hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Keijo Lehdikkö
Keijo Kalervo Lehdikkö (14. maaliskuuta 1920 Helsinki – 20. helmikuuta 1958 Tampere) oli suomalainen pikaluistelija.
Lehdikkö sijoittui Sankt Moritzin 1948 talviolympialaisten pikaluistelukilpailuissa 13:nneksi 500 metrin matkalla ajalla 44,7. MM-kilpailuihin hän osallistui vuonna 1939 ja EM-kilpailuihin vuonna 1947.
Lehdikkö edusti seuratasolla Helsingin Luistinkiitäjiä ja Tampereen Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden 500 metrillä vuosina 1947, 1948 ja 1949. Pikamatkan ennätyksensä 44,7 s hän luisteli vuonna 1948.
Jääkiekon Euroopan-mestaruuskilpailut 1926
Jääkiekon Euroopan mestaruuskilpailut 1926 pidettiin Davosissa, Sveitsissa 11.-19. tammikuuta.
Iso-Britannia jatkoi neljäntenä joukkueena mitalisarjaan. Ranska sijoittui viidenneksi. Belgia otteluun kuudennesta sijasta.
Puola otteluun kuudennesta sijasta. Italia sijoittui kahdeksanneksi ja Espanja yhdeksänneksi
Uusintaottelut
Róbert Antal
Róbert Antal (21. heinäkuuta 1921 Budapest, Unkari – 1. helmikuuta 1995 Toronto, Ontario, Kanada) oli vesipalloilija. Hän kuului Unkarin kultaa voittaneeseen joukkueeseen vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä.
Marja Auroma
Marja Anneli Auroma (o.s. Korhonen, s. 29. heinäkuuta 1949 Anttola) on entinen suomalainen hiihtäjä, joka kilpaili myös kestävyysjuoksussa.
Auroma sijoittui Lake Placidin 1980 talviolympialaisissa 4 × 5 kilometrin viestissä viidenneksi ja 5 kilometrin henkilökohtaisella matkalla 25:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän oli viidellä kilometrillä 19:s.
Auroma edusti seuratasolla Vantaan Hiihtoseuraa, Helsingin Poliisi-Voimailijoita ja Puotinkylän Valttia. Hän saavutti SM-pronssia 5 kilometrillä vuonna 1977, 10 kilometrillä vuonna 1981 sekä 20 kilometrillä vuosina 1977 ja 1984. Hän sijoittui Salpausselän 10 kilometrillä neljänneksi ja Holmenkollenin 5 kilometrillä viidenneksi vuonna 1980. Hän voitti Finlandia-hiihdon vuosina 1986, 1988 ja 1990.
Kestävyysjuoksussa Auroma voitti Suomen mestaruuden maastojuoksun joukkuekilpailussa vuonna 1984 sekä Helsinki City Marathonin vuonna 1986 ajalla 2.53.17.
Auroma on pituudeltaan 156-senttinen, ja hänestä käytettiin lempinimeä "Piskuinen sisupussi". Häntä valmensi hänen puolisonsa Sven Auroma.
Miklós Martin
Miklós "Nick" Martin (s. 29. kesäkuuta 1931 Budapest) on vesipalloilija. Hän kuului Unkarin kultaa voittaneeseen joukkueeseen vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Hän kuului kultaa voittaneeseen joukkueeseen myös vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa. Pian tämän jälkeen hän kuitenkin loikkasi Yhdysvaltoihin ja Unkaria hallinnut puolue jätti hänet huomioimatta, eikä Martinin nimeä usein mainitakaan vuoden 1956 kesäolympialaisten yhteydessä.
Myöhemmällä iällään Martin on opettanut ranskaa Pasadena City Collegessa.
Ulla Maaskola
Ulla Marianne Maaskola (o.s. Korpela, s. 5. huhtikuuta 1959 Sippola) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Maaskola sijoittui Lake Placidin 1980 talviolympialaisissa 10 kilometrin kilpailussa 32:nneksi. Samana vuonna hän saavutti SM-pronssia 5 kilometrillä. Hän edusti seuratasolla Inkeroisten Terhoa ja Miehikkälän Vilkasta.
Studia junior
Studia junior on Kingfisher Publications Plc 2000:n ja Weilin+Göös Oy:n
julkaisema tiedonhakuun perustuva 10-osainen tietokirjasarja. Se on suunnattu peruskoululaisille ja vanhemmillekin. Kirjasarjassa on käytetty "katso myös" -viittausjärjestelmää ja runsasta kuvitusta.
Erja Kuivalainen
Erja Kaarina Orvokki Kuivalainen (s. 21. lokakuuta 1964 Ilomantsi) on entinen suomalainen hiihtäjä.
Kuivalainen sijoittui Sarajevon 1984 talviolympialaisissa 20 kilometrillä 29:nneksi ja 10 kilometrillä 37:nneksi. Hän suoritti osan ylioppilaskirjoituksistaan erikoisluvalla kisojen aikana Sarajevossa. MM-kilpailuissa Kuivalainen sijoittui Lahdessa 1989 vapaan hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa 27:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 1991 hän oli vapaan hiihtotavan 10 kilometrillä 31:s ja 30 kilometrillä 42:s.
Kuivalainen edusti seuratasolla Ilomantsin Urheilijoita. Hän voitti Suomen mestaruuden 3 × 5 kilometrin viestissä vuonna 1988 sekä saavutti SM-pronssia viestissä vuonna 1987 ja perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä vuonna 1989.
Lokakuussa 2010 paljastettiin Erja Kuivalaisen olleen se henkilö, jonka Marjo Matikaiseen huhtikuussa 2008 liitetyn dopingepäilyn yhteydessä kerrottiin vuonna 1988 nähneen Sodankylän harjoitusleirillä Matikaisen yöpöydällä "Erythropoietin"-sanalla varustetun lasipullon. Kuivalainen vahvisti vuoden 2008 uutisen tapausta tutkineen Keskusrikospoliisin esitutkinnassa 28. tammikuuta 2009.
True Beauty
True Beauty on televisio-ohjelma, jossa kilpailee kymmenen ihmistä maan kauneimman ihmisen tittelistä. Ohjelmassa punnitaan sisäistä ja ulkoista kauneutta. Tuomareina ohjelmassa toimivat Nolé Marin, ex-supermalli Cheryl Tiegs sekä Vanessa Minnillo, joka myös juontaa sarjaa. Kisan voittaja saa 10 000 euroa ja pääsee People-lehden 100 kauneimman ihmisen listalle.
Soljani
Soljani on kylä Kroatiassa, Vukovar-Syrmian piirikunnan eteläisimmässä osassa Cvelferijanissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kylän asukasluku oli 1241.
Se oli ensin mainittu 1329 ""Sauly, Sali posessiona"" ja siitä saakka kylän nimi on yhdistetty sanaan ""suola"" (sol tarkoittaa suolaa kroatiaksi). Rooman valtakunnan aikana kylä oli merkitty historiallisiin karttoihin ""Saldisina"", ja yksi tärkeimmistä roomalaisista teistä, joka johti Sirmiumiin (Sremska Mitrovica), meni Saldisin kautta.
Kylän suurin kasvu oli 1700-1800-luvuilla, kun slovakit Vojvodinasta ja Slovakiasta asettuivat sinne. Nykyään heidän jälkeläisensä ovat suurin vähemmistö kylässä.
The Last Legion
The Last Legion on Doug Leflerin ohjaama toimintaseikkailu, joka sai ensi-iltansa 17. elokuuta 2007.
Luzan piiri
Luzan piiri () on kunnallinen itsehallintoalue Kirovin alueella Venäjällä. Alueen luoteisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 5314,53 neliökilometriä. Asukkaita on 19 900 henkeä (vuonna 2010).
