hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Kruununperimysjärjestys
Kruununperimysjärjestys tarkoittaa monarkiassa järjestystä, jolla hallitsijan asema periytyy hallitsijalta tämän seuraajalle. Perinnöllisessä monarkiassa kruunu periytyy hallitsijasuvun sisällä sukulaiselta toiselle. Kruununperimysjärjestys on usein säädetty lailla. Henkilöä, joka on istuvan hallitsijan jälkeen seuraavana kruununperimysjärjestyksessä, kutsutaan kruununperilliseksi.
Tyypillisesti kruununperimysjärjestykset perustuvat primogenituuriin, jossa etusijalle asetetaan hallitsijan vanhin lapsi, hallitsevan sukuhaaran sammuessa kruunu siirtyy seuraavaksi vanhimmalle haaralle jne. Yleensä miespuoliset jälkeläiset ovat etusijalla naispuolisiin nähden, mutta yksityiskohtien suhteen eri maiden järjestelmissä on eroja.Kruununperimysjärjestyksessä tietyt muuten kruunuun oikeutetut henkilöt voidaan ohittaa erityisistä syistä. Kruununperimysoikeus edellyttää yleensä, että henkilö on syntynyt laillisesta avioliitosta. Monissa historiallisissa järjestelmissä henkilö saattoi menettää kruununperimysoikeuden menemällä naimisiin alempisäätyisen kanssa. Myös vajaamieliset tai vammaiset perilliset saatettiin ohittaa kruununperimyksessä. Joissain maissa vajaamielinenkin saattoi muodollisesti periä kruunun, mutta hänen hallitsijakautensa ajaksi todellinen valta annettiin sijaishallitsijalle.
Henkilöä, joka katsoo olevansa oikeutettu kruunuun perimysjärjestyksen nojalla ja julistautuu hallitsijaksi, mutta joka syystä tai toisesta ei saa valtaa käsiinsä, kutsutaan kruununtavoittelijaksi.
Juho Näivä
Juho Näivä (s. 1992) on suomalainen ampumahiihtäjä. Näivä on Lemin Eskojen kasvatti ja edustaa seuraa edelleen. Hän on kotoisin Lemiltä Etelä-Karjalasta, mutta opiskelee nykyään urheilu-uransa ohella hammaslääketiedettä Kuopiossa Itä-Suomen yliopistossa.
Näivä on ampumahiihdon nuorten Suomen mestari vuosilta 2005, 2007 ja 2013. Aikuisten sm-kilpailussa Näivä oli kymmenes vuosina 2013 sekä 2014 ja seitsemäs vuonna 2015. Näivä kilpailee Karhuski-suksimerkillä.
Metsätieteellinen aikakauskirja
Metsätieteellinen aikakauskirja (vuosina 1963–1993 monografiasarja Folia Forestalia) on Suomen Metsätieteellisen Seuran ja Luonnonvarakeskuksen suomeksi ja ruotsiksi internetissä neljä kertaa vuodessa julkaisema, metsäalan alkuperäisiä ja vertaisarvioituja tutkimusartikkeleita, katsauksia ja tiedonantoja julkaiseva aikakausjulkaisu. Sen artikkelien tiivistelmät ovat luettavissa verkossa ilmaiseksi vuodesta 1994 ja koko artikkelit vuodesta 1998 lähtien. Metsävarat-osiossaan se julkaisee metsien invetointituloksia ja kehityslaskelmia.
Hippo Taatila
Hippo Taatila (s. 1981 Loimaa) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Häntä pidetään Suomen parhaimmistoon lukeutuvana koripallojournalistina.
Taatilan esikoisromaani, omaelämäkerrallisvivahteinen "Isipappablues" julkaistiin vuonna 2014. Vuotta aikaisemmin hän oli suomentanut G. I. Gurdjieffin kirjan "Kohtaamisia merkittävien henkilöiden kanssa". Hän on kirjoittanut myös tietokirjoja. Kesästä 2015 kesään 2016 Taatila kirjoitti Miika Särmäkarin "Koripalloelämää"-nimiseen blogiin yhteensä 42 julkaisua häntä itseään kiinnostaneista koripalloaiheista. Perusteellisia blogijulkaisuja siteerattiin muun muassa YLE Urheilussa.
Helmikuussa 2017 julkaistiin "YUP - Helppoa muisteltavaa", Taatilan kirjoittama historiikki rock-yhtye YUP:sta. Taatila työstää paraikaa muita kirjaprojekteja sekä väitöskirjaa. Syyskuussa 2017 julkaistaan Taatilan kirjoittama henkilökuva koripalloilija Petteri Koposesta.
Koulutukseltaan Taatila on teologian maisteri. Hän työskenteli aikaisemmin muun muassa Suomen Koripalloliiton tiedotuksessa. Koripalloilija Veli Taatila on Taatilan isoveli.
Francisco Martínez de la Rosa
Francisco de Paula Martínez de la Rosa (10. maaliskuuta 1787 Granada – 7. helmikuuta 1862 Madrid) oli espanjalainen näytelmäkirjailija, runoilija ja poliitikko. Hän toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1822 ja 1834–1835.
Martínez de la Rosa toimi Granadan yliopiston filosofian professorina vuodesta 1805. Hän siirtyi politiikkaan vuonna 1808 ja vaikutti näkyvästi Cádiziin perustetussa parlamentissa eli cortesissa (ns. Cádizin cortes). Itsevaltaisen kuningas Ferdinand VII:n palattua valtaan Martínez de la Rosa vangittiin ja hän oli kahdeksan vuotta karkotettuna Afrikkaan. Vuoden 1820 vallankumouksen myötä hänet vapautettiin ja valittiin cortesin puhemieheksi sekä 1822 hallituksen johtajaksi. Hän kuitenkin menetti poliittisella tasapainottelullaan sekä liberaalien että konservatiivien tuen. Kun Ferdinand VII:n itsevaltius palautettiin vuonna 1823, Martínez de la Rosa lähti maanpakoon Pariisiin, jossa hän asui seuraavat kahdeksan vuotta. Vuonna 1834 hänet nimitettiin uudelleen pääministeriksi ja hänen hallituksensa antoi nimellä "estatuto real" tunnetun uuden valtiosäännön. Hän joutui eroamaan jo seuraavana vuonna ja esiintyi sen jälkeen konservatiivisen Maltillisen puolueen ("moderados") johtajana. Hän oli myöhemmin vielä uudelleen maanpaossa Pariisissa. Martínez de la Rosa oli myös Espanjan suurlähettiläänä Roomassa 1842–1843 ja Pariisissa 1847–1851 sekä Ramón María Narváezin hallituksen sisäministerinä 1844. Viimeisinä vuosinaan hän oli Espanjan kuninkaallisen akatemian johtaja.
Martínez de la Rosa julkaisi vuosien varrella useita runoelmia ja näytelmiä. Hän kirjoitti Pariisissa näytelmän "La conjuración de Venecia" (”Venetsian salaliitto”), jonka ensi-ilta Madridissa vuonna 1834 merkitsi romanttisen draaman läpimurtoa Espanjan teatterimaailmassa.
Olof Granatenburg
Olof Granatenburg, vuoteen 1661 Bengtinpoika (1608 – 1679 tai 1681 Öölanti) oli ruotsalainen eversti, joka toimi Käkisalmen linnan päällikkönä.
