hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nurmikaunokki
Nurmikaunokki ("Centaurea phrygia") on monivuotinen mykerökukkainen kasvilaji. Se on yksi Suomen neljästä kaunokkilajista ja jaetaan kahteen alalajiin: idännurmikaunokki ("Centaurea phrygia" subsp. "phrygia") ja lännennurmikaunokki ("Centaurea phrygia" subsp. "pseudophrygia").
Nurmikaunokki kasvaa noin 30–80 cm korkeaksi ja sen varsi on kasvutavaltaan pysty. Nurmikaunokin lehdet ovat suikeita ja hammaslaitaisia sekä lehtiasennoltaan kierteisesti. Nurmikaunokin kukinnot ovat isohkoja violetinpunaisia mykeröitä ja ne sijaitsevat varsien kärjissä tyypillisesti yksittäin. Nurmikaunokki kukkii heinä-elokuussa ja kasvaa erilaisilla kuivahkoilla sekä avoimilla paikoilla, kuten niityillä, pientareilla, ahoilla ja valoisissa metsissä.
Nurmikaunokki on Suomessa melko yleinen Etelä- sekä Itä-Suomessa ja selvästi harvinaisempi länsirannikolla, Pohjanmaalla ja Lapissa. Nurmikaunokki on Suomessa muinaistulokas ja levinnyt Suomeen todennäköisesti idästä maatalouskulttuurin mukana.
Nurmikaunokki muistuttaa kahta muuta Suomessa luonnonvaraisena tavattavaa violettikukkaista kaunokkilajia, ahdekaunokkia ("Centaurea jacea") ja ketokaunokkia ("Centaurea scabiosa"), mutta on erotettavissa niistä mykeröiden kehtosuomujen ulkonäön perusteella. Lajien levinneisyysalueet painottuvat myös hieman eri puolille Suomea; nurmikaunokki on yleisin Suomen kaakkoisosissa, ahdekaunokki etelärannikolla sekä Ahvenanmaalla ja ketokaunokki Salpausselkien alueella. Ketokaunokki on näistä kolmesta koko Suomen mittakaavassa selvästi harvinaisin ja eroaa myös yleensä lehtien liuskoittuneisuudessa.
Nurmikaunokkia käytetään myös jonkin verran koristekasvina ja sen siemeniä on saatavana erilaisissa niittykukkien siemenseoksissa.
Agastya
Agastya on intialaisen mytologian hahmo, joka eli Intian niemimaan eteläosassa noin 3000 vuotta eaa. Hänen kerrotaan olleen pienikasvuinen intialainen patriarkka, joka tyhjensi valtameren, kun se halveksivasti roiskutti vettä hänen kasvoilleen. Hän oli tuolloin kävelyllä Vishnu-jumalan kanssa ja joi meren kuivaksi yhdellä kulauksella.
Karva (kasvitiede)
Kasvien karvat ovat epidermistä ulkopuolelle tulevia rakenteita, ja ne voivat koostua yhdestä tai useammasta solusta. Karvat voivat olla yksinkertaisempia trikoomia eli solukarvoja tai monimutkaisempia emergenssejä eli solukkokarvoja. Kasveilla voi olla erilaisia karvoja eri osissa kasvia ja samassa kasviyksilössä voi olla useantyyppisiä karvoja. Karvat voivat olla pehmeitä ja taipuisia tai kovia ja piikkimäisiä, jolloin niitä voidaan kutsua piikeiksi. Jos kasvinosan pinnalla on runsaasti erilaisia karvoja, voivat karvat saada vihreän kasvinosan näyttämään harmahtavan- tai ruskehtavanväriseltä. Heinäkasvien (Poaceae) helpeessä olevaa karvaa kutsutaan vihneeksi ja kaleessa olevaa karvaa odaksi. Karvatonta kasvinosaa kutsutaan yleensä kaljuksi kasvinosaksi.
Trikoomat eli solukarvat ovat yksi- tai monisoluisia karvoja, jotka koostuvat pelkästään epidermin soluista. Lisäksi trikoomat voivat olla aineita erittäviä tai erittämättömiä karvoja. Trikoomia voidaan jaotella eri tyyppeihin seuraavasti:
Emergenssit eli solukkokarvat ovat aina monisoluisia karvoja, jotka koostuvat epidermisolujen lisäksi myös jonkin toisenkin solukon soluista. Kovia emergenssejä ovat esimerkiksi ruusujen ("Rosa") piikit ja pehmeämpiä emergenssejä esimerkiksi nokkosten ("Urtica") poltinkarvat.
Blue (Simply Redin albumi)
Blue on Simply Redin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1998. Albumi sisältää viisi coverversiota, Neil Youngin kappale “Mellow My Mind”, kaksi versiota kappaleesta “The Air That I Breathe”, Gregory Isaacsin kappale “Night Nurse”, ja “Ghetto Girl” kirjoittanut Dennis Brown.
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Mick Hucknall, ellei toisin mainita.
Arttu Tolonen
Arttu Tolonen (s.1971) on suomalainen muusikko, säveltäjä, sanoittaja, tuottaja, toimittaja ja kulttuuritoimija. Hänen soittimiaan ovat kitara, syntetisaattorit ja koneet, basso, banjo, mandoliini, huuliharppu ja lap steel.
Hän on soittanut yhtyeissä Giant Robot, Riitaoja, Black Audio, Them Bird Things, Halme Prospekt, Fat Beat Sound System ja Hannu Salama & Vapaat Radikaalit. Lisäksi hän on soittanut ja/tai säveltänyt musiikkia Palefacen, Asan, Black Magic Sixin ja monien muiden levyillä. Arttu Tolonen oli mukana tekemässä Giant Robotin Emma-palkinnon voittanut Domesticity-albumia ja osa tekijäporukkaa, joka voitti Teosto-palkinnon Asan Loppuasukas-levystä.
Arttu Tolonen on toiminut promoottorina Helsingissä ja järjestänyt lukuisia klubi- ja galleriakeikkoja sekä ollut mukana luomassa ja buukkaamassa vuosina 2012 ja 2013 järjestettyä Kuudes Aisti -festivaalia. Nykyään hän on osa Flow Festival -tapahtuman ohjelmaryhmää.
Toimittajana Arttu Tolonen on kirjoittanut pitkään mm. Suomen suurimpaan rock-lehteen Soundiin, jossa hänellä on kolumni. Hän oli mukana tekemässä suomalaista musiikkimediakenttää ravistellutta Nuorgam-verkkomediaa.
Zadig
Zadig (, ) on ranskalaisen kirjailijan Voltairen filosofisen romaani, joka julkaistiin vuonna 1747.
Kirjan päähenkilö Zadig on älykäs ja sivistynyt, terävänäköinen, kunnollinen, järkevä ja jopa hiukan uskonnollinen babylonialainen. Hän epäonnistuu täydellisesti yrityksessään parantaa maailmaa, jossa - niin kuin hän lopulta oivaltaa - itsekkyys, tyhmyys ja kangistunut kaavamaisuus vallitsevat.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2003
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2003 oli tarkoitus järjestää Kiinan Pekingissä 4–9. huhtikuuta 2003, mutta se peruttiin SARS-epidemina takia.
Venäjän, Saksan, Ruotsin ja Sveitsin maajoukkueet olivat jo Kiinassa, kun Yhdysvaltojen ja Suomen miehistö odottivat maissaan IIHF:n päätöstä turnauksen perumisesta. Kanadan maajoukkue ei olisi edes päässyt matkustamaan turnauspaikalle heidän viranomaisten kieltäessä matkustamisen epidemiamaihin.
Pelkästään pääsarjan turnaus peruttiin, alempien divisioonien kilpailut järjestettiin normaalisti.