Piiri on perustettu vuonna 1924 nimellä "Lalskin piiri". Vuonna 1941 siitä tuli osa Kirovin aluetta. Vuonna 1963 Lalskin piiriin liitettiin Podosinovetsin piiri. Uusi hallintoalue nimettiin Luzan piiriksi ja sen keskus siirrettiin Luzaan. Myöhemmin Podosinovetsin piiristä tuli jälleen erillinen hallintoalue.
Luzan piiri rajoittuu idässä Komin tasavaltaan, etelässä Kirovin alueen Podosinovetsin ja Oparinon piireihin sekä lännessä Vologdan ja pohjoisessa Arkangelin alueisiin. Seutu kuuluu taigavyöhykkeeseen. Pinta-alasta 88,4 % on metsää. Suurin joki on Jugiin laskeva Luza. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora, savi ja turve.
Piiriin kuuluu Luzan kaupunki, Lalskin kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä neljä maalaiskuntaa: Gribošino (keskuspaikka Uga), Hristoforovo, Papulovo ja Utška. Hallinnollinen keskus on Luza, josta on 501 kilometriä alueen pääkaupunkiin Kiroviin. Asutuskeskuksia on yhteensä 139. Kaupunkiväestön osuus on 76,9 %.
Seudun kautta kulkee Kirovin ja Kotlasin välinen rautatie. Talous perustuu puunhankintaan ja -jalostukseen. Lalskissa on vuonna 1826 perustettu paperitehdas. Luzan metsäteollisuuskompleksi lopetti toimintansa vuonna 2009. Maatalous tuottaa rehuviljaa, maitoa ja lihaa. Piirissä on 9 maatalousyritystä ja meijeri.
Piirissä toimii 11 lastentarhaa, 14 koulua ja kaksi lasten luomistyön keskusta. Kulttuurilaitoksia ovat Luzan taidekoulu ja Lalskin musiikkikoulu, kulttuuritalot ja kirjastot sekä kotiseutumuseo. Paikallislehtenä ilmestyy "Severnaja pravda" (”Pohjoinen totuus”). Nähtävyyksiin kuuluvat Lalskin ja maalaiskylien kirkot sekä Lalskin vanhat kauppiastalot ja liikerakennukset.
Lolcat
Lolcat on kuva, jossa on yhdistetty kissan kuva humoristiseen tekstinpätkään. Teksti on yleensä lolcat-kieltä eli "lolspeakiä", joka on muunneltua englantia. Lolcat-kielessä tehdään tahallaan aloittelijamaisia virheitä englannin kieliopissa. Esimerkiksi lause "Can I have a cheeseburger?" kirjoitetaan lolcat-kielessä tyypillisesti "I can has cheezburger?"
Kolva (Usan sivujoki)
Kolva (komiksi ja venäjäksi Ко́лва) on Petšoran vesistöön kuuluvan Usan sivujoki Nenetsian autonomisessa piirikunnassa ja Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 546 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 18 100 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Janeismusjur-harjanteelta ja virtaa Bolšaja Zemljan tundra-alueen läpi kiemurrellen kohti etelää. Sen varrella asuu kolvalaisiksi kutsuttu komilaistunut nenetsiryhmä.
Joen varrella sijaitsee muun muassa Nenetsian Horei-Verin taajama, Harjaginskin (Harjaga) öljyntuotantotaajama, sekä useita muita petrokemian tuotantotaajamia. Joki liittyy Usajokeen Komin tasavallan Usinskin länsipuolella.
Kolva (Višeran sivujoki)
Kolva () on Volgan vesistöön kuuluvan Višeran sivujoki Permin aluepiirissä Venäjällä. Sen pituus on 460 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 13 500 neliökilometriä. Joen varrella sijaitsee Tšerdynin kaupunki.
Kasumi (manga)
Kasumi on kaksiosainen mangasarja, jonka on piirtänyt Hirofumi Sugimoto ja tarinan käsikirjoittanut Surt Lim.
Sarjan nimikkohenkilö muuttaa uuteen, rikkaiden lasten kouluun, vaikka hän itse ei satu olemaan rikas. Kasumilla on suuri salaisuus: hän voi muuttua näkymättömäksi pidättäessään hengitystään. Uudessa koulussa Kasumi ei ole kovinkaan suosittu; hänellä on vain yksi ystävä, Yuuta Goodwin, joka on suuri supersankareiden fani. Kasumilla on myös salainen ihailija, joka sattuu olemaan koulun suosituin poika, Ryuuki. Kasumilla on vaikeaa, koska Ryuukin faniklubi ei anna armoa uudelle tulokkaalle - hän joutuu erityisesti Reina-nimisen, mustasukkaisen tytön silmätikuksi.
Ensimmäisen osan lopussa käy ilmi, että Ryuukillakin on voima: hän pystyy kulkemaan seinien läpi sulkiessaan silmänsä.
Kožim
Kožim (, ) on Petšoran vesistöön kuuluvan Kosjun sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 202 kilometriä, valuma-alueen laajus 5 180 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 120 kuutiometriä sekunnissa.
Kožim saa alkunsa Uralilta Narodnajavuoren itäpuolelta. Alajuoksullaan se virtaa soistuneella tasangolla kohti luodetta. Joen varrella sijaitsee Kožymin autioitunut taajama.
Kosju
Kosju (komiksi ja venäjäksi Ко́сью) on Petšoran vesistöön kuuluvan Usan sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 259 kilometriä, valuma-alueen laajuus 14 800 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 120 kuutiometriä sekunnissa.
Kosju saa alkunsa Uralilta ja virtaa soistuneella alangolla kohti pohjoista. Sen nimi perustuu komin sanoihin "koś" ’koski’ ja "ju" ’joki’. Tärkein sivujoki on Kožim. Joen varrella sijaitsee muun muassa Kosjun taajama.
Letka
Letka (komiksi ja venäjäksi Ле́тка) on Volgan vesistöön kuuluvan Vjatkan sivujoki Komin tasavallan eteläosassa ja Kirovin alueella Venäjällä. Sen pituus on 260 kilometriä, valuma-alueen laajuus 3 680 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 45 kilometrin päässä joen suusta 20,6 kuutiometriä sekunnissa.
Letka saa alkunsa Pohjois-Venäjän selänteeltä ja virtaa kohti kaakkoa. Sen nimen uskotaan olevan itämerensuomalaista perua (karjalan "liete", vepsän "lete" ’hiekka, matala hiekkaranta’). Joen varrella sijaitsee Letkan kylä.
Letka (kylä)
Letka (komiksi ja venäjäksi Летка) on kylä ja maalaiskunta Komin tasavallan Priluzjen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Letka-joen rannalla 100 kilometriä piirin keskuksesta Objatševosta etelään. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 3 100 henkeä (vuonna 2002).
Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1620. Vuoteen 1645 mennessä sen viereen syntyi Letkan pogosta. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, metsästystä ja kalastusta sekä toimivat kyytimiehinä Vjatkan ja Luzan välisellä kauppareitillä. Vuosina 1935–1963 kylä oli Letkan piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 68 % oli komeja ja 28 % venäläisiä.
Objatševo
Objatševo (, ) on kylä, maalaiskunta ja Priluzjen piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Luza-joen rannalla 189 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista lounaaseen. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2002).
Objatševon pogosta mainitaan lähikylineen ensimmäisen kerran vuonna 1620. Sen nimi perustuu komin sanoihin "ab" ’jyrkkä’ ja "čoi" ’mäki, rinne’. Kylän lähellä on sijainnut ilmeisesti 1400-luvun lopulla rakennettu linnoitus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, käsityöammatteja ja puunhankintaa. Vuosina 1921–1922 Objatševo oli Priluzjen kihlakunnan ja vuodesta 1929 piirin keskus. Vuonna 1989 asukkaista 56 % oli komeja ja 38 % venäläisiä.
