hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Mademoiselle
Mademoiselle (IPA:; lyhenne M) on ranskaa ja tarkoittaa neitiä. Sana muodostuu etuliitteestä "ma" ’minun’ ja sanasta "demoiselle" ’pikku rouva, tyttönen’. Monikko on Mesdemoiselles (; lyhenne M). Monikkomuotoa voidaan käyttää englanninkielisessä keskustelussa tai kirjeenvaihdossa "Miss"-sanan monikon "Misses" tilalla.
Sanan käyttö on vähenemässä Ranskassa, sillä hallitus on helmikuussa 2012 kieltänyt sen käytön virallisissa lomakkeissa ja asiakirjoissa. Sen käytön poistamista on vaadittu Ranskassa vuosikymmeniä. Junalipun ostajakin on joutunut ilmoittamaan onko rouva rouva "(madame; M)" vai neiti "(mademoiselle; M)". Miehiltä siviilisäätyä ei kuitenkaan ole aiemminkaan kysytty. Asiassa kampanjoineet ranskalaiset naisjärjestöt ovat tyytyväisiä päätökseen.
Csaba László
Csaba László (s. 13. helmikuuta 1964 Odorheiu Secuiesc, Romania) on romanialaissyntyinen unkarilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Lokakuusta 2016 lähtien hän on toiminut slovakialaisseura Dunajská Stredan päävalmentajana.
László aloitti pelaajauransa Romaniassa Progresul Odorhein juniorijoukkueessa, mutta ammattilaisura lähti liikkeelle Unkarissa Szekelyudvarhelyssa. László pakeni turistiviisumin turvin Saksan liittotasavaltaan vuonna 1984 ja jatkoi pelaajauraansa lännessä. Hän edusti esimerkiksi Bayer Uerdingenia. Hän palasi Unkariin vuonna 1989 ja edusti Volánia ja BVSC Budapestia, kunnes joutui lopettamaan pelaajauransa polvivamman vuoksi vain 27-vuotiaana.
Pelaajauransa päättymisen jälkeen László aloitti valmennusuransa Saksassa. Hän valmensi BW Kerpeniä ja TuS Grevenbroichia, kunnes liittyi Borussia Mönchengladbachin organisaatioon reservijoukkueen valmentajaksi. Tammikuussa 2004 Lászlósta tuli Lothar Matthäusin apulaisvalmentaja Unkarin maajoukkueen peräsimeen. Hän jätti paikkansa kesällä ja siirtyi Ferencvárosin peräsimeen. Lászlón johdolla Ferencváros menestyi eurokentillä hyvin pelaten muun muassa 1–1 tasapelin Feyenoordia vastaan UEFA Cupissa. Joulukuussa 2004 hänet valittiin vuoden valmentajaksi Unkarissa. Hän jätti talousvaikeuksiin ajautuneen seuran marraskuussa 2005.
Ferencvárosista lähtönsä jälkeen hän toimi helmikuussa 2006 lyhyen aikaa Sopronin päävalmentajana. Heinäkuussa hänestä tuli Ugandan maajoukkueen päävalmentaja. Lászlón johdolla Uganda voitti ensimmäistä kertaa maan historiassa Nigerian sijoittuessaan kolmanneksi CECAFA Cupissa. Hän jätti tehtävänsä kesällä 2008 ja siirtyi Skotlantiin Heartsin päävalmentajaksi. Debyyttikausi Skotlannissa sujui hyvin ja Hearts oli liigassa kolmas päästen mukaan Eurooppa-liigaan kaudeksi 2009/10. Hänet valittiin kauden 2008/09 parhaaksi valmentajaksi Skotlannissa. Pesti päättyi potkuihin tammikuussa 2010, kun seuran menestys ei tyydyttänyt omistaja Vladimir Romanovia. Lászlón uolitoistavuotiseksi jäänyt pesti oli pisin aika, jonka yksi valmentaja on seuraa Romanovin aikakaudella valmentanut.
Syyskuussa 2010 László palasi valmennustehtäviin belgialaisen Royal Charleroin päävalmentajana. Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2011.
Tammikuussa 2012 Lászlósta tuli Liettuan maajoukkueen uusi päävalmentaja. Lászlón johdolla Liettua avasi MM2014-karsinnat tasapelillä Slovakiaa vastaan. Kokonaisuutena karsintamenestys jäi Liettualta heikoksi. László erosi tehtävästään syyskuun puolivälissä 2013, kun Liettua oli voittanut karsinnoissa vain kahteen kertaan Liechtensteinin.
Kesäkuussa 2015 Lászlósta tuli MTK Budapestin päävalmentaja. Joukkue purki Lászlón sopimuksen helmikuussa 2016, kun MTK oli Unkarin liigassa viidentenä.
Lokakuussa 2016 Lászlósta tuli Slovakian pääsarjan FK DAC 1904 Dunajská Stredan päävalmentaja.
Hanna Zetterberg Struwe
Hanna Zetterberg Struwe (s. 15. helmikuuta 1973 Tukholma) on entinen ruotsalainen vasemmistopuolueen poliitikko, joka istui valtiopäivillä vuosina 1994–1998. Ennen uraansa politiikassa hän oli toiminut lapsinäyttelijänä, muun muassa "Ronja Ryövärintytär" -elokuvan nimiroolissa vuonna 1984.
Hän toimii nykyisin viestintäkonsulttina ja luennoitsijana erikoisalanaan mielipiteenmuodostus. Vuodesta 2009 hän on ollut Ruotsin tulevaisuudentutkimuslaitoksen Institutet för framtidstudier viestintävastaavana.
Zetterberg Struwen isoisä on valtiopäiväedustaja, pappi Åke Zetterberg, täti on Ruotsin Chilen-suurlähettiläs Eva Zetterberg.
Hän on ollut naimisissa toimittaja Filip Struwen kanssa vuoteen 2011.
Luis Moreno Mansilla
Luis Moreno Mansilla (1959, Madrid - 22. helmikuuta 2012, Barcelona) oli espanjalainen arkkitehti.
Työskenneltyään 10 vuotta Rafael Moneon toimistossa Moreno Mansilla perusti oman toimiston yhdessä Emilio Tuñónin kanssa.
Mansillan ja Tuñonin merkittävimpiin töihin kuuluvat Castelló de la Planan nykytaiteen museo Museu de Belles Arts de Castelló, Leónin kulttuurikeskus–auditorio ja nykytaiteen museo Museo de Arte Contemporáneo (MUSAC) sekä Madridissa sijaitsevan vanhan oluttehtaan, "El Águila", muutostyö maakuntakirjastoksi ja -arkistoksi.
Moreno Mansilla oli naimisissa taidemaalari Carmen Pinartin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Villapääluikka
Villapääluikka ("Trichophorum alpinum") on soilla kasvava tupasluikkien sukuun kuuluva sarakasvi. Aiemmin tupasluikat on luettu kaislojen ("Scirpus") sukuun ja erityisesti villapääluikasta on käytetty ainakin nimiä "S. tricophorum" ja "S. hudsonianus".
Villapääluikka kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen suikertavasta juurakosta nousee riveittäin kolmisärmäisiä varsia. Ne ovat 0,5–1 millimetriä paksuja ja yläosastaan karheita. Kasvilla ei ole näkyviä lehtiä, vaan vain hyvin lyhytlapaisia tuppia. Villapääluikan kukintona on pieni tähkä, jossa on 8–12 kukkaa. Tähkäsuomut ovat väriltään kellanruskeita. Tähkän kärjessä on villamainen nippu sukaskarvoja, kuten esimerkiksi suovilloilla ("Eriophorum"). Villapääluikan sukaskarvat pitenevät kukinnan jälkeen 2,5 cm pitkiksi.
Suomessa villapääluikka on yleinen. Etelä- ja keskiosassa se on melko yleinen ja harvinaistuu lounaisrannikkoa kohti. Oulun–Kainuun korkeudelta pohjoiseen laji on runsaslukuinen, Kuusamossa ja Inarissa sitä tavataan jopa erittäin yleisenä.
