hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kiowa Gordon
Kiowa Gordon (s. 25. maaliskuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi roolistaan ihmissusi Embry Callina elokuvissa "Twilight – Uusikuu" (2009) ja "Twilight – Epäilys" (2010).
Gordon kasvoi Arizonassa, Utahissa ja Kaliforniassa. Hän on toiseksi nuorin seitsemästä lapsesta. Hänen äitinsä Camille Nighthorse Gordon on myös näyttelijä. Gordon kävi Cactus Shadows high schoolia Cave Creekissä, Arizonassa. Sukujuuriltaan Gordon on alkuperäisamerikkalainen ja kuuluu hualapai-heimoon. Hän kuuluu Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon.
Vuonna 2009 Gordon näytteli ihmissusi/hahmonvaihtaja Embry Callia elokuvassa "Twilight – Uusikuu", joka perustuu Stephenie Meyerin "Houkutus"-fantasiakirjasarjan toiseen osaan "Uusikuu". Gordon ja Meyer kuuluvat molemmat Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon ja käyvät samassa kirkossa Arizonassa. Gordon koe-esiintyi rooliin avoimessa koe-esiintymistilaisuudessa ja muutamaa viikkoa myöhemmin sai kuulla saaneensa roolin. Hän on mukana "Twilight – Uudenkuun" vuoden 2010 jatko-osassa "Twilight – Epäilys".
Gordon näyttelee myös vuoden 2011 elokuvissa "Into the Darkness" ja "Murder for Dummys".
Cupori
Cupori Oy on suomalainen metalliteollisuusyritys. Yhtiön kotipaikka on Pori ja tuotantotilat sijaitsevat Porin Kuparipuistossa. Cuporin toimiala on kuparin valmistus. Yhtiö tuottaa muun muassa kuparisia LV-asennus- ja teollisuusputkia.
Outokummun Porin metallitehdas valmistui vuonna 1941. Perustamisen taustalla olivat puolustusvoimien tarpeet. Tuotannosta kolme neljäsosaa meni sotatarvikkeisiin. Sodan jälkeen tehdas osallistui myös sotakorvauksiin. Outokummun Porin tehtaat nousivat yhtiön suurimmaksi yksiköksi.
Outokumpu päätti 2000-luvulla keskittyä ruostumattomaan teräkseen ja myi vuonna 2005 kupariliiketoiminnastaan pääosan pääomasijoitusyhtiö Nordic Capitalille. Outokummulle jäi tuolloin vielä kupariputkia valmistanut Copper Tube & Brass -divisioona. Sen yhtiö myi divisioonan toimivalle johdolle vuonna 2008. Ostettu liiketoiminta jaettiin kahteen yhtiöön, jolloin Porin tehdas alkoi toimia Cupori-nimellä.
Nykyinen yhtiö on perustettu 2014, jolloin Cupori Oy myytiin itävaltalaisessa omistuksessa olevalle Cupori Limitedille.
Petri Kuljuntausta
Petri Kuljuntausta (s. 28. helmikuuta 1961 Tampere) on suomalainen säveltäjä, muusikko ja äänitaiteilija, jonka musiikkia on julkaistu Suomen ohella muun muassa Australiassa, Englannissa ja Yhdysvalloissa. Hän on kirjoittanut myös kolme kirjaa elektronisesta musiikista ja äänitaiteesta, kuten "On-Off", joka on ensimmäinen kokonaisesitys suomalaisen elektronisen musiikin ilmiöistä ja kehittymisestä.
Petri Kuljuntaustalle myönnettiin taiteen valtionpalkinto vuonna 2005. Kuljuntausta käyttää teoksissaan sekä sähköisiä instrumentteja että luonnon ja urbaanin ympäristön ääniä. Hänen teoksiaan on julkaistu myös osana kokeellisia elokuvia tai yhteistyössä kuvataiteilijoiden ja tanssijoiden. Kuljuntausta on toiminut myös äänitaiteeseen erikoistuneen Äänen Lumo ry:n hallituksessa, jota hän on ollut perustamassa vuonna 1995.
Etelä-Pohjanmaan Opisto
Etelä-Pohjanmaan Opisto on Ilmajoen Luomankylässä sijaitseva kansanopisto. Vuonna 1892 perustettu opisto on uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton. Koulutustarjontaan kuuluvat lukuvuoden mittaiset opintolinjat, ammatillinen perus- ja lisäkoulutus, avoimen yliopiston opetus, lyhytkurssit sekä muut koulutustapahtumat. Opisto toimii myös erilaisten yksityisten tilaisuuksien pitopaikkana ja järjestää tarvittaessa kokous-, majoitus- ja ruokapalveluita.
Etelä-Pohjanmaan Opiston syntysanat lausuttiin 29. kesäkuuta 1891 Ilmajoen Ala-Antilassa, jossa pidetyn eteläpohjalaisten ylioppilaiden kesäkokouksen yhteydessä pidettiin myös opiston perustava kokous. Ajatus kansanopiston perustamisesta oli herännyt pari vuotta aiemmin Helsingin yliopiston Pohjalaisessa Osakunnassa, ja sijaintipaikaksi kaavailtiin myös Lapuaa, Laihiaa ja Seinäjokea. Alkuperäinen nimi oli Etelä-Pohjanmaan suomalainen kansanopisto, joka lyheni vuonna 1925 muotoon Etelä-Pohjanmaan kansanopisto. Myöhemmin nimeksi vakiintui Etelä-Pohjanmaan Opisto.
Opiston yhtenä perustajana ja ensimmäisenä rehtorina vuosina 1892–1904 ja 1908–1912 toimi sittemmin kansanedustajana ja opetusministerinäkin ollut Niilo Liakka. Opiston johtajista myös Heikki Hosia toimi myöhemmin opetusministerinä vuosina 1959–1962. 1930-luvun alkupuolella opistoa johti kansanopistolaitoksen kehittäjänä myöhemmin tunnettu Mauno Karttunen.Opiston rehtorina vuosina 1960–1986 toimi Tuomas Tapola. 2010-luvulla rehtorina toimii Kyösti Nyyssölä. Kaikkiaan opistolla on ollut 13 rehtoria.
Opiston ensimmäinen toimipaikka vuokrattiin Ala-Hannukselan talosta Kyrönjoen rannalta. Sen jälkeen opisto toimi kolme vuotta kolmessa lähekkäisessä talossa Alapäässä. Nykyinen opisto rakennettiin Korven tilan isännän Paul Roschierin tarjoamalle männikköharjulle Vestanåsille, jota pidettiin yleisesti Ilmajoen kauneimpana. Tammikuussa 1896 käyttöön vihityn päärakennuksen suunnitteli arkkitehti Josef Stenbäck ottamatta siitä palkkiota.
Opisto toimi alkuvaiheessa tiiviissä yhteistyössä nuorisoseuraliikkeen kanssa. Myös monet maakunnan vaikuttajat tukivat opiston työtä, kuten kansanedustajat Juho Erkki Antila, Kaarlo Lanne ja Mikko Luopajärvi sekä kirjailija Santeri Alkio, Orisbergin kartanon isäntä Edward Björkenheim ja vaasalainen hovioikeudenneuvos Oskar Rewell. Opiston toimintaa ovat vuosikymmenten varrella tukeneet myös Ilmajoen kunta ja seurakunta.
Saksan jalkapalloskandaali 2005
Saksan jalkapallonskandaali 2005 oli useita Saksan jalkapallosarjoja koskettanut sopupeliskandaali, jossa kroatialaisen Ante Sapinan johtama vedonlyöntiorganisaatio lahjoi erotuomareita ja pelaajia. Ringin epäiltiin järjestäneen 23 ottelun tuloksen 2. Bundesliigassa, Regionalligassa ja Saksan cupissa. Petoksen arvoksi on arvioitu yli kaksi miljoonaa euroa.