Granatenburgin vanhemmista tai suvusta ei ole tietoa, mutta hän esiintyy ensimmäisen kerran Länsi-Götanmaan rykmentin rullissa. Vuonna 1634 hänet nimitettiin luuntantiksi Uudenmaan ja Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin ja 1639 Viipurin läntisen rykmentin majoitusmestariksi ja kapteeniksi. Käkisalmen linnan päälliköksi hän tuli 1646 Johan Tavastin jälkeen. Ruptuurisodan puhjettua 1565 linna joutui venäläisten piirittämäksi ja Granatenburg puolusti sitä menestyksellisesti vain 200 miehen voimin heinäkuun alusta syyskuun loppupuolelle. Vuonna 1657 hän osallistui Kustaa Evertinpoika Hornin johtaman suomalaisjoukon kanssa sotaan Tanskaa vastaan, minkä jälkeen hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Hänet aateloitiin 1662, jolloin hän otti nimekseen Granatenburg. 1665–1667 Granatenburg toimi Savonlinnan käskynhaltijana ja 1671–1674 Visbyn linnan isäntänä Gotlannissa, mistä tehtävästä hän erosi everstinä.
Miguel de Álava
Miguel Ricardo de Álava y Esquivel (1771 Vitoria – 1843 Barèges, Ranska) oli espanjalainen kenraali ja poliitikko.
De Álava tuki nuoruudessaan aluksi Napoleonin joukkojen miehitystä Espanjassa, mutta vaihtoi vuonna 1811 puolta. Espanjassa käydyn sodan aikana hän toimi englantilaisten joukkojen komentajan Wellingtonin herttuan sotilaspalvelijana ja myöhemmin espanjalaisena sotakomissaarina tämän päämajassa. Wellington nimitti hänet lopulta prikaatinkenraaliksi. Kuningas Ferdinand VII:n palattua valtaan liberaalina tunnettu de Álava joutui epäsuosioon. Hän sai kuitenkin toimia Espanjan lähettiläänä Alankomaissa vuosina 1815–1822. Hän tuki vuoden 1820 vallankumousta ja toimi 1822–1823 parlamentin eli cortesin puhemiehenä. Vuonna 1823 hänet lähetettiin neuvottelemaan ranskalaisten joukkojen kanssa, jotka olivat saapuneet kukistamaan Espanjan vallankumousta. Itsevaltiuden palauttamisen jälkeen de Álava pakeni Englantiin. Sijaishallitsija Maria Kristiina kutsui hänet vuonna 1834 takaisin ja nimitti hänet Espanjan lähettilääksi Lontooseen sekä seuraavana vuonna Pariisiin. De Álava oli myös muutaman viikon ajan Espanjan pääministerinä syys–lokakuussa 1835. Hän vetäytyi myöhemmin politiikasta ja asui viimeiset vuotensa Ranskassa.
Beatrice Granberg
Silvia Beatrice Pauline Granberg (1. toukokuuta 1916 Tampere – 10. syyskuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen Kansallismuseon tutkija ja Suomen 1900-luvun huomattavin itämaisen numismatiikan asiantuntija, jonka omistama 98 teoksen kokoelma on vuodesta 2002 ollut esillä Ateneumin taidemuseon kokoelmissa.
Granbergin vanhemmat olivat apteekkari, tehtailija Edvard Julius Granberg ja Gunhild Viktoria Karlsson. Hän valmistui Helsingin yliopistosta 1945 luettuaan arkeologiaa, itämaisia kieliä ja taidehistoriaa. Työskenneltyään harjoittelijana Kansallismuseossa Granberg jatkoi kieliopintoja 1948-1951 Uppsalassa, Jerusalemissa ja Lontoossa. Palattuaan työskentelemään Kansallismuseoon hän paneutui viikinkiaikaisiin itämaisiin rahalöytöihin. Hänen tärkeimmäksi tutkimusjulkaisukseen muodostui 1966 ilmestynyt rahaluettelo "Förteckning över kufiska myntfynd i Finland". Kansallismuseossa hän vastasi 1950- ja 1960-luvuilla lähes yksinään tieteellisen numismatiikan asiantuntemuksesta. Granbergin kuoltua sukuhaaransa viimeisenä tekemättä testamenttia hänen huomattava taideteosten, mukaan lukien Von Wrightin veljesten ja 1800-luvun suomalaisten, ruotsalaisten ja venäläisten taiteilijoiden teoksia, sekä numismaattisen aineiston kokoelmansa päätyi valtiolle. Edellinen sijoitettiin Ateneumin taidemuseoon ja jälkimmäinen Museovirastoon.
Luis González Bravo
Luis González Bravo (1811 Cádiz – 1871 Biarritz, Ranska) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1843–1844 ja 1868.
González oli alun perin radikaaleja mielipiteitä kannattanut lehtimies, mutta hän siirtyi 1840-luvun alussa maltillisiin. Hän toimi sen jälkeen useissa näkyvissä tehtävissä, kuten lyhyesti pääministerinä sekä vuosina 1844–1847 ja 1854–1864 Espanjan lähettiläänä Lissabonissa. Hän oli myös sisäministerinä Ramón María Narváezin kahdessa hallituksessa vuosina 1864–1865 ja 1866–1868. Narváezin kuoltua huhtikuussa 1868 González tuli hänen tilalleen pääministeriksi. Hänen taantumuksellinen ja hovipiirejä myötäillyt politiikkansa sekä suositun kenraali Francisco Serranon maastakarkotus tekivät hallituksesta hyvin epäsuositun, mikä johti vallankumouksen puhkeamiseen Espanjassa vielä samana vuonna. González pakeni vallankumouksen jälkeen Ranskaan, jossa hän liittyi myöhemmin karlisteihin.
Ángel de Saavedra de Rivas
Ángel Pérez de Saavedra, Rivasin herttua (10. maaliskuuta 1791 Córdoba – 22. kesäkuuta 1865 Madrid) oli espanjalainen runoilija, kirjailija ja poliitikko. Hänen tunnetuin teoksensa on näytelmä "Don Álvaro, o la fuerza del sino".
Saavedra toimi parlamentin jäsenenä vuosien 1820–1823 liberaalin hallinnon aikana. Itsevaltiuden palauttamisen jälkeen hänet tuomittiin vuonna 1823 kuolemaan mielipiteidensä vuoksi, mutta hän pakeni maasta ja asui sen jälkeen muun muassa Lontoossa, Italiassa, Maltalla ja Ranskassa. Hän palasi Espanjaan vuoden 1833 yleisen armahduksen jälkeen ja peri myöhemmin Rivasin herttuan arvon. Rivas nimitettiin vuonna 1836 sisäministeriksi Francisco de Istúrizin hallitukseen. Hän kääntyi nyt mielipiteiltään konservatiiviksi ja joutui seuraavan vuonna taas poistumaan joksikin aikaa maasta, mutta palasi 1838. Myöhemmin hän oli Espanjan lähettiläänä Napolissa 1843–1848 ja lyhyen aikaa Pariisissa vuonna 1854. Hän oli myös yhden päivän ajan pääministerinä heinäkuussa 1854.
Maanpaossa asuessaan Rivas kirjoitti romanttiset runoteokset "El moro expósito" (1834) ja "Romances históricos" (1841). Hänen merkittävimmäksi teoksekseen muodostui kuitenkin näytelmä "Don Álvaro, o la fuerza del sino", jonka ensi-illan hän ohjasi itse maaliskuussa 1835. Giuseppe Verdi käytti sitä myöhemmin pohjana oopperalleen "La forza del destino".
Luettelo Etelä-Australian paikallishallintoalueista
Luettelo Etelä-Australian paikallishallintoalueista käsittää Australian osavaltion Etelä-Australian paikallishallintoalueet (). Osavaltiossa on 73 paikallishallintoaluetta, joista 19 sijaitsee Adelaiden metropolialueella muodostaen siten osavaltion pääkaupungin Adelaiden. Noin 63 % osavaltion pinta-alasta ei kuulu mihinkään paikallishallintoalueeseen. Kunnallishallinnottomien alueiden hallinnosta vastaa osavaltion hallintoelin Outback Communities Authority.
