Skotlannin vapaa presbyteerikirkko
Skotlannin vapaa presbyteerikirkko (, , ), on skotlantilainen kirkkokunta, joka syntyi vuonna 1893 Skotlannin vapaakirkosta eronneiden pastorien perustaessa uuden kirkon. Kirkolla on 29 seurakuntaa ympäri Skotlantia sekä lisäksi yksittäisiä seurakuntia ympäri maailmaa.
18. toukokuuta 1843 Skotlannin kirkosta erosi Thomas Chalmersin johdolla 474 pastoria, jotka veivät mukanaan suuren määrän seurakuntalaisiaan. Eron taustalla oli muun muassa valtion vaikutusvalta Skotlannin kirkkoon. Lähteneet perustivat Skotlannin vapaakirkon. Koska he eivät saaneet mukaansa seurakuntien omaisuutta, he joutuivat aloittamaan tyhjästä vapaaehtoisten tuella. Vuoden aikana rakennetiin kuitenkin yli 500 kirkkoa pappiloineen ja kouluineen sekä aloitettiin lähetystyö.
Skotlannin vapaakirkko muutti vuonna 1892 linjaansa sen suhteen, kuinka sitovasti se sitoutuu kirkon tunnustuskirjaan, Westminsterin tunnustukseen. Osa jäsenistä ei hyväksynyt löyhempää suhtautumista ja päätyi näin ratkaisuun, joka johti Skotlannin vapaan presbyteerikirkon perustamiseen. Johtohahmona oli pastori Donald Macfarlane, joka vastusti vapaakirkon tekemää päätöstä, ja kun sitä ei seuraavana vuonna ollut purettu, hän erosi perustaakseen vapaan presbyteerikirkon. Hänen kanssaan erosi toinenkin pastori, Donald Macdonald Sheildaigista, ja yhdessä he perustivat Raasayn presbyteerion 28. heinäkuuta 1893. Heihin liittyi runsaasti muitakin pääasiassa Skotlannin Ylämailta. Vuonna 1907 kirkkoon kuului 20 seurakuntaa ja 12 pastoria.
Kirkon toiminta levisi pian myös Skotlannin ulkopuolelle. Englannissa toiminta alkoi, kun Lontoossa pidettiin ensimmäiset jumalanpalvelukset vuonna 1898. Kanadan Ontariossa jumalanpalvelukset alkoivat vuonna 1902. Alkusysäyksenä kirkon toiminnan leviämiselle Afrikkaan oli nuoren afrikkalaisen John Radasin tuleminen vapaan presbyteerikirkon yhteyteen. Hän aloitti teologiset opinnot vuonna 1896 ja hänet asetettiin lähetystyöntekijän tehtävään Rhodesiaan (nykyinen Zimbabwe) vuonna 1904. Vuonna 1911 kirkko levisi myös Australiaan.
Skotlannin vapaakirkko ja Skotlannin yhdistynyt presbyteerikirkko yhdistyivät vuonna 1900 nimellä Skotlannin yhdistynyt vapaakirkko ("United Free Church of Scotland"). Kuitenkin Skotlannin vapaakirkosta vähemmistö erityisesti Ylämaiden alueella päätti pysyä itsenäisenä kirkkona. Tämän jäljelle jääneen vapaakirkon ja vapaan presbyteerikirkon välillä käytiin vuosina 1905-1918 useita neuvotteluja yhdistymisestä, ja useita vapaan presbyteerikirkon pastoreita siirtyikin vapaakirkkoon. Kirkkojen yhdistymistä ei kuitenkaan tapahtunut, vaikka vapaakirkko kumosi vuonna 1906 Westminsterin tunnustuksen asemaa heikentäneen päätöksen. Se kuitenkin perusteli päätöstä sillä, että se on aina pitänyt kiinni kyseisestä tunnustuksesta. Tätä ei vapaa presbyteerikirkko pitänyt todenmukaisena väitteenä, varsinkin kun asian myöntäminen olisi tehnyt heidän kirkostaan skismaattisen.
Kirkko omaksui hyvin tiukan kannan kymmenestä käskystä löytyvän lepopäivän pyhittämisen suhteen. Vuonna 1921 se vahvisti kannan, jonka mukaan kirkolliset oikeudet ja toimitukset kuten kaste eivät olleet sallittuja niille, jotka tekivät työtä lepopäivänä eli sunnuntaina (jota kirkko kutsuu sapatiksi), lukuun ottamatta välttämättömiä tai laupeuteen liittyviä töitä. Sama koski niitä, jotka sytemaattisesti laiminlöivät pyhäpäivän pitämistä lepopäivänä matkustamalla junalla tai linja-autolla kyseisenä päivänä. Tämä johti kiistaan Ontarion Chesleyn pastorin William Mathesonin kanssa, mikä kiista johti lopulta hänen ja hänen seurakuntansa eroon kirkosta vuonna 1930.
Vuonna 1954 kirkon toiminta alkoi Uuden-Seelannin Gisbornessa. 1960-luvulla alkoi kirkon mukaan voimistuva moraalittomuuden ja Raamatun auktoriteetista luopumisen kasvu. Kirkko näki tämän tekevän tarpeelliseksi edelleen jatkaa vapaan presbyteerikirkon selkeän vastakkaista asennetta. Vuonna 1988 Pohjois-Irlannin Larnessa sijainnut seurakunta liittyi kirkkoon. Vuonna 1989 kirkkoa kohtasi merkittävä hajaannus, joka oli seurausta kolmesta kiistanalaisesta tapauksesta, joista merkittävin oli lordikansleri Lordi Mackay of Clasfernin erottaminen seurakunnan vanhimmistosta hänen osallistuttuaan katolisen tuomarikollegansa hautajaismessuun. Useat jäsenet eivät hyväksyneet tällaista kurinpitoa ja monia seurakuntia erosi vapaasta presbyteerikirkosta perustaen oman kirkon nimeltä Yhdistyneet presbyteerikirkot ("Associated Presbyterian Churches").
Vuonna 2000 vapaaseen prsbyteerikirkkoon liittyi seurakunta Singaporessa. Yhdysvalloissa oli ollut toimintaa Detroitissa 1930-luvulla, mutta vuonna 2000 kirkon toiminta maassa alkoi jälleen, kun seurakunta Teksasin Santa Fessä liittyi siihen. Vuonna 2002 kirkkoon liittyi seurakunta Ukrainan Odessasta.