Skandaalin keskeinen henkilö oli erotuomari Robert Hoyzer, joka tuomitsi otteluita. Hän tunnusti vaikuttaneensa tuloksiin. Hoyzer sai elinikäisen toimitsijakiellon ja hänet tuomittiin kahden vuoden ja viiden kuukauden vankeuteen. Myös toinen erotuomari, Dominik Marks, sai ehdollista vankeutta. Vedonlyöntiorganisaatiota johtanut Sapina sai kahden vuoden ja 11 kuukauden tuomion.
Jack Russell -terrieri
Jack Russell -terrieri eli Working Jack Russellin terrieri on pitkäikäinen terrierirotu. Sitä käytetään yleisesti luolastukseen. Pienen kokonsa, nopeutensa ja älykkyytensä ansiosta se on hyvä luola- ja agilitykoira. Se tarvitsee paljon liikuntaa ja aktiviteettia, ettei pura energiaansa tuhoamalla kotia.
The Jack Russell Terrier Club of Great Britain perustettiin vuonna 1974, kun pieni joukko alkuperäisen Jack Russell -terrierin omistajia kokoontui yhteisenä määränpäänään oikean metsästävän Jack Russell -terrierin suojeleminen.
Nykyisin maailmassa Jack Russell -terrierinä tunnettu metsästysterrieri on säilynyt tällaisenaan yli 200 vuotta.
Rodun oma rotuyhdistys (JRTCGB) ei ole mennyt kennelliiton alaiseksi, koska haluaa rodun pysyvät tällaisenaan ja metsästävän. Se haluaa myös säilyttää metsästävän terrierityypin ja suojella rotua rappeutumiselta. JRTCGB-SF järjestää toimintaa alueittain ja näyttelyitä pari kertaa vuodessa.
Heikki Lehmusto (painija)
Heikki Heikinpoika Lehmusto (vuoteen 1906 Lindholm, 30. elokuuta 1884 Kerkkoo, Porvoon mlk – 22. syyskuuta 1958 Turku) oli suomalainen painijana tunnettu urheiluvaikuttaja, yliopiston opettaja, toimittaja ja kirjailija.
Lehmuston vanhemmat olivat mökkiläinen, talollisen poika Heikki Lindholm (Uusi-Lampila) ja Kaisa Lindholm (Niesi). Hän pääsi ylioppilaaksi 1906, valmistui filosofian kandidaatiksi 1913 ja väitteli tohtoriksi 1923.
Lehmusto työskenteli Helsingin suomalaisen yksityislyseon filosofian ja suomen kielen opettajana 1925–1935, Turun suomalaisen lyseon historian vanhempana lehtorina 1935–1954, Turun yliopiston filosofian dosenttina 1935–1952 sekä Turun yliopiston yhteydessä toimivan Porthan-Seuran sihteerinä 1938-1944. Lehmusto oli päätoimittajana Aitosuomalainen-lehdessä 1924–1927 ja 1929 sekä Suomen Voimailulehdessä 1923–1928.
Lehmusto kuului Suomen miesten voimistelujoukkueeseen, joka voitti pronssia Lontoon kesäolympialaisissa 1908. Lehmusto oli myös akateeminen painimestari 1914 ja 1915. Hän toimi painijain johtajana olympiakisoissa Antwerpenissa 1920, Amsterdamissa 1928 ja Berliinissä 1936. Hän oli Suomen painiliiton puheenjohtaja vuosina 1932–1940.
Lehmuston kirjallinen tuotanto sisälsi painiaiheisia teoksia sekä myös filosofiaa ja erityisesti Johan Vilhelm Snellmania käsitteleviä kirjoja.
Pohjolan tytär (sävellys)
Pohjolan tytär op. 49 on Jean Sibeliuksen vuonna 1906 säveltämä sinfoninen runo.
"Pohjolan tyttären" syntyhistoria on hämärän peitossa. Sibelius työsti keväällä 1906 sävelrunoa "Luonnotar", mutta hylkäsi aiheen ja toteutti sen vasta seitsemän vuotta myöhemmin teoksena sopraanolle ja orkesterille. Kesäkuussa säveltäjä kirjoitti kustantajalleen Lienaulle uudesta sävellyksestä, joka perustui Väinämöisen ja Pohjolan tyttären tarinaan. Teoksen nimi oli lopulta kustantajan valinta: Sibeliuksen ehdotuksia olivat "Väinämöinen" ja "L'aventure d'un héros". Sävellys valmistui syksyllä, ja venäläinen pianisti Aleksandr Ziloti kutsui säveltäjän johtamaan teoksensa Pietariin, jossa kantaesitys tapahtui 29. joulukuuta 1906. Teos sai hyvän vastaanoton sekä muusikoilta että arvostelijoilta. Sibeliusta kehuttiin muun muassa omaleimaisista orkesteriväreistä, spontaaniudesta ja muodon uudenaikaisuudesta.
"Pohjolan tytär" edustaa Sibeliuksen tuotannossa tyylillistä murrosvaihetta. Erik Tawaststjernan mukaan sävelruno on kuin januksenpää:
"Väinämöisen-kasvot katsovat taaksepäin myöhäisromantiikan jykevästi veistokselliseen sävelmaailmaan, kun taas toiset, ilmojen tyttären kasvot suuntautuvat impressionistiseen taivaanrantaan."
Sibelius laajensi tavanomaista orkesterikokoonpanoaan piccololla, englannintorvella, bassoklarinetilla, kontrafagotilla, kahdella kornetilla ja harpulla. Hän muovasi teoksen ohjelmallisen taustan tekstiksi, jonka kustantaja julkaisi partituurissa saksaksi runomuotoisena. Muodoltaan teos edustaa vapaata sonaattimuotoa, jonka kertausjakso huipentuu voimakkaasti, minkä jälkeen kappale päättyy lyhyeen codaan. Tritonuksen käytöllään teos ennakoi säveltäjän neljättä sinfoniaa. Tawaststjernan mukaan "Pohjolan tytär" on Sibeliuksen merkittävimpiä teoksia: se on yhtä säihkyvä kuin Richard Straussin sinfoniset runot mutta niitä yhtenäisempi.
Keksitty keskiaika
Keksitty keskiaika ja aaveaika ( ja "Phantomzeit") ovat saksalaisen tutkijan Heribert Illigin antamia nimityksiä vuosien 614–911 jaa. väliselle ajanjaksolle, jota ei hänen käsityksensä mukaan todellisuudessa ollut. Tätä teoriaa, jonka mukaan laskuvirheiden ja suoranaisten asiakirjaväärennösten tuloksena ajanlaskussa on lähes kolmensadan vuoden virhe, kutsutaan ”aaveaika-hypoteesiksi”.
Historiantutkimuksen valtavirta on torjunut Illigin hypoteesin ehdottomasti, mutta se on saanut osakseen jonkin verran mielenkiintoa julkisuudessa.
Illigin hypoteesin perustana on nykyisin käytössä olevan ajanlaskun kriittinen tarkastelu. Illigin mukaan paavi Gregorius III:n vuonna 1582 toimeenpanemassa kalenteriuudistuksessa tehty kymmenen päivän korjaus oli kolme päivää liian lyhyt: juliaanisen kalenterin virheen olisi tuolloin pitänyt olla jo 13 päivää. Tästä Illig päättelee, että ajanlaskun alusta oli kulunut noin kolmesataa vuotta luultua vähemmän.
Illigin mukaan harvoissa tunnetuissa kyseiselle ajanjaksolle ajoitetuissa historiallisissa asiakirjalähteissä puhutaan vain harvoin yksiselitteisesti nimeltä mainituista henkilöistä. Lisäksi hän esittää, että kolmesataa ylimääräistä vuotta olisi helposti voitu lisätä asiakirjoihin 900-luvun ja 1200-luvun välisenä aikana, jolloin suuri osa vanhoista dokumenteista tuhottiin pyyhkimällä ne puhtaiksi uusiokäyttöä varten. Historioitsijat ovat vastanneet, että Illigin väitetyltä aaveajalta tunnetaan noin 7 000 asiakirjaa, ja erityisesti 800-luvun luostarien kirjallinen perintö on huomattavan laaja.