* = Alue kuuluu Adelaiden metropolialueeseen
H. P. O. Solitander
Henrik Probus Ossian (H. P. O.) Solitander (26. maaliskuuta 1890 Helsinki – 11. kesäkuuta 1968 Hattula) oli suomalainen insinööri ja vesirakennustekniikan professori.
Solitanderin vanhemmat olivat teollisuushallituksen intendentti Carl Probus Solitander (1843–1918) ja Göthilda Fredrique Elisabeth Granfelt (1849–1921). Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui insinööriksi 1913.
Solitander toimi tie- ja vesirakennushallituksen insinöörinä 1913–1930, kanavaosaston toimistoinsinöörinä 1930–1938 ja Teknillisen korkeakoulun vesirakennusopin professorina vuosina 1938–1958. Tämän jälkeen hän toimi vielä Oulun yliopiston teknillisen tiedekunnan opettajana. Hän oli myös Teknillisen Aikakauslehden toimittajana vuosina 1928–1964.
Solitander suunnitteli 1910- ja 1920-luvuilla satamalaitureita, kanavia ja kanavien sulkulaitteita sekä valvoi niiden rakentamista. Hän vastasi muun muassa Saimaan kanavan uudistustöistä. 1930-luvulla hän valvoi Hietalahden sulkutelakan ja Turun telakan rakennustöitä. Solitanderin professorina ollessa hän rakennutti 1942 Teknillisen korkeakoulun virtauslaboratorioon pienoismallin Utran uittokanavan suunnitellusta uudesta rakenteesta. Tämä kanava valmistui 1948. Solitander teki suunnittelutöitä myös Mäntyluodon satamaan ja Ajoksen satamaan.
Solitander kirjoitti nimimerkeillä "Nikodemus" ja "Nuotti-Nikodemus" näytelmiä, laulelmia ja kupletteja. Tunnetuin näistä lienee Agapetukseen näytelmään perustunut musiikki-iloittelu "Hei heipparallaa Helsinki!" jota esitti kiertueillaan revyyteatteri Punainen Mylly.
Omalla nimellä:
Nimimerkillä "Nuotti-Nikodemus":
Leopold von Hohenzollern
Leopold von Hohenzollern-Sigmaringen (22. syyskuuta 1835 Krauchenwies, Preussi – 8. kesäkuuta 1905 Berliini, Saksan keisarikunta) oli saksalainen ruhtinas, jota Preussi tuki Espanjan kuninkaaksi vuonna 1870. Hän oli myös Romanian kuningas Ferdinand I:n isä.
Leopold kuului Preussiakin hallinneen Hohenzollernin hallitsijasuvun svaabilaiseen Hohenzollern-Sigmaringen-sukuhaaraan. Hänen isänsä Karl Anton von Hohenzollern oli vuonna 1849 luovuttanut koko pienen ruhtinaskuntansa Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle, minkä jälkeen Hohenzollern-Sigmaringenin prinssit katsottiin kuuluviksi Preussin kuningassukuun. Leopoldista tuli Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinassuvun päämies isänsä kuoltua vuonna 1885.
Kun Espanjan valtaistuin jäi tyhjilleen vuoden 1868 vallankumouksen seurauksena, Preussin kansleri Otto von Bismarck ja Espanjan pääministeri Juan Prim alkoivat ajaa prinssi Leopoldia Espanjan uudeksi kuninkaaksi. Suostuttelun jälkeen Leopold hyväksyi ehdokkuutensa. Ranskan keisari Napoleon III kuitenkin vastusti sitä, sillä saksalaisen kuninkaan valtaannousu Espanjassa olisi muodostanut uhan Ranskalle kahdelta suunnalta. Ranskan diplomaattisen painostuksen jälkeen Leopold vetäytyi ehdokkuudestaan, mutta Preussin johto ei suostunut antamaan Ranskalle vakuutusta päätöksen lopullisuudesta. Tapahtumat johtivat Emsin sähkeenä tunnettuun diplomaattiseen selkkaukseen ja edelleen Ranskan–Saksan sodan syttymiseen.
Leopoldin veli oli Romanian kuninkaaksi valittu Kaarle I. Koska Kaarle I:lle ei syntynyt poikia, hänen seuraajakseen kuninkaana tuli Leopoldin poika Ferdinand I.
Santa Cruzin diskografia
Santa Cruz on helsinkiläinen hard rock -yhtye, jonka diskografiaa tämä artikkeli käsittelee. Perustettu vuonna 2007, Santa Cruz julkaisi ensimmäisen demonsa vuonna 2008, jota seurasi omakustanne EP "Another Rush for Adrenaline" seuraavana vuonna. Yhtyeen toinen EP "Anthems for the Young 'n' Restless" julkaistiin vuonna 2011 ja sen nimikkokappaleeseen kuvattiin yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo. Vuonna 2012 Santa Cruz solmi levytyssopimuksen Spinefarm Recordsin kanssa ja julkaisi debyyttialbuminsa "Screaming for Adrenaline" vuotta myöhemmin. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, joihin molempiin kuvattiin musiikkivideot.
Vuonna 2015 Santa Cruz julkaisi omaanimeäkantavan toisen albuminsa, jolta julkaistiin kolme singleä, joihin kaikkiin kuvattiin Ville Juurikkalan ohjaamat musiikkivideot. Samana vuonna yhtye myös vieraili poplaulaja Robinin singlellä "Yö kuuluu meille". Vuonna 2016 Santa Cruz julkaisi kaksi singleä ja vuotta myöhemmin kolmannen albuminsa "Bad Blood Rising" Sakara Recordsin kautta. Tältä julkaistiin kaksi singleä, joista jälkimmäiseen kuvattiin Tuukka Temosen ohjaama musiikkivideo.
Kokonaisuudessaan Santa Cruz on julkaissut uransa aikana kolme studio albumia, kaksi EP:tä, yhdeksän singleä, sekä yhdeksän musiikkivideota.
Luettelo Syyrian sisällissodan osapuolista
Luettelossa Syyrian sisällissodan osapuolista käsitellään lyhyesti vuonna 2011 alkaneen Syyrian sisällissodan merkittävimmät aseelliset joukot ja muut sotivat tahot.
Hallitus taistelee kaikkia kapinallisia vastaan. Kapinalliset taistelevat monin paikoin myös keskenään, vaikka kaikkien niiden vihollinen on hallitus.
Presidentti Bashar al-Assadin hallituksen puolella taistelevat
Tärkeimmät Isisin kanssa kilpailevat kapinallisryhmät vuonna 2015 olivat
Utran kanava
Utran kanava on Pielisjoessa Utrankosken kohdalla sijaitseva uittokanava, joka poistui käytöstä, kun Utran kohdalle valmistui vuonna 1971 avokanava Pielisjoen väylää uusittaessa.
Utrankoskella tehtiin ensimmäiset perkaustyöt 1780-luvulla, kun Martin Stenius perusti vesisahan Utraan. Hän perkautti Utrankosken ja Kaluvirran sekä kaivautti väylän Kukkosensaareen sahatavaran kuljetuksen helpottamiseksi. Ensimmäinen kanava Utrankoskeen valmistui 1832, kun Nils Ludvig Arppe rakennutti sulkukanavan ("Arppen sulun") perustamansa Kuurnankosken sahan proomukuljetuksia varten. Sulku oli noin 40 meträ pitkä ja kuusi metriä leveä. Arppen sulku poistui käytöstä sen jälkeen, kun Arppe joutui sulkemaan Kuurnankosken sahan vuonna 1850. Nykyisin Arppen sulku on lähes kuivillaan, ja siitä on jäljellä kiviseiniä sekä pohjalautoja. Arppen sulun korvasi vuosina 1850–1853 rakennettu "Utran venekanava" joka oli 260 metriä pitkä ja 3,6 leveä veneille tarkoitettu avokanava.
