Kastán hauta
Kastán hauta (), paremmin tunnettu nimellä Amfipoliin hauta (Τάφος Αμφίπολης, "Táfos Amfípolis"), on muinainen makedonialainen hauta, joka on löydetty Kastán kukkulalta antiikin Amfipoliista, nykyisen Amfípolin kunnan alueelta Keski-Makedoniasta pohjoisesta Kreikasta.
Hauta on ympyrän muotoinen kumpuhauta eli "tumulus". Se on ajoitettu hellenistiselle ajalle vuosiin 325–300 eaa. Hauta sijaitsee muinaisen Amfipoliin kaupungin raunioiden alapuolella noin 800–900 metriä Néa Mesolakkián kylästä kaakkoon. Hauta löydettiin vuonna 2012 ja sen sisäosien kaivaukset suoritettiin vuoden 2014 jälkimmäisellä puoliskolla.
Kaivauksissa hauta osoittautui kolmekammioiseksi. Se on ryöstetty jo antiikin aikana. Haudasta löydettiin luita, jotka kuuluvat viidelle ihmiselle: yhdelle yli 60-vuotiaalle naiselle; kahdelle miehelle, jotka ovat noin 35- ja 45-vuotiaita; yhdelle miehelle tai naiselle, joka on polttohaudattu; sekä yhdelle lapselle. Arkeologien mukaan kyseessä saattaa olla perhehauta.
Syyskuussa 2015 tutkijat ilmoittivat löytäneensä haudasta kirjoituksen ja monogrammin, jonka perusteella sitä on ehdotettu Hefaistionin haudaksi. Tulkintaa ei ole kuitenkaan yleisesti hyväksytty. Hautaa koskevat tutkimukset ovat edelleen kesken.
Hauta-aluetta tutkittiin alun perin jo 1950-luvulla. Arkeologi Dimitris Lazaridis aloitti kaivaukset kukkulalla 1960-luvulla, mutta työt keskeytyivät tuolloin rahoituksen loppumiseen, sillä tuohon aikaan Makedonian alueen arkeologiset resurssit kuluivat pääasiassa Verginassa tehtyihin kaivauksiin. Arkeologi Katerína Peristérin johtama ryhmä jatkoi tutkimuksia vuonna 2009. Hauta löydettiin vuonna 2012 ja arkeologit aloittivat sen sisään kaivautumisen kesällä 2014. Haudan oviaukko kaivettiin esiin elokuussa 2014, minkä jälkeen hauta sai paljon huomiota.
Haudan ensimmäisen vaiheen kaivaukset päättyivät marraskuussa 2014. Seuraavaksi tutkimukset keskittyvät tehtyihin esinelöytöihin sekä luulöytöjä koskeviin DNA-tutkimuksiin. Lisäksi Thessalonikin Aristoteles-yliopisto suorittaa koko hautakummulle geofyysisen, mukaan lukien tomografisen, tutkimuksen. Tähän mennessä suoritettujen geofyysisten tutkimusten perusteella tutkijat totesivat jo vuoden 2014 lopussa, että kummun sisällä on mahdollisesti muita rakenteita toistaiseksi esiin kaivetun haudan lisäksi.
Haudan saaman suuren julkisuuden vuoksi Keski-Makedonian viranomaiset ovat järjestäneet haudalle ympärivuorokautisen vartioinnin. Viranomaiset ovat myös aloittaneet toimet haudan saamiseksi Unescon maailmanperintöluetteloon.
Kastán ympyränmuotoisen hautakummun halkaisija on noin 160 metriä. Haudan ulkoseinä on päällystetty thásoslaisella marmorilla, ja sen korkeus on kolme metriä ja ympärysmitta 497 metriä. Hautakummulle johtaa 4,5 metriä leveä tie. Varsinainen hauta on hautakummun sisässä ja sen sisäänkäynti on kummun etelälaidalla. Hauta koostuu kolmesta kammiosta. Haudan suunnittelijan on arveltu sen tyylin perusteella olleen Deinokrates, joka oli Aleksanteri Suuren hoviarkkitehti ja Aleksandrian rakennuttaja.
Haudan ovea eli ensimmäisen kammion sisäänkäyntiä vartioi kaksi sfinksiä. Niiden korkeus on noin 1,45 metriä. Sfinksit ovat päättömiä ja myös niiden siivet on rikottu mahdollisesti jo antiikin aikana. Toisen sfinksin pää löytyi haudan kolmannesta kammiosta. Sisäänkäyntiä on koristanut joonialaista pylväikköä jäljittelevä fresko.
Haudan ensimmäisessä kammiossa on ollut mosaiikkilattia ja sen seiniä ovat koristaneet freskot, jotka ovat haalistuneet. Löydöksissä erottuu keltaisen, mustan, punaisen ja sinisen sävyjä. Lisäksi kammiossa on mm. ruusukekoristeluja.