Illig perustelee väitettään myös sillä, että noin vuosille 600–900 ajoitettuja arkeologisia löytöjä on hänen mukaansa äärimmäisen vähän. Valtavirran historioitsijoiden mukaan tuon ajan löytöjä on olemassa runsaasti.
Tähtitieteelliset selvitykset, jotka puhuvat Illigin hypoteesia vastaan, perustuvat hänen mukaansa lähtökohtaisesti epäluotettavaan aineistoon.
Kalamalja
Kalamalja-keskustelu on keskustelun muoto, joka soveltuu suurille ryhmille. Kalamaljoja järjestetään yleensä osallistavissa tapahtumissa, kuten epäkonferensseissa. Kalamaljan avulla koko ryhmä voi osallistua keskusteluun.
Sisimpään rinkiin asetetaan neljästä viiteen tuolia, jotka muodostavat kalamaljan. Loput tuolit asetellaan sisäkkäisiksi renkaiksi kalamaljan ympärille. Kalamalja täytetään joko vapaaehtoisilla tai erikseen valituilla osallistujilla, muiden istuessa tuoleille kalamaljan ympärille. Avoimessa kalamaljassa yksi tuoli jätetään tyhjäksi, kun taas suljetussa kalamaljassa kaikki tuolit täytetään. Tilaisuuden juontaja esittelee aiheen ja osallistujat aloittavat keskustelun aiheesta. Kalamaljan ympärillä oleva yleisö seuraa keskustelua.
Avoimessa kalamaljassa kuka tahansa yleisön jäsen voi koska tahansa tulla istumaan kalamaljan vapaalle tuolille ja näin liittyä keskusteluun. Kun näin käy, yhden kalamaljassa jo olleen henkilön on vapaaehtoisesti jätettävä paikkansa ja siirryttävä yleisöön. Keskustelun edetessä osallistujat siirtyvät kalamaljan ja yleisön välillä varsin usein. Yleisön koosta riippuu, kuinka moni yleisön jäsen ehtii käydä kalamaljassa ja osallistua keskusteluun. Kun aika loppuu, kalamalja suljetaan ja juontaja esittää keskustelun yhteenvedon.
Suljetussa kalamaljassa alussa valitut osallistujat keskustelevat tietyn sovitun ajanjakson verran. Kun aika päättyy, he poistuvat kalamaljasta ja uusi ryhmä täyttää sen. Tämä jatkuu, kunnes riittävän moni yleisön jäsen on ehtinyt käydä kalamaljassa. Kun viimeinen ryhmä on valmis, juontaja sulkee kalamaljan ja esittää keskustelun yhteenvedon.
Kalamalja-keskustelun tärkein etu on sen soveltuvuus suurille ryhmille. Toinen etu on se, että puhujien ja yleisön välille ei tehdä jyrkkää erottelua. Nämä syyt ovat tehneet kalamaljoista suosittuja osallistavissa ryhmätapaamisissa sekä epäkonferensseissa ja muissa perinteisistä konferesseista poikkeavissa tilaisuuksissa.
Ryhmä jaetaan kahteen osaan siten, että molempien ryhmien jäsenillä on jokin yhteinen piirre. Esimerkkejä jaosta ovat aikuiset ja nuoret, miehet ja naiset, jne. Ryhmät tapaavat erikseen ja tuottavat kolmesta neljään kysymystä toiselle ryhmälle, jotka kirjoitetaan korteille. Tämän jälkeen ryhmät kootaan yhteen ja kortit vaihdetaan ryhmien välillä. Rakennetaan kalamalja, jonka ympärillä on kaksi tuolirinkiä, yksi kummallekin ryhmälle. Sisäringissä oleva ryhmä lukee kysymyksen ja käy keskustelun siitä. Ulkoringissä olevat kuuntelevat, mutteivät puhu. Kun kaikki kysymykset on käsitelty ja kaikki sisäringissä olevat ovat saaneet sanoa sanottavansa, ringit vaihdetaan ja prosessi toistetaan. Ryhmien tuottamat kysymykset voivat olla teemaltaan samoja, tai erilaisia. Tämä muunnelma toimii 30-60 hengen tilaisuuksissa ryhmäleikkinä.
Toisessa muunnelmassa kalamaljaa jatketaan tietyn ajan verran, esimerkiksi 30 minuuttia. Tämän jälkeen tilaisuuden juontaja pysäyttää kalamaljakeskustelun ja pyytää yleisöstä kommentteja ja kysymyksiä.
Tim Pawlenty
Timothy James ”Tim” Pawlenty (s. 27. marraskuuta 1960 Saint Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko. Hän toimi Minnesotan osavaltion kuvernöörinä vuosina 2003–2011. Vuosina 1993–2003 hän oli Minnesotan edustajainhuoneen jäsen.
Pawlenty asettui ehdokkaaksi republikaanien esivaalikilpaan vuoden 2012 presidentinvaaleihin, mutta ilmoitti vetäytyvänsä kisasta jäätyään elokuussa 2011 Iowan koeäänestyksessä kolmanneksi Michele Bachmannille ja Ron Paulille.
Pawlenty opiskeli valtio-oppia ja lakia Minnesotan yliopistossa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.
Tapio Nousiainen
Toivo Tapio Nousiainen (7. toukokuuta 1914 Pielavesi – 30. lokakuuta 1981 Kuopio) oli kristillinen kirjailija, lakimies ja teologian kandidaatti. Hänellä oli ylempi oikeustutkinto Helsingin yliopistosta vuodelta 1938, ja lakitieteen tohtori hänestä tuli 1961.
Nousiaisen tunnetuimpia teoksia ovat "Leipää ja suolaa" (1973) ja "Yksi ainoa elämä" (1980). Ensin mainittu on uudenlainen, aikansa Suomeen sijoittuva "Psalmien kirja". Yksi ainoa elämä varoittelee kadotuksen tuskista, ja siihen sisältyy vähän myös katolisen kirkon kritiikkiä. Siitä on useimpina vuosina ilmestymisensä jälkeen otettu uusintapainos. Se on käännetty viroksi nimellä "Ainult üks elu". Lisäksi hän kuvaili peitenimiä käyttäen omaa elämäänsä ja läheistensä elämää vuoteen 1974 asti romaanissaan "Katkennut korsi".
Tapio Nousiainen tuli uskoon vuonna 1952 ja liittyi saman vuoden syksyllä Kuopion Vapaaseurakuntaan. Siitä lähtien hän kuului enimmäkseen Suomen Vapaakirkkoon, tosin välillä helluntaiherätykseen.
Nousiainen puhui ja toimi 1960–1970-luvulla Suomessa kristittyjen yhteyden, esimerkiksi yhteisen esirukouksen ja evankelioinnin (Jeesuksesta todistamisen) puolesta. Hän kirjoitti aiheesta kirjan "Että he kaikki yhtä olisivat". Lisäksi hän osallistui aktiivisesti yhteiskristillisiin Ashram-kokouksiin ja piti raamattutunteja vuosina 1970-1980 Kansan Raamattuseuran toimintakeskuksessa Oronmyllyllä, Etelä-Karjalan Parikkalassa. Nousiainen saarnasi hengellisissä tilaisuuksissa ympäri Suomea tuomarin ja kirjailijan töidensä ohella, ja silloin tällöin hän teki saarnamatkoja myös ulkomaille.
Vaikka 1970-luvun puolivälin jälkeen hänen terveytensä heikkeni esimerkiksi diabeteksen, aivoverenkiertohäiriön ja sydänvaivojen takia, Nousiainen jaksoi kirjoittaa kirjoja kuolemaansa asti.
Mikä lapselle nimeksi
Mikä lapselle nimeksi on Eeva Riihosen kirjoittama ja Tammen vuonna 1992 julkaisema kirja suomalaisista etunimistä. Luonteeltaan teos on vanhemmille tarkoitettu opas lapsen nimen valintaan. Hakemistossa on noin 2900 etunimeä.
Läheltä ja kaukaa
Läheltä ja kaukaa on Flegmaatikkojen 26. helmikuuta 2001 julkaistu debyyttialbumi, jonka julkaisi Poko Records. Levyltä julkaistiin singlet "Hallitse & hajoita", "Ei epäilystä" sekä "Mutsin luona". Albumin tuotannosta vastaa kokonaan Tiedemies.