Utraan rakennettiin uusi sulkukanava 1874–1875 osana Pielisjoen kanavointitöitä. Uusi kanava oli 414 metriä pitkä, ja siinä oli yksi puurakenteinen sulku, jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Sulku rakennettiin entisen venekanavan paikalle, ja sulun yli johti kääntösilta, jonka kautta kuljettiin Utran sahalle. Utran puusulku uudistettiin kivirakenteiseksi vuonna 1902 ja kanavan sivuun rakennettiin 1913 uittokouru.
Utran kanavan sulun paikalle rakennettiin 1948–1951 uusi betonirakenteinen uittosulku, jonka pituus oli 175 metriä, leveys 8,0 metriä ja syvyys 2,5 metriä. Utran uittosulku oli käytössä aina siihen saakka, kun uusi Kuurnan kanava valmistui 1971. Tämän jälkeen Pielisjoessa Saapaskoskella, Jakokoskella, Paiholassa ja Kuurnan vanhassa kanavassa olleet sulut jäivät pois käytöstä ja Kuurnan vanha kanava ja Paiholan sulku jäivät jopa kohonneen vedenpinnan alle. Utran uittosulku kävi tarpeettomaksi, koska vedenpinnan korkeus sulun molemmissa päissä oli nyt sama. Uittosulku on edelleen jäljellä, mutta sitä ei enää käytetä ja sulun portit ovat aina auki.
Kansalliset puolustusvoimat (Syyria)
Kansalliset puolustusvoimat (, "Quwat ad-Difāʿ al-Watanī") ovat Syyrian hallinnon puolella taistelevia paikallisia puolisotilaallisia joukkoja. Nämä syntyivät, kun Syyrian sisällissota puhkesi täydessä mitassaan kesällä vuonna 2012. NDF on syyllistynyt laajaan ryöstelyyn, sieppaukseen, murhiin ja 
muihin tyypillisiin rikoksiin.
Alkujaan nämä olivat kansankomiteoiden vapaaehtoisia militioita, joiden tarkoitus oli puolustaa naapurustoja. Näitä syntyi kesällä 2012 kapinallisten ja hallituksen käydessä raivoisia taisteluita suurkaupungeissa. lisäksi armeija alkoi luoda näitä militioita viimeistään elokuussa 2012. Vuoden 2013 alussa Assadin hallitus yhdisti sadat paikalliset itsepuolustusjoukot NDF:ksi.
NDF syntyi kesän 2012 jälkeen, jolloin kapinalliset olivat edenneet Aleppoon ja Damaskokseen ja sisällissota raivosi koko maassa. NDF syntyi Iranin ja Hizbollahin neuvojen pohjalta. Iran ja Hizbollah koulutavat NDF:än jäseniä kaupunkisissisotaan. NDF muistuttaakin Iranin Basij-militiaa. Vuonna 2013 NDF:ssä oli jopa 100 000 sotilasta.
Monet NDF:n jäsenet ovat työttömiä nuoria miehiä, jotka pitävät näitä joukkoja armeijaa kiinnostavampana. Monet kuuluvat Syyrian kansallisiin vähemmistöihin, joita ovat alaviitit, druusit, kristityt, armenialaiset jne. NDF:n taistelijat ovat mukana mm jalkaväkenä hallituksen hyökkäyksissä.
NDF:t toimivat pääosin paikallisesti, joskin yksittäiset taistelijat voivat lähteä mukaan armeijan operaatioihin.
NDF:n jäsenillä toisin kuin armeijan sotilailla on lupa ryöstää kapinallisalueiden kodeista jne omaisuutta.
NDF:ää on syytetty monista rikoksista, mm ryöstelystä, sieppauksista ja murhista myös hallituksen alueella. Syyrian hallituksenkin valvomalla alueella asukkaat valittivat, että keskushallinto ei toimi ja paikalliset mafiatyyliset jengit, myös NDF, hallitsevat aluetta.
Saapaskosken kanava
Saapaskosken kanava on Pielisjoessa Saapaskosken kohdalla sijaitseva kanava joka on nykyisin pois käytöstä sen jälkeen kun Kuurnan voimalaitos valmistui vuonna 1971.
Saapaskosken kanava rakennettiin 1877–1878 kapean kosken lähellä olleen Myllyniemen kannaksen poikki. Kanavan pituus oli 510 metriä ja siinä oli yksi puurakenteinen sulku jonka pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Sulku muutettiin kivirakenteiseksi 1912-1913. Nykyisin kanavasta on jäljellä sulkukammio, aallonmurtaja ja kanavanvartijan talo. Kanavan sulkuportit on poistettu ja kanavassa käy voimakas virtaus. Kanavaa ei voi käyttää veneliikenteeseen koska veneet kaatuisivat näkyvissä olevaan sulun yläportin kynnykseen. Sulun yli johti puinen silta.
Nesterinsaaren kanava
Nesterinsaaren kanava oli Pielisjoessa sijainnut kanava joka jäi padon alle 1950-luvulla kun Kaltimon uittosulkua rakennettiin.
Nesterinsaaren kanava rakennettiin 1876–1878 Pielisjoen sivuhaaraan ja se otettiin käyttöön 1879. Kanavan pituus oli 72 metriä ja sen puurakenteisen sulun pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Kanavasta ei nykyisin ole enää mitään jäljellä.
Häihän kanava
Häihän kanava on Pielisjoessa sijaitseva kanava joka jäi pois käytöstä vuonna 1959 kun Kaltimon uittosulku valmistui.
Häihän kanava rakennettiin vuosina 1874–1876. Kanavan pituus oli 108 metriä ja sen kivirakenteisen sulun pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Kanava sijaitsee Pielisjoessa Häihän saaressa ja siitä on jäljellä portiton sulku ja kanavanvartijan talo.
Haapavirran kanava
Haapavirran kanava on Pielisjoessa sijaitseva kanava joka jäi pois käytöstä vuonna 1971 kun Kuurnan kanava valmistui.
Haapavirran kanava rakennettiin vuosina 1882–1883 Haapavirran kosken itäpuolella olleen niemen poikki sen jälkeen kun vuonna 1879 tehty kosken perkaus ei ollut onnistunut. Kanavan pituus oli 354 metriä ja sen puurakenteisen sulun pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Puinen sulku muutettiin betonisuluksi 1913-1915. Kanavasta on nykyisin jäljellä portiton sulku ja kanavanvartijan talo. Vedenpinta kanavassa on nykyisin korkeammalla kuin kanavan käyttöaikana.
Paiholan kanava
Paiholan kanava oli Pielisjoessa Paiholan kohdalla sijainnut kanava joka jäi veden alle vuosina 1968–1971 kun Kuurnan kanavaa rakennettiin.
Paiholan kanava rakennettiin vuosina 1875–1876. Kanavan pituus oli 266 metriä ja sen puurakenteisen osittain kallioon louhitun sulun pituus oli 35,6 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 2,1 metriä. Puinen sulku muutettiin betonisuluksi 1918. Kanavasta on nykyisin jäljellä veden alle jäänyt sulku ja kanavanvartijan talo.
