on myönnetty muun muassa Vuoden tiedekirja -palkinto vuonna 1993 ja Tollanderin palkinto vuonna 2014.
Arboretum Norr
Arboretum Norr on arboretum Baggbölessä, Uumajajoella, noin kymmenen kilometriä länteen Uumajan keskustasta. Paikka sijaitsee Uumajajoen pohjoisrannalla. Se on metsäpuutarha, jonne on istutettu puita ja pensaita kaikkialta maailmasta. Puut ja pensaat on sijoitettu niiden alkuperän mukaan. Arboretumissa on kolme kilometriä valmiita polkuja. Vieressä sijaitsee Bagghöleforsen-koski.
Arboretum sijaitsee pientaajama Baggbölessä, joka tunnetaan sen vesikäyttöisestä sahastaan. Sahan omistajien menetelmät olivat niin alhaisia, että ruotsinkieleen otettiin uusi sana, ”baggböleri”, joka tarkoittaa halventavaa termiä metsäkadosta. Kartano, joka on yhä paikallaan, on suunnitellut Johan Anders Linder ja rakennettu vuonna 1846.
Arboretum Norr sijaitsee V-vyöhykkeellä ja on kooltaan 20 hehtaaria. Siellä on yli 1 400 kasvia 250 eri lajista. Ensimmäiset istutukset tehtiin vuonna 1981. Se perustettiin vuonna 1975 yhteistyössä Uumajan yliopiston, Ruotsin maatalousyliopiston ja Uumajan kunnan kanssa. Sitä hallinnoi voittoa tavoittelematon säätiö Uumajassa. Yksi arboretumin kolmesta tehtävästä on nähdä, mitkä lajit viihtyvät ja pysyvät hengissä pohjoisilla leveysasteilla, mikä voi puolestaan johtaa useammanlaisiin ilmastomukautteisiin pensaisiin ja puihin Pohjoismaissa. Keskellä puistoa sijaitseva kartano toimi päämajana liiketoiminnalle, joka kaatoi puita osana sahaus-liiketoimintaa 1900-luvulla. Kaksi muuta arboretumin tehtävää ovat puiden ja pensaiden opiskelemisen tukeminen ja toimia vierailukohteena lähellä Baggbölen pientaajamaa.
Arboretum Norr sijaitsee Baggbölen kartanon alapuolella, ja vuonna 1991 rakennetun Notvarpsbron-riippusillan ylittämällä voi mennä Klabböleen Umeå Energicentrumiin, joka sijaitsee toisella puolella Uumajajokea.
Vuonna 2014 puisto valittiin taideprojekti Förflyttningarin sijaintipaikaksi neljälle taideinstallaatiolle. Projektia johtaa kolme artistia, jotka aikovat yhdistää taiteen luonnon kanssa. Projekti sai rahoitusta Uumajan ollessa Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2014.
Kognitiivinen uskontotiede
Kognitiivinen uskontotiede tutkii uskontoa ihmismielen toiminnan ja rakenteiden pohjalta. Uskonto nähdään yleisenä ilmiönä, jossa on kaikille kulttuureille yhteisiä piirteitä. Se hyödyntää erityisesti kognitiotiedettä ja kognitiivista psykologiaa.
Kognitiiviselle uskontotieteelle antoi alkusysäyksen Dan Sperberin vuonna 1975 ilmestynyt teos "Rethinking Symbolism". Hän katsoi, että symboleilla ei ole mitään tiettyjä, määrättyjä merkityksiä. Sen sijaan ihmismielessä on ”symbolinen mekanismi”, jonka avulla muistista etsitään jotain yhteensopivaa vaikeasti ymmärrettävän asian kanssa. Stewart Gurthie toi puolestaan vuonna 1980 esiin ajatuksen, jonka mukaan synnynnäinen arkijärki voi selittää uskontoa ilmiönä. Merkittävä edistysaskel suuntaukselle oli E. Thomas Lawsonin ja Robert N. Robert N. McCauleyn vuonna 1990 julkaisema teos "Rethinking Religion". He esittivät kielitieteilijä Noam Chomskyn teorioihin nojautuen, että rituaaleilla on yleinen rakenne. Sperberiltä vaikutteita saanut Pascal Boyer totesi teoksessaan "Tradition, Truth and Communication" (1990), että tiedonkäsittelyjärjestelmän ominaisuudet selittivät, miten perinteet jatkuvat ja leviävät.