1. divisioona
2. divisioona
3. divisioona
Jagannath
Jagannath, joskus myös Jagannatha () on hindulaisessa ja buddhalaisessa uskonnossa esiintyvä Vishnu-jumala. Hänen kunniaksi järjestetään vuosittainen "Ratha Jatra" -festivaali.
Jagannathilla on veli Balarama ja sisko Subhadra.
Isolde Kaunis
Isolde Kaunis (Isault) oli tarujen mukaan Irlannin kuninkaan Aguisancen tytär, joka oli naimisissa Cornwallin kuningas Markin kanssa. Säveltäjä Richard Wagner laati 1800-luvulla Isolden tarinasta oopperan Tristan ja Isolde. Se perustuu Britannian Tuomaaksi nimitetyn englantilaisen kirjailijan kertomukseen. Taru sisältyy myös kuningas Arthurin tarinoihin.
Ismenias (muusikko)
Ismenias (, 300-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen muusikko, joka oli kotoisin Thebasta.
Plutarkhos kertoo, että Ismenias joutui skyyttien vangiksi ja pakotettiin konsertoimaan heille. Kun esitys oli ohi, virkkoi skyyttien hallitsija vakavasti, että hänestä Ismeniaan musiikki oli lähes yhtä kaunista kuin aasien kiljunta.
Iodame
Iodame oli kreikkalaisessa mytologiassa Itonusin tytär ja Amfiktyonin tyttärentytär. Iodame toimi Athene-temppelissä papittarena, kunnes Medusa muutti hänet kiveksi.
"Etymologicum Magnum" sisältää vaihtoehtoisen tarinan Athenasta ja Iodamesta, jonka mukaan he ovat Itonusin tyttäret.
Boost
Boost on ohjelmakirjasto algoritmeja, jotka ovat toteutettu C++ ohjelmointikielellä. Kirjastossa on algoritmitoteutuksia muun muassa lineaarialgebraan, monisäikeistykseen ja säännöllisiin lausekkeisiin.
Boost-kirjastoa on käytetty esimerkkitoteutuksena C++11 standardikirjaston "Technical Report 1" versiossa.
Kirjaston toteutusta tiedostojärjestelmätuelle on ehdotettu C++17 standardiin (ISO/IEC TS 18822:2015).
Kirjasto käyttää "Boost Software License" nimellä tunnettua avoimen lähdekoodin lisenssiä.
Cassianus Imolalainen
Imolan Cassiolanus on opettajien suojeluspyhimys. Hänet paljastettiin kristityksi jonkin antiikin aikaisen vainon aikana, ja viranomaiset antoivat hänet kahdensadan pojan käsiin. Pojat eivät juurikaan pitäneet hänestä, sillä hän oli ollut heidän opettajansa, kertoo hänen elämäkertansa. He pistivät hänet kuoliaaksi kirjoituspiirtimillään, stiluksilla.
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck (1906)
Hr. Ms. Jacob van Heemskerck oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1905. Alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1906 ja se otettiin palvelukseen 22. huhtikuuta 1908.
Alus oli 98 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 4 920 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli 680 tonnia hiiltä.
Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli kuusi viidentoista ja kuusi 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensivät neljä yhden naulan tykkiä ja kaksi 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.
Alus lähti vuonna 1908 yhdessä "Hr. Ms. Frieslandin" ja "Hr. Ms. Gelderlandin" kanssa partiomatkalle Venezuelan rannikolle toisen Castron kriisin aikana.
Alus lähti 16. toukokuuta 1910 IJmuidenista Sheernessiin. Se kuljetti prinssi Henryn Edward VII:n hautajaisiin, jotka pidettiin 20. toukokuuta. Loppumatkan viisi Britannian kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjää saattoi alusta. Myöhemmin samana vuonna Belgian hallitsijapari teki valtiovierailun, jonka aikana he tutustuivat alukseen. Satamassa olleet sotalaivat ampuivat kunnialaukaukset. 24. heinäkuuta alus lähti Den Helderistä Yrjö V:n kruunajaisiin, jonka aikana se osallistui laivastokatselmukseen Spitheadissä 27. heinäkuuta.
Alus lähti 17. toukokuuta 1917 "Zorg en Vlijtin" kanssa noutamaan "Mercuriuksen" ja "Jacoban" miehistöt. Saksan laivasto oli vallannut alukset ja ne upotettiin myöhemmin.
Aluksen aktiiviuran päätyttyä se muutettiin liikkumattomaksi rannikkopatteriksi nimellä "Batterijschip IJmuiden". Se otettiin palvelukseen uudessa tehtävässä 19. huhtikuuta 1939. Alus oli sijoitettuna IJmuideniin. Saksalaisten hyökättyä Alankomaihin 14. toukokuuta 1940 aluksen miehistö upotti sen estääkseen aluksen joutumisen saksalaisille.
Saksalaiset nostivat aluksen 16. heinäkuuta ja se hinattiin Amsterdamiin 24. heinäkuuta. Alus hinattiin edelleen Kieliin maaliskuussa 1941. Se modernisoitiin Howaldtswerkellä kelluvaksi ilmatorjuntapatteriksi nimellä "Undine". Sodan päätyttyä alus löytyi Wilhelmshafenista ja se palautettiin Alankomaille.
Amsterdamin telakka muutti aluksen majoitusalukseksi, missä tehtävässä se otettiin palvelukseen 23. helmikuuta 1948 nimellä "Neptunus". Alus poistettiin palveluksesta 13. syyskuuta 1974 ja se romutettiin 4. lokakuuta.
Rosstat
Rosstat on Venäjän tilastoviranomainen. Se oli ollut noin vuodesta 2012 itsenäinen toimija, kunnes se vuonna 2017 siirrettiin talousministeriön alaisuuteen.
Rosstatin vuonna 2012 tapahtunutta itsenäistymistä ajoi muun muassa OECD, jotta julkaistu tieto olisi luotettavampaa. Siirtymistä talousministeriön alaisuuteen puolestaan edelsi talousministeri Maksim Oreškinin hermostuminen tilanteessa, jossa Rosstat julkisti tietoja, ettei Venäjän alkuvuosi 2017 ollut sellaista talouskasvun aikaa, millaiseksi se on maassa haluttu tulkita. Rosstatin mukaan teollisuustuotannon arvo laski ja ihmisten raalitulot pienenivät.
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp (1904)
Hr. Ms. Marten Harpertszoon Tromp oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston rannikkopanssarilaiva.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1903. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1904 ja se otettiin palvelukseen 5. huhtikuuta 1906.
Alus oli 100,78 metriä pitkä. Aluksen leveys oli 15,19 ja syväys 5,69 metriä. Sen uppouma oli 5 210 tonnia. Aluksella oli kaksiakselinen höyrykone, joka tuotti 6 400 ihp:tä. Aluksen maksiminopeus oli 16,5 solmua. Aluksen varastoissa oli hiiltä 722 tonnia.
Aluksen suojana oli panssarivyö, jonka paksuus oli viisitoista senttimetriä. Barbettien ja tykkitornien suojana oli kahdeksan senttimetrin panssarointi. Sen pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä, joiden lisänä aluksella oli neljä viidentoista ja kahdeksan 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensi neljä yhden naulan tykkiä ja kolme 45 senttimetrin torpedoputkea. Aluksen miehistöön kuului 340 henkeä.
Alus teki 25. kesäkuuta 1906 laivastovierailun Norjaan, jossa kuningas Haakon VII tarkasti aluksen. Se lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta "Hr. Ms. Koningin Regentesin" ja "Hr. Ms. De Ruyterin" kanssa esittelemään Alankomaiden lippua Kiinassa, Hong Kongissa, Japanissa ja Filippiineillä.