Tarvasjoki (joki)
Tarvasjoki on Saaristomereen Varsinais-Suomessa laskevan Paimionjoen suurin sivujoki.
Joki saa alkunsa Mustajärvestä entisen Mellilän kunnan alueella Loimaalla, virtaa Rahkion, Kyrön ja Karinaisten kirkonkylän kautta entisen Karinaisten kunnan alueella Pöytyällä ja yhtyy Paimionjokeen entisen Tarvasjoen kunnan keskustassa Liedossa. Joen pituus on noin 14 km ja valuma-alueen pinta-ala 139 km².
Joen varren kyliä ovat Karinaisissa Kyrö, Kiukainen, Karinaisten kirkonkylä, Suutarla, Närppi, Mäenpää ja Tilkanen. Tarvasjoen kylistä joen varteen jäävät Seppälä, Suurila, Horinen, Kallela, Tarvasjoen kirkonkylä ja Eura.
Merkittävistä teistä Hämeen Härkätiehen kuuluva yhdystien 2250 osuus ylittää joen lähellä Tarvasjoen kirkkoa ja yhdystie 2250 uudelleen kahdesti Karinaisten kirkonkylän etelä- ja pohjoispuolella. Tarvasjoen Horisissa joen ylittää seututie 224, ja joen latvoilla Rahkiossa sen poikki kulkee yhdystie 2253.
Luzalaiset
Luzalaiset eli Luzan komit (, ; прилузские коми, "priluzskije komi") ovat komisyrjäänien alueellinen kansatieteellinen ryhmä. He asuvat Luza- ja Letka-jokien yläjuoksuilla Komin tasavallan Priluzjen piirissä Venäjällä.
Permiläiset asettuivat seudulle ensimmäisen vuosituhannen lopulla. 1200–1300-luvuilla Luzan alajuoksulle syntyi venäläisasutusta. 1600-luvulle mennessä komien ja venäläisten etninen raja vakiintui Spasporubin kylän tienoille.
Venäläisten, marien ja udmurttien vaikutuksesta luzalaisten kulttuuri sai piirteitä, jotka erottavat heidät muista komiryhmistä. He siirtyivät muita aikaisemmin kyntöviljelyyn. Maanviljelyn lisäksi myös karjatalous oli kehittyneempää. Luzalaiset viljelivät pellavaa ja kasvattivat sikoja. Tärkeä elinkeino oli laivanrakennus: Luza-joen kautta kuljetettiin viljaa Vjatkasta Arkangeliin. Lisäksi harjoitettiin tervanpolttoa.
Muista komeista poiketen seudun kylät olivat jo vanhastaan raittikyliä. Myös asuin- ja talousrakennuksissa, vaatetuksessa ja koristetaiteessa oli paikallisia erikoisuuksia. Luzan ja Letkan jokivarsien kulttuuri eroaa jonkin verran toisistaan. Antropologisilta piirteiltään luzalaiset kuuluvat Vjatkan–Kaman sublaponoidiseen tyyppiin. Komin kielen Luzan–Letkan murteessa on tiettyjä morfologisia ja sanastollisia erityispiirteitä.
Kolvalaiset
Kolvalaiset eli Kolvan nenetsit (, ; колвинские ненцы, "kolvinskije nentsy") ovat Usan sivujoen Kolvan varrella asuva komilaistunut nenetsiryhmä. Se syntyi 1800–1900-lukujen vaihteessa paikallisen kiinteän nenetsiasutuksen sulautuessa ižmalaisiin. Kolvalaiset omaksuivat ižmalaisilta näiden elinkeinot ja suurimman osan aineellisesta kulttuurista. Nenetseistä poiketen kolvalaiset pitävät lehmiä, lampaita ja muuta karjaa sekä harjoittavat puutarhaviljelyä. Heidän äidinkielensä on komin kielen Ižman murre. Nenetsin kieli on jäänyt pois käytöstä useita sukupolvia sitten. Henkisessä kulttuurissa, varsinkin suullisessa kansanperinteessä, on nenetsiläisiä piirteitä. Kansallinen identiteetti on kaksijakoinen. Nykyään monet pitävät itseään komeina.
Trần Trọng Kim
Trần Trọng Kim (1883-1953) oli vietnamilainen poliitikko, joka toimi Japanin perustaman lyhytaikaisen nukkehallituksen pääministerinä vuonna 1945.
Ennen valintaansa hän oli professori, joka tunnettiin konservatiivisista mielipiteistään.
Kavinsky
Vincent Pierre Claude Belorgey (s. 31. heinäkuuta 1975 Seine-Saint-Denis, Ranska), taiteilijanimeltään Kavinsky (joskus tyyliteltynä KΔVINϟKY), on ranskalainen elektronista musiikkia tekevä artisti. Hän on myös esiintynyt useissa elokuvissa, kuten "Steakissa", jonka on ohjannut hänen pitkäaikainen ystävänsä Mr. Oizo. Kavinskyn musikaalista tyyliä on verrattu muun muassa Daft Punkiin ja Dangeriin. Kavinsky on esiintynyt Suomessa kahdesti: vuonna 2009 Basso-festivaalilla ja vuonna 2014 Flow-festivaalilla.
Vizinga
Vizinga (, ) on kylä, maalaiskunta ja Sysolan piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Sysolan sivujoen Bolšaja Vizingan varrella 88 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista lounaaseen. Kylän kautta kulkee Kirovin ja Syktyvkarin välinen maantie. Asukkaita on 7 100 henkeä (vuonna 2002).
Vizingan pogosta ja sitä ympäröineet pienet kylät mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1586. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa ja metsästystä. Vuonna 1926 Vizingasta tuli Sysolan kihlakunnan ja vuonna 1929 piirin keskus.
Lännenhanhikki
Lännenhanhikki ("Potentilla anglica") on lähinnä Keski-Euroopassa tavattava hanhikkilaji. Suomessa lännenhanhikki on luokiteltu uhanalaiseksi lajiksi.
Monivuotinen lännenhanhikki on suikerteleva ja juurehtiva. Sen varret ovat hentoja, karvaisia, mutkaisia ja kasvavat 20–50 cm pitkiksi. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, varsilehdet lähes ruodittomia. Lehtilapa on kolme-viisisorminen ja lehdykät vastapuikeita, kärkiosastaan hammaslaitaisia, päältä kaljuhkoja, alta tiheään lyhytkarvaisia. Lehden korvakkeet ovat suikeita, ehytlaitaisia ja paljon lehdyköitä pienempiä. Keltaiset kukat ovat yksittäin lehtihangoissa tai kukinto on niukkakukkainen. Suurimmassa osassa kukkia on neljä terälehteä, mutta samassa kasvissa voi olla myös viisiterälehtisiä kukkia. Terälehdet ovat 5–8 mm pitkiä, noin kaksi kertaa verholehtien pituisia. Kukassa on emejä 20–50 kappaletta. Lännenhanhikki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.
Lännenhanhikki muistuttaa Suomessa huomattavasti yleisempää rätvänää ("P. erecta"). Rätvänä on kuitenkin vankempi, lehdet kolmisormisia ja korvakkeet isohampaisia. Lajit voivat risteytyä keskenään.
Lännenhanhikin päälevinneisyysalue ulottuu Britteinsaarilta läpi Keski-Euroopan Puolaan saakka. Hajanaisia esiintymiä tunnetaan Etelä- ja Itä-Euroopasta. Pohjoisimpana sitä tavataan eteläisessä Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Tulokaslajina lännenhanhikkia tavataan monilla Atlantin saarilla sekä Pohjois-Amerikassa. Suomessa lännenhanhikkia kasvaa Lounais- ja Etelä-Suomen saaristossa, jonne se lienee levinnyt meriliikenteen mukana. Kasvupaikkoja tunnetaan eniten Dragsfjärdistä, Nauvosta, Iniöstä ja Tammisaaresta.
