Fénix (1749)
Fénix oli Espanjan laivaston vuonna 1749 vesille laskettu 80-tykkinen kaksikantinen linjalaiva.
Alus tilattiin Havannasta Kuubasta. Aluksen valmistukseen käytettiin mahonkia. Alus laskettiin vesille vuonna 1749, jolloin sen tykkikannen pituus oli 54,5 ja kölin 44 metriä. Aluksen leveys oli 16,1 metriä ja syväys 6,8 metriä.
Kaksikantiseksi 80-tykkiseksi linjalaivaksi luokitellun aluksen alemmalla tykkikannella oli 30 kappaletta 24 naulan tykkiä ja ylemmällä 32 kappaletta 18 naulan tykkiä. Aseistuksen täydensivät puolikannen kaksitoista ja etukannen kuusi yhdeksän naulan tykkiä.
Alus kuului 1759 yhdentoista linjalaivan, kahden fregatin ja kahden tartanin muodostamaan osastoon, joka lähetettiin Espanjasta noutamaan uusi hallitsija Kaarle III Napolista. Kenraaliluutnantti Juan Jose Navarron lippulaivana olleen aluksen päällikkönä oli Gutierra de Hevia y Valdés. Osasto lähti 29. elokuuta Cádizista ja läpäisi Gibraltarinsalmen 2. syyskuuta, minkä jälkeen osasto pysähtyi Cartagenaan 10. syyskuuta. Osasto saapui 28. syyskuuta Napoliin, jossa osastoon liittyi viisi alusta. Hallitsija nousi alukseen 7. lokakuuta. Osasto saapui Barcelonaan 17. lokakuuta.
Tammikuussa 1762 alus oli Cádizissa ollen kaksi seuraavaa vuotta Välimerellä, Gibraltarin salmen alueella ja Atlantilla. Alukselle tehtiin joitakin suurempia korjauksia Arsenal de la Carracassa 1764-1765, minkä jälkeen se oli aseistamattomana satamassa aina vuoteen 1769 päällikkönään Francisco Cotella.
Vuonna 1778 alus palautettiin palvelukseen päällikkönään Félix Ignacio de Tejada, jonka tilalle tuli Francisco Javier de Melgarejo y Rojas Espanjan liittyessä Yhdysvaltain vapaussotaan kesäkuussa 1770. Alus lähti Englannin kanaaliin osana kenraaliluutnantti Luis de Córdova y Córdovan laivasto-osastoa, joka kohtasi Ranskan laivaston Sisgaran saarilla Espanjan pohjoisrannikolla. Yhdistynyt ranskalais-espanjalainen laivasto, johon kuuluisi yli 60 linjalaivaa, saattaisi maihinnousulaivaston Britteinsaarille. Maihinnousujoukon, johon kuului yli 40 000 miestä, piti vallata Portsmouth. Córdovan johtamat espanjalaiset myöhästyivät kohtaamispaikalta vastaisten tuulten pakottaessa laivaston lähelle Portugalin rannikkoa. Espanjalaiset saapuivat kohtauspaikalle vasta 22. heinäkuuta, jolloin ranskalaiset olivat jo poistuneet. Lopulta laivasto yhtyivät niin "Félix" lähti 23. heinäkuuta Azoreille suojaamaan ankkuripaikkaa Britannian kuninkaallisen laivaston osastolta kenraaliluutnantti Antonio de Ulloa laivueen mukana.
Alus oli 1780 amiraali Don Juan Lángaran lippulaivana. Yhdentoista linjalaivan ja kahden fregatin muodostama Lángaran johtama laivue kohtasi 16. tammikuuta Britannian kuninkaallisen laivaston amiraali George Brydges Rodneyn johtaman laivueen. Rodneyn nopeammat alukset saivat Lángaran osaston kiinni. Seuranneessa Cabo de São Vicenten taistelussa espanjalaiset kärsivät tappion. Ainoastaan neljä alusta pakeni loppuen tuhoutuessa tai antautuessa.
"Fénix" antautui jouduttuaan kolmen linjalaivan kanssa taisteluun, jossa Lángara haavoittui. Alus antautui "HMS Bienfaisantille", joka saapui taistelupaikalle myöhemmin ampuen poikki "Fénixin" päämaston.
"Fénix" liitettiin helmikuussa Britannian kuninkaalliseen laivastoon päällikkönään John Carter Allen. Alus nimettiin 23. huhtikuuta "HMS Gibraltariksi". Alus liitettiin Kanaalissa toimineeseen George Darbyn laivastoon 29. marraskuuta asti, jolloin "Gibraltar" lähti Samuel Hoodin laivastoon Länsi-Intiaan päällikkönään Walter Stirling.
Hollannin tasavallan ja Englannin välinen sota alkoi joulukuussa 1780. Vuonna 1781 aluksen päällikkönä oli Charles Knatchbull, kun aluksesta tehtiin kontra-amiraali Francis Samuel Draken lippulaiva. Rodney sai Lontoosta ohjeet vallata St. Eustatiuksen. St. Luciasta lähti kenraaliluutnantti Sir John Vaughanin johtamat 3 000 sotilasta, jotka saapuivat St. Eustatiuksell 3. helmikuuta. Merivoimien komentaja Rodney sijoitti aluksensa neutraloimaan rannikkopatterit, mutta aloittamatta hyökkäystä hän lähetti viestin kuvernööri Johannes de Graaffille ehdottaen antautumista verenvuodatuksen välttämiseksi. De Graaff hyväksyi ehdot antautuen joukkoineen. Ainoat laukaukset ampuivat "Gibraltar" ja "HMS Prince William" ainoata redillä ollutta Alankomaiden laivaston alusta "Marsia" kohden.