Villapääluikan kasvupaikkoja ovat kuivahkot, keskiravinteiset ja ravinteiset avosuot sekä rantasoistumat.
Tammisirppisiipi
Tammisirppisiipi ("Watsonalla binaria") on sirppisiipiin kuuluva yöperhoslaji.
Verraten pienikokoinen sirppisiipi. Siipien pohjaväri on lämpimän ruskea ja sekä etu- että takasiivissä siiven poikki kulkee kaksi ohutta, vaaleanruskeaa ja mutkittelevaa viirua. Viirujen välissä on lisäksi kaksiosainen musta keskitäplä ja etusiiven kärjessä sumearajainen musta laikku. Etusiiven kärki kaartuu hieman ulospäin. Siipiväli 23–34 mm.
Laajalti Etelä- ja Keski-Euroopassa tavattava perhonen, jonka levinneisyys jatkuu Pohjois-Afrikkaan sekä Turkkiin ja kaukasukselle. Suomessa tammisirppisiipi on erittäin harvinainen harhailija, joka on tavattu toistaiseksi yhden kerran. Yksilö tavattiin Örön saarella elokuussa 1993. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuussa ja heinä-elokuussa.
Tammisirppisiipi elää tammea kasvavissa metsissä ja puistoissa. Perhoset ovat aktiivisia pääasiassa hämärän laskeuduttua ja lentävät valolle.
Toukka elää tammella ("Quercus robur").
H’rystynivka
H’rystynivka (, ) on Ukrainassa Tšerkasyn alueella sijaitseva kaupunki. Vuoden 2013 alussa siellä oli 10 800 asukasta.
Kaupungin nimi tulee vuonna 1891 valmistuneesta rautatieasemasta, joka puolestaan sai nimensä läheisestä kylästä.
Toisessa maailmansodassa saksalaiset valloittivat kaupungin 27. heinäkuuta 1941, ja neuvostojoukot valtasivat sen takaisin 9. maaliskuuta 1944.
Isosirppisiipi
Isosirppisiipi ("Sabra harpagula") on sirppisiipiin kuuluva vaalea yöperhonen. Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija.
Vaaleanruskea perhonen, jonka etusiiven kärki kaartuu huomattavan voimakkaasti ulospäin. Siipien kuviointi erottaa sen selvästi kaikista muista perhoslajeista. Etusiiven poikki kulkee kaksi vaaleanruskeaa, mutkittelevaa poikkiviirua. Niiden väliselle alueelle jää ryhmä pieniä, keltaisia, ruskeareunaisia täpliä. Siiven ulkoreunassa on siniharmaa, hieman laikkuinen varjostuma. Takasiivet ovat vaaleanruskeat ja myös niissä poikkiviirujen välissä on hieman keltaisia täpliä. Siipiväli 33–40 mm.
Laajalti levinnyt laji, jota tavataan Länsi-Euroopasta ja Brittein saarilta Japaniin saakka. Esiintymät ovat kuitenkin paikoittaisia. Suomessa isosirppisiipi on tavattu yhden kerran Inkoosta elokuussa 2001. Perhoset lentävät pääasiassa kesä-heinäkuussa. Osassa esiintymisaluetta on toinen sukupolvi elokuussa.
Laajojen, vanhoja puita kasvavien lehtimetsien laji. Isosirppisiipi on ilmeisesti tarkka elinympäristönsä mikroilmastosta ja näyttää suosivan paikkoja, joissa yölämpötilat pysyvät korkealla ja kosteutta on kohtalaisen paljon. Myös alueen maaperällä saattaa olla merkitystä. Laji lentää iltahämärässä ja tulee valolle, mutta muutoin elintavat tunnetaan huonosti. Ilmeisesti perhoset ja toukat liikkuvat pääasiassa latvustoissa. Naaraita tavataan erittäin harvoin.
Kotelo talvehtii yhteensidottujen lehtien välissä.
Etelämpänä toukka elää pääasiassa tammella ("Quercus robur"), mutta myös lehmuksilla ("Tilia"). Pohjoisempana, kuten Ruotsissa, lehmus lienee ainoa ravintokasvi.
GFS-malli
GFS-malli () on numeerinen säänennustusmalli, jota ylläpitää Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio NOAA. Se tuottaa koko maapallon kattavan 16 vuorokautta pitkän ennusteen neljä kertaa vuorokaudessa. Ensimmäisen viikon ajalta malliajo tulostetaan kuuden tunnin välein, sen jälkeen 12 tunnin välein.
NOAA jakaa mallin ennustamat tiedot public domain -sääntöjen mukaan, ja eri palveluntarjoajat voivat piirtää niistä haluamansa alueen sääkarttoja.
Valkosiipi
Valkosiipi ("Cilix glaucatus") on pieni, valkoinen perhonen. Suomessa sitä on tavattu vain harhailijana.
Valkosiiven siivet ovat leveät, pohjaväriltään puhtaan valkoiset ja niissä on laaja, mustan ja ruskean kirjava laikku. Etusiiven ulkoreunassa on rivi siniharmaita nuolitäpliä. Lepäävä perhonen pitää siipiään kattolaskuisesti vartalon sivuilla ja perhosen pää on piilossa keskiruumiin alla. Siipiväli 20–24 mm.
Pohjois-Afrikasta ja Iberian niemimaalta eteläisen ja keskisen Euroopan poikki Aasiaan ja Kiinaan saakka tavattava laji. Suomesta valkosiipi on tavattu vain yhden kerran. Ainoa yksilö on saatu Helsingistä kesäkuun alussa 1973. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena, ensin toukokuun puolivälistä kesäkuun puoliväliin ja myöhemmin heinäkuun puolivälistä elokuun puoliväliin.
Valkosiipi suosinee kulttuuriympäristöjä, joille aurinko paistaa runsaasti. Perhoset lentävät pimeän tultua ja tulevat valolle. Kotelo talvehtii.
Toukka elää puumaisilla ruusukasveilla, kuten orapihlajalla ("Crataegus") tai erilaisilla kirsikoilla ("Prunus").
Formula Palmer Audi
Formula Palmer Audi oli britanniassa ajettava formulasarja. Sarjan perusti vuonna 1998 entinen F1-kuljettaja Jonathan Palmer. MotorSport Vision toimi sarjan pääjärjestäjänä. Sarjassa ajettiin Van Diemen Internationalin valmistamilla autoilla, Avonin renkailla ja Audin moottoreilla. Pisteitä jaettiin 20 parhaalle järjestyksessä 24, 20, 18, 16, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1. Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Justin Wilson, Richard Tarling, Damien Faulkner, Steve Warburton, Adrian Willmott, Ryan Lewis, Jonathan Kennard, Joe Tandy, Jon Barnes, Tim Bridgman, Jason Moore, Richard Plant ja Nigel Moore. Kausi 2010 jäi sarjan viimeiseksi.
Arpad Simonyik
Arpad Simonyik (s. 23. helmikuuta 1940 Bečej, Serbia) on kanadalainen entinen meloja.
Simonyik osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1964 ja 1968. Hän kilpaili vuoden 1964 kisoissa 1 000 metrin kajakkiyksiköissä, joissa hän pääsi välieriin asti ja oli Méxicossa 1968 kajakkikaksikkojen ja -nelikkojen 1 000 metrin kisoissa. Simonyik pääsi kajakkikaksikoissa maanmiehensä Jean Barrén kanssa välieriin, mutta maan kajakkinelikkojoukkue oli alkueränsä viimeinen eikä päässyt jatkoon.
WRF-malli
WRF-malli () on numeerinen säänennustusmalli, jonka kehittivät yhdessä Yhdysvaltain liittovaltion sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio NOAA, liittovaltion ilmakehän tutkimuskeskus NCAR ja 150 muuta tutkimuslaitosta ja yliopistoa Yhdysvalloista ja muualta maailmasta. Malli valmistui vuonna 2006. Silloin sen käyttäjiksi ilmoittautui yli 4000 käyttäjää 77 maasta. Mallin ohjelmisto on julkaistu public domain-säännöillä.
