hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Åbo Akademi
Åbo Akademi on pääosin Turussa toimiva ruotsinkielinen yliopisto. Se perustettiin lahjoitusvarojen turvin 1918 ja oli toinen Suomeen perustettu yliopisto, Suomen neljäs korkeakoulu Helsingin yliopiston, Teknillisen korkeakoulun ja Kauppakorkeakoulun jälkeen ja myös ensimmäinen kokonaan ruotsinkielinen yliopisto. Åbo Akademissa on neljä tiedekuntaa, joilla on osittain toimintaa Vaasassa. Kasvatustiedettä opetetaan pääosin Vaasan yksikössä kuten myös osittain valtio- ja sosiaalitieteitä. Niiden lisäksi lastenpedagoginen laitos toimii Pietarsaaressa.
Åbo Akademiin kuuluu myös useita erillislaitoksia sekä tutkimusyksikköjä. Opiskelijoita Åbo Akademissa on noin 7 500 ja henkilökuntaa noin 1 200. Yliopisto oli yksityinen vuoteen 1981 asti, jolloin se viimeisenä Suomen yliopistoista valtiollistettiin. Åbo Akademin säätiö omistaa ja ylläpitää edelleen suuren osan Akademin käyttämistä kiinteistöistä.
Åbo Akademilla on vaatimus, että pohjoismaisten hakijoiden, jotka eivät ole suorittaneet ruotsinkielistä ylioppilastutkintoa, on suoritettava ruotsin kielikoe. Muunmaalaiset hakijat, äidinkielestä ja kielitaidosta riippumatta, voivat valita englannin tai ruotsin kielikokeen.
Åbo Akademin rehtorina toimii vuodesta 2015 lähtien professori Mikko Hupa. Ulrika Wolf-Knuts toimii yliopiston kanslerina.
Vuonna 2015 Åbo Akademi lakkautti vanhat yksikkönsä ja perusti neljä uutta tiedekuntaa.Åbo Akademin kirjaston pääkirjasto yliopiston yhteydessä. Lisäksi sillä on viisi kampuskirjastoa ja toimipiste Vaasassa. Kirjastolla on ollut vapaakappaleoikeus vuodesta 1919.
Vuonna 2010 yliopistossa otettiin käyttöön uusi tiedekuntarakenne, joka toi yliopistoon kolme tiedekunta-aluetta, johon erilliset laitokset (joissakin tapauksissa tiedekunnat) kuuluivat.
Tiedekuntia on yhdistetty ja muutettu niiden nimiä
Sponsorointi
Sponsorointi on tapahtuman, toiminnan, henkilön tai organisaation tukemista joko rahallisesti tai tarjoamalla tuotteita tai palveluita. Sponsori on yksilö tai ryhmä, joka tarjoaa tukea. Sponsorointia harjoitetaan erityisesti urheilun ja kulttuurin eri aloilla. Sponsoroinnin kohteena voi olla myös esimerkiksi televisio-ohjelma, julkinen tila, yhteisö, internetsivusto tai jokin muu kohde, josta sponsori hakee kaupallisen yhteistyön kautta hyötyä omaan liiketoimintaansa.
Hyväntekeväisyys poikkeaa sponsoroinnista siinä, että hyväntekeväisyys on toisten auttamista ilman siihen ensisijaisesti liittyvää oman edun tavoittelua. Sponsorointiyhteistyö on vastikkeellista yhteistyötä kahden eri osapuolen, yrityksen ja kohteen kesken.
Sponsoroinnin suuri haaste on sen tuloksellisuuden mittaaminen todistettavasti. Fiksusti tehty sponsorointi näkyy sponsorin kassassa tulojen lisäyksenä. Esimerkiksi 16 prosenttia Valioliigaseura Arsenalin kannattajista on käyttänyt seuran pääsponsorina jo pitkään toimineen lentoyhtiön Emiratesin palveluita. Prosenttiosuus on selvästi suurempi tässä segmentissä kuin muiden seurojen kannattajien keskuudessa.
Yrityksen tai yhteisön ulkoista viestintää voidaan myös täydentää muun muassa sponsoroinnilla.
Sponsorointiyhteistyön peruselementit voidaan kiteyttää seitsemään kohtaan:Nykyaikaisen sponsoroinnin katsotaan alkaneen 1960-luvulla, jolloin kaupalliset sponsorointiohjelmat saivat alkunsa Yhdysvalloissa. Euroopassa ja Suomessa sponsorointi yleistyi kymmenen vuotta myöhemmin.
Suomessa sponsorointi lisääntyi voimakkaasti 1970-luvulla, jolloin pankit ja vakuutusyhtiöt olivat suurimpia sponsoroijia. 1990-luvulla sponsorointi muuttui pelkästä rahoittamisesta laajemmaksi yhteistyökumppanuudeksi.
Kulttuurialan ensimmäinen laaja sponsorointi Suomessa alkoi 1980-luvulla, kun SKOP sponsoroi suurta kansainvälistä nykytaiteen näyttelyä Ars 83:a. Myös myöhempiä Ars-näyttelyitä on sponsoroitu eri tavoin.
Suurimmat urheilusponsorointikohteet maailmalla ovat olympialaiset ja jalkapallo. Viihteen parissa suuria sponsorointikohteita ovat muun muassa Eurovision laulukilpailu Euroopassa ja American Idol Yhdysvalloissa.
Elämä
Elämä on biologinen tila, joka on jollain syntyneellä, mutta ei vielä kuolleella asialla. Käsitteellä ei ole yksinkertaista määritelmää. Elämän määrittely olisi suhteellisen helppoa, jos pitäydyttäisiin vain siinä, millaista elämää maapallolla on nyt. Kun otetaan huomioon kysymykset elämän synnystä maapallolla, Maan ulkopuolisesta elämästä ja keinotekoisesta elämästä, aihe osoittautuu huomattavasti monimutkaisemmaksi.
Elämälle tyypillisiä merkkejä ovat:
"Elinaika" eli "elinikä" lasketaan nisäkkäillä alkavaksi syntymästä, munivilla eläimillä munan kuoriutumisesta ja kasveilla itämisestä.
Elämän synnyn selittämiseksi ei ole nykytietämyksellä yhtä yleisesti hyväksyttyä, ilmiön kattavasti selittävää mallia. Useimmat elämän syntyä selittävät mallit sisältävät kuitenkin seuraavat kolme ajatusta:
Orgaanisten molekyylien polymeraatiota pidetään avainkysymyksenä elämän synnyn kannalta. Molekyyli, joka pystyy ohjaamaan omien kopioidensa syntyä, omaa täysin ylivertaiset ominaisuudet muihin molekyyleihin nähden. Siitä, miten molekyylit ovat muodostaneet eläviä kokonaisuuksia, on kolme teoriaa:
John Desmond Bernal ehdotti, että elämän synnystä on tunnistettavissa muutamia "askeleita": monomeerin synty, polymeerien synty ja molekyylien evoluutio soluiksi. Desmond on myös ehdottanut, että darwinistinen evoluutio sai alkunsa asteiden 1 ja 2 välissä.
Carl von Linné jakoi eliöstön kasvi- ja eläinkuntaan. Bakteeritkin luettiin pitkään kasvikuntaan kuuluviksi, mutta nykyisen käsityksen mukaan ne ovat kokonaan oma kuntansa kasvien ja eläinten ohella. Niille voidaan antaa määritelmä ja suomennos alkueliöt, peruseliöt tai tumattomat. Nekin ovat luonnonvalinnan kautta kehittyneet paljon miljardin tai puolentoista miljardin vuoden kuluessa. Jos ne kuitenkin luetaan kasveihin, näiden aika on maapallolla ollut paljon pitempi kuin eläinkunnan.