Christian Fredrikson
Karl-Christian Fredrikson (s. 1964) on suomalainen yritysjohtaja, joka oli tietoturvayritys F-Secure Oyj:n toimitusjohtaja tammikuusta 2012 kesäkuuhun 2016. Hän toimi aiemmin Nokia Siemens Networksin myyntijohtajana Network Systems -liiketoimintayksikössä. Fredrikson on uransa aikana johtanut myös NSN:n Aasian alueen toimintoja sekä Operations and Business Software -yksikköä. Nokiassa Fredrikson on aloittanut vuonna 1994 ja toiminut useissa johtotehtävissä eri toimipaikoissa.
Fredrikson on myös neuvottelukunnan jäsen Euroopan komission perustamassa European Cloud Partnershipissä (ECP), jonka tavoitteena on luoda julkiselle sektorille pilvipalvelu markkinoita tukemaan kestävää talouskasvua, innovaatiota ja kustannustehokkaita julkisia ja yksityisiä palveluita Euroopassa. Fredrikson on myös liikenne- ja viestintäministeriön viestintähallinnon neuvottelukunnan jäsen, sekä Remedy Entertainment Oy:n ja Finnish Information Security Cluster ry (FISC):in hallituksen jäsen.
Christian Fredrikson on valmistunut diplomi-insinööriksi Åbo Akademista vuonna 1989.
Aleksi Nikko
Aleksi Nikko (s. 22. heinäkuuta 1997 Vaasa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Nikkoa on luonnehdittu pelityyliltään voimahyökkääjäksi ja hän pelaa melko fyysistä peliä.
Nikko on Vaasan Sportin kasvatti. Hän oli kaudella 2014–2015 seuran B-nuorten paras pistemies B-nuorten Mestiksessä tehoilla 12+18=30. Kaudella 2015–2016 Nikko nousi Sportin SM-liigajoukkueeseen. Hän teki liigadebyyttinsä 22. lokakuuta 2015 Porin Ässiä vastaan. Nikko sai ottelussa jääaikaa 3.22 minuuttia. Ottelu jäi hänelle kauden ainoaksi SM-liigassa.
Kauden 2016–2017 Nikko pelasi kokonaan Sportin A-nuorissa. Hän voitti 108 minuutillaan koko A-nuorten SM-liigan jäähypörssin, vaikka Nikko pelasi kauden aikana vain 19 runkosarjaottelua. Myös alkukauden 2017–2018 hän vietti Sportin A-nuorissa, kunnes helmikuussa 2018 seura lainasi Nikon loppukaudeksi Mestis-joukkue Kokkolan Hermekseen. Hän teki siellä kuudessa runkosarjaottelussa kaksi maalia, kuten myös neljässä karsintasarjan ottelussa.
Nikko teki kaudeksi 2018–2019 vuoden mittaisen sopimuksen Hermeksen kanssa.
Aleksin isoveli Joni Nikko pelaa SM-liigaa Saimaan Pallossa. Veljesten isä Anssi Nikko on pelannut jääkiekkoa alemmissa sarjoissa ja setä Jani Nikko pelasi omalla urallaan yli 300 SM-liigaottelua.
Brigitte Totschnig
Brigitte Habersatter (o.s. Totschnig, s. 30. elokuuta 1954 Filzmoos, Salzburg) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Totschnig saavutti Innsbruckin olympialaisissa 1976 hopeaa syöksylaskussa 0,52 sekuntia Rosi Mittermaierille hävinneenä ja oli kuudestoista suurpujottelussa. Sapporon olympialaisissa 1972 hän oli syöksylaskussa viidestoista. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui syöksylaskussa seitsemänneksi.
Totschnig voitti syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1975–1976 ja 1976–1977. Alppiyhdistetyn maailmancupissa hän oli neljäs kaudella 1975–1976 ja suurpujottelun maailmancupissa viides kaudella 1976–1977. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi kaudella 1976–1977 ja kuudenneksi kaudella 1975–1976.
Totschnig voitti seitsemän maailmancupin osakilpailua syöksylaskussa ja yhden suurpujottelussa. Lisäksi hän sijoittui kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi.
Hän voitti Itävallan-mestaruuden syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä 1978. Hänet valittiin Itävallan vuoden naisurheilijaksi 1976. Aktiiviuransa jälkeen hän työskenteli vuonna 1978 rakentamassaan huoneistohotellissa Filzmoosissa.
Trollhättanin koulusurmat
Trollhättanin koulusurmat tapahtuivat, kun naamioitunut mies hyökkäsi teräasein Kronan-peruskouluun Trollhättanissa, Ruotsissa 22. lokakuuta 2015. Koulusurma oli Ruotsin historian tuhoisin, ja ensimmäinen sitten vuoden 1961, kun kungälviläisessä koulussa ammuttiin yksi ja haavoitettiin kuutta henkeä.
Poliisin mukaan kyseessä oli harkittu viharikos, koska surmaaja oli valinnut koulun alueelta, jolla hän tiesi olevan suuremman määrän ulkomaalaistaustaisia asukkaita.
Tapahtumat saivat alkunsa koulun pihalla ja jatkuivat koulun käytävällä. Hyökkäyksessä sai surmansa kouluavustaja, oppilas ja opettaja. Opettaja kuoli sairaalassa joulukuun alussa 2015. Lisäksi yksi oppilas loukkaantui. Surmansa saaneet ja loukkaantuneet olivat miespuolisia. Poliisi sai tiedon iskusta aamukymmenen jälkeen. Poliisin koulun käytävällä haavoittama hyökkääjä kuoli sairaalassa.
Ruotsin poliisin mukaan kyseessä on rasistinen viharikos. Surmaaja, 21-vuotias Anton Lundin Pettersson, valitsi uhrit etnisyyden perusteella. Hänen nimissään olevan YouTube-tilin perustella käy ilmi, että hän oli kiinnostunut Hitleristä ja natsi-Saksasta ja hän suhtautui kriittisesti islamiin.
Diane von Furstenberg
Diane von Furstenberg (s. 31. joulukuuta 1946 Bryssel, Belgia) on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan parhaiten suunnittelemastaan kietaisumekosta. Furstenberg perusti muotiyrityksensä 1970-luvulla, ja se on nykyään maailmanlaajuinen luksusmerkki, jota myydään yli 70 maassa.
Vuonna 2005 Furstenberg sai elämäntyöstään Council of Fashion Designers of American (CDFA) palkinnon. Vuonna 2015 Time nimesi hänet yhdeksi Time 100 -listan ikoneista.
Diane Simone Michelle Halfin syntyi Brysselissä vuonna 1946. Hänen äitinsä, kreikanjuutalainen Lily Nahmias selviytyi Auschwitzin keskitysleiriltä ja meni naimisiin Belgiaan muuttaneen romanianjuutalaisen Leon Halfinin kanssa. Furstenberg kasvoi Brysselissä ja opiskeli Madridin ja Geneven yliopistoissa.
Vuonna 1969 tultuaan raskaaksi Furstenburg meni naimisiin poikaystävänsä, prinssi Egon von Füsterbergin kanssa. He muuttivat New Yorkiin, missä heistä tuli vakiokasvoja seurapiireissä. Pari sai kaksi lasta ja vuonna 1972 he erosivat.
Vuonna 2001 Furstenberg meni naimisiin jo vuosikymmeniä tuntemansa mediamogulin Barry Dillerin kanssa.
1970-luvun alkupuolella Furstenbergin suunnittelema mekko näytettiin Vogue-lehdessä, mikä auttoi hänen uransa alulleen. Edullisesta kietaisumekosta tuli symboli vuosikymmenen naisten vapautumiselle. Vuonna 1976 Furstenberg oli Newsweek-lehden kannessa, ja lehdessä häntä verrattiin Coco Chaneliin.