Malli voidaan säätää tukemaan sovelluksia joiden koko vaihtelee metreistä tuhansiin kilometreihin. Eri käyttäjät ajavat mallia eri alueille ja erilaisella resoluutiolla.
WRF on modulaarinen malli, ja sen ydinosasta eli dynaamisen meteorologian yhtälöistä on kaksi versiota: tutkimusmalli ARW (Advanced Research WRF) ja epähydrostaattinen mesoskaalamalli NMM (Nonhydrostatic Mesoscale Model).
Lamopinaatti
Lamopinaatti eli uudenseelanninpinaatti ("Tetragonia tetragonoides", syn. "T. tetragonioides", "T. expansa") on päivikkikasveihin kuuluva yksivuotinen pinaattikasvi.
Lamopinaatti kasvaa 10–100 cm korkeaksi. Sen varsi on rento tai koheneva, alimmat haarat ovat pitkiä ja suikertelevia. Lehtiruodit ovat 1–2 cm pitkiä. Lehdet ovat möyheitä ja karheapintaisia. Lehtilapa on tavallisesti 4–7 cm pitkä, lähes vinoneliömäinen, kohosuoninen ja nystyinen. Kiiltävät lehdet ovat päältä tummanvihreitä, alta vaaleanvihreitä. Kukat ovat lehtihankaisia, lähes perättömiä ja 5–7 mm leveitä. Kukan kehä on vihreä, verhiömäinen, yhdislehtinen ja 4- tai 5-liuskainen. Heteitä on 17–20. Luotteja kukassa on 4–9 kappaletta. Suomessa lamopinaatti kukkii elo-lokakuussa. Hedelmä on avautumaton kota.
Alun perin lamopinaatti on kotoisin Australiasta ja Uudesta-Seelannista. Suomessa lajia on tavattu villiintyneenä muutamin paikoin eri puolilta maata.
Suomessa lamopinaattia tavataan joskus luonnonvaraisena viljelyjäänteenä puutarhoissa tai satunnaisesti kaatopaikoilla.
Lamopinaatti on syötävä pinaattikasvi, jota viljellään myös Suomessa. Kasvin lehdet kestävät pinaattia paremmin kauppakäsittelyä ja kuljetusta. Lehdet syödään ryöpättyinä pinaatin tapaan muiden ruokien lisäkkeenä, muhennoksissa ja keitoissa. Maku on voimakkaampi kuin pinaatilla. Lamopinaattia voi pakastaa ryöppäyksen jälkeen.
Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä
Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä ("Extremely Loud and Incredibly Close") on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Stephen Daldryn ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se perustuu Jonathan Safran Foerin samannimiseen romaaniin, joka käsittelee syyskuun 11. päivän tapahtumia lapsen näkökulmasta. Elokuvan pääosissa ovat Tom Hanks, Sandra Bullock, Thomas Horn, Max von Sydow, Viola Davis, John Goodman, Jeffrey Wright ja Zoe Caldwell.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 25. joulukuuta 2011 ja Suomessa elokuva julkaistiin 13. huhtikuuta 2012.. Elokuva sai parhaan elokuvan ja parhaan miessivuosan (Max von Sydow) Oscar-ehdokkuudet.
Mike Mottau
Michael Joseph Mottau (s. 19. maaliskuuta 1978 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, jonka seura on Florida Panthers. Hänet on varattu vuonna seitsemännellä kierroksella numerolla 182.
Mottau pelasi neljä vuotta Boston Collegessa, minkä jälkeen hän teki sopimuksen NHL:ään New York Rangersin kanssa. Hän oli suurimman osan kaudesta AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, mutta pelasi NHL:ssä silti 18 ottelua. Hän viipyi Rangersissa kahden kauden ajan, minkä jälkeen hän lähti Calgary Flamesiin. Tälläkin kerralla suurin osa kaudesta sujui AHL:ssä. Kauden jälkeen hän pelasi neljä kautta AHL:ssä. Sinä aikana hän ehti pelata Cincinnati Mighty Ducksissa, Worcester IceCatsissa, Peoria Rivermenissa ja Lowell Devilsissä. AHL:stä lähtiessään hän siirtyi New Jersey Devilsiin. Hän pelasi siellä kolme kautta ilman muissa liigoissa käyntiä. Syyskuussa 2010 hän allekirjoitti sopimuksen New York Islandersin kanssa.
27. helmikuuta 2012 Mottau vaihdettiin Brian Rolstonin kanssa Boston Bruinsiin. Bruins antoi vastineeksi Yannick Riendeaun ja Marc Cantin.
NHL-kauden 2012-2013 työsulun takia Mottaun sopimus umpeutui. 7. joulukuuta 2012 Mottau allekirjoitti tryout -sopimuksen AHL-joukkue San Antonio Rampagen kanssa. Hän pelasi 16 ottelua ja syötti niissä kuusi maalia. Työsulun loputtua Mottau allekirjoitti Toronto Maple Leafsin kanssa vuoden sopimuksen.
5. heinäkuuta 2013 Panthersin varatoimitusjohtaja ja general manager Dale Tallon ilmoitti solmineena Mottaun kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen.
19. elokuuta 2014 Mottau illmoitti päättävänsä uransa.
Mottau asuu South Shore Massachusettsissa vaimonsa ja lapsiensa kanssa.
Kupjansk
Kupjansk (, ) on Itä-Ukrainassa Harkovan alueen itäosissa sijaitseva kaupunki, joka muodostaa oman kaupunkipiirinsä.
Kupjanskin kaupungissa oli 29 487 ja koko kaupunkipiirissä 57 898 asukasta (2013). Kaupunkipiiriin kuului Kupjanskin kaupungin ohella kaksi kaupunkimaista taajamaa: Kivšarivka (19 422 as.) ja Kupjansk-Vuzlovyi (8 989 as.).
Kupjansk on merkittävä rautateiden risteyspaikka. Siellä Harkovasta itään johtava päärata kohtaa pohjoisesta Venäjän Belgorodin alueelta saapuvan, Donetskin alueen Svjatohirskin pikkukaupunkia (, ) ja rautateiden risteyspaikkakuntaa kohti vievän pääradan.
Keskusvirasto
Keskusvirasto oli Suomessa tiettyä valtionhallinnon haaraa hoitanut valtioneuvoston ja samalla jonkin sen ministeriön alainen koko valtakunnan alueella toiminut viranomainen.
Keskusviraston päällikköä kutsuttiin pääjohtajaksi. Keskusvirastot lakkautettiin 1990-luvun alkupuolella, ja valtion keskushallinto organisoitiin toisella tavalla.
Eri ministeriöiden alaiset virastot vuonna 1987 olivat seuraavat:Vuonna Suomessa olivat seuraavat keskusvirastot:
Näiden hallitus-keskusvirastojen lisäksi oli eri tarkoituksiin olemassa samassa asemassa olevia virastoja tai virkamiehiä, joita olivat muiden muassa:
Tšuhujiv
Tšuhujiv (, ) on kaupunki ja kaupunkipiiri Itä-Ukrainassa Harkovan alueella. Tšuhujiv sijaitsee valtatien M03 (osa eurooppatietä ) ja Donetsin varrella, 38 kilometriä Harkovasta kaakkoon. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 32 279; myös maaseutukylien asukkaita sisältävän kaupunkipiirin väkiluku oli 33 120 (2013).
Paikkakunta on perustettu aiemmin, vuonna 1223 tataarijoukkojen tuhoaman asutuksen paikalle. Se mainitaan asuttuna paikkana 1500-luvun dokumenteissa. Vuonna 1638 ukrainalaiset kasakat perustivat sinne varustuksen. Kaupunkioikeudet asutus sai vuonna 1780. Tšuhujivin kantakaupungin länsipuolella on jo neuvostoajoista lähtien sijainnut merkittävä lentotukikohta. Siellä on myös muita asevoimien yksikköjä.