NTSC
NTSC () on lähinnä 60 Hz sähkönjakelujärjestelmää käyttävissä Tyynen valtameren ympärysmaissa käytössä oleva SDTV-television värijärjestelmä. Eniten NTSC-vastaanottimia on Pohjois-Amerikassa. TV-kuvan väri-informaatio lähetetään mustavalkoisen kuvan kanssa samaan aikaan "apukantoaallon" avulla, jonka taajuus on useimmiten 3,58 MHz.
NTSC-standardissa TV-kuvan kuvataajuus on 30 Hz lomiteltuna 60 kenttään eli puolikuvaan sekunnissa. Kussakin kokonaisessa kuvassa on 480 juovaa. (Lähetyksessä on kaikkiaan 525 juovaa; näkymättömiä juovia käytetään lisäsignaaleille.) TV-kanavan leveys äänikantoaaltoineen on 6 MHz.
NTSC-järjestelmän värien laatu ei ole yhtä hyvä kuin uudemmissa PAL- ja SECAM-järjestelmissä. Sävyeroja aiheuttava värivirhe johtuu radioaaltojen kulkuaikaviiveen aiheuttamasta väriapukantoaallon vaihe-erosta, jolloin kuvan väritasapaino katoaa vastaanottopäässä. Yleisen vitsin mukaan lyhenne NTSC muodostuukin sanoista "Never The Same Color" tai "Never Twice Same Color" (väri ei koskaan vastaa alkuperäistä). Lisäksi järjestelmän 480 juovan pystyresoluutio on huonompi kuin PAL-standardin 576 juovaa.
Kun elokuvia muutetaan NTSC-muotoon, joudutaan tekemään ns. "3:2 pulldown" -muunnos, jossa 24 kuvaa sekunnissa muutetaan 30 kuvaksi sekunnissa näyttämällä joka toista filmiruutua kolmen puolikuvan ajan ja joka toista kahden puolikuvan ajan, mikä aiheuttaa nykimistä. PAL-järjestelmässä sama tehdään nopeuttamalla filmin kuvataajuutta 24 kuvasta 25 kuvaan sekunnissa.
Yhdysvalloissa ensimmäinen valtakunnallinen NTSC-väritelevisiolähetys toteutettiin 1. tammikuuta 1954, kun NBC esitti värillisenä "Tournament of Roses Paraden".
Kytkentärima
Kytkentärima (ruuviliitosrima, sokeripalaliitin) on sähkötekninen liitin, jolla liitetään yhteen sähköjohtoja ruuviliitoksin.
Tavallisin kytkentäriman käyttökohde ovat valaisinliitännät. Tällöin kytkentärimasta voidaan käyttää nimitystä "valaisinliitin". Valaisimien kytkemisessä liittimiä on kuitenkin korvannut valaisinpistorasia.
Kytkentärimoja on posliinisia ja muovisia, ja eri kokoisia. Muoviset liittimet myydään tavallisesti katkaistavana liitinrimana, jossa on 10–12 osaa. Kytkentärimalla liitetään useimmiten johtoja, joiden poikkipinta-ala on 1,5–6 mm². Mikäli liitin on rakenteeltaan johtoon nähden liian iso, ei sillä kannata kytkeä kovin ohutta johdinta, koska liitos voi jäädä huonoksi, vaikka ruuvin kiristäisikin tiukasti.
Nokia
Nokia tarkoittaa seuraavia asioita:Nokia viittaa lisäksi seuraaviin yrityksiin:
Heikki Westerinen
Heikki Markku Julius Westerinen (27. huhtikuuta 1944 Helsinki) on suomalainen shakinpelaaja, joka saavutti 1975 kansainvälisen suurmestarin (SM) arvon shakissa. Aikanaan Westerinen saavutti nuorimpana suomalaisena kansainvälisen mestarin (KvM) arvon vuonna 1967. Ennätys säilyi kunnes Joose Norri sai arvon vielä nuorempana. Westerinen on nelinkertainen henkilökohtainen shakin Suomen-mestari (viimeksi 1970). Westerinen on filosofian kandidaatti ja perhesuhteiltaan naimaton.
Westerinen oppi shakin siirrot 9-vuotiaana eräältä luokkatoveriltaan. Hänen ensimmäinen shakkikerhonsa oli vuonna 1956 vain vuoden ajan toiminut Kuhmon shakkikerho. Nykyisin Westerinen vaikuttaa Salon Shakkikerhossa. Westerinen edusti pitkään myös saksalaista SC Solingen -seuraa voittaen joukkueessa Euroopan seuramestaruuden. Westerinen on useiden seurojen kunniajäsen.
Nuorella iällä saavutetun kansainvälisen mestarin (KvM) arvonimen lisäksi Heikki Westerinen on yksi harvoista ammattilaisuran luoneista suomalaisista shakinpelaajista.
Westerinen on osallistunut ennätyksellisen usein shakkiolympialaisiin Suomen joukkueessa, peräti 19 kertaa. Hänen sarjansa oli katkeamaton vuosinen 1962 Varnan ja 1996 Jerevanin olympialisten välillä ja näiden lisäksi hän pelasi vielä Torinossa 2006. Hän voitti pöytänsä hopeamitalin vuoden 1964 kilpailuissa tuloksella 13/17 (ainoa suomalainen hopea) ja kerran pronssin vuonna 1966 tuloksella 14½/20. Kaikkiaan Westerinen on pelannut olympialaisissa 238 peliä saaden niistä 133½ pistettä eli 56,1%.
Hyvästä Westerisen sommitelmasta käy esimerkkinä sisilialainen peli Najdorfin muunnelmalla Sigurjonssonia vastaan New Yorkissa vuonna 1977.
Yksi kuuluisimmista Westerisen peleistä oli hänen voittonsa Boris Spasskia vastaan (. Kyseessä oli Spasskin ensiesiintyminen lännessä sen jälkeen, kun hän oli menettänyt maailmanmestaruuden Bobby Fischerille Reykjavíkissa 1972. Peli on julkaistu esimerkiksi aikakausjulkaisussa Shahovski Informator (18) Westerisen omin huomautuksin.
Joose Norri
Joose Norri (s. 20. kesäkuuta 1971 Hamina) on moninkertainen shakin Suomen-mestari. Hän sai kansainvälisen mestarin arvonimen ennätyksellisen nuorena. Suomalaisista kansainvälinen mestari -arvonimen nuoruusennätys oli siihen asti ollut Heikki Westerisellä. Joose Norri on Helsingin Shakkiklubin jäsen.
Norri voitti kaksikymmentävuotiaana vuonna 1991 ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Puolitoista kuukautta myöhemmin Aku Ankka -lehdessä mainittiin shakkinero Joose Neutonen. Kymmenen vuotta myöhemmin tuli jo viides Suomen mestaruus. Vuodesta 1922 alkaneen shakin Suomen mestaruushistoriassa vain Kaarle Ojanen, Mika Karttunen ja Eero E. Böök ovat saavuttaneet enemmän mestaruuksia kuin Norri.
Kansainvälisistä pelaajista Norri arvostaa Aleksandr Aljehinia, Anatoli Karpovia ja Mihail Talia.
Eero Raaste
Eero Raaste (s. 23. huhtikuuta 1954) on suomalainen shakinpelaaja. Hän on kansainvälisillä areenoilla 1970-luvulla pelannut shakin kansainvälinen mestari. Nykyään hän on Helsingin Sanomien vakituinen shakkipalstan pitäjä. Raaste tunnetaan hyvänä ranskalaisen puolustuksen tuntijana Suomessa.
Aron Nimzowitsch
Aron Nimzowitsch (; 7. marraskuuta 1886 Riika – 16. maaliskuuta 1935 Kööpenhamina) oli latvialainen shakinpelaaja. Hän oli shakin hypermodernin suuntauksen keskeinen perustaja. Hän ei voittanut shakin maailmanmestaruutta, mutta oli erinomainen lajin opettaja.