Vuonna 1979 Furstenbergin tuotteiden myynti oli jo 150 miljoonaa dollaria. 1980-luvun alussa Furstenberg joutui kuitenkin luopumaan rahoitusvaikeuksiin joutuneista yrityksistään.
1990-luvulla Furstenberg palasi muotibisnekseen. Vuonna 1992 hänen Silk Assets -asustelinjastoaan myytiin ostoskanava QVC:lla, ensimmäisen tunnin aikana yli miljoonalla dollarilla. 1990-luvun lopulla hän palasi mekkojen suunnitteluun, ja kietaisumekot löysivät uuden ostajakunnan nuoremmista naisista. Vuosi 2003 oli yrityksen ensimmäinen voitollinen vuosi sen liikevaihdon ollessa 75 miljoonaa dollaria. Yrityksen omistavat Furstenberg, hänen kaksi lastaan sekä aviomiehensä Diller. Vuonna 2015 Forbes arvioi Furstenbergin osuuden arvoksi 450 miljoonaa dollaria.
Vuonna 2005 Furstenberg sai Council of Fashion Designers of America -organisaation Lifetime Achievement Award -palkinnon. Hänen suunnittelemiaan vaatteita ovat käyttäneet muun muassa Michelle Obama ja Cambridgen herttuatar Catherine.
Furstenbergin ja hänen miehensä Diller-von Furstenberg Family Foundation jakaa avustuksia hyväntekeväisyyteen.
Atte Mäkinen (jääkiekkohyökkääjä)
Atte Mäkinen (s. 27. huhtikuuta 1996 Vantaa) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue TuTossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Mäkisen identtinen kaksoisveli Miro on pelannut lähes koko uransa ajan Aten joukkuetoverina.
Mäkinen on Kiekko-Vantaan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Jokereihin, jossa Mäkinen voitti kolme peräkkäistä B-nuorten Suomenmestaruutta vuosina 2012, 2013 ja 2014. Hän kuului kaudella 2012–2013 Jokereiden B-nuorten kapteenistoon.
Elokuussa 2014 Mäkinen teki kaksoisveljensä Miron kanssa kaksivuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Seura lainasi heidät samalla Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen, jossa Atte Mäkinen pelasi kauden 2014–2015 aikana yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Hän pelasi kautensa kuitenkin suurimmaksi osaksi Jokereiden A-nuorissa.
Elokuussa 2015 Jokerit lainasi Mäkiset Mikkelin Jukureihin. Tammikuun 2016 lopulla Jokerit kuitenkin kutsuivat heidät KHL-vahvuuteensa paikkaamaan loukkaantumisia. He tekivät KHL-debyyttinsä 1. helmikuuta 2016 vieraissa SKA Pietaria vastaan. Atte sai ottelussa jääaikaa 3.20 minuuttia. Seuraavassa ottelussa 3. helmikuuta 2016 vieraissa Dinamo Riikaa vastaan hän syötti veljensä Miron tekemän KHL-uran avausmaalin. Atte pelasi Jokereissa viisi runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua, joiden jälkeen hän palasi loppukaudeksi 2015–2016 takaisin Jukureihin. Mäkinen voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Huhtikuussa 2016 Mäkinen solmi vuoden jatkosopimuksen Jokereiden kanssa. Hän pelasi kauden 2016–2017 aikana neljä KHL-ottelua, mutta Mäkinen pelasi lähes koko kauden kuitenkin lainalla Kiekko-Vantaassa. Hän oli Mestiksen pudotuspeleissä joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 6+5=11 sekä jakoi Kiekko-Vantaan sisäisen tehotilaston voiton Frank Gymerin kanssa lukemalla +5. Mäkinen voitti kauden päätteeksi Mestis-hopeaa.
Kaudeksi 2017–2018 Mäkinen teki Kiekko-Vantaan kanssa uuden, vuoden mittaisen sopimuksen. Hänet nimettiin joukkueen varakapteeniksi. Mäkinen pelasi runkosarjassa loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain 16 ottelua. Kaudeksi 2018–2019 hän siirtyi yhdessä veljensä Miron kanssa vuoden mittaisella sopimuksella TuToon.
Mäkinen pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014 ja Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän edusti myös alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta World U-17 Hockey Challengessa ja Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2013, joista jälkimmäinen turnaus päättyi kultaan.
Patrick Reimer
Patrick Reimer (s. 10. joulukuuta 1982 Mindelheim) on saksalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigan Thomas Sabo Ice Tigers -joukkueessa. Reimer on pelannut urallaan myös Düsseldorfer EG:ssä. Hän on edustanut Saksaa lukuisissa arvokisoissa ja oli voittamassa olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Reimer on nopea pelaaja, jolla on hyvä veto ja hyvät kiekolliset taidot; hänen heikkouksiaan ovat puolustaminen ja fyysisyys.
HMS Devastation (1871)
HMS Devastation oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1871 vesillelaskettu Devastation-luokan ironcladtaistelulaiva.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta ja sen köli laskettiin 12. marraskuuta 1869. Alus laskettiin vesille 12. heinäkuuta 1871 ja se valmistui 19. huhtikuuta 1873.
Alus myytiin romutettavaksi toukokuussa 1908.
HMS Thunderer (1872)
HMS Thunderer oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1872 vesillelaskettu Devastation-luokan ironcladtaistelulaiva.
Alus tilattiin Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin 26. kesäkuuta 1869. Alus laskettiin vesille 25. maaliskuuta 1872 ja se valmistui 26. toukokuuta 1877.
Alus poistettiin palveluksesta ja se myytiin romutettavaksi heinäkuussa 1909 Inverkeithingiin T. W. Wardille.
Atte Mäkinen
Atte Mäkinen -nimisiä henkilöitä ovat:
HMS Colossus (1882)
HMS Colossus oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu Colossus-luokan ironclad-taistelulaiva.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 6. kesäkuuta 1879. Alus laskettiin vesille 21. maaliskuuta 1882 ja se valmistui 31. lokakuuta 1886.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1908.
Honkajoki (täsmennyssivu)
Honkajoki voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
HMS Edinburgh (1882)
HMS Edinburgh oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu Colossus-luokan ironclad-taistelulaiva.
Alus tilattiin Pembroken telakalta, missä köli laskettiin 20. maaliskuuta 1879. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1882 ja se valmistui 8. heinäkuuta 1887.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1910.
Stefan Żeromski
Stefan Żeromski (1864–1925) oli puolalainen, marxilaisuudesta vaikutteita saanut kirjailija, joka kirjoitti talonpoikaiston, proletariaatin ja älymystön elämästä sekä porvarillisen yhteiskunnan sosiaalisista vastakkaisuuksista Hän toimi kirjastonhoitajna Varsovassa, sitten muutti ulkomaille, mutta maailmansodan alkaessa palasi kotimaahan. Hän otti osaa myös Puolan valtiolliseen elämään. Häntä on pidetty yhten maansa kirjallisuuden kriittisen realismin etevimmistä edustajista.
Baabel (albumi)
Baabel on Scandinavian Music Groupin 16. lokakuuta 2015 julkaistu, järjestyksessään kahdeksas, studioalbumi. Albumi julkaistiin CD:nä, LP:nä ja digitaalisesti. Albumi on sijoittunut Suomen viralliselle albumilistalle kolmeksi viikoksi ja sen paras sijoitus oli 11:s.
Kappaleiden sävellyksestä on vastannut Joel Melasniemi ja sanoituksista Terhi Kokkonen.
HMS Collingwood (1882)
HMS Collingwood oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1882 vesillelaskettu Admiral-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Alus tilattiin vuonna 1880 Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin 12. heinäkuuta 1880. Alus laskettiin vesille 22. marraskuuta 1882 ja se valmistui heinäkuussa 1887.
Alus siirrettiin rannikkopuolustukseen vuonna 1897 ja se sijoitettiin vuonna 1903 reserviin. Alus myytiin romutettavaksi 11. toukokuuta 1909 Hughes Bolckowille Dunstoniin.
Mark Murphy
Mark Murphy (1932 Syracuse, New York, Yhdysvallat – 22. lokakuuta 2015 Englewood, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzlaulaja. Hän teki 40 albumia, myös suomalaisen jazz-yhtyeen Five Corners Quintetin kanssa ja esiintyi vuonna 2005 yhtyeen kanssa Flow-festivaalilla. Hänen esikoislevynsä oli vuonna 1956 ilmestynyt "Meet Mark Murphy". Down Beatin lukijat äänestivät hänet useita kertoja vuoden parhaaksi mieslaulajaksi.
HMS Anson (1886)
HMS Anson oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1886 vesillelaskettu Admiral-luokan pre-dreadnought-taistelulaiva.
Alus tilattiin 1883 Pembroken telakalta ja sen köli laskettiin 24. huhtikuuta 1883. Alus laskettiin vesille 17. helmikuuta 1886 ja se valmistui toukokuussa 1889.
Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1909.
HMS Howe (1815)
"HMS Howe" oli Britannian Kuninkaallisen laivaston 120-tykkinen Nelson-luokan ensimmäisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 15. tammikuuta 1806 Chathamin telakalta. Sen köli laskettiin kesäkuussa 1808 ja alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1815, jolloin se siirrettiin reserviin. Tilauskustannukset olivat 98 105 puntaa. Havaittujen ongelmien korjaamiseen käytettiin syyskuusta 1823 huhtikuuhun 1824 Sheernessin telakalla 10 520 puntaa ja Chathamin telakalla lokakuusta 1832 heinäkuuhun 1833 5 142 puntaa.
Alus otettiin palvelukseen elokuussa 1835 ensimmäisenä päällikkönään Alexander Ellice ja se varustettiin heinäkuusta 1835 heinäkuuhun 1836 lippulaivaksi Sheernessissä 10 109 punnalla, minkä jälkeen alus oli Noren lippulaivana syyskuuhun 1840. Alus siirrettiin elokuussa 1840 Sheernessiin varustettavaksi meripalvelukseen ja se valmistui lokakuussa Välimeren laivaston lippulaivaksi 5 603 punnalla.
Alus myytiin romutettavaksi 23. helmikuuta 1854.
HMS Howe (1860)
"HMS Howe" oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1860 vesillelaskettu Victoria-luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin 3. huhtikuuta 1854 Pembroken telakalta ja Amiraliteetti nimesi aluksen 5. tammikuuta 1855. Köli laskettiin 10. maaliskuuta 1856 ja alus laskettiin vesille 7. maaliskuuta 1860. Alus valmistui 16. elokuuta 1860 Devonportin telakalla.
Alus nimettiin 3. joulukuuta 1885 "HMS Bulwarkiksi" ja edelleen 27. syyskuuta 1886 "HMS Impregnableksi". Aluksen nimi palautettiin "Bulwarkiksi" joulukuussa 1919 ja se myytiin romutettavaksi 18. helmikuuta 1921.
25 (Adelen albumi)
25 on englantilaisen laulaja-lauluntekijä Adelen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin XL Recordingsin kautta 20. marraskuuta 2015. Albumin ensimmäinen single ”Hello” julkaistiin 23. lokakuuta 2015.
Albumi oli kaupallinen menestys, ja sitä myytiin esimerkiksi Yhdysvalloissa 2,3 miljoonaa kappaletta kolmessa päivässä. Ensimmäisen viikon aikana sitä myytiin Yhdysvalloissa 3,38 miljoonaa albumia ja yhteensä 3,48 miljoonaa albumiyksikköä, johon on laskettu 96 000 yksittäistä kappalelatausta sekä 8 000 suoratoistoyksikköä. Kaikki suoratoistoyksiköt tulivat kappaleen ”Hello” kuuntelusta. Kyseessä on suurin viikkomyynti albumille sen jälkeen, kun Nielsen Music aloitti musiikkiostojen tilastoinnin vuonna 1991. Edellisen ennätyksen tehnyttä levyä, ’N Syncin "No Strings Attached" -albumia (2000) myytiin viikossa 2,42 miljoonaa kappaletta. Suomessa albumi nousi virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle, ja pysyi listaykkösenä 7 viikkoa.
Kappaleen ”Million Years Ago” on väitetty olevan plagiaatti kurdilaulaja Külten Kayan kappaleesta ”Acılara Tutunmak”. Adelen edustaja ei vastannut syytöksiin.
Sakari Kiuru (valokuvaaja)
Sakari Kiuru (s. 1961 Jämsänkoski) on suomalainen valokuvaaja ja kirjailija. Vuonna 1989 Kiuru voitti ensimmäisen, vuoden 1988 Fotofinlandia-kilpailun pääpalkinnon. Hän on erikoistunut museovalokuvaukseen ja ollut mukana useissa valokuvanäyttelyissä sekä Suomessa että ulkomailla.
Kiurun dokumenttivalokuvia on Helsingin kaupunginmuseon kuvakokoelmassa helsinkikuvia.fi, Museoviraston kuvakokoelmassa kuvakokoelmat.fi (molemmat myös finna.fi) ja Raahen museon kuvakokoelmissa. Hänen valokuvataidettaan on muun muassa Raahen kaupungin, Suomen valokuvataiteen museon, Suomen valtion ja Suomen taideyhdistyksen kokoelmissa sekä Kuntsin modernin taiteen museossa, Lars Swanljungin kokoelmassa.
Vuonna 2014 hän julkaisi romaanin "Kuoleman sukua".
Väkäleuka
Väkäleuka oli Ontarion Port Arthurissa vuosina 1908–1915 ilmestynyt kanadansuomalainen sosialistinen pilalehti.
"Työkansa"-sanomalehden kustannusyhtiön julkaisema "Väkäleuka" oli luonteeltaan poliittinen pilalehti, jonka pilakuvat, satiiriset runot, vitsit ja kertomukset kohdistuivat kapitalisteihin, valtiovaltaan, kirkkoon ja perinteisiin arvoihin. Aluksi kuukausittain ja vuodesta 1910 lähtien kahdesti kuukaudessa ilmestyneen lehden levikki kohosi vuoden 1912 alussa 2 500:aan ja seuraavana vuonna 6 000 kappaleeseen.
"Väkäleukaa" luettiin alusta lähtien myös Yhdysvalloissa. Vuonna 1911 sille syntyi kilpailija, "Työmiehen" julkaisema "Lapatossu". "Työkansan" päätoimittaja Moses Hahl onnistui värväämään "Lapatossun" toimittajan ja pilapiirtäjän Kaarlo Suvannon omaan pilalehteensä. Syksyllä 1912 "Väkäleukaa" ja Suvantoa vastaan tehtiin ilmianto uskontoa ja kirkkoa loukkaavan kuvituksen takia, mutta juttu jäi vaille seuraamuksia. Viimeistään vuoden 1914 keväällä Suvanto palasi "Lapatossun" toimittajaksi, minkä jälkeen "Väkäleukaa" toimitti Kalle Rissanen. Lehti lakkasi "Työkansan" julkaisuyhtiön tehtyä konkurssin vuonna 1915.
Perfluori-isobuteeni
Perfluori-isobuteeni (CF) on alkeeneihin kuuluva fluorattu orgaaninen yhdiste. Yhdiste on hyvin myrkyllistä ja myrkytyksen oireet ovat samankaltaiset fosgeenin aiheuttaman myrkytyksen kanssa.
Perfluori-isobuteeni on huoneenlämpötilassa väritöntä kaasua. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, asetoniin ja asetonitriiliin. Aine on hyvin elektrofiilinen ja reagoi monien nukleofiilien kanssa nukleofiilisella substituutiolla, jossa jokin fluoriatomeista korvautuu nukleofiililla. Perfluori-isobuteenin suuri myrkyylisyys johtuu osittain tästä ominaisuudesta sillä se reagoi tällä tavoin solujen antioksidanttien kanssa ja muodostaa additiotuotteen tärkeeän antioksidantin glutationin kanssa. Perfluori-isobuteeni on yksi myrkyllisimmistä fluoratuista orgaanisista yhdisteistä ja se on fodgeeniin verrattuna 10 kertaa myrkyllisempää. Yhdiste vaurioittaa munuaisia ja keuhkoja aiheuttaen keuhkoödeeman, joka voi johtaa jopa kuolemaan.
Perfluori-isobuteenia voidaan valmistaa kuumentamalla heksafluoripropeenia tai perfluorisyklobutaania noin 700 °C:n lämpötilaan tai poistamalla klooria 1,2-dikloori-2-trifluorimetyyli-1,1,3,3,3-pentafluoripropaanista sinkin avulla. Yhdistettä muodostuu myös tetrafluorieteenin valmistuksen yhteydessä sivutuotteena ja polytetrafluorieteenin palaessa tai kuumentuessa voimakkaasti ja voi aiheuttaa niin kutsuttua polymeerihöyrykuumetta.
Perfluori-isobuteenia voidaan käyttää heksafluori-isobuteenin valmistukseen.
HMS Royal Sovereign (1857)
HMS Royal Sovereign oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Duke of Wellington -luokan 121-tykkinen potkurilla varustettu höyrykäyttöinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Alus tilattiin Portsmouthin telakalta. Sen köli laskettiin 17. joulukuuta 1849. Höyrykoneiden ja potkureiden yleistyessä alus määrättiin 23. kesäkuuta 1854 muutettavaksi 131-tykkiseksi potkurialukseksi ja työ alkoi 25. tammikuuta 1855. Alus laskettiin vesille 25. huhtikuuta 1857. Alus valmistui heinäkuussa 1857, jolloin se sijoitettiin reserviin.
Oltuaan vuosia reservissä alus päätettiin 4. huhtikuuta 1862 muuttaa kokeelliseksi kapteeni Cowper Colesin suunnittelemien tornien alustaksi. Muutostyöt saatiin päätökseen 20. elokuuta 1864, jolloin alus oli ensimmäinen tykkitornein varustettu brittiläinen sotalaiva ja samalla ainoa puurunkoinen tornein varustettu alus. Aluksen runko sahattiin alimman kannen tasolta, jolloin laitojen korkeus laski reiluun kahteen metriin. Runkoa ja kantta vahvistettiin tornien painon ja tykkien käytön vaatimusten mukaisiksi. Rakennustöiden edistyessä todettiin sahauksen tapahtuneen liian alhaalta ja laitoja jouduttiin korottamaan.
Suunnitelman mukaan alukselle piti tulla viisi tornia, joissa kussakin joko yksi 100 naulan SB -tykki tai kaksi 68 naulan SB -tykkiä. Suunnitelma kuitenkin muutettiin nelitorniseksi, jossa oli yksi kaksi tykkinen (167 t) ja kolme yksitykkistä (á 150 t) tornia. Kaikki tykit olivat 10,5 tuuman SB tykkejä, jotka vaihdettiin vuonna 1867 9 tuuman MLR -tykkeihin.
Alus otettiin 7. heinäkuuta 1864 palvelukseen Portsmouthissa ensimmäisenä päällikkönään Sherard Osborn ja se sijoitettiin Kanaalin laivastoon. Aluksella testattiin tornien toimivuutta. Se poistettiin palveluksesta lokakuussa 1866 ja alus sijoitettiin reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen heinäkuussa 1867 laivastokatselmukseen. Tämän jälkeen alus oli laivaston tykistökoulutuskeskuksessa "HMS Excellent" koululaivana vuoteen 1873, jolloin "HMS Glatton" korvasi sen. Alus siirrettiin reserviin ja se myytiin toukokuussa 1885 romutettavaksi.
Etenee Records
Etenee Records on vuonna 2014 perustettu suomalainen levy-yhtiö. Yhtiö on Warner Music Finlandin alalevymerkki, ja sitä johtaa DJPP-taiteilijanimellä tunnettu "Perttu Mäkelä". Yhtiön kiinnittämiä artisteja ovat Paula Vesala, Raappana, Vesta, Saimaa, Jori Sjöroos, Stig ja Yön Polte. Uusin kiinnitys on Jyväskylästä kotoisin oleva Mouhous.
Valkorintapeukaloinen
Valkorintapeukaloinen ("Pheugopedius fasciatoventris") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Valkorintapeukaloista tavataan Kolumbiassa, Costa Ricassa ja Panamassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 242 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Sen kuitenkin arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi.
Ecuadorinpeukaloinen
Ecuadorinpeukaloinen ("Pheugopedius euophrys") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Ecuadorinpeukaloista tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 50 300 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Inkapeukaloinen
Inkapeukaloinen ("Pheugopedius eisenmanni") on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Inkapeukaloista tavataan Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 18 000 km. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Manuel Ruiz Zorrilla
Manuel Ruiz Zorrilla (1834 Burgo de Osma – 13. kesäkuuta 1895 Burgos) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi Espanjan pääministerinä vuosina 1871 ja 1872–1873.
Zorrilla oli koulutukseltaan lakimies. Hänet valittiin vuonna 1856 ensi kerran cortesiin, jossa hän liittyi edistyksellisiin. Osallistuttuaan epäonnistuneeseen kansannousuun kesäkuussa 1866 hän joutui pakenemaan Ranskaan. Vuoden 1868 vallankumouksen jälkeen hänestä tuli väliaikaisen hallituksen yleisten töiden ministeri ja kesäkuussa 1869 oikeusministeri. Tammikuussa 1870 hänet valittiin cortesin puhemieheksi. Zorrilla tuki Aostan herttua Amadeusta Espanjan uudeksi kuninkaaksi ja johti espanjalaista valtuuskuntaa, joka kävi Firenzessä tarjoamassa tälle Espanjan kruunua. Amadeuksen tultua kuninkaaksi vuoden 1871 alussa Zorrilla nimitettiin opetusministeriksi. Hän toimi myös pääministerinä heinäkuusta lokakuuhun 1871 ja uudelleen kesäkuusta 1872 helmikuuhun 1873. Kuningas Alfonso XII:n noustua valtaistuimelle vuonna 1875 Zorrilla joutui lähtemään maanpakoon tasavaltalaisten esiintymistensä vuoksi. Tämän jälkeen hän toimi vuosien ajan Espanjan tasavaltalaisten johtavana äänitorvena, pääasiassa Ranskasta käsin. Hänet tuomittiin poissaolevana kuolemaan osallisuudestaan vuonna 1884 puhjenneeseen sotilaskapinaan. Vuonna 1894 hänet armahdettiin ja hän palasi Espanjaan, jossa kuoli jo seuraavana vuonna.