Kuvataiteilijat Ilja Repin ja Sigrid Schauman ovat syntyneet kaupungissa.
Monoääni
Monofoninen ääni, yksikanavainen ääni tai yleisemmin pelkkä mono, tarkoittaa äänentoistossa sitä, että yhden tai useamman kaiuttimen kautta toistettava signaali on kaikissa kaiuttimissa sama.
Yksikanavaista ääntä voi myös toistaa esim. 3-tie kaiuttimella, jossa on kolme erilaista kaiutinelementtiä. Jakosuodin sellaisessa tapauksessa huolehtii siitä että taajuudet ja signaalin voimakkuus jaetaan elementeille sopivasti. Sterofoninen signaali voidaan muuttaa monofoniseksi yhdistämällä (summaamalla) kanavat.
Monoääneksi voi periaatteessa kutsua stereoääntäkin silloin kun jompikumpi stereoäänen kanavista suljetaan täysin, jolloin toisen kanavan informaatio menetetään.
Monofonisia toistolaitteita ovat monet pienikokoiset matkaradiot, lankapuhelin ja analogiset sanelukoneet. Myös matkapuhelimessa ja VoIP-puheluissa samoin kuin videopuheluissa puhesignaali on monofoninen, vaikka päätelaite toistaisikin musiikkitallenteita stereofonisina.
Äänilevytekniikan alkuaikana levyt olivat monofonisia mutta LP-levyistä suurin osa on stereofonisia. Myös ensimmäiset nauhurit ja C-kasettisoittimet olivat monofonisia mutta stereofonisen ohjelmatarjonnan kasvaessa niissäkin stereofonia yleistyi. 
Nykyisin stereoääntä käytetään lähes kaikessa sähköisessä mediassa, kuten CD-musiikissa, radiossa, televisiossa ja äänenpakkaustiedostoissa.
Energia Ruandassa
Energia Ruandassa kertoo Ruandan energiantuotannosta.
Sähköä Ruandassa on käytettävissä vain harvoilla ja se on kallista. Sähköntuotanto Ruandassa oli vuonna 2011 vain noin 65 megawattia. Suurin osa sähköstä tuotetaan ulkomailta tuodulla dieselöljyllä.
Ruandassa sijaitsevan Kivujärven metaanivarat on suunniteltu hyödynnettävän siten, että järven syvyyksissä oleva kaasuja sisältävä vesi pumpataan erityiselle proomulle, jossa vesi ja kaasut erotellaan. Vesi ja hiilidioksidi palautetaan järveen ja metaani siirretään putkea pitkin rannalla olevaan voimalaitokseen, missä se muutetaan energiaksi polttamalla. Järven rannalla on toiminnassa jo muutama pilottihanke.
Tämän jälkeen Ruandan valtio uskoo sähköä riittävän jopa vientiin. Metaaniesiintymän arvon on arvioitu olevan jopa 20 miljardia dollaria.
Maisema-arkkitehtuuri
Maisema-arkkitehtuuri tarkoittaa ympäristön esteettistä olemusta ja muotoilua, arkkitehtuuria. Maisema-arkkitehtuuri sisältää aisteilla havaittavien ympäristöä muovaavien tekijöiden lisäksi kulttuurisidonnaisia ja sosiaalisia arvoja, sekä on sidoksissa vahvasti luontoon ja luonnon mekanismeihin. Maisema-arkkitehtuurissa korostuvat usein ekologiset ja humanistiset arvot, sekä ihmisen ja luonnon välisen suhteen tutkiminen. Maisema-arkkitehtuuri on sekoitus taidetta, luonnontieteitä ja tekniikkaa.
Toisin kuin perinteinen tilataide tai plastinen sommitelma, maisema-arkkitehtuuri on aikasidonnaista ja elää vuodenaikojen mukaan. Luonnon prosessit kuten veden kiertokulku, vuodenaikojen vaihtelu ja sääolot vaikuttavat maiseman ja sen arkkitehtuurin luonteeseen. Maisema-arkkitehtuurin rakennusaineita ovat perinteisten rakennusmateriaalien, kuten puun, kiven ja betonin lisäksi kasvillisuus, maaperä, vesi, valo ja varjo.
Maisema-arkkitehtuuriin voidaan katsoa lukeutuvaksi muun muassa puistot ja puutarhat, kadut, aukiot ja kaupunkitilat, kulttuurimaisemat ja erityyppiset viheralueet. Maisema-arkkitehtuurin ammattilainen on maisema-arkkitehti, joita kutsuttiin ennen puutarha-arkkitehdeiksi. Suomessa kansainvälisesti tunnetuin maisema-arkkitehtuurin kohde on Tapiolan kaupunginosa Espoossa.
Oleški
Oleški (, "Oleški" ) on Ukrainassa Dneprin alajuoksun etelärannalla Hersonin alueella sijaitseva 25 000 asukkaan kaupunki (2013), joka on Oleški piirin (72 267 as. vuonna 2013) hallintokeskus. H’ersonin kaupunki sijaitsee kaupungin kohdalla Dneprin pohjoisrannalla. Kaupungin kautta kulkevat eurooppatiet (joka saapuu Odessan ja H’ersonin kautta ja jatkaa itään kohti Rostov-na-Donua) ja (H’ersonista Krimin Kertšiin).
Kaupungin aiempi nimi oli Aljoški () ja se oli Venäjän keisarikunnan Taurian kuvernementin Dneprin kihlakunnan kihlakuntakaupunki. Kaupungissa asui vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan yhteensä 8 999 asukasta.
Horišni Plavni
Horišni Plavni () on kaupunki Pultavan alueella, Ukrainassa. Kaupunki on suoraan alueen alainen paikallishallinnollinen yksikkö piirien tapaan. Horišni Plavniin kaupunkialueen asukasluku on runsas 51 000.
Kaupunki sijaitsee Dneprin ja Pselin yhtymäkohdassa. Se perustettiin vuonna 1960. Kaupungin keskeinen työnantaja on nykyisin sveitsiläis-ukrainalainen Ferrexpo (juridisena kotipaikkanaan Lontoo), jolla on rautamalmia tuottavia avokaivoksia ja rikastamoja kaupungissa. Aiemmin tämä kaivos tunnettiin Pultavan kaivoskombinaattina.
Šepetivka
Šepetivka (, ) on Länsi-Ukrainassa Hmelnytskyin alueella sijaitseva 43 000 asukkaan (2011) kaupunki. Kaupunki on Šepetivkan piirin keskus, mutta muodostaa oman kaupunkipiirinsä.
Šepetivka on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1594. Se kuului Polesian kulttuuripiiriin. Kaupunginoikeudet Šepetivka sai vuonna 1923.
URL-lyhentäjä
URL-lyhentäjä on palvelu, jonka avulla voi luoda pitkästä ja hankalasti käsiteltävästä URL-osoitteesta lyhyen linkin. Lyhennetty osoite vie vähemmän tilaa. Esimerkki: codice_1 voidaan bit.ly-palvelun avulla lyhentää muotoon codice_2 tai Tinyurlin avulla muotoon codice_3.
Yhtäläisyysmerkki
Yhtäläisyysmerkki eli yhtäsuuruusmerkki (=) on matemaattinen merkki, joka ilmaisee yhtäläisyyttä. Matematiikassa yhtäläisyydellä ja yhtäsuuruudella voidaan tarkoittaa useita asioita, mutta kyse on kuitenkin aina vertailusta. Yhtäläisyysmerkin keksijänä pidetään 1500-luvulla elänyttä walesilaista matemaatikkoa Robert Recordea.
Yhtäläisyysmerkki voidaan lukea useilla tavoilla kuten "on yhtä kuin", "on yhtä suuri kuin", "on samansuuruinen kuin" ja erityisesti yhteenlaskun yhteydessä "on yhteensä" sekä vanhastaan myös "tekee", "tekee yhteensä".