Tutkijoiden mukaan haudan ovi oli radiohiiliajoituksen perusteella sinetöity 200- tai 100-luvulla eaa., mahdollisesti ennen kuin roomalaiset valtasivat Makedonian vuonna 168 eaa. Haudassa ei siis oltu käyty tämän jälkeen ennen arkeologeja.
Haudan toisen kammion sisäänkäyntiä kannattelee kaksi naishahmoista pylvästä eli karyatidia. Karyatidit on sfinksien tavoin rikottu tarkoituksellisesti. Toisen karyatidin pää löytyi kammiosta. Karyatideja ja kuninkaallisiin viittaavaa kattosymbolia pidetään merkkeinä vainajan tärkeydestä. Karyatidien korkeus on 2,27 metriä. Ne on sijoitettu 1,40 metrin korkuisille jalustoille, jolloin pylväiden korkeus on jalustoineen 3,67 metriä. Patsaat seisovat kädet ojennettuna. Tämän tarkoituksena on mahdollisesti varoittaa tulijoita astumasta peremmälle hautaan.
Haudan toinen kammio on 4,5 metriä leveä ja 3,0 metriä pitkä. Kammion lattiassa on koko sen pinta-alan peittävä mosaiikki, joka kuvaa Persefonen joutumista manalan jumala Haadeen ryöstämäksi (tai tämän palautusta takaisin maan päälle). Haadeella on päässään laakeriseppele ja hän ajaa vaunuilla, joita johdattaa Hermes, jonka tehtävänä on saattaa kuolleet manalaan ("Hermes Psykhopompos"). Mosaiikin keskellä on pyöreä noin 80 senttimetriä halkaisijaltaan oleva vaurioitunut alue.
Toisen kammion seinäkoristelusta erottuvat mm. siivekäs hahmo yhdessä tripodin eli kolmijalan kanssa, mies- ja naishahmoja sekä eläinhahmo, mahdollisesti härkä.
Haudan kolmanteen kammioon johtaa makedonialaisille haudoille tyypillinen marmoriovi. Kolmannen kammion lattian alta löydettiin varsinainen hauta. Se on 1,6 metrin syvyydessä, ja siinä on kiviset seinämät, pohja ja päällys. Kivillä vuoratun osan pituus on 3,23 metriä, leveys 1,56 metriä ja syvyys 1,0 metriä. Siinä on ollut puinen arkku, joka on ollut 2,35 metriä pitkä ja 0,54 metriä leveä. Hautaa on pengottu ja sen esineistö on hajallaan. Haudasta on löydetty ihmisluita (mm. pääkallo, sääriluuta, käden luita sekä lantioluu). Luut kuuluvat viidelle eri ihmiselle (katso alla: Luulöydöt). Lisäksi haudasta on löydetty norsunluusta ja lasista tehtyjä arkun koristeosia sekä nauloja.
Kolmannen kammion peräseinässä on rako, jonka luultiin alun perin saattavan olla merkki ovesta neljänteen kammioon. Tutkimusten edetessä kuitenkin paljastui, että kolmannesta kammiosta on vain poistettu marmorinen pylväs, eikä neljättä kammiota ole.
Haudasta löydettyjen luiden ensimmäisen vaiheen tutkimustulokset julkistettiin 19. tammikuuta 2015. Luunkappaleita on yhteensä noin 550. Niistä 137 on pystytty paikantamaan osaksi ihmisluurankoja. Luiden todettiin tutkimusten jälkeen kuuluvan viidelle eri ihmiselle:Arkeologien mukaan kyseessä saattaa olla perhehauta, jolloin vainajat voisivat olla sukua toisilleen. Vainajien henkilöllisyyttä ja mahdollista sukulaisuussuhdetta ei kuitenkaan vielä tiedetä. Samoin ei tiedetä sitä, milloin kyseiset ihmiset ovat kuolleet, milloin kukin vainaja on haudattu hautaan ja onko hauta rakennettu alun perin kaikille heistä.
Luiden tutkimukset jatkuvat seuraavaksi muun muassa DNA-tutkimuksella. DNA-tutkimus voi viedä jopa 20 kuukautta, koska tuloksia verrataan alueen satoihin muihin luulöytöihin antiikin ajalta. Luulöytöjä on kuitenkaan mahdotonta yhdistää varmuudella suoraan kehenkään nimettyyn henkilöön edes DNA-tutkimuksen avulla.
Syyskuussa 2015 haudan tutkijat ilmoittivat löytäneensä haudasta kolme piirtokirjoitusta. Kahdesta kivestä, jotka ovat peräisin haudan ympärysmuurista, mutta irrotettu myöhemmin ja löydetty läheisestä Strymónas (Strymon) -joesta, on löydetty sana ΑΡΕΛΑΒΟΝ ("arelabon"), jonka yhteydessä esiintyy pitkä monogrammi, josta on luettavissa ainakin kirjaimet Η (eeta) ja φ (fi). Lisäksi haudasta itsestään on löydetty ruusukekuvio, jonka sisällä on pelkästään kirjaimista Η ja φ koostuva pienempi monogrammi.