Rastas (kirja)
Rastas on Reija Kaskiahon kirjoittama kirja vuodelta 2005. Sille myönnettiin julkaisuvuonnaan Topelius-palkinto.
Kirja kertoo 15-vuotiaasta Lotta-tytöstä, joka tapaa unelmiensa miehen Jaken. Lotalla ja Jakella menee hyvin, kunnes Lotta tajuaa olevansa raskaana, ja siitä alkaa nuoren parin vuoristorata. He muuttavat omaan asuntoon ja käyvät yhdessä äitiysneuvolassa, mutta Jake huomaa ettei olekaan riittävän vahva. Hän lähtee pois Lotan luota, ja Lotalle jää vastuu lapsesta huolehtimisesta.
Tapiolan Voimistelijat
Tapiolan Voimistelijat on espoolainen voimisteluseura. Seura tarjoaa liikuntaa ja voimistelua kaikenikäiselle jäsenistölleen. Tarjolla on lasten jumppia sekä aikuisten ryhmäliikuntatunteja Espoossa niin Tapiolan, Mankkaan, Kilon kuin Leppävaaran alueella. Joukkuevoimistelussa tavoitteena on tarjota jokaiselle voimistelijalle mahdollisuus harrastaa joukkuevoimistelua omalla taito- ja tavoitetasolla.
Seura on jäsenseurana seuraavissa:
Seurassa oli vuoden 2013 lopussa yli 1 300 jäsentä.
Seurasta käytetään lyhennettä Tapvo.
Tapiolan Voimistelijoiden Elegia-joukkue on edustanut Suomea kolmissa joukkuevoimistelun MM-kilpailuissa: 
Elegia on saavuttanut myös useita SM-mitaleita.
Vuonna 2014 seura viettää 50-vuotisjuhlavuottansa. Se perustettiin vuonna 1964 nimellä Tapiolan Naisvoimistelijat. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1995. Seurasta käytetään lyhennettä Tapvo.
VK TsSKA Moskova
MVK TsSKA Moskova on lentopalloseura Moskovasta, Venäjältä. TsSKA on yksi maailman menestyksekkäimpiä lentopallon seurajoukkueita. Kesällä 2009 armeijan johto päätti ettei joukkue osallistu Venäjän liigaan.
Kermasieppo
Kermasieppo ("Tregellasia capito") on Australiassa tavattava pensassieppoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan kermasieppo on 12–13 cm pitkä. Lajin sukupuolet muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Selkä on lajilla väritykseltään oliivinvihreä ja pää harmaa. Vatsastaan ja rinnastaan lintu on keltainen. Otsa on valkoinen tai oranssiin vivahtava. Nuoret linnut ovat selästään punaruskeita ja vatsastaan vaaleankeltaisia valkoisin viiruin. Valkonaamasieppo ("Tregellasia leucops") muistuttaa kermasieppoa, mutta eroaa tästä mustan otsan ja valkoisten silmänympärysten perusteella.
Kermasieppoa tavataan Australian itärannikolta kahtena erillisenä populaationa. Pohjoisempi populaatio sijaitsee Queenslandin osavaltion koillisrannikolla ja eteläisempi populaatio Uuden Etelä-Walesin osavaltion alueella hieman Kauriin kääntöpiirin pohjoispuolella. Lajin elinympäristöä ovat kosteat eukalyptusmetsät sekä trooppiset ja subtrooppiset sademetsät. Kermasieppo viihtyy erityisesti tiheän kasvillisuuden joukossa.
Kermasiepon ravinto koostuu pääosin hyönteisistä, mutta toisinaan laji syö myös siemeniä. Lintu etsii ruokansa maasta tai puiden keskikerroksista.
Kermasiepot liikkuvat yleensä yksin tai pareittain. Ne ovat hiljaisia ja huomaamattomia lintuja. Lajin pesimäkausi kestää levinneisyysalueen pohjoisosissa heinäkuulta joulukuulle ja etelämpänä syyskuulta joulukuulle. Pesänsä lintu rakentaa pensaaseen ruohoista, sammalesta, juurista ja lehdistä sitoen ne yhteen hämähäkinseitillä. Naaras munii kaksi munaa ja hautoo niitä vajaat kolme viikkoa. Koiras ruokkii hautovaa naarasta ja osallistuu myös kuoriutuneiden poikasten hoitoon. Pesivällä parilla on apuna myös muita kermasieppoja, yleensä koiraita.
Konsan koulu
Konsan koulu on Raision Ihalassa sijaitseva peruskoulu. Koulu on valmistunut vuonna 1902. Aluksi koulua kutsuttiin Ihalan kouluksi.
Konsan koulu on 2-luokkainen koulu, jolla on sama rehtori (Timo Tuusvuori) kuin Ihalan ja Krookilan kouluilla.
Konsan koulun 2 luokkaa (1b ja 2b) muodostavat 50 oppilaan ryhmän. Koululla on käytössään 5 huonetta, joista 2 on luokkahuoneita, 1 ryhmätyötila ja 2 eteistä. Koulurakennukseen kuuluu myös opettajan asuinkäytössä oleva yksiö. Koululla on 2 opettajaa, 1 keittäjä ja iltapäiväkerhon henkilökunta.
14 Shades of Grey
14 Shades of Grey on yhdysvaltalaisen nu metal -yhtye Staindin neljäs studioalbumi. Se ilmestyi toukokuussa 2003 Josh Abrahamin tuottamana. Se julkaistiin Flip Recordsin ja Elektra Entertainmentin kautta Yhdysvalloissa, Flip Recordsin ja WEA Internationalin kautta muualla. Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet "Price to Play" (2003), "So Far Away" (2003), "How About You" (2004) ja "Zoe Jane" (2004). Levyllä oleva laulu "Layne" on tehty Alice in Chains -yhtyeen edesmenneen laulajan Layne Staleyn muistoksi. Kappale "Zoe Jane" on nimetty Staindin laulajan Aaron Lewisin tyttären mukaan.
"14 Shades of Grey" nousi Billboard 200 -listan ykköseksi.
Harmaanaaman kirous
Harmaanaaman kirous on rap-artisti Solosen heinäkuussa 2009 julkaistu albumi. Albumin julkaisi Yellowmic. Solonen kirjoitti puolet albumin lyriikoista ollessaan vankilassa totaalikieltäytymisen takia. Levyn joidenkin kappaleiden lopussa kuuluu erilaisia vankilakuulutuksia. Kappaleesta "Jostain ei tingitä" on julkaistu musiikkivideo.Kappale "Rehellinen rikollinen" sisältää sampleja Tapio Rautavaaran kappaleista "Isoisän olkihattu" & "Ontuva Erikson".
Paul van Dyk
Paul van Dyk (oik. Matthias Paul, s. 16. joulukuuta 1971 Eisenhüttenstadt, Saksan demokraattinen tasavalta), on saksalainen DJ ja musiikkituottaja. Vuonna 2007 hänen albumeitaan on myyty maailmanlaajuisesti yli 4,5 miljoonaa kappaletta.
Lasse Friman
Lasse Antero Friman (s. 3. marraskuuta 1954 Helsinki) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Friman edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa alle 63,5 kilon sarjassa. Hän hävisi ja karsiutui heti ensimmäisellä kierroksella. MM-kilpailuissa 1982 hän otteli alle 67 kilon sarjassa ja hävisi jälleen ensimmäisellä kierroksella. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1976 (alle 63,5 kg) ja 1982 (67 kg) sekä samoina vuosina myös Suomen mestaruuden.
Friman edusti seuratasolla Tampereen Nyrkki-Miehiä ja Tampereen Voimailuseuraa. Hänellä on pituutta 181 senttimetriä.
Jorma Taipale
Jorma Kalevi Taipale (s. 15. huhtikuuta 1949 Helsinki) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Taipale edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa alle 75 kilon sarjassa. Hän hävisi ja karsiutui heti ensimmäisellä kierroksella. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1975.