Lännenhanhikki viihtyy avoimilla kasvupaikoilla kuten kedoilla ja laitumilla. Suomessa laji on suuresti harvinaistunut merenrantalaidunnuksen vähenemisen myötä, minkä seurauksena kasvupaikat ovat kasvaneet umpeen. Yhteisillä kasvupaikoilla rätvänä ("Potentilla erecta") saattaa risteytyä lännenhanhikin kanssa.
Ust-Tsilma
Ust-Tsilma (, ) on kylä, maalaiskunta ja Ust-Tsilman piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Petšoraan laskevan Tsilma-joen suussa 664 kilometriä tasavallan pääkaupungista Syktyvkarista pohjoiseen. Asukkaita on 5 100 henkeä (vuonna 2002).
Ust-Tsilman ovat perustaneet novgorodilaiset uudisasukkaat vuonna 1542. Myöhemmin sinne muutti venäläisiä Mezenin, Pinegan ja Vienanjoen seuduilta. Kylän asukkaat kalastivat ja metsästivät Petšoran, Ižman, Pižman ja Tsilman jokivarsilla sekä harjoittivat karjan- ja myöhemmin myös poronhoitoa. Maanviljely oli vähäistä. 1600–1700-lukujen vaihteessa seudulle muutti paljon vanhauskoisia. Vuonna 1891 kylästä tuli Pustozjorskin kihlakunnan keskus. Vuonna 1921 asukkaista 99 % oli venäläisiä, 0,6 % komeja ja 0,4 % nenetsejä. Vuonna 1929 Ust-Tsilman piiri liitettiin Komin autonomiseen alueeseen.
Tsilma
Tsilma (, ) on Petšoran sivujoki Arkangelin alueella ja Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 374 kilometriä, valuma-alueen laajuus 21 500 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 54 kilometrin päässä joen suusta 228 kuutiometriä sekunnissa.
Joki saa alkunsa Timanin selänteeltä ja virtaa kohti itää. Sen suussa sijaitsee Ust-Tsilman piirikeskus. Nimitys perustuu venäläiseen murresanaan "tšilma" ’sammalsuo, suonsilmä’.
Vähäjoki (Paimio)
Vähäjoki on Saaristomereen laskevan Paimionjoen sivujoki Paimiossa Varsinais-Suomessa. Paimionjokeen Paimion keskustassa yhtyvän joen pituus on noin 10 km, ja sen noin 77,6 km² laajuinen valuma-alue ulottuu latvoiltaan Paimion ohella myös viereisten Tarvasjoen ja Marttilan kuntien alueelle. Joen valuma-alueen järvisyys on noin 0,05 % ja valuma-alueesta on peltoa noin 36 %, metsää noin 56% ja suota noin 5 %. Valuma-alueen maisemaa hallitsevat viljelty jokilaakso sekä peltoaukeita ympäröivät kalliomäet.
Sam
Sam on miehen etunimi, Samuel-nimen lyhentymä. Suomessa nimi esiintyy yleisemmin muodossa Sami. Samuelin nimipäivä on 20. elokuuta, jolla päivällä Suomen ruotsinkielisessä kalenterissa on myös nimi Sam, suomenkielisessä nimi Sami. Väestörekisterikeskuksen mukaan nimi Sam on Suomessa 1900-luvun alusta vuoden 2012 loppuun mennessä annettu 614 miehelle ja alle 15 naiselle.
Joissain maissa Sam esiintyy myös naisen etunimenä. Se voi olla esimerkiksi Samanthan kutsumanimi.
Pižma (Petšoran sivujoki)
Pižma (komiksi ja venäjäksi Пи́жма) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 389 kilometriä, valuma-alueen laajuus 5 470 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 55 kuutiometriä sekunnissa.
Pižma saa alkunsa Timanin selänteellä sijaitsevasta Jamozero-järvestä, virtaa kohti koillista ja laskee samaan jokisuuhun kuin Tsilma.
Yläjuoksulla joen nimenä on "Petšorskaja Pižma". Kapea kangas erottaa sen Arkangelin alueella virtaavasta Mezenin sivujoesta "Mezenskaja Pižmasta". Aikaisemmin joet ovat toimineet Mezenin ja Petšoran yhdistäneenä kulkureittinä.
Pižman varrella, nykyisen Skitskajan kylän lähellä, sijaitsi vuosina 1715–1851 yksi Petšoran vanhauskoisten keskuksista, Velikije Požnin skiitta. Joen suun lähellä on Ust-Tsilman piirikeskus.
Ammophila
"Ammophila" on tieteellinen suvun nimi, joka voi tarkoittaa eläinsukua tai kasvisukua.
Rummikub
Rummikub on numerolaattoihin perustuva peli, johon voi osallistua 2–4 pelaajaa. Peliä suositellaan yli 8-vuotiaille. Peliin kuuluu 104 numerolaattaa, kaksi jokeria sekä neljä laattatelinettä. Laatat on numeroitu 1–13 neljällä eri värillä. Kutakin värisarjaa on kaksi kappaletta. Pelin alussa jokaiselle pelaajalle annetaan satunnaiset 14 laattaa, joita säilytetään pelitelineessä siten, etteivät pelaajat näe toistensa laattoja. Pelissä on tavoitteena päästä eroon omista laatoistaan mahdollisimman nopeasti asettamalla yksi tai useampi laatta pelipöydälle sääntöjen mukaan. Mikäli pelaaja ei vuorollaan aseta sopivaa laattaa pöydälle, hän joutuu nostamaan uuden laatan.
Pelin on kehittänyt romanialaissyntyinen israelilainen Ephraim Hertzano. Hän keksi Rummikubin 1930-luvun alussa ja valmisti perheensä kanssa käsin ensimmäiset pelilaatat.
Michael Kohlmann
Michael Kohlmann (s. 11. tammikuuta 1974 Hagen) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 98 marraskuussa 1998 ja nelinpelissä sijalle 27 maaliskuussa 2007. Hän on voittanut viisi ATP-nelinpeliturnausta. Grand Slam -turnauksissa hän on selviytynyt kaksinpelissä kolmannelle kierrokselle ja nelinpelissä välieriin. Hän on edustanut Saksaa Davis Cupissa kuudessa maaottelussa vuosina 2000–2007.
Ensimmäisen ATP-nelinpeliturnauksensa Kohlmann voitti parinsa Julian Knowlen kanssa Copenhagen Open -turnauksessa helmikuussa 2002.
Australian avointen 2010 miesten nelinpelissä Kohlmann selviytyi parinsa Jarkko Niemisen kanssa välieriin. Puolivälieräottelussa Fernando González ja Ivan Ljubičić joutuivat luovuttamaan erävoittojen ollessa tasan 1–1. Välierissä Kohlmann ja Nieminen hävisivät turnauksen ykkössijoitetuille Bob ja Mike Bryanille.
Rodoksen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta
Rodoksen roomalaiskatolinen arkkihiippakunta () on 28. maaliskuuta 1928 perustettu arkkihiippakunta, jonka pääpaikka on Rodoksen kaupunki Kreikassa. Hiippakunta käsittää 2 714 neliökilometrin kokoisen alueen, jolla asui vuonna 2004 noin 150 000 asukasta. Asukkaista 1 500 eli yksi prosentti oli roomalaiskatolisia. Pappeja arkkihiippakunnassa oli vuonna 2004 kaksi ja seurakuntia puolestaan kolme.