Peristérin johtama tutkimusryhmä on tulkinnut monogrammin Hefaistionin, Aleksanteri suuren läheisen ystävän ja kenraalin, monogrammiksi, ja koko pidemmän tekstin ilmaisuksi ΠΑΡΕΛΑΒΟΝ ΗΦΑΙΣΤΙΩΝ ("parelabon Hefaistiōn", ”vastaanotin, Hefaistion”) Tutkijoiden mukaan kirjoitukset liittyvät haudan rakentamisvaiheeseen ja rakentamista koskevaan sopimukseen.
Kriitikoiden mukaan kyseinen monogrammin tulkinta on kuitenkin hyvin epävarma. Lisäksi epävarmuutta aiheuttaa se, että osa kivistä on ollut irrotettuna haudasta. Tällöin kirjoitukset saattavat olla myöhempia graffiteja, joita muista haudan ympärysmuurista peräisin olevista kivistä tunnetaan lukuisia.
Haudasta ei ole löydetty merkittäviä hautaesineitä. Tutkimusten perusteella vaikuttaa siltä, että hauta on ryöstetty jo antiikin aikana. Tähän viittaavat muun muassa tarkoituksellisesti rikotut kuvapatsaat sekä se, että vainajien luut ovat hyvin hajallaan. Myös suurin osa haudassa olleista arvoesineistä on ryöstetty. Tämä vaikeuttaa haudattujen henkilöyden selvittämistä, koska se tapahtuisi parhaiten hautaesineiden perusteella.
Arkeologit ovat löytäneet Amfipoliin leijonan osia haudan alueelta. Kyseinen viisimetrinen marmorista tehty leijonapatsas löydettiin jo vuonna 1912 ja on pystytetty lähelle. Haudan tutkijat ovat ehdottaneet, että se olisi alun perin ollut sijoitettuna haudan huipulle.
Lisäksi hautakummun ympärysmuurin puuttuvia palasia on löytynyt eri puolilta aluetta. Muun muassa läheisestä Kerkíni-järvestä on löytynyt yli 100 palasta.
Hauta on suurin Kreikasta koskaan löydetty hautamonumentti, ja se saa esimerkiksi Verginan tunnetut kuningashaudat, mukaan lukien kuningas Filippos II:n haudan, näyttämään pieneltä. Ennen kuin luita oli tutkittu, tutkijat esittivät erilaisia arvioita siitä, kuka hautaan voisi olla haudattu.
Alussa esitettiin arvailuja, että kyseessä olisi haudan suuren koon vuoksi voinut olla jopa Aleksanteri Suuren hauta, mutta tutkijat ovat torjuneet tämän, koska haudan ajoitus ei täsmää; historiallisen todistusaineiston valossa on nimittäin selvää, että Aleksanterin hauta on ollut Aleksandriassa ainakin myöhäisantiikkiin saakka. Todennäköisemmin kyseessä on jonkun muun merkittävän makedonialaisen hauta. Haudan on esitetty olevan rakennettu esimerkiksi jollekin Aleksanteri Suuren kenraaleista (nk. diadokit).
Haudan tutkimusten edetessä sen merkittävyys on käynyt yhä selvemmäksi, ja monet tutkijat kallistuivat sille kannalle, että se olisi Makedonian kuningassuvun jonkun myöhemmän jäsenen hauta. Ennen luulöytöjä koskeneita tutkimuksia jotkut tutkijat ehdottivat esimerkiksi, että hauta voisi olla Aleksanterin vaimon Roksanen tai näiden pojan Aleksanteri IV:n hauta. Leskeksi jäänyt Roksane karkotettiin Amfipoliiseen, missä sekä hänet että Aleksanteri IV murhattiin. Tähän saakka Aleksanteri IV:n hautana on pidetty yhtä Verginan haudoista.
Luulöytöjä koskevien tutkimustulosten julkaisun jälkeen esitettiin muun muassa teoria, että yksi vainajista saattaisi olla Aleksanteri Suuren äiti Olympias. Tämä kuoli noin 60-vuotiaana vuonna 316 eaa. Näin hänen ikänsä saattaisi täsmätä haudasta löydetyn naisen arvioituun ikään, ja kuolinvuosi täsmää yhteen haudan rakentamisen ajankohdan kanssa. Peristérin mukaan paikalliset ovat kutsuneet hautaa ”Kuningattaren haudaksi”.
Kirjoituslöytöjen perusteella Peristérin johtama tutkimusryhmä on päätynyt viimeisimpänä teoriaan, että kyseessä olisi alun perin ollut Meedian Ekbatanassa vuonna 324 eaa. kuolleen Hefaistionin hauta, jonka Aleksanteri Suuri olisi tilannut ja joka olisi rakennettu noin 325–300 eaa. Myöhemmin hautaan olisi haudattu myös muita henkilöitä. Kriitikot eivät kuitenkaan ole hyväksyneet teoriaa, vaan pitävät sitä heikkona sekä tekstin tulkinnan osalta että historiallisesti.