hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Anne Suoranta
Anne Suoranta on suomalainen yleisurheiluvalmentaja.
Suorannan valmennuksessa on aitajuoksija Matilda Bogdanoff, Bogdanoff sijoittui naisten 100m aitajuoksussa MM2014 Puolan Sopotissa 17. Bogdanoff kilpaili myös Zürichin EM2014 kilpailuissa. Anne Suoranta on valmentanut useita suomalaisia pika- ja aitajuoksijoita ja hänen valmennettavansa ovat saavuttaneet useita Suomen mestaruuksia. Vuonna 2010 Suorannan valmennuksessa ollut Hannu Ali-Huokuna juoksi avausosuuden Barcelonan EM-kisoissa miesten 4×100 metrin (39,29) Suomen ennätysjoukkueessa.
Suoranta on toiminut muun muassa Suomen Urheiluliiton (SUL) talenttikouluttajana, Eniro-valmentajana, seuratasolla valmennuspäällikkönä sekä erilaisissa valmennustehtävissä.
Suoranta on suorittanut valmentajan ammattitutkinnon Pajulahden urheiluopistolla. Hänen seuransa on HIFK-Friidrott.
Johnny Winter And
Johnny Winter And on yhdysvaltalaisen kitaristi, laulaja, lauluntekijä, yhtyeenjohtaja ja tuottaja Johnny Winterin kolmas varsinainen studioalbumi.
Albumia on sanottu kovatasoiseksi. Winterin taustayhtyeessä on entisiä McCoys-yhtyeen jäseniä. Rumpali Randy Z:n tilalle tuli tämän jälkeen Bobby Caldwell. Uusintajulkaisun (2012) kansitekstin mukaan albumilla on hitti "Rock And Roll, Hoochie Koo".
Julkaisuvuosi on 1970 ja levyn ovat tuottaneet Winter ja Rick Derringer. Tuotannossa ovat avustaneet Roy Segal ja Edgar Winter. Segal on toiminut myös äänittäjänä.
Levy-yhtiö on Columbia Records, CBS, Inc. / 51 W. 52 Street, New York, N.Y. Luettelotunnus on Columbia C 30221.
Valokuvat on ottanut Norman Seeff ja taidesuunnittelusta vastaa Lloyd Ziff.
Kiitoksissa on mainittu Steve Paul ja Teddy Slatus. Paul on manageri, joka järjesti Winterille levytyssopimuksen Columbia-yhtiölle.
Albumin rauhalliset kappaleet ovat "No Time to Live", "Am I Here" ja "Let the Music Play".
Petr Čáslava
Petr Čáslava (s. 3. syyskuuta 1979 Kolín) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-seura Severstal Tšerepovetsia. Hän on pelannut urallaan myös Tšekin maajoukkueessa jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Michel Massot
Michel Massot (s. 25. lokakuuta 1960) on belgialainen tuubisti, pasunisti, eufoniumin soittaja ja säveltäjä. Hän opiskeli konservatorioissa tuuban- ja pasuunansoittoa. Hän työskenteli avantgarde-musiikin parissa muiden muassa Garrett Listin, Henri Pousseurin ja Jean-Pierre Peuvionin kanssa. Hän perusti saksofonisti Fabrizio Cassolin ja rumpali Michel Debrullen kanssa Trio Bravon. Trio levytti useita albumeja ja kiersi kymmenen vuoden ajan Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Kun trion saksofonisti korvattiin ranskalaisella Laurent Dehorsilla, kokoonpanon uudeksi nimeksi tuli Trio Grande.
Massot on työskennellyt myös muissa yhtyeissä. Hän myös soitti "Vain ystäviä" -elokuvan soundtrackilla. Hän on esiintynyt duossa pasunisti Geoffroy De Masuren kanssa. Hänen muita yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Claude Barthelemy, Gary Valente, Sofia Domancich, Evan Parker, Hélène Labarriere, Mäâk's Spirit, Christof Lauer, Wolfgang Puschnig, Klaus Königin orkesteri, Louis Sclavis, Kenny Wheeler, Simon Nabatov ja Tom Rainey. Massot on konservatorion opettajana Liègessä.
Pedro Iturralde
Pedro Iturralde (s. 13. heinäkuuta 1929) on espanjalainen saksofonisti, klarinetisti ja säveltäjä. Hän aloitti julkisen esiintymisen 11-vuotiaana. Hän valmistui Madridissa kuninkaallisesta konservatoriosta ja johti omaa jazzkvartettiaan, joka yhdisti jazziin flamencovaikutteita. Iturralde opiskeli lyhyesti Berklee College of Musicissa Yhdysvalloissa. Hän opetti saksofonia konservatoriossa Madridissa vuoteen 1994 ja loi samanaikaisesti kansainvälistä uraa sekä jazzesiintyjänä että solistina sinfoniaorkesterien kanssa.
Perry Robinson
Perry Robinson (17. syyskuuta 1938 New York, New York – 2. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen jazzklarinetisti. Hän on urallaan pyrkinyt yhdistämään yhä kiinteästi swingiin liitetyn klarinetin avantgarde-suuntaukseen. Robinson opiskeli muun muassa Lenox School of Jazzissa. Hän on soittanut Paul Bleyn, Archie Sheppin ja Bill Dixonin kanssa. Hän työskenteli myös Roswell Ruddin kvintetin kanssa (1968) ja soitti Jazz Composers' Orchestran kanssa. Hän teki vuonna 1972 yhteistyötä Gunter Hampelin ja vuonna 1973 Dave Brubeckin yhtyeen kanssa.
Rutajärvi (Joutsa)
Rutajärvi on järvi Keski-Suomen maakunnassa Joutsan kunnan Leivonmäen kansallispuiston itäpuolella. Järven pituus on 9 km ja pinta-ala 17 km², se laskee Rutajokea pitkin Päijänteen Rutalahteen. Sen vedenpintaa on laskettu 2 metriä vuosina 1850–1853 ja toisen kerran 1,5 metriä 1890–1894.
Abdul Hamid
Abdul Hamid (s. 1. tammikuuta 1944 Kamalpur) on toiminut Bangladeshin presidenttinä 14. maaliskuuta 2013 alkaen, kun hänen edeltäjänsä Zellur Rahman kuoli kesken toimikautensa. Presidentin toimikausi on viisi vuotta.
Hamid on koulutukseltaan lakimies Dhakan yliopistosta. Hänen syntymänsä aikaan Bangladesh oli osa Brittiläistä Intiaa ja vuodesta 1947 Pakistania. Hamid lähti politiikkaan kotimaakunnassaan Kishoregonj’ssa 1960-luvun alussa vastustaakseen silloista Pakistanin Mohammad Ajub Khanin sotilashallitusta ja joutui useita kertoja vankeuteen tämän takia. Hänen puolueensa on islamilainen awamiliitto, jonka varapuheenjohtajaksi hän nousi 1974. Pakistanin parlamentin jäsen hän oli vuodesta 1970 alkaen. Bangladeshin itsenäisyyssodan aikana 1971 hänellä oli tärkeä rooli Intian puolelle paenneiden pakolaisten johtajana. Maan itsenäisyyden aikana vuodesta 1971 hän on toiminut muun muassa koulutusjärjestelmän parantamisen puolesta. Awamiliitto oli oppositiossa vuosina 2001−2006, jonka jälkeen se on ollut monipuoluehallituksen osana. Hamid nousi parlamentin puhemieheksi 2009. Hän aloitti virkaa tekevänä presidenttinä 14. maaliskuuta 2013 ja valittiin maan presidentiksi viisivuotiskaudelle 22. maaliskuuta 2013.
Maaliskuussa 2018 hänet valittiin toiselle kaudelle.
Gaius Lutatius Catulus
Gaius Lutatius Catulus oli Rooman konsuli, jonka johdossa käytiin ensimmäisen puunilaissodan ratkaiseva taistelu ja jonka nimellä sodan jälkeinen rauha tunnetaan. Lutatiuksesta ei ole tietoja ennen hänen konsuliksi tuloaan.