Nimzowitsch oli muun muassa ranskalaisen puolustuksen 1.e4 e6 erityinen taitaja. Shakkiavauksista Nimzo-intialainen puolustus 1.d4 Rf6 2. c4 e6 3. Rc3 Lb4 on nimetty hänen mukaansa.
Tongmenghui
Tongmenghui (), eli Liittopuolue , oli kiinalainen Qing-dynastian kaatamista ajanut vallankumouksellinen puolue, joka toimi ulkomailta käsin. Sen perustivat Sun Yat-sen ja Song Jiaoren Tokiossa 20. elokuuta 1905.
Liikkeeseen yhdistyivät Sun Zhongshanin Xingzhonghui (Kiinan elvytysyhdistys), Guangfuhui (Restaurointiyhteisö) ja muita kiinalaisia vallankumouksellisia ryhmiä. Sen poliittinen tavoite oli "ajaa vallasta mantšubarbaarit, palauttaa Kiina kiinalaisille, perustaa tasavalta ja jakaa maa tasaisesti kansalle."
Kiinan tasavallan perustamisen jälkeen Tongmenghui hajosi yhtenäisen linjan rakoillessa kun päätavoite oli saavutettu. Suuri osa sen jäsenistä ja kannattajista siirtyi Sun Yat-senin perustamaan nationalistipuolue Guomindangiin.
Pjotr Svidler
Pjotr Veniaminovitš Svidler (, s. 17. kesäkuuta 1976 Leningrad, Neuvostoliitto) on shakin suurmestari. Svidler on seitsenkertainen shakin Venäjän-mestari (1994, 1995, 1997, 2003, 2008, 2011 ja 2013). Hän saavutti jaetun toisen sijan San Luisin MM-kisoissa vuonna 2005 ja voitti FIDE:n maailmancupin vuonna 2011.
Svidler aloitti pelaamisen kuusivuotiaana. Hän asuu edelleen synnyinkaupungissaan Venäjällä. Korkeimmillaan hän on ollut FIDE:n maailmanlistalla neljäs vahvuusluvulla 2 765 (tammikuussa 2006).
Svidler toimi maailmanmestari Vladimir Kramnikin avustajana MM-ottelussa Brissagossa 2004. Hänen roolinsa oli valmistella avauksia, jotka alkavat 1.e4.
Svidler voitti Mainzissa 2003 shakki960-lajin maailmanmestaruusottelun Unkarin Péter Lékóa vastaan. Tasainen ottelu päättyi lopulta viimeisen pelin voittaneen Svidlerin voittoon pistein 4½–3½. Pelimuoto tuonnetaan myös nimellä Fischer Random -shakki, ja siinä arvotaan upseereiden sijainti pohjarivillä. Svidler puolusti titteliään kaksi kertaa menestyksellisesti, voittaen Levon Aronianin 2004 ja Zoltán Almásin 2005, kunnes hävisi Aronianille 2006.
Svidler on innokas kriketin seuraaja.
Viktor Kortšnoi
Viktor Lvovitš Kortšnoi (Ви́ктор Льво́вич Корчно́й; 23. maaliskuuta 1931 Leningrad, Neuvostoliitto – 6. kesäkuuta 2016 Wohlen, Aargau, Sveitsi) oli shakin suurmestari. Häntä pidetään yleisesti vahvimpana pelaajana, josta ei tullut maailmanmestaria. Korkeasta iästään huolimatta hän pelasi aktiivisesti turnauksissa vuoden 2012 lopulle asti.
Kortšnoi voitti Neuvostoliiton shakkimestaruuden neljä kertaa vuosien 1960–1970 välillä. Vuonna 1974 hän pelasi MM-ehdokasottelun Anatoli Karpovia vastaan. Karpov voitti ottelun pistein 12,5–11,5. Tätä voidaan pitää Kortšnoin ensimmäisenä otteluna maailmanmestaruudesta, sillä Bobby Fischerin kieltäydyttyä pelaamasta Karpovista tuli maailmanmestari vuonna 1975 ilman loppuottelua. Vuonna 1976 Kortšnoi loikkasi länteen pelattuaan kansainvälisessä shakkiturnauksessa Amsterdamissa. Sittemmin hän asui Alankomaissa, Länsi-Saksassa ja vuodesta 1978 lähtien Sveitsissä, jota hän edusti. Kortšnoi pelasi maailmanmestaruusottelun Karpovin kanssa 1978. Kuten vuonna 1974, Karpov pääsi kolmen pisteen johtoon mutta Kortšnoi tasoitti tilanteen. Ottelu päättyi niukimmalla erolla voitoin 6–5 Karpovin voittoon. Vuoden 1981 MM-ottelun Karpov voitti vakuuttavammin voitoin 6–2.
Syyskuussa 2006 Kortšnoi voitti senioreiden maailmanmestaruuden.
Vuoden 2012 lopulla Kortšnoi sairastui aivoverenkiertohäiriöön. Hän kuitenkin toipui ja pelasi maaliskuussa 2014 kahden pelin näytösottelun suurmestari Wolfgang Uhlmannia vastaan, voittaen molemmat pelit. Kortšnoi kuoli 85-vuotiaana Wohlenissa Sveitsin Aargaun kantonissa 6. kesäkuuta 2016.
Judit Polgár
Judit Polgár (s. 23. heinäkuuta 1976 Budapest, Unkari) on menestynyt unkarilainen shakinpelaaja. Jo 13-vuotiaana hän voitti alle 14-vuotiaiden poikien sarjan mestaruuden ja oli shakkiliitto FIDE:n parhaaksi arvioima naispelaaja. 15-vuotiaana hänestä tuli siihen mennessä nuorin suurmestari (SM). Polgár on ainoa naispelaaja, joka osallistuu säännöllisesti maailman parhaimpien miespelaajien turnauksiin. Hän on ollut FIDE:n rankinglistalla usein kymmenen parhaan pelaajan joukossa ja korkeimmillaan kahdeksas.
Myös Juditin vanhemmat siskot Susan ja Zsófia ovat vahvoja naispelaajia, edellinen naisten maailmanmestari vuosilta 1996–1999.
Pertti Poutiainen
Pertti Kalervo Poutiainen (5. joulukuuta 1952 Helsinki – 11. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen shakinpelaaja. Hän nousi shakkimaailman tietoisuuteen Nizzan shakkiolympialaisissa 1974. Hän oli yksi harvoista suomalaisista, jotka ovat kyenneet kamppailemaan tasaväkisesti maailman eliitin kanssa. Koska shakin suomenmestaruuskilpailuja järjestettiin 1970-luvulla vain joka toinen vuosi, Poutiainen ei ehtinyt lyhyen shakkiuransa aikana mestariksi kuin kahdesti (1974 ja 1976). Vakavat mielenhäiriöt sekä pelillisen täydellisyyden tavoittelu johtivat hänet lopulta itsemurhaan 1978.
Poutiaiselle myönnettiin peliuransa aikana myös kansainvälisen mestarin arvonimi.
Äänenkorkeus
Äänenkorkeus on suure, jolla kuvataan aistittua äänen korkeutta. Sillä tarkoitetaan myös usein äänen taajuutta, vaikka koettu äänenkorkeus riippuu myös monesta muusta tekijästä. Äänenkorkeuden ilmaisemiseksi on kehitetty monia asteikkoja, jotka pyrkivät muodostamaan yhteyden äänenkorkeusaistimuksen ja äänen taajuuden välille.
Kokeellisesti määritellyissä äänenkorkeusasteikoissa käytetään yleensä yksinkertaisia yhden ääneksen ääniä. Monimutkaisempien äänten käsittely kuuloaivokuorella on myös monimutkaisempaa, jolloin aistittuun äänenkorkeuteen vaikuttaa monta muuta seikkaa.