Erisuuruutta merkitään matematiikassa yhtäläisyysmerkillä, jonka päällä on vinoviiva (≠).
Štšastja
Štšastja (, ) on Ukrainassa Luhanskin alueella sijaitseva kaupunki. Pienikokoinen kaupunki, jonka asukasluvuksi arvioitiin vuonna 2013 yhteensä 12 773 henkeä, oli lokakuuhun 2014 saakka hallinnollisesti osa Luhanskin kaupunkipiiriä. Se sijaitsee Donetsin pohjoisrannalla, maanteitse (N21) 23 kilometriä Luhanskin kantakaupungista pohjoiseen.
Štšastjan kaupunki siirrettiin hallinnollisesti osaksi Ukrainan hallitsemaa Novoaidarin piiri maan parlamentin päätöksellä 7. lokakuuta 2014. Kaupunki sijaitsi melko lähellä Itä-Ukrainan sodan rintamalinjaa.
Štšastja on perustettu 1700-luvun loppupuolella. Sinne rakennettiin suuri hiiltä käyttävä vastapainevoimalaitos 1950-luvulla.
Hoalid Regragui
Hoalid Regragui myös Walid Regragui (s. 23. syyskuuta 1975 Corbeil-Essonnes, Ranska) on marokkolainen valmentaja ja entinen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Regragui vietti pääosan urastaan Ranskassa, jossa hänen paras saavutuksensa oli Ligue 2 mestaruus Ajacciossa. Regragui pelasi myös Espanjassa Racing de Santanderissa ja Marokossa Moghreb de Tétouanissa.
Regragui edusti maajoukkuetasolla Marokkoa, jonka paidassa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Egyptiä vastaan 28. tammikuuta 2001. Regragui edusti Marokkoa vuosien 2004 ja 2006 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.
Valmennusuran Regragui aloitti 26. syyskuuta 2012 Marokon maajoukkueen apuvalmentajana.
Viirukalapöllö
Viirukalapöllö ("Scotopelia bouvieri") on pöllöihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Angolassa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongon tasavallassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Gabonissa ja Nigeriassa. Sen lukumäärää alueella ei ole ilmoitettu, mutta arviona on esitetty noin miljoona yksilöä, ja Kongon altaan jokien lähistöllä se on suhteellisen yleinen. Kantaa pidetään vakaana, koska sillä ei ole erityisiä uhkia.
Viirukalapöllön elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset alavat metsät, suot ja jokivarret.
Sen paino on keskimäärin 637 grammaa.
Hartford (Vermont)
Hartford on kunta ("town") Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee New Hampshiren osavaltion rajalla Connecticutjoen varrella. Whitejoki liittyy Connecticutiin kunnan alueella. Hartfordissa on 5 kylää: Hartford, West Hartford, Quechee, White River Junction ja Wilder. Siellä oli noin 9 800 asukasta vuonna 2013.
Hartfordissa on kolme jokea, jotka ovat Connecticut, White ja Ottaquechee. Kaupungin pinta-ala on 118,9 neliökilometriä, mistä suurin osa (116,9 neliökilometriä) on maata.
Argentiinanpöllö
Argentiinanpöllö ("Strix rufipes") on pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Argentinassa ja Chilessä.
Argentiinanpöllön paino on keskimäärin 380 grammaa. Sen elinpiiriä ovat lauhkeat metsät ja subtrooppiset ja trooppiset alangot ja vuoristometsät.
Argentiinanpöllö on keskikokoinen pöllö, jolla ei ole korvatupsuja. Se on alapuolelta valkoinen ja punaruskearaitainen ja päältä ja niskasta vielä valkoisempi. Sen naamakiehkura on punaruskea ja silmät tummat, ja jalat ovat oranssinruskeat tai kanelinruskeat. Täysikasvuisen yksilön pituus on noin 33–38 cm ja paino suunnilleen 300–400 grammaa. Argentiinanpöllön elinalue ulottuu Keski-Chilestä ja Länsi-Argentiinasta Tulimaahan, ja satunnaisesti sitä on tavattu Falklandsaarilla. Se asuu tiheissä, kosteissa vuoristometsissä ja puoliavoimissa alavissa metsissä, missä se saalistaa pieniä nisäkkäitä, lintuja ja hyönteisiä. Se pesii lokakuussa ja munii puunkoloon 2–3 munaa. Sen ääni on murahtelua, jota seuraa korkeita nasaaliääniä. Vaikka argentiinanpöllö ei ole uhanalainen, se kärsii elinalueiden supistumisesta esiintymisalueilla tehtävien metsänhakkuiden vuoksi.
Earnest-luokka
Earnest-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (). Ne luokiteltiin 30 solmun nopeuden omaavina ja nelisavuhormisina lokakuussa 1913 B-luokkaan.
Ulkomaisten alusten kasvaneet nopeudet määrittivät torpedovenehävittäjille suuremman 30 solmun nopeuden tarpeen. Amiraliteetti teki uudet tilaukset 30 solmun nopeuden omaavista aluksista, mutta ne eivät kyenneet saavuttamaan vaadittua nopeutta huonoissa olosuhteissa.
Alusten voimanlähteenä olivat 6 300 hevosvoiman Normand-kattilat, joiden avulla ne saavuttivat vaaditun 30 solmun nopeuden. Niiden aseistuksen rungon muodostivat 12 naulan tykki ja torpedoputket.
Marie Colvin
Marie Catherine Colvin (12. tammikuuta 1956 New York, Yhdysvallat – 22. helmikuuta 2012 Homs, Syyria) oli yhdysvaltalainen sotareportteri, joka kuoli ollessaan Syyriassa työtehtävissä.
Colvin oli kielloista huolimatta matkustanut moottoripyörällä Homsiin. Hän oli saanut esimiehiltä käskyn poistua alueelta, mutta ei totellut, sillä hän halusi tehdä vielä yhden jutun. Syyrian armeija tulitti väliaikaista lehdistökeskusta, ja tilanteessa kuoli myös ranskalainen valokuvaaja Remi Ochlik.
Colvin oli arvostettu sotareportteri, jota on verrattu alan uranuurtajaan Martha Gellhorniin. Hän teki 25 vuotta töitä brittiläiselle Sunday Timesille, usein kaikkein vaarallisimmista paikoista. Hän aloitti Yalen yliopistossa antropologian opinnot mutta hänestä tuli kuitenkin toimittaja. Silmälappu peitti silmän, josta hän oli menettänyt näön 2001 väijytyksessä Sri Lankassa.
TUL Cup 1954
Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailuihin 1954 ilmoittautui 7 joukkuetta. Mestaruuden voitti Turun Pyrkivä. Osanotto-oikeus oli Mestaruus- ja Suomensarjan joukkueilla.
Mestarijoukkue: Erik Roos, Jukka Paatelo, Reino Koskinen, Reino Suojanen, Jukka Leino, Pentti Mäkinen, Aulis Lähtinen, Kalevi Rantanen, Rainer Forss, Keijo Airola ja Veikko Paven.
Kimmo Haapasalo
Kimmo Antero Haapasalo (s. 23. heinäkuuta 1977 Vaasa) on suomalainen entinen 400 metrin aitajuoksija. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensivat Jouko Hassi (vuoteen 1997), Esko Olkkonen (1997–2001) ja Petteri Jouste (2001–2006).
Haapasalo saavutti ulkoradoilla kolme henkilökohtaista SM-mitalia ja sisäradoilla viisi. Hän juoksi 400 metrin aitojen ennätyksensä 50,66 sekuntia Turussa 2000. Hallissa Haapasalo juoksi 300 metrin aidat parhaimmillaan aikaan 36,00 sekuntia (Tampere 2000). Hän oli mukana aikuisten Suomi–Ruotsi-maaottelussa neljä kertaa.
HMS Ferret (1911)
HMS Ferret (viirinumerot H35 (6.12.1914–1.1.1918), H32 (1918–1919) ja H93) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Acheron-luokan hävittäjä.