Alus lähti 2. maaliskuuta 1920 "Hr. Ms. Hertog Hendrikin" kanssa Den Helderistä neljän kuukauden purjehdukselle Aasiaan. Matkalla alukset vierailivat Singaporessa, Saigonissa, Hong Kongissa, Shanghaissa, Kobessa ja Manilassa.
Alankomaalainen rahtialus "SS Rijperkerk" paloi 17. marraskuuta 1923 Bastiassa. "Tromp" upotti palavan aluksen.
Alus lähti 21. kesäkuuta 1926 "Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin", torpedoveneiden "Z7" ja "Z8" sekä sukellusveneiden "O9" ja "O11" kanssa Den Helderistä Itämeren purjehdukselle. Matkalla osasto vieraili Kielissä, Göteborgissa ja Trondheimissa ennen paluutaan Den Helderiin 30. heinäkuuta.
Alus poistettiin vuonna 1927 alusluettelosta ja se romutettiin 1932.
Tana (yritys)
Tana Oy on suomalainen kiinteän jätteen käsittelyratkaisuihin erikoistunut ympäristöteknologiayritys.
Yritykset juuret ulottuvat 1970-luvun alkuun, jolloin Matti Sinkkonen perusti kaatopaikkajyriä valmistavan Tana-Jyrä Oy Jyväskylään. Vuosien saatossa yrityksen nimi on ollut Kone-Jyrä Oy, Tanacorp Oy, kunnes uudet omistajat vuonna 2003 uudelleen nimesivät yrityksen Tana Oy:ksi.
Kone-Jyrä Oy tunnetaan peruuntuneesta Irakin venekaupasta. Jyväskylän lähistöllä toimiva Kone-Jyrä Oy oli 1980-luvun lopulla valmistanut 16 veneen sarjan, jotka oli tarkoitus myydä Irakiin viranomaiskäyttöön. Persianlahden sodan vuoksi kauppa peruuntui ja osa veneistä päätyi meripelastusseurojen käyttöön.
Tana Oy:n nimi juontaa juurensa suomenkielen sanasta tanakka, joka tarkoittaa vankkaa, lujatekoista. Yhtiön kaatopaikkajyrät ovat myös synnyttäneet jätteiden käsittelyyn liittyvän verbin tanata, jolla kuvataan jätteiden murskaamista ja tiivistämistä.
Tana Oy on kansainvälinen yritys, joka on usealla mantereella kaatopaikkajyrien osalta johtavassa markkina-asemassa. Suomessa yrityksen kaatopaikkajyrillä on 100-prosenttinen markkinaosuus. Suurin osa yrityksen tuotteista menee vientiin. Yrityksen myynti hoituu pääasiallisesti noin 30 jälleenmyyjäyrityksen kautta. Tanan tuotteita on tällä hetkellä käytössä viidellä mantereella ja yli 70 maassa.
Tana Oy on läpi historiansa toiminut Jyväskylän alueella. Vuonna 2015 yrityksen pääkonttori siirrettiin Jyväskylän Lutakossa sijaitsevaan historialliseen Schaumanin linnaan. Vuonna 1924 valmistunut linna rakennettiin alun perin Jyväskylän Lutakon vaneritehtaan johtajan, Bruno Krookin, asuinsijaksi. Linnan on suunnitellut arkkitehti Gunnar Wahlroos.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii Kari Kangas.
Tanan tuotteita ovat jätteen tiivistämiseen tarkoitetut kaatopaikkajyrät (TANA E-series), materiaalien kierrätykseen ja käsittelyyn suunnitellut repijät (TANA Shark), kierrätysmateriaalien jatkojalostamiseen tarkoitetut rumpuseulat (TANA 6D) sekä puun haketukseen tarkoitetut hakkurit (TANA BioChipper). Tuotteille yhteistä on TANA Smart Site –palvelukonsepti, koneäly, joka tarjoaa käyttäjilleen etänä reaaliaikaista tietoa tuotteilla suoritetun työn kulusta. Tana Oy:n tuotteet tunnetaan mustakeltaisesta värityksestään.
Hr. Ms. Koningin Regentes
Hr. Ms. Koningin Regentes oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Koningin Regentes -luokan rannikkopanssarilaiva.
Alus tilattiin Amsterdamin telakalta ja sen köli laskettiin vuonna 1898. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1900 ja se otettiin palvelukseen 3. tammikuuta 1902.
Alus lähti 11. maaliskuuta 1902 Flushingista Hollannin Länsi-Intiaan Venezuelan ja Alankomaiden välisten poliittisten jännitteiden kiristyttyä alueella. Alus evakuoi juutalaisia Corosta Curacaoon. Aluksten tehtävä keskeytyi sen avustaessa Mount Peleen purkauduttua Martiniquella. Pelastustöistä vapauduttuaan alus jatkoi alkuperäistä tehtäväänsä matkaten "Hr. Ms. Utrechtin" kanssa Venezuelaan La Guairaan, jonne alukset saapuivat 2. huhtikuuta. Ennen alusten saapumista Venezuelan laivasto oli tehnyt toistuvia tarkastuksia Alankomaiden ja Antillien lipun alla purjehtiviin kauppa-aluksiin.
Vuonna 1906 alus osallistui "Hr. Ms. De Ruyterin" ja "Hr. Ms. Zeelandin" kanssa Balille tehtyyn retkeen, jonka tarkoituksena oli liittää eteläiset kuningaskunnat Tabanan, Badung ja Klungkung Hollannin Itä-Intiaan. Laivasto-osasto tulitti 16.-17. syyskuuta Denpasarin kaupunkia, minkä jälkeen maajoukot nousivat maihin tukahduttaen lopun vastarinnan.
Alus lähti 10. elokuuta 1909 Bataviasta "Hr. Ms. Maarten Harpertszoon Trompin" ja "Hr. Ms. De Ruyterin" kanssa esittämään lippua Kiinassa, Hong Kongissa, Japanissa ja Filippiineillä. Seuraavana vuonna alus osallistui laivastovierailuun Australiassa. Osasto, johon kuului "Koningin Regentesin" lisäksi "De Ruyter" ja "Hertog Hendrik", lähti 15. elokuuta Surabayasta ja se vieraili Brisbanessa, Melbournessa, Sydneyssä, Fremantlessa sekä muissa satamissa.
Ensimmäisen maailmansodan lopulla 4. huhtikuuta 1918 alus saattoi "Hr. Ms. De Zeven Provinciënin" kanssa matkustaja-aluksia "Vondel", "Kawi", "Rindjani" ja "Grotius" Tanjung Priokiin.
Alus poistettiin palveluksesta 1920.
Hr. Ms. De Ruyter (1901)
Hr. Ms. De Ruyter oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Koningin Regentes -luokan rannikkopanssarilaiva.
Alus tilattiin Maatschappij voor Scheeps- en Werktuigbouw Fijenoordilta Rotterdamista ja sen köli laskettiin vuonna 1900. Alus laskettiin vesille 28. syyskuuta 1901 ja se otettiin palvelukseen 29. lokakuuta 1902.