Mel-asteikko (myös meli-asteikko) on subjektiivisilla testeillä määritelty asteikko, jonka tekemisessä koehenkilöitä on pyydetty kertomaan milloin äänenkorkeus kuulostaa esimerkiksi kaksinkertaiselta. Keskiarvoistamalla on päädytty mel-asteikkoon. Taajuuden kaksinkertaistuminen vaikuttaa äänenkorkeuden kaksinkertaistumiseen aina vajaaseen 1 000 hertsiin asti, jonka jälkeen melien suhde hertseihin muuttuu logaritmiseksi eli taajuuden kaksinkertaistuminen ei enää kaksinkertaista mel-määrää. Mel-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):formula_1
Bark-asteikossa on lähdetty kriittisen kaistan käsitteestä ja päädytty asteikkoon, joka muodoltaan muistuttaa paljon mel-asteikkoa — 1 Bark on noin 100 meliä. Bark-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):formula_2
Professori Karl Eberhard Zwicker Münchenin teknillisen yliopiston sähköakustisesta instituutista määritteli Bark-asteikon
"The Journal of the Acoustical Society of American" (1961) artikkelissaan "Subdivision of the audible frequency range into critical bands".
ERB-asteikko on uusin suosittu äänenkorkeusasteikko, joka perustuu korvan basilaarikalvon resonointipaikan ja äänenkorkeuden suhteeseen. ERB-asteikko on mel- ja Bark-asteikkoja tarkempi lähinnä korkeilla taajuuksilla, joilla äänenkorkeutta on vaikeampi havainnoida. ERB-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):
formula_3
Koenig-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä):
formula_4, f≤1000,formula_5, 1000Musiikissa käytetään yleensä sävelkorkeusasteikkoa, joka on suurin piirtein logaritminen koko taajuusalueella. Puolisävel-asteikkoa approksimoi kaava (f on taajuuden arvo hertseinä, Y riittävän suuri puolisävelarvo (st-arvo), jotta kaavasta saatavat arvot pysyvät Hz-alueessa positiivisina):
formula_6
formula_7 vastaa 440 hertsin puolisävelarvoa. Esim. 880 hertsin st-arvo on formula_8 ja 220 hertsin st-arvo on formula_9. Eli taajuuden hertseinä kaksinkertaistuessa puolisävelet lisääntyvät määrällä 12 ja taajuuden hertseinä puolittuessa puolisävelet vähenevät määrällä 12.
Puolisävel-asteikko on tasavälinen asteikko.
Hertsi
Hertsi (tunnus Hz) on kansainvälisen yksikköjärjestelmän mukainen taajuuden yksikkö. Yksikkö on nimetty saksalaisen fyysikon Heinrich Rudolf Hertzin mukaan tunnustukseksi hänen työstään sähkömagnetismin alalla.
Yksi hertsi tarkoittaa taajuutta, jossa värähdysjaksot toistuvat sekunnin välein.
Värähtelyn taajuuden "f" ja jaksonajan välillä vallitsee yhteys:
missä "T" on jaksonaika eli yhteen värähdykseen kulunut aika. Koska yhden hertsin taajuudella jaksonaika on yksi sekunti, hertsi voidaan suureyhtälöissä esittää myös muodossa
missä s on sekunti, ajan yksikkö.
Yksi hertsi on käytännön mittauksissa suhteellisen pieni taajuus, joten yleensä yksikön mukana käytetään jotakin etuliitettä (katso taulukko).
Hertsi-nimitys alkoi vakiintua vuonna 1930, jolloin IEC otti sen käyttöön. CGPM hyväksyi yksikön 30 vuotta myöhemmin SI-järjestelmän mukaiseksi yksiköksi, mutta vasta 1970-luvulla hertsi korvasi vanhan yksikön sykliä sekunnissa (, "cps").
Tietotekniikassa käytetään usein megahertsejä (MHz, 1 000 000 hertsiä) ja gigahertsejä (GHz, 1 000 000 000 hertsiä) kuvaamaan tietokoneen komponenttien kellotaajuutta.
Radiokanavien taajuudet ilmoitetaan megahertseinä. Valitsemalla oikea vastaanottotaajuus on mahdollista vastaanottaa lähetystä halutulta radiokanavalta. ULA-asemien taajuudet ovat välillä 87,5–108,0 MHz.
Ninjutsu
Ninjutsu (joskus translitteroitu väärin ninjitsu) – sananmukaisesti kestävyyden, sitkeyden, kärsivällisyyden tai salassa pysymisen taito – on perinteisten japanilaisten taistelutaitojen muoto, jolle on ominaista viekkauden käyttö, vastustajan välttely ja konfliktien ennalta suunnittelu suoran voimankäytön sijaan. Sotatilanteissa ninjutsun harjoittajia käytettiin usein esimerkiksi neuvonantajina, tiedustelijoina tai vakoojina. Siinä missä jūjutsua harjoitellaan usein aseitta, ninjutsulle leimaa antavaa ovat vanhat japanilaiset aseet kuten heittoaseet ja erilaiset miekat.
Yleinen harhakäsitys on, että "ninjutsu" merkitsisi jotain yksittäistä homogeenistä kokonaisuutta, "lajia". Tosiasiassa sana on yleinen termi, joka kuvaa tietynlaisia taitoja. Tähän kategoriaan sopivia itsenäisiä, yksilöllisiä koulukuntia on arvioitu olleen noin 100. Nykyaikaan asti säilyneitä on vain muutama. Ongyo-In Dojon näkemyksen mukaan varsinaiseen ninjutsuun kuuluu vakoiluun, selviytymiseen ja strategiaan liittyvät taidot kun taas (aseelliset ja aseettomat) taistelutaidot ovat kokonaan oma kokonaisuutensa, Bujutsu.
Tunnetuimmat nykyään harjoiteltavat taistelulajit jotka sisältävät ninjutsua ovat Bujinkan budo taijutsu, Genbukan Ninpo Bugei ja Jinenkan Jissen Kobudo. Kahden viimeisen perustajat olivat Bujinkanin päämestarin Masaaki Hatsumin oppilaita.
R. A. Salvatore
Robert Anthony ”Bob” Salvatore (s. 20. tammikuuta 1959 Leominster, Massachusetts) on yhdysvaltalainen fantasiakirjailija, joka tunnetaan erityisesti Forgotten Realms -romaaneistaan ja luomastaan Drizzt Do’Urden -hahmosta.
R. A. Salvatore syntyi Leominsterissa Massachusettsissa vuonna 1959. Hän lähti opiskelemaan tietojenkäsittelyä Fitchburg State Collegeen, mutta vaihtoi toisena opiskeluvuotenaan pääaineensa journalistiikkaan luettuaan J. R. R. Tolkienin "Tarun sormusten herrasta". Hän alkoi kirjoittaa tosissaan vuonna 1982, jolloin hän alkoi luonnostella "Echoes of the Fourth Magic" -romaaninsa käsikirjoitusta. Se oli Bermudan kolmio -aiheinen mysteerifantasia, joka julkaistiin lopulta vuonna 1990.
Hänen ensimmäinen julkaistu romaaninsa oli kuitenkin "Kristallisauva" vuonna 1988. Kirja on ensimmäinen osa "Jäätuulen laakso" -trilogiaa, joka aloitti pitkän sarjan Drizzt Do’Urdenista kertovia Forgotten Realms -kirjoja. Sitä seurasi "Musta haltia" -trilogia, joka edelsi edellisen trilogian tapahtumia.
Salvatore oli tehtyt elannokseen erilaisia töitä kirjoittamisen ohessa, mutta vuonna 1990 hän saattoi ryhtyä päätoimiseksi kirjailijaksi. Forgotten Realms -romaanien lisäksi hän on kirjoittanut "Keihäänkantajan taru" -trilogian, joka on Kuningas Arthurin tarujen innoittama, ja "Demonisota"-sarjan, joka sijoittuu hänen itse luomaansa fantasiamaailmaan.
Salvatore asuu Massachusettsissa ja hänellä on kolme lasta vaimonsa Dianen kanssa.