Alus kuului 17 linjalaivan laivastoon, joka esti neljän Ranskan laivaston linjalaivan merelle pääsyn Fort Royalista Martiniquelta. Kontra-amiraali Francois de Grassen johtama 20 linjalaivan ja joukkoja kuljettaneiden kauppa-alusten saattue saapui Brestistä 29. huhtikuuta saaren lähistölle. Brittien näköpiirin ulkopuolelta de Grasse lähetti viestin sopimaan yhteishyökkäyksestä piirittäjiä vastaan. Saattue valmistautui taisteluun ja aamulla lähti liikkeelle kohti Fort Royalia. Saattueen toisella puolella oli rannikko ja toisella linjassa olleet sotalaivat.
Hoodin laivasto lähestyi saattuetta kello 8 alkaen. Hoodin osastoon liittyi kello 9.20 "Prince William". Laivastot pyrkivät pääsemään edulliseen asemaan toisiinsa nähden. Hoodin tuulenpuolen osasto esti saattueen pääsyn satamaan, mutta satamassa olleet neljä linjalaivaa pääsivät merelle vahvistaen de Grassen laivastoa. "Gibraltarilla" ollut Drake johti selustaosastoa.
Noin kello 11 ranskalaisten etuosasto avasi tulen kaukaa ilman merkittäviä tuloksia. Kello 12.30 laivastot olivat rinnakkain, mutta de Grasse kielsi lähestymästä Hoodin laivastoa. Laivastot tulittivat toisiaan seuraavan tunnin. Brittien linjan eteläpäässä olleet neljä alusta kärsivät eniten jouduttuaan kahdeksan ranskalaisaluksen tuleen. "Gibraltarin" miehistöstä sai surmansa kuusi ja haavoittui kuusitoista miehistönjäsentä.
Seuraavana päivänä Hood pyrki uudelleen taisteluun, mutta kaksi kuninkaallisen laivaston alusta ei kyennyt purjehtimaan tuuleen. Hood irtosi taistelupaikalta pohjoiseen. Aikaisemmin samana päivänä St. Eustatiukselta lähtenyt Rodney kohtasi Hoodin laivaston 11. toukokuuta St. Kittsin ja Antiguan välillä. Yhdistynyt laivasto kääntyi etelään saapuen Barbadokselle 18. toukokuuta.
Hoodin siirtyminen Barbadokselle jätti St. Lucian ilman suojaa ja Ranskan laivasto laski Grosin luodolla maihin 1&nbsp200 miestä. Samana päivänä kaksi ranskalaisalusta ja 1 300 miestä purjehti Tobagoon. Britit eivät kyenneet torjumaan ranskalaisten hyökkäystä St. Lucialla, joten de Grasse päätti lähettää lisää joukkoja Tobagolle jakaen joukkonsa 25. toukokuuta kolmeen osaan lähettämällä 3 000 miestä Martiniquelta.
Barbadoksella Rodney sai tiedon Tobagon tilanteesta ja lähetti 29. toukokuuta Draken "Gibraltarilla" ja viisi muuta linjalaivaa. Drake kohtasi ranskalaiset seuraavana päivänä, mutta selvästi alivoimaisena joutui vetäytymään Barbadokselle. Draken saapuessa 3. kesäkuuta lähti Rodney välittömästi merelle koko laivaston kanssa. Seuraavana päivänä Tobagolle todeten saaren puolustajien antautuneen kaksi päivää aiemmin.
"Gibraltar" kuljetti elokuussa Rodneyn Britteinsaarille, missä alus siirrettiin huollettavaksi Plymouthissa lokakuussa. Tammikuussa 1782 telakalta vapauduttuaan alus sijoitettiin Sir Richard Bickertonin lippulaivaksi päällikkönään Thomas Hicks. Helmikuussa alus lähti Itä-Intiaan.
Joulukuussa 1782 ranskalaisten liittolainen Hyder Ali sai surmansa, jolloin brittien Madrasissa olleet komentajat päättivät vallata takaisin Cuddaloren. Madrasista etelään marssinut armeija aloitti kaupungin piirityksen majoittuen kaupungin eteläpuolelle. Amiraali Sir Edward Hughes'n johtama Laivasto, johon kuului kahdeksantoista linjalaivaa mukaan lukien "Gibraltar", ankkuroi eteläpuolelle suojatakseen armeijaa ja sen huoltoaluksia. Kesäkuun alussa 1783 Cuddaloren piiritys oli täydessä käynnissä.
Ranskan laivaston amiraali Pierre André de Suffrenin johtama viidentoista linjalaivan laivasto purjehti Trincomaleesta piiritetyn kaupungin tueksi 10. kesäkuuta. Ranskalaiset saapuivat 13. kesäkuuta, mutta britit välttelivät taistelua ankkuroituen viisi kilometriä kauemmas.