Vuonna 243 eaa. Rooman ja Karthagon välinen I puunilaissota oli kestänyt 22 vuotta ja molemmat valtakunnat olivat uupuneita Sisilian hallinnasta käytävään sotaan, mutta kumpikaan ei ollut valmis luovuttamaan. Rooma keräsi voimansa viimeiseen ponnistukseen ja rikkaiden kansalaisten vapaaehtoisten lainojen turvin Rooma rakensi uuden laivaston. Lutatiuksen osallistumisesta kampanjaan ei ole näyttöä, mutta hänen myöhemmät vaiheensa antavat syytä epäillä, että Lutatius saattoi olla hankkeen takana.
Vuonna 242 eaa. Gaius Lutatius Catulus valittiin konsuliksi. Hän oli novus homo eli nousukas (hänen suvustaan ei ollut aikaisempia konsuleita). Parikseen Lutatius sai A Postumius Albinuksen, joka oli ikivanhaa sukua edustava patriisi. Tulevan sotavuoden suunnitelmia ja konsulien työnjakoa koskeva politikointi kärjistyi siihen, että pontifex maximus kielsi Postumiusta poistumasta Rooman kaupungista uskonnollisten syiden takia. Niinpä laivaston komento oli pakko antaa Lutatiukselle. Lutatiuksen avuksi sotatoimiin määrättii praetori Q Valerius Falto, joka oli vanhaa patriisisukua. Lutatius ja Valerius veivät laivaston Sisiliaan ja operoivat vesillä ylivoimaisina, koska Karthago ei lähettänyt suuria voimia alueelle. Oltuaan pitkään Sisiliassa Lutatius haavoittui vakavasti, kun häneen osui katapultin ammus.
Vuoden 241 eaa. maaliskuussa Karthago lähetti suuren laivaston Sisiliaan mukanaan maajoukkoja (mm. elefantteja). Sää oli huono. Lutatius määräsi Valeriuksen ottamaan komennon laivoissa ja seurasi itse taistelua maalta käsin. Laivastot kohtasivat Aigates-saarien luona ja roomalaiset saavuttivat voiton. Tämän jälkeen Lutatius neuvotteli Hamilkar Barkan kanssa rauhanehdot, jotka Rooman senaatin määräämien tiukennusten jälkeen päätyivät I puunilaissodan rauhansopimukseksi, joka tunnetaan 'Lutatiuksen rauhan' nimellä. Lutatius palasi Roomaan, mutta ei saanut yksin kunniaa sodan voittamisesta. Lopulta järjestettiin kaksi triumfia, toinen Lutatiukselle ja toinen Valeriukselle.
Lutatiuksen myöhemmistä vaiheista ei ole historiassa viitteitä. Hänen nimensä esiintyy Juturnan temppelin jäänteissä, joten hän lienee vaikuttanut sen rakentamiseen. Lutatiuksen kuolinvuotta ei tiedetä.
Gaius Lutatius Catulus on Jukka M. Heikkilän romaanin "Merikonsuli" (1995) päähenkilö.
Euroopan olympiakomiteat
Euroopan olympiakomiteat ovat Euroopan eri maiden olympiakomiteoita. Niitä on tähän mennessä 49.
Michael Kaeshammer
Michael Kaeshammer (s. 7. tammikuuta 1977 Offenburg) on saksalaissyntyinen pianisti. Hän opiskeli Saksassa seitsemän vuotta klassista pianonsoittoa. 13-vuotiaana hän löysi boogie woogien, jota hän alkoi soittaa klubeilla, konserteissa ja festivaaleilla eri puolilla maata. Hän muutti perheineen Kanadan länsirannikolle, jossa hän sai huomiota blues- ja jazzfestivaaleilla kesällä 1996. Kaeshammerin kolme ensimmäistä levytystä olivat "Blue Keys" (1966), "Tell You How I Feel" (1998) ja "No Strings Attached" (2000).
Kaeshammer on saanut useita Juno-palkintoehdokkuuksia.
Itsehallintopuolue
Itsehallintopuolue () on färsaarelainen, itsenäisyyttä kannattava puolue, joka perustettiin 1909. Se kannattaa regionalismia ja sosiaaliliberalismia.
Itsehallintopuolue on Färsaarten vanhimpia puolueita, ja se perustettiin 1909 vastavoimana Tanskaan kuulumista kannattavalla unionipuolueelle. Puolue on ollut historiansa aikana kahdesti, vuosina 1916 ja 1936, Färsaarten parlamenttivaalien suurin puolue. Itsehallintopuolue hajosi kuitenkin vuonna 1939 maauudistuskiistaan. Sen perustajiin kuulunut Jóannes Patursson lähti siitä ja perusti muutaman vuoden päästä kansanpuolueen, joka sai noin puolet puolueen kannattajista. Itsehallintopuolueen kannatus lähti hajoamisen jälkeen laskuun, ja vuoden 1950 jälkeen se on saanut käytännössä enää 4–8 prosenttia äänistä. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa itsehallintopuolue sai 4,2 prosenttia äänistä ja yhden paikan Färsaarten parlamenttiin.
Ingrid Newkirk
Ingrid Newkirk (s. 11. kesäkuuta 1949) on eläinten oikeuksia puolustavan järjestö PETAn ("People for the Ethical Treatment of Animals") johtaja, jonka hän perusti Alex Pachecon kanssa vuonna 1980.
Newkirk kääntyi eläinten oikeuksien puolustajaksi vuonna 1970, kun hänen silloinen naapuri hylkäsi kissanpentuja, jotka Newkirk päätti ottaa hoitoonsa.
Kim Hi-kyung
Kim Hi-kyung (; s. 1954) on eteläkorealainen säveltäjä, joka usein yhdistelee länsimaisia ja ei-länsimaisia vaikutteita. Hän on tehnyt tutkimusta korealaisesta perinnemusiikista ja Elliott Carterista. Hän on ollut IRCAMin residenssisäveltäjänä ja toiminut Pacific Rim Music Festivalin taiteellisena johtajana. Vuonna 2007 säveltäjä johti korealaisen gayageumin ja länsimaisten soittimien festivaalin, johon sisältyi yksitoista tapahtumaa Kaliforniassa ja Soulissa.
Kim Hi-kyung on säveltänyt Yo-Yo Malle, Alexander-jousikvartetille, Koussevitzky-sätiölle, Fromm-säätiölle ja BluePrint-festivaalille. Hänen teostensa joukossa ovat "Rituels I", "II" ja "III" sekä näiden päätös "Rituel Suite".
Sudenmorsian (albumi)
Sudenmorsian on suomalaisartisti Johanna Kurkelan viides studioalbumi. Sen julkaisi Kaiku Recordings 5. lokakuuta 2012. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet ”Oothan tässä vielä huomenna” ja ”Kaikki askeleet”. Albumi oli alun perin tarkoitus julkaista syyskuun lopulla, mutta sen julkaisua siirrettiin viikolla tuotannollisteknisistä syistä. Albumi on saanut nimensä Aino Kallaksen samannimisen romaanin mukaan.
Albumi oli kohtalainen menestys, sillä se saavutti albumilistalla 3. sijan ja julkaisuvuotensa aikana myös kultalevyrajan yli 12 000 kappaleen myynnillä.
Suomen Polkupyörä- ja Konetehdas
Suomen Polkupyörä- ja Konetehdas Oy oli Kustaa E. Merilän (1875–1961) vuonna 1904 Turkuun perustama Suomen ensimmäisen polkupyörätehdas, jonka toiminta loppui konkurssiin perustajan kuoltua 1960-luvun alussa. Se oli turkulaisten Pyrkijän ja Pyöräkellarin (sittemmin Tunturipyörän) ohella yksi 1930-luvun suurimmista suomalaisista polkupyörävalmistajista. Yrityksen pyöriä myytiin muun muassa tuotemerkeillä Olympia, Kiri, Aino, Luxus, Tähti, Svensk Fauber ja Eagle sekä Supo, josta tuli myös yrityksen loppuvuosien lyhytikäinen mopomerkki 1960-luvun alussa.
Kansakoulun ja kansanopiston käynyt 23-vuotias talollisenpoika Kustaa Edvard Merilä perusti Turkuun polkupyöräliikkeen 1898, jolloin polkupyörä oli juuri yleistymässä rikkaiden leikkikalusta koko kansan kulkuneuvoksi. Amerikkalaisten tuontipyörien ohella Merilä myi aseita, ompelu- ja kutomakoneita sekä veneitä ja niiden moottoreita.
Kuljetusmatkat ja monet välikädet nostivat tuontipyörien hintoja, joten Merilä päätti 1900-luvun alkuvuosina ryhtyä valmistamaan pyöriä itse tuotemerkillä Olympia. Suomen Polkupyörä- ja Konetehdas valimoineen rakennettiin silloin Kaarinan pitäjään kuuluneelle Turun Nummenmäelle. 1930-luvulla tehdas työllisti parhaimmillaan noin 400 henkilöä. Tehtaassa valmistettiin myös muun muassa moottoreita sekä ompelukonepöytiä, joihin kiinnitetyt tuontiompelukoneet myytiin Suomi-tuotemerkillä.
Tuotannon ohella Merilä piti myös pyörien jakelun omalla vastuullaan. Vuonna 1903 avatusta Tampereen sivuliikkeestä myyntiorganisaatio kasvoi 1930-luvun loppuun mennessä 14 myymälän valtakunnalliseksi ketjuksi, joka myi myös suksia, potkukelkkoja sekä erilaisia maatalouskoneita. Omien liikkeiden lisäksi pyöriä myivät asiamiehet ja kauppamatkustajat.
Vaikeana luonteena Kustaa Merilä oli riidoissa milloin kenenkin kanssa. Kun Nummenmäki liitettiin Turkuun, Merilä laajensi tuotantoaan Turun sijasta Kuopioon, jonne hän rakennutti tehtaan uudelle Savon Pyörä Oy:lle. Toiminta ei kuitenkaan menestynyt, ja vuonna 1952 kiinteistö myytiin Turo Oy:lle. 1950-luvulla Merilän polkupyörätuotanto menetti muutenkin kilpailukykyään. Yli 80-vuotias teollisuusneuvos Merilä johti yrityksiään miltei kuolemaansa 1961 saakka, minkä jälkeen valtio haki liiketoiminnan konkurssiin verovelkojen vuoksi 1963.
Joulun lauluja (Johanna Kurkelan albumi)
Joulun lauluja on suomalaisartisti Johanna Kurkelan kuudes studioalbumi. Sen julkaisi Kaiku Recordings 15. marraskuuta 2013. Albumin kappalemateriaali koostuu sekä Kurkelan tulkitsemista perinteisistä klassikoista että hänen itse sanoittamista täysin uusista joululauluista. Albumin julkaisun myötä Kurkela aloitti Suomen itsenäisyyspäivänä joulukiertueen, jonka aikana hän kiersi esiintymässä kirkoissa ympäri Suomea.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan 12. sijalle. Sittemmin se on noussut parhaimmillaan kahdeksanneksi. Albumia on myyty kultalevyyn oikeuttava määrä, yli 10 000 kappaletta.
Pyhävuoren kalliomaalaus (Alajärvi)
Pyhävuoren kalliomaalaus sijaitsee Lappajärven kaakkoispuolella Alajärvellä Etelä-Pohjanmaalla. Kalliomaalaus on poikkeuksellinen siitä syystä, että paikka on matalaa vuorta ja on kaukana vesistöistä. Jos maalaus on esihistoriallinen, laajentaa se kalliomaalausten aluetta merkittävästi. Kalliomaalauksen löysi geologian harrastaja Kari Väisänen vuonna 2008.
Kallio sijaitsee 1,4 kilometriä Lappajärven rannasta lähellä Alajärven ja Vimpelin rajaa. Pyhävuori kohoaa 148 metriä merenpinnan yläpuolelle ja alueella risteilee eri vaellusreittien polkuja. Maalaukset sijaitsevat kalliossa lähellä luolamaisia muodostelmia, joita on paranneltu asumiseen kelpaaviksi kivimuurein. Näiden tekijäksi on mainittu Jaakko Reipakas (1855−1932), jonka eräkkomajaa muurit tukivat.
Vuonna 2008 paikalle tehty arkeologinen tarkastusretki määritti kaksi 32 metrin etäisyydellä ollutta kohtaa, jossa esiintyi punaväriä. GTK:n erikoistutkija Kari Kinnunen tutki punaväriläikät ja totesi käyttämänsä menetelmän avulla punavärin olevan luontaista alkuperää. Toinen havainto tehtiin vuonna 2009, kun arkeologi Peter Holmblad totesi kalliossa olevan hirveä tai peuraa esittävä kuvio, jonka mitat ovat 17×13 senttimetriä. Havainnon vuoksi kuviota tutkittiin vielä vuonna 2010, jolloin kallion pinta tutkittiin geologisesti. Silloin huomattiin seikkoja, jotka voivat viitata jopa väärennöksen mahdollisuuteen. Kuvion kalliopinnasta puuttui muun muassa selvä jäkälä- ja leväkasvusto sekä maalauskohdan ympäriltä tavattua nokijäämää.
Hossain Mohammad Ershad
Hossain Mohammad Ershad (s. 1. helmikuuta 1930 Dinhata) toimi Bangladeshin presidenttinä vuosina 1983−1990. Ollessaan maan armeijan komentaja hän teki 24. maaliskuuta 1982 verettömän vallankaappauksen, kumosi perustuslain, erotti hallituksen ja presidentti Abdus Sattarin sekä kielsi puolueiden toiminnan. Hän ilmoitti, että poikkeustila tulisi jatkumaan kaksi vuotta. Ershad nimesi presidentiksi Ahsanuddin Chowdhuryn ja otti itselleen pääministerin tehtävän. Tavoitteekseen hän ilmoitti maan poliittisen elämän vakauttamisen, korruption poistamisen ja hallintokoneiston kuntoon laittamisen. Nämä tavoitteet olivat kansan odotusten mukaisia, ja Ershad olikin suosittu kansan keskuudessa. Joulukuussa 1983 hän otti presidentin tehtävän itselleen. Vuoden 1984 maareformin kautta uudistettiin maataloutta ja annettiin talonpojille taloudellisia oikeuksia ensi kertaa maan historiassa.
Poikkeustila päättyi vuonna 1986, kun maassa pidettiin parlamentin ja presidentin vaalit. Ershad tuli valituksi presidentiksi viisivuotiskaudelle. Jatkokausi oli kuitenkin vaikea, sillä vuonna 1987 puhjenneet oppositiovoimien mielenosoitukset pakottivat Ershadin julistamaan poikkeustilan. Hänen oli annettava jonkin verran periksi islamistisille vaatimuksille, ja maa julistettiin 1988 islamilaiseksi tasavallaksi. Vuoden 1990 levottomuudet pakottivat Ershadin eroamaan, ja presidentiksi tuli Shahabuddin Ahmed. Seuraavana vuonna Ershad joutui oikeuden eteen korruptiosyytteiden vuoksi, ja hän sai vankeustuomion. Hän teki kuitenkin paluun politiikkaan jatiya-puolueensa johtajana.
Från Lexå till Glitterscenen
Från Lexå till Glitterscenen: finlandssvenska tidsbilder, läsningar, författatporträtt 1960–2013 on Tuva Korsströmin kirjoittama suomenruotsalaisen kirjallisuuden katsaus noin vuodesta 1960 alkaen.
Teoksen nimi kertoo kirjan sisällön aikarajat: Christer Kihlmanin teoksesta "Se upp salige!" (1960, suom. "Varo autuas!") Monika Fagerholmin teokseen "Glitterscenen" (2009, suom. "Säihkenäyttämö"). Lexå on Kihlmanin teoksen kuvitteellinen tapahtumapaikka, joka saattaa viitata Porvooseen.
Esipuheessa Korsström kertoo, että teos on tilaustyö, jossa alkuperäinen kustantaja Schildts toivoi käsiteltävän suomenruotsalaista kirjallisuutta viidenkymmenen viime vuoden ajalta siten että painotus olisi kirjailijoissa. Teos täydentäisi ja jatkaisi Thomas Warburtonin teosta "Åttio år finlandssvensk litteratur", joka ilmestyi 1984. Sekä tekijä että uusi kustantaja Schildts & Söderströms totesivat työn hankalaksi, sillä aika oli ajanut ohi yhden kirjoittajan kirjallisuudenhistorioista. Sellaisen oli tehnyt vielä 1998 Georg C. Schoolfield teoksessa "A History of Finland's Literature". Niinpä Korsströmin teos on siksi pikemminkin esseemäisen subjektiivinen, kuten hän sanoo. Kirjailija-artikkelit on koottu temaattisesti, ja niiden pituus vaihtelee lyhyestä perusteelliseen.
Teos pohjautuu hänen omiin lukukokemuksiinsa: "Halusin lukea itse, en toistaa aiemmin kirjoitettua."
Teoksen subjektiivisuus herätti keskustelua, sillä runoilijoiden osuus oli siinä pienempi kuin prosaistien. ”Kääntääpä asian miten päin tahansa, kustantajan viesti on yksiselitteinen: kustantaja pitää vähemmän tärkeinä meitä, jotka on jätetty pois suomenruotsalaisen kirjallisuuden 50 viimeisestä vuodesta.” Korsström on vastannut siihen, että suomenruotsalainen lyriikka vaatisi aivan oman teoksensa.
Ed Beers
Edward Joseph "Eddy" Beers (s. 12. lokakuuta 1959 Zwaag, Alankomaat) on entinen alankomaalainen jääkiekkohyökkääjä, joka pelasi urallaan 250 ottelua NHL:ssä. Hän teki lähes pisteen per peli, kunnes luokkaantuminen katkaisi hänen NHL-uransa. Hän ehti pelata Calgary Flamesissa ja St. Louis Bluesissa. Hän pelasi myös Denverin yliopistossa NCAA:ssa vuosina 1979-1982.
Ron Berteling
Ron Berteling (s. 6. syyskuuta 1957, Amsterdam, Alankomaat) on alankomaalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi Alankomaiden jääkiekkomaajoukkueessa Lake Placidin talviolympialaisissa 1980. Hän pelasi kotimaansa pääsarjassa 615 ottelua ja teki niissä 455 maalia sekä 1060 pistettä.
Muhammad ’Aijub Khan
Muhammad ’Aijub Khan (1857 - 7. huhtikuuta 1914) myös tunnettu nimellä Maiwandin voittaja tai Afganistanin prinssi Charlie ja jonkin aikaa Heratin maakunnan kuvernöörinä. Hän oli Afganistanin emiiri 12. lokakuuta 1879 - 31. toukokuuta 1880 ja afgaanien johtaja toisessa afgaanisodassa. Häntä pidetään Afganistanin kansallissankarina ja hänet on haudattu Peshawariin.
27. heinäkuuta 1880 Malalai Maiwandilaisen avulla hän kukisti brittien armeijan, jota johti George Burrows Maiwandin taistelussa. Tämä oli suurin tappio mitä brittien intianarmeija koki toisen afgaanisodan aikana. Hän jatkoi Brittien joukojen piirittämistä Kandaharissa, mutta piiritys ei tuottanut tulosta. 1. syyskuuta 1880 hän hävisi kenraali Frederick Robertsin joukoille Kandalaharin taistelussa, joka lopetti toisen afgaanisodan.
Vuoden päästä ’Aijub Khan yritti valloittaa Kandaharin takaisin emiiri ’Abd al-Rahman Khanilta, mutta epäonnistui. Hän pakeni Persiaan (nykyinen Iran). Vuonna 1888 hän lähti Persiasta Brittiläiseen Intiaan, jossa eli eläkeläisenä vuoteen 1914 kuolemaansa asti.
Michael Brandasu
Michael Brandasu (s. 5. syyskuuta 1986 Stavanger, Norja) on entinen alankomaalais-norjalainen jääkiekkoilija. Hän on pelannut Alankomaiden alle 20- ja 18-vuotiaiden maajoukkueissa.
Klaas van den Broek
Nicolaas Gerardus Maria "Klaas" van den Broek (s. 7. heinäkuuta 1955 Tilburg, Alankomaat) on entinen alankomaalainen jääkiekkoilija. Hän edusti Alankomaiden maajoukkuetta Lake Placidin talviolympialaisissa 1980, joissa pelasi viisi ottelua.
Jokaisella on tämänsä – Saarikoskea KOM-teatterissa
Jokaisella on tämänsä – Saarikoskea KOM-teatterissa on vuonna 1988 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään 11. albumi.
Se sisältää Pentti Saarikosken runoihin tehtyjä lauluja, joita ovat säveltäneet muun muassa Hector, Kaj Chydenius, Liisa Akimoff ja Toni Edelmann. Yleisradion tekemä samanniminen televisiotaltiointi valmistui vuonna 1989.
A-puoli
B-puoli
Candy Crush Saga
Candy Crush Saga on selainpeli, joka julkaistiin Facebookissa 12. huhtikuuta 2012 sekä älypuhelimilla 14. marraskuuta 2012. Pelin on kehittänyt King. Maaliskuussa 2013 Candy Crush Sagasta tuli Facebookin suosituin peli, ohittaen FarmVille 2:n 46 miljoonalla kuukausittaisella pelaajamäärällä. Se on muunnos heidän "Candy Crush" -selainpelistään.
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1964
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1964 oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat Mestaruussarjaan kaudeksi 1965.
Suomen jalkapallon sarjataulukoita
Lähtö ja kaipaus
Lähtö ja kaipaus on vuonna 1988 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään 10. albumi. Sitä on pidetty jopa parhaana KOM-teatterin levytyksenä. A-puoli
B-puoli
Litecoin
Litecoin (merkki: Ł, koodi: LTC) on yksi vanhimmista kryptovaluutoista. Litecoin on perustettu jo vuonna 2011 ja se pohjautuu ohjelmakoodiltaan Bitcoiniin. Perustaja on entinen Googlen insinööri Charlie Lee, joka on yksi tunnetuimmista henkilöistä kryptovaluuttojen maailmassa. Litecoin on tällä hetkellä yksi suurimmista sekä suosituimmista kryptovaluutoista. Vuoden 2017 loppupuolella Litecoin ylitti 10 miljardin dollarin markkina-arvon.
Litecoin tarjoaa neljä tärkeää eroavaisuutta Bitcoiniin verrattuna:
Guanacasten maakunta
Guanacasten maakunta on yksi Costa Rican maakunnista. Sen pinta-ala on 10 141 km² ja asukasluku vuonna 2011 noin 327 000.
Guanacaste sijaitsee Tyynenmeren puolella ja on ilmastonsa sekä hyvien rantojensa vuoksi suosittu lainelautailijoiden keskuudessa. Guanacastessa sijaitsee muun muassa Tamarindo, joka on kuuluisa rantakohde.
Tokion DisneySea
Tokion DisneySea on toinen Tokion Disney Resort -lomakeskuksen teemapuistoista. Puisto sijaitsee Urayasun kaupungissa Chiban prefektuurissa lähellä Tokiota. Tokion DisneySea avattiin 4. syyskuuta 2001. Vuonna 2012 puisto oli maailman neljänneksi vierailluin huvipuisto 12,7 miljoonalla kävijällä.
Puiston omistaa The Oriental Land Company. Tokion DisneySea sekä sen vieruspuisto Tokion Disneyland ovat maailman ainoat Disney-teemapuistot, jotka eivät ole The Walt Disney Companyn omistuksessa.
Tokio DisneySea on nimensä mukaisesti meriaiheinen teemapuisto, ja se sijaitsekin Tokionlahdella meren rannassa. Puisto on jaettu seitsemään teemaltaan erilaiseen alueeseen:
Mediterranean Harbor, joka toimii puiston sisäänkäyntinä. Alueella sijaitsee myös Miracosta-hotelli.
Mysterious Island, jolla sijaitsee puiston suurin maamerkki, keinotekoinen tulivuori Mount Prometheus. Alueen teemana on Jules Vernen tuotanto, ja siellä sijaitsee useita huvipuistolaitteita, muun muassa "Journey to the Center of the Earth" sekä "20,000 Leagues Under the Sea".
Mermaid Lagoon, jonka teemana on Pieni merenneito -elokuva. Aluee sijaitsee pääosin sisätiloissa, jotka muistuttavat vedenalaista maailmaa. Valtaosa alueen laitteista on suunnattu lapsille, ja siellä sijaitsee mm. Flounder's Flying Fish Coaster, Jumpin' Jellyfish sekä Blowfish Balloon Race.
Arabian Coast, jonka teemana on Aladdin-elokuva. Alueella on kolme huvipuistolaitetta: Sinbad's Storybook Voyage, Caravan Carousel sekä Magic Lamp Theater.
Lost River Delta, jolla sijaitsevat laitteet Indiana Jones Adventure: Temple of the Crystal Skull sekä Raging Spirits -vuoristorata. Alueen teemana on atsteekit.
Port Discovery muistuttaa teemaltaan muiden Disneyn teemapuistojen tulevaisuusalueita, kuten Disneyland Parisin Discoverylandia. Alueella on kolme laitetta: StormRider, Aquatopia sekä aluetta kiertävän DisneySea Electric Railwayn asema.
American Waterfront muistuttaa 1900-luvun amerikkalaista rannikkokaupunkia. Alueella on matkustajalaiva SS Columbia, jossa sijaitsee myös ravintola. Alueella esitetään useita teatteri- ja musiikkiesityksiä. Lisäksi siellä sijaitsee "putoava hissi" -laite Tower of Terror sekä Toy Story -elokuviin perustuva laite Toy Story Mania.
Serhi Tihipko
Serhi Leonidovytš Tihipko (, , s. 3. helmikuuta 1960 Dragonešty, Moldavian SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen oligarkki, poliitikko ja taloustieteilijä. Hän on ollut Ukrainan talousministeri (31. joulukuuta 1999– 5. heinäkuuta 2000).
Tihipkon kuuluu Ukrainan kymmenen tai toisen lähteen mukaan 30 varakkaimman oligarkin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Tihipkon varallisuudeksi 1,0 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 0,458 miljardia dollaria.
Serhi Tihipko on osallistunut ehdokkaana myös Ukrainan presidentinvaaleihin sekä vuonna 2010 että vuonna 2014. Hänen johtamansa Vahva Ukraina-puolue keräsi syksyn 2014 parlamenttivaaleissa liki puoli miljoonaa ääntä (3,1% kannatus), mutta kansallisen viiden prosentin äänikynnyksen takia läpi meni vain yksi vaalipiirissään riittävän kannatuksen saanut kansanedustajaehdokas.
Winterin maalitehdas
Winterin maalitehdas oli Tampereella vuosina 1907-1992 toiminut maalitehdas. Tehtaan perustivat Daniel Winter ja Rudolf Winter vuonna 1907. Toiminta siirtyi Tammelasta Epilään vuonna 1909. Enimmillään työntekijöitä oli 1960-luvulla yli 300. Yhtiö siirtyi Oy Lohja Ab:n omistukseen 1981. Vuonna 1986 liiketoiminta myytiin edelleen Teknos Oy:lle. Toiminta Epilässä loppui vuonna 1992. Alue kaavoitettiin asuinalueeksi.
Valdis Muižnieks
Valdis Muižnieks (, 22. helmikuuta 1935 Riika – 29. marraskuuta 2013) oli latvialainen Neuvostoliittoa edustanut koripalloilija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Muižnieks saavutti Neuvostoliiton koripallomaajoukkueessa olympiahopeaa Melbournessa 1956, Roomassa 1960 ja Tokiossa 1964, Yhdysvaltain vietyä kultamitalit jokaisella kerralla. Euroopan mestaruuden Neuvostoliitto ja Muižnieks voittivat vuosina 1957, 1959 ja 1961. Seuratasolla Muižnieks voitti ASK Rīgan joukkueessa FIBA Euroliigan kolmasti peräkkäin vuosina 1958–1960 ja neljä Neuvostoliiton mestaruutta.
Muižnieks kuoli 29. marraskuuta 2013. Hän oli kuollessaan 78-vuotias.
Uusi Kivipaino
Uusi Kivipaino Oy oli Tampereen Epilässä toiminut yhtiö. Se perustettiin 1919. Nykyisen Nokiantien ja Pispalan valtatien liittymäkohdan eli niin sanotun Winterin mutkan sisäkaarteessa sijainneisiin toimitiloihin yritys muutti vuonna 1955. Myöhemmin yritys muutti muualle, ja Epilän tontti kaavoitettiin kerrostaloalueeksi. Yhtiö myytiin Pirkanmaan Lehtipaino Oy:lle 2005. Yritys ajautui konkurssiin vuonna 2008.
Maillard-reaktio
Maillard-reaktio on pelkistävien sokerien ja aminohappojen tai proteiinien välinen kemiallinen reaktio. Reaktio vaatii tapahtuakseen lämpöä, minkä vuoksi se tapahtuu esimerkiksi ruokien kypsentämisen yhteydessä. Maillard-reaktio tapahtuu vaiheittain. Maillard-reaktion tuotteina muodostuu ruskeita väriaineita ja aromia tuottavia yhdisteitä, jotka tuovat useisiin elintarvikkeisiin väriä ja makua.
Ensimmäisen kerran Maillard-reaktion havaitsi ranskalainen Louis Camille Maillard, joka julkaisi havaintonsa vuonna 1912. Reaktion mekanismin selvittämiseen kului kuitenkin vielä yli 40 vuotta ja selityksen reaktiolle esitti yhdysvaltalainen John E. Hodge vuonna 1953.
Maillard-reaktio tapahtuu vaiheittain. Ensimmäisessä vaiheessa pelkistävät sokerit reagoivat aminohappojen tai proteiinien vapaiden aminoryhmien kanssa muodostaen imiinin eli Schiffin emäksen. Tämä imiini tautomerisoituu muodostaen 1,2-enaminolin, joka isomeroituu Amadori-yhdisteeksi kutsuttavaksi ketoamiiniksi. Tämä Amadori-yhdiste hajoaa happamissa olosuhteissa muodostaen hydroksimetyylifurfuraalia, ja neutraaleissa tai emäksisissä olosuhteissa se hajoaa maltoliksi tai isomaltoliksi. Muita Maillard-reaktion tuotteina muodostuvia aromiyhdisteitä ovat furfuraali ja furfuryylialkoholi eli furfuroli, diasetyyli, asetoli, pyruvaldehydi ja glyoksaali. Maillard-reaktioissa Amadori-yhdisteitä muodostuu myös ruskeita väriaineita melanoidiineja, jotka ovat pyrroli- ja furaanirakenteisia yhdisteitä.
Maillard-reaktio voi olla myös epätoivottu elintarvikkeissa, koska se voi aiheuttaa väri- tai makuvirheitä tai heikentää valmisteen ravinnepitoisuutta. Esimerkiksi maitotuotteita kuumennettaessa maidon laktoosi ja laktuloosi voivat reagoida proteiinien lysiiniaminohappojen sivuketjun aminoryhmän kanssa ja pienemmissä määrin myös arginiinin, tryptofaanin ja histidiinin kanssa Maillard-reaktiolla. Näin muodostuneet Maillard-reaktion tuotteet, kuten laktulosyylilysiini ja furosiini, eivät imeydy ja täten maidon ihmiselle käyttökelpoinen aminohapposisältö heikkenee. Maidon käsittelyssä Maillard-reaktiota voi tapahtua pastöroinnin tai iskukuumennuksen yhteydessä.
Maillard-reaktion lisäksi toinen ei-entsymaattinen ruskistumisreaktio on karamellisoituminen, jossa reaktioon osallistuvat ainoastaan pelkistävät sokerit. Korkeammissa lämpötiloissa karamellisoituminen ja pyrolyysi ovat merkittävämpiä kuin Maillard-reaktio. Yli 180 °C lämpötiloissa Maillard-reaktion reaktiotuotteena syntyy akryyliamidia, joka on luokiteltu karsinogeeniseksi yhdisteeksi. Maillard-reaktion vaatima lämpötilan alaraja ei ole hyvin määritelty, mutta reaktioita tapahtuu myös huoneenlämpötilassa. Maillard-reaktioita tapahtuu myös ihmiskudoksessa ruumiinlämpötilassa. Ihmiskehossa tapahtuvat Maillard-reaktiot on yhdistetty useisiin ihmisen rappeuttaviin sairauksiin. Maillard-yhdisteet voivat toimia näille rappeutaville sairauksille mahdollisesti altistavien kehittyneiden glykaation lopputuotteiden esiasteina.
Silvia Federici
Silvia Federici (s. 1942 Parma, Italia) on italialaissyntyinen yhdysvaltalainen historiantutkija, kansalaisaktivisti ja marxilainen feministi. Federici valmistui tohtoriksi University of Buffalosta vuonna 1967 ja hän on työskennellyt Nigeriassa. Hän opetti vuosina 1987–2005 Hofstra Universityssä New Yorkissa Yhdysvalloissa kansainvälistä politiikkaa, sukupuolentutkimusta ja poliittista filosofiaa.
Federici oli vuonna 1972 perustamassa International Feminist Collective -järjestöä, joka järjesti kansainvälisen Wages For Housework (WFH) -kampanjan, joka vaati palkkaa kotitöistä. 1990-luvulla Federici toimi kuolemanrangaistusta vastustavassa liikkeessä sekä globalisaation vastaisissa liikkeissä. Hän on yksi Committee for Academic Freedom in African perustajajäsenistä. Järjestö tukee afrikkalaisten yliopisto-opiskelijoiden ja opettajien toimintaa taloudellisia ja opetuksellisia huononnuksia vastaan.
Federicin tunnetuin teos on vuonna 2004 ilmestynyt "Caliban and the Witch", jossa hän tutkii 1500- ja 1600-lukujen noitavainojen vaikutusta siirtymisessä kapitalismiin. Kirjaa on kuvattu Marxin "Pääoman" puuttuvaksi luvuksi, sillä Federici painottaa naisten tekemän työn riistoa, johon Marx ei kiinnittänyt juurikaan huomiota.
Eric Saarinen
Eric Saarinen (s. 26. kesäkuuta 1942) on yhdysvaltalainen elokuvaaja ja elokuvaohjaaja, joka tunnetaan erityisesti mainoselokuvistaan.
Saarinen varttui arkkitehti Eero Saarisen ja kuvanveistäjä Lilian Swann Saarisen poikana Yhdysvalloissa. Hänen isoisänsä oli Suomesta Yhdysvaltoihin muuttanut arkkitehti Eliel Saarinen. Eric Saarinen valmistui Goddard Collegesta Vermontissa ja jatkoi elokuvaopintoja Kalifornian yliopiston UCLA Graduate Schoolissa.
Saarinen onnistui nuorena kameramiehenä tallentamaan muun muassa Robert Kennedyn murhan 1968 sekä mustaihoisen Meredith Hunterin puukottamisen kuoliaaksi Altamontin ilmaiskonsertissa vuonna 1969, jonka pääesiintyjänä oli The Rolling Stones. Saarinen oli yksi monista kuvaajista, jotka tallensivat tapahtumasta kuvamateriaalia yhtyeestä kertovaan dokumenttielokuvaan "Gimme Shelter" (1969). Saarinen oli lavalla kuvaamassa kohti yleisöä, ja puukotus löytyi hänen kuvamateriaalistaan vasta leikkausvaiheessa.
Saarinen työskenteli 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa elokuvaajana Hollywoodissa, jossa hän toimi pääkuvaajana muun muassa Wes Cravenin elokuvassa "Yön silmät" (1977). 1980-luvulla hän perusti Kalifornian Santa Monicaan mainoselokuvayhtiön nimeltä Plum Productions yhdessä Chuck Sloanin kanssa. Vuonna 1974 Saarisen Jeep Grand Cherokee -maastoautolle tekemä mainoselokuva voitti pääpalkinnon Cannesin mainoselokuvafestivaaleilla. Hän on myös yksi ensimmäisistä mainoselokuva-ansiosta elokuvaajajärjestön American Society of Cinematographers (ASC) jäseneksi kutsutuista.
Vuonna 1982 hän kuvasi 70 millimetrin filmille ihmisen ja luonnon muovaamista erikoisista kohteista kertovan 16-minuuttisen lyhytelokuvan "Symbiosis", jonka kuvaaminen vei hänet 30 maahan ja kesti runsaan vuoden. Hänen kuvaamansa ja John Boorstinin ohjaama "Exploratorium" (1974) oli ehdolla lyhytelokuvien Oscar-voittajaksi.
Saarinen on vieraillut ohjaamassa mainoselokuvia myös Suomessa. Vuonna 2000 mainostoimisto Dynamo Advertisingin suunnittelemassa, useasti palkitussa televisiomainoksessa "Kauko Kyyhky" elävä pulu matkustaa junan katolla (Saarisen isoisän suunnittelemalta) Helsingin rautatieasemalta perheensä luo kotipesään Tampereelle. Saarisen Lapin Kulta -oluelle ohjaama mainos palkittiin Clio-palkinnolla Yhdysvalloissa.
Lokakuussa 2017 esitettiin Yle Teemalla Eric Saarisen tuottama ja kuvaama ja Peter Rosenin ohjaama dokumenttielokuva "" (Eero Saarinen: The Architect Who Saw the Future), joka kuuluu PBS:n tilaamaan "American Masters" -dokumenttisarjaan. Sen ensiesitys Yhdysvalloissa oli 27. joulukuuta 2016.
Betty Brosmer
Betty Brosmer (s. 2. elokuuta 1935) on yhdysvaltalainen malli ja fitness-alan vaikuttaja. Häntä on pidetty "ensimmäisenä supermallina" ("The first supermodel"). 1950-luvulla Brosmer oli Yhdysvaltain parhaiten tienaava pin-up -tyttö. Hän oli kehonrakentaja Joe Weiderin aviopuoliso vuodesta 1961 aina tämän kuolemaan vuonna 2013 asti.
Brosmer aloitti mallinuransa teini-ikäisenä Sears & Roebuckin katalogissa ja esiintyi sittemmin myös muissa kaupallisissa myyntiluetteloissa. Hänen kuviaan oli kokosivun mainoksissa laajalevikkisten julkaisujen sivuilla, kuten Esquire, Fortune, Time, Life ja The Saturday Evening Post. Ensimmäisen kauneuskilpailuvoittonsa Brosmer sai "Miss Television" -kisassa 1950-luvulla. Hänestä otettu kuva Empire State Buildingin katolla televisioantennin vierellä julkaistiin TV Guide -lehden kannessa. Brosmerille kertyi yli 50 kauneuskuningatar-voittoa, ja hänen ansiotasonsa kohosi alan huippulukemiin. Hänen kasvonsa ja kurvikas vartalonsa kaunistivat yli 200:n aikakausjulkaisun kansia.
Betty Brosmer on naisten fitness-toiminnan uranuurtaja. Huhtikuussa 1961 hän avioitui kehonrakentaja ja liikemies Joe Weiderin kanssa. Pariskunta teki yhteistyötä useiden vuosien ajan, ja tuloksena syntyi lukuisia kehonrakennusaiheisia kirjoja ja aikakauslehtiä.
Christian De Lorenzi
Christian De Lorenzi (s. 18. helmikuuta 1981 Sondalo Italia), on entinen italialainen ampumahiihtäjä. Hänen ampumahiihtouransa alkoi vuonna 1995 ja hän liittyi maajoukkueeseen 1999.
De Lorenzi sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 seitsemänneksi normaalimatkalla ja 14:nneksi takaa-ajokilpailussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hänen paras sijoituksensa oli 38. sija normaalimatkalla. Hän on osallistunut ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin yhdeksän kertaa ja hänen paras henkilökohtainen saavutuksensa on normaalimatkan kuudes sija Östersundissa 2008. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli yhteislähtökilpailussa kymmenes. EM-kilpailujen nuorten sarjan pikamatkalla hän sai hopeaa 2001. Ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa De Lorenzi on sijoittunut kahdesti toiseksi ja cupin kokonaistilansteessa sijalle 22. kaudella 2010-2011. Normaalimatkan cupissa hän oli viides kaudella 2013-2014.
De Lorenzi lopetti uransa kesäkuussa 2016.
Annika Bengtzon
Annika Bengtzon on kuvitteellinen ruotsalainen rikosjournalisti, joka esiintyy Liza Marklundin romaaneissa ja niistä tehdyissä elokuvissa. Bengtzon on kotoisin Södermanlandista ja asuu nykyisin Kungsholmenilla Tukholmassa.
Hän esiintyy yhdeksässä kirjassa, joista kahdeksan on filmattu. Kahdessa ensimmäisessä (2001 ja 2003) häntä esittää Helena Bergström. Myöhemmin 2010-luvulla filmatussa elokuvasarjassa Bengtzonia esittää Malin Crépin. Elokuvasarjaa on Suomessa esittänyt MTV3.
Kirjat on lueteltu aikajärjestyksessä sen mukaan milloin ne tapahtuvat, joka on erilainen kuin niiden ilmestymisjärjestys.
Seppo Raistakka
Seppo Raistakka (tammikuu 1969 Posio, Suomi – 11. heinäkuuta 2014) oli suomalainen harmonikansoittaja ja tanssimuusikko. Hän voitti Kultainen harmonikka -kilpailun vuonna 1987.
Raistakka aloitti harmonikansoiton opiskelun 11-vuotiaana kansalaisopistossa Teuvo Peltosen johdolla. Myöhemmin hän opiskeli useiden vuosien ajan yksityisopetuksessa Seppo Leinon johdolla. Hänellä oli 1980-luvulla myös oma yhtye, jonka kanssa hän teki satunnaisia soittokeikkoja.
Seppo Raistakka osallistui Kultainen Harmonikka -kilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1986 sijoittuen toiseksi. Hän voitti kilpailun vuonna 1987, soittaen loppukilpailussa kappaleet "Bonita Nina" sekä "Varisevat lehdet". Hän sai tuomaristolta 181 pistettä. Voittoa luonnehdittiin ylivoimaiseksi toiseksi tulleen kilpailijan saatua 160 pistettä. Seppo Leinon oppilaiden hallittua Kultainen harmonikka -kilpailua 1980-luvun lopulla alettiin jopa puhua niin sanotusta "Lapin tallista", joka myös esiintyi ja levytti Leinon johdolla 1980- ja 1990-lukujen aikana. Kilpailun jälkeen Raistakka toimi tanssimuusikkona muun muassa yhtyeissä Channel Four sekä Kolmoset. Muusikonuransa viimeisinä vuosina hän soitti enimmäkseen kosketinsoittimia. Väsyttyään keikkamuusikon ammattiin hän lopetti keikkailun joksikin aikaa ja luopui keikkatauon jälkeenkin kokopäiväisen muusikon toimesta. Hän keskittyi viimeisinä vuosinaan musiikin sovitustöihin studiossa sekä toimi päätyökseen lähihoitajan ammatissa.
Henkilönä Raistakkaa on kuvattu ystävälliseksi, rauhalliseksi ja iloiseksi persoonaksi. Hän menehtyi heinäkuussa 2014 äkillisesti sairauskohtaukseen.
Ikeya–Seki
Ikeya-Seki IAU:n nimellä C/1965 S1 tuntema vuonna 1965 auringon ohittanut komeetta.
Komeetta näkyi ulkomailla paljain silmin jopa päiväsaikaan. Näkyvyydestä Suomessa ei ole tietoa lyhyen havaintoikkunan ja lokakuun lopun pilvisen sään takia. Lähimmillään Aurinkoa se oli 0.08 AU:n etäisyydellä, eli se oli auringonhipojakomeetta. Saapuessaan periheliin se hajosi kolmeen osaan, jotka jatkoivat kulkuaan lähes identtisillä radoilla.
Ikeya-Seki on jaksollinen pyrstötähti, jonka jakso on noin 880 vuotta. On arveltu, että kyseessä on saattanut olla vuoden 1106 suuren komeetan paluu, joka sekin oli näkynyt Euroopassa päivätaivaalla. Komeetan on arveltu hajonneen jo tuolloin useaan osaan, jotka nykyisin muodostavat Kreutzin auringonhipojakomeettaperheen.
Kreutzin auringonhipojakomeettaperheen emokomeetaksi on ehdotettu myös jo Aristoteleen näkemää, vuoden 371 eaa. suurta komeettaa. Jos kuitenkin lasketaan vuodesta 1986 alkaen 76 vuoden syklejä alaspäin, niin voidaan olettaa vuoden 371 eaa. nähdyn komeetan voineen olla myös Halleyn komeetta.
Tervikin kartano
Tervikin kartano sijaitsee Pernajanlahden länsirannalla Loviisassa. Kartano on edelleen ensimmäisen omistajansa, Katarina Guthrien, jälkeläisten hallussa.
Tervikin kartanon historia alkaa vuodesta 1636. Se muodostettiin viidestä tilasta, jotka oli lahjoitettu Katarina Guthrielle. Kartano sai säterivapauden, joka tosin peruttiin vuonna 1691. Uudemman kerran Tervikille myönnettiin säterivapaus 1766, jolloin sille siirrettiin Edön säterin rälssioikeudet. Kartano on pysynyt saman suvun hallussa koko historiansa ajan, vaikka omistajasukujen nimet ovatkin vaihtuneet avioliittojen myötä. Ensimmäinen perijä oli Guthrien poika, kreivi Robert Lichton. Omistajasuvun nimi vaihtui Muhliksi, kun Lichtonin sisarentytär peri kartanon puolisonsa Adam Gustav Muhlin kanssa. Heidän pojantyttärensä avioitui upseeri Otto Wilhelm de Geerin kanssa. Otto de Geer toteutti isonjaon Tervikissä jo 1768. Omistajasuvun nimi on ollut Ehrnrooth vuodesta 1855, jolloin Wilhelmina Ottiliana Lovisa de Geer peri Tervikin. Hänen puolisonsa oli kenraaliluutnantti Gustaf Robert Ehrnrooth.
Tervikin tammikuja on Suomen pisin. Nykyisen päärakennuksen kantaosa valmistui 1730-luvulla, keittiösiipi rakennettiin lähes sata vuotta myöhemmin. 1810-luvulla julkisivu muutettiin empiretyyliseksi ja mansardikatto purettiin 1800-luvun lopussa toisen asuinkerroksen tieltä. 1920-luvun remontti palautti julkisivun empiretyylin mukaiseksi. Kartano kuuluu Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Tervikin kartanomuseon säätiön omistuksessa oleva muotokuvakokoelma on Suomen suurin yksityinen muotokuvakokoelma.
Ikeya–Zhang
Nimillä C2002/C1 ja 153P/Ikeya–Zhang on komeetta, joka löydettiin helmikuussa 2002.
Kaoru Ikeya ja Daqing Zhang löysivät itsenäisesti vuoden 2002 komeetan, jota pidetään samana kuin puolalaisen astronomin Johannes Heveliuksen vuonna 1661 havaitsemaa komeettaa. Komeetan jakso on 366,5 vuotta, ja seuraavan kerran sen odotetaan saapuvan Auringon lähettyville vuonna 2362.
Komeetta näkyi parhaiten maaseudulla sekä valokuvissa. Edellisestä paljain silmin havaittavasta komeetasta Suomen taivaalla oli kulunut viisi vuotta (Hale-Bopp).
Tähdet ja avaruus Nro: 7 / 2002, sivu 32.
Kerppo Kankaanranta
Kerppo Kallas Kankaanranta (17. heinäkuuta 1919 Rauma – 8. elokuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, oikeustieteen lisensiaatti ja asianajaja.
Kankaanrannan vanhemmat olivat pankinjohtaja, filosofian maisteri Oskar Wilho Kankaanranta ja pankkiprokuristi Annikki Alina Ahovaara (ent. Åkerlund). Kankaanranta kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassisesta lyseosta vuonna 1938 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1945. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1948 ja valmistui myöhemmin vielä oikeustieteen lisensiaatiksi Turun yliopistosta 1965.
Kankaanranta toimi asianajajana 1946–1973 ja hänen asianajotoimistonsa hoiti 1960-luvulta alkaen liike-elämän juridiikkaan liittyviä toimeksiantoja. Hän toimi 1967–1977 Asko Oy:n ja Upo Oy:n hallintoneuvostojen puheenjohtajana, vuodesta 1970 Asko-yhtymä Oy:n hallituksen puheenjohtajana ja vuodesta 1974 insinööritoimisto Vesto Oy:n hallituksen puheenjohtajana. Kankaanranta sai vuorineuvoksen arvon vuonna 1976 ja oli vuodet 1977–1979 Asko-Upo Oy:n pääjohtajana.
Kankaanranta oli 1970-luvulla Suomen Teollisuusliiton hallituksen jäsen, Teollisuuden Keskusliiton edustajiston jäsen, Suomen Metsäteollisuuden keskusliiton hallituksen jäsen ja Metsäteollisuuden työnantajaliiton hallintoneuvoston jäsen.
Aarno Laitisen kirjassa "Rahat tai renki: Suomen liike-elämän veijareita ja huijareita" (Kustannusvaihe Ky 1984) käsiteltiin muun muassa Kankaanrannan toimintaa Asko-Upossa. Kirjan mukaan Kankaanranta junaili vaikeuksissa olleen sukuyhtiön Suomen Yhdyspankin haltuun.
Nimellä "K. K. Kankaanranta":
Aarne Lintulaakso
Aarne Johannes Lintulaakso (9. heinäkuuta 1936 Vaasa – 8. helmikuuta 1994 Vaasa) oli vaasalainen jazzmuusikko ja taidemaalari.
Lintulaakso aloitti muusikonuransa jazztrumpetistina 1950-luvulla. Hän soitti useassa vaasalaisessa jazzyhtyeessä, muun muassa Vaasa Big Bandin soolotrumpetistina, Harry Tuomen kvintetissä, Aarne Kuisman kvintetissä, Christian Bäckin sekstetissä sekä Olavi Virran kokoonpanossa. Lintulaakso oli vuonna 1967 perustetun Vaasa Jazz Club ry:n perustajajäsen.
1970-luvulla Lintulaakso suuntasi taiteellista lahjakuuttaan enemmän kuvataiteisiin. Hän oli aloittanut maalaamisen jo 1950-luvulla ja oli siinä itseoppinut. Hänen työnsä pohjautuivat öljy- ja sekatekniikkaan ja olivat aluksi impressionistisia ja myöhemmin kubistisia tai abstrakteja, tarkan sommittelun tuloksena olleita teoksia. Raati valitsi Lintulaakson töitä ensimmäisen kerran näyttelyyn vuonna 1977 (Pohjanmaan museon aluenäyttely). Sen jälkeen hänen teoksiaan oli mukana monessa alueellisessa näyttelyssä. Toimittuaan 15 vuotta ammattimaisena kuvataiteilijana Lintulaakso piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 1988, jolloin hän oli 51-vuotias.
Pitkän uransa aikana Lintulaakso vakiinnutti asemansa vaasalaisen kuvataiteen huipulle. Lintulaakso oli kahdentoista vaasalaistaiteilijan vuonna 1988 perustaman Ranta-ateljee ry:n perustajajäsen. Muita ryhmään kuuluvia vaasalaistaiteilijoita olivat muun muassa Veikko Takala, Pentti Uusikylä, Fritz Jakobsson ja Risto Jalonen.
Aarne Lintulaakson teoksia on muun muassa Pohjanmaan museon kokoelmissa.
Rob Ford
Robert Bruce ”Rob” Ford (s. 28. toukokuuta 1969 Toronto, Ontario – 22. maaliskuuta 2016) oli kanadalainen konservatiivipoliitikko ja liikemies, joka toimi Toronton kaupungin historian 64. pormestarina vaalikaudella 2010–2014. Hänet tunnetaan korkean verotuksen vastustajana.
Pormestarikautensa aikana Ford oli osallisena useissa työhönsä liittyvissä ja työn ulkopuolisissa kohuissa. Fordin alkoholi- ja päihdeongelmien noustua julkisuuteen Toronton kaupunginvaltuusto vei suurimman osan hänen valtaoikeuksistaan.
Ford oli pyrkimässä myös kaudelle 2014–2018 Toronton pormestariksi mutta vetäytyi vaalikampanjasta, kun hänen vatsastaan löydettiin kasvain. Hänet valittiin kuitenkin Toronton kaupunginvaltuutetuksi. Kasvaimen löytymisen jälkeen Fordin veli Doug otti hänen paikkansa pormestariehdokkaana mutta hävisi vaalit John Torylle.
Ford kuoli syöpään 22. maaliskuuta 2016 46-vuotiaana.
Senet
Senet tai S'n't (tai "Senat" tai "Zinat") on egyptiläinen, kahden pelattava lautapeli ja yksi vanhimmista tunnetuista. Peliä on pelattu ainakin 3100-luvulta eaa. Pelin on arveltu olleen yhteiskunnan kaikkien sosiaaliluokkien suosiossa.
Senet-pelin lauta koostuu kolmesta kymmenen ruudun rivistä. Vaikkakin arkeologit ovat löytäneet yli viisikymmentä Senet-lautaa, ei pelin säännöistä ole varmuutta. Yleisen käsityksen mukaan nappuloita siirrettiin laudalla sen päästä päähän, leveän (peilikuva) S-kirjaimen muodossa. Siirtojen määrä ratkaistiin heittämällä neljää tikkua. Lauta sisälsi viisi erikoisruutua (ruudut 15 ja 26–29), jotka määrittivät siihen osuvan pelaajan toimenpiteet. Pelin voitti pelaaja, joka ensimmäisenä sai kaikki pelinappulansa pois laudalta.
Tuulisella terassilla
Tuulisella terassilla on vuonna 1991 ilmestynyt KOM-teatterin järjestyksessään 12. albumi. A-puoli
B-puoli
Pekka Tegelman
Pekka Tegelman (s. 13. toukokuuta 1957) on suomalainen kitaristi, lauluntekijä ja levytuottaja. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli Finnforest, jonka Tegelman perusti vuonna 1972 veljensä Jussin kanssa.
Kolme albumia julkaisseen Finnforestin lisäksi hän soittanut useiden muiden artistien levyillä sekä toiminut tuottajana kymmenillä albumeilla. Tegelmanin pitkäaikaisimpia yhteistyökumppaneita ovat olleet muun muassa Petri Pettersson, Liisa Tavi sekä Sakari Kuosmanen. 2010-luvulla hän on tulkinnut Jacques Brelin tuotantoa yhdessä näyttelijä Martti Suosalon kanssa. Tegelmanin ensimmäinen sooloalbumi ilmestyi vuonna 2010.