Esimerkiksi vuonna 1950 arkkihiippakunnan alueella asui 117 275 asukasta, joista 450 eli 0,4 prosenttia oli roomalaiskatolisia. Pappeja oli tuolloin seitsemän.
Naudat
Naudat ("Bos") on sorkkaeläinsuku.
"Mammal Species of the World" -teoksen mukaan sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
Hyperplasia
Hyperplasia on solumäärän kasvua jonkin ärsykkeen vasteena (esimerkiksi ihon tyvikalvon solujen proliferaatio vasteena ihovaurioon). Hyperplasia voi johtaa kudoksen tai elimen suurenemiseen tai olla vain mikroskooppisesti havaittavissa. Mikroskoopilla tarkasteltaessa hyperplastisen kudoksen solut vaikuttavat normaaleilta, mutta niiden määrä on kasvanut. Hyperplasiaan saattaa kuitenkin liittyä myös solujen koon kasvua (eli hypertrofiaa) .
Hyperplasia on preneoplastinen muutos, vaikka termi sekoitetaankin toisinaan hyvänlaatuiseen kasvaimeen/neoplasiaan. Hyperplastisen kudoksen solujen jakaantuminen on normaalisti säädeltyä, kun taas neoplasiseen muutokseen liittyy normaalin kontrollin menetys.
Fysiologinen hyperplasia on joko hormonaalista tai kompensatorista. Fysiologinen hyperplasia on osa normaalia vaihtelua ruumiin kudoksissa. Hormonaalista hyperplasiaa ilmenee esimerkiksi maitorauhasissa niiden epiteelisolujen lisääntyessä ennen laktaatiota. Kompensatorista hyperplasiaa esiintyy esimerkiksi ihovaurioiden tai muiden elinvaurioiden yhteydessä. Elimistö voi esimerkiksi kompensoida paikallista maksavauriota loppujen maksasolujen hyperplasialla.
Patologinen hyperplasia on seurausta esimerkiksi jonkin hormonin liikatuotosta tai kroonistuneesta ärsykkeestä. Hyperplastinen muutos on kuitenkin palautuva, jos sen aiheuttava ärsyke poistuu.
Eptá Pigés
Eptá Pigés (; []; ) on lähdealue Archángeloksen kaupungin pohjoispuolella Ródoksen saaren itäosassa Kreikassa. Matkaa rannikolle on noin neljä kilometriä.
Eptá Pigéksen vettä on jo vuosisatojen ajan käytetty viljelysten kasteluun. Italialaiset insinöörit suunnittelivat 1900-luvun alkupuolella alueelle vesijohdot sekä kaivoivat tekojärven. Italialaiset myös istuttivat Eptá Pigéksen alueelle mäntymetsikön. Nykyisin metsikössä tavataan erilaisia orkidealajeja. Lähdealueella elelee hanhia, ankkoja ja riikinkukkoja. Tekojärvessä elää esimerkiksi taskurapuja, ankeriaita, kilpikonnia sekä kotoperäistä ja vaarantunutta "Ladigesocypris ghigii" -särkikalaa.
Lähteiltä pääsee kanavia ja lähes 200 metrin pituista tunnelia pitkin tekojärvelle. Tekojärvelle pääsee myös polkuja pitkin.
Hot Shot (täsmennyssivu)
Hot Shot on:
Kilpukka
Kilpukka ("Hydrocharis morsus-ranae"), myös sammakonkilpukka, on kilpukkakasvien heimoon kuuluva monivuotinen vesikasvilaji.
Kilpukka on irtokelluja tai löyhästi juurtuva. Juuret ovat pitkiä ja haaraisia. Varsi lyhyt, kalju, rönsyllinen. Rönsyjen kärjessä syksyllä 5–8 mm pitkä talvehtimissilmu. Ruusukkeessa kasvavat lehdet, pitkäruotisia, korvakkeellisia, kovakkeet ovat isot, pinnalla kelluvia ja lumpeenlehden muotoisia, mutta selvästi pienempiä. Lapa pyöreä ja munuaismainen, herttatyvinen, ehytlaitainen, 2–5 cm yleensä pituuttaan hieman leveämpi. Päältä lehdet ovat vihreitä, kiiltäviä ja alta rusehtavan punertavia.
Kilpukka kukkii melko harvoin, yleensä lämpiminä kesinä, mutta jos kukkii, niin heinä-syyskuussa. Kukat suomumaisten ylälehtien hangoissa, ne ovat pienehköt ja valkoiset, teriö on säteittäinen, terälehtiä 3, vastapuikeita, tyveltä keltatyvisiä, 10–13 mm pitkiä. Verholehtiä 3. Kilpukka on yksineuvoinen, eli heteet ja emit sijaitsevat eri kukissa. Hedekukkia 1–4 perällisessä, 2 ylälehden suojaamassa kukinnoissa, kukkaperät 0,7–5 cm, heteitä 12–18. Emikukka yksittäinen, perä 3–9 cm, perän tyvellä 1 ylälehti, emejä 6, ne ovat yhdislehtisiä 6-vartaloisia, 6-luottia, luotit 2-jakoisia. Hedelmä on kota.
Suomessa rannikoitten tuntumassa, sisämaaesiintymiä on eniten Lounais-Suomessa ja pohjoisimmat kasvupaikat ovat Kemissä saakka. Kilpukka ei ole missään varsinaisesti yleinen. Se monistuu kasvullisesti, kun rönsyihin syntyneet lehtiruusukkeet irtoavat emokasvista. Keväällä pintaan nousevat talvehtimissilmut saattavat kevättulvan mukana ja tarttuessaan vesilintujen jalkoihin levitä pidempiäkin matkoja. Kanadassa sitä istutettiin Ottawaan eräälle 1932 koetilalle ja se on levinnyt nykyään ainakin Montrealiin, Ontarioon, Lake Erieen sekä muutamalle paikkakunnalle New Yorkiin.
Kilpukka viihtyy rehevöityneissä vesistöissä, rehevissä järvenlahdissa ja lammissa, joissa ja ojissa. Luontaisia kasvupaikkoja ovat umpeen kasvavat vesistöt, joissa se viihtyy lähinnä ruovikoissa ja lahdelmissa suojassa tuulelta ja aalloilta. Se on monien muiden vaateliaiden vesikasvien tavoin yleistynyt Suomessa vesistöjen rehevöityessä.
Salla Eerola
Salla Eerola (o.s. "Suominen", s. Turku) on suomalainen balettitanssija. Hän on tanssinut Suomen Kansallisbaletissa vuodesta 1996 ja sen tähtitanssijana vuodesta 2009 alkaen.
Eerola aloitti tanssimisen 3-vuotiaana satubaletissa. Eerola opiskeli Turun konservatoriossa Mirja-Liisa Herhin johdolla vuosina 1994–1995. Hän on opiskellut myös Suomen Kansallisoopperan balettikoulussa ja suorittanut lisäopintoja tanssikursseilla. Vuonna 2004 Eerola vieraili Tanskan kuninkaallisessa baletissa "Pähkinänsärkijän" Klaaran roolissa (Alexei Ratmanskyn koreografia).
25. maaliskuuta 2010 Eerola sai Suomen Kulttuurirahaston Edvard Fazer -palkinnon. Hän vastaanotti palkintomaljan ja siihen kuuluvan 8 000 euron palkinnon Kansallisoopperan näyttämöllä "Prinsessa Ruususen" kauden 2010 ensimmäisessä esityksessä.
Eerolan puoliso Jaakko Eerola on myös balettitanssija. Perheeseen kuuluu kaksi lasta.Lähde
Heng Samrin
Heng Samrin (s. 1934) on kambodžalainen poliitikko. Hän oli maansa valtionpäämies vuosina 1979–1993. Samrin oli Pol Potin johtamien Punaisten khmerien jäsen, ja hyvässä asemassa vuonna 1975 kun Punaiset khmerit nousivat valtaan. Toukokuussa 1978 hän osallistui Pol Potin vastaiseen kapinaan, ja sen epäonnistuttua Heng Samrin pakeni Vietnamiin. 