Alus tilattiin J. Samuel White and Companylta Cowesista osana vuosien 1910–1911 laivasto-ohjelmaa. Sen köli laskettiin 6. syyskuuta 1910 ja alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1911. Alus valmistui vielä saman vuoden marraskuussa.
Palvelukseen otettaessa "HMS Ferret" liitettiin 1. hävittäjälaivueeseen, jonka mukana se liitettiin 1914 Suureen laivastoon ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Alus osallistui "HMS Fearlessin" alaisuudessa laivueensa mukana Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914. Alus siirrettiin keväällä 1916 laivueensa mukana osaksi 3. taistelulaivuetta, jolloin sen tehtäväksi tuli sukellusveneidentorjunta. "HMS Ferret" ei osallistunut Skagerrakin taisteluun.
Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen "SM UC-21" laukaisema torpedo osui alukseen 18. tammikuuta 1917 Wightsaaren St. Catherine's Pointin kaakkoispuolella. Alus ei kuitenkaan uponnut ja ainoastaan yksi miehistönjäsen sai surmansa. Se palasi korjausten jälkeen palvelukseen.
Alus muutettiin 1917 sisaralustensa "HMS Sandflyn" ja "HMS Arielin" kanssa nopeiksi miinalaivoiksi. Alus kykeni muutosten jälkeen kuljettamaan kannellaan 40 miinaa. Samalla alus siirrettiin Imminghamiin 20. hävittäjälaivueeseen.
"HMS Ferret" laski 27.–28. maaliskuuta 1918 välisenä yönä laivueensa mukana miinasulun 70 merimailia Helgolandista luoteeseen. Miinoituksen aikana osasto joutui taisteluun kolmen Saksan keisarikunnan laivaston aseistetun troolarin kanssa. Ne upotettiin ja 72 saksalaista joutui sotavankeuteen.
Sodan päätyttyä alus makasi ankkurissa, kunnes se myytiin 9. toukokuuta 1921 Wardille romutettavaksi.
Reijo Toivonen
Reijo Toivonen (s. 25. elokuuta 1936 Sysmä) on suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti seuratasolla Sysmän Sisua, Ahlaisten Urheilijoita, Lahden Urheilijoita ja Kenttäurheilijat-58:aa.
Toivonen sijoittui Helsingin EM-kisoissa 1971 pituushypyn kuudenneksi tuloksella 785 senttiä; samalla tuloksella Mauri Myllymäki oli viides. Seuraavana kesänä Kouvolassa Toivonen hyppäsi ennätyksekseen jääneen tuloksen 791. Kalevan kisoissa hän ylsi hopealle 1971 ja pronssille 1963. SM-hallikisoissa Toivonen voitti pituuden kolme kertaa ja oli kahdesti pronssilla.
The Soundtrack of Our Lives
The Soundtrack of Our Lives (usein lyhennettynä T.S.O.O.L.) on ruotsalainen vuonna 1995 perustettu rockyhtye. Sen perustajajäseniä olivat aiemmin Union Carbide Productions -yhtyeessä soittaneet Torbjörn ”Ebbot” Lundberg (laulu), Björn Olsson (kitara) ja Ian Person (kitara). Göteborgilaisyhtyeen ensimmäinen levytys oli vuonna 1996 julkaistu single ”Four Ages (part.1 & part.2)”.
Yhtyeen albumeista kolme on myynyt kultaa Ruotsissa. Levyistä "Origin Vol. 1" nousi Ruotsissa listaykköseksi ja Suomessa sijalle 20.
Adam A500
Adam A500 on yhdysvaltalainen kaksimoottorinen matkustajalentokone, joka lensi ensilentonsa 11. heinäkuuta 2002. Adam A500:n erikoisuutena on moottorit sekä edessä että takana. Tämän vuoksi sen lento-ominaisuudet ovat samanlaiset kuin yksimoottorisilla lentokoneilla.
Adam A500:n rakenteessa käytetään pääosin hiilikuitumateriaaleja. Siivet on yhdistetty korkeus- ja sivuperäsimeen kahdella pyrstön kannattimella.
Antonov An-8
Antonov An-8 on neuvostoliittolainen kaksimoottorinen ylätasomallin rahtilentokone, joka lensi ensilentonsa 11. helmikuuta 1956. Kone kehiteltiin maahanlaskuoperaatioihin käytettäväksi lentokoneeksi, ja tästä syystä Antonov An-8:ssa on alas laskettava peräluukku ja raskaaseen käyttöön tarkoitetut laskutelineet. Antonov An-8:n sarjavalmistus alkoi marraskuussa 1956. Konetta käytettiin matkustajalentokoneena vuoden 1970 jälkeen, johon asti se oli ollut aktiivipalveluksessa rahtikoneena.
Riutta-ahvenet
Riutta-ahvenet ("Symphysanodontidae") on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta ja Atlantin länsiosista.
Riutta-ahventen heimoon kuuluu yksi suku ja lähteestä riippuen 6–10 lajia, esimerkiksi riutta-ahven ("Symphysanodon typus"). Heimon luokittelu on hieman epävarmaa ja aikaisemmin siihen kuuluvien lajien on katsottu kuuluvan joko lyhtyahveniin ("Acropomatidae"), napsijoihin ("Lutjanidae") tai meriahveniin ("Serranidae").
Riutta-ahvenet ovat pieniä kaloja ja kasvavat korkeintaan 15 cm:n mittaisiksi. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat solakoita kaloja. Selkäeviä lajeilla on yksi, jossa on yhdeksän piikkiä ja pehmeämpiä ruotoja. Pyrstöevä on voimakkaasti haarautunut. Riutta-ahventen silmät ovat suuret ja suu keskikokoinen. Riutta-ahvenlajit voidaan erottaa toisistaan kylkiviivan suomujen määrän sekä pyrstö- ja vatsaevien perusteella. Väritykseltään kalat ovat useimmiten oransseja.
Riutta-ahvenet ovat mereisiä kaloja, joita tavataan Atlantin länsiosista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Ne elävät tyypillisesti lähellä pohjaa 50–500 metrin syvyydessä lähellä saaria ja mannerjalustoja. Riutta-ahventen ravintoa ovat todennäköisesti planktoneliöt.
Estelle (Ruotsin prinsessa)
Prinsessa Estelle, Itä-Götanmaan herttuatar (Estelle Silvia Ewa Mary; s. 23. helmikuuta 2012) on Ruotsin kruununprinsessa Victorian ja prinssi Danielin ensimmäinen lapsi. Hän on Ruotsin kruununperimysjärjestyksessä toinen heti äitinsä kruununprinsessa Victorian jälkeen ennen pikkuveljeään Oscaria (s. 2016) ja enoaan prinssi Carl Philipiä. Prinsessa Estelle kuuluu Bernadotten hallitsijasukuun äitinsä kautta; isänsä kautta hän kuuluu aatelittomaan Westling-sukuun.
Prinsessa Estelle syntyi Solnan Karoliinisessa sairaalassa 23. helmikuuta 2012 kello 4.26. Kahdeksalta aamulla Suomen aikaa prinsessan isä, prinssi Daniel, piti tiedotustilaisuuden, jossa hän kertoi esikoisensa syntymästä seuraavasti: "Aamulla klo 4:26 syntyi 51 senttiä pitkä ja 3 280 gramman painoinen aivan ihana pikkuprinsessa". Estellen syntymä pantiin merkille kansainvälisissä tiedotusvälineissä laajasti, esimerkiksi Saksassa ja Suomessa se oli pääaiheena uutisissa. Hänen syntymänsä kunniaksi Skeppsholmenilta ammuttiin kaksi 21 tykinlaukauksen sarjaa.
24. helmikuuta pääministeri Fredrik Reinfeldt tutki prinsessan 1500-luvulta alkaneen perinteen mukaisesti ja allekirjoitti kolmen muun todistajan kanssa virallisen todistuksen, ettei Estelleä ole vaihdettu toiseen vauvaan. Samana päivänä prinsessan isoisä kuningas Kaarle XVI Kustaa ilmoitti hänen nimensä ja herttuakunnan nimen.