Pascal Boyer'n mukaan ihminen jakaa mielessään yleisimmät asiat viiteen ontologiseen eli olemukselliseen pääkategoriaan:Esimerkiksi eläimen kategoriaan kuuluu kouriintuntuvimmat käsitteet, kuten kissa. Kunkin kategorian jäsenillä on sille ominaisia piirteitä. Tuntemattomankin eläinlajin kohdalla päättellemme esimerkiksi sen, että se muiden eläinten lailla saa oman lajinsa poikasia, vaikka emme tuntisi sitä täysin. Uskonnolliset käsitteet, kuten ruumiiton henkilö, sen sijaan rikkovat näitä ennakko-odotuksia. Tutkimuksissa on todettu, että ne uskonnolliset käsitteet, jotka poikkeavat vain vähän näistä kategorioista, muistetaan paremmin kuin mielikuvituksellisemmat, huomattavasti rajoja rikkovat käsitteet. Tämä selittää sen, miksi jotkin uskomukset leviävät ja periytyvät helpommin kuin toiset.
Confédération Interalliée des Sous-Officiers de Réserve
Confédération Interalliée des Sous-Officiers de Réserve (CISOR), ennen vuotta 2013 Association Européenne des Sous-Officiers de Réserve (AESOR), on kansainvälinen reservin aliupseerien kattojärjestö. CISORissa on tällä hetkellä 13 varsinaista jäsenmaata sekä 2 tarkkailijajäsentä. Sen puheenjohtajamaana vuosina 2016–2018 toimii Belgia. Natoon sidoksissa oleva mutta epäpoliittinen voittoa tavoittelematon CISOR perustettiin 1. kesäkuuta 1963.
Jo ennen toista maailmansotaa Belgian, Ranskan ja Alankomaiden reserviupseeriliittojen välillä oli yhteyksiä, jotka jatkuivat myös sodan päättymisen jälkeen. Ne johtivat ”Confédération Interalliée des Officiers de Réserve” (CIOR) -järjestön ensimmäiseen konferenssiin ja viralliseen perustamisen 20. marraskuuta 1948 Brysselissä. Pikku hiljaa järjestöön liittyivät myös Luxemburg (1952), Tanska (1956), Kreikka (1956), Yhdysvallat (1958), Italia (1960), Saksa (1961), Iso-Britannia (1963), Kanada (1964), Norja (1966) ja Espanja (1992).
"Fédération Nationale des Associations des Sous-Officiers de Réserve" (FNASOR) teki aloitteen vastaavan aliupseerijärjestön perustamisesta nimellä "Association Européenne des Sous-Officiers de Réserve" (AESOR) 1. kesäkuuta 1963 Toulonin laivastotukikohdassa. Perustamisasiakirjan allekirjoittivat reservin aliupseerien edustajat Belgiasta, Luxemburgista, Saksan liittotasavallasta, Sveitsistä ja Ranskasta.
AESOR muutti nimensä 22. helmikuuta 2013 jäsenmaiden yksimielisellä päätöksellä. Uudeksi nimeksi otettiin "Confédération Interalliée des Sous-Officiers de Réserve" (CISOR).
CISORin hallitus otti 22. helmikuuta 2014 Nantesissa Alankomaat yksimielisellä päätöksellä järjestön täysivaltaiseksi jäseneksi.
CISOR on poliittisesti riippumaton järjestö, joka on edustanut reservin aliupseerien yhdistyksiä vuodesta 1963 lähtien. Puheenjohtajuus vaihtuu kahden vuoden välein parillisina vuosina. Kansallisia jäsenjärjestöjä edustaa jokaisesta maasta yksi CISORin varapuheenjohtaja, joka on myös maansa valtuuskunnan johtaja. Valtuuskuntaan kuuluu enintään viisi jäsentä. CISORin puheenjohtajana on tällä hetkellä sotilasmestari Ilpo Pohjola Suomesta. Hänen edustamansa järjestö on Reserviläisliitto – Reservin Aliupseerien liitto ry (RES).
Perustamisestaan lähtien CISOR on tehnyt merkittäviä työpanoksia vahvistaakseen yhteistyötä jäsenmaidensa välillä ja kehittääkseen jäsenmaidensa puolustus- ja turvallisuuspolitiikkaa. CISOR järjestää koulutusta, kansainvälisiä seminaareja ja tapaamisia jäsenmaittensa reservin aliupseereille.
CISOR pitää yllä aliupseerien mainetta, vaalii heidän ansioitaan ja levittää myönteistä kuvaa sotilashenkilöistä.
Voimassa olevien sääntöjensä mukaan CISOR pyrkii edistämään kansainvälisen puolustusjärjestelmän luomista yhdessä siviili- ja sotilasviranomaisten kanssa. Tavoitteena järjestöllä on
CISOR järjestää parittomina vuosina aliupseerien sotilasmoniottelun yhdessä muiden eurooppalaisten kumppaniensa kanssa. Kilpailun tasoa pidetään korkeana puolustusvoimissa. Viimeisin CISORin sotilasmoniottelu järjestettiin Vekarajärvellä Suomessa kesällä 2017.
Nainen pimeässä
Nainen pimeässä () on Mitchell Leisenin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalielokuva vuodelta 1944, ja sen pääosassa on Ginger Rogers. Musikaalidraama sai kolme Oscar-ehdokkuutta vuonna 1945.
Vaikka Liza Elliott (Ginger Rogers) on kaunis, varakas ja menestyvä suositun muotilehden päätoimittaja, hän on onneton ja huonotuulinen. Liza on ollut huono-onninen rakkaudessa, vaikka häntä yrittääkin liehitellä kolme miestä: mainontajohtaja Charley Johnson (Ray Milland), vasta eronnut Kendall Nesbitt (Warner Baxter) ja nuorekas ja komea Randy Curtis (Jon Hall). Kun Lizasta tuntuu, että hän on tullut tunne-elämänsä tien päähän, hän alkaa tavata tohtori Brooksia (Barry Sullivan). Liza toivoo tohtorin auttavan häntä selvittämään hänen tunne-elämänsä kriisejä ja löytämään hänelle onnellisuuden.
Alkuperäinen "Lady in the Dark" -musikaali sai ensi-iltansa Broadwayn Alvin Theatressa 23. tammikuuta vuonna 1941. Musikaalin 467. ja viimeinen esitys oli 30. toukokuuta vuonna 1942. Tuotantoa jatkettiin Broadway Theatressa keväällä 1943 83:n esityksen verran. "Lady in the Dark" -musikaalin alkuperäisissä rooleissa olivat Gertrude Lawrence, Victor Mature ja Danny Kaye.
Tuotantoyhtiö Paramount Pictures osti elokuvaoikeudet musikaaliin 285 000 dollarin hinnalla; 115 000 dollaria musikaalin tuottaja Sam Harrisille, 85 000 dollaria kirjailija Moss Hartille sekä säveltäjä Kurt Weillille ja sanoittaja Ira Gershwinille molemmille 42 500 dollaria.
"Nainen pimeässä" -elokuvan kuvaukset alkoivat 9. joulukuuta 1942 ja päättyivät 20. maaliskuuta 1943. Elokuva kuvattiin Kalifornian Los Angelesissa sijaitsevilla Paramountin studioilla 2 581 657 dollarin budjetilla. "Nainen pimeässä" kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä.
"Nainen pimeässä" sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 9. helmikuuta vuonna 1944 Hollywoodissa. Elokuva sai maanlaajuisen ensi-iltansa seuraavana päivänä 10. helmikuuta, ja New Yorkin teatteriensi-ilta oli 22. helmikuuta. Suomessa "Nainen pimeässä" sai ensi-iltansa 19. heinäkuuta vuonna 1946. Paramount Pictures toimi elokuvan levittäjänä Yhdysvalloissa.
"Lux Radio Theater" radioi 60-minuuttisen radiosovituksen elokuvasta 29. tammikuuta 1945, jolloin Ginger Rogers ja Ray Milland uusivat elokuvaroolinsa. 16. helmikuuta vuonna 1953 "Lux Radio Theater" radioi "Nainen pimeässä" -elokuvasta toisen sovituksen, jossa esiintyivät Judy Garland ja John Lund.
Axel Lennart Stråhle
Axel Lennart Stråhle (22. maaliskuuta 1863 Iitti – 24. elokuuta 1929 Turku) oli suomalainen lääkäri, joka sai professorin arvon.
Stråhlen vanhemmat olivat tilanomaistaja Erik Johan Stråhle ja Johanna Mathilda Olsoni. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1885 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1892. Stråhle toimi Turun lääninsairaalan ylilääkärinä 1895-1928 eli yli 30 vuotta. Häntä pidettiin erittäin taitavana kirurgina ja nuorempien lääkäreiden opastajana. Stråhle osallistui aktiivisesti Turun kunnallispolitiikkaan sekä taide-elämään ja oli Turun lääkäriseuran johtohenkilöitä. Ylimääräisen professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1907.
Stråhlen puoliso vuodesta 1892 oli Eva Adolfina Gustrén (k. 1935).
Pukumiehet
Pukumiehet ("Suits") on yhdysvaltalainen draamasarja, jonka on luonut Aaron Korsh. Sarjaa esitetään Yhdysvalloissa USA Networkilla ja Suomessa MTV3–kanavalla. Sen päärooleissa esiintyvät Patrick J. Adams ja Gabriel Macht.
12 jakson mittaisen ensimmäisen kauden esittäminen alkoi 23. kesäkuuta 2011 normaalia pidemmällä erikoisjaksolla.
Sarja sijoittuu New Yorkin kaupunkiin ja kuvitteelliseen Pearson Hardman -asianajotoimistoon. Michael ”Mike” Ross, huippuoppilas jolla on valokuvamuisti, oli juuri päästä opiskelemaan lakia Harvardin yliopistolla, kun hänet erotettiin collegesta vastausten myymisestä matematiikan kokeeseen, jonka hän oli opetellut ulkoa. Tämä pilasi hänen mahdollisuutensa aloittaa lakiopiskelun. Sen sijaan hän joutuu tienaamaan elantonsa polkupyörälähettinä. Miken ystävä Trevor saa houkuteltua tämän ottamaan osan marihuana kaupasta. Kauppa osoittautuu poliisin soluttautumisoperaatioksi, jonka Mike neuvokkaasti havaitsee vain hetkeä ennen kuin se olisi ollut liian myöhäistä. Hän välttää kiinnijäämisen juuri ja juuri, tämän sijaan hän päätyykin työhaastatteluun Harvey Specterin kanssa. Harvey on lakimies Pearson Hardmanilla ja omien sanojensa mukaan ”New Yorkin paras ratkaisija”. Harveyn, josta on äskettäin tehty vanhempi osakas, olisi nyt yhtiön käytäntöjen mukaan palkattava Harvardissa opiskellut lakimies avustajaksi. Käyttäen eideettistä muistiaan ja lakiosaamustaan, Mike osoittaa Harveylle olevansa epäilemättä paras ehdokas paikan täyttämiseen ja tulee palkatuksi, vaikka häneltä puuttukin oikeustieteellinen tutkinto, eikä hän opiskellut Harvardissa. Sarja keskittyy Miken ja Harveyn käsittelemiin lakitapauksiin heidän ylläpitäessään salaisuutta Miken opiskelusta.
USA Networkin ensimmäisissä julkaisuissa sarjan nimenä oli "A Legal Mind". Toukokuussa 2010 USA Network tilasi 90 minuutin pituisen pilottijakson sarjalle. 2011 tammikuussa USA Network vahvisti tilanneensa ensimmäisen tuotantokauden.
Sarjaa tilattiin toinen kausi 11. elokuuta 2011, toinen kausi oli 16 jaksoa pitkä, kuten myös kolmas kausi, joka tilattiin 12. lokakuuta 2012. USA Network tilasi sarjasta neljännen kauden 24. lokakuuta 2013. Neljäs kausi on myös 16 jaksoa pitkä ja alkoi pyöriä Yhdysvalloissa 11. kesäkuuta 2014. "Pukumiehistä" tilattiin 16 jaksoinen viides kausi 11. elokuuta 2014.
Sarjan pilottijakso kuvattiin New Yorkissa ja kaikki muut jaksot Torontossa.
Maaliskuussa 2018 ilmoitettiin Gina Torresin esittämän Jessica Pearsonin saavan oman spin-off sarjan. Tammikuussa 2019 sarjan nimeksi vahvistettiin "Pearson".
Molly Smitten-Downes
Molly Smitten-Downes (s. 2. huhtikuuta 1987 Anstey), taiteilijanimeltään Molly, on englantilainen poplaulaja. Hän edusti Britanniaa Eurovision laulukilpailussa 2014 Kööpenhaminassa kappaleellaan ”Children of the Universe”. Hän sijoittui 17:nneksi 26 osanottajasta.
Smitten-Downes sai vuonna 2012 Best Urban/Pop Act -palkinnon Live and Unsigned -tapahtumassa. Vuonna 2013 hän voitti parhaan kappaleen palkinnon Best of British Unsigned Music Awards -tapahtumassa.
Outi Martikainen
Outi Katariina Martikainen (s. 9. huhtikuuta 1962 Jyväskylä) on suomalainen tekstiilitaiteilija.
Martikaisen teosten tunnusomaisia piirteitä ovat käsintehtyjen tekstiilitekniikoiden skaalaaminen suureen kokoon ja kierrätysmateriaalien käyttö. Martikaista kiinnostaa teoksen koon muutoksen vaikutus tunnelmaan sekä valitun materiaaliin ja valon vaikutus teokseen. Martikainen kuvaa pieniä diskreettejä aiheita suuressa mittakaavassa. Hän käyttää arkipäiväisiä, edullisia tai kierrätettyjä materiaaleja. Hän on käyttänyt teostensa materiaalina muun muassa pussinsulkijoita, pesulanmerkkilappuja tai polypropeeninarua.
Martikainen hallitsee monia erilaisia tekstiilitekniikoita ja kykenee itse toteuttamaan teoksensa niin halutessaan. Hänen teoksissaan näkyy vahva tekninen osaaminen ja tekstiilitekniikoiden hallinta. Kokeilemalla uusia materiaaleja ja yhdistelemällä niitä mielikuvituksellisesti erilaisiin perinteisiin tekstiilitekniikoihin hän luo uudenlaisia tunnelmia ja vastakohtaisuuksia.
Martikainen on pitänyt yksityisnäyttelyjä Suomessa ja hän on osallistunut suomalaisten taiteilijoiden ja muotoilijoiden yhteisnäyttelyihin ulkomailla. Hänet on kutsuttu kansainvälisiin näyttelyihin esittelemään tuotantoaan. Hän edusti Suomea Lost in Lace -näyttelyssä Englannin Birminghamissä.
Tatjana Samoilova
Tatjana Samoilova (4. toukokuuta 1934 Leningrad, Neuvostoliitto – 5. toukokuuta 2014) oli neuvostoliittolainen näyttelijä, jonka merkittävimpiä rooleja oli pääosa elokuvassa "Kurjet lentävät" (1957). Toinen merkittävä päärooli oli "Anna Kareninassa" (1968).
"Kurjet lentävät" sai Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1958 Kultaisen palmun ja Samoilova itse erikoispalkinnon. Vuonna 1993 hän sai Venäjän kansantaiteilijan arvon.
Jussi-palkintojen jaossa vuonna 1958 Samoilovalle myönnettiin elokuvasta "Kurjet lentävät" kunniapalkinto.
Myös Samoilovan isä Jevgeni Samoilov oli tunnettu näyttelijä.
Until It’s Gone
Until It’s Gone on Linkin Parkin vuonna 2014 julkaistun kuudennen studioalbumin, "The Hunting Party", toinen single, joka julkaistiin 5. toukokuuta 2014. Kappaleen maailman ensisoitto oli BBC Radio 1:ssä 5. toukokuuta 2014. Samoihin aikoihin julkaistiin kappaleeseen tehty sanoitusvideo YouTubessa. Joe Hahnin ohjaama virallinen musiikkivideo julkaistiin 11. kesäkuuta 2014 yhtyeen Facebook-sivulla.
Bautzenin taistelu
Bautzenin taistelu on Bautzenissa ja sen lähialueilla 21.–30. huhtikuuta 1945 käyty panssaritaistelu, jota pidetään viimeisenä merkittävänä Saksan edes osittain voittamana panssaritaisteluna toisessa maailmansodassa. Taistelun lopputuloksesta on kuitenkin ristiriitaisia tietoja, yleisesti sen todetaan kuitenkin päättyneen Neuvostoliiton ja Puolan voittoon.
Tähdet, tähdet (kokoelmalevy)
Tähdet, tähdet on saman nimisen televisiosarjan ensimmäisen tuotantokauden kokoelmalevy, joka julkaistiin 9. toukokuuta 2014. Kokoelma nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan kuudenneksi.
Elias Hellberg
Elias Ferdinand Hellberg (18. huhtikuuta 1899 – 26. helmikuuta 1956) oli suomalainen insinööri, joka omisti vuosina 1927–1949 Helsingin Lauttasaaressa toimineen Oy Radio E. Hellberg Ab:n radiotehtaan.
Vihdin Otalammelta kotoisin ollut Hellberg menestyi erityisesti armeijan käyttöön tarkoitettujen radiolaitteiden valmistajana, mutta hänen tehtaansa valmisti myös tavallisia radiovastaanottimia sekä levy-soittimia. Tehtaan valmistamia radiomerkkejä oli muun muassa "Corona".
Elias Hellbergin puoliso oli vuoden 1934 Miss Suomi -kilpailun voittaja Anna-Lisa Fahler.