Saman vuoden joulukuussa Heng Samrin palasi Kambodžaan Vietnamin valloitusjoukkojen kanssa, ja hänet nimitettiin presidentiksi.
Super Bowl XLIV
Super Bowl XLIV oli järjestyksessään 44. Super Bowl. Ottelu pelattiin 7. helmikuuta 2010 paikallista aikaa Sun Life Stadiumilla, Floridan osavaltiossa. Ottelussa kohtasivat kauden 2009–2010 American Football Conferencen (AFC) ja National Football Conferencen (NFC) voittajat New Orleans Saints ja Indianapolis Colts. Ottelun voitti New Orleans Saints lukemin 31–17.
Matkalla Super Bowliin Indianapolis kaatoi pudotuspeleissä Baltimoren ja konferenssifinaalissa New York Jetsin. New Orleans pelasi Super Bowlissa historiansa ensimmäisen kerran ja matkalla finaaliin kaatui Arizona ja Minnesota. Molemmat finaalijoukkueet pelasivat vahvaa hyökkäyspeliä ja ratkaisevassa roolissa olivat kummankin joukkueen pelinrakentajat Peyton Manning (Indianapolis) ja Drew Brees (New Orleans). Manning valittiin neljännen kerran urallaan liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Brees puolestaan osui kauden aikana syötöissään kohteeseensa 70,6-prosenttisesti, ja tuo lukema on NFL:n uusi ennätys. Touchdowneja hän syötti 34.
Limaskat
Limaskat ("Lemna") on vesikasvisuku vehkakasvien heimossa. Aiemmin limaskat sijoitettiin omaan heimoonsa ("Lemnaceae"), mutta sittemmin heimot on yhdistetty.
Kaikki limaskat ovat monivuotisia, hyvin pieniä irtokellujia eli lemnidejä. Niiden kukat kehittyvät verson laitojen taskuihin, mutta kukkiminen on harvinaista.
Suomessa esiintyy neljä limaskalajia. Myöhään omaksi lajikseen erotettu itulimaska on löydetty viimeisimpänä.
Viides Suomessa tavattava limaskakasvi isolimaska ("Spirodela polyrhiza") sijoitetaan isolimaskojen "Spirodela" sukuun.
HMS Watchman
HMS Watchman (viirinumero D26) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 John Brown and Companyltä Clydebankistä osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilausta. Sen köli laskettiin 17. tammikuuta 1917 ja alus laskettiin vesille 2. joulukuuta. Alus valmistui 26. tammikuuta 1918.
Palvelukseen otettuna alus palveli Suuressa laivastossa (). Alus osallistui Baltian tapahtumiin 1919, jolloin se muun muassa kahakoi Neuvosto-Venäjän alusten kanssa. Alus kuului 1921 1. hävittäjälaivueeseen ja se sijoitettiin reserviin. Se palautettiin palvelukseen 1939.
Dezső Lemhényi
Dezső Lemhényi (9. joulukuuta 1917 Budapest – 4. joulukuuta 2003 Budapest) oli vesipalloilija. Hän kuului Unkarin kultaa voittaneeseen joukkueeseen vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä. Lisäksi hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa. Hän oli naimisissa toisen olympiaurheilijan, Olga Tass-Lemhényin kanssa.
Thalia-gaala 2010
Thalia-gaala 2010 on 7. helmikuuta 2010 järjestetty palkintogaala, jossa palkittiin vuoden 2009 teatterialan tekijöitä ja produktioita. Gaalan juonsivat Sinikka Sokka ja Nicke Lignell ja se televisioitiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla.
Voittajaluettelo
Börje Vähämäki
Börje Vähämäki on Suomen tutkimuksen professori emeritus Toronton yliopistossa Kanadassa ja suomen kielen dosentti Åbo Akademissa. Hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon Åbo Akademissa vuonna 1984. Ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan Vähämäki toimi äidinkielen opettajana ja rehtorina Oulussa. Vuosina 1975–1989 hän opetti Minnesotan yliopistossa, josta hän siirtyi Torontoon. Hän on kirjoittanut ja toimittanut useita teoksia sekä kääntänyt osa Lars Levi Laestadikusen ja Laila Hirvisaaren tuotannosta englanniksi.
Thalia-gaala
Thalia-gaala on suomalainen gaala, jossa jaetaan palkintoja teatterin, tanssin ja sirkuksen tekijöille. Gaalan järjestämisestä vastaa Suomen Teatterijärjestöjen Keskusliitto yhteistyössä teatteri-, tanssi- ja sirkusalan järjestöjen kanssa.
Project 86
Project 86 on yhdysvaltalainen vuonna 1996 perustettu kristillinen alternative metallia soittava yhtye. Yhtyeen perustivat laulaja Andrew Schwab ja entinen rumpali Alex Albert unelmanaan tehdä jotakin, mikä olisi aidosti voimakasta nuorille ja tavottaisi useita ihmisiä. Rumpali Albert lähti yhtyeestä vuonna 2007 vedoten henkilökohtaisiin syihin. Nykyisin keikoilla rumpalina toimii Jason Gerkin. Yhtye on julkaissut seitsemän levyä, joita on myyty maailmanlaajuisesti 350 000 kopiota.
Project 86 teki ensimmäisen Suomen keikkansa 30. huhtikuuta 2010, kun se esiintyi Vappugospelin pääesiintyjänä.
Gemma Bellincioni
Matilda Cesira eli Gemma Bellincioni (18. elokuuta 1864 Monza – 23. huhtikuuta 1950 Napoli) oli italialainen sopraano. Hän syntyi laulajien tyttäreksi ja teki oopperadebyyttinsä Napolissa 1880. Hän esiintyi seuranneiden vuosikymmenien aikana runsaasti Euroopassa ja Etelä-Amerikassa, mutta esiintyi vain kerran Lontoossa (1895) eikä koskaan Metropolitan-oopperassa.
Bellincioni loi Santuzzan roolin Pietro Mascagnin oopperassa "Cavalleria rusticana" vuonna 1890. Turidduna oli teoksen kantaesityksessä Roberto Stagno, jonka kanssa Bellincioni oli mennyt naimisiin Argentiinassa vuonna 1886. Bellincioni loi myös Umberto Giordanon "Fedoran" nimiroolin vuonna 1898. Hän kirjoitti ohjeistusta laulajille sekä omaelämäkerran "Io e il palcoscenico" (Milano, 1920). Viimeiset vuotensa laulaja vietti Napolissa, jossa hän kuolikin.
Sopimuspohjainen ohjelmointi
Sopimuspohjainen ohjelmointi on tietokoneohjelmistojen suunnittelutapa. Sen mukaan ohjelmistosuunnittelijoiden tulisi määritellä muodolliset, täsmälliset ja tarkastettavat rajapintamääritykset ohjelmistokomponenteille. Nämä määritykset laajentavat tavallisten abstraktien tietotyyppien määritelmää alkuehdoilla, loppuehdoilla ja invarianteilla. Näitä määrityksiä kutsutaan sopimuksiksi konseptin käyttämän liike-elämän sopimusten ehtojen ja velvollisuuksien metaforan mukaan.
Termin otti ensimmäisenä käyttään Bertrand Meyer suunnittelemansa Eiffel-ohjelmointikielen yhteydessä ja kuvailtiin ensimmäisenä useissa artikkeleissa alkaen vuodesta 1986 ja kahdessa peräkkäisessä versiossa (1988, 1997) kirjastaan "Object-Oriented Software Construction". Eiffel Software haki menetelmän englanninkieliselle nimelle ”Design by Contract” tavaramerkkisuojaa joulukuussa 2003, ja se myönnettiin joulukuussa 2004. Tavaramerkin nykyinen omistaja on Eiffel Software.