R. A. Salvatore kuvailee kerronnassaan yksityiskohtia huomattavan paljon. Hänen itsensä mukaan tämä kirjoittamistapa juontaa juurensa hänen taustaansa insinööriopiskelijana. Salvatoren tarinoissa taistelulla on suuri osuus. Ne sijoittuvat väkivaltaisiin ympäristöihin ja ne sisältävät yksityiskohtaisia toimintakohtauksia.
Larry Silverstein
Larry Silverstein on yhdysvaltalainen kiinteistösijoittaja ja Silverstein Properties Inc. -yhtiön johtaja.
Silverstein solmi useiden investoijien tukemana 99-vuotisen ja 3,2 miljardin dollarin arvoisen vuokrasopimuksen New Yorkin World Trade Centeristä ja useista muista kiinteistöistä huhtikuussa 2001. WTC-tornit tuhoutuivat syyskuun 11. terrori-iskuissa vain viisi kuukautta sopimuksen solmimisen jälkeen. Silverstein käy yhä eri tahoja vastaan oikeutta iskujen aiheuttamien vahinkojen korvaamisesta. Vuoteen 2014 mennessä Silverstein oli saanut oikeusteitse ainakin 4,6 miljardia dollaria korvauksia eri vakuutusyhtiöiltä.
Luettelo Ruotsin hallitsijoista
Tämä on Luettelo Ruotsin hallitsijoista. Luettelo alkaa Munsö-suvun hallitsijasta Eerik Voittoisasta ja loppuu nykyiseen kuninkaaseen Kaarle XVI Kustaaseen.
Stenkil oli Länsi-Götanmaan jaarlin Ragnvaldin poika. Hän oli kuningas noin vuoteen 1066, jolloin alkoi valtataistelu Stenkilin pojan Eerikin ja Eerik Pakanan välillä. Kumpikin kuoli vuonna noin 1067. Kirkkohistorioitsija Adam Bremeniläinen mainitsee, että Stenkilin kuoltua Ruotsin kuninkaana olisi ollut Stenkilin poika Halsten. Myös Venäjällä syntynyt Anund Gardarikilainen mainitaan kuninkaana. Tämän jälkeen kuninkaaksi tuli Haakon Punainen (Håkan Röde), joka hallitsi jonkin aikaa yhdessä Stenkilin pojan Ingen kanssa. Inge mainitaan paavin kirjeessä kuninkaana vuonna 1079.
Pakanallinen reaktio sai aikaan sen, että Inge syrjäytettiin Sveanmaalla, ja Uhri-Svenistä (Blot-Sven) tuli kuningas. Inge mainitaan vuonna 1081 vain Länsi-Götanmaan kuninkaana. Uhri-Sven oli Ruotsin viimeinen pakanakuningas. Inge palasi Sveanmaalle ja syrjäytti Uhri-Svenin noin 1085. Tällöin ilmeisesti tuhottiin Uppsalassa ollut pakanatemppeli.
Inge kuoli noin vuonna 1110, ja hänen veljenpojistaan Filipistä ja Inge nuoremmasta tuli kuninkaita. Filip kuoli 1118 ja Inge 1120-luvulla. Ragvald Tuittupää valittiin kuninkaaksi Sveanmaalla 1120-luvulla, mutta hänet surmattiin vähän myöhemmin Länsi-Götanmaalla. Maunu Niilonpoika (1106–1134) oli tanskalainen prinssi, joka oli Inge vanhemman tyttärenpoika. Hänet valittiin kuninkaaksi Götanmaalla, mutta ei Sveanmaalla. Sverker vanhempi karkotti hänet Ruotsista noin 1130.
Sverkerin ja Eerikin suvut taistelivat Ruotsin kruunusta yli vuosisadan ajan, lopulta valtaan nousi jaarli Birgerin poika Valdemar. Knuut II Pitkään asti eri kuninkaiden valtakausien ajoituksissa on pientä epävarmuutta.
Bjälbo-sukua kutsutaan myös Folkunga-suvuksi. Hallituskaudet ovat osittain päällekkäisiä, koska suvun jäsenet toimivat ajoittain toistensa hallitsijakumppaneina. Alaikäisten kuninkaiden hallituskaudella hallitsemisesta vastasi käytännössä holhoojahallitus. Bjälbo-sukuun kuulumaton Matias Kettilmundinpoika johti Ruotsia valtakunnan päämiehenä ("rikshövitsman") vuosien 1318–1319 välillä. Bjälbö-suku hallitsi myös Norjaa vuosina 1319–1387 sen jälkeen, kun Maunu Eerikinpoika peri Norjan kruunun äidinpuoleiselta isoisältään Norjan kuningas Haakon V Maununpojalta.
Kalmarin unioni oli Ruotsin, Norjan ja Tanskan valtioliitto vuosina 1389–1521. Mailla oli usein yhteinen kuningas, mutta suuren osan ajasta Ruotsi kieltäytyi tunnustamasta itsevaltaisia tanskalaisia kuninkaita ja valitsi johtoonsa valtakunnan päämiehen ("rikshövitsman"), valtionhoitajan ("riksföreståndare") tai kansallisen kuninkaan.
Sverker vanhempi
Sverker vanhempi ("Sverker den äldre") oli Ruotsin kuningas noin 1130—1156.
Hän oli ehkä aiemman kuningas Blot-Svenin pojanpoika. Sverker on Sverkerien suvun perustaja. Sverkerin asema oli aluksi vahva ainoastaan Itä-Götanmaalla, mutta vähitellen hänestä tuli koko Ruotsin kuningas hänen ajettuaan tanskalaiset maasta. Sverker murhattiin, kun hän oli menossa joulukirkkoon vuonna 1156.
Eerik Pyhä
Eerik Pyhä (; k. Uppsala 18. toukokuuta 1160) oli Ruotsin kuningas noin vuosina 1156–1160. Jälkimaailma on numeroinut hänet Ruotsin kuningas Eerik IX:ksi.
Erikistä ei ole jäänyt mitään merkintöjä oman aikansa lähteisiin. Muistitietoon perustuva pyhimyslegenda kirjattiin muistiin vasta 1290-luvulla. Sen mukaan Eerik oli uplantilaista mahtimiessukua. Vaimokseen hän sai tanskalaisen prinsessan Kristiinan ("Christina Björnsdotter"), joka oli Inge I:n, erään aiemman mahtavan ruotsalaiskuninkaan, tyttärentytär.
Eerik Jedvardinpoika teki myöhäisemmän perimätiedon mukaan vuoden 1156 tienoille ajoitetun niin sanotun ensimmäisen ristiretken Suomeen piispa Henrikin kanssa. On epävarmaa tekikö Eerik tosiasiassa retkeä ja jos tekikin, oliko kyse sen paremmin varsinaisesta ristiretkestä kuin valloitusretkestäkään.
Legendan mukaan Eerikin murhasi tanskalainen prinssi Maunu Henrikinpoika (Magnus Henriksson) Uppsalan kirkossa 18. toukokuuta 1160. Eerikistä tuli Ruotsin kansallispyhimys. Vanhemmassa historiantutkimuksessa Eerikin kulttiin on yhdistetty vuodelta 1172 peräisin oleva paavi Aleksanteri III:n kirje, jossa kielletään nimeltä mainitsemattoman, juovuspäissään surmatun henkilön kunnioittaminen pyhimyksenä.
Hans Rosenfeldtin 1574–1579 kullatusta hopeasta tekemä Eerik Pyhän pyhäinjäännösarkku sijaitsee Uppsalan tuomiokirkossa. Siinä olevaa kalloa on tutkittu radiohiiliajoituksella ja luuston vammoja on analysoitu. Vuonna 2016 julkaistujen alustavien tutkimustulosten mukaan vainajalla on ollut sotavammoja ja hän on kokenut väkivaltaisen kuoleman.
Kaarle Sverkerinpoika
Kaarle Sverkerinpoika oli Ruotsin kuningas 1161–1167.