"Hr. Ms. Hertog Hendrik" osui koralliriuttaan 24. kesäkuuta 1905 lähellä Matjidosteenia ollessaan matkalla Boninlahdelle. "Hr. Ms. Zeeland yritti joitakin kertoja saada riuttaan kiinni jääneen aluksen irrottamista, mutta tuloksetta. "Zeelandin" pollarin irrottua irrottamisesta luovuttiin. "Hertog Hendrikin" irrottivat lopulta "De Ruyter" ja "Japara", kun kiinni olleen aluksen varastot oli tyhjennetty. Myöhemmin samana vuonna "De Ruyter", "Hertog Hendrik", "Hr. Ms. Borneo", "Hr. Ms. Serdang" ja kaksi postialusta tekivät matkan Etelä-Celebesille, jossa ne kahakoivat Loewoen kanssa. Jalkaväkipataljoona ja merijajalkaväen maihinnousuosasto nousivat maihin lähellä Palopea ja vielä samana päivänä ne valtasivat hallintopalatsin.
Vuonna 1906 alus "Koningin Regentesin" ja "Zeelandin" kanssa osallistui Balille tehtyyn matkaan, jonka tarkoituksena oli eteläisten kuningaskuntien Tabanan, Badung ja Klungkung liittäminen Hollannin Itä-Intiaan. Alukset tulittivat 16.-17. syyskuuta Denpasaria, minkä jälkeen maajoukot tukahduttivat lopun vastarinnan.
Alus lähti 15. joulukuuta 1908 Den Helderistä Curacaoon liittyäkseen Venezuelan rannikolle sijoitettua laivasto-osastoa, joka oli lähetetty alueelle poliittisten jännitteiden lisääntyessä.
Operaatiosta vapauduttuaan alus teki kaksi matkaa Aasian ja Tyynenmeren alueella. Ensimmäinen matka alkoi 10. elokuuta 1909 Bataviasta Kiinaan, Hong Kongiin, Japaniin ja Filippiineille. Toiselle matkalle alus lähti 15. elokuuta 1910 Surabayasta Australiaan. Matkan aikana tehtiin laivastovierailut Brisbanessa, Melbournessa, Sydneyssä ja Fremantlessa.
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1923.
Saint-Cyr
Saint-Cyr (; kansainvälisesti "The King’s Daughters") on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Patricia Mazuyn ohjaama ranskalais-belgialais-saksalainen historiallinen draamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Isabelle Huppert. Sivuosissa ovat muun muassa Jean-Pierre Kalfon, Simon Reggiani ja Anne Marev. Elokuva perustuu Yves Dangerfieldin romaaniin "La Maison d’Esther" (1991), jonka pohjalta Patricia Mazuy ja Yves Thomas sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Denis Freyd, Helga Bähr ja Diana Elbaum.
"Saint-Cyr" sai ensi-iltansa vuoden 2000 Cannesin elokuvajuhlilla "Un certain regard" -esityssarjassa. Elokuva voitti yhden César-palkinnon kahdeksasta ehdokkuudestaan; Edith Vesperini ja Jean-Daniel Vuillermoz palkittiin parhaan puvustuksen Césarilla. Elokuva oli ehdolla myös muun muassa parhaan elokuvan Césariin.
"Saint-Cyr" sijoittuu 1600-luvun lopun ja 1700-luvun alun Ranskaan ja kertoo madame de Maintenonista (Isabelle Huppert), joka nousee vaatimattomista oloista hovin kurtisaaniksi ja lopulta kuningas Ludvig XIV:n (Jean-Pierre Kalfon) vaimoksi. Kuninkaan avulla madame de Maintenon perustaa Saint-Cyr-nimisen erityiskoulun rahattomien aatelien tyttärille Pariisin ulkopuolelle.
"Saint-Cyr" kuvattiin Calvadosin ja Ornen departementeissa Ranskassa 6,9 miljoonan euron budjetilla. Calvadosissa elokuvaa kuvattiin Caenin kaupungissa ja Colombièresin, Troarnin ja Mézidon-Canonin kunnissa. Ornessa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Séesin ja Saint-Christophe-le-Jajoletin kunnat. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat ranskalaiset Archipel 35, Arte France Cinéma, Atelier Cinéma de Normandie (ACCAAN), Canal+, Centre national du cinéma et de l’image animée (CNC), Cofimage 10, FMB Films, France 2 Cinéma, Les Films du Camélia, Sofica Sofinergie 5, Sofygram 3 ja UGC International, belgialaiset Cinéart ja Entre Chien et Loup sekä saksalaiset Lichtblick Film ja Westdeutscher Rundfunk (WDR).
"Saint-Cyr" sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 16. toukokuuta 2000. Elokuva sai teatteriensi-iltansa Ranskassa seuraavana päivänä; elokuvan Saksan ensi-ilta oli Münchenin elokuvajuhlilla 28. kesäkuuta 2000 ja Belgian 6. syyskuuta 2000. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 461 070 katsojaa ja sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton.
"Saint-Cyr" julkaistiin Ranskassa DVD:lle 20. maaliskuuta 2001.
Sarakkeet
Sarakkeet ("Kobresia") on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sarakkeet ovat tiiviisti mätästäviä paljolti saroja ("Carex") muistuttavia yksisirkkaisia kasveja. Sarakkeiden kukintona on varren päässä sijaitseva yksi tähkä tai muutamasta tähkästä muodostuva tähkistö. Tähkissä sijaitsevat kukat muistuttavat sarojen kukkia, mutta ovat kuitenkin rakenteeltaan hieman erilaiset.
Sarakkeita kasvaa viileillä alueilla pohjoisella pallonpuoliskolla ja niitä on yhteensä 35 lajia. Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kaksi sarakelajia, joskin kumpikin niistä on harvinaisia.
Sarakkeiden ("Kobresia") suku on nimetty saksalaisen Paul von Kobresin mukaan.
Tourakolomba
Tourakolomba on maalaiskunta Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Sen keskuskylä Toura Nabitokan sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla 70 kilometriä Sanista etelään. Kunnassa on 7 900 ja keskuskylässä 615 asukasta (vuonna 2009).
Tourakolomban kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Diakourounan ja Kanieguén, idässä Kassorolan ja etelässä Moribalan sekä lännessä Sikasson alueen Koutialan piirin Koromon kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Pysyviä vesistöjä ei ole.
Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, fulbeja ja soninkeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Käsityöammattien ja kaupankäynnin merkitys on vähäinen. Palveluihin kuuluu neljä alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja terveyskeskus.
3-nitropropaanihappo
3-Nitropropaanihappo eli 3-nitropropionihappo (CHNO) on karboksyylihappoihin ja alifaattisiin nitroyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy luonnossa ja sitä tuottavat eräät kasvit ja sienet ja se on myrkyllistä ihmisille ja muille eläimille.
3-Nitropropaanihappo on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kuumaan kloroformiin. Hyvin poolittomiin liuottimiin kuten bentseeniin se on kuitenkin liukenematonta.
Ensimmäisen kerran 3-nitropropaanihappoa eristettiin vuonna 1920 intiankolmisiivestä ("Hiptage benghalensis"). Tämän jälkeen sitä on eritetty karakapuusta ("Corynocarpus laevigatus"), sekä indigoihin kuuluvassa lajissa "Indigofera spicata". Kasvien lisäksi yhdistettä esiintyy myös eräissä homeissa kuten "Aspergillus"-, "Penicillium"-, "Streptomyces"- ja "Arthrinium"-sukujen lajeissa. 3-Nitropropaanihappo on myrkyllistä, koska se inhiboi solujen energiantuotannolle tärkeää sukkinaattidehydrogenaasia. Aineille altistumisesta oireina ovat muun muassa huonovointisuus, kouristukset, dystonia ja jopa kooma. 3-nitropropaanihapon epäillään aiheuttaneen myrkytyksiä muun muassa Kiinassa, jossa väärin säilytetyssä sokeriruossa on päässyt kasvamaan "Arthrinium"-suvun homeita. Koska useat "Aspergillus"-suvun homeet tuottavat 3-nitropropaanihappoa, esiintyy sitä eräissä japanilaisissa elintarvikkeissa kuten katsuobushissa, misossa ja soijakastikkeessa. Monet sienet tuottavat 3-nitropropaanihappoa hapettamalla asparagiinihapon entsymaattisesti nitromeripihkahapoksi, joka dekarboksyloituu 3-nitropropaanihapoksi.