Keskeinen idea sopimuspohjaisessa ohjelmoinnissa on se, kuinka ohjelmistojärjestelmän osaset työskentelevät yhdessä yhteisten ”velvoitteiden” ja ”hyötyjen” pohjalta. Metafora tulee liike-elämästä, jossa asiakas ja toimittaja sopivat sopimuksesta joka esimerkiksi määrittää, että:Vastaavasti, jos olio-ohjelmoinnin luokassa oleva rutiini tarjoaa tiettyä toiminnallisuutta, se voi:
Sopimus on näiden velvoitteiden ja hyötyjen muodollistamista (formalisointia). Sopimuspohjaisen ohjelmoinnin voi tiivistää seuraaviin ”kolmeen kysymykseen”,joita suunnittelijan tulee jatkuvasti kysyä:
Monissa kielissä on mahdollisuus tehdä tällaisia vakuutuksia. Sopimuspohjainen ohjelmointi kuitenkin pitää näitä sopimuksia niin elintärkeinä ohjelmiston oikeellisuudelle että niiden tulisi olla osa suunnitteluprosessia. Käytännössä sopimuspohjainen ohjelmointi kehottaa kirjoittamaan nämä vakuutukset ensin.
Sopimuksen merkintä ulottuu metodi/proseduuri-tasolle asti; jokaisen metodin sopimus sisältää normaalisti seuraavat tiedot:
Yksikkötestaus testaa moduulia eristyksessä tarkastaakseen, että se toteuttaa sopimuksensa olettaen, että alihankkijat toteuttavat omansa. Integraatiotestaus tarkastaa että eri moduulit toimivat oikein yhdessä.
Kieliä, jotka toteuttavat useimmat sopimuspohjaisen ohjelmoinnin ominaisuuksista, ovat esimerkiksi:Monia kirjastoja, esikääntäjiä ja muita työkaluja on kehitetty olemassaoleville ohjelmointikielille ilman natiivia sopimuspohjaisen ohjelmoinnin tukea.
Colony 7
Colony 7 on Taiton kolikkopeli vuodelta . Imagic lainasi sen piirteitä paremmin menestyneeseen "Atlantis"-peliin. Pelissä pelaajan on tarkoitus puolustaa Colony 7:ää hyökkääviä alieneita vastaan.
Vuonna 2005 "Colony 7" julkaistiin osana "Taito Legends" -kokoelmaa.
Alta aikayksikön
Alta aikayksikön ("The Clock") on yhdysvaltalainen 1945 valmistunut musikaaliklassikko lomailevasta sotilaasta ja häntä opastavasta newyorkilaistytöstä.
Pääosissa esiintyvät Judy Garland ja Robert Walker; ohjaajana toimi Judy Garlandin tuleva aviomies Vincente Minnelli. Tämä oli Garlandin ensimmäinen draamarooli kuten myös ensimmäinen elokuvaosa, jossa hän ei laulanut.
"Alta aikayksikön" sai Suomen-ensi-iltansa vasta televisiossa Mainos-TV:n ohjelmistossa elokuussa 1980. Kymmenestä suomalaiskriitikosta kaksi antoi sille täydet neljä tähteä, kuusi kolme tähteä ja yksi arvostelija kaksi tähteä, keskiarvona 3,11 tähteä neljästä.
Fort MacKay
Fort MacKay (Tunnetaan myös nimellä Fort McKay) on 862 asukkaan (2008) pikkukylä ja intiaanireservaatti Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa. Kylän itäpuolella virtaa Athabascajoki. Kylä sijaitsee Alberta Highway 63 pohjoispään läheisyydessa, noin 60 kilometriä Fort McMurraystä pohjoiseen. Fort MacKayn tärkeimpiä työllistäjiä ovat Athabascan öljyhiekkaa hyödyntävät öljy-yhtiöt. Fort MacKay/Horizon lentoasema sijaitseen kylän luoteispuolella.
Ennen eurooppalaisten saapumista alueella on asunut chippewa ja cree intiaaneja tuhansien vuosien ajan ja myöhemmin métisejä 1820-luvulta alkaen.
Kylä on kasvanut voimakkaasti vuosina 2005–2008. Väestönkasvu johtuu pääasiassa alueen öljyhiekkaa hyödyntävien yhtiöiden laajennettua toimintaansa.
Marie van Zandt
Marie van Zandt (8. lokakuuta 1858 – 31. joulukuuta 1919) oli yhdysvaltalainen sopraano. Hän syntyi New Yorkissa, opiskeli Milanossa Francesco Lampertin johdolla ja debytoi vuonna 1879 Zerlinan roolissa Torinossa. Esiintymisiä seurasi muun muassa Covent Gardenissa (1879) ja Opéra-Comiquessa (1880).
Marie van Zandt loi Léo Delibes'n "Lakmén" nimiroolin vuonna 1883. Metropolitan-oopperan-debyyttinsä hän teki Aminan roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa "Unissakävelijä" 21. joulukuuta 1891. Vuonna 1896 hän palasi Opéra-Comiqueen. Pian hän kuitenkin meni naimisiin ja vetäytyi. Hän kuoli Cannesissa.
Adam McQuaid
Adam McQuaid (s. 12. lokakuuta 1986 Charlottetown, Prinssi Edwardin saari, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelaa NHL:n Boston Bruinsissa. Hän on puolustava puolustaja.
McQuaid pelasi juniorina jääkiekkoa OHL-liigan Sudbury Wolvesissa vuosina 2003–2007. Columbus Blue Jackets varasi hänet vuorolla 55 . Toukokuussa 2007 Columbus myi McQuaidin oikeudet Boston Bruinsille, josta sai vaihdossa varausoikeuden. McQuaid pelasi Bostonin farmijoukkueessa, AHL:n Providence Bruinsissa vuodesta 2007 lähtien, kunnes hänet kutsuttiin Bostoniin, jossa hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa 19. joulukuuta 2009.
Circle the Wagons
Circle the Wagons on norjalaisen black metal -yhtye Darkthronen 15. ja tällä hetkellä uusin studioalbumi. Bändi kuvailee albumia luontevana jatkona heidän aiemmille julkaisuilleen. Levyn musiikillinen tyyli pohjautuu heavy metal ja "speed metal-punk" -vaikutteisiin ja suuntaa yhtyeen aiempia albumeita enemmän perinteisen metallin ja rockin suuntaan. Yhtyeen aiemmilta albumeilta löytyneet black metal -vaikutteet sen sijaan ovat vähäisiä. Yhtyeen jäsenet Fenriz ja Nocturno Culto ovat perinteeksi muodostuneen tavan mukaan säveltäneet, sovittaneet, sanoittaneet, laulaneet ja tuottaneet albumin kahdestaan, ilman ulkopuolisia avustajia.
Albumin kannen on suunnitellut Dennis Dread, jonka käsialaa ovat myös kahden aiemman Darkthrone-albumin kannet. Albumin kansikuvassa on intiaaniteema; siinä stereotyypistä intiaania muistuttava hahmo valmistautuu ampumaan jousella. Myös nimi "Circle the Wagons" ("Piirittäkää vankkurit!") liittyy teemaan viitaten westerneistä tuttuun tilanteeseen jossa intiaanit hyökkäävät uudisasukkaiden vankkurikaravaanin kimppuun.