Taipale edusti seuratasolla Helsingin Jyryä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1973 ja 1975 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1970 ja SM-pronssia vuonna 1971. Hän voitti useita TUL:n mestaruuksia. Hänellä on pituutta 183 senttimetriä.
Jorma Taipale voitti vuonna 1968 Nuorten Suomen mestaruuden sarjassa 75 kg.
Heinis
Heinis (oikealta nimeltään Nico Salonen, s. 29. syyskuuta 1985, aikaisemmin Heinähattu) on suomalainen Yellowmic-levy-yhtiölle levyttävä rap-artisti.
Heinis julkaisi esikoisalbuminsa "Tilapäinen taideteos" 10. kesäkuuta 2005 Yellowmic Recordsin kautta. Vuonna 2007 Heinis oli mukana "Adihasla" CD/DVD -julkaisulla. Seuraavana vuoden syksynä julkaistiin hänen toinen studioalbuminsa "Säätöpossu". Sekin Yellowmic Recordsin kautta. Heinis julkaisi "Vuos10nen"-nimisen yhteisalbumin Ezkin kanssa 1. joulukuuta 2010. Tämänkin albumin julkaisi Yellowmic Records. Heiniksen kolmas sooloalbumi "Tarantino" julkaistiin joulukuussa 2011. Heinis julkaisi "Eläin"-yhteisalbumin Ezkin kanssa maaliskuussa 2014. #HASLA Levy yhteistyössä Adi L Haslan Kanssa 2015 ja ENTROPIA soolo 2015.
Työn alla 2016 tuleva Heinis & SLS : LOHIKÄÄRME Levy, Heinis & EZK : TBA & Soolo 100Km Ylös.
Pekka Ruokola
Pekka Pauli Vihtori Ruokola (s. 10. helmikuuta 1951 Koskenpää) on entinen suomalainen nyrkkeilijä.
Ruokola edusti Suomea Montréalin 1976 olympialaisissa raskaassa sarjassa. Hän selviytyi suoraan kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä olympiavoittaja Teófilo Stevensonille.
Ruokola edusti seuratasolla Vilppulan Veikkoja, Mäntän Urheilijoita ja Tampereen Voimailuseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1974, 1976, 1977, 1978, 1979 ja 1982.
Pekka Ruokola on pituudeltaan 189-senttinen ja ammatiltaan poliisi. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut nyrkkeilyn kehä- ja arvostelutuomarina. Hänen poikansa Juha Ruokola on myös menestynyt nyrkkeilijänä.
Jääpallon naisten SM-sarja
Jääpallon naisten SM-sarja on naisten jääpallon korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen Jääpalloliitto. Sarjan voittaja on naisten jääpallon Suomen-mestari. Naisten SM-sarja käynnistyi vuonna 1979.
Kaudella 2018–2019 sarjaan osallistuu neljä joukkuetta.
Võ Quý
Võ Quý (31. joulukuuta 1929 Hà Tĩnhin maakunta – 10. tammikuuta 2017 Hanoi) oli vietnamilainen lintutieteilijä.
Tohtori Võ Quý opiskeli Kiinassa ja palasi Vietnamiin 1954 Ranskan kärsittyä tappion sodassa Vietnamia vastaan. Hän oli yksi Hanoin yliopiston perustajista vuonna 1956 ja toimi yliopiston professorina. Hän tutki amerikkalaisten Vietnamin sodassa käyttämien rikkakasvien torjunta-aineiden, kuten Agent Orange, vaikutuksia kasvillisuuteen, ja organisoi myöhemmin valtion uudelleenmetsittämisohjelmia. Vuonna 1985 hän vihki Vietnamin ensimmäisen ympäristöntutkimuslaitoksen Hanoin yliopistossa.
Võ Quý löysi sodan aikana lähes hävinneeksi joutuneen saruskurjen ("Grus antigone") uuden esiintymisalueen, ja oli perustamassa muuttolintujen suojelualuetta. Hän esitti, että Vietnamin sademetsissä elävä annaminfasaani ("Lophura edwardsi") olisi eri laji kuin vietnaminfasaani ("Lophura hatinhensis"), jonka Quý nimesi vuonna 1975. Monet luokittelijat pitävät niitä kuitenkin samana lajina, mutta Suomen BirdLifen lajiluettelossa ne ovat eri lajeja.
Võ Quý kirjoitti kaksiosaisen kirjan Vietnamin linnuista, "The Birds of Vietnam", ja oli yhtenä kirjoittajana teoksessa "The Kouprey: An Action Plan for Its Conservation". Vuonna 2003 hänelle myönnettiin Blue Planet Price.
Turvapuisto
Turvapuisto on Ruduksen perustama rakennusalan työturvallisuuden koulutusrata Espoossa ja Oulussa. Turvapuisto on käytännön harjoitusalue, jossa järjestetään harjoituksia työn vaaroista selviämiseen. Teemana on "Tekemällä oppii". Tekeminen on pääasiassa ulkoilmassa tapahtuvia harjoituksia. Useimmissa kohteissa kävijät pääsevät itse kokeilemaan erilaisia asioita. Alueella voi käydä harjoittelemassa yhtiön aliurakoitsijoiden, asiakkaiden sekä yhteistyökumppanien henkilökunta.
Turvapuisto on Rudus Oy:n hanke, mutta siinä on mukana monia alan toimijoita ja yrityksiä. Turvapuiston ensimmäinen vaihe avattiin Espoossa vuonna 2009 ja 2. ja 3. vaiheet avattiin 2010. Turvapuisto sijaitsee Espoon Ämmässuolla entisen betonitehtaan alueella.
Idea puiston perustamiseen saatiin yhdysvaltalaiselta emoyhtiön tytäryhtiöltä. Rudus oli työturvallisuudessa konsernin Euroopan-yritysten häntäpäässä.
Integumentti
Integumentti eli ruumiinpeite tarkoittaa eliön pintaa suojaavaa kalvoa, etenkin hyönteisen ihoa eli kitiinikutikulaa, josta muodostuu eläimen tukiranka. Se voi tarkoittaa myös muuta peitettä, tai kalvoa, joka ympäröi kasvin siemenaiheen sydäntä, ja josta myöhemmin muodostuu siemenen kuori.
Ihmisen integumentti muodostuu ihosta, kynsistä, hiuksista ja karvoista.
Oxford University AFC
Oxford University AFC on jalkapalloseura Oxfordin kaupungista ja on erityisesti Oxfordin yliopiston jalkapallojoukkue. Seura on voittanut FA Cupin kerran 1874, jolloin se voitti loppuottelussa Royal Engineersin maalein 2–0. Se selvisi cupin finaaliin myös vuonna 1873, jolloin se hävisi Wanderersille 0–2. Vuonna 1877 Wanderers voitti loppuottelun jatkoajan jälkeen 2–0 ja vuonna 1880 Clapham Rovers oli parempi lukemin 1–0. Seura muodosti yhdessä Cambridge University AFC:n kanssa 1950-luvulla suositun Pegasus AFC:n. Pegasus voitti kahdesti FA Amateur Cupin 1951 ja 1953.
Chinde
Chinde on Sambesin sivujoki Mosambikissa. Lähellä mereen laskemistaan Sambesi jakaantuu useaan matalaan osaan, jotka muodostavat soistuneen deltan, Chinde eroaa pääuomasta tämän deltan pohjoispuolella, ja laskee mereen muodostaen purjehduskelpoisen väylän. Chinden rannalla on noin 6500 asukkaan Chinden kaupunki.
Johannes Gutenberg-Universität Mainz
Johannes Gutenberg-Universität Mainz on yliopisto saksalaisessa Mainzin kaupungissa Rheinland-Pfalzissa. Noin 36 200 opiskelijallaan se on yksi Saksan kymmenestä suurimmasta yliopistosta. Vuoden 2005 alussa voimaan astuneen rakenneuudistuksen jälkeen yliopisto on jaettu yhteentoista tiedekuntaan. Yliopisto perustettiin vuonna 1477. Se on nimetty kirjanpainokoneen keksijän Johannes Gutenbergin mukaan.
Komati
Komati eli Incomati on joki eteläisessä Afrikassa. Se on 480 kilometriä pitkä, ja virtaa kolmen valtion läpi. Joen lähteet ovat Etelä-Afrikassa Mpumalangan provinssissa. Sieltä se kulkee itään Swazimaan pohjoisosien läpi ja laskee Intian valtamereen Mosambikissa, noin 25 km Maputon pohjoispuolella.
Joessa on kaksi suurta voimalaitosta: Etelä-Afrikassa Driekoppies-pato ja Swazimaassa Magugan pato ja voimalaitos, jotka rakennettiin vuosina 1995-2001 Etelä-Afrikan ja Swazimaan yhteistyönä.
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
Albert-Ludwigs-Universität Freiburg on yliopisto saksalaisessa Freiburg im Breisgaun kaupungissa Baden-Württembergissä. Yliopiston perusti 21. syyskuuta 1457 itävaltalainen arkkiherttua Albrecht VI, ja se on yksi Saksan kuudesta vanhimmasta yliopistosta. Siellä opiskelee noin 22 000 opiskelijaa yhdessätoista eri tiedekunnassa. Vuonna 2006 Saksan opetusministeriö nimesi yliopiston Exzellenzinitiative-ohjelman puitteissa yhdeksi Saksan niin kutsutuista eliittiyliopistoista.
Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Freiburgin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 101–150.
Maputo (joki)
Maputo on joki eteläisessä Afrikassa. Se virtaa kolmen valtion läpi. 
Se saa alkunsa Swazimaasta tulevan Usutun ja Etelä-Afrikasta tulevan Pongolan yhtyessä Mosambikin lounasosassa. Sieltä se kulkee koilliseen 80 km ja laskee lopulta Intian valtamereen Mosambikissa, noin 25 km Maputon kaupungin eteläpuolella.
Maputo on Swazimaan suurin joki. Sen rannat ovat jyrkät, usein rotkomaiset ja sankkojen metsien peitossa. Sen varrella ei ole suuria kaupunkeja.
Kansallinen poninäyttely
Kansallinen poninäyttely on suomalainen vuosittain järjestettävä useiden poni- ja pienhevosrotujen yhteinen näyttely. Ensimmäinen näyttely järjestettiin vuonna 1978 Ypäjällä. Aluksi tapahtumaa järjestivät eri rotuyhdistykset, Suomen Hippos, Suomen Poniseura ja Ratsujalostusliitto. Vuodesta 1998 alkaen näyttelyn järjestämisestä on huolehtinut Poninäyttely-yhdistys PONY. Poninäyttely-yhdistyksen jäseninä ovat ponirotuyhdistykset, jotka nimeävät vuosittain edustajansa PONYn työryhmään. Näyttely on pidetty vuodesta 1997 alkaen Vermon raviradalla, ja tapahtumaa kutsutaankin usein ”Vermon poninäyttelyksi”.
Näyttelyyn osallistuvien ponien määrän kasvettua satoihin myös näyttelyn puitteita on pitänyt laajentaa. Näyttely on nykyisin kaksipäiväinen. Lauantaina arvostellaan nuoret eli 1–3-vuotiaat ponit ja sunnuntaina aikuiset ponit sekä maitovarsat. Nuoret ponit on rotukehän lisäksi mahdollista käyttää myös Suomen Hippoksen kehässä arvioitavana. Tuomareita tarvitaan useita, ja ne pyritään saamaan rotujen alkuperämaista. Ponit arvostellaan rodun ja iän mukaan määräytyvissä luokissa. Kunkin rodun paras poni pääsee Best In Show -kehään, jossa näyttelyn päätteeksi kaikki tuomarit yhdessä valitsevat parhaan ponin. Vuonna 2009 tuomareita oli Ruotsista, Britanniasta, Ranskasta ja Suomesta. Roduista olivat mukana shetlanninponi, welshit (kaikki sektiot sekä welsh part bred), ratsuponit, connemara, gotlanninruss, new forest sekä suomenpienhevonen. Määrällisesti eniten oli shetlanninponeja. Rakennearvostelun lisäksi oli ratsastusluokkia sekä lapsiesittäjien taitoja mittaava junior handler -luokka.
Alkuvuosina näyttelyä järjesti Suomen Poniseura ja sen jälkeen eri rotuyhdistykset vuorotellen. Järjestäjän lisäksi myös näyttelypaikka vaihteli vuoteen 1997 saakka. Sitä ennen näyttely järjestettiin Ypäjällä (1978, 1980–1986), Kotimäen Ponitallilla Littoisissa (1987–1991, 1993, 1994), Kouvolassa (1992, 1996), Hämeenlinnassa (1979) ja Orimattilassa (1995). Osallistuvien ponien määrä on vuosien varrella kasvanut muutamasta kymmenestä nykyiseen yli neljäänsataan. Tämän vuoksi näyttelypaikaksi vakiintui Vermon ravirata, jossa on käytettävissä riittävän suuri alue sekä karsinapaikkoja.
Näyttelyyn on alusta saakka kutsuttu tuomareita ulkomailta. Ensimmäisessä näyttelyssä tuomarina oli ruotsalainen Herman Friedländer. Ensimmäisissä näyttelyissä poneja ei jaettu luokkiin roduittain vaan ikäryhmittäin. Osallistuvat rodut ovat vuosien varrella vaihdelleet, mutta alkuvuosista saakka mukana ovat olleet shetlanninponi, gotlanninruss, new forest, connemara, welshit sekä risteytysponit (nykyisin ratsuponi). Välillä näyttelyssä on esitetty myös dartmooreja ja islannihevosia. Poninäyttely-yhdistyksen perustamisen jälkeen roduiksi ovat vakiintuneet shetlanninponi, russ, new forest, connemara, welshit, ratsuponit, suomenpienhevonen ja vuonohevonen. Näyttelyluokkien lisäksi joinain vuosina on järjestetty ratsastus- ja ajokilpailuja.
The Illusion of Progress
The Illusion of Progress on yhdysvaltalaisen nu metal -yhtye Staindin 19. elokuuta 2008 ilmestynyt kuudes studioalbumi. Se pääsi suoraan Billboard 200 -listan kolmannelle sijalle.
Mazowe
Mazowe on joki eteläisessä Afrikassa. Sen lähteet ovat Zimbabwessa Hararen pohjoispuolella, mistä se jatkaa matkaansa pohjoiseen ja koilliseen osana Mosambikin ja Zimbabwen välistä rajaa, ennen kuin se yhtyy Sambesi-jokeen Mosambikin puolella. Jokeen on rakennettu pato vuonna 1918 Hararen pohjoispuolelle. Padon tarkoitus oli turvata kasteluveden saanti sitrushedelmätarhoissa ja muilla viljelmillä.
Joen varsilla huuhdotaan kultaa, mikä on aiheuttanut ympäristöongelmia. Jokivarren luontokohteista yritetään saada ekomatkailukohdetta.
Sadekaudella se muuttuu vuolaaksi, ja aiheuttaa usein paikallisia tulvia.
Ruth Cardoso
Ruth Correia Leite Cardoso (19. syyskuuta 1930 – 24. kesäkuuta 2008) oli brasilialainen antropologi ja Brasilian presidentin Fernando Henrique Cardoson puoliso.
Ruth Cardoso syntyi Araraquarassa São Paulon osavaltiossa Brasiliassa. Hän muutti osavaltion pääkaupunkiin São Pauloon opiskelemaan São Paulon yliopistoon. Hän väitteli sittemmin siellä vuonna 1972 tohtoriksi pääaineenaan antropologia. Väitöskirjan aiheena oli perherakenne ja sosiaalinen muutos japanilaisten maahanmuuttajien yhteisössä. Yliopistoaikoinaan hän tapasi tulevan puolisonsa, tulevan Brasilian presidentin Fernando Henrique Cardoson, ja he avioituivat 1952.
Armeijan kaapattua 1964 Brasiliassa vallan Cardosot joutuivat monien muiden poliittiselta kannaltaan vasemmistolaisten tavoin lähtemään maanpakoon. Cardosot viettivät ulkomailla seuraavat kymmenisen vuotta. He asuivat Chilessä, Ranskassa, Iso-Britanniassa ja Yhdysvalloissa ja toimivat näissä maissa opettajina yliopistoissa. Yhdysvalloissa asuessaan Ruth Cardoso luennoi Coloradon yliopistossa ja Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssa. Työnsä ohella hän myös täydensi opintojaan.
Cardosot pääsivät palaamaan Brasiliaan 1970-luvulla. He asettuivat jälleen São Pauloon, jonne perustivat 1970-luvun loppupuolella Brasilian analysointi- ja suunnittelukeskuksen, joka oli maan ensimmäinen nykyaikainen politiikkaa tutkiva tutkimuslaitos. Laitos on edelleenkin tärkeä yhteiskuntatieteiden tutkimuskeskus. Ruth Cardoso toimi laitoksen ensimmäisenä johtajana. Lisäksi hän toimi pitkään tutkijana kyseisessä instituutissa.
Vaikka Cardoson puoliso osallistui politiikkaan 1980-luvulta alkaen ensin parlamentissa ja myöhemmin ministerinä, Ruth Cardoso päätti keskittyä kokonaan tieteelliselle uralle. Hän tutki ja kirjoitti useita tieteellisiä artikkeleita muun muassa elämästä slummeissa, maahanmuuttajien emigroitumisesta ja väkivallasta kaupungeissa.
Kun Fernando Henrique Cardososta tuli 1994 presidentti, Ruth Cardoso jatkoi valitsemallaan linjalla ja pysyi enimmäkseen poissa julkisuudesta. Presidentin vaimona hän nykyaikaisti presidentin puolison roolia. Toisaalta hän tutkimustensa kautta vaikutti vahvasti Brasilian sosiaalipolitiikkaan. Hän käynnisti miehensä presidenttikaudella monia sosiaalipoliittisia hankkeita. Tärkein näistä oli "Comunidade Solidaria", joka keskittyi köyhyyden poistamiseen ja sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisemiseen. Muita kehityshankkeita olivat muun muassa mikrolainoja tarjoavan palvelun käynnistäminen Brasiliassa sekä terveys- ja ravitsemusneuvontapalveluiden käynnistäminen. Cardoso julkaisutti palveluiden käyttäjille myös kirjallisuutta. Cardoson luomat palvelukonseptit levisivät laajalle, ja niitä sovellettiin São Paulon lisäksi eri puolilla Brasiliaa sekä myös muualla latinalaisessa Amerikassa ja jopa Afrikassa.
Ruth Cardoso vietiin sairaalaan 23. kesäkuuta 2008 rytmihäiriöiden ja kovien rintakipujen takia. Hän pääsi kotiin, mutta kuoli seuraavana päivänä sydänkohtaukseen kotonaan São Paulossa. Hän oli 77-vuotias.
Cardosoille syntyi kolme lasta: Luciana, Paulo Henrique ja Beatriz.
Helokolibrikukka
Helokolibrikukka ("Strelitzia reginae") on ruohovartinen kukkiva kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Afrikan Kapmaan itäosissa. Sitä kasvatetaan koriste- ja huonekasvina ja tuodaan pohjoiseen myös leikkokukkana.
Helokolibrikukka kasvaa jopa kaksi metriä korkeaksi. Sen jäykkäruotiset, melko kapeat lehdet ovat 50–70 senttimetriä pitkät. Kukka on toispuoleinen ja muistuttaa pientä lintua. Luonnonmuodossa on kolme oranssia ja kolme sinisävyistä terälehteä. Se houkuttelee pienikokoisia lintuja, jotka istahtavat sinisten terälehtien muodostamalle hyllylle juomaan mettä ja sotkeutuvat samalla siitepölyyn. Kasvista on kehitetty myös punaisia ja keltaisia lajikkeita.
Mumbain metro
Mumbain metro on metrojärjestelmä Mumbaissa Intiassa. Ensimmäinen 11,4 kilometrin pituinen linja avattiin liikenteelle 8. kesäkuuta 2014.
Tuomaansilta
Tuomaansilta () on Aurajoen ylittävä silta Turussa. Sillan kautta kulkee Helsinginkatu, joka muuttuu jonkin matkaa sillan kaakkoispuolella valtatie 1:ksi. Liikenne sillalla kulkee molempiin suuntiin, ja se on myös jalankulkijoiden ja kevyen liikenteen käytössä. Silta on nimetty 1200-luvulla eläneen piispa Tuomaan mukaan. Silta on tyypiltään jännitetty betoninen jatkuva palkkisilta.
Tuomaansilta rakennettiin vuosina 1998–1999. Sen suunnitteli Insinööritoimisto Pontek Oy, joka suunnitteli myös Turun Teatterisillan. Tuomaansilta notkahti rakennusvaiheessaan tammikuussa 1999, kun Aurajoen jäät lähtivät Halistenkosken alapuolelta liikkeelle isoina lauttoina kesken sillan kannen valun ja törmäsivät valumuottien tukirakenteisiin. Saman vuoden aprillipäivänä Turun Sanomien aprillipilana oli, että silta olisi romahtanut uudestaan. Suomen Rakennusinsinöörien Liitto valitsi Tuomaansillan vuoden sillaksi vuonna 2001. Vuonna 2014 toinen turkulainen silta, Kirjastosilta, sai saman kunnian.
Sillan läheisyydessä on Tuomaanpuisto. Ympäristössä sijaitsee myös Leena Ikosen tekemä "Jäähuntu"-taideteos.
Aurajoen ratasilta
Aurajoen ratasilta) on rantaradan silta, joka ylittää Aurajoen Turun Raunistulassa. Sillalla on myös kevyen liikenteen väylä.
Alkuperäinen rautatiesilta avattiin käyttöön vuonna 1899. Se oli paraabeliristikkosilta, jossa ristikko oli raiteen alapuolella. Sillan kolme keskimmäistä jänneväliä olivat pituudeltaan 34 metriä ja niiden kummallakin puolella oli kolme 12 metriä pitkää jännettä. Se rakennettiin uudelleen vuonna 1955. Ristikkokannattajat korvattiin levypalkeilla, jotka olivat tuolloin Suomen pisimmät.
Sillan kannattajien vaihdon teki A. Ahlstöm Oy:n Varkauden konepaja. Yhdeksänaukkoisen sillan kokonaispituus on 180 metriä ja pisin jänne on 34 metriä, joka on Suomen rataverkon pisin ei-jatkuvan levypalkin aukko. Aukko on myös Suomen rautateiden kolmanneksi pisin teräksinen levypalkkisillan aukko, sitä pidempiä ovat ovat Saimaan kanavan ratasillan 42 metrin aukko Lappeenrannassa ja Syrjäsalmen ratasillan 45-metrinen aukko Karjalan radalla Kiteellä. Syrjäsalmen silta on vuodelta 1966 ja Saimaan kanavan ratasilta vuodelta 1967.
Rautatiesillalla on kevylle liikenteelle tarkoitettu väylä, joka oli vuodesta 2004 suljettuna jalankulkijoilta ja pyöräilijöiltä. Sen puolesta nousi kansanliike, ja silta avattiin jälleen kevyelle liikenteelle levennettynä vuonna 2009. Vuodesta 2018 lähtien sillan kevyen liikenteen väylällä on ollut pyöräily kielletty.
Kolibrikukat
Kolibrikukat ("Strelitzia") on ruohovartisten kukkivien kasvien suku, johon kuuluu ainakin viisi lajia. Niitä kasvaa luonnonvaraisena eteläisessä Afrikassa. Niitä kasvatetaan koriste- ja huonekasvina, ja tuodaan pohjoiseen myös leikkokukkana.
Kolibrikukkien kukka on toispuoleinen ja muistuttaa pientä lintua. Suurikokoisin laji, valkokolibrikukka ("Strelitzia nicolai"), voi kasvaa lähes kymmenmetriseksi.
Suomeksi nimetyt lajit:
Muut lajit:
Halistensilta
Halistensilta on Turussa sijaitseva Aurajoen Halistenkosken kohdalla ylittävä silta. Sillalta pohjoiseen johtaa Gregorius IX:n tie ja etelään Halistentie. Silta yhdistää eteläisen Nummen kaupunginosan pohjoiseen Halisten kaupunginosaan. Silta on rakennettu 1980-luvulla.
Vanha Halistensilta on 1930-luvulta, ja se on edelleen kevyen liikenteen käytössä.
Bad Boy Records
Bad Boy Records on nykyisin Warnerin tytäryhtiönä toimiva levy-yhtiö, jonka Sean “P. Diddy” Combs perusti 1993. Sen artisteja ovat Notorious B.I.G. Faith Evans.
Sheila (nimi)
Sheila on englanninkielisissä maissa yleisesti käytetty naisen etunimi. Se on englantilainen kirjoitusasu nimistä Celia ja Sile, jotka puolestaan ovat Cecilian irlantilaisia lyhentymiä. Sheila-nimestä on olemassa lukuisia muunnoksia tai vaihtoehtoisia kirjoitusasuja, kuten Shayla ja Shyla.
Yhdysvalloissa vähintään 235 812 tyttöä on nimetty Sheilaksi vuoden 1880 jälkeen. Sittemmin nimen käyttö on harvinaistunut. Nimi oli hyvin suosittu 1960-luvulla, jolloin se oli maassa 59. suosituin. Vuonna 2006 nimi oli 946. suosituin.
Suomessa Sheila on ollut Väestörekisterikeskuksen mukaan etunimenä noin sadalla naisella. 1940–1950-luvuilla syntyneitä Sheiloja on Suomessa 20, 1960–1970-luvuilla syntyneitä 36 ja 1980–1990-luvuilla syntyneitä 30.
Ruotsissa Sheila on nimenä 344 naisella, joista 247:llä Sheila on myös kutsumanimenä.
Kunal Nayyar
Kunal Nayyar (, s. 30. huhtikuuta 1981 Lontoo, Iso-Britannia) on intialais-englantilainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hänen tunnetuin roolinsa on Rajesh ”Raj” Koothrappali komediasarjassa "Rillit huurussa".
Nayyar syntyi Lontoossa, Englannissa, mutta kun hän oli viisivuotias, hänen perheensä muutti Intian New Delhiin. Vuonna 1999, ollessaan 18-vuotias, hän lähti opiskelemaan Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli aluksi liiketoimintaa ja markkinointia Portlandin yliopistossa, jossa hän suoritti kandidaattitutkinnon, ja myöhemmin näyttelemistä Templen yliopistossa Philadelphiassa, jossa hän suoritti maisteritutkinnon.
Nayyar on näytellyt vuodesta 2007 tähtitieteilijä Rajesh ”Raj” Koothrappalia CBS:n tilannekomediasarjassa "Rillit huurussa". Hän on vieraillut yhdessä sarjan "NCIS Rikostutkijat" jaksossa. Nayyarilla on äänirooli vuoden 2012 animaatiossa "".
Teatterissa Nayyar on näytellyt muun muassa losangelesilaisen Black Dahlia Theaterin näytelmässä "Huck & Holden", josta hänet palkittiin Garland Awardilla vuonna 2007. Hän on esiintynyt Stratford-upon-Avonissa sijaitsevan Royal Shakespeare Companyn näytelmässä "Turhaa lemmen touhua".
Nayyar on myös näytelmäkirjailija. Hän on kirjoittanut näytelmän "Cotton Candy" Oroon Dasin kanssa. Näytelmä oli suosittu New Delhissä.
Nayyar on naimisissa vuoden 2006 Miss Intian Neha Kapurin kanssa. He avioituivat joulukuussa 2011.
Matti Unkuri
Matti Unkuri (1855–1927) on Siperiaan omasta pyynnöstään 1878 karkotettu suomalainen. Hänet oli tuomittu Kakolaan rangaistuksena serkkunsa taposta.
Unkuri on harvoja Siperiaan joutuneita suomalaisia, joista on jäljellä tietoa. Hänet valokuvasi J. G. Granö 1902, ja kuva julkaistiin Granön 1905 ilmestyneessä kirjassa "Siperian suomalaiset siirtolat". Unkuri avioitui Justiina Andrejevan kanssa, ja heidän jälkeläisiään asuu paitsi Venäjällä ja Baltiassa, myös paluumuuttajina Suomessa.
Unkurin Siperiaan Bugenen kylään rakentama, sieltä Finyn kylään siirretty talo tuotiin Suomeen Siirtolaisuusmuseoon EU:n rahoitustuella.
Adolphe Guillaume Vorderman
Adolphe Guillaume Vorderman (12. joulukuuta 1844 Haag – 15. heinäkuuta 1902 Jakarta, Jaava) oli alankomaalainen lääkäri ja lintutieteilijä, jonka tutkimus vaikutti ratkaisevasti vitamiinien löytymiseen.
Vorderman opiskeli lääketiedettä Utrechtin yliopistossa. Tohtori Vorderman liittyi Alankomaiden laivastoon lääkintäupseeriksi 1866 ja siirrettiin 1871 siviilihallinnon palvelukseen Soemenepiin Madoeran saarelle Indonesiaan, silloiseen Alankomaiden Itä-Intiaan. 1881 hän sai siirron Bataviaan (nykyisin Jakarta), missä hän toimi johtavana terveystarkastajana vuodesta 1890 kuolemaansa saakka. Saavutuksistaan hänet palkittiin Utrechtin yliopiston kunniatohtorin arvonimellä.
Vorderman jatkoi beriberitutkimuksia, jotka oli aloittanut hänen maanmiehensä Christiaan Eijkman, joka kuitenkin joutui sairauden takia palaamaan kotimaahansa. Eijkmanin mielestä beriberin syynä saattaisi olla jokin ominaisuus riisissä. Vorderman lähti tästä oletuksesta ja kävi joissakin Jaavan vankiloissa tutkimassa vangeille annetun riisin laatua ja ominaisuuksia. Hän havaitsi, että joissakin vankiloissa riisi oli kuorittua eli kiillotettua, toisissa kuorimatonta, ja hän järjesti perusteellisen tutkimuksen. Hän kävi noin sadassa jaavalaisessa vankilassa, otti näytteitä riisiannoksista ja tutki vankiloiden sairauskertomuksia. Toimintansa hän piti salassa, jotteivät kiinalaiset riisikauppiaat olisi muuttaneet riisin myyntitapoja saatuaan tietää tutkimuksesta.
Vorderman havaitsi, että vankiloissa, joissa vangit söivät kiillotettua riisiä, joka 39. vanki sairastui beriberiin, kun taas vankiloissa, joissa riisi tarjottiin kuorimattomana, vain joka tuhannes vanki sairastui beriberiin. Hän myös osoitti, että vankiloiden hygieniatasolla tai muilla seikoilla ei ollut vaikutusta tulokseen. Myöhemmin muut tutkijat, kuten Gerrit Grijns, perehtyivät aiheeseen syvemmin ja löysivät vitamiinit. Beriberin aiheuttajaksi havaittiin riisin kuoriosaan sisältyvän B1-vitamiinin, tiamiinin, puute ravinnossa.
Vorderman julkaisi luonnon myrkyistä, huumeista, lääkkeistä ja ruoasta useita muitakin tutkimuksia, jotka julkaistiin lääketieteellisissä sarjoissa, kuten "Teysmannia" ja "Het Natuurkundig Tijdschrift voor Ned. Indië". Hän myös kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita ja toimitti Colfsin jälkeen jääneistä papereista teoksen "Het journaal van Albert Colfs" (Batavia 1888).
Vordermanin kunniaksi on nimetty "Myristica vordermannii" Warb. Linnuista hän nimesi aasiankukaaliin ("Centropus sinensis") alalajin "kangeanensis" ja isomalkohan ("Rhopodytes tristis") alalajin "kangeanensis".