Ruotsissa on noudatettu vanhoja perinteitä kuninkaallisen vauvan syntymän jälkeen, niin myös prinsessa Estellen synnyttyä. Hovimarsalkka kertoi lapsen syntymästä pääministerille ja hovi tiedotti uutisen kansalle, tässä tapauksessa kuningashuoneen verkkosivuilla ja Facebookissa. Pääministeri, valtiopäivien puhemies, hovimarsalkka ja ylihovimestari kävivät vahvistamassa lapsen syntymän. Kuningas kutsui koolle hallituksen kuulemaan, mikä on syntyneen lapsen koko nimi ja kutsumanimi. Samassa tilaisuudessa hän ilmoitti herttuakunnan. Kunnialaukaukset ja kiitosjumanlanpalvelus "Te Deum" Linnankirkossa kuuluivat vielä saman päivän ohjelmaan.
Prinsessa Estelle kastettiin Tukholman kuninkaanlinnan kirkossa 22. toukokuuta 2012. Kasteen toimitti Ruotsin arkkipiispa Anders Wejryd.
Estelle aloitti vuonna 2018 esikoulun Campus Manillan -nimisessä yksityiskoulussa. Hän on ensimmäinen kuningasperheen jäsen kyseisessä koulussa.
Sonya Salomaa
Sonya Salomaa (s. Sudbury, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan kotimaassaan rooleistaan televisiosarjoissa "The Collector" ja "Durham County". Hän on näytellyt myös pienissä rooleissa televisiosarjoissa, kuten "Dark Angel", "L-koodi", "Supernatural", "Tähtiportti" ja "V". Televisiosarjojen lisäksi hän on näytellyt useissa elokuvissa. Merkittävimpiin rooleihin lukeutuvat muun muassa Betty elokuvassa "Black Eyed Dog" ja Lean elokuvassa "Thralls". Hän näytteli myös pientä roolia elokuvassa "Watchmen".
Salomaa on naimisissa näyttelijä Warren Christien kanssa. He asuvat Vancouverissa ja Los Angelesissa.
Asko Keränen
Asko Kalevi Keränen (s. 1962) on suomalainen rockmuusikko, basisti ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen.
Kati Salo & Asko Keränen: "Postcard EP" (2016)
P-K Keränen
Hannu Paavo ”P-K” Keränen (s. 1964) on suomalainen rockmuusikko, kitaristi ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen.
Espe Haverinen
Esa-Arvi ”Espe” Haverinen (s. 1964) on suomalainen rockmuusikko, rumpali ja 22-Pistepirkko-yhtyeen perustajajäsen.
Jussi Autio
Jussi Antero Autio (s. 5. huhtikuuta 1975 Vantaa) on suomalainen entinen seiväshyppääjä. Hän edusti seuratasolla Hyvinkään Tahkoa, Hyvinkään Seudun Urheilijoita ja HIFK-Friidrottia.
Autio edusti Suomea yleisurheilun MM-kisoissa 1999, jossa hän ei selviytynyt seiväshypyn finaaliin. Hän voitti Suomen-mestaruuden 1999, sijoittui hopealle 2000 ja pronssille 1998. Ennätyksekseen Autio hyppäsi 560 senttiä Somerolla 1999.
Canon EOS 600D
Canon EOS 600D on Canonin valmistama digitaalinen järjestelmäkamera. Kameran ominaisuuksia:
Formula 2000
Formula 2000 -mestaruussarja (eng. F2000 Championship Series) on Pohjois-Amerikassa ajettava autourheilusarja. Sarja perustettiin vuonna 2006. Sarjassa ajetaan Van Diemen Internationalin, Mygalen, Citationin ja Piperin valmistamilla autoilla ja Fordin, Zetechin ja Pinton moottoreilla. Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Matt McDonough, Cole Morgan, Anders Krohn, Chris Miller, Victor Carbone, Remy Audette, Roberto La Rocca ja Tim Minor, Sam Beasley ja Steve Bamford. Sarja muistuttaa säännöiltään ja pisteytykseltään Formula Ford-sarjaa. Sarjan kanssa kilpaileva lähes samanniminen sarja on U.S. F2000 National Championship, jossa ajetaan samanlaisilla autoilla kuin IndyCar-sarjoissa.
Johan Friso
Johan Friso Bernhard Christiaan David (25. syyskuuta 1968 Utrecht, Alankomaat – 12. elokuuta 2013 Haag, Alankomaat) oli Alankomaiden prinssi ja kuningatar Beatrixin ja tämän aviomiehen Claus von Amsbergin toiseksi vanhin poika.
Johan Friso oli vuonna 2003 Hollannin kuningashuoneen vallanperimysjärjestyksessä toisena, mutta päätti luopua oikeudestaan kruunuun voidakseen avioitua ihmisoikeusaktivisti Mabel Wisse Smitin kanssa. Alankomaiden perustuslain mukaan kruununperillisen avioliitto ei olisi ollut mahdollinen ilman maan parlamentin hyväksyntää; parlamentti vastusti liittoa morsiamen myönnettyä 15 vuoden takaisen suhteensa rikollisliigan johtajaan Klaas Bruinsmaniin. Pariskunta sai kaksi tytärtä, Emma Luana Ninette Sophien (s. 2005) ja Joanna Zaria Nicoline Miloun (s. 2006).
Johan Friso vammautui vakavasti helmikuussa 2012 jäätyään Itävallassa lumivyöryn alle. Hän oli lumen alla 15 minuuttia ja sai aivovaurion vakavan hapenpuutteen takia. Friso vaipui onnettomuuden jälkeen koomaan eikä enää herännyt siitä. Hän kuoli 12. elokuuta 2013 Haagissa Huis ten Boschin kuninkaallisessa palatsissa, johon hänet oli siirretty noin kuukautta aiemmin lontoolaisesta sairaalasta.
Väinö Junus
Väinö Junus (; 1905 nykyisen Leningradin alueen Hatsinan piirin Puutostin kunnan Pokkisen-Purskovan kylä – 15. marraskuuta 1937 Leningrad) oli inkeriläissyntyinen kielentutkija, joka 1930-luvulla loi lyhytikäiseksi jääneen inkeroisen kirjakielen.
Väinö Junus syntyi inkeriläiseen talonpoikaisperheeseen. Hän suoritti Hatsinan suomalaisen opettajateknikumin, työskenteli opettajana Neuvosto-Karjalassa ja Leningradin alueella, opiskeli Hertzenin pedagogisessa instituutissa ja valmistui Leningradin yliopistosta, jossa hän harjoitti jatko-opintoja Nikolai Marrin ja Dmitri Bubrihin johdolla. Myöhemmin Junus toimi Leningradin filologian, kirjallisuuden ja kielitieteen instituutin (LIFLI) dosenttina, Hertzen-instituutin opettajana sekä Kielen ja ajattelun instituutin tutkijana.
Vuonna 1932 Junus laati Dubovin ja Lensun kanssa inkeroisen aapisen, seuraavina vuosina kaksi lukukirjaa ja vuonna 1936 inkeroisen kieliopin. Ensimmäiset kirjat perustuivat Soikkolan murteeseen, mutta vuoden 1936 kielioppiin oli otettu piirteitä myös Ala-Laukaan kielimuodosta. Oppikirjoissa on havaittavissa myös suomalaisuuksia.
Kielitieteen ohella Junus harrasti kuvataidetta. Hän kuvitti muun muassa Gennadi Fišin "Kiimasjärven valtauksen" ja Leningradissa suomeksi ilmestyneet Jaroslav Hašekin "Kunnon sotamies Švejkin seikkailut".
Junus pidätettiin Stalinin vainojen aikana syyskuussa 1937, tuomittiin kuolemaan syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja teloitettiin ampumalla.
