hotchpotch/miracl-hf-unified huggingface dataset:
Nikolai Rynin
Nikolai Aleksejevitš Rynin (, 12. joulukuuta 1887 – 28. heinäkuuta 1942) oli venäläinen insinööri ja opettaja sekä eräs Neuvostoliiton avaruuslentojen pioneereja.
Hän aloitti työuransa rautatieinsinöörinä. Vuonna 1906 hän alkoi kiinnostua lentokoneista. Hän tutki työnsä ohella ilmailun tekniikkaa. Hän opetteli lentämään kuumailmapallolla ja lentokoneella. Neuvostoliitossa hän eteni Leningradissa ilmailu- ja avaruustekniikkaa opettavaksi professoriksi, joista aiheista hän kirjoitti useita popularisoivia teoksia.
Huhtikuussa 1918 Rynin julkaisi ”Byloye”-lehdessä Nikolai Kibalchichin kuvauksen miehitetystä rakettialuksesta. Vuosien 1928 ja 1932 välillä hän julkaisi yhdeksänosaisen Avaruustekniikan tietosanakirjan "Mezhplanetnye Soobschniya" (”Interplanetaarinen viestintä”). Sarjan yksi osa käsittelee Konstantin Tsiolkovskia, jonka työhön Ryninin työ paljolti perustui. Rynin oli kirjeenvaihdossa muun muassa yhdysvaltalaisen rakettitutkijan Robert H. Goddardin kanssa, ainakin vuonna 1926.
Rynin kuoli natsi-Saksan piirittämässä Leningradissa nälkään vuonna 1942.
Medinet Habu
Medinet Habu voi paikannimenä viitata joko Ramses III:n kuolintemppeliin tai laajempaan temppelialueeseen sen ympärillä.
Medinet Habu on tärkeä egyptiläinen arkeologinen kohde ja turistinähtävyys nykyisen Luxorin länsirannalla. Se oli Länsi-Theban hallintokeskus uuden valtakunnan loppuaikoina muinaisessa Egyptissä.
Medinet Habu oli varhaisimpia Amonin palvonnalle omistettuja paikkoja Theban alueella. Ramses III rakennutti Medinet Habuun kuolintemppelinsä, joka on alueen huomattavin yhä pystyssä oleva muistomerkki. Se rakennettiin Hatšepsutin ja Thutmosis III:n rakennuttaman Amonille omistetun temppelin viereen.
Émilie
Émilie on Kaija Saariahon säveltämä ooppera vuodelta 2009. Libreton on kirjoittanut Amin Maalouf, ja teos sai kantaesityksensä Lyonin oopperassa 1. maaliskuuta 2010. Oopperan ainoan roolin kantaesityksessä esittää sopraano Karita Mattila, jolle teos on sävelletty. Myöhempiä esityksiä on jo sovittu Amsterdamiin ja Lontooseen. Yleisradio ja Ranskan radio toteuttivat oopperan radioinnin 3. huhtikuuta 2010.
Saariaho ja Mattila olivat kehitelleet ideaa yhden naisen teoksesta vuodesta 2001 saakka. Lopullisen aiheen Saariaho keksi vuonna 2007, ja sävellystyö valmistui kesäkuussa 2009. Teos kertoo ranskalaisen oppineen Émilie du Châtelet’n viimeisistä päivistä. Sen teemoja ovat miehen ja naisen välisen rakkauden ohella tiedon ja totuuden rakkaus. Saariahoa kiehtoi Émilie du Châtelet’ssa hänen ristiriitaisuutensa ja mittavat saavutuksensa aikana, jolloin naisten odotettiin vain hankkiutuvan hyviin naimisiin. Yksinäytöksisessä oopperassa on yhdeksän kohtausta:Orkesterina on kamariorkesteri, johon kuuluu cembalo. Lisäksi sävellyksessä käytetään elektroniikkaa.
Suomessa oopperan ensi-ilta on 2. huhtikuuta 2015 Kansallisoopperassa.
Tunbūr
Tunbūr (myös tanbūr tai tambūr) on yleisnimitys Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa enimmäkseen käytetyille näppäiltäville, ohut- ja pitkäkaulaisille luutuille. Tunbūrin pituus vaihtelee 40−120 cm:n välillä ja sen kaikukoppa on suhteellisen pieni ja munanpuolikkaan muotoinen.
Soittimessa on kaksi tai kolme kieltä. Kielet voivat myös olla 2-3 kertaisia. Tunbūrin kaula on varustettu siirrettävillä nauhoilla, joita voi olla 10-24 kappaletta.
Tunbūr-nimeä käytetään islamilaisilla alueilla myös maljalyyrasta.
Philip Glenister
Philip Glenister (s. 10. helmikuuta 1963) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Gene Huntin roolista televisiosarjassa "Life on Mars" ja sen spin off -sarjassa "Ashes to Ashes".
Philip Glenister syntyi ja kasvoi Lontoossa. Hän on ohjaaja John Glenisterin poika, ja myös hänen vanhempi veljensä Robert on näyttelijä. Glenister meni naimisiin näyttelijä Beth Goddardin kanssa vuonna 2006. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Luzoninleppälintu
Luzoninleppälintu ("Rhyacornis bicolor") on Filippiineillä elävä pieni sieppolaji.
Pienen luzoninleppälinnun ruumiinpituus on noin 15 senttiä. Koiraan yläruumis on liuskekivensininen ja siivet tummanruskeat. Vatsa ja pyrstö ovat silmiinpistävän kastanjanpunaisia. Naaraan väritys on laimeampi. Sen vatsa ja pyrstöä ovat ruskeat, eivätkä naaraat siten ole yhtä huomiota herättäviä kuin koiraat.
Luzoninleppälintu on Filippiineillä kotoperäinen laji. Sen levinneisyysalue kattaa arviolta 7 200 neliökilometriä. Aiemmin lajin uskottiin elävän vain Luzonin saarella, mutta 1960-luvulla luzoninleppälintuja löydettiin myös Mindoron saaren keskiosista. Luzonissa laji elää Sierra Madre -vuorilla ja Cordillera Centralin eteläosissa. Kannan kooksi arvioidaan 2 500–10 000 lintua. Se ei ole missään yleinen ja on todennäköisesti taantumassa. Luzoninleppälinnun uhkia ovat hakkuiden ja kaivostoiminnan aiheuttama kotipurojen saastuminen ja liettyminen. Lajia haittaavat myös maataloudessa käytettävät kemikaalit, jotka pilaavat vedenlaatua ja vähentävät ravinnon määrää. Maanviljelyä ja metsänhakkuita harjoitetaan jopa Mount Pulagin kansallispuistossa Luzonissa. Lajia tavataan myös Northern Sierra Madren luonnonpuistossa Luzonissa ja Mt. Iglit-Bacon kansallispuistossa Mindorossa.
Lajin elinympäristöä ovat kivien reunustamien purojen ympäristöt yli 300 metrin korkeudessa merenpinnasta. Luzoninleppälintujen asuttamat purot ovat tyypillisesti puhtaita, nopeasti virtaavia ja rauhallisia, joita reunustava ympäristö vaihtelee trooppisista vuoristometsistä ja mäntymetsistä pensaikkoihin ja vähäpuustoisiin alueisiin.
Useimmista heimonsa lajeista poiketen luzoninleppälinnun ääntely on korkeaäänistä kimakkaa vihellystä. Linnut etsivät hyönteisiä kivien joukosta ja joenreunoilta puikkelehtien kiveltä kivelle. Luzoninleppälinnut voivat napata saaliin sekä maasta että lennosta. Pesimäkausi on tavallisesti kesä–elokuussa, mutta poikasia on havaittu muinakin aikoina vuodesta, joten lisääntymisaika saattaa vaihdella jonkin verran. Pesivä pariskunta voi pitää hallussaan jopa 500 metriä puronvartta. Usein männynneulasilla vuoratun pesänsä luzoninleppälinnut rakentavat samoille rantakiville, joilta hankkivat ruokansa. Yhdessä pesueessa on 2–4 munaa. Luzoninleppälinnut voivat vaellella jonkinlaisia matkoja lisääntymiskauden ulkopuolella, mutta ne eivät tee vuodenaikoihin sidottuja varsinaisia muuttomatkoja muuttolintujen tapaan.
Điện Biên
Điện Biên on maakunta Vietnamin luoteisnurkassa, Tây Bắcin alueella, Laosin ja Kiinan vastaisella rajalla. Sen pinta-ala on 9 562,5 km², ja vuonna 2009 maakunnassa oli 491 046 asukasta. Sen pääkaupunki on nimeltään Điện Biên Phủ.
Điện Biên tunnetaan erityisesti Điện Biên Phủn taistelusta, joka käytiin Điện Biên Phủn kaupungin lähellä 56 päivän ajan alkaen 13. maaliskuuta 1954 Ranskan ja Pohjois-Vietnamin välillä. Taistelu- ja leiripaikoista, bunkkereista ja hautausmaasta on tullut matkailunähtävyyksiä.
Merkittäviä luontokohteita maakunnan alueella ovat Pa Khoan -järvi, Pa Thomin ja Tham Puan luolat sekä mineraalipitoiset kuumat lähteet Hua Pe ja U Va.
Muong Thanhin lentoasema oli tärkeä taistelun voittamisessa. Nykyisin sitä laajennetaan palvelemaan paremmin koti- ja ulkomaanliikennettä. Sinne on Hanoista lentoyhteys, jonka vaihtoehtona on 16 tunnin bussimatka.
Afrin
Afrīn (, ) on kaupunki Syyrian luoteisosassa. Se on osa Aleppon maakuntaa ja Afrinin piirikuntaa. Afrinin piirikunnan koko on 2 033 km². Afrinin kaupungin väkiluku oli vuonna 2004 yhteensä 36 562.
Afrin-nimen alkulähteestä on monta teoriaa, joilla on kuitenkin sama alkulähde. Sen on arvioitu juontavan juurensa kurdin kielen ilmaisusta "ava riwen", joka tarkoittaa punaista ja epäpuhdasta vettä. Toisten arvioiden mukaan sana juontaisi juurensa sanasta "avrin", joka tarkoittaa virtaavaa vettä. Afrin mainitaan kuitenkin ensimmäistä kertaa muodossa "Apre" assyrialaisissa kirjoissa 800-luvulta. Jotkut uskovat Afrinin tulevan sanasta "afro", joka tarkoittaa hedelmällistä maaperää aramean kielellä.
Syyrian sisällissodan aikana kurdien sotilasjärjestö YPG otti vallan alueella ja Afrinin alue julistettiin itsehallinnolliseksi kantoniksi. Isis hyökkäsi aluetta vastaan vuonna 2013, mutta hyökkäys torjuttiin. Al-Nusran rintama hallitsee joitakin alueita Afrinin kantonin ulkopuolella. Kurdit ovat syyttäneet järjestöä hyökkäyksen valmistelusta aluetta vastaan.
Maaliskuun 18. päivä 2018 Turkki ilmoitti sen tukemien Syyrian kapinallisjoukkojen valloittaneen kokonaan kaupungin keskustan.
Akankaalit
Akankaalit, joskus "akanhuulet" ("Ajuga") on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jossa on noin 40–50 lajia.Akankaalien lajeista kolmea tavataan Suomessa. Kartioakankaali ("Ajuga pyramidalis") on maan lounais- ja eteläosissa (lähinnä Uudenmaan alueella) niityillä, metsiköissä ja laitumilla kasvava sinikukkainen karvainen ruoho, joka on muinaistulokas. Rönsyakankaali ("Ajuga reptans") on Suomessa koriste- ja maanpeittokasvina käytetty laji, joka on joskus villiintynyt luontoon. Kolmas laji hammasakankaali ("Ajuga genevensis") esiintyy satunnaisena tulokaslajina.
Kuljettajantutkinto
Kuljettajantutkinto on ajokortin luovuttamisen edellytyksenä oleva tutkinto, joka koostuu ajokorttiluokasta riippuen ajo-, käsittely- ja teoriakokeista. Kuljettajantutkintoon hyväksymisen edellytyksenä on poliisin myöntämä ajokorttilupa, ikävaatimuksen täyttyminen ja ajokorttiluokkakohtaisesti esimerkiksi saatu ajo- tai teoriaopetus, harjoitteluluvalla suoritettu harjoittelu, aikaisemmin saadut ajo-oikeudet tai hankittu ajokokemus.
Kuljettajantutkinnon hyväksytysti suorittaneelle kokelaalle luovutetaan todistus kuljettajantutkinnon suorittamisesta. Todistuksella on yhden kuukauden ajo-oikeus Suomessa Ahvenanmaata lukuun ottamatta, ja se vaihdetaan "ajokorttiin" sen valmistuttua tutkinnon järjestäneessä tutkintotoimipaikassa, kun kyseessä on ensimmäinen auton ajo-oikeus tai aikaisempi kortti on lyhytaikainen. Muissa tapauksissa ajokortin luovuttaa poliisi. Ahvenanmaalla asuville ja erityisestä syystä myös muualla Suomessa asuville voidaan todistuksen sijasta antaa "väliaikainen ajokortti", jolla ajo-oikeus on voimassa myös Ahvenanmaalla, Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Vancouverin metropolialue
Vancouverin metropolialue () on Vancouverin kaupungin muodostama metropolialue Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Alueen väkiluku on 2 116 581 asukasta (2006). Alueen pääkaupunkina toimii Vancouverin kaupunki, mutta hallinnollinen keskus on Burnabyn kaupungissa.
Ennen alueen luomista alueen kunnat ja kaupungit tekivät yhteistyötä vesi ja viemäriverkoston rakentamisessa alueelle. Suur-Vancouverin viemäröinti piiri (Greater Vancouver Sewerage and Drainage District (GVSDD)) perustettiin vuonna 1914 ja Suur-Vancouverin vesipiiri (Greater Vancouver Water District (GVWD)) vuonna 1926. Suur-Vancouverin alueellinen piiri (Greater Vancouver Regional District (GVRD)) perustettiin vuonna 1967, joka vuonna 2007 nimettiin uudelleen Metro Vancouveriksi. Brittiläisen Kolumbian hallitus ei hyväksynyt nimenvaihdosta ja tämän vuoksi fyysistä aluetta kutsutaan edelleen GVRD:ksi, vaikka talousalue on Metro Vancouver.
Vancouverin metropolialueeseen kuuluu kolmetoista, provinssin kolmestakymmenestä suurimmasta asuinalueesta. Alue kattaa kaikkiaan 2 877,36 km² ja siiheen kuuluu 21 kuntaa, kaupunkia ja kylää sekä yksi kunnallishallinnoton alue.
Abbotsfordin kaupunki on yhteistyössä ainoastaan luonnonpuistojen osalta.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1972
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1972 pelattiin A-sarjan osalta Prahassa, Tšekkoslovakiassa. B- ja C-sarjaa isännöi Romania, Bukarest ja Miercurea Ciuc. Ranska boikotoi B-sarjaa.
Kisat olivat ensimmäiset joissa sallittiin ammattilaispelaajien osallistuminen.
Sveitsi putosi B-sarjaan.
1. kierros
2. kierros
Puola nousi A-sarjaan. Norja ja pois jäänyt Ranska putosivat C-sarjaan.
Itävalta ja Italia nousivat B-sarjaan.
Melanesiankäkikyyhky
Melanesiankäkikyyhky ("Macropygia mackinlayi") on Melanesian saaristossa elävä kyyhkylintu, josta tunnetaan neljä alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Edward Pierson Ramsay Vanuatun Tannasta 1878.
Papuankäkikyyhky
Papuankäkikyyhky ("Macropygia nigrirostris") on Papua-Uudessa-Guineassa ja Bismarckinsaaristossa elävä kyyhkylintu. Lajin holotyypin kuvaili Tommaso Salvadori Arfakin ja Warbusin saarilta 1875.
Pikkukäkikyyhky
Pikkukäkikyyhky ("Macropygia ruficeps") on kaakkoisaasialainen kyyhkylintu. Sen elinympäristö ulottuu Myanmarista ja Etelä-Kiinasta Indokiinaan, Malakan niemimaalle ja Indonesiaan aina Timoriin saakka. Siitä tunnetaan kahdeksan alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Jaavalta 1834.
Ruusukäkikyyhky
Ruusukäkikyyhky ("Macropygia amboinensis") on Sulawesista itään Indonesian ja Papua-Uuden-Guinean saaristoissa elävä kyyhkylintu. Siitä tunnetaan 15 alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Ambonista 1766.
John Michael Hayes
John Michael Hayes (11. toukokuuta 1919 Worcester, Massachusetts – 19. marraskuuta 2008 Hanover, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Hayes teki käsikirjoituksen neljään Alfred Hitchcockin ohjaamaan elokuvaan: "Takaikkuna" (1954), "Varkaitten paratiisi" (1955), "Mutta... kuka murhasi Harryn?" (1955) ja "Mies joka tiesi liikaa" (1956).
"Takaikkunan" käsikirjoituksesta Hayes oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Toisen Oscar-ehdokkuutensa hän sai elokuvan "Peyton Place – vihan tyyssija" käsikirjoituksesta vuonna 1957. Hayesin muihin elokuviin kuuluu muun muassa "Huhu" (1961).
Etelänmustasieppo
Etelänmustasieppo ("Melaenornis pammelaina") on Afrikan keski- ja eteläosissa tavattava sieppoihin kuuluva varpuslintu.
Kooltaan etelänmustasieppo on noin 19–22 cm. Sekä naaras- että koirasetelänmustasiepot ovat höyhenpuvultaan täysin mustat. Nuoret linnut ovat väritykseltään mustia ruskein suomumaisin kuvioin. Pyrstössä on pieni lovi keskellä, mutta muuten se on lähes täysin suora. Laji muistuttaa ulkonäöltään sieppodrongoa ("Dicrurus adsimilis") ja akaasiakäpinkäistä ("Campephaga flava"). Etelänmustasieppo eroaa kummastakin lajista pyrstönmuodon perusteella.
Etelänmustasiepon levinneisyysalue kattaa koko eteläisen Afrikan Kongon tasavallasta, Kongon demokraattisesta tasavallasta, Tansaniasta, Keniasta ja Somaliasta etelään päin.. Lajin elinympäristöä ovat savannit, metsien reunat ja pensaikot.
Etelänmustasiepot ovat yksiavioisia. Pesä sijaitsee puunkolossa. Samaa pesäkoloa käytetään usein myös seuraavana pesimäkautena. Naaras munii kahdesta kolmeen valkoista munaa. Linnut käyttävät ravintonaan pääasiassa hyönteisiä, kuten heinäsirkkoja ja perhosia. Laji pyydystää ravintonsa ilmasta tai maasta. Etelänmustasiepot voivat syödä myös kasviperäistä ravintoa kuten hedelmiä.
Carl Synnerberg
Carl Synnerberg (10. syyskuuta 1837 Uusikaarlepyy – 20. elokuuta 1915 Loviisa) oli suomalainen kouluhallituksen ylitarkastaja ja filologi.
Synnerbergin vanhemmat olivat merikapteeni Carl Adrian Synnerberg ja Anna Maria Rechardt. Hän pääsi ylioppilaaksi 1855 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860 sekä lisensiaatiksi 1868 ja tohtoriksi 1869. Hän toimi latinan- ja kreikan kielen opettajana Helsingin yksityislyseossa 1860–1869 ja Helsingin yliopiston roomalaisen kirjallisuuden dosenttina 1866–1869. Hän oli kouluhallituksen alkeisoppilaitosten ylitarkastajana 1869–1902 sekä Kasvatusopillisen Yhdistyksen Aikakauskirjan ("Tidskr. utg. af Pedagogiska Föreningen i Finland") päätoimittajana 1871–1899. Synnerberg oli lisäksi Suomen Tiedeseuran puheenjohtajana 1897–1898 ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin sihteerinä 1885–1895. Hän sai kanslianeuvoksen arvon vuonna 1893.
Synnerberg kuoli naimattomana.
Piilukkopistooli
Piilukkopistooli on suustaladattava pistooli, jossa ruutipanoksen sytytys perustuu oikealla tavalla karkaistuun lukon teräksiseen osaan jousivoimalla iskevän piikiven aikaansaamiin kipinöihin. Piilukkopistoolit yleistyivät 1600-luvulla ja olivat tavallisia 1800-luvun puoleenväliin asti, jolloin piilukko korvautui luotettavammalla ja helppohoitoisemmalla nallilukolla ( 1810-luvulta alkaen ).
Marcel Achard
Marcel Achard (5. heinäkuuta 1899 Sainte-Foy-lès-Lyon, Rhône – 4. syyskuuta 1974) oli ranskalainen näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja, jonka suositut tunteelliset komediat säilyttivät hänen asemansa hyvin tunnistettuna maansa teatteri- ja kirjallisuuspiireissä viiden vuosikymmenen ajan. Achard valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1959.
Achard syntyi "Sainte-Foy-lès-Lyonissa", yhdessä kaupungin lähiöistä. Hän omaksui "nom de plumensa" aloittaessaan kirjoittajan uransa 1920-luvun alussa. Achard omaksui tietoa nopeasti ja hänestä tuli vuonna 1916 kyläkoulun opettaja. Vuonna 1919, muutama kuukausi ensimmäisen maailmansodan päätyttyä, 20-vuotias kunnianhimoinen kirjoittaja saapui Pariisiin ja löysi töitä "Théâtre du Vieux-Colombierissa" kuiskaajana ja toimittajana muutamissa julkaisussa, kuten "Le Figaro" -lehdessä.
Achard kirjoitti ensimmäisen näytelmänsä vuonna 1922 ja saavutti suurta menestystä, kun maineikas Charles Dullin näytteli Achardin näytelmässä "Voulez-vous jouer avec moâ?", hienoisen herkässä komediassa, joka kertoi sirkuksesta ja sen klovneista.
Achardin suurin menestys ja suosio oli kahden maailmansodan välisenä aikakautena, kun senaikaiset kriitikot vertasivat häntä suopeasti maineikkaisiin ranskalaisiin edeltäjiinsä, kuten Pierre de Marivauxiin ja Alfred de Mussetiin. Sodan jälkeiset kriitikot eivät olleet yhtä lempeitä, he kiinnittivät huomiota hänen edustamaansa tyyliin, mikä kuvasi kapea-alaisesti ihmismieltä.
Toisen maailmansodan jälkeen, kritiikistä huolimatta, Achardin kirjallinen tuotanto jatkui heikentymättä. Hänen menestyneimpien näytelmiensä joukossa olivat vuoden 1952 näytelmä "Les compagnons de la Marjolaine" ja vuoden 1955 "Le mal d'amour". Suurimman suosion Achard saavutti kuitenkin komediallaan kärttyisästä henkilöstä, kutsumanimeltään "Patate" ja koomisella mysteerillään "L'Idiote", joka tunnetaan Yhdysvalloissa parhaiten näytelmästä ja elokuvasta "A Shot in the Dark".
Suomeksi on Achardin näytelmistä esitetty "Domino" (Suomen Kansallisteatteri 1935), "Ei luottoa, rakas" (Le Moulin de la Galette, Lasse Pöystin kiertue 1956), "Elämä on kaunis" (La vie est belle, Kansallisteatteri 1932), "Häät Seinellä" (La belle marinière, Helsingin Kansanteatteri 1950), "Tyhmeliini" (L'Idiote, Helsingin Työväenteatteri 1964) ja "Valkopukuinen nainen" (La femme en blanc, Viipurin Kaupunginteatteri 1935).
Bắc Ninh (maakunta)
Bắc Ninh on maakunta Vietnamissa Punaisenjoen suistossa eli Đồng Bằng Sông Hồngin alueella. Sen pääkaupunki on Bắc Ninh. Vuonna 2009 maakunnassa oli 1 024 151 asukasta. Sen pinta-ala on 823,1 km².
Bắc Ninhin alue on ollut asuttuna pitkään. Se on suotuisaa riisinviljelyseutua, ja se on sekä maantie- että vesireittien varrella. Aluetta pidetään yhtenä vietnamilaisen kulttuurin syntysijoista. Dau Pagoda on Vietnamin vanhin pagoda, se on rakennettu 200-luvulla. Myös Phat Tichin ja Duc Lan pagodat sekä Don temppeli ovat suosittuja nähtävyyksiä.
Frank Frazetta
Frank Frazetta (9. helmikuuta 1928 – 10. toukokuuta 2010) oli yhdysvaltalainen taiteilija, sarjakuvapiirtäjä ja kuvittaja, joka tuli tunnetuksi fantasia- ja science fiction -aiheistaan. Frazettan tavaramerkkinä olivat sotaisat barbaariaiheet, joissa esiintyy runsaan lihaksikkaita ja vähäpukeisia miehiä, naisia ja mytologisia hahmoja. Frazetta julkaisi uransa aikana useita sarjakuva-albumeja ja laati lukuisia taskukirjojen kansia. Myös Frazettan albumikansitaide on kuuluisaa ja arvostettua. Frazetta tyoskenteli jo 1950-luvulla yhdysvaltalaisten kustantamojen, kuten EC Comicsin ja National Comicsin (nykyisin DC Comics) vakituisena piirtäjänä.
Frazetta alkoi piirtää aktiivisesti kolmevuotiaasta ja kahdeksanvuotiaana hän pääsi opiskelemaan piirtämistä Brooklyn Academy of Fine Arts -oppilaitokseen. Frazetta opiskeli piirtämistä kahdeksanvuotiaasta yksitoistavuotiaaksi italialaisen taiteilijan Michael Falangan johdolla aikuisten ryhmässä. Ensimmäisen alastonmallinsa Frazetta piirsi yksitoistavuotiaana elävästä mallista. Falanga kuoli Frazettan ollessa 12-vuotias. Kuusitoistavuotiaana Frazetta palkattiin John Giunta -nimisen sarjakuvapiirtäjän apulaiseksi.
Vuonna 1950 alkoi ilmestyä Thun'da-sarjakuva, joka oli kokonaan Frazettan kynästä. Vuodesta 1954 alkaen Frazetta työskenteli yhdeksän vuotta "Li’l Abner" -sarjakuvan parissa. Frazetta tapasi tulevan vaimonsa Eleanor Kellyn 7. heinäkuuta 1951 ja heidät vihittiin 17. marraskuuta 1956. Vuodesta 1964 Frazetta alkoi työstää kansia Edgar Rice Burroughsin seikkailukirjoihin Ace Books/Ace Paperbacks -yhtiölle, muttei ollut tyytyväinen kokemaansa arvostuksen puutteeseen ja pieniin palkkoihin. Tyytymättömänä arvostuksen puutteeseen ja siihen, että Ace Books nappasi originaalit taiteilijalta, Frazetta siirtyi Lancer Booksin palvelukseen, näiden luvattua reilumpaa palkkaa ja oikeudet originaaleihin.
Esimerkkejä levynkansista joissa taiteilijan Frazettan fantasiakuvitusta
Hennig Brand
Hennig Brand (noin 1630, Hampuri – noin 1710) oli saksalainen kauppias ja alkemisti. Hän palveli upseerina kolmikymmenvuotinen sodan lopussa vuoteen 1648 asti. Hän meni naimisiin rikkaan lesken kanssa ja se teki mahdolliseksi hänen keskittymisensä alkemistisiin tutkimuksiin. Heillä oli yhdessä useampia lapsia. Myöhemmin hänen vaimonsa kuoli ja hän meni uusiin naimisiin toisen rikkaan lesken Margarethan kanssa.
Hän löysi fosforin vuonna 1669. Brand haihdutti tynnyreissä virtsaa, keräsi pohjalle jääneen sakan pois, tislasi sen ja asetti jäljelle jääneen aineen tiivistymään kylmään vesiastiaan. Hän piti tuotantotavan salassa sen löysi omien tutkimustensa perusteella englantilainen kemisti Robert Boyle vuonna 1680 uudestaan. Virtsasta eristettiin fosforia vuoteen 1769 asti kunnes ruotsalainen kemisti Carl Wilhelm Scheele kehitti paremman ja tehokkaamman menetelmän fosforin eristämiseksi luista.
Hopeaharakkakyyhky
Hopeaharakkakyyhky ("Reinwardtoena browni") on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Bismarckisaarilla ja Admiraltysaarilla. Lajin holotyypin kuvaili Philip Lutley Sclater Duke of Yorkin saarilta 1877.
Ossian Ansas
Frans Ossian (Ossi) Ansas (sukunimi aik. "Husberg"; 26. huhtikuuta 1856 Vaasa – 11. helmikuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja, lehdenkustantaja ja valtiopäivämies.
Ansaksen vanhemmat olivat hatuntekijämestari Anders Gustaf Husberg ja Emilia Lovisa Ahlström. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1877 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Ansas oli "Vasa Tidningin" päätoimittaja 1884–1887. Hän ajoi lehden palstoilla kiivaasti rautatien rakentamista Vaasasta Vaskiluodon satamaan mikä sitten toteutuikin 1893. Ansas perusti Vaasaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi "Pohjalainen"-nimisen lehden ja hän toimi sen päätoimittajana 1890–1901 lehden lakkauttamiseen saakka. "Pohjalainen" oli vuodesta 1894 ainoa Etelä-Pohjanmaalla ilmestynyt suomenkielinen lehti, mutta lehti joutui vuosisadan vaihteessa vaikeuksiin viranomaisten kanssa. Se lakkautettiin määräajaksi 1899 ja pysyvästi vuonna 1901. Varsinkin tässä lehdessä Ansas toimi pelottomana perustuslaillisuuden puolustajana. Tällä Ansaksen "Pohjalainen"-lehdellä ei ole mitään tekemistä Pohjanmaalla tällä hetkellä ilmestyvän "Pohjalainen"-nimisen maakuntalehden kanssa.
Ansas oli sitten Vaasassa ilmestyneen "Pohjan Pojan" julkaisijana ja päätoimittajana 1905–1909 ja hän perusti 1910 uudelleen "Pohjalainen"-lehden. Lehti oli nyt poliittisesti sitoutumaton ja ilmestyi kuusi kertaa viikossa. Ansas toimi itse lehden päätoimittajana. "Pohjalaista" painanut Ansaksen omistama kirjapaino teki konkurssin 1915 ja lehti lakkasi samalla ilmestymästä.
Ansas oli mukana säätyvaltiopäivillä 1904-1906 porvarissäädyn edustajana.
Ossian Ansas oli naimisissa vuodesta 1894 Vaasan käytännöllisen naisopiston perustajan ja johtajan Elin Emmy Augusta (Elli) Åkerbergin kanssa.
Vaasan Ansaankatu on nimetty Ossian Ansaksen mukaan.
Papuanharakkakyyhky
Papuanharakkakyyhky ("Reinwardtoena reinwardtii") on Papua-Uudessa-Guineassa ja sitä ympäröivillä saarilla sekä Indonesian Molukkien saariryhmässä elävä kyyhkylintu. Siitä tunnetaan kolme alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Ambonilta 1824.
Töyhtöharakkakyyhky
Töyhtöharakkakyyhky ("Reinwardtoena crassirostris") on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Bismarckinsaarilla Bougainvillestä kaakkoon San Cristobaliin. Lajin holotyypin kuvaili John Gould Guadalcanalista 1856.
Liuskekyyhky
Liuskekyyhky ("Turacoena modesta") on Timorissa ja Wetarissa elävä kyyhkylintu. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Timorista 1835.
Mosab Hassan Yousef
Mosab Hassan Yousef (arabiaksi: مصعب حسن يوسف ,s. 1978 Ramallah) on palestiinalainen vakooja, joka on auttanut Israelia Hamasin vastaisessa työssä.
Mosab Hassan Yousef on yhden Länsirannan Hamas-johtajan Hassan Yousefin poika. Israelin turvallisuuspalvelu Shin Betin agentit pidättivät hänet vuonna 1996. Niihin aikoihin Shin Bet värväsi hänet vakoojaksi ja hänet vapautettiin vankilasta vuonna 1997.
Vakoojan työssä Yousefia pidettiin yhtenä Shin Betin luotettavimmista lähteistä Hamasin johtoportaassa, minkä vuoksi häntä kutsuttiin "vihreäksi prinssiksi" viittauksena islamistiryhmän lipun väriin ja sukulaissuhteeseen Hamas-liikkeen perustajaan. Tiedustelutiedot, joita hän toimitti Israelille, johtivat useiden terroristisolujen paljastumiseen ja estivät kymmeniä itsemurhaiskuja ja salamurhayrityksiä israelilaiskohteisiin.
Vuonna 1999 Mosab kääntyi kristityksi. Hän pakeni Länsirannalta vuonna 2007, jonka jälkeen hän on elänyt Kaliforniassa. Hänen omaelämäkertansa on julkaistu nimellä "Son of Hamas: A Gripping Account of Terror, Betrayal, Political Intrigue, and Unthinkable Choices" (ISBN 1414333072), ja sen on kirjoittanut Ron Brackin.
Valkonaamakyyhky
Valkonaamakyyhky ("Turacoena manadensis") on Indonesian kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Sulawesissa ja sitä ympäröivillä saarilla. Lajin holotyypin kuvailivat Jean René Constant Quoy ja Joseph Paul Gaimard Sulawesin Menadosta 1830.
Thornton Wilder
Thornton Niven Wilder (17. huhtikuuta 1897 – 7. joulukuuta 1975) oli yhdysvaltalainen näytelmä- ja romaanikirjailija. Wilder voitti kolme kertaa Pulitzer-palkinnon.
Hänen tunnetuimmat teoksensa ovat näytelmät "Meidän kaupunkimme" ja "Nokkela puhemies", jonka pohjalta tehtiin musikaali "Hello, Dolly!".
Thornton Niven Wilder syntyi kaksosveljensä kanssa helmikuussa 1897 Madisonissa Wisconsinin osavaltiossa, mutta veli ei jäänyt eloon. Isä Amos Parker Wilder omisti paikallisen lehden ja toimi sen päätoimittajana, kunnes vuonna 1906 sai konsulin paikan Hongkongista, jonne perhe muutti. Thornton Wilder kävi saksalaisia lähetyskouluja Kiinassa ja sitten yksityiskouluja Kaliforniassa. Hän valmistui high schoolista Berkeleyssä 1915 ja aloitti sitten isänsä vaatimuksesta opinnot aluksi Oberlin Collegessa Ohiossa ja kahden vuoden kuluttua Yalen yliopistossa, josta hän valmistui 1920. Hän kirjoitti näytelmiä ja esseitä, joita julkaistiin Yale Literary Review -lehdessä, ja alkoi haaveilla kirjailijan urasta. Isä kuitenkin löysi pojalle opettajantoimen Lawrencevillen poikakoulusta New Jerseyssä, ja Wilder alkoi työn ohella jatko-opiskella master-tutkintoa läheisessä Princetonin yliopistossa.
Vuonna 1927 Wilder julkaisi esikoisteoksensa "San Luis Reyn silta", joka toi hänen ensimmäisen Pulitzer-palkintonsa. Wilder uskalsi sen ansiosta luopua opettajan työstään ja omistautua kirjailijan uralle kokoaikaisesti. Hän kuitenkin luennoi kirjallisuudesta Chicagon yliopistossa ja tutustui samalla kaupungin teatterielämään. Vuonna 1928 hän julkaisi näytelmäkokoelman "The Angel That Troubled the Waters, and Other Plays", jonka lyhyiden pienoisnäytelmien esitysohjeita pidettiin kuitenkin teatteriteknisesti lähes mahdottomina.
Vuonna 1930 Wilder julkaisi romaanin "The Woman of Andros" ja seuraavana vuonna kokoelman yksinäytöksisiä näytelmiä nimeltä "The Long Christmas Dinner and Other Plays in One Act".
Wilderin tutustuttua The New York Timesin kriitikkoon Alexander Wolcottiin hänelle avautuivat ovet Broadwayn teatteripiireihin. Vuonna 1938 "Meidän kaupunkimme" toi Wilderille toisen Pulitzer-palkinnon ja sitä esitettiin 336 kertaa. Hänen muut merkittävimmät näytelmänsä ovat "The Matchmaker" (1955, alun perin nimellä "The Merchant of Yonkers" 1938, suomeksi "Nokkela puhemies" tai "Mutkan kautta suoraan") sekä kolmannen Pulitzerin tuonut "The Skin of Our Teeth" (1943, suom. "Hiuskarvan varassa"). Michael Stewart ja Jerry Herman muokkasivat "Matchmakeristä" suosikkimusikaalin "Hello, Dolly!". Näiden lisäksi suomenkielisissä teattereissa on esitetty Wilderin näytelmää "The Happy Journey to Trenton and Camden" nimellä "Onnellinen matka".
Wilder kirjoitti myös historiallisen romaanin Julius Caesarista ("The Ides of March", 1948) sekä romaanin "Kahdeksas päivä" (1967), joka käsittelee väkivaltaisen tapahtuman seurauksia usealle eri ihmiselle.
Vuonna 1963 Thornton Wilder vastaanotti Yhdysvaltain presidentin vapaudenmitalin ja vuonna 1965 kansallisen kirjallisuusmitalin (National Medal of Literature).
Kameruninuikuttajakyyhky
Kameruninuikuttajakyyhky ("Turtur brehmeri") on länsiafrikkalainen kyyhkylintu, joka kuuluu uikuttajakyyhkyjen sukuun. Lajin esiintymisalue ulottuu Guineasta Kameruniin, Kongon tasavaltaan, Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Angolan luoteiskolkkaan. Siitä tunnetaan kaksi alalajia. Lajin holotyypin kuvaili Gustav Hartlaub Gabonista vuonna 1865.
Sophie Adlersparre
Sophie Adlersparre o.s. Leijonhufvud (6. heinäkuuta 1823 – 27. kesäkuuta 1895) oli ruotsalainen feministi, kustantaja, toimittaja, kirjailija ja aatelisnainen. Häntä on pidetty yhtenä kolmesta merkittävimmästä ruotsalaisesta naisten oikeuksien liikkeen perustajista 1800-luvulla yhdessä Fredrika Bremerin ja Rosalie Roosin kanssa.
Adlersparre eli eristettyä ja suojeltua elämää ennen kuin hän kiinnostui feminismin kysymyksistä. Hän aloitti uransa feministinä perustaessaan lehden "Tidskrift för hemmet" yhdessä Rosalie Roosin kanssa Fredrika Bremerin rahallisella avustuksella vuonna 1859. "Tidskrift för hemmet" oli sivistyksellinen lehti, jossa hän kirjoitti naisten oikeuksista parempaan koulutukseen ja mahdollisuuksista hakea useampiin ammatteihin. Lehti oli toiminnassa 26 vuotta, ja Adlersparresta tuli sen johtaja vuonna 1868.
Adlersparre toimi nostaakseen naisten koulutuksen tasoa perustamalla kirjastoja ja iltakouluja aikuisille naisille. Vuonna 1862 hän järjesti iltatunteja naisille ja vuonna 1863 hän perusti työllisyystoimistoja tarjotakseen köyhille naisille töitä. Vuonna 1866 Adlersparre perusti ilmaisen kirjaston naisille itseopiskelua ja laajempaa elämänkatsomusta varten.
Vuonna 1869 Adlersparre meni naimisiin aatelismies Axel Adlersparren kanssa, joka oli taiteilija Sofia Adlersparren veli. Sofialla oli myös vaikutusta Sophien ajatuksiin, sillä tämä oli ollut hyvin arvostettu ja lahjakas taiteilija, mutta naisia ei hyväksytty opiskelemaan virallisesti yhdessä miesten kanssa. Sophie Adlersparre lähetti vaatimuksen parlamenttiin samana vuonna siitä, että naiset pitäisi hyväksyä opiskelemaan miesten kanssa, ja tämä vaatimus hyväksyttiin vuonna 1864. Vuonna 1884 Adlersparre perusti Ruotsin ensimmäisen naisten yhteisön, ”Fredrika Bremer-Förbundetin”, jonka hän nimesi edeltäjänsä Fredrika Bremerin mukaan.
Securitas Direct
Securitas Direct on ruotsalainen hälytys- ja vartiointilaitteita ja -palveluja tuottava yritys, joka toimii yhdeksässä Euroopan maassa sekä Etelä-Amerikassa.
Vuonna 2006 Securitas Direct irtautui kansainvälisestä Securitas-ryhmästä ja listattiin Tukholman pörssiin itsenäisenä yrityksenä. Vuonna 2008 EQT:stä tuli uusi pääomistaja. Vuonna 2011 EQT myi Securitas Directin Bain Capital ja Hellman & Friedmanin hallinnoimien pääomarahastojen muodostamalle konsortiolle.
Securitas Direct -konsernin tärkeimmät talousluvut vuonna 2008:Securitas Direct Suomessa on toiminut 1.12.2012 lähtien nimellä Verisure Oy.
Securitas Direct aloitti toimintansa Suomessa vuonna 1994 osana Securitas-ryhmää. Alkuaikoina Securitas Direct oli tuotemerkki, joka palveli pienyritysasiakkaita. Vuonna 2002 Securitas Direct merkittiin kaupparekisteriin, ja kotitalouksille suunniteltu langaton Aroundio kodin turvapalvelu lanseerattiin Suomessa. Aroundio-palvelu tuotettiin yhteistyössä Aroundio-yrittäjien kanssa. Aroundio-yrittäjät huolehtivat omalla alueellaan kodinturvajärjestelmien myynnistä, markkinoinnista, asennuksista ja huolloista. Ketjun ensimmäiset franchisingsopimukset allekirjoitettiin vuonna 2006. Franchisingyrittäjien määrä on laskenut alun noin 60:stä, ja vuonna 2015 franchisingyrittäjiä Suomessa oli alle 15. Vuonna 2010 Securitas Direct lanseerasi täysin uuden kotitalouksille suunnatun Verisure-tuoteperheen. Verisure-tuotteet ovat ensimmäisiä tuotteita, joiden alustat ja ohjelmistot yritys on itse kehittänyt. Verisure-palveluun kuuluvat esimerkiksi palovaroitin- ja murtohälytinjärjestelmä, joita voidaan ohjata älypuhelinsovelluksella.
Securitas Direct Oy vaihtoi nimensä 1.12.2012 alkaen Verisure Oy:ksi. Yritys on laajentanut tuote- ja palveluvalikoimaansa kodin turvapalveluista laajempiin älykkään kodin ratkaisuihin ja kodin ohjaukseen. Verisure-tuotteet tarjoavat tulevaisuudessa teknisen alustan monille erilaisille uusille tuotteille ja palveluille. Yritys on lanseerannut tuotteita ja palveluita uusille kohderyhmille, esimerkiksi vanhuksille suunnattuja turvapalveluita ja ratkaisuja rakennusten kosteusarvojen valvontaan.
Sahelinuikuttajakyyhky
Sahelinuikuttajakyyhky ("Turtur abyssinicus") on afrikkalainen kyyhkylintu. Sen elinympäristö käsittää Sahelin alueen Etelä-Mauritaniasta ja Senegalista Eritreaan, Etiopiaan ja Kenian luoteiskolkkaan. Lajin holotyypin kuvaili Richard Bowdler Sharpe Eritrean Kokaista 1901.
Sinitäpläkyyhky
Sinitäpläkyyhky ("Turtur afer") on afrikkalainen kyyhkylintu. Sen laaja esiintymisalue ulottuu Senegalista ja Gambiasta läpi Länsi- ja Keski-Afrikan Etiopiaan ja Eritreaan, sekä etelässä aina Etelä-Afrikan itäosiin saakka. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Senegalista vuonna 1766.
Kiuruveden jäähalli
Kiuruveden jäähalli on vuonna 2004 valmistunut jäähalli Kiuruvedellä. Hallissa toimi myös Kiuruveden keilahalli ennen sen siirtymistä Kiuruveden ydinkeskustaan. Halli toimii kotiareenana Kiuruveden Kiekko 81 joukkueille. Kaukalo on jäädytettynä vuosittain elokuusta-huhtikuuhun. Hallissa on käytössä pienen jäähallin perusvarustus ja 400 hengen katsomo.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975 pelattiin Länsi-Saksassa (Düsseldorf ja München), B-sarja Japanissa (Sapporo) ja C-sarja Bulgariassa (Sofia). Osallistuneita maita oli kaikkiaan 21. Erikoista oli, että isäntämaa Länsi-Saksa ei pelannut kisoissa A-sarjassa.
1. kierros
2. kierros
Itä-Saksa ja Länsi-Saksa nousivat A-sarjaan.
Norja ja Bulgaria nousivat B-sarjaan.
John Paxton
John Paxton (21. maaliskuuta 1911 Kansas City, Missouri – 5. tammikuuta 1985 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja.
Paxton oli Oscar-ehdokkaana käsikirjoituksestaan vuoden 1947 elokuvasta "Oikeutettu kosto". Muita hänen käsikirjoittamiaan elokuvia ovat muun muassa "Hyvästi, kaunokaiseni" (1944), "14 tuntia" (1951) ja "Hurjapäät" (1953) ja "Viimeisellä rannalla" (1959).
Eurooppatie E95
E95 eli Eurooppatie 95 on runsaat 2 500 kilometriä pitkä eurooppatie, joka johtaa Pietarista etelään Valko-Venäjän itäosien ja Ukrainan läpi, Mustanmeren yli ja lopuksi Turkin keskiosissa sijaitsevaan Merzifoniin.
Eurooppatien E95 reitti kulkee seuraavien valtioiden ja kaupunkien kautta:
Eurooppatie E95 eli aluksi venäläisen valtatie M20:n voidaan katsoa alkavan Pietarin eteläosissa etelään johtavan Moskovan puistotien () jatkona alkavan kahdeksankaistaisen Pulkovon maantien () pohjoispäästä (). Tämä maantie alittaa Pietarin kehätien ja jatkaa Pulkovon lentoaseman itäpuolitse etelään. E95 jatkuu ensin etelään Leningradin alueella, sitten ja lounaaseen kohti Pihkovaa ja myöhemmin Pihkovan alueella etelään ja kaakkoon. Suur-Pietarin ulkopuolella tien kunto on ollut vuosia huono, mikä haittaa liikenteen sujuvuutta ja vaikuttaa myös reitin turvallisuuteen. Tieluokitusta on siten vaikea uskoa edes venäläiseksi valtatieksi, saati eurooppatieksi. Tärkeimmät kaupungit reitin varrella ovat: Venäjän rajan jälkeen eurooppatie E95 jatkuu valkovenäläisenä valtatienä M8 . Tien kunto paranee merkittävästi (valtatie); valtatie on kaksi- tai nelikaistainen. Valtatien varrelle osuvat: Valko-Venäjän ja Ukrainan välisen rajan jälkeen E95 koostuu valtatiestä M01. 50 km Tšernigovin eteläpuolella tiehen liittyy myös Kiovaan vievä . Kiovasta etelään Mustanmeren rannalle jatkuva reitti seuraa valtatietä M05.
Tärkeimmät reitin varralle osuvat kaupungit ovat:
Odessasta reitti jatkuu meriteitse Mustanmeren toiselle puolelle Turkkiin.
Hubbard
Hubbard on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:Hubbard on myös asteroidi, 4331 Hubbard
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1976
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1976 pelattiin Puolassa (Katowice). Kisojen suurimman yllätyksen järjesti isäntämaa Puola voittamalla hallitsevan maailmanmestarin Neuvostoliiton alkusarjan ottelussa 6-4.. Voitto ei kuitenkaan pelastanut Puolaa putoamiselta. Kaksi joukkuetta oli pudotettava, jotta saatiin tilaa Kanadalle, joka palasi MM-kilpailuihin 1977. Sveitsin Biel/Biennessä ja Aaraussa pelatusta B-sarjasta nousi lisäksi Romania. C-sarja pelattiin Puolan Gdańskissa.
"loppusarjan ottelut" kursivoitu. Viimeisessä sarakkeessa alkusarjan pisteet.
Puola ja Itä-Saksa putosivat B-sarjaan.
Romania nousi A-sarjaan. Italia ja Bulgaria putosivat C-sarjaan.
Itävalta ja Unkari nousivat B-sarjaan.
Garden of Love
Garden of Love on Anna Erikssonin kahdeksas albumi ja samalla Erikssonin ensimmäinen englanninkielinen albumi. Levyn kappaleet ovat kokonaisuudessaan Annan omaa käsialaa. Levyä on ollut Annan lisäksi tuottamassa Arttu Takalo.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 3.
Tamburiinikyyhky
Tamburiinikyyhky ("Turtur tympanistria") on afrikkalainen kyyhkylintu. Sen elinympäristö ulottuu Senegalista ja Gambiasta Sahelin alueella Etiopiaan ja Etelä-Somaliaan, ja mantereen itärannikkoa etelään Etelä-Afrikkaan. Sitä tavataan myös Komoreilla ja Biokossa. Lajin holotyypin kuvaili Coenraad Jacob Temminck Etelä-Afrikasta 1809.
Uikuttajakyyhky
Uikuttajakyyhky ("Turtur chalcospilos") on afrikkalainen kyyhkylintu. Sen elinympäristö ulottuu mantereen itäosassa Kaakkois-Sudanista, Etiopiasta ja Länsi-Somaliasta Namibiaan, Botswanaan ja Nataliin, sekä Gabonin rannikolla etelään Angolan lounaisosiin. Lajin holotyypin kuvaili Johann Georg Wagler Etelä-Afrikan Kapmaasta 1827.
Sensai
Sensai on Kanebo Cosmeticsin tuotemerkki. Kanebo on japanilainen yritys, joka on perustettu vuonna 1887. Kosmetiikkatuotteita yritys on valmistanut vuodesta 1937. Vuonna 2006 japanilainen suurkonserni Kao Group osti Kanebo Cosmeticsin. Kanebo Cosmeticsin slogan on ”Feel your beauty”.
Kanebo Cosmeticsin tuotteissa on silkillä on aina ollut suuri merkitys. Ihonhoitotuotteiden tavoitteena on ollut auttaa naisia saavuttamaan iho, joka on yhtä pehmeä kuin japanilainen Kaishimaru-silkki. Tänäkin päivänä tuotteiden koostumuksessa pyritään hyödyntämään silkin ominaisuuksia, ja tuotteet sisältävät esimerkiksi silkkiuutetta. Sensai-tuotteet on kehitetty erityisesti ehkäisemään ikääntymisen merkkejä. Tuotesarjaan kuuluu monipuolisesti ihonhoitotuotteita eri ikäisille ja eri ihotyypeille sekä hiustenhoitotuotteita.
Suomessa Sensai-tuotteiden maahantuojana toimii suomalainen Berner Oy.
Filippiinienirena
Filippiinienirena ("Irena cyanogastra") on Filippiinien kotoperäinen varpuslintu. Lajista tunnetaan neljä alalajia, jotka elävät eri saariryhmissä. Lajin holotyypin kuvaili Nicholas Aylward Vigors Manilasta 1831.
Viktor Wilhelm Öhberg
Viktor Wilhelm Öhberg (15. helmikuuta 1830 Pernaja – 17. marraskuuta 1907 Helsingin pitäjä) oli suomalainen kansakoulutarkastaja, valtiopäivämies ja opettaja, joka julkaisi useita teoksia, käyttäen nimimerkkejä "V.Ö." ja "W-h".
Öhbergin vanhemmat olivat Pernajan lukkari Isak Öhberg ja Maria Kristina Lihr. Hän kävi Loviisan triviaalikoulua ja Porvoon yläalkeiskoulua ja lukiota, päästen ylioppilaaksi vuonna 1850. Öhberg valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860. Hän toimi opettajana Helsingin kouluissa 1857–1871 ja sen ohella myös Helsingin tuulaakikamarin vaakamestarina 1864–1889. Vuosina 1871–1901 Öhberg toimi Helsingin kansakoulutarkastajana. Hän osallistui viisille säätyvaltiopäiville porvarissäädyn edustajana, vuosina 1877–1878, 1882, 1885, 1888 ja 1904, edustaen ruotsalaista puoluetta. Valtiopäivämiehenä hän teki varsinkin kouluasioita koskevia aloitteita.
Öhberg toimi useissa muissakin julkisissa tehtävissä, muun muassa Helsingin Anniskeluyhtiön (1874–1907) ja Taideteollisuusyhdistyksen (1883–1907) johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli yksi "Svenska Folkskolans Vänner" -yhdistyksen perustajista ja sen puheenjohtaja 1886–1907.
Öhberg oli vuodesta 1867 lähtien naimisissa Laura Appelrothin (k. 1927) kanssa.
Nimimerkillä "V.Ö.":
Waimea Canyon
Waimea Canyon on Havaijilla, Kauain saaren länsiosassa sijaitseva suuri kanjoni ja luonnonsuojelualue. Kanjoni on noin kuusitoista kilometriä pitkä ja syvimmillään noin 900 metriä syvä. Kanjoni on muodostunut Waimea-joen ja läheisen Mount Waialealen rinteiltä kertyneen sadeveden uurtamana. Waimea Canyonin kansallispuisto on pinta-alaltaan noin 7,5 neliökilometriä ja sisältää lukuisia vaelluspolkuja.
Jeffrey Nordling
Jeffrey Richard Nordling (s. 11. maaliskuuta 1962) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nordling syntyi Ridgewoodissa, New Jerseyssä ja varttui Washington Townshipissa. Muutettuaan Saddle Riveriin Nordling kävi Ramsey High Schoolia ja valmistui sieltä vuonna 1980. High schoolin käytyään Nordling kirjoittautui Wheaton Collegeen Wheatoniin, Illinoisiin ja valmistui taide pääaineenaan vuonna 1984.
Yksi Nordlingin suurimmista rooleista oli NHL-valmentaja Ted Orionin rooli elokuvassa "Mestarit 3". Vuonna 1997 Nordling näytteli Kim Riverin rinnalla televisioelokuvassa "Soul Mates". Elokuvassa "And the Band Played On" Nordling näytteli Gaëtan Dugasia ja televisiosarjassa "Sinkkuelämää" Capote Duncania.
Tunnetuin Nordling on roolistaan Sela Wardin ex-miehenä, Jake Manningina draamasarjassa "Once and Again", jossa hän näytteli vuosina 1999–2002. Nordling esitti Brent Barroswia Courteney Coxin tähdittämässä sarjassa "Dirt" vuonna 2007.
Yksi Nordlingin viimeisimmistä rooleista on ollut FBI:n agentti Larry Mossin rooli Foxin televisiosarjassa "24".
Vuonna 2009 Nordling liittyi televisiosarjan "Täydelliset naiset" näyttelijäkokoonpanoon Nick Bolenina.
Nordlingilla on kaksi lasta, vuonna 1996 syntyneet kaksostyttäret.
Mason Vale Cotton
Mason Vale Cotton (s. 25. kesäkuuta 2002) on amerikkalainen lapsinäyttelijä, joka on näytellyt esimerkiksi M.J. Delfinon roolissa televisiosarjassa "Täydelliset naiset".
Mason Vale Cotton on näyttelijä Maxwell Perry Cottonin nuorempi veli.
Keisarihummeri
Keisarihummeri ("Nephrops norvegicus") eli merirapu (myös scampi tai langustiini) on hummereiden heimoon kuuluva kymmenjalkainen kuoriäyriäinen, joka elää Pohjois-Atlantin itärannikolla.
Täysikasvuinen keisarihummeri on keskimäärin 10–20 cm pitkä ja väriltään vaaleanoranssi. Sen selkäkilvessä on selkeästi erottuva vako ja vatsassa poikittaisia uurteita. Suuret, tummat silmät ovat munuaisenmuotoiset ja leveämmät kuin niitä kannattelevat ulokkeet. Muita tunnusmerkkejä ovat pitkä, piikikäs otsapiikki sekä pitkät, ohuet etujalat.
Keisarihummereita esiintyy Pohjois-Atlantin itäosissa ja Välimeren länsi- ja keskiosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Färsaarille, Islantiin ja Lofooteille ja etelässä Marokon rannikolle. Sen sijaan Välimeren itäosissa, Mustallamerellä ja Itämerellä keisarihummereita ei tavata.
Keisarihummerit elävät noin 20–800 metrin syvyydessä liejuisessa merenpohjassa, johon ne kaivavat pesäkolonsa. Ne liikkuvat öisin ja syövät enimmäkseen detritusta eli kuollutta eloperäistä ainesta sekä äyriäisiä ja toukkia. Naaraat munivat heinäkuussa ja kantavat munia yhdeksän kuukautta.
Keisarihummereita kalastetaan troolaamalla keväisin ja kesäisin Koillis-Atlantilla. Mannerrinteellä kalastus on tuottoisinta päivällä, kun taas matalammalla mannerjalustalla varhain aamulla, myöhään illalla tai täysikuun valaisemina öinä. Vuonna 1999 kokonaissaalis oli lähes 62 000 tonnia, josta Ison-Britannian osuus oli 51 % ja Irlannin 14 %. Saaliit pysyivät samalla tasolla 2000-luvun alussa, mutta nousivat vuonna 2006 jo yli 70 000 tonniin. Keisarihummereita myydään sekä tuoreina että pakastettuina, ja niiden kuorituista pyrstöistä valmistetaan säilykkeitä sekä keittoa nimeltä "bisque de langoustines".
Virginia H. Aksan
Virginia H. Aksan (s. elokuussa 1946) on kanadalais-yhdysvaltalainen professori ja historiantutkija. Aksanin erityisalaa on 1700–1800-lukujen Osmanien valtakunta. Hän opettaa McMaster-yliopistossa Hamiltonissa mm. Islamin, Lähi-Idän ja Välimeren alueen historiaa.
Madison De La Garza
Madison De La Garza (s. 28. joulukuuta 2001, Dallas, Texas, Yhdysvallat) on amerikkalainen lapsinäyttelijä. Parhaiten De La Garza tunnetaan roolistaan Juanita Solisina tv-sarjasta "Täydelliset naiset". De La Garza on esiintynyt myös elokuvassa "Operaatio Prinsessa" sekä ohjelmissa "Sonny with a Chance" ja "Bad Teacher".
De La Garza syntyi Eddie De La Garzalle ja Dianna Lovatolle (o.s. Hart). Hänellä on kaksi sisarpuolta; Dallas Lovato ja Demi Lovato.
Catherine Cookson
Dame Catherine Cookson (27. kesäkuuta 1906 – 11. kesäkuuta 1998) oli englantilainen kirjailija, joka julkaisi lähes sata romaania. Hänestä tuli Yhdistyneen kuningaskunnan laajimmin luettu kirjailija ylittäen 100 miljoonan myydyn kirjan rajan. Cookson sai ideoita kirjoihinsa riistetystä nuoruudestaan Koillis-Englannissa.
Cookson syntyi Catherine Ann McMullenina "South Shieldsissä" (sittemmin osa Durhamin kreivikuntaa) ja hänet tunnettiin nimellä Kate. Hän muutti East Jarrowiin, mistä tuli myöhemmin yhden hänen tunnetuimman kirjansa "The Fifteen Streets" tapahtumapaikka.
Cookson jätti koulun 13-vuotiaana ja toimittuaan hetken kotiapulaisena hän meni töihin pesulaan. Vuonna 1929 hän muutti etelään johtaakseen pesulaa Hastingsin työtalolla ja säästi kaikki ansaitsemansa rahat voidakseen ostaa viktoriaanisen talon.
Kesäkuussa vuonna 1940, ollessaan 34-vuotias, Cookson meni naimisiin Tom Cooksonin kanssa, "Hastings Grammar School" -koulun opettajan kanssa.
Cookson aloitti kirjoittamisen terapiana voittaakseen masennuksensa ja liittyi "Hastings Writers" -seuraan. Hänen ensimmäinen kirjansa "Kate Hannigan" julkaistiin vuonna 1950. Vaikkakin se luokiteltiin romanttiseksi kirjallisuudeksi, Cookson kertoi, ettei se vastannut stereotypiaa. Cooksonin mukaan hänen kirjansa olivat historiallisia kertomuksia ihmisistä ja asemista, jotka olivat hänelle tuttuja.
Cookson kirjoitti lähes sata kirjaa, joita myytiin yli 123 miljoonaa kappaletta ja käännettiin ainakin 20 kielelle. Hän kirjoitti myös salanimillä Catherine Marchant ja Katie McMullen, joista viimeinen polveutui hänen lapsuuden nimestään.
Monet Cooksonin kirjoista on siirretty radioon, näyttämölle ja televisioon. Hän saavutti kuitenkin suurimman maineensa mediassa televisiossa draamasarjoilla, jotka kestivät yli yhden vuosikymmenen ajan. Tyne Tees Television tuotti kahdeksantoista sovitusta, keräten säännöllisesti yli 10 miljoonaa katsojaa. Ensimmäinen sovitus oli "The Fifteen Streets" -kirjasta ja sitä tähdittivät Sean Bean ja Jane Horrocks, ja siitä tuli menestys. "The Black Velvet Gown" Janet McTeerin, Bob Peckin ja Geraldine Somervillen näyttelemänä voitti kansainvälinen Emmy -palkinnon parhaasta draamasta. Yksi hyvin suosittu tuotos oli "The Gambling Man" ja sitä tähditti Robson Green.
Vaikka Cooksonista tuli multimiljonääri, hän oli tunnettu huolellisesta rahankäytöstään. Hän teki kuitenkin lahjoituksen tukien muun muassa lääketieteellisiä tutkimuksia hänelle tärkeillä osa-alueille.
Catherine ja Tom muuttivat takaisin koilliseen ja asettuivat ensin Jesmondiin, minkä jälkeen he muuttivat Corbridgeen ja myöhemmin läheiseen pikkukylään Langleyyn.