Kaarle oli Sverker Vanhemman poika, josta tuli kuningas hänen voitettuaan Eerik Pyhän murhanneen Maunu Henrikinpojan vuonna 1161. Hänen aikanaan perustettiin luostareita ja vuonna 1164 myös Uppsalan arkkihiippakunta. Eerik Pyhän poika Knuut tappoi Kaarlen Visingössä vuonna 1167.
Keskiaikaiset kronikat eivät tunne yhtään aikaisempaa ruotsalaista Kaarle-nimistä kuningasta, mutta Johannes Magnus nimesi Kaarle Sverkerinpojan vuonna 1554 ilmestyneessä kronikassaan seitsemänneksi, ja näin seitsemästä alkava numerointi on jäänyt pysymään Kaarle-nimisillä kuninkailla.
Knuut Eerikinpoika
Knuut Eerikinpoika oli Ruotsin kuningas vuosina 1167–1195.
Knuut joutui maanpakoon isänsä Eerik Pyhän kuoltua vuonna 1160. Hän palasi vuonna 1167 ja kaappasi Göötanmaan ja Upplannin kuninkuuden kuningas Kaarlelta. Seuraavat kuusi vuotta hän taisteli Itä-Göötanmaan vallasta Sverker vanhemman poikien kanssa, ja vasta vuonna 1173 Knuut saattoi kutsua itseään koko Ruotsin kuninkaaksi. Knuutilla oli neljä poikaa, joista Jon, Knut ja Joar saivat surmansa Älgaråsin taistelussa vuonna 1205, mutta neljäs, Eerik Knuutinpoika, nousi Ruotsin kuninkaaksi 1208.
Knuut oli ensimmäinen Ruotsin kuningas, jonka kirjoittamia kirjeitä on tallella Valtionarkistossa.
Sverker II Kaarlenpoika
Sverker II Kaarlenpoika (noin 1164–1210) oli Ruotsin kuningas 1196–1208.
Sverkerin isän Kaarle Sverkerinpojan kuoltua hänet kasvatettiin Tanskassa. Kun Knuut Eerikinpoika kuoli, Sverker valittiin kuninkaaksi.
Vuonna 1205 hän löi Knuutin pojat Älgaråsin taistelussa mutta hän hävisi Eerik Knuutinpoikaa vastaan käydyn Lenan taistelun vuonna 1208. Hän joutui pakenemaan Tanskaan. Hän palasi vuonna 1210 mutta hävisi Gestrilenin taistelun Eerikiä vastaan.
Killer
Killer oli suomalainen pop-rockyhtye, jonka solisti oli Siiri Nordin. Yhtyeen tunnetuimmat kappaleet ovat ”All I Want”, ”Naughty Boy” ja ”Liar”.
Killerin tuottajia toimivat pääasiassa Lauri Ylönen ja Pauli Rantasalmi. Yhtye oli osa usean yhtyeen kaveriyhteisöä, Dynastyä, johon kuuluivat muun muassa The Rasmus ja Kwan. Sittemmin Sunrise Avenuen esikoisalbumin tuottanut Jukka Backlund toimi yhtyeen keikoilla kosketinsoittajana sekä apulaistuottajana yhtyeen toisella studioalbumilla "Sure You Know How to Drive This Thing".
Yhtye jäi keikkatauolle keväällä 2004 ja alkuvuodesta 2005 sen ilmoitettiin hajonneen.
Moottoriajoneuvon varkaus
Moottoriajoneuvon varkautta ei ole Suomen rikoslaissa erikseen määritelty vaan se kuuluu yleisten varkausrikosten joukkoon. Rikoksen tarkoituksena on varastaa koko ajoneuvo (esim. auto) siten, että se riistetään pysyvästi oikean omistajan hallusta.
Useimmat maat vaativat tunnistenumeroita autoihin varkauksien estämiseksi. Tämä tekee kokonaisten autojen jälleenmyynnin vaikeaksi. Useimmat moottoriajoneuvovarkaat purkavat autot ja myyvät ne osina, jotka eivät ole rekisteröityjä ja joille on suuret markkinat. Toinen vaihtoehto on siirtää ajoneuvo toiseen valtioon, josta ei ole pääsyä samaan tietokantaan. Suosittuja varkaiden keskuudessa ovat myös maat, joissa on heikko tullivalvonta.
Yllä kuvattu varkaus on erotettava moottorikulkuneuvon käyttövarkaudesta, joka tarkoittaa sitä, että joku ottaa toisen auton tai muun moottorikulkuneuvon luvatta käyttöön ilman tarkoitusta saada sitä omakseen. Tästä säädetään rikoslaissa erikseen (RL 28:9a). Kun esimerkiksi joukko nuoria murtautuu autoon tarkoituksenaan ajella sillä mutta joiden tarkoituksena ei ole saada autoa omakseen tai saada siitä rahallista hyötyä, he eivät syyllisty varkauteen (RL 28:1) vaan moottorikulkuneuvon käyttövarkauteen (RL 28:9a).
Avaruusalus
Avaruusalus on avaruusmatkalla käytettävä kulkuväline ja itsenäisesti avaruudessa toimiva järjestelmä.
Avaruusalus-nimitystä voidaan käyttää muun muassa seuraavista:
Avaruuspukua on välillä kutsuttu miniatyrisoiduksi avaruusalukseksi, joka kuvaa sen tarkoitusta pitää siihen pukeutuja toimintakykyisenä, kun tämä kulkee avaruuden tyhjiössä. Näihin EVA-toimintoihin on liittynyt myös Nasan nk. avaruusmopo, joka on astronautin pieni "liikehtimisalus".
Avaruusalusten erikoisluokka ovat laskeutumisalukset. Toisinaan laskeutuva alus jaetaan laskeutumisjärjestelmäksi ja pinta-asemaksi. Tällöin pinta-asema jää pitemmäksi aikaa toimimaan esimerkiksi planeetan pinnalle. Lasketumisalusten ajoneuvoja, kulkijoita (esimerkiksi Lunohod 1), ei ole nimitetty avaruusaluksiksi, vaikka ne ovatkin olleet hyvin autonomisia järjestelmiä.
Avaruusalus on yksi keskeisimpiä elementtejä science fictionissa. Useat tämän lajin romaanit ja novellit on rakennettu erilaisten avaruusalusten suunnitelmien pohjalle. Näissä käytössä on termi avaruuslaiva tai tähtilaiva.
Tietojenkäsittelytiede
Tietojenkäsittelytiede, myös tietojenkäsittelyoppi, on tieteenala, joka tutkii tietotekniikkaan ja sen käyttöön liittyviä kysymyksiä, muun muassa tiedon tallennusta, prosessointia, esittämistä ja siirtämistä.
Vain hieman yleistäen tietojenkäsittelytiede tutkii sitä, mitä ylimalkaan voidaan laskea ja miten se käy parhaiten päinsä käytettävissä olevien resurssien puitteissa.
Tietojenkäsittelytiedettä opetetaan ja tutkitaan yleensä yliopistojen luonnontieteellisissä tiedekunnissa ja ammattikorkeakouluissa. Alkujaan se on vahvasti sidoksissa matematiikkaan, mutta nykyisin myös moniin muihin tieteisiin, kuten kauppatieteisiin ja erityisesti organisaatiotutkimukseen. Tällöin siitä toisinaan käytetään nimeä tietojärjestelmätiede. Teknillisissä yliopistoissa käytetty nimitys tietojenkäsittelytekniikka puolestaan rajautuu muun muassa digitaalitekniikkaan, signaalinkäsittelyyn, tietoliikennetekniikkaan ja joskus automaatiotekniikkaan.
Tietojenkäsittelytieteen reuna-alueet ulottuvat monien muiden tieteiden alueelle: esimerkiksi käytettävyystutkimus liittyy läheisesti psykologiaan ja bioinformatiikka muun muassa biologiaan. Digitaalisen median tutkimuksella taas on yhteyksiä mediatieteeseen ja viestinnän tutkimukseen. Tietojenkäsittelytieteellä on myös voimakasta vuorovaikutusta eri alueiden laskennallisen tieteen ja tietojenkäsittelyn laajempia vaikutuksia tutkivan tietoyhteiskuntatutkimuksen kanssa.
Seuraavassa on luettelo joistain tietojenkäsittelytieteen tutkimuskohteista. (Listatut osa-alueet saattavat olla osin päällekkäisiä, ja lisäksi kaikkien alojen suomenkieliset nimet eivät ole vakiintuneita.)Suomessa tietojenkäsittelytiedettä opetetaan ja alan tutkimusta harjoitetaan muun muassa seuraavissa yliopistoissa.Huomioitavaa on, että alan nimeämiskäytännöt ja jaottelu osa-alueisiin vaihtelevat. Monissa oppilaitoksissa – etenkin teknillisissä yliopistoissa – ”tietojenkäsittelytiede” (tai ”tietojenkäsittelyoppi”) katsotaan suppeaksi osaksi laajempaa ”tietotekniikan” tai ”informaatioteknologian” kokonaisuutta. Monialaisissa yliopistoissa ”tietojenkäsittelytiede” sen sijaan on usein laaja käsite, samoin kuin englannin "computer science".
Führer
Führer (lausunta , ) oli kansallissosialistisen Saksan diktaattorina vuosina 1933–1945 hallinneen Adolf Hitlerin käyttämä titteli. Nimityksellä "der Führer" on yleisesti viitattu Hitleriin henkilönä.
Hitler ilmoitti jo 1921, että kansallissosialistisessa puolueessa noudatettaisiin "Führerprinzipiä" eli johtajaperiaatetta, jonka mukaan kaikkien jäsenten tulisi alistua johtajan tahtoon. Samaa periaatetta oli puolueen valtaannousun jälkeen tarkoitus soveltaa koko Saksaan. Kansallissosialistit käyttivät vaalipropagandassaan ahkerasti iskulausetta "”Ein Volk, ein Reich, ein Führer”" (”Yksi kansa, yksi valtakunta, yksi johtaja”).
"Führer und Reichskanzler" (”Johtaja ja valtakunnankansleri”) oli Hitlerin virkanimike Saksan valtionpäämiehenä vuodesta 1934 lähtien. Saksan valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburgin kuoltua vuonna 1934 säädettiin laki, jolla valtakunnanpresidentin ja valtakunnankanslerin tehtävät yhdistettiin ”Johtajan ja valtakunnankanslerin” viraksi, ja suoraan lain nojalla tähän virkaan nimitettiin Adolf Hitler, joka jo 30. tammikuuta 1933 oli nimitetty valtakunnankansleriksi ja sen jälkeen lyhyessä ajassa keskittänyt itselleen käytännössä kaiken vallan.
Natsien valtakaudellakin vuonna 1920 säädetty Weimarin tasavallan perustuslaki pysyi muodollisesti voimassa, joskin eräiltä kohdin muutettuna. Vuonna 1933 säädetty valtalaki kuitenkin teki sen suurelta osin lähes merkityksettömäksi.
Lain mukaan Johtaja ja valtakunnankansleri oli valittava kansanäänestyksellä elinajaksi. Ainoan kerran tällainen kansanäänestys kuitenkin pidettiin 19. elokuuta 1934, jolloin samalla kertaa äänestettiin sekä valtakunnanpresidentin ja -kanslerin tehtävien yhdistämisestä että Hitlerin valinnasta tähän virkaan.
Johtajalla ja valtakunnankanslerilla oli valtakunnan presidentin oikeudet. Hän edusti maata ulkovaltoihin nähden, nimitti ja erotti ministerit ja toimi sotavoimien ylipäällikkönä. Hän nimitti myös osavaltioissa toimineet valtakunnan käskynhaltijat ("Reichstatthulter"). Hänellä oli lisäksi valta hajottaa valtiopäivät, jotka tosin Hitlerin valtakaudella vain harvoin edes kokoontuivat. Valtakunnankanslerina hän myös johti politiikkaa. Vuonna 1933 säädetyn valtalain mukaan hänellä oli oikeus säätää lakeja ilman valtiopäivien myötävaikutustakin. Ministeritkin olivat vastuussa toimistaan vain Johtajalle ja valtakunnankanslerille.
Hitlerin tehtyä vuonna 1945 itsemurhan uutta johtajaa ei enää nimitetty, joskin Karl Dönitz toimi lyhyen aikaa valtakunnanpresidenttinä.
Useat muut fasistiset johtajat käyttivät samantapaisia titteleitä, esimerkiksi Italian diktaattori Benito Mussolini tunnettiin nimellä "Il Duce", ’johtaja’. Mussolinin esimerkki lienee innoittanut Hitleriä Führer-käsitteen käyttöönotossa.
Muita vastaavia titteleitä olivat Itsenäinen Kroatian valtion johtajan Ante Pavelićin käyttämä "poglavnik" ja Slovakian tasavallan Jozef Tison "vodca". Espanjan diktaattori Francisco Francon käyttämä arvonimi caudillo tarkoitti johtajaa.
Eerik X Knuutinpoika
Eerik X Knuutinpoika (n. 1175 – 10. huhtikuuta 1216) oli Ruotsin kuningas vuosina 1208–1216. Hän oli Knuut Eerikinpojan ja tämän tuntemattoman vaimon poika.
Isänsä kuollessa vuonna 1195 Eerik ja hänen veljensä olivat vasta lapsia ja Ruotsin kuninkaaksi valittiin Sverker Kaarlenpoika. Pojat saivat asua kuninkaallisessa hovissa, kunnes vuonna 1203 hänen veljensä ja perheensä alkoivat vaatia kruunua takaisin omalle suvulleen. Sverker ei kuitenkaan tähän myöntynyt, ja Erik pakeni veljineen Norjaan.
Vuonna 1205 veljekset palasivat Ruotsiin norjalaisten joukkojen tukemana ja taistelivat kuningasta vastaan Älgaråsin taistelussa vuonna. He kuitenkin hävisivät, ja kolme Eerikin veljistä menehtyi taistelussa.
Vuonna 1208 Eerik palasi jälleen Ruotsiin, ja tällä kertaa hän löi Sverkerin Lenan taistelussa. Sverker yritti saada kruunun valtaansa vielä vuonna 1210, mutta hänet kukistettiin ja surmattiin Gestirlenin taistelussa.
Vuonna 1210 arkkipiispa Valerius kruunasi Eerikin Ruotsin kuninkaaksi. Hän oli tiettävästi ensimmäinen Ruotsin kunangas joka kruunattiin. Arkkipiispan kutsuminen oli osa Eerikin ponnisteluja saada kirkko omalle puolelleen.
Eerik avioitui Tanskan prinsessan, Valdemar Suuren ja venäläisen prinsessan tyttären, Rikissan ("Richissa") kanssa. Avioliitolla yritettiin luoda diplomaattisia suhteita Tanskaan, joka oli perinteisesti kannattanut Sverker-sukua Norjan kannattaessa Eerikin sukua. Avioliitosta syntyi useita tyttäriä, mutta vain yksi poika, joka syntyi isänsä kuoleman jälkeen ja oli tuleva kuningas Eerik Eerikinpoika.
Eerik kuoli äkillisesti kuumeeseen vuonna 1216 Näsin linnassa Visingsö-saarella. Hänet haudattiin Varnhemin luostariin.
Juhana Sverkerinpoika
Juhana Sverkerinpoika oli Ruotsin kuningas 1216–1222.
Juhana Sverkerinpoika oli ensimmäinen Ruotsin kuningas, jonka syntymäaika tiedetään. Hän oli kuningas Sverker II ja Ingegerd Birgerintyttären ainoa lapsi. Jo vauvana isä korotti hänet valtakunnan jaarlin asemaan äidinisän, jaarli Birger Brosan kuoltua.
Juhanan isä Sverker Kaarlenpoika oli ollut Ruotsin kuninkaana 1196–1208. Juhana kruunattiin paavin vastustuksesta huolimatta kuninkaaksi vuonna 1219. Paavi olisi halunnut kuninkaaksi Eerik Eerikinpojan. Juhana kuoli vuonna 1222 ilman rintaperillistä ja lähisukulaisten ollessa naispuolisia, jolloin hän jäi viimeiseksi Sverkerin sukuun kuuluva kuninkaaksi.
Sverkerin suvun sivuhaarasta polveutui äitinsä Ingrid Ylvan kautta folkungisukuinen jaarli Birger Maununpoika, joka meni naimisiin kuningas Eerik Eerikinpojan sisaren Ingeborgin kanssa, kohosi alaikäisen poikansa puolesta valtakunnan sijaishallitsijaksi, ja jonka pojat Valdemar ja Maunu perivät Ruotsin kruunun, kun Eerikin suvussa ei ollut miespuolisia perijöitä.
Eerik XI Eerikinpoika
Eerik XI Eerikinpoika (Sammalkieli, ; 1216 – 2. helmikuuta 1250) oli Ruotsin kuningas vuosina 1222–1229 ja 1234–1250.
Eerik Sammalkielestä tehtiin kuningas vuonna 1222, kun Juhana Sverkerinpoika kuoli. Hän oli vielä alaikäinen, ja neuvosto hallitsi hänen sijastaan. Neuvoston johtaja Knuut Pitkä syrjäytti 13-vuotiaan Eerikin ja kukisti tämän Olustran taistelussa vuonna 1229. Eerik pakeni Tanskaan. Liikanimensä ”Sammalkieli” (oik. ”Sammalkieli ja ontuja”) Eerik on saanut jälkikäteen. Eerikinkronikan mukaan hänen puheensa sammalsi, ja sen lisäksi hän ontui.
Knuutin kuoltua vuonna 1234 Eerikistä tuli taas kuningas. Hän ilmoitti itse olevansa kolmas tämänniminen Ruotsin kuningas. Todellinen valta oli tosin Eerikin langon Birger-jaarlin käsissä.
Eerik kuoli ilman perillistä vuonna 1250, ja hänen seuraajansa oli hänen sisarensa Ingeborg Eerikintyttären ja Birger-jaarlin poika Valdemar. Eerik kuvataan heikoksi, mutta viisaaksi hallitsijaksi, joka tunsi omat puutteensa ja hallitsi Birgerin kautta.
Eerik Eerikinpojan hallituskaudella tehtiin Hämeeseen Birger-jaarlin johtama ristiretki, joka vahvisti Ruotsin valta-aseman Suomessa.
Knuut Pitkä
Knuut Pitkä oli Ruotsin kuningas 1229–1234.
Knuut oli Ruotsia alaikäisen Eerik Eerikinpojan sijasta hallitsevan neuvoston johtaja. Hän kaappasi vallan Eerikiltä vuonna 1229. Eerikistä tuli taas kuningas Knuutin kuoltua vuonna 1234.
Mäkikuisma
Mäkikuisma ("Hypericum perforatum") on monivuotinen, 30–70 senttimetriä korkea ruoho, jolla on keltaiset terälehdet. Mäkikuismaa kasvaa luonnonvaraisena myös Etelä-Suomen kedoilla.
Mäkikuismaa ja siitä tehtyjä valmisteita käytetään sisäisesti muun muassa depressiivisen alakuloisuuden, unihäiriöiden sekä tuska- ja jännitystilojen hoitoon. Mäkikuismalla on huomattavilla potilasmäärillä tehdyissä kliinisissä tutkimuksissa havaittu olevan masennustiloja ehkäisevä, tuskaa lievittävä ja rauhoittava vaikutus. Rohtona käytetään mäkikuisman kukkivia versoja, joissa vaikuttavina aineina ovat hyperisiini eli punainen väriaine (0,1–0,3 %), flavonoidit (mm. hyperosidi ja rutiini), hyperforiini, katekiinityyppiset parkkiaineet, fytosterolit, fenolikarbonihapot ja eteerinen öljy (0,05–0,2 %).
Mäkikuisman on todettu olevan lievän ja keskivaikean depression masennuksen hoidossa tehokkaampi kuin lumelääke ja yhtä tehokas kuin pienet annokset trisyklisiä masennuslääkkeitä. Sillä voi olla myös hankalia yhteisvaikutuksia muiden lääkeaineiden kanssa. Saksassa mäkikuisma on lääkäreiden yleisimmin määräämä luontaistuote masennuksen hoitoon.
Mäkikuismalla voi olla yhteisvaikutuksia useiden lääkkeiden kanssa, sillä se laskee muiden lääkkeiden hoidollisia pitoisuuksia maksainduktion kautta ja voi näin heikentää esimerkiksi ehkäisypillereiden, immunosuppressiivien ja HIV-lääkkeiden tehoa. Yhteisvaikutuksia eri lääkeaineiden kanssa ei ole tutkittu laajemmissa tutkimuksissa, vaikka mäkikuisma onkin vuosisatoja tunnettu rohto. Yleisen suosituksen mukaan mäkikuismaa tulee nauttia vain, jos muita säännöllisiä lääkityksiä ei ole. Mäkikuisma ei yleensä vaikuta ajokykyyn. Sivuvaikutuksina on havaittu huimausta, väsymystä ja suun kuivumista noin 4–8 prosentilla, levottomuutta, päänsärkyä ja unettomuutta 1–2 prosentilla. Harvoissa tapauksissa voi esiintyä lieviä mahavaivoja, kun taas herkkäihoisilla saattaa esiintyä herkistymistä valolle. Mikäli muita haittavaikutuksia ilmenee tai tuotetta otetaan yliannostus, tulee ottaa yhteys lääkäriin.
Monivuotinen kasvi
Monivuotinen kasvi on mikä tahansa kasvi, joka elää ja kasvaa yli kaksi vuotta. Jos se kukkii vain kerran ja kuolee sen jälkeen, sitä kutsutaan nimellä "hapaksantti" eli kerran kukkiva monivuotinen kasvi. Jos kasvi kukkii useina eri vuosina, se on "pollakantti" eli perenna. Perenna-nimitystä voidaan käyttää myös monivuotisista ruohovartisista koristekasveista eli siis lähinnä puutarhakukista.
Monivuotiset kasvit ovat sopeutuneet selviytymään erilaisista epäsuotuisista olosuhdevaihteluista, oli se sitten kuuma, kuiva tai kylmä ajanjakso. Pohjoisessa kasvien lepokauteen pakottaa pimeä ja kylmä talvi. Monivuotiset eivät kuole talven aikana, vaan ne talvehtivat mennen lepotilaan ja sitä syvempään horrokseen.
Kasvien talveentuminen alkaa jo hyvissä ajoin syksyllä, ja useimmilla kasveilla sen käynnistää yön piteneminen eli valoisan ajan lyheneminen. Talveentumisen jatkokehitys riippuu yölämpötilojen laskusta. Nämä yhdessä muuttavat kasvin hormonitasapainoa, joka saa aikaan lehtivihreän hajaantumisen ja arvokkaimpien aineiden siirtymisen varastoon varsiin ja juuriin. Puuvartisten kasvien vuosiversojen ja silmujen uloin osa tiivistyy ja kovettuu.
Kasvin pakkasenkestävyyden kannalta vielä tärkeämpiä ovat solun sisäiset muutokset. Solun vesipitoisuus vähenee, soluneste väkevöityy ja sokeripitoisuus kasvaa. Näiden myötä kasvi sitkistyy ja jäätymis- ja kuivumisvaara vähenee.
Talvilevon purkautuminen käynnistyy vastaavasti ensin yön lyhenemisellä ja elintoiminnot palaavat lämpötilan niin salliessa.