Kaanon (Epikuros)
Kriteeristä eli Kaanon () oli Epikuroksen kirjoittama filosofinen teos, joka käsitteli totuuden kriteeriä. Teos on sittemmin kadonnut ja se tunnetaan ainoastaan muussa antiikin aikaisessa kirjallisuudessa olevien viittausten ja teoksen sisällön kuvausten kautta.
Epikuroksen "Kaanon" esitteli kirjoittajansa eettisen ajattelun taustalla olevia yleisempiä periaatteita tämän lähimmälle oppilaspiirille. Antiikinaikaisen tiedon mukaan teos pohjautui Nausifaneen varhaisemmin kirjoittamaan teokseen "Tripodi" ("Tripodos", "Kolmijalka"). Epikuros opiskeli Nausifaneen oppilaana.
Epikuroksen teosta lainasivat myöhemmin muun muassa Cicero ("Jumalten luonteesta") ja Diogenes Laertios ("Merkittävien filosofien elämät ja opit"). Diogeneelta on peräisin suurin osa teoksen sisältöä koskevasta tiedosta. Cicero piti teosta neron kirjoittamana. Diogenes luonnehti teoksen käsittelevän standardia tai kriteeriä sekä ensimmäistä periaatetta, filosofian perustavanlaatuisinta osaa. Hänen mukaansa Epikuros opetti teoksessa, että totuuden kriteereitä ("kritēria") on ihmisillä kolme: aistimuksemme ("aisthēseis"), ennakkokäsityksemme ("prolēpseis") ja tunteemme ("pathē").
Nämä yhdessä muodostivat siis Epikuroksen tietoteoreettisen menetelmän totuuden löytämiseksi. Epikuroksen kriteerit olivat perustotuuksia, jotka tuli hyväksyä ilman erillistä todistusta. Diogeneen mukaan Epikuros kuitenkin esitti filosofisia perusteluja esimerkiksi osoittaakseen, että kaikki aistihavainnot ovat tosia, sekä pyrki selittämään, mitä hän tarkkaan ottaen tarkoitti ennakkokäsityksillä ja tunteilla.
Epikuroksen mukaan filosofia koostui ”kaanonin” lisäksi fysiikasta ja etiikasta. Näin epikurolaisen ”kaanonin” voidaan katsoa olleen vastine sille, mitä muut koulukunnat olisivat kutsuneet logiikaksi. Epikurokselle itselleen "Kaanon" oli keskeinen johdatus fysiikkaan.
Emma Gaptšenko
Emma Vasiljevna Gaptšenko (; s. 24. helmikuuta 1938 Stupino) on Neuvostoliittoa edustanut entinen jousiampuja ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla VS Moskovaa. Gaptšenko työskenteli kilpailu-uransa jälkeen jousiammuntavalmentajana ja -tuomarina.
Gaptšenko pelasi nuorempana lentopalloa ja menestyi juoksussa sekä uinnissa. Hän aloitti jousiammunnan vasta 28-vuotiaana vuonna 1965, mutta voitti saman vuoden syksyllä jo maansa mestaruuskilpailujen joukkuekilpailun pronssia. Gaptšenko oli voittamassa joukkuekisan maailmanmestaruutta vuonna 1969 ja EM-kultaa Hradec Královéssa pidetyissä kisoissa, joissa hän myös voitti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa.
Gaptšenko voitti vuonna 1971 MM-kisoissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuekilpailun hopeaa. Hän oli seuraavana vuonna Münchenin olympialaisissa yksilökilpailun kolmas ja voitti myös joukkuekilpailun EM-kultaa. Gaptšenko voitti toisen henkilökohtaisen maailmanmestaruutensa vuonna 1973 ja sai kisoista jälleen myös joukkuemitalin, tällä kertaa pronssisen. Hän sai vielä EM-kilpailuista 1974 joukkuekilpailun kultaa ja voitti henkilökohtaisessa kisassa hopeaa.
Kielireskripti
Kielireskripti eli Keisarillisen Majesteetin Armollinen Asetus Suomen kielen asettamisesta yhdenmoisiin oikeuksiin Ruotsin kielen kanssa kaikissa semmoisissa kohdissa, jotka wälittömästi koskevat maan nimen-omaan suomalaista wäestöä (AsK 26/1863) oli keisari Aleksanteri II:n antama säädös, joka kohensi suomen kielen asemaa Suomen suuriruhtinaskunnan valtionhallinnossa. Säädöksen mukaan suomenkielisiä asiakirjoja voitiin jättää virastoihin ja tuomioistuimiin välittömästi asetuksen voimaantulon jälkeen. Tämän lisäksi asetus velvoitti viranomaisia ryhtymään sellaisiin toimenpiteisiin, jotta valtion elimet ja laitokset pystyisivät 20 vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta tuottamaan itse suomenkielisiä asiakirjoja. Kielireskripti säädettiin J. V. Snellmanin ehdotuksesta ja esittelystä 1. elokuuta 1863.
Akseli Listo kirjoittaa, että vaikka vuoden 1863 kieliasetus kaikessa pääasiassa edelleen säilytti ruotsinkielen virallisen valta-aseman Suomessa, alkoivat tämän parannuksen hyvät hedelmät pian tulla näkyviin. Suomen kieltä alettiin nimittäin käyttää erilaisissa asiakirjoissa, kuten kiinteistöjen kauppa- ja vuokrakirjoissa, perunkirjoitus- ja jakokirjoissa, velkasitoumuksissa ynnä muissa, jotka siihen asti olivat tuomioistuimille ja virastoille kelvatakseen olleet ruotsiksi kirjoitettavat. Osaltaan tämä vaikutti kirjoitustaidon leviämiseen suomalaisen kansan keskuudessa.
Vuonna 1850 annettiin niin sanottu kieli- eli sensuuriasetus, joka kielsi suomen kielen käyttämisen kirjallisessa toimessa, paitsi uskonnollisten ja taloudellisten aiheiden käsittelyssä.
Vuonna 1851 annettu julistus määräsi, että suomalaisseudulle virkamiehiksi pyrkivien tuli vuoden 1856 alusta osoittaa osaavansa suullisesti käyttää suomen kieltä.
Kielireskriptiä edelsi vuonna 1858 annettu julistus, jonka mukaan kirkonkokous- ja pitäjänkokouspöytäkirjat niissä maaseutuseurakunnissa, joissa suomen kieltä jumalanpalveluksissa jo käytettiin, oli kirjoitettava suomeksi.
Makoto Sei Watanabe
Makoto Sei Watanabe (, s. 1952 Jokohama) on japanilainen arkkitehti. Hänet tunnetaan tietokoneavusteisen suunnittelun ja algoritmisen arkkitehtuuriin uranuurtajana.
Nuorena Watanabe oli kiinnostunut biologiasta, erityisesti bioniikasta. Hän päätti kuitenkin ryhtyä arkkitehdiksi. Hän valmistui Jokohaman kansallisesta yliopistosta vuonna 1976 ja työskenteli ensin Masato Ōkatan toimistossa kolmen vuoden ajan ja sen jälkeen Arata Isozakille vuodesta 1979. Oman toimistonsa hän perusti vuonna 1984. Hän on luennoinut myöhemmin useissa yliopistoissa.
Ensimmäinen Watanaben suunnittelema rakennus oli robottia muistuttava, vuonna 1990 valmistunut Aoyaman teknillinen yliopisto Tokiossa. Hänen myöhempiin töihinsä kuuluvat esimerkiksi Mura-No-Terrace-kyläkeskus (1995) Gifun prefektuurissa, Atlas-asuinrakennus (1995, Tokio), K-Museum (1995, Tokio), Tokion Toei-metron Ōedo-linjan Iidabashin metroasema (2000), Shin-Minamatan rautatieasema Minamatan kaupungissa Kyūshūlla (2004), Shanghai House -asuinrakennus (2004, Shanghai, Kiina) ja kaksi Tsukuba Express -rautatielinjan asemaa (2005).