Albumin saama vastaanotto oli varsin negatiivinen. Jo aiempien albumien kohdalla kriitikot olivat valitelleet Darkthronen 2000-luvulla ottaman aiempaa punkahtavamman linjan olleen laadullisesti heikompaa kuin yhtyeen perinteinen black metal -tyyli. Suen arvostelija Jukka Kittilä toteaa, että vuoden 2006 "The Cult is Alive" oli vielä Darkthronen "soundia komeasti uusinut" albumi, mutta sitä seurannut musiikillinen kehitys "taantumista". "Circle the Wagons", kolmas "The Cult is Aliven" jälkeinen albumi, edustaa hänestä "perinnehevi-trendiä, jonka filosofia tuntuu pohjaavan siihen, että mitä huonompi, sen parempi" ja "kusee [Darkthronen] perinnön päälle". Arvosana oli 5 pistettä asteikolla neljästä kymmeneen.
Samoin imperiumi.netin arvostelussa albumin tyyliä ja black metal -soundin puutetta moititaan; albumia itseään kutsutaan pettymykseksi:
Lopullinen arvosana on kuusi ja puoli tähteä kymmenestä.
Eamonn Andrews
Eamonn Andrews (19. joulukuuta 1922 Dublin, Irlanti – 5. joulukuuta 1987) oli irlantilainen televisiojuontaja.
Andrews aloitti 16-vuotiaana Radio Éireannilla nyrkkeilykommentaattorina. Hän nyrkkeili myös itse ja voitti vuonna 1944 Irlannin mestaruuden keskisarjassa. Vuonna 1950 Andrews siirtyi Britanniaan BBC:lle, jolla hän juonsi muun muassa "Sports Reportia" ja "Ignorance is Bliss" -radiovisailua. Radiosta Andrews siirtyi televisioon, jossa juonsi muun muassa "What's My Line?" -visailua. Brittiläistä versiota "This Is Your Life" -ohjelmasta Andrews juonsi ohjelman alkamisesta 1955 aina kuolemaansa saakka.
Sari Ann Stolt
Sari Ann Stolt (o.s. Moilanen, oikealta nimeltään Sari Ann Annika Moilanen) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja spiikkeri. Hän on valmistunut Teatterikorkeakoulusta ja esiintynyt muun muassa Helsingin kaupunginteatterissa. Stolt on laulanut urallaan monien eri tyylisuuntia edustavien bändien ja orkestereiden solistina kuten Radion sinfoniaorkesteri, Playa Band, Jarkko Toivonen trio ja Jättiläinen-yhtye ja myös esiintynyt ääninäyttelijänä useissa TV- ja radiomainoksissa sekä elokuvissa. Yksi tunnetuimpia hänen rooleistaan on Pokémon-animesarjan Ash Ketchum, jota hän ääninäytteli sarjan pari ensimmäistä vuotta.
HMS Wessex (D43)
HMS Wessex (viirinumero D43) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 Hawthorn Leslie and Companyltä Hebburnista Newcastlesta osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelmien 10. tilausta. Aluksen köli laskettiin 25. toukokuuta 1917 ja se laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1918.
"HMS Wessex" valmistui 11. toukokuuta 1918, jonka jälkeen se liitettiin Suureen laivastoon. Alus oli 12. marraskuuta paikalla Saksan keisarikunnan laivaston antautuessa Scapa Flowssa.
Alus liitettiin keväällä 1919 hävittäjien uudelleen organisoinnin yhteydessä Atlantin laivaston 2. Hävittäjälaivueeseen. Se siirrettiin 1921 6. Hävittäjälaivueeseen, kun laivueet jaettiin kahtia muodostettaessa laivueenjohtajan ja kahdeksan hävittäjän laivueita aiemman kahden johtajan ja kuudentoista hävittäjän laivueista.
"HMS Wessex" liitettiin ennen toista maailmansotaa Portsmouthin Torpedokouluun, jossa se palveli 1939 liikekannallepanoon saakka. Alus liitettiin syyskuussa 1939 Plymouthin 17. Hävittäjälaivueeseen, jossa palvelivat "HMS Keppel", "HMS Vanessa", "HMS Viscount", "HMS Vivacious", "HMS Vortigern", "HMS Wakeful" ja "HMS Vesper" suojaten Kanaalin saattueita. Laivue nimettiin myöhemmin 13. Hävittäjälaivueeksi.
"HMS Wessex" siirrettiin huhtikuussa 1940 Noren alaisuuteen. Alus kuljetti 14. toukokuuta Hoek van Hollandista Britannian Hollannin laivastoasiamiehen takaisin kotimaahan. Alus siirrettiin Doverin alaisuuteen tukemaan liittoutuneiden maajoukkojen taistelua saksalaisten edetessä Belgiaan ja Ranskaan.
"HMS Wessex" irrotettiin 24. toukokuuta tukemaan tykkitulella liittoutuneiden puolustusta Calais'hen eteneviä saksalaisjoukkoja vastaan yhdessä "HMS Vimieran", "HMS Wolfhoundin" ja Puolan laivaston "ORP Burzan" kanssa. Osasto joutui Junkers Ju 87 Stuka syöksypommittajien maaliksi pian tulitoiminnan alettua. Alukseen osui kolme pommia, jotka upottivat sen. "HMS Vimiera" pelasti aluksen eloonjääneet.
HMS Westcott
HMS Westcott (viirinumero D47) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin joulukuussa 1916 William Denny and Brothersilta Dumbartonista osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilausta. Sen köli laskettiin 30. maaliskuuta 1917 ja alus laskettiin vesille 14. helmikuuta 1918. Alus valmistui pari kuukautta myöhemmin 12. huhtikuuta.
"HMS Westcott" liitettiin palvelukseen otettaessa Scapa Flow'hun sijoitettuun 13. hävittäjälaivueeseen. Aselevon astuttua voimaan alus saattoi antautuvaa Saksan keisarikunnan laivastoa Scapa Flow'hun. Alus osallistui elokuusta marraskuuhun partiointiin ja sotatoimiin bolševikkeja vastaan Itämerellä.
Alus siirrettiin helmikuussa 1920 Välimerelle, jossa se tulitti Turkin kansallisten asemia. Palattuaan Britteinsaarille elokuussa alus liitettiin Kotilaivastoon, jossa se palveli aina vuoteen 1935 saakka. Alus oli vähän aikaa 4. sukellusvenelaivueen maalilaivana ennen kuin se siirrettiin 1936 Devonportin telakalla tehdyn huollon jälkeen Kiinan asemalle.
Alus myytiin 8. tammikuuta 1946 BISCOlle ja se saapui myöhemmin samana vuonna hinattuna West of Scotland Shipbreakersille romutettavaksi.
HMS Westminster (L40)
HMS Westminster (viirinumero F02/L40) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Alus tilattiin 9. joulukuuta 1916 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä osana vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 10. tilausta. Sen köli laskettiin huhtikuussa 1917 ja alus laskettiin vesille 24. helmikuuta 1918. Alus valmistui 18. huhtikuuta 1918.
Ensimmäisen maailmansodan päättäneen aselevon astuttua voimaan alus saattoi marraskuussa 1918 Saksan keisarikunnan laivastoa Scapa Flow'hun. Alus oli Itämerellä, jossa se vaurioitui taistelussa bolševikkien laivasto-osastoa vastaan. Vuonna 1921 alus palveli Atlantin laivaston 6. laivueessa, jonka jälkeen se siirrettiin reserviin.
Alus palautettiin palvelukseen vuoden 1939 varustautumisen yhteydessä ja se siirrettiin Devonportin telakalle muutettavaksi ilmatorjuntakykyiseksi saattajaksi.
Alus sijoitettiin 1946 poistolistalle ja se myytiin 4. maaliskuuta 1947 BISCOlle. Alus saapui elokuussa 1948 hinattuna Metal Industriesille Charlestowniin romutettavaksi.