3-Nitropropaanihappoa voidaan valmistaa 3-jodipropaanihapon ja hopeanitriitin välkisellä reaktiolla. Toinen tapa on propiolaktonin ja natriumnitriitin välinen reaktio. Näiden reaktioiden huono puoli on alhainen saanto. Yhdisteelle on raportoitu synteesi paremmalla saannolla lähtien akroleiinista, joka nitrataan natriumnitriitin avulla ja hapetetaan 3-nitropropaanihapoksi.
Teneni
Teneni (myös "Tinéni") on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Sanin piirissä Malissa. Se sijaitsee Banijoen eteläpuolisella tasangolla kymmenen kilometriä Sanista itään. Kunnassa on 7 000 ja keskuskylässä 4 600 asukasta (vuonna 2009).
Tenenin kunta rajoittuu pohjoisessa Sanin piirin Ouolonin, idässä Fionin, etelässä Somon ja lännessä Sanin kuntiin. Kuntaan kuuluu neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä soninkeja, bambaroita, fulbeja, dogoneja ja bozoja.
Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, käsityöammatit, pienimuotoinen kaupankäynti ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, riisi, lehmänpapu ja vihannekset. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset, aasit ja siipikarja. Kalastus kärsii lisääntyneestä kuivuudesta.
Palveluihin kuuluu neljä alakoulua, yläkoulu, koraanikoulu, kaksi lukutaitokeskusta, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) sekä terveyskeskus.
Tbilisin urheilukeskus
Tbilisin urheilukeskus () on monitoimihalli Georgian Tbilisissä. Urheilukeskus valmistui vuonna 1961 ja sen yleisökapasiteetti on konserteissa 11 000 ja koripallo-otteluissa 9 700. Urheilukeskus toimii Georgian koripallomaajoukkueen kotikenttänä.
Urheilukeskuksen oli tarkoitus isännöidä vuoden 2017 Lasten Eurovision laulukilpailu., mutta 9. elokuuta 2017 ilmoitettiin että Tbilisin Olympiapalatsi olisi sopivampi tapahtumapaikka vuoden 2017 kilpailulle.
Kakait
Kakait on nimitys Ahl-i Haqq-uskonnon eli jarsanismin harjoittajille Irakissa. Uskon harjoittajia asuu myös Iranin puolella, jossa heitä kutsutaan kuitenkin nimellä "Yaresan".
Kakaita asuu eri puolilla Irakin Kurdistania, sekä Iranin Azerbaidžanissa Irakin ja Iranin rajan toisella puolella. Iranissa heistä käytetään kuitenkin nimeä "Yaresan". Yhteensä kakaita on noin 75 000-200 000. Pakolaisuuden takia kakaita asuu nykyisin myös Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Kakaiden alkuperästä on useita eri teorioita. Heidän uskontonsa on liitetty ennen islamin tuloa harjoitettuihin paikallisiin uskomuksiin, mutta ryhmän on esitetty myös muodostuneen mongolien hyökkäyksien jälkeen 1200-luvulla tai Osmanien ja Safavidien välisten kiistojen aikana 1500-luvulla. Toisen tarinan mukaan ryhmän perusti Sayyid Ishaq, joka tunnettiin sittemmin nimellä Sultan Sohak, Hawramanissa 1300-luvulla. Saddam Husseinin Irakissa kakait joutuivat muiden kurdien tapaan maan hallituksen arabialaistamispolitiikan kohteeksi, jolloin heidän perinteisesti asuttamilleen alueille siirrettiin arabeja maan muista osista. Isis-järjestön otettua haltuunsa alueita Irakissa myös kakai-kyliä päätyi sen vallan alle ja he joutuivat muiden uskonnollisten vähemmistöjen tapaan vainon kohteiksi. Osa heistä on liittynyt Isisiä vastaan taisteleviin asejoukkoihin.
Kakaiden uskonnon tyypillinen piirre on sen salassa pitäminen. Uskon piirteiden salassa pitäminen liittyy pelkoihin vainoista pääosin islamin uskontoa harjoittavan valtaväestön taholta. Kakaiden uskonnossa on piirteitä islamin ohella myös vanhemmista mesopotamialaisista uskonnoista. Šiialaisten tapaan he korostavat Muhammadin ottopojan ja serkun Ali ibn Abi Talibin tärkeyttä. Jesidien tapaan he uskovat myös jälleensyntymiseen. Muslimien tapaan kakait viettävät paastoa, mutta ramadanin sijaan paastoaika on vain kolmipäiväinen. Kakaiden pyhä kirja on nimeltään "Zanur". Kakait tunnistaa usein suurista viiksistä, joita muslimit pitävät kakaista poiketan tavallisesti lyhyinä.
Etnisesti kakait mieltävät itsensä kurdeiksi, mutta ovat ajaneet myös omaa erillistä poliittista asemaansa. Irakin tai Irakin Kurdistanin perustuslaissa heitä ei mainita omana erillisenä ryhmänään. Heillä on kuitenkin yksi kiintiöpaikka Halabjan maakunnan valtuustossa. Kakait puhuvat kieltä nimeltä "macho", joka määritellään vaihtelevasti joko kurdin tai guranin murteeksi.
Evertsen-luokka (rannikkopanssarilaiva)
Evertsen-luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston kolmen aluksen muodostama rannikkopanssarilaivaluokka.
Alukset olivat 86,2 metriä pitkiä. Niiden leveys oli 14,33 ja syväys 5,23 metriä. Alusten uppouma oli 3 464 tonnia. Alusten kahteen potkuriin liitetty propulsiojärjestelmä tuotti 4 700 ihp:tä, mikä mahdollisti 16 solmun maksiminopeuden. Aluksen varastoissa oli mahdollista kuljettaa 289 tonnia hiiltä.
Alusten suojana oli 15 senttimetrin panssarivyö ja barbettien suojana oli 24 senttimetrin panssarointi. Pääaseina aluksella oli kolme 21 senttimetrin tykkiä, jotka oli asennettu kaksi putkiseen ja yksi putkiseen barbettiin. Apuaseina oli kaksi 15 ja kuusi 7,5 senttimetrin tykkiä. Aseistuksen täydensivät kahdeksan yhden naulan tykkiä ja kolme 45 senttimetrin torpedoputkea.
Musta enkeli
Musta enkeli voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Le Mansin 24 tunnin ajo 2017
Le Mansin 24 tunnin ajo 2017 () oli kestävyysajokilpailu, joka ajettiin 17.–18. kesäkuuta Circuit de la Sarthen radalla Le Mansissa Ranskassa. Kyseessä oli historian 85. Le Mansin 24 tunnin ajo. Kilpailu oli FIA World Endurance Championship -kauden 2017 kolmas osakilpailu.
Kilpailun lähettäjäna toimi Chase Carey. Kilpailun voittivat Porschella ajaneet Timo Bernhard, Brendon Hartley ja Earl Bamber.
Kolmanneksi sijoittunut Vaillante Rebellion -tallin autokunta nro 13 hylättiin kilpailun jälkeen.
A-luokka (miinanraivaaja)
A-luokka oli Alankomaiden Kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1928-1930 valmistetun aluksen muodostama miinanraivaajaluokka.
Piikki (kasvitiede)
Piikit ovat kasveissa erikokoisia ja -vahvuisia rakenteita, jotka yleensä suojaavat kasvinosaa tai koko kasvia kasvinsyöjiltä. Kasvien piikit ovat lajista riippuen erikokoisia sekä erivahvuisia, ja ne voivat olla kehittyneet eri solukoista. Piikit voivat olla esimerkiksi kovia emergenssejä eli solukkokarvoja, kuten ruusuilla ("Rosa"), tai muuntuneita lehtiä tai lehden osia. Riippuen siitä, missä kasvinosassa piikkejä esiintyy, voidaan niitä kutsua myös nimellä oka, ora tai ota. Tämä näkyy myös monien kasvilajien nimissä, kuten esimerkiksi ota-apila ("Trifolium squarrosum"), oratuomi ("Prunus spinosa"), okakataja ("Juniperus oxycedrus").
Useilla kaktuksilla (Cactaceae) piikit ovat piikkimäisiksi muuntuneita lehtilapoja, ja piikikkäillä, kaktuksia muistuttavilla tyräkeillä ("Euphorbia") piikit ovat piikkimäisiksi muuntuneita lehtien korvakkeita. Myös akaasioiden ("Acacia") piikit ovat piikkimäisiksi muuntuneita lehtien korvakkeita. Kuivassa ilmastossa, kuten aavikoilla, kaktuksien ja tyräkkien piikit pienentävät myös veden haihtumista kasvista ja toimivat kosteuden tiivistymispintoina.
Oka (kasvitiede)
Oka on kasvin varren epidermin soluista sekä niiden alaisista soluista muodostunut kova, teräväkärkinen emergenssi eli solukkokarva. Esimerkiksi ruusujen ("Rosa") piikeistä voidaan käyttää nimitystä oka.
C++98
C++98 on C++ ohjelmointikielen ensimmäinen ISO-standardoitu versio ISO/IEC 14882:1998.
Standardille on myöhemmin julkaistu korvaavia versioita:
Seuraavan version C++17 julkaiseminen ennakoidaan tapahtuvan vuoden 2017 aikana.
C++:n standardointi tapahtuu ISOn työryhmässä JTC1/SC22/WG21.
Izumi Shikibu
Izumi Shikibu (974?–1034?) oli japanilainen runoilija. Hän oli keisarinna Akikon hovin hovinainen Heian-kyōssa. Hän oikeaa nimeään ei ole tiedossa. Izumin runoja pidetään loistavana runoutena.
Izumi meni nuorena naimisiin Izumin maakunnan lääninherran kanssa, mutta erosi tästä, ja sen jälkeen hänestä tuli prinssi Tametakan sivuvaimo. Prinssi kuoltua hän solmi suhteen prinssi velipuolen, prinssi Atsumichin kanssa, ja tämän kuoltua hän avioitui Tangon maakunnan lääninherran kanssa.
Izumi kirjoitti osittain fiktiivisen päiväkirjan vuosilta 1002–1003 ollessaan suhteessa Atsumichin kanssa. Hän oli merkittävä runoilija Heian-kaudella, jolloin muita merkittäviä runoiljoita olivat Murasaki Shikibu ("Genjin tarina") ja Sei Shonagon ("Päänaluskirja").
H1Z1
H1Z1 on Daybreakin kehittämä, ja julkaisema videopeli. Se julkaistiin 17. helmikuuta 2016 Windowsille, ja on saatavilla Steam-palvelusta PC-alustalle.
H1Z1 sai alkunsa kun silloinen H1Z1 päätettiin jakaa kahteen eri peliin: "H1Z1: Just Survive", ja "H1Z1: King of the Kill". Päätettiin että H1Z1: Just Survive keskittyisi pelkästään avoimen maailman selviytymiseen, ja H1Z1: King of the Kill sisältäisi vain pelaajien välisen Battle Royale pelimuodon. Myöhemmin kuitenkin H1Z1: Just Survivesta tuli vain Just Survive ja H1Z1: King of the Killistä tuli pelkkä H1Z1.
Pelin alussa 150 pelaajaa laskeutuu laskuvarjoilla suurelle kartalle. Jokaisen pelaajan on hankittava nopeasti itselleen tarvikkeita ja taisteltava muita pelaajia vastaan. Kartan reunoilta tulee myrkyllistä kaasua, joka peittää pelin lopussa lähes koko kartan. Kartalle määritetään aina turva-alue mihin kaasu ei tule ja pelaajien on pyrittävä menemään sille alueelle. Alue pienenee pelin kuluessa lopulta niin pieneksi, että viimeisetkin hengissä olevat pelaajat löytävät väkisin toisensa. Pelin voittaa se pelaaja tai joukkue, joka on viimeisenä hengissä.
Pelissä on kolme eri pelimuotoa "solo", "duo" ja "fives". "Solo"-pelimuodossa kukin pelaaja pelaa yksin. "Duo"-pelimuodossa on kahden pelaajan joukkueita, jotka taistelevat toisiaan vastaan. "Fives"-pelimuodossa on 5 pelaajan joukkueita.
IDE (täsmennyssivu)
IDE tai ide voi tarkoittaa jotain seuraavista:
Johannes Raitjoki
Johannes Raitjoki on ylöjärveläinen artisti. Kevyttä folksävytteistä poppia soittava laulaja-lauluntekijä on ollut mukana niin Idolsissa, X Factorissa kuin Kuorosodassakin. Johannes Raitjoki on julkaissut Konkurssi Recordsin kautta EP:n "Oleva, tuleva, mennyt" sekä samasta EP:stä instrumentaaliversion. Häntä on mainostettu mm. Suomen uudeksi J. Karjalaiseksi.
60 (albumi)
60. The 40th anniversary album on Kari Peitsamon vuonna 2017 julkaistu albumi. Albumi julkaistiin sen kunniaksi, että Peitsamo täyttää elokuussa 60 vuotta. Albumi sisältää 60 kappaletta, jotka ovat uusia versiota Peitsamon kappaleista. Levy-yhtiö Rocket Recordsin mukaan kappaleet ovat Peitsamon suosituimpia sekä tekijälle itselleen tärkeimpiä. Levy-yhtiön mukaan levy on 60. Peitsamon varsinainen albumi. Levyltä julkaistiin 12. toukokuuta digisingle kappaleesta Kauppaopiston naiset.
Peitsamo kommentoi levyn syntyä seuraavasti:
Juha Hyyppä
Juha Matti Hyyppä (s. 2. toukokuuta 1964 Espoo) on suomalainen professori Maanmittauslaitoksen Paikkatietokeskuksessa (ent. Geodeettinen laitos). Hän väitteli Teknillisessä korkeakoulussa tohtoriksi sähkötekniikasta vuonna 1994.
Tutkimustyössään hän ja hänen tutkimusryhmänsä kehittää laserkeilauksen menetelmiä eri sovellusaloille, kuten metsien mittaukseen ja kaupunkien 3D-mallinnukseen, yhteistyössä yritysten ja muiden yhteistyökumppanien kanssa. 
Hyyppä johtaa Suomen Akatemian Laserkeilauksen huippuyksikköä. Hän on julkaissut yli 400 tieteellistä tai teknistä artikkelia kaukokartoituksen, laserkeilauksen, tutkatekniikan ja pistepilviaineiston käsittelyn aloilta.
Tunnustukseksi tutkimustyöstään hänet kutsuttiin Ruotsin maatalousyliopiston metsätieteiden kunniatohtoriksi vuonna 2015. Keväällä 2017 hän oli vierailevana professorina Japanin Shinshun yliopistossa, jonka vuoritieteen laitoksen kanssa Paikkatietokeskuksen tutkijat tekevät tutkimusyhteistyötä.
Juha Hyypän isä oli professori Jussi Hyyppä.
Ota (kasvitiede)
Ota on kasvin lehdessä tai hedelmässä oleva pienikokoinen piikki tai piikkimäinen rakenne. Lehdessä oleva ota on kovaksi ja teräväkärkiseksi muuntunut karva ja se voi sijaita lehtilavan kärjessä, lehdyköiden kärjissä tai korvakkeiden kärjissä. Lehtien kärjissä olevien otien koko on eräs tuntomerkki erotettaessa eri mataroiden ("Galium") suvun lajeja toisistaan. Hedelmässä oleva ota on emin vartalosta ja luotista muodostunut piikkimäinen, teräväkärkinen rakenne.
Heinäkasvien (Poaceae) kukissa kaleessa olevaa, pituudeltaan tavallisesti lyhyttä karvaa kutsutaan myös odaksi.
Saroilla ("Carex") pullakoiden kärkeä kutsutaan suuodaksi, ja sen pituus sekä ulkonäkö on yksi tuntomerkki saralajeja toisistaan erotettaessa.
Johann Köler
Johann Köler (8. maaliskuuta 1826 – 22. maaliskuuta 1899) oli virolainen taidemaalari ja maansa kansallisen heräämisen merkkihenkilöitä. Köler omistautui muotokuvamaalaukselle, mutta teki myös maisemamaalauksia. Monet hänen tunnetuimmista teoksistaan kuvaavat virolaista maaseutua 1800-luvulla.
Johann Köler syntyi maalaisperheen seitsemänneksi lapseksi Ivaskissa, Viljandin maakunnassa. Vanhemmat olivat köyhiä, mutta pojan onnistui kuitenkin päästä koulutielle. Hän opiskeli maalausta Vônnussa ja muutti vuonna 1846 Pietariin, missä työskenteli kauppojen kilpimaalarina. Hänen kykynsä keksittiin ja hän pääsi opiskelemaan piirustusta ja maalaustaidetta Pietarin taideakatemiaan vuonna 1848. Hän valmistui vuonna 1855.
Opintojensa jälkeen Köler matkusteli. Hän matkusti vuonna 1857 Berliinin kautta Pariisiin ja kävi vielä uudelleen Saksassa. Sen jälkeen olivat vuorossa Alankomaat ja Belgia. Vuonna 1858 Köler ylitti Alpit vieraillakseen Milanossa, Genovasa, Firenzessä ja Roomassa. Roomassa hän otti yksityisopetusta ja perehtyi akvarellimaalaamiseen. Siellä hän myös teki ensimmäiset luonnokset teokseensa "Kristus ristillä".
Vuonna 1861 Köler vastasi myöntävästi Pietarin taideakatemian kutsuun ja palasi kaupunkiin. Vuodet 1862–1874 hän oli tsaari Aleksanteri II:n tyttären, Maria Aleksandrovna Romanovan yksityisopettajana. Hän luennoi taideakatemiassa vuosina 1869–1870. Vuodet 1886–1889 hän työskenteli Wienissä, Nizzassa ja Pariisissa.
Viron kansallisen heräämisen vuodet osuivat samaan kohtaan Kölerin uran huipun kanssa. Hän toi virolaisuuden asiaa esille myös tsaarin hovissa, missä työskenteli yksityisopettajana. Journalisti Carl Robert Jakobson, joka kampanjoi virolaisten itsehallinnon puolesta oli Kölerin ystävä. Vuosina 1891–1893 Köler oli "Eesti Kirjameeste Seltsin" puheenjohtaja.
Valdosaurus
Valdosaurus oli varhaisliitukaudella 142–121 miljoonaa vuotta sitten elänyt kasvinsyöjädinosaurus. Sen fossiileita on löydetty Englannista. Fossiileita on löydetty myös Romaniasta ja Nigeristä, mutta joitakin niistä on myöhemmin luokiteltu muiden dinosaurusten fossiileiksi. "Valdosauruksen" arvioitu maksimipituus on kolme metriä ja paino 60 kilogrammaa.
Ensimmäiset "Valdosauruksen" jäänteet, kaksi reisiluuta, löydettiin Wightsaarelta vuonna 1868. Niitä pidettiin aluksi nuoren "Iguanodonin" jäänteinä. Vuonna 1869 Thomas Henry Huxley nimesi jäänteet "Hypsilophodonin" jäänteiksi. Yli sadan vuoden kuluttua, vuonna 1975 Peter Galton nimesi dinosauruksen "Dryosaurukseksi" ja lajin "Dryosaurus canaliculatukseksi". Kaksi vuotta myöhemmin dinosaurus sai nykyisen nimensä, kun Galton vaihtoi nimeksi "Valdosaurus".
Tämän jälkeen "Valdosauruksen" jäänteitä on löytynyt muualta maailmasta, mukaan lukien Nigeristä löytyneet "Valdosauruksen" luut, joiden mukaan dinosaurukselle nimettiin uusi laji, "Valdosaurus nigeriensis" vuonna 1982. Galton vaihtoi nimeksi "Elrhazosaurus", ja totesi että Englannin ulkopuolelta löydetyt "Valdosauruksen" jäänteet eivät kuulu "Valdosaurukselle". Nykyisin "Valdosaurus" tunnetaan usean yksilön jäänteistä.
On Suurten Muinaisten aika
On Suurten Muinaisten aika on Juri Nummelinin toimittama kauhuantologia. Vuoden 2012 presidentinvaalien alla julkaistu kokoelma yhdistelee kauhu- ja vaalikirjallisuutta, ja sen tarinat pyrkivät sitomaan Paavo Väyrysen poliittista uraa H. P. Lovecraftin luomaan Cthulhu-mytologiaan. Ne sijoittuvat vaihtoehtoiseen todellisuuteen, jossa Väyrysen ura on Suurina muinaisina tunnettujen pahojen jumalolentojen kanssa solmitun salaliiton ansiota. Kirjan nimi on viittaus Väyrysen omiin teoksiin "On totuuden aika" sekä "On muutoksen aika".
Teos sai alkunsa joulukuussa 2011 käydystä kapakkakeskustelusta. Juri Nummelin innostui ideasta ja esitteli sen Turbatorin Harri Kumpulaiselle, joka lupautui kustantamaan kirjan ”päästäkseen vittuilemaan”. Kuvittaja Ossi Hiekkala suostui tekemään kansitaiteen alennettuun hintaan, koska piti ajatusta ”sopivan älyttömänä”. Kirjan tekstit valmistuivat kahdessa viikossa. Vesa Kataiston ”Presidentti Väyrysen puhe Ikaalisten pato- ja matologisen tiedeinstituutin avajaisissa marraskuussa 2019” oli kirjoitettu jo aiemmin, mutta hän muokkasi sitä kokoelmaa varten vaihtaen teeman Pohjois-Koreasta Cthulhu-mytologiaan. Koko teos oli valmis julkaistavaksi alle kolmessa viikossa, mutta joulupyhien vuoksi julkaisu lykkääntyi vuoden 2012 puolelle.
Kirjaa painettiin vain 150 kappaletta. Peltonen ja Nummelin luovuttivat yhden kappaleen henkilökohtaisesti Väyryselle. Paikalla oli myös Metro-lehden toimittaja, jolle Väyrynen kommentoi olevansa ylpeä, että hänen ”vaatimaton persoonansa on näin hienon kirjan aiheena”. Tiettävästi Väyrynen kertoi myöhemmin, että oli kyllä lukenut kirjan muttei ymmärtänyt siitä mitään.
Väyrysen asetettua ehdolle vuoden 2018 presidentinvaaleissa Kustantamo Helmivyö julkaisi teoksen uudelleen, sisältäen kaksi uutta novellia ja loppusanat."Elitistin" Jarkko Lehtolan mukaan "On Suurten Muinaisten aika" on ”aitoa suomalaista esoteerista kirjallisuutta”. Se kuitenkin kärsii nopeasta kirjoitusaikataulusta, minkä seurauksena tekstit eivät ole kovin hiottuja. Lehtola arvioi teoksen pysyvän tästä huolimatta ajankohtaisena, koska ”tulee aina uusia vaaleja, joissa Paavo Väyrynen on ehdokkaana”. Hän antaa teokselle kolme tähteä viidestä.
"Voiman" arviossa Jari Tamminen sanoo, että "On Suurten Muinaisten ajan" ”okkultistis-mystillis-poliittinen kieli nivoo osuvasti päivänpolitiikan kauhukirjallisuuteen”. Hän kuitenkin toteaa, että ”kirja tuskin täysin aukeaa lukijalle, joka ei ole edes pintapuolisesti tutustunut Lovecraftin tuotantoon”.
Dead by Daylight
Dead by Daylight on monelle pelaajalle tarkoitettu selviytymis- ja kauhupeli, jonka on kehittänyt Behaviour Digital Inc. ja julkaissut Starbreeze Studios. Peli julkaistiin 14. kesäkuuta 2016 Windowsille ja myöhemmin Xbox Onelle sekä PlayStation 4:lle. Peli on saatavilla Steam-palvelusta.
Pelissä on neljä selviytyjää, jotka pelaavat yhtä tappajaa vastaan. Tappajan tehtävä on tappaa kaikki selviytyjät ja selviytyjien tehtävä on käynnistää kaikki generaattorit ja päästä pakoon hengissä. Selviytyjät voivat pelastaa ystäviään, jos tappaja on saanut heidät kiinni.
Pelissä on viisitoista eri selviytyjää (yksi hahmo puuttuu Ps4 ja Xbox one konsoleilta), joista pelaaja voi valita haluamansa. Selviytyjä pelaa kolmannesta persoonasta, jotta näkisi ympärilleen hyvin.
Pelissä on eri tappajia, joilla kaikilla on erilaisia kykyjä. Pelissä on neljätoista eri tappajaa. 6 näistä ovat ilmaisia, ja loput ovat DLC-hahmoja. Tappaja pelaa ensimmäisestä persoonasta, koska hänen täytyy keskittyä ottamaan kiinni ja tappamaan selviytyjiä. Jokaisella tappajalla on oma kyky joka voi auttaa jahdissa tai pelityylissä. Esim. Trapper-hahmolla on karhunrautoja jotka voivat jumittaa selviytyjiä ja Hillbilly-hahmolla on moottorisaha joka voi kaataa selviytyjän yhdellä iskulla. Tappajan täytyy normaalisti lyödä selviytyjää kahdesti, jolloin tämä kaatuu ja alkaa vuotaa kuiviin. Tappaja voi silloin kantaa selviytyjän lihakoukulle, johon selviytyjä ripustetaan kuolemaa odottamaan.
Kolmetoista syytä (televisiosarja)
Kolmetoista syytä () on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka on luonut Brian Yorkey. Se perustuu Jay Asherin samannimiseen romaaniin vuodelta 2007. Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä 31. maaliskuuta 2017. "Kolmetoista syytä" kertoo ystävänsä itsemurhasta toipuvasta lukiolaispojasta, joka saa laatikollisen äänikasetteja liittyen ystävänsä kuolemaan. "Kolmetoista syytä" sai positiivisen vastaanoton niin kriitikoilta kuin myös katsojilta, jotka kehuivat sarjan tapaa kuvata aihetta sekä sarjan henkilöitä.
Alun perin romaanista oli tarkoitus tehdä elokuva, jonka olisi tuottanut Universal Studios ja jonka pääosaa olisi esittänyt Selena Gomez. Netflix kuitenkin hankki kirjan oikeudet vuonna 2015 ja siirsi idean televisiosarjaksi. Gomez toimi vastaavana tuottajana.
Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä 18. toukokuuta 2018.
Sarjassa seurataan lukiolaispoika Clay Jenseniä (Dylan Minnette), joka koulusta kotiin palatessaan löytää kuistiltaan mystisen laatikon, jossa on hänen nimensä. Laatikon sisältä hän löytää äänikasetteja, jotka on äänittänyt hänen edesmennyt koulukaverinsa ja ihastuksensa Hannah Baker (Katherine Langford). Hannah oli riistänyt oman henkensä kaksi viikkoa ennen kuin Clay saa kasetit itselleen. Kaseteilla Hannah kertoo kolmetoista syytä miksi hän riisti oman henkensä.
Merzifon
Merzifon on kaupunki ja piirikunta Amasyan maakunnassa Anatolian pohjoisosassa Turkissa.
Kaupungin nimi on nykyturkiksi Merzifon. Nimestä on käytetty aiemmin erilaisia muotoja, kuten esim. Merzifūn, Mārsiwān ja Mersiwan. Tutkija Özhan Öztürkin mukaan kaupungin nimi juontuu rajaa tarkoittavan persiankielisen sanan "Mers" ja armeniankielisen kaupunkia tarkoittavan sanan "van" muodostamasta yhdyssanasta, joka tarkoittaisi rajakaupunkia.
Alueella tehtyjen hautalöytöjen mukaan Merzifonin alueen varhaisin asutus sijoittuu 5000-luvulle eaa. Sitä pidetään Vezirköprün ohella mahdollisena sijaintipaikkana muinaiselle Phazemonin kaupungille, joskin esimerkiksi arkeologian professori Deniz Burcu Erciyasin mukaan Vezirköprü vaihtoehdoista todennäköisempi.
Turkkilaisten saavuttua alue siirtyi Danishmendien dynastian haltuun eikä Bysantti saanut vallattua sitä koskaan takaisin. 1300-luvun lopulla Osmanien valtakunnan sulttaani Bayezid I valtasi alueen ja liitti sen valtakuntaansa. Osmanien aikana kaupunki oli tunnettu kulttuurista ja sivistyneistöstään, ja se toimi kirjanoppineiden ja kirjailijoiden kohtauspaikkana. Se oli myös kahden 1600-luvun suurvisiirin, Kara Mustafa paššan ja Hacı Ali paššan syntymäpaikka. Molempien visiirien nimien eteen liitettiin lisänimi "Merzifonlu", merzifonilainen. Vaurastuttuaan erityisesti Kara Mustafa pašša tuki kaupungin infrastuktuuria ja kehittämistä useiden rakennusprojektien muodossa. Hänen perustamansa waqf rakensi Merzifoniin muun muassa koulun, moskeijan ja puhtaan veden lähteen. Kaupungissa oli myös useampia derviššien "tekke"jä, luostareita. 1800-luvulta 1930-luvulle siellä sijaitsi yhdysvaltalainen protestanttien lähetyssaarnaajien keskus. Kaupungin armenialaisvähemmistö kärsi suuria menetyksiä armenialaisten kansanmurhan yhteydessä ensimmäisen maailmansodan aikana.
Nykyaikana Merzifon on tyypillinen suurehko, mutta hiljainen anatolialaiskaupunki. Se toimii palvelukeskuksena kaupungilaisten lisäksi Merzifonin piirikunnan asukkaille, ja kaupungissa on useita sairaaloita ja kouluja sekä oikeusistuin, mutta kulttuurillisesti se ei ole kovin kiinnostava. Kaupungin läheisyydessä sijaitsee Turkin ilmavoimien Amasyan Merzifonin lentotukikohta, jota käyttävät myös matkustajalentoyhtiöt Turkish Airlines ja Pegasus Airlines.