hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Águila Roja: la película
Águila Roja: la Película (suom. punainen kotka: elokuva) on espanjalainen elokuva, joka perustuu espanjalaiseen televisiosarjaan "Águila roja" ja molemmat sijoittuvat 1600-luvun Espanjaan. Elokuvan on ohjannut José Ramón Ayerra Díaz ja se sai ensi-iltansa 20. huhtikuuta 2011. Sen budjetti oli noin 7 miljoonaa euroa. Samoin kuin televisiosarjassa on elokuvassa toimintaa, tunteita, rakkautta ja runsaasti huumoria.
Elokuvan näyttelijät ovat pääasiassa samoja kuin sarjassa, mutta heidän lisäkseen on muutamia uusia henkilöhahmoja, joita näyttelevät muun muassa Martina Klein, Antonio Molero, Marian Peña ja William Miller.
Kylässä järjestetään suuri tapaaminen, johon osallistuvat tuon ajan suurimmat mahtimaat: Ranska, Englanti, Portugali ja Paavi. Tämä tapaamisen koolle kutsumiseen on käytetty tekosyytä, joka on saada rauhan Espanjan Portugalin välille. Todellinen motiivi tapaamiselle on salajuoni Espanjan kuningasta vastaan. Osana tätä salajuonta kuningas Felipe IV kaapataan ja salaliiton on tarkoitus murhata hänet, jonka Aquila Roja kuitenkin estää. Englantilaisten, ranskalaisten ja portugalilaisten sotilaiden yhteinen valtausyritys täytyy myös estää.
Kaunis nainen, Beatriz (Martina Kelin) pyytää Aguila Rojan apua pelastaakseen isänsä, Lope de Villamedianan, joka on vankina eräässä linnassa. Samaan linnaan kuljetaan myös kaapattu kuningas. Tämä linna on La Muela de Consuegra (Toledo)
Salajuonen onnistumisessa tärkeä osuus on myös Marquesa de Santillanalla (Miryam Gallego). Hänen poikansa kaapataan ja näin Marquesa saadaan toimimaan kuningasta vastaan. Aquila Rojaa vastaan palkataan myös verenhimoinen kasakka ja Aguilan häntä vastaan taistellessaan Aquilan poika, Alonso, loukkaantuu ja sokeutuu. Tämä johdosta Aquila Rojana toimiva opettaja päättää luopua Aquila Rojan roolista heittää miekkansakin erääseen lampeen. Myöhemmin hän kuitenkin peruu päätöksensä ja auttaa Beatrizia ja pelastaa samalla kuninkaan.
Elokuvan ensi-ilta oli keskiviikkona ja ensimmäisenä viitenä päivänä sitä kävi katsomassa 269 790 katsojaa ja se tuotti näin yli 1 700 000 euroa. Ensimmäisenä viikonloppuna katsojia oli 184 368 ja tuottoa tuosta viikonlopusta tuli yli 1 200 000 euroa.
Bosnia ja Hertsegovinan sosiaalidemokraattinen puolue
Bosnia ja Hertsegovinan sosiaalidemokraattinen puolue (, SDP) on Bosnia ja Hertsegovinassa toimiva monikansallinen sosiaalidemokraattinen puolue.
Puolue on Bosnia-Hertsegovinan kommunistien liiton seuraajapuolue (Savez komunista Bosne i Hercegovine, SK BiH). Se pitää perustamisvuotenaan vuotta 1908.
Puolueen puheenjohtaja on entinen ulkoministeri Zlatko Lagumdžija.
Presidenttineuvoston kroaattiedustaja Željko Komšić kuuluu puolueeseen.
Vuoden 2010 vaaleissa puolue nousi suosituimmaksi ja vaati itselleen pääministerin paikkaa. Kroaatti- ja serbinationalistit estivät tämän ja vaativat perinteen mukaan pääministerin paikkaa kroaatille, jonka on tultava nationalistipuolueesta, ei epäkansallisesta SDP:stä.
Vihreään aikaan
Vihreään aikaan: Kirjoituksia ihmisen ekologiasta on Yrjö Hailan kirja vuodelta 1990. Teoksen on julkaissut Tutkijaliitto.
Stranka demokratske akcije
Stranka Demokratske Akcije (SDA) on Bosnia ja Hertsegovinassa toimiva bosniakkien puolue.
Puolueen perusti toukokuussa 1990 Sarajevossa Alija Izetbegović edustamaan Bosnian muslimiväestöä. Puolueen toinen puheenjohtaja on vuodesta 2001 Sulejman Tihić.
Vuonna 2000 oppositiopuolueiden liittouma sosiaalidemokraattisen puolueen johdolla jätti SDA:n oppositioon.
Puolue on luonteeltaan konservatiivinen ja Euroopan kansanpuolueen tarkkailijajäsen.
Puolueella on sisarpuolueet Kroatiassa ja Serbiassa Sandžakissa.
Koivukehrääjä
Koivukehrääjä ("Eriogaster lanestris") on keskikokoinen, keväinen yöperhoslaji.
Koivukehrääjä on keskikokoinen, roteva ja pyöreäsiipinen perhonen. Etusiipien pohjaväri on harmahtavan punaruskea, kuten myös ruumiin karvoitus. Etusiiven poikki kulkee vaalea poikkiviiru, joka ei erityisemmin mutkittele. Poikkiviiru on koiraalla leveämpi ja reunoiltaan tarkkarajaisempi. Siiven keskellä on laaja, vaalea keskitäplä ja tyvessä vaalea, kolmiomainen täplä. Takasiivet ovat selvästi etusiipiä pienemmät, vaaleamman ruskeat, ja myös niissä erottuu vaalea poikkiviiru. Koiraan tuntosarvet ovat selvästi kaksoiskampamaiset. Naaras on ruumiiltaan koirasta tukevampi, ja sen takaruumiin kärjessä on harmaista karvoista muodostuva pyöreä tupsu. Siipiväli on koiraalla 29–38 mm ja naaraalla 39–45 mm.
Koivukehrääjää tavataan suuressa osassa Keski-Eurooppaa. Idässä sen levinneisyys ulottuu Venäjän poikki Itä-Aasiaan. Se on kaikkialla esiintymisessään paikoittainen. Suomessa koivukehrääjän levinneisyysalue on erikoinen. Maan eteläosissa sitä tavataan lounaisrannikolla sekä Itä-Suomessa. Pohjoisempana sitä tavataan Etelä-Pohjanmalta Kainuuseen ulottuvan linjan pohjoispuolella Pohjois-Lappiin saakka. Näiden väliin, maan keskiosiin jäävältä vyöhykkeeltä havainnot puuttuvat. Aikuiset perhoset lentävät huhtikuun alusta toukokuun alkupuolelle, etelämpänä Euroopassa jo helmi-maaliskuussa.
Koivukehrääjää tavataan lämpimillä, pensaikkoisilla paikoilla, kuten metsänreunustoilla, puutarhoissa, puistoissa ja teiden varsilla. Suomessa lajia tavataan useimmin soiden läheisyydessä. Perhoset aloittavat lentonsa varhain illalla, joskus jopa iltapäivällä. Molemmat sukupuolet tulevat valolle, joskin naaraat hieman harvemmin.
Naaras munii 200–300 munaa oksille noin 50 mm pitkiin ryhmiin, jotka kiertävät oksaa spiraalimaisesti. Munarykelmä peittyy naaraan takaruumiin kärkitupsusta irronneiden karvojen alle. Naaras kuolee pian munimisen jälkeen ja sen saattaa löytää maasta läheltä munarykelmää. Toukat kuoriutuvat hiukan myöhemmin ja rakentavat heti tuottamastaan valkoisesta seitistä yhteisen toukkapesän, jonka voi nähdä kymmenien metrien päähän. Toukat ovat sosiaalisia ja tulevat yhdessä ulos toukkapesästä ruokailemaan 3–6 kertaa päivässä. Toukat viihtyvät auringonpaisteessa, eivätkä yritä erityisemmin piilotella. Viimeisen nahanluonnin jälkeen toukat kuitenkin erakoituvat, mutteivät silloinkaan yleensä poistu muutamaa kymmentä metriä kauemmaksi aikaisemmasta pesäpaikasta. Toukat ovat täysikasvuisia heinäkuun alussa ja koteloituvat maahan, karikkeen joukkoon kovan, sylinterimäisen ja ruskean kotelokopan sisään. Kotelo talvehtii varsin usein kaksi kertaa, joskus useammankin, mutta kotelovaiheen tiedetään kestäneen jopa 14 vuotta.
Toukka on polyfagi, joka syö pääasiassa koivuja ("Betula"), mutta harvakseltaan myös muita lehtipuita.
Evoluutio: Miten elämä kehittyy
Evoluutio: Miten elämä kehittyy on vuonna 1986 ilmestynyt oppikirja evoluutiosta. Kirjan tekijä ovat Pasi Laihonen, Jukka Salo ja Timo Vuorisalo.
Filosofian köyhyys ja rikkaus
Filosofian köyhyys ja rikkaus: Nykyfilosofian kartoitusta on vuonna 2001 ilmestynyt kokoelma Jaakko Hintikan kirjoituksia. Kirjan julkaisija on Art House ja teoksen ovat toimittaneet Janne Hiipakka ja Risto Vilkko.
Kroatian demokraattinen liitto Bosnia-Hertsegovinassa
Kroatian demokraattinen liitto Bosnia-Hertsegovinassa () (HDZ BiH) on Kroatian valtapuolue HDZ:n Bosnia ja Hertsegovinassa toimiva sisarpuolue. Mostarissa päämajaansa pitävä puolue on on Bosnian kroaattien suurin puolue.
Puolue perustettiin elokuussa 1990 Sarajevossa seuraavan vuoden monipuoluevaaleja varten. Ideologisesti se on emopuolue HDZ:n linjoilla eli kristillisdemokraattinen ja kansalliskonservatiivinen. Puolue on Euroopan kansanpuolueen tarkkailijajäsen ja sen puheenjohtaja on Dragan Čović.
Älkää säätäkö päätänne – häiriö on todellisuudessa
Älkää säätäkö päätänne – häiriö on todellisuudessa: Suomalaisen psykokulttuurin kritiikki on Marko Hamilon toimittama kirja, jonka artikkelit kritisoivat kirjoittajien kokemusta vallitsevasta psykokulttuurista. Teoksen on julkaissut Ajatus-kirjat vuonna 2007. . Esim. kriminologi, sosiologi Janne Kivivuoren kirjoitus kritisoi Freudin perintöä, antaen kuvan suomalaisen psykokulttuurin kirjoittamishetkellä vallinneesta tilasta freudilaisuuden jatkumona.
Original Six
Original six on nimitys kuudelle jääkiekkojoukkueelle, jotka muodostivat NHL-liigan 25 vuoden ajan kaudesta 1942–43 vuoden 1967 laajentumiseen. Original six -joukkueet ovat Boston Bruins, Chicago Blackhawks, Detroit Red Wings, Montreal Canadiens, New York Rangers ja Toronto Maple Leafs. Kaikki kuusi joukkuetta ovat vieläkin liigassa.
"Original six" on terminä harhaanjohtava, sillä kuudesta joukkueesta todellisuudessa vain kaksi (Montréal Canadiens ja Toronto Maple Leafs) on NHL:n perustajajäseniä. NHL:ssä oli joukkueita, jotka olivat aloittaneet, ja lopettaneet ennen monien Original Six -joukkueiden perustamista. Termi tuleekin vuoden 1967 laajentumisesta, jolloin NHL:n joukkuemäärä kaksinkertaistettiin. Tällöin sarjassa oli kuusi vanhaa ja kuusi uutta joukkuetta.
Rakkauden arpa
Rakkauden arpa (engl. "It Could Happen to You") on vuonna 1994 kuvattu tositapahtumiin perustuva romanttinen draamakomedia. Elokuvan on ohjannut Andrew Bergman. Elokuvan pääosia näyttelevät Nicolas Cage, Bridget Fonda, Rosie Perez, Wendell Pierce, Isaac Hayes ja Stanley Tucci.
Elokuvassa poliisimies Charlie Lang (Nicolas Cage) lupaa tarjoilija Yvonnelle (Bridget Fonda) puolet mahdollisesta lottovoitostaan. Asia saa oudon käänteen kun hän voittaakin päävoiton ja aikoo pitää lupauksensa vaimonsa vastusteluista huolimatta. Kaikki ei kuitenkaan mene suunnitelmien mukaan.
Systeemiajattelu, rationaalisuus ja uskonto
Systeemiajattelu, rationaalisuus ja uskonto: Kriittisen uskontotieteen näkökulmia on Matti Kamppisen kirja, joka on ilmestynyt Turun yliopiston kustantamana 2009.
Kamppisen mukaan nykyaikaisen kuvailevan uskontotieteen sekä uskontokritiikin taustalla ovat samat käsitykset. Hänen mukaansa kriittisen uskontotieteen keinoin voidaan arvostella kahta uskonnoille tyypillistä ilmiötä: yliluonnollisten toimijoiden kuten jumalien olettamista todellisuuteen sekä vanhentuneiden ajattelutapojen tuomista nykyaikaan.
Jumalan selitys
Jumalan selitys: 'jumala' kognitiivisena kategoriana on uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen kirja, joka on ilmestynyt Otavan kustantamana 2009.
Näkymätön todellisuus
Näkymätön todellisuus on Kari Enqvistin vuonna 1996 ilmestynyt kirja fysiikan historiasta ja luonnontieteiden merkityksestä ihmisen todellisuuskäsitykselle.
Valo ja varjo
Valo ja varjo on Kari Enqvistin esseekokoelma vuodelta 2000.
Vien rucolan takaisin
Vien rucolan takaisin on Kari Enqvistin toinen esseekokoelma vuodelta 2004.
Suhteellisuusteoriaa runoilijoille
Suhteellisuusteoriaa runoilijoille on Kari Enqvistin vuonna 2005 ilmestynyt kirja Albert Einsteinin suhteellisuusteoriasta.
Monimutkaisuus (kirja)
Monimutkaisuus: elävän olemassaolomme perusta on Kari Enqvistin vuonna 2007 ilmestynyt kirja fysiikasta. Enqvist käsittelee todellisuuden ilmiöiden syntyä energian, entropian ja emergenssin käsitteiden kautta
Myyttihovi
Myyttihovi () on ensimmäinen osa Brandon Mullin samannimisestä fantasiakirjasarjasta. Teos julkaistiin vuonna 2006 ja suomeksi se ilmestyi WSOY:n kustantamana vuonna 2010.
Seth ja Kendra Sorensonin vanhempien lähtiessä matkalle sisarukset joutuvat viettämään kesää isovanhempiensa luona. Myyttihoviksi kutsutussa paikassa Sorenson-vaari kieltää lapsia menemästä tilalla olevaan latoon ja läheiseen metsään. Seth lähtee kuitenkin kiellosta huolimatta tutkimaan metsää. Huolestunut Kendra seuraa veljeään metsään ja pian sisaruksille selviää, että maatilalleen omistautunut Sorenson-vaari on itse asiassa Myyttihovin lumotun luonnonpuiston tilanhoitaja. Lumotussa luonnonpuistossa Seth ja Kendra kohtaavat keijukaisia, vedenneitoja, satyyreja ja petollisia pikkupiruja. He myös erehtyvät rikkomaan maagista lakia ja vapauttamaan ikiaikaisen pahuuden. Kendra onnistuu kukistamaan demoni Bahumatin mukaan houkuteltujen keijujen avulla.
Sorensonien perhe
Myyttihovi
Kirja on saanut paljon myönteistä kritiikkiä, muun muassa Christopher Paolini ja Orson Scott Card ovat kehuneet teosta.
Helsingin Sanomissa Vesa Sisättö kuvaili kirjaa seuraavasti: ”Myyttihovi yllättää myönteisesti! Voi kysyä, mihin tarvitaan vielä yhtä sarjaa, jossa joukko nuoria saa tietää, että keijukaiset, noidat ja muut yliluonnolliset olennot ovatkin ihan todellisia. Brandon Mullin romaanissa on kuitenkin kiehtovan paljon kummallisia käänteitä ja omituisia otuksia.” Lisäksi teosta ovat kehuneet The New York Times ja Kirkus Review.
Anton Bogetić
Anton Bogetić (24. huhtikuuta 1922 Premantura – 19. huhtikuuta 2017 Pula) oli kroatialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Poreč i Pulan hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1946 ja nimitettiin sen piispaksi 27. tammikuuta 1984. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franjo Kuharic, jota avustivat Josip Pavlišic ja Dragutin Nežic. Bogetić toimi tehtävissään, kunnes jäi eläkkeelle 18. marraskuuta 1997.
Lasse Riutamaa
Lasse Riutamaa on suomalainen laulaja, tenori.
Riutamaa suoritti musiikin maisterin tutkinnon Sibelius-Akatemian solisitisella osastolla v. 1990. Hän opiskeli laulua myös Roomassa Licinio Francardin ja Tommaso Frascatin johdolla sekä Tukholmassa Sonny Petersonin johdolla.
Hän on esiintynyt liedkonsertein eri puolilla Suomea, laulanut useiden kaupunginorkestereiden solistina sekä nauhoittanut Suomen Yleisradioon noin 200 laulun ohjelmiston. Gospel- ja kirkkolaulajana Riutamaa on esiintynyt useissa Euroopan maissa, eri puolilla Yhdysvaltoja sekä useita kertoja Israelissa ja säännöllisesti Norjassa. Riutamaa työskenteli näyttelijälaulajana Jyväskylän ja Lappeenrannan kaupunginteattereissa 1986–1988 tehden operetti- ja musikaalipääosia.
Vuodesta 1990 hän on toiminut laulutaiteen tuntiopettajana Sibelius-Akatemiassa ja vuodesta 1996 Teatterikorkeakoulussa laulun lehtorina.
Riutamaa on levyttänyt useita hengellistä musiikkia sisältäviä levyjä. Vuodesta 2009 Lasse Riutamaa on konsertoinut tenori Reijo Ikosen kanssa hengellisillä areenoilla ”Tenorissimo”-duokokoonpanolla.
Rudolf Müller
Rudolf Müller (24. kesäkuuta 1931 – 25. joulukuuta 2012) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Friedrich Maria Rintelen 17. heinäkuuta 1955. Hänet nimitettiin Görlitzin vihkipiispaksi ja Nasain titulaaripiispaksi 19. toukokuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernhard Huhn, jota avustivat Georg Weinhold ja Hans-Reinhard Koch.
27. kesäkuuta 1994 Müller sai nimityksen Görlitzin piispaksi, ja hänet asetettiin tähän virkaan 3. syyskuuta. Hän jäi siitä eläkkeelle 75-vuotispäivänään 24. kesäkuuta 2006.
The Lonely Island
The Lonely Island on yhdysvaltalainen komediaryhmä, joka perustettiin vuonna 2001. Ryhmä on esiintynyt myös huumoriyhtyeenä vuodesta 2005 Saturday Night Live -ohjelmassa tehden lyhyitä musiikkivideoita ohjelmaan. Ryhmän jäsenet ovat Akiva "Kiv" Schaffer, Jorma "Jorm" Taccone, ja David Andrew "Andy" Samberg. Yhtye on tehnyt yhteistyötä monien tunnettujen artistien, kuten Justin Timberlaken ja Lady Gagan, kanssa.
Francis Emmanuel Ogbonna Okobo
Francis Emmanuel Ogbonna Okobo (s. 4. marraskuuta 1936) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Enugun hiippakuntaan 4. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin Nsukkan hiippakunnan piispaksi 19. marraskuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Justin Francis Rigali.
Okobo jäi eläkkeelle 13. huhtikuuta 2013, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Godfrey Igwebuike Onah.
Anthony Okonkwo Gbuji
Anthony Okonkwo Gbuji (s. 29. lokakuuta 1931) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin Issele-Ukun hiippakunnan piispaksi 5. heinäkuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Anthony Olubunmi Okogie, jota avustivat Francis Arinze ja Patrick Ebosele Ekpu.
8. marraskuuta 1996 Gbuji sai nimityksen Enugun hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 9. helmikuuta 2009. Hänet nimitettiin 31. toukokuuta 2010 Benin Cityn arkkihiippakunnan apostoliseksi hallitsijaksi, jonka tehtävistä hän erosi 18. maaliskuuta 2011.
John Ifeanyichukwu Okoye
John Ifeanyichukwu Okoye (s. 4. elokuuta 1950) on nigerialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Enugun hiippakuntaan 22. heinäkuuta 1978 ja nimitettiin Awgun hiippakunnan piispaksi 8. heinäkuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Renzo Fratini, jota avustivat Anthony Okonkwo Gbuji ja John Olorunfemi Onaiyekan.
Herralan saha
Herralan Saha Oy on vuonna 1903 perustettu perheyritys, joka on ollut Mäkelän perheen omistuksessa alusta alkaen. Saha sijaitsee Hollolan Herralassa. Sahalla on pitkä historia sen yli satavuotiselta taipaleelta, ja se muun muassa koki vaurioita Lahden pommituksissa Talvisodan aikana.
Vuonna 2003 sahan satavuotispäivänä julkaistiin teos "Herralan Saha sata vuotta 1903-2003".
23.05.2017 sahan tuotanto katkesi tuhoisaan tulipaloon.
Pina (elokuva)
Pina on Wim Wendersin 2011 valmistunut 3D-tanssielokuva, joka on omistettu koreografi ja ohjaaja Pina Bauschille.
Elokuvassa Bauschin monikansallisen tanssiryhmän jäsenet esittävät tämän tunnetuksi tekemiä koreografioita ja muistelevat vuonna 2009 kuollutta oppiäitiään kameran edessä, kukin omalla äidinkielellään. Tanssinumeroita esitetään näyttämön lisäksi esimerkiksi puistossa, teollisuuslaitoksessa, avolouhoksessa, junassa, kadulla ja liikenneympyrässä.
Wenders oli sopinut dokumentin teosta Bauschin kanssa, mutta Bausch kuoli keuhkosyöpään ennen työn alkua. Elokuvassa on kuitenkin paljon dokumenttiaineistoa.
City-Pallo
City-Pallo oli helsinkiläinen jalkapalloseura.
City-Pallo pelasi naisten SM-sarjassa vuosina 1974–1980. Parhaimmillaan se sijoittui neljänneksi. City-Pallon pelaajista maajoukkueeseen ylsivät Arja Henriksson ja Sirkka-Liisa Pesonen.
Meredith Kercherin murha
Meredith Kercherin murha tapahtui Perugiassa Italiassa 1. marraskuuta 2007. Kercher, kuollessaan 21-vuotias, oli Coulsdonista, Etelä-Lontoosta kotoisin oleva brittiläinen vaihto-oppilas. Hänet löydettiin asuntolahuoneestaan kurkku auki viillettynä.
Kercherin kämppäkaveri, yhdysvaltalainen Amanda Knox ja hänen poikaystävänsä, 27-vuotias italialainen Raffaele Sollecito, pidätettiin murhasta epäiltyinä. Kolmas pidätetty oli Norsunluurannikolta kotoisin oleva Rudy Guede. Ensimmäisessä oikeudenkäynnissä vuonna 2009 Knoxille langetettiin murhasta 26 vuoden ja Sollecitolle 25 vuoden vankeusrangaistus. Guede tuomittiin erillisessä oikeudenkäynnissä 30 vuodeksi vankeuteen, mutta rangaistus aleni myöhemmin 16 vuoteen.
Murhaoikeudenkäynti sai päätöksen 3. lokakuuta 2011. Vetoomustuomioistuin vapautti Knoxin kaikista murhasyytteistä. Samalla myös hänen entiselle poikaystävälleen murhasta annettu tuomio kumottiin. Molemmat olivat vangittuina lähes neljä vuotta.
Italian korkein oikeus kumosi vapauttavat päätökset ja määräsi uuden oikeudenkäynnin. Knox, joka oli palannut Yhdysvaltoihin, ei osallistunut istuntoihin Italiassa, vaan seurasi tapahtumia Yhdysvalloista. Sen sijaan Sollecito oli oikeudessa läsnä.
Tammikuun 2014 loppupuolella oikeus tuomitsi Knoxin 28 vuodeksi ja 6 kuukaudeksi vankeuteen, ja Solleciton 25 vuodeksi vankeuteen. Tapaus eteni uudelleen korkeimpaan oikeuteen, joka katsoi maaliskuussa 2015 antamassaan tuomiossa Knoxin ja Solleciton syyttömiksi Kercherin murhaan.
Saksan yhtenäisyyspäivä
Saksan yhtenäisyyspäivä () on Saksan kansallispäivä, jota on juhlittu vuodesta 1990 alkaen 3. lokakuuta. Sitä vietetään Saksan jälleenyhdistymisen muistoksi. Juhlapäivä on ainoa, jonka viettämisestä on säädetty liittovaltion tasolla, muiden juhlapäivien vietosta säädetään osavaltiotasolla.
Vuosina 1954–1990 Saksan liittotasavallassa vietettiin kansallispäivää, "Tag der deutschen Einheit" pienellä d-kirjaimella, 17. kesäkuuta vuoden 1953 Itä-Saksan kansannousun muistoksi. Vuodesta 1963 päivää alettiin kutsua Saksan kansan muistamisen kansallispäiväksi ("Nationaler Gedenktag des Deutschen Volkes").
Saksan demokraattisessa tasavallassa säädettiin vuonna 1950 kaksi kansallispäivää, Saksan kansan hitlerfasimista vapautumispäivä ("Tag der Befreiung des deutschen Volkes vom Hitlerfaschismus"), jota vietettiin 8. toukokuuta vuoden 1945 Saksan toisessa maailmansodassa antautumisen vuosipäivänä, ja Tasavallan päivä, jota vietettiin 7. lokakuuta Saksan demokraattisen tasavallan perustamisen vuosipäivänä.
Päivän virallinen ohjelma on vuodesta 1990 lähtien vietetty sen osavaltion pääkaupungissa, joka toimii sinä vuonna liittoneuvoston puheenjohtajana. Päivää on vietetty:
Nina Mercedez
Nina Mercedez (s. 10. marraskuuta 1979 Corpus Christi, Teksas) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä, tuottaja ja ohjaaja.
Sylvia Robinson
Sylvia Robinson, oik. Sylvia Vanderpool (6. maaliskuuta 1936 New York, Yhdysvallat – 29. syyskuuta 2011), oli yhdysvaltalainen laulaja, muusikko, äänilevytuottaja ja levy-yhtiön johtaja, joka tunnetaan ertiyisesti hip hopiin erikoistuneen merkin Sugar Hill Recordsin johtajana. Häntä pidetään lajin kahden merkittävimmän singlen taustavoimana. Ensimmäinen oli Sugarhill Gangin levytys ”Rapper’s Delight”, joka oli ensimmäinen hiphoppareiden tekemä rap-levytys. Toinen oli Grandmaster Flash & the Furious Fiven levyttämä ”The Message”.
Robinsonin ensimmäinen menestynyt levytys oli ”Love Is Strange”. Hän avioitui Joe Robinsonin kanssa vuonna 1964. Vuonna 1968 Sylvia perusti All Platinum Recordsin joka julkaisi soul-musiikkia, esimerkiksi Donnie Elbertin ja Shirley Goodmanin levyjä. Hän tuotti vuonna 1970 The Momentsin kappaleen ”Love on a Two Way Street”. Sooloartistina nimellä Sylvia hän levytti Vibrationille vuonna 1973 singlen ”Pillow Talk”, joka oli menestys ja sai kultalevyn vuonna 1973. Sitä on pidetty diskomusiikin varhaisena edeltäjänä.
1970-luvulla Robinson perusti miehensä kanssa levy-yhtiön Sugar Hill Records. Se sai nimensä Manhattanilla sijaitsevan kulttuurisesti rikkaan alueen Sugar Hillin mukaan.
Rapin markkinoiden kaupallistajana Robinsonia on pidetty nykyaikaisen hiphopin äitinä. Robinson kuoli 75-vuotiaan aamulla 29. syyskuuta 2011 Meadowlandsin sairaalassa Secaucusissa sydänkohtaukseen.
Napostajat
Napostajat (Caesionidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Näitä värikkäitä kaloja tavataan pääasiassa läntisellä indopasifisella merialueella.
Napostajien heimoon kuuluu noin 20 lajia, jotka jaetaan 4 sukuun. Kooltaan napostajat ovat yleensä alle 25 cm, mutta suurimmat lajit, kuten keltakaarinapostaja ("Caesio teres") ja rusovatsanapostaja ("Caesio cuning") voivat saavuttaa 50–60 cm:n pituuden. Napostajalajit ovat sukua napsijoille ("Lutjanidae"), mutta ovat ruumiinmuodoltaan solakampia ja pyrstö on voimakkaammin haarautunut. Napostajilla on yksi selkäevä, ja sen etuosassa on kymmenestä viiteentoista piikkiä. Kalat voivat työntää leukojaan ulospäin, mikä on sopeutuma planktoneliöstön syömiseen. Napostajalajit ovat usein varsin värikkäitä, ja niiden ruumiissa on usein viiruja.
Suurin osa lajeista elää Tyynellämerellä indopasifisen merialueen länsiosissa. Eräitä lajeja tavataan Intian valtamerestä läheltä Afrikan rannikkoa ja kaksi lajia mustapilkkanapostaja ("Caesio suecica") ja mustajuovanapostaja ("Caesio striata") ovat endeemisiä Punaisenmeren lajeja. Kalat elävät ainoastaan trooppisissa vesissä koralliriutoilla korkeintaan noin 60 metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajit liikkuvat usein hyvin suurina parvina erityisesti päiväsaikaan, ja parvissa on usein monia eri napostajalajeja.
Napostajien ravintoa on pääasiassa eläinplankton, mutta suurimmat lajit voivat myös syödä pieniä kaloja. Monet napostajalajit ovat hyvänmakuisia, ja niitä kalastetaan koralliriutoilta verkoilla. Useimmiten ne myydään tuoreena, mutta niistä voidaan tehdä myös kalatahnaa tai kuivata. Toisinaan kaloja käytetään myös esimerkiksi syötteinä tonnikalojen kalastuksessa.
Toisinaan napostajia pidetään myös riutta-akvaarioissa. Suurimmat lajit kuten keltakaarinapostaja, vaativat suuren tilan ja voivat myös syödä pienempiä kaloja, minkä vuoksi ne ovat hankalia kotiakvaarioissa. Eräitä akvaarioissa pidettäviä pienempiä lajeja ovat muun muassa saksipyrstönapostaja ("Caesio caelaurea") ja kultanapostaja ("Pterocaesio chrysozoma").
Windtalkers
Windtalkers on vuonna 2002 julkaistu sotaelokuva, joka kertoo Navajo-intiaanien roolista koodinmurtajina Saipanin taistelussa Tyynenmeren sodassa toisessa maailmansodassa. Elokuvan pääosia esittävät Nicolas Cage, Adam Beach, Roger Willie, Mark Ruffalo, Peter Stormare, Noah Emmerich ja Christian Slater. Elokuvan on ohjannut John Woo.
"Windtalkers" voitti vuonna 2003 World Stunt Award -palkinnon tulikohtauksestaan. Elokuva ei menestynyt taloudellisesti.
Good Times (Kool &amp; the Gangin albumi)
Good Times on yhdysvaltalaisen R&B-yhtye Kool & the Gangin studioalbumi vuodelta 1972. Levy on yhtyeen itsensä tuottama ja se on ilmestynyt De-Lite Recordsin kustantamana. Jakelusta Yhdysvalloissa huolehti P.I.P. Records, 135 Crossways Park Drive, Woodbury, N.Y. 11797.
Levy on äänitetty studiossa nimeltä Media Sound Studios ja äänittäjinä ovat toimineet Tony Bongiovi ja Jeff Lesser. Kansitaiteilija on Alfredo Seville.
Kansitekstin on laatinut WWRL:n musiikkijohtaja Norma Pinnella. Siinä hän kertoo, että yhtyeen ura oli tässä vaiheessa suhteellisen lyhytikäinen ja että soittajat ovat 20–22-vuotiaita. Yhtye oli kuitenkin saanut kaksi tunnustusta Record Worldiltä, vuosina 1969 ja 1970, ja sillä oli takanaan useita hittisinglejä, viisi menestysalbumia ja esiintymisiä arvostetuimmissa klubeissa.
Tässä vaiheessa yhtyeen musiikissa oli vielä jazz-vaikutteita, kuten osoittaa albumilla oleva John Coltranelle omistettu kappalekin.
Kaikki kappaleet ovat esittävän yhtyeen jäsenten tekemiä ja sovittamia. Julkaisija on Delightful Music / Gang Music.
Albumin hitaimmat kappaleet ovat "Wild Is Love", "Father, Father" ja "I Remember John W. Coltrane". Jälkimmäinen sekä "North, East, South, West" ja "Rated X" ovat soitinkappaleita. Kappaleessa "Father, Father" on puheosuus.
Kool & the Gang:sekä Al Wagner ja the Philharmonic Strings:
E Ink
E Ink on yleinen sähköpaperinäyttötekniikka. Sen kehitti yhdysvaltalainen E Inc -yhtiö, joka myös toimittaa sähköpaperinäyttöjään sähkökirjojen markkinoille. Yhtiö perustettiin vuonna 1997 MIT Media Labin oheisyrityksenä. E Inkin sähköpaperitekniikkaa käytetään erilaisissa kuluttaja- ja teollisuussovelluksissa, kuten kelloissa, älykorteissa, elektronisissa hintalapuissa, paristojen ilmaisimissa, sähköisissä sanomalehdissä ja oppikirjoissa sekä julkisissa tieto- ja mainoskylteissä.
E Ink -näyttö pyrkii nimensä mukaisesti jäljittelemään paperille painetun musteen ominaisuuksia. Sillä on matala virrankulutus. E Ink -näytöt eivät käytä taustavaloa, vaan ne heijastavat ympäristön valoa.
Rodrigo Jiménez de Rada
Rodrigo Jiménez de Rada oli Toledon arkkipiispa vuosina 1209–1247. Hän suhtautui vihamielisesti muslimeihin ja painosti kuningas Alfonso VIII:ta ryhtymään ristiretkeen Iberian niemimaan takaisinvaltaamiseksi. Itse hän osallistui Las Navas de Tolosan taisteluun vuonna 1212.
Rodrigo oli myös historioitsija ja hänen teoksistaan "De rebus Hispaniae" kertoo sodista muslimeja vastaan. Kirjassaan "Dialogus libri vitae" käydään dialogia juutalaisuuden ja kristinuskon välillä.
Only a Woman
Only a Woman on Judy Mowattin studioalbumi vuodelta 1982. Soololevyjen lisäksi Mowatt tunnetaan myös Bob Marley & The Wailers -yhtyeen taustalaulutriosta I-Threes. Trion toinen jäsen Marcia Griffiths on myös mukana tällä levyllä. Levy on Mowattin itsensä tuottama ja se on ilmestynyt Shanachie Recordsin kustantamana.
Levy on äänitetty studioissa nimeltään Channel One Studio, Aquarius ja Tuff Gong. Äänittäjinä ovat toimineet Barnibas, Steven Stewart, Christopher Daley, Mervin Williams, Errol Brown ja George Anglin. Harppu on lisätty äänitteeseen Los Angelesissa Present Time Recorders -studiossa. Miksauksen on tehnyt Errol Brown Tuff Gong Recordsissa. Kappaleen "King of Kings" miksauksessa ovat avustaneet Steve Golding ja Sangie Davis.
Masteroinnin on tehnyt Gladys Hopkowitz New Yorkissa Sound Techique -studiossa.
Anita Karl on suunnitellut levykannen ja tehnyt tekstityksen.Alla mainituista muusikoista osa kuuluu yhtyeeseen One Vibe Band:Taustalauluyhtye Light of Love:
Taustalaulajina ovat myös Steve Golding, Sangie Davis, Dalton Brownie, Marcia Griffiths, Pam Hall ja Judy Mowatt.
Alla kappaleiden yhteydessä on mainittu lisää yksittäisiä muusikoita.
Sonu Sood
Sonu Sood (s. 22. toukokuuta 1973) on intialainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on näytellyt pääasiassa hindin-, telugun- ja tamilinkielisissä elokuvissa.
Soodilla on Sonali-vaimonsa kanssa Ishan-niminen poika.
Pietarin teknologinen instituutti
Pietarin valtiollinen teknologinen instituutti (tekninen yliopisto) () on Pietarissa toimiva tekniikan alan korkeakoulu.
Korkeakoulu on perustettu vuonna 1828. Aluksi sen nimenä oli Pietarin käytännöllinen teknologinen instituutti ja vuodesta 1896 lähtien Teknologinen instituutti (vuodesta 1924 Lensovetille nimetty). Vuonna 1930 instituuttiin liitettiin Leningradin valtionyliopiston polyteknisen instituutin kemian tiedekunnat. Vuonna 1992 se sai nykyisen nimensä.
Nykyään teknologisessa instituutissa on kuusi tiedekuntaa ja 59 ainelaitosta. Siellä opiskelee yli 5 000 opiskelijaa. Opettajakunnan joukossa on 28 akateemikkoa, 10 Venäjän valtionpalkinnon tai ministerineuvoston palkinnon saajaa, 12 ansioitunutta tieteen ja tekniikan työntekijää, 125 professoria ja tohtoria sekä 560 dosenttia ja kandidaattia. Kirjaston kokoelmat käsittävät yli miljoona nidettä. Instituutin museossa on yli 11 000 esinettä.
Opiskelu teknologisessa instituutissa on mahdollista joko ilmaiseksi tai maksusopimuksen perusteella. Muilta paikkakunnilta tuleville opiskelijoille tarjotaan asuntolapaikka. Instituutissa toimii akateeminen kuoro, teatteristudio ja muita harrastusryhmiä.
Funky Mississippi
Funky Mississippi on yhdysvaltalaisen blues- ja soul-laulaja Rufus Thomasin kappale ja single vuodelta 1968. Sen on tuottanut Steve Cropper. Levy-yhtiö on Stax Records ja kappaleiden julkaisija Publ. East, BMI.
Irlannin ilmavoimat
Irlannin ilmavoimat () on perustettu 1924 tukemaan maa- ja merivoimia. Sen tärkein lentotukikohta on Casement Aerodrome Baldonnelissa.
Vuonna 1921 ostettiin Martinsyde Type A Mark II kaksitaso, joka päivysti ympäri vuorokauden Croydonissa turvaamassa Michael Collinsin pakotien Irlantiin, mikäli neuvottelut Britannian kanssa kariutuisivat. Konetta ei kuitenkaan tarvittu suunniteltuun tehtävään, ja siitä tulikin maan lentopalvelun () ensimmäinen lentokone. Vuoden 1922 lopulla lentopalvelulla oli jo kuusi Bristol F2B -hävittäjää sekä neljä muuta konetta ja siihen kuului noin 400 miestä.
Lentopalvelusta tuli osa maavoimien ilma-armeijakuntaa (), kun asevoimat perustettiin 1924. Se olikin maavoimien osana vuoteen 1990.
Vuonna 1938 hankittiin neljä Gloster Gladiator -hävittäjää, mutta kahdeksan koneen lisätilausta ei toimitettu toisen maailmansodan puhjettua. Ilma-armeijakunnan koneet eivät kohdanneet sodan aikana yhtään viholliskonetta, vaikka tusinoittain karanneita sulkupalloja tuhottiinkin. Irlantiin laskeutui sodan aikana kaikkiaan 163 lentokonetta, joista Ilm-armeijakunta otti käyttöönsä Lockheed Hudsonin, Fairey Battlen ja kolme Hawker Hurricanea. Viimeksi mainitut toivat ilmavoimien kaipaaman taisteluissa testatun modernin hävittäjän ja enimmillään maalla oli käytössään 20 Hawker Hurricanea. Sodan päätyttyä Hurricanet korvattiin Supermarine Seafire hävittäjillä sekä parilla Spitfire koulukoneella. Samoin kuin de Havilland Dove astui palvelukseen kuljetus- ja yhteyskoneena.
Ilma-armeijakunta siirtyi suihkukoneaikaan 30. kesäkuuta 1956 ensimmäisten de Havilland Vampire T.55 koulukoneiden saapuessa. Vuoden 1963 alussa maa otti palvelukseen ensimmäiset helikopterit SA.316B Alouette III:n, joita lopulta oli käytössä 2000-luvun alkaessa edelleen seitsemän.
1970-luvun puolivälissä maan hallituksen kasvaneet kuljetustarpeet Euroopan integroituessa pakottivat hankkimaan BAe 125-700 suihkukoneen tarpeen tyydyttämiseksi. Ranskasta ostettiin 1975 käytöstä poistettuja Fouga Magister CM-170 suihkukoneita, jotka otettiin palvelukseen koulukoneina, keveinä rynnäkkökoneina sekä taitolentoa varten. Koneet poistuivat käytöstä 1998 ja niiden tilalle ei ole hankittu uutta kalustoa.
Irlanti osti 1977 kymmenen SIAI-Marchetti SF.260WE Warrior koulukonetta, joita voidaan käyttää myös rynnäkkötehtävissä. Koneista neljä on tuhoutunut onnettomuuksissa. Vuonna 1986 ostettiin viisi SA.365F Dauphin II helikopteria pelastus- ja etsintätehtäviin. Helikoptereista kaksi muutettiin toimimaan LÉ Eithnen kannelta, jolloin ne varustettiin repeämättömillä polttoainesäiliöillä sekä koukulla jarruvaijeria varten.
Rufus Thomas
Rufus Thomas (26. maaliskuuta 1917 – 15. joulukuuta 2001) oli yhdysvaltalainen blues- ja soul-laulaja ja lauluntekijä. Hänen tunnetuimpiin kappaleisiinsa kuuluu ”Walking the Dog” (1963).
Stax Recordsin artistina Thomas julkaisi muun muassa singlen ”Funky Mississippi” vuonna 1968. Thomas oli sivuosassa Jim Jarmuschin vuoden 1989 elokuvassa "Mystery Train". ”The Grain” liitti osia Thomasin levyttämistä kappaleista ”The Breakdown” ja ”Do the Funky Penguin” vuonna 2000 ilmestyneelle hip hop -artisti Ghostface Killahin albumille "Supreme Clientele".
Melanie South
Melanie South (s. 3. toukokuuta 1986 Kingston, Englanti) on brittiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 99 helmikuussa 2009. Hän on voittanut urallaan kuusi ITF-turnausta kaksinpelissä ja 18 turnausta nelinpelissä.
Grand Slam -turnauksissa South on päässyt parhaimmillaan toiselle kierrokselle Wimbledonissa 2006 voitettuaan ensimmäisellä kierroksella 11:nneksi sijoitetun Francesca Schiavonen. Toisella kierroksella hän hävisi Shenay Perrylle.
Hilland Records
Hilland Records on suomalainen, vuonna 2005 perustettu levy-yhtiö. Sen omistajana on yhtiön perustaja Antti Vuorenmaa. Yhtiö on erikoistunut amerikkalaispohjaiseen kansanmusiikkiin, folkrockiin ja americanaan, mutta julkaissut myös mm. avantgarde-freetä.
Robert Melunilainen
Robert Melunilainen myös Robert de Melun (n. 1100–1167) oli englantilainen skolastikkoteologi ja Herefordin piispa. Opettaessaan Melunissa, josta hänen sukunimensä tulee, hänen oppilaitaan olivat Johannes Salisburylainen, Roger Worcesterlainen, Guillaume de Tyre ja ehkä myös Thomas Becket.
Thomas Becket ehdotti häntä Herefordin piispaksi mahdollisesti paavi Aleksanteri III:n suosituksesta ja Becket vihki hänet virkaan 22. joulukuuta 1163. Hän osallistui Gilbertus Porretanuksen tuomitsemiseen Reimsin synodissa.
Walking the Dog
Walking the Dog on yhdysvaltalaisen blues- ja soul-laulaja ja lauluntekijä Rufus Thomasin tekemä kappale. Kappaleen nimi voi esiintyä myös muodossa ”Walkin’ the Dog”.
Gospelraati
Raatihuone on Radio Dein hengellistä musiikia arvioiva radio-ohjelma. Siinä vierailee joka lauantai kaksi musiikin ammattilaista. Kesällä 2009 gospelraati-nimellä käynnistynyt ohjelma on Ariel Neulaniemen toimittama ja toteuttama ohjelma, jossa kuullaan kotimaisia ja ulkomaisia uutuuskappaleita aina Pate Mustajärvestä Viktor Klimenkoon ja lastenmusiikista rockiin. Toisin kuin Levyraadissa, Raatihuoneessa musiikki arvioidaan ilman pisteitä. Ohjelman alussa vieraiden kanssa keskustellaan kuulumisista ja päätteeksi he paljastavat oman suosikkinsa ohjelmassa kuulluista lauluista.
Raatihuoneen vieraita ovat olleet Eero Raittinen, Pekka Ruuska, Raakel Lignell, Edu Kettunen, Pave Maijanen, Risto Asikainen, Johanna Iivanainen, Martti Metsäketo, Jarkko Martikainen, Lasse Kurki, Erja Lyytinen, Olli Ahvenlahti, Yona, Ville Pusa, Joose Keskitalo, Mikael Konttinen, Tommi Läntinen, Heikki Salo, Pekka Simojoki, Teppo Nuorva, Jouko Mäki-Lohiluoma, Janna Hurmerinta, Joonatan Rautio, Osmo Ikonen, Joel Melasniemi, Kristian Meurman, Mikki Kauste, Kai Jämsä, Milana Misic, Katriina Honkanen, Riki Sorsa, Hanna Ekola, Viktor Klimenko, Sinikka Svärd, Ile Vainio, Esa Eloranta, Suikki Jääskä, Petri Kaivanto, Laura Sippola, Hillel Tokazier, Heta Hyttinen, Markus Koskinen, Zarkus Poussa, Nina Åström, Leri Leskinen, Heikki Silvennoinen, Esa Kaartamo, Petri Laaksonen, Jonas Olsson, Nina Tapio, Hanna-Riikka Siitonen, Matti Esko, Johanna Försti, Juha Tapio, Sami Hintsanen, Marko Maunuksela, Mervi Koponen, Anssi Nykänen ja  Janne Tulkki.
Joskus ohjelman jälkeen on syntynyt yllättäviä käänteitä. Johanna Iivanainen kertoi talvella 2011 ilmestyneessä Askel-lehdessä pyytäneensä seuraavan levynsä tuottajaksi ja sanoittajaksi Edu Kettusta sen perusteella, kun molemmat olivat tavanneet pitkästä aikaa toisensa Radio Dein Raatihuoneessa.
Alphonse Bilung
Alphonse Bilung (s. 5. kesäkuuta 1933) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 3. lokakuuta 1961 ja nimitettiin Rourkelan hiippakunnan piispaksi 4. heinäkuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Henry Sebastian D'Souza, jota avustivat Raphael Cheenath ja Hermann Westermann.
Bilung jäi eläkkeelle 2. huhtikuuta 2009.
Raphael Cheenath
Raphael Cheenath (29. joulukuuta 1934 Manalur – 14. elokuuta 2016 Mumbai) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 21. syyskuuta 1963 ja nimitettiin Sambalpurin hiippakunnan piispaksi 28. helmikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Hermann Westermann, jota avustivat Pius Kerketta ja Joseph Robert Rodericks.
Cheenath sai 1. heinäkuuta 1985 nimityksen Cuttack-Bhubaneswarin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2011.
Lucas Kerketta
Lucas Kerketta (s. 20. syyskuuta 1936) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Jumalan Sanan seuran papiksi 25. lokakuuta 1969 ja nimitettiin Sambalpurin hiippakunnan piispaksi 17. marraskuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. maaliskuuta 1987. Pääkonsekraattorina toimi Raphael Cheenath, jota avustivat Alphonse Bilung ja Thomas Thiruthalil.
Kerketta jäi eläkkeelle 26. heinäkuuta 2013.
Thomas Thiruthalil
Thomas Thiruthalil (s. 17. tammikuuta 1936) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 14. huhtikuuta 1963 ja nimitettiin Berhampurin hiippakunnan piispaksi 24. tammikuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 5. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ignatius Gopu, jota avustivat Ignatius Mummadi ja Hermann Westermann.
18. joulukuuta 1989 Thiruthalil sai nimityksen Balasoren piispaksi.
Ignatius Mummadi
Ignatius Mummadi (11. maaliskuuta 1899 – 2. huhtikuuta 1983) oli intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. joulukuuta 1925 ja nimitettiin Gunturin hiippakunnan piispaksi 13. heinäkuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. lokakuuta.
Mummadi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 26. marraskuuta 1973.
Tuula Palonen
Tuula Palonen (o.s. Korhonen, s. 19. heinäkuuta 1949 Oulu) on suomalainen lentopalloilija. Hänet on valittu kuusi kertaa Suomen parhaaksi naislentopalloilijaksi. Suomen mestaruuden hän on voittanut kolme kertaa Karhulan Veikkojen (Veikottarien) joukkueessa.
Palonen pelasi naisten SM-sarjatasolla ensimmäisen kerran tamperelaisessa Kalevan Lentopallossa vuonna 1965. Myöhemmin hän pelasi helsinkiläisissä Lautta-Pojissa ja Poliisien Palloseurassa. Vuonna 1973 hän siirtyi kakkossarjassa pelanneeseen Karhulan Veikkoihin, joka nousi heti SM-sarjaan ja voitti ensimmäisen Suomen mestaruutensa vuonna 1975.
Arvokisoissa Palonen on edustanut Suomea lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuonna 1977 ja lentopallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1978. Maaotteluita Palonen pelasi 107 vuosina 1967–1978.
Palosen aviomies Risto Palonen ja poika Matti Palonen ovat myös tunnettuja lentopalloilijoita.
David Janer
David Janer Oliveras on espanjalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi suositusta televisiosarjasta "Águila Roja", jossa hän on yksi pääosan esittäjistä. Televisiosarjojen lisäksi hän on esiintynyt myös elokuvissa ja teatterissa.
Marja (Unto Monosen tango)
Marja on Unto Monosen säveltämä ja sanoittama tango. Se on ilmestynyt vuonna 1966 laulaja Esko Rahkosen singlellä (Philips 340776), jonka toinen kappale on ”Ruiskukkanen”. ”Marja”-kappaleen kesto on 2:44. Singlellä Rahkosta säestää Erkki Melakosken johtama orkesteri. Melakoski on myös sovittanut kappaleen.
Musiikkipalvelu Spotifyn sivustolla ”Marja” on Esko Rahkosen vuonna 2004 ilmestyneen albumin "Syvä kuin meri" yhteydessä. Albumilla kappale on neljäntenä laulujen "Odotin pitkän illan" ja ”Joku odottaa kirjettäsi” välissä.
Yoshitsugu Saito
Yoshitsugu Saitō () (2. marraskuuta 1890 – 10. heinäkuuta 1944) oli keisarillisen Japanin armeijan kenraaliluutnantti toisen maailmansodan aikana. Hän komensi Japanin 43 divisioonaa Saipanin taistelussa. Saitō taisteli amerikkalaisia joukkoja vastaan viimeiseen mieheen asti. Saiton haavoituttua kranaatinsirpaleesta hän teki rituaalisen itsemurhan maanalaisessa luolassa 10. heinäkuuta Saipanin kukistuttua.
Tatjana Jelača
Tatjana Jelača (, s. 10. elokuuta 1990 Sremska Mitrovica) on serbialainen keihäänheittäjä.
Jelača sijoittui kuudenneksi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007 tuloksella 48,12 metriä. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 hän otti pronssia heitettyään 58,77 metriä. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 Novi Sadissa Jelača voitti kultaa omalla ennätyksellään 60,35 metriä.
Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 Jelača oli finaalissa 12:s tuloksella 52,13. Vuotta myöhemmin hän oli Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa seitsemäs ja karsiutui Daegun MM-kilpailujen finaalista. Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Jelača sijoittui seitsemänneksi tuloksella 57,58. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui loppukilpailusta.
Jelača heitti Serbian ennätyksen, 62,68 metriä Moskovan MM-kilpailujen 2013 karsinnassa. Loppukilpailussa hän oli yhdeksäs. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän sai hopeaa maansa ennätystuloksella 64,21.
Honshūn-Shikokun siltaprojekti
Honshūn-Shikokun siltaprojekti on Japanissa sijaitsevan Seton sisämeren ylittävä siltajärjestelmä, joka yhdistää Honshūn ja Shikokun saaret toisiinsa. Järjestelmä sisältää kolme osaa: Nishi-Seton moottoritiehen, Seto-Chūōn moottoritiehen ja Kobe-Awaji-Naruton moottoritiehen kuuluvat sillat.
Kobe-Awaji-Naruton moottoritiehen kuuluvat Akashi-Kaikyōn silta ja Ōnaruton silta, Seto-Chūōn moottoritiehen Shimotsui-Seton silta, Hitsuishijiman silta, Iwakurojiman silta, Yoshiman silta, Kita Bisan-Seton silta sekä Minami Bisan-Seton silta ja Nishi-Seton moottoritiehen Shin-Onomichin silta, Innoshiman silta, Ikuchin silta, Tataran silta, Ōmishiman silta, Hakata-Ōshiman silta sekä Kurushima-Kaikyōn silta.
Horwich Parkwayn rautatieasema
Horwich Parkwayn rautatieasema on Pohjois-Englannissa Boltonin kaupungin lähistöllä sijaitseva lähiliikenteen rautatieasema. Se palvelee Horwichin ja Middlebrookin alueita ja tarjoaa yhteyden läheiselle Bolton Wanderersin kotistadionille Macron Stadiumille. Asema sijaitsee Manchester–Preston-rataosuudella 26 kilometrin päässä Manchester Piccadillyn rautatieasemasta.
Asudit
Asudit olivat Mongoliaan 1200-luvulla tuotuja osseettisotavankeja. Myöhemmin monet heistä toimivat mongoliarmeijassa.
Mongolit kohtasivat osseetteja ensimmäisen kerran Kaukasuksella kun Sübr’etei Ba’ataur ja Jebe nimiset mongolipäälliköt järjestivät sotaretken osseettien alueille Derbentistä käsin vuonna 1223. Vuonna 1239 Güyüg Möngke valloitti osseettien Magas-nimisen linnoituksen piirityksen jälkeen. Mengü-Temür valloitti puolestaan vuonna 1277 muista osseettien linnoja, mutta monet osseettien linnoista säästyivät mongolivalloitukselta. Möngke ja muut osseetteja vastaan taistelleet mongolit toivat osseetteja sotavankeina mongolivaltakunnan itäosiin. Vuonna 1272 Kublai-kaani muodosti osseettisotavangeista 3 000 miehen vahvuisen armeijan osaston ja vuoteen 1309 mennessä osseettisotilaiden lukumäärä oli kasvanut 30 000:n. Tuolloin heidät luettiin Daidun eli nykyisen Pekingin katolilaiseen arkkihiippakuntaan. Osseettisoturit olivat mukana kukistamassa Nayanin kapinaa vuonna 1287 ja taistelivat vallankaappauksessa valtaan vuonna 1323 nousseen Taidingdin puolella. 1400- ja 1500-luvulla osseetit sulautuivat lopulta osaksi Yüngshiyebün mongoliheimoa omana klaaninaan nykyisen Sisä-Mongolian alueella. Osseettien muodostaman klaanin jälkeläisiä elää edelleen Sisä-Mongolian itäosissa.
Saul Perlmutter
Saul Perlmutter (s. 1959) on yhdysvaltalainen astrofyysikko Lawrence Berkeley National Laboratory -tutkimuslaitoksessa ja fysiikan tohtori Kalifornian yliopistossa, Berkeleyn kampuksella. Perlmutter palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla yhdessä Brian Schmidtin ja Adam Riessin kanssa lokakuussa 2011 maailmankaikkeuden kiihtyvän laajenemisen tutkimuksesta kaukaisia supernovia tutkimalla.
Brian Schmidt
Brian Schmidt (s. 24. helmikuuta 1967 Montana, Yhdysvallat) on australialais-yhdysvaltalainen astrofyysikko. Schmidt palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla yhdessä Saul Perlmutterin ja Adam Riessin kanssa lokakuussa 2011 maailmankaikkeuden kiihtyvän laajenemisen tutkimuksesta kaukaisia supernovia tutkimalla.
Schmidt syntyi Montanassa Yhdysvalloissa ja asui myöhemmin Anchoragessa Alaskassa. Hän tapasi tulevan vaimonsa, australialaisen taloustieteilijän Jenny Gordonin Harvardin yliopistossa, jossa molemmat olivat suorittamassa jatko-opintoja. Pariskunta muutti vuonna 1994 Australiaan ja he saivat kaksi lasta. Schmidt on Australian ja Yhdysvaltain kaksoiskansalainen.
Schmidt ja hänen vaimonsa tuottavat kahta Pinot Noir -rypäleestä tehtyä viiniä maatilallaan Australian pääkaupunkiterritorion pohjoispuolella.
Adam Riess
Adam Riess (s. 1969) on yhdysvaltalainen astrofyysikko Johns Hopkinsin yliopistossa ja Space Telescope Science Institute -tutkimuslaitoksessa. Riess palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla yhdessä Brian Schmidtin ja Saul Perlmutterin kanssa lokakuussa 2011 maailmankaikkeuden kiihtyvän laajenemisen tutkimuksesta kaukaisia supernovia tutkimalla.
Korpialvejuuri
Korpialvejuuri ("Dryopteris cristata") on yleinen, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava saniainen.
Korpialvejuuren maavarsi on lyhyt, jokseenkin pysty tai vaakasuora ja se on tiheitten, liuskaisten suomujen peittämä. Lehdet kasvavat kimppuina. Itiöpesäkkeettömät lehdet ovat pystyjä, 20–30 cm korkeita ja niiden ruoti on noin puolet lehtilavan pituudesta. Toisin kuin itiöpesäkkeelliset lehdet, itiöpesäkkeettömät lehdet talvehtivat. Itiöpesäkkeelliset lehdet ovat viistoja ja kasvavat 40–60 cm korkeiksi. Lehtiruoti on vaaleanruskeiden suomujen peitossa ja pituudeltaan lehtilavan pituinen. Lehtilapa on kalju, yksi tai kaksi kertaa parilehdykkäinen ja kapeanpuikea. Lehdykät ovat kolmiomaisen puikeita tai pitkänpyöreitä, parijakoisia tai -osaisia, liuskat tylppiä, pitkulaisia ja hammasrivisiä tai -liuskaisia. Lehdyköiden alapinnalla on pieniä, kahdessa rivissä olevia pyöreitä itiöpesäkeryhmiä. Itiöpesäkkeiden katesuomut ovat munuaismaisia. Suomessa korpialvejuuren itiöt kypsyvät heinä-elokuussa. Laji on myrkyllinen.
Korpialvejuuri voi risteytyä metsäalvejuuren ("D. carthusiana") kanssa.
Korpialvejuuren päälevinneisyysalue Euroopassa ulottuu Saksasta ja Alppien alueelta Keski-Venäjälle. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Unkariin, Romaniaan ja Pohjois-Ukrainaan, pohjoisessa Fennoskandian keskiosiin ja Pohjois-Venäjälle. Lisäksi lajia tavataan satunnaisemmin myös Britteinsaarilla, Ranskassa ja Pyreneillä. Aasian puolella lajia kasvaa Länsi-Siperiassa. Pohjois-Amerikassa korpialvejuurta tavataan lähinnä Yhdysvaltojen pohjois- ja koilisosissa sekä Kanadan eteläosissa. Mantereella tavataan pääasiassa lajin muunnosta, var. "clintoniana". Suomessa korpialvejuuren levinneisyysalue painottuu maan etelä- ja itäosiin. Pohjoisempana laji on satunnaisempi, mutta sitä on tavattu Etelä-Lapin korkeudelle saakka.
Korpialvejuuri kasvaa korvissa, tulvaisissa rantapensaikoissa, suo-ojissa, turvekuoppien reunamilla ja suoniityillä.
Luettelo Norjan laivaston aluksista
Luettelo Norjan laivaston aluksista aikajärjestyksessä:
Norjan laivaston palveluksessa olevat alukset luokittain:
Useita tyyppejä ja erilaisia konstruktioita. Laivastolla oli standardointi, mutta se ei aina toteutunutt–? Esimerkiksi Herman Brunchorst Bergenissä rakensi omaa tyyppiään.
Kauneuden historia
Kauneuden historia () on Umberto Econ ja Girolamo de Michelen toimittama kirja vuodelta 2004. Kirjassa on 300 värikuvaa. Pekka Tuomiston suomennos ilmestyi 2008 WSOY:n kustantamana.
Pesä (täsmennyssivu)
Pesä tarkoittaa ainakin seuraavia:
Kalifornianvirta
Kalifornianvirta on pohjoisella Tyynellämerellä kulkeva kylmä merivirta, joka virtaa Pohjois-Amerikan länsirannikon suuntaisesti etelään. Sen virtaus jäähdyttää eteläistä Kaliforniaa ja nostaa merenpohjasta ravinteita. Syklisinä kiertoina esiintyvät El Niño- ja La Niña -sääilmiöt vaikuttavat Pohjois-Tyynenmeren virtauksiin ja niiden välityksellä myös kalifornianvirtaan, minkä seurauksena voi esiintyä vuodenajasta poikkeavia rankkasadekuuroja, myrskytuulia sekä merkittäviä lämpötilamuutoksia (El Niñon aikana kuumempia ja La Niñan aikana